stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henri de Toulouse-Lautrec
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Paul, Arno: Henri de Toulouse-Lautrec - LE site sur LE peintre... Toulouselautrec.free.fr.  20.12.2005. Viitattu 24.11.2018 (englanniksi) (ranskaksi). Toulouse-Lautrecille omistettu sivu.
Epstein, Ruth: Henri de Toulouse-Lautrec Overview and Analysis TheArtStory. Viitattu 24.11.2018 (englanniksi).
Henri de Toulouse-Lautrec, French, 1864–1901 The Museum of Modern Art - MoMA. Viitattu 24.11.2018 (englanniksi).
Birnholz, Alan Curtis: Henri de Toulouse-Lautrec Encyclopædia Britannica.  20.11.2018. Viitattu 24.11.2018 (englanniksi).
Henri de Toulouse-Lautrec - 371 artworks WikiArt.org. Viitattu 24.11.2018 (englanniksi).
Henri de Toulouse-Lautrec Guggenheim. Viitattu 24.11.2018 (englanniksi).
Henri de Toulouse-Lautrec, 1864–1901 Tate. Viitattu 24.11.2018 (englanniksi).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea 2  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Auckland  South Australia  KulturNav 2  Museum of Modern Art 2  Musée d'Orsay  National Gallery of Canada  Victoria  RKD Artists  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Yle 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Henri de Toulouse-Lautrec maalaamassa itseään. Trikkivalokuva noin vuodelta 1891.
Leitis in Waiting

| Leitis in Waiting |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Dean Hamer, Joe Wilson, Hinaleimoana Wong-Kalu
Käsikirjoittaja:  Hinaleimoana Wong-Kalu
Tuottaja:  Dean Hamer, Joe Wilson, Hinaleimoana Wong-Kalu
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Tonga
Ensi-ilta:  2018
Kesto:  72 min.
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leitis in Waiting on tongalainen vuonna 2018 dokumenttielokuva, joka keskittyy fakaleitī-nimiseen transsukupuoliseen ryhmään. Elokuvan kesto on 72 minuuttia ja sen ovat ohjanneet Dean Hamer, Joe Wilson, Hinaleimoana Wong-Kalu. Wong-Kalu on myös käsikirjoittanut elokuvan. Elokuvan tuotannossa ovat auttaneet PBS ja Pacific Islanders in Communications.
Elokuvan pääosassa on Joey Joleen Mataele, joka edustaa fakaleitī-yhteisöä ja mentoroi muita yhteisönsä jäseniä ja etenkin sellaisia nuoria, jotka on ajettu kodeistaan sukupuoli-identiteettinsä takia.
BMW i8

| BMW i8 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistaja:  BMW
Valmistusvuodet:  2014–2020
Korimalli:  2-ovinen coupé
Luokka:  S-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  BMW i3
Huippunopeus:  250 km/h, 120 km/h (pelkällä sähkömoottorilla)
Kiihtyvyys:  0–100 km/h 4,4 s
BMW i8 on BMW:n vuosina 2014–2020 valmistama kaksiovinen coupé-mallinen Plug-in-hybridiauto. BMW i8:n virallinen myynti Suomessa alkoi marraskuussa 2015. Auto kiihtyy 0–100 km/h 4,4 sekunnissa. Auton huippunopeus on rajoitettu 250 km/h, mutta pelkällä sähkömoottorilla 120 km/h. Hybridiin sähkömoottori on sijoitettu auton etuosaan ja se tuottaa voimaa pelkästään etupyöriin. Taka-akselin eteen sijoitettu bensiinimoottori jakaa voimaa takapyöriin. Näiden kahden moottorin ansiosta auto on nelivetoinen. Auton toimintamatka pelkällä sähkömoottorilla on noin 35–40 kilometriä. Suomessa auton hinta oli noin 150 000 euroa veroineen.
BMW i8 oli ensimmäinen sarjavalmisteinen automalli, johon sai lisävarusteena laseriin perustuvat ajovalot.
BMW i8 autourheilussa

BMW i8 toimi Formula E -sarjan virallisena turva-autona yhteistyössä Qualcomm-yhtiön kanssa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta BMW i8 Wikimedia Commonsissa
Formula E -sarjan turva-auto BMW i8 Pariisin autonäytöksessä vuonna 2016.
Aktivoiva opetus

