stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
George O’Malley

| George O’Malley |
| --- | --- |
 T.R. Knight esittää Georgea Greyn anatomiassa
Luoja(t):  Shonda Rhimes
Näyttelijä(t):  T.R. Knight
Ensi- esiintyminen:  Greyn anatomian jaksossa 1.01 A Hard Day’s Night
Viimeinen esiintyminen:  Greyn anatomian jaksossa 5.24 Now or Never
Henkilötiedot
Koko nimi:  George O’Malley
Ammatti:  kirurgi, apulaislääkäri
Sukupuoli:  mies
Ikä:  29 (kuollessa)
Asuinpaikka:  Seattle, Washington, USA
Kuolinsyy:  auto-onnettomuus
Suhteet
Vanhemmat:  Louise O’Malley (äiti) Harold O’Malley (isä, kuollut)
Sisarukset:  Jerry O’Malley (veli) Ronny O’Malley (veli)
Puoliso(t):  Callie Torres (ex-vaimo)
Tutut:  Izzie Stevens (ex-tyttöystävä) Alex Karev  Meredith Grey Cristina Yang Mark Sloan Derek Shepherd
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tri George O’Malley on fiktiivinen hahmo ABC:n televisiosarjassa Greyn anatomia. Häntä esittää näyttelijä T.R. Knight, joka sai roolisuorituksestaan muun muassa Emmy-ehdokkuuden. O’Malley esiintyi sarjassa sen viidellä ensimmäisellä tuotantokaudella, mutta poistui sittemmin sarjasta T.R. Knightin purettua työsopimuksensa.
Taustaa > Ensimmäinen tuotantokausi

Tohtori George O’Malley on yksi Seattle Gracen sairaalan uusista harjoittelijoista. George ystävystyy muiden harjoittelijoiden, erityisesti Izzie Stevensin ja Meredith Greyn kanssa. George rakastuu Meredithiin heti ensisilmäyksellä, mutta Meredith ei sitä huomaa. George ja Izzie muuttavat kuitenkin Meredithin taloon tämän kämppiksiksi.
Harjoittelun alussa Tri Preston Burke valitsee Georgen suorittamaan leikkauksen ensimmäisenä harjoittelijoista. Leikkauksen aikana George saa lempinimen ”007”.
George alkaa tapailla sairaanhoitajaa nimeltä Olivia, ja saa tältä kupan. Olivian ja Georgen suhde päättyy tämän jälkeen.
Taustaa > Toinen tuotantokausi

George myöntää tunteensa Meredithille ja he päätyvät harrastamaan seksiä, mutta kesken kaiken Meredith murtuu ja alkaa itkeä jättäen Georgen erittäin loukkaantuneeksi. Heidän ystävyytensä päättyy hetkellisesti, ja George muuttaa pois Meredithin talosta. Vältellessään Meredithiä George kaatuu portaat alas ja hänen olkapäänsä menee sijoiltaan. Käydessään paikkauttamassa kätensä ortopedi Callie Torresin luona George ihastuu häneen, ja he alkavat myöhemmin tapailla.
Taustaa > Kolmas tuotantokausi

