stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Carla MacLeod

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Carla MacLeod |  Carla MacLeod |  Carla MacLeod |  |
Maa:   Kanada
Naisten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Torino 2006 |  |  |
|  Kultaa | Vancouver 2010 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kanada 2007 |  |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 2005 |  |  |
|  Hopeaa | Kiina 2008 |  |  |
|  Hopeaa | Suomi 2009 |  |  |
Carla MacLeod (s. 16. kesäkuuta 1982 Edmonton, Alberta) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi Kanadan maajoukkueessa kaksissa olympialaisissa ja voitti molemmissa kultaa. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän pelasi neljä kertaa ja voitti yhden maailmanmestaruuden. Vuoden 2009 maailmanmestaruuskilpailuissa hänet valittiin kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hänet valittiin tähdistökentälliseen olympialaisissa vuonna 2006 ja maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2009.
Ouellette voitti WWHL-liigan mestaruuden Calgary Oval X-Tremen joukkueessa vuosina 2007 ja 2008.
Nykyisin hän toimii Tšekin naisten jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana.
Irena Bihariová

| Irena Bihariová |
| --- | --- |
 Irena Bihariová vuonna 2017
Slovakian parlamentin jäsen
 25.10.2023–  
Progresívne Slovenskon puheenjohtaja
 6.6.2020 – 7.5.2022  
Edeltäjä:  Michal Truban
Seuraaja:  Michal Šimečka
Progresívne Slovenskon varapuheenjohtaja
 8.5.2019 – 6.6.2020   7.5.2022 –  
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. syyskuuta 1980 (ikä 44) Trnava, Tšekkoslovakia
Tiedot
Koulutus:  Oikeustieteen maisteri (2009)
Tutkinnot:  Bratislavan Comenius-yliopisto
Irena Bihariová (s. 15. syyskuuta 1980, Trnava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen poliitikko, jonka on toiminut Slovakian parlamentin jäsenenä lokakuusta 2023. Hän oli Progresívne Slovensko -puolueen puheenjohtaja kesäkuusta 2020 toukokuuhun 2022. Tätä ennen ja tämän jälkeen hän on toiminut puolueen varapuheenjohtajana. Koulutukseltaan Bihariová on juristi.
Ura

Bihariová valmistui juristiksi Bratislavan Comenius-yliopistosta vuonna 2009. Ennen politiikkaan astumista Bihariová toimi kymmenen vuotta rasisminvastaisen Ľudia proti rasizmu -järjestön johtajana. Hänet valittiin yhdeksi Progresívne Slovensko -liberaalipuolueen varapuheenjohtajista vuoden 2019 toukokuussa.
Vuoden 2020 parlamenttivaaleissa Bihariováta äänesti vajaat 47 000 slovakkia. Hän ei kuitenkaan päässyt parlamenttiin, koska Progresívne Slovensko jäi alle äänikynnyksen. Kesäkuussa 2020 Bihariová haastoi puolueen silloisen puheenjohtajan Michal Trubanin puolueen puheenjohtajavaalissa ja voitti äänin 100–105. Bihariová ei hakenut jatkokautta, kun uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Michal Šimečka maaliskuussa 2022. Hänet valittiin kuitenkin uudelleen puolueen varapuheenjohtajistoon.
Vuonna 2023 Banská Bystrican aluetuomioistuin määräsi äärioikeistolaisen ĽSNS-puolueen maksamaan Biharioválle 5000 euroa korvauksia sen julkaiseman sanomalehden väitettyä Bihariován saaneen Slovakian opetusministeriöltä tukia ”slovakialaisten koululaisten perverssiin aivopesemiseen”. ĽSNS määrättiin myös pyytämään anteeksi Biharioválta.
Vuoden 2023 parlamenttivaaleissa Bihariová tuli valituksi 37 849 äänen äänisaaliilla.
Bihariová on osallistunut aktiivisesti Robert Ficon hallituksen vastaisiin mielenosoituksiin.
Poliittiset näkemykset

