stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iris DeMent
Diskografia

Infamous Angel (1992)
My Life (1994)
The Way I Should (1996)
Lifeline (2005)
Sing the Delta (2012)
The Trackless Woods (2015)
Cristiano da Matta

| Cristiano da Matta |
| --- | --- |
 da Matta vuonna 2004.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Brasilia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  2003–2004
Talli(t):  Toyota (2003–2004)
Kilpailuja:  28
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  13
Ensimmäinen kilpailu:  Australian GP 2003
Viimeinen kilpailu:  Saksan GP 2004
Aiheesta muualla
www.damatta.com
Cristiano Monteiro da Matta (s. 19. syyskuuta 1973 Belo Horizonte, Brasilia) on brasilialainen kilpa-ajaja, Champ Car -mestari ja entinen Formula 1 -kuljettaja. 
Hänelle tapahtui vakava onnettomuus 3. elokuuta 2006 ajaessaan Road American -radalla testejä ja törmättyään radalla olleeseen peuraan saaden vakavan päävamman, minkä takia hän oli peräti 26 päivää koomassa. Da Mattan isä Toninho on 14-kertainen Brasilian vakioautoluokan -mestari.
Varhainen ura

Da Matta aloitti uransa karting-sarjoissa 16-vuotiaana voittaen lukuisia sarjan mestaruuksia. Vuonna 1993 da Matta voitti Brasilian Formula Ford-sarjan mestaruuden. Seuraavana vuonna da Matta voitti Formula 3 Sudamericana sarjan mestaruuden. Vuonna 1995 da Matta kilpaili Britannian Formula 3 -sarjassa ja sijoittui kahdeksanneksi yhdellä voitollaan. Seuraavana vuonna da Matta kilpaili Formula 3000 -sarjassa ja sijoittui kahdeksanneksi.
CART (1999–2002)

Vuonna 1997 da Matta kilpaili Indy Lights -sarjassa saavuttaen Vuoden Tulokas -palkinnon. Seuraavana vuonna da Matta voitti sarjan mestaruuden. Vuonna 1999 da Matta kilpaili CART-sarjassa Team Arciero Wells-tallissa. Hänen ensimmäinen voittonsa tuli vuonna 2000. Kaudeksi 2001 hän vaihtoi tallia Newman/Haas Racingiin. Hän voitti CART-mestaruuden vuonna 2002.
Formula 1 (2003–2004)

Da Matta jatkoi uraansa Formula 1 -sarjassa Toyota-tallissa kaudella 2003. Hän saavutti 10 MM-pistettä kyseisellä kaudella, neljä enemmän kuin hänen tallikaverinsa Olivier Panis. Kaudella 2004 da Matta saavutti ainoastaan kolme MM-pistettä, jotka tulivat Monacon kilpailusta. Hän menetti kisakuljettajan paikkansa Ricardo Zontalle Saksan GP:n jälkeen. Da Matta ei ole sen jälkeen kilpaillut Formula 1:ssä.
Myöhäinen ura

Da Matta palasi Champ Car -sarjaan vuonna 2005 voittaen yhden kilpailun sijoittuen pisteissä 11:nneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui sarjan kuudenneksi. Da Matta loukkaantui 3. elokuuta Road Americanin radalla ajetussa testeissä törmättyään radalla olleeseen peuraan saaden vakavan päävamman, minkä takia hän oli 26 päivää koomassa. Hän pääsi sairaalasta 21. syyskuuta ja aloitti pitkän toipumiskuurin. Da Matta palasi autourheiluun vuonna 2008, jolloin hän kilpaili Rolex Sports Car Series -sarjassa yhdessä kilpailussa ja sijoittui sijalle 32. Vuonna 2009 joulukuussa da Matta testasi Brasilian Fórmula Truck -mestaruussarjan autoa. Da Matta ajoi sarjassa täyden kauden vuonna 2010 sijoittuen sijalle 23.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Toyota | AUS Kesk. | MAL 11 | BRA 10 | SMR 12 | ESP 6 | AUT 10 | MON 9 | CAN 11† | EUR Kesk. | FRA 11 | GBR 7 | GER 6 | HUN 11 | ITA Kesk. | USA 9 | JPN 7 |  |  | 10 | 13. |
| 2004 | Toyota | AUS 12 | MAL 9 | BHR 10 | SMR Kesk. | ESP 13 | MON 6 | EUR Kesk. | CAN DSQ | USA Kesk. | FRA 14 | GBR 13 | GER Kesk. | HUN   | BEL   | ITA   | CHN   | JPN   | BRA   | 3 | 17. |
Formula 1 -tulokset > Kaudet numeroina

