stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pentti Niemi
Elämä > Varhaiset vuodet

Tamperelaiseen työläisperheeseen syntynyt Niemi kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen klassillisesta lyseosta vuonna 1922 ja suoritti varusmiespalveluksensa Hämeenlinnassa Jääkäritykistörykmentissä 1922–1923. Vuonna 1925 hän valmistui kansakoulunopettajaksi Rauman seminaarista. Niemi työskenteli Tampereella Kansan Lehden toimittajana 1924–1926 sekä kansakoulunopettajana Nokialla 1925–1926, Sysmässä 1926–1935 ja Helsingissä 1935–1938.
Hänet tunnettiin nuorena myös lahjakkaana keskimatkojen juoksijana. Tampereen Pyrintöä, Sysmän Sisua ja Lahden Ahkeraa edustanut Niemi osallistui muun muassa Suomen Akateemisen Urheiluliiton joukkueessa Kielissä järjestettyihin opiskelijakilpailuihin vuonna 1929.
Elämä > Evankelisessa liikkeessä

1930-luvulla Niemi jatkoi opintojaan Helsingin yliopistossa, jossa hän suoritti kasvatusopin tutkinnon vuonna 1935. Teologian erotutkinnon suoritettuaan Niemi sai pappisvihkimyksen vuonna 1939. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1946. Pappisvihkimyksensä jälkeen Niemi toimi Suomen luterilaisen evankeliumiyhdistyksen (SLEY) nuorisopappina ja hiippakunta-apulaisena 1939–1941 sekä vt. kirkkoherrana Kuusankoskella 1941–1942 ja Nokialla 1942–1943. Vuonna 1943 hänet nimitettiin SLEY:n ylläpitämän Loimaan evankelisen kansanopiston johtajaksi. Toimiessaan evankelisessa liikkeessä Niemi halusi uudistaa erityisesti SLEY:n nuorisotyötä ja rakentaa yhteyttä työväenliikkeeseen.
Jatkosodassa Niemi palveli sotilaspappina ja oli mukana 1942 perustetun Asevelipapit ry:n toiminnassa. Muiden asevelipappien keskuudessa hän erottui työväenasian korostajana. Niemi oli yksi SLEY:n nuorista uudistusmielisistä papeista, jotka alkoivat vaikuttamaan evankelisessa liikkeessä jatkosodan jälkeen rintamalta palattuaan. Heistä näkyvimpiä olivat Niemi ja Risto Nivari, joiden ohella liikkeeseen kuuluivat muun muassa Lauri Koskenniemi, Eero Lehtinen, Erkki Niinivaara ja Martti Parvio. Vanhan sukupolven pappien ja kansankirkollisuutta korostaneiden nuorten välille puhkesi julkinen kiistely, joka kesti vuoteen 1947.
Keväällä 1945 Niemi oli jo valmis eroamaan evankelisesta liikkeestä, mikäli pappiskokous katsoi hänet vääräoppiseksi. Samaan aikaan Niemi julkaisi kohua herättäneen pamflettinsa Väärä särkyy, oikea syntyy, jossa vahvat sosiaaliset painotukset ja huoli työväestön asemasta yhdistyivät herätyskristillisyyteen. Vuoden kuluttua Niemi joutui julkisen arvostelun kohteeksi kotiseudullaan Loimaalla. Tapaukseen liittyi myös puoluepolitiikka, sillä häntä arvostelleet Loimaan opiston johtokunnan jäsenet olivat maalaisliittolaisia. Opiskelijoidensa lisäksi Niemi sai tuekseen Loimaan seudun sosialidemokraattiset työväenyhdistykset sekä kommunistisen Loimaan sosialistisen kunnallisjärjestön ja Suomi–Neuvostoliitto-Seuran paikallisosaston. Kiista ratkesi viimein SLEY:n toiminnanjohtajan K. V. Tammisen sovitteluun. Lopullisesti liikkeen erimielisyydet laantuivat vasta, kun Niemi ja Nivari siirtyivät pois näkyviltä paikoiltaan.
Elämä > Kansanedustajana

