stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hud (koraani)
Sisältö > Muita profeettoja (50–99)

Seuraavat jakeet sisältävät Huudin, Salihin, Abrahamin, Lootin ja Shu'aibin tarinat sekä viittauksen Mooseksen ja Faraon tarinaan.
Sisältö > Seuraukset tuonpuoleisessa (100–123)

Suura päättyy tuonpuoleisuutta koskeviin aiheisiin ja uskovien rohkaisemiseen.
Hélio Castroneves

| Hélio Castroneves |
| --- | --- |
 Castroneves vuonna 2009
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. toukokuuta 1975 (ikä 49) São Paulo
Kansalaisuus:   Brasilia
Moottoriurheilija
IndyCar
Nykyinen talli:  Meyer Shank Racing
Aiheesta muualla
www.heliocastroneves.com
Hélio Castroneves (alk. Hélio Castro Neves, s. 10. toukokuuta 1975 São Paulo) on brasilialainen moottoriurheilija. Nykyisin hän ajaa IndyCar-sarjaa Penske Racing -tallissa. Castroneves on voittanut neljästi Indianapolis 500 -kilpailun (vuosina 2001, 2002, 2009 ja 2021). Hän on kaikkien aikojen viides kuljettaja, joka on voittanut kilpailun peräkkäisinä vuosina.
Castroneves aloitti uransa Indy Lights -sarjassa vuonna 1996. Sieltä hän siirtyi CARTiin vuodeksi 1998 ja edelleen IndyCariin vuonna 2001.
Castroneves voitti parinsa Julianne Houghin kanssa Dancing with the Starsin viidennen tuotantokauden syksyllä 2007.
FC Hansa Rostock

FC Hansa Rostock on vuonna 1965 perustettu saksalainen jalkapalloseura Rostockin kaupungista Mecklenburg-Etu-Pommerista. Joukkue pelaa kotiottelunsa 29 000-paikkaisella Ostseestadionilla. Hansa Rostock on entisen Itä-Saksan menestyneimpiä ja parhaiten säilyneitä joukkueita. Hansa Rostock pelaa 2.Bundesligassa kaudella 2021-2022.
Historia > SC Empor Rostock

Seura perustettiin alun perin 1. marraskuuta 1954 Itä-Saksassa nimellä Empor Rostock. Empor Rostockilla oli jalkapallon lisäksi myös käsipallojoukkue. Vasta perustettu SC Empor Rostock korvasi entisen Lauteriin perustetun jalkapalloseuran ennen Itä-Saksan jalkapallon ensimmäisen divisioonan peliä, marraskuussa 1954. Empor Rostock sijoittui toiseksi seuraavalla kaudella, mutta vuonna 1956 putosi 14. sijalle ja putosi. SC Empor Rostock palasi nopeasti takaisin DDR-Oberligaan vuonna 1958.lähde?
Historia > Hansa Rostockin historia Itä-Saksassa

Itä-Saksan urheilun uudelleenorganisointi vuonna 1965 johti siihen, että yhdistyksen jalkapallo-osasto itsenäistyi, ja nimeksi annettiin Fußball Club Hansa Rostock. Hansa Rostock oli yksi Itä-Saksan yhdestätoista jalkapalloseurasta, joiden tarkoituksena oli kasvattaa kykyjä Itä-Saksan jalkapallomaajoukkueen kehittämiseksi. Hansa Rostock nimettiin Rostockin historian mukaan. Rostock oli eräs Pohjois-Euroopan Hansaliiton suurimmista kauppakeskittymistä.
1970-luvulle mennessä seura sijoittui pääosin DDR-Oberligan sarjataulukon alemmalle puoliskolle ja putosi kaudeksi Itä-Saksan jalkapalloliiton alaiseen toiseen divisioonaan DDR-Ligaan kolme kertaa vuosikymmenen lopulla. Hansa Rostock palasi DDR-Oberligaan 1980-luvulla. Kun Länsi-Saksan ja Itä-Saksan jalkapalloliigat yhdistettiin vuonna 1990 maan yhdistymisen jälkeen. Hansa Rostock voitti ensimmäisen kansallisen mestaruutensa DDR-Oberligan viimeisellä kaudella 1990-1991, mikä on Hansa Rostockin toistaiseksi ainoa mestaruus Itä-Saksassa tai yhdistyneessä Saksassa.lähde?
Historia > Hansa Rostockin historia Saksojen yhdistymisen jälkeen