| Kausi | Talli | Sijoitus | Osakilpailut | Pisteet | Voitot | Palkintosijat | Paalupaikat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Toyota | 13. | 16 | 10 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2004 | Toyota | 17. | 12 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Yhteensä (2 kautta) | Yhteensä (2 kautta) | Yhteensä (2 kautta) | 28 | 13 | 0 | 0 | 0 | 0 |
Lähde:
CART/Champ Car -tilastot

| Kausi | Talli | Sijoitus | Osakilpailut | Pisteet | Voitot | Palkinto- sijat | Paalu- paikat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Arciero-Wells | 18. | 20 | 32 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2000 | PPI Motorsports | 10. | 20 | 112 | 1 | 2 | 0 | 1 |
| 2001 | Newman/Haas | 5. | 21 | 140 | 3 | 5 | 0 | 0 |
| 2002 | Newman/Haas | 1. | 19 | 237 | 7 | 10 | 7 | 6 |
| 2005 | PKV | 11. | 13 | 139 | 1 | 1 | 0 | 0 |
| 2006 | PKV | 13. | 9 | 134 | 0 | 1 | 0 | 0 |
| Yhteensä (6 kautta) | Yhteensä (6 kautta) | Yhteensä (6 kautta) | 102 | 794 | 12 | 20 | 7 | 7 |
Lähde:
Da Matta Yhdysvaltain GP:ssä 2004
Jack O’Connell

| Jack O’Connell |
| --- | --- |
 Jack O’Connell vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. elokuuta 1990 (ikä 34) Alvaston, Derby, Englanti
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2005–
Merkittävät roolit:  This is England Harry Brown Skins – liekeissä Murtumaton
Aiheesta muualla
IMDb 
Jack O’Connell (s. 1. elokuuta 1990 Alvaston, Derby) on englantilainen näyttelijä.
O’Connell tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa This is England (2006) ja Harry Brown (2009) sekä teinidraamasarjassa Skins – liekeissä. Hän näytteli myös Dale Baxteria sarjassa Waterloo Roadin koulu ja elokuvassa Eden Lake.
Vuonna 2014 O’Connell näytteli Louis Zamperinia Angelina Jolien elokuvassa Murtumaton. Vuonna 2016 hän näytteli Jodie Fosterin ohjaamassa jännityselokuvassa Money Monster.
Aiheesta muualla

Jack O’Connell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
It’s My Life (albumi)

| It’s My Life Talk Talk |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1983-1984
 Julkaistu: helmikuussa 1984
 Tuottaja(t): Tim Friese-Greene
 Kesto: 43.02
 Levy-yhtiö: EMI
Talk Talkin muut julkaisut
| The Party’s Over 1982 | It’s My Life 1984 | The Colour of Spring 1986 |
It’s My Life on Talk Talk -yhtyeen toinen albumi, joka ilmestyi vuonna 1984. Albumi on jatkoa debyyttialbumille The Party’s Over ja edustaa syntikkapoppia. Tunnetuimmat kappaleet ovat Dum Dum Girl, Such a Shame ja It’s My Life.
Kappaleesta It’s My Life on No Doubt tehnyt cover-version.
Kappaletta Such a Shame inspiroi George Cockroftin kirja Noppamies.
Kappalelista

Dum Dum Girl – 3.50
Such a Shame – 5.35
Renée – 6.22
It’s My Life – 3.52
Tomorrow Started – 5.58
The Last Time – 4.23
Call in the Night Boy – 3.47
Does Caroline Know? – 4.30
It’s You – 4.42
Häyrylänranta

Häyrylänranta on Konnevedellä sijaitseva Konneveden kunnan omistama satama-alue. Etelä-Konnevesi-järven rannalla sijaitseva alue toimii vesiteitse porttina Etelä-Konneveden kansallispuistoon.
Historia

