stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tarke
Tavanomaisia tarkkeita > Aksentti- eli korkomerkkejä > Kaksoisakuutti (Ő/ő)

Nimestään huolimatta kaksoisakuuttikaan ei kirjaimellisesti ottaen ole korkomerkki vaan eräänlainen akuutin ja treeman (¨) risteytys, jolla unkarissa osoitetaan etuvokaalien Ü/ü ja Ö/ö ääntyminen pitkänä.
Kaksoisakuutillisen kirjaimen voi laajennetulla suomalaisella näppäimistöllä kirjoittaa painamalla ensin Å-kirjaimen näppäintä yhdessä AltGr-näppäimen kanssa ja sen jälkeen erikseen kantamerkin näppäintä:
Tavanomaisia tarkkeita > Kaarevia ja viivamaisia tarkkeita > Tilde eli aaltoviiva (Ã/ã, Ñ/ñ)

Tilde eli aaltoviiva on kehittynyt n-kirjaimesta, joka on alettu kirjoittaa sitä edeltäneen kirjaimen yläpuolelle (vrt. ogonek). Tyypillisesti tilde merkitsee Ñ/ñ-kirjaimen yhteydessä liudennusta ja vokaalin yhteydessä nasaaliäännettä. Viron kielessä kirjain Õ/õ merkitsee kuitenkin laveaa puolisuppeaa takavokaalia [ɤ] (eli laveana ääntyvää o:ta) ja koltansaamessa taas laveaa puolisuppeaa keskivokaalia [ɘ].
Tildellisen kirjaimen voi suomalaisella näppäimistöllä kirjoittaa painamalla ensin treeman tarkenäppäintä yhdessä AltGr-näppäimen kanssa ja sen jälkeen erikseen kantamerkin näppäintä:
Tavanomaisia tarkkeita > Kaarevia ja viivamaisia tarkkeita > Yläpuolinen ympyrä (Å/å, Ů/ů)

Yläpuolinen ympyrä on suomalaisittain tuttu etenkin ruotsin, tanskan ja norjan kirjaimesta Å/å (äännearvoltaan pyöreä takavokaali, joka voi olla puolisuppea [oː] tai puoliväljä [ɔ]). Tšekin kielessä esiintyvä Ů/ů ääntyy perusmuotoisessa sanassa samoin kuin Ú/ú pidentyneenä pyöreänä suppeana takavokaalina [uː], mutta taivutetussa sanassa se muuttuu lyhyeksi puolisuppeaksi takavokaaliksi [o].
Ympyrällisen kirjaimen voi laajennetulla suomalaisella näppäimistöllä kirjoittaa painamalla ensin Å-kirjaimen näppäintä yhdessä sekä AltGr-näppäimen että vaihtonäppäimen kanssa ja sen jälkeen erikseen kantamerkin näppäintä:
Tavanomaisia tarkkeita > Kaarevia ja viivamaisia tarkkeita > Lyhyysmerkki (Ă/ă)

Lyhyysmerkki eli breve on ylöspäin avautuva puoliympyrän kaari, joka asemoituu kirjaimen yläpuolelle. Sen perustehtävä on osoittaa vokaalin ääntyvän lyhyenä riippumatta siitä, onko se painollinen. Romanian kielen kirjain Ă/ă on välisen keskivokaalin [ə] merkki, ja turkissa puolestaan kirjain Ğ/ğ on itsessään mykkä, mutta osoittaa edeltävän vokaalin ääntyvän pitkänä.
Lyhyysmerkillisen kirjaimen voi laajennetulla suomalaisella näppäimistöllä kirjoittaa painamalla ensin heittomerkin näppäintä (joka sijaitsee Ä-näppäimen oikealla puolella) yhdessä sekä AltGr-näppäimen että vaihtonäppäimen kanssa ja sen jälkeen erikseen kantamerkin näppäintä:
Tavanomaisia tarkkeita > Kaarevia ja viivamaisia tarkkeita > Pituusmerkki (Ā/ā)

