stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Roald Dahl
Suomennetut teokset > Lapsille

Jaakko ja jättipersikka (James and the Giant Peach, 1961), suomentanut Kimmo Pietiläinen, Arthouse 1995
Jali ja suklaatehdas, suom. Aili Nissinen, Otava 1971, uudistettu suomennos nimellä Sulo ja suklaatehdas, Otava 1998 (Charlie and the Chocolate Factory, 1964)
Taikasormi (Magic Finger, 1966) suom. Päivi Heininen, Art House, 1998 ISBN 951-884-228-0
Kekseliäs kettu (Fantastic Mr. Fox, 1970) suom. Panu Pekkanen, WSOY, 1999 ISBN 951-0-23611-X
Jali ja lasihissi (Charlie and the Great Glass Elevator, 1971) suom. Päivi Heininen, Art House, 2000 ISBN 951-884-291-4
Iskä ja Danny maailmanmestari (Danny, the Champion of the World, 1975) suom. Päivi Heininen, Art House, 1999 ISBN 951-884-260-4
Suunnattoman suuri krokotiili (The Enormous Crocodile, 1976) suom. Panu Pekkanen, WSOY, 1978 ISBN 951-0-08670-3
Nilviöt (The Twits, 1980) suom. Sami Parkkinen, Art House, 1991 ISBN 951-884-092-X
Ilmarin ihmelääke (George's Marvelous Medicine, 1981) suom. Asser Korhonen ja Antti Mäkinen, Art House, 1989 ISBN 951-884-033-4
Tautisia tarinoita (Revolting Rhymes, 1982) suom. Kimmo Pietiläinen, Art House, 1996 ISBN 951-884-203-5
Iso kiltti jätti (BFG, 1982) suom. Tuomas Nevanlinna, Art House, 1989 ISBN 951-884-034-2
Kuka pelkää noitia (The Witches, 1983) suom. Sami Parkkinen, Art House, 1990 ISBN 951-884-094-6
Kirahvi, Kaani ja minä (The Giraffe and the Pelly and Me, 1985) suom. Kimmo Pietiläinen. Art House, 1996 ISBN 951-884-202-7
Matilda (Matilda, 1988) suom. Eeva Heikkinen. WSOY, 1990. ISBN 951-0-22802-8
Annok iplik (Esio Trot, 1990) suom. Sami, Art House, 1993 ISBN 951-884-131-4
Riimihärkää muusilla (Rhyme Stew, 1982) suomentanut. Tuomas Nevanlinna, Art House, 2001 ISBN 951-884-309-0
Tynkätyiset.  ((The Minpins, 1991.) Kuvitus: Patrick Benson)  Suomentanut Päivi Heininen. Art House, 2002.  ISBN 951-884-311-2
Elukat.  ((Dirty Beasts, 1983.) Kuvitus: Quentin Blake)  Suomentanut Tuomas Nevanlinna. Art House, 2017.  ISBN 978-951-884-625-6
Kirjallisuutta

Koski, Mervi: Ulkomaisia satu- ja kuvakirjailijoita 1.  Helsinki:  BTJ-Avain, 2011.  ISBN 978-951-692-829-9
Bengtsson, Niklas & Marttinen, Tittamari (toim.): Ulkomaisia lasten- ja nuortenkirjailijoita.  Helsinki:  BTJ Kirjastopalvelu, 1997.  ISBN 951-692-398-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Roald Dahl Wikimedia Commonsissa
Roald Dahlin virallinen verkkosivusto (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  Museum of Modern Art  ULAN 
Henkilöt:  Archaeology Data Service  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC 2  IdRef
Lydia Davis

