stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johannes Kastaja (EP)
Julkaisu ja vastaanotto

Johannes Kastaja julkaistiin alkuvuodesta 1988 vinyylijulkaisuna, jossa on Läjä Äijälän piirtämä kansi ja vihreä levy. Yhtye on kertonut erään pienlehden haastattelussa, että levyn ideana oli se, että: "Se kastaa mahdollisen kuulijan meidän apokalyptiseen visioomme". Yhtye teki myös ensimmäiset haastattelunsa vaktakunnallisissa musiikkilehdissä. Yhtye esiintyi ensimmäistä kertaa kotiseutunsa ulkopuolella, Liedon Punkfestareilla ja yhtyeen yllätykseksi vastaanotto oli riehakas.
Kappaleet

Kappaleet kirjoittanut A. W. Yrjänä, ellei toisin mainita
Mielipuolinen rakkaus – 1.27 (CMX)
Lapsi – 1.42
Siunattu otsa – 1.56 (CMX)
My Tribe – 0.53
On the Wing – 0.56
Shaman’s Prayer – 2.58
Kokoonpano

Yrjänä– Basso ja ääni
Suomalainen – kitara
Kanniainen – rummut
Muita:
Läjä Äijälä - Kansitaide
Aiheesta muualla

Schildt, Saku: Kauan sitten, vuonna 1988, Rumbassa arvioitiin aloittelevan CMX-yhtyeen ensimmäinen ep. Rumba.fi 17.12.2013.
Johannes Kastaja (EP) Discogsissa. (englanniksi)
| n k CMX |
| --- | --- |
 A. W. Yrjänä  Janne Halmkrona  Timo Rasio  Olli-Matti Wahlström   Tuomas Peippo 
Studioalbumit:  Veljeskunta  Aurinko  Aura  Rautakantele  Discopolis  Vainajala  Dinosaurus Stereophonicus  Isohaara  Aion  Pedot  Talvikuningas  Iäti  Seitsentahokas  Mesmeria  Alkuteos 
Kokoelmat:  Cloaca Maxima II  Kaikki hedelmät  Kolmikärjen Veljeskunta  Cloaca Maxima III 
EP:t:  Raivo  Tanssitauti  Musiikin ystävälliset kasvot  Musiikin ystävälliset kasvot +5  HC-EP  Auringon kultainen kaupunki 
Muuta:  Tuuliajolla-kiertue  Vapaus johtaa kansaa
Backaryd

| Backaryd |
| --- | --- |

 Backaryd
 Koordinaatit: 56°20′48″N, 15°09′10″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Blekingen lääni
Maakunta:  Blekinge
Kunta:  Ronneby
Väkiluku (31.12.2023):  347
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Backaryd on taajama Ronnebyn kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 347 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Backaryd Wikimedia Commonsissa
Kanteleliitto

Kanteleliitto ry  on Suomessa toimiva kanteleharrastusta edistävä ja soittajien, säveltäjien, sovittajien, tutkijoiden ja muiden alasta kiinnostuneiden yhdyssiteenä toimiva yhdistys.
Kanteleliitto julkaisee Kantele-lehteä ja Kantele.net-sivustoa. Lehden ja sivuston päätoimittaja ovat toimineet Ismo Sopanen, Timo Väänänen (2005–2010), Sauli Heikkilä (2011–2012) ja Tuomas Saloniemi (2012–). Liitto järjestää vuosittain Kansainvälisen Kantelekilpailun.
Kanteleliitto on perustettu vuonna 1977 nimellä Suomen Kanteleensoittajat r.y. Nykyinen nimi on otettu käyttöön vuonna 1984.
Liitto jakaa seuraavat tunnustukset:
Vuoden kantelelevy
Vuoden yhtye
Vuoden kantele -tunnustus edellisen vuoden aikana tehdystä merkittävästä kanteleteosta
Kultakantele tärkeästä elämäntyöstä kanteleen hyväksi
Vuoden yhtyeet