Bihariová on kuvaillut itseään sosiaaliliberaaliksi. Ollessaan Progresívne Slovenskon puheenjohtaja hän piti tärkeänä, että puolue ajaisi myös Slovakian vähemmän kehittyneillä alueilla asuvien ihmisten asiaa.
Yksityiselämä

Bihariová on etniseltä taustaltaan romani. Hänen nuoruudessaan perhe oli Bihariován mukaan köyhä, mutta assimiloitunut slovakialaiseen yhteiskuntaan.
Intel Ivy Bridge

Intelin käyttämä Ivy Bridge -logo
Intelin suoritinydinten suunnitelmat NetBurstista Skylakeen
Intel Ivy Bridge on Intelin kehittämä suoritinarkkitehtuuri, jonka tuotanto aloitettiin vuoden 2011 kolmannella neljänneksellä. Ivy Bridge -prosessorit tuotetaan 22 nanometrin valmistustekniikalla, ja ne on kehitetty Sandy Bridge -suorittimien korvaajiksi. Ivy Bridge -prosessorit ovat kuitenkin takaperin yhteensopivia Sandy Bridge -emolevyjen kanssa, mutta niiden järjestelmät voivat vaatia BIOSin ohjelmistopäivityksen valmistajasta riippuen.
Ominaisuudet

Ivy Bridgessä ei ole suoritinarkkitehtuurin suhteen merkittäviä eroja edelliseen Sandy Bridge -arkkitehtuuriin nähden, ja suurimmat muutokset siihen ovat:
Prosessori käyttää 22 nm 3-D-transistoreja, joilla on jopa 50 % pienempi virrankulutus samoilla suoritusarvoilla toimiviin 2-D-transistoreihin nähden.
Uusi satunnaislukugeneraattori
Ominaisuudet > Arkkitehtuurin ominaisuudet

F16C-käskykanta 16-bittisten liukulukujen muuntamisesta
PCI Express 3.0 -liitännän tuki (ei Core i3- ja ULV-suorittimissa)
Suorittimen kellotaajuuden kerrointa nostettu 63:een (57 Sandy Bridgessä)
Intel HD Graphics DirectX 11, OpenGL 3.1 ja OpenCL 1.1 tuella. OpenGL 4.0 tuki 9.18.10.3071 WHQL -ajureilla.
Tuki usean 4K-laatuisen videon samanaikaiselle toistolle
Tuki maksimissaan kolmelle näytölle (vaatii 7-piirisarjan emolevyn))
Ominaisuudet > Suorituskyky

Sandy Bridgeen verrattuna:
3–6 % parempi prosessorin suorituskyky kellolta kellolle vertailussa.
25–68 % parempi grafiikkasuorittimen suorituskyky.
Toijalan vesitorni

Toijalan vesitorni Pätsiniemessä.
Toijalan vesitorni on vesitorni Toijalassa Akaassa. Se on toinen Akaan vesitorneista eli ylävesisäiliöistä. Toinen on Viialassa. Toijalan vesitorni on rakennettu 1950-luvulla.
Vesitornin betonirakenteet korjattiin vuonna 2010. Se saneerattiin 2016–2017, jolloin uusittiin torniin johtavat putkistot ja tornin sisäiset putket. Samalla otettiin käyttöön veden ultraviolettivalolla tapahtuva desinfiointi, jolla varmistetaan veden mikrobiologinen laatu. Porraskäytävän asbestieristeet korvattiin uudenaikaisilla eristeillä.
Toijalassa sijaitsee myös käytöstä poistettu vesitorni Veturimuseon alueella. Veturimuseon vesitorni edustaa tyylillisesti funktionalismia ja on rakennettu 1950-luvulla.
Tähtivaeltaja-palkinto

