stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
GP3 Espanjan Grand Prix 2016

|  GP3 Espanjan Grand Prix 2016 |
| --- | --- |
 1. osakilpailu 9 osakilpailusta kaudella 2016. 

Päivämäärä:  14. toukokuuta 2016
Sijainti:  Circuit de Barcelona-Catalunya, Barcelona, Espanja
Rata:  Moottorirata   4,665 km

Lauantain kilpailu
Pituus:  22 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Jake Hughes
Talli:  DAMS
Aika:  1.34,632
Nopein kierros
Kuljettaja:   Charles Leclerc
Talli:  ART Grand Prix
Aika:  1.38,649 (kierroksella 22)
Palkintokoroke
Voittaja:   Charles Leclerc  (ART Grand Prix)
Toinen:   Jake Hughes  (DAMS)
Kolmas:   Nirei Fukuzumi  (ART Grand Prix)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  17 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:  {{{{{paalulta lähtijän maa genetiivissä2}}} lippu}} {{{paalulta lähtijä2}}}
Talli:  {{{paalulta lähtijän talli2}}}
Aika:  {{{paaluaika2}}}
Nopein kierros
Kuljettaja:   Óscar Tunjo
Talli:  Jenzer Motorsport
Aika:  1.38,722 (kierroksella 2)
Palkintokoroke
Voittaja:   Alexander Albon  (ART Grand Prix)
Toinen:   Óscar Tunjo  (Jenzer Motorsport)
Kolmas:   Antonio Fuoco  (Trident)
GP3 Espanjan Grand Prix 2016 oli GP3-kauden 2016 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 14.–15. toukokuuta Circuit de Catalunyan moottoriradalla Espanjassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Espanjan GP:n ohessa.
Lauantain kilpailun voittoon ajoi ART Grand Prix -tallin kuljettaja Charles Leclerc. Sunnuntain kilpailun voitti ART Grand Prix -tallin Alexander Albon.
Osakilpailut GP3-kaudella 2016
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Espanja |  Itävalta |  Britannia |  Unkari |  Saksa |  Belgia |  Italia |  Malesia |  Abu Dhabi |
GP3-luokan Espanjan Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 |
Radat: Circuit de Catalunya (2010–2018)
Gildeskålin pääkirkko

| Gildeskålin pääkirkko Gildeskål hovedkirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2016.
Sijainti:  Gildeskål, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Sør-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1881
Suunnittelija:  C. J. Bergstrøm
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  750
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gildeskålin pääkirkko (norj. Gildeskål hovedkirke) on Gildeskålin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1881.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gildeskålin pääkirkko Wikimedia Commonsissa
Georg Baselitz

Georg Baselitz Helsingin taidemuseossa 15.4.2010.
Georg Baselitz (s. 23. tammikuuta 1938 Deutschbaselitz) on saksalainen ekspressionistinen taiteilija.
Elämänvaiheet

Georg Baselitz on syntynyt Saksin osavaltiossa ja on alkuperäiseltä nimeltään Hans-Georg Kern. Hän aloitti taideopinnot Dresdenin taideakatemiassa 1955, mutta hänet erotettiin sopimattoman käytöksen takia. Hän jatkoi opintojaan 1956 Itä-Berliinissä. Vuonna 1957 hän muutti länteen ja jatkoi opintoja Länsi-Berliinissä. Vuonna 1961, kun Berliinin muuri rakennettiin, hän otti sukunimekseen syntymäkylänsä nimen.
Taide

Yleisö tuntee Baselitzin ehkä parhaiten taidemaalarina, jonka teoksissa henkilöhahmot on kuvattu ylösalaisin, pää alaspäin. Tällä yksinkertaisella ratkaisulla hän on perinteisiä tekniikoita käyttäen ja kaikille tuttuja aiheita esittäen kyennyt antamaan kuvilleen poikkeuksellista voimaa ja myös yleisempää kiinnostavuutta. Katsoja erehtyy huomaamattaan pohtimaan, miten päin asioiden pitäisi olla, jotta ne eivät olisi väärin päin. Samalla esittävän taiteen ja abstraktin taiteen välisen suhteen tarkasteluun avautuu uusi näkökulma.
Taidemaalarina aloittanut Baselitz on vuodesta 1963 lähtien jatkuvasti tehnyt myös metalligrafiikkaa, puupiirroksia ja linoleikkauksia. Baselitzin teoksissa raja grafiikan ja maalauksen välillä on usein häilyvä. Vedoksiin on saatettu jälkeenpäin lisätä väriä käsin, jolloin ne ovat muuttuneet uniikkiteoksiksi.
Grafiikassaan Baselitz käsittelee samoja teemoja, jotka hallitsevat hänen maalaustuotantoaan: yksittäisiä henkilöhahmoja, eläimiä, asetelmia ja puita.
Näyttelyitä Suomessa