2002 Duo Eija Kankaanranta ja Mervi Yli-Vainio
2003 Valvua
2004 Kardemimmit
2005 Brelo
2006 Duo Improbatur
2007 Blatentsaine
2008 Finn-Kanteleet
2009 –
2010 –
2011 –
2012 Duo Eva Alkula ja Tomoya Nakai
2013 Duo Laima Jansone ja Pauliina Syrjälä
2014 Uma
2015 Duo Cecilia
2016 Uniruukki
2017 Okra Playground
2018 Riikka Timonen & Senni Eskelinen
2019 Human Cell Signals
2020 Zäpämmät
Alex Vaenerberg

| Alex Vaenerberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Alex Oliver Vaenerberg
Syntynyt: 21. elokuuta 1992 (ikä 32) Zürich, Sveitsi
Kansalaisuus:   Suomi    Sveitsi
Koripalloilija
Lempinimi:  Jannu, Vääneri
Pelipaikka:  Pelintekijä
Pituus:  183 cm
Paino:  75 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2009–2011 2010–2011 2011–2013 2013–2016 2013 2016 2016–2018:  Tampereen Pyrintö → BC Nokia Vilpas Vikings Tampereen Pyrintö → Tampereen Pyrintö II → Vilpas Vikings Helsinki Seagulls
Alex Oliver Vaenerberg (s. 21. elokuuta 1992 Zürich, Sveitsi) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Pelintekijänä pelannut Vaenerberg oli Raholan Pyrkivän kasvatti. Hän pelasi Korisliigassa kymmenen kautta edustaen Tampereen Pyrintöä, jossa hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 2014 ja sijoittui samalla kaudella Baltian liigassa neljänneksi, Salon Vilpasta, jossa hänet palkittiin kaudella 2011–2012 Korisliigan vuoden tulokkaana, ja Helsinki Seagullsia jossa voitti SM-pronssia vuosina 2017 ja 2018. Vaenerberg pelasi myös Suomen nuorisomaajoukkueissa ja edusti maata vuosien 2013 ja 2015 universiadeissa.
Pelaajaura > Matka pääsarjatasolle

Vaenerberg aloitteli pääsarjauraansa Tampereen Pyrinnön organisaatiossa. Hän pelasi kaudella 2009–10 viidessä ja kaudella 2010–11 kolmessa Korisliiga-ottelussa. Kauden 2010–11 Vaenerberg pelasi kuitenkin pääasiassa kaksoislisenssillä BC Nokian joukkueessa, ja samalla kaudella hän pelasi myös Pyrinnön I-divisioonaan nousseessa kakkosjoukkueessa ja SM-hopeaa voittaneessa A-juniorijoukkueessa.
Pelaajaura > Läpimurto Vilppaassa

Kaudeksi 2011–2012 Vaenerberg siirtyi Vilpas Vikingsiin. Vilppaan-tulokaskaudellaan hän pelasi 3,9 pisteen, 1,7 syötön ja 1,6 levypallon ottelukohtaisella keskiarvoilla. Vilpas sijoittui runkosarjassa kahdeksanneksi ja selviytyi pudotuspeleihin, joiden puolivälierissä joukkue kuitenkin hävisi Joensuun Katajaa vastaan otteluvoitoin 3–0. Vaenerberg valittiin kauden lopuksi Korisliigan vuoden tulokkaaksi. Seuraavalla kaudella Vilpas sijoittui jälleen runkosarjassa kahdeksanneksi ja putosi puolivälierissä, tällä kertaa Loimaan Bisonsille. Vaenerbergillä oli merkittävä rooli Vilppaan pelinteon avustamisessa. Hän toi pallon hyökkäyspäähän, ja oli myös osittain vastuussa joukkueen pelin pyörimisestä. Hänen toinen Vilppaan-kautensa päättyi sormimurtumaan. Vaenerberg oli kahdella ensimmäisellä Vilppaan-kaudellaan joukkueen päävalmentaja Mikko Tupamäen avainpelaajia.
Pelaajaura > Paluu Pyrintöön ja Suomen mestaruus

