stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rover
Rover-mallit > Rover-merkkiset MG Roverin alaisena esitellyt mallit (2000–2005)

Pikkuautot
2003–2005 CityRover
Perheautot
2000–2005 Rover 45
2003–2005 Rover Streetwise
Pakettiautot
2003–2005 Rover Commerce
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rover Wikimedia Commonsissa
Epävirallinen MG Rover-MySpace-sivu
Portugalilainen Mg-Rover-kerho (Arkistoitu – Internet Archive)
Puolalainen MG Rover-kerho
Espanjalainen MG Rover-kerho (Arkistoitu – Internet Archive)
Tšekkiläinen MG-Rover-yhteisö
Rover 8HP  Two-seater from 1904 in London to Brighton Veteran Car Run 2010
Rover 1905
Rover Tourer 1926
1936 Rover 10
Roverin kaasuturbiinimoottorilla varustettu kokeilumalli
1962 Rover 80 (P4)
Rover 2000 (P6)
Alkuperäinen Range Rover
1985 Rover Vitesse (SD1)
1996 Rover 400
2002 Rover 25
Lidija Ginzburg

| Lidija Ginzburg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1902 Odessa, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 17. heinäkuuta 1990 Leningrad, Neuvostoliitto
Ammatti:  kirjailija, kriitikko
Kirjailija
Äidinkieli: Venäjä
Tuotannon kieli: venäjä
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Lidija Jakovlevna Ginzburg (ven. Ли́дия Я́ковлевна Ги́нзбург; 18. maaliskuuta 1902 Odessa, Venäjän keisarikunta – 17. heinäkuuta 1990 Leningrad, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko ja esseisti. Hän oli Leningradin piirityksen aikana kaupungissa ja selvisi sieltä hengissä.
Ginzburg muutti Odessasta Leningradiin vuonna 1922 ja aloitti Taidehistorian korkeakoulussa opettajinaan Juri Tynjanov ja Boris Eihenbaum, jotka ovat venäläisen formalismin kaksi merkittävää hahmoa. Häntä itseään on luonnehdittu nuorformalistiksi.
Ginzburg selvisi hengissä paitsi Leningradin piirityksestä, myös 1940-luvun ja 1950-luvun alun juutalaisvastaisesta kampanjasta ja ystävystyi runoilijoiden uuden sukupolven kanssa sekä kannusti heitä. Hehin kuului muun muassa Alexander Kushner.
Ginzburg julkaisi useita merkittäviä kriittisiä tutkimuksia, esimerkiksi 'Lermontovin luova polku' ("Tvorcheskii put' Lermontova", 1940), 'Herzenin "Menneisyyteni ja ajatteluni" ("'Byloe i dumy' Gertsena", 1957), 'Lyriikasta' ("O lirike", 1964; 2. laaj. p. 1974), 'Psykologisesta proosasta' ("O psikhologicheskoi proze", 1971 2. uud. p. 1977) ja 'Kirjallisesta sankarista' ("O literaturnom geroe", 1979).
Ginzburg aloitti Leningradin piirityksen aikana vuonna 1942 muistiinpanojen tekemisen. Päiväkirjan tekstejä on julkaistu ensimmäisen kerran kirjallisuuslehti Nevassa vuonna 1984. Teos on ilmestynyt suomeksi nimellä Leningradin piirityksen päiväkirja (Into, 2011). Oxfordin yliopiston professori Andrei Zorin on julkaissut Ginzburgin 1940-luvun proosaa tieteellisenä laitoksena, johon sisältyy myös päiväkirja.
Suomennettu teos

Leningradin piirityksen päiväkirja.  ((Zapiski blokadnogo čeloveka, 1987.) Suomentanut Kirsti Era)  Helsinki:  Into, 2011.  ISBN 978-952-264-067-3
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Oleg Hlevnjuk