DDR-Oberligan viimeisen kauden mestaruus toi Hansa Rostockille paikan Bundesliigassa. Hansa Rostockin lisäksi Dynamo Dresden nousi Bundesligaan kaudeksi 1991-1992. Bundesliigaa laajennettiin yhden kauden ajaksi 18 joukkueesta 20 joukkueeseen kaudeksi 1991–1992 kahta Itä-Saksan joukkuetta varten. Hansa ei kuitenkaan kyennyt pitämään sarjapaikkaansa Bundesligassa ensimmäisen kautensa jälkeen, ja putosi vain yhden pisteen erolla SG Wattenscheid 09:stä. Kolme kautta 2. Bundesliigassa palautti Hansa Rostockin takaisin Bundesligaan kaudeksi 1995–1996. Kymmenen Bundesliigassa vietetyn kauden aikana joukkueen parhaimmat tulokset olivat kuudennet sijat kausina 1995-1996 ja 1997-1998. Vaatimattomista sijoituksistaan huolimatta Hansa Rostock pysyi ainoana entisenä itäsaksalaisena joukkueena Bundesligassa.
Hansa Rostockin kausi 2004-2005 ei ollut menestyksekäs Jari Litmasen myöhäisestä saapumisesta huolimatta. Hansa Rostock putosi kauden loputtua 2.Bundesligaan. Saksojen yhdistyttyä itäsaksalaisilla jalkapalloseuroilla ilmeni ankaria taloudellisia ongelmia. Vauraammat länsisaksalaiset jalkapallojoukkueet ostivat lahjakkaimpia itäsaksalaisia pelaajia, samaan aikaan kun itäsaksalaiset jalkapalloseurat kamppailivat talousongelmiensa kanssa.
Raudanjoki

| Raudanjoki |
| --- | --- |
 Raudanjokea kesäkuussa 2009
Alkulähde:  Ylä-Raudanjoen ja Vaiskojoen yhtymä, Sodankylä
Laskupaikka:  Kemijoki, Rovaniemi  66°27′38″N, 026°04′41″E
Maat:  Suomi
Pituus:  150 km
Valuma-alue:  3585 km²
Raudanjoki on Kemijoen sivujoki Rovaniemellä. Se yhtyy Kemijokeen Rovaniemellä. Siinä on useita koskia, alavirran puolella lähellä jokisuuta sijaitsee Permantokosken voimalaitos. Raudanjoki on 150 kilometriä pitkä ja sen valuma-alue on 3585 neliökilometriä. Joen varrella on useita lampia ja järviä.
Valfrid Åkerlund

Valfrid Åkerlund (s. 1955) on suomalainen gospelmuusikko, laulaja, laulujentekijä ja musiikinsovittaja.
Hän kuului 1970-luvun lopulla perustettuun Freidiba Boodos -lauluyhtyeeseen, jonka muita jäseniä olivat  Kyösti Roth, Erno Enroth, Feija Blomerus ja Rainer Friman. Sittemmin hänen esiintymisensä gospelin parissa on jatkunut muun muassa Romanos-kvartetissa, kuoron säestäjänä ja sovittajana sekä soololaulajana ja duona vaimonsa Tuulan kanssa.
Lisäksi Åkerlund tuottaa musiikkia erilaisissa projekteissa omassa studiossaan Tuusulassa. Valfrid Åkerlundia voi kuulla kirkkokonserteissa, evankeliointitapahtumissa ja usein myös hänen kotikirkossaan Keravan helluntaiseurakunnassa.
Åkerlund lukee myös romaninkielisiä uutisia YLE Radio 1:n Romano mirits -ohjelmassa.
Levytyksiä

