stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo vuonna 1901 kuolleista henkilöistä
Toukokuu

3. toukokuuta – Irving C. Rosse, yhdysvaltalainen lääkäri, hermotautien professori ja tutkimusmatkailija (s. 1842)
13. toukokuuta – Carl Arvid Mauritz Standertskjöld, suomalainen Venäjän keisarillisen armeijan kenraalimajuri ja vapaaherra (s. 1826)
14. toukokuuta – Robert Salomon Savander, suomalainen Venäjän keisarillisen armeijan kenraalimajuri, virkamies ja opettaja (s. 1833)
19. toukokuuta – Marthinus Wessel Pretorius, eteläafrikkalainen poliitikko, sotilas, Transvaalin presidentti 1866–1871, Oranjen vapaavaltion valtiollinen presidentti 1860–1863 ja Pretorian perustaja (s. 1819)
21. toukokuuta – Joseph Olivier, ranskalainen rugbynpelaaja ja olympiamitalisti (s. 1874)
22. toukokuuta – Gaetano Bresci, italialainen anarkisti ja kuningas Umberto I:n murhaaja (s. 1869)
24. toukokuuta – Ferdinand von Nordenflycht, preussilainen poliitikko, virkamies ja Sleesian maakunnan maaherra 1873–1874 (s. 1816)
27. toukokuuta – Fritz von Dardel, ruotsalainen upseeri ja kuvataiteilija (s. 1817)
27. toukokuuta – Artur Hazelius, ruotsalainen kielitieteilijä, etnografi, keräilijä ja Nordiska museetin ja Skansenin perustaja (s. 1833)
30. toukokuuta – Victor D’Hondt, belgialainen lakimies, oikeustieteen professori, matemaatikko ja D’Hondtin vaalimenetelmän kehittäjä (s. 1841)
Kesäkuu

5. kesäkuuta – Dagny Juel, norjalainen kirjailija (s. 1867)
7. kesäkuuta – Lionel William Wiglesworth, brittiläinen ornitologi (s. 1865)
9. kesäkuuta – Walter Besant, englantilainen kirjailija ja historioitsija (s. 1836)
9. kesäkuuta – Elisabeth Blomqvist, suomalainen tyttökoulun johtaja ja taidemaalari (s. 1827)
11. kesäkuuta – William J. Samford, yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, juristi, edustajainhuoneen jäsen ja Alabaman kuvernööri 1900–1901 (s. 1844)
13. kesäkuuta – Leopoldo Alas, italialainen kirjailija ja kirjallisuuskriitikko (s. 1852)
13. kesäkuuta – G. A. Serlachius, suomalainen tehtailija, apteekkari, kauppaneuvos ja suomalaisen puunjalostusteollisuuden uranuurtaja ja Mäntän paperitehtaan perustaja (s. 1830)
16. kesäkuuta – August Bergenstråhle, suomalainen eversti ja valtiopäivämies (s. 1829)
16. kesäkuuta – Herman Grimm, saksalainen kirjailija, kirjallisuustieteilijä, taidehistorioitsija ja professori (s. 1828)
17. kesäkuuta – Cornelius Gurlitt, saksalainen säveltäjä (s. 1820)
21. kesäkuuta – Henri Helle, ranskalainen jousiampuja ja olympiamitalisti (s. 1873)
21. kesäkuuta – Berndt Höök, suomalainen kanavainsinööri, upseeri ja karhunkaataja (s. 1834)
28. kesäkuuta – August Perho, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1860)
Heinäkuu

6. heinäkuuta – Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürst, Saksan valtakunnankansleri ja Preussin pääministeri 1894–1900, Baijerin ministeripresidentti 1866–1870 ja Ratiborin ja Corveyn ruhtinas (s. 1819)
7. heinäkuuta – Johanna Spyri, sveitsiläinen kirjailija (Pikku Heidi) (s. 1827)
9. heinäkuuta – Karl Adolf Vilhelm Moberg, suomalainen geologi, Geologisen toimiston pääjohtaja 1885–1893 ja vuorineuvos (s. 1840)
17. heinäkuuta – Hilda Hellman, suomalainen opettaja ja Suomen raittiustyön uranuurtaja (s. 1839)
18. tai 19. heinäkuuta – Jan ten Brink, alankomaalainen kirjailija, kirjallisuushistorioitsija ja professori (s. 1834)
22. heinäkuuta – Carl Fredrik Tojkander, suomalainen pankinjohtaja ja liike- ja valtiopäivämies (s. 1850)
31. heinäkuuta – Hans Forssell, ruotsalainen historioitsija ja poliitikko (s. 1843)
Elokuu