Häyrylänranta on vuosisatojen ajan ollut vesille lähtemisen paikka. 1900-luvun alkupuolelle saakka rannasta lähtivät kirkkoveneet kohti Rautalammin emäpitäjää. Hänniskyläläiset, hytöläläiset ja pukaralaiset pitivät kirkkoveneitään rannassa. Viimeinen kirkkomatka soudettiin heinäkuussa 1920 Konneveden seurakunnan hautausmaan vihkiäisiin.
Aura-laiva vieraili rannassa vuosina 1909-1912. Aura kuljetti vuorosunnuntaisin Etelä-Konneveden ja Pohjois-Konneveden kirkkoväkeä Rautalammin Karinkoskelle.
1920-luvulla vastaperustettu Konneveden seurakunta osti 2,1 hehtaarin Laivaranta-nimisen tilan Ahti Kärkkäiseltä. Siikakosken yläpuolella nk. Häyrilän rannassa sijaitsevaa tilaa nimitettiin tuolloin myös Transporttirannaksi. Rannan kautta toimitettiin aikaisempina vuosisatoina Konneveden yli sotilaskuljetuksia eli transportteja.
Rannan nimi tulee Ranta-Häyrilästä eli Häyristen tilasta. Puhekielessä nimet vääntyivät muotoon Häärylä ja hääryläeset, minkä vuoksi rannan nimikin alettiin kirjoittaa y-kirjainta käyttäen yhdyssanaksi.
Kaukonäköisesti seurakunnan johto ei liittänyt aluetta pappilan virkataloon, vaan se varattiin tulevaisuudessa mahdollisesti tarvittavaksi laivaranta- ja lastauspaikaksi. Rantaan rakennettiin myöhemmin lautarakenteisia koppeleita veneiden ja pyydysten suojaksi. Kolmessa satulakattoisessa rakennuksessa on nykyisellään 29 vajaa.
Vuonna 1978 Häyrylänrannan Laivaranta-tila siirtyi vaihtokirjalla kunnalle. Seurakunta sai vaihdossa entisen Kellankosken koulun tontteineen. Vaihtokirjaan kirjattiin, ettei koppelien omistusehtoihin saa puuttua. Maakuntakaavalla suojellut koppelirakennukset on sittemmin kunnostettu.
Vuonna 1997 rantaan valmistui hirsinen ravintolarakennus. Järvipelastajien hanke paransi uimarien palveluita 2005.
Vuonna 2014 perustettu Etelä-Konneveden kansallispuisto on tuonut satamarantaan uutta vilskettä. Häyrylänranta onkin portti kirkonkylältä kansallispuistoon. Kunta on kunnostanut sataman, koppelit ja satamakahvilan sekä rakentanut alueelle veneilyä palvelevia lisärakennuksia ympäristökokonaisuuteen sovittaen.
Häyrylänrannasta on muodostunut tärkeä kesätapahtuma- ja kohtauspaikka kaikenikäisille. Rannassa on aikaisemmin järjestetty myös Häyrylänranta Pop & Blues -tapahtuma.
Satamarannassa on Konneveden yleinen uimaranta ja perinteinen puinen uimahyppytorni. Venekoppeleiden lisäksi menneistä ajoista muistuttaa hirsinen kirkkovenekatos. Katoksessa pidetään kylän yhteistä, ajoittain käytössä olevaa kirkkovenettä.
Häyrylänrannan maisemaa reunustava Siikakosken alue liittyy Etelä-Konneveden järvimaisemaan, joka luonnonarvojensa takia on lähes kokonaan Natura 2000 -ohjelmassa. Konneveden seitsemän kosken koskireitti saa alkunsa Häyrylänrannan välittömästä läheistyydestä. Alue on yksi merkittävimmistä perhokalastuskohteista.
Cat Stevens

