stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Järjestelmä (systeemiteoria)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Falckenberg, Eckhard D.; et al.: A FRAMEWORK OF INFORMATION SYSTEM CONCEPTS, s. 146-153.  Department of Computer Science, University of Leiden, The Netherlands, 1998.  ISBN 3-901882-01-4  Teoksen verkkoversio.
Herman Järvinen

Herman Santerinpoika Järvinen (26. huhtikuuta 1870 – 3. huhtikuuta 1918) oli Ruoveden punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän otti osaa Ruoveden taisteluihin sekä Vilppulan rintaman taisteluihin Ruoveden Väärinmajalla, josta perääntyi Tampereelle. Järvinen kaatui Tampereen taistelussa nykyisen Komediateatterin kohdalla 3. huhtikuuta 1918. Ennen sotaa hän oli toiminut kirvesmiehenä ja Ruoveden työväentalon vahtimestarina.
Martti Järvinen (jalkapalloilija)

Martti Järvinen (s. 21. syyskuuta 1933) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Järvinen edusti urallaan Vaasan Palloseuraa 1952–1965, Helsingin Palloseuraa 1956–1958 ja Helsingin Jalkapalloklubia 1959–1962. Hän voitti HPS:ssa Suomen mestaruuden 1957. Kaikkiaan Järvinen pelasi yhdeksän kauden aikana 81 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 32 maalia.
Maajoukkueessa Järvinen pelasi vuosina 1955–1957 kaksi maaottelua.
Jänniteyhtälö

Jänniteyhtälö on virtapiiriä tai sen osaa koskeva yhtälö, josta saadaan selville kyseessä olevassa virtapiirissä tai sen osassa vaikuttavat jännitteet.
Esimerkki jänniteyhtälöstä

{\bar {E}}_{1}={\bar {I}}_{A}\cdot ({\bar {Z}}_{1}+{\bar {Z}}_{2})-{\bar {I}}_{B}\cdot {\bar {Z}}_{2}
Kirjallisuutta

Voipio, Erkki: Virtapiirit ja verkot.  Helsinki:  Otatieto, 2001 (1976).  ISBN 951-672-082-X
Yrjö Järvinen (keihäänheittäjä)

Yrjö Adolf Järvinen (19. huhtikuuta 1900 Jyväskylä – 13. heinäkuuta 1968) oli suomalainen keihäänheittäjä, joka sijoittui pronssille vuoden 1924 Kalevan kisoissa tuloksella 57,43. Hän edusti Tampereen Pyrintöä.
Yrjö Järvinen oli olympiamitalisti Verner Järvisen vanhin poika. Veljessarjaan kuuluivat myös keihäänheittäjä Matti Järvinen, kymmenottelija Akilles Järvinen sekä kuulantyöntäjä Kalle Järvinen. Yrjön saavuttama pronssimitali oli Järvisen veljesten ensimmäinen SM-mitali.
Johan Emil Järvisalo

J. E. Järvisalo.
Johan Emil Järvisalo (ven. Эмиль-Иоганн Андреевич Ярвисало, 11. maaliskuuta 1888 tai 1889 Hämeen lääni – 14. toukokuuta 1929 Jalta) oli suomalaissyntyinen neuvostoliittolainen poliitikko.
Järvisalon isä oli kirvesmies ja äiti kutoja. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli makkaratehtaalla, kauppa-apulaisena ja konttoristina. Järvisalo opiskeli Helsingin kauppakorkeakoulussa, mutta joutui keskeyttämään opintonsa.
Järvisalo liittyi sosiaalidemokraattiseen nuorisoliikkeeseen vuonna 1905 ja puolueeseen vuonna 1917. Hän oli perustamassa Helsingin liikeapulaisten ammattiliittoa ja Liiketyöntekijäin liittoa. Suomen sisällissodassa Järvisalo toimi punaisen kaartin intendentuurin elintarvikepäällikkönä.
Sisällissodan jälkeen Järvisalo päätyi Venäjälle ja jäi Aleksandr Koltšakin joukkojen vangiksi Siperiassa. Hän liittyi Venäjän kommunistiseen puolueeseen vuonna 1920. Järvisalo työskenteli Karjalan vallankumouskomitean sihteerinä ja VKP(b):n Kemin kihlakuntakomitean vastaavana sihteerinä vuosina 1920–1922 sekä NKP(b):n Karjalan aluekomitean vastaavana sihteerinä vuosina 1922–1929. Hän oli myös Karjalan autonomisen tasavallan toimeenpanevan komitean puhemiehistön ja Neuvostoliiton toimeenpanevan keskuskomitean jäsen. Järvisalolla oli tärkeä rooli Neuvosto-Karjalan suomalaistamispolitiikassa. Hänen seuraajansa puoluesihteerinä oli Kustaa Rovio.
Järvisalon etunimistä käytettiin Neuvostoliitossa lyhennettä E. J.
Jyväskylän työväentalo

