stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Flock

| Flock |
| --- | --- |
 Kuvankaappaus Flockin Maailmani-sivulta.
Kehittäjä:  Flock Inc.
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  11. huhtikuuta 2005
Vakaa versio:  3.5.3 / 1. helmikuuta 2011
Kehitystilanne:  Lopetettu huhtikuu 2011
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Verkkoselain
Alusta:  Linux, OS X, Windows
Lisenssi:  GPL
Flock oli verkkoselain, joka pohjautuu Mozilla Firefoxin tekniikkaan. Selaimen kehittäjät kutsuvat Flockia ”sosiaaliseksi selaimeksi” sen vuorovaikuttamiskyvyn sosiaaliseen mediaan takia. Kyseisiä sosiaalipalveluja ovat muun muassa Facebook, Flickr, Delicious, Twitter sekä monet muut blogi- ja uutistenlukupalvelut.
Flockin ensimmäinen versio, kehittäjien näyteversio 0.5, julkaistiin marraskuussa 2005. Seuraava ns. "suuri päivitys" julkaistiin vasta seuraavan vuoden kesäkuussa.
Flockin kehitystyö on lopetettu, ja sen käyttäjiä kehotetaan siirtymään käyttämään joko Mozilla Firefox- tai Google Chrome -selainta.
Toimintoja

Flock sisältää muun muassa nämä toiminnot:
Maailmani: Flockin kustomoitu aloitussivu, joka säilöö käyttäjän suosikkikuvat ja -videot, viimeisimmät verkkosyötteet ja viimeksi vieraillut suosikkisivut.
Verkkoleikepöytä: Vedä ja pudota -tyylillä toteutettu leikepöytä, jonne käyttäjä voi tallentaa verkosta tekstit ja kuvat myöhempää käyttöä varten.
Integroitu verkkosyötteenlukija.
Integroitu muokkain blogiartikkeleiden luomista ja muokkaamista varten.
Tuetut palvelut

| --- | --- |
 Digg  Facebook  Flickr  MySpace  Twitter  YouTube  Photobucket:  Picasa  TinyPic  Blogger  LiveJournal  Wordpress.com  Delicious  Gmail
Aiheesta muualla

Flockin virallinen sivusto (englanniksi) [vanhentunut linkki]
DVJ

DVJ on yhdistelmä sanoista DJ ja VJ. DJ soittaa musiikkia ja VJ soittaa videoita tai esittää jotain muuta visuaalista materiaalia. DVJ soittaa musiikkia ja esittää jotain visuaalista yhtä aikaa.
Compton’s Most Wanted

| Compton’s Most Wanted> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1988–2007
Tyylilaji:  West Coast rap, gangsta rap
Kotipaikka:   Compton, Los Angeles, Kalifornia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  MC Eiht   Tha Chill   Boom Bam   DJ Mike T   Ant Capone   Da Foe   Big 2Da Boy   Diamond Rich   Keboe
Infobox OKNimi-testi OK: 
Compton’s Most Wanted (C.M.W.) on yhdysvaltalainen gangsta rap -yhtye. Tha Chill ja Ant Capone perustivat ryhmän 1980-luvun puolivälissä ja pian mukaan liittynyt MC Eiht nousi yhtyeen keulakuvaksi. C.M.W. julkaisi debyyttialbuminsa It's a Compton Thang vuonna 1990. Ryhmää pidetään merkittävänä West Coast hip hopin saralla.
MC Eiht sanoitti yksin ryhmän kolme ensimmäistä albumia.
Diskografia

It's a Compton Thang (1990)
Straight Checkn 'Em (1991)
Music to Driveby (1992)
Represent (2000)
Music to Gang Bang (2006)
Condorcet’n paradoksi

