stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seututie 415

Seututie 415 eli Lusin Liittymätie on tie, joka kulkee Heinolan Lusissa. Tie on yhden kilometrin pituinen.
Tie sijaitsee lähellä nykyisten valtateiden 4 ja 5 yhtymäkohtaa, mistä alkaa Lahdenväylän (valtatien 4) moottoritie Helsinkiin. Tie alkaa valtatieltä 4, missä tie erkaantuu valtatiestä hieman ennen moottoritielle vievää eritasoliittymää. Tie ylittää Ronsillanjoen, minkä jälkeen tie päättyy yhtyessään seututiehen 140, joka toimii nykyään valtatien 4 rinnakkaistienä. Tie on kokonaan päällystetty sekä kaksikaistainen, ja sen nopeusrajoitus on tien alusta loppuun asti 60 km/h. Tien osoitenimi on koko matkallaan Kiventie.
Vuonna 2021 tien liikennemäärät olivat koko matkalla noin 300 ajoneuvoa vuorokautta kohden.
Ruotsi olympialaisissa

Ruotsi on osallistunut kaikkiin kesä- ja talviolympialaisiin lukuun ottamatta Saint Louisin kesäolympialaisia 1904. Se on saavuttanut yhteensä 193 kulta-, 204 hopea- ja 230 pronssimitalia, millä se sijoittuu kaikkien aikojen mitalitilastossa kahdeksannelle sijalle. Kesäolympialaisissa maa on saanut 143 kulta-, 164 hopea- ja 176 pronssimitalia sijoittuen mitalitaulukossa kymmenenneksi. Talvikisoissa se on 50 kulta-, 40 hopea- ja 54 pronssimitalin myötä seitsemänneksi menestynein maa.
Ruotsi on järjestänyt kesäolympialaiset Tukholmassa 1912. Lisäksi Melbournen 1956 kisojen ratsastuslajit järjestettiin Tukholmassa. Yksittäisistä olympialaisista Ruotsi on saanut eniten mitaleja juuri Tukholmassa 1912, kaikkiaan 65 mitalia. Ruotsalaisurheilijoista eniten mitaleja, yhdeksän, ovat saavuttaneet hiihtäjä Sixten Jernberg ja ampuja Alfred Swahn. Eniten kultamitaleja, kuusi, on voittanut meloja Gert Fredriksson.
Monista muista maista poiketen Ruotsi ei maksa mitaleita voittaneille urheilijoille rahallista palkkiota saavutuksesta.
Aiheesta muualla

Ruotsi Kansainvälisen olympiakomitean sivustolla (englanniksi)
Ruotsin olympiakomitean sivusto (ruotsiksi)
Valtiot olympialaisissa
Schlock Mercenary

Schlock Mercenary on kaukaiseen tulevaisuuteen sijoittuva verkkosarjakuva. Sarjakuvaa piirtää yhdysvaltalainen Howard Tayler. Ensimmäinen strippi julkaistiin 12. kesäkuuta 2000. Sarjakuva ilmestyy päivittäin.
Schlock Mercenary seuraa Tagon's Toughs -palkkasoturikomppanian vaiheita 3000-luvun Linnunradalla. Päähenkilönä sarjakuvassa on Schlock-niminen amorfi, joka on tunnettu lempiaseistaan plasmatykeistä. Näiden plasmatykkien latausääni "OMMMMMINOUS HUMMMMMMM" on yksi tunnetuimmista sarjan elementeistä. Schlock on päässyt plasmatykkeineen mukaan myös Steve Jackson Gamesin tuottamaan Star Munchkin 2 -pelilaajennokseen.
Sarjakuvan ensimmäiset stripit ovat graafisesti kömpelöä mutta paranevat tasaisesti tarinan edetessä.
Päähenkilöitä