| Tähtivaeltaja-palkinto |
| --- | --- |
Palkitaan:  paras suomenkielinen tieteiskirja
Palkinnon antaja:  Helsingin Science Fiction Seura
Maa:  Suomi
Ensimmäinen palkinto:  1986
Tähtivaeltaja-palkinto on Tähtivaeltaja-lehteä julkaisevan Helsingin Science Fiction Seuran jakama palkinto vuoden parhaasta suomeksi ilmestyneestä tieteiskirjasta.
Vuonna 2005 palkinnon jakotapa uudistui niin, että raati julkistaa viisi palkintoehdokasta ja myöhemmin voittajan. Vuodesta 2007 seura on jakanut myös Tähtifantasia-palkintoa parhaalle suomeksi käännetylle fantasiakirjalle.
Tähtivaeltaja-palkinnon perusti päätoimittaja Toni Jerrman. Ensimmäisen raadin muodostivat kaikista Suomen sf-seuroista kutsutut asiantuntijajäsenet eli Toni Jerrman, Johanna Sinisalo, Juhani Hinkkanen ja Harri Haarikko. Myöhemmin raadissa ovat olleet myös Leena Peltonen, Kimmo Lehtonen, Hannu Blommila, Eeva-Liisa Tenhunen, Kanerva Eskola, Jukka Halme, Anne Leinonen, Vesa Sisättö ja Antti Oikarinen. Vuonna 2020 raadissa olivat Hannu Blommila, Toni Jerrman, Elli Leppä ja Kaisa Ranta.
Aiheesta muualla

Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutisluokka:
Tähtivaeltaja-lehden kotisivu
| n k Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot |
| --- | --- |
Aforistiikka:  Valtakunnallinen aforismikilpailu  Vuoden aforismikirja  Samuli Paronen -palkinto 
Kaunokirjallisuus:  Finlandia-palkinto  Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinto  J. H. Erkon kirjoituskilpailu  Jarkko Laine -palkinto  Kalevi Jäntin palkinto  Nuori Aleksis -palkinto  Savonia-kirjallisuuspalkinto  Svenska Ylen kirjallisuuspalkinto  Tiiliskivi-palkinto  Toisinkoinen-palkinto 
Käännökset:  J. A. Hollon palkinto  Jarl Hellemann -palkinto  Mikael Agricola -palkinto  Valtion ulkomainen kääntäjäpalkinto 
Lasten- ja nuortenkirjallisuus:  Anni Polva -palkinto  Anni Swan -mitali  Arvid Lydecken -palkinto  Kaarina Helakisa -palkinto  Laivakello-palkinto  Lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia  Lasten LukuVarkaus -palkinto  Onnimanni-palkinto  Punni-palkinto  Pääskynen-palkinto  Rudolf Koivu -palkinto  Runeberg Junior  Tirlittan-palkinto  Topelius-palkinto 
Tieteis- ja fantasiakirjallisuus:  Atorox-palkinto  Kuvastaja  Tähtifantasia-palkinto  Tähtivaeltaja-palkinto 
Tietokirjallisuus:  Kanava-palkinto  Lauri Jäntin tietokirjapalkinto  Oppikirjailijapalkinto  Tietokirjailijapalkinto  Tietokirjallisuuden Finlandia  Tieto-Lauri  Tietopöllö-palkinto  Warelius-palkinto  Vuoden historiateos  Vuoden keittokirja  Vuoden tiedekirja 
Näytelmätekstit:  Lea-palkinto 
Muut palkinnot:  Aleksis Kiven palkinto  Alvar Renqvist -palkinto  Edvard Richter -palkinto  HelMet-kirjallisuuspalkinto  Kaarlen palkinto  Kiitos kirjasta -mitali  Kirjailija kiittää -palkinto  Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto  Kankaanpää-palkinto  Kirjallisuuden valtionpalkinto  Kirjapöllö  Möllärimestari  Napero-Finlandia  Pirkanmaan kirjoituskilpailu  Runeberg-palkinto  Sarjakuva-Finlandia  Saamelaisneuvoston kirjallisuuspalkinto  Suomen Ekonomien kirjallisuuspalkinto  P. E. Svinhufvudin muistosäätiön kirjallisuuspalkinto  Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto  Tampereen kaupungin kääntäjäpalkinto  Tollanderin palkinto  Tulenkantaja  Waltari-palkinto  Veijo Meri -palkinto  Väinö Linnan palkinto  Vuoden urheilukirja  Vuoden johtolanka -palkinto  Suunta-palkinto  Vuoden kaunein kirja  Vuoden kirjateko -palkinto  Vuoden kristillinen kirja  Vuoden luontokirja 
Lakkautetut palkinnot:  Eeva Joenpelto -palkinto  J. H. Erkon palkinto  Koskenkorva-palkinto  Olvi-säätiön kirjallisuuspalkinto  Tauno Karilaan palkinto  Pirkanmaan Plättä  Vuoden runoilija 
Runous:  Eeva-Liisa Manner -palkinto  Eino Leinon palkinto  Runo-Kaarina-palkinto  Tanssiva karhu 
Wikiuutiset
RN Ardente (1912)