Pituusmerkki eli makron on kirjaimen yläpuolelle asemoituva vaakaviiva, joka tyypillisesti osoittaa vokaalin ääntyvän pitkänä. Kiinan kielen siirtokirjoituksessa pituusmerkki voi osoittaa tasaista sävelkulkua.
Pituusmerkillisen kirjaimen voi laajennetulla suomalaisella näppäimistöllä kirjoittaa painamalla ensin treeman tarkenäppäintä yhdessä sekä AltGr-näppäimen että vaihtonäppäimen kanssa ja sen jälkeen erikseen kantamerkin näppäintä:
Tavanomaisia tarkkeita > Kaarevia ja viivamaisia tarkkeita > Poikkiviiva (Ł/ł, Đ/đ)

Poikkiviiva voi olla vino, kuten puolan kirjaimessa Ł/ł [w] ja tanskan kirjaimessa Ø/ø (ns. tanskalainen ö), tai vaakasuora, kuten saamelaiskielten kirjaimissa Đ/đ, Ǥ/ǥ ja Ŧ/ŧ.
Poikkiviivaa ei pidetä varsinaisena tarkkeena, sillä Unicode-merkistössä poikkiviivallisia kirjaimia ei ole muodollisesti määritelty koostemerkeiksi, jotka olisivat hajotettavissa kantamerkiksi ja yhdistyväksi tarkkeeksi. Laajennettu suomalainen näppäimistö sisältää kuitenkin poikkiviivallisten kirjainten tuottamiseksi erityisen tarkenäppäimen. Oikeastaan tarkenäppäimiä on kaksi, sillä ensisijaiseksi vaihtoehdoksi ajateltu, näppäimistön vasemmassa yläkulmassa sijaitseva pykälämerkin näppäin puuttuu joistain näppäimistöistä, mutta sen sijasta voidaan yhtä hyvin käyttää L-kirjaimen näppäintä. Poikkiviivallisen kirjaimen voi siis kirjoittaa painamalla ensin joko §-näppäintä tai L-näppäintä yhdessä AltGr-näppäimen kanssa ja sen jälkeen erikseen kantamerkin näppäintä:
Tavanomaisia tarkkeita > Koukkumaisia tarkkeita > Sedilji (Ç/ç, Ņ/ņ, Ģ/ģ)

Sedilji (esp. cedilla, alkujaan zedilla ’pieni z’, ransk. cédille) on kehittynyt koukullisesta z-kirjaimesta (vrt. ʒ) ja tyypillisesti näyttää vasemmalle kääntyvältä pieneltä koukulta kirjaimen alla. Joidenkin kirjainten yhteydessä sedilji voi näyttää alapuoliselta pilkulta, joka yleensä kuitenkin tulkitaan vain sediljin typografiseksi muunnelmaksi. Pienaakkosen ģ yhteydessä sedilji asemoituu ylösalaisin kirjaimen päälle, koska alle se ei kunnolla mahdu.
Sediljiä ei enää käytetä espanjassa, josta se on lähtöisin, mutta esimerkiksi ranskassa ja portugalissa esiintyvä Ç/ç-kirjain osoittaa, että takavokaalin tai konsonantin edessä yleensä klusiilina [k] ääntyvä C/c edustaakin sibilanttia [s]. Muissa kielissä sediljillä voidaan merkitä myös konsonantin ääntymistä liudentuneena tai postalveolaarisena eli suhuäänteenä.
Sediljillisen kirjaimen voi laajennetulla suomalaisella näppäimistöllä kirjoittaa painamalla ensin akuutin tarkenäppäintä yhdessä AltGr-näppäimen kanssa ja sen jälkeen erikseen kantamerkin näppäintä:
Tavanomaisia tarkkeita > Koukkumaisia tarkkeita > Alapuolinen pilkku (Ș/ș)

Alapuolinen pilkku on romanian kirjaimissa Ș/ș [ʃ] ja Ț/ț [ts] esiintyvä tarke, joka on muodollisesti määritelty eri tarkkeeksi kuin sedilji. Käytännössä romanian alapilkulliset kirjaimet silti usein korvataan sedilji-s:llä (Ş/ş) ja sedilji-t:llä (Ţ/ţ), joiden sedilji saattaa joissain fonteissa näyttääkin alapuoliselta pilkulta.
Tavanomaisia tarkkeita > Koukkumaisia tarkkeita > Ogonek eli häntä (Ą/ą)