Niemi omaksui vasemmistolaisen työväenaatteen jo syntymäkodissaan työskennellessään 1920-luvulla sosialidemokraattisen Kansan Lehden toimittajana. Sotavuosien jälkeen hän länti mukaan vuonna 1946 perustetun Kristillisten sosialidemokraattien liiton (KSDL) toimintaan. Niemi valittiin kansanedustajaksi Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuoden 1948 eduskuntavaaleissa. Hän oli ainoa eduskuntaan noussut KSDL:n jäsen ja myös sosialidemokraattien neljästä pappisehdokkaasta ainoa valituksi tullut. SLEY:n Kevätkylvö-lehdessä Niemen valinta herätti tyytyväisyyttä, ja häntä luonnehdittiin kirkon ja työväestön väliseksi sillanrakentajaksi. Kansanedustajuuden myötä Niemen herätysjulistuksen pääpaino siirtyi sosiaalisten kysymysten korostamiseen. Hänen mukaansa todellista luterilaisuutta oli lähimmäisen palvel vaalit eminen ja sosiaalisuus.
Helmikuussa 1949 Niemi herätti valtakunnallista huomiota jättämällä aloitteen, jonka mukaan siviilivihkiminen tulisi pakolliseksi kaikille avioliittoon haluaville. Hän piti vihkimistä yhteiskunnallisena toimenpiteenä, joka ei kuulunut kirkolle, vaan sen piti keskittyä evankeliumin julistamiseen. Siviiliavioliitolle olisi kuitenkin mahdollista pyytää kirkollinen siunaus. Kyseessä oli sosialidemokraattien vastatoimi Tampereen piispalle Eelis Gulinille, joka kirkolliskokouksessa ajoi läpi aloitteen eronneiden vihkimisen lopettamisesta. Kun lakivaliokunta ehdotti Niemen aloitteen hylkäämistä, ja presidentti J. K. Paasikivi kehotti eduskuntaa hylkäämään kirkolliskokouksen aloitteen, kaatuivat molemmat äänestyksessä.
Niemi valittiin toiselle kansanedustajakaudelle vuonna 1951, jolloin hän myös jätti Loimaan evankelisen opiston johtajan tehtävän ja siirtyi Ulvilan seurakunnan kappalaiseksi. Vuonna 1953 Niemi valittiin Euran kirkkoherraksi ehdottomalla äätenenemmistöllä. Terveydellisistä syistä johtuen hän ei enää lähtenyt ehdolle samana vuonna järjestetyissä eduskuntavaaleissa, mutta palasi kansanedustajaksi vuonna 1958, jonka jälkeen hänet valittiin uudelleen myös 1962.
Niemi kuoli sydänkohtaukseen kotonaan Eurassa kaksi päivää vuoden 1962 eduskuntavaalien jälkeen. Hänen tilalleen tuli kymmenen päivän ajaksi Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattista Liittoa edustanut Laura Brander-Wallin, ja uuteen eduskuntaan Niemen tilalle nousi Väinö Vilponiemi. Presidentin valitsijamieheksi Niemi valittiin 1950, 1956 ja 1962. Vuoden 1962 vaalit järjestettiin vasta hänen kuolemansa jälkeen, jolloin Niemen varamiehenä oli Uljas Mäkelä. Muiden luottamustehtäviensä ohella hän oli Euran kunnanvaltuuston puheenjohtaja sekä Loimaan kauppalanvaltuuston jäsen vuosina 1948–1950.
Perhe

Pentti Niemen vanhemmat olivat Orivedellä syntynyt ajuri Manu Niemi (1858–1921) ja Gustava Grip. Manu Niemi oli 1900-luvun alkuvuosina Tampereen ajuriyhdistyksen johtokunnan jäsen, ja työskenteli myöhemmin romukauppiaana. Niemen puoliso oli Aino Julia Nummi, jonka kanssa hän avioitui 1926. Pariskunnalle syntyi yhdeksän lasta.
Kirjallisuutta