Georg Baselitz, 9.9.–30.10.1994, Sara Hildénin taidemuseo, Tampere
Georg Baselitz: Remix, 16.4.–1.8.2010, Helsingin taidemuseo
Katalogeja

Georg Baselitz, Druckgrafik 1965-1992, Institut für Auslandbeziehungen
Aiheesta muualla

Georg Baselitzin kotisivut
Gildeskålin vanha kirkko

| Gildeskålin vanha kirkko Gildeskål gamle kirke |
| --- | --- |

Sijainti:  Gildeskål, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Sør-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1100-luku
Materiaali:  kivi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gildeskålin vanha kirkko on Gildeskålin kunnassa Norjassa sijaitseva keskiaikainen kivikirkko. Se on rakennettu 1100-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gildeskålin vanha kirkko Wikimedia Commonsissa
José Bautista

| José Bautista |
| --- | --- |
 Bautista vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  José Antonio Bautista Santos
Syntynyt: 19. lokakuuta 1980 (ikä 43) Santo Domingo, Dominikaaninen tasavalta
Baseballpelaaja
Pelipaikka:  oikea koppari, kolmospesämies
Pituus:  183 cm
Paino:  92 kg
Lyöntipuoli:  oikea
Heittokäsi:  oikea
MLB-varaus:  599. varaus (20. kierros), 2000 Pittsburgh Pirates
José Antonio Bautista Santos (s. 19. lokakuuta 1980 Santo Domingo) on dominikaanilainen baseballpelaaja, pelipaikaltaan oikea koppari ja kolmospesämies, joka on vapaa pelaaja. Hän on edustanut Major League Baseball (MLB) -sarjassa kahdeksaa joukkuetta: Baltimore Orioles, Tampa Bay Devil Rays, Kansas City Royals, Pittsburgh Pirates, Toronto Blue Jays, Atlanta Braves, New York Mets ja Philadelphia Phillies.
Ura

Bautista muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1998 opiskellakseen ja pelatakseen yliopistobaseballia Chipola Collegen joukkueessa. Pittsburgh Pirates varasi hänet vuoden 2000 MLB:n varaustilaisuudessa 20. kierroksella.
MLB-uransa Bautista aloitti vuonna 2004 Baltimore Oriolesissa, ja edusti tulokaskaudellaan ennätyksellisesti viittä eri seuraa. Torontoon hänet kaupattiin elokuussa 2008, ja läpimurtonsa yhdeksi baseballin kovimmista lyöjistä hän teki kaudella 2010.
Saavutukset

Kaksinkertainen American Leaguen Hank Aaron -palkinnon voittaja (2010, 2011)
Kuusinkertainen tähdistöpelaaja (2010–2015)
Kolme American Leaguen kopparien Silver Slugger -palkintoa (2010, 2011, 2014)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Juho Valmari

