stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Holger

| Holger |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  2. elokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  skandinaavinen, "kunniallinen keihäs(mies)"
Infobox OKNimi-testi OK: 
Holger on skandinaavinen miehen etunimi, joka tarkoittaa kunniallista keihäs­miestä. Tanskassa nimen on vanhastaan tehnyt suosituksi varsinkin kansan­laulun Holger Danske (Holger Tanskalainen), joka voitti Burman-nimisen jättiläisen.
Suomessa nimi Holger oli vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 3 501 henkilölle, joista suurin osa on 1900-luvun alkupuolella syntyneitä. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Holgerin nimi­päivä on 2. elokuuta.
Kuvitteellisia Holgereja

Holger Danske, tanskalainen tarusankari
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Holger Wikimedia Commonsissa
Kuntaliitokset Suomessa ilman yhteistä rajaa

Kuntaliitokset Suomessa ilman yhteistä rajaa eivät olleet vuoden 1997 kuntajakolain tulkinnan mukaan mahdollisia. Siksi eräiden kuntaliitosten yhteydessä alueita kolmansista kunnista liitettiin yhdistettäviin kuntiin yhtenäisen alueen luomiseksi yhdistettävien kuntien välille. Lisäksi on ollut tapauksia, joissa yhteistä rajaa yhdistettävillä kunnilla on ollut hyvin vähän. Ennen lain voimaantuloa on myös ollut tapauksia, joissa yhteistä rajaa yhdistettävien kuntien välillä ei ole ollut lainkaan. Laki salli liitokset, joissa kunnilla on yhteistä rajaa vain vesialueella. Vähänkyrön kunta liitettiin vuoden 2013 alusta Vaasaan, vaikka kunnilla ei ollut yhteistä rajaa.
Alueiden yhdistäminen kunta- ja osakuntaliitoksissa

Helsingin ja Sipoon osakuntaliitos 2009: Vantaasta liitettiin Helsinkiin ns. Västerkullan kiila, jonka suuruus oli 2 km², yhtenäisen alueen luomiseksi Sipoosta Helsinkiin liitettävän Itäsalmen alueen ja Helsingin välille. Tämän jälkeen Vantaa ei enää ole ollut rannikkokunta.
Savonlinnan ja Savonrannan kuntaliitos 2009: Enonkoskesta liitettiin Savonlinnaan 31,24 km² suuruinen alue yhteyden luomiseksi yhdistettävien kuntien välille. Liitettävällä alueella asui 1 asukas. Kartalla alue muodostaa noin 30 km pitkän, vain muutamia satoja metrejä leveän, mutkittelevan kaistaleen, josta suuri osa on vettä.
Hämeenlinnan seudun kuntaliitos 2009: Hattulasta liitettiin Hämeenlinnaan 27 km² suuruinen alue, jossa asui 32 asukasta maayhteyden luomiseksi Hämeenlinnan seudun kuntaliitoksessa mukana olleen Kalvolan kunnan alueen ja muun Hämeenlinnan välille. Syntynyt maayhteys muodostuu tässäkin tapauksessa kapeasta kaistaleesta harvaan asutulla metsäseudulla.
Lyhyt yhteinen raja

Vammalan ja Suodenniemen kuntaliitos 2007: liitettävillä kunnilla oli yhteistä maarajaa vain noin 200 metriä syrjäisellä metsäalueella. Vammalan, Mouhijärven ja Äetsän yhdistyttyä Sastamalaksi vuoden 2009 alussa myös entisten Suodenniemen ja Vammalan alueiden väliin jäänyt Mouhijärven alue tuli kuulumaan muodostettuun Sastamalan kaupunkiin.
Ei yhteistä rajaa