| Jyväskylän työväentalo |
| --- | --- |

Osoite:  Kauppakatu 30
Sijainti:  Jyväskylä
Koordinaatit:  
Rakennustyyppi:  työväentalo
Valmistumisvuosi:  1925
Suunnittelija:  Alvar Aalto
Rakennuttaja:  Jyväskylän työväenyhdistys
Tyylisuunta:  1920-luvun klassismi
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Juhlasali
Juhlasalin lämpiö.
Työväentalon eteisaula
Jyväskylän työväentalo sijaitsee Jyväskylän keskustassa Kauppakadun varrella. Vuonna 1925 valmistunut työväentalo on arkkitehti Alvar Aallon suunnittelema, ja sitä pidetään yhtenä Suomen merkittävimmistä 1920-luvun klassisismin edustajista. Työväentalon juhlasali toimii nykyään Aalto-sali -nimisenä konsertti- ja kokoustilana.
Historia

Jyväskylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1888. Wrightiläisenä työväenliikkeenä aloittaneen yhdistyksen jäsenistä monet kuuluivat sivistyneistöön. Jyväskylä oli historiallisesti koulukaupunki, jossa teollisuutta oli vähänlaisesti. Seminaarin ja lyseoiden opettajat osallistuivat aktiivisesti työväenyhdistyksen toimintaan alkuvuosina. Tehdastyöläisiä yhdistyksessä edustivat kirjapainoissa ja -sitomoissa työskentelevät ja myöhemmin kravattitehtaan työläiset. Työväestön määrä kaupungissa lisääntyi vasta rautatien valmistumisen myötä 1897. Yhdistys liittyi valtakunnalliseen työväenpuolueeseen vuonna 1901.
Työväenyhdistys kokoontui alkuaikoina kaupungin lukusalilla ja seurahuoneella. Kaupunki rakennutti kunnallistalon seurojen ja kaupungin käyttöön ja yhdistys vuokrasi huoneen talosta sen valmistuttua 1899. Oma talo oli kuitenkin koko ajan mielessä, ja vuonna 1903 yhdistys perusti toimikunnan asiaa hoitamaan. Vuonna 1906 yhdistys osti kauppaneuvos Julius Johnsonilta tontin Kauppa- ja Väinönkadun kulmauksesta 28 000 markalla. Tontilla sijaitsi puutalo, joka ei kuitenkaan sellaisenaan soveltunut yhdistyskäyttöön. Tilojen ja varojen puute pakotti yhdistyksen vuonna 1910 rakennuttamaan talon yhteyteen juhlasalin ja kokoustilat. Tiloja laajennettiin jo kolme vuotta myöhemmin. Kaupunginvaltuusto myönsi yhdistykselle 500 mk kulissien hankkimiseen. Seuraavan kerran taloa laajennettiin kaksi vuotta myöhemmin, jolloin rakennettiin pukuhuone näyttämön yhteyteen ja kahvilahuone, joka avattiin yleisölle tammikuussa 1916.
Työväenyhdistykseen perustettiin laulukuoro vuonna 1889, naisosasto vuonna 1899 tohtorinrouva Tilma Forströmin aloitteesta, nuoriso-osasto vuonna 1906 ja urheiluseura Woima vuonna 1898 (vuodesta 1910 Weikot). Ensimmäiset ammattiyhdistykset työväenyhdistyksen alaosastoiksi perustettiin vuosisadan viimeisinä vuosina, kun suutarit, puusepät ja kirvesmiehet järjestäytyivät. Työväestön oma lehti ”Sorretun Voima” perustettiin yhdistyksen aloitteesta vuonna 1906. Lehden levikki kasvoi nopeasti, vuonna 1907 se oli jo 6 500. Yhdistys järjesti jo 1800-luvun lopulla alkeiskursseja ja luentoja työväestölle. Kurssien opettajat löytyivät seminaarilaisista tai yhdistyksen omasta piiristä, ja aiheet olivat enemmän kansansivistyksellisiä kuin työväenoloja koskettavia. Lukusali perustettiin vuonna 1912 ja kirjasto kolme vuotta myöhemmin. Kahvilaan tilattiin lehtiä asiakkaiden luettavaksi. Iltamiin liittyi pieniä näytelmiä jo vuonna 1889, vaikka varsinainen näytelmäseura perustettiin vasta vuonna 1901.
Rakennus