| Lydia Davis |
| --- | --- |
 Lydia Davis
Henkilötiedot
Syntynyt: 1947 (ikä 77–78) Northampton, Massachusetts, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Lydia Davis (s. 1947 Northampton, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän kirjoittaa lyhyitä kertomuksia, jotka ajoittain lähenevät runoa. MacArthur -säätiön palkinnon luovutuksen yhteydessä hänen tuotantoaan luonnehdittiin "kirjallisiksi miniatyyreiksi" ja  palkitsijoita ihastutti se,  “miten niissä yksi sanaa sanoo ja jättää sanomatta, pitää lukijan kiinnostuksen vireillä”.
Davisin isä opetti englantia Northamptonissa Smith Collegessa ja myöhemmin Columbian yliopistossa ja oli nuorempana myös itse julkaissut. Davisin äitikin oli kirjailija, ja kodin ilmapiiri oli hyvin kielen kyllästämä. Isä tarkkaili Davisin puhetta, ja se aiheutti tässä epävarmuutta. Lapsena hän asui perheen kanssa vuoden verran Itävallassa, jossa hän oppi saksaa. Davisiin teki nuorena vaikutuksen John Dos Passos ja Samuel Beckettin teos "Malone Dies".
Davisin ensimmäinen puoliso oli Paul Auster, jonka kanssa hän teki yhdessä käännöksiä heidän asuessaan Ranskassa. Heidän poikansa, Daniel Auster, kuoli 44-vuotiaana huumeiden yliannostukseen keväällä 2022 puoli vuotta sen jälkeen, kun Danielin oma alle yksivuotias tytär oli kuollut saatuaan jotenkin huumeita kehoonsa. Nykyään Davis on naimisissa taiteilija Alan Coten kanssa, ja heillä on yksi poika.
Palkinnot ja tunnustukset

MacArthur Foundation  “genius” award
Suomennetut teokset

Kafka valmistaa päivällistä: valitut novellit, suom. Aki Salmela, Helsinki: Siltala, 2021. ISBN 978-952-234-722-0. (Novelleja kokoelmista Break it down, Almost no memory, Samuel Johnson is indignant, Varieties of disturbance ja Can't and won't.)
Suomennettuja runoja

Davisin runoja on suomentanut Markku Into, ja ne on julkaistu antologiassa: Lännen kieli: valikoima uudempaa amerikkalaista runoutta, toim. Markku Into, Helsinki: Tammi 1993 ISBN 951-31-0086-3
Isoisoäidit
Kala
Koiramies
Mitä hän tiesi
Trevor Dearing