Korkeimman suojassa
Tämä päivä kanssasi
Freediba Boodos
Tahdotko taivaaseen
Rauhan sanoma
Tuula ja Valfrid
Tuula ja Valfrid
Kohti kirkkautta
Latso diives
Aiheesta muualla

Räike, Riittasisko: Mitä tänään kuuluu? : Vieraina Tuula ja Valfrid Åkerlund Taivas TV7. 30.11.2010. TV7 Kustannus. Viitattu 14.7.2013. (suomeksi)
Guo Moruo

| Guo Moruo 郭沫若 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. marraskuuta 1892
Kuollut: 12. kesäkuuta 1978
Kansalaisuus:  kiinalainen
Guo Moruo (kiin. 郭沫若; 1892 – 12. kesäkuuta 1978) oli kiinalainen runoilija, kirjailija, historioitsija, arkeologi ja poliitikko. Guo oli Kiinan kommunistisen puolueen merkittävä jäsen. Hän toimi Kiinan tiedeakatemian puheenjohtajana vuodesta 1949 kuolemaansa saakka.
Guo syntyi Sichuanin provinssissa. Hän osallistui vuonna 1927 Nanchangin kansannousuun, jonka epäonnistuttua hän pysyi paossa Japanissa aina vuoteen 1937.
Guolle myönnettiin vuonna 1951 Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto.
Guo koki vainoa kulttuurivallankumouksen yhteydessä vuonna 1966. Hän kuitenkin sai jälleen poliittista vaikutusvaltaa päästyään vuonna 1969 Kiinan kommunistipuolueen keskuskomiteaan.
Mazda5

Mazda5
Mazda5 on kompakti 5- tai 7-paikkainen tila-auto, jota Mazda on valmistanut vuodesta 2005. Se poikkeaa muista saman luokan autoista takaovien osalta, sillä Mazda5:ssä käytetään liukuovia toisin kuin kilpailijoissa. Malli korvasi Mazda Premacyn. Japanissa autoa myydään Premacy-nimellä, ja Taiwanin markkinoilla auton nimi on Ford i-Max.
Vuoden 2005 Euro NCAP -kolaritestistä malli sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
María Irene Fornés

María Irene Fornés
María Irene Fornés (14. toukokuuta 1930 – 30. lokakuuta 2018) oli kuubalaissyntyinen näytelmäkirjailija. Hän saapui Yhdysvaltoihin vuonna 1945 ja sai sen kansalaisuuden 1951.
Fornésin töiden joukossa ovat Promenade (1965) ja Sarita (1984). Hän on voittanut useita Obie-palkintoja.
Ted Koppel

| Ted Koppel |
| --- | --- |
 Koppel vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. helmikuuta 1940 (ikä 84) Nelson, Lancashire, Englanti
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  toimittaja
Puoliso:  Grace Anne Dorney (vih. 1962)
Lapset:  4
Muut tiedot
Aktiivisena:  1963–
Edward James "Ted" Koppel (s. 8. helmikuuta 1940 Lancashire, Englanti) on brittiläissyntyinen yhdysvaltalainen uutisankkuri ja televisiojuontaja. Hän syntyi perheensä ainoana lapsena Lancashiressä, Englannissa, juutalaisten vanhempien paettua kansallissosialistisesta Saksasta. Hän saapui vuonna 1953 perheineen Yhdysvaltoihin, jossa hän valmistui Syracusen ja Stanfordin yliopistoista. Hän sai maan kansalaisuuden vuonna 1963.
Koppel pyöritti Nightline-ohjelmaa vuodesta 1980 viimeiseen lähetykseensä 22. marraskuuta 2005; show'ta on kuitenkin jatkettu. Hän puhuu pääkielensä englannin ohella saksaa, venäjää ja ranskaa.
Eräässä uransa tähtihetkistä Koppel haastatteli vuonna 1995 ALS-tautiin kuolevaa Brandeisin yliopiston sosiologian professori Morrie Schwartzia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ted Koppel Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat 2 
Taiteenala:  Emmy Awards 
Muut:  SNAC
Datši

