stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nelson A. Miles

| Nelson Appleton Miles |
| --- | --- |
 Nelson A. Miles
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. elokuuta 1839 Westminster, Massachusetts, Yhdysvallat
Kuollut: 5. toukokuuta 1925 (85 vuotta) Washington DC
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Yhdysvallat,
Palvelusvuodet:  1861–1903
Komentajuudet:  Komentajakenraali Yhdysvaltain armeijassa
Taistelut ja sodat:  Yhdysvaltain sisällissota, intiaanisodat, Espanjan-Yhdysvaltain sota
Sotilasarvo:  
Kunniamerkit:  Medal of Honor
Ylennykset:   kenraaliluutnantti
 Nimikirjoitus
Nelson A. Miles (8. elokuuta 1839 – 5. toukokuuta 1925) oli yhdysvaltalainen sotilas, joka loi uransa Yhdysvaltain sisällissodassa ja osallistui siellä kaikkiin merkittäviin yhteenottoihin lukuun ottamatta Gettysburgin taistelua.
Pohjoisvaltioiden voiton jälkeen Miles oli merkittävässä roolissa useimmissa Suurille tasangoille ja tasankointiaaneja vastaan suuntautuneissa Yhdysvaltain armeijan sotaretkissä. Vuosina 1874–1875 hän pakotti comanchet, kiowat ja eteläiset cheyennet antautumaan Texasissa ja Coloradossa. Vuosina 1876–1877 Miles johti Little Bighornin taistelun jälkeisiä talvihyökkäyksiä ja pakotti lakotat ja pohjoiset cheyennet palaamaan reservaatteihinsa. Samana kesänä Miles joukkoineen osallistui nez percé -sotaan, joka johti päällikkö Josephin antautumiseen Montanassa. 1880-luvun jälkipuoliskon aikana Miles miehineen päätti lopullisesti apassi-johtaja Geronimon vuosikymmeniä jatkuneet ryöstöretket Yhdysvaltain ja Meksikon rajaseudulla. Vuonna 1898 hän osallistui Espanjan–Yhdysvaltain sotaan, jonka seurauksena Yhdysvallat sai haltuunsa Espanjan siirtomaat Karibialla ja Tyynellämerellä.
Miles kuoli Washington DC:ssä vuonna 1925 ollessaan lastenlastensa kanssa sirkuksessa. Tuolloin hän sai äkillisen sydänkohtauksen tehdessään kunniaa maansa lipulle kansallishymnin esityksen aikana. Hän oli kuollessaan eräs viimeisistä sisällissodan aikaisista sodanjohtajista. Miles haudattiin Arlingtonin kansalliselle hautausmaalle nimeään kantavaan mauseleumiin.
Simo Mikkonen

Simo Mikkonen (s. 14. tammikuuta 1978 Jyväskylä) on suomalainen historioitsija ja Venäjän historian dosentti. Hän työskentelee sosiokulttuurisen muistamisen professorina Itä-Suomen yliopistossa. Aiemmin hän on ollut yliopistotutkijana Jyväskylän yliopiston historian ja etnologian laitoksella sekä vuosina 2014–2019  Suomen Akatemian akatemiatutkijana.
Mikkonen valmistui ylioppilaaksi Kuopion musiikkilukiosta vuonna 1997 ja maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2002. Tohtoriksi hän väitteli yleisestä historiasta vuonna 2007 aiheenaan Stalinin kauden kulttuuripolitiikka (State composers and red courtiers. Music, ideology and politics in the Soviet 1930s). Mikkonen on tutkinut muun muassa taiteen ja politiikan suhdetta Neuvostoliitossa, kylmän sodan ajan radiopropagandaa sekä Suomen ja Neuvostoliiton välisiä kulttuurisuhteita kylmän sodan aikana.
Mikkosen ja Antero Holmilan teos Suomi sodan jälkeen: Pelon, katkeruuden ja toivon vuodet 1944–49 (2015) on ehdolla maaliskuussa 2016 jaettavan Vuoden tiedekirja -palkinnon saajaksi. Vuonna 2019 Mikkoselta julkaistiin Suomen ja Neuvostoliiton välisiä kulttuurisuhteita käsittelevä "Te olette valloittaneet meidät!" Taide Suomen ja Neuvostoliiton suhteissa 1944-1960.
Mikkonen on toiminut myös UMO Jazz Orchestran tiedottajana.
Teokset

