stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Georg von Alfthan

Kuvernööri Georg von Alfthan 1870-luvun alussa.
Georg von Alfthan (vuoteen 1866 Alfthan; 26. lokakuuta 1828 Viipuri – 4. helmikuuta 1896 Helsinki) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa esikuntaupseerina palvellut suomalainen kenraaliluutnantti, joka toimi vuosina 1862–1873 Oulun läänin ja 1873–1888 Uudenmaan läänin kuvernöörinä sekä 1888–1896 senaattorina. Von Alfthan ansioitui topografisten mittausten tekijänä ja vaikutti Suomen rautatieverkon suunnitteluun. Hän oli myös 1892 perustetun senaatin kulkulaitostoimituskunnan ensimmäinen päällikkö eli Suomen ”ensimmäinen liikenneministeri”. Hänet aateloitiin 1866 ja hänestä polveutuu von Alfthanin aatelissuku.
Perhe ja suku

Georg von Alfthan kuului Viipurin seudulla vaikuttaneeseen Alfthanin sivistyssukuun. Hänen vanhempansa olivat tukkukauppias ja Viipurin kuvernementinsihteeri Anton Alfthan sekä Helena Schroeder. Hänen isänsä oli muun muassa Havin kynttilätehtaan perustaja. Kirjailija Johannes Alfthan oli Georg von Alfthanin veli. Vuorineuvos Anton Alfthan ja kuvernööri Max Theodor Alfthan olivat hänen veljenpoikiaan. Venäjän armeijassa palvellut kenraali Alexis Alfthan oli hänen serkkunsa.
Von Alfthanin puoliso vuodesta 1853 oli Ebba Mathilda Geschwendt (1832–1893). Heillä oli kuusi poikaa ja neljä tytärtä. Poikiin kuuluivat muun muassa tehtailija Anton von Alfthan sekä lääkäri ja Ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikko Kristian von Alfthan.
Muuta

Vuonna 1999 valmistuneessa elokuvassa Lapin kullan kimallus kuvernööri von Alfthania näytteli Johan Simberg.
George William Gordon

| George William Gordon |
| --- | --- |
 Valokuvassa 1860-luvulta.
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 1820 St. Andrew, Jamaika
Kuollut: 23. lokakuuta 1865 Morant Bay, Jamaika
Ammatti:  liikemies ja tilanomistaja
Muut tiedot
Tunnustukset:  Jamaikan kansallissankari
George William Gordon (n. 1820 – 23. lokakuuta 1865) oli tuolloin brittien hallitsemalla Jamaikalla elänyt liikemies ja tilanomistaja. Gordon alkoi puhua Jamaikan mustien tukalasta tilanteesta. Morant Bayn kapinan jälkimainingeissa hänet teloitettiin laittomasti sotaoikeudessa - väitettyjen kapinallisyhteyksiensä takia, joita ei suurella todennäköisyydellä todellisuudessa ollut. Gordonista tuli myöhemmin jamaikalainen kansallissankari ja nationalismin symboli.
Elämäkerta > Nuoruus

George William Gordon syntyi vuoden 1820 paikkeilla St. Andrewissa lähellä Mavis Bankia Jamaikalla. Hänen isänsä oli skotlantilainen asianajaja ja tilanomistaja. Äiti oli orjatar. Isä ei ollut juuri tekemisissä aviottoman poikansa kanssa tämän täytettyä 10 vuotta. Tästä huolimatta Gorfdon auttoi isäänsä tämän liiketoiminnan sujuessa huonommin. Hän myös kustansi isänsä muuton takaisin Isoon-Britanniaan.
Elämäkerta > Ura