Trevor Dearing (1933 - 2023) oli englantilainen anglikaanipappi ja varhainen vaikuttaja karismaattisen liikkeen piirissä.
Dearing kääntyi kristityksi sairaalloisena nuorukaisena metodistisaarnaajan vaikutuksesta ja käännyttyään koki asteittaisen tervehtymisen. Myöhemmin hän alkoi opiskella metodistien Cliff Collegessa ja opiskellessaan pastoriksi suoritti teologisen bachelor-tutkinnon Lontoon yliopistossa. Petyttyään komiteoiden hallitsemaan metodistikirkon elämään hän siirtyi Englannin kirkkoon anglokatolisuuden vaikutuksesta.  Hänen opinnäytetyönsä vertaili ekumeenisesti Wesleyläistä ja korkeakirkollisen Oxfordin liikkeen jumalanpalveluskäsitystä, minkä Society for Promoting Christian Knowledge julkaisi kirjana
Epäonnistuttuaan pappina Dearing ryhtyi opettajaksi, mutta hänen työnsä ei saanut menestystä ja hänen terveytensä heikkeni. Hänen vaimonsa veljen sairastuttua syöpään Dearing vaimonsa vaikutuksesta meni myöhemmin myös yhdessä tämä kanssa Peter Scothernin parantamiskokoukseen helluntaiseurakuntaan. Sitten Pyhän Hengen kastetta teologisesti arvioidessaan hän luki ensimmäiseksi Michael Harperin kirjan "Saitteko Pyhän Hengen?" (Power for the Body of Christ). Myöhemmin Dearing luettuaan aiheesta ja tunnettuaan itsensä valmiiksi pyysi yksityisesti helluntailaispastoria rukoilemaan hänelle Pyhän Hengen täyteyttä. Myöhemmin yksin kotona rukoillessaan Dearing alkoi puhua kielillä ja koki syvän hengellisen uudistumisen.
Vuonna 1970 hänestä tuli Hainaultin St Paulin kirkkoherra Itä-Lontoossa. Täällä vaatimattomasta anglikaanisesta kirkosta ja pienestä seurakunnasta tuli monien satojen herätyskeskus. Kansallisessa lehdistössä uutisoitiin laajalti parantumisista, riippuvuuksista vapautumisista, okkulttisesta orjuudesta vapautumisesta ja prostituoitujen muuttuneesta elämästä. Dearingiä haastateltiin televisiossa parikymmentä kertaa, usein silloin, kun paraneminen tapahtui kuvauksissa.
Vuonna 1975 Dearing jätti St Paul'sin aloittaakseen kiertävän evankelioimis- ja parantamistyön Isossa-Britanniassa ja kansainvälisesti, mikä vei hänet moniin maihin, myös Suomeen. Kerran Yhdysvalloissa ollessaan hänelle tarjottiin Seattlessa sijaitsevan suuren ja karismaattisen St Luke's -seurakunnan kirkkoherran paikkaa, josta Dennis Bennett oli äskettäin lähtenyt. Intensiivisen harkinnan jälkeen hän ja lopulta suurin osa hänen perheestään muuttivat Seattleen. Seurakunnan kasvu jatkui niiden kahden vuoden aikana, jonka hän oli kirkkoherrana, mutta hänen terveytensä, niin fyysinen kuin henkinenkin, alkoi heikentyä merkittävästi. Jäätyään eläkkeelle St Luke'sista hän palasi vaimoineen Isoon-Britanniaan. He asettuivat Lincolnshireen, missä Dearing aloitti levon jälkeen kirjoittamisen ja laajan palvelutyön useiden kirkkokuntien keskuudessa. Kaikessa evankelikaalisessa toiminnassaan Dearing piti itseään lujasti anglokatolisena. Sakramentit olivat tärkeä osa hänen elämäänsä sekä henkilökohtaisesti että liturgisesti. Hän käytti kolme tuntia joka aamu rukoukseen.
Dearing kirjoitti 18 kirjaa, mukaan lukien hänen viimeinen kirjansa "The Greatest Physician on Earth", joka julkaistiin vain kaksi päivää ennen hänen kuolemaansa.
Suomennettuja teoksia

Ulos Jeesuksen nimessä (Exit the Devil), Kuva ja sana 1977 ISBN 951-9073-16-7
Jotakin hyvää tapahtuu Sinulle! : Trevor Dearing paljastaa Jumalan hyvän suunnitelman sinun kohdallasi. Kuva ja sana 1978 ISBN 9519073434
Terveenä Jeesuksen nimessä (Supernatural Healing Today), Kuva ja sana 1980 ISBN 9519073809
Aiheesta muualla

Trevor Dearing Fono.fi äänitetietokanta
Deguhaukka

| Deguhaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Hiirihaukat Buteoninae
Suku::  Deguhaukat Geranoaetus
Laji::  melanoleucus
Kaksiosainen nimi
 Geranoaetus melanoleucus  (Vieillot, 1819) 
 Deguhaukan levinneisyys
Alalajit
 G. m. australis Swann, 1922  G. m. melanoleucus (Vieillot, 1819) 
Katso myös
   Deguhaukka Wikispeciesissä   Deguhaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Deguhaukka eli marsuhaukka, aikaisemmalta nimeltään sinikotka eli aguja (Geranoaetus melanoleucus) on haukkojen heimoon kuuluva petolintu, joka elää Etelä-Amerikassa. Lajia tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Chilessä, Ecuadorissa, Kolumbiassa, Paraguayssa, Perussa, Uruguayssa ja Venezuelassa.
Deguhaukan elinpiiriä ovat lauhkeat, subtrooppiset ja trooppiset preeriat, kalliot, kuivat savannit sekä subtrooppiset ja trooppiset pensaikot 1 600–4 600 metrin korkeudessa. Se ei yleensä esiinny metsissä. Sen kanta on vakaa, koska sillä ei ole erityisiä uhkia. Deguhaukka saalistaa pääasiassa nisäkkäitä.
Ulkonäkö ja koko