Pedagogisia malleja
Tutkiva oppiminen
Ongelmalähtöinen oppiminen
Projektioppiminen
Ilmiöpohjainen oppiminen
Freinetpedagogiikka
Montessoripedagogiikka
Yhteisöllinen oppiminen
Yhteistoiminnallinen oppiminen
Oppilaslähtöinen opetus
(katso kaikki 33)
Katso myös
Luokka:Opetusmenetelmät, Pedagogiikka, Didaktiikka, Opetus
Aktivoiva opetus on oppijakeskeinen pedagoginen malli, jossa oppiminen ymmärretään tiedon aktiiviseksi tuottamiseksi ja jossa oppijalla on keskeinen rooli tiedon tuottamisessa ja muokkauksessa. Malli perustuu konstruktivistiseen oppimiskäsitykseen, jossa uusi tieto rakentuu vanhan tiedon päälle. Aktivoivassa opetuksessa opettajan ja oppijan roolit muuttuvat ja opettaja on vähemmän keskeisessä asemassa. Malliin tottumattomat oppilaat voivat tulkita tilanteen väärin ja olettaa, että opettaja ei ole yhtä asiantunteva, koska hän ei suoraan kerro, mitä pitää oppia. Tästä syystä menetelmän perustelu oppimistilanteen alussa on tärkeää.
Põllumeeste Kogud

Põllumeeste Kogud oli Virossa toiminut agraaripuolue, joka perustettiin vuonna 1920 Maaliit -puolueen seuraajaksi.
Põllumeeste Kogud syntyi maanviljelijöiden alueellisten kongressien pohjalta. Se oli Viron suosituin puolue vuoden 1923 riigikogun vaaleissa ja toiseksi suosituin vuosina 1920,1926 ja 1929. Puolueella oli keskeinen asema koalitiohallituksia muodostettaessa. Puolueen jäseniä olivat muiden muassa Konstantin Päts, Johan Laidoner, Jaan Teemant ja Kaarel Eenpalu. Vuoden 1929 riigikogun vaalien jälkeen Põllumeeste Kogudin toiminta loppui, kun se  yhdistyi asutustilallisten puolueen kanssa, ja perustettiin yhdistynyt talonpoikaispuolue.
Majakkaranta

| Majakkaranta> Fyrstranden |
| --- | --- |
Kaupunki:  Turku
Suuralue:  Keskusta 
Kaupunginosa:  Pihlajaniemi, Korppolaismäki 
Aluetunnus:  112036 
Väkiluku:  1 120 (31.12.2016)
Lähialueet:  Itäranta, Pihlajaniemi, Korppolaismäki, Korppolainen, Lauttaranta, Moikoinen 
Majakkaranta (ruots. Fyrstranden) on kerrostalovaltainen asuinalue (pienalue) Pihlajaniemen ja Korppolaismäen kaupunginosissa Turussa.
Majakkaranta sijaitsee Saaristomereen kuuluvan Pitkäsalmen itärannalla, lähellä Aurajoen suuta. Vastarannalla on Hirvensalon saari ja Lauttarannan ja Moikoisten kaupunginosat. Majakkarannan ja Aurajoen välissä sijaitsee Korppolaismäki, joka kuuluu puoliksi Itärantaan. Etäisyys Turun keskustaan on noin kolme kilometriä.
Majakkarannan rakentaminen alkoi vuonna 1988, kun Turun kaupunki ja rakennusliike Haka tekivät tonttikaupat. Alueen viimeinen rakennus valmistui marraskuussa 2005.
Majakkarannassa asuintalot ovat pelkästään kerrostaloja. Kaikki talot ovat valkoisia ja rakennettu samalla aikakaudella, jolloin alueen yleisilme on hyvin yhtenäinen. Majakkarannan maamerkki on Turun korkein asuinrakennus, 18 kerroksinen Airiston tähti. Alueella on pieniä puistoja kuten Pilssi, Harus ja Klyyvari, sekä iso ruokakauppa.
Vuonna 2016 Majakkarannan asukasluku oli 1 120. Alueen väestöstä 9,1 % on alle 15-vuotiaita ja 26,6 % yli 65 vuotiaita. Suomea puhuu äidinkielenään 88,2 % väestöstä ja ruotsia 7,1 %. Muun kielisiä on 4,7 %.
Asuinalueen pääkatu on Kölikatu, joka liittyy keskustan suuntaan vievään Stålarminkatuun, Vähäheikkiläntiehen sekä Turun saarille johtavaan Hirvensalon puistotiehen.
Fölin bussilinjat 3 ja 30 liikennöivät Majakkarannan ja keskustan välillä.
Vaaleat rakennukset ovat Majakkarannan asuinaluetta.
Alueen rajaus