Telttailuretken aikana George saa tietää Alexilta Callien maanneen Tri Mark Sloanin kanssa. George suuttuu, ja retkeläisten välille tulee tappelu.
Georgen isällä puolestaan diagnosoidaan mahalaukun syöpä, joka on levinnyt ruokatorveen, ja vuotava aortan läppä, joka tarvitsee leikkausta. Ollessaan huolissaan Burken kyvyistä suorittaa leikkauksia George ottaa yhteyttä tri Erica Hahniin, jotta tämä voisi suorittaa Georgen isän leikkauksen. Georgen ja Callien suhde on jäissä Callien syrjähypyn takia, mutta pari palaa yhteen Georgen isän selvittyä leikkauksesta. Myöhemmin Georgen isä jouduttiin irrottamaan koneista, koska tämä ei olisi ikinä enää herännyt.
George kosii Callieta ja pari menee naimisiin Las Vegasissa. Callie valittaa jatkuvasti Georgelle tämän viettävän enemmän aikaa ystäviensä kuin hänen kanssaan. Lopulta pari joutuu riitaan, jonka jälkeen Callie väittää Izziellä olevan tunteita Georgea kohtaan. Tämän jälkeen George menee Izzien luo, ja tunnustaa tehneensä virheen mennessään naimisiin Callien kanssa, minkä jälkeen pari harrastaa seksiä erittäin juovuksissa.
George ei tiedä mitä tehdä Izzien ja Callien suhteen, ja pyytää siirtoa Mercy Westin sairaalaan ajatellen sen olevan ainoa keino ratkaista hänen tunteensa Izzietä kohtaan. George ei kuitenkaan vaihda sairaalaa. Kauden lopussa paljastetaan Georgen reputtaneen kokeensa, jonka läpäisseet pääsevät apulaislääkäreiksi.
Taustaa > Neljäs tuotantokausi

Kesän loputtua George päättää kerrata harjoitteluvuotensa, ja saa Meredithin ”opettajakseen”. Hän muuttaa myös mielensä Izzien suhteen ja kertoo tälle rakastavansa häntä. Myöhemmin hän kertoo Callielle pettäneensä tätä Izzien kanssa. Callie yrittää antaa Georgelle anteeksi syyttäen kaikesta Izzietä. Pari päätyy lopulta avioeroon, ja George aloittaa suhteen Izzien kanssa. Callie kertoo koko sairaalalle Izziestä ja Georgesta. Pian sen jälkeen George eroaa Izziestä kemian puutteen takia.
George tutustuu sairaalan uusiin harjoittelijoihin, joiden joukossa on Meredithin sisarpuoli Lexie Grey. Kukaan harjoittelijoista ei aluksi tiedä Georgen kertaavan harjoitteluvuottaan. George ystävystyy Lexien kanssa. Lexie saa tietää Georgen salaisuuden, mutta sen omana tietonaan. Asian tultua ilmi Lexie pysyy Georgen puolella kaikkien muiden harjoittelijoiden pilkatessa Georgea. Lexie ja George muuttavat yhteen kavereina. Kauden lopussa Webber antaa George uusia kokeensa, koska tämä reputti ensimmäisellä kerralla sen vain niukin naukin.
Taustaa > Viides tuotantokausi

George läpäisee kokeensa pienten vaikeuksien jälkeen. Lexien ja Georgen välille syntyy riitaa, koska Lexie on rakastunut Georgeen, mutta George pitää Lexietä vain ystävänä eikä huomioi tätä tarpeeksi. George yrittää korjata välit, mutta Lexie välttelee häntä. Lopulta ystävykset sopivat, mutta heidän ystävyytensä ei enää palaudu entiselleen.
George yrittää panostaa ystävyyteensä Izzien kanssa huomattuaan, että Izziellä on jokin ongelma. Izzie on nähnyt näkyjä edesmenneestä sulhasestan Denny Duquettesta. George on huolissaan Izzien muuttuneesta käytöksestä, mutta Izzie väittää kaiken olevan kunnossa. Pian Izziellä todetaan ihosyöpä, joka on levinnyt aivoihin aiheuttaen hallusinaatioita. Saatuaan tietää asiasta George on aluksi vihainen siitä, ettei Izzie ollut kertonut hänelle aikaisemmin, mutta tukee lopulta ystäväänsä. Izzien mennessä naimisiin Alexin kanssa George taluttaa hänet alttarille.
Samoihin aikoihin George alkaa näyttää kykyjä traumakirurgian puolelta ja lopulta traumaosaston johtajasta Owen Huntista tulee Georgen opettaja. George päättää lähteä armeijaan traumakirurgiksi sotaveteraanin tultua saamaan jalkaproteesia sairaalaan. Bailey ei pidä ajatuksesta ja yrittää vakuuttaa Georgen jäämään sairaalaan.
Pian sairaalaan tuodaan tunnistamaton linja-auton alle jäänyt mies, jolla on vakavia vammoja. Mies oli hypännyt linja-auton eteen pelastaakseen tuntemattoman naisen jäämästä auton alle. Meredithin hoitaessa potilasta tämä herää ja kirjoittaa Meredithin käteen ”007”, mikä on Georgelle annettu lempinimi. Meredith tajuaa, että tuntematon potilas onkin George ja syöksyy kertomaan siitä muille. George menee tajuttomaksi ja tapaa Izzien taivaankaltaisessa tilassa.
Taustaa > Kuudes tuotantokausi