Deguhaukka on kooltaan suuri, noin 60–76 senttiä pitkä ja sen siipiväli on 149–184 senttiä. Sen paino on 1,7–3,2 kiloa. Se on rakenteeltaan raskastekoinen, vahvan näköinen. Siivet ovat pitkät ja leveät ja hiukan suippeneva pyrstö on verrattain lyhyt ja musta, jossa uudet höyhenet ovat väriltään harmaan täplittämiä. Istuessa siivet peittävät pyrstön melkein kokonaan niin että lintu näyttää melkein pyrstöttömältä. Aikuinen lintu on alta valkoinen, ja jos siinä on ohuita mustia juovia. Päältä se on mustaan, ruskeaan tai siniseen vivahtava tummanharmaa. Niskan ja rinnan alimmat tummat höyhenet ovat pitkänomaisia. Aikuisilla on siivissä tuhkanharmaa ja -valkoinen raidoitus, jonka hopeanväri näkyy kauas. Naaraalla on punaruskea sävyä ylä- ja alasiipien kyynärsulissa ja se on huomattavasti koirasta suurempi.
Nuoren linnun höyhenys muistuttaa isomustahaukkaa (Buteogallus urubitinga). Yläpuolelta se on tummanruskea, joskus melkein musta, eikä siivissä ole vaaleita läikkiä. Alapuoli on valkoinen tai vaaleanruskea ja siinä on leveitä tummia juovia rinnassa ja tummia juovia vatsassa ja reisissä. Höyhenys on aikuismainen vasta 4–5-vuotiaalla.
Deguhaukka ei yleensä ääntele paljon, tavallisesti vain lentäessään ja ollessaan lähellä pesää. Ääni muistuttaa joskus hurjaa ihmisnaurua, toisinaan taas isokuovin vihellystä. Joskus lentäessään lintu voi päästää kimeän äänen ”kukukukuku”.
Päällyspuolen höyhenys on melko tasavärinen.
Dekoherenssi

Dekoherenssi on kvanttifysikaalinen ilmiö, joka selittää aaltofunktion "jatkuvan romahdustilan" suurissa kappaleissa. Heinz-Dieter Zeh löysi ensimmäisenä dekoherenssin, jonka hän kuvaili vuoden 1970 seminaarityössään. Dekoherenssi johtuu hiukkasten lakkaamattomasta lämpöliikkeestä. Lämpöliikkeellään kappaleen hiukkaset häiritsevät jatkuvasti toisiaan ja romahduttavat toistensa aaltofunktion. Dekoherenssi selittänee klassisen fysiikan toimivuuden eli sen, miten kvanttifysiikan epämääräisyydestä voi nousta ihmisen mittakaavassa erittäin hyvin toimiva ja kvanttifysiikan kummallisuudet kokonaan huomiotta jättävä klassinen fysiikka. Kukaan ei toistaiseksi ole onnistunut esittämään pätevää todistusta sille, että dekoherenssi todella efektiivisessä mielessä johtaa klassiseen fysiikan mukaisiin yhtälöihin. "Dekoherenssi sanoo, että jos kappale on riittävän suuri, sen alkujaan epämääräinen kvanttitila kehittyy dynaamisesti niin, että aaltofunktiossa esiintyy vain klassisia tiloja tietyllä todennäköisyydellä." (Enqvist)
Kirjallisuutta