Datši (georg. დაჩი), myös Dartši (georg. დარჩი) tai Dartšil (georg. დარჩილი), oli Iberian (paikallisesti Kartlin eli itäisen Georgian) kuningas Khosroiani-dynastiasta. Keskiaikaisen georgialaisen kirjallisen perinteen mukaan hän hallitsi 12 vuoden ajan noin vuosina 522–534. Hänelle annettiin maantieteellinen liikanimi Udžarmeli (georg. უჯარმელი), sillä hän vietti useita vuosia palatsissaan Udžarmassa.
Keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden mukaan Datši oli kuningas Vakhtang I Gorgasalin vanhin poika. Hänen äitinsä oli Balendukht, Persian sassanidikuninkaan Hormizd III:n tytär. Hän seurasi valtaistuimelle isäänsä, joka oli aloittanut epäonnistuneen kapinan sassanidien valtaa vastaan, ja harjoittikin neuvottelevampaa politiikkaa iranilaisisäntiään kohtaan. Tukikohdastaan Udžarmasta Kakhetissa hän johti yrityksiä käännyttää vuoristoalueiden alamaisensa vahvemmin kristinuskoon. Udžarma oli ollut Khosroianien kuninkaallinen residenssi dynastian alkuvaiheista lähtien. Datši laajensi myös Tbilisin kaupunkia ja sai valmiiksi sen linnoituksen rakennustyöt, jotka hänen isänsä oli aloittanut. Häntä seurasi valtaistuimelle hänen poikansa Bakur II.
Tony Brise

| Tony Brise |
| --- | --- |
 Tony Brise (oikealla) vuoden 1975 Yhdysvaltain GP:ssä.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anthony William Brise
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1952  Erith 
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1975
Talli(t):  Williams, Hill
Kilpailuja:  10
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  1
Ensimmäinen kilpailu:  Espanjan Grand Prix 1975
Viimeinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1975
Anthony William Brise (28. maaliskuuta 1952 Erith, Lontoo – 29. marraskuuta 1975 Arkley, Lontoo) oli englantilainen kilpa-autoilija. Hän voitti kaksi kolmesta Ison-Britannian Formula 3 -mestaruudesta vuonna 1973. Hän osallistui kymmeneen Formula 1 -Grand Prix’hin ja saavutti yhden MM-pisteen.
Brise teki Grand Prix -debyyttinsä Espanjan GP:ssä 27. huhtikuuta 1975 Williamsilla, mutta siirtyi yhden kilpailun jälkeen entisen maailmanmestarin Graham Hillin Hill-talliin. Myöhemmin vuonna 1975 Hill, Brise ja neljä muuta tallin jäsentä kuolivat Hillin ohjaaman lentokoneen syöksyessä maahan sankassa sumussa Arkleyssa Lontoon lähellä.
Formula 1-tulokset

| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1975 | Frank Williams Racing Cars | Williams FW03 | Cosworth V8 | ARG | BRA | RSA | ESP 7 | MON |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 19. | 1 |
| 1975 | Embassy Racing with Graham Hill | Hill GH1 | Cosworth V8 |  |  |  |  |  | BEL Kesk. | SWE 6 | NED 7 | FRA 7 | GBR 15 | GER Kesk. | AUT 15 | ITA Kesk. | USA Kesk. | 19. | 1 |
Kanō-koulukunta