Lääkärit yrittävät pelastaa Georgen, mutta hän menehtyy. Izzie puolestaan alkaa toipua. Georgen ex-vaimo Callie päättää että Georgen elimet annetaan toisille potilaille näiden henkien pelastamiseksi, kun Izzie sanoo hänelle, että George olisi antanut kaiken. George haudataan samassa jaksossa ystäviensä ja perheensä ympäröimänä.
Ghibli-museo

Ghibli-museon sisäänkäynti
Ghibli-museo Mitakassa, Japanissa
Ghibli-museo jap. 三鷹の森ジブリ美術館, Mitaka no mori Ghibli-bijutsukan) on japanilaisen animaatiostudion Studio Ghiblin töitä esittelevä museo. Se sijaitsee Tokion metropolin länsiosassa Mitakan kaupungissa Inokashiran puiston alueella. Museo yhdistää lastenmuseon, teknologiamuseon ja taidemuseon piirteitä ja on omistettu animaatiotaiteelle ja -tekniikalle. Museon nähtävyyksiin kuuluu kopio Naapurini Totoro -elokuvan kissabussista, kahvila, kirjakauppa, kattopuutarha ja lyhytelokuvien teatteri.
Museon suunnittelu aloitettiin vuonna 1998. Rakentaminen aloitettiin maaliskuussa 2000. Valmistuttuaan museo avattiin 1. lokakuuta 2001.
Studio Ghiblin johtaja Hayao Miyazaki suunnitteli museon itse käyttämällä kuvakäsikirjoituksia, jotka ovat samanlaisia kuin hänen elokuvissaan käytetyt kuvakäsikirjoitukset. Suunnitteluun vaikutti eurooppalainen arkkitehtuuri, kuten kukkulan laella sijaitseva Calcatan kylä Italiassa.
Valokuvaus ja videokuvaus on kielletty museon sisällä, koska museota kuvataan ”portaaliksi satukirjamaailmaan”. Miyazakin tavoitteena oli myös saada ihmiset kokemaan museo omin silmin ja korvin. ”Eksykäämme yhdessä” on museon iskulause, joka on johdettu Miyazakin visiosta, jonka mukaan vierailijat voivat uppoutua hänen mielikuvitukseensa ja elokuvatyöhönsä.
Näyttelyt > Pysyvät näyttelyt

Museon alimmassa kerroksessa on näyttelyhuone, joka esittelee animaation historiaa ja tekniikkaa. Näyttelyesineisiin kuuluu kolmiulotteinen zoetrooppi nimeltä ”Bouncing Totoro”, jossa on hahmomalleja elokuvasta Naapurini Totoro (1988). ”Where a Film is Born” -niminen viiden huoneen näyttely on tarkoitettu esittelemään animaatioelokuvantekijän luovaa prosessia, kuten kuvitustekniikoita. Kirjoja ja leluja täynnä olevassa huoneessa on myös seinät peittäviä piirustuksia ja kuvituksia.
Näyttelyt > Erikoisnäyttelyt