State Composers and the Red Courtiers: Music, Ideology, and Politics in the Soviet 1930s (väit.) , 2007. ISBN 978-951-39-3015-8 Koko teksti pdf
Music and Power in the Soviet 1930s: A History of Composers’ Bureaucracy, 2009. ISBN 978-077-34-4835-3
Suomi sodan jälkeen: Pelon, katkeruuden ja toivon vuodet 1944-49, 2015. (kirjoitettu yhdessä Antero Holmilan kanssa) ISBN 978-952-30-0112-1
Beyond the Curtain: Entangled Histories of Cold War Europe, 2015. (toim. Pia Koivusen kanssa) ISBN 978-178-23-8866-1
Music, Art and Diplomacy: East-West Cultural Interactions and the Cold War, 2016. (toim. Pekka Suutarin kanssa) ISBN 978-147-24-6808-6
Entangled East and West: Cultural Diplomacy and Artistic Interaction during the Cold War, 2019 (toim. Giles Scott-Smithin ja Jari Parkkisen kanssa) ISBN 978-311-05-7316-9
"Te olette valloittaneet meidät!" Taide Suomen ja Neuvostoliiton suhteissa 1944-1960, 2019 ISBN 978-951-85-8129-4
Honkarakenne

| Honkarakenne Oyj |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Passionate about good living.
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: HONBS
Markkina-arvo:   25,1 milj. € (31.12.2020)
Perustettu:  1958
Toimitusjohtaja:  Marko Saarelainen
Puheenjohtaja:  Arimo Ristola
Kotipaikka:  Karstula, Suomi
Toimiala:  rakennustuoteteollisuus
Tuotteet:  hirsitalot ja -mökit
Liikevaihto:   52,9 milj. € (2020)
Liikevoitto:   3,1 milj. € (2020)
Tilikauden tulos:   2,8 milj. € (2020)
Henkilöstö:   168 (keskim. 2020)
Tytäryhtiöt:  Honka Blockhaus GmbH, Honkarakenne SARL, Honka Japan Inc., Honka Management Oy, Honka-Kodit Oy, Alajärven Hirsitalot Oy
Kotisivu:  honka.com honka.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Honkarakenne Oyj eli Honka on suomalainen hirsitalovalmistaja. Honka on myös yhtiön rekisteröimä tavaramerkki.
Yhtiön tuotekehityksen kärkituote on vuonna 2008 julkistettu painumaton hirsi, joka mahdollistaa energiatehokkaan rakentamisen ja hirren monipuolisen yhdistelyn muihin rakennusmateriaaleihin.
Honkarakenteen tehdas toimii Karstulassa, Keski-Suomessa. Vuoteen 2018 mennessä Honkarakenne oli toimittanut noin 85 000 hirsitaloa yli 50 eri maahan.
Honkarakenne on ollut pörssiyhtiö vuodesta 1987 lähtien. Sen B-osakkeet ovat nykyään Helsingin pörssin Small Cap -listalla.
Historia > 2000–

Vuonna 2000 Honkarakenne rakensi Sydneyn olympiakisoja varten Suomi-talon Sydneyn vanhimmalle ja arvostetuimmalle golfkentän Concordille. Yhdeksännen reiän jälkeinen levähdyspaikka oli kooltaan noin 500 neliötä ja maksoi 2–3 miljoonaa markkaa.
Vuonna 2013 Honkarakenteen koko tuotanto keskitettiin Karstulaan, jossa yhtiön päätehdas oli toiminut vuodesta 1971 saakka. Tehdasta laajennettiin mittavasti vuonna 2014.
Honkarakenteen toimitusjohtajana on vuodesta 2015 alkaen toiminut perustajasukuun kuuluva Marko Saarelainen. Saarelainen siirtyi paikalle tytäryhtiö Honka Japan Inc:n toimitusjohtajan tehtävistä, joissa hän ehti toimia lähes 20 vuotta.
Vuonna 2016 yhtiön kotipaikka siirrettiin Tuusulasta Karstulaan. Työntekijöitä sillä oli Karstulassa 110, pääkaupunkiseudulla noin kymmenen ja saman verran eri myyntikonttoreissa. Honkarakenne teki Kiinassa yhteistyötä viranomaisten kanssa luodakseen siellä standardit hirsirakentamiseen. Marraskuussa 2016 venäläinen sijoitusyhtiö Sistema Finance S.A. teki julkisen käteisostotarjouksen ostaakseen koko Honkarakenne Oyj:n osakekannan, mutta yhtiön pääomistaja Saarelainen Oy ilmoitti, ettei se hyväksy tarjousta. Tammikuussa 2017 Sistema Finance ilmoitti jättävänsä ostotarjouksen toteuttamatta, koska se ei pystynyt saavuttamaan kaupan toteuttamisen ehtona ollutta osakemäärää. Yhtiön päämarkkina-alueita olivat Suomi, Saksa, Ranska, Venäjä ja Japani. Liikevaihdosta 49 % tuli viennistä.
Alkuvuonna 2017 yhtiö kertoi toimittavansa 34 hirsipäiväkotia Pilke-päiväkodeille eri puolille Suomea. Sopimuksen arvo oli 6,9 miljoonaa euroa. Maaliskuussa Honkarakenne järjesti suunnatun osakeannin, jonka johdosta yhtiön merkittäväksi omistajaksi nousi jyväskyläläinen AKR Invest.
Vuoteen 2018 mennessä Honkarakenne oli toimittanut noin 85 000 hirsitaloa yli 50 eri maahan.
Vuonna 2019 Honkarakenne kertoi tehneensä kauppasopimuksen kiinalaisen Zhangjiakou Winter-Olympic Town Tourism Developmentin kanssa. Sopimukseen kuului majoitusrakennuksia Haitou Valleyn lomakeskuksessa, joka sijaitsee Pekingissä vuonna 2022 järjestettävien talviolympialaisten läheisyydessä. Rakennettavien kuuden talon pinta-ala on kaksituhatta lattianeliötä, ja niihin suunniteltiin hotellihuonemaisia huoneistoja.
Maaliskuussa 2022 Honkarakenne kertoi keskeyttävänsä Ukrainan tilanteen vuoksi myyntinsä Venäjälle, joka oli sen suurin vientimarkkina. Yhtiöllä oli maassa yksi maahantuoja, muttei muita toimintoja.
Organisaatio

Yhtiön toimitusjohtaja on Marko Saarelainen, jonka isoisä oli yhtiön perustajiin kuulunut Viljo Saarelainen.
Honkarakenteen tehdas ja logistiikkakeskus sijaitsevat Karstulassa.
Suunnittelijat

Vanhimman veljeksen, Viljo Saarelaisen, poika Eero Saarelainen alkoi suunnitella yhtiölle hirsitaloja 1960-luvulla. Yhteensä hän suunnitteli niitä viitisenkymmentä, mutta oli mukana satojen mallien suunnittelussa, enimmäkseen arkkitehti Kari Rainion kanssa.
Vuonna 2020 Honkarakenteen pääarkkitehtina toimii Anne Mäkinen. Hänen lisäkseen Honkarakenteen tuotteita suunnittelee muun muassa purjelautailun olympiamitalisti, arkkitehti Tuuli Petäjä-Sirén. Myös palkittu teollinen muotoilija Harri Koskinen on suunnitellut Honkarakenteelle modernin, pienten mökkien Kontti-malliston, joka oli ensiesittelyssä Porin asuntomessuilla vuonna 2018.
Tuotteet

Honkarakenne valmistaa hirsitaloja eli hirsiomakotitaloja, hirsimökkejä, hirsisaunoja sekä Honka Frame -puutaloja. Lisäksi Honkarakenne toimittaa myös suurempia julkisia kohteita, kuten klinikoita ja päiväkoteja.
Yhtiön kehittämä painumaton hirsi helpottaa asennustöitä, kun rakenteiden painumiin ei tarvitse varautua. Erityisesti julkisessa rakentamisessa kehikon tiiviys, nopea asennus ja huoltovapaus on merkittävä etu. Tuotekehitykseen yhtiö käyttää vuosittain noin prosentin liikevaihdostaan.
Honkarakenne on tehnyt yhteistyötä VTT:n ja Tampereen teknillisen korkeakoulun kanssa. VTT vastaa puolueettomana laitoksena koko yhtiön hirsituotteiden laadunvalvonnasta.
Markkinat

Honkarakenteen päämarkkina-alue on Suomi. Yhtiö on hirsirakenteisten vapaa-ajanasuntojen markkinajohtaja, mutta 2010-luvulla se on kasvattanut myös omakotitalomyyntiään.
Honkarakenteella on edustajat lähes kaikissa Keski-, Etelä- ja Itä-Euroopan maissa. Ylivoimaisesti suurimmat hirsirakennukset Honkarakenteelta on tilattu Venäjälle. Rakentajia ovat pääasiassa uusrikkaat ja varakkaat yritykset, mutta viime aikoina myös vaurastunut keskiluokka. Lisäksi Ukrainassa ja Kazakstanissa Hongalla on useita laajoja projektihankkeita. Liikevaihto entisissä IVY-maissa on merkittävää. Kaukoidässä vienti painottuu Japaniin ja Etelä-Koreaan, joiden lisäksi yhtiöllä on edustajia muun muassa Kiinassa ja Mongoliassa.lähde? Yksittäisiä hankkeita on toteutettu jopa Keniaan. Yrityksen tunnettuja rakennuskohteita ovat Kazakstanin kansakunnan johtaja Nursultan Nazarbajevin ja Ukrainan syrjäytetyn presidentin Viktor Janukovytšin hirsihuvilat. Lisäksi Honkarakenne on tuottanut useita hirsilinnoja Vladimir Putinin käyttöön muun muassa Sotšissa. Myös Sergei Šoigun itämaistyyppistä taloa Moskovassa ja Gazpromin tilaamaa Altaiskoje Podvorje -lomakeskusta pidetään Honkarakenteen valmistamina. Suomessa tunnettuja on oligarkki Igor Kesaevin tukikohta Puumalan Kotasaaressa.
Tunnustuksia

Honkarakenne on ensimmäinen hirsitalotoimittaja, jonka toiminta on sertifioitu kansainvälisten ISO 9001 laatu- ja ISO 14001 -ympäristöstandardien mukaisesti.
Vuonna 1998 Honkarakenne sai maakunnallisen yrittäjäpalkinnon Keski-Suomen yrittäjiltä
Honkarakenne sai vuoden 1999 tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinnon
Vuonna 2011 Vuoden hirsirakennukseksi valittiin Lokki-huvila, joka oli arkkitehti Kari Lappalaisen suunnittelema ja Honkarakenne Oyj:n valmistama. Lokka esiteltiin Mäntyharjun loma-asuntomessuilla.
Vuonna 2014 Vuoden Hirsirakennus 2014 -kilpailun voitti Helsingissä sijaitseva Kahvila Birgitta Hernesaari, jonka oli suunnitellut rakennesuunnittelija Matti Haapalan ja jonka hirret oli toimittanut Honkarakenne.
Honkarakenteen historiasta kertova dokumentti History of Honka voitti WorldFest-Houston-filmifestivaaleilla Corporate Image -sarjan vuonna 2019. Elokuvan tuotti Pohjantähti-Elokuva, ohjasi Pami Teirikari ja leikkasi Altti Sjögren, käsikirjoittaja oli Honkarakenteen brand communications manager Anne-Maarit Sepling.
Kirjallisuutta

Hongan 50 vuosirengasta. Honkarakenteen historiaa 1958–2008. 2008. ISBN 978-952-92-4277-1
Heikki Turunen: Hongan tarina. Kertomus puusta, ihmisestä ja yrittäjyydestä. WSOY 2005. ISBN 9510303577
L. Peltola: Hirren hengessä. 30 v. Honkarakenne. Saarijärvi 1988, laajennettu painos 1993. ISBN 9529053509
Antti Kekola & Nelli Miettinen: Juuret ja syyt - 2018, ISBN 9789527187388
Aiheesta muualla

Honkarakenteen konsernisivusto englanniksi ja suomeksi
YouTube: Hongan 50 vuosirengasta
Rakennuskohde Ukrainassa Kiovan lähellä
Aarne Honkavaara

| Aarne Honkavaara |
| --- | --- |
 Valmentaja Honkavaara Kanada-maljan kanssa vuonna 1957.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1924 Tampere, Suomi
Kuollut: 22. maaliskuuta 2016 (91 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  liikunnan lehtori
Arvonimi: liikuntaneuvos (1987)
Puoliso:  Maire Honkavaara
Lapset:  5
Muut tiedot
Lempinimet:  Dynamo, Grand Old Man
Aarne Väinö Edvard Honkavaara (7. kesäkuuta 1924 Tampere –  22. maaliskuuta 2016 Tampere) oli suomalainen jääkiekkoilija, jääkiekkovalmentaja ja -vaikuttaja. Honkavaara pelasi Tampereen Ilveksessä vuosina 1943–1958 ja voitti seitsemän mestaruutta hyökkäjän pelipaikalla. Henkilökohtaisia saavutuksia hänen urallaan ovat muun muassa 27 hattutemppua sekä ennätysmäärä maaleja yhdessä ottelussa. Honkavaara toimi Ilveksen valmentajana 11 kauden ajan. Hän valmensi myös maajoukkuetta.lähde?
Honkavaara, joka oli ammatiltaan liikunnan lehtori, sai liikuntaneuvoksen arvonimen vuonna 1987. Muihin huomionosoituksiin kuuluu Kansainvälisen Jääkiekkoliiton kultainen ansiomitali.lähde?
Honkavaara oli mukana perustamassa Suomen Jääkiekkomuseota. Häntä pidetään Suomen jääkiekkoilun merkittävänä uranuurtajana.
Pelaajana

Honkavaara sai ensimmäiset luistimet siskoltaan 11-vuotiaana. Hän pelasi ensimmäisen sarjaottelun 12-vuotiaana A-junioreissa Tampereen Kisa-Veikoissa vuonna 1936. Aarne harrasti nuorempana myös jalkapalloa ja yleisurheilua. Hän aloitti maalivahtina, mutta pääsi pian omalle paikalleen hyökkääjäksi. Hän osallistui jatkosotaan vuosina 1942–1944. Ensimmäisen varsinaisen ottelun SM-sarjassa hän pelasi Tampereen Ilveksessä HSK:ta vastaan 15. tammikuuta vuonna 1944. Honkavaara pelasi ensimmäisen maaottelun Ruotsia vastaan 25.2.1946. Honkavaara edusti Suomea 47 maaottelussa, joissa hän teki 46 maalia. Honkavaara kävi pelaamassa kaksi harjoitusottelua ensimmäisenä suomalaisena jääkiekkoilijana Kanadassa 1950-luvun alussa. Tämä matka antoi hänelle uutta tietoa jääkiekosta ja hyvien harjoitusolosuhteiden merkityksestä valmennuksessa. Näitä tietoja hän käytti hyvällä menestyksellä myöhemmin valmentajana.
Honkavaara loukkaantui maaottelussa Puolaa vastaan tammikuussa 1953, kun puolalaispelaaja kaatui hänen jalkansa päälle ja hänen sääriluunsa murskaantuivat. Honkavaaran urheilu-ura jääkiekkoilijana oli käytännössä ohi, vaikka hän pelasikin vielä muutaman ottelun vuosina 1956–1958. Vamma aiheutti Honkavaaralle ongelmia pitkään, ja lopullisesti se saatiin korjattua vasta 1980-luvun alussa lääketieteen kehityttyä.
Valmentajana

Pelaajauran jälkeen Honkavaara alkoi valmentaa Ilvestä ja saavutti valmentajana kolme Suomen mestaruutta kausina 1957–1958, 1959–1960, 1971–1972 ja yhden hopean 1967–1968. Honkavaara toimi myös Suomen maajoukkueen valmentajana vuosina 1955–1959. Honkavaara toimi maajoukkueen kakkosvalmentajana Joe Wirkkusen kanssa Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 ja Innsbruckin olympialaisissa 1964. Jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa hän toimi kakkosvalmentajana vuosina 1963, 1965 ja 1966.
Saavutukset

olympialaiset 1952
kahdet jääkiekon maailmanmestaruuskisat 1949 Tukholma, 1951 Pariisi
SM-sarjan paras maalintekijä kausina 1945–1946, 1947–1948 ja 1951–1952
yhden ottelun maaliennätys yhdessä Kalle Havulinnan kanssa: kahdeksan maalia (4.1.1948 Ilves–TPS 31–0)
27 hattutemppua SM-sarjassa
Seitsemän Suomen-mestaruutta
SM-tilastot

| --- | --- |
Pelipaikka: Hyökkääjä
Maila: Left
Pelinumerot: #5 / #7 / #13
Pelikaudet: 1943/58
Kapteeni: 1941–42, 1951–52, 1952–53
Kulta – hopea – pronssi: 7 – 2 – 0
| Kausi | Sarja | O | M | S | P | R |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1943–44 | SM-sarja | 3 | 7 | 2 | 9 | 0 |
| 1944–45 | SM-sarja | 3 | 7 | 3 | 10 | 0 |
| 1945–46 | SM-sarja | 8 | 25 | 10 | 35 | 0 |
| 1946–47 | SM-sarja | 8 | 25 | 9 | 34 | 0 |
| 1947–48 | SM-sarja | 6 | 21 | 3 | 24 | 0 |
| 1948–49 | SM-sarja | 6 | 18 | 5 | 23 | 0 |
| 1949–50 | SM-sarja | 7 | 11 | 10 | 21 | 0 |
| 1950–51 | SM-sarja | 10 | 21 | 14 | 35 | 2 |
| 1951–52 | SM-sarja | 5 | 10 | 4 | 14 | 2 |
| 1955–56 | SM-sarja | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1956–57 | SM-sarja | 5 | 0 | 1 | 1 | 0 |
| 1957–58 | SM-sarja | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Yhteensä |  | 63 | 145 | 61 | 206 | 4 |
Valmentajana Honkavaara toimi kausina 1941–42, 1952–53, 1953–54, 1954–55, 1955–56, 1956–57, 1957–58, 1958–59, 1959–60, 1960–61 ja 1967–68.
Erikoispalkintoja ja kunnianosoituksia

IIHF Kultainen ansiomitali 1974
Liikuntaneuvos -arvonimi (1987)
Suomen Jääkiekkoleijona numero 10 (1985)
Tampereen Ilves on jäädyttänyt Honkavaaran paidan numero 7
SM-liigan parhaalle maalintekijälle myönnettävä palkinto on nimetty Honkavaaran mukaan
Pro Urheilu -mitali (2001)
Suomen urheilugaalassa 2011 erikoispalkinto elämänurasta
Muuta tietoa