Oleg Hlevnjuk vuonna 2017.
Oleg Vitaljevitš Hlevnjuk (ven. Олег Витальевич Хлевнюк; s. 7. heinäkuuta 1959 Vinnytsja, Ukrainan SNT) on venäläinen historioitsija, joka työskentelee Venäjän federaation valtionarkistossa. Hän on tutkinut erityisesti Neuvostoliiton ja stalinismin historiaa, ja hänen teoksiaan on käännetty useille kielille, Josif Stalinin elämäkerta on käännetty myös suomeksi.
Teoksia

Сталин и Орджоникидзе: конфликты в Политбюро в 30-е годы (1993)
Политбюро: Механизмы политической власти в 1930-е годы (1996)
Хозяин: Сталин и утверждение сталинской диктатуры (2001)
Cold Peace: Stalin And The Soviet Ruling Circle, 1945–1953 (2004) – Yoram Gorlitzkin kanssa
В соавторстве с Й. Горлицким: Холодный мир. Сталин и завершение сталинской диктатуры (2011)
Сталин: Жизнь одного вождя (2015)
Stalin: Diktaattorin uusi elämäkerta (2019)
Aiheesta muualla

Mikkonen, Erkka – Puukka, Päivi: Stalin rakasti elokuvia, himoitsi nuoria tyttöjä eikä uskaltanut jättää henkiin ketään, joka oli mahdollinen vastustaja. (Oleg Hlevnjukin haastattelu.) Yle Uutiset 7.12.2019.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  Google Scholar  ORCID  ResearcherID  Scopus 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Phil Coulson

| Phil Coulson |
| --- | --- |
Luoja(t):   Mark Fergus  Hawk Ostby  Art Marcum  Matt Holloway 
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Iron Man (2008)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Phillip J. Coulson
Ryhmäsidokset:  S.H.I.E.L.D.
Phil Coulson on Marvel Cinematic Universen elokuvissa ja televisiosarjoissa esiintyvä hahmo, jota näyttelee Clark Gregg. Hän on rauhanturva- ja vakoilujärjestö S.H.I.E.L.D.:n agentti. Hän on esiintynyt elokuvissa Iron Man (2008), Iron Man 2 (2010), Thor (2011), The Avengers (2012) ja Captain Marvel (2019). Hahmo on myös yksi televisiosarjan S.H.I.E.L.D. Agentit (2013–2020) päähenkilöistä. Hahmo on sittemmin esiintynyt myös Marvel Comicsin sarjakuvissa sekä Marvel Animationin animaatiosarjoissa.
Marvel Cinematic Universe > Elokuvat

Phil Coulson esiteltiin elokuvassa Iron Man, jossa hän yritti udella Tony Starkilta tietoja tämän ajasta terroristijärjestö Kymmenen Sormuksen panttivankina Afganistanissa. Hän on myös yksi useista S.H.I.E.L.D.-agenteista, jotka Pepper Pottsin opastamina yrittävät pidättää Obadiah Stanen, joka oli tehnyt yhteistyötä Kymmenen Sormuksen kanssa ja havitellut Stark-yhtiöitä itselleen. Elokuvassa Iron Man 2 Coulson saa tehtäväkseen valvoa Starkia, kun tämä syntetisoi uutta alkuainetta kaarireaktorin voimanlähteeksi. Mutta sitten Coulson saa tehtäväkseen lähteä suorittamaan uutta tehtävää New Mexicoon. Sekä elokuvan lopputekstien jälkeinen kohtaus että elokuvan Thor juoni paljastivat, että Coulsonin tehtävä oli tutkia kraateri, johon Thorin vasara oli pudonnut. Coulson ja Thor ansaitsevat elokuvan aikana toistensa luottamuksen ja varmistavat, että S.H.I.E.L.D. tekisi Thorin kanssa yhteistyötä vastaisuudessakin. Elokuvassa The Avengers Coulson saa kuolettavan haavan Lokin valtikasta ja S.H.I.E.L.D.:n johtaja Nick Fury käyttää tätä motivoidakseen Kostajia tekemään yhteistyötä. Captain Marvelissa, joka sijoittuu vuoteen 1995, Coulson oli vielä aloitteleva S.H.I.E.L.D.-agentti, mutta työskenteli jo siihen aikaan suoraan Furylle, joka oli jo silloin esimiesasemassa.
Muut esiintymiset > Animaatio

