stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pujo
Kuvaus

Pujo on monivuotinen ruohovartinen kasvi, jonka varsi voi olla jopa kaksi metriä pitkä. Varsi on tummanpunaruskea, uurteinen ja yleensä niukkakarvainen.
Pujon lehtiasento on kierteinen. Alimmissa lehdissä on lyhyt ruoti, mutta muissa lehdissä ei ole ruotia ollenkaan. Lehtilapa on syvään pariliuskainen. Lehden yläpinta on vihreä ja niukkakarvainen, alapinta vaaleakarvainen.
Pujo kukkii elo–lokakuussa punaruskein mykerökukinnoin, jotka ovat kiinni terttuina varsien latvoissa. Yhdessä pujossa saattaa olla jopa 55 000 kukkaa ja 6 000 mykeröä. Kukissa on viisi hedettä. Emiö on yhdislehtinen, ja siinä on kaksi luottia. Hedelmä puolestaan on pitkulainen ja kellertävä, noin 1,8 millimetriä pitkä pähkylä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Pujoa kasvaa luonnollisesti Pohjois-Afrikassa, Aasian lauhkeissa osissa ja Euroopassa aivan pohjoisinta osaa lukuun ottamatta. Suomessa pujoa kasvaa Oulun korkeudella asti. Pohjoisessa se on hyvin harvinainen..
Pujoa tavataan jokien ja teiden varsilla, järven- ja merenrannoilla, ratapihoilla, pellonreunoilla, pihoilla, niityillä ja joutomailla. Se on typensuosija.
Rannikkoalueilla esiintyy harvinaisena meripujoa (Artemisia vulgaris var. coarctata), jonka lehtiliuskat ovat kapeampia ja niiden reunat alaskäänteisiä, mykeröstö on hyvin tiivis ja kehto tiheäkarvainen.
Allergiat ja käyttötarkoitukset

Talvella pujon lakastuneiden varsien pähkylät ovat tärkeä lintujen ravinnonlähde.
Pujo on paha siitepölyallergian aiheuttajia, koska se tuulipölytteisenä kasvina tuottaa runsaasti siitepölyä. Pujoa yritetäänkin sen takia hävittää sen tavallisilta kasvupaikoilta: tienvarsilta, joutomailta ja niityiltä.
Pujoa on haitallisuudestaan huolimatta käytetty humalan asemasta oluen maustamiseen. Myös liharuokia on maustettu pujolla, koska pujon lehdet edistävät ruuansulatusta ja pehmittävät lihaa. Esimerkiksi linnun täytteeksi käytettävät pujot kastetaan kuitenkin ensin kiehuvaan veteen, jotta haitalliset aineet poistuisivat niistä. Ruokia kannattaa maustaa pujolla hillitysti, sillä se sisältää myrkyllistä tujonia ja on varsin karvaan makuinen.
Pujon kukkivia versonlatvoja ja lehtiä käytetään, lisäjuurien lisäksi, myös rohtona. Pujon lisäjuurista valmistetuilla lääkkeillä on Arabiassa ja Euroopassa hoidettu keskushermoston häiriöitä kuten epilepsiaa. Tärkein merkitys on kasvin eteerisellä öljyllä, joka sisältää tujonia, sineolia, kamferia ja linalolia. Tujoni edistää kuukautisten alkamista ja ruokahalua sekä ehkäisee ilmavaivoja. Öljyn koostumus vaihtelee kuitenkin pujon kasvupaikan mukaan, esimerkiksi Intiassa öljy on erilaista kuin Suomessa. Pujon versoissa on myös borneolia, farnesolia, absitiinia, vulgariinia ja sitosteriinia. Aiemmin pujoa käytettiin yleisrohtona moniin särkyihin ja kipuihin. Pujosta saatava terpeeniyhdiste tappaa bakteereja ja sieniä. Pujolla on myös hyönteisiä torjuva vaikutus.
Pujon eteeristä öljyä ei pidä käyttää raskauden aikana keskenmenoriskin takia. Suuret yliannokset saattavat myös aiheuttaa kouristuksia sekä maksa- ja munuaistulehduksia.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Pujo (Artemisia vulgaris)
Kasviatlas 2022: Pujon (Artemisia vulgaris) levinneisyys Suomessa.
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Pujo (Artemisia vulgaris)
Luopioisten kasvisto: Pujo (Artemisia vulgaris)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Artemisia vulgaris (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Artemisia vulgaris (mugwort) (englanniksi)
Gernot Katzer's spice pages: Mugwort (Artemisia vulgaris) (englanniksi)
Pujon tunnistaminen.
Park Tower