Gordon oli rikastunut omalla liiketoiminnallaan. Hänestä tuli tilanomistaja ja edustaja Jamaikan edustajakokouksessa. Tilanomistajana Gordon oli saanut ensikäden kokemusta vapaiden mustien työntekijöidensä ja pientilallisten kohtaamista ongelmista. Baptistina hän alkoi myös rakennuttaa kappeleita eri puolille Jamaikaa ja haaveili omasta baptistiseurakunnastaan. Eräs Gordonin nimittämistä kappalaisista oli nimeltään Paul Bogle, jonka yhteys Gordoniin osoittautui myöhemmin kohtalokkaaksi. Orjuus Jamaikalla oli päättynyt jo 1830-luvulla, mutta monien vapaiden mustien tilanne oli huono. Erityisen paljon tyytymättömyyttä herätti tuolloisen Jamaikan kuvernööri Edward Eyren toiminta. Jamaikalla alettiin pitää maan oloja arvostelleita kokouksia, joita järjestämässä oli myös Gordon. Elokuussa 1865 Gordon järjesti Morant Bayssa kokouksen, jossa nimitettiin Paul Boglen lähetystö viemään valituskirjelmä Edward Eyrelle. 80 kilometrin marssin jälkeen heitä ei kuitenkaan suostuttu ottamaan vastaan pääkaupunki Spanish Townissa.
Elämäkerta > Morant Bayn kapina ja kuolema

Paul Bogle oli alkanut valituskirjelmän jälkeen järjestää salaisia kokouksia, joissa kannustettiin Boglen seuraajia väkivaltaan. Gordon ei tiennyt näistä kokouksista. Boglen toiminta johti väkivaltaiseen yhteenottoon Morant Bayssä ja Morant Bayn kapinan alkuun. Väkivaltaisuuksissa poltettiin plantaaseja ja surmattiin niiden valkoisia omistajia. Lopulta brittiläiset sotilaat ja Blue Mountainsin maroonit tukahduttivat kapinan. Gordonilla ei hyvin todennäköisesti ollut osuutta kapinan toteuttamisessa. Silti hänet pidätettiin Kingstonissa, jossa hän tuolloin oleskeli, sairaana. Kuvernööri Eyren käskystä hänet tuotiin Morant Bayhin sotilasoikeusistuimen eteen, vaikka Gordonin olisi pitänyt päästä siviilituomioistuimeen. Sotilasoikeusistuin antoi nopean kuolemantuomion. Gordon ja 12 muuta hirtettiin vain kaksi päivää tuomion jälkeen 23. lokakuuta 1865.
Kuoleman jälkeen

Kapinan verisestä jälkiselvittelystä nousi kohu Isossa-Britanniassa. Kruunu määräsi asiaa tutkimaan komission, joka muun muassa totesi Gordonin oikeudenkäynnin ja teloituksen laittomaksi. Eyre erotettiin siirtomaaviraston palveluksesta.
Gordonista tuli Jamaikalainen kansallissankari. Hänet nähtiin Jamaikalaisen nationalismin edelläkävijänä. Tätä mainetta edisti etenkin Roger Miasin näytelmä George William Gordon, jossa hänen kuolemaansa verrataan Jeesuksen kuolemaan. Jamaikan parlamenttitalo nimettiin Gordonin mukaan. Vuonna 1965 hänet nimitettiin Jamaikan kansallissankariksi ja vuodesta 1969 hän esiintyi ensin 10 Jamaikan dollarin seteleissä ja myöhemmin kolikoissa.
Muotokuva vuodelta 1867.
Gordon kuvattuna nykyisin kolikkona kiertävässä 10 Jamaikan dollarin setelissä.
Google Home

| Google Home |
| --- | --- |
 Valkoinen Google Home -kaiutin.
Tyyppi:  älykaiutin
Valmistaja(t):  Google
Tuoteperhe:  Made By Google
Julkaistu:  4. lokakuuta 2016
Ohjain:  puheohjaus
Liitännät:  WLAN
Mitat:  143 × 96 × 96 millimetriä
Paino:  480 grammaa
Aiheesta muualla
Kotisivut
Google Home on Googlen kehittämä puheohjauksella toimiva kaiutin. Sen avulla voi ohjata älykodin laitteita ja käyttää Google Assistantia. Google Homesta on tehty monia eri versioita, kuten pienehkö Google Home Mini ja musiikin kuuntelijoille kohdennettu Google Home Max.
Historia

Amazonin julkistama puheohjauksella toimiva Echo-kaiutin nousi Yhdysvalloissa suosituksi. Google esitteli vastaavan Google Home -nimisen älykaiuttimen I/O 2016 -konferenssissa toukokuussa 2016. Google kertoi Home-kaiuttimesta lisää 4. lokakuuta. Google Homen toimitukset alkoivat Yhdysvalloissa 4. marraskuuta 2016.
Muotoilu

Google Home on sylinterin muotoinen. Siinä on mikrofoni, kaiutin ja värilliset LED-valot.  Google Homen irrotettavaa alaosaa vaihtamalla Home-kaiuttimen väriä voi vaihtaa.
Käyttö