Nieminen, Katja: Kahden herätyksen mies : Pentti Niemi uskonnollis-yhteiskunnallisena vaikuttajana.  (Pro gradu -tutkielma)  Helsinki:  Helsingin yliopiston Teologinen tiedekunta, 2010.
S. I. Hayakawa

| S>  I. Hayakawa |
| --- | --- |

Yhdysvaltain senaattori Kaliforniasta
 2. tammikuuta 1977 – 3. tammikuuta 1983  
Edeltäjä:  John V. Tunney
Seuraaja:  Pete Wilson
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1906 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Kuollut: 27. helmikuuta 1992 (85 vuotta) Greenbrae, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  Margedant Peters
Lapset:  3
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Samuel Ichiye Hayakawa (18. heinäkuuta 1906 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia – 27. helmikuuta 1992 Greenbrae, Kalifornia) oli kanadalaissyntyinen yhdysvaltalainen kielitieteilijä ja psykologi ja republikaanisen puolueen poliitikko. Uransa aikana Hayakawa toimi San Franciscon osavaltionyliopiston rehtorina, sekä Yhdysvaltain senaattorina Kaliforniasta vuosina 1977–1983.
Senaattorina Hayakawa vastusti Panaman kanavan luovuttamista Panamalle. Lisäksi hän puolusti Franklin D. Rooseveltin hallinnon päätöstä internoida japanilaisperäisiä yhdysvaltalaisia toisen maailmansodan aikana. Etniselta taustaltaan Hayakawa oli itse amerikanjapanilainen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta S. I. Hayakawa Wikimedia Commonsissa
S. C. Jamir
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta S. C. Jamir Wikimedia Commonsissa
S. C. Jamirin kuvaus Lok Sabhan sivuilta
S. C. Jamirin kuvaus Rajya Sabhan sivuilta
Sam Coslow

Sam Coslow (27. joulukuuta 1902 New York – 2. huhtikuuta 1982 New York) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvamusiikin säveltäjä ja sanoittaja. Hän aloitti 1920-luvulla Broadway-säveltäjänä ja siirtyi vuonna 1929 Hollywoodiin, jossa hän kirjoitti musiikkia elokuviin. 1930-luvulla hän teki Arthur Johnstonin kanssa kappaleita useisiin Bing Crosbyn elokuviin.
Coslow alkoi kirjoittaa kappaleita pian high schoolista päästyään. Hän sanoitti 1920-luvulla kappaleita Broadway-näytelmiin, muun muassa vuoden 1924 Artists and Models -revyyhyn. Hän perusti säveltäjä Larry Spierin kanssa musiikkikustantamo Spier & Coslow Music Companyn. Paramount Pictures osti yhtiön vuonna 1929, ja Spier ja Coslow muuttivat Hollywoodiin. Spier jatkoi uraansa kustantajana, ja Coslow ryhtyi kirjoittamaan lauluja Paramountin elokuviin. Coslow’n ensimmäinen Paramount-elokuva oli vuoden 1929 The Dance of Life, johon hän kirjoitti Leo Robinin ja Richard Whitingin kanssa muun muassa kappaleen ”True Blue Lou”. Seuraavana vuonna sai ensi-iltansa Honey, joka sisälsi Coslow’n ja W. Frank Harlingin kirjoittaman kappaleen ”Sing You Sinners”.
Uransa merkittävimmän yhteistyökumppanin Coslow sai vuonna 1931 säveltäjä Arthur Johnstonista. Miehet tekivät kappaleita laulaja-näyttelijä Bing Crosbyn elokuvaan Viimeinen mahdollisuus (engl. One More Chance), joka sisälsi heidän ensimmäisen suuren hittinsä ”Just One More Chance”. Coslow ja Johnston kirjoittivat musiikin myös Cosbyn elokuviin College Humor ja Too Much Harmony. Muita Coslow’n ja Johnstonin kirjoittamia menestyskappaleita ovat ”Thanks” (1933), ”The Day You Came Along” (1933), ”Learn to Croon” (1933), ”Moon Song” (1933), ”Cocktails for Two” (1934) ja ”My Old Flame”. Coslow työskenteli jonkin aikaa myös Metro-Goldwyn-Mayerille, säveltäen ja sanoittaen muun muassa kappaleen ”I’m in Love with the Honorable Mr. So and So” vuoden 1939 elokuvaan Society Lawyer.
Vuonna 1940 Coslow perusti Herbert Millsin ja James Rooseveltin kanssa RCM Productions -yhtiön, joka valmisti musiikillisia lyhytfilmejä vasta keksitylle Panoram-filmijukeboksilaitteelle. Laite toimi jukeboksin tapaan kolikoilla ja sillä pystyi katselemaan ja kuuntelemaan lyhytfilmejä erilliseltä ruudulta. Coslow tuotti ja kirjoitti musiikin vuoden 1943 lyhytelokuvaan Heavenly Music, joka voitti parhaan kaksikelaisen lyhytelokuvan Oscar-palkinnon. Hän tuotti myös kaksi kokopitkää elokuvamusikaalia, Kohti tähtiä (engl. Out of This World, 1945) ja Copacabana (1947). Vuosina 1954–1955 hän asui Lontoossa ja kirjoitti teatteri- ja elokuvamusiikkia.
Laulunkirjoittajauransa lopetettuaan Coslow jatkoi musiikinkustantajana. Eläkkeelle jäätyään hän muutti Floridaan. Hän kuoli New Yorkissa huhtikuussa 1982, 79-vuotiaana.
Saarikaniini

