stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Osaka
Kulttuuri > Esittävät taiteet

Monet esittävän taiteen muodot – bunraku, kabuki, nō ja kyōgen – kehittyivät ja jalostuivat Osakan vauraan kaupunkikulttuurin myötä Edo-kaudella. Osaka on bunraku-nukketeatterin syntypaikka ja nykyinenkin pääkaupunki. Bunraku kehittyi jōruri-balladeista, kun Takemoto Gidayū perusti Takemoto-za-teatterin Osakan Dōtonboriin vuonna 1684 ja loi yhdessä näytelmäkirjailija Chikamatsu Monzaemonin kanssa ningyō jōruri eli ”nukkejōruri”-teatterimuodon. Bunrakua esitetään nykyään Osakassa kansallisessa bunrakuteatterissa, joka on rakennettu vuonna 1984. Kabukia esitetään Shōchiku-za-teatterissa, nōta ja kyōgenia esimerkiksi Ōtsukin nōteatterissa ja heinäkuisin Osakan linnanpihalla pimeän laskeuduttua. Osakasta ovat lähtöisin bunrakun lisäksi kaksi komiikan muotoa, rakugo ja manzai; rakugo esitetään koomisen monologin muodossa, manzai taas on näyttelijäparin esittämä stand up -komiikan muoto. Molempia esitetään muun muassa Namba Grand Kagetsu -teatterissa.
Perinteisen japanilaisen teatteritaiteen lisäksi Osakassa on lukuisia tiloja oopperan, baletin ja musiikin esittämiseen aina klassisesta musiikista jazziin ja populaarimusiikkiin. Tärkeimpiin konserttihalleihin kuuluvat Nakanoshimalla sijaitseva 2 700 kuuntelijan Festival Hall ja suuri Ōsaka-jō Hall -monitoimiareena, jonne mahtuu 16 000 henkeä. Populaarimusiikkiin keskittyy kuusikulmion muotoinen Namba Hatch, kun taas Symphony Hall on Japanin ensimmäinen erityisesti klassisen musiikin konsertteja varten suunniteltu konserttitalo.
Kulttuuri > Festivaalit

Osakan vuosittaisista festivaaleista merkittävin on heinäkuun 24. ja 25. päivänä juhlittava Tenjin-matsuri, yksi Japanin kolmesta suuresta festivaalista Kioton Gion-matsurin ja Tokion Kanda-matsurin ohella. Festivaalia on vietetty yli tuhannen vuoden ajan, ja sen sanotaan saaneen alkunsa, kun Ōsaka Tenman-gūn pyhäkön läheltä joesta löytyi pyhä keihäs. Tenman-gūn pyhäkön festivaalina se kunnioittaa pyhäkön kamia Tenjiniä eli Sugawara no Michizanen henkeä. Festivaalilla on tuhansia osanottajia ja yli miljoona katsojaa; toisena festivaalipäivänä osallistujat nousevat paraatin jälkeen noin sataan lyhdyin ja soihduin koristelluun veneeseen, jotka lipuvat jokea pitkin. Ilta päättyy ilotulituksiin. Muita merkittäviä osakalaisia uskonnollisia juhlia ovat talvella kaupan jumalaa Ebisua juhlistava Tōka Ebisu -festivaali ja Shitennō-jin temppelin Doya doya -festivaali, jossa puolialastomien nuorten miesten ryhmät taistelevat amuletista, kesällä Shōman-inin temppelin Aizen-matsuri ja Sumiyoshi-taishan pyhäkön pääjuhla Sumiyoshi-matsuri sekä marraskuussa Osakan perinteisen lääkkeidenvalmistusalueen Dōshōmachin kamille omistettu Shinnōsai-juhla.
Syksyllä, yleensä lokakuun toisena sunnuntaina, pidettään suuri Midōsuji-kadun paraati. Paraatiin osallistuu noin 10 000 henkeä ja sillä on yli miljoona katsojaa.
Kulttuuri > Keittiö