| Park Tower |
| --- | --- |
 Park Tower kesäkuussa 2008.
Tiedot
Sijainti:  Chicago, Yhdysvallat
Käyttötarkoitus:  hotelli- ja asuinrakennus
Yritykset
Arkkitehti:  HKS Architects
Tekniset tiedot
Kerroksia:  68 + 1 maan alla
Korkeus
Antenni:  257,4 m
Kattokorkeus:  257,4 m
Ylin kerros:  239,1 m
 SkyscraperPage.com 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Park Tower on Chicagossa Yhdysvalloissa sijaitseva 257 metriä korkea, 68-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Tornin rakentaminen aloitettiin vuonna 1998, ja se valmistui kaksi vuotta myöhemmin vuonna 2000. Rakennuksessa on hotelli ja asuinhuoneistoja. Rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto HKS Architects. Tornin rakenne on pääosin betonia.
Oslon metro

| Oslo T-bane |
| --- | --- |


Sijainti:  Oslo ja Bærum, Norja
Avattu:  1966
Pituus:  80 km
Asemia:  96
Linjoja:  5
Matkoja päivässä:  222 000 (2011)[lähde? ]
Matkoja vuodessa:  81 000 000 (2011)
  
Kuva Holmenkollenin metroasemalta.
Oslon metro (norj. Oslo T-bane) on metrojärjestelmä Oslossa ja sen lähialueilla. Oslon metro avattiin vuonna 1966 yhdistämään itäiset lähiöt Oslon keskustaan neljällä linjalla. Myöhemmin nämä yhdistettiin läntisen suunnan linjoihin, jonka jälkeen kaupungin metroverkostosta tuli koko kaupungin kattava. Metroverkoston pituus on 80 kilometriä.
Kun uusi kehälinja valmistui, läntiset linjat kulkivat enemmänkin maan päällä kuin alla. Nykyäänkin vain aivan keskustassa ja parissa itäisessä kaupunginosassa metro kulkee tunnelissa. 101 asemasta 17 on maan alla tai sisätiloissa, loput maan pinnalla. Kaksi läntistä linjaa, Røabanen ja Kolsåsbanen menevät naapurikaupunki Bærumin puolelle.
Suurimmalla osalla metrojärjestelmää junat kulkevat kello 5.00–1.00 (6.00–1.00 viikonloppuisin). Vuorot kulkevat 15 minuutin välein, mutta hiljaisempana aikana vuoroväli on puoli tuntia.
Linjat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Linja | Reitti | Asemia |
| 1 | Frognerseteren–Bergkrystallen | 35 |
| 2 | Østerås–Ellingsrudåsen | 26 |
| 3 | Kolsås–Mortensrud | 33 |
| 4 | Vestli–Bergkrystallen | 37 |
| 5 | Sognsvann–Vestli | 43 (33) |
Linjat > Linjojen rakennusvaiheet