Jordan, Andrew N. & Siddiqi, Irfan A.: Quantum Measurement: Theory and Practice.  Cambridge University Press, 2024.  ISBN 978-1-009-10006-9  (englanniksi)
Fabre, Claude: Quantum Processes and Measurement: Theory and Experiment.  Cambridge University Press, 2023.  ISBN 978-1-108-47777-2  Finna:vaari.2780852  (englanniksi)
Benenti, Giuliano & Casati, Giulio & Rossini, Davide & Strini, Giuliano: ”7. Decoherence”, Principles of Quantum Computation and Information: A Comprehensive Textbook, s. 287–344.  World Scientific Publishing, 2019.  ISBN 978-981-323-722-3  (englanniksi)
Busch, Paul & Lahti, Pekka & Pellonpää, Juha-Pekka & Ylinen, Kari: Quantum Measurement.  New York, NY:  Springer Berlin Heidelberg, 2016.  doi:10.1007/978-3-319-43389-9  ISBN 978-3-319-43387-5  Finna:utu.9919479565405971  (englanniksi)
Wiseman, Howard M. & Milburn, Gerard J.: Quantum measurement and control.  (Myös ISBN 978-0-521-80442-4 (sidottu))  New York:  Cambridge University Press, 2009.  ISBN 978-1-107-42415-9  Finna:vaari.2053588  (englanniksi)
Kvantti-informaatiotiede
Jukka Davidsson

Jukka Davidsson (s. 1956/7) on suomalainen salaliittoteoreetikko, joka johtaa Me Kansa -nimistä liikettä ja edistää QAnon-uskomusjärjestelmää. Hän saavutti vankan kuulijakunnan suomalaisten QAnon-kannattajien yhteisössä. Hän on koulutukseltaan ekonomi.
Davidsson toimi yrittäjänä, kunnes hänen yrityksensä kaatui laman aikana 1992. Hän lähetti sittemmin kuudelle ministerille ja kaikille eduskuntaryhmille avoimen kirjeen, jossa hän piti monien yrittäjien, asuntovelallisten ja takaajien kohtelua lamassa Suomen ihmisoikeussitoumusten vastaisena. Davidsson myös piti yleistä suhtautumista laman uhreihin välinpitämättömänä ja katsoi, ettei laman uhrien näkökulma herättänyt mielenkiintoa. Davidsson oli vuoden 2015 eduskuntavaaleissa ehdokkaana Itsenäisyyspuolueen listoilta. Maaliskuussa 2015 hän oli puhujalistalla Vladimir Putinia ja hänen Ukrainan-politiikkaansa tukeneessa sekä Venäjän-vastaisia pakotteita vastustaneessa konferenssissa Pietarissa. Paikalla oli myös monia Euroopan äärioikeiston edustajia, kuten Kultaisen aamunkoiton vaikuttajia, Roberto Fiore, Udo Voigt ja Nick Griffin.
Vuonna 2016 – Davidssonin jo toimiessa Me Kansa -liikkeen johtajana – Paavo Väyrynen otti Kansalaispuolueen asiantuntijajäseniksi Davidssonin, Timo Isosaaren ja Donetskin kansantasavaltaa tukeneen Jarmo Ekmanin. Davidssonin mukaan Me Kansa -liike jakoi samat päätavoitteet Kansalaispuolueen kanssa.
Salaliittoteoriat