Jyväskylän työväenyhdistys teki päätöksen uuden työväentalon rakentamisesta 35-vuotisjuhlakokouksessaan vuonna 1923 ja tilasi vuotta myöhemmin piirustukset Alvar Aallolta. Urakoitsijaksi valittiin helsinkiläinen Suomen Rakennusosakeyhtiö. Syyskuussa 1925 käyttöön vihitty rakennus on Aallon ensimmäinen Jyväskylään toteutettu kivirakennus. Kyseessä oli myös hänen ensimmäinen merkittävä julkisen rakennuksen suunnittelutyönsä. Kauppakadun ja Väinönkadun kulmassa sijaitsevan työväentalon muotokieli on peräisin Italian renessanssiarkkitehtuurista. Aino ja Alvar Aalto matkustivat maahan häämatkalle vuonna 1924, kun rakennustyöt olivat vielä kesken. Matkalta palattuaan Aalto muutti työväentalon sisustussuunnitelmia. Rakennuksen sisätiloissa on runsaasti yksityiskohtia, jotka Aalto suunnitteli yhdessä vastavihityn puolisonsa Aino Marsion kanssa. Osa piirustuksista on myös signeerattu hänen nimellään.
Työväentalon jokainen julkisivu on suunniteltu erilliseksi kokonaisuudeksi, omine symmetrisine sommitelmineen. Ensimmäiseen kerrokseen tuli pyöreä atriumin kaltainen ravintolatila sekä työväenyhdistyksen toimitiloja. Jyväskylän Työväen Teatteria varten sisustettu juhlasali puolestaan sijoittui toiseen kerrokseen, jonne johtaa Aallon suunnittelema monimutkainen porrasjärjestelmä. Alakerran ravintolan puolipyöreä muoto toistuu myös toisessa kerroksessa sijaitsevassa lämpiössä. Rakennuksen valaisimet ovat Aallon pariskunnan suunnittelemia.
Jyväskylän työväentalo on nykyään lähes alkuperäisessä asussaan. Teatterisali vuokrattiin vuonna 1960 Jyväskylän kaupunginteatterille, joka rakensi saliin uuden jyrkästi nousevan katsomon. Se palautettiin jälleen alkuperäiseen muotoonsa kaupunginteatterin muutettua pois rakennuksesta vuonna 1982. Työventalon ulkoseinät restauroitiin 1997, ja viimeisin sisätilaremontti valmistui vuonna 2008. Nykyään samalla tontilla sijaitsevat lisäksi 1955 valmistunut toimistorakennus sekä 1999 valmistunut asuintalo, jotka ovat molemmat Jyväskylän työväenyhdistyksen omistamia.
Aiheesta muualla