Ghibli-aiheisten näyttelyiden lisäksi museossa on alue, joka esittelee muiden studioiden töitä.
| Päivämäärä | Näyttely |
| --- | --- |
2001–2002: Henkien kätkemä
2002–2004: Laputa – linna taivaalla ja kuvitteelliset lentävät koneet
2003–2004: Venäläisen animaattorin Juri Norsteinin teoksia
2004–2005: Pixar
2005–2006: Heidi, Alppien tyttö (Isao Takahatan televisiosarja)
2006–2007: Aardman Studios, keskittyi pääasiassa Wallace ja Gromit -animaatioon .
2007–2008: Kultakutri ja kolme karhua , perustuu Leo Tolstoin kuvakirjaversioon.  Panda, Panda! , yksi Miyazakin ja Isao Takahatan varhaisista, Ghibliä edeltäneistä elokuvista vuodelta 1972.
2008–2009: Petit Louvre 
2009–2010: Ponyo rantakalliolla
2010–2011: Ghibli Forest Movies - Tervetuloa Saturn Theateriin
2011–2012: Näkymä kissabussista  
2012–2013: Kuvien lahja ― populaarikulttuurin lähde 
2013–2014: Linssi töissä Ghiblin metsässä
2014–2015: Pähkinänsärkijä ja hiirikuningas ― satuaarre
2015–2016: Kummitustorni ― Täydellinen populaarikulttuuri 
Ghibli-museon Saturn-elokuvateatterissa esitetään useita lyhytelokuvia, joita ei ole katsottavissa muualla.
Koro no dai-sanpo (コロの大さんぽ)
Mizugumo Monmon (水グモもんもん)
Mei to konekobasu (めいとこねこバス)
Hoshi o katta hi (星をかった日)
Kujiratori (くじらとり)
Yadosagashi (やどさがし)
Chūzumō (ちゅうずもう)
Pan-dane to tamago-hime (パン種とタマゴ姫)
Takarasagashi (たからさがし)
Kemushi no Boro (毛虫のボロ)
Jokainen museovieras saa katsoa lyhytelokuvan vain kerran yhden vierailun aikana.
Muut tilat > Tri Hawks

Tri Hawks on Ghibli-museon lukusali ja kirjakauppa. Se avattiin 6. helmikuuta 2002, ja se on täynnä Hayao Miyazakin suosittelemia kirjoja. Nimi Tri Hawks tulee sanaleikistä, joka perustuu Mitakan kaupungin nimeen (mi-taka tarkoittaa kolmea haukkaa).
Muut tilat > Mamma Aiuto

Ghibli-museon huipulla sijaitseva Mamma Aiuto on Porco Rosso -elokuvan taivaan merirosvojen joukon mukaan nimetty matkamuistomyymälä. Nimi Mamma Aiuto tarkoittaa italiaksi ”äiti, auta” – Porco Rosson tapahtumat sijoittuvat Italiaan.
Muut tilat > Olkihattukahvila

Straw Hat Café on Ghibli-museon ainoa istumaravintola. Sen suunnitteluun osallistui neljän lapsen kotiäiti; Miyazaki halusi kahvilan ruoaksi "eräänlaista kotiruokaa". Kahvilassa tarjoillaan lämpimiä ja kylmiä ruokia, välipaloja ja jälkiruokia.
Muut tilat > Kissabussihuone

12-vuotiaille ja sitä nuoremmille lapsille on leikkihuone, jossa on Kissabussi-lelu. Sen kokoa pienennettiin hieman alkuperäisestä Naapurini Totoron (1988) mittakaavasta, jotta se mahtuisi museoon.
Muut tilat > Kattopuutarha