| Saarikaniini> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jäniseläimet Lagomorpha
Heimo::  Jänikset Leporidae
Suku::  Amerikankaniinit Sylvilagus
Laji::  mansuetus
Kaksiosainen nimi
 Sylvilagus mansuetus  Nelson, 1907 
Katso myös
   Saarikaniini Wikispeciesissä   Saarikaniini Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Saarikaniini eli Sanjosesaarenkaniini (Sylvilagus mansuetus) on uhanalainen meksikolainen jänislaji.
Saarikaniinia tavataan vain San Josén saarella.
Se kasvaa noin 34 cm pitkäksi. Siitä on tullut uhanalainen ennen kaikkea siksi, että saarella villiintyneet kotikissat saalistavat sitä. Muista ihmisen mukana tulleista lajeista rotat, vuohet ja koirat haittaavat kaniinien elämää kilpailijoina ja petoina. Lisäuhka ovat kaniinien pääesiintymisealueelle ihmisen suunnittelemat maankäytön muutokset kuten golfkenttä, matkailukeskus ja lentokenttä.
Ruotsi kesäolympialaisissa 2000

Ruotsi osallistui Sydneyn kesäolympialaisiin 2000 150 urheilijan joukkueella. Maa saavutti urheilulajeissa 12 mitalia, joista neljä oli kultaisia, viisi hopeisia ja kolme pronssisia.
Mitalistit > Kultaa

Pia Hansen – ammunta, naisten kaksoistrap
Jonas Edman – ammunta, miesten 50 m pienoiskivääri, makuu
Lars Frölander – uinti, miesten 100 m perhosuinti
Mikael Ljungberg – paini, 97 kg
Mitalistit > Hopeaa

Therese Alshammar – uinti, naisten 100 m vapaauinti
Therese Alshammar – uinti, naisten 50 m vapaauinti
Jan-Ove Waldner – pöytätennis, miesten kaksinpeli
Henrik Nilsson ja Markus Oscarsson – melonta, miesten kajakkikaksikko 1000 m
Miesten käsipallomaajoukkue – käsipallo, miesten turnaus
Mitalistit > Pronssia