5. elokuuta – Viktoria, Ison-Britannian ja Irlannin prinsessa, myöhemmin Saksan keisarinna ja Preussin kuningatar, kuningatar Viktorian ja prinssi Albertin tytär (s. 1840)
7. elokuuta – Oreste Baratieri, italialainen kenraali (s. 1841)
11. tai 12. elokuuta – Francesco Crispi, Italian pääministeri 1887–1891 ja 1893–1896, ulkoministeri 1887–1891, valtiovarainministeri 1888–1889 ja sisäministeri 1877–1878, 1887–1891 ja 1893–1896 (s. 1818 tai 1819)
12. elokuuta – Adolf Erik Nordenskiöld, suomalais-ruotsalainen geologi, mineralogi, naparetkeilijä, professori, Koillisväylän löytäjä ja Ruotsin akatemian jäsen (s. 1832)
15. elokuuta – Julie Hausmann, baltiansaksalainen opettaja ja virsirunoilija (s. 1826)
18. elokuuta − Werner Strömmer, suomalainen juristi, varatuomari ja Uudenkaarlepyyn pormestari 1884−1900 (s. 1847)
19. elokuuta – Fredrik Ahlstedt, suomalainen taidemaalari (s. 1839)
24. elokuuta – Gunnar Wennerberg, ruotsalainen poliitikko, runoilija, harrastajasäveltäjä, kirkollisten asioiden ministeri 1870–1875 ja 1888–1891 ja Ruotsin akatemian jäsen (s. 1817)
Syyskuu

1. syyskuuta − Karl Max Werner Schulman, suomalainen virka- ja valtiopäivämies (s. 1869)
1. syyskuuta − Johan Gustaf Emil Segercrantz − suomalainen upseeri ja virka- ja valtiopäivämies (s. 1826)
2. syyskuuta – Luigi D’Albertis, italialainen tutkimusmatkailija ja luonnontieteilijä (s. 1841)
9. syyskuuta – Henri de Toulouse-Lautrec, ranskalainen taidemaalari (s. 1864)
14. syyskuuta – William McKinley, Yhdysvaltain 25. presidentti 1897–1901, republikaanipoliitikko, edustajainhuoneen jäsen, Ohion kuvernööri 1892–1896 ja henkirikoksen uhri (s. 1843)
19. syyskuuta – Karl Johan Forsberg, suomalainen maatalouden kehittäjä, valtionagronomi ja maataloushallituksen yli-insinööri (s. 1828)
22. syyskuuta – Eugén Nyholm, suomalainen pappi (s. 1851)
26. syyskuuta – Frans Maexmontan, suomalainen toimittaja, opettaja ja taidemaalari (s. 1847)
28. syyskuuta – Alexander von Weissenberg, suomalainen virkamies, senaattori ja Suomen prokuraattori 1886–1890 (s. 1822)
Lokakuu

1. lokakuuta – Abd al-Rahman Khan, Afganistanin emiiri 1880–1901 (n. 1844)
4. lokakuuta – Karl Theodor Broberg, suomalainen pappi, opettaja ja oppikoulun rehtori (s. 1849)
8. lokakuuta − Edmond de Polignac, ranskalainen säveltäjä ja aristokraatti (s. 1834)
10. lokakuuta – Lorenzo Snow, yhdysvaltalainen uskonnollinen johtaja, profeetta ja ilmestyksensaaja, Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon presidentti 1898–1901 (s. 1814)
18. lokakuuta − August Malmström, ruotsalainen taidemaalari, kuvittaja ja professori (s. 1829)
19. lokakuuta – Nestor Järvinen, suomalainen pappi, opettaja, valtiopäivämies, lääninrovasti ja rovasti (s. 1831)
26. lokakuuta – Frithiof Woldemar Göös, suomalainen lennätinvirkamies, runoilija, kääntäjä ja kollegiasessori (s. 1839)
26. lokakuuta – Alfred Tysoe, brittiläinen yleisurheilija ja kaksinkertainen olympiavoittaja (s. 1874)
28. lokakuuta – Rudolf Kolster, saksalais-suomalainen insinööri ja professori (s. 1837)
29. lokakuuta – Leon Czolgosz, puolalais-yhdysvaltalainen anarkisti ja presidentti William McKinleyn murhaaja (s. 1873)
29. lokakuuta – John Starley, englantilainen keksijä ja teollisuusmies (s. 1854 tai 1855)
Marraskuu