Museon katolla on puutarha, jossa on luonnollisen kokoinen, viisi metriä korkea robottipatsas Laputa – linna taivaalla -elokuvasta. Robottisotilaan on tehnyt taiteilija Kunio Shachimaru.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ghibli-museo Wikimedia Commonsissa
Ghibli-museon internetsivut
Studio Ghiblin tuotanto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ghibli Museum
Käännös suomeksi
Bruno Cirillo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Bruno Cirillo
Syntymäaika: 21. maaliskuuta 1977 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Castellammare di Stabia, Italia
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 187 cm
Seura
Seura: Reggina
Pelinumero: 5
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1994–2000 2000 2001–2005 2005–2007 2007-2008 2008-2009 2009- | Reggina Internazionale Lecce AEK Levante Reggina PAOK FC | 49 (2) 17 (0) 32 (4) 50 (2) 16 (0) 17 (0) |
Maajoukkue
| 1999–2000 |  Italia | 11 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. toukokuuta 2008.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18. toukokuuta 2008.
Bruno Cirillo (21. maaliskuuta 1977 Castellammare di Stabia) on italialainen jalkapalloilija. Cirillo pelaa Kreikan Superliigan PAOKissa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Cirillo on pelannut 11 maaottelua.
Italian joukkue – Kesäolympialaiset 2000
1 De Sanctis |
2 Grandoni |
3 Mezzano |
4 Zanchi |
5 Ferrari |
6 Gattuso |
7 Comandini |
8 Baronio |
9 Ventola |
10 Pirlo |
11 Zambrotta |
12 Margiotta |
13 Ambrosini |
14 Rivalta |
15 Cirillo |
16 Vannucchi |
17 Zanetti |
18 Abbiati |
21 Firmani |
Valmentaja Tardelli
Bulvar Rokossovskogon metroasema

| Bulvar Rokossovskogo (Бульвар Рокоссовского) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Sokolnitšeskaja
Sijainti:  55.8148°N, 37.7342°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  1. elokuuta 1990
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Bulvar Rokossovskogo (ven. Бульвар Рокоссовского) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 1. elokuuta 1990.
Bruno Conti

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 13. maaliskuuta 1955 (ikä 69)
Syntymäpaikka: Nettuno, Italia
Seura
Seura: -
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1973–1990   1975–1976   1978–1979 |  AS Roma  → Genoa CFC (laina)  → Genoa CFC (laina) | 304 (37) 36 (3) 32 (1) |
Maajoukkue
| 1980–1986 |  Italian maajoukkue | 47 (5) |
Valmennusura
2005:  AS Roma
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Bruno Conti (s. 13. maaliskuuta 1955 Nettuno, Italia) on italialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Contin pelaajauran suurin saavutus oli MM-kulta 1982 Italian maajoukkueessa. Conti oli finaalissa näkyvässä roolissa tehden esityön Marco Tardellin 2-0 ja Alessandro Altobellin 3–0 maaleihin. Hän pelasi yhteensä 47 maaottelua ja teki niissä viisi maalia vuosina 1980–1986.
Italian kentillä Conti pelasi AS Romassa 1973–1990 voittaen Italian mestaruuden 1983 ja Italian Cupin neljästi.
Conti on toiminut peliuransa jälkeen AS Roman nuorisovalmentajana. Vaikkei hän ole suorittanut varsinaista valmentajalisenssiä, hän sai 2005 kunnian toimia seuran päävalmentajana Luigi Del Nerin jätettyä seuran. Contin toimiessa päävalmentajana AS Roma pelasi Coppa Italian finaalissa ja UEFA Cupissa.
Billy Crudup

| Billy Crudup |
| --- | --- |
 Billy Crudup vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  William Crudup
Syntynyt: 8. heinäkuuta 1968 (ikä 56) Manhasset, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
William ”Billy” Crudup (s. 8. heinäkuuta 1968) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Crudup syntyi Manhassetissa, New Yorkin osavaltiossa, ja valmistui St. Thomas Aquinas High Schoolista Floridassa 1986. Hän opiskeli myöhemmin Pohjois-Carolinan yliopistossa (Chapel Hill) ja New Yorkin yliopiston Tisch School of the Artsissa.
Crudup on esiintynyt myös teatterissa. Hän sai vuonna 2007 Tony-palkinnon roolistaan Tom Stoppardin näytelmässä The Coast of Utopia.
Crudup seurusteli vuosina 1996–2003 näyttelijä Mary-Louise Parkerin kanssa. Parin yhteinen poika syntyi hieman välirikon jälkeen, 7. tammikuuta 2004.
Elokuvia