| RN Ardente |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cantiere navale fratelli Orlando, Livorno
Kölinlasku:  maaliskuu 1912
Laskettu vesille:  15. joulukuuta 1912
Palveluskäyttöön:  25. huhtikuuta 1914
Poistui palveluskäytöstä:  11. maaliskuuta 1937
Tekniset tiedot
Uppouma:  695–790 t
Pituus:  73,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,3 m
Syväys:  2,4 m
Koneteho:  16 000 shp (suunniteltu)
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  69, joista 4 upseeria
Aseistus
Aseistus:  1 × 120 mm/40 tykki 4 × 76 mm/40 tykkiä 2 × 450 mm torpedoputkea 10 × miinaa
RN Ardente (ital. Regia Nave Ardente) oli Italian kuninkaallisen laivaston Ardito-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Livornosta Cantiere navale fratelli Orlandolta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1912. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 15. joulukuuta ja liitettiin laivastoon 25. huhtikuuta 1914.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 11. maaliskuuta 1937.
Hana matsuri

Hana-matsuri Kanpuku-jissä Katorissa.
Hana matsuri (jap.  花祭り tai jap. 潅仏会, kanbutsu-e) on japanilainen kukkajuhla, jolla juhlistetaan Buddhan syntymäpäivää. Juhlaa vietetään 8. huhtikuuta eikä se ole kansallinen pyhäpäivä.
Päivää vietetään temppeleissä kaatamalla pienellä kauhalla kukilla koristellulla alttarilla olevan Buddhan patsaan päälle makeaa teetä tai amachaa. Juhlan luonne vaihtelee paikasta toiseen. Kanbutsu-e sekä hana matsuri sekoittuivat toisiinsa Meiji-kaudella, josta lähtien Buddhan syntymäpäivä on tunnettu hana matsurina.
Kerrotaan, että kun Buddha syntyi, yhdestä yhdeksään lohikäärmettä kaatoi hänen päällensä puhdasta, hyvätuoksuista vettä. Toinen, alkuperäiseen hana matsuriin liittyvä uskomus on, että keväällä jumala laskeutui alas vuorilta suojelemaan riisipeltoja ja syksyllä nousi vuorille suojelemaan niitä. Hana matsuria vietettiin jumalan toivottamiseksi tervetulleeksi.
Kanbutsu-e seremonia eli Buddhan syntymäpäivä tuotiin Japaniin Intiasta Kiinan kautta ja sitä juhlistettiin Japanissa ensimmäistä kertaa Narassa vuonna 606.
Juhlapäivänä ei vain juoda makeaa teetä, vaan sumi-mustetta jauhetaan siihen ja syntyneellä musteella kirjoitetaan paperilapulle "Huhtikuun 8. on hyvän onnen päivä ja hyönteiset on ajettu pois." Paperilappu ripustetaan sen jälkeen ylösalaisin ja sen uskotaan kartoittavan epämieluisat hyönteiset.
Hana matsuri tunnetaan myös nimillä Bussho-e sekä Goutan-e.
Kone (yritys)