Coulsonin nimi mainittiin animaatiosarjan Iron Man: Armored Adventures jaksossa ”Extremis” yhtenä S.H.I.E.L.D.-agenteista, jotka kohtasivat ja joutuivat mutatoituneen Mallenin tyrmäämiksi.
Clark Gregg ääninäyttelee Coulsonia myös animaatiosarjassa Ultimate Spider-Man, jossa hän on toimii kahdella ensimmäisellä kaudella peitetehtävissä Peter Parkerin koulun rehtorina.
Finnsnesin kirkko

| Finnsnesin kirkko Finnsnes kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Senja, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nord-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1979
Suunnittelija:  Nils Toft
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  750
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Finnsnesin kirkko (norj. Finnsnes kirke) on Senjan kunnassa Norjassa sijaitseva kivikirkko vuodelta 1979.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Finnsnesin kirkko Wikimedia Commonsissa
Kyttyrälohi

| Kyttyrälohi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Lohikalat Salmoniformes
Heimo::  Lohet Salmonidae
Suku::  Tyynenmerenlohet Oncorhynchus
Laji::  gorbuscha
Kaksiosainen nimi
 Oncorhynchus gorbuscha  (Walbaum, 1792) 
Katso myös
   Kyttyrälohi Wikispeciesissä   Kyttyrälohi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kyttyrälohi (Oncorhynchus gorbuscha) on lohikalojen heimoon kuuluva anadrominen vaelluskala, jonka alkuperäinen esiintymisalue sijoittuu Tyynenmeren pohjoisosiin, mutta on levittäytynyt ihmisen avustuksella Pohjois-Atlantille. Kyttyrälohen nimi tulee ennen kutua koiraalle kehittyvästä kyttyrästä.
Koko ja ulkonäkö

Kyttyrälohi elää kaksi vuotta ja kasvaa 40–50 senttimetrin pituiseksi ja 1,5–2 kilogramman painoiseksi. Kotoperäisestä lohesta (Salmo salar) kyttyrälohen erottaa suurista, ovaaleista täplistä sekä pienistä suomuista. Kutuaikana kyttyrälohen noustessa jokiin koiraalle kehittyy helposti tunnistettava selkäkyttyrä sekä koukkuleuka.
Levinneisyys

Kyttyrälohen alkuperäinen levinneisyysalue sijoittuu Tyynenmerenpuoleiseen Aasiaan ja Pohjois-Amerikkaan. Venäläiset ovat istuttaneet kyttyrälohta Itämereen, Vienanmereen ja Muurmannin rannikolle 1950-luvulta asti. Niistä istutuksista peräisin olevia kyttyrälohia on tavattu Suomessa Näätämöjoesta, Tenojoesta ja Inarijoesta. Kyttyrälohen levinneisyys kattaa nykyään laajasti myös Norjan rannikon.
Elintavat

Kyttyrälohet ovat generalisteja ja niiden ruokavalio koostuu pienistä kaloista, äyriäisistä sekä muista selkärangattomista.
Kyttyrälohen elinkierto on aina kaksivuotinen ja lajista esiintyy parillisten ja parittomien vuosien kantoja. Kyttyrälohien kutuaika on heinä-syyskuussa ja lajin poikaset vaeltavat mereen seuraavana kesänä noin 4-5 cm mittaisina. Aikuiset palaavat toisena elinvuotenaan loppukesästä synnyinjokeensa kutemaan. Kudun jälkeen kaikki yksilöt kuolevat. Koska kyttyrälohen elinkierto kestää aina kaksi vuotta, lajista esiintyy parittomien ja parillisten vuosien kantoja, jotka eivät lisäänny keskenään.
Kyttyrälohi vieraslajina