Kesäkuussa 2013 Vaenerberg palasi takaisin Pyrintöön kaksivuotisella sopimuksella. Pyrintö pelasi ensimmäisenä suomalaisjoukkueena Baltian liigassa, jossa se sijoittui neljänneksi. Korisliigassa Pyrintö voitti runkosarjan uudella voittoennätyksellä ja voitti kauden päätteeksi historiansa kolmannen ja Vaenerbergin ensimmäisen Suomen mestaruuden.
Kauden 2014–2015 päätyttyä Vaenerberg teki Pyrinnön kanssa vuoden pituisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2015–2016 Pyrinnön kokoonpano- ja peluutusmuutosten johdosta Vaenerbergin peliaika väheni. Vaenerbergin vanha seura Vilpas otti yhteyttä Pyrintöön, ja 9. helmikuuta 2016 hän siirtyi loppukaudeksi lainalle Vilppaaseen. Vilppaan toinen pelintekijä Sami Ikävalko oli poistunut seurasta aikaisemmin, ja salolaisseura tarvitsi ykköspelintekijälleen Doug Wigginsille enemmän lepoa vaihdossa, joten Vaenerbergin oletettiin saavan enemmän peliaikaa. Vaenerbergin peliaika myös kasvoi noin 15 minuuttiin per ottelu, ja keskimäärin hän teki lopuissa kahdeksassa runkosarjaottelussa 5,4 pistettä ja antoi 2,1 koriin johtanutta syöttöä. Vilpas sijoittui runkosarjassa kuudenneksi ja sai vastaansa Kouvot. Vaenerberg sai nilkkavamman kolmannessa puolivälieräottelussa. Puolivälieräsarja oli erittäin tasainen, ja Kouvot eteni välieriin viimeisen ottelun viimeisen hetken korilla päättäen Vilppaan ja pudotuspelit sen rotaation yhdeksäntenä pelaajana pelanneen Vaenerbergin kauden.
Pelaajaura > Helsinki Seagulls

Kesäkuussa 2016 Vaenerberg siirtyi Helsinki Seagullsiin 1+2-vuotisella sopimuksella. Keväällä 2017 hän voitti Seagullsissa SM-pronssia. Myös kevät 2018 päättyi Vaenerbergin ja Seagullsin osalta pronssimitaleihin.
Keväällä 2019 Vaenerberg koki uransa jääneen polkemaan paikalleen vaihtopenkiltä tulevan pelintekijän rooliin. Lisäksi hän karsasti Korisliigan tuolloista neljän ulkomaalaispelaajan joukkuekohtaista kiintiötä, eikä häntä houkuttanut lähteä pelaamaan esimerkiksi Lapualle. Hän hankki myös asunnon Helsingistä ja siirtyi työskentelemään rahoitusalalle. Toukokuussa 2019 Vaenerberg ilmoitti virallisesti päättävänsä kilpauransa.
Pelaajaura > Maajoukkue

Vaenerberg pelasi myös Suomen nuorisomaajoukkueissa. Kesäkuussa 2015 hänet nimettiin Suomen saman vuoden haastajamaajoukkuerinkiin. Vaenerberg kuului Suomen joukkueeseen vuosien 2013 ja 2015 kesäuniversiadeissa.
Saavutukset > Henkilökohtaiset saavutukset

Korisliigan vuoden tulokas 2012
Saavutukset > Joukkuesaavutukset

Suomen mestaruus 2014
SM-pronssia 2017 ja 2018
Baltian liigan neljäs sija 2014
Universiadeissa 2013 ja 2015
Pelityyli

Pyrinnössä Vaenerbergin rooli oli toimia pelin vauhdittajana kuljettamalla pallo nopeasti ylös hyökkäykseen ja hakemalla aktiivisesti palloa pallottomana. Aamulehden toimittaja kuvaili Vaenerbergiä kauden 2014–2015 päätyttyä "kovaksi raatajaksi" Ville Pekkolan tapaan. Vaenerbergiä kuvailtiin varmaksi pallon hyökkäyspäätyyn kuljettajaksi ja aktiiviseksi takamiesten puolustajaksi.
Yksityiselämä