Johannes "Juho" Gustafinpoika Valmari (22. helmikuuta 1850 Kemin maaseurakunta – 20. elokuuta 1928 Kemin maaseurakunta) oli suomalainen maanviljelijä, uittopäällikkö ja säätyvaltiopäivien talonpoikaissäädyn edustaja.
Juho Valmarin vanhemmat olivat talollinen Gustaf Valmari ja Briita Sofia Valmari. Hän kuului Kemijokivarrella asuneeseen talonpoikaissukuun, joka viljeli tilaa Kemijoen länsirannalla ns. Valmarinniemellä, joka nykyään on kotiseutumuseona. Nuoruudessaan hän kävi Tornion alkeiskoulun 1861 ja oli sen jälkeen neljä vuotta merillä. Kotiseudullaan hän toimi aivan kotitalonsa tuntumassa olleessa Kemijokisuun uitossa johtajana vuodesta 1894,  peräti 30 vuoden ajan. Höyrylaivapäällikkönä Valmari toimi 1899–1907.
Valmari oli mukana myös 1800-luvun yhteiskunnallisessa toiminnassa. Hän toimi Kemin maaseurakunnan kunnallislautakunnan esimiehenä kahteen otteeseen. Hänet valittiin myös kahteen otteeseen säätyvaltiopäivien talonpoikaissäädyn edustajaksi, vuonna 1904–1905 Tornion tuomiokunnasta ja 1905–1906 Kemin tuomiokunnasta. Niiden yhteydessä hän osallistui vuonna 1906 Lontoossa kansainväliseen parlamenttien väliseen kongressiin. Säätyvaltiopäivillä hän oli komiteassa, jonka tehtävänä oli tehdä ehdotus lääkärihoidon saamiseksi maaseudulle.
Juho Valmarilla ja hänen puolisollaan vuodesta 1880, tervolalaissyntyisellä Elsa Matildalla Vaarala, oli viisi lasta. Vanhin poika Otto Valmari toimi 1920- ja 1930-luvuilla Elannon johtajana Helsingissä. Nuorempi poika Johannes "Janne" Valmari toimi Helsingin yliopiston maanviljelyskemian professorina. Heidän nuorin tyttärensä Olga oli naimisissa virolaisen everstin ja vaihtoehtolääkärin Hans Kalmin kanssa. Juhon veljen Eetun pojanpoika on Tampereen teknillisen yliopiston professori Antti Valmari.
Giancarlo Guerrini

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rooma 1960 | joukkuekilpailu |  |
Giancarlo Guerrini (s. 29. joulukuuta 1939 Rooma) on italialainen entinen vesipalloilija. Hän kuului kultaa voittaneeseen joukkueeseen kesäolympialaisissa 1960 Roomassa. Lisäksi hän sijoittui joukkueineen neljänneksi sekä kesäolympialaisissa 1964 Tokiossa että kesäolympialaisissa 1968 Méxicossa.
GP3 Espanjan Grand Prix 2013

|  GP3 Espanjan Grand Prix 2013 |
| --- | --- |
 1. osakilpailu 8 osakilpailusta kaudella 2013. 

Päivämäärä:  11. toukokuuta 2013
Sijainti:  Circuit de Catalunya, Barcelona, Espanja
Rata:  Moottorirata   4,655 km

Lauantain kilpailu
Pituus:  17 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Tio Ellinas
Talli:  Marussia Manor Racing
Aika:  1.34,233
Nopein kierros
Kuljettaja:   Tio Ellinas
Talli:  Marussia Manor Racing
Aika:  1.36,800 (kierroksella 2)
Palkintokoroke
Voittaja:   Tio Ellinas  (Marussia Manor Racing)
Toinen:   Patric Niederhauser  (Jenzer Motorsport)
Kolmas:   Conor Daly  (ART Grand Prix)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  17 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:  {{{{{paalulta lähtijän maa genetiivissä2}}} lippu}} {{{paalulta lähtijä2}}}
Talli:  {{{paalulta lähtijän talli2}}}
Aika:  {{{paaluaika2}}}
Nopein kierros
Kuljettaja:   Kevin Korjus
Talli:  Koiranen GP
Aika:  1.37,669 (kierroksella 4)
Palkintokoroke
Voittaja:   Aaro Vainio  (Koiranen GP)
Toinen:   Kevin Korjus  (Koiranen GP)
Kolmas:   Patric Niederhauser  (Jenzer Motorsport)
GP3 Espanjan Grand Prix 2013 oli GP3-kauden 2013 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 11.–12. toukokuuta Circuit de Catalunyan moottoriradalla Espanjassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Espanjan GP:n ohessa.
Lauantain kilpailun voittoon ajoi paalupaikalta startannut Marussia Manor Racing -tallin kuljettaja Tio Ellinas. Sunnuntain kilpailun voitti Koiranen GP -tallin Aaro Vainio.
Osakilpailut GP3-kaudella 2013
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Espanja |  Valencia |  Britannia |  Saksa |  Unkari |  Belgia |  Italia |  Abu Dhabi |
GP3-luokan Espanjan Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 |
Radat: Circuit de Catalunya (2010–2018)
Juho Valtonen