Osakalla on rikas ja monipuolinen ruokakulttuuri. Perinteisesti Osakan alueen keittiö on muodostanut vastakohdan tokiolaiselle keittiölle: Seton sisämeren ansiosta Kansain alueella on syöty paljon raakaa kalaa, kun taas Kantōssa ruoka on ollut säilötympää ja käsitellympää. Tuore merikala on kuulunut etenkin osakalaiseen keittiöön – valkolihaista tai-kalaa ”voidaan pitää koko osakalaisen ruokakulttuurin arvostetuimpana ja herkullisimpana symbolina”. Kahden ruokaperinteen kilpailu periytyy Edo-kaudelta, jolloin Osakan sijainti Edoa eli nykyistä Tokiota keskeisemmällä paikalla salli kaupungin kilpailla Edon kanssa ja aluksi jopa päihittää sen japanilaisen ruokakulttuurin kehtona Edon pääkaupunkiasemasta huolimatta.
Osakalaista ruoka- ja ravintolakulttuuria kuvaa sana kuidaore, ”syö kunnes kaadut”. Kaupungissa on lukemattomia erityyppisiä ja eri hintaisia ravintoloita: tärkeimmät keskittymät ovat viihdealueilla, kuten Kitassa Umedan kaupunginosassa ja Minamin alueella Dōtonborissa. Monet erilaiset japanilaisen keittiön klassikot ovat saaneet alkunsa Osakassa. Paikallisiin ruokalajeihin lukeutuvat esimerkiksi 1930-luvun Osakassa syntynyt takoyaki (paistetut mustekalapallot), okonomiyaki-paistos, kitsune udon (udon-nuudelit tofun kera) ja uppopaistettu kushikatsu (bambutikun päässä olevat liha- tai kasvispalat, jotka kastetaan kastikkeeseen). Korkealuokkaisempia ruokia ovat vuorostaan tecchiri-pata, jonka yhteyteen kuuluu fugu eli pallokala, ja shabu-shabu, kiehuvaan liemeen kastettavat ohuet naudanlihasiivut. Osakalainen sushi eroaa tokiolaisesta sushista: Osakan hakozushissa eli ”laatikkosushissa” sushiriisiä ja erilaisia tuoreita raaka-aineita painetaan kerroksittain puiseen, neliönmuotoiseen astiaan ja leikataan sitten suupaloiksi.
Urheilu

Osaka on suurkaupunki, jossa toimii useita Japanin kansallisissa sarjoissa pelaavia urheilujoukkueita. Osaka Dome on Orix Buffaloes -baseball-joukkueen kotiareena, ja sinne mahtuu 55 000 katsojaa. Stadionilla pelaa osan kotiotteluistaan myös baseball-joukkue Hanshin Tigers. Japanin jalkapalloliigassa J. Leaguessa pelaa vuorostaan kaksi osakalaista joukkuetta, Gamba Osaka ja Cerezo Osaka. Cerezo Osakan kotiareena on 48 000 katsojan Nagai-stadion, joka toimi myös Japanin ja Korean yhdessä järjestämien vuoden 2002 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen pelipaikkana. Gamba Osaka puolestaan pelaa kotiottelunsa Osaka Expo '70 Stadiumilla. Japanin koripalloliigassa pelaa joukkue Osaka Evessa, joka voitti liigan ensimmäisen mestaruuden vuonna 2005, ja lentopalloliigassa on useita osakalaisia joukkueita.
Osakan prefektuurin urheiluhallissa pidetään vuosittain yksi ammattilaissumopainin turnauksista, Sangatsubasho (jap. 三月場所). Maaliskuussa katukuvaan ilmestyvistä sumopainijoista on tullut osakalaisille kevään merkki. Toinen suuri vuosittainen tapahtuma on Osakan kansainvälinen naisten maraton tammikuun lopulla. Maratonin reitti kiertää kaupungin tärkeimmät nähtävyydet. Osakassa on pidetty jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen lisäksi useita kansainvälisiä urheilun suurtapahtumia, kuten yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2007 Nagai-stadionilla ja judon maailmanmestaruuskilpailut 2003.
Kansainvälinen yhteistyö