Vaenerberg asui ensimmäiset kolme elinvuottaan Sveitsissä, missä hänen isänsä työskenteli. Eurobasketin mukaan hänellä on myös Sveitsin kansalaisuus. Vaenerbergin vanhemmat ovat suomalaisia, ja hän käyttää suomenruotsalaisena äidinkieltään ruotsia keskustellessaan Kauniaisista kotoisin olevan isänsä kanssa.
Vaenerberg oli koripalloilijana mukana muun muassa Majurin Pusiboi-musiikkivideolla ja YleX:n vuoden 2015 Blockfest-lähetyksessä.
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009–2010 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 5 | 50,0 % | 0,0 % | 50,0 % | 0,2 | 0,8 | 1,0 | 0,6 | 0,8 | 0,6 | – | 1,6 | 8 |
| 2010–2011 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 3 | – | 0,0 % | 66,7 % | – | – | – | 0,3 | 0,7 | – | – | 1,3 | 4 |
| 2011–2012 | Salon Vilpas | Korisliiga | 39 | 37,8 % | 20,2 % | 67,4 % | 0,6 | 0,9 | 1,6 | 1,7 | 1,4 | 0,6 | – | 3,9 | 151 |
| 2012–2013 | Salon Vilpas | Korisliiga | 35 | 43,6 % | 22,5 % | 59,3 % | 0,7 | 1,4 | 2,1 | 2,7 | 1,7 | 0,8 | 0,0 | 7,1 | 248 |
| 2013–2014 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 43 | 49,2 % | 33,8 % | 67,5 % | 0,3 | 1,0 | 1,2 | 1,1 | 0,7 | 0,6 | 0,0 | 3,7 | 157 |
| 2013–2014 | Tampereen Pyrintö | Baltian liiga | 11 | 51,9 % | 52,4 % | 66,7 % | 0,6 | 0,9 | 1,5 | 1,6 | 0,6 | 0,1 | – | 6,6 | 73 |
| 2014–2015 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 40 | 45,3 % | 21,1 % | 71,8 % | 0,7 | 1,3 | 2,1 | 1,5 | 0,8 | 1,2 | 0,1 | 4,2 | 169 |
| 2014–2015 | Tampereen Pyrintö | Baltian liiga | 10 | 34,6 % | 35,5 % | 60,0 % | 1,0 | 0,8 | 1,8 | 1,6 | 0,9 | 2,0 | 0,1 | 6,3 | 63 |
| 2015–2016 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 23 | 46,2 % | 15,4 % | 64,7 % | 0,3 | 0,7 | 1,0 | 1,1 | 0,9 | 0,4 | 0,1 | 2,6 | 59 |
| 2015–2016 | Salon Vilpas | Korisliiga | 8 | 55,6 % | 29,4 % | 61,5 % | 0,6 | 0,8 | 1,4 | 2,1 | 1,4 | 1,0 | – | 5,4 | 43 |
| 2016–2017 | Helsinki Seagulls | Korisliiga | 35 | 43,2 % | 30,7 % | 63,6 % | 0,5 | 0,9 | 1,4 | 1,9 | 1,2 | 0,6 | 0,1 | 5,1 | 180 |
| 2017–2018 | Helsinki Seagulls | Korisliiga | 40 | 42,0 % | 27,0 % | 72,0 % | 0,5 | 1,1 | 1,6 | 2,1 | 0,9 | 0,8 | – | 3,7 | 146 |
| 2018–2019 | Helsinki Seagulls | Korisliiga | 37 | 52,1 % | 25,3 % | 56,0 % | 0,6 | 1,3 | 1,9 | 2,1 | 0,6 | 0,7 | 0,0 | 3,4 | 127 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga | 308 | 44,5 % | 24,9 % | 64,0 % | 0,5 | 1,1 | 1,6 | 1,8 | 1,0 | 0,7 | 0,0 | 4,2 | 1292 |
| Yhteensä | Yhteensä | Baltian liiga | 21 | 43,4 % | 42,3 % | 63,2 % | 0,8 | 0,9 | 1,7 | 1,6 | 0,8 | 1,5 | 0,0 | 6,5 | 136 |
Tilastot > Pudotuspelit