Davidsson jakaa QAnon-uskomusjärjestelmään kuuluvan olettaman Donald Trumpista hyvän puolella pahaa vastaan taistelevana hahmona. Hän on pitänyt säännöllisesti luentoja eri puolilla Suomea ja esittänyt radikaaleja näkemyksiä maailmanpoliittisesta tilanteesta.
Luennoissaan Davidsson on viitannut globaaliin hallintoon, jota hän pitää uhkana perheelle, moraalille, kansakunnille ja uskonnolle. Hänen mukaansa Suomea ohjattiin 1980-luvulla salaa kohti Euroopan unionia. Hän uskoo tästä vastuussa olevien päättäjien joutuvan tuomiolle rikoksista ihmisyyttä vastaan kansainvälisessä tuomioistuimessa. Tällaiset ajatukset tulossa olevasta puhdistuksesta eliitin parissa ja Trumpin kannattajien johtamasta kansainvälisestä tuomioistuimesta ovat QAnon-uskomusten keskeisintä sisältöä. Davidsson on väittänyt myös salaliittoa edustavan suomalaisen virkakoneiston siirron Guantanamo Bayn vankileirille olevan odotettavissa. Davidssonin mukaan meneillään on salainen sotilaallinen operaatio, joka on suunnattu pedofiliaa ja lasten rituaalimurhia vastaan. Joe Bidenin jo astuttua virkaan Davidsson kertoi videolla tilanteen olevan kenraalien hallussa ja salaliittoa vastaan kamppailevan Trumpin palaavan valtaan.
Davidssonin mukaan Suomi on todellisuudessa ollut vuodesta 1995 saakka osakeyhtiö. Hänen mielestään kansanedustajien ja ministerien allekirjoittamat asiakirjat eivät sido tätä osakeyhtiötä. Käsitys valtion hallitsemisesta osakeyhtiönä on alun perin lähtöisin Yhdysvalloissa toimivan suvereenien kansalaisten liikkeen ajatusmaailmasta. Davidsson arvioi, että kolme miljardia ihmistä surmattaisiin joukkotuhonnassa vuoteen 2050 mennessä. Hän on vedonnut merkittävissä asemissa oleviin tietolähteisiin tai raportteihin, jotka Janne Riiheläisen mukaan käytännössä ovat Twitter-avauksia.
Me Kansa -liike

Me Kansa -liike merkittiin yhdistysrekisteriin nimellä Totuuskomissio-yhdistys ry. Me Kansan suljettu Facebook-ryhmä perustettiin huhtikuussa 2016, ja siellä oli kesäkuussa 2023 noin 6 700 jäsentä. Vuonna 2016 Me Kansa -liike kertoi tähtäävänsä "rikoksilla anastetun kansallisvaltio Suomen palauttamiseen kansalaisille, hallinnon puhdistamiseen sekä talouden laittamiseen kuntoon". Me Kansa on kuitenkin määritellyt itsensä epäpoliittiseksi liikkeeksi. Salaliittoteorioista kirjoittanut Pasi Kivioja pitää Me Kansaa tosiasiallisesti vallankumouksellisena liikkeenä, jonka tavoite on hallinnon vaihtaminen. Me Kansa kannattaa "globalistien" poistamista hallinnosta.
Me Kansa -liikkeen Facebookissa jakama sisältö on ollut samantyylistä kuin QAnon-sisältö. Siihen on kuulunut misinformaatiota ja salaliittoteorioita. Sisältöön on kuulunut myös väitteitä, joiden mukaan Venäjä olisi joutunut "pakotetuksi" Ukrainan sotaan ja olisi puolustautuva osapuoli.
Me Kansa -liike > Vapan veljekset