Elokuvia, joissa Crudup on esiintynyt, ovat:
Sleepers – katuvarpuset (1996)
Grind (1996)
Kielletyt leikit (1997)
Melkein julkkis (2000)
Kadotettu rakkaus (2000)
Charlotte Gray (2001)
Big Fish (2003)
Näyttämön kaunotar (Stage Beauty, 2004)
Vaarallinen tehtävä III (2006)
The Good Shepherd (2006)
Watchmen (2009)
Eat Pray Love – omaa tietä etsimässä (2010)
Blood Ties (2013)
Jackie (2016)
Alien: Covenant (2017)
Justice League (2017)
After the Wedding (2019)
Where’d You Go, Bernadette (2019)
Zack Snyder’s Justice League (2021)
Aiheesta muualla

Billy Crudup Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Goottilaiset kirjaintyypit

Esimerkkejä kirjaintyypeistä.
Goottilaiset kirjaintyypit eli murretut kirjaimet ovat gotiikan myötä Pohjois-Ranskassa ja Saksassa kehittyneitä kirjaintyyppejä. Nykyään niitä käytetään lähinnä käsin tehtävässä koristekirjoituksessa, kuten kutsukorteissa tasapäistä tussiterää tai huopakynää käyttäen. Mahdollinen viimeistely hoituu kärkiterällä. Kirjoittaessa terä kulkee 40–45 asteen kulmassa vetoon nähden. Perinteisiä goottilaisia kirjaintyylejä ovat tekstuura, schwabach ja fraktuura, mutta myös rotunda on luettu niihin. On myös muotoiltu uudempia, 1900-luvulla syntyneitä kirjaintyyppejä, jotka ovat saaneet omat nimensä.
Kehitys

1100-luvulla gotiikan myötä kirjaimet pohjoisemmassa Euroopassa muuttuivat korkeiksi, kapeiksi ja kulmikkaiksi ja kirjoitus tiiviiksi. Syntyi tekstuura (lat. textus ’palmikoitu’). Tekstuuran suuraakkoset pohjautuvat 300-luvulla kehittyneeseen unsiaaliin. Nämä "murretut kirjaimet" syrjäyttivät karolingisen minuskelikirjoituksen ja länsimaisen kirjapainotaidon isä Johannes Gutenberg käytti juuri tekstuuraa varhaisimmissa painotöissään. Espanjassa ja Italiassa gotiikan vaikutus ei juurikaan tuntunut ja siellä kehittyivät rotunda ja karoliinista minuskelia muistuttava lettera antica, josta vuoden 1460 tienoilla Venetsiassa kehitettiin painokirjasintyypiksi niin sanottu vanhempi antiikva.
Parempaa kirjoitusnopeutta haettaessa syntyi Saksassa 1400-luvulla pyöreämuotoisempi ja yksinkertaisempi schwabach (mahdollisesti viittaa samannimiseen paikkakuntaan). Numerot olivat samanlaiset kuin tekstuurassa. Renessanssin aikakaudella 1500-luvulla edellisistä kehittyi koristeellisempi, schwabachia ohuempi ja korkeampi fraktuura (lat. fractus 'murtunut'), jonka varhaisten tunnuspiirteiden on sanottu edustavan tyypillistä barokkia.
Suomessa goottilaiset kirjaimet säilyttivät Ruotsin ja Saksan vaikutuksesta asemansa painetussa tekstissä aina 1900-luvun alkuun asti. Helsingin Sanomissa goottilaiset kirjaimet olivat käytössä helmikuun loppuun 1925.[lähde? ]
Käyttöesimerkkejä