Kyttyrälohi on vieraslaji, joka on levinnyt ihmisen toiminnan tuloksena Eurooppaan. Venäläiset ovat istuttaneet kyttyrälohta Itämereen, Vienanmereen ja Muurmannin rannikolle 1950-luvulta asti, jolloin ei kuitenkaan saatu kotiutettua luonnossa lisääntyviä kantoja. 1980-luvulla Venäjällä siirryttiin istuttamaan pohjoisempaa kyttyrälohikantaa, jolla saatiin kotiutettua vahvoja luonnossa lisääntyviä kantoja erityisesti Vienanmereen laskeviin jokiin. Täältä kyttyrälohi on hiljalleen levittäytynyt myös Barentsinmereen laskeviin jokiin ja 2000-luvun alussa kyttyrälohen lisääntyviä kantoja on tavattu Pohjois-Suomessa Näätämöjoessa ja Pohjois-Norjassa Itä-Finnmarkin joissa. Sittemmin istutuksista peräisin olevia kyttyrälohia on tavattu Suomessa Näätämöjoesta, Tenojoesta ja Inarijoesta.
Vuonna 2017 kyttyrälohen esiintymisalue ja yksilömäärät alkoivat lisääntyä räjähdysmäisesti Pohjois-Atlantilla Suomen ja Norjan joissa. Kasvukäyrä kiihtyi uudestaan vuonna 2021. Tenojokeen arvioitiin ennen vuotta 2017 nousseen tavallisesti maksimissaan muutamia satoja kyttyrälohia vuodessa (parittomina vuosina). Vuosina 2017 ja 2019 niitä arvioitiin nousseen noin 5000 yksilöä ja vuonna 2021 noin 50 000 yksilöä. Parillisten vuosien kannat ovat samaan aikaan pysyneet pieninä.
Kyttyrälohikantojen valtavan kasvun uskotaan johtuvan muuttuvista ilmasto-olosuhteista, jotka ovat kytköksissä ilmastonmuutokseen. Lämpenevät keväät Barentsin alueella ovat luultavasti auttaneet kyttyrälohen poikasten eloonjääntiä, joka heijastuu jokiin kutemaan palaavien aikuisten kyttyrälohien määrään.
Kyttyräloheen kehitetään erilaisia torjuntamenetelmiä. Suomessa Luonnonvarakeskuksen koordinoimassa hankkeessa kehitetään kyttyräloheen soveltuvaa nuottaa sekä ajoverkkoa (Barents IAS). Norjassa on tarkoitus pystyttää Tenojokeen kesällä 2023 pato, jonka tarkoitus on estää kyttyrälohen nousu, mutta päästää muut kalalajit jatkamaan vaellustaan.
Kyttyrälohta tulisi siksi pyydystää mahdollisimman paljon, sillä se soveltuu mainiosti ihmisravinnoksi, ja maultaan se ei eroa Atlantin lohesta. Koska kyttyrälohet kuolevat kutemisen jälkeen, jokainen kutemaan päässyt yksilö on kalastuksen kannalta menetetty.
Aiheesta muualla

Luontoportti: Kyttyrälohi (Oncorhynchus gorbuscha)
Oncorhynchus gorbuscha Luonnontieteellinen keskusmuseo.
Oncorhynchus gorbuscha (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q673380  Wikispecies: Oncorhynchus gorbuscha  ADW: Oncorhynchus_gorbuscha  BOLD: 48257  CoL: 74N5S  EoL: 46563135  EUNIS: 9979  Fauna Europaea: 304719  Fauna Europaea (new): ec0b3bbf-d8b5-4627-8a22-43977f4dd76e  FishBase: 240  GBIF: 5204037  iNaturalist: 107570  IRMNG: 10852810  ITIS: 161975  NAS: 906  NatureServe: 2.104110  NBN: NBNSYS0000184909  NCBI: 8017  NOAA: pink-salmon  Observation.org: 598296  OBIS: 127182  ODNR: pink-salmon  Open Tree of Life: 739927  WoRMS: 127182  Laji.fi: MX.52999
Rush (Anna Abreun albumi)