Itäisten linjojen reittiä laajennettiin keskustaan Sentrumin asemalle vuonna 1977. 10 vuotta myöhemmin läntiset linjat liitettiin samaan paikkaan ja aseman nimi muuttui Stortingetiksi. Tästä asemasta tuli kaikille linjoille pääteasema, koska idässä ja lännessä käytettiin eri virransyöttöjärjestelmiä. Vuonna 1993 Sognsvannsbanen ja sen sivulinjat ottivat käyttöön virtakiskot ja näin metrojunat pystyivät kulkemaan idästä länteen ensimmäistä kertaa. Tämä oli mahdollista uudella kalustolla, joka pystyi kulkemaan virtakiskollisella ja ajolangallisella radalla.
Kaikki neljä itäistä linjaa rakennettiin tai korjattiin metroradaksi. Kun kaupungin kaksi puolta on liitetty toisiinsa, Oslo Sporveier on määritellyt standardin, jollaiseksi metron pitäisi tulla. Siihen kuuluu muun muassa tehonsyöttö virtakiskosta, moderni opastinjärjestelmä, suuremmat nopeudet, ja laiturien pituuden kaksinkertaistaminen. Kolsåsbanen suljettiin 2006 ja se remontoidaan kokonaan. On epävarmaa, remontoidaanko Holmenkollenin rataa, koska se on liian mutkikas metrostandardeihin. On myös keskusteltu siitä, pitäisikö rata muuttaa raitiotieksi vai säilyttää metrona.
Uusin laajennus järjestelmässä on kehärata Ullevål stadionilta Carl Berners plassille. Ensimmäinen osa siitä avattiin 2003 ja kokonaisuudessaan se valmistui vuonna 2006. Vuonna 2004 tämän linjan rakentaminen aiheutti tunnelin romahtamisen Grorudbanenilla, järjestelmän pisimmällä linjalla. Linja oli suljettuna joulukuuhun asti, jonka tilalla kulki korvaava bussi.
Uutta MX-kalustoa.
T5-T8 -kalustoa Vindernissä.
T1-T4 -kalustoa Mortensrudissa.
Aiheesta muualla

Kotisivut
Oslo Sporveier (Arkistoitu – Internet Archive)
Osloby: Ut med T-bane - inn med Metro? (norjaksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Palaiópoli (Ándros)

| Palaiópoli Παλαιόπολη |
| --- | --- |
 Palaiópolin kylä.
 Palaiópoli
 Koordinaatit: 37°49′10″N, 24°49′48″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Ándros
Kunta:  Ándros
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  5901031001
Väkiluku (2011):  128
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Palaiópoli (kreik. Παλαιόπολη; transl. myös Paleópoli) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ándroksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ándroksen kuntaan, Ándroksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 128 (vuonna 2011).
Antiikin Androksen kaupungin arkeologinen alue.
Palaiópolin kylä, suomeksi ”Vanha kaupunki”, sijaitsee lähellä Ándroksen länsirannikkoa noin seitsemän kilometriä etelään Batsísta ja noin 18 kilometriä länteen Ándroksen kaupungista. Se on saanut nimensä siitä, että sen lähellä sijaitsee antiikin ajan Androksen kaupungin arkeologinen alue. Kylän nähtävyyksiin lukeutuu myös Palaiópolin arkeologinen museo, jossa on esillä seudulta tehtyjä löytöjä.
Palaiópoli muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Παλαιοπόλεως, Topikí Koinótita Palaiopóleos), johon kuuluvat varsinaisen Palaiópolin kylän lisäksi kylät Agía Eleoúsa ja Kólympos. Koko yhdyskunnan väkiluku on 159. Se kuului aiemmin Ydroúsan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ándroksen kunnan Ydroúsan kunnallisyksikköön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palaiópoli Wikimedia Commonsissa
Pappilanpellon koulu

| Pappilanpellon koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Kirkkojärventie 3 03400 Vihdin kirkonkylä, Vihti
Tyyppi:  peruskoulu
Rehtori:  Jarmo Annala
Luokat:  1–6
Oppilaita:  440
Verkkosivut
Pappilanpellon koulu on Vihdin kirkonkylässä sijaitseva koulu. Pappilanpellon koulussa toimivat luokat 1–3 ja 4–6 oppilaat opiskelievat Vihdin kirkonkylän koulukeskus Vihkossa vuodesta 2019 lähtien. Oppilaita koulussa on 440. Pappilanpellon koulun päärakennus on valmistunut vuonna 1994 ja koulukeskus Vihko syksyllä 2019.
Liikuntatilat

Pappilanpellon koulun liikuntatilat mahdollistavat muun muassa palloilulajien ja voimistelun harrastamisen. Liikuntasalin kokonaispinta-ala on 688 m². Liikuntasali voidaan jakaa kolmeen osaan katosta laskeutuvilla väliseinillä.
Pallotanssijat

| Pallotanssijat |
| --- | --- |
 Panamanpallotanssija (Corapipo altera)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tanssijat Pipridae
Suku::  Pallotanssijat Corapipo  Bonaparte, 1854
Katso myös
   Pallotanssijat Wikispeciesissä   Pallotanssijat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pallotanssijat (Corapipo) on tanssijoiden heimoon kuuluva varpuslintusuku. Pallotanssijoiden sukuun kuuluu BirdLife Internationalin mukaan kolme lajia.
Pallotanssijoihin kuuluvia lajeja

Pallotanssija (Corapipo leucorrhoa)
Panamanpallotanssija (Corapipo altera)
Pikkupallotanssija (Corapipo gutturalis)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Corapipo (englanniksi)
Park Young-dae

| Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Etelä-Korea> Miesten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Soul 1988 | Käsipallo |  |
Park Young-dae (kor. 박 영대; s. 9. kesäkuuta 1964) on eteläkorealainen entinen käsipalloilija ja olympiamitalisti.
Park osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Los Angelesissa 1984, jossa hän pelasi kuusi ottelua ja teki yhden maalin Etelä-Korean sijoittuessa turnauksessa yhdenneksitoista. Hän oli mukana maansa joukkueessa jälleen Soulin kisoissa 1988, joissa maa voitti hopeaa ja Park oli kentällä kuudessa pelissä.
Paleoliittinen kausi

Paleoliittinen kausi (vanha kivikausi) oli ihmisen kehityksessä kausi, jolla käytettiin ensimmäisiä alkeellisia työkaluja. Paleoliittinen kulttuuri perustui metsästykseen ja keräilyyn. Kausi alkoi ensimmäisten kivityökalujen käyttöönotolla varhaisilla ihmislajeilla. Tekniikka oli aluksi hyvin alkeellista. Kauden lopulla tapahtui huomattavaa kulttuurikehitystä aikaisempia ihmislajeja älykkäämmän nykyihmisen ansiosta. Kausi päättyi maanviljelyn kehittymiseen.
Jaksot