Majakkarannan pienalue rajautuu idässä Hirvensalon puistotiehen ja Stålarminkatuun sekä pohjoisessa ja lännessä Kölikatuun. Etelässä alue rajautuu mereen.
Kaupunginosajaossa Majakkaranta kuuluu pääosin Pihlajaniemeen, mutta Kokkakadun ja Kölikadun välinen alue on osa Korppolaismäen kaupunginosaa.
Turun suuralueista Majakkaranta kuuluu Keskustan suuralueeseen.
Kallistuksenvakaaja
Hydraulinen järjestelmä

Australialainen Chris Heyring sai 1980-luvulla ajatuksen "kineettisestä" järjestelmästä, jossa iskunvaimentimet ovat yhdistetty putkella, jossa kulkee hydraulinen neste ja välissä on virtauksen rajoitus. Järjestelmän jäykkyys on tällöin säädettävissä ja kallistuksenvakaaja on mahdollista kytkeä pois käytöstä maastoajoa varten ilman mekaanisia muutoksia. Ratkaisua on käytetty muun muassa World Rally Car -autoissa 2000-luvun alussa. Eräät WRC-autot käyttivät järjestelmää sekä saman akselin (sivuttaissuuntainen kallistus) että eri akselin pyörien välillä (pituussuuntainen kallistus). Aktiivinen jousitusjärjestelmä kiellettiin myöhemmin WRC-autoissa kustannuksien rajoittamisen vuoksi. Merkittävä osa kustannuksista oli peräisin järjestelmän säätämiseen tarvitun testaamisen määrästä.
Ralliautojen jälkeen järjestelmää on käytetty tiekäyttöön suunnatuissa autoissa. Ensimmäisenä sen otti käyttöön Lexus GX 470 vuonna 2004 ja myöhemmin sitä on käytetty McLarenin automalleissa.
Suomen ortodoksinen kirkkomuseo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomen ortodoksinen kirkkomuseo Wikimedia Commonsissa
Museo jolla on sielu (Kirkkomuseo Riisan sivusto) (riisa.fi)
Pyhyyden portilla – Stairway to Sanctity (pdf) (Arkistoitu – Internet Archive) (ortodoksinenkirkkomuseo.fi)
| n k Perustiedot Wikidatassa: RIISA - Suomen ortodoksinen kirkkomuseo (Q4306497)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: museo, erikoismuseo, kirkkomuseo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Kuopio
katuosoite: Karjalankatu 1, 70110 Kuopio
koordinaatit: 62°53′56″N 27°39′59″E﻿ / ﻿62.8989°N 27.6664°E﻿ / 62.8989; 27.6664
Marianne Nölle

| Marianne Nölle> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1938
Kuollut: 28. heinäkuuta 2022
Kansalaisuus:  saksalainen
Muut tiedot
Rikokset:  murha
Uhrit:  7
Rangaistus:  elinkautinen vankeusrangaistus
Marianne Nölle (1938 - 28. heinäkuuta 2022) oli Kölnissä vaikuttanut saksalainen sarjamurhaaja, joka tuomittiin vuonna 1993 elinkautiseen vankeusrangaistukseen seitsemästä murhasta. Hän oli sairaanhoitaja, joka myrkytti potilainaan olleita vanhuksia Truxalilla vuosina 1984–1992. Vaikka tuomio tuli vain seitsemästä murhasta, poliisi uskoo Nöllen syyllistyneen jopa seitsemääntoista murhaan ja kahdeksaantoista murhayritykseen.
Nölle itse kiisti loppuun asti syyllistyneensä murhiin. Nölle kuoli 28. heinäkuuta 2022.
Aiheesta muualla