Google Homen käyttö perustuu Google Assistantiin, jonka avulla Home-kaiutinta voi ohjata puheohjauksella. Google Assistantin avulla Google Home osaa vastata käyttäjänsä kysymyksiin ja keskustella hänen kanssaan. Sen avulla Home-kaiutin osaa muun muassa kertoa lähellä sijaitsevista eri alojen liikkeistä ja lähialueen mahdollisista ruuhkista. Laitteella voi myös käyttää Google-kääntäjää puheohjauksella.
Google Homen avulla voi ohjata muun muassa Chromecastia, Philipsin älykkäitä valaisimia ja Nest-termostaatteja. Sen kautta voi myös soittaa musiikkia. Monia kotiin sijoitettuja Home-kaiuttimia voi kytkeä toimimaan yhdessä.
Aiheesta muualla

Verkkosivut (englanniksi)
Giovanni Scatturin

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | perämiehellinen kaksikko |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | perämiehellinen kaksikko |  |
Giovanni Scatturin (30. toukokuuta 1893 Venetsia, Italia – 11. lokakuuta 1951 Rosario, Argentiina) oli italialainen soutaja. Hän voitti vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä kultaa perämiehellisessä kaksikossa. Vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa hän kilpaili jälleen siinä ja sai hopeaa.
Gata Kamski

| Gata Kamski |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Gata Rustemovitš Kamski
Syntynyt: 2. kesäkuuta 1974
Kansalaisuus:   yhdysvaltalainen
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari
Elo-luku:  2666 (elokuussa 2022) FIDE:n listan sijoitus 80.
Korkein Elo:  2 762 (marraskuussa 2012)
Gata Rustemovitš Kamski (tat. Ğataulla Kamski, ven. Гата Рустемович Камский, s. 2. kesäkuuta 1974) on yhdysvaltalainen shakin suurmestari, joka syntyi Neuvostoliitossa. Hän on viisinkertainen Yhdysvaltain mestari.
Kamski oli parhaimmillaan FIDE:n listalla sijalla neljä, mutta hän ei pelannut lähes ollenkaan vuodesta 1997 vuoden 2004 loppuun.
Kamski pelasi helmikuussa 2009 MM-ehdokasottelun bulgarialaista Veselin Topalovia vastaan. Ottelu pelattiin Sofiassa, Bulgariassa. Ottelun tarkoitus oli valita haastaja maailmanmestari Viswanathan Anandille. Topalov voitti ottelun. Vuoden 2011 MM-ehdokasotteluissa pelaajat kohtasivat uudelleen. Tuolloin Kamski meni jatkoon pistein 2½–1½. Hän kuitenkin hävisi semifinaalissa Boris Gelfandille. Tilanne oli pitkien pelien ja nopean shakin jälkeen tasan, mutta Gelfand oli parempi pikashakissa.
Aiheesta muualla

FIDE-kortti: Gata Kamski (englanniksi)
Gata Kamski ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Gauri

| Gauri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Nautaeläimet Bovidae
Alaheimo::  Naudat Bovinae
Suku::  Naudat Bos
Laji::  gaurus
Kaksiosainen nimi
 Bos gaurus  Smith, 1827 
 Gaurin levinneisyys
Katso myös
   Gauri Wikispeciesissä   Gauri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Gauri (Bos gaurus) on suurikokoinen nautaeläinten heimoon (Bovidae) kuuluva nisäkäslaji. Sitä tavataan paikoitellen Intiassa, Bhutanissa, Nepalissa, Myanmarissa, Thaimaassa, Kambodžassa, Laosissa, Malesiassa, Vietnamissa ja Kiinassa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen vaarantuneeksi lajiksi.
Gaurilla on kaksi alalajia, Bos gaurus gaurus Intian niemimaan suunnalla ja Bos gaurus laosiensis Kaakkois-Aasian suunnalla. Gaurista on myös oma kotieläimenä pidetty puolikesy muotonsa gajaali.
Taksonomia

Gauri kuuluu nautaeläinten heimon nautojen sukuun. Sen tieteellisen nimen Bos gaurus antoi Charles Hamilton Smith vuonna 1827.
Gaurilla katsotaan olevan kaksi nykyisin tavattavaa alalajia Bos gaurus gaurus Intian niemimaalla ja Bos gaurus laosiensis Kaakkois-Aasian suunnalla. Sri Lankalla eli vielä historiallisella ajalla sittemmin sukupuuttoon kuollut alalaji Bos gaurus sinhaleyus. Aiemmin on tunnustettu myös kolme muuta alalajia, joita ei kuitenkaan tunnusteta enää useimmissa lähteissä.
Gaurilla on myös oma puolikesyyntynyt muotonsa gajaali eli Bos frontalis. Eri tieteellisestä nimestä huolimatta villi ja kesy muoto ovat kuitenkin osa samaa lajia.
Koko ja ulkonäkö

Gauri on hyvin suurikokoinen ja raskastekoinen eläin. Täysikasvuisen yksilön paino voi olla 700-1 000 kiloa. Ruumiin pituus on 250-330 cm ja säkäkorkeus 170-220 cm. B. g. laosiensis on hieman korkeampi, kuin B. g. gaurus. Gaurin jalat ovat suhteellisen lyhyet. Sen karvapeitteen väritys vaihtelee tummanmustasta hieman vaaleamman mustan sävyihin. Jalat ovat valkoiset. Harteilla on kyttyrä, joka on erityisen suuri uroksilla. Päälaellaan gaurilla on sarviensa välissä ruskeanharmaa harjanne. Sarvet kasvavat uroksilla ja naarailla pään molemmilla puolilla ja ne kaartuvat ylöspäin. Sarvet tummenevat kärjistään. Naaraiden sarvet ovat jonkin verran pienemmät kuin uroksilla.
Levinneisyys ja elinympäristö

Gauria tavataan Bhutaniin, Kambodžaan, Kiinaan, Intiaan, Laosiin, Malesiaan, Myanmariin, Nepaliin, Thaimaahan ja Vietnamiin kuuluvilla alueilla. Malesiassa levinneisyysalue käsittää vain Malakan niemimaan. Laji on hävinnyt Sri Lankalta ja Bangladeshista. Kokonaisuudessaan sen levinneisyysalue on hyvin hajanainen.
Gaurin elinympäristö käsittää alueita merenpinnan tasolta aina 2 800 metrin korkeuteen saakka. Parhaiten se menestyy hieman matalammilla alueilla, vaikka se liitetäänkin joskus kukkuloihin. Tyypillisesti sen elinympäristö on ainavihantaa sademetsää tai hieman harvemmin kuivaa metsää. Yleensä se esiintyy suhteellisen koskemattomissa metsissä.
Elintavat

Gaurit elävät pienissä laumoissa, jotka käsittävät tavallisesti kahdesta neljäänkymmeneen yksilöä. Laumoissa on niin naaraita, kuin uroksiakin. Ehkä tavallisin gauriryhmä on sen emo ja vasikka. Toisaalta myös suurempia laumoja esiintyy usein. Urosten määrä laumassa vaihtelee, ja ne viihtyvät naaraiden parissa lähinnä lisääntymiskaudella. Muuten ne elävät poikamieslaumoissa tai yksinään. Gaurit ovat aktiivisia niin päivisin kuin öisinkin. Etenkin ihmisten lähettyvillä aktiivisuus painottuu kuitenkin yöaikaan. Kuivalla kaudella laumat saattavat kerääntyä yhteen tiettyihin paikkoihin, mutta monsuunikauden alkaessa ne hajaantuvat eri suuntiin.
Gaurit käyttävät ravinnokseen enimmäkseen ruohoja, mutta ne syövät niiden ohella myös lehtiä, hedelmiä, taimia, kaarnaa ja bambuja. Tutkimuksissa niiden ravinnon on mitattu käsittävän 180-190 kasvilajia. Ne saattavat syödä myös ihmisen viljelmiä, jolloin ne voivat aiheuttaa mittavaakin vahinkoa.
Gauria saalistavat tiikeri, leopardi, vuorisusi ja krokotiilit. Saaliiksi päätyminen on gaurien ehkä tavallisin kuolinsyy. Paikoittain ne ovat esimerkiksi tiikerien tärkeimpiä saaliseläimiä. Tietyillä alueilla jopa puolet alle vuoden ikäisistä vasikoista jää tiikerien saaliiksi. Häirittynä gaurit saattavat päästää vihellyksen kaltaisen hälytysäänen, ja ne pakenevat nopeasti metsän suojaan.
Gaurit lisääntyvät ympäri vuoden, joskin lisääntyminen saattaa paikoittain painottua tietyille kuukausille. Lisääntymisajan huipulla yksinäiset urokset vaeltelevat etsien lisääntymiskykyistä kumppania. Urosten kajahtava parittelukutsu voi kuulua yli 1,6 kilometrin päähän. Urokset voivat ottaa lisääntymiskaudella yhteen. Urokset saattavat vammautua vakavasti ja kuollakin. Naaraan kantoaika on noin 275 päivää. Vasikoita on yksi kerrallaan, ja ravintotilanteen ollessa hyvä naaraat poikivat kerran vuodessa. Vasikka vieroitetaan 7-9 kuukauden kuluttua, ja sukukypsäksi se kasvaa 2–3 vuoden kuluttua. Gaurin elinikä on noin 30 vuotta.
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) on määritellyt gaurin vaarantuneeksi lajiksi. Lajin koko kannan määräksi on arvioitu 15 000-35 000 yksilöä. Kannat ovat vähentyneet paikoitellen voimakkaasti. Syyt vaihtelevat huomattavasti alueittain, mutta niihin kuuluvat etenkin metsästys, kilpailu karjan kanssa ja elinympäristöjen tuhoutuminen. Taudit, kuten karjarutto ja suu- ja sorkkatauti, muodostavat huomattavan uhan. Gauri on kuitenkin suojeltu laji kaikissa sen esiintymismaissa. Nykyisin sitä tavataan yleensä vain suojelluilla alueilla.
Gauri valokuvassa.
Täysikasvuinen gauri ja harvinainen valkoinen vasikka.
Kaksi gauria ottaa yhteen eläintarhassa Intiassa.
Tiikeri kaatamansa gaurin ruholla.
Gustaf Creutz

Carl Gustaf Creutz (10. toukokuuta 1683 Pernaja – 13. elokuuta 1746) oli suomalaissyntyinen kenraalimajuri ja Oulun läänin kuvernööri.
Hänen vanhempansa olivat Turun hovioikeuden presidentti everstiluutnantti kreivi Johan Creutz ja Anna Johanna omaa sukua Sparre (k. 1712). Hän aloitti sotilasuransa Viipurin kaksikkaisratsuväkirykmentin kornettina 7. joulukuuta 1700 ja hänet ylennettiin joukko-osastossaan luutnantiksi 16. tammikuuta 1701. Hänet siirrettiin 26. marraskuuta Turunläänin kolmikkaisratsuväkirykmenttiin ratsumestarina ja 1. elokuuta 1703 edelleen ratsumestarina Tiesenhausenin liivinmaalaiseen ratsuväkirykmenttiin.
Hän palasi 4. helmikuuta 1706 Turunläänin kaksikkaisratsuväkirykmenttiin majuriksi ylennettynä, mistä hänet siirrettiin 24. marraskuuta Turun ja Porin läänin kolmikkaisskvadroonan everstiluutnantiksi. Hän siirtyi 4. lokakuuta 1709 everstiluutnantiksi Turunläänin ratsurykmenttiin, missä hänet ylennettiin everstiksi 4. heinäkuuta 1719.
Hänet määrättiin Pohjanmaan jalkaväkirykmenttiin everstin arvoisena, mutta everstiluutnantin tehtävään. Hänet ylennettiin 1722 kenraalimajuriksi. Hän oli rykmentinkomentajana 16. toukokuuta alkaen, kunnes hänet siirrettiin Älvsborgin jalkaväkirykmentin komentajaksi huhtikuussa 1739. 16. elokuuta alkaen hän oli Oulun läänin kuvernöörinä.
Hän kuoli 13. elokuuta 1746 matkalla Tukholmasta Vaasaan. Hänet on haudattu Vaasan kirkkoon.
Hän avioitui 1707 Hedvig Helena Maydellin kanssa. Pari sai kolme poikaa, joista kaksi palveli Pohjanmaan jalkaväkirykmentin upseereina ja kolmas henkikaartissa kersanttina.
Aiheesta muualla

/ Gustaf Creutz Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Pohjanprikaatinkilta (Arkistoitu – Internet Archive)
HMS Royal Sovereign (1857)

| HMS Royal Sovereign |
| --- | --- |
 HMS Royal Sovereign muutostöiden jälkeen

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Portsmouthin telakka
Kölinlasku:  17. joulukuuta 1849
Laskettu vesille:  25. huhtikuuta 1857
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1885
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 825 t
Pituus:  73,30 m
Leveys:  19 m
Syväys:  6,55 m
Koneteho:  780 nhp
Nopeus:  alle 10 solmua
Miehistöä:  1 100
Aseistus
Aseistus:  16 × 8" kanuunaa 114 × 32 naulan karronadia 1 × 68 naulan tykki
HMS Royal Sovereign oli Britannian kuninkaallisen laivaston Duke of Wellington -luokan 121-tykkinen potkurilla varustettu höyrykäyttöinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 17. joulukuuta 1849. Höyrykoneiden ja potkureiden yleistyessä alus määrättiin 23. kesäkuuta 1854 muutettavaksi 131-tykkiseksi potkurialukseksi, mikä aloitettiin 25. tammikuuta 1855. Alus laskettiin vesille 25. huhtikuuta 1857 ja valmistui heinäkuussa 1857, jolloin se sijoitettiin reserviin.
Muutostyöt

Oltuaan vuosia reservissä alus päätettiin 4. huhtikuuta 1862 muuttaa kokeelliseksi kapteeni Cowper Colesin suunnittelemien tornien alustaksi. Muutostyöt saatiin päätökseen 20. elokuuta 1864, jolloin alus oli ensimmäinen tykkitornein varustettu brittiläinen sotalaiva ja samalla ainoa puurunkoinen tornein varustettu alus. Aluksen runko sahattiin alimman kannen tasolta, jolloin laitojen korkeus laski reiluun kahteen metriin. Runkoa ja kantta vahvistettiin tornien painon ja tykkien käytön vaatimusten mukaisiksi. Rakennustöiden edistyessä todettiin sahauksen tapahtuneen liian alhaalta ja laitoja jouduttiin korottamaan.
Suunnitelman mukaan alukselle piti tulla viisi tornia, joissa kussakin joko yksi 100 naulan SB -tykki tai kaksi 68 naulan SB -tykkiä. Suunnitelma kuitenkin muutettiin nelitorniseksi, jossa oli yksi kaksi tykkinen (167 t) ja kolme yksitykkistä (á 150 t) tornia. Kaikki tykit olivat 10,5 tuuman SB tykkejä, jotka vaihdettiin 1867 yhdeksän tuuman MLR -tykkeihin.
Palvelus

Alus otettiin 7. heinäkuuta 1864 palvelukseen Portsmouthissa ensimmäisenä päällikkönään Sherard Osborn ja sijoitettiin Kanaalin laivastoon. Aluksella testattiin tornien toimivuutta. Se poistettiin palveluksesta lokakuussa 1866 ja sijoitettiin reserviin, mistä se palautettiin palvelukseen heinäkuussa 1867 laivastokatselmukseen. Tämän jälkeen alus oli laivaston tykistökoulutuskeskuksessa HMS Excellent koululaivana, kunnes HMS Glatton korvasi sen vuonna 1873. Alus siirrettiin reserviin ja myytiin toukokuussa 1885 romutettavaksi.
Giovanni Steffè

| Mitalit> Maa:  Italia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Italia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Italia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:  Italia> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | perämiehellinen kaksikko |  |
Giovanni Steffè (12. tammikuuta 1928 Trieste – 19. lokakuuta 2016 Recco) oli italialainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja sai hopeaa perämiehellisessä kaksikossa.
Frederick Stanley

| Frederick Stanley |
| --- | --- |

Kanadan kenraalikuvernööri
 11. kesäkuuta 1888 – 18. syyskuuta 1893  
Edeltäjä:  Henry Lansdowne
Seuraaja:  John Hamilton-Gordon
Siirtomaaministeri
 24. kesäkuuta 1885 – 28. tammikuuta 1886  
Edeltäjä:  Edward Stanley
Seuraaja:  Granville Leveson-Gower
Sotaministeri
 2. huhtikuuta 1878 – 21. huhtikuuta 1880  
Edeltäjä:  Gathorne Gathorne-Hardy
Seuraaja:  Hugh Childers
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. tammikuuta 1841 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 14. kesäkuuta 1908 (67 vuotta) Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Arvonimi: The Right Honourable
Puoliso:  Constance Villiers
Tiedot
Puolue:  konservatiivipuolue
Tutkinnot:  Eton College   Royal Military College
 Nimikirjoitus
Frederick Arthur Stanley, Derbyn 16. jaarli (15. tammikuuta 1841 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 14. kesäkuuta 1908 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko, joka toimi siirtomaaministerinä 1885–1886 ja Kanadan kenraalikuvernöörinä 1888–1893. Hänet tunnettiin myös innokkaana urheilumiehenä, ja hän lahjoittikin nykyisin NHL-liigan voittajalle jaettavan Stanley Cup -pokaalin.
Nuoruus ja sotilasura

Frederick Stanley syntyi tammikuussa 1841. Hän oli 14. Derbyn jaarlin ja tulevan Britannian pääministerin Edward Smith-Stanleyn nuorin poika. Stanley opiskeli Eton Collegessa ja palveli tämän jälkeen krenatöörikaartissa. Hän oli liittynyt kaartiin vuonna 1858 ja vetäytyi siitä kapteenina vuonna 1865. Stanley oli jo varhain päättänyt, että pyrkisi poliittiselle uralle sotilasuran sijaan.
Poliittinen ura > Englannissa

Stanley valittiin 1865 parlamentin alahuoneeseen. Hänen isänsä erosi pääministerin tehtävistä helmikuussa 1868, ja häntä seurannut Benjamin Disraeli antoi Stanleylle ensimmäisen virallisen tehtävän, kun hänet nimettiin amiraliteettilautakuntaan. Stanley ei missään vaiheessa sopeutunut House of Commonsiin, eikä hän ollut isänsä veroinen puhuja. Hänellä oli kuitenkin johtotaitoja ja liikenäkemystä. Disreali tekikin hänestä huhtikuussa 1878 sotaministerin. Tuossa tehtävässä hän jatkoi Edward Cardwelliin aloittamia armeijan uudistuksia. Konservatiivien hävittyä vuoden 1880 vaalit Stanley erosi tehtävästä. Ministerinä hän oli jälleen 1885–1886, jolloin hän toimi Robert Gascoyne-Cecilin hallituksen siirtomaaministerinä.
Poliittinen ura > Kanadan kenraalikuvernöörinä

Gascoyne-Cecil tarjosi helmikuussa 1888 Stanleylle Kanadan kenraalikuvernöörin tehtävää, jonka hän hyväksyi lähes välittömästi. Stanley astui virkaan 11. kesäkuuta. Kenraalikuvernöörinä hän matkusti rannikolta rannikolla uudella Tyynenmeren rautatiellä, tapasi asukkaita, rohkaisi uusien alueiden asuttamiseen ja pyrki edistämään hallinnon suhteita alkuperäiskansoihin. Hän vaikutti myös kenraalikuveröörin poliittisesti puolueettoman roolin varmistamiseen, kun hän kieltäytyi liittymästä erään kyseenalaisen lain vastustajien joukkoon.
Stanley osallistui helmikuussa 1889 vaimonsa Constancen kanssa Montrealin talvikarnevaaleilla, jossa näki ensimmäisen kerran jääkiekkoa pelattavan. Hän oli seuraamassa myöhemmin muitakin otteluita, ja hänen poikiensa ohella hänen adjutanttinsa Lord Kilcoursie ehdottivat Stanleylle Kanadan dominion parhaalle joukkueelle jaettavan pokaalin lahjoittamista. Alkujaan nimellä The Dominion Challenge Trophy annettiin ensimmäisen kerran Montreal AAA -joukkueelle vuonna 1893. Ammattilaisjoukkue Ottawa Senators voitti sen 1909, ja nykyään Stanley Cupina tunnettu pokaali on Pohjois-Amerikan vanhin ammattilaisjoukkuelle myönnettävä palkinto. Stanley valittiin 1945 Hockey Hall of Fameen jääkiekolle tekemän työnsä ansiosta.
Stanley erosi kenraalikuvernöörin paikalta huhtikuussa 1893, kun hänen lapseton veljensä Edward Stanley kuoli ja hänestä itsestään tuli Derbyn 16. jaarli. Stanleyn kausi kenraalikuvernöörinä olisi päättynyt syyskuussa, mutta perheasiat pakottivat hänet palaamaan Englantiin.