Condorcet’n paradoksi on sosiaalisen valinnan teoriaan liittyvä enemmistösääntöä koskeva paradoksi, joka osoittaa, että tietyissä tilanteissa enemmistön tahtoa ei ole mahdollista määrittää. Paradoksi perustuu siihen havaintoon, että vaikka yksittäisten äänestäjien preferenssit äänestettävien vaihtoehtojen suhteen olisivat transitiivisia, äänestäjien enemmistön preferenssit eivät välttämättä ole sitä. Paradoksi on nimetty keksijänsä, 1700-luvulla eläneen ranskalaisen matemaatikon ja valistusfilosofin Nicolas de Condorcet’n mukaan.
Condorcet’n paradoksi liittyy tilanteisiin, joissa päätös on tehtävä enemmistön tahdon pohjalta, mutta vaihtoehtoja on enemmän kuin kaksi eikä enemmistö pidä mitään yksittäistä vaihtoehtoa lähtökohtaisesti parhaana. Condorcet kehitti tätä varten niin sanotun Condorcet’n menetelmän, jossa kukin äänestäjä asettaa vaihtoehdot paremmuusjärjestykseen, vaihtoehtoja vertaillaan sitten yksittäisinä pareina ja voittajaksi valitaan vaihtoehto, jota enemmistö pitää parivertailuissa parempana suhteessa kaikkiin muihin vaihtoehtoihin. Condorcet kuitenkin havaitsi, että joissain tilanteissa menetelmä ei kyennyt ratkaisemaan voittajaa.
Esimerkki: Äänestäjät A, B ja C valitsevat vaihtoehdoista x, y ja z.
A:n mielestä x on parempi kuin y, joka on parempi kuin z.
B:n mielestä y on parempi kuin z, joka on parempi kuin x.
C:n mielestä z on parempi kuin x, joka on parempi kuin y.
Tällöin parivertailuissa havaitaan, että kahden kolmasosan mielestä x on parempi kuin y, kahden kolmasosan mielestä y on parempi kuin z, ja kahden kolmasosan mielestä z on parempi kuin x. Condorcet’n menetelmän mukainen paremmuusjärjestys olisi siis x > y > z > x, mikä muodostaa päättymättömän kehän rationaalisen järjestyksen sijasta. Ilmiötä kutsutaan enemmistöpreferenssien intransitiivisuudeksi. Jos esimerkkitilanteessa äänestettäisiin yhdestä parista kerrallaan, voittajaksi voisi päätyä mikä tahansa kolmesta vaihtoehdosta riippuen siitä, missä järjestyksessä äänestykset suoritettaisiin.
Useat 1900-luvun politiikantutkijat ovat todenneet, että Condorcet’n paradoksi syntyy yleensä tilanteissa, joissa äänestäjät hahmottavat vaihtoehdot useamman kuin yhden poliittisen ristiriitaulottuvuuden (esim. vasemmisto–oikeisto-ulottuvuus) kautta.
Classical Quarterly

The Classical Quarterly on antiikintutkimukseen keskittynyt tiedejulkaisu, jota julkaisee Cambridge University Press. Sitä on julkaistu vuodesta 1907 lähtien.
The Classical Quarterly julkaisee tieteellisiä artikkeleita ennen kaikkea historian, kirjallisuuden, kielitieteen ja filosofian aloilta. Julkaisu ilmestyy kahdesti vuodessa, touko- ja joulukuussa. Vuosikerrat 1–44 ilmestyivät vuosina 1907–1950, ja New Series -sarja alkaen vuosikerrasta 1 on ilmestynyt vuodesta 1951 alkaen.
Aiheesta muualla

