stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jyri Marttinen
Ura > Seuraura > Paluu SM-liigaan

Kaudeksi 2010–2011 Marttinen palasi SM-liigaan ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Pelicansiin. Hänen odotettiin nousevan joukkueen johtopuolustajaksi, mutta Marttisen kautta varjosti kuitenkin ailahtelevuus ja turhat jäähyt. Hän oli kuitenkin runkosarjassa viimeiseksi jääneen Pelicansin tehokkain puolustaja Jani Forsströmin kanssa tehoilla 5+10=15. Kaudella 2011–2012 Marttisen rooli pieneni, mutta hän pelasi kuitenkin mukiinmenevästi ja edelliskautta tasaisemmin. Marttinen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Kaudeksi 2012–2013 Marttinen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Porin Ässiin. Hän palasi SM-liigan puolustajien eliittiin, oli Ässien puolustuksen parhaimmistoa omassa päässä ja muodosti toimivan puolustajaparin Shaun Heshkan kanssa. Marttinen teki kevään 2013 finaalisarjassa liigauransa kaksi ensimmäistä playoff-maalia, joista toinen ratkaisi Ässille kuudennessa finaaliottelussa 24. huhtikuuta 2013 3–2-voiton Tapparasta sekä Suomenmestaruuden joukkueelle. Hänet palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Heinäkuussa 2013 Marttisen sopimusta Ässien kanssa jatkettiin kahdella vuodella kevääseen 2016 saakka.
Marttinen nousi kaudella 2013–2014 Ässien varakapteeniksi. Hän keräsi SM-liigan yhden kauden jäähyennätyksensä 160 minuutillaan ja voitti koko jäähypörssin. Kaudella 2015–2016 Marttinen nousi taas yhden välivuoden jälkeen Ässien kapteenistoon. Hänen kautensa päättyi kuitenkin jo 21 ottelun jälkeen yläraajavamman vuoksi marraskuussa 2015. Marttinen oli kauden jälkeen pitkään ilman sopimusta, kunnes hän teki syyskuun 2016 alussa vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ässien kanssa. Marttinen oli tehoilla 5+13=18 joukkueen tehokkain puolustaja Jere Seppälän ja Niko Peltolan kanssa. Hänen kautensa päättyi kuitenkin leikkaushoitoa vaatineeseen vammaan helmikuussa 2017.
Kaudeksi 2017–2018 Marttinen siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Rauman Lukkoon. Joukkuetta valmentaa hänelle Ässistä tuttu Pekka Virta. Kaudella 2018–2019 Marttinen ehti pelata vain neljä runkosarjaottelua, kunnes hänen roolinsa jäi pieneksi nuorten puolustajien esiinmarssin myötä ja Marttisen sopimus purettiin yhteisymmärryksessä lokakuussa 2018. Seuraavana päivänä hänen kerrottiin palaavan kevääseen 2020 asti ulottuvalla sopimuksella Porin Ässiin. Marttinen oli tehoilla 6+12=18 runkosarjassa viimeiseksi jääneen joukkueen tehokkain puolustaja sekä aktiivipelaajista toiseksi paras pistemies Peter Tiivolan jälkeen. Hän sai myös koko SM-liigasta eniten peliaikaa (24.29) ottelua kohden. Kaudeksi 2019–2020 Marttinen nimettiin takaisin Ässien varakapteeniksi.
Ura > Seuraura > II-divisioonan kautta ulkomaille