Aalto-salin kotisivut
Alvar Aallon tuotanto
| Luettelo Alvar Aallon suunnittelemista rakennuksista |
| --- | --- |
1919–1929:  Alajärven suojeluskuntatalo | Villa Väinölä | Jyväskylän työväentalo | Seinäjoen suojeluskuntatalo | Lounais-Suomen Maalaistentalo | Läntinen Pitkäkatu 20 | Jyväskylän suojeluskuntatalo | Muuramen kirkko
1930–1945:  Paimion parantola | Turun Sanomien toimitalo | Villa Tammekann | Oulun sulfiittiselluloosatehdas | Viipurin kaupunginkirjasto | Alvar Aallon kotitalo | Savoy-maljakko | Sunilan asuinalue | Sunilan sellutehdas | Tehtaanmäen asuinalue | Terassitalo | Villa Mairea | Stora Enson Anjalankosken tehtaat
1946–1959:  Strömbergin tehtaan asuinalue | Rautatalo | Insinööritalo | Otahalli | Säynätsalon kunnantalo | Oulun lannoitetehdas | Aerola | Muuratsalon koetalo | Pamilon vesivoimalaitos | Summan paperitehdas | Alvar Aallon ateljee | Jyväskylän uimahalli | Jyväskylän yliopiston päärakennus | Kansaneläkelaitoksen päätoimitalo | Hansaviertel | Aalto-paviljonki | Korkalovaaran asuinalue | Kolmen Ristin kirkko | Aalto-keskus | Kulttuuritalo | Maison Louis Carré
1960–1969:  Lieksankosken voimalaitos | Lakeuden Risti | Keski-Suomen museo | Lappia-talo | Aaltohuset | Alvar-Aalto-Kulturhaus | Aalto-Hochhaus | Pyhän Hengen kirkko ja seurakuntakeskus | Enso-Gutzeitin pääkonttori | Seinäjoen kaupungintalo | Viitatorni | Ilokivi | Pylkönmäen kirkko | Teknillisen korkeakoulun päärakennus | Seinäjoen kaupunginkirjasto | Seinäjoen seurakuntakeskus | Rovaniemen kaupunginkirjasto | Pyhän Stefanoksen kirkko | Valtion virastotalo (Seinäjoki) | Kirjatalo | Villa Kokkonen
1970–1991:  Alajärven hallintokeskus | Villa Skeppet | Pohjolan talo | Otaniemen vesitorni | Finlandia-talo | Kunsten | Alvar Aalto -museo | Sähkötalo | Ristinkirkko | Riolan kirkko | Jyväskylän kaupunginteatteri | Seinäjoen kaupunginteatteri | Essenin oopperatalo | Alajärven kaupunginkirjasto
Petri Järvinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 9. toukokuuta 1965 (ikä 59)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: laitahyökkääjä
Pituus: 182 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1982–1984 | JyP | 48 | (9) |
| 1985 | Ilves | 3 | (0) |
| 1986 | PPT | 22 | (8) |
| 1987–1988 | Haka | 41 | (10) |
| 1989–1992 | Kuusysi | 119 | (22) |
| 1992–1993 | FC St. Pauli | 21 | (2) |
| 1993 | Kuusysi | 20 | (4) |
| 1994 | FinnPa | 9 | (3) |
| 1994–1995 | SV Waldhof Mannheim | 20 | (3) |
| 1995–1998 | FinnPa | 82 | (8) |
| 1999 | FC Lahti | 14 | (1) |
| 2000 | Honka | 25 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 424 | (73) |
Maajoukkue
| 1982 | Suomi U17 | 3 | (0) |
| 1989–1996 | Suomi | 37 | (4) |
Valmennusura
2010: City Stars
2011–2012: Kuusysi
2013–2014: FC Lahti A
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Petri Järvinen (s. 9. toukokuuta 1965 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän valmensi viimeksi Kakkosessa pelannutta FC Lahti Akatemiaa.
Hyökkääjänä pelannut Järvinen pääsi mukaan Jyväskylän Palloilijoiden edustusjoukkueeseen 1982, jolloin seura pelasi I divisioonassa. Kaksi seuraavaa kautta kului II divisioonassa kunnes hän siirtyi SM-sarjaan ensin Ilvekseen 1985 ja sieltä seuraavaksi kaudeksi Porin Pallo-Tovereihin. PPT:ssa Järvinen nousi vastuulliseen asemaan ja seuraavaksi kaudeksi hänet hankittiin Hakaan. Hakassa Järvinen pelasi kaudet 1987–1988 ja voitti jälkimmäisellä kaudella Suomen cupin. Vuonna 1989 Järvinen siirtyi Kuusysiin, jossa hän viihtyi viisi kautta ja voitti kahdesti Suomen mestaruuden sekä kahdesti hopeaa. Talvella 1992–1993 Järvinen kävi pelaamassa vuokrasopimuksella Saksan 2. Bundesliigan FC St. Paulissa.
Kuusysistä Järvinen siirtyi Finnairin Palloilijoihin, mutta kesken kauden hän lähti taas 2. Bundesliigaan, tällä kertaa SV Waldhof Mannheimiin. Pelattuaan Saksassa kauden 1994–1995 hän palasi taas FinnPaan. Ura FinnPassa jatkui vuoteen 1998 asti, jonka jälkeen hän pelasi yhden kauden FC Lahdessa ja sen jälkeen FC Hongassa. Kaikkiaan Järvinen pelasi urallaan 310 pääsarjaottelua Suomessa ja 41 ottelua Saksan 2. Bundesliigassa.
Maajoukkueessa Järvinen pelasi 37 maaottelua ja teki niissä 4 maalia.
Pelaajauransa jälkeen Järvinen on siirtynyt valmennustehtäviin. Hänet valittiin vuoden nuorten valmentajaksi 2009 johdettuaan Reippaan B-juniorit SM-hopealle. Kaudella 2010 hän valmensi Kuusysin edustusjoukkuetta City Starsia Kakkosessa.
Juustilanjoki

| Juustilanjoki Малиновка, Malinovka |
| --- | --- |
Maat:  Venäjä, Suomi
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Viipuri
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Lappeenranta
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Juustilanjoen vesistö (05)
Pinta-ala:  296,13 km² 
Järvisyys:  7,2 % 
Pääuoman pituus:  37,9 km 
Pääuoman osuudet:  Juustilanjoki ←Mustajoki
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  entinen Karhula Soskuanjoki ja Mustajoki
 :  60°52′29″N, 28°37′01″E
Laskupaikka:  Viipuri, Juustilanselkä, Suomenlahti, Venäjä
 :  60°48′14″N, 28°44′10″E
Sivu-uomat:  Kärkisillanoja, Soskuanjoki
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  noin 20 m  
Laskukorkeus:  0 m
Korkeusero:  20 m
Pituus:  18,4 km  
Kaltevuus:  1,09 m/km
Muuta
Juustilanjoki (ruots. Juustila å, Venäjän puolella vuodesta 1948 ven. Мали́новка, Malinovka lähde?) on Venäjällä Viipurin piirissä virtaava 18 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Juustilanjoen vesistöalueen 38 kilometriä pitkästä pääuomasta sen alajuoksun osuuden. Pääuoma ylittää Venäjän vastaisen rajan Mustajokena, joka yhdyttyään Soskuanjokeen muuttuu Juustilanjoeksi.
Yleistä

Juustilanjoen vesistön latvahaaroja ovat Soskuanjoki, Mustajoki ja Kärkjärvestä virtaava Kärksillanoja. Saimaan kanava on rakennettu osittain Soskuanjoen uoman tienoille. Joki toimii kanavan ylivuotovesien purkujokena ja alittaa vanhan kanavan (Kansolan kulvertti) ja uuden kanavan niiden itäpuolelta länsipuolelle. Valtatien 13 Soskuanjoki alittaa Nuijamaalla rajavyöhykkeellä yli 90 metriä pitkässä, halkaisijaltaan 7,5 metrin suuruisessa rummussa.
Soskuanjoki ja Mustajoki yhdistyvät noin kolme kilometriä Venäjän puolella. Juustilanjoki virtaa lähellä Saimaan kanavaa sen länsipuolella ja laskee Juustilanselkään kanavan alimman sulun vieressä Juustilassa. Juustilanselästä on vesiyhteys edelleen Saimaan kanavaa pitkin Viipurinlahden Suomenvedenpohjaan. Juustilanselän eli Juustilanjärven ja Suomenvedenpohjan välillä oli vuosina 1856–1932 vanhan kanavan alin sulku, Lavolan sulku, jonka korkeus oli 0,6 metriä. Se korvattiin avokanavalla kanavan toisen rakentamisen yhteydessä vuonna 1932, jonka jälkeen Juustilanselän pinta on ollut merenpinnan tasolla.
Historiaa