Tekstiä saksalaisessa kiviristissä.
Suomen Suuriruhtinanmaan Asetus-Kokous 30/1889.
Frankfurter Allgemeine -sanomalehden logo. Monet sanomalehdet käyttävät logossaan edelleen fraktuuraa.
Esimerkkiaakkosia goottilaisin kirjainmerkein.
Bruno Canino

Bruno Canino
Bruno Canino (s. 30. joulukuuta 1935 Napoli) on italialainen pianisti ja säveltäjä.
Canino aloitti pianonsoiton opintonsa Napolissa Vincenzo Vitalen johdolla ja jatkoi niitä Milanon konservatoriossa opettajinaan Enzo Calace sekä Bruno Bettinelli. Hänet palkittiin Kansainvälisessä Ferruccio Busoni -pianokilpailussa Bolzanossa vuosina 1956 ja 1958. Canino on kiertänyt solistina ja kamarimuusikkona Euroopassa, Japanissa, Kiinassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Etelä-Amerikassa. Caninon yhteistyökumppaneiden joukossa ovat olleet jousisoittajat Itzhak Perlman, Lynn Harrell, Salvatore Accardo, Viktoria Mullova ja Uto Ughi. Hän aloitti 1950-luvulla esiintymisen pianoduona Antonio Ballistan kanssa ja on toiminut Trio di Milanon pianistina.
Canino on työskennellyt monien modernin ohjelmiston säveltäjien kanssa. Hän on usein kantaesittänyt heidän teoksiaan ja saanut heiltä itselleen omistettuja teoksia. Säveltäjiin ovat kuuluneet Davide Anzaghi, Luciano Berio, Pierre Boulez, Sylvano Bussotti, Franco Donatoni, Mauricio Kagel, Rolf Liebermann, György Ligeti, Bruno Maderna, Luigi Nono, Karlheinz Stockhausen, Wolfgang Rihm ja Iannis Xenakis. Canino on itse säveltänyt pianolle soolo- ja kamariteoksia. Hän opetti pianonsoittoa entisessä opinahjossaan, Milanon konservatoriossa. Lisäksi hän on tehnyt opetustyötä Bernissä ja pitänyt kansainvälisesti piano- sekä kamarimusiikkikursseja. Canino on istunut monien kansainvälisten kilpailujen tuomaristoissa. Vuosina 1999–2001 hän toimi Venetsian biennaalin musiikkisektion johdossa.
Canino on levyttänyt muun muassa Alfredo Casellan ja Claude Debussyn kokonaispianotuotannot sekä Johann Sebastian Bachin Goldberg-muunnelmat. Hän sai Viktoria Mullovan kanssa Edison-musiikkipalkinnon Sergei Prokofjevin, Maurice Ravelin ja Igor Stravinskyn teosten levytyksellä. Vuonna 1997 Caninolta julkaistiin kirja Vademecum for a Chamber Pianist.
Billy Coutu

Wilfrid ”Billy” Arthur Coutu (usein virheellisesti Couture, 1. maaliskuuta 1892 Ontario, Kanada – 28. helmikuuta 1978 Ontario, Kanada) oli kanadalainen jääkiekkoammattilainen. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja ja pelasi NHL:ssä kymmenen kauden ajan. Hän sai vuonna 1927 elinikäisen pelikiellon NHL:ssä hyökättyään jääkiekkoerotuomarin kimppuun. Kielto purettiin kahden ja puolen vuoden jälkeen, mutta Coutu ei ikinä enää palannut NHL:ään.
Pelaajaura