Syyskuussa 2020 Marttinen palasi kotiseudulleen Jyväskylään ja siirtyi toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella II-divisioonajoukkue Vaajakosken Pelikaaneihin. Marraskuussa hän siirtyi loppukauden 2020–2021 kattavalla sopimuksella Slovakian Extraligan HC Detvaan. Marttinen pelasi siellä vain viisi ottelua, kunnes hän siirtyi joulukuussa loppukauden kattavalla sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan GKS Katowiceen. Kaudeksi 2021–2022 Marttinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla FFHG Division 1:n Drakkars de Caeniin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+7=12.
Toukokuussa 2022 Caen kertoi Facebook-sivuillaan Marttisen lopettavan pelaajauransa ja siirtyvän valmentamaan. Jo saman vuoden syyskuussa hän palasi kuitenkin kaukaloihin ja siirtyi II-divisioonajoukkue Gladiators HT:hen. Tammikuussa 2023 Marttinen siirtyi loppukauden 2022–2023 kattavalla sopimuksella monikansallisen Erste Ligan romanialaisjoukkue Gyergyói HK:hon. Joukkueessa pelasi myös hänelle Ässistä tuttu maalivahti Rasmus Rinne.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Valko-Venäjä 2014 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tšekki 2002 | jääkiekko |  |
Marttinen edusti Suomea MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Marttinen pelasi 52 A-maaottelua. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 19. huhtikuuta 2006 Jyväskylässä pelatussa harjoitusottelussa Tanskaa vastaan. Marttinen pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2002, jolloin hän voitti pronssia.
Tilastot

Marttinen Ässien paidassa vuonna 2019.
Tšekkoslovakian jääkiekkomaajoukkue

| Tšekkoslovakia |
| --- | --- |

Eniten otteluita:  Jiří Holík (319)
Eniten maaleja:  Josef Maleček (216)
Eniten pisteitä:  Josef Maleček (285)

Ensimmäinen ottelu
  Kanada 15–0 Tšekkoslovakia    (Antwerp, Belgia 24. huhtikuuta 1920)  
Viimeinen ottelu
  Tšekkoslovakia 7–2 Sveitsi    (Moskova, Venäjä 19. joulukuuta 1992)  
Suurin voitto
  Tšekkoslovakia 25–1 Japani  (Moskova, Neuvostoliitto 4. maaliskuuta 1957) 
Suurin tappio
  Kanada 30–0 Tšekkoslovakia   (Chamonix, Ranska 28. tammikuuta 1924) 
MM-kilpailut
 Kultaa:  6
 Hopeaa:  10
 Pronssia:  14
Olympialaiset
 Kultaa:  0
 Hopeaa:  4
 Pronssia:  4
Tšekkoslovakian jääkiekkomaajoukkue edusti Tšekkoslovakiaa jääkiekossa ja on yksi kaikkien aikojen menestyksekkäimmistä jää­kiekko­maa­joukkueista. Tšekkoslovakian hajottua vuonna 1993 Tšekki ja Slovakia perustivat omat erilliset maajoukkueensa. Tšekin jääkiekkomaajoukkue peri Tšekkoslovakian joukkueen paikan A-sarjassa. Slovakia puolestaan joutui aloittamaan alimmalta sarjatasolta eli C-sarjasta, mutta nousi pian A-sarjaan pysyvästi.
Historiaa

Joukkueen edeltäjänä voidaan pitää Böömin jääkiekkomaajoukkuetta. Tšekkoslovakian jääkiekkomaajoukkue pelasi ensimmäisen virallisen maaottelunsa Antwerpenissä Kanadaa vastaan 24. huhtikuuta 1920. Ottelu päättyi Kanadan voittoon 15–0.
Vuonna 1950 Tšekkoslovakian sosialistisen tasavallan kommunistit lähettivät valtaosan joukkueen pelaajista vankiloihin ja pakkotyöhön. Osa pelaajista sai jopa 15 vuoden vankeustuomioita ja osa kuoli vaikeisiin olosuhteisiin. Kyseessä oli yksi ensimmäisistä maan näytösoikeudenkäynneistä, ja pelaajia syytettiin muun muassa maanpetoksesta.
Maajoukkueen viimeinen ottelu pelattiin 19. joulukuuta 1992, jolloin Sveitsi kaatui lukemin 7–2.
Saavutukset arvokisoissa > Olympialaiset