Kanō Masanobu, Zhou Maoshu arvostamassa lootuksia, 1400-luku.
Kanō-koulukunta (jap. 狩野派, Kanō-ha) oli yksi merkittävimmistä japanilaisen maalaustaiteen koulukunnista. Se sai alkunsa Muromachi-kaudella. Koulukunnan perustivat Kanō Masanobu (1434–1530) ja hänen poikansa Kanō Motonobu (1476–1559).
Kanō-koulukunnalle ovat tyypillisiä värikkäät suuret paperityöt ja yksiväriset silkkimaalaukset. Paperitöitä käytettiin sermeissä ja liukuovissa. Niiden aiheina olivat maisemat, linnut ja muut luonnonaiheet, ja niiden tausta peitettiin usein lehtikullalla. Upeimpia esimerkkejä Kanō-liukuovista on Kioton Nijō-linnassa. Silkkimaalauksissa näkyy selviä vaikutteita kiinalaisista tussipiirroksista.
Galleria

Kanō Eitoku, Hinoki zubyōbu (’Sypressipuut’), 1500-luvun loppu tai 1600-luvun alku, 1,7 x 4,61 m.
Kanō Einō, Kevään ja kesän lintuja ja kukkia, 1600-luvun loppu, 1,530 mm × 3,610 mm.
Tiikereitä ja lohikäärmeitä Kanō Sanrakun maalaamana, 1800-luku, 1,78 × 3,57 m.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kanō-koulukunta Wikimedia Commonsissa
Huitzilopochtli

Huitzilopochtli oli asteekkien sodan ja auringon jumala. Nimi voidaan kääntää monella tavalla, esimerkiksi "se, jolla on kolibri vasemmassa kädessään" Huitzilopochtli oli asteekkien tärkeimpiä jumalia. Häntä kutsuttiin myös nimillä Uitzilopochtli, Xiuhpilli (“Turkoosiprinssi”) ja Totec (“Meidän herramme”). Kuvataiteessa Huitzilopochtli kuvattiin usein kotkan hahmossa.
Asteekkien mytologiassa Huitzilopochtli esitetään jumalana, joka johdatti asteekit alkuperäisestä kotimaastaan Aztlánista Meksikon laaksoon. Matkan aikana papit kantoivat Huitzilopochtlia esittävää kolibrin kuvaa harteillaan, ja öisin jumalan ääni antoi käskyjä. Huitzilopochtlin määräyksestä asteekkien pääkaupunki Tenochtitlán perustettiin vuonna 1325 Texcocojärven pienelle kivikkoiselle saarelle. Kaupungin ensimmäinen temppeli rakennettiin sille paikalle, jossa kotka nokki kaktuksen päällä käärmettä. Tämä kohtaus on kuvattuna nykyisen Meksikon lipussa. Tämän jälkeen jokainen asteekkihallitsija laajensi temppeliä.
Asteekkivaltakunnan pääkaupungissa Tenochtitlánissa  oli espanjalaisten saapumisen aikoihin 1521 suuri kaksoisporraspyramidi, jossa asteekit uhrasivat verisellä tavalla ihmisiä Huitzilopochtlille ja sateen ja hedelmällisyyden jumala Tlalocille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huitzilopochtli Wikimedia Commonsissa
Jakke Honka

Jaakko Nathanaelinpoika Krumberg (sukunimi vuodesta 1911 Vuorimaa), käytti kirjailijanimeä Jakke Honka (4. tammikuuta 1866 Oulu – 1. tammikuuta 1958) oli suomalainen kirjailija.
Krumberg oli ammatiltaan suutari ja kulkukauppias ja hän siirtyi synnyinseurakunnastaan Oulusta Ruoveden kautta Viipurin maaseurakuntaan vuonna 1898. Hän oli avioitunut vuonna 1890 ja vuonna 1902 hän oli saanut varoituksen eripuraisesta elämästä. Krumberg muutti sukunimekseen Vuorimaa vuonna 1911 ja seuraavana vuonna muutti Viipurin kaupunkiin. Vuorimaa julistettiin kuolleeksi vuonna 1958.
Teoksia

