stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Adam Johann von Krusenstern
Elämänvaiheet > Nuoruus

Krusenstern kuului Virossa ja Ruotsissa vaikuttaneeseen Krusensternin eli von Krusenstjernan aatelissukuun. Hänen isoisänsä isoisä oli saksalaissyntyinen, Ruotsin palvelukseen siirtynyt Tallinnan käskynhaltija Philip von Krusenstiern (synt. Crusius). Krusenstern kävi Tallinnan katedraalikoulua vuosina 1782–1785 ja meni sen jälkeen Venäjän merikadettikouluun Kronstadtiin. Valmistuttuaan sieltä hän liittyi Venäjän Itämeren-laivastoon. Krusenstern osallistui Kustaa III:n sodan aikana ruotsalaisia vastaan käytyihin Suursaaren (1788) ja Öölannin meritaisteluihin (1789), minkä jälkeen hänet ylennettiin luutnantiksi. Vuosina 1793–1799 hän oli Venäjän yhdysupseerina Englannin laivastossa ja osallistui sen mukana kaukomaille suuntautuneisiin purjehduksiin.
Elämänvaiheet > Maailmanympärimatka

Krusenstern sai ajatuksen maailmanympäripurjehduksesta, joka suuntautuisi Tyynenmeren rannikoilla Kamtšatkan niemimaalla ja Pohjois-Amerikassa sijaitsevien venäläisten siirtokuntien luo. Ehdotus herätti lopulta kauppaministeri Nikolai Rumjantsevin, meriministeri Nikolai Mordvinovin ja Venäläis-amerikkalaisen kauppakomppanian johtajan Nikolai Rezanovin mielenkiinnon. Vuonna 1802 keisari Aleksanteri I määräsi Krusensternin johtamaan tutkimusretkikuntaa, jonka tuli saattaa Rezanovin johtama Venäjän diplomaattinen valtuuskunta eristyneeseen Japaniin, kuljettaa elintarvikkeita Kamtšatkan ja Amerikan siirtokuntiin sekä luoda kauppasuhteita Kiinaan. Kronstadtista elokuussa 1803 alkanut matka kesti kolme vuotta. Miehiä oli mukana 139. Kahdesta laivasta Nadeždan kapteenina oli Krusenstern itse ja  Nevan kapteenina Juri Lisjanski. Itseään retkikunnan todellisena johtajana pitänyt Rezanov käyttäytyi hankalasti koko matkan ajan.
Matka kulki Atlantilta Kap Hornin ympäri Tyynellemerelle. Tyynenmeren ylityksen aikana retkikunta pysähtyi huhtikuussa 1804 Marquesassaarilla ja sitten Havaijilla. Sieltä Krusenstern jatkoi kohti Kamtšatkaa, mutta Lisjanski kääntyi Alaskaan vallatakseen Sitkan siirtokunnan takaisin tlingiteiltä. Heinäkuusta 1804 lokakuuhun 1805 Krusensternin retkikunta oli pohjoisella Tyynellämerellä kartoittaen Kamtšatkaa ja Sahalinin saarta samalla kun Rezanov kävi neuvotteluja Japanin Nagasakissa. Krusenstern keräsi myös hydrologisia ja etnografisia tietoja sekä kauppatilastoja. Lähetystön perustaminen Japaniin epäonnistui japanilaisten kieltäydyttyä yhteistyöstä, joten Rezanov lähti heinäkuussa 1805 Maria-laivalla Amerikkaan perustamaan uusia siirtokuntia. Krusenstern ja Lisjanski sen sijaan lähtivät Kiinan Kantonista paluumatkalle, joka kulki Sundasalmen kautta Intian valtamerelle ja sieltä Hyväntoivonniemen ympäri takaisin Atlantille.
Elämänvaiheet > Myöhemmät vaiheet