Huhtikuussa 2023 Keskusrikospoliisin esitutkinnan yhteydessä vangittiin Vapan veljekset (Marko ja Mikko) sekä Anne Oikarinen. Näistä kukin oli ollut aktiivinen Me Kansa -liikkeessä. Vapan veljekset olivat pyrkineet edistämään liikkeen sisällä teoriaa, jonka mukaan maanalaisissa tunneleissa käytäisiin salaisia taisteluita ja suoritettaisiin ihmiskunnan kohtaloon kytkeytyviä rituaaleja. Vapan veljekset olivat esiintyneet ahkerasti puhujina ja myös vierailleet Johan Bäckmanin lähetyksessä kertomassa näkemyksistään. Anne Oikarinen oli muun muassa haastatellut Me Kansa -liikkeen tapahtumien puhujia.
Kolmeen henkilöön kohdistunut epäily liittyi turvallisuussalaisuuden paljastamiseen. Ylen mukaan henkilöiden epäiltiin hankkineen turvallisuuden kannalta merkityksellisiä tietoja oikeudettomasti, yhdistäneen niitä ja julkaisseen netissä. Ylen mukaan julkaistuihin karttoihin oli merkitty tarkkoja tietoja Itä- ja Länsi-Suomen tunneleista, sähköasemista, linkkimastoista ja muuntamoista. Vapan veljekset kertoivat kartoittaneensa tunneleita, joita he salaliittoteorioissaan käsittelivät.
Jean Demozay

Hawker Hurricane II C -hävittäjäkone.
Jean-Francois ("Moses" tai "Morlaix") Demozay (21. maaliskuuta 1915 Nantes, Ranska – 19. joulukuuta 1945 Buc, Ranska) oli Britannian kuninkaallisissa ilmavoimissa palvellut ranskalainen sotilaslentäjä ja hävittäjä-ässä toisessa maailmansodassa. Demozay oli Brittiläisen Kansainyhteisön ulkopuolelta tulleista yksi eniten sodan alkupuolella ilmavoittoja kerännneistä taistelulentäjistä. Jotkin tiedot esittävät hänelle jopa 21 vihollisen lentokoneen pudotusta. Demozay toimi aluksi siviililentäjänä. Ennen sotaa hänet oli vapautettu asepalveluksesta tapaturmassa vammautumisen vuoksi, mutta sodan sytyttyä hän ilmoittautui vapaaehtoiseksi ja pääsi pian taistelulentäjäksi.
Demozay kunnostautui erityisesti Messerschmitt Me 109 -koneiden pudottajana ilmataisteluissa, jolloin kyseessä olivat lähinnä sen E (Emil)- sekä F (Franz/Friedrich)-versiot, joskin hän pudotti myös vähintään kolme Focke-Wulf Fw 190 -konetta. Hänen lopullinen ilmavoittojen määränsä oli 18 varmistettua ilmavoittoa sekä kaksi todennäköistä ja neljä vaurioitettua vastustajan lentokonetta. Demozayn sotilasarvo oli everstiluutnantti. Useimmat pudotuksensa Jean Demozay teki Supermarine Spitfire Mk V -hävittäjäkoneella. Sitä ennen muun muassa Dunkerquen evakuointioperatioon osallistunut Demozay oli lentänyt Hawker Hurricane Mk I- ja Mk II -hävittäjillä. Hän siirtyi muihin tehtäviin palveltuaan RAF:n Sqn. No.1:ssa ja No.91:ssa vuoden 1943 alun jälkeen.
Sodan jälkeen Demozay toimi koulutusyksikön apulaiskomentajana Ranskassa. Hän kuoli 30-vuotiaana lento-onnettomuudessa. Hän sai useita sotilaan tunnustuspalkintoja: kuten DSO:n sekä DFC:n soljella, Sotilasansiomitalin sekä Kunnialegioonan komentajan arvon. Sotilaallisia kunnianosoituksia eri tehtävissä sekä useilla rintamilla, myös tulkkina ja kouluttajana toimineelle Demozaylle kertyi Ranskan ja Britannian ohella myös Tšekkoslovakiasta, Belgiasta sekä Yhdysvalloista.
Käännös suomeksi
Régine Deforges