| --- | --- |
 1920 – pronssia  1924 – 6.  1928 – 7.  1936 – 4.  1948 – hopeaa  1952 – 4.  1956 – 5.  1960 – 4. :  1964 – pronssia  1968 – hopeaa  1972 – pronssia  1976 – hopeaa  1980 – 5.  1984 – hopeaa  1988 – 6.  1992 – pronssia
Saavutukset arvokisoissa > Maailmanmestaruuskisat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1930 – 6.  1931 – 5.  1933 – pronssia  1934 – 5.  1935 – 4.  1937 – 6.  1938 – pronssia  1939 – 4.  1947 – kultaa  1949 – kultaa  1953 – 4.  1954 – 4.  1955 – pronssia  1957 – pronssia  1958 – 4.  |  1959 – pronssia  1961 – hopeaa  1962 – ei osallistunut  1963 – pronssia  1965 – hopeaa  1966 – hopeaa  1967 – 4.  1969 – pronssia  1970 – pronssia  1971 – hopeaa  1972 – kultaa  1973 – pronssia  1974 – hopeaa  1975 – hopeaa  1976 – kultaa  |  1977 – kultaa  1978 – hopeaa  1979 – hopeaa  1981 – pronssia  1982 – hopeaa  1983 – hopeaa  1985 – kultaa  1986 – 5.  1987 – pronssia  1989 – pronssia  1990 – pronssia  1991 – 6.  1992 – pronssia  |
* Vuodet lihavoituna jolloin Tšekkoslovakia on ollut kisaisäntä.
Saavutukset arvokisoissa > Kanada-Cup

1976 – 2. sija
1981 – 3. sija
1984 – 5. sija
1987 – 4. sija
1991 – 6. sija
Tunnetuimpia pelaajia

| --- | --- |
 Zdeno Cíger  Vladimír Dzurilla  Jozef Golonka  Dominik Hašek  Ivan Hlinka  Jiří Holeček  Jiří Bubla  Jiří Holík  František Pospíšil :  Jaromír Jágr  Vladimir Martinec  Václav Nedomanský  Vladimír Růžička  Peter Šťastný  Jan Suchý  Milan Novy  Jaroslav Holík  František Tikal
BibleProject

| BibleProject |
| --- | --- |

Verkkosivusto:  bibleproject.com
Kotipaikka:  Portland, Oregon
Tyyppi:  Voittoa tavoittelematon
Kielet:  Useita eri kieliä
Avattu:  2014
BibleProject on voittoa tavoittelematon, joukkorahoitettu, järjestö joka tuottaa ilmaisia resursseja Raamatun tulkitsemiseen. Järjestön tuottamat materiaalit ovat esimerkiksi videoita, podcasteja, artikkeleja ja kursseja. Järjestö on perustettu vuonna 2014 ja sen tuottamat resurssit on käännetty yli 50 kielelle ja lisäksi järjestö on julkaissut mobiilisovelluksen. Järjestö sijaitsee Oregonin Portlandissa.
Järjestö on saanut alkunsa vuonna 2014 Multnomahin yliopistossa opiskelleiden Tim Mackien ja Jon Collinsin toimesta, kun he loivat videoita ja jakoivat ne verkossa ilmaiseksi. Ystävysten tarkoituksena on ollut yhdistää teologista ja tarinankerronnallista osaamista ja kannustaa sitä kautta Raamatun ymmärtämiseen. YouTubessa järjestö raamattuanimaatioita on katsottu erityisesti 18–35-vuotiaiden nuorten miesten toimesta Vuoden 2025 alussa projektin videoita on katosttu YouTubessa yli 620 miljoonaa kertaa yli 200 maassa ja niillä on yli 5 miljoonaa tilaajaa.
Aiheesta muualla

BibleProjectin YouTube-kanava
Edwin van der Sar

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Edwin van der Sar
Syntymäaika: 29. lokakuuta 1970 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Voorhout, Alankomaat
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 197 senttimetriä
Junioriseurat
1980–1985: Foreholte
1980–1985: VV Noordwijk
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1990–1999 | Ajax | 226 | (1) |
| 1999–2001 | Juventus | 66 | (0) |
| 2001–2005 | Fulham | 127 | (0) |
| 2005–2011 | Manchester United | 186 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 605 | (1) |
Maajoukkue
| 1995–2008 | Alankomaat | 130 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Edwin van der Sar ( kuuntele lausunta (ohje), s. 29. lokakuuta 1970 Voorhout, Etelä-Hollannin provinssi, Alankomaat) on alankomaalainen ammattilaisuransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Ura > Seurajoukkueura