Marianne Nöllen kuva
Neiti Peregrinen koti eriskummallisille lapsille

| Neiti Peregrinen koti eriskummallisille lapsille> Miss Peregrine’s Home for Peculiar Children |
| --- | --- |
 Kirjan suomalainen kansi
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Ransom Riggs
Kieli:  englanti
Genre:  lasten- ja nuortenkirjallisuus
Kustantaja:  Quirk Books
Julkaistu:  2011
Ulkoasu:  sidottu, nidottu
Sivumäärä:  352 (Yhdysvallat)
ISBN:  978-1-59474-476-1
Suomennos
Suomentaja:  Virpi Vainikainen
Kustantaja:  Schildts & Söderströms
Julkaistu:  2012
Ulkoasu:  sidottu, nidottu
Sivumäärä:  350
ISBN:  9789515229458

Seuraava:  Kolkko kaupunki: Toinen romaani neiti Peregrinen eriskummallisista lapsista
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Neiti Peregrinen koti eriskummallisille lapsille (Miss Peregrine’s Home for Peculiar Children) on yhdysvaltalaiskirjailija Ransom Riggsin esikoisromaani. Kirja julkaistiin alkuperäiskielellään englanniksi 7. kesäkuuta 2011, ja suomennos ilmestyi vuonna 2012. Kirjan jatko-osa Kolkko kaupunki julkaistiin 2014. Sarjan kolmas osa Library of Souls julkaistiin syyskuussa 2015.
Cassandra Jean julkaisi kirjasta sarjakuvaversion vuonna 2013. Tim Burtonin ja  Jane Goldmanin elokuvaversio kirjasta julkaistiin lokakuussa 2016.
Aiheesta muualla

Kirjan traileri (YouTube)
Kirjailijan verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirjasampo
Travis Waltonin ufosieppaus

Taiteilijan näkemys Travis Waltonin sieppauksesta.
Travis Waltonin ufosieppaus on väitetty ufosieppaustapaus, joka tapahtui Yhdysvalloissa, Arizonassa 5. marraskuuta 1975. Tapahtuma sai alkunsa, kun seitsemän metsurin ryhmä ajoi kuorma-autolla Apache-Sitgreaven metsässä. Yhtäkkiä metsurit havaitsivat tunnistamattoman kirkkaan esineen, joka valaisi metsää. Silloin yksi metsureista, Travis Walton, hyppäsi ulos autosta ja alkoi juosta kohti esinettä. Autossa tilannetta seuranneet miehet kuulivat esineestä piipittävää ääntä ja sen jälkeen ikään kuin suihkumoottoreiden ääntä. Tarkkailijat näkivät myös ufosta lähteneen sinertävän vihreän valonsäteen, joka osui Waltoniin. Walton kaatui maahan ja jäi makaamaan liikkumattomana. Hänen työkaverinsa pelästyivät tapahtunutta niin paljon, että pakenivat paikalta kuorma-autolla.
Muutaman minuutin päästä metsurit rauhoittuivat sen verran, että päättivät palata paikalle ja yrittää pelastaa Waltonin. Palattuaan tapahtumapaikalle he kuitenkin huomasivat, että Walton ja ufo olivat kadonneet.
Metsurit ilmoittivat asiasta poliisille, joka alkoi etsiä Waltonia. Kymmenet poliisit ja vapaaehtoiset etsijät tutkivat katoamispaikkaa ja sen lähimaastoa, mutta Waltonista ei löytynyt merkkiäkään.
Valheenpaljastuskoe

Pian poliisit alkoivat epäillä, että muut metsurit olivat surmanneet Waltonin ja keksineet ufotarinan peittääkseen rikoksensa. Tämän vuoksi poliisit teettivät valheenpaljastuskokeen metsureille. Kokeiden jälkeen testaaja kirjoitti raportissaan, että viisi miehistä puhui totta, mutta kuudennen kohdalla testitulokset eivät olleet vakuuttavia.
Waltonin löytyminen