Therese Alshammar, Louise Jöhncke, Anna-Karin Kammerling, Josefin Lillhage, Johanna Sjöberg ja Malin Svahnström – uinti, naisten 4 × 100 m vapaauintiviesti
Kajsa Bergqvist – yleisurheilu, naisten korkeushyppy
Fredrik Lööf – purjehdus, miesten finnjolla
Roomankumina

| Roomankumina |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Apiales
Heimo::  Sarjakukkaiskasvit Apiaceae
Suku::  Kesäkuminat Cuminum
Laji::  cyminum
Kaksiosainen nimi
 Cuminum cyminum  L. 
Katso myös
   Roomankumina Wikispeciesissä   Roomankumina Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Roomankumina eli juustokumina (Cuminum cyminum) on maustekasvi, jonka siemeniä käytetään paljon Pohjois-Afrikan ja Intian keittiöissä. Kasvia kutsutaan toisinaan myös nimellä jeera. Se kuuluu sarjakukkaiskasveihin (Apiaceae) eli on sukua porkkanalle (Daucus carota subsp. sativus) ja kuminalle (Carum carvi). Verrattuna Pohjoismaiden perinteiseen kuminaan roomankumina on pistävämmän makuinen, ja sen siemenet ovat vaaleampia ja suurempia. Kolmas laji, jota sekoitetaan näihin molempiin, on ryytineito (Nigella sativa), jota kutsutaan myös nimillä rohtoneidonkukka, mustakumina ja nigella.
Roomankuminaa kasvatettiin jo ennen ajanlaskun alkua Iranissa ja kaikkialla Välimeren seudulla, ja sitä käytettiin yleisesti muinaisen Kreikan ja Rooman keittiöissä. Kreikkalaisilla oli pöydässä roomankumina-astia siinä, missä nykyisin länsimaissa on ketsuppipullo tai pippurimylly. Keskiaikana eurooppalaiset Espanjaa lukuun ottamatta hylkäsivät roomankuminan, mutta intialaisen ruoan myötä se on tullut uudelleen muotiin. Nykyisin sitä kasvatetaan etenkin Marokossa, Egyptissä, Syyriassa, Pohjois-Amerikassa ja Chilessä.
Falafel on tyypillinen voimakkaasti roomankuminalta maistuva ruokalaji. Roomankumina on myös curryn ja garam masala -maustesekoituksen tärkeä ainesosa. Sen maku tulee parhaiten esille öljyssä paistettaessa.
Roomankumina on yksivuotinen ja muistuttaa ulkonäöltään harvalehtistä tilliä. Kukat ovat vaaleanpunaiset.
Roomankuminasta käytetään Intiassa nimeä jeera, ja englanninkielinen alue käyttää nimeä cumin, mikä suomennetaan usein ruokaohjeissa väärin kuminaksi (englanniksi caraway).
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Roomankumina (Cuminum cyminum)
ITIS: Cuminum cyminum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Cuminum cyminum (englanniksi)
Flora of China: Cuminum cyminum (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Cuminum cyminum (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Cuminum cyminum (cumin) (englanniksi)
Yrtit ja mausteet
Sami Mekni

| Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten judo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten judo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten judo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Maa:   Tunisia> Miesten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Casablanca 1997 | alle 60 kg |  |
|  Hopeaa | Dakar 1998 | alle 66 kg |  |
Sami Mekni (s. 30. toukokuuta 1974) on tunisialainen judoka, joka saavutti urallaan kaksi hopeamitalia Afrikan-mestaruuskisoista alle 60 ja 66 kiloisten sarjassa vuosina 1997 ja 1998.
Sami Markkanen