Paleoliittinen kausi jaetaan yleisesti kolmeen osaan, varhais-, keski- ja myöhäispaleoliittiseen kauteen. Niiden välisille ei kuitenkaan voi vetää tarkkoja rajoja, ja toisaalta kaudet ovat osittain päällekkäisiä, koska teknologioiden leviäminen oli hidasta eikä uudet tekniikat levinnyt tasaisesti.
Varhaispaleoliittinen kausi alkoi 2,6 miljoonaa vuotta sitten Afrikassa, jolloin varhaiset ihmiset alkoivat valmistaa kivityökaluja. Varhaispaleoliittisen kausi on jaettu edelleen Olduvain ja Acheulin kulttuuriin. Olduvai alkoi 2,6 miljoonaa vuotta sitten ja loppui miljoona vuotta sitten. Acheulin alku ajoittuu puolestaan 1,7–1,5 miljoonan vuoden päähän ja loppu 250 000 – 200 000 vuoden päähän. Acheulin kulttuurin aikana alettiin käyttää jo hieman kehittyneempiä käsikirveitä ja halkomistyökaluja.
Keskipaleoliittisella kaudella 250 000 – 30 000 vuotta sitten levisi erilaiet iskostyökalut ja ihmiset alkoivat käyttää laajasti tulta. Ihmiset asuivat edelleen pääosin luonnonsuojissa, kuten luolissa ja kalliosuojissa, mutta he alkoivat kuitenkin erottaa toisistaan erilaisille toiminnoille omistettuja alueita.
Myöhäispaleoliittinen kausi alkoi 50 000 – 40 000 vuotta sitten ja loppui 10 000 vuotta sitten. Jakson aikana työkalujen monimuotoisuus kasvoi ja kivi menetti asemiaan myös muille materiaaleille, kuten luulle, sarville ja norsunluulle. Kivestä tehtiin edelleen työkaluja, mutta luita ja sarvia käytettiin neulojen, piikkien ja uurtimien valmistamiseen. Samalla syntyi myös omaperäisiä alueellisia kulttuureja, kuten Aurignacin kulttuuri, Solutrén kulttuuri ja Madeleinen kulttuuri.
Ihmisten elintavat alkoivat myöhäispaloliitteisella kaudella muuttua, sillä vipukeihäät ja harppuunat sekä jouset ja nuolet mahdollistivat monipuolisen metsästyksen. Myöhäispaleoliittisella kaudella Homo sapiens levisi ympäri maailmaa, mutta myös Homo neanderthalensis kehitti uusia työkaluja. Ihmislajit myös asuivat samoilla alueilla ja antoivat toisilleen vaikutteita.
Holoseeni alkoi noin 12 000 vuotta sitten, kun viimeisimmän jääkauden jäätiköt alkoivat vetäytyä ilmaston lämmitessä. Tässä vaiheessa ihminen oli levittäytynyt jo Vanhasta maailmasta Etelä-Amerikan ja Australian eteläiseen kärkeen asti. Myöhäispaleoliittinen kausi alkoi tässä vaiheessa muuttua mesoliittiseksi kaudeksi, jolloin ihminen joutui sopeutumaan muuttuvan ilmaston kasvistoon ja eläimistöön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paleoliittinen kausi Wikimedia Commonsissa
Pallotuhatjalkaiset

| Pallotuhatjalkaiset |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Tuhatjalkaiset Myriapoda
Luokka::  Kaksoisjalkaiset Diplopoda
Alaluokka::  Chilognatha
Lahko::  Glomerida
Heimo::  Pallotuhatjalkaiset   Glomeridae  Leach, 1816
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pallotuhatjalkaiset (Glomeridae) on kaksoisjalkaisten luokkaan kuuluva tuhatjalkaisten heimo.
Ulkonäkö ja koko

Ruumis on lyhyt. Jalkapareja on 17–23; koirailla enemmän kuin naarailla. Ruumiin ympärillä on kitiinirenkaat, joissa on selkä- ja vatsakilpi. Selkäkilvissä on yleensä värikkäitä kuvioita. Etuosassa selkäkilpi muodostaa selkälevyn, jota eläin käyttää apuna kaivautuessaan maahan. Pallotuhatjalkainen voi kiertyä pallon muotoon, kuten jotkut muutkin kaksoisjalkaiset.
Levinneisyys ja elinympäristö

Afrikassa ja Australiassa tavataan Sphaerotherium-suvun lajeja, jotka ovat kookkaimpia pallotuhatjalkaisia. Euroopassa tavataan Glomeris-suvun lajeja.
Lisääntyminen

Koirailla on raajoja jaokkeissa, joissa niitä ei naarailla ole. Nämä raajat ovat tarttumaelimiä, joilla koiras tarttuu kiinni naaraaseen parittelun aikana.
Otto Larma

Otto Emil Larma, vuoteen 1925 Lindqvist (13. lokakuuta 1901 Hämeenlinna – 6. helmikuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi korkeimman hallinto-oikeuden jäsenenä.
Henkilöhistoria

Larma syntyi ajuri Otto Emil Lindqvistin ja Hilma Aleksandra Gustafssonin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1929 oli Kukka Ihana Varjoranta. Larma tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1921 ja suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon 1927. Lakitieteen kandidaatiksi hän valmistui sieltä 1940 ja lisensiaatiksi 1948. Varatuomarin arvon Larma sai 1930.
Larma oli Helsingin rahatoimikamarin asiamiesosaston apulainen 1928, Martti Muttilaisen, Lennartti Pohjanheimon ja Martti Pitkäsen asianajotoimiston apulainen 1928–1932 ja Viipurin kaupunginhallituksen ylimääräinen sihteeri 1932, vt. apulaissihteeri 1933 ja kaupunginasiamies 1933–1937. Suomen kaupunkiliiton lainopillinen sihteeri Larma oli 1937–1945 ja sisäasiainministeriön vanhempi hallitussihteeri 1945–1957 ja 1961–1963.
Korkeimmassa hallinto-oikeudessa hän oli ylimääräinen hallintoneuvos 1957–1960 ja 1963–1964 ja jäsen eli hallintoneuvos 1964–1971. Larma oli myös lainvalmistelukunnan vt. nuorempi jäsen 1938–1939, Mannerheimin Lastensuojeluliiton lakimies 1938–1953 ja eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan sihteeri 1953–1957.
Julkaisuja

Järjestysoikeuden käsikirja, 1947 (toim. muiden kanssa)
Maaseudun uusi rakennuslainsäädäntö selitettynä, 1949
Kunnallisasiain käsikirja, 1955 (toim. muiden kanssa)
Rakennusmääräysten hakusanasto, 1958
Rakennuslaki ja -asetus, 1963
Kunnallismiehen kirja, 1972 (toim. A. Eskolan kanssa)
Aiheesta muualla

Otto Larma Biografiasampo.
Pakkahuone (Joensuu)

Joensuun Pakkahuone.
Pakkahuone on esittävän taiteen tila Joensuun Rantapuistossa Pielisjoen tuntumassa Rantakadulla. Pakkahuone on eri teatteri-, musiikki-, tanssi- ja muiden taideryhmien esiintymis- ja harjoitustila.
Pakkahuone on Joensuun vanhimpia puutaloja; se on vuodelta 1897. Hirsinen talo on toiminut pakkahuoneena ja tullikamarina. 1960-luvulta alkaen rakennuksessa toimi käsityökeskus, jonka uudet tilat ovat Taitokorttelissa. Esittävän taiteen tilaksi rakennus muutettiin 2007. Naapurirakennuksessa, matkustajasatamassa, toimii Tuulaaki-kesäravintola.
Pakkahuoneen ison salin koko on noin 100 neliömetriä ja pienen salin 40 neliömetriä. Korkeutta saleilla on 3,5 metriä. Isoon saliin mahtuu yleisöksi noin 80 henkeä.
Pakkahuonetta hallinnoi Esittävän taiteen tila ry, joka on perustettu 2006.
Yhdistyksen perustajajäseniä ovat kulttuuriyhdistys Vääräpyörä ry, Satuteatteri Punahilkka, Rajake ry ja Vapaa teatteri.
Pakkahuoneen tapahtumia

Pakkahuone on esityspaikkana muun muassa seuraavissa säännöllisissä tapahtumissa:
Joutomaa, esittävän taiteen festivaali lokakuussa
Joensuun kirjallisuustapahtuma, syyskuussa
Yksin sateessa, tanssitapahtuma marraskuussa
Joen yö, elokuussa
Kalevalan mitalla, helmikuussa
Aiheesta muualla

Pakkahuone ja Esittävän taiteen tila ty
Joensuun Pakkahuoneen historiaa ja kuvia rakennuksesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Parfyymi (täsmennyssivu)

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Parfyymi tarkoittaa seuraavia asioita:
parfyymi eli hajuvesi
Parfyymi, Patrick Süskindin romaani
Parfyymi (Perfume), elokuva vuodelta 2001
Parfyymi (Perfume: The Story of a Murderer), elokuva vuodelta 2006.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Parfyymi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Oscar-gaala 1964