| Kone |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Dedicated to People Flow
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: KNEBV
Markkina-arvo:   21 489 milj. € (31.12.2018)
ISIN:  FI0009000566
Perustettu:  1910
Toimitusjohtaja:  Philippe Delorme (2024–)
Puheenjohtaja:  Antti Herlin (2003–)
Avainhenkilöt:   Matti Alahuhta  Susan Duinhoven  Marika Fredriksson  Iiris Herlin  Jussi Herlin  Ravi Kant  Marcela Manubens  Krishna Mikkilineni 
Kotipaikka:  Kartanontie 1 Helsinki, Suomi
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  metalliteollisuus
Tuotteet:  hissit, liukuportaat, liukuovet
Liikevaihto:   9 071 milj. € (2018)
Liikevoitto:   1 042 milj. € (2018)
Tilikauden tulos:   845,2 milj. € (2018)
Henkilöstö:   56 119 (keskim. 2018)
Omistaja:  Antti Herlinin määräysvaltayhteisö (n. 62 % äänistä)
Kotisivu:  www.kone.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
KONE Oyj (jäljempänä Kone) on suomalainen hissejä ja liukuportaita sekä ovia valmistava yhtiö. Yhtiö valmistaa hissejä, liukuportaita ja -ovia sekä tarjoaa palveluja niiden kunnossapitoon ja nykyaikaistamiseen. Tuotevalikoimiin kuuluvat myös liukukäytävät, automaattiovet sekä valvonta- ja ohjausjärjestelmät.
Vuonna 2018 Koneen liikevaihto oli noin 9 miljardia euroa ja yhtiö työllisti noin 57 000 henkilöä. Koneen B-sarjan osake noteerataan Helsingin pörssissä. Vuonna 2017 Kone oli liikevaihdolla mitattuna Suomen kuudenneksi suurin yritys.
Historiaa ja omistus