Ogonek (puolaksi ’pieni häntä’) on oikealle kääntyvä koukkumainen lisäke kirjaimen alapuolella. Se on jäänne kantamerkin alapuolelle lisätystä n-kirjaimesta (vrt. tilde) ja tyypillisesti osoittaa vokaalin ääntyvän nasaalisena. Liettuan kielestä vokaalin nasaalisuus on kuitenkin äännepiirteenä kadonnut ja sen sijaan ogonek ensisijaisesti osoittaa vokaalin ääntyvän pitkänä.
Ogonekillisen kirjaimen voi laajennetulla suomalaisella näppäimistöllä kirjoittaa painamalla ensin akuutin tarkenäppäintä yhdessä sekä AltGr-näppäimen että vaihtonäppäimen kanssa ja sen jälkeen erikseen kantamerkin näppäintä:
Tavanomaisia tarkkeita > Koukkumaisia tarkkeita > Sarvi (Ơ/ơ)

Oikealle ja ylöspäin kaartuva sarvi vietnamin kirjaimissa Ơ/ơ [ɤ] ja Ư/ư [ɯ] osoittaa, että vokaali ei äännykään pyöreänä vaan laveana.
Sarvellisen kirjaimen voi laajennetulla suomalaisella näppäimistöllä kirjoittaa painamalla ensin P-kirjaimen näppäintä yhdessä AltGr-näppäimen kanssa ja sen jälkeen erikseen kantamerkin näppäintä:
Tavanomaisia tarkkeita > Koukkumaisia tarkkeita > Yläpuolinen koukku (Ả/ả)

Vokaalin yläpuolelle piirrettyä pisteetöntä kysymysmerkkiä muistuttava koukku osoittaa vietnamissa erityistä toonia, jossa sävelkorkeus ensin putoaa ja sitten nousee.
Yläkoukullisen kirjaimen voi laajennetulla suomalaisella näppäimistöllä kirjoittaa painamalla ensin P-kirjaimen näppäintä yhdessä sekä AltGr-näppäimen että vaihtonäppäimen kanssa ja sen jälkeen erikseen kantamerkin näppäintä:
Ushiku

| Ushiku (牛久市) |
| --- | --- |
 Château Kamiya
 lippu:  symboli
 Ushikun sijainti Ibarakin prefektuurissa
 Ushiku
 Koordinaatit: 35°58′46″N, 140°08′58″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Ibarakin prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  58,92 km²
Väkiluku (09/2020):  84 882
 – Väestötiheys:  1 441 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Osmanthus fragrans var. aurantiacus
 – Kukka:  Chrysanthemum morifolium
 – Lintu:  Idänsilkkikerttunen
 
 http://www.city.ushiku.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ushiku (jap. 牛久市, Ushiku-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Ibarakin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Ushikujärven koillispuolella. Kaupunki on rakentunut Inashikin ylängölle. Ushikussa on 84 882 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 58,92 neliökilometriä.
Ushikua palvelee JR Higashi-Nihonin Jōban-linja.
Kuvia

Prefektuurintie 272
Ushikun rautatieasema
Ushikun linnan maavalleja
Ushikun kantakaupunki vuoden 1990 ilmakuvassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ushiku Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Ulla-Kaarina Jokinen

Ulla Kaarina Vellamo Jokinen (26. marraskuuta 1921 Viipuri – 10. elokuuta 2009) oli suomalainen yliopiston lehtori ja suomentaja.
Jokinen toimi 1975–1986 Helsingin yliopiston romaanisen filologian lehtorina ja 1984–1991 romaanisen filologian dosenttina.
Suomennoksia