The Classical Quarterly Cambridge Journals Online (englanniksi)
DS 5LS

| DS 5LS |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kiina
Valmistaja:  DS Automobiles
Konserni:  Groupe PSA
Valmistusvuodet:  2014–
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  D-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:   PF2-pohjalevyn mallit  Citroën Berlingo II  Citroën C4  Citroën C4 Picasso I  DS 4  DS 4S  DS 5  DS 6  Peugeot 307  Peugeot 308 I  Peugeot 3008 I  Peugeot 408 I  Peugeot 5008 I  Peugeot Partner II  Peugeot RCZ 
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  5
Pohjalevy:  PSA PF2
Iskutilavuus:  1,6–1,8 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti
Mitat
Pituus:  4 702 mm
Leveys:  1 840 mm
Korkeus:  1 510 mm
DS 5LS on ranskalaisen DS Automobilesin vuodesta 2014 lähtien valmistama ylemmän keskiluokan henkilöautomalli, joka on hatchback-korisen DS 4S:n sedan-versio. DS 5LS:ää ei myydä Euroopassa.
Auton muotoilu perustuu Citroën DS Numéro 9- ja DS Wild Rubis -konseptiautoihin.
Julkistus

DS Automobiles kertoi 19. joulukuuta 2013 Louvren alla sijaitsevassa Carrousel du Louvre -kauppakeskuksessa, että se tuo Kiinan markkinoille uuden sedan-mallin DS 5 -autosta keväällä 2014.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta DS 5LS Wikimedia Commonsissa
DS 5LS takaapäin.
Exciter

| Exciter |
| --- | --- |
 Exciter vuonna 2005
Tiedot
Toiminnassa:  1978–
Tyylilaji:  speed metal, heavy metal, thrash metal
Kotipaikka:   Ottawa, Ontario, Kanada
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Daniel Dekay Dan Beehler Allan James Johnson
Entiset jäsenet:  Rob Malnati Brian McPhee David Ledden Jeff McDonald Marc Charron Jacques Belanger Kenny "Metal Mouth" Winter Rob "Clammy" Cohen Rick Charron
Levy-yhtiö:  Megaforce, Osmose, Massacre, Noise, Maze Music, Music For Nations, Shrapnel
Infobox OKNimi-testi OK: 
Exciter on kanadalainen speed metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 1978 Ottawassa nimellä Hell Razor. Yhtyeen perustajajäsenet olivat laulaja-rumpali Dan Beehler, kitaristi John Ricci ja basisti Allan Johnson. Vuonna -80 nimeksi vaihdettiin Exciter ja yhtye nauhoitti ensimmäisen demonsa. Demo lähetettiin Mike Varneylle Shapnel recordsiin ja kappale World War 3 päätyi yhtiön julkaisemalle kokoelmalle US Metal Volume 2:lle. Yhtye teki pian levytyssopimuksen Shrapnel Recordsin kanssa ja julkaisi ensimmäinen albuminsa, Heavy Metal Maniacin (1983). Myöhemmin samana vuonna bändi vaihtoi Mega Force Recordsille kolmen levyn sopimuksella ja julkaisi kakkosalbuminsa Violence & Force 1984 Vuotta myöhemmin Exciter vaihtoi levy-yhtiötä tehden levytyssopimuksen Music for Nationsin kanssa ja lensi Lontooseen nauhoittamaan Long Live the Loud -täyspitkäänsä. Ennen vuoden loppua julkaistiin myös kolmen kappaleen EP, Feel the Knife, joka jäi viimeiseksi alkuperäiskokoonpanolla. Pian John Ricci lähti yhtyeestä ja hänet korvattiin Brian McPheellä. Vuoden 1986 täyspitkän, Unveiling the Wickedin jälkeen Beehler siirtyi laulaja-rumpalin tehtävistä pelkäksi rumpaliksi, hoitaen vain osan taustalauluista. Yhtye julkaisi ensimmäisen ja ainoan levynsä uuden laulajan, Rob Manaltin kanssa vuonna 1988. Levy oli nimetty bändin mukaan Exciteriksi. Sen julkaisi kanadalainen Maze Music - yhtiö. Seuraavaksi yhtye julkaisi levyn Kill After Kill minkä ajaksi Beehler palasi laulajaksi. Tämän levyn julkaisi saksalainen Noise Records. Vuonna 1993 julkaistu livealbumi Better Live than Dead oli viimeinen Exciter-julkaisu missä Beehler oli mukana. Se on nauhoitettu Kanadassa -91. Vuonna -96 Riccin rinnalle astuivat laulaja Jacques Belanger sekä Mark ja Rik Charron. Bändi julkaisi -97 levyn The Dark Command ja -00 Blood of the Tyrants - niminen levy näki päivänvalon. 2004 bändi nauhoitti levyn The New Testament, joka tarjoili vanhoja klassikoita uudelleen soitettuna. John Ricci soittaa myös bassot levyllä. Bändin levy-yhtiö on ollut viime levyt Osmose Records. 22.2.2008 Exciter julkaisi levyn "Thrash, Speed, Burn" Massacren kautta joka esittelee Kenny "Metalmouth" Winterin laulussa. Lokakuussa 2010 bändi julkaisi kymmenennen albuminsa Death Machine joka on huomattavasti edeltäjäänsä raaempi varsinkin laulullisesti. Levyn tiimoilta bändi on kiertänyt ahkerasti lähinnä Pohjois-Amerikkaa. 2014 alkuperäisjäsenet Dan Beeler ja Allan Jonsson palasivat yhtyeeseen.
Diskografia > Studioalbumit