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011–2012 | Salon Vilpas | Korisliiga | 3 | 40,0 % | 53,8 % | 83,3 % | – | 0,7 | 0,7 | 2,0 | 1,3 | 1,7 | – | 13,0 | 39 |
| 2013–2014 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 13 | 60,0 % | 23,5 % | 66,6 % | 0,3 | 0,7 | 1,0 | 0,3 | 0,5 | 0,3 | – | 2,5 | 32 |
| 2013–2014 | Tampereen Pyrintö | Baltian liiga | 8 | 25,0 % | 50,0 % | 66.7 % | 0,1 | 0,6 | 0,8 | 1,1 | 0,6 | 0,4 | – | 4,0 | 32 |
| 2014–2015 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 5 | 33,3 % | 38,5 % | 83,3 % | 0,2 | 1,8 | 2,0 | 0,6 | – | 0,8 | – | 6,2 | 31 |
| 2014–2015 | Tampereen Pyrintö | Baltian liiga | 4 | 33,3 % | 14,3 % | 50,0 % | – | 1,3 | 1,3 | 1,8 | 1,3 | 1,0 | – | 2,8 | 11 |
| 2015–2016 | Salon Vilpas | Korisliiga | 5 | 40,0 % | 14,3 % | 100,0 % | 0,2 | 0,6 | 0,8 | 0,8 | 0,4 | 0,8 | – | 2,0 | 10 |
| 2016–2017 | Helsinki Seagulls | Korisliiga | 10 | 40,0 % | 30,4 % | 25,0 % | 0,5 | 0,9 | 1,4 | 2,2 | 1,6 | 1,5 | – | 4,7 | 47 |
| 2017–2018 | Helsinki Seagulls | Korisliiga | 9 | 0,0 % | 25,0 % | 66,7 % | 0,4 | 0,8 | 1,2 | 1,2 | 0,4 | 0,8 | – | 0,8 | 7 |
| 2018–2019 | Helsinki Seagulls | Korisliiga | 3 | 100,0 % | 26,3 % | 100,0 % | 1,0 | 1,0 | 2,0 | 2,0 | 1,3 | 0,3 | – | 7,0 | 21 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga | 48 | 41,0 % | 31,3 % | 71,7 % | 0,4 | 0,9 | 1,2 | 1,2 | 0,7 | 0,8 | – | 3,9 | 187 |
| Yhteensä | Yhteensä | Baltian liiga | 12 | 29,4 % | 39,1 % | 60,0 % | 0,1 | 0,8 | 0,9 | 1,3 | 0,8 | 0,6 | – | 3,6 | 43 |
O = ottelut, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo
Alex Broadhurst

| Alex Broadhurst |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1993 (ikä 31) Orland Park, IL, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Brody, Broady
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  83 kg
Pelinumero:  17
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Rockford IceHogs (AHL) Lake Erie Monsters (AHL) Cleveland Monsters (AHL) Columbus Blue Jackets (NHL) HIFK (SML) Avangard Omsk (KHL)
NHL-varaus:  199. varaus, 2011 Chicago Blackhawks
Alexander Broadhurst (s. 7. maaliskuuta 1993 Orland Park, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Seuraura > Juniorivuodet