1. marraskuuta – Antti Mikkola, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1834)
5. marraskuuta – Nicolaus Petrus Meinander, suomalainen Venäjän keisarillisen armeijan kenraaliluutnantti (s. 1833)
6. marraskuuta – Kate Greenaway, englantilainen lastenkirjailija ja kuvittaja (s. 1846)
7. marraskuuta – Li Hongzhang, kiinalainen sotilaskomentaja ja valtiomies (s. 1823)
12. marraskuuta − Hjalmar Filip Palmén, suomalainen vapaaherra, juristi ja virka- ja valtiopäivämies (s. 1858)
16. marraskuuta – Kustavi Nordlund, suomalainen kirjailija (s. 1866)
20. marraskuuta – Carl Georg Rosenberg, suomalainen maanviljelijä, valtiopäivämies ja kunnallisneuvos (s. 1828)
24. marraskuuta – John Owen, englantilainen kirkkoherra ja amatöörishakinpelaaja (s. 1827)
25. marraskuuta – Josef Rheinberger, liechtensteinilainen säveltäjä, kapellimestari ja urkuri (s. 1839)
25. marraskuuta – Georg von Winther, suomalainen lääkäri, Suomen Punaisen Ristin puheenjohtaja 1896–1901, valtiopäivämies, valtioneuvos, todellinen valtioneuvos ja salaneuvos (s. 1825)
29. marraskuuta – Francisco Pi y Margall, espanjalainen kirjailija, poliittinen ajattelija ja Espanjan presidentti ja pääministeri 1873 (s. 1824)
Joulukuu

1. joulukuuta – Fridolf Leonard Maexmontan, suomalainen Venäjän keisarillisen armeijan jalkaväenkenraali (s. 1821)
3. joulukuuta – Anton Wilhelm Lindgren, suomalainen opettaja, kirjailija, päätoimittaja ja kirjankustantaja (s. 1831)
18. joulukuuta – Anders Israel Cajander, suomalainen tuomari, valtiopäivämies, varatuomari, kihlakunnantuomari ja laamanni (s. 1811)
18. joulukuuta – Karl Lindholm, suomalainen toimittaja, valtiopäivämies ja riistanhoidon kehittäjä (s. 1843)
22. joulukuuta – Nikolai Naumov, venäläinen kirjailija (s. 1838)
25. joulukuuta – Ivan Bloch, puolalainen pankkiiri, rautateiden rahoittaja ja teollisen sodankäynnin tutkija (s. 1836)
Tuntematon päivämäärä

Woldemar Baeckman, suomalainen kartanonomistaja, koululaitoksen kehittäjä ja mesenaatti (s. 1818)
Waldemar Hartwig, saksalainen ornitologi (s. 1851)
Hilary R. W. Johnson, Liberian 11. presidentti 1884–1892 ja ulkoministeri 1871–1874 (s. 1837)
Mathilde Kaufmann (kirjailijanimi Amara George), saksalainen kirjailija (s. 1835)
Erik August Kollin, pietarinsuomalainen muun muassa Fabergélla työskennellyt kultaseppä (s. 1836)
Matti Montonen, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1842)
Erik Nygård, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1815)
Juhana Paganus, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1828)
John Sim, skotlantilainen kasvitieteilijä (s. 1824)
Kuningatar Viktoria
William McKinley
Jussi Hagberg