Heavy Metal Maniac (1983,  Shrapnel Records)
Violence & Force (1984,  Megaforce Records)
Long Live the Loud (1985,  Music for Nations)
Unveiling the Wicked (1986,  Music for Nations)
Exciter (O.T.T.) (1988,  Maze)
Kill after Kill (1992,  Noise Records)
The Dark Command (1997,  Osmose Productions)
Blood of the Tyrants (2000,  Osmose Productions)
Thrash, Speed, Burn (2008,  Massacre Records)
Death Machine (2010,  Massacre Records)
Diskografia > Kokoelmat

New Testament (2004,  Osmose Productions)
Diskografia > Livealbumit

Better Live than Dead (1993,  Bleeding Hearts Records)
Diskografia > EP:t

Feel the Knife (1985,  Music for Nations)
Jäsenet

Daniel Dekay – kitara (2018 -)
Dan Beehler – rummut (1978-1988,1992-1993,2014-), laulu (1978-1987,1992-1993,2014-)
Allan Johnsson – bassokitara (1978–1988,2014-)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Brian McPhee – kitara (1986–1988)
Jimi Kunes – laulu (1988)
Rob Malnati – laulu (1988)
David Ledden – bassokitara (1992)
Jeff MacDonald – bassokitara (1993)
Marc Charron – bassokitara (1996–2002)
Jacques Bélanger – laulu (1996–2001, 2003–2006)
Paul Champagne – bassokitara (2003)
Rob DeGroot – laulu (2003)
Rik Charron - rummut (1996-2014)
Clammy (Rob Cohen) - bassokitara (2004-2014)
Kenny Winter - laulu (2006-2014)
John Ricci - kitara (1978-1985, 1992-2018)
Aiheesta muualla

Exciter Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
virallinen kotisivu[vanhentunut linkki]
Etteplan

| Etteplan Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: ETTE
Markkina-arvo:   346,38 milj. € (31.12.2023)
Perustettu:  1983
Toimitusjohtaja:  Juha Näkki
Puheenjohtaja:  Robert Ingman
Kotipaikka:  Espoo, Suomi
Toimiala:  koneteollisuus
Tuotteet:  tuotekehitys, toimitussuunnittelu ja tekninen dokumentointi
Liikevaihto:   360,0 milj. € (2023)
Liikevoitto:   30,9 milj. € (EBITA) (2023)
Tilikauden tulos:   16,6 € (2023)
Henkilöstö:   3902
Kotisivu:  www.etteplan.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Etteplan Oyj on suomalainen kasvava teknologiapalveluyritys, joka palvelee johtavia teollisuusyrityksiä maailmanlaajuisesti. Etteplan on erikoistunut ohjelmisto- ja sulautettujen järjestelmien ratkaisuihin, teollisuuden laite- ja laitossuunnitteluun sekä teknisen viestinnän ratkaisuihin. Etteplanin asiakkaat toimivat valmistavan teollisuuden aloilla. Yhtiö toimii Suomen lisäksi Ruotsissa, Alankomaissa, Saksassa, Puolassa, Tanskassa, Yhdysvalloissa ja Kiinassa.
Historia > 1983–1999