Viisi päivää katoamisensa jälkeen Travis Walton soitti Grant Neffille, joka oli Waltonin sisaren mies. Walton kertoi soittavansa puhelinkioskista ja pyysi apua. Grant Neff lupasi hakevansa Waltonin autolla niin pian kuin mahdollista. Neff ja Waltonin veli Duane ajoivat puhelinkioskille, josta he löysivät Travis Waltonin, joka vaikutti olevan šokkitilassa. Paluumatkalla Walton kertoi kohdanneensa omituisia olentoja, joiden silmät olivat vaikuttaneet kauhistuttavilta.
Myöhemmin Walton hypnotisoitiin. Hypnoosissa hän kertoi heränneensä ufon sisällä ja nähneensä olentoja, jotka eivät juurikaan muistuttaneet ihmisiä. Olentojen pituus oli alle 150 cm. Niiden hiuksettomat päät olivat erittäin isokokoiset. Myös olentojen silmät olivat erittäin isokokoiset ja ripsettömät.
Hypnoosikuvauksensa lopussa Walton kertoi heränneensä maantiellä ja nähneensä ufon, joka nousi ylöspäin kadoten taivaalle.
Myöhemmät vaiheet

Walton osallistui Totuuden hetki -tosi-TV -sarjaan vuonna 2010. Kysymys 15 kuului näin: "Jouduitko ufon sieppaamaksi 5. marraskuuta vuonna 1975?", johon Walton vastasi "kyllä". Valheenpaljastuskone oli kuitenkin eri mieltä, ja Walton putosi kilpailusta.
Kirjallisuutta

Matheson, Terry: Alien Abduction: Creating A Modern Phenomenon.  Buffalo, New York: Prometheus Books, 1998.  ISBN 1-57392-244-7
Elokuva

Valo taivaalta, 1993.
Aiheesta muualla

Tapaus Travis Walton
Travis Waltonin omat sivut
Robert Shaeffer: The Selling of the Travis Walton ”Abduction” Story
Olavi Valavuori

Veikko Kalervo Viljo Olavi Valavuori (14. kesäkuuta 1921 Tampere – 31. elokuuta 1992) oli suomalainen taidemaalari ja keramiikkataiteilija. Hänen töitään oli ensimmäistä kertaa julkisesti näytteillä vuonna 1948.
Valavuori opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1943–1949. Lisäopintoja hän hankki Istituto degli Arti Ornamentali -taidekoulussa Roomassa vuonna 1956 ja Accademia di Belle Arti -taidekoulussa Ravennassa vuonna 1957. Valavuori valittiin vuonna 1953 Imatran Taideyhdistyksen piirustuskoulun ensimmäiseksi opettajaksi, ja hän toimi samalla Imatran taidemuseon intendenttinä vuoteen 1955. Sen jälkeen Valavuori toimi opettajana Teknillisessä korkeakoulussa 1956, Suomen Taideakatemian koulussa 1957–1965 ja Taideteollisessa korkeakoulussa 1968–1987.
Vuonna 1956 Valavuori voitti kilpailun, joka oli järjestetty mosaiikkiteoksen hankkimiseksi Pyynikin uimahallin itäiselle päätyseinälle. Valavuoren toteuttama teos koostuu kolmesta noin neljän metrin korkuisesta naisfiguurista, joissa on vaikutteita antiikin ajan etruskien ja roomalaisten taiteesta. Keramiikkateoksen pinta-ala on noin 10 m2 ja sitä varten tarvittiin mosaiikkia noin 200 kg. Valavuoren muihin julkisiin töihin kuuluvat muun muassa Helsingin Myllykallion koulun freskomaalaus vuodelta 1957, Espoon Leppävaaran uimahallin konstruktivistinen, punahehkuinen mosaiikkiteos Spektri vuodelta 1972 ja Suomen Kaupunkiliiton Kaupunkien talon 16 m2:n mosaiikkiteos vuodelta 1983 Helsingin Kalliossa. Kaupunkien talon mosaiikkityössä on peräti 16 000 keramiikkapalaa ja 160 eri värisävyä.
Valavuori maalasi muun muassa paljon muotokuvia ja hän toimi myös muotokuvamaalauksen opettajana. Hän piti 1950-luvun lopulta lähtien Suomessa noussutta abstraktin informalismin suuntausta aluksi nihilistisenä äärimmäisyysilmiönä, mutta muutti sittemmin kantojaan nähtyään Ars 1961 näyttelyn, jossa hän näki modernismin kykenevän murtamaan aiemman välinpitämättömyyden muurin ja saamaan koskettavan yhteyden katsojaan.
Iivari Vihanto