| Rush Anna Abreu |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2010–2011
 Julkaistu: 30. maaliskuuta 2011
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Jukka Immonen, Patric Sarin, DJ Mobster, Jussi Nikula
 Tyylilaji: pop, elektro, dance, R&B, hip hop
 Kesto: 37.48
 Levy-yhtiö: Sony Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Anna Abreun muut julkaisut
| Just a Pretty Face? 2009 | Rush 2011 | Greatest Hits 2012 |
Singlet albumilta Rush
 ”Hysteria” Julkaistu: 10. tammikuuta 2011  ”Worst Part Is Over” Julkaistu: 25. huhtikuuta 2011  ”Stereo” Julkaistu: 25. elokuuta 2011  ”Be with You” Julkaistu: 23. marraskuuta 2011
Rush on Anna Abreun neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 30. maaliskuuta 2011 Sony Musicin kautta. Albumi nousi julkaisuviikollaan suoraan Suomen virallisen listan sijalle 1. myyden kultalevyyn oikeuttavan määrän, 10 000 kappaletta. Loppuvuoteen 2013 mennessä albumia oli myyty 11 940 kappaletta.
Albumin ensimmäinen single "Hysteria" julkaistiin 10. tammikuuta 2011. Kappaleeseen kuvattiin myös musiikkivideo. Toisena singlenä julkaistiin "Worst Part Is Over" 25. huhtikuuta 2011. Kappaleella vierailee rap-artisti Redrama. Albumin on pääosin tuottanut Jukka Immonen.
Kappaleet

Hysteria – 4.06
Worst Part Is Over – 3.38 (mukana Redrama)
Stereo – 4.05
Broken Kind of Good Love – 3.33 (tuotannossa mukana Patric Sarin)
Send You Packing – 3.11 (tuotannossa mukana DJ Mobster)
Mend – 4.34
This Girl – 3.13 (tuotannossa mukana Patric Sarin)
Other Side – 3.57
Dynamite – 3.56
Be With You – 3.31 (tuotannossa mukana Jussi Nikula)
Arvostelut

Dome.fi:
Helsingin Sanomat:
Rumba:
Stara.fi:
V2.fi:
Aiheesta muualla

Rush Discogsissa (englanniksi)
Anna Abreu
| --- | --- |
Studioalbumit:   Anna Abreu  Now  Just a Pretty Face?  Rush  V  Sensuroimaton versio 
Kokoelmat:  Greatest Hits
Singlet:   "End of Love"  "Ivory Tower"  "Are You Ready"  "Vinegar"  "Silent Despair"  "Something About U"  "Come Undone"  "Music Everywhere"  "Impatient"  "Slam"  "Hysteria"  "Worst Part Is Over"  "Stereo"  "Be With You"  "Ra-ta ta-ta"  "Right In Front Of You"  "Bandana"  "Ayo"  "Grindaa ja flowaa"  "Kaikki mussa rakastaa kaikkea sun"  "Räjäytä mun mieli"  "Soo soo"  "Jouluyö, juhlayö"  "Amor amor"  "Yhen elämän juttu"  "Takaisin kotiin"  "Se syö naista"  "Sytyn"  "Teipillä tai rakkaudella"  "Lusikat"  "20 Ave Mariaa"  "Huuliharppu (Antonio)"  "Levoton tyttö"  "Jos menet pois"  "Kaikki paitsi sydän"  "Paholainen (Querido)"  "Eilisen mä"  "Sisko"  "Sulle tehty"  "Valheista kaunein" 
Muuta:  Diskografia
Ruskeasuon ratsastushalli

| Ruskeasuon ratsastushalli |
| --- | --- |

Sijainti:  Vanha Ruskeasuo, Ruskeasuo, Suomi
Koordinaatit:  60°11′56″N 24°54′37″E﻿ / ﻿60.198755°N 24.910415°E﻿ / 60.198755; 24.910415
Rakennustyyppi:  Liikuntapaikka
 fiRuskeasuon ratsastushalli 
  