Etteplan on perustettu vuonna 1983. Yhtiön taustalta löytyvät neljä pientä suunnittelutoimistoa: Prosessikone Oy Kaarinasta, Laitesuunnittelu Oy Porista, Prosenssi Oy Oulusta ja Esko Poltto Oy Helsingistä, jotka perustivat Etteplanin yhteisyritykseksi laitehankintojen keskittämiseksi. Taustalla oli tuolloin uusien CAD-suunnittelujärjestelmien kalleus. Vuonna 1988 Etteplan osti perustajayhtiöt Esko Poltto Oy:tä lukuun ottamatta. Etteplan-nimi tulee perustajien etunimistä: Esko Poltto, Tero Elomaa, Tapani Mönkkönen ja Ensio Juotasniemi.
Historia > 2000–2009

Etteplanin osakkeiden noteeraus Helsingin pörssin NM-listalla alkoi 28. huhtikuuta 2000. Helsingin pörssin päälistalle yhtiö siirtyi 24. toukokuuta 2005, missä se oli listattuna tunnuksella ETT1V. Etteplan-konserni kasvoi vuosina 2000–2005 voimakkaasti yritysostojen kautta.
Vuonna 2007 Etteplan sai Tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinnon.
Historia > 2010–2020

Vuonna 2010 Etteplan uudisti yhtiörakennettaan Suomessa: liiketoiminta keskitettiin Suomessa Etteplan Design Centeriin, kun taas konsernihallinnon yksiköiden toiminta jatkui emoyhtiö Etteplan Oyj:ssä. Etteplanin pääkonttori siirtyi Hollolasta Vantaalle vuonna 2014, mutta Hollolassa säilyi yhä konsernin hallinto ja taloushallinto.
Vuosina 2010–2020 Etteplan on tehnyt useita merkittäviä ulkoistuksia ja yritysostoja. Yritysostoista merkittävimpiä olivat hollantilaisen Tedopresin osto 2012 sekä suomalaisten SAV Oy:n, Espotel Oy:n ja Soikea Solutions Oy:n hankinnat vuosina 2015 ja 2016. Toukokuussa 2018 Etteplan ilmoitti ostavansa ohjelmistoyritys Eatech Oy:n. Espotelin, Soikean, Koodaimen ja Eatechin hankinnat muodostavat pohjan Etteplanin ohjelmisto- ja sulautettujen järjestelmien palvelualueelle.
Vuodesta 2019 alkaen Etteplan nousi Helsingin pörssissä keskisuurten yhtiöiden (Mid Cap) markkina-arvoluokkaan.
Vuonna 2020 COVID-19-pandemiasta huolimatta Etteplan jatkoi kansainvälistä kasvuaan ja osti alankomaalaisen Tegeman, joka on erikoistunut tuotantoratkaisuihin. Vuoden 2021 alussa Etteplan osti TekPartnerin ja aloitti toimintansa Tanskassa.
Aiheesta muualla