Van der Sar aloitti ammattilaisuransa Amsterdamin Ajaxissa 1990-luvun alussa ja nousi seuran selväksi ykkösmaalivahdiksi kaudella 1993–1994. Hän juhli Ajaxissa pelatessaan muun muassa neljää Hollannin mestaruutta, kolmea KNVB-cupin voittoa, kolmea Alankomaiden supercupin voittoa, yhtä Mestarien liigan voittoa ja yhtä Euroopan supercupin voittoa (UEFA Cupin voittajan ja Mestarien liigan voittajan välinen ottelu). Van der Saria pidettiin Ajax-aikoinaan yleisesti yhtenä maailman parhaista maalivahdeista.
Van der Sar siirtyi suurin odotuksin italialaiseen Juventukseen ennen kauden 1999–2000 alkua. Van der Sarin peli ei kulkenut kuitenkaan odotetulla tavalla ja hän siirtyi kahden Italiassa vietetyn kauden jälkeen Englannin Valioliigassa pelaavaan Fulhamiin. Yksi merkittävä syy van der Sarin epäonnistumiselle Juventuksessa oli joukkueen pelitapa. Kun Ajaxissa van der Saar oli päässyt pelaamaan libero-maalivahdin roolissa, Juventuksessa hänen odotettiin sopeutuvan traditionaalisempaan reagoivan maalivahdin rooliin. Van der Saar pelasi Fulhamin ykkösmaalivahtina neljä kautta ennen siirtoa englantilaiseen suurseuraan Manchester Unitediin 10. kesäkuuta 2005.
Manchester Unitedissa van der Sar otti selvän ykkösmaalivahdin paikan seuran aiempien maalivahtiongelmien jälkeen. Keväällä 2006 van der Sar voitti Manchester Unitedin kanssa Englannin liigacupin. Seuraavana vuonna oli vuorossa Englannin Valioliigan mestaruus, jota seura ei ollut voittanut neljään vuoteen. Van der Sar oli ratkaisijana etenkin kevään tärkeissä otteluissa, ja muut pelaajat valitsivat hänet vuoden joukkueeseen.
Seuraavana syksynä Manchester United pelasi kauden avaustapahtumassa, Community Shield -ottelussa, FA Cupin mestaria Chelseaa vastaan. Ottelu eteni rangaistuspotkukilpailuun, jossa van der Sar torjui Chelsean kaikki kolme rangaistuspotkua, ja kun Manchester Unitedin kolme ensimmäistä laukojaa onnistuivat, voitti seura näin Community Shieldin 16. kerran.
Keväällä 2008 van der Sar oli voittamassa Manchester Unitedin kanssa niin Valioliigamestaruutta kuin Mestarien liigaakin, kyseessä oli hänelle uran toinen Mestarien liigan voitto. Van der Sar ratkaisi Mestarien liigan finaalin torjumalla rangaistuspotkukilpailun seitsemännellä kierroksella Moskovan stadionin sateisella nurmella Chelsean Nicolas Anelkan yrityksen.
United voitti Valioliigan mestaruuden myös vuosina 2009 ja 2011. Vuonna 2009 joukkue voitti myös Englannin liigacupin. UEFA palkitsi van der Sarin tuona vuonna vuoden maalivahdin palkinnolla (UEFA Club Goalkeeper of the Year).
Van der Sar lopetti pelaajauransa vuonna 2011.
Ura > Maajoukkueura