Krusenstern julkaisi maailmanympärimatkastaan vuosina 1810–1812 kolmiosaisen kuvauksen Reise um die Welt in den Jahren 1803–1806. Myöhemmin hän julkaisi useita maantiedettä käsitteleviä teoksia, kuten 34-osaisen Tyynenmeren kartaston Atlas de l’Océan Pacifique (1824–1827) sekä muistelmateoksen Recueil des mémoires hydrographiques (1824–1827, täydennysosa 1835). Teoksissaan hän nimesi Tyynellämerellä sijaitsevat Cookinsaaret englantilaisen tutkimusmatkailija James Cookin mukaan ja Gilbertsaaret kapteeni Thomas Gilbertin mukaan. Molemmat nimet ovat jääneet käyttöön.
Krusenstern oli vuodesta 1811 opettajana merikadettikoulussa Pietarissa, toimien vuosina 1826–1842 sen johtajana. Hän sai vuonna 1826 kontra-amiraalin, 1829 vara-amiraalin ja 1841 kenraaliamiraalin arvon Venäjän laivastossa. Krusenstern kuoli vuonna 1846 synnyinseudullaan Vironmaalla. Hänet on haudattu Tallinnan tuomiokirkkoon. Krusensternin poika oli vara-amiraali Paul Theodor von Krusenstern.
Muistaminen

Krusensternin mukaan on nimetty muun muassa Kuriileilla Šiaškotanin ja Raikoken saarten välissä kulkeva Krusensterninsalmi, Alaskassa sijaitseva niemi Cape Krusenstern, Karanmerellä sijaitsevat Krusensternsaaret ja Kuussa sijaitseva kraatteri Krusenstern. Beringinsalmessa sijaitseva saari Pieni-Diomedes tunnetaan myös Krusensterninsaarena. Lisäksi Ailukin atolli Marshallinsaarilla ja Tikehaun atolli Pallisersaarilla on molemmat aiemmin tunnettu Krusensternin atollina.
Pietarin Vasilinsaarella merikadettikoulun rakennuksen edustalla on vuonna 1876 pystytetty Krusensternin patsas. Krusensternin Virossa omistamassa Kiltsin kartanossa on ollut vuodesta 1995 museoitu A. J. von Krusensternin muistohuone. Venäjän laivaston koululaiva Kruzenštern on nimetty hänen mukaansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adam Johann von Krusenstern Wikimedia Commonsissa
Kartta vuosien 1803–1806 maailmanympärimatkasta. Sinisellä Krusensternin Nadežda-laivan reitti, punaisella Lisjanskin Neva-laivan reitti.
Alicya Eyo

| Alicya Eyo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Alicya Eyo
Syntynyt: 16. joulukuuta 1975 (ikä 48) Liverpool, Merseyside, Englanti, Iso-Britannia
Aiheesta muualla
IMDb
Alicya Eyo (s. 16. joulukuuta 1975 Hoyton, Liverpool) on englantilainen näyttelijä.
Valikoitu filmografia

Private Lives (1997) — Julie
Everybody Loves Sunshine (1999) — Sandra
The Low Down (2000) — Paul
Bad Girls (1999–2003) — Denny Blood
Holby Cityn sairaala (2004–2006) — Emma Bennet
Emmerdale (2011–) — Ruby Haswell
Aiheesta muualla

Alicya Eyo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Alliance of Motion Picture and Television Producers

| Alliance of Motion Picture and Television Producers |
| --- | --- |

Tyyppi:  toimialajärjestö
Toimiala:  elokuva- ja televisioteollisuus
Puheenjohtaja:  Carol Lombardini
Aiheesta muualla
Sivusto
Alliance of Motion Picture and Television Producers eli AMPTP on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisiotuotantoyhtiöitä edustava toimialajärjestö. Se neuvottelee alakohtaiset työehtosopimukset ammattiliittojen kanssa viihdeteollisuuden työnantajien puolesta. Järjestön puheenjohtaja on vuodesta 2009 lähtien ollut Carol Lombardini.
Vaikutusvaltaisista yhtiöistä järjestöön kuuluvat muun muassa Walt Disney Studios, NBCUniversal, Paramount Pictures, Sony Pictures Entertainment, Netflix, Amazon.com, Apple ja Warner Bros. Discovery. Se vastaa työehtosopimuksista esimerkiksi Directors Guild of American, SAG-AFTRA:n ja Writers Guild of American kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alliance of Motion Picture and Television Producers Wikimedia Commonsissa
AMPTP:n kotisivut
Aliens versus Predator (videopeli)

| Aliens versus Predator |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Rebellion Developments
Julkaisija:  Fox Interactive
Jakelija:  20th Century Studios Home Entertainment
Pelisarja:  Aliens versus Predator
Pelimoottori:  Asura
Julkaistu:   30. huhtikuuta 1999
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo OFLC: MA15+
Alusta:  Microsoft Windows, OS X
Jakelumuoto:  DVD, Steam
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Aliens versus Predator on Rebellion Developmentsin kehittämä ja Fox Interactiven julkaisema tieteismaailmaan sijoittuva ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin vuonna 1999 Microsoft Windowsille ja OS X:lle. Rebellion antoi pelin lähdekoodin jakeluun vuonna 2001, jonka jälkeen siitä tehtiin epävirallinen Linux-versio.
Peli pohjautuu löyhästi samannimiseen sarjakuvaan, jota julkaisee DC Comics. Pelissä on kolme kampanjaa: Predator, Alien ja Colonial Marine (siirtokuntien merijalkaväki). Kaikki kampanjat nivoutuvat tavalla tai toisella yhteen, mutta niiden päämäärät ovat erilaiset.
Pelaaminen > Kampanjat

Predatorin tehtävänä on etsiä käsiinsä ja surmata alien-kuningatar saadakseen suunnattomasti kunniaa yhteisössään. Siinä sivussa predator teurastaa lukemattomasti alieneita, merijalkaväen sotilaita ja epäonnisia siviileitä. Predatorin pitää myös pelastaa vangittu klaanitoverinsa ihmisten tutkimuskeskuksesta. Predatorin kampanjaan kuuluu myös elokuvista tuttu elementti, eli surmattujen vihollisten kallojen kerääminen. Kerätyt kallot avaavat uusia koodeja, jotka muuttavat pelikokemusta.
Alienin kampanjan tarkoituksena on suojella kuningatarta ja yhdyskuntaa ihmisiltä ja predatoreilta. Alien on ketterä ja nopea, voi kiivetä seinillä ja hypätä useita kymmeniä metrejä ja repiä vihollisensa palasiksi hetkessä. Aseina sillä on häntä, kynnet ja hampaat. Alien näkee pimeässä Navigation Sense:n avulla. Normaalinäöllä pelattaessa alienin näkökentässä olevia ihmisiä ympäröi sininen ja predatoreja vihreä feromoniaura.
Sotilaan tehtävänä on selviytyä hengissä ja surmata alien-kuningatar. Sotilaan kentät koostuvat ahtaista käytävistä, pimeistä huoneista ja vilkkuvista valoista ja on tunnelmaltaan hyvin ahdistava. Sotilas ei kestä juuri mitään, vaan menehtyy helposti vammoihinsa. Sotilaan valtti ovatkin raskaat aseet. Pelissä on kolme vaikeusastetta: training, realistic ja director’s cut. Pelin läpäistyään pelaaja pääsee pelaamaan lisäkenttiä esimerkiksi Alienin kenttiä predatorilla tai sotilaalla. Kenttiä saa lisää läpäisemällä pelin vaikeammilla asetuksilla.
Jatko-osa ja sovitukset

Pelillä on myös Monolithin kehittämä jatko-osa Aliens versus Predator 2, jonka Sierra ja Fox Interactive julkaisivat vuonna 2001. Molemmat pelit ovat saaneet pääasiassa hyviä arvioita pelisivustoilta ja alan lehdiltä. Aliens versus Predator 2 sai vuonna 2002 nimellä Aliens versus Predator 2: Primal Hunt julkaistun laajennuksen. Vuonna 2010 Aliens versus Predator pelisarjaan julkaistiin kolmas osa Aliens vs. Predator.
Aiheesta muualla

Aliens Versus Predator MobyGamesissa (englanniksi)
Alliance (Ohio)

| Alliance |
| --- | --- |
 Glamorgan linna.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Ohio
Piirikunta:  Stark Mahoning
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  23,21 km²
 – Josta vettä:  0,10 km² 
Korkeus:  353 m
Väkiluku (2010):  22 322
 – Väestötiheys:  966,2 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5 (kesäaika UTC-4)
Lempinimi::  Carnation City
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alliance on kaupunki Ohion osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 22 322. Pääosa Alliancesta kuuluu Starkin piirikuntaan, mutta pieni osa kaupungista on Mahoningin piirikunnassa.
Kuvia kaupungista