Kersantti Schlock on sarjakuvan päähenkilö. Jatkuvasti nälkäinen Schlock pitää väkivallasta, Ovalkwikistä ja työstään. Schlock ei ole erityisen älykäs mutta hänen innokkuutensa työtään kohtaan ja yli-innokkuutensa räjähdysten aiheuttamiseksi on vienyt hänet komppanian erikoisjoukkojen komentajaksi. Hänet ylennettiin kersantiksi hänen päädyttyään palkkasoturikomppanian suurimmaksi osakkeenomistajaksi. Ylennys oli hänen hintansa osake-enemmistöstä luopumiseen. Hinta, jonka kapteeni Kaff Tagon maksoi mielellään.
Kapteeni Kaff Tagon on palkkasoturikomppania Tagon's Toughsin kapteeni. Sarjakuvan alkaessa hänellä oli komennossaan muutama tusina sotilasta joista suurin osa oli ihmisiä. Komppania kasvoi hiljalleen koossa ja monipuolisuudessa ja nykyiseltään komppaniassa on edustettuna useita eri rotuja. Tagon ei ole erityisen intellektuelli mutta osaa kylläkin olla ovela ja taitava kaupankäyjä.
Kadetti Ennesby toimi Tagon's Toughien aiemman aluksen, Serial Peacemakerin, keinoälynä. Ennesby on fyysisesti leijuva mekaaninen pää. Ennesby kehuu usein olevansa valovuosia älykkäämpi kuin muut ja on ollut usein mukana sotilasoperaatioiden suunnittelussa. Tagon pitää komppanian aikaisemman aluksen menetystä Ennesbyn syynä eikä muun muassa tämän vuoksi ole enää luottanut Ennesbyyn samalla tavoin.
Komentaja Kevyn Andreyasn on aluksen hullu tiedemies. Hän keksi jo ennen sarjakuvaan mukaantuloaan teraport-teknologian jonka avulla pystyttiin siirtämään mitä vain miten kauas tahansa, ainakin teoriassa. Andreyasn tuli komppaniaan alun perin siskonsa ostettua osake-enemmistön Tagon's Toughsista mutta jäi senkin jälkeen kun hänen siskonsa potkittiin ulos komppaniasta. Kevyn käyttää jatkuvasti aurinkolaseja 'esteettisistä syistä'. Aurinkolaseissa on myös muita ominaisuuksia joihin kuuluu muun muassa röntgennäkö.
Komentaja Ellen "Elf" Foxworthy on parantumaton poikatyttö joka on toiminut muun muassa komppanian panssariosaston komentajana. Nykyään Elf on kapteeni Murtaughin ensimmäinen upseeri. Foxworthy on monilta osin paranneltu ja vahvistettu supersotilas. Hän on riippuvainen taisteluhuumeista vaikkakin kieltää tämän aluksen lääkärin tai muun henkilöstön yrittäessä puhua asiasta. Foxworthy ilmaisi varhaisten juonikaarien aikana olevansa ihastunut kapteeni Tagoniin,  mutta on nykyään suhteessa Kevyn Andreyasnin kanssa.
Luutnantti Der Trihs oli komppanian varakomentaja. Der Trihsin nimi on väännös Star Trekin punapukuisista turvamiehistä ja näiden tavoin myös luutnantti Der Trihs koki kovia taisteluun osallistuessaan. Hänen ruumiinsa on sarjan aikana rakennettu useasti uudelleen niin kyberneettisin prosteesien että elimistön uudelleenkasvatuksen muodossa. Hän erosi hiljattain palveluksesta.
Aiheesta muualla

Schlock Mercenary - verkkosarjakuvan kotisivut (englanniksi)
Schlock Mercenary basic eli lyhyt johdanto juoneen ja henkilöihin sarjakuvassa (englanniksi)
Sandra Alter