Porin ja Ahlaisten kuntaliitos 1972: Kunnilla oli yhteinen meriraja mutta ei maarajaa muualla kuin Noormarkun alueen muusta Porista erottamassa Lyttylän eksklaavissa. Noormarkun liittyessä Poriin vuoden 2010 alusta muodostui myös maayhteys.
Jyväskylän ja Säynätsalon kuntaliitos 1993: Kunnilla ei ollut yhteistä rajaa. Kun Jyväskylä, Jyväskylän maalaiskunta ja Korpilahti yhdistyivät vuoden 2009 alussa, alue eheytyi, sillä Säynätsalolla oli yhteistä rajaa Jyväskylän maalaiskunnan kanssa, mutta vain Päijänteen vesialueen poikki ilman maayhteyttä. Maayhteyden luomiseksi on ehdotettu Kinkomaan alueen liittämistä Jyväskylään.
Vaasan ja Vähänkyrön kuntaliitos 2013: Kunnilla ei ollut yhteistä rajaa, sillä niiden väliin jää Mustasaaren kunnan alue.
Hobitti eli sinne ja takaisin

| Hobitti eli sinne ja takaisin> The Hobbit or There and Back Again |
| --- | --- |
 Hobitti eli sinne ja takaisin.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  J. R. R. Tolkien
Genre:  fantasia
Julkaistu:  1937
Suomennos
Suomentaja:  Kersti Juva, Panu Pekkanen (runot)
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1985
Sivumäärä:  312
ISBN:  951-0-13055-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hobitti eli sinne ja takaisin (engl. The Hobbit or There and Back Again) on J. R. R. Tolkienin kirjoittama fantasiaromaani, joka kertoo hobitti Bilbo Reppulin seikkailusta velho Gandalfin ja 13 kääpiön kanssa.
Englanninkielinen alkuteos ilmestyi alun perin vuonna 1937. Idean kirjaan Tolkien sai korjatessaan opiskelijoidensa tekstejä. Vaikkei hän tiennyt miksi, hänen mieleensä juolahti lause: ”In a hole in the ground there lived a hobbit”, suomeksi ”Kolossa maan sisällä asui hobitti”. Yhdistämällä hobitit nuoruudestaan asti kehittelemäänsä Keski-Maahan Tolkien loi suuren suosion saavuttaneen romaaninsa.
Tolkienin alkuperäisteoksesta on julkaistu kaksi eri suomennosta: Lohikäärmevuori eli erään hoppelin matka sinne ja takaisin vuonna 1973 ja Hobitti eli sinne ja takaisin vuonna 1985.
Suomennokset

The Hobbitin suomennoksista ensimmäisenä ilmestyi Kustannusosakeyhtiö Tammen kustantama ja Risto Pitkäsen kääntämä Lohikäärmevuori eli erään hoppelin matka sinne ja takaisin vuonna 1973. Jo samana vuonna ilmestyi WSOY:ltä kuitenkin Eila Pennasen, Kersti Juvan ja Panu Pekkasen suomentamana ensimmäinen osa Tolkienin pääteoksesta Taru sormusten herrasta. Pitkäsen ja toisaalta Pennasen, Juvan ja Pekkasen linjat poikkesivat muun muassa erisnimikäännösten suhteen huomattavasti toisistaan, minkä vuoksi käännökset eivät toimineet luontevasti yhtenäisenä jatkumona. Sormuksen ritarien ensimmäinen laitos onkin varustettu suomentajien saatteella:
»Bilbo Reppuli esiintyy päähenkilönä myös kirjassa nimeltä Lohikäärmevuori (The Hobbit). Koska tämä kirja on tyyliltään olennaisesti erilainen kuin Taru Sormusten Herrasta, ja sen on suomentanut eri henkilö toiselle kustantajalle, siitä onkin tullut kuvaus hoppeli Kalpa Kassisen seikkailuista. Pienin ponnistuksin lukija pystyy kyllä arvaamaan että Usvavuoret ovat samat kuin Sumuvuoret, peikot ovat hiisiä eli örkkejä, Kulpsin on Klonkku, Mörkkimetsä on Synkmetsä, Tuurin on Durin, Eskarla Esgaroth jne.» 
(Sormuksen ritarit, s. 13)
1970-luvun lopulta alkaen WSOY jatkoi Tolkienin tuotannon julkaisemista suomeksi ja vuonna 1985 ilmestyi Kersti Juvan alusta alkaen uudelleen kääntämä ja Sormusten herran kanssa yhdenmukainen versio The Hobbitista, siis Hobitti eli sinne ja takaisin. Lohikäärmevuoresta otettiin vielä toinen painos vuonna 1979, mutta sittemmin se on jäänyt uudemman käännöksen varjoon. Lohikäärmevuori muistetaan erityisesti muumeistaan tunnetun Tove Janssonin mustavalkokuvituksesta, jonka hän oli tosin tehnyt jo 1960-luvulla ruotsalaista käännöstä varten. 2000-luvulla myös Juvan kääntämä Hobitti on ilmestynyt Janssonin kuvituksella.
Sovitukset > Elokuvat