| Yusuf Islam / Cat Stevens |
| --- | --- |
 Yusuf Islam vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Yusuf Islam
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1948 (ikä 76) Lontoo
Muusikko
Taiteilijanimi:  Cat Stevens, Yusuf, Yusuf / Cat Stevens
Aktiivisena:  1966–1980 (Cat Stevens) 1995–2006 (Yusuf Islam) 2006– (Yusuf)
Tyylilajit:  folkrock, pop, nasheed, spoken word, hamd
Soittimet:  laulu, kitara, basso, piano, Mellotron, lyömäsoittimet
Levy-yhtiöt:  Island Records, A&M Records, Atlantic Records, Decca Records ja Deram 
Aiheesta muualla
catstevens.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Yusuf Islam, taiteilijanimiltään Cat Stevens, Yusuf ja Yusuf/Cat Stevens (s. Steven Demetre Georgiou 21. heinäkuuta 1948 Lontoo) on brittiläinen laulaja ja lauluntekijä. Hän teki useita menestysalbumeita 1970-luvun alussa kunnes jätti musiikin vuosikymmenen lopulla käännyttyään islaminuskoon. Hän alkoi julkaista uskonnollisia levyjä 1990-luvulla ja palasi pop-musiikin pariin uudella albumillaan vuonna 2006.
Elämä ja musiikkiura

Steven Demetre Georgiou syntyi 21. heinäkuuta 1948 Lontoossa kreikkalaisen ravintoloitsijaisän ja ruotsalaisen äidin perheeseen. Nuoruudessaan hän kiintyi kreikkalaisiin kansanlauluihin ja -tansseihin. Yläasteikäisenä hän kuunteli jo myös rock’n’rollia sekä englantilaista ja yhdysvaltalaista folkmusiikkia. Hän kävi Hammersmith Collegea ja alkoi kirjoittaa omia laulujaan ja esiintyä.
Independent-tuottaja Mike Hurst julkaisi vuonna 1966 Stevensin ensimmäinen brittihitin, ”I Love My Dog”. Seuraavana vuonna ”Matthew and Son” nousi brittilistan kakkoseksi. Stevensin muille artisteille kirjoittamat kappaleet ”The First Cut Is the Deepest” ja ”Here Comes My Baby” nousivat myös hiteiksi. Stevens esiintyi Englannin lisäksi myös Euroopassa ja nousi teinisuosikiksi. Hänen esikoisalbuminsa Matthew & Son (1967) nousi brittilistan top-10:iin, mutta toinen albumi New Masters (1967) ei noussut listalle.
Vuonna 1968 Stevens pyrki tekemään musiikistaan vakavampaa ja alkoi käyttää myös klassisia sovituksia poplauluissaan. Hän sairastui loppuvuonna 1968 pahanlaatuiseen tuberkuloosiin, mikä piti hänet sairaalassa vuoden ajan. Sinä aikana hän kirjoitti uusia lauluja, jotka julkaistiin menestysalbumilla Mona Bone Jakon (1970).
Stevensin seuraava albumi Tea for the Tillerman (1970) nousi Yhdysvaltain listaykköseksi ja sen kappale ”Wild World” singlehitiksi. Albumi Teaser and the Firecat nousi listakolmoseksi ja sen singlet ”Morning Has Broken”, ”Peace Train” ja ”Moon Shadow” nousivat listoille. Myös Catch Bull at Four ja Foreigner nousivat kultalevyiksi, vaikka niiltä ei enää noussutkaan isoja hittisinglejä. Stevens asui tuolloin Brasiliassa ja lahjoitti suuren osan ansioistaan hyväntekeväisyyteen kuten Unescolle. Seuraavat albumit Buddah and the Chocolate Box ja Numbers eivät enää myyneet edeltäjiensä tavoin. Izitso (1977) menestyi niitä paremmin. Stevensin yhdestoista albumi Back to Earth (1978) myi jälleen vaatimattomasti, ja se jäi hänen viimeiseksi albumikseen ennen pitkäaikaista vetäytymistä musiikkialalta.
Elämä ja musiikkiura > Uskonnollinen käänne