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 10. tammikuuta 1972
Syntymäpaikka: Saksa
Kansalaisuus:  Saksa
Pelipaikka: maalivahti
Maajoukkue
|  |  Saksa |  |
Sandra Alter (s. 10. tammikuuta 1972 Saksa) on saksalainen entinen jalkapallomaalivahti. Alter edusti Saksan naisten jalkapallomaajoukkuetta vuonna 1991.
Käännös suomeksi
Sairilan koulu

| Sairilan koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Joki-Sairilantie 2, 50180 Mikkeli (Visulahti) 
Koordinaatit:  61.7001°N, 27.3680°E
Tyyppi:  alakoulu
Rehtori:  Olli Manninen
Luokat:  1–6
Oppilaita:  159 (2018–2019; sis. Rahulan koulu)
Verkkosivut
Sairilan koulu on alakoulu (luokka-asteet 1–6), joka toimii Mikkelin itäosissa Visulahden kaupunginosan Sairilassa. Koulu sijaitsee linnuntietä noin 5,2 kilometriä ja tietä pitkin kuutisen kilometriä Mikkelin torilta itään.
Vuonna 2016 Sairilan koulua kävi 100 peruskoulun oppilasta. Lukuvuonna 2018-2019, jolloin Rahulan koulu toimi väistötiloissa Sairalan koululla, oppilasmääräksi kirjattiin 159.
Aiheesta muualla

Oppilasalueet ja peruskoulut kartalla Mikkelin kaupunki, mikkeli.fi. Viitattu 4.7.2019.
Sandra Arenas

| Mitalit> Maa:   Kolumbia. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kolumbia. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kolumbia. Olympialaiset  | Maa:   Kolumbia>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | 20 km |  |
Sandra Lorena Arenas (s. 17. syyskuuta 1993) on kolumbialainen yleisurheilija, joka kilpailee kävelyssä. Hän saavutti vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hopeaa 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.29.37. Hän sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi sekä Lontoossa 2017 silloisella ennätyksellään 1.28.10 että Dohassa 2019 ajalla 1.34.16. Hän voitti kultaa 20 000 metrillä Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa 2013 ja 2015, 10 000 metrillä Ibero-Amerikan mestaruuskilpailuissa 2018 ja 20 kilometrillä Pan-Amerikan kisoissa 2019. Hän saavutti pronssia 10 000 metrillä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012.
Arenasin ennätys, ja samalla Kolumbian ennätys, 20 kilometrin maantiekävelyssä on 1.28.02 vuodelta 2023.
Satujen valtakunta

| Satujen valtakunta> Tales from the Perilous Realm |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  J. R. R. Tolkien
Kuvittaja:  ei ole (1. painos) Alan Lee (2. painos)
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia
Kustantaja:  HarperCollins
Julkaistu:  1997 (1. painos) 2008 (2. painos)
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  178
ISBN:  0-261-10342-3
Suomennos
Suomentaja:  Kersti Juva Vesa Sisättö Panu Pekkanen
Kuvittaja:  Alan Lee
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  266
ISBN:  978-951-0-36651-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Satujen valtakunta (engl. Tales from the Perilous Realm) on kokoelma J. R. R. Tolkienin vähemmän tunnettuja tarinoita. Se julkaistiin alun perin englanniksi vuonna 1997. Toinen kuvitettu painos julkaistiin vuonna 2008 ja sisältää alkuperäisen painoksen lisäksi Tom Bombadilin seikkailut -runokokoelman. Sen suomennos ilmestyi 2010.
Sisältö

Vuoden 2010 suomenkielisen laitoksen sisältö. Alkuperäinen englanninkielinen laitos ei sisällä tekstejä Roverandom ja Saduista. Vuoden 2008 englanninkielinen laitos sisältää alla mainittujen lisäksi myös runokokoelman Tom Bombadilin seikkailut.
Roverandom, pienoisromaani
Maamies ja lohikäärme, novelli
Seppä ja Satumaa, novelli
Niukun lehti, novelli
Saduista, essee
Sandra Baldauf

Sandra Baldauf (s. 15. joulukuuta 1951) on yhdysvaltalainen biologi.
Baldauf toimi ensin Yhdysvalloissa ja myöhemmin Ruotsissa, Uppsalassa. Hän on erikoistunut molekyyli- ja evoluutiobiologiaan, joita hän on tutkinut vuodesta 1985. Hän sai tohtorin arvon Michiganin yliopistossa 1990. Hän tutki aitotumallisten eliöiden evoluutiota Nova Scotiassa 1996-2000. Tämän jälkeen hän siirtyi työskentelemään New Yorkin yliopistoon, missä hän oli Bioinformatiikan professori. Vuonna 2007 hän muutti Ruotsiin ja ryhtyi työskentelemään Uppsalan yliopistossa, jossa hänen pääasialliseksi tutkimusalueeksi tuli systemaattinen biologia. Sandra Baldauf sai Björkén-palkinnon vuonna 2015.
Sandra Andersson