The Hobbit (1967)
Hobitti eli sinne ja takaisin (1977)
Skazotšnoje putešestvije mistera Bilbo Begginsa, Hobbita, neuvostoliittolainen televisionäytelmä (1985)
Hobitti , Peter Jacksonin ohjaama elokuvatrilogia (2012–2014)
Hobitti – Odottamaton matka (2012)
Hobitti – Smaugin autioittama maa (2013)
Hobitti – Viiden armeijan taistelu (2014)
Sovitukset > Televisiosarjat

Hobitit (1993)
Sovitukset > Sarjakuva

David Wenzel & Charles Dixon: Hobitti eli Sinne ja takaisin 1–2 (sarjakuva). WSOY, 2006
Aku Ankan taskukirja 437: "Sinne takaisin ja takaisin sinne"
Sovitukset > Teatteri

Hobitti, Kuopion kaupunginteatteri. Ohjaus Olli-Matti Oinonen, koreografia Johanna Keinänen, 1997
Hobitti, Suomen Kansallisooppera, koreografia Marjo Kuusela, musiikki Aulis Sallinen, 2001
Hobitti, Teatteri Imatra, Glyn Robbinsin dramatisointi, ohjaus Timo Rissanen, 2015
Hobitti, Turun kaupunginteatteri, Sami Keski-Vähälän dramatisointi, ohjaus Mikko Kouki, 2021
Kirjallisuutta

Hammond, Wayne G. & Scull, Christina: Hobitti Tolkienin silmin.  ((The Art of the Hobbit by J.R.R. Tolkien, 2011.) Suomentanut Tero Valkonen)  Helsinki:  WSOY, 2012.  ISBN 978-951-0-39232-4
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
KontuWiki: Hobitti eli Sinne ja takaisin (WSOY)
KontuWiki: Lohikäärmevuori (Tammi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Muut:  MusicBrainz release group  MusicBrainz work 2 
Lohikäärmevuori, Hobitin ensimmäinen suomennos. Kannen on maalannut Tove Jansson.
Hiukkasfysiikan standardimalli

Alkeishiukkasten standardimalli
Hiukkasfysiikan standardimalli on hiukkasfysiikan teoria, joka kuvaa heikon, vahvan ja sähkömagneettisen vuorovaikutuksen sekä alkeishiukkaset, joista aine pohjimmiltaan koostuu. Vuosina 1970–1973 kehitetty standardimalli on kvanttikenttäteoria, ja sopusoinnussa kvanttimekaniikan sekä suppean suhteellisuusteorian kanssa. Standardimalli ei kuitenkaan selitä neutriino-oskillaatiota, neutriinon massaa, myonin teorian vastaista värähtelyä, pimeää ainetta, pimeää energiaa, gravitaatiota, eikä edes aineen olemassaoloa (baryogeneesia); standardimallin mukaan kehittynyt maailmankaikkeus olisikin täysin vailla ainetta. Standardimalli ei siis ole kaiken teoria.
Standardimalli