Osakan kaupungilla on runsaasti kansainvälisiä yhteyksiä ympäri maailman. Kaupunki ylläpitää ulkomaantoimistoja Chicagossa, Pariisissa, Shanghaissa ja Singaporessa. Sisar- tai ystävyyskaupunkeja Osakalla on yhteensä seitsemän. Sisarkaupunkien kanssa tehdään yhteistyötä muun muassa kulttuuriin, urheiluun, tieteeseen, koulutukseen ja kauppaan liittyvissä kysymyksissä:
Chicago, Yhdysvallat, vuodesta 1973
Hampuri, Saksa, vuodesta 1989
Melbourne, Australia, vuodesta 1978
Milano, Italia, vuodesta 1981
Pietari, Venäjä, vuodesta 1979
São Paulo, Brasilia, vuodesta 1969
Shanghai, Kiina, vuodesta 1974
Lisäksi Osakalla on kolme ”ystävyys- ja yhteistyökaupunkia”, Unkarin Budapest (vuodesta 1998), Argentiinan Buenos Aires (vuodesta 1998) ja Etelä-Korean Busan (vuodesta 2008). Koska Osaka on merkittävä satama, kaupungilla on myös seitsemän ”sisarsatamaa” eri puolilla maailmaa. 18 maalla on Osakassa konsulaatti.
San Francisco oli Osakan sisarkaupunki vuodesta 1957 vuoteen 2018, jolloin Osaka katkaisi vanhimman suhteensa protestina San Franciscossa paljastetulle japanilaisten miehitysalueillaan toisen maailmansodan aikana seksiorjiksi pakottamille lohtunaisille omistetulle monumentille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Osaka Wikimedia Commonsissa
Kaupungin viralliset kotisivut (japaniksi) (englanniksi) (koreaksi) (kiinaksi) (ranskaksi) (espanjaksi) (portugaliksi)
Osakan suuralueet
Abeno-ku
Asahi-ku
Chūō-ku
Fukushima-ku
Higashinari-ku
Higashisumiyoshi-ku
Higashiyodogawa-ku
Hirano-ku
Ikuno-ku
Jōtō-ku
Kita-ku
Konohana-ku
Minato-ku
Miyakojima-ku
Naniwa-ku
Nishi-ku
Nishinari-ku
Nishiyodogawa-ku
Suminoe-ku
Sumiyoshi-ku
Taishō-ku
Tennōji-ku
Tsurumi-ku
Yodogawa-ku
| n k Osakan prefektuuri |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Daitō  Fujiidera  Habikino  Hannan  Higashi-Ōsaka  Hirakata  Ibaraki  Ikeda  Izumi  Izumi-Ōtsu  Izumi-Sano  Kadoma  Kaizuka  Kashiwara  Katano  Kawachi-Nagano  Kishiwada  Matsubara  Minō  Moriguchi  Neyagawa  Osaka (pääkaupunki)  Ōsaka-Sayama  Sakai  Sennan  Settsu  Shijōnawate  Suita  Takaishi  Takatsuki  Tondabayashi  Toyonaka  Yao  |  |
| Kunnat piirikunnittain | Minami-Kawachin piirikunta (Chihaya-Akasaka · Kanan · Taishi) · Mishiman piirikunta (Shimamoto) · Senbokun piirikunta (Tadaoka) · Sennanin piirikunta (Kumatori · Misaki · Tajiri) · Toyonon piirikunta (Nose · Toyono) |  |
Osakan linna kirsikankukkien aikaan
Tennōjin taistelu Osakan linnalla vuonna 1615 Toyotomi Hideyorin ja Tokugawa Ieyasun joukkojen välillä
Kaupunkinäkymä Osakaan vuonna 1902
Osaka vuoden 1945 pommitusten jälkeen
Osakan kaupungintalo
Osaka Business Park Osakan linnan taustalla
Osakan aseman seutu on merkittävä kaupallinen keskus.
Osakan suuralueet
Osakan metrokartta
Liikennettä Osakan rautatieasemalla noin vuonna 1950
Näkymä Shin-Ōsakan rautatieasemalle
Yöpanoraama Osakaan Umeda Sky Building -pilvenpiirtäjästä Kitan alueelta
Dōtonborin neonvaloja ja juokseva Glico-mies
Tsūtenkaku-torni Shinsekain viihdekorttelissa
Osakan akvaario
Shitennō-jin temppeli
Japanin kansallinen bunrakuteatteri
Tenjin matsurin juhlijoita joella
Takoyaki-mustekalapalloja
Baseball-ottelu Osaka Dome -stadionilla
Painekattila