Kolmonen : kokoelma kertomuksia, yksi alkuperäinen ja kaksi käännöstä.  Telén, Kuopio 1889  (Jakke Hongan kertomus Heikkalan Heikin kello)
Syvistä riveistä. Kansankirjailijaimme novellikokoelma.  WSOY 1890 (sisältää Jakke Hongan novellin Perukkalaiset)
Aiheesta muualla

Project Gutenberg: Syvistä riveistä. Kansankirjailijaimme novellikokoelma
Diane Ladd

Diane Ladd
Diane Ladd (s. 29. marraskuuta 1935) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Alice ei asu enää täällä (1974), Chinatown (1974), Grace Kelly – ruhtinattaren tarina (1983), Rambling Rose (1991) ja Joy (2015).
Ladd on voittanut Golden Globen 1981 ja ollut ehdolla kolmen muun saajaksi. Hän voitti myös Baftan 1976 ja on ollut kolmesti ehdolla sekä Oscar- että Emmy-palkintojen saajaksi.
Ladd oli 1960-luvulla naimisissa Bruce Dernin kanssa. Ensimmäinen, vuonna 1961 syntynyt tytär hukkui tapaturmaisesti puolitoistavuotiaana. Vuonna 1967 syntynyt tytär Laura Dern on näyttelijä.
Aiheesta muualla

Diane Ladd Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Royal Shakespeare Company

Royal Shakespeare Theatre Stratford-upon-Avonissa.
Royal Shakespeare Company (RSC) on klassisiin renessanssinäytelmiin erikoistunut brittiteatteri. Vuodesta 1879 Stratford-upon-Avonissa toiminutta teatteria monet pitävät alan arvostetuimpana. Stratfordin ohella sillä on toimintaa myös Lontoossa ja Newcastlessa. Lisäksi se tekee kiertueita.
Teatterissa työskentelee yli 500 henkeä, jotka muodostavat ensemblenselvennä. Teatterin 15-jäsenisen ohjausryhmän presidentti on Walesin prinssi Charles. Nykyinen taiteellinen johtaja on Michael Boyd.
Historia

Teatteri on toiminut nykyisellä nimellään vuodesta 1961. Teatterin varsinaisena perustamisvuotena pidetään kuitenkin jo vuotta 1879, jolloin Shakespeare Memorial Theatre avasi ovensa goottilaistyylisessä rakennuksessa. Avausnäytelmä oli Paljon melua tyhjästä.
Vuonna 1925 teatteri sai Royal Charterinselvennä. 1960-luvulla ohjelmistoa laajennettiin kattamaan muidenkin kirjailijoiden töitä Shakespearen lisäksi. Vuonna 1986 valmistui The Swan Theatre, kopio Elisabeth I:n aikaisesta teatterirakennuksesta.
Taiteelliset johtajat

Peter Hall (1960–1968)
Trevor Nunn (1968–1978)
Trevor Nunn ja Terry Hands (1978–1986)
Terry Hands (1986–1991)
Adrian Noble (1991–2003)
Michael Boyd (2003- )
Huomattavia RSC:ssä esiintyneitä näyttelijöitä