Standardimalli sisältää alkeishiukkaset; fermionit ja bosonit. Fermionit ovat alkeishiukkasia joiden spin on puoliluku (1/2, 3/2 jne...) ja siksi tottelevat Paulin kieltosääntöä, jonka mukaan kaksi fermionia ei voi olla samassa kvanttitilassa. Bosonien spin on kokonaisluku eivätkä ne noudata Paulin kieltosääntöä. Yksinkertaistetusti sanottuna fermionit ovat ainehiukkasia ja bosonit välittäjähiukkasia.
Standardimallissa yhdistetään sähkömagneettisen ja heikon vuorovaikutuksen kuvaava teoria eli sähköheikko vuorovaikutus ja vahvan vuorovaikutuksen kuvaava kvanttikromodynamiikka. Nämä teoriat ovat mittateorioita, eli ne kuvaavat fermionien välillä vaikuttavia vuorovaikutuksia vaikutuksen välittävän bosonin (mittabosonin) avulla. Standardimallin bosonit ovat:
fotoni, sähkömagneettisen vuorovaikutuksen välittäjä,
W-bosonit ja Z-bosoni, heikon vuorovaikutuksen välittäjät,
kahdeksan erityyppistä gluonia (liimahiukkanen) eli vahvan vuorovaikutuksen välittäjää sekä
Higgsin bosonit, jotka aiheuttavat muiden hiukkasten massan.
Osoittautuu, että mittabosonien mittamuunnokset voidaan kuvata täsmällisesti mittaryhmäksi kutsutun unitaarisen ryhmän avulla. Vahvan vuorovaikutuksen mittaryhmä on SU(3) ja sähköheikon vuorovaikutuksen SU(2)×U(1). Siten standardimalli pohjautuu yhdistettyyn sisäiseen symmetriaan SU(3)×SU(2)×U(1), joista ensimmäinen kuvaa värivoimaa ja kaksi viimeistä yhdessä heikkoja ja sähkömagneettisia vuorovaikutuksia. Sähköheikko symmetria on rikkoutunut siten, että sähkömagneettiseen vuorovaikutukseen liittyvä symmetria jää tarkaksi jäännössymmetriaksi ja täten sähkömagneettista vuorovaikutusta välittävä fotoni on massaton. Heikkoa vuorovaikutusta välittävät hiukkaset puolestaan saavat massan symmetriarikossa, josta on vastuussa Higgsin bosoni, teorian ainoa bosoni joka ei ole mittabosoni. Higgsin hiukkasta ei ole toistaiseksi havaittu kokeellisesti, ja sen löytäminen on kokeellisen fysiikan suurimpia tavoitteita. Heinäkuussa 2012 CERNin tutkijat ilmoittivat löytäneensä uuden bosonin, jonka ominaisuudet sopivat hyvin yhteen standardimallin ennustaman Higgsin bosonin kanssa.
Standardimalliin kuuluu kaksitoista erityyppistä fermionia sekä niiden antihiukkaset. Protoni ja neutroni koostuvat molemmat kahdentyyppisistä fermioneista, ylös-kvarkeista ja alas-kvarkeista, joita vahva vuorovaikutus sitoo yhteen. Elektronin sitoo atomin ytimen ympärille sähkömagneettinen vuorovaikutus. Nämä kolme fermionia muodostavat yhdessä valtaosan havaitsemastamme aineesta. Alla olevassa taulukossa on lueteltu standardimallin alkeishiukkas-fermionit ja niiden ominaisuudet.
Standardimallin ongelmia