Painekattila
Painekattila eli painekeitin on ruoan valmistukseen käytettävä ilmatiiviisti suljettava metallinen astia. Ruoka kypsyy painekattilassa selvästi nopeammin kuin tavallisessa kattilassa. Painekattilassa paine kasvaa ja veden kiehumispiste nousee, mikä kohottaa lämpötilaa kattilan sisällä lyhentäen keittoaikaa.
Painekattiloiden toiminta

Painekattilassa voi vallita esimerkiksi 1,5–1,8 -kertainen ilmanpaine, jolloin veden kiehumispiste on 110–116 °C. Keittämislämpötilan nostaminen kymmenellä celsiusasteella nostaa ruuan hautumisnopeuden kaksin–kolminkertaiseksi kemiasta tunnetun yleisen reaktionopeuden lämpötilariippuvuuden mukaisesti.
Toimivassa painekattilassa on paineistetun veden kiehumispisteessä olevaa kylläistä höyryä. Ruuan kypsyminen tapahtuu näin osin höyryttämällä, jolloin vettä tarvitsee panna kattilaan vähemmän. Painekattila on paitsi nopeuden myös energiankulutuksen kannalta edullinen valinta ruoanlaittoon. Energiankulutus vähenee verrattuna tavalliseen kattilaan, sillä lyhyemmän kypsennysajan ansiosta liettä tarvitsee pitää vähemmän aikaa päällä ja vähemmän vettä tarvitsee kuumentaa kiehuvaksi. Kotitalouksien painekattilaa käytetään useimmiten kotona nopeaan ruoanvalmistukseen. Tämä saavutetaan paineen alaisena olevan höyryn ansiosta, mikä itse asiassa nopeuttaa tätä prosessia. Joissakin painekattiloissa on useita toimintaohjelmia, joiden avulla voidaan valmistaa monenlaisia ruokia. Painekattiloissa on turvajärjestelmä ja joissakin malleissa on paineenpoistoventtiili, varoventiili ja lukitustappi.ön  Painekattilassa saavutettava maksimilämpötila on 120°C.
Painekattiloiden valmistajia

Painekattiloita valmistavat esimerkiksi Fissler GmbH, WMF AG, Tefal S.A.S; Fagor Electrodomésticos, S.Coop; Opa Muurikka Oy, AMC, Sitram, Silit-Werke GmbH & Co. KG, Ninja ja Kuhn Rikon AG.
Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1988

Vuoden 1988 painin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vapaapainissa 17.–19.4. Manchesterissa, Isossa-Britanniassa ja kreikkalais-roomalaisessa painissa 12.–15.5. Kolbotnissa, Norjassa. Ohjelmassa oli kymmenen painoluokkaa molemmissa painimuodoissa. Vapaapainissa Neuvostoliitto voitti yhdeksän kultaa ja Bulgaria yhden. Kreikkalais-roomalaisessa painissa Neuvostoliitto voitti kuusi kultamitalia, Unkari kaksi sekä Bulgaria ja Norja kumpikin yhden.
Paijala