| Jussi Hagberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. lokakuuta 1880 Rovaniemi
Kuollut: 3. joulukuuta 1925 (45 vuotta) Helsinki
Ammatti:  ylikonstaapeli, nimismies, kirjailija
Puoliso:  Ida Peuraniemi (1901–)
Lapset:  Aale Hakava
Juho ”Jussi” Hagberg (6. lokakuuta 1880 Rovaniemi – 3. joulukuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen poliisi, valokuvaaja ja kirjailija. Hän työskenteli 1910-luvulla ylikonstaapelina Kemijärvellä ja myöhemmin vielä muutaman vuoden ajan Malmin apulaisnimismiehenä Helsingissä. Hagberg oli yksi Kemijärven suojeluskunnan päälliköistä, joka tunnettiin Lapissa kiihkeänä työväenliikkeen vastustajana. Hän toimi lakonmurtajana metsätyömailla ja sisällissodan aikana Hagberg teloitti useita työväenliikkeen aktiiveja ja punakaartilaisia. Häntä on luonnehdittu työväenliikkeen vastaisen taistelun henkilöitymäksi ja Hagbergista on myös käytetty nimitystä ”Lapin pyöveli”.
Hagbergin ainoaksi jäänyt teos Jätkän kirous julkaistiin hänen kuolinvuonnaan 1925. Hagberg on Jakob Fellmanin jälkeen toinen Rovaniemellä syntynyt kirjailija. Hänen poikansa oli taidemaalari ja professori Aale Hakava.
Elämä

Hagbergin vanhemmat olivat eläinvälskäri Hermanni Hagberg ja Anna Maria Hyvärinen. Vuonna 1901 hän avioitui Ida Maria Peuraniemen (1879–1962) kanssa. Hagberg kävi kansakoulun, jonka jälkeen hän työskenteli Kemi Oy:n palveluksessa vuosina 1898–1907 ja Rovaniemen poliisilaitoksella vuoteen 1912 saakka. Vuosina 1912–1920 Hagberg toimi poliisikonstaapelina Kemijärvellä ja 1920 lähtien Rovaniemen apulaisnimismiehenä, kunnes hänet joulukuussa 1921 valittiin Malmin apulaisnimismieheksi.
Hagberg oli innokas harrastajavalokuvaaja. Hänen kuvaamiaan Kemijärven katunäkymiä myytiin postikortteina ja Hagberg kuvasi myös kemijärveläisiä merkkihenkilöitä sekä otti kuvia erilaisilta kesäjuhlilta ja retkiltä. Kuvausoppinsa hän oli luultavasti hankkinut Kemijärvellä valokuvaamoa pitäneeltä Frans Otto Lassilalta (1877–1973). Lapin maakuntamuseon kokoelmissa on 270 Hagbergin negatiivia. Hän teki myös suutarin ja puusepän töitä. Vuonna 1925 Hagberg julkaisi romaanin Jätkän kirous, jonka hän omisti ”kiveliön lumoihin joutuneille tukkilaisille”. Se ilmestyi vain viisi päivää ennen Hagbergin kuolemaan. Keravalla asuessaan hän avusti ahkerasti myös Keski-Uusimaa-sanomalehteä. Yli neljällesadalle kirjoittamalleen runolle Hagberg ei saanut kustantajaa, mutta julkaisi niitä lehdissä. Hän kirjoitti myös kertomuksia, novelleja ja näytelmiä, joita julkaistiin muun muassa Suomen Kuvalehdessä. Vuonna 1923 Hagberg esiintyi koskenlaskukohtauksen venemiehenä Erkki Karun ohjaamassa elokuvassa Koskenlaskijan morsian.
Arvi Järventauksen vuonna 1925 julkaisemaa teosta Runoilija Aatami Kuuskosken elämä pidetään Hagbergin elämäkertana, sillä se perustuu hänen käsikirjoitukseensa. Hän kuoli vielä saman vuoden joulukuussa 45-vuotiaana Helsingin diakonissalaitoksella. Hagberg oli loukannut jalkansa junasta hypättyään, mutta kieltäytyi tulehtuneen jäsenen amputoinnista kohtalokkain seurauksin. Hagberg on haudattu Tuusulan vanhalle hautausmaalle.
Teokset

Jätkän kirous : kuvaus kiveliönkiertäjän elämästä.  Jyväskylä:  Gummerus, 1925.  (2. painos: Pohjoiset kirjailijat, Rovaniemi, 1976.)
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Jussi Hagbergin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Elonet
Steven Dann