| Régine Deforges |
| --- | --- |
 Régine Deforges
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. elokuuta 1935 Montmorillon
Kuollut: 3. huhtikuuta 2014 (78 vuotta) Pariisi
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija, toimittaja ja kustantaja
Kirjailija
Kirjallinen suuntaus: eroottinen kirjallisuus
Pääteokset:  La bicyclette bleue (1982) (Sininen polkupyörä, 1984)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Régine Deforges (15. elokuuta 1935 Montmorillon – 3. huhtikuuta 2014 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija, toimittaja ja kustantaja.
Deforges aloitti työelämänsä toimittajana ja pornografiaksi leimatun eroottisen kirjallisuuden kustantajana.
Hänen tunnetuin romaaninsa La bicyclette bleue ilmestyi 1982 (Sininen polkupyörä, 1984). Siitä tehtiin vuonna 2001 televisiosarja. Se on kertomus rakkaudesta, riippuvuudesta, intohimosta ja selviytymisestä toisen maailmansodan aikaisessa Bordeaux’ssa. Kirjan jälkeen hän kirjoitti sille jatkoksi sarjan, jossa seurataan päähenkilö Léa Delmas’n matkoja.
Règine Deforges oli Société des Gens de Lettres de Francen puheenjohtaja ja Prix Féminan tuomariston jäsen. Hän asui Pariisissa.
Suomennetut teokset

Sininen polkupyörä. Ensimmäinen osa, 1939-1942; suom. Anja Leppänen. Gummerus, 1984. ISBN 951-20-2546-9
Sininen polkupyörä. 1942–1944 eli Viettelysten Pariisi, Toinen osa, suom. Anja Leppänen. Gummerus, 1985 ISBN 951-20-2617-1
Rakkauden riemukaari 1944–1945; suom. Irja Sorri. Gummerus, 1986 ISBN 951-20-2734-8
Nunnien kapina; suom. Hanno Vammelvuo. Gummerus, 1989 ISBN 951-20-2911-1
Jung, Irmeli. ; Deforges, Régine. Juliette Gréco kuvat Irmeli Jung ; tekstit Régine Deforges. Imprimerie nationale, 1990.
Lola; suomentanut Annikki Suni. Gummerus, 1991 ISBN 951-20-3809-9
Musta tango; suomentanut Sirkka Aulanko. Gummerus, 2003. ISBN 951-20-6242-9
Silkkitie; suomentanut Marja Luoma. Gummerus, 2004. ISBN 951-20-6459-6
Aiheesta muualla

Deforges, Régine Kirjasampo. Viitattu 24.6.2021.
Sininen polkupyörä Kirjasampo. Viitattu 24.6.2021.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Paul Delvaux

Willy Bosschem: Paul Delvaux'n muotokuva
Paul Delvaux (23. syyskuuta 1897 – 20. heinäkuuta 1994) oli belgialainen surrealistinen taidemaalari.
Liègen maakunnassa syntynyt Delvaux opiskeli Brysselissä. Hän alkoi 1920–1930-lukujen vaihteessa saada vaikutteita Giorgio de Chiricon metafyysisestä taiteesta.
Delvaux'n maalausten yhtenä usein toistuvana aiheena ovat alastomat naiset, jotka tuijottavat ja liikehtivät kuin hypnotisoituina esimerkiksi rautatieasemilla ja vanhoissa palatseissa. Naisten ohella maalauksissa esiintyy luurankoja, knallipäisiä miehiä ja hämmentyneitä tieteilijöitä. Maalausten perspektiivivaikutelma on usein epätodellinen ja unenomainen kuten de Chiricon metafyysisissä maalauksissa. Yleisesti ottaen Delvauxin voidaan sanoa olleen kiinnostuneempi viivasta kuin väristä, ja jotkut hänen 1950-luvun työnsä ovatkin lähes yksivärisiä.
Vuonna 1965 Delvaux nimitettiin Belgian kuninkaallisen taideakatemian johtajaksi. Hänen nimeään kantava museo Paul Delvaux Museum avattiin vuonna 1982 Saint-Idesbaldissa, Länsi-Flanderissa. Delvaux kuoli Veurnessa 20. heinäkuuta 1994 elettyään 96 vuotta ja kymmenen kuukautta.