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 31. joulukuuta 1989 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Seura
Seura: Mallbackens IF
Pelinumero: 18
Sandra Andersson (s. 31. joulukuuta 1989 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa tällä hetkellä Mallbackens IF -seuraa. Andersson on pelannut seuraurallaan yhteensä 77 ottelua tehden 3 maalia.
Satu seedee

| Satu seedee Pikku-Orava |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2008
 Tyylilaji: lastenmusiikki
 Kesto: 37.55
 Levy-yhtiö: EMI
Pikku-Oravan muut julkaisut
| Tosi seedee 2007 | Satu seedee 2008 |   |
Satu seedee on Pikku-Oravan vuonna 2008 julkaisema albumi.
Kappaleet

Pikku-orava ja ilkeä noita (osa 1) – 3.50
Aja hiljaa isi – 1.38
Pikku-orava ja ilkeä noita (osa 2) – 3.28
Noita Näätäsen soppalaulu – 2.12
Pikku-orava ja ilkeä noita (osa 3) – 2.11
Piippolan vaari – 1.41
Pikku-orava ja taikalamppu – 8.40
Laulu Egyptistä – 3.38
Lumikki ja seitsemän oravaa – 7.34
Täysikuubileet – 2.59
Sergei Bagapš
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sergei Bagapš Wikimedia Commonsissa
Salmilampi (Uurainen)

| Salmilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Uurainen
Koordinaatit:  62°29′55″N, 25°28′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Lanneveden va (14.65)
Laskuoja:  oja Sammalispuroon 
Järvinumero:  14.652.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  177,8 m  
Pituus:  420 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  1,036 km  
Pinta-ala:  2,756 ha  
Tilavuus:  0.000061 km³ 
Keskisyvyys:  2,2 m  
Suurin syvyys:  3,1 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiSalmilampi 
Salmilampi  on Keski-Suomessa Uuraisissa  Hiirolan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 420 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lammen tilavuudeksi on saatu 60 500 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,2 metriä ja suurin syvyys on 3,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Lanneveden valuma-alueella (14.65), jonka Isojoen alueeseen (14.652) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 177,8 metriä mpy.
Seersucker (ohjus)

HY-2
Seersucker (myös rypytetty ohut puuvillakangaslaatu; nimi alun perin persian sanoista shîr ja shakar, maito ja sokeri, jotka kuvastavat kankaan sileää ja ryppyistä ominaisuutta) on merimaaliohjuksena käytettävä kiinalainen ohjus Haiying HY-2 "Merikotka" (CSS-C-3), Silkwormin seuraaja. Sen kantama on 96 kilometriä ja se kuljettaa 513 kilogramman taistelukärjen.[lähde? ]
Niitä uskotaan olevan mm. Iranilla noin 100 kappaletta noin kymmenessä paikassa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