Ruskeasuon ratsastushalli eli Olympiamaneesi (tunnetaan myös nimellä Ruskeasuon liikuntahalli) on Helsingin keskuspuiston laidalla Ruskeasuon kaupunginosassa sijaitseva ratsastus- ja liikuntahalli. Vuonna 1940 valmistuneen rakennuksen on suunnitellut Rakennushallituksen silloinen yliarkkitehti Martti Välikangas.
Historia

Ruskeasuon ratsastushallin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1938, kun Helsinki oli saanut järjestettäväkseen alun perin Tokiossa pidettäväksi aiotut vuoden 1940 kesäolympialaiset. Hallissa ei ollut tarkoitus järjestää varsinaisia kilpailuja, vaan sen piti palvella osallistujien harjoittelutilana ja hevosten vierastallina. Sijoituspaikan ratkaisi läheisen Laakson ratsastusstadionin sijainti. Pinta-alaltaan noin 7 000 m²:n suuruinen ratsastushalli oli valmistuessaan Pohjoismaiden suurin ja sen maneesi oli Euroopan toiseksi suurin. Katsomoissa oli tilaa 4 500:lle hengelle.
Toisen maailmansodan syttymisen vuoksi vuoden 1940 olympialaiset peruttiin ja ratsastushalli toimi sodan ajan varastotilana. Vuonna 1946 sen eteläpää muutettiin raitiovaunuvarikoksi ja ratsastajille jäi vain osa hallista. Sama tila on myös nykyään hevosharrastajien käytössä. Vuoden 1952 kesäolympialaisia varten halliin rakennettiin tallit, joihin majoitettiin kisoihin osallistuvia hevosia. Ratsastushallin sisällä ei kilpailtu, mutta kouluratsastus järjestettiin vieressä olevalla kentällä. Myös kenttäratsastuksen maasto-osuuden lähtö tapahtui Ruskeasuon ratsastushallin luota.
Vuonna 1962 koko rakennus muutettiin liikuntakäyttöön. Eteläpäähän valmistui käsipallokenttä ja halliin rakennettiin myös toinen kerros. Lisäksi alakertaan saneerattiin nyrkkeily- ja voimailutilat. 1990-luvulla ratsastushallissa suoritettiin peruskorjaus, joka valmistui vuonna 2000.
Nykypäivä