Etteplan
Daniel Fernandes

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Daniel Márcio Fernandes
Syntymäaika: 25. syyskuuta 1983
Syntymäpaikka: Edmonton, Kanada
Pelipaikka: Maalivahti
Pituus: 1,98
Seura
Seura: Twente
Pelinumero: 25
Junioriseurat
–2000   2000–2001: Vancouver Whitecaps FC Porto
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001–2002 2002–2003 2003 2003–2008 2008–2011 2010 2010 2011 2011 2012– | FC Porto Celta de Vigo → Jahn Regensburg  PAOK FC VfL Bochum → Iraklis (laina) → Panathinaikos (laina) → Panserraikos (laina) CFR Cluj Twente | 0 (0) 1 (0) 12 (0) 90 (0) 32 (0) 10 (0) 0 (0) 7 (0) 2 (0) 0 (0) |
Maajoukkue
| 2002–2003 2006 2007–2009 | Kanada U-20   Portugali U-21   Portugali | 6 (0)   2 (0)   2 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. elokuuta 2011.
Daniel Márcio Fernandes (s. 25. syyskuuta 1983 Edmonton, Kanada) on portugalilais-kanadalainen jalkapalloilija. Fernandes edustaa tällä hetkellä alankomaalaista Twenteä. Fernandesin äiti on tšekkoslovakialainen ja isä portugalilainen.
Ura

Fernandes aloitti uransa Vancouverissa Vancouver Whitecapsissa, mutta siirtyi nopeasti FC Porton nuorisojoukkueeseen. Porton vuosien jälkeen hän pelasi Celta Vigon reservijoukkueessa Celta Vigo B:ssä sekä saksalaisessa Jahn Regensburgissa. Varsinaisen läpimurtonsa Fernandes kuitenkin teki thessalonikilaisessa PAOK FC:ssä, jossa hän pelasi 90 ottelua ennen kuin siirtyi saksalaiseen VfL Bochumiin 2008. Tammikuussa 2010 hän siirtyi Bochumista lainalle takaisin Kreikkaan, Iraklisin riveihin. Vuonna 2010 Fernandes valittiin Portugalin maajoukkueeseen Etelä-Afrikan MM-kisoihin. Heinäkuussa 2010 hänet lainattiin Panathinaikosiin, jossa hän vietti loppuvuoden. Seuraavan vuoden tammikuussa Fernandes lainattiin loppukaudeksi Panserraikosiin. Elokuussa hän siirtyi CFR Clujiin, josta tammikuussa 2012 Twenteen.
DeLorean Motor Company

De Lorean DMC-12
De Lorean Motor Company (DMC) oli lyhyen aikaa toiminut autovalmistaja, jonka perusti John De Lorean vuonna 1975. Yhtiön ainoaksi jäänyt automalli oli De Lorean DMC-12 , jota valmistettiin vuosina 1981-1983, vaikka yhtiö meni konkurssiin jo vuonna 1982. De Lorean DMC-12 esiintyi Paluu tulevaisuuteen -trilogiassa aikakoneena.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Computer Bismarck

| Computer Bismarck |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Strategic Simulations
Julkaisija:  Strategic Simulations
Suunnittelija:  Joel Billings
Ohjelmoija:  John Lyon
Julkaistu:  1980
Lajityyppi:  strategiapeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Apple II, TRS-80
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Computer Bismarck on Strategic Simulationsin vuonna 1980 julkaisema sotastrategiapeli.
Peli on ensimmäisiä historiaa käsittelevistä strategiapeleistä tietokoneille.
Pelissä metsästetään taistelulaiva Bismarckia, jota ohjaa tietokone.
Pelin lähdekoodit on luovutettu International Center for the History of Electronic Gamesin säilöttäväksi.
Lakikiista

Avalon Hill oli julkaissut lautapelin samasta aiheesta, joka johti vuonna 1984 lakikiistaan.
Aiheesta muualla

Computer Bismarck MobyGamesissa (englanniksi)
Computer Bismarck Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Colin Clive