HY-2
Sairasmaja

Sairasmajat olivat Suomen Punaisen Ristin Suomen rajaseuduille rakennuttamia terveydenhuollon ja sairaanhoidon toimitiloja. Sairasmajan yhteydessä sijaitsi myös majaa hoitaneen sairaanhoitajan asunto.
Sairasmajojen perustaminen alkoi 1920-luvulla Kuopion läänin maaherra, varatuomari Gustaf Ignatiuksen vuonna 1925 tekemän ehdotuksen perusteella sen jälkeen kun eduskunta oli myöntänyt määrärahoja tätä varten. Esikuvamaana oli Ruotsi, jossa sairasmajoja oli alettu perustaa 1920-luvun alussa Pohjois-Ruotsiin. Sairasmajoja perustettiin Lapin Kuolajärveltä Laatokan Karjalan Salmiin ulottuneelle alueelle. Majat rakennettiin useimmiten järven rannalle, jotta sairaskuljetuksiin käytetyille vesilentokoneille olisi tarjoutunut mahdollisuus laskeutua majan läheisyyteen. Majojen mallipiirustukset tekivät arkkitehdit Axel Mörne ja professori Onni Tarjanne.
SPR:n sairasmajatoimintaa johti lääketieteen ja kirurgian tohtori Martti Johannes Siirala (1889–1948) vuoteen 1936 saakka. Ennen talvisotaa valmistui kahdeksan sairasmajaa:
Kuolismaan sairasmaja, Ilomantsi (1926)
Paanajärven sairasmaja, Kuusamo (1927)
Ruhtinaansalmen sairasmaja, Suomussalmi (1927)
Ägläjärven sairasmaja, Korpiselkä (1928)
Rautavaaran sairasmaja (1929)
Vuorijärven sairasmaja, Kuolajärvi (Salla) (1931)
Naarvan sairasmaja, Ilomantsi (1932)
Aholanvaaran sairasmaja, Oulanka (1935)
Sotavuosina useimmat sairasmajat joko tuhoutuivat tai jäivät luovutetulle alueelle. Sotien jälkeen toimivat vain Rautavaaran ja Naarvan sairasmajat ja lisäksi Ruhtinaansalmen sairasmaja jälleenrakennettiin. Uusia sairasmajoja rakennettiin nyt Lentiiraan, Kursuun, Savukoskelle ja Outakoskelle. 1950-luvulla lakkautettiin 1950 Kursun ja Savukosken sairasmajat, 1953 Rautavaaran sairasmaja, 1954 Ruhtinaansalmen sairasmaja, 1956 Lentiiran sairasmaja ja 1957 Naarvan sairasmaja. Viimeisenä lakkautettiin 1972 Outakosken sairasmaja.
Aiheesta muualla

Punaisen Ristin sairasmajat. Sivistystyön etuvartioasemia rajaseuduilla, Helsingin Sanomat, 29.09.1929, nro 263, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Seesjärven sissit

| Seesjärven sissit |
| --- | --- |

Kirjailija:  Reino Lehväslaiho
Kieli:  suomi
Genre:  sotaromaani
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2007
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  336
ISBN:  951-0-33112-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Seesjärven sissit on Reino Lehväslaihon kirjoittama sotaromaani. Seesjärven sissit on julkaistu myös Veikko Honkasen lukemana äänikirjana.
Juoni

Seesjärvellä lähellä Paateneen maatietä lepäävä luutnantti Katajan komppania saa tiedon vihollisen suurista kuljetuksista lähelle suomalaisten kenttävartiota, joten Katajan komppania saa tehtäväkseen tuhota nämä viholliskolonnat
Sari (vaate)

Naisia pukeutuneena sareihin
Sari avattuna pesua varten
Sari tai saree tai shari on Intiassa, Bangladeshissä, Sri Lankassa ja Nepalissa naisten käyttämä kansallisvaate. Sari on noin neljästä yhdeksään metriä pitkä kankaansuikale, joka kiedotaan päälle siten, että se peittää koko vartalon.
Erilaisia sarimuunnoksia on satoja. Yleisin tapa pukea sari on kietoa se vyötärön ympärille ja nostaa toiselle olalle. Saria käytetään tavallisesti alushameen (pavada tai pavadai etelässä, tai shaya Itä-Intiassa) ja choli-paidan kanssa.  Yleensä sari-kangas on näyttävästi kuvioitu. Kuvioalueet jaetaan päätyyn, tai päätyihin, reunoihin ja kenttään. Sarin materiaali, malli ja pukemistapa kertovat naisen etnisestä ryhmästä, siviilisäädystä, uskonnollisesta taustasta ja kastista. Väreihin liittyy symboliikkaa, ja tiettyjä värejä käytetään tietyissä tilanteissa.
Historiaa