Juho Valtonen (20. heinäkuuta 1850 Viipuri – 30. toukokuuta 1923 Viipuri) oli suomalainen Viipurissa vaikuttanut toimittaja. Valtonen toimi 40 vuotta toimittajana ja hänet tunnettiin nimellä "Gambetta" samannimisen ranskalaisen poliitikon Léon Gambettan mukaan.
Juho Valtosen vanhemmat olivat renkivouti Matti Valtonen ja Maria Poikulainen. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin alkeisoppilaitoksesta 1869. Valtonen opiskeli jonkin aikaa teologiaa ja filologiaa Helsingin yliopistossa aikoen papiksi, mutta hän palasi sitten Viipuriin, jossa hän oli aluksi vt. opettajana eri oppilaitoksissa mutta siirtyi sitten sanomalehtialalle. Valtonen oli toimittajana Ilmarinen-lehdessä ja hän kirjoitti myös Suomen Lehti-, Teollisuusystävä- ja Viipurin Uutiset-lehtiin. Hän oli vuodesta 1884 alkaen toimittajana Viipurin Sanomat-lehdessä ja sen jälkeen kun tämä lehti lakkautettiin toimittajana Karjala-lehdessä. Valtonen jäi eläkkeelle vuonna 1912 ja muutti maaseudulle Parikkalaan mutta hän palasi myöhemmin takaisin Viipuriin. Gambetan nimellä tunnettu Valtonen oli laajalti tunnettu myös Viipurin ulkopuolella.
Jožef Betsa

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Melbourne 1956 |  |  |
Jožef Jožefovytš Betsa (ukr. Йожеф Йожефович Беца, unk. József Beca, ven. Йожеф Йожефович Беца, Jožef Jožefovitš Betsa, 6. marraskuuta 1929 Mukačevo, Tšekkoslovakia – 24. helmikuuta 2011 Mukatševe, Ukraina) oli Neuvostoliittoa edustanut jalkapalloilija ja olympiavoittaja.
Betsa kuului Neuvostoliiton miesten maajoukkueen kokoonpanoon sen voittaessa olympiakultaa Melbournessa 1956. Seurajoukkuetasolla Betsa edusti muun muassa Moskovan TsSKAa jossa voitti Neuvostoliiton cup-mestaruuden vuonna 1955.
Aiheesta muualla

Jožef Betsa Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Geseke

| Geseke |
| --- | --- |

 vaakuna
 Geseke
 Koordinaatit: 51°38′N, 8°31′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Piirikunta:  Soest
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  97,9 km²
Korkeus:  105 m
Väkiluku (2021):  21 449
 – Väestötiheys:  219 as./km²
Postinumero:  59590
Suuntanumero(t):  02942, 02954, 02941
 
 www.geseke.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Geseken sijainti Soestin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa.
Geseke on kaupunki Soestin piirikunnassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa.
Maantiede

Geseke sijaitsee Nordrhein-Westfalenin itäosassa noin 130 kilometriä Düsseldorfista koilliseen. Etäisyys Hampurista on noin 235 kilometriä etelälounaaseen, maanteitse noin 300 kilometriä.
Geseke kuuluu Arnsbergin hallintopiiriin, joka kattaa Nordrhein-Westfalenin keski- ja kaakkoisosat. Soestin piirikunta puolestaan kattaa hallintopiirin koillisosan. Geseke rajoittuu luoteessa Soestin piirikunnan väekkäimpään kaupunkiin Lippstadtiin.
Varsinainen Geseke kattaa kaupungin itäisen osan. Gesekeen liitettiin tammikuussa 1975 maalaiskunnat Ehringhausen, Eringerfeld, Langeneicke, Mönninghausen ja Störmede sekä Bönninghausen ja Ermsinghausen.
Historia