Alliancen rautatieasema.
First Methodist Episcopal Church -kirkko.
Alter ego (täsmennyssivu)

Alter ego tarkoittaa seuraavia asioita:
alter ego, vaihtoehtoinen persoonallisuus
Alter Ego, Egotripin vuonna 1998 ilmestynyt musiikkialbumi
Alter Ego, Helsingin yliopiston roolipeliyhdistys.
Alter ego, tekstipeli, jossa voi elää elämänsä uudestaan.
Alter Ego, Minus One -yhtyeen kappale.
Alter Ego, Activisionin 1986 julkaisema videopeli
Alter Ego, tšekkiläinen vuoden 2010 seikkailupeli
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Alter ego”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Alex Petrovic

| Alex Petrovic |
| --- | --- |
 Alex Petrovic vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1992 (ikä 32) Edmonton, Alberta, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  194 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura (P):  Dallas Stars
Sarja:  NHL
Nyk. seura:  Texas Stars (AHL)
Pelinumero:  7
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  Florida Panthers (NHL)   San Antonio Rampage (AHL)   Edmonton Oilers (NHL)   Providence Bruins (AHL)   Stockton Heat (AHL)
NHL-varaus:  36. varaus, 2010 Florida Panthers
Alexander Petrovic (s. 3. maaliskuuta 1992 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana NHL-joukkue Dallas Starsin farmijoukkue Texas Starsissa AHL:ssä.
Pelaajaura > Junioriura

Petrovic varattiin WHL:ään Red Deer Rebelsiin toisella kierroksella vuonna 2007. Ennen tätä hän oli pelannut Edmontonissa. Ensimmäisellä kokonaisella WHL-kaudellaan 2008–2009 Petrovic teki 13 tehopistettä 66 ottelussa. Ennen vuoden 2010 NHL:n varaustilaisuutta Petrovic oli Central Scouting Bureaun rankingeissa pohjoisamerikkalaisten kenttäpelaajien sijalla 29. Florida Panthers varasi hänet toisella kierroksella koko tilaisuuden 36. pelaajana. Petrovic jatkoi junioriuransa loppuun Red Deer Rebelsissä ennen siirtymistään ammattilaiseksi hyvin sujuneen kauden 2011–2012 jälkeen.
Pelaajaura > Ammattilaisura

18. huhtikuuta 2011 Florida Panthers kiinnitti Petrovicin kolmivuotisella tulokassopimuksella. Hän teki ensimmäisen ammattilaisesiintymisensä kauden 2011–2012 lopulla AHL:n pudotuspeleissä Panthersin farmijoukkue San Antonio Rampagessa. Kauden 2012–2013 Petrovic aloitti AHL:ssä, mutta sai myös kutsun Panthersiin huhtikuussa 2013. Kuun 18. päivänä hän pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä New York Rangersia vastaan. Hän pelasi kauden lopussa kuusi ottelua tehopisteittä, keräten lisäksi 25 rangaistusminuuttia. Ennen kauden 2013–2014 alkua Petrovic osallistui Panthersin harjoitusleirille, josta hänet tiputettiin ensimmäisten pelaajien joukossa ja hän palasi takaisin San Antonioon.
Saavutukset

Petrovic pelasi WHL:n itäisen konferenssin toisessa tähdistöjoukkueessa vuonna 2011.
Käännös suomeksi
Andrea Noè

Andrea Noè (s. 15. tammikuuta 1969 Magenta ) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän oli ajanut koko vuonna 1993 alkaneen ammattilaisuransa italialaisissa talleissa, kunnes siirtyi kaudeksi 2010 irlantilaiseen Ceramica Flaminia -joukkueeseen. Kaudella 2011 hän edustaa Farnese Vini - Neri Sottoli -joukkuetta. Yksi hänen suurimmista saavutuksistaan on 11. etapin voitto vuoden 1998 Italian ympäriajossa. Lisäksi hän on voittanut neljännen etapin Tour de Romandie -kilpailussa vuonna 2000.
Vahvana mäkiajajana tunnettu Noè on sijoittunut Italian ympäriajon kokonaiskilpailussa neljänneksi vuonna 2000, kuudenneksi 2001 ja jälleen neljänneksi 2003. Lisäksi hän on ollut neljäs La Flèche Wallonne -klassikossa vuonna 2002, toinen Puolan ympäriajossa 2003 ja viides Clásica de San Sebastián -ajossa vuonna 2003.
Noè otti vuoden 2007 Italian ympäriajossa kokonaiskilpailun johtajan Maglia rosa -paidan pitkän kymmenennen etapin jälkeen, jonka loppunousussa hän jätti taakseen kahta päivää aiemmin kanssaan karkumatkalla olleet ajajat. Hän kantoi paitaa kahden päivän ajan ja on vanhin ajaja, joka on johtanut jotain kolmesta suuresta ympäriajosta.
Tallit