Koneen edeltäjä oli 1905 perustettu Koneliike Tarmo, joka osti, korjasi ja myi käytettyjä koneita. Ab Gottfr. Strömberg Oy osti liikkeen vuonna 1910, ja siitä muodostettiin osakeyhtiö Kone Oy. Tällä ei aluksi ollut mitään tekemistä hissien kanssa. Myöhemmin tarkoituksena oli tuoda maahan Graham Brothersin hissejä. Päämiehen sanottua lisenssisopimuksen irti Kone aloitti oman hissituotannon vuonna 1918. Vuonna 1924 Harald Herlin osti yhtiön, ja Kone on siitä lähtien ollut Herlinin suvun omistuksessa. Koneen hallituksen puheenjohtajina ovat toimineet Harald Herlin vuosina 1924–1941, Heikki H. Herlin vuosina 1941–1987, Pekka Herlin vuosina 1987–2003 sekä Antti Herlin vuodesta 2003 lähtien.
Yhtiön alkuvaiheen merkittävin työ oli Stockmannin Helsingin tavaratalon liukuportaitten ja hissien rakentaminen. Sotien jälkeen yhtiö toimitti hissejä, liukuportaita ja nostureita sotakorvausmateriaalina Neuvostoliittoon. 1950-luvulla Kone toi markkinoille hissien automaattiovet sekä hydrauliset ja ryhmäohjainhissit. Ensimmäinen ulkomainen tytäryhtiö perustettiin Ruotsiin vuonna 1957.
Koneen B-osakkeet listattiin Helsingin pörssiin vuonna 1967, minkä jälkeen Kone aloitti aktiivisen yrityskauppoihin perustuvan kansainvälistymisen. Ostamalla jopa itseään suurempia yrityksiä Kone sai merkittävän aseman markkinoilla. Merkittäviä yritysostoja olivat vuonna 1968 ruotsalaisen ASEAn hissiyhtiön Asea-Grahamin ja sen pohjoismaisten tytäryhtiöiden osto, Westinghousen Euroopan-hissiliiketoiminnan osto vuonna 1974 sekä laivojen lastinkäsittelylaitteita valmistaneiden Navire Cargo Gear Ab:n ja MacGregor-yhtymän osto vuosina 1982–1983.
Laajentumisvaihe kesti 1980-luvulle asti. Myös tuotevalikoima laajeni: yhtiö valmisti nostureita, laivojen lastinkäsittelylaitteita, puunkäsittelylaitteita, louhintalaitteita, kuljettimia, korkeapaineputkistoja sekä sairaala- ja laboratorioelektroniikkaa. 1990-luvun alussa yhtiö keskittyi hissien ja liukuportaiden valmistukseen ja myi useimmat muut liiketoiminnat. Nosturiyksikkönsä Kone eriytti vuonna 1994 KCI Konecranes International Oy -nimiseksi yhtiöksi. Lastinkäsittelyratkaisut erotettiin kesäkuussa 2005 Cargotec Oyj -nimiseen uuteen yhtiöön.
Euroopan unionin komissio langetti keväällä 2006 Koneelle yli 140 miljoonan euron sakot osallisuudesta hintakartelliin Euroopan markkinoilla. Kartellissa oli mukana viisi hissiyhtiötä, joiden saamat kartellisakot nousivat yhteensä lähes miljardiin euroon. Joulukuussa 2007 Kone sai kartelliyhteistyöstä Itävallassa 22,5 miljoonan euron sakot kilpailua rajoittavista toimista hissi- ja liukuporrasmarkkinoilla. Tässäkin kartellissa oli mukana viisi yhtiötä.
Vuonna 2018 hallituksen puheenjohtaja Herlin kävi neuvotteluja Koneen ja ThyssenKruppin hissitoimintojen yhdistämisestä, jonka seurauksena Koneesta olisi tullut maailman suurin hissiyhtiö.
Tammikuussa 2020 Kone ilmoitti tehneensä ostotarjouksen ThyssenKruppin hissiliiketoiminnasta. Helmikuussa 2020 ThyssenKrupp hylkäsi Koneen tekemän ostotarjouksen ja ilmoitti jatkavansa neuvotteluita kahden pääomasijoittajan kanssa.
Lokakuussa 2023 Kone ilmoitti myyneensä Venäjän toimintonsa S8 Capital -holdingyhtiölle.
Historiaa ja omistus > Omistus

Koneen suurimmat osakkeenomistajat 30. kesäkuuta 2024 olivat seuraavat:
Antti Herlin (ja hänen määräysvallassaan olevat sijoitusyhtiöt) – 23,35 %
Polttina Oy (Ilona Herlinin sijoitusyhtiö) – 3,26 %
Wipunen varainhallinta Oy (Ilkka Herlinin sijoitusyhtiö) – 3,09 %
Koneen Säätiö – 2,93 %
Kone Oyj – 2,24 %
Heikintorppa Oy (Heikki Herlinin sijoitusyhtiö) – 1,91 %
Keskinäinen työeläkevakuutusyhtiö Varma – 1,27 %
Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen – 1,25 %
Riikantorppa Oy (Heikki Herlinin sijoitusyhtiö) – 1,04 %
Olli Edvard Blåberg – 1,00 %
Henkilöstö ja toimipisteet

Nykyisin Koneella on yli 1 000 toimipistettä noin 60 maassa. Konserni toimii maailmanlaajuisesti, ja sen palveluksessa on yli 50 000 työntekijää . KONE Oyj:n tuotantolaitos Suomessa sijaitsee Hyvinkäällä, jossa toiminta aloitettiin vuonna 1966, aluksi pelkkänä sähkömoottoritehtaana. Paikkakunnalla tuotantolaitoksilla on oma ammattioppilaitos, jossa koulutetaan henkilöstöä yhtiön omiin tarpeisiin muun muassa hissien huolto- ja asennustehtäviin. Hyvinkäällä sijaitsee myös hissien testaamiseen tarkoitettu Koneen hissitorni.
Henkilöstö ja toimipisteet > Pääkonttori

Kone muutti konsernihallintonsa Helsingin Munkkiniemestä Espoon Keilaniemeen vuonna 2001. Nykyinen konsernihallinnon rakennus, Kone Building, on Espoon tunnetuimpia maamerkkejä ja pääkaupunkiseudun kuudenneksi korkein rakennus. Rakennus on 73 metriä korkea eli metrin korkeampi kuin Helsingin olympiastadionin torni. Kone myi 30. marraskuuta 2007 konsernihallintorakennuksensa 35 miljoonalla eurolla saksalaiselle Hansainvestille ja siirtyi tilojen pitkäaikaiseksi vuokralaiseksi. Vaikka konsernia hallitaankin nykyisin Keilaniemestä, yhtiön pääkonttori on edelleen Munkkiniemen kartano.
Henkilöstö ja toimipisteet > Yrityksen johdossa olleet

insinööri Harald Herlin, toimitusjohtaja 1924–1932
dipl. insinööri, vuorineuvos Heikki H. Herlin, toimitusjohtaja 1932–1964
ekonomi Pekka Herlin, toimitusjohtaja 1964–1996
Antti Herlin, pääjohtaja 1996–2005
dipl.ins. Matti Alahuhta, toimitusjohtaja 2005–2014
ekonomi Henrik Ehrnrooth, toimitusjohtaja 2014–2023
Philippe Delorme, toimitusjohtaja 2024–
Tuotekehitys

Lähes satavuotisen historiansa Kone on tehnyt useita hissitekniikkaa eteenpäin vieviä keksintöjä. Vuonna 1996 Kone esitteli uuden hissikonseptin, Kone MonoSpace -hissityypin, jossa ei tarvita konehuonetta. Konehuoneettomasta konseptista on sen jälkeen tullut maailmanlaajuinen hissistandardi uusiin rakennuksiin. Vuonna 2004 Kone esitteli Kone MaxiSpace -konseptin, jossa ei tarvita lainkaan vastapainoa. Tällöin hissikuiluun mahtuu tavanomaista suurempi hissikori. Vuonna 2013 Kone esitteli Kone UltraRope -hiilikuituköyden, joka on tarkoitettu korkeaan rakentamiseen.
Koneen tuotekehityksen luotettavuuslaboratorio ylläpitää Hyvinkäällä useita testitorneja, joissa voidaan suorittaa turvallisuuteen, laatuun ja luotettavuuteen liittyviä testejä.
Tuotekehitys > Korkean rakentamisen testauslaitokset

Koneella oli 2018 kaksi korkean rakentamisen testauslaitosta Suomessa ja Kiinassa. 1990-luvun lopulla Kone rakensi hissien koelaitoksen Lohjalla sijaitsevan Tytyrin kalkkikaivoksen käytöstä poistettuihin kuiluihin. Vuonna 2017 tehdyn uusimman laajennuksen jälkeen kuiluja oli 11. Syvimmässä kuilussa hissiä voi liikuttaa 305 metrin matkan ja Koneen mukaan tämä testikuilu on maailman syvin. Koelaitoksessa testataan hissien aerodynamiikkaa, turvalaitteita, ajomukavuutta ja energiankulutusta. 2017 Tytyrin laboratorion nopein hissi ylsi 19 m/s vauhtiin ja pudotuksessa saavutettiin 26 m/s.
Toinen testauslaitos on Kiinan Kunshanissa oleva 235,6 m korkea testitorni, jossa on 12 kuilua.
Johtoryhmä ja hallitus 2024 > Johtoryhmä