Stevens alkoi opiskella Koraania vuonna 1975. Hän omaksui islaminuskon 1977,  vaihtoi nimekseen Yusuf Islam, jätti musiikin ja myi omaisuutensa pois. Islam avioitui 7. syyskuuta 1979 Fauzia Mubarak Alin kanssa Regent's Parkin moskeijassa, Lontoossa. Heillä on viisi lasta. Yusuf perusti Lontoon ulkopuolelle islamilaisen koulun. Pariskunta asui sekä Lontoossa että Dubaissa.
Vuonna 1989 Yusuf aiheutti mediakohun ja kielteisiä reaktioita musiikkimaailmassa, kun lehdet kertoivat hänen ilmaisseen Kingstonin yliopistolla pitämällään luennolla hyväksyntänsä kirjailija Salman Rushdien Iranilta saamalle kuolemantuomiolle. Myöhemmin Yusuf on kertonut tulleensa lainatuksi väärin ja ettei hän koskaan ollut vaatinut Rushdien kuolemaa. Muutama kuukausi luennon jälkeen Yusuf kertoi television haastatteluohjelmassa olevansa valmis avustamaan Rushdien saamisessa surmattavaksi. Ohjelman jälkeen hän kertoi puheidensa olleen huonoa huumoria ja yritystä keventää tunnelmaa, ja että ohjelman leikkaus antoi hänen mielipiteistään väärän kuvan.
Yusuf perusti 1990-luvulla oman levymerkkinsä Mountain of Light, jonka kautta hän alkoi julkaista uskonnollisia spoken word -albumeita ja lastenmusiikkia.
Elämä ja musiikkiura > Paluu musiikin pariin

Yusuf teki paluun musiikin pariin vuonna 2006 julkaisemalla folk-pop-albumin An Other Cup. Hän on julkaissut sen jälkeenkin myös uskonnollista musiikkia ja lastenmusiikkia.
Yusuf nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen huhtikuussa 2014.
Diskografia > Cat Stevens

Matthew & Son (1967)
New Masters (1967)
Mona Bone Jakon (1970)
Tea for the Tillerman (1970)
Teaser and the Firecat (1971)
Catch Bull at Four (1972)
Foreigner (1973)
Buddha and the Chocolate Box (1974)
Saturnight (Live in Tokyo) (1974)
Numbers (1975)
Izitso (1977)
Back to Earth (1978)
Majikat (2004) (äänitetty vuoden 1976 Earth Tour -kiertueella)
Diskografia > Yusuf Islam

The Life of the Last Prophet (1995)
I Have No Cannons That Roar (1998)
Prayers of the Last Prophet (1999)
A is for Allah (2000)
Bismillah (2001)
In Praise of the Last Prophet (2002)
I Look I See (2003)
Night of Remembrance (2003)
Indian Ocean (2005)
Footsteps in the Light (2006)
I Look, I See 2 (2008)
Diskografia > Yusuf

An Other Cup (2006)
Roadsinger (2009)
Tell 'Em I'm Gone (2014)
Diskografia > Yusuf/Cat Stevens

The Laughing Apple (2017)
Tea for the Tillerman 2 (2020)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yusuf Islamin virallinen kotisivu (englanniksi)
Pekka Markkula: Cat Stevens – muuttuva muukalainen musiikin maailmassa. Musa 9/1973 s. 11–17.
Jack Norworth

Jack Norworth (5. tammikuuta 1879 Philadelphia, Pennsylvania – 1. syyskuuta 1959 Laguna Beach, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hän teki sanoitukset lauluun "Take Me Out to the Ball Game" (1908, musiikki: Albert Von Tilzer), josta tuli 1908 Billy Murrayn ja The Haydn Quartetin menestyskappale. Norworth on kuulunut Songwriters Hall of Fameen vuodesta 1970.
Norworth esiintyi uransa alkupuolella vaudevillessä, ja myöhemmin hän esiintyi useissa Broadway-musikaaleissa. Hän esiintyi pääasiassa näyttelijänä ja laulajana ja esiintyi yleensä vaimonsa Nora Bayesin kanssa.
Kappaleita