1993 Eldor
1994–1996 Mapei
1997–1998 Asics
1999–2002 Mapei
2003–2004 Alessio
2005–2009 Liquigas
2010 Ceramica Flaminia
2011– Farnese Vini - Neri Sottoli
Aleksei Kuropatkin

Aleksei Kuropatkin.
Aleksei Nikolajevitš Kuropatkin (ven. Алексе́й Никола́евич Куропа́ткин; 29. maaliskuuta (J: 17. maaliskuuta) 1848 Šešurino, Pihkovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 16. tammikuuta 1925 Šešurino, Neuvostoliitto) oli venäläinen jalkaväenkenraali ja Venäjän sotaministeri vuosina 1898–1904. Hän oli Venäjän–Japanin sodassa jonkin aikaa Venäjän joukkojen ylipäällikkönä Kaukoidässä, mutta joutui eroamaan tappioiden vuoksi. Hän vaikutti keskeisesti sortokausien alkamiseen Suomessa.
Elämä ja ura > Nuoruus ja varhaisempi sotilasura

Kuropatkinin suku oli maanomistaja-aatelia. Hänen vanhempansa olivat topografikapteeni Nikolai Emeljanovitš Kuropatkin ja Aleksandra Pavlovna Arbuzova.
Kuropatkin valmistui 1. kadettikoulusta vuonna 1864 ja Paavalin sotakoulusta vuonna 1866, minkä jälkeen hän palveli pitkään upseerina Turkestanissa. Hän suoritti Nikolain yleisesikunta-akatemian vuosina 1871–1874 ja täydensi opintojaan Saksan ja Ranskan armeijoissa. Hän vietti vuoden Ranskan joukoissa Algeriassa. Vuosina 1875–1877 hän palveli Turkestanin sotilaspiirin esikunnassa ja osallistui vuonna 1876 kenraali Mihail Skobelevin sotaretkeen Kokandin kaanikuntaa vastaan. Vuosien 1877–1878 Turkin sodassa Kuropatkin oli päämajan esikuntaupseerina ja Skobelevin komentaman 16. jalkaväkidivisioonan esikuntapäällikkönä. Haavoituttuaan hän oli jonkin aikaa opetustehtävissä. Vuosina 1879–1883 Kuropatkin komensi tarkk’ampujaprikaatia Turkestanissa ja osallistui sotaretkeen turkmeeneja vastaan. Vuosina 1883–1890 hän palveli Venäjän pääesikunnassa ja oli vuosina 1890–1897 Taka-Kaspian alueen päällikkönä ja sotilaskomentajana.
Kuropatkin oli kahdesti naimisissa ja hänellä oli toisesta avioliitosta yksi poika.
Elämä ja ura > Sotaministerikausi ja Venäjän–Japanin sota