Aarne Honkavaara tuomaroi yhden jääkiekkomaaottelun.
Honkavaara pelasi käsipalloa mestaruussarjassa. Vesipallossa hän saavutti SAUL:n mestaruuden vuosina 1948 ja 1950.
Honkavaara työskenteli yhdeksänä kesänä Aamulehden toimittajana. Hän oli päätynyt kyseiseen "sivutyöhön" jalkatapaturman takia vuonna 1953. Hänet palkkasi lehtimies ja urheiluosaston päällikkö Jouko Autero. Honkavaara toimi myös avustajana useissa muissa lehdissä, mm. Satakunnan Kansa ja Turun Sanomat. Lisäksi hän toimi itse julkaisijana. Honkavaara toimitti Jääkiekkokirja-nimistä julkaisua alkaen kaudesta 1961–1962.
Lempinimi "Dynamo" sai alkunsa sodan jälkeisessä pelissä Koulukadulla, kun Honkavaara pelasi armeijan karvalakki päässä, läpät korvilla. Pelin aikana etulippa valahti alas, jolloin lakki muistutti Honkavaaran sanoin "itänaapurin hiippalakkia". Joku yleisöstä sitten päätti huutaa, että kyseinen pelaaja näyttää ihan "Moskovan Dynamon keskushyökkääjältä". Siitä tulikin sitten hänen lempinimensä.
Talvisodan aikaan 15-vuotias Honkavaara kuului Väestönsuojeluorganisaatioon, talonsuojeluvalvojan apulaisena. Hän toimi vapaaehtoisena jatkosodassa.
Yksityiselämä

Honkavaara oli viiden tyttären isä. Hänen vaimonsa Maire osallistui Suomen Jääkiekkomuseon käytännön asioiden hoitamiseen.
Galleria

Honkavaara vuonna 1946.
Ilveksen hyökkäysketju Isotalo–Honkavaara–Havulinna. (1946).
Teuvo Hellen, Pentti Isotalo, Juhani Linkosuo, Aarne Honkavaara, Osmo Huhti. (Tukholma, 1947).
Nuorten jääkiekkomaajoukkueen kuntoharjoitukset vuonna 1955. Yrjö Hakalan painonnostoa seuraamassa muun muassa Aarne Honkavaara (vas.) ja Räshid Hakimsan (oik.).
Aiheesta muualla

Soukola, Timo: / Honkavaara, Aarne (1924–2016) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 24.3.2016. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Risto Lindroos | Suomen jääkiekkomaajoukkueen päävalmentaja 1954–1959 | Seuraaja: Joe Wirkkunen |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Ei aiempia osallistumisia | Suomen kapteeni talviolympialaisissa 1952 | Seuraaja: Yrjö Hakala |
Jääkiekon SM-liigassa jäädytetyt pelaajanumerot
| HIFK | HPK | Ilves | JYP | KalPa | Kiekko-Espoo | KooKoo | Kärpät | Lukko | Pelicans | SaiPa | Sport | Tappara | TPS | Ässät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1Wetzell | 2Salisma | 2 Wasama | 1Siekkinen | 1Kuivalainen | 10Lehtinen | 36Outinen | 10Ruotsalainen | 4Rastio | 11Koskinen | 3Partinen | 14 Laaksoharju | 2Numminen | 3Nummelin | 2Heikkilä |
| 5Riihiranta | 9Louhi | 7Honkavaara | 10Rastela | 27Rinne | 33Hirvonen | 81Nurmberg | 24Viuhkola | 4Peltonen | 13Laine | 8Koho | 27Väkelä | 3Marjamäki | 8Wahlsten | 4Javanainen |
| 7Saarinen | 13Palo | 13Jalo | 19Mikkilä | 24S.Kapanen |   |   | 15Kiimalainen | 7Keinonen | 17Eloranta | 9Skriko | 29Hjerpe | 7Jutila | 23Virta | 12Levo |
| 17Murto | 17Hietanen | 14Oksanen | 30Kurkinen | 44Timonen |   |   | 6Mikkola | 8Vehmanen |   | 20Mälkiä |   | 8Ojanen | 16Tammelin | 13Ketola |
| 20Hagman | 18Savolainen | 16Peltonen |   |   |   |   | 5Kukkonen | 13Torkki |   |   |   | 10Susi | 11Koivu | 89Otevřel |
| 22Kortelainen | 36Tuulola | 30Tammi |   |   |   |   |   | 26Forss |   |   |   | 12E.Lehtonen | 15Leppänen | 11Kilpiö |
| 23P.Lehtonen |   | 41Helminen |   |   |   |   |   | 77Hämäläinen |   |   |   | 81Peltola | 12Vilander | 5Rautakallio |
| 35Lindfors |   |   |   |   |   |   |   | 35Vehanen |   |   |   |   |   | 22Makkonen |
| 9Kuhta |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Aarne Honkavaara Ruotsin maalilla vuonna 1950.
Ilveksen mestaruusjoukkue vuodelta 1957. Valmentaja Honkavaara keskellä Kanada-maljan kanssa.
Jukka Mikkonen (filosofi)