Iivari Vihanto (s. 25. syyskuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Vihanto edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Sotkamon Jymyä. Hän pelaa sisäpelissä etenijänä tai vaihtajana ja ulkokentällä kopparina. Vihannolla on sopimus Jymyn kanssa kauden 2026 loppuun ja optio kaudesta 2027. Vihanto on valittu miesten Itä-Länsi-otteluuun kahdesti; vuosina 2023 ja 2024. Vihanto on pelannut urallaan 98 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt 3+7=10 juoksua, tuonut 86 juoksua ja kerännyt 305 kärkilyöntiä. Vihanto on pelannut 28 ylempien pudotuspelien ottelua, joissa hän on lyönyt 0+2=2 juoksua, tuonut 30 juoksua ja kerännyt 111 kärkilyöntiä.  Tilastot päivitetty 17.11.2024
Itä-Länsi-ottelun tähtien kisassa Vihanto on vastannut kovimmasta tuloksesta heiton kovuudessa. Vuoden 2023 tähtien kisassa hän heitti palloa tutkaan 161,5 km/h, joka on samalla kaikkien aikojen kovin mitattu heitto Miesten Superpesiksessä. Aikaisempaa ennätystä piti hallussaan baseballin pariin siirtynyt Konsta Kurikka 159 km/h tuloksella. Kausilla 2023 ja 2024 Vihanto saavutti Sotkamon Jymyn joukkueessa SM-kultaa. Hänet valittiin kaudella 2024 Vuoden pesäpalloilijaksi.
Etelä-Pohjanmaan Yrittäjät

| Etelä-Pohjanmaan Yrittäjät> Yksityisyrittäjäin Etelä-Pohjanmaan Aluejärjestö |
| --- | --- |

Perustettu:  1939
Toimiala:  Yrittäjyys
Päämaja:  Seinäjoki
Jäsenet:  6000
Puheenjohtaja:  Anne Niemi
Toimitusjohtaja:  Heikki Risikko
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Etelä-Pohjanmaan Yrittäjät on Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan alueella toimiva Suomen Yrittäjien aluejärjestö, jonka tehtävänä on parantaa yrittäjien asemaa, yrittämisen edellytyksiä sekä rakentaa Etelä-Pohjanmaasta ja Pohjanmaasta yrittäjyysmaakuntia. Järjestöön kuuluu noin 6300 yritystä 30 paikallisyhdistyksen kautta.
Etelä-Pohjanmaan Yrittäjät toimii jäsenyrittäjiensä edunvalvojana ja toiminta-alueensa vaikuttajana sekä palveluorganisaationa.
Historia