Nimellä Kaarina Mieskivi:
Alberto Moravia: Tyhjä kangas. Keltainen kirjasto 43. Tammi 1962 (alkuteos La noia)
Nimellä Ulla Jokinen:
Jacques Audiberti: Agenttilaiva: 2-kuvaelmainen näytelmä (Quoat-Quoat, Suomen Teatteriliitto
Nimellä Ulla-Kaarina Jokinen:
Leao Penedo: Mustaa leipää: romaani. Tammi 1946
Michel de Saint-Pierre: Aristokraatit: romaani. WSOY 1955
Giorgio Bassani: Ferraran puutarha. WSOY 1963
Colette Audry: Duška. WSOY 1964
Romain Gary: Aamunkoiton lupaus: romaani. Otava 1964
Giovanni Guareschi: Toveri Don Camillo. WSOY 1964
Jorge Semprun: Suuri matka: romaani. Otava 1964
Giovanni Guareschi: Aviomiehen totutusajo: Lystikäs tarina. WSOY 1967
Giovanni Guareschi: Isä Camillo ja ne nykynuoret. Otava 1970
Samuel Beckett: Ensi rakkaus; kuv. Seppo Polameri. Otava 1970
Albert Camus: Kapinoiva ihminen. Esseitä ja katkelmia; valik. Maija Lehtonen; suom. Ulla-Kaarina Jokinen ja Maija Lehtonen. Otava 1971
Carlo Fruttero, Franco Lucentini: Sunnuntainainen. Otava 1974
Giovanni Guareschi: Kohtalo nimeltä Clotilde: rakkaus- ja seikkailuromaani. WSOY 1977
Georges Simenon: Juna Venetsiasta. Otava 1976
Elsa Morante: La storia 1-2; suom. Ulla-Kaarina Jokinen ja Elina Suomela. Otava 1976
Oriana Fallaci: Kirje lapselle joka ei koskaan syntynyt. Otava 1978
Maurice Denuzière: Louisiana 1. Otava 1980
Georges Simenon: Maigret ja selvänäkijä: komisario Maigret'n tutkimuksia. Otava 1981
Antonin Artaud: Kohti kraiittistä teatteria. Otava 1983
Renato Besana ja Marcello Staglieno: Kasarmimme eessä.. WSOY 1984
Dino Buzzati: Tataariaro. Otava 1984
Georges Simenon: Intiimit muistelmat; lyhentäen suomentanut Ulla-Kaarina Jokinen. Otava 1990, 2. painos 2003
Palkinnot

Maurice Coppet'n kääntäjäpalkinto 1959, 1967
Uninvited

Uninvited voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Uninvited, elokuva vuodelta 1999
”Uninvited”, Alanis Morissetten kappale vuoden 1998 elokuvaan Enkelten kaupunki
Uninvited, vuonna 1986 julkaistu videopeli
The Uninvited, kauhuelokuva vuodelta 2009.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Uninvited”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
VK TsSKA Moskova

| VK TsSKA Moskova |
| --- | --- |
Koko nimi:  Armeijan keskusurheiluseura Центральный Спортивный Клуб Армии
Perustettu:  1946
Kenttä:  Urheilupalatsi
Puheenjohtaja:  Dmitri Fomin
Valmentaja:  Jevgeni Lapšin
MVK TsSKA Moskova on lentopalloseura Moskovasta, Venäjältä. TsSKA on yksi maailman menestyksekkäimpiä lentopallon seurajoukkueita. Kesällä 2009 armeijan johto päätti ettei joukkue osallistu Venäjän liigaan.
Saavutukset

Venäjän mestaruus 1994, 1995, 1996
Neuvostoliiton mestaruus 1949, 1950, 1952-55, 1958, 1960-1962, 1965, 1966, 1970-1983, 1985-1991
Neuvostoliiton / Venäjän cupin voitto 1953, 1980, 1982, 1984, 1985, 1994
Mestarien liigan voitto 1960, 1962, 1973-1975, 1977, 1982, 1983, 1986-1989, 1991
Euroopan supercupin voitto 1987, 1988, 1991
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Teatteri Lapua