| Sami Markkanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. marraskuuta 1974 Kuopio
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Sipe
Pelipaikka:  Hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  172 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  JHT Kalajoki
Sarja:  Suomi-sarja
Sami Markkanen (s. 1974 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija. Markkanen on pelannut urallaan sekä Suomessa, jossa hän teki 2-divisioonan piste-ennätyksen kaudella 2002–2003, että Norjassa. Hän on ehkä tunnetumpi rullakiekkoilijana, jossa hän on monena vuonna ollut Suomen maajoukkueen mukana voittamassa MM-mitaleja. Rullakiekkoa hän pelasi kuopiolaisessa Devilsissä. Nykyään hän pelaa rullakiekkoa Tamperelaisessa KooVee Rollersissa jonne siirtyi viime kesänä ja tuloksena SM-Hopea. Viimeistä edelliset kaudet Markkanen pelasi Norjassa ja viime kauden JHT:ssä.
Ryttylän Järjestöpirtti

| Ryttylän Järjestöpirtti> Ryttylän Järjestötalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Ryttylä, Hausjärvi
Valmistumisvuosi:  1959
Rakennuttaja:  SKP Ryttylän osasto, Demokraattiset Naiset, Demokraattiset Nuoret
Runkorakenne:  lauta
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  1
Kerrosala:  100 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ryttylän Järjestöpirtti oli Hausjärven kunnan Ryttylän taajamassa sijainnut työväentalo.
Historiaa

Talon rakensivat SKP:n Ryttylän osasto sekä Demokraattiset Naiset ja Demokraattiset Nuoret. Se valmistui vuonna 1959 talkootyönä. Rahoitusta saatiin esimerkiksi keräysten ja lahjoitusten kautta. Talossa järjestettiin kokouksia, ja vuonna 1964 pidettiin naistenpäivätilaisuus.
Rakennus

Talo oli yksikerroksinen ja lautarakenteinen. Vuonna 1971 se vuorattiin kovalevyillä. Samana vuonna asennettiin myös peltikatto. Talo oli alun perin vaalea, mutta maalattiin sittemmin keltaiseksi. Pinta-ala oli noin 100 m², mihin kuului juhlasali, keittiö ja pieni kokoushuone. Vesijohtoa, viemäriä tai wc:tä ei ainakaan 1980-luvun alussa ollut.
Rosalvo Cordeiro de Lima

Rosalvo Cordeiro de Lima
Rosalvo Cordeiro de Lima (s. 25. tammikuuta 1962 União dos Palmares) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Mogi das Cruzesin hiippakuntaan 1. marraskuuta 1992 ja nimitettiin Fortalezan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Castellum Tatroportuksen titulaaripiispaksi 2. helmikuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Antônio Aparecido Tosi Marques, jota avustivat Emílio Pignoli ja Paulo Antonino Mascarenhas Roxo.
Pedro Neto