Yksityisyrittäjäin Etelä-Pohjanmaan Aluejärjestö perustettiin 26. maaliskuuta 1939 Vaasassa. Aluejärjestön perustamisen takana oli yrittäjien aatteellisen toiminnan vahvistuminen Suomen talouselämässä. Aluejärjestön tehtäväksi tuli saada mahdollisimman laaja yrittäjäjäsenistö toimintansa taakse. Aluejärjestö ehti kokoontua vain kerran ennen Talvisodan syttymistä.
Sotien jälkeen aluejärjestölle ja Vaasan Yksityisyrittäjille valittiin yhteinen asiamies. Vuonna 1946 Yksityisyrittäjäin Liiton varsinainen kesäkokous järjestettiin Vaasassa. Vuonna 1947 aluejärjestö sai oman jäsenlehtensä ja toiminta laajeni eri kuntiin. Jäsenmäärä ylitti samana vuonna tuhannen yrityksen rajan.
1950-luvulla järjestökehityksessä tehostettiin toimintaa. Inflaatiokehitys kiihtyi heti 1950 ja tämä sai järjestön toimimaan vähittäiskaupan valtakunnallisen organisoitumisen eteen. Organisoitumisen pohjalta syntyi Valtakunnan Kauppiasliitto. Vuonna 1953 liiton kesäpäivät järjestettiin jälleen Vaasassa. Vuoden 1956 suurlakon aikaan aluejärjestö toimi postin kokoamis- ja jakelutoimistona. Vuoden 1958 syyskokouksessa aluejärjestön nimi hyväksyttiin Lakeuden Yrittäjät ry:ksi. Vuoden 1959 syyskokous päätyi kuitenkin lopulta nykyiseen Etelä-Pohjanmaan Yrittäjät ry-nimeen.
1960-luvulla toiminta-alueelle perustettiin uusia yrittäjäyhdistyksiä ja kurssitoiminta monipuolistui. Vuonna 1963 Seinäjoen Yrittäjät hankkivat ensimmäisenä kuntana Suomessa yrittäjäpatsaan. Jussi Koivusalon pronssinen Paimentyttö luovutettiin Seinäjoen kaupungille 13. lokakuuta. Luovutus herätti huomiota valtakunnallisesti. Vuosikymmenen lopulla hyväksytty liike- ja työaikalaista oltiin toiminta-alueella erimielisiä ja kritiikki kohdistui erityisesti osuustoimintaliikkeisiin ja tavarataloketjuihin. Järjestössä vastustettiin uudelleenjärjestelyä ja kannatettiin aukiolorajoitusten vapauttamista.
1970-luvulla voimaan tuli yrittäjäin eläkelaki ja talouselämän edustajia valittiin aikaisempaa enemmän kansanedustajiksi. Aluejärjestön kotipaikka ja toimisto muutti Vaasasta Seinäjoelle vuoden 1971 lokakuussa. Muutolla haluttiin siirtää toimintapiste keskellä toimialuetta. Vuonna 1971 pistevero rasitti erityisesti Etelä-Pohjanmaan perinteellistä yrittäjätoimintaa ja vaikutti muun muassa mattoteollisuutta. Suomen ensimmäinen Y-politiikan päivä järjestettiin Seinäjoella 19. syyskuuta 1973. 1970-luvun puolivälissä laskusuhdanne syventyi lamaksi ja se vaikutti mm. puunjalostuksen menekkivaikeuksin, lomautuksin, seisokein ja lyhennetyin työviikoin. Vuonna 1976 aluejärjestö sai kuitenkin jälleen päätoimisen toimihenkilön. Aluejärjestön toimisto perustettiin Seinäjoen Yrittäjien omistamaan huoneistoon Puistopolulla. Järjestö ryhtyi julkaisemaan myös Yrittävä Lakeus-sanomalehteä. Vuoden 1978 syyskokouksessa järjestölle hyväksyttiin uudet säännöt.
Paikallisyhdistykset

Etelä-Pohjanmaan Yrittäjiin kuuluu 29 paikallisyhdistystä Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakunnissa.
Alahärmän Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/alaharma (Arkistoitu – Internet Archive)
Alajärven Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/alajarvi (Arkistoitu – Internet Archive)
Alavuden Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/alavus (Arkistoitu – Internet Archive)
Evijärven Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/evijarvi (Arkistoitu – Internet Archive)
Ilmajoen Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/ilmajoki (Arkistoitu – Internet Archive)
Isojoen Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/isojoki (Arkistoitu – Internet Archive)
Isonkyrön Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/isokyro (Arkistoitu – Internet Archive)
Jalasjärven Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/jalasjarvi (Arkistoitu – Internet Archive)
Jurvan Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/jurva (Arkistoitu – Internet Archive)
Karijoen Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/jurva (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaskisten Yrittäjät - Kaskö Företagare www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/kaskinen (Arkistoitu – Internet Archive)
Kauhajoen Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/kauhajoki (Arkistoitu – Internet Archive)
Kauhavan Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/kauhava (Arkistoitu – Internet Archive)
Kortesjärven Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/kortesjarvi (Arkistoitu – Internet Archive)
Kristiinan Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/kristiinankaupunki (Arkistoitu – Internet Archive)
Kristinestads Företagare www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/kristinestad (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuortaneen Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/kuortane (Arkistoitu – Internet Archive)
Kurikan Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/kurikka (Arkistoitu – Internet Archive)
Laihian Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/laihia (Arkistoitu – Internet Archive)
Lappajärven Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/lappajarvi[vanhentunut linkki]
Lapuan Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/lapua (Arkistoitu – Internet Archive)
Lehtimäen Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/lehtimaki (Arkistoitu – Internet Archive)
Peräseinäjoen Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/peraseinajoki (Arkistoitu – Internet Archive)
Seinäjoen Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/seinajoki[vanhentunut linkki]
Soinin Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/soini[vanhentunut linkki]
Teuvan Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/teuva (Arkistoitu – Internet Archive)
Töysän Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/toysa[vanhentunut linkki]
Vimpelin Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/vimpeli (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylihärmän Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/yliharma (Arkistoitu – Internet Archive)
Ähtärin Yrittäjät www.etelapohjanmaanyrittajat.fi/ahtari (Arkistoitu – Internet Archive)