Juustilanjoki alkaa vanhoissa karjalaisissa peruskartoissa Karhulan kylässä, kun pohjoisesta tuleva Soskuanjoki ja luoteesta tuleva Mustajoki yhtyvät. On kuitenkin samaan mittakaavaan tehtyjä karttoja, jossa Juustilanjoen yläjuoksun nimeksi on kirjoitettu Soskuanjoki. Tällöin Juustilanjoki alkaakin etelämpänä Jyrkilän kylässä, josta on lyhyt kanava tai oja Rättijärveen. Juustilanjoki laskee kuitenkin kaikissa kartoissa Juustilanselkään Juustilassa.
Juustilanjoen vesistö

Joen vesistöalue ulottuu Suomessa Lappeenrannan ja Venäjällä Viipurin piirin alueelle. Valuma-alueesta on Suomen puolella 178 neliökilometriä ja Venäjän puolella 118 neliökilometriä. Suomen puolisen osan järvisyys on 7,2 % . Vesistön suurin järvi on Nuijamaanjärvi. Saimaan kanava kulkee suurimmaksi osaksi Juustilanjoen vesistön alueella.
Huomioita

1 2  Pääuoman määritys ja sekä joen että pääuoman pituuden määritys on selostettu artikkelin Juustilanjoen vesistö kappaleessa Pääuoman määritys ja pituus.
Aiheesta muualla

VIPSU-hanke, Saimaan vesiensuojeluyhdistys
Jäniseläimet

| Jäniseläimet |
| --- | --- |
 Rusakko (Lepus europaeus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Placentalia
Lahko::  Jäniseläimet Lagomorpha  Brandt, 1855
 Jäniseläinten levinneisyysalue
Heimot 
 Leporidae – jänikset  Ochotonidae – piiskujänikset eli pikat  Prolagidae – sardinianpika sukulaisineen 
Katso myös
   Jäniseläimet Wikispeciesissä   Jäniseläimet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jäniseläimet (Lagomorpha) on nisäkkäiden lahko. Jäniseläimet ovat pieniä kasvinsyöjiä. Lahko käsittää kolme heimoa, jänikset (Leporidae), piiskujänikset eli pikat (Ochotonidae) ja sukupuuttoon kuolleen Prolagidae-heimon, joka sisältää sardinianpikan ja sen esihistorialliset sukulaiset. Näistä jäniksillä on tyypillisesti pitkät korvat ja isot voimakkaat takajalat, piiskujäniksillä ei. Aiemmin jäniseläimiä pidettiin jyrsijöiden alalahkona.
Suomessa esiintyy luonnonvaraisena kaksi jänisten heimoon kuuluvaa lajia, metsäjänis ja rusakko. Lisäksi kaniinia tavataan nykyään villiintyneenä pääkaupunkiseudulla ja Turussa.
Evoluutio