Van der Sar teki ensiesiintymisensä Hollannin maajoukkueessa kesäkuussa 1995 ottelussa Valko-Venäjää vastaan. Hän oli siitä lähtien maajoukkueen pitkäaikainen ykkösvahti ja pelasi yli sadassa maaottelussa. Sadannen pelinsä Hollannin paidassa hän pelasi ottelussa Suomea vastaan kesäkuussa 2005. Hän pelasi kuusissa arvokisoissa: EM-kisoissa 1996, MM-kisoissa 1998, EM-kisoissa 2000 ja 2004, MM-kisoissa 2006 sekä EM-kisoissa 2008. Kolmessa ensiksi mainitussa turnauksessa Hollannin tie katkesi rangaistuspotkukilpailuun.
Vuoden 2004 EM-kisojen puolivälieräottelussa Ruotsia vastaan van der Sar onnistui torjumaan Olof Mellbergin rangaistuspotkun, mikä antoi Arjen Robbenille tilaisuuden ratkaista ottelu Hollannin eduksi. Robben onnistui maalinteossa, mikä merkitsi Hollannin maajoukkueen kautta aikain ensimmäistä voittoa rangaistuspotkukilpailussa. Hollannin tie katkesi kuitenkin lopulta isäntämaa Portugalia vastaan pelatussa välieräottelussa. Portugali katkaisi Hollannin kisataipaleen myös vuoden 2006 MM-kisoissa voittamalla neljännesvälieräottelun 1–0. Ottelu oli samalla van der Sarin 113. maaottelu, mikä nosti hänet maaottelujen määrässä Hollannin maajoukkueen ennätyksen haltijaksi ohi Frank de Boerin.
Van der Sar ilmoitti syksyllä 2007, että lopettaisi maajoukkueuransa kesän 2008 EM-kisojen jälkeen. Lokakuussa 2008 hän teki kuitenkin vielä lyhyen paluun maajoukkueeseen kahden MM-karsintaottelun ajaksi. Hän pelasi kummassakin ottelussa nollapelin.
Van der Sar edusti Hollantia yhteensä 130 A-maaottelussa.
Pelaajauran jälkeen

Edwin van der Sar valittiin Ajaxin markkinointijohtajaksi vuonna 2012. Hän on ollut Ajaxin toimitusjohtaja vuodesta 2016.
Yksityiselämä

Van der Sar on ollut vuodesta 2006 naimisissa Annemarie van Kesterenin kanssa. Parilla on kaksi lasta, poika ja tytär.
Saavutukset > Ajax

Eredivisie: 1994, 1995, 1996, 1998
Alankomaiden cup: 1993, 1998, 1999
Alankomaiden supercup: 1993, 1994, 1995
Mestarien liiga: 1995
UEFA Cup: 1992
UEFA Super Cup: 1995
Intercontinental Cup: 1995
Saavutukset > Juventus

UEFA Intertoto Cup: 1999
Saavutukset > Fulham

UEFA Intertoto Cup: 2002
Saavutukset > Manchester United

Englannin Valioliiga: 2007, 2008, 2009, 2011
Englannin liigacup: 2006, 2009
FA Community Shield: 2007, 2008, 2010
Mestarien liiga: 2008
Anne Tyler

Anne Tyler (s. 25. lokakuuta 1941 Minneapolis, Minnesota) on Pulitzer-palkittu yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tunnettuja romaanejaan ovat muun muassa Päivällinen koti-ikävän ravintolassa, Onnellinen matkamies ja Hengitysharjoituksia.
Lapsuus ja nuoruus

Tyler on nelilapsisen perheen esikoinen. Hänen isänsä oli kemisti ja äitinsä sosiaalityöntekijä. Hän vietti lapsuutensa eri puolilla Pohjois-Carolinaa kveekariyhteisöissä, joissa perhe eli luontaistaloudessa. Tämän epätavallisen kasvatuksen on sanottu vaikuttaneen hänen kykyynsä ”katsella tavallisten ihmisten maailmaa hieman etäisestä ja yllättävästä näkökulmasta”.lähde?
Tyler valmistui 19-vuotiaana Duke Universitystä Pohjois-Carolinassa ja jatkoi opintoja Columbian yliopistossa New Yorkissa pääaineenaan Venäjän-tutkimus. Hän työskenteli kirjastonhoitajana ennen kuin muutti Baltimoreen Marylandin osavaltioon, jonne useimmat hänen tarinansakin sijoittuvat.
Kirjailijanura

Tyler myöntää hyvin harvoin henkilökohtaisia haastatteluja, osallistuu kirjaesittelykiertueille tai esiintyy muutoinkaan julkisesti. Sähköpostihaastatteluihin hän suostuu helpommin.lähde?
Tylerin yhdeksäs romaani Päivällinen koti-ikävän ravintolassa (Dinner at the Homesick Restaurant), jota hän itse pitää tuotantonsa parhaana,lähde? oli ehdokkaana sekä Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinnon että PEN/Faulkner -palkinnon voittajaksi vuonna 1983.
Kymmenes romaani Onnellinen matkamies (The Accidental Tourist) sai kirjallisuuskriitikoiden palkinnon (National Book Critics Circle Award) vuonna 1985, oli Pulitzer-ehdokkaana 1986 ja Lawrence Kasdan ohjasi siitä elokuvan Yksinäinen matkailija, pääosissa William Hurt ja Geena Davis. Vuonna 1989 Tylerin romaani Hengitysharjoituksia (Breathing Lessons) sai Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinnon.
Teatterilevityksen saaneen Yksinäisen matkailijan lisäksi useista muista Tylerin romaaneista on tehty Yhdysvalloissa televisioelokuvia.
Tyler kuvaa usein perhettä, joka edustaa hänelle koko yhteiskuntaa. Merkitykselliset asiat piilevät arkisten tapahtumien alla. Tylerin kertomuksissa tulevat esiin universaalit ihmissuhteiden ongelmat ja arvoitukset.
Tyler oli naimisissa iranilaisen psykiatrin ja kirjailijan Taghi Mohammad Modarressin kanssa tämän kuolemaan 1997 saakka. He saivat kaksi tytärtä, joista nuorempi Mitra on tunnettu kuvataiteilijana ja kirjankuvittajana.
Suomennetut teokset

Pako, Gummerus 1981, suomentanut Jussi Nousiainen (Earthly Possessions, 1977)
Päivällinen koti-ikävän ravintolassa, Otava 1983, suomentanut Jussi Nousiainen (Dinner at the Homesick Restaurant, 1982)
Onnellinen matkamies, Otava 1986, suomentanut Kristiina Rikman (Accidental Tourist, 1985)
Hengitysharjoituksia, Otava 1989, suomentanut Saara Villa (Breathing Lessons, 1988)
Pyhimys sattuman oikusta, Otava 1992, suomentanut Raija Mattila (Saint Maybe, 1991)
Elämän tikapuilla, Otava 1995, suomentanut Kristiina Drews (Ladder of Years, 1995)
Oikukas planeetta, Otava 1999, suomentanut Kristiina Drews (A Patchwork Planet, 1998)
Aikaa sitten aikuisina, Otava 2002, suomentanut Kristiina Drews (Back When We Were Grownups, 2001)
Avioliiton lyhyt oppimäärä, Otava 2004, suomentanut Kristiina Drews (The Amateur Marriage, 2004)
Amerikan lapset, Otava 2008, suomentanut Kristina Rikman (Digging to America, 2006)
Nooan kompassi, Otava 2010, suomentanut Jaana Kapari-Jatta (Noah's Compass, 2009)
Jää hyvästi.  (Beginner's Goodbye, 2012)  Suomentanut Jaana Kapari-Jatta. Helsinki:  Otava, 2013.  ISBN 978-951-1-26233-6
Äkäpussi.  (Vinegar Girl, 2016)  Suomentanut Tarja Lipponen. Helsinki:  Johnny Kniga, 2018.  ISBN 978-951-0-43152-8
Palmikko.  (The French Braid, 2022)  Suomentanut Markku Päkkilä. Helsinki:  Otava, 2023.  ISBN 978-951-1-45366-6
Kellotanssi.  (Clock Dance, 2018)  Suomentanut Markku Päkkilä. Helsinki:  Otava, 2024.  ISBN 978-951-1-48162-1
Elokuvasovituksia

Yksinäinen matkailija (1988)
Breathing Lessons (TV, 1994)
Saint Maybe (TV, 1998)
A Slipping-Down Life (1999)
Maallista rikkautta (TV, 1999)
Back When We Were Grownups (TV, 2004)
Kirjallisuutta

Evans, Elizabeth. Anne Tyler. New York: Twayne, 1993.
Petry, Alice Hall. Understanding Anne Tyler. Columbia: University of South Carolina Press, 1990.
Petry, Alice Hall (toim.). Critical Essays on Anne Tyler. New York: G. K. Hall, 1992.
Salwak, Dale (toim.). Anne Tyler as Novelist. Iowa City: University of Iowa Press, 1994.
Stephens, C. Ralph (toim.). The Fiction of Anne Tyler. Jackson: University Press of Mississippi, 1990.
Aiheesta muualla