Steven Arthur Dann (s. 27. joulukuuta 1953 Burnaby, Kanada) on kanadalainen alttoviulisti. Hän aloitti viulunsoiton opintonsa Harry Gomezin johdolla ja siirtyi vuonna 1970 alttoviuluun. Hän oli vuosina 1969–73 Kanadan kansallisen nuoriso-orkesterin jäsen. Dannin myöhempiä opettajia olivat Lorand Fenyves Torontossa, Robert Pikler Sydneyssä sekä Bruno Giuranna Italiassa ja Englannissa.
Dann oli National Arts Centre Orchestran ensimmäinen alttoviulisti vuosina 1977–1980. 1980-luvulla hän soitti myös Tonhalle-orkesterissa, Concertgebouw-orkesterissa ja Vancouverin sinfoniaorkesterissa. Vuonna 1988 hän liittyi Toronton sinfoniaorkesteriin, jossa oli soittanut jo 1970-luvulla. Dann on lisäksi ollut aktiivinen kamarimuusikkona ja lukuisien orkesterien solistina eri maanosissa. Hän on kantaesittänyt useita teoksia. Vuonna 1990 Dann aloitti soittamisen Smithsonian Chamber Players -kokoonpanossa Washingtonissa (DC). Hän oli mukana perustamassa Axelrod-jousikvartettia ja on soittanut Zebra Triossa sekä ARC Ensemblessa. Dann on tehnyt levytyksiä muiden muassa Sonylle, Naxokselle, Ondinelle ja Chandosille.
Dann on opettanut muun muassa McGillin yliopistossa. Hänen instrumenttinsa on Joseph Gaglianon alttoviulu noin vuodelta 1780.
Pavlovin talo

Pavlovin talo vuonna 2013.
Pavlovin talo (ven. Дом Па́влова) on Volgogradissa lähellä Volgan länsirantaa sijaitseva rakennus, jota saksalaiset piirittivät 60 päivää Stalingradin taistelun aikana syksyllä 1942, kunnes joutuivat vetäytymään. Talo jälleenrakennettiin sodan jälkeen, ja se on edelleen asuinkäytössä. Talon itäpäädyssä on taistelun jälkeen kerätyistä tiilistä rakennettu muistomerkki.
Stalingradin taistelussa Pavlovin talon sijainti Volgan rannalla oli strategisesti merkittävä. Talolta oli hyvä näkyvyys kolmeen ilmansuuntaan. Puolustuksen johtoon määrättiin kersantti Jakov Pavlov 13. kaartin kivääridivisioonasta. Stalinin päiväkäskyn n:o 227:n hengessä, joka kielsi komentajilta perääntymisen ilman erillistä käskyä tai raskasta syytä, Pavlov linnoitti talon, ja hänet määrättiin pitämään se viimeiseen mieheen. Saksalaiset hyökkäsivät taloa vastaan useita kertoja päivässä, mutta joka kerralla heidät pysäytettiin. Tehokkaaksi pysäyttäjäksi osoittautui erityisesti katolta ammuttu panssarintorjuntatuli.
Taistelun aikana talon kellarissa asui myös siviilejä. Hengissä selviytyneet siviilit ja sotilaat pääsivät turvaan 25. marraskuuta, kun puna-armeijan vastahyökkäys eteni talolle. Kenraali Tšuikov jopa vitsaili, että saksalaiset menettivät Pavlovin talolla enemmän miehiä kuin Pariisin valtauksessa vuonna 1940.
Vuonna 2009 esitetyn venäläisen tv-dokumentin mukaan Pavlovin talon puolustusta johti luutnantti Ivan Afanasjev, ja Pavlov toimi hänen alaisuudessaan. Viimeinen talon puolustukseen osallistunut puna-armeijan veteraani kuoli maaliskuussa 2015.
Pavlovin talo populaarikulttuurissa

Call of Duty -videopelissä on osio, jossa pelataan kersantti Pavlov -nimisellä hahmolla Stalingradin taistelussa ja puolustetaan siellä olevaa rakennusta.
World of Tanks -pelin Stalingrad-kartalla on Pavlovin talon näköinen rakennus samassa kohtaa kuin oikeallakin Stalingradin/Volgogradin kartalla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Googlen katunäkymäkuva Pavlovin talosta
Heli Koski

Heli Koski on suomalainen taloustieteilijä ja Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen tutkimuspäällikkö.
Koski on koulutukseltaan taloustieteen tohtori. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1998 Oulun yliopistosta otsikolla "Economic Analysis of the Adoption of the Technologies with Network Externalities".
Aiheesta muualla