Paijalan vanha kappeli.
Paijalan uusi kappeli.
Paijalan kylätie.
Paijalan peltoja. Taustalla Hankkijan entisen koetilan rakennuksia.
Näkymä Sarvikalliolta Tuusulanjärvelle.
Paijala on kylä Tuusulassa, Tuusulanjärven länsipuolella Hyrylästä luoteeseen. Paijalan eteläosa on nykyisin Hyrylään liittymää taajama-aluetta, kun taas sen pohjoisosa laajoine peltoineen on pysynyt maaseutumaisena. Paijalassa sijaitsevat muun muassa Tuusulan hautausmaa kaksine kappeleineen, Nummenharjun asuntomessualue sekä Hankkijan entinen koetila Anttila.
Nimen alkuperä

Paijala on ollut käytössä kylän nimenä ainakin jo 1500-luvulla. Tuolloin kylä kuului Vihdin Kaukjärven neljänneskuntaan.
Nimen alkuperästä ei ole varmaa tietoa. Erään selityksen mukaan nimen alkumuoto olisi ollut Pajala, jolloin se viittaisi kylässä aikoinaan toimineeseen pajaan. Nimen on myös arveltu johtuvan sukunimestä Paijainen. Toisaalta on myös arveltu sen johtuvan henkilönnimestä Paijari, joka viittaisi kyseisen henkilön baijerilaiseen syntyperään.
Historia

Kylän asutus oli aikoinaan keskittynyt aivan järven rantaan, niin sanottuun Alikylään. Vasta 1800-luvulla se siirtyi pääosin kauemmaksi järvestä nykyisen Paijalan kylätien varteen.
Paijalassa oli 1600-luvulla kuusi maatilaa, Klaavola, Jussila, Lassila, Anttila ja Koukku. Niistä ylivoimaisesti suurin oli Anttila, joka myöhemmin on eri aikoina tunnettu myös nimellä Borgs tai Thusbyborg. Se joutui jo varhain säätyläisomistukseen, sillä vuonna 1685 sen osti luutnantti Otto Johan Berg. Hän sai tilalle myös elinikäisen rälssioikeuden eli verovapauden.
Talvisodan jälkeen vuonna 1940 Anttilan silloinen omistaja, filosofian tohtori Max van der Pals myi tilan kokonaisuudessaan kahdelletoista Kurkijoelta ja Hiitolasta tulleelle siirtolaiselle. Tällä tavoin hän saattoi pitää Lohjalla omistamansa Laakspohjan kartanon jakamattomana.Jatkosodan aikana nämä siirtolaiset pääsivät palaamaan Karjalaan, ja vuonna 1941 he myivät Anttilan maat Keskusosuusliike Hankkijalle, joka perusti sinne koetilan. Koska kyseessä oli koetila, vuonna 1944 Hankkija joutui maanhankinalain nojalla myymään siitä vain pienehkön osan.  Anttilan tilalla harjoitettiin kasvinjalostusta ja muuta koetoimintaa 1990-luvun alkuun saakka. Nykyään tila on Tuusulan kunnan omistuksessa. Kartanon vuonna 1905 valmistuneesta päärakennuksesta on jäljellä enää vain portaat ja osa kivijalkaa.
Paijalassa sijaitsevia kohteita