| --- | --- |
 F. Murray Abraham  Joss Ackland  Roger Allam  Miles Anderson  Francesca Annis  Richard Armitage  Alun Armstrong  Peggy Ashcroft  Eileen Atkins  Alan Bates  Simon Russell Beale  Sean Bean  Paul Bettany  Colin Blakely  Brian Blessed  Samantha Bond  Kenneth Branagh  Brenda Bruce  Richard Burton  Simon Callow  Cheryl Campbell  Ian Charleson  Shelley Conn  Brian Cox  Cyril Cusack  Niamh Cusack  Sinead Cusack  Henry Ian Cusick  Tim Curry  Timothy Dalton  Charles Dance  Daniel Day-Lewis  Judi Dench  Roy Dotrice  Lindsay Duncan  Mia Farrow  Peter Egan  Jennifer Ehle  Ralph Fiennes  Joseph Fiennes  Emma Fielding  Susan Fleetwood  Oliver Ford Davies  Philip Franks  Mariah Gale  Michael Gambon  William Gaunt  Colin George  John Gielgud  Iain Glen  Julian Glover  Patrick Godfrey  Louise Gold  Michael Goodliffe  Henry Goodman  Nickolas Grace  Richard Griffiths  Mike Gwilym  Nigel Hawthorne  Ciarán Hinds  Dustin Hoffman  Ian Holm  Michael Hordern  Will Houston  Alan Howard  Gareth Hunt  Geoffrey Hutchings  Barrie Ingham  Jeremy Irons  Chuck Iwuji  Glenda Jackson  Derek Jacobi  Emrys James  Tony Jay  Michael Jayston  Barbara Jefford  Alex Jennings  Richard Johnson  Griffith Jones  Alexis Kanner  Charles Kay  Geoffrey Keen  Ben Kingsley  Alex Kingston  Rory Kinnear  Michael Kitchen  Jane Lapotaire  Jude Law  Josie Lawrence :  Vivien Leigh  Barbara Leigh-Hunt  Anton Lesser  Cherie Lunghi  Patti LuPone  Alec McCowen  Sylvester McCoy  Ian McDiarmid  Ian McKellen  Leo McKern  Art Malik  Daniel Massey  Helen Mirren  Carey Mulligan  Eve Myles  John Nettles  Lord Laurence Olivier  Peter O'Toole  David Oyelowo  Richard Pasco  Trevor Peacock  Bob Peck  Michael Pennington  Edward Petherbridge  Sian Phillips  Ronald Pickup  Eric Porter  Mike Pratt  Jonathan Pryce  Hugh Quarshie  Anthony Quayle  Diana Quick  Michael Redgrave  Vanessa Redgrave  Siobhan Redmond  Roger Rees  Ian Richardson  Joely Richardson  Ralph Richardson  Alan Rickman  Diana Rigg  David Rintoul  Linus Roache  Norman Rodway  Paul Rogers  Clifford Rose  Patricia Routledge  Mark Rylance  Paul Scofield  Fiona Shaw  Sebastian Shaw  Antony Sher  John Shrapnel  Donald Sinden  Timothy Spall  Elizabeth Spriggs  Robert Stephens  Toby Stephens  Juliet Stevenson  Patrick Stewart  Imogen Stubbs  David Suchet  Janet Suzman  Tilda Swinton  David Tennant  Ellen Terry  John Thaw  Gareth Thomas  David Threlfall  Frances de la Tour  Herbert Beerbohm Tree  Dorothy Tutin  Margaret Tyzack  David Waller  Harriet Walter  Derek Waring  David Warner  Zoë Wanamaker  Dennis Waterman  Ruby Wax  Samuel West  Michael Williams  Nicol Williamson  Stuart Wilson  Penelope Wilton  John Wood  John Woodvine  Irene Worth  Mary Ure  Susannah York
Aiheesta muualla

Royal Shakespeare Companyn viralliset sivut. (englanniksi)
Töysän rautatieasema

Töysän rautatieasema (lyh. Tö, ratakm 356,4) on lakkautettu rautatieliikennepaikka rataosalla Haapamäki–Seinäjoki, toiminta-aikanaan Töysän kunnassa. Töysä avattiin pysäkkinä vuonna 1883, puinen pysäkkirakennus valmistui kahta vuotta aiemmin. Se korostettiin rautatieasemaksi vuonna 1888. Töysän merkitys jäi kuitenkin rautatieliikenteessä vähäiseksi, sillä sen miehitys poistettiin vuonna 1909. Asema oli kuitenkin ajoittain miehitettynä tämän jälkeenkin, mutta lopullisesti miehitys poistui vuonna 1972 Parkanon oikoradan valmistumisen jälkeen, mikä vähensi rataosan liikennettä oleellisesti. Henkilöliikenne Töysän asemalla lakkautettiin vuonna 1990 ja tavaraliikenne vuonna 2002. Tavaraliikenteen loppumisen jälkeen Töysä toimi lähinnä ratatöitä varten linjavaihteena. Liikennepaikka lakkautettiin vuonna 2008, sivuraiteet oli purettu vuotta aiemmin lukuun ottamatta yhtä muuntamolle vievää raidetta. Vuoden 2020 tietojen mukaan asemarakennus on edelleen olemassa.
Aiheesta muualla