Palvelu Skobelevin alaisena toi Kuropatkinille liioitellun maineen päättäväisenä komentajana. Päästyään keisari Nikolai II:n suosioon hänet nimitettiin tammikuussa 1898 Venäjän virkaa tekeväksi ja heinäkuussa vakinaiseksi sotaministeriksi. Kuropatkin kannatti venäläistä nationalismia ja hänen mielestään muilla kansallisuuksilla oli liikaa valtaa Pietarissa. Hän sai joulukuussa 1900 jalkaväenkenraalin ja vuonna 1902 kenraaliadjutantin arvon. Kuropatkin piti tärkeimpänä vahvistaa Venäjän länsirajan puolustusta Saksan ja Itävalta-Unkarin uhkaa vastaan. Nikolai II:n aloite vuoden 1899 Haagin rauhankoferenssiin sai mahdollisesti alkunsa Kuropatkinin ehdottamasta Venäjän ja Itävalta-Unkarin välisestä aserajoitussopimuksesta, jolla molemmat maat kieltäisivät uuden pikatykkimallin. Vaikka Kuropatkin oli kiinnostunut Venäjän vallan laajentamisesta myös Mantšuriaan, hän kannatti sillä suunnalla varovaista politiikkaa ja halusi välttää sodan Japania vastaan.
Venäjän–Japanin sodan puhjettua Kuropatkin nimitettiin helmikuussa 1904 Venäjän Mantšurian-armeijan komentajaksi, jolloin hän luopui sotaministeriydestä. Lokakuussa 1904 hänestä tuli Kaukoidän joukkojen ylipäällikkö. Hän epäröi toistuvasti, vältteli ratkaisevaa taistelua Japania vastaan ja määräsi useita perääntymisiä, mikä heikensi venäläisten taistelutahtoa. Kuropatkin pyysi eroa tappiollisen Mukdenin taistelun jälkeen, joten maaliskuussa 1905 ylipäälliköksi tuli kenraali Nikolai Linevitš ja Kuropatkin sai tältä vapautuneen 1. armeijan komentajuuden, jota hän hoiti helmikuuhun 1906. Myöhempien historioitsijoiden mukaan Kuropatkinin päättämättömyys komentajana oli yksi pääsyistä Venäjän tappioon koko sodassa.
Elämä ja ura > Myöhemmät vaiheet

Vuodesta 1906 Kuropatkin oli Venäjän valtakunnanneuvoston jäsen. Ensimmäisen maailmansodan aikana hänet kutsuttiin takaisin palvelukseen. Hän komensi vuosina 1915–1916 krenatööriarmeijakuntaa ja vuonna 1916 ensin 5. armeijaa ja sitten pohjoisrintamaa. Heinäkuussa 1916 hänet siirrettiin Turkestanin kenraalikuvernööriksi. Hän johti samana vuonna Kazakstanin kapinan tukahduttamista. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen hänet erotettiin ja vangittiin lyhytaikaisesti. Kuropatkin ei osallistunut Venäjän sisällissotaan. Hän vietti viimeiset vuotensa omalla maatilallaan Neuvostoliitossa ja opetti perustamassaan maatalouskoulussa.
Kuropatkin kirjoitti useita sotatieteellisiä ja sotahistoriallisia teoksia. Hänen Venäjän–Japanin sodan aikainen päiväkirjansa julkaistiin Neuvostoliiton Krasnyi Arhiv -aikakauskirjassa 1920-luvulla.
Vaikutus Suomeen

Suomessa Kuropatkin muistetaan roolistaan ensimmäisenä sortokautena tunnetun ajanjakson käynnistymisessä. Heti tultuaan sotaministeriksi vuonna 1898 hän laaditutti Venäjän pääesikunnassa esityksen Suomen uudeksi asevelvollisuuslaiksi, joka olisi määrännyt suomalaiset palvelemaan Venäjän armeijassa oman sotaväkensä sijasta. Edistääkseen asiaa Kuropatkin tuki kenraali Nikolai Bobrikovin nimitystä Suomen kenraalikuvernööriksi sekä ilmeisesti järjesti ministerivaltiosihteeri Woldemar von Daehnille yllättäen myönnetyn eron. Kuropatkinin aloitteesta Nikolai II kutsui koolle vuoden 1899 ylimääräiset valtiopäivät käsittelemään asevelvollisuuslakia. Koska oli odotettavissa, että valtiopäivät eivät hyväksyisi esitystä Kuropatkinin toivomassa muodossa, hän ja Bobrikov pyysivät keisaria antamaan salassa valmistellun helmikuun manifestin.
Kun Kuropatkinin ajama Suomen asevelvollisuuslaki ei saanut vuonna 1901 myöskään Venäjän valtakunnanneuvoston enemmistöä taakseen, hän painosti Nikolai II:n lakkauttamaan Suomen sotaväen keisarillisella määräyksellä. Kuropatkin ei kuitenkaan varauksetta tukenut Bobrikovin vielä pidemmälle menneitä pyrkimyksiä suuriruhtinaskunnan hallinnon yhtenäistämiseksi eikä asevelvollisuuskysymyksen ratkettua puuttunut enempää Suomen asioihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksei Kuropatkin Wikimedia Commonsissa
КУРОПАТКИН Алексей Николаевич (venäjäksi)
Алексей Николаевич Куропаткин (venäjäksi) Hrono.ru
Amund Laurentsson