Philippe Delorme, toimitusjohtaja (2024–)
Nicolas Alchal, Euroopan alue
Joe Bao, Kiinan alue
Axel Berkling, Commercial & Operations
Kaija Bridger, henkilöstö ja viestintä
Johannes Frände, lakiasiainjohtaja
Samer Halabi, Aasian ja Tyynenmeren alue, Afrikka ja Lähi-itä
Ilkka Hara, talousjohtaja
Mikko Korte, toimitusketju
Tomio Pihkala, teknologiajohtaja
Ken Schmid, Amerikka
Kaori Uehigashi, strategia ja transformaatio
Johtoryhmä ja hallitus 2024 > Hallitus

Antti Herlin, hallituksen puheenjohtaja (2003–)
Jussi Herlin, hallituksen varapuheenjohtaja
Matti Alahuhta, hallituksen jäsen
Susan Duinhoven, hallituksen jäsen
Marika Fredriksson, hallituksen jäsen
Iiris Herlin, hallituksen jäsen
Timo Ihamuotila, hallituksen jäsen
Ravi Kant, hallituksen jäsen
Krishna Mikkilineni, hallituksen jäsen
Yritysvastuu

Finnwatchin vuonna 2012 tekemän selvityksen mukaan Koneen Meksikon-tehtaalla rajoitettiin työntekijöiden vapaata järjestäytymisoikeutta.
Tunnustukset

Kone valittiin tutkimusyhtiö T-Media Oy:n Luottamus&Maine-tutkimuksessa vuosina Suomen maineikkaimmaksi yritykseksi vuosina 2013, 2015 ja 2016  sekä T-Median työnantajakuvatutkimuksessa Suomen toiseksi maineikkaimmaksi työnantajaksi vuosina 2015 ja 2016.
Kirjallisuutta

Michelsen, Karl-Erik: Kone: perhe, yrittäjyys ja yritys teollisuuden vuosisadalla.  Helsinki:  Otava, 2013.  ISBN 978-951-1-24303-8
Snellman, Alex & Ripatti, Anna: Munkkiniemen kartano.  Kone, 2015.  ISBN 978-952-93-5809-0
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
KONE
Pörssitieto: Kone Oyj – Osakehistoria
Kotimainen hissienvalmistus A. B. Kone O. Y. Helsingissä, Suomen Kuvalehti, 02.06.1923, nro 22, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k  OMX Helsinki 25 |
| --- | --- |
 Cargotec  Elisa  Fortum  Huhtamäki  Kemira  Kesko  Konecranes  KONE  Kojamo  Mandatum  Metsä Board  Metso  Neste  Nokia  Nokian Renkaat  Nordea Bank  Orion  Outokumpu  Qt Group  Sampo  Stora Enso  Tieto-Evry  UPM-Kymmene  Valmet  Wärtsilä 
Päivitetty: 7. marraskuuta 2024
| n k OMX Nordic 40 |
| --- | --- |
 ABB  Alfa Laval  Assa Abloy  Atlas Copco  Astra Zeneca  Boliden  Carlsberg  Coloplast  Danske Bank  DSV  EQT  Ericsson  Essity  Evolution  Genmab  Hexagon  Hennes & Mauritz  Investor  Kone  A. P. Møller-Mærsk  Nordea Bank  Neste  Nibe Insdustrier  Nokia  Novo Nordisk  Novozymes  Ørsted  Pandora  Sampo  Sandvik  SCA  SEB  Sv. Handelsbanken  Stora Enso  Swedbank  UPM-Kymmene  Volvo  Vestas Wind Systems 
Päivitetty: 5. tammikuuta 2024
Heikki H. Herlin (oik.) esitteli Koneen Hyvinkään-tehdasta Tunisian presidentille Habib Bourguiballe (kesk.) sekä Urho Kekkoselle vuonna 1963.
Lippuja Kone Buildingin edustalla Espoon Keilaniemessä vuonna 2003.
Munkkiniemen kartano on Koneen pääkonttori.