Teatteri Lapua on lapualainen ammattilaisjohtoinen harrastajateatteriryhmä. Teatteri Lapua syntyi vuonna 2004 Lapuan Harrastajanäyttelijöiden ja Epps-teatterin yhdistyessä koko Lapuan kattavaksi teatteriksi.
Teatteri Lapua omistaa kaksi esityspaikkaa, Hourunkosken kesäteatterin alueen, jonka Vattenfall lahjoitti Lapuan Harrastajanäyttelijöille vuonna 2003 (Haapakoskella) sekä Teatteri Hiomon, Vanhan Paukun Kulttuurikeskuksen alueella.
Lisäksi vuonna 2011 Lapuan Kaupunki osti Vanhan Paukun Kulttuurikeskuksen parkkipaikalle teltan, jossa Teatteri Lapua esitti kesäteatterinäytöksiään.
Teatteri Lapua ohjaa lapualaista teatterielämää. Teatteriesityksiä pyritään valmistamaan ja esittämään tasaisesti koko vuoden, talvella TeatteriHiomossa ja kesällä Vanhan Paukun kesäteatterissa katetussa teltassa. TeatteriHiomoon keskitetään teatterin voimavarat ja hallinto.
Teatteri Lapua sai SHT:n kantaesityspalkkion kahtena peräkkäisenä vuotena, vuonna 2004 Antti Tuurin näytelmästä "Punakantiset kirjat" ja vuonna 2005 Heikki Salon näytelmästä "Ilimari Jauhiaasen teräksinen takavyö".
Teatteri Lapua toimii vaihtelevissa kokoonpanoissa. Harrastajanäyttelijöitä on mukana Lapualta ja maakunnasta useita kymmeniä. Teatterin sisällä toimii myös useita pienempiä vakiintuneempia teatteriryhmiä: nuorisoteatteriryhmä MEP, kansalaisopiston  Mutu-teatteri nuorille sekä varttuneempien Senioriteatteri. Lapsille on näytelmäharrastusta, paitsi monissa koko perheen produktioissa, myös Teatterileikissä ja Teatterikoulussa.
Teatteri Lapuan esityksiä > 2004

kantaesityksenä Heikki Salo: Ilimari Jauhiaasen teräksinen takavyö, ohjaus: Epp Perälä, musiikki: Onni Pääkkönen
Laulunäytelmä Rosvo Roope,ohjaus: Eija-Irmeli Lahti
Teatteri Lapuan esityksiä > 2005

Horace McCoy: Maratontanssit (They shoot horses, don't they?), ohjaus: Epp Perälä, musiikin koosteet: Kalev Kaskelainen
Väinö Linna: Täällä Pohjantähden alla III (Akseli ja Elina), ohjaus: Hannele Martikainen
Teatteri Lapuan esityksiä > 2006

Perttu Hemminki ja Vesa Latomäki: Pohjanmaa vuonna nolla, ohjaus: Antti L. J. Pääkkönen, musiikin koosteet: Onni Pääkkönen
Dario Fo: Perhoshiiruli, ohjaus: Eija-Irmeli Lahti
Sinikka Nopola: Eila, Rampe ja Likka, ohjaus: Eija-Irmeli Lahti
Teatteri Lapuan esityksiä > 2007

Perttu Hemminki ja Vesa Latomäki: Pohjanmaa vuonna nolla II - Täyspöyrööt tuloo, ohjaus: Antti L. J. Pääkkönen, musiikin koosteet: Onni Pääkkönen
Teatteri Lapuan esityksiä > 2009

Housut pois!, ohjaus: Katja Kujala
John, Paul & Stu - The Beatles, ohjaus: Katja Kujala
Teatteri Lapuan esityksiä > 2010

kantaesityksenä John, Paul & Stu - The Beatles, ohjaus: Katja Kujala
Kiviä taskussa, ohjaus: Epp Perälä
Mies, joka ei osannut sanoa ei ohjaus: Antti L. J. Pääkkönen
Valokuvavarkaat, ohjaus: Katja Kujala
Teatteri Lapuan esityksiä > 2011

Pohjanmaa vuonna nolla III, ohjaus Antti L. J. Pääkkönen, musiikin koosteet: Onni Pääkkönen
Kalenteritytöt, ohjaus Katja Kujala
Nuan vaan Lonkalta -improvisaatioillat
Teatteri Lapuan esityksiä > 2012