Broadhurst pelasi Illonoisin paikallisia juniorisarjoja mm. Chicago Missionin, Chicago Furyn ja Team Illinoisin joukkueissa, kunnes Green Bay Bay Gamblers varasi hänet 61. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2009. Broadhurst pelasi kauden 2009–2010 pääasiassa Chicago Missionin B-nuorissa, jonka jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2010–2011 Gamblersiin. Broadhurst teki siellä 55 runkosarjaottelussa tehot 13+20=33 sekä 11 playoff-ottelussa tehot 3+6=9, joilla hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä. Broadhurst jakoi myös Gamblersin sisäisen tehotilaston voiton Nolan LaPorten kanssa lukemalla +7. Hän eteni joukkueen kanssa aina Clark Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin Dubuque Fighting Saints otteluvoitoin 3–1.
Chicago Blackhawks varasi Broadhurstin seitsemännellä kierroksella 199. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Kaudella 2011–2012 hän jatkoi Green Bay Gamblersin USHL-joukkueessa, joiden sisäisen piste- ja syöttöpörssin Broadhurst voitti tehoilla 26+47=73, joilla hän sijoittui koko liigan pistepörssissä kolmanneksi. Broadhurst voitti myös tehoilla 9+9=18 koko pudotuspelien pistepörssin sekä jakoi maalipörssin voiton Waterloo Black Hawksin Jamie Hillin kanssa. Hän voitti myös USHL:n tehotilaston lukemalla +16. Kolmannessa semifinaaliottelussa 24. huhtikuuta 2012 Youngstown Phantomsia vastaan Broadhurst onnistui tekemään kypärätempun alivoimalla, kun Gamblers voitti ottelun lukemin 6–3. Hänestä tuli USHL:n historian ensimmäinen pelaaja, joka on tehnyt kypärätempun pelkillä alivoimamaaleilla. Broadhurst voitti kauden päätteeksi Clark Cupin. Hänet valittiin USHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
London Knights varasi Broadhurstin 29. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2012. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2012–2013, jolloin Broadhurst oli Knightsin kolmanneksi paras pistemies tehoilla 24+40=64. Broadhurst jakoi myös tehoilla 10+18=28 koko liigan pudotuspelien pistepörssin kolmannen sijan Barrie Coltsin Zach Hallin kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi OHL:n mestaruuden, J. Ross Robertson Cupin.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Maa:  Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Piešťany 2010 | jääkiekko |  |
Broadhurst pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2010, jolloin hän voitti hopeaa. Broadhurst pelasi myös World Junior A Challengessa vuonna 2011, jolloin hän voitti pronssia.
Perhe

Alexin isoveli Terry Broadhurst pelaa hyökkääjänä ECHL-joukkue Indy Fuelissa.
Johannishusin linna

Johannishusin linna
Johannishusin linna on Ruotsissa Ronnebyn kunnassa sijaitseva linna. Aluksi tila oli nimetty läheisen Dagtorpin kylän mukaan, mutta nimi muutettiin vuonna 1769 Johannishusiksi. Paikalle perustettiin vuonna 1670 säteritila Skunckenberg, joka siirtyi vuonna 1684 Hans Wachtmeisterille ja kuuluu edelleen hänen jälkeläisilleen. Nykyinen klassisistista tyyliä edustava päärakennus on vuodelta 1772 ja oli alun perin väriltään roosa, mutta on nykyään vaaleankeltainen. Linna ja sen puisto eivät ole avoinna vierailijoille.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivut (ruotsiksi)
Admiral-luokka (taisteluristeilijä)

HMS Hoodin profiili
Admiral-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston neljän taisteluristeilijän alusluokka, jonka aluksista ainoastaan HMS Hood valmistui.
Suunnittelu

Amiraliteetti kutsui suunnittelijat marraskuussa 1916 tekemään ehdotusta uudeksi kokeelliseksi taistelulaivaluokaksi. Suunnitelmien piti perustua pienimpään mahdolliseen uppoumaan ja siinä tuli ottaa huomioon viimeisin tietämys vedenalaisesta suojauksesta. Suunnittelunpohjaksi tuli ottaa Queen Elizabeth -luokan taistelulaivat. Kun suunnitelmat esitettiin laivastonkomentajalle amiraali John Jellicoelle, hän esitti suunnitelmien muuttamista 30 solmun taisteluristeilijäksi.
Suunnitelmat muutettiin vastaamaan 36 300 tonnin 32 solmun nopeusluokan taisteluristeilijää, jonka suojana oli 8 tuuman panssarivyö. Samana päivänä kuin luokan ensimmäisen aluksen köli laskettiin telakalla Skagerrakin taistelussa menetettiin kolme taisteluristeilijää. Tämän seurauksena kaikki työt keskeytettiin. Suunnitelmat tarkastettiin ja esitettiin korjattuna elokuussa 1916 37 500 tonnin aluksena, jonka panssarivyötä oli kasvatettu. Myöhemmin elokuussa laivaston suunnittelutoimisto esitti vielä yhden ehdotuksen, jossa uppouma oli kasvanut 40 600 tonniin kasvattaen panssarivyön paksuuden 12 tuumaan.
Lisäksi pohