stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tasankointiaanien viittomakieli
Viittomakielen käyttö

Kun tasankointiaanien viittomakieltä ja kuurojen käyttämää Amerikkalaista viittomakieltä verrataan toisiinsa löytyy niistä paljon samankaltaisuutta. Hyvä esimerkki on vierailu, jonka kiowat tekivät vuonna 1930 texasilaiseen kuurojen kouluun. Eräs intiaaneista piti biisoninajoa koskevan esitelmän tasankojen viittomakielellä. Kaikki kuurot ymmärsivät tarinan, vaikka eivät olleet koskaan ennen nähneet intiaaneja puhumassa pelkin käsimerkein.
Tutkijat ovat havainneet myös joitakin merkittäviä eroavaisuuksia tasankointiaanien viittomakielen ja amerikkalaisen viittomakielen välillä. Viimemainittu kuurojen käyttämä kieli perustuu enemmän sormilla tehtyihin merkkeihin vartalon edessä, ja toimii vain lähietäisyydellä. Tasankointiaanien vastaava kieli oli suunniteltu käytettäväksi myös pidemmillä etäisyyksillä. Heidän kommunikaationsa koostui usein laajemmista liikeradoista, ja he käyttivät käsivarsiaan paljon enemmän kuin kuurot. Monet asiat ilmaistiin heiluttamalla molempia käsiä pään yläpuolella vasemmalta oikealle tai päinvastoin. Liikkeiden kohdistuessa suoraan kehoa vasten ne erottuivat kauemmas taustan valoisuutta vasten. Kaikkiaan intiaanien kieli sisälsi enemmän elehtimistä, ja sitä voidaan verrata "ilmakuvien" tekoon tai puhtaaseen pantomiimiin.
Tasankointiaanien viittomakieli on saattanut suuresti vaikuttaa amerikkalaisen viittomakielen syntyyn. Vaikka kielelliset todisteet osoittavat, että nämä kaksi viittomakieltä erottuvat selvästi toisistaan, niin kielien rakenteesta löytyy silmiinpistäviä yhtäläisyyksiä.
Tasankojen viittomakielestä on löydetty yli 3000 sanaa. Vuonna 1885 tehdyn tutkimuksen mukaan Yhdysvalloista löytyi yli 110 000 tasankojen viittomakielen käyttäjää. Lukua lisäsivät Oklahoman moniin reservaatteihin siirrettujen itäisten kansojen rippeet kuten cherokeet ja chickasawit. Parhaimmillaan viittomakieli oli puhetta nopeampaa. Monet uudisasukkaat käyttivät intiaaneilta oppimaansa viittomakieltä karjanajossa, jolloin normaali puhe oli mahdotonta melun ja etäisyyksien takia.
Nykyään tasankojen viittomakieli on häviämässä, vaikka joitakin sen taitajia saattaa vielä löytyä reservaateista. Elokuussa 2010 oli pohjoisten cheyennien reservaatissa kokous, jonne kokoontui eri puolilta Yhdysvaltoja tasankojen viittomakielen taitajia. Edellinen vastaava tilaisuus oli pidetty 80 vuotta aiemmin.
Uudisasukkaiden leiriä lähestyvä intiaani tekee aselepoa kuvaavan merkin kädellään. (Kuva: Henry F. Farny)
Tasa-arvo lain edessä

Tasa-arvo lain edessä tarkoittaa, että laki on sama kaikille. YK:n mukaan tämä on erityisen tärkeää vähemmistöille ja köyhille.
Lakien ja tuomarien on siis kohdeltava kaikkia samalla tavoin riippumatta sukupuolesta, etnisyydestä, uskonnosta, sosio-ekonomisesta taustasta ja muusta vastaavasta. Tasa-arvo lain edessä kuuluu oikeusvaltion keskeisiin kulmakiviin.
Käsite on klassisen liberalismin pääperiaatteita.
Klassinen liberalismi

Klassinen liberalismi vaatii tasa-arvoa lain edessä, ei lopputulosten tasa-arvoa ("taloudellinen tasa-arvo" ym.). Klassinen liberalismi ei hyväksy ryhmäoikeuksien edistämistä yksilön oikeuksien kustannuksella.
Feminismi

Alkuperäinen naisasialiike vaati nimenomaan klassisen liberalismin hengessä tasa-arvoa lain edessä sukupuolesta riippumatta.
Vielä vuonna 1988 myöhempi korkeimman oikeuden tuomari Ruth Bader Ginsburg totesi: "Yleistykset siitä, millaisia miehet ja naiset ovat ... eivät voi ohjata minua luotettavasti tehtäessä päätöksiä tietyistä yksilöistä". Esimerkiksi ACLUn naisten oikeuksien projektissa 1970-luvulla Ginsburg haastoi lait, jotka takasivat terveydenhoitoetuuksia virkamiesten vaimoille muttei virkanaisten miehille tai kielsivät naisia yksin pitämästä baaria.
Sen sijaan jotkut radikaalifeministit ovat vaatineet laillisesta tasa-arvosta luopumista, koska heidän mielestään se ylläpitää heikompien ryhmien heikkoa asemaa.  Tämä liittyy keskusteluun positiivisesta syrjinnästä.
Historia

Aikalaisekseen melko liberaalina pidetty Ateenan johtaja Perikles on ensimmäinen tunnettu käsitteen puolustaja. Kuuluisassa "Perikleen hautajaispuhessa" vuonna 431/430 eaa. hän sanoi:
»Valtiotamme sanotaan demokratiaksi: siinä on päätösvalta kansalaisten enemmistöllä eikä vähemmistöllä. Yksityisiä riitoja ratkaistaessa ovat kaikki kansalaiset tasa-arvoisia lain edessä, mutta arvonanto, jota henkilö jostakin syystä saa osakseen, ei perustu [...] kansanluokkaan, vaan hänen persoonallisiin ansioihinsa. Köyhääkään miestä ei hänen vaatimaton säätynsä estä etenemästä virkauralla [...] Olemme vapaamielisiä julkisessa elämässämme ja kartamme myös kansalaistemme jokapäiväiseen elämään kuuluvan toiminnan epäluuloista urkkimista. »
Tasavallan presidentin uudenvuodenpuhe

Tasavallan presidentti Kyösti Kallio pitämässä viimeistä uudenvuodenpuhettaan talvisodan aikana vuonna 1940.
Tasavallan presidentin uudenvuodenpuhe lähetetään Suomessa vuosittain yhteislähetyksenä Yle TV1:llä ja Yle Radio Suomessa uudenvuodenpäivänä, 1. tammikuuta kello 12 alkaen. Puhe on jälkikäteen katsottavissa Yle Areenassa. Tasavallan presidentti pitää suomeksi ja ruotsiksi puheen, jonka suomenkielinen osuus alkaa yleensä sanalla ”kansalaiset", ruotsinkielinen "medborgare”. Uudenvuoden perinteeksi ja yhteensä noin 30 minuutin mittaiseksi muodostuneessa puheessa presidentti käsittelee kuluneen vuoden tapahtumia, kertoo alkaneen vuoden näkymistä sekä lopussa toivottaa kansalaisille hyvää alkanutta vuotta.
Historia

Ensimmäinen uudenvuodenpuhe oli presidentti P. E. Svinhufvudin lukema puhe, joka lähetettiin radiossa 1. tammikuuta 1935. Se on myös Ylen vanhin säilynyt ohjelmatallenne (tehty vuoden 1934 lopulla). Ensimmäisen televisioidun uudenvuodenpuheen piti presidentti Urho Kekkonen vuonna 1958, kuten ensimmäisenä värillisenä lähetetynkin vuonna 1969. Ensimmäistä puhetta lukuun ottamatta puheet olivat aluksi usean vuosikymmenen ajan suoria, ja ne tallennettiin esityksen aikana. Nykyään puhe tallennetaan joulun ja uudenvuodenpäivän välisenä aikana, mutta voidaan tarvittaessa tehdä nopeasti uudelleenkin.
Tasavallan presidentin uudenvuodenpuheen kirjoittaa ja pitää yleensä presidentti itse, mutta muutamia poikkeuksia on ollut: 1942 eduskunnan puhemies Väinö Hakkila, 1944 pääministeri Edwin Linkomies, 1945 kansliaministeri Mauno Pekkala ja 1993 pääministeri Esko Aho – lisäksi presidentti Gustaf Mannerheimin sijaan puheen piti vuonna 1946 tasavallan presidentin tehtäviä hoitanut pääministeri J. K. Paasikivi ja vastaavasti Kekkosen sijaan Mauno Koivisto 1982. K. J. Ståhlberg, Lauri Kristian Relander ja Gustaf Mannerheim eivät kertaakaan pitäneet uudenvuodenpuhetta.
Historia > Aikajana

| Puheen pitäjä | Vuodet |
| --- | --- |
Pehr Evind Svinhufvud: 1935–1937
Kyösti Kallio: 1938–1940
Risto Ryti: 1941
Väinö Hakkila (Eduskunnan puhemies): 1942
Risto Ryti: 1943
Edwin Linkomies (pääministeri): 1944
Mauno Pekkala (kansliaministeri): 1945
Juho Kusti Paasikivi: 1946 (pääministerinä)
Juho Kusti Paasikivi: 1947–1956
Urho Kekkonen: 1957–1981
Mauno Koivisto: 1982 (vt. presidentti, pääministeri)
Mauno Koivisto: 1983–1992
Esko Aho (pääministeri): 1993
Mauno Koivisto: 1994
Martti Ahtisaari: 1995–2000
Tarja Halonen: 2001–2012
Sauli Niinistö: 2013–2024
Alexander Stubb: 2025–
Aiheesta muualla

Suomen tasavallan presidentti: Puheet (Arkistoitu – Internet Archive) Puheet ja haastattelut, Suomen tasavallan presidentti
Tasavallan presidentin uudenvuodenpuhe Yle Areena, Yleisradio
Tasavallan presidentin uudenvuodenpuhe Elävä arkisto, Yleisradio
Pekka Tuomikoski: Kansalaiset! − Suomen presidenttien ja valtiojohdon merkittävimmät puheet 1917−2009. Helsinki-Jyväskylä: Minerva Kustannus, 2009. ISBN 978-952-492-299-9.
| n k Uusivuosi |
| --- | --- |
 Uudenvuodenaatto  Uudenvuodenpäivä 
Perinteet:  Ilotulitus  Illallinen yhdelle  Times Squaren pallo  Tinanvalanta  Uudenvuodenjuoksu  Uudenvuodenkello  Uudenvuodenkortti  Uudenvuodenrevyy  Uudenvuoden vierailut  Wienin filharmonikkojen uudenvuoden konsertti 
Musiikki:  Auld Lang Syne  Happy New Year  New Year’s Day  What’s Another Year? 
Urheilu:  Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut  Yliopistojalkapallon kuusikko: Rose  Orange  Sugar  Fiesta  Cotton  Peach  NHL Winter Classic  Spengler Cup  Tour de Ski  Uudenvuoden mäkikilpailu  Keski-Euroopan mäkiviikko 
Politiikka:  Puolustusministerin uudenvuodenpäivän vastaanotto  Tasavallan presidentin uudenvuodenpuhe 
Liittyvät:  Karkaussekunti  Gregoriaaninen kalenteri  Guy Lombardo
Sophie Taxell

| Sophie Taxell> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. kesäkuuta 1911 (ikä 113) Leppävirta
Kuollut: 14. syyskuuta 1996 (85 vuotta) Florida, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  taidemaalari ja kuvataiteilija
Sophie Taxell (20. kesäkuuta 1911 Leppävirta – 14. syyskuuta 1996 Florida, Yhdysvallat) oli suomalainen taidemaalari ja kuvataiteilija. Hän asui myös Port Charlottessa, Floridassa.
Sophie Taxell opiskeli Vapaassa taidekoulussa vuosina 1944–1948 ja debytoi Helsingissä vuonna 1950. Uransa aikana hän piti lukuisia näyttelyjä Suomessa. Yhdysvalloissa hän osallistui näyttelyihin Washington D.C.ssä, Annapoliksessa Virginiassa, Marylandin Bethesdassa ja Floridan Punta Gordassa. Italiassa hän osallistui taidenäyttelyyn Venetsiassa. Töistään hän sai kunniaa sekä Yhdysvalloissa että Italiassa. Taxell oli sekä Suomen Kuvataiteilijasenioreiden että Charlotte County Art Guildin (USA) jäsen. Hänen vanhempansa olivat puuseppä Pekka Mykrä ja Lyydia Mykrä, o.s. Kauhanen. Sophie Taxell oli naimisissa typografi Christian Taxellin kanssa.
Sophie Taxellin töitä on muun muassa Ateneumissa ja Washington D.C.n yleisessä kirjastossa. Hän oli Ryhmä X/10:n perustajajäseniä.
Aiheesta muualla

Sophie Taxell Kansallisgalleria.
Kirjav@ - Kansallisgallerian kirjaston kokoelmatietokanta, Sophie Taxell
Suomen taide 1961; julk. Suomen Taiteilijaseura
Suomen taide -vuosikirja 1958-1959; julk. Suomen Taiteilijaseura
Suomen taiteilijaseura: Kuvataiteilijat 1986, toim. Mauri Faven, Erkki Hirvelä, Jorma Hautala, Reino Laitasalo, Antti Lampisuo, Pirkko Nukari, Maria-Liisa Saastamoinen ja Päivi Lampinen, ISBN 951-95546-3-7; sivu 446
Veikko Teikari

| Veikko Teikari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1943 (ikä 81) Jyväskylä
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  työpsykologian ja johtamisen emeritusprofessori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Jyväskylän yliopisto
Instituutti:  Teknillinen korkeakoulu
Tutkimusalue:  työpsykologia, johtaminen, muutoksen hallinta, strategian toimeenpano, ryhmätyö, stressi
Veikko Olavi Teikari (s. 21. heinäkuuta 1943 Jyväskylä) on suomalainen Teknillisen korkeakoulun työpsykologian ja johtamisen emeritusprofessori.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Viitaniemen yhteiskoulusta 1962. Hän valmistui Jyväskylän yliopistosta kasvatustieteen maisteriksi 1968, yhteiskuntatieteiden lisensiaatiksi 1975 ja yhteiskuntatieteiden tohtoriksi vuonna 1977. Hänen suomenkielinen väitöskirjatyönsä (Vigilanssi-ilmiön mittaamisesta ja selitysmahdollisuuksista, 1977) liittyi tarkkaavaisuuteen eli käsitteli psykologisen valppauden (vigilanssin) mittaamista ja tulkintaa. Tampereen teknillisen korkeakoulun dosentti hän on ollut vuodesta 1981 lähtien.
Teikari toimi virkaatekevänä assistenttina Jyväskylän yliopistossa 1967–1968. Teknillisessä korkeakoulussa hän työskenteli vanhempana assistenttina vuosina 1969–1973, laboratorioinsinöörinä 1973–1984, virkaatekevänä professorina vuosina 1984–1985 ja työpsykologian professorina vuodet 1985–2007.
Teikarin kirjallinen tuotanto käsittää yli 180 tieteellistä julkaisua työpsykologian alalta. Hän on osallistunut muun muassa seuraavien teosten kirjoittamiseen:
Psykologinen työnopetus (1989)
Pyramidi murenee: Näkökulma tietotyön prosessijohtamiseen (1996)
Simulaatiopeli hallintotyön kehittämiseksi (1996)
Tiellä strategiasta toimintaan (2002)
Organisaation strategian toteuttaminen (2003, 2006).
Technopolis Innovation Park Delft

Technopolis Innovation Park Delft (eli Technopolis) on Delftissä Alankomaissa sijaitseva tiedepuisto, joka perustettiin vuonna 2005.
Technopolis sijaitsee Delftin teknillisen yliopiston kampuksella. Alue kattaa 70 hehtaaria. .
Aiheesta muualla

http://www.technopolisinnovationpark.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Sara Teasdale

Sara Teasdale.
Sara Trevor Teasdale (8. elokuuta 1884 St. Louis, Missouri – 29. tammikuuta 1933 New York) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän julkaisi ensimmäisen kokoelmansa vuonna 1907. Hän meni vuonna 1914 naimisiin Ernst Filsingerin kanssa, mutta erosi vuonna 1929. Teasdale vietti loppuikänsä osittain invalidisoituneena. Vaikea keuhkokuume heikensi häntä entisestään, ja hän teki itsemurhan vuonna 1933 ottamalla yliannostuksen barbituraatteja. Hänen viimeinen kokoelmansa, Strange Victory, ilmestyi postuumisti samana vuonna.
Love Songs (1917) toi Teasdalelle vuonna 1918 palkinnon, joka on myöhemmin tullut tunnetuksi runouden Pulitzer-palkintona. Hän sai vuonna 1994 tähden St. Louis Walk of Famelle.
Kirjallisuutta

Teasdale, Sara: En ole sinun - valitut runot. Oppian, 2018. ISBN 978-951-877-004-9.'
Teasdale, Sara: Merta olen rakastanut. BoD 2019 ISBN 978-952-801-904-6
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Nahkakeltasiipi

| Nahkakeltasiipi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Siilikkäät Arctiidae
Alaheimo::  Keltasiivet Lithosiinae
Suku::  Eilema
Laji::  depressum
Kaksiosainen nimi
 Eilema depressum  (Esper, 1787) 
Synonyymit
 Eilema depressa 
Katso myös
   Nahkakeltasiipi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nahkakeltasiipi (Eilema depressum) on yleinen, siilikkäisiin kuuluva yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Nahkakeltasiipi on sukupuolidimorfinen laji, eli koiraat ja naaraat ovat erinäköisiä. Koiraan etusiivet ja ruumis ovat likaisenkeltaiset ja siiven etureunassa on kirkkaamman keltaista väriä. Siiven kärki on jokseenkin suora. Naaraan etusiivet ovat harmaanruskeat ja siiven etureunan keltainen viiru ulottuu lähes tasapaksuna siiven kärkeen asti. Siiven kärki on muodostaa terävän kulman. Takasiivet ovat molemmilla sukupuolilla harmaat. Molemmissa siipipareissa siiven ulkosyrjän ripset ovat keltaiset. Koiraalta tunnetaan värimuoto, jonka etusiivet ovat tummemman harmaat kuin naaraalla, mutta siiven etureunassa on keltaista väriä vain tyviosassa. Siipiväli 25–34 mm.
Naaraan voi sekoittaa harmokeltasiipeen (Eilema lurideolum) tai lyijykeltasiipeen (Eilema complaneum), mutta eroaa näistä harmaiden takasiipiensä vuoksi.
Toukka on tummanharmaa ja sen selkäpuolella on harmaanvalkoinen, mustatäpläinen, leveä selkäjuova. Täysikasvuinen toukka on 22–25 mm pitkä.
Levinneisyys ja lentoaika

Nahkakeltasiipeä tavataan koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Suomessa levinneisyys ulottuu Keski-Suomen pohjoisosiin. Lentoaika on yhtenä sukupolvena heinäkuun puolivälistä elokuun lopulle.
Elinympäristö ja elintavat

Nahkakeltasiipi viihtyy sekä metsissä että avoimemmilla paikoilla, mutta erityisesti se suosii vanhoja havumetsiä, usein kuusikoita. Esiintymisalueellaan se on yleinen mutta paikoittainen. Perhoset lentävät illalla, pimeän tulosta keskiyöhön ja molemmat sukupuolet tulevat valolle.
Toukat elävät piilottelevaa elämää, ja niitä tavataan harvoin luonnossa. Toukka elää syöden havupuiden rungoilla kasvavia jäkäliä, avoimilla paikoilla se syö myös maajäkäliä. Toukka talvehtii ja koteloituu alkukesästä ruskean kotelokopan sisään kaarnanrakoon tai jäkälien sekaan.
Ravintokasvi

Muiden keltasiipien tapaan toukka elää syöden jäkäliä.
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q218268  BOLD: 183486  EUNIS: 309253  Fauna Europaea: 446913  Fauna Europaea (new): a5c6a135-991d-46de-839a-d1c563e1ce60  GBIF: 5116850  iNaturalist: 125266  IRMNG: 10868322  LepIndex: 37389  LoB: 6137  MaBENA: EilemDepre  NBN: NBNSYS0100002922  Observation.org: 8371  Open Tree of Life: 3182386  Laji.fi: MX.62234
Tefnut

Tefnut (muinaisegyptin "Tuo Vesi") oli muinaisessa Egyptissä palvottu leijonajumalatar. Hän edusti alun perin kosteutta, mutta myöhemmin häntä pidettiin maailmanjärjestyksen ylläpitäjänä. Tefnut ja hänen veljensä Shu rinnastettiin Leontopoliissa palvottuihin Ruti-leijoniin, ja esitettiin siksi leijonapäisinä.
Tefnut kuvataan yleensä leijonana tai leijonapäisenä naisena. Häntä on hyvin vaikea erottaa muista leijonajumalattarista (Bastet, Mut ja Sekhmet).
Tefnut oli Heliopoliin enneadissa luojajumala Atumin luoma tytär, jonka avioliitosta veljensä Shun kanssa syntyivät Geb (maa) ja Nut (taivas).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tefnut Wikimedia Commonsissa
Tehnologitšeski institutin metroasema

Aseman sisäänkäynti
Tehnologitšeski institut (ven. Технологический институт) (suom. Teknologinen instituutti) on Pietarin metron asema Kirovin-Viipurin- ja Moskovan–Petrogradin-linjoilla. Kirovin-Viipurin linjan asema avattiin 15. marraskuuta 1955 ja Moskovan-Petrogradin linjan asema 19. huhtikuuta 1961. Asema sijaitsee Kirovin-Viipurin linjalla asemien Puškinskaja (pohjoisessa) ja Baltijskaja (etelässä) välillä ja Moskovan-Petrogradin linjalla asemien Sennaja ploštšad (pohjoisessa) ja Frunzenskaja (etelässä) välillä. Asema on koristeltu 24 reliefillä, jotka kuvaavat venäläisiä ja neuvostoliittolaisia tiedemiehiä.
4. huhtikuuta 2017 sinisellä linjalla Sennaja ploštšadin ja Tehnologitšeski institutin välillä itsemurhapommittaja räjäytti pommin metrovaunussa, tappaen 14 ihmistä ja haavoittaen ainakin 49 ihmistä.
Aiheesta muualla

Kuvia asemasta (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Myrkyllisyys

Pääkallo ja sääriluut on kansainvälisesti tunnettu myrkyllisyyden merkki.
Myrkyllisyys on aineen kyky aiheuttaa haittaa elävälle organismille. Myrkyllisyys eli toksisuus on erittäin monimuotoinen käsite, jota määrittelee tarkemmin erityisesti hallinnollinen toksikologia ja kemikaalilainsäädäntö. Kemikaaliasetus määrittelee erittäin myrkyllisiksi kemikaaleiksi aineet, jotka hyvin pieninä annoksina aiheuttavat vakavaa haittaa, ja myrkyllisiksi kemikaaleiksi aineet, jotka pieninä annoksina voivat aiheuttaa vakavaa haittaa.
Myrkyllisyyden käsite

Myrkyllisyyttä luonnehditaan ilmenemisnopeuden, vaikutustavan ja vaikutuskohteen avulla. Myrkyllisyys voi ilmetä kohdeorganismissa äkillisenä, subakuuttina tai kroonisena. Myrkyllisyyttä määrittää myös vaikutustapa, joka voi olla kemiallinen tai fysikaalinen. Myrkyllisyyden vaikutusmekanismi voi olla esimerkiksi hormonaalinen, karsinogeeninen, mutageeninen tai teratogeeninen. Myrkyllisyysvaikutusta voidaan tarkastella myös elin- ja kudoskohtaisuuden sekä solutason näkökulmasta. Myrkyllisyyden käsitteessä on oleellista annos-vastesuhde: mitä pienempi annos aiheuttaa vasteen, sitä myrkyllisempi aine on.
Myrkyllisyyden voimakkuutta mitataan annos-vastesuhteella

Paracelsus esitti ensimmäisenä, että aineita ei voi luokitella myrkyllisiksi ja ei-myrkyllisiksi, vaan aineen myrkyllisyys riippuu annoksesta.
»saks. Was ist das nicht giftig ist: alle dinge sind giftig und nicht´s ist ungiftig. 
Allein die dosis macht das ein ding kein gift ist. »
»(Mikäpä ei olisi myrkkyä: kaikki aineet ovat myrkyllisiä, eikä mikään ole myrkytöntä. Vain annos ratkaisee, ettei kyseessä ole myrkky.")»
Yleisen haitallisuuden periaatetta havainnollistaa se, että lääkkeiden ohella tärkein kuolemaan johtavia myrkytyksiä aiheuttava aine Suomessa on alkoholi, jonka myrkyllisyys on suhteellisen vähäinen mutta annos siihen nähden tavattoman suuri. Myrkky voi olla vaarallinen vain tietyn annoksen yläpuolella, etenkin jos vaikutus perustuu siitä syntyvään aineenvaihduntatuotteeseen. Usein elimistö pystyy neutraloimaan tällaisen aineen tietyyn rajaan asti (esim. yleinen kuume- ja särkylääke parasetamoli). Monille aineille ei tunneta ainakaan tarkkaa rajaa, jonka alapuolella sen annos olisi haitaton (genotoksiset karsinogeenit).lähde?
Ilmenemisnopeus