Oscar-gaala 1964 oli 36. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 1963 parhaille elokuville. Palkintogaala järjestettiin 13. huhtikuuta 1964 Santa Monica Civic Auditorium -rakennuksessa Santa Monicassa, Kaliforniassa. Palkinnon parhaasta elokuvasta voitti Tony Richardsonin ohjaama Tom Jones – hulivilihurmuri (1963).
Pappilanvuori

| Pappilanvuori |
| --- | --- |
 Palokan terveysasema maaliskuussa 2016.
Kaupunki:  Jyväskylä
Suuralue:  Palokka–Puuppola
Kaupunginosa nro:  47
Postinumero(t):  40270
Pappilanvuori on Palokan itäosassa sijaitseva asuinalue
ja  Jyväskylän 47. kaupunginosa. Siellä on sekä omakoti-, rivi-, että kerrostaloasutusta.
Pappilanvuorentielle, Pappilanrinteelle, Visalantielle sekä Visalankujalle rakennettiin 1970-luvulla ajalle ominaiseen lähiömäiseen tapaan 22 elementtikerrostaloa.[lähde? ]
Viralliseen kaupunginosaan kuuluu suurin piirtein itäisen Palokan koko Ritopohjantien koillispuolella oleva osa. Itse Pappilanvuoren asuinalueen lisäksi kaupunginosaan kuuluu myös Heinämäki ja Ritopohja.
Pappilanvuoresta lähtee lenkkipolut Touruvuoreen, jossa sijaitsee myös Touruvuoren luontopolku.
Pappilanvuoressa sijaitsee esimerkiksi Palokan S-market sekä terveysasema sekä Pappilanvuoren päiväkoti.
Kuvia

Ritoharjuntietä
Metsämiehentietä
S-market Raivaajantiellä
Ortoklaasi

Ortoklaasia
Ortoklaasi (KAlSi3O8) on tärkeä hohkasilikaattimineraali, joka muodostaa magmakiviä. Ortoklaasi on yksi kalimaasälvän polymorfeista. Sitä esiintyy tavallisesti graniitissa ja siihen liittyvissä kivissä.
Ortoklaasin nimi tulee kreikan sanoista ”suora murtuma”, sillä sen kaksi lohkeavuutta ovat suorassa kulmassa toisiinsa nähden. Ortoklaasi kiteytyy monokliinisessä kidejärjestelmässä. Sen kovuus on 6 ja sen ominaispaino on 2,56–2,58. Sen kiilto vaihtelee lasimaisesta helmiäiseen. Väriltään ortoklaasi voi olla valkoinen, harmaa, keltainen, vaaleanpunainen tai punainen, ja harvoin vihreä. Kiteiden kaksostuminen on melko tavallista. Ortoklaasi on tavallinen aineosa enimmissä osassa graniitteja ja muita felsisiä magmakiviä, ja se esiintyy usein valtavina kiteinä ja suurina määrinä pegmatiittimassoissa.
Tyypillinen ortoklaasi on puhtaan kaliumpäätejäsenen ja natriumpäätejäsenen (albiitti NaAlSi3O8) välillä oleva isomorfinen seossarja. Maassa tapahtuvan hitaan jäähtymisen aikana runsasnatriumiset albiittilamellit muodostuvat suotautumalla, ja jäljelle jäävä ortoklaasi on kaliumpitoisuudeltaan korkeampaa. Tästä syntyvää kahden maasälvän yhteenkasvettumaa kutsutaan pertiitiksi.
Ortoklaasin korkean lämpötilan muoto on sanidiini. Sanidiini on yleinen nopeasti jäähtyneissä vulkaniiteissa kuten obsidiaanissa ja felsisissä pyroklastisissa kivissä. Alhaisen lämpötilan polymorfi puolestaan on mikrokliini.
Yhdessä muiden kalimaasälpien kanssa ortoklaasi on yleinen raaka-aine joissakin laseissa ja keramiikassa, kuten posliinissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Webmineral: Orthoclase Mineral Data (englanniksi)
Handbook of Mineralogy: Orthoclase (pdf) (englanniksi)
Paras naispääosa draamasarjassa (Golden Globe)

Paras naispääosa draamasarjassa on yksi Golden Globe -palkinnoista, joita Hollywood Foreign Press Association jakaa vuosittain.