Kalenteritytöt, ohjaus Katja Kujala
Kiviä taskussa, ohjaus Katja Kujala
Olen suomalainen -urheilu-musiikkikomedia, ohjaus Katja Kujala
Mobile Horror, ohjaus Katja Kujala
Uskon toivojen yö, yhden miehen komedia (Pauli Perälä)
Teatteri Lapuan esityksiä > 2013

Eila, Rampe ja palvattu onni, ohjaus Mikko Timonen
Noin 7 veljestä, ohjaus Kimmo Kovanen (apulaisohjaaja Johanna Kovanen)
Kustaa Tiitu - talonpojasta ministeriksi, ohjaus Johanna Kovanen
Teatteri Lapuan esityksiä > 2014

Kustaa Tiitu - talonpojasta ministeriksi, ohjaus Johanna Kovanen
Etelä-Pohjanmaa NYT-kesäteatteri, TULOSSA!, ohjaus Maiju Vainionpää
Kvartetti, TULOSSA!, ohjaus Katja Kujala
Teatteri Lapuan esityksiä > 2015

Jouni - kasvutarina, TULOSSA!, Maiju Vainionpää
Vaaksiaiskorennot

| Vaaksiaiskorennot |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Alaluokka::  Siipikantaiset Pterygota
Osaluokka::  Uussiipiset Neoptera
Lahko::  Kärsäkorennot Mecoptera
Heimo::  Vaaksiaiskorennot Bittacidae  Handlirsch, 1906
Katso myös
   Vaaksiaiskorennot Wikispeciesissä   Vaaksiaiskorennot Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vaaksiaiskorennot (Bittacidae) on kärsäkorentoihin kuuluva hyönteishehmo. Heimon lajeista noin 75 prosenttia kuuluu Bittacus-sukuun, jolla on maailmanlaajuinen levinneisyys. Vaaksiaiskorentoja ei esiinny Suomessa. Viisi fossiilista Bittacidae-lajia on kuitenkin löydetty Itämeren meripihkasta 38 miljoonan vuoden takaa.
Suvut

Anabittacus (1) Kimmins, 1929 (Chile)
Anomalobittacus (1) Kimmins, 1928 (Etelä-Afrikka)
Apterobittacus (1) MacLachlan, 1893 (Etelä-Yhdysvallat)
†Archebittacus (1) Riek, 1955 (myöhäinen triaskausi, Australia)
Austrobittacus (1) Riek, 1954 (Australia)
Bittacus (124) Latreille, 1805 (maailmanlaajuinen)
Edriobittacus (1) Byers, 1974 (Australia)
Eremobittacus (2)  Byers, 1997 (Meksiko)
†Formosibittacus (1) Li, Ren & Shih, 2008 (Jurakauden puoliväli, Kiina)
Harpobittacus (12) Gerstaecker, 1885 (Australia)
Hylobittacus (1) Byers, 1979 (USA, Meksiko)
Issikiella (5) Byers, 1972 (Etelä-Amerikka)
†Juracimbrophlebia Wang et al. 2012 (Jurakauden puoliväli, Kiina)
†Jurahylobittacus (1) Li, Ren & Shih, 2008 (Jurakauden puoliväli, Kiina)
Kalobittacus (8) Esben-Petersen, 1914 (Keski-Amerikka)
†Mongolbittacus (1) Petrulevicius, Huang & Ren, 2007
Nannobittacus (4) Esben-Petersen, 1927 (Brasil a Panamá)
Neobittacus (2) Esben-Petersen, 1914 (Brasilia)
Orobittacus Villegas & Byers, 1982 (Kalifornia)
Pazius (8) Navás, 1913 (Brasilia - Costa Rica)
Symbittacus Byers, 1986 (Australia)
Tytthobittacus Smithers, 1973 (Australia)
Käännös suomeksi
Valerian Maikov

Valerian Nikolajevitš Maikov
Valerian Nikolajevitš Maikov, ven. Валериа́н Никола́евич Ма́йков, (1823–1847) oli lahjakas venäläinen kirjallisuuskriitikko 1840-luvulta. Hän kuului Vissarion Belinskin koulukuntaan. Valerian Maikovin veljiä olivat Leonid Maikov ja Apollon Maikov.
Veli (täsmennyssivu)