Ensimmäinen asiakirjamaininta Gesekestä on Ludvig Hurskaan dokumentissa vuodelta 833. Kölnin arkkipiispa Engelbert I myönsi Gesekelle kaupunkioikeudet 1217. Sen ympärille rakennettiin kolmekilometrinen kaupunginmuuri, jossa oli kuusi porttia ja yhdeksän tornia. 1200-luvun lopulla Geseke päätyi Kölnin valtapiiriin. Vuonna 1348 kaupungissa raivosi ruttoepidemia. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana 1622 Geseke pysyi Westfalenin ainoana kaupunkina, jota Christian Braunschweig ei kyennyt valloittamaan. 1630-luvun puolivälissä rutto teki jälleen tuhojaan Gesekessä; väkiluku putosi huomattavasti. Elokuussa 1689 kaupunkia kohtasi tuhoisa tulipalo.
Kirkollinen valta alkoi väistyä maallisen vallan tieltä 1800-luvulle tultaessa ja 1816 Geseke päätyi osaksi Preussia. Infrastruktuuri kehittyi voimakkaasti 1800-luvulla, mukaan lukien rautatieaseman avaaminen 1850. Kansallissosialismista ja toisesta maailmansodasta Geseke oli selvinnyt suhteellisen vähin vaurioin, kunnes aivan sodan lopussa siihen kohdistettin erinäisiä ilmapommituksia, joissa kuoli 130 ihmisiä. Sodan jälkeen Gesekeen tulvi siirtolaisia ja sen väkiluku kasvoi lähes 10 000:een. Vuonna 1975 Gesekeen liitettiin useita maalaiskuntia ja sen väkiluku ylitti 20 000 asukkaan rajan vuonna 1998.
Geseken historiallisia kirkkoja on muun muassa St. Peter, jonka juuret ovat 1100-luvulla. Sittemmin kirkko on saanut goottilaisen ulkoasun. Myös St. Cyriakus on keskiaikainen kirkko. Geseken vanha raatihuone, Alte Rathaus, on vuodelta 1893. Eringerfeldissä sijaitsee 1676 valmistunut barokkilinna Schloss Eringerfeld.
Talous ja liikenne

Geseken talouselämä koostuu teollisuudesta (muovituotteet, metalli, elektroniikka ja huonekalut) ja palvelualoista, kuten vähittäiskauppa.
Geseken rautatieasema, Bahnhof Geseke, sijaitsee 131-kilometrisellä rataosuudella Hamm–Warburg. Geseken keskustan halki kulkee maantie Bundesstraße 1. Moottoritie Bundesautobahn 44 kulkee kaupungin eteläisten osien halki ja siltä on suora yhteys kaupungin katuverkkoon.
Aiheesta muualla

Geseke, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Geseke
St. Petri
Käännös suomeksi
Juho Valo

| Juho Valo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. syyskuuta 1866 Pornainen
Kuollut: 29. huhtikuuta 1918 (51 vuotta) Viipuri
Ammatti:  posteljooni, ammattiyhdistysjohtaja
Muut tiedot
Järjestö:  Suomen Postiljooniyhdistys
Juho Vihtori (Johan Viktor) Valo (24. syyskuuta 1866 Pornainen – 29. huhtikuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen posteljooni ja ammattiyhdistysvaikuttaja, joka toimi kahteen otteeseen nykyisen Posti- ja logistiikka-alan unionin ensimmäisen edeltäjän Suomen Postiljooniyhdistyksen puheenjohtajana. Hänet teloitettiin sisällissodan aikana Viipurissa.
Helsingissä arvopostikantajana työskennellyt Valo valittiin Postiljooniyhdistyksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi järjestön perustavassa kokouksessa Tampereella vuonna 1906. Tehtävän myöhemmin jättänyt Valo palasi yhdistyksen puheenjohtajaksi 1917, vaikka oli tiettävästi haluton ottamaan sitä vastaan. Hän oli aktiivisesti mukana myös Raittiusyhdistys Koiton sekä sosialidemokraattisen puolueen toiminnassa. Lisäksi Valo kuului muun muassa Helsingin Työväen Säästöpankin johtokuntaan.
Sisällissodan syttyessä Valo nimitettiin punaisten perustaman Postineuvoston jäseneksi. Valkoiset teloittivat hänet Viipurin taistelun aikana huhtikuussa 1918 Viipurin postitalon pihamaalla. Samassa yhteydessä ammuttiin myös viisi muuta Postineuvoston jäsentä, kuten Kössi Ahmala ja Theodor Alexejeff.
Juho Viinamäki