Amund Laurentsson, Amund Lauritsanpoika, oli ruotsalainen kirjanpainaja, joka toimi Tukholmassa. Hän painoi myös suomenkielisiä teoksia, kuten Mikael Agricolan Rucouskirian (1544) ja Uuden testamentin käännöksen Se Wsi Testamenti. Hän sai Agricolalta näistä kiitoskirjeen.
Amund Skiri

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Amund Robertsen Skiri
Syntymäaika: 25. helmikuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka:  Oslo, Norja
Pelipaikka: keskikenttä
Seura
Seura:  Aalesunds FK
Pelinumero: 2
Junioriseurat
:  Åndalsnes IF
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2005 2005–2006 2006– |  Aalesunds FK   Vålerenga Fotball  Aalesunds FK |  23 (0) 0 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 3. elokuuta 2006.
Amund Skiri (s. 25. helmikuuta 1978) on norjalainen jalkapalloilija. Hän pelaa tällä hetkellämilloin? Norjan pääsarjassa Aalesunds FK:n joukkueessa. Aiemmin hän on pelannut myös Åndalsnesin ja Vålerengan riveissä.
Ales (täsmennyssivu)

Ales, Alès tai Aleš voi tarkoittaa seuraavia:
Etunimenä

Aleš Bárta (s. 1960), tšekkiläinen urkuri
Ales Bjaljatski (s. 1962), valkovenäläinen ihmisoikeusaktivisti
Ales Furundarena (s. 1963), espanjalainen näyttelijä
Aleš Gorza (s. 1980), slovenialainen alppihiihtäjä
Aleš Hemský (s. 1983), tšekkiläinen jääkiekkoilija
Aleš Kotalík (s. 1978), tšekkiläinen jääkiekkoilija
Aleš Kranjc (s. 1981), slovenialainen jääkiekkoilija
Aleš Mušič (s. 1982), slovenialainen jääkiekkoilija
Aleš Razým (s. 1986), tšekkiläinen maastohiihtäjä
Aleš Valenta (s. 1973), tšekkiläinen freestylehiihtäjä
Aleš Vodseďálek (s. 1985), tšekkiläinen yhdistetyn hiihtäjä
Etunimenä > Kutsumanimenä

Aljaksandr ”Ales” Adamovitš (oik. s. 1927), valkovenäläinen kirjallisuudentutkija, kirjailija ja yhteiskuntavaikuttaja
Aljaksandr ”Ales” Puškin (1965–2023) valkovenäläinen kuvataiteilija ja toisinajattelija
Aljaksei ”Ales” Mihalevitš (s. 1975), valkovenäläinen juristi ja poliitikko
Maantieteessä

Ales, kunta Sardiniassa Italiassa
Alès, kunta Ranskassa
Urheilussa

Olympique Alès, ranskalainen jalkapalloseura.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ales”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Alie Ward

| Alison Ann Ward |
| --- | --- |
 Ward San Diego Comic-Conissa vuonna 2016
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. marraskuuta 1976 (ikä 47) San Fransisco, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, kirjailija, juontaja
Muut tiedot
Aktiivisena:  1998-
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ward vuonna 2015
Alison Ann "Alie" Ward (s. 6. marraskuuta 1976) on yhdysvaltalainen kirjailija, näyttelijä sekä tv- ja podcast-juontaja. Hän on syntynyt Kaliforniassa ja valmistunut Kalifornian yliopistosta. Vuonna 2016 hän voitti Emmy-palkinnon kirjoitettuaan CBS:n Innovation Nation -sarjaa.[lähde? ] Wardin podcast sai 2022 iHeartRadio Podcast -palkinnon parhaana tiedepodcastina, ja samana vuonna hän itse sai Webby-palkinnon parhaana podcast-juontajana.
Ward on näytellyt pienissä sivurooleissa useassa sarjassa mukaan lukien Greyn anatomia, Kukkulan kuningas ja Comedy Centralin Key & Peele.[lähde? ] Hän on myös kirjoittanut kolumnia LA Weekly -lehdelle.