Nykyään ratsastushallin eteläpää on edelleen liikuntakäytössä. Hallissa on palloilu-, nyrkkeily- ja voimailusalit, tilat pöytätennistä verten sekä kahvila ja kokoussali. Lisäksi ulkona on talvisin luistinratana toimiva pallokenttä sekä jousiammuntarata, joiden kanssa ratsastushalli muodostaa Ruskeasuon urheilupuiston. Alueella toimii muun muassa vuonna 1929 perustettu Keskustalli, joka on Suomen vanhin ratsastuskoulu. Myös Helsingin poliisilaitoksen ratsupoliisin tallit ovat Ruskeasuolla. Maneesin ja tallien lisäksi alueella on kaksi ulkona sijaitsevaa ratsastuskenttää ja keskuspuistossa kiertää neljän kilometrin mittainen ratsastuspolku.
Vuonna 2009 aloitti toimintansa Pro Olympiamaneesi -liike, jonka tarkoituksena on palauttaa ratsastushalli kokonaan alkuperäiseen käyttöönsä. Hanketta ovat aktiivisesti vieneet eteenpäin muun muassa kouluratsastaja Kyra Kyrklund sekä kansanedustajat Leena Harkimo ja Katri Komi.
Ruskeasuon ratsastushalli kuuluu muiden Helsingin olympialaisia varten rakennettujen urheilupaikkojen tavoin Museoviraston inventoimiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruskeasuon ratsastushalli Wikimedia Commonsissa
Ab Hippodrom Oy (uusi) Pörssitiedossa
Kesäolympialaisten 1952 suorituspaikat
Helsingin olympiastadion 
 Harmaja | Helsingin uimastadion | Helsingin Velodromi | Huopalahden ampumarata | Laakson ratsastusstadion | Liuskasaari | Malmin ampumarata 
 Soutustadion | Messuhalli | Ruskeasuon ratsastushalli | Soutustadion | Talin laukkarata | Tennispalatsi | Töölön pallokenttä | Westendin tennishalli, Espoo 
 Ahveniston maauimala, Hämeenlinna | Kaurialan kenttä, Hämeenlinna | Kotkan urheilukeskus | Kupittaan jalkapallostadion, Turku | Lahden kisapuisto | Ratinan stadion, Tampere
Tilkan ratiovaunuhalli vuonna 1948.
Poliisihevosia Ruskeasuon urheiluhallilla 2017.
Ruskeasuon urheiluhallin pääovi
Hedelmä

Hentolituruohon (Arabidopsis thaliana) hedelmiä eli lituja.
Hedelmä on kasvitieteen määritelmän mukaan emin sikiäimestä hedelmöityksen jälkeen kehittynyt elin, jossa ovat kasvin siemenet.
Hedelmät jaetaan kasvitieteessä kuiviin ja meheviin hedelmiin. Jälkimmäisiä edustavat esimerkiksi kurkku ja tomaatti. Kuivissa hedelmissä sikiäimen seinän solukot kuivuvat ja kovettuvat soluseinien paksuuntuessa ja puutuessa. Mehevissä hedelmissä sikiäimen seinän solukot laajenevat, ja osa niistä kehittyy ohutseinäisiksi ja meheviksi. Kuivat hedelmät jaetaan kolmeen tyyppiin sen mukaan, minkälaisista sikiäimistä ne kehittyvät, eli aukeaviin hedelmiin, pähkylöihin ja lohkohedelmiin. Mehevät hedelmät jaetaan marjoihin ja luumarjoihin. Luumarjoista voidaan erottaa myös kerrannaisluumarjat, jotka ovat usean luumarjan muodostamia rykelmiä.
Pohjushedelmiksi (esimerkiksi pohjusmarja tai pohjuspähkylä) nimitetään hedelmiä, joissa hedelmän muodostumiseen osallistuu sikiäimen lisäksi kukkapohjus ja sen osuus on suuri hedelmämäisestä rakenteesta. Pohjushedelmä voi olla kuiva hedelmä, kuten pohjuspähkylä, tai mehevä, kuten pohjusmarja. Kuivia pohjushedelmiä ovat esimerkiksi voikukkien lenninhaivenelliset pohjuspähkylät ja meheviä pohjushedelmiä ovat muun muassa mansikoiden ja omenoiden syötävät osat sekä ruusujen kiulukat. Nimitys epähedelmä perustuu tulkintaan, jossa hedelmään katsotaan kuuluvan vain sikiäimestä peräisin olevat solukot.
Pienehköjä sekä yleensä pyöreähköjä ja meheviä hedelmiä, kuten puutarhamansikkaa tai katajan käpyjä, kutsutaan yleiskielessä ja gastronomiassa marjoiksi, vaikka ne eivät kasvitieteellisessä mielessä marjoja olisikaan.
Kuivia hedelmiä