Juho Viinamäki (30. kesäkuuta 1859 Siikainen – 15. joulukuuta 1943 Salo) oli suomalainen Salossa asunut talonomistaja, torvisoittokunnan johtaja, keräilijä ja museomies.
Viinamäki liittyi asevelvollisena Turun pataljoonaan vuonna 1881 ja hän oli soittajana pataljoonassa kuuden vuoden ajan. Vuonna 1888 hän oli torvisoittokunnan johtajana Piikkiössä ja perusti samana vuonna soittokunnan myös Sauvoon. Vuoden 1888 lopulla hänet valittiin torvisoittokunnan johtajaksi Saloon. Hän johti Salon torvisoittokuntaa 25 vuoden ajan ja perusti Salosta käsin soittokunnat myös Perniöön ja Kiikalaan. Viinamäki oli myös Salon jouhiorkesterin ja Salon amatööriorkesterin jäsenenä. Keväällä 1918 Viinamäki perusti soittokunnan uudelleen Saloon Suomen sisällissodan valkoisten sankarihautajaisia varten ja tästä soittokunnasta kehittyi Salon VPK:n torvisoittokunta, jonka jäsenenä Viinamäki myös oli.
Viinamäki aloitti vanhojen esineiden keräämisen jo lapsena ja vartuttuaan hän alkoi myös täyttää eläimiä. 1900-luvun alussa hän perusti Rummunlyöjänkadun varrella sijainneeseen taloonsa yksityisen museon, joka oli yleisölle avoinna vuodesta 1909 alkaen. Vuonna 1918 museossa oli 1 700 esinettä. Museon esineistöön kuului muun muassa rahakokoelma, jossa oli 80 eri maan rahoja, erilaisia aseita, tinatavaraa ja täytettyjä eläimiä. Museon kokoelmassa oli myös Salon siltavoudin vanha rumpu.
Viinamäki joutui kuitenkin luopumaan suuresta osasta museokokoelmistaan taloudellisista syistä. Salon kauppala ei suostunut ostamaan museon kokoelmaa ja vuosina 1918–1919 suurimman osan esineistä osti eräs turkulainen antiikkikauppias ja muutamat helsinkiläiset henkilöt. Loput esineistä Viinamäki sijoitti Jokirannassa sijainneeseen huvilaansa.
Viinamäki oli Salo-Uskelan suojeluskunnan jäsenenä sen perustamisesta syksystä 1917 alkaen. Hänet palkittiin suojeluskuntien ansiomitalilla ja suojeluskuntakorpraalin arvolla.
Gianfrancesco I Gonzaga

Gianfrancesco I Gonzaga
Gianfrancesco I Gonzaga (1395 – 23. syyskuuta 1444) oli Mantovan hallitsija vuodesta 1407 kuolemaansa. Hän oli myös kondottieeri. Hänen kuolemansa jälkeen häntä seurasi Mantovan markiisina hänen poikansa Ludovico.
Ghinzu

| Ghinzu |
| --- | --- |
 Ghinzu esiintymässä vuonna 2009 Strasbourgssa, Ranskassa.
Tiedot
Toiminnassa:  1999–
Tyylilaji:  vaihtoehtorock
Kotipaikka:  Bryssel, Belgia
Jäsenet:  John Stargasm laulu, kosketinsoitin, piano  Greg Remy kitara, laulu  Mika Nagazaki basso, kitara  Antoine Michel rummut  Jean Waterlot laulu, kitara, syntetisaattori 
Entiset jäsenet:  Kris Dane  Fabrice George  Sanderson Poe 
Levy-yhtiö:  PIAS
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ghinzu on belgialainen vuonna 1999 perustettu vaihtoehtorock -yhtye. Yhtye julkaisi debyyttialbumi Electronic Jacuzzi vuonna 2000 levy-yhtiö Dragoonilla, joka oli heidän omansa.
Ghinzun Blow albumin kappale ”The Dragster Wave” (2004) oli vuonna 2008 ensi-iltansa saanneen Taken toimintaelokuvan trailerissa ja elokuvassa. Elokuva oli menestys ja Ghinzu sai laajaa maailmanlaajuista huomiota elokuvan myötä.
Jäsenet