NHL-uransa aikana Coutu edusti Montreal Canadiensia, Hamilton Tigersia ja Boston Bruinsia. Hän aloitti uransa Canadiensissa ensimmäisellä NHL-kaudella 1917–1918, jolloin joukkue hävisi finaaleissa Torontolle. Kaudeksi 1920–1921 Coutu siirtyi Hamilton Tigersiin, mutta palasi jo seuraavaksi kaudeksi Canadiensiin, jossa pelasi seuraavat viisi kautta. Kaudella 1923–1924 Coutu oli Canadiensin joukkueessa voittamassa Stanley Cupin.
Coutu toimi joukkueensa kapteenina kaudella 1925–1926, jonka jälkeen hänet kaupattiin Boston Bruinsiin. Ensimmäissä harjoituksissaan uudessa joukkueessa hän taklasi joukkuetoveriaan Eddie Shorea niin, että tämä loukkasi korvansa. Muutamat lääkärit olisivat amputoineet korvan, mutta lopulta löytyi lääkäri, joka ompeli korvan paikoilleen. Coutu sai 50 dollarin sakon, mutta myöhemmin rahat palautettiin.
Kauden 1926–1927 neljännessä finaaliottelussa Coutu aloitti tappelun, mahdollisesti päävalmentajansa Art Ross'n käskystä, lyömällä tuomari Jerry LaFlammea. Tämän seurauksena Coutu sai elinikäisen pelikiellon NHL:ssä.
Aiheesta muualla

Billy Coutu The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Graceland

Graceland.
Elviksen hauta Gracelandissa
Graceland on Memphisin kaupungissa Tennesseessä sijaitseva tila, jonka Elvis Presley osti kodikseen vuonna 1957. Tila on ollut jo yli 50 vuotta Elvis-fanien pyhiinvaelluspaikka, ja se onkin Yhdysvaltojen toiseksi suosituin yksityishenkilön koti 600 000 vuosittaisella kävijällään. Edellä on vain miljoona kävijää keräävä Valkoinen talo, joka on kuitenkin myös satojen ihmisten työpaikka.
Sijainti

Graceland sijaitsee Whitehavenin esikaupunkialueella. Noin kuudentoista kilometrin päässä Memphisin keskustasta etelään sijaitseva tila oli alun perin yksi talo Highway 51 Southin varrella. Tammikuussa 1972 osoite muuttui, kun Gracelandin viereinen tie nimettiin Elvis Presley Boulevardiksi.
Historia

Gracelandin kaksikerroksisen, siirtomaatyylisen talon rakennutti tohtori Thomas Moore ja vaimonsa Ruth vuonna 1939. Hänen lapsenlapsensa Ruth Brown Moore myi tilan Elvikselle 102 500 dollarilla maaliskuussa 1957. Nimensä tila oli saanut Mooren tädiltä Gracelta. Elviksen vanhemmat sekä isoäiti muuttivat taloon toukokuussa 1957 ja elokuvaa Rock’n roll -suosikki kuvannut Elvis kuukautta myöhemmin.
Elvis teetti alkuperäisiin rakennuksiin suuria muokkauksia ja kaksi laajennusta (toinen nimeltä Jungle Room) niiden kahdenkymmenen vuoden aikana, jotka hän tilalla ehti asua. Gracelandissa on 23 huonetta. Lähes kaikki alkuperäiset sisätilat uudistettiin, ja tilan maille rakennettiin uima-allas sekä puutarha meditaatiota varten. Elvis kuoli Gracelandin yläkerrassa sijaitsevassa kylpyhuoneessa sydämen rytmihäiriöön 16. elokuuta 1977. Meditaatiopuutarhaan on haudattu Elviksen lisäksi hänen äitinsä Gladys Presley, isänsä Vernon Presley, isoäitinsä Minnie Mae Presley ja tyttärensä Lisa Marie Presley. Lisäksi puutarhassa on muistomerkki, joka on pystytetty Elviksen kuolleena syntyneen kaksosveljen Jesse Garon Presleyn muistoksi.