Veli voi tarkoittaa:
veli, miespuolinen sisarus
veli, nimitys jota käytetään kuvaannollisesti osoittamaan miesten välistä yhteenkuuluvuutta, kuten esimerkiksi sanoissa aseveli, sielunveli ja uskonveli.
Veli, miehen etunimi
Veli, nuortenlehti
Veli, sukunimenä:
Evagjelia Veli (s. 1991), albanialainen painonnostaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Veli”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Uskonto Kroatiassa

Kroatian perustuslaki takaa uskonnonvapauden ja uskonnolliset yhdyskunnat ovat sen mukaan yhdenvertaisia lain edessä. Julkiset koulut opettavat uskontoa yhteistyössä valtion kanssa sopimuksen tehneiden yhdyskuntien kanssa, mutta osallistuminen ei ole pakollista.
Yhdysvaltain ulkoministeriön teettämän tutkimuksen mukaan noin 85 % kroatialaisista kuuluu roomalaiskatoliseen kirkkoon, 6 % on ortodokseja ja vähemmän kuin 5 % on muslimeita, juutalaisia tai muihin uskontokuntiin kuuluvia.
Tuiran rautatieasema

Tuiran rautatieasema (virallisesti Oulu Tuira, lyh. Tua) on Oulun liikennepaikkaan kuuluva Suomen rataverkon liikennepaikka Tuiran kaupunginosassa Oulussa. Tuiran asema poistui Ratahallintokeskuksen liikennepaikkaluettelosta 5. kesäkuuta 2005, kun se liitettiin osaksi Oulun liikennepaikkaa. Tuiran liikennepaikan liikenteenohjaustoimintoja hoidetaan kaukokäytöllä Oulun liikenteenohjauskeskuksesta.
Historiaa

Tuiran liikennepaikan merkitys kasvoi huomattavasti, kun Tuirasta haarautuva Oulun ja Tornion välinen rautatie avattiin liikenteelle 1903 ja Tuirasta tuli risteysasema. Risteysaseman merkitystä lisäsi vielä myöhempinä vuosina Oulun Laanilaan vuonna 1950 perustettu Typpi Oy, jonne rakennettiin sivuraide Tuirasta. Tällöin Oulusta lähtevä päivystysjuna jouduttiin ajamaan Tuiraan, josta se peräytettiin Typpi Oy:n sivuraiteelle. Myöhemmin liikennettä lisäsi vielä Ruskoon ja Ruskonselkään rakennetut sivuraiteet.
Liikenne Tuirassa oli vilkasta vielä 1980-luvun puoliväliin saakka. Tällöin turvekuljetukset alkoivat hiipua, ja liikenne Toppilan suuntaan väheni entisestään. Samoihin aikoihin myös Typpi Oy:n, silloisen Kemiran Oulun tehtaan, sivuraiteen linjausta muutettiin siten, että sivuraide haarautui heti Oulujoen ylittävän Rautasillan jälkeen, eikä kääntymistarvetta Tuirassa enää ollut. Henkilöliikennettä Tuiran asemalla oli 27. toukokuuta 1990 saakka.
Turvalaitteet

Kun Ylivieskan ja Oulun välinen rataosuus siirtyi kauko-ohjaukseen 1986, purettiin Tuiran 16-paikkainen kampiasetinlaite sekä siipiopastimet, ja ne korvattiin valo-opastimilla sekä Raahen radalta Relletin asemalta siirretyllä Siemens DrS -releasetinlaitteella. Tuiran miehitys lopetettiin, kun liikennepaikka otettiin kauko-ohjaukseen.
Asemarakennus