David Manners, Billy Bevan ja Colin Clive elokuvassa Journey's End.
Colin Clive (syntyjään Colin Glenn Clive-Greig, 20. tammikuuta 1900 – 25. kesäkuuta 1937) oli brittiläinen näyttelijä, jonka kaikkein tunnetuin rooli oli Henry Frankenstein James Whalen elokuvissa Frankenstein ja Frankensteinin morsian.
Clive syntyi Ranskassa everstin pojaksi, ja ennen näyttelijäksi ryhtymistä hän oli armeijan palveluksessa. Ensimmäisen kerran hän työskenteli James Whalen kanssa Savoy Theatressa Journey's End -nimisen tuotannon parissa.
Clive kärsi alkoholismista ja kuoli keuhkokuumeeseen vuonna 1937.
Elokuvia

Journey's End (1930)
The Stronger Sex (1931)
Frankenstein (1931)
Lily Christine (1932)
Christopher Strong (1933)
Looking Forward (1933)
The Key (1934)
One More River (1934)
Jane Eyre (1934)
Clive of India (1935)
The Right to Live (1935)
Bride of Frankenstein (Frankensteinin morsian) (1935)
The Girl from 10th Avenue (1935)
Mad Love (1935)
The Man Who Broke the Bank at Monte Carlo (1935)
The Widow from Monte Carlo (1935)
History Is Made at Night (1937)
The Woman I Love (1937)
Aiheesta muualla

Colin Clive Elonetissä.
Colin Clive Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ettore Bastico

| Ettore Bastico |
| --- | --- |
 Sotamarsalkka Ettore Bastico vuonna 1942.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. huhtikuuta 1876  Bologna, Emilia-Romagna, Italia
Kuollut: 2. joulukuuta 1972 (96 vuotta)  Rooma, Latium, Italia
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Italia
Palvelusvuodet:  1896–1943
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota  Toinen maailmansota  Espanjan sisällissota  Italian–Etiopian sota (1935–1936)
Sotilasarvo:  Sotamarsalkka
Ettore Bastico (9. huhtikuuta 1876 Bologna – 2. joulukuuta 1972 Rooma) oli italialainen upseeri ennen toista maailmansotaa ja sen aikana, joka myös komensi Jadon keskitysleiriä Libyassa. Hän syntyi Bolognassa, Emilia-Romagnan alueella vuonna 1876. Hänet ylennettiin toisen maailmansodan aikana sotamarsalkaksi. Hän komensi Italian armeijan joukkoja mm. Espanjan sisällissodassa ja Pohjois-Afrikassa. Hän myös toimi Libyan kenraalikuvernöörinä 19. heinäkuuta 1941 – 2. helmikuuta 1943
Sotilasura

Bastico syntyi Bolognassa, Emilia-Romagnan alueella. Hän liittyi 3. Bersaglierirykmenttiin vuonna 1896, jossa hänen taitonsa huomattiin, ja hänet ylennettiin luutnantiksi vuonna 1899. Hänet ylennettiin kapteeniksi vuonna 1909, ja ennen ensimmäistä maailmansotaa hänet ylennettiin everstiksi. Ensimmäisessä maailmansodassa hän toimi 28. jalkaväkidivisioonan esikunnassa.
Basticon kyky johtajana alettiin huomata, ja sen ansiosta hänet ylennettiin prikaatinkenraaliksi vuonna 1928, kenraalimajuriksi vuonna 1932 ja kenraaliluutnantiksi vuonna 1936. Hän oli mukana toisessa Italian-Etiopian sodassa, jossa hän komensi III. Armeijakuntaa, sekä Espanjan sisällissodassa, jossa hän komensi italialaisia vapaaehtoisjoukkoja, kunnes Francolle uskolliset joukot saavuttivat italialaisjoukkojen kanssa voiton Santanderin taistelussa. Tämän jälkeen italialaisjoukkojen komento siirtyi Basticolta kenraali Mario Bertille. Tämän jälkeen Bastico palasi Italiaan, jossa hän sai käskyn huolehtia armeijan uudistuksesta sekä moottoroitujen joukkojen lisäämisestä. Hän myös siirtyi komentamaan uutta ja moottoroitua Italian 6. Armeijaa.
Toinen maailmansota