"Come Along, My Mandy"
"Dear Dolly"
"Good Evening, Caroline"
"Honey Boy"
"Kitty"
"Meet Me in Apple Blossom Time"
"O How He Could Sing an Irish Song"
"Over on the Jersey Side"
"Shine On Harvest Moon"
"Since My Mother Was a Girl"
"Smarty"
"Take Me Out to the Ball Game"
Isaac Peral (S81)

| Isaac Peral |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Navantia, Cartagena
Kölinlasku:  2005
Laskettu vesille:  22. huhtikuuta 2021
Palveluskäyttöön:  2023
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 200 t (pinnalla) 3 700 t (sukellus)
Pituus:  81,05 m
Leveys:  11,68 m
Syväys:  6,02 m
Koneteho:  3 × 1200 kW
Nopeus:  12/20+ solmua
Miehistöä:  32
Isaac Peral (runkonumero S81) on Espanjan laivaston Isaac Peral -luokan AIP-sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 2004 Navantialta Cartagenasta, missä köli laskettiin 2005. Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta 2021 ja luovutettiin laivastolle vuoden 2023 alussa.
Palvelus

Alus on luovutettu laivastolle.
It’s My Life (Dr. Albanin kappale)

| ”It's My Life” Dr>  Alban |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: One Love
 B-puoli: ”Remix”
 Äänitetty : 1992
 Julkaistu: 1. toukokuuta 1992
 Formaatti: CD-single, CD-Maxi
 Tekijä(t): Dr. Alban, Denniz Pop
 Tuottaja(t): Denniz Pop
 Tyylilaji: eurodance, reggae fusion
 Kesto: 04.00
 Levy-yhtiö: BMG Ariola
Dr. Albanin muut singlet
| ”(We Are on Family) U & Mi” 1991 | ”It’s My Life” 1992 | ”One Love” 1992 |
Musiikkinäyte
Alle 10%:n ääninäyte kappaleesta.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
It's My Life on Dr. Albanin esittämä vuonna 1992 levytetty musiikkikappale. Kappale julkaistiin singlenä sekä artistin toisella studioalbumilla One Love.
Kappale on artistin yksi tunnetuimmista, ja siitä tuli monessa Euroopan maassa suosittu. Muun muassa Ruotsissa, Itävallassa, Belgiassa ja Italiassa se nousi singlelistojen ensimmäiselle sijalle.
Parodia

Jope Ruonansuun vuonna 1993 julkaistulla albumilla Jope Ruonansuu presidentiksi kappale ”It's My Wife” on tyyliparodinen versio alkuperäisestä kappaleesta. Kappaleessa Ruonansuun imitoima Raimo Ilaskivi hokee nalkuttavalle vaimolleen kertosäkeessä ”Toki, it's my wife”.
Ire Works

| Ire Works The Dillinger Escape Plan |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2007
 Julkaistu: 5. marraskuuta 2007
 Tuottaja(t): Steve Evetts
 Tyylilaji: Mathcore, metalcore, post-hardcore
 Levy-yhtiö: Relapse
 Levymerkki: Relapse
The Dillinger Escape Planin muut julkaisut
| Miss Machine 2004 | Ire Works 2007 | Option Paralysis 2010 |
Ire Works on yhdysvaltalaisen Dillinger Escape Planin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin Isossa-Britanniassa 5. marraskuuta 2007, Yhdysvalloissa 13. marraskuuta Relapse Recordsin kautta ja Japanissa 28. marraskuuta. Albumi oli yhtyeen viimeinen julkaisu Relapsen kautta.  Albumi on Gil Sharonen ensimmäinen ja viimeinen albumi yhtyeen kanssa ja ilman perustajajäsen-rumpali Chris Pennieä. Kitaristi Ben Weinman soittaa kitaraa levyllä yksin Brian Benoitin saaman vamman vuoksi. Albumia on kuvailtu mathcore-,  post-hardcore-,  - ja metalcore -tyyliseksi, ja se sisältää laajoja vaikutteita mm. elektronisesta musiikista.
Terrorizer-lehden haastattelun mukaan tämä on yhtyeen viimeinen albumi Relapse Records -levymerkillä.  Albumi menestyi hyvin, sillä se debytoi Billboard 200 -listalla 142. sijalla varmistetulla 7000 kopiolla,  mutta se korjattiin myöhemmin, kun paljastui, että Relapse unohti jotenkin varmistaa albumin ennakkomyyntiä, mikä teki ensimmäisen viikon kokonaismäärästä noin 11 000 kopiota. Levyllä vierailevat yhtyeen entinen laulaja Dimitri Minakakis (kappaleessa "Fix Your Face") ja Mastodonin Brent Hinds (kappaleessa "Horse Hunter").
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Fix Your Face | 2.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Lurch | 2.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Black Bubblegum | 4.04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Sick on Sunday | 2.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | When Acting as a Particle | 1.23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Nong Eye Gong | 1.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | When Acting as a Wave | 1.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | 82588 | 1.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Milk Lizard | 3.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Party Smasher | 1.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Dead as History | 5.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Horse Hunter | 3.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Mouth of Ghosts | 3.11 |  |  |  |  |  |  |  |
Japanin-painoksen bonuskappale
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Perfect Design (live) | 3.57 |  |  |  |  |  |  |  |
"The Perfect Designin" live-versio ilmestyi aiemmin Plagiarism-EP:llä.
Kokoonpano