Standardimallissa ei ole mekanismia, jolla neutriinoille syntyisi massa. Massattomilla neutriinoilla puolestaan ei esiinny neutriino-oskillaatiota, joka havaittiin kokeellisesti vuonna 1998. Täten standardimalliin on lisättävä jokin mekanismi, joka tuottaa neutriinoille massat. Muista kokeista myonin magneettisen momentin teoreettinen ja kokeellinen arvo poikkeavat hieman toisistaan. Toistaiseksi (v. 2021) on epäselvää, kertooko tämä poikkeama standardimallin ulkopuolisesta fysiikasta vai onko se laskennan epätarkkuuksista johtuva tilastollinen sattuma. Kaksi eri laskentakaavaa antaa eri tuloksen ja poikkeamalle haetaan selitystä niin laskukaavoista kuin tuntemattomasta alkeishiukkasesta tai ennestään tuntemattomasta viidennestä perusvuorovaikutuksesta.
Albert Einsteinin suhteellisuusteoria asettaa myös tarpeita standardimallin laajentamiselle. Hiukkasreaktiot, jossa hiukkasia ja antihiukkasia syntyisi eri määrä, vaativat niin sanotun CP-symmetrian rikkoutumista. Standardimallissa kvarkkien sekoittuminen tuottaa CP-symmetrian rikon, mutta tämä on liian pieni saamaan aikaiseksi niin suuren määrän ainetta kuin mitä maailmankaikkeudessa on. Suhteellisuusteorian mukaisen universumin ristiriita kosmologisten havaintojen kanssa edellyttää myös, että maailmankaikkeudessa olisi merkittävä määrä muuta kuin näkyvää ainetta, jota kutsutaan pimeäksi aineeksi, jotta suhteellisuusteoria olisi pätevä. Standardimallissa ei ole pimeän aineen ehdokasta.
Teoriaan on tuotava käsin kaikki fermionit, eli kuusi kvarkkia, kolme varattua leptonia ja kolme neutriinoa. Teoria ei myöskään ennusta näiden massoja. Tämän takia hiukkasfyysikot toivovat kehittävänsä kaiken teorian, joka paitsi antaisi suuren osan standardimallin vapaista numeerisista parametreista (massat, varaukset, hiukkasten tyypit), myös sisältäisi gravitaation. Jo nykyisellään standardimalli kuitenkin ennustaa (kun massat, varaukset, hiukkaslajit on annettu) kaikkien tunnettujen hiukkasreaktioiden todennäköisyydet.
Edellä mainittujen ongelmien johdosta hiukkasfyysikot eivät yleisesti usko, että standardimalli olisi lopullinen teoria. Standardimallia voidaan laajentaa monella tavalla. Näistä mielenkiintoisimmat ovat laajempi Higgsin bosoniin liittyvä sektori, supersymmetria ja säieteoriat. Vuodesta 2008 alkaen CERNin uuden suuren hadrontörmäyttimen (engl. Large Hadron Collider (LHC)) odotetaan tuovan kokeellista tietoa koskien standardimallin laajennuksia. Vuonna 2012 LHC:llä saatiin todennettua Higgsin bosoni, ja täten teoreettisen Higgsin kentän olemassaolo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hiukkasfysiikan standardimalli Wikimedia Commonsissa
Jiří Holeček

| Jiří Holeček |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1944 (ikä 80) Praha, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekkoslovakia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Pituus:  181 cm
Paino:  74 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1958–1978
Seurat:  HC Slavia Praha (CŠL) HC Kosice (CŠL) HC Sparta Praha (CŠL) EHC 70 München (2. Bundesliga) EHC Essen (2. Bundesliga)
| Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Tšekkoslovakia> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Innsbruck 1976 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Sapporo 1972 | jääkiekko |  |
Jiří Holeček (s. 18. maaliskuuta 1944 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkoslovakialainen jääkiekkomaalivahti. Hän oli maailman parhaimpia maalivahteja 1960- ja 1970-luvulla.
Holeček muistetaan armottomana taistelijana ja hänen torjuntatyylinsä oli omaperäinen. Hän torjui paljon jään pinnassa. Hän pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueen maalivahtina MM-kisoissa vuodesta 1966 aina 1970-luvun lopulle saakka ja oli voittamassa kolmea maailmanmestaruutta vuosina 1972, 1976 ja 1977 sekä olympiahopeaa Innsbruckista 1976 ja -pronssia Sapporosta 1972. Holeček valittiin kotimaansa parhaaksi maalivahdiksi viisi kertaa vuosina 1971, 1973, 1975, 1976, 1978 ja hän sai myös Tšekkoslovakian kultaisen mailan vuonna 1974.
Seuraura

Poldi Kladno vuosina 1964–1965
Sparta Praha vuosina 1965–1969, 1971–1976
Dukla Jihlava vuosina 1969–1971
Motor České Budějovice vuosina 1976–1979
Holeček voitti Tšekkoslovakian liigamestaruuden vuosina 1967, 1969–1972 ja 1974. Hän pelasi 488 liigaottelua.
Euroopan liiga

EHC München 70 vuosina (Saksan liittotasavalta, 1978–1980)
EHC Essen vuosina (Saksan liittotasavalta, 1980–1981).
Saavutukset

Jääkiekon Maailmanmestaruuskisat vuosina 1966, 1967, 1971–1978
Olympialaiset: 1972 olympiapronssia, 1976 olympiahopeaa
Maailmanmestaruus vuosina 1972, 1976, 1977.
Holeček pelasi 164 maaottelua Tšekkoslovakian maajoukkueessa.
Palkintoja