Paijalan eteläisin osa, Koskenmäki, on nykyisin Hyrylään liittyvää taajama-aluetta. Siellä asui 1900-luvun alussa runsaasti eri alojen käsityöläisiä, ja siellä toimivat myös nahkatehdas ja Tuusulan saha. Koskenmäen kautta kulkee Helsingistä Hyvinkäälle johtava kantatie 45, jonka nimenä Tuusulan alueella Hyrylän pohjoispuolisella osuudelta on Hämeentie. Ennen kuin nykyinen, Hyrylän länsipuolitse kiertävä tieosuus 1950-luvulla valmistui, Helsingin ja Hämeenlinnan välinen vanha päätie kulki Hyrylän ja Koskenmäen kautta nykyistä Koskenmäentietä pitkin. Koskenmäeltä alkaa myös Nurmijärvelle johtava seututie 139 eli Nahkelantie. Paijalantie ja sen jatkeena oleva Vanhankyläntie johtavat Koskenmäeltä Tuusulanjärven länsipuolitse Järvenpäähän.
Koskenmäen alueen pohjoispuolella, Paijalan nummella, on Paijalan hautausmaa, joka otettiin käyttöön vuonna 1896, mutta sitä on myöhemmin laajennettu. Hautausmaalla on kaksi kappelia, joista vanhempi, puinen, valmistui vuonna 1910 E. A. Krankin suunnittelemana. Sitä voidaan käyttää vain pienehköissä siunaustilaisuuksissa. Viereinen Paijalan uusi kappeli valmistui vuonna 1993, ja sen on suunnitellut Timo Suomalainen.
Hautausmaan pohjoispuolella, kapeahkon metsäalueen siitä erottamana on Nummenharjun asuntoalue, jossa vuonna 2000 pidettiin asuntomessut. Sen läheisyydessä Paijalantien varressa on Paijalan koulu, joka perustettiin vuonna 1916 ja sai oman rakennuksensa vuonna 1924. Seudun asutuksen tihentyessä vanha koulutalo ei enää riittänyt kasvaneelle oppilasmäärälle, ja sen viereen on rakennettu kaksi uudisrakennusta, uusin vuonna 2005.
Paijalan vanha kyläkeskus sijaitsee koulun pohjoispuolella, Paijalan kylätien molemmin puolin.  Sen pohjoispuolella levittäytyvät laajat pellot. Lassilan tilalla harjoitetaan kananmunien ja jauhojen suoramyyntiä, ja kesäisin siellä toimii kahvila. Tuusulanjärven rannalla on jonkin verran myös kesähuvila-asutusta. Näköalapaikkana tunnettu Sarvikallio järven rannassa kohoaa 25 metriä järven pinnan yläpuolelle. Nykyisin se lähiympäristöineen on Uudenmaan virkistysalueyhdistyksen hallussa retkeilyalueena.
Paini kesäolympialaisissa 1908

Kesäolympialaisten 1908 painissa kilpailtiin kreikkalais-roomalaisessa painissa neljässä sarjassa ja vapaapainissa viidessä sarjassa. Vapaapainimenestyjistä Iso-Britannia voitti kolme kultamitalia ja Yhdysvallat kaksi. Kreikkalais-roomalaisen painin kultamitalit menivät neljään eri maahan.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 66,6 kg | Enrico Porro  Italia | Nikolai Orlov  Venäjä | Arvo Lindén  Suomi |
| 73 kg | Frithiof Mårtensson  Ruotsi | Mauritz Andersson  Ruotsi | Anders Andersen  Tanska |
| 93 kg | Verner Weckman  Suomi | Yrjö Saarela  Suomi | Carl Jensen  Tanska |
| yli 93 kg | Richárd Weisz  Unkari | Aleksandr Petrov  Venäjä | Søren Marinus Jensen  Tanska |
Mitalistit > Vapaapaini

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 54 kg | George Mehnert  Yhdysvallat | William Press  Yhdistynyt kuningaskunta | Aubert Cote  Kanada |
| 60,3 | George Dole  Yhdysvallat | James Slim  Yhdistynyt kuningaskunta | William McKie  Yhdistynyt kuningaskunta |
| 66,6 kg | George de Relwyskow  Yhdistynyt kuningaskunta | William Wood  Yhdistynyt kuningaskunta | Albert Gingell  Yhdistynyt kuningaskunta |
| 73 kg | Stanley Bacon  Yhdistynyt kuningaskunta | George de Relwyskow  Yhdistynyt kuningaskunta | Frederick Beck  Yhdistynyt kuningaskunta |
| yli 73 kg | Con O'Kelly  Yhdistynyt kuningaskunta | Jacob Gundersen  Norja | Edward Barrett  Yhdistynyt kuningaskunta |
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1998 (vapaapaini)