Kosken tutkimukset IDEASissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Alankomaat
Jari Levonen

| Jari Levonen |
| --- | --- |
 Jari Levonen heinäkuussa 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. elokuuta 1966 (ikä 58) Pori
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Japa
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  177 cm
Paino:  83 kg
Sarja:  SM-liiga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1985–1999
Seurat:  Ässät (SM-liiga, I-div.) Jokipojat (I-div.) Ahmat (II-div.)
Jari Levonen (s. 23. elokuuta 1966 Pori) on entinen jääkiekkoilija ja uransa päättänyt jääkiekkotuomari. Peliurallaan kuumakallen maineessa ollut ja runsaasti jäähyjä kerännyt laitahyökkääjä on tuomarina saanut Kultaisen pillin viisitoista kertaa ja Unto Wiitala -palkinnon seitsemän kertaa.
Pelaajaura

Levonen pelasi loukkaantumiseen päättyneellä liigaurallaan 459 ottelua, kaikki Porin Ässissä. Levonen teki pelaajaurallaan 101 maalia ja antoi 89 maaliin johtanutta syöttöä. Jäähyllä hän istui 691 minuuttia. Pudotuspeleissä vastaavat saldot olivat 38 ottelua, 9 maalia ja 7 maalisyöttöä ja 46 jäähyminuuttia.
Tuomariura

Levonen tuomitsi tammikuussa 2019 uransa 900. SM-liigaottelun. Hän saavutti tuon rajan toisena päätuomarina. Hänet palkittiin keväällä 2017 jo viidennentoista kerran peräkkäin Kultaisella pillillä pelaajien äänestämänä parhaana erotuomarina. SM-liiga on palkinnut hänet Unto Wiitala -palkinnolla kausilla 2002–2003, 2004–2005, 2008–2009, 2009–2010, 2010–2011, 2011–2012 ja 2013–2014.
Pelaajaurallaan ilman maaotteluja jäänyt Levonen on tuomarina päässyt viheltämään maaottelujakin, arvokisoissa ensin 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2005 ja sitten jääkiekon MM-kisoissa 2006 Latviassa ja 2010 Saksassa tuomiten muun muassa loppuottelun. Levosen tuomaroinnista syntyi myös kohu mediassa, kun hän Saksan MM-kisoissa tuomitsi norjalaiselle puolustajalle Tommy Jakobsenille ottelurangaistuksen erotuomarin koskemattomuuden loukkaamisesta tämän tarkoituksellisesti törmätessä Levoseen keskiympyrässä. Myöhemmin Kansainvälisen Jääkiekkoliiton IIHF:n kurinpitoelin langetti Jakobsenille kisojen loppuajan kestävän pelikiellon.
Levonen lopetti erotuomarin työt kauden 2019–2020 runkosarjaan. Hän tuomitsi viimeisen liigaottelunsa 12. maaliskuuta 2020. Päätuomarina hän vihelsi 979 liigaottelua, mikä riittää ottelumäärätilastossa toiseen sijaan Timo Favorinin jälkeen. Viimeisen sarjaottelunsa jälkeen hän tuomitsi vielä elokuussa 2022 harjoitusottelun Ässien ja Lukon välillä.
Muuta

Siviilityönään Levonen työskentelee Noormarkun yhteiskoulussa koulunkäyntiohjaajana. Hän on naimisissa kansanedustaja Mari Kaunistolan kanssa.
Jari Levosen setä Rauli Levonen pelasi 262 ottelua SM-sarjassa ja liigassa vuosina 1971–1981. Raulin pojista Jarno pelasi 115 liigaottelua Ässien ja KalPan paidassa vuosina 1991–1996 ja Toni yhteensä kuusi kautta Ässien A-junioreissa ja KiSa:n divarijoukkueessa.
Jarin veljistä Ari-Pekka pelasi jääkiekkoa alasarjoissa noin 15 vuoden ajan 1970- ja 1980-luvuilla, Jarkko Levonen pelasi 1970-luvun alussa SM-sarjaa Ässien riveissä 130 ottelun verran ja edusti Suomea 19-vuotiaiden EM-turnauksessa 1972. Jyrki Levonen pelasi SM-Liigaa Ässien riveissä 1976–1979 48 ottelua ja tämän jälkeen alasarjoissa muun muassa Forssassa ja Hyvinkäällä vuoteen 1989. Viides veljes Harri pelasi Ässien A-junioreissa 1972–1976 ja yhden kauden I-divisioonaa Jyväskylässä ja tämän jälkeen alasarjoissa vuoteen 1982 asti.
Astrophysical Journal