Italian liittyessä toiseen maailmansotaan Bastico toimi Italian Dodekanesian kenraalikuvernöörinä. Bastico ylennettiin kenraaliksi 7. elokuuta 1940, vain muutama kuukausi Italian sotaan liittymisen jälkeen. 19. heinäkuuta 1941 hän sai komentoonsa kaikki akselivaltojen joukot Pohjois-Afrikassa. Paperilla tämä tarkoitti sitä, että Rommelin täytyi saada Basticolta hyväksyntä kaikille suunnitelmilleen. Todellisuudessa joukkoja kuitenkin johti Saksan silloinen kenraaliluutnantti Erwin Rommel. Osittain tämän seurauksena Bastico ylennettiin sotamarsalkaksi 12. elokuuta 1942, jotta hän ei olisi sotilasarvoltaan Rommelin alapuolella. Hänet ylennettiin myös sen toivossa, että saksalaiset joukot alkaisivat tottelemaan italialaisten käskyjä enemmän. Tämä ei kuitenkaan onnistunut, ja Rommel jatkoi joukkojen johtajana. Basticon komentamat italialaisjoukot ja Rommelin saksalaisjoukot hyökkäsivät Gazalaan toukokuussa 1942. Akselivaltojen joukot voittivat taistelun, ja sen ansiosta liittoutuneiden joukot saatiin työnnettyä Egyptin rajalle. Pohjois-Afrikassa käytiin suuria taisteluita, kuten  Alam Halfan taistelu ja toinen El-Alameinin taistelu, joissa liittoutuneet saavuttivat tärkeitä voittoja. Häviöiden seurauksena liittoutuneet saivat jalansijan Egyptiin, ja alkoivat edetä Libyaan saksalais-italialaisten joukkojen perääntyessä.
Samoihin aikoihin liittoutuneet aloittivat Operaatio Soihdun. Tämä laittoi lisää paineita loppuun kulutettujen saksalais- ja italialaisjoukkojen harteille. Viimeisin merkittävä taistelu, El Agheilan taistelu, käytiin joulukuussa 1942. Sen häviäminen sinetöi akselivaltojen joukkojen kohtalon Pohjois-Afrikassa. Taistelun jälkeen akselivaltojen joukot perääntyivät Tripolitanian alueelle, ja sieltä myöhemmin Tunisiaan. Libyan menetyksen jälkeen alkoivat Tunisian taistelut, joita ennen Bastico vapautettiin tehtävistään, ja italialaisjoukkojen komentoon siirtyi kenraali Giovanni Messe. Bastico ei sen jälkeen komentanut joukkoja toisessa maailmansodassa.
Sodan jälkeen

Bastico siirrettiin reserviin sodan jälkeen, ja hänelle myönnettiin mm. Italian Tasavallan Ansioritarikunnan kunniamerkki. Hän eli viimeiset elinvuotensa Roomassa tutkien erilaisia univormuja, eri maiden kunniamerkkejä ja historiaa. Hän kuoli 96-vuotiaana 2. joulukuuta 1972, ja oli kuollessaan yksi kokeneimmista italialaisista toisen maailmansodan aikaisista komentajista.
Bastico myös kirjoitti kirjoja Italian armeijan historiasta, joista kuuluisimpia ovat:
”Il Ferreo Terzo Corpo in Africa Orientale” (1937)
”L'evoluzione dell'arte della guerra” (1930)
Aiheesta muualla

http://italianmonarchist.blogspot.fi/2012/06/marshal-of-italy-ettore-bastico.html (englanniksi)
http://digilander.libero.it/lacorsainfinita/guerra2/personaggi/bastico.htm (italiaksi)
http://www.treccani.it/enciclopedia/ettore-bastico_(Dizionario-Biografico) (italiaksi)
Sotamarsalkka Ettore Bastico (kuvassa keskellä) Libyassa vuonna 1942.