aukeavat hedelmät kehittyvät yksi- tai useampilokeroisista sikiäimistä, jossa lokerossa on useita siemenaiheita.
tuppilo: yhdestä emilehdestä muodostuva, saumaa myöten aukeava kuiva hedelmä.
palko: yhdestä emilehdestä muodostuva, saumasta ja selkäsuonesta avautuva hernekasvin hedelmä.
kota: useasta emilehdestä muodostuva aukeava hedelmä. Useita tyyppejä kuten laitaluomainen kota, hammasluomainen kota, kansiluomainen kota, reikäluomainen kota, tuppilokota ja litu.
pähkylä: kuiva ja aukeamaton hedelmä, joka kehittyy sikiäimestä, jossa on yksi ainoa siemenaihe. Pähkylöihin luetaan myös jyvät. Isoja pähkylöitä nimitetään pähkinöiksi.
lohkohedelmä: kuiva ja aukeamaton hedelmä, joka kehittyy kaksi- tai useampilokeroisesta sikiäimestä, joiden kussakin lokerossa on vain yksi siemenaihe.
Meheviä hedelmiä

marja: mehevä, yleensä monisiemeninen hedelmä.
luumarja: hedelmä, jossa mehevä tai kuiva ja kuituinen kerros peittää kovan hedelmän sisäseinän, jonka sisällä on itse siemen.
kerrannaisluumarja: hedelmä, jossa luumarjan rakenne toistuu moneen kertaan muodostaen yhden suuremman kokonaisuuden, esimerkiksi vadelma.
Lehtopalsamin (Impatiens noli-tangere) hedelmänä oleva sinkokota.
Sinivatukan (Rubus caesius) hedelmänä oleva kerrannaisluumarja.
Rooman ePrix 2023

|  Rooman ePrix 2023 |
| --- | --- |
 13. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 2022–2023. 

Päivämäärä:  15. heinäkuuta 2023
Sijainti:  Circuito Cittadino dell’EUR, Rooma
Rata:  Katurata   3,380 km
Pituus:  27 kierrosta, 91,260 km
Sää:  Kuiva 32–33°C
 
Paalupaikka
Kuljettaja:   Mitch Evans  (Jaguar)
Aika:  1:39.089
Nopein kierros
Kuljettaja:   Mitch Evans  (Jaguar)
Aika:  1:41.694 (kierroksella 19)
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Mitch Evans  (Jaguar)
Toinen:   Nick Cassidy  (Envision)
Kolmas:   Maximilian Günther  (Maserati)
|  Rooman ePrix 2023 |
| --- | --- |
 14. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 2022–2023. 

Päivämäärä:  16. heinäkuuta 2023
Sijainti:  Circuito Cittadino dell’EUR, Rooma
Rata:  Katurata   3,380 km
Pituus:  24 kierrosta, 81,120 km
Sää:  Kuiva 34–35°C
 
Paalupaikka
Kuljettaja:   Jake Dennis  (Andretti)
Aika:  1:37.986
Nopein kierros
Kuljettaja:   Jean-Éric Vergne  (DS Penske)
Aika:  1:40.264 (kierroksella 19)
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Jake Dennis  (Andretti)
Toinen:   Norman Nato  (Nissan)
Kolmas:   Sam Bird  (Jaguar)
Rooman ePrix 2023 (virallisesti 2023 Hankook Rome E-Prix) oli Formula E -sarjan kauden 2022–2023 ePrix, joka sisälsi kaksi osakilpailua. Kilpailut olivat kauden 13. ja 14. osakilpailu. Rooman ePrix ajettiin väliaikaisellä katuradalla Italian Circuito Cittadino dell’EURilla Roomassa.
Ensimmäisen ePrix’n voitti uusiseelantilainen Mitch Evans. Toisen osakilpailun voittoon ajoi britti Jake Dennis. Molemmat osakilpailut voitettiin paalupaikalta. Sekä Evans että Dennis nappasivat voitoillaan myös maksimipisteet yhdestä osakilpailuista (voitto, nopein kierros 10. parhaan joukossa ja paalupaikka).