Myrkyllisyydessä on oleellista se, kuinka nopeasti vaikutus ilmenee. Myrkyllisyys voi ilmetä nopeasti altistuksen jälkeen tai pidemmällä aikavälillä. Akuuttia myrkyllisyyttä on huomattavasti helpompaa tutkia kuin kroonisia vaikutuksia. Akuuttia myrkyllisyyttä on tutkittu monilla koe-eläimillä, usein jyrsijöillä. Kroonista myrkyllisyyttä on tutkittu lähinnä vesitoksikologiassa vesikirpuilla ja kaloilla. Vesiympäristössä altistumismäärää voidaan säädellä helposti pitoisuuksia säätämällä.
Ilmenemisnopeus > Akuutti myrkyllisyys

Akuutti myrkyllisyys ilmenee nopeasti, kuten esimerkiksi ihmisellä häkämyrkytys pian altistumisen jälkeen. Ainekohtaista akuuttia myrkyllisyyttä testataan eläinkokeilla. Testieliöstä riippuen akuuttia toksisuutta mitataan kuolemalla (kalat ja jyrsijät), liikkumattomuudella (selkärangattomat) ja kasvun pysähtymisellä (levät). Testit voidaan jakaa aikariippuvaisiin ja aikariippumattomiin testeihin. Aikariippuvaiset testit kestävät tyypillisesti 24 h tai 96 h, jolloin mitataan LC50-arvoa tai 48 h tai 96 h, kun mitataan EC50-arvoa. Aikariippumattomissa testeissä eliöitä altistetaan myrkylle ja seurataan, milloin myrkyn vaikutus lakkaa, tai lopetetaan testaus muusta käytännön syystä.
Ilmenemisnopeus > Krooninen myrkyllisyys

Akuutti myrkyllisyys ilmenee toksisuustesteissä viikkojen sisällä, ja subkrooniset ja krooniset myrkyllisyysvaikutukset ilmenevät tätä pidemmän ajan kuluttua. Muodollisesti kroonista myrkyllisyyttä tutkitaan siten, että se kattaa vähintään 10 % kohdeorganismin odotetusta eliniästä. Kroonisia myrkyllisyystestejä on kehitetty esimerkiksi vesikirpulle (Daphnia Magna) ja rasvapäämutulle (Pimephales promelas). Ensin mainitun altistamiskoe kestää 21 vuorokautta, rasvapäämutun 275-300 vuorokautta.
Kroonisessa myrkytyksessä vaikutukset tulevat viivästyneesti. Ihmisellä tämä ilmenee alkoholin aiheuttamassa maksakirroosissa tai tupakansavun aiheuttamassa keuhkosyövässä. Viivästynyt toksisuus voi aiheutua siitä, että aine kertyy vähitellen elimistöön, kuten kadmiumin aiheuttamassa munuaisvauriossa. Toksisuus voi seurata pienehköstäkin altistuksesta, jos se on jatkuvaa ja aiheuttaa toistuvaa pientä vauriota kuten alkoholinkäyttö. Se voi aiheutua myös siitä, että haitan itsensä kehittymiseen kuluu aikaa. Tyypillinen tällainen haitta on syövän kehittyminen, joka vahvan karsinogeenin kohdalla voi seurata lyhyestäkin voimakkaasta altistuksesta, mutta toteutua vasta vuosien tai vuosikymmenien päästä.
Myrkyllisyyden vaikutusmekanismit

Myrkylliset aineet haittaavat jotain elämälle välttämätöntä prosessia. Koska näitä prosesseja on paljon, myös eri aineiden vaikutusmekanismit poikkeavat toisistaan huomattavasti. Yleensä myrkyllisyysvaikutus on kemiallinen, jolloin aineet vuorovaikuttavat toistensa kanssa molekyylitasolla. Toksisuusvaikutus voi olla fysikaalinenkin, jolloin haitta voi ilmetä mekaanisena. Esimerkiksi kemiallisesti inertti helium aiheuttaa suurena pitoisuutena hapenpuutteen. Alla on käsitelty tavanomaisia toksisuustutkimuksen suuntauksia.