Jäniseläimet muistuttavat joiltakin ominaisuuksiltaan jyrsijöitä (Rodentia), ja 1900-luvun alkupuolelle saakka niitä pidettiinkin jyrsijöiden alalahkona. Nykyään ne luokitellaan omaksi lahkokseen. Välillä oli yleisenä käsityksenä, että ne ovat vain etäistä sukua jyrsijöille ja että yhtäläisyydet ovat pinnallisia.
Jäniseläinten evoluutiohistoriaa ei edelleenkään tunneta kovin hyvin. Viime aikoihin saakka oltiin yleisesti sitä mieltä, että ne polveutuisivat Itä-Aasiassa paleoseenikaudella ja eoseenikauden alussa eläneestä Eyrymylus-suvusta. Fossiilien tarkempi tutkimus viittaa kuitenkin siihen, että ne ovat Angaloidea-heimon eli mimotonidien jälkeläisiä, kun taas Eurymylus olisi läheisempää sukua jyrsijöille, joskaan ei niiden suora esi-isä.
Jänisten heimon vanhimmat tunnetut edustajat elivät eoseenikauden lopulla ja levisivät nopeasti kaikkialle pohjoiselle pallonpuoliskolle. Niiden takaraajat kehittyivät vähitellen yhä pidemmiksi, kunnes niiden hyppivä käynti tuli nykyisen kaltaiseksi. Piiskujänikset ilmaantuivat myöhemmin, oligoseenikaudella Itä-Aasiassa.
Tyypillisiä piirteitä

Jäniseläimet eroavat jyrsijöistä seuraavasti:
niillä on neljä viiltohammasta yläleuassa, jyrsijöillä vain kaksi.
ne ovat lähes yksinomaan kasvinsyöjiä, kun taas monet jyrsijät syövät sekä lihaa että kasveja.
Jyrsijöitä ne muistuttavat kuitenkin siinä, että niiden hampaat kasvavat koko elinajan, minkä vuoksi niiden on jatkuvasti pureksittava jotakin, jotteivät hampaat kasvaisi liian pitkiksi.
Luokittelu

Jäniseläimet (Lagomorpha)
Jänikset (Leporidae)
Kääpiökaniinit (Brachylagus)
Bushmannijänikset (Bunolagus)
Vuohikaniinit (Caprolagus)
Jänikset eli varsinaiset jänikset (Lepus)
Sumatrankaniinit (Nesolagus)
Kaniinit (Oryctolagus)
Riukiunkaniinit (Pentalagus)
Bunyorokaniinit (Poelagus)
Kalliokaniinit (Pronolagus)
Tulivuorikaniinit (Romerolagus)
Pumpulihäntäkaniinit (Sylvilagus)
Piiskujänikset eli pikat (Ochotonidae)
Pikat (Ochotona)
† Prolagidae
† Sardinianpikat (Prolagus)
Amerikanpiiskujänis
Käännös suomeksi
Tekoälykiihdytin

Tekoälykiihdytin tai neuroprosessori (NPU, viitaten neuroverkkoihin) on erikoistunut laitteistokiihdytys tai tietokonejärjestelmä, joka pyrkii nopeuttamaan tekoälyn kouluttamista. Useilla yrityksillä on valmiina tai kehitettävänä omia laitteistoratkaisujaan.
Tekoälykäyttöön suunnatut NPU-suorittimet eroavat yleiskäyttöisistä suorittimista ja grafiikkaprosessoreista erikoistumisella tekoälytehtävien suorittamiseen. Tämä tarkoittaa neuroverkkokerroksia, joissa on skaalari-, vektori- ja tensorimatematiikkaa. Tekoälykiihdyttimiä käytetään muiden suorittimien rinnalla. Tekoälykiihdyttimen piirteitä ovat suuri rinnakkaisuus, alhaisen tarkkuuden aritmetiikka ja suuren kaistanleveyden muistikäsittely.
Eräät tekoälykäyttöön suunnatut suorittimet ovat suunnattu 8- tai 16-bittiseen liukulukulaskentaan (FP8, BF16).
Useat pilvipalveluita tarjoavat suuryritykset kehittävät omia suorittimia tekoälykäyttöön. Tavoitteina on laskea kustannuksia, suuremmat voittomarginaalit ja lisätä omaa kontrollia.
Timo Järvinen