| Astrophysical Journal |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  tiedelehti
ISSN:  0067-0049 (lisäosa) ISSN 0004-637X0067-0049 (lisäosa)
Perustettu:  1895
Kotimaa:  Yhdysvallat
Ilmestymistiheys:  3 numeroa kuukaudessa
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
Kotisivu
The Astrophysical Journal (ApJ) on yhdysvaltalainen tähtitiedettä ja astrofysiikkaa käsittelevä lehti. Sen perusti vuonna 1895 George Ellery Hale ja James Edward Keeler. Se ilmestyy kolmesti kuussa 500-sivuisena.
Lisäosat

Päälehden lisäksi Astrophysical Journaliin liittyy kaksi erillistä lehteä.
Lisäosat > Astrophysical Journal Supplement Series

The Astrophysical Journal Supplement Series (ApJSS) on ilmestynyt vuodesta 1953 lähtien yhdessä päälehden kanssa. Supplement Series on sisällöltään hyvin pitkälti tekninen. Se sisältää enimmäkseen numeerisia taulukoita ja alkuperäisiä mittauspöytäkirjoja mutta myös esimerkiksi tieteellisten mallinnusohjelmien käyttöohjeita, sikäli kun nämä eivät sisällä fysiikan kannalta merkittäviä tuloksia. Myös erittäin pitkät artikkelit (yli 20 sivua) sekä sisällöltään vain marginaalista lukijakuntaa kiinnostavat artikelit ohjataan julkaistavaksi täydennysosassa. Täydennyslehti ilmestyy kuudesti vuodessa.
Lisäosat > Astrophysical Journal Letters

The Astrophysical Journal Letters (ApJL) on ilmestynyt muusta julkaisusta erillisenä osana vuodesta 1971 lähtien. Letters on tarkoitettu tieteellisesti ajankohtaisten tulosten hyvin nopeaan julkaisuun. Vaatimukset artikkelien sisällön ja muotoilun suhteen ovat samat kuin päälehdessä, mutta lisäksi Letters edellyttää artikkeleilta ajankohtaisuutta ja tiiviyttä. Käytännössä Letterseissä julkaistavan artikkelin tulee liittyä johonkin tähtitieteen ajankohtaiseen teemaan tai olla luonteeltaan keskustelua herättävä. Artikkelin pituus lopullisessa muodossaan ei myöskään saa ylittää neljää sivua.
ApJL ilmestyy joka kuukauden ensimmäinen, 10. ja 20. päivä.
Aiheesta muualla

The Astrophysical Journal (Arkistoitu – Internet Archive)
The Astrophysical Journal Supplement Series (Arkistoitu – Internet Archive)
Hello (lentoyhtiö)

Hellon MD-90 -kone Basel-Mulhousen lentokentällä marraskuussa 2006.
Hello AG (IATA: HW, ICAO: FHE, kutsukoodi: Flyhello) oli sveitsiläinen charter-lentoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsi Baselissa. Vuonna 2004 toimintansa aloittaneen yhtiön kolme pääliiketoiminta-aluetta olivat charter-lennot, yksittäiset tilauslennot ja wet lease -toiminta.
Yhtiöllä oli käytössään kolme McDonnell Douglas MD-90 -lentokonetta.
Yhtiö meni konkurssiin vuonna 2012.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hello Wikimedia Commonsissa
Hellon verkkosivut (saksaksi, englanniksi)
Valesota

Englantilainen juliste valesodan ajalta. ”Hitler ei varoita etukäteen – pidä siis kaasunaamarisi aina mukanasi.”
Valesota (saks. Sitzkrieg, ”istumasota”, ransk. drôle de guerre, ”kummallinen sota”, engl. Phoney War, ”huijaussota”) oli ajanjakso länsirintamalla toisen maailmansodan alkuvaiheessa. Vaihe alkoi 3. syyskuuta 1939, kun Iso-Britannia ja Ranska julistivat sodan Saksalle sen hyökättyä Puolaan, ja päättyi Saksan aloittaessa hyökkäyksensä länteen 10. toukokuuta 1940.
Valesota sai nimensä siitä, että kahdeksan kuukauden aikana osapuolten välillä käytiin sodanjulistuksista huolimatta vain vähäisiä taisteluita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valesota Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa 
Muut:  IdRef