Anne Tylerin verkkosivut (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 2 
Muut:  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Anne Tyler
Käännös suomeksi
Alppihiihto talviolympialaisissa 2018 – miesten suurpujottelu

| Alppihiihto talviolympialaisissa 2018   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Alppiyhdistetty |  | miehet | naiset |  |  |  |  |
| Syöksylasku |  | miehet | naiset |  |  |  |  |
| Suurpujottelu |  | miehet | naiset |  |  |  |  |
| Pujottelu |  | miehet | naiset |  |  |  |  |
| Supersuurpujottelu |  | miehet | naiset |  |  |  |  |
| Joukkuekilpailu |  | seka | seka |  |  |  |  |

| n k  | n k  | n k  | n k  |  |  |  |  |
Alppihiihdon miesten suurpujottelun kilpailu talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 18. helmikuuta 2018 Yongpyong Alpine Centressä, Pyeongchangissa, Etelä-Koreassa.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Mitalistit: 




| Marcel Hirscher | Henrik Kristoffersen | Alexis Pinturault |  |  |  |  |
|  Itävalta |  Norja |  Ranska |  |  |  |  |
Kemin kaupunginkirjasto

| Kemin kaupunginkirjasto |
| --- | --- |
 Kemin kaupunginkirjasto sijaitsee kulttuurikeskuksessa.
Osoite:  Marina Takalon katu 3, Kemi
Koordinaatit:  65°44.15′N, 24°33.45′E
Perustettu:  1879
Kokoelman koko:  167 494 (2023)
Lainauksia vuodessa:  276 798 (2023)
Budjetti:  n. 1,0 miljoonaa euroa (2023)
Kotisivut
Aineistohaku
Kemin kaupunginkirjasto on Kemissä toimiva yleinen kirjasto. Sillä on yksi toimipiste, joka sijaitsee Kemin kulttuurikeskuksessa. Kemin kaupunginkirjasto kuuluu Lapin kirjasto -kirjastokimppaan.
Historia

Kemin kaupunkiin perustettiin kirjasto vuonna 1879. Varat kirjaston perustamiseen saatiin tanssiaisten ja arpajaisten avulla. Kirjaston ylläpitämiseksi kerättiin lainamaksuja ja annettiin sakkoja myöhässä palautetuille kirjoille. Ensimmäinen kirjasto sijaitsi Matti Niemelän kartanossa (nyk. Meripuistokatu 29), josta se muutti vuonna 1886 Sauvosaarenkadulle ja vuonna 1896 Lukuhuoneelle (nyk. Sauvosaarenkatu 14).
Vuonna 1954 kirjasto osti silloiseen kymmenen miljoonan markan hintaan tilat osoitteesta Sauvosaarenkatu 11, jossa sijaitsi Kemin historiallinen museo. Tilat alkoivat käydä pian ahtaaksi, ja kirjaston osastoja, kuten lasten- ja musiikkiosastot, siirrettiin muualle. Ensimmäinen kirjastoauto aloitti toimintansa vuonna 1973.
Uudet tilat avattiin 8. joulukuuta 1990 nykyisessä kulttuurikeskuksessa. Kaikki sivukirjastot on lakkautettu. Siirtokokoelmia kirjastolla oli vuoden 2010 alusta enää poliisilaitoksen vankilassa, vanhainkoti Nestorissa, Terveyskeskussairaalassa, keskustan Palvelutalolla Kemin vanhainkotisäätiön talossa, Länsi-Pohjan keskussairaalan lastenosastolla ja Rytikarin neuvolassa.
Vuosina 2012–2013 toteutettiin suuri kirjaston remontti. Silloin lainaustiski sijoitettiin aulaan, lukusaliin rakennettiin esiintymislava, musiikkikirjasto vaihtoi paikkaa ja kirjaston tiloja järjestettiin uudelleen.
Tilastoja

Vuonna 2023 Kemin kaupunginkirjaston kokoelmiin kuului noin 167 000 nidettä, joista noin 145 000 oli kirjoja. Lainauksia tehtiin noin 277 000 ja fyysisiä käyntejä noin 142 000. Yksittäisiä lainaajia oli noin 5 100. Toimintakulut olivat noin 1,0 miljoonaa euroa.