Timo Tapani Järvinen (s. 18. marraskuuta 1966 Helsinki) on entinen suomalainen pikaluistelija, joka myöhemmin on toiminut maajoukkuevalmentajana.
Järvinen edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Calgaryssa 1988 hän sijoittui 17:nneksi 10 000 metrin ja 18:nneksi 5 000 metrin kilpailussa. Albertvillessa 1992 hän oli 21:s 10 000 metrillä ja 32:s 5 000 metrillä. EM-kilpailuissa hän sijoittui yhteispisteissä 12:nneksi vuonna 1989.
Seuratasolla Järvinen edusti Helsingin Työväen Luistelijoita. Hän voitti yleisluistelijoiden Suomen-mestaruuden vuosina 1990–1995. Hän paransi Suomen-ennätystä 10 000 metrillä (14.25,93) vuonna 1987 ja 3 000 metrillä (4.04,09) vuonna 1992.
Järvinen on toiminut Suomen Luisteluliiton maajoukkuevalmentajana vuodesta 1998. Hänen isänsä Juhani Järvinen oli pikaluistelun maailmanmestari ja maailmanennätysmies.
Henkilökohtaiset ennätykset

500 metriä: 40,31
1 000 metriä: 1.18,68
1 500 metriä: 1.57,91
3 000 metriä: 4.04,09
5 000 metriä: 6.55,21
10 000 metriä: 14.25,93
Luettelo Anandin ja Kramnikin välisistä shakkipeleistä

Anand ja Kramnik vuoden 2008 MM-ottelussa
Tämä on luettelo Viswanathan Anandin ja Vladimir Kramnikin välisistä shakkipeleistä.
Pelaajien välisen maailmanmestaruusottelun vuonna 2008 voitti Anand.
Sokkoshakki

|  | Valkea | Musta | Vuosi | Tulos | Siirtoja | Voittaja | Turnaus | Avaus | Huomautuksia | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Anand | Kramnik | 1994 | 1–0 | 50 | Anand | Amber-turnaus | B33 sisilialainen puolustus |  |  |
| 2 | Kramnik | Anand | 1995 | ½–½ | 51 |  | Amber-turnaus | D38 kuningatargambiitti |  |  |
| 3 | Anand | Kramnik | 1996 | 0–1 | 40 | Kramnik | Amber-turnaus | B66 sisilialainen puolustus |  |  |
| 4 | Kramnik | Anand | 1997 | 0–1 | 29 | Anand | Amber-turnaus | D27 kuningatargambiitti |  |  |
| 5 | Anand | Kramnik | 1998 | ½–½ | 67 |  | Amber-turnaus | B31 sisilialainen puolustus |  |  |
| 6 | Anand | Kramnik | 1999 | 0–1 | 24 | Kramnik | Amber-turnaus | B56 sisilialainen puolustus |  |  |
| 7 | Kramnik | Anand | 2000 | 1–0 | 32 | Kramnik | Amber-turnaus | D43 semi-slaavilainen puolustus |  |  |
| 8 | Anand | Kramnik | 2001 | ½–½ | 24 |  | Amber-turnaus | D56 kuningatargambiitti |  |  |
| 9 | Anand | Kramnik | 2003 | ½–½ | 26 |  | Amber-turnaus | B90 sisilialainen Najdorf |  |  |
| 10 | Kramnik | Anand | 2004 | ½–½ | 18 |  | Amber-turnaus | B83 sisilialainen puolustus |  |  |
| 11 | Anand | Kramnik | 2005 | 1–0 | 52 | Anand | Amber-turnaus | C42 venäläinen peli |  |  |
| 12 | Kramnik | Anand | 2007 | 1–0 | 30 | Kramnik | Amber-turnaus | E20 Nimzo-intialainen puolustus |  |  |
| 13 | Kramnik | Anand | 2008 | ½–½ | 23 |  | Amber-turnaus | E20 Nimzo-intialainen puolustus |  |  |
| 14 | Anand | Kramnik | 2009 | 1–0 | 30 | Anand | Amber-turnaus | C42 venäläinen peli |  |  |
| 15 | Kramnik | Anand | 2011 | ½–½ | 41 |  | Amber-turnaus | A35 englantilainen avaus |  |  |