Greg Puciato – laulu
Ben Weinman – kitarat, piano, ohjelmointi, äänisuunnittelu, taustalaulu
Liam Wilson – basso
Gil Sharone – rummut, lyömäsoittimet
Kokoonpano > Lisäksi

Dimitri Minakakis – taustalaulu kappaleessa "Fix Your Face"
Brent Hinds – taustalaulu kappaleessa "Horse Hunter"
Steve Evetts – tuottaja
Steve Ryan – apulainen
Alan Douches – masterointi
Shelby Cinca – graafinen suunnittelu
Craig Demel – viulu
Robin Reynolds – sello
Phill Williams – lyömäsoittimet
Ali Tabatabai – lyömäsoittimet, saha
Matt Lupo – trumpetti kappaleessa "Milk Lizard"
Arvostelut

Imperiumi: 9/10
Soundi:
J. D. McClatchy

J. D. McClatchy (12. elokuuta 1945 Bryn Mawr, Pennsylvania – 10. huhtikuuta 2018 New York, New York) oli yhdysvaltalainen kirjallisuuskriitikko ja runoilija. Hän opiskeli Georgetownin ja Yalen yliopistoissa, joista jälkimmäisestä sai filosofian tohtorin arvonsa vuonna 1974. McClatchy julkaisi urallaan kahdeksan runoteosta, joista Hazmat (2002) toi hänelle Pulitzer-ehdokkuuden vuonna 2003. Muuhun tuotantoon kuuluu kolme esseekokoelmaa sekä kuusitoista librettoa oopperoihin, joiden säveltäjiin kuuluivat William Schuman, Bruce Saylor, Ned Rorem, Lorin Maazel, Elliot Goldenthal, Tobias Picker ja Michael Dellaira. McClatchy myös toimitti yli kaksikymmentä kirjaa ja äänikirjasarjan.
McClatchy sai Taide- ja kirjallisuuspalkinnon Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemialta sekä Kuvernöörin taidemitalin (2000) Connecticutin osavaltiolta. Hänet valittiin vuonna 1999 Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäseneksi, ja hän toimi sen puheenjohtajana vuosina 2009–2011. Hän teki opetustyötä useissa yliopistoissa. McClatchylla oli aviomies, graafinen suunnittelija Chip Kidd. Hän kuoli 72-vuotiaana syöpäsairauteen.
Runoteokset

Scenes from Another Life (1981)
Stars Principal (1986)
The Rest of the Way (1992)
Ten Commandments (1998)
Hazmat (2002)
Division of Spoils (2003)
Mercury Dressing (2009)
Plundered Hearts: New and Selected Poems (2014)
Janne Pesonen (poliitikko)

| Janne Pesonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1978 (ikä 45–46) Liperi, Suomi
Poliitikko
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Asema:  puoluesihteeri (2016–2019)
Janne Pesonen (s. 1978 Liperi) on suomalainen poliitikko. Hän toimi kokoomuksen puoluesihteerinä vuosina 2016–2019.
Koulutukseltaan Pesonen on tradenomi Satakunnan ammattikorkeakoulusta ja hallintotieteiden maisteri Tampereen yliopistosta. Ennen puoluesihteerin tehtäväänsä Pesonen on toiminut muun muassa Kokoomuksen Nuorten Liiton pääsihteerinä, Satakunnan Kokoomuksen toiminnanjohtajana sekä Suomen Yrittäjien elinkeinoasioiden päällikkönä.