Pedro Neto vuonna 2021.
Pedro Lomba Neto (s. 9. maaliskuuta 2000 Viana do Castelo) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa.
Neto aloitti liigauransa Bragan joukkueessa toukokuussa 2017 ja teki maalin ensimmäisessä liigaottelussaan Nacionalia vastaan. Kausina 2017–2019 hän oli lainalla italialaisseura Laziossa ja pelasi jälkimmäisellä kaudella Serie A:ssa neljä ottelua, yhteensä runsaat 40 minuuttia. Kesällä 2019 Lazio osti hänet omakseen mutta myi pian Englantiin Wolverhampton Wanderersille.
Neto pelasi kaudella 2019–2020 Englannin Valioliigassa 29 ottelua, joista yhdeksän ottelua avauskokoonpanossa. Kauden ensimmäisen liigamaalinsa hän teki uudenvuodenpäivänä Watfordia, toisen tammikuun puolivälissä Southamptonia ja kolmannen kesäkuussa West Ham Unitedia vastaan. Syksyllä 2019 hän pelasi Eurooppa-liigan karsinnoissa kolme ottelua ja teki maalin armenialaista Pyunik Jerevania vastaan. Varsinaisessa Eurooppa-liigassa hän pelasi kauden aikana kahdeksan ottelua, joista kolmesti avauskokoonpanossa, ja teki maalin ensimmäisessä neljännesvälieräottelussa kreikkalaista Olympiakosia vastaan.
Kaudella 2020–2021 Neto pelasi Valioliigassa joukkueensa kaikki 31 ensimmäistä ottelua ja yhtä kertaa lukuun ottamatta aloituskokoonpanossa, mutta huhtikuussa 2021 liigaottelussa Fulhamia vastaan tullut polvivamma piti hänet syrjässä seuraavan vuoden helmikuuhun saakka. Hän teki kaudella 2020–2021 Valioliigassa viisi maalia ja seuraavalla kaudella 13 ottelussa yhden maalin. Kaudella 2022–2023 Neto loukkasi lokakuussa nilkkansa liigaottelussa West Hamia vastaan ja palasi kentille maaliskuun alkupuolella. Hän pelasi kauden aikana 18 valioliigaottelua tekemättä maaleja. Kaudella 2023–2024 hän oli reisivamman vuoksi poissa kentiltä marras-joulukuussa ja maaliskuun lopulta toukokuun puoliväliin. Hän pelasi kauden aikana 20 valioliigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. FA Cupissa hän teki maalin neljännen kierroksen voitokkaassa ottelussa West Bromwichia vastaan.
Neto on pelannut Portugalin eri nuorisomaajoukkueissa nelisenkymmentä maaottelua. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2019 hän tuli vaihtopelaajana kentälle Portugalin kaikissa kolmessa ottelussa. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2023 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua.
Neto pelasi Portugalin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Andorraa vastaan ja teki joukkueensa seitsemästä maalista ensimmäisen ottelun kahdeksannella minuutilla. Maaliskuussa 2021 hän pelasi kaksi MM-karsintaottelua mutta sen jälkeen seurajoukkueen peleissä tulleet loukkaantumiset pitivät hänet pitkään poissa maajoukkueestakin. Syys-lokakuussa 2023 hän pelasi kahdessa EM-karsintaottelussa. Kesäkuussa 2024 hän pelasi kaksi ystävyysottelua. EM-kilpailuissa 2024 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa ja oli kolmannessa ottelussa avauskokoonpanossa, mutta neljännes- ja puolivälierässä hän ei pelannut. EM-kilpailujen loppuun mennessä hän on pelannut kymmenen A-maaottelua, joissa hän on ollut kolme kertaa avauskokoonpanossa.
Rodrigo Moreno

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Rodrigo Moreno Machado
Syntymäaika: 6. maaliskuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Rio de Janeiro, Brasilia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 180 senttimetriä
Seura
Seura: Al-Rayyan
Pelinumero: 19
Junioriseurat
2002: Flamengo
2003–2005: Ureca
2005–2009: Celta
2009–2010: Real Madrid
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2010 | Real Madrid B | 18 | (5) |
| 2010–2015 | Benfica | 68 | (27) |
| 2010–2011 | → Bolton Wanderers (laina) | 17 | (1) |
| 2014–2015 | → Valencia (laina) | 31 | (3) |
| 2015–2020 | Valencia | 141 | (35) |
| 2020– | Leeds United | 88 | (26) |
| 2023– | Al-Rayyan | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2009–2010 | Espanja U19 | 11 | (6) |
| 2011 | Espanja U20 | 6 | (3) |
| 2011–2013 | Espanja U21 | 16 | (15) |
| 2012 | Espanja U23 / olympiajoukkue | 6 | (0) |
| 2014– | Espanja | 28 | (8) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. heinäkuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. heinäkuuta 2023.
Rodrigo Moreno Machado eli Rodrigo (s. 6. maaliskuuta 1991 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialaissyntyinen espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa qatarilista Al-Rayyania ja on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänet tunnetaan hyvästä maalivainustaan, jota täydentää loistava vasemman jalan laukaus. Hän pystyy pelaamaan sekä laidalla että keskellä hyökkäävässä roolissa.