IIHF Hall of Fame vuonna 1998
Maailmanmestaruuskisojen paras maalivahti vuosina 1971, 1973, 1975, 1976, 1978
IIHF Maailmanmestaruuskisojen All Stars- joukkueessa vuosina 1971, 1972, 1973, 1976, 1978
Tšekkoslovakian Kultainen maila vuonna 1974.
Kuolemaantuomittu on karannut

| Kuolemaantuomittu on karannut> Un condamné à mort s'est échappé ou Le vent souffle où il veut |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Robert Bresson
Käsikirjoittaja:  Robert Bresson
Perustuu:  André Devignyn muistelmiin
Tuottaja:  Alain Poiré,   Jean Thuillier
Säveltäjä:  Wolfgang Amadeus Mozart
Kuvaaja:  Léonce-Henri Burel
Leikkaaja:  Raymond Lamy
Pääosat:  François Leterrier
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Tuotantoyhtiö:  Gaumont,   Nouvelles Éditions de Films
Levittäjä:  Gaumont Netflix
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuolemaantuomittu on karannut (Un condamné à mort s’est échappé ou Le vent souffle où il veut) on Robert Bressonin ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 1956. Se on tositapahtumiin perustuva kuvaus Ranskan vastarintaliikkeeseen kuuluneen miehen vankilapaosta.
Tuotanto ja vastaanotto

Kuolemaantuomittu on karannut perustuu vuonna 1943 Lyonin Fort Montlucin vankilasta karanneen Ranskan vastarintaliikkeeseen kuuluneen André Devignyn muistelmiin. Tarinan elokuvaksi sovittanut Bresson oli itsekin toisen maailmansodan aikana saksalaisten sotavankina.
Bresson halusi kuvata elokuvan aidoilla tapahtumapaikoilla, joten ulkokuvaukset tehtiin Lyonissa. Devignyn vankiselli rakennettiin studioon. Bresson käytti käsikirjoituksen ja kuvausten aikana Devignyä konsulttina, jotta hän sai elokuvasta mahdollisimman autenttisen. Lisäksi Bresson onnistui saamaan läheisestä museosta köyden ja koukut, joita Devigny käytti pakoonsa.
Bresson suunnitteli alkujaan elokuvalle nimeä Aide-toi, joka tuli ranskalaisille tutusta sanonnasta "Aide-toi, et le ciel t'aidera" ("Auta itseäsi, niin taivas auttaa sinua"). Tuottajat eivät kuitenkaan pitäneet nimestä, ja heidän ehdotuksestaan elokuva sai nimensä Kuolemaantuomittu on karannut, joka todennäköisesti oli Bressonillekin mieluinen nimi. Bresson lisäsi kuitenkin vielä nimeen alaotsikon Le vent souffle où il veut ("Tuuli puhaltaa missä tahtoo") Johanneksen evankeliumista.
Kuolemaantuomittu on karannut oli Bressonin menestynein elokuva. Se oli sekä hänen tuottoisin että parhaan vastaanoton saanut teos. Hän voitti siitä parhaan ohjaajan palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla 1957. Elokuva oli lisäksi ehdolla parhaan elokuvan BAFTA-palkintoon, ja National Board of Review valitsi sen vuonna 1957 vuoden parhaiden ulkomaalaisten elokuvien joukkoon.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Kuolemaantuomittu on karannut oli mukana  heistä yhdentoista listalla.
Hollisterin mellakka

Hollisterin mellakka oli American Motorcyclist Associationin "Gypsy tour" -ajoissa vuonna 1947 tapahtunut välikohtaus, joka kesti noin 40 tuntia.
Tapahtumien kulku