Kuvia Töysän rautatieasemalta
| n k Perustiedot Wikidatassa: Töysän rautatieasema (Q11899282)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: rautatieasema
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Alavus
sijainti: Hakojärvi
katuosoite: Hiipakantie 18, 63680 Hakojärvi
koordinaatit: 62°36′11″N 23°54′42″E﻿ / ﻿62.6031°N 23.9117°E﻿ / 62.6031; 23.9117
Ecaterina Stahl-Iencic

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ecaterina Stahl. |  Ecaterina Stahl. |  Ecaterina Stahl. |  |
Maa:   Romania
Naisten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | México 1968 | floretti, joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | München 1972 | floretti, joukkuekilpailu |  |
Ecaterina Stahl-Iencic (31. heinäkuuta 1946 – 26. marraskuuta 2009) oli romanialainen miekkailija ja olympiamitalisti. Hänen aselajinsa oli floretti. Stahl-Iencic kilpaili viisissä olympialaisissa vuosien 1964–1980 välissä. Hän saavutti Meksikossa 1968 ja Münchenissä 1972 pronssia joukkuekilpailussa. Yksilökilpailussa hän sijoittui parhaimmillaan neljänneksi Moskovassa 1980.
Soldiers Under Command

| Soldiers Under Command Stryper |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Yhdysvallat
 Julkaistu: 15. toukokuuta 1985
 Tuottaja(t): Michael Wagener
 Tyylilaji: Kristillinen metallimusiikki   Glam metal
 Kesto: 45.02
 Levy-yhtiö: Enigma Records
Stryperin muut julkaisut
| The Yellow and Black Attack 1985 | Soldiers Under Command 1985 | To Hell with the Devil 1986 |
Soldiers Under Command on kristillisen metalliyhtye Stryperin vuonna 1985 julkaistu ensimmäinen kokopitkä albumi. Se oli ensimmäinen kristillinen julkaisu, joka sai kulta-arvon myytyään yli puoli miljoonaa levyä.
Stryperin ensimmäinen albumi, EP-levy The Yellow and Black Attack, ilmestyi vuonna 1984. Soldiers Under Command on yhtyeen toinen julkaisu.
Kappalelista

”Soldiers Under Command” (Michael Sweet, Robert Sweet) – 5:03
”Makes Me Wanna Sing” (M. Sweet) – 2:51
”Together Forever” (M. Sweet) – 4:03
”First Love” (M. Sweet) – 5:43
”The Rock That Makes Me Roll” (M. Sweet) – 4:56
”Reach Out” (M. Sweet, R. Sweet) – 5:21
”(Waiting For) A Love That’s Real” (M. Sweet) – 4:36
”Together as One” (M. Sweet) – 5:01
”Surrender” (M. Sweet) – 4:28
”Battle Hymn of the Republic” (Julia Ward Howe, M. Sweet) – 2:36
Saavutukset > RIAA:n sertifikaatit

| RIAA:n sertifikaatti | Myöntämispäivä  |
| --- | --- |
Gold: 4. kesäkuuta 1988
Tekijät > Stryper

Michael Sweet – laulu, kitara
Robert Sweet – rummut
Tim Gaines – basso, koskettimet, piano, taustalaulu
Oz Fox – kitara, laulu
Tekijät > Muut muusikot

Christopher Currell – synclavier, kitara
John Van Tongeren – basso, koskettimet, piano