Jukka Mikkonen on suomalainen filosofi, joka on erikoistunut kirjallisuuden filosofiaan ja ympäristöestetiikkaan. Hän työskentelee yliopistotutkijana Jyväskylän yliopistossa.
Mikkonen valmistui maisteriksi filosofiasta Joensuun yliopistosta 2004 ja väitteli filosofian tohtoriksi Tampereen yliopistossa 2011.
Teoksia

Mikkonen, Jukka & Hakala, Harri: Metsälampi. Helsinki: ntamo, 2023. ISBN 978-952-215-885-7
Philosophy, Literature and Understanding: On Reading and Cognition. Lontoo & New York: Bloomsbury, 2021. ISBN 978-135-016-397-3.
The Cognitive Value of Philosophical Fiction. Lontoo & New York: Bloomsbury, 2013. ISBN 978-144-115-400-2.
Metsäpolun filosofiaa. Tampere: niin & näin, 2017. ISBN 978-952-7189-13-9.
Mikkonen, Jukka & Salminen, Antti (toim.): Mimesis: filosofia, taide, yhteiskunta.  (SoPhi 136)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto.  ISBN 978-951-39-7097-0  Teoksen verkkoversio.
Salminen, Antti & Mikkonen, Jukka & Järvenkylä, Joose (toim.): Kirjallisuus ja filosofia: rinnakkaisuuksia, ristiriitoja ja risteyksiä. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2012. ISBN 978-952-22-236-23.
Aiheesta muualla

Jukka Mikkosen kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat 
Tieteilijät:  ORCID 
Muut:  IdRef
Harri Holkeri

| Harri Holkeri |
| --- | --- |
 Harri Holkeri vuonna 1981.
Suomen pääministeri
 Holkerin hallitus 30.4.1987–26.4.1991  
Presidentti:  Mauno Koivisto
Edeltäjä:  Kalevi Sorsa
Seuraaja:  Esko Aho
Kansallisen Kokoomuksen puheenjohtaja
 1971–1979  
Edeltäjä:  Juha Rihtniemi
Seuraaja:  Ilkka Suominen
Kansanedustaja
 23.3.1970–19.9.1978  
Ryhmä/puolue:  Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Helsingin kaupungin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1937 Oripää
Kuollut: 7. elokuuta 2011 (74 vuotta) Helsinki
Arvonimi: valtioneuvos (1998)
Puoliso:  Marja-Liisa Lepistö (1960–2011)
Tiedot
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Koulutus:  valtiotieteiden maisteri (1963)
Holkeri YK:n yleiskokouksen puheenjohtajana.
Harri Hermanni Holkeri (6. tammikuuta 1937 Oripää – 7. elokuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen valtioneuvoksen arvonimen saanut poliitikko. Hän toimi Kansallisen Kokoomuksen puheenjohtajana vuosina 1971–1979, Suomen pääministerinä vuosina 1987–1991 (Holkerin hallitus) ja Suomen Pankin johtokunnassa.
Kansainvälisissä yhteyksissä Holkeri toimi Yhdistyneiden kansakuntien 55. yleiskokouksen, Millennium Assemblyn, puheenjohtajana 5. syyskuuta 2000 – 11. syyskuuta 2001. Viimeisinä aktiivivuosinaan Holkeri toimi YK:n rauhanneuvottelutehtävissä.
Kokoomusjohtajana Holkerin keskeisiin saavutuksiin kuului puolueen suhteiden normalisoiminen niin presidentti Urho Kekkoseen kuin Neuvostoliittoonkin.