Tuiran alkuperäinen asemarakennus rakennettiin samojen suunnitelmien mukaan kuin Kellon, Lautiosaaren ja Kaakamon pysäkkirakennukset. Bruno Granholmin suunnittelema vuonna 1904 valmistunut rakennus purettiin vuonna 1998 Tuiran keskustan ohittavan uuden Kiertotien, nykyisen Bertel Jungin tien alta. Rakennus siirrettiin hirsi hirreltä Toppilan kaupunginosassa sijaitsevan Terva-Toppilan kartanon maille, jonne se oli tarkoitus pystyttää uudelleen. Asema oli kuitenkin niin huonokuntoinen, että uudelleenpystyttäminen jäi vain haaveeksi. Asemarakennuksen hirret ovat kuitenkin säilyneet hyvin ja ne on siirretty Kempeleeseen. Granholmin suunnittelema hirsirakenteinen piharakennus myytiin ja siirrettiin Hietasaareen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tuiran rautatieasema Wikimedia Commonsissa
vaunut.org: kuva Tuiran asemarakennuksesta
Oulun liikenne ja logistiikka
| --- | --- |
Liikenne:   Oulun liikenne  Oulun seudun liikenne  Potnapekka 
Liikennekeskukset:   Kivisydän  Oritkarin yhdistettyjen kuljetusten terminaali  Oulun lentoasema  Oulun asemakeskus  Oulun rautatieasema  Oulun satama  Pikkaralan rautatieasema  Toppilan rautatieasema  Tuiran rautatieasema 
Oulu kautta kulkevat tiet:   Valtatie 4  Valtatie 20  Valtatie 22  Seututie 815  Seututie 816  Seututie 834  Seututie 836  Seututie 847  Seututie 849  Yhdystie 8300  E8  E75 
Oulun kautta kulkevat rautatiet:   Pohjanmaan rata  Oulu–Tornio-rata  Oulu–Kontiomäki-rata 
Katuja:   Aleksanterinkatu  Isokatu  Kauppurienkatu  Kirkkokatu  Pakkahuoneenkatu  Rantakatu  Rautatienkatu  Saaristonkatu  Torikatu  Uusikatu  Yliopistokatu 
Sillat:   Erkkolan silta  Kiskopolun silta  Joutsensilta  Möljän silta  Rautasilta  Sangin silta  Tuiran sillat 
Muut kaupungin sisäiset tiet:   Hetekyläntie  Joloksentie  Merikoskenkatu  Raitotie  Poikkimaantie  Seututie 833  Seututie 848  Valtatie 
Näyttelijä Leo Lastumäki (1927–2012) Tuiran rautatieasemalla vuonna 1945.
Ushio (1930)

| Ushio / 潮 |
| --- | --- |
 Ushio

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Uraga Dock Company
Kölinlasku:  24. marraskuuta 1929
Laskettu vesille:  17. marraskuuta 1930
Palveluskäyttöön:  14. marraskuuta 1931
Loppuvaihe:  romutettu 1948
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 778 t
Pituus:  118,41 m (kokonaispituus) 115,3 m (vesiraja)
Leveys:  10,36 m
Syväys:  3,2 m
Koneteho:  50 000 shp
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  197
Aseistus
Aseistus:  6 x 127 mm/50 type 3 -tykkiä kaksiputkisena Malli B -asennuksena 2 x 13 mm type 93 -ilmatorjuntakonekivääriä 9 x 61 cm torpedoputkea 18 x miinaa
Ushio (jap. 潮) oli Keisarillisen Japanin laivaston Fubuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Uraga Dock Companyltä, missä köli laskettiin 24. joulukuuta 1929. Alus laskettiin vesille 17. marraskuuta 1930 ja otettiin palvelukseen 14. marraskuuta 1931.
Palvelus

Alus antautui 15. syyskuuta 1945 liittoutuneille ja se romutettiin 1948.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ushio (1930) Wikimedia Commonsissa
Fubuki-luokan hävittäjät
| --- | --- |
Fubuki-luokka:  Fubuki - Shirayuki - Hatsuyuki - Miyuki - Murakumo - Shinonome - Usugumo - Shirakumo - Isonami - Uranami
Ayanami-luokka:  Ayanami - Shikinami - Asagiri - Yūgiri - Amagiri - Sagiri - Oboro - Akebono - Sazanami - Ushio
Akatsuki-luokka:  Akatsuki - Hibiki - Ikazuchi - Inazuma