Yhdysvaltain moottoripyöräharrastajien keskusliitto AMA järjesti Yhdysvaltain itsenäisyyspäivänä 4. heinäkuuta 1947 suuren ajotapahtuman Hollisterissa, Kaliforniassa. Noin 4 500 asukkaan Hollisteriin tuli 4 000 motoristia. Ajoihin osallistui myös sotaveteraaniryhmä, jonka nimi oli The Pissed Off Bastards of Bloomington, P.O.B.O.B. eli lyhyesti P.O.B. Ryhmää johti Otto Friendl. Muita osallistujia olivat muun muassa Market Street Commandos ja Boozefighters. Väkijoukko rikkoi Hollisterin keskustan katuun kaljapulloja, ja motoristit pitivät pääkadulla nopeuskilpailuja. Juovuksissa olevat nahkatakkiset, farkkuhousuiset motoristit ajelivat ympäri kaupunkia holtittomasti ja jopa ravintoloiden ovista sisään. Motoristeja loukkaantui kaatumisissa ja törmäyksissä. Varsinaisen mellakan käynnistivät Boozefighters. Syntyi joukkotappelu, humalaiset rähinöijät yritettiin vapauttaa väkivalloin, kaupungin seitsenhenkinen poliisi menetti tilanteen hallinnan ja osavaltion liikkuva poliisi tuli apuun. 40 tuntia kestäneessä riehunnassa loukkaantui 60, joista kolme vakavasti. 50 pidätettiin, pääosin rauhan häiritsemisestä, ja suurin osa häiriöteoista oli Boozefighters-moottoripyöräkerhon tekemisiä. Noin 20 poliisin joukko sai tilanteen hallintaansa 5. heinäkuuta 1947 mennessä. Rangaistusten kovuus vaihteli 25 dollarin liikennesakosta kolmen kuukauden vankilatuomioihin.
Mellakan jälkeisiä tapahtumia

Life-lehti julkaisi kuuluisaksi tulleen kuvan juopuneesta motoristista, mikä ei kuitenkaan ollut koko totuus tapahtumista. Hollisterin tyyppinen tapahtuma toistui pari kuukautta myöhemmin Riversiden kaupungissa.
AMA:n silloisen pääsihteerin väitetään tapahtuman jälkeen sanoneen, että prosentti moottoripyöräilijöistä oli huligaaneja, mutta sitä on mahdoton todistaa. Joka tapauksessa Riversiden sheriffi kutsui häiritseviä motoristeja lainsuojattomiksi.
Mellakka populaarikulttuurissa

Hollisterin ja Riversiden tapahtumat olivat innoituksena elokuvalle Hurjapäät, joka sai ensi-iltansa vuonna 1953.
Holokausti (kirja)

| Holokausti> Der Holocaust |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Wolfgang Benz
Kieli:  saksa
Julkaistu:  1995
Suomennos
Suomentaja:  Tapani Hietaniemi
Kustantaja:  Vastapaino
Julkaistu:  2000
ISBN:  951-768-075-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Holokausti (saks. Der Holocaust) on Wolfgang Benzin vuonna 1995 ilmestynyt kirja holokaustista. Kirjan julkaisi suomeksi Vastapaino vuonna 2000. Suomentaja on Tapani Hietaniemi.
Aiheesta muualla

John P. Fox: A German Historian and the Nazi Genocide of the Jews. H-Holocaust, H-Net Reviews, toukokuu 1999. (englanniksi)
Anna-Kaisa Pitkänen: Natsit olivat kaunistelemattoman järkeviä. Ylioppilaslehti 19.1.2001.
Mikko Puttonen: Kansanmurhan historia. Yliopisto 2/2001.
Aappo Kähönen: Kansanmurha pähkinänkuoressa – miksi ei saa unohtaa. Historiallisia arvosteluja 5/2001.
Kuolemanmarssi

Armenialaisia kuolemanmarssilla vuonna 1915.
Kuolemanmarssi on jonkin ihmisryhmän eliminoimistarkoituksessa määrätty marssi, johon miehittäjävalta tai muu hallinto pakottaa ihmisryhmän heidän kansallisuutensa, uskontonsa, kielensä tai kulttuurinsa perusteella. Sodassa marssittamista on käytetty myös sotavankien näännyttämiseen.
Historian tunnetuimpia kuolemanmarsseja:
armenialaisten kuolemanmarssi Turkin suorittaman armenialaisten kansanmurhan yhteydessä vuonna 1915
japanilaisten määräämät amerikkalaisten ja filippiiniläisten kuolemanmarssit Tyynenmeren sodassa vuonna 1942
natsien määräämät keskitysleirivankien kuolemanmarssit toisen maailmansodan lopulla talvella 1944–1945
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuolemanmarssi Wikimedia Commonsissa