Sana 'sari' kehittyi Prakritin kielen sanasta 'sattika', mikä mainitaan vanhimmissa buddhalaisissa kirjoituksissa.
Sarin juuret ylettyvät aina Indus-laakson sivilisaation aikaan (n. 2800–1800 eaa.). Induslaakson alueelta on löytynyt pappeja esittäviä patsaita, joilla on yllään sarin tapainen, laskostettu vaate.
Muinaisessa tamileiden runoudessa (kuten Silappadhikaramissa ja Banabhattan Kadambarissa kuvaillaan naisten kauniita, sarin mallisia vaatteita. Muinaista perinnettä kuvataan vanhassa, vaatteita ja tanssia selvittävässä tekstissä, Natya Shastrassa. Sen mukaan sari jättää vastanseudun paljaaksi symbolisista syistä, koska kohtua pidetään elämän ja luovuuden lähteenä.
Jotkut pukuhistorioitsijat uskovat miesten dhotin olleen sarin edelläkävijä. He sanovat, että ennen 1300-lukua dhotia käyttivät sekä miehet että naiset.
Gandhara-, Mathura- ja Gupta-veistokset, jotka sijoittuvat 100–600-luvuille, esittävät jumalattaria ja tanssijoita, joilla näyttää olevan yllään dhoti. Kyseiset asut ovat puettu "kalanpyrstö"-tyyliin, jossa asu peittää jalat roikkuvasti ja joka on taitettu edestä pitkään, liehuvaan ja näyttävään tapaan. Veistoksilla ei ole yllään yläosaa.
Toiset lähteet sanovat jokapäiväisen vaatteen koostuneen dhotista ja lungista (myös sarong) yhdistettynä rinnat peittävään, toppimaiseen kappaleeseen ja kankaaseen tai huntuun, jota käytettiin peittämään ylävartaloa tai päätä. Kaksiosainen mundum neryathum on jäänne muinaisista intialaisista vaatteista. Nykyisen mallinen sari muodostui mundum neryathumin inspiroimana, kun kaksi kappaletta päätettiin yhdistää yhdeksi.
On yleisesti hyväksytty näkemys, että kiedotut sarin tyyppiset asut, shaalit ja hunnut ovat kuuluneet naisten asuun jo pitkään ja että ne ovat säilyneet satoja vuosia jotakuinkin nykyisessä muodossaan.
Yksi arvoitus on cholin (sarin puseron) ja alushameen historia. Jotkut tutkijat sanovat, ettei niitä tunnettu ennen kuin britannialaiset saapuivat Intiaan, vaan että niitä alettiin käyttää viktoriaanisten siveysaatteiden myötä. Naisten sanotaan siis käyttäneen ennen vain pitkää, taiteltua kangasta ja paljastaneen rintansa. Useissa kankaiden ja muinaisen taiteen jäännöksissä näkyy kuitenkin toppimainen, rinnat peittävä vaate tai ylävartalon peittävä shaali.
Etelä-Intiassa naiset käyttivät todistetusti ylävartalon paljastavaa vaatetta ennen 1800-lukua. Runolliset lähteet kuten Shilappadikaram todistavat, että sangam-kauden aikana naisilla oli yllään vain yksi vaatekappale, joka peitti alavartalon ja pään muttei keskivartaloa ja rintoja. Keralassa on useita viittauksia paljasrintaisiin naisiin. Vielä nykypäivänäkään naiset eivät joillakin eristäytyneillä maaseutualueilla käytä sarin kanssa cholia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.idcw.org.uk/IDC.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Saint-Didier

Saint-Didier voi tarkoittaa seuraavia:
Maantiede

Saint-Didier, kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa
Saint-Didier, kunta Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa
Saint-Didier, kunta Ranskassa Juran departementissa
Saint-Didier, kunta Ranskassa Nièvren departementissa
Saint-Didier, kunta Ranskassa Vauclusen departementissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Saint-Didier”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sandra Adolfsson