John Stargasm (tunnetaan myös nimellä John Israel) – laulu, kosketinsoitin
Greg Remy – kitara, laulu
Mika Nagazaki – basso, kitara
Antoine Michel – rummut
Jean Waterlot – laulu, kitara, syntetisaattori
Jäsenet > Entiset jäsenet

Kris Dane – koskettimet, laulu
Fabrice George – rummut
Sanderson Poe – kontrabasso, laulu
Diskografia > Studioalbumit

Electronic Jacuzzi (2000)
Blow (2004)
Mirror Mirror (2009)
Aiheesta muualla

Yhtyeen virallinen sivusto (englanniksi)
Ghinzu Myspacessa (englanniksi)
GNV Azzura

M/S SNAV Toscana entinen Wasa Star kuvattuna vuonna 2011 Italiassa
M/S Wasa Star oli Vaasanlaivojen (Oy Vasa-Umeå Ab) aikarahtaama matkustaja-autolautta, joka liikennöi Vaasa-Sundsvall ja Vaasa-Uumaja linjaa vuosina 1981-1982.
Käyttöhistoria

Rederi Ab Gotland tilasi lokakuussa 1978 aluksen Landskronalta Öresundsvarvet Ab telakalta, alus olisi sijoitettu Nynäshamn-Visby-Oskarshamn linjalle. Laivan ollessa vielä keskeneräinen sai Vaasanlaivat aikarahtaussopimuksen tehtyä aluksen tilaajan kanssa. Ennen valmistumista laiva maalattiin Vaasanlaivojen väreihin ja alus valmistui 24. kesäkuuta 1981. Alus nimettiin muodollisesti Gotland nimiseksi. (Gotland ei ole koskaan ollut laivan virallinen nimi) Laiva kastettiin ja rekisteröitiin Wasa Star nimiseksi 25. kesäkuuta 1981. 
Alus lähti rakentajatelakalta kohti Vaasaa ja teki neitsytmatkansa 1. heinäkuuta 1981 Vaasa-Sundsvall välillä. Laiva ajoi karille helmikuussa 1982 Holmsundissa. Laiva sai vuodon kolmeen pohjatankkiin ja joutui käymään Kielin telakalla Saksassa korjattavana. Toukokuussa 1982 laiva saapui Naantaliin takuutelakoinnille. 31. elokuuta 1982 laiva teki viimeisen matkansa Vaasasta-Sundsvalliin ja otettiin pois liikennekäytöstä.
Toukokuussa 1983 laiva vuokrattiin Kreikkaan (Karageorgis Line) yritykselle. Heinäkuussa 1983 laivan vuokrannut yritys ei maksanut aluksesta vuokrarahoja, joten aluksen omistaja takavarikoi sen Kreikassa ja alus palautettiin takaisin omistajalleen myöhemmin Landskronassa heinäkuussa 1983.
Alus myytiin Norjaan A/S Larvik-Frederikshavnferjen, Larvik varustamolle 29. elokuuta 1983. Alus sai uuden nimen Peter Wessel maaliskuussa 1984. Alus aloitti liikennöinnin Larvik-Frederikshavn linjalla maaliskuussa 1984.
Syyskuussa 1988 alus saapui Blohm & Voss telakalle Hampuriin pidennettäväksi 22.5 metrillä.
Lokakuussa 1996 alus aikarahdattiin Color Line varustamolle jatkoi liikennöimistä samalla linjalla. Alus liikennöi myös Larvik-Hirtshals linjalla.
Lokakuussa 2007 alus myytiin Italiaan Mediterranean Shipping Company (Aliscafi Snav) varustamolle. Alus sai uuden nimen Snav Toscana ja aloitti liikennöinnin Civitavecchia - Palermo linjalla kesäkuussa 2008. Alus liikennöi myös muita varustamon reittejä vuosina 2008-2012.
Helmikuussa 2014 alus vuokrattiin hotellilaivaksi Sochiin olympialaisten ajaksi. Alus palasi liikennöimään Välimerelle olympialaisten jälkeen.
Helmikuussa 2017 aluksen konehuoneessa syttyi tulipalo ja laiva jouduttiin hinaamaan Palermoon korjauksia varten.
Huhtikuussa 2017 korjaukset valmistuivat ja laiva sai uuden nimen GNV AZZURA, asetettiin liikennöimään Bari-Durres välille.