Vuoden 1998 miesten vapaapainin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 8.–11. syyskuuta 1998 Teheranissa, Iranissa. Kisoissa painittiin kahdeksassa painoluokassa alle 54-kiloisista alle 130-kiloisiin. Isäntämaa Iran voitti kolme kultamitalia, ja muut kultamitalimaat olivat Yhdysvallat, Bulgaria, Armenia, Venäjä ja Kuuba.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1999 (vapaapaini)

Vuoden 1999 miesten vapaapainin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 7.–11. lokakuuta 1999 Ankarassa, Turkissa. Kisoissa painittiin kahdeksassa painoluokassa alle 54-kiloisista alle 130-kiloisiin. Venäjä voitti kaksi kultamitalia, ja muut kultamitalimaat olivat Etelä-Korea, Turkki, Ukraina, Kanada, Kuuba ja Yhdysvallat.
Paino (kielitiede)

Paino eli prominenssi tarkoittaa kielitieteessä sitä, että jokin puheen osa tuodaan prosodisesti esiin. Erikseen voidaan erottaa sanapaino ja lausepaino eli aksentti.
Sanapaino tarkoittaa yksittäisen sanan sisäistä painotusta. Suomen ja unkarin kielissä sanapaino on aina ensimmäisillä tavuilla, kun taas puolan kielessä se on melkein aina toiseksi viimeisellä. Monissa muissa kielissä, kuten englannissa ja ruotsissa, sanapaino vaihtelee sanoittain. Venäjän kielessä sanapainolla on merkittävä vaikutus sanan taivutuksen muodostumiseen.
Lausepaino tarkoittaa sitä, että pidemmässä puheenjaksossa korostetaan tiettyä sanaa tai sanoja. Etenkin uutta tietoa sisältävät sanat saavat usein lausepainon.
Paini kesäolympialaisissa 1932

Los Angelesin kesäolympialaisten 1932 painissa kilpailtiin seitsemässä sarjassa sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Kaikki kilpailutapahtumat olivat miehille. Menestynein maa oli kuusi kultamitalia voittanut Ruotsi .
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 56 kg | Jakob Brendel  Saksa | Marcello Nizzola  Italia | Louis François  Ranska |
| 61 kg | Giovanni Gozzi  Italia | Wolfgang Ehrl  Saksa | Lauri Koskela  Suomi |
| 66 kg | Erik Malmberg  Ruotsi | Abraham Kurland  Tanska | Eduard Sperling  Saksa |
| 72 kg | Ivar Johansson  Ruotsi | Väinö Kajander  Suomi | Ercole Gallegati  Italia |
| 79 kg | Väinö Kokkinen  Suomi | Jean Földeák  Saksa | Axel Cadier  Ruotsi |
| 87 kg | Rudolf Svensson  Ruotsi | Onni Pellinen  Suomi | Mario Gruppioni  Italia |
| yli 87 kg | Carl Westergren  Ruotsi | Josef Urban  Tšekkoslovakia | Nikolaus Hirschl  Itävalta |
Mitalistit > Vapaapaini

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 56 kg | Robert Pearce  Yhdysvallat | Ödön Zombori  Unkari | Aatos Jaskari  Suomi |
| 61 kg | Hermanni Pihlajamäki  Suomi | Edgar Nemir  Yhdysvallat | Einar Karlsson  Ruotsi |
| 66 kg | Charles Pacôme  Ranska | Károly Kárpáti  Unkari | Gustaf Klarén  Ruotsi |
| 72 kg | Jack van Bebber  Yhdysvallat | Daniel MacDonald  Kanada | Eino Leino  Suomi |
| 79 kg | Ivar Johansson  Ruotsi | Kyösti Luukko  Suomi | József Tunyogi  Unkari |
| 87 kg | Peter Mehringer  Yhdysvallat | Thure Sjöstedt  Ruotsi | Eddie Scarf  Australia |
| yli 87 kg | Johan Richthoff  Ruotsi | John Riley  Yhdysvallat | Nikolaus Hirschl  Itävalta |
Paineilmajarru (ajoneuvo)