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 13. kesäkuuta 1987
Syntymäpaikka: , Ruotsi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 174 cm
Seura
Seura: Vittsjö IK
Pelinumero: 22
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2019 | Vittsjö IK | 155 | (22) |
| Yhteensä | Yhteensä | 155 | (22) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 07.04.2019.
Sandra Adolfsson (s. 13. kesäkuuta 1987 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana. Adolfsson pelaa nykyisin Vittsjö IK:n riveissä. Hän käyttää pelinumeroa 22.
Saint-Denis-de-Gastines

| Saint-Denis-de-Gastines |
| --- | --- |
 Seurakunnan kirkko
 Saint-Denis-de-Gastines
 Koordinaatit: 48°20′34″N, 0°51′22″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Pays de la Loire
Departementti:  Mayenne
Arrondissementti:  Mayenne
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  48,0 km²
Väkiluku:  1 591 
 – Väestötiheys:  33 as./km²
Kunnan numero:  53211
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Denis-de-Gastines on kunta läntisessä Ranskassa Mayennen departementissa Pays de la Loiren alueella.
Château de Montflaux
Kunnan nähtävyyksiä on linna Château de Montflaux. Linnan paikalla on ollut pieni kartano jo 1300-luvulla, mutta linna rakennettiin vuoden 1635 tienoilla. Sillä on 1600-luvun linnoille tyypillinen symmetrinen julkisivu sekä puutarha.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Denis-de-Gastines Wikimedia Commonsissa
Sandra Auffarth

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sandra Auffarth kuvassa keskellä. |  Sandra Auffarth kuvassa keskellä. |  Sandra Auffarth kuvassa keskellä. |  |
Maa:  Saksa
Kenttäratsastus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Rio 2016 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | yksilökilpailu |  |
Sandra Auffarth (s. 27. joulukuuta 1986 Delmenhorst, Ala-Saksi, Saksa) on saksalainen kenttäratsastaja. Vuoden 2012 kesäolympialaisissa Davis saavutti kenttäratsastuksen joukkuekilpailussa kultaa ja yksilökilpailussa pronssia ratsastaen Opgun Louvo -hevosella. Vuoden 2016 kesäolympialaisissa Davis saavutti kenttäratsastuksen joukkuekilpailussa hopeaa ratsastaen Opgun Louvo -hevosella.
Davis on 170 senttimetriä pitkä ja painaa 57 kilogrammaa.
Saint-Didier (Côte-d’Or)

| Saint-Didier |
| --- | --- |

 Saint-Didier
 Koordinaatit: 47°19′50″N, 4°11′01″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bourgogne-Franche-Comté
Departementti:  Côte-d'Or
Arrondissementti:  Montbard
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  21,1 km²
Korkeus:  506 m
Väkiluku (2018):  208 
 – Väestötiheys:  9 as./km²
Kunnan numero:  21546
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Didier on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 44 kilometriä Montbardin kaupungista etelään.
Pyhälle Didierin kirkko
Pyhälle Didierille omistettu seurakuntakirkko rakennettiin uudelleen vuonna 1847 vanhan kappelin tilalle. Kirkolta on näköala lammelle, jossa on vanha mylly. Vuonna 1900 lampea käytettiin vielä puutavaran uittoon. Tuolloin kunnassa oli viisi majataloa ja väkiluku oli 815 asukasta. Kunta oli tuolloin vilkas ja siellä toimi kaksi myllyä, viisi puukenkien valmistajaa, iestehdas, kaksi puuhiiliyritystä, kaksi karjakauppiasta, kolme pyöräntekijää ja kaksi muuraria.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Didier (Côte-d’Or) Wikimedia Commonsissa
Sergei Yalovitsky

Olia Tira (vas.) ja Sergei Yalovitsky vuonna 2010.
Sergei Yalovitsky (s. 1987, romaniankielinen kirjoitusasu Serghei Ialovițchii) on moldovalainen laulaja ja musiikintekijä. Yalovitsky kuuluu SunStroke Project -yhtyeeseen.
Yalovitsky edusti yhtyeensä ja Olia Tiran kanssa Moldovaa vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Run Away". Moldovan loppusijoitus oli lopulta 22. Vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa Sergei Yalovitsky edusti Moldovaa uudestaan yhtyeensä SunStroke Projectin kanssa. Yhtye sijoittui kolmanneksi kappaleellaan "Hey Mamma" keräten 374 pistettä. Kyseessä on Moldovan kaikkien aikojen paras sijoitus Eurovision laulukilpailussa.