Paineilmajarru on ajoneuvon, yleensä kuorma-auton tai linja-auton, jarrujärjestelmä, jossa jarruvaikutus aikaansaadaan ja jossa sitä säädellään paineilmalla.
Paineilmajarrujärjestelmän osat

kompressori on jarrujärjestelmään vaadittavan paineen tuottava laite
paineensäädin säätelee jarrujärjestelmän painetta ohjaamalla kompressoria
ilmankuivain poistaa kondenssiveden kompressorin tuottamasta paineilmasta
regenerointisäiliöön muodostuu ensimmäisenä mahdollinen kondenssivesi
nelipiirisuojaventtiili varmistaa muiden piirien painetason, jos yksi tai useampi muu piiri vaurioituu
paineilmasäiliö on jarrujärjestelmän energiavarasto
seisontajarruventtiili vapauttaa käytettäessä jousijarrusylinterin jarrutusjousta kokoon puristavan paineen
seisontajarrun suojaventtiili estää käsijarrun tahattoman vapautumisen järjestelmän painesäiliöiden täyttämisen aikana
poljinventtiili on käyttöjarrun hallintalaite
jarrusylinteri (etu-)
jarruvoimansäädin (ALB)
jarrusylinteri (taka-) sekä jousijarrukello (seisontajarru)
Paineilmajarrujen huolto

Paineilmajarrujen korjaaminen on luvanvaraista. Lupaa ei kuitenkaan edellytetä päivittäisten huoltotoimenpiteiden lisäksi
jarrusylinterin tai -kalvon vaihtamiseen
jarruputkien ja -letkujen uusimiseen
ilmakompressorin suodattimen vaihtamiseen
merkinanto- ja varoituslaitteiden eikä jarruvaloihin liittyvien komponenttien tai johtojen uusimiseen
sellaisiin venttiilien vaihtotöihin, jotka eivät edellytä säätötoimenpiteitä.
Paineilmasäiliöihin tiivistyvä vesi on merkki ilmankuivaimen vajaatoiminnasta. Ilmankuivaimen suodatin on vaihdettava vuosittain. Virheellisesti suoritettava vaihtotoimenpide saattaa kovan paineen purkautuessa tuottaa kuulovaurion.
Aiheesta muualla

FINLEX: Liikenneministeriön päätös paineilmajarruilla varustettujen autojen ja niihin kytkettävien perävaunujen jarrulaitteista
Kaavio
Paini kesäolympialaisissa 1948

Kesäolympialaisten 1948 painissa kilpailtiin kahdeksassa sarjassa sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Menestyneimmät maat olivat kuusi kultaa voittanut Turkki ja viisi kultaa voittanut Ruotsi.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 52 kg | Pietro Lombardi  Italia | Kenan Olcay  Turkki | Reino Kangasmäki  Suomi |
| 57 kg | Kurt Pettersén  Ruotsi | Ali Mahmoud Hassan  Egypti | Halil Kaya  Turkki |
| 62 kg | Mehmet Oktav  Turkki | Olle Anderberg  Ruotsi | Ferenc Tóth  Unkari |
| 67 kg | Gustav Freij  Ruotsi | Aage Eriksen  Norja | Károly Ferencz  Unkari |
| 73 kg | Gösta Andersson  Ruotsi | Miklós Szilvási  Unkari | Henrik Hansen  Tanska |
| 79 kg | Axel Grönberg  Ruotsi | Muhlis Tayfur  Turkki | Ercole Gallegati  Italia |
| 87 kg | Karl-Erik Nilsson  Ruotsi | Kelpo Gröndahl  Suomi | Ibrahim Orabi  Egypti |
| yli 87 kg | Ahmet Kireççi  Turkki | Tor Nilsson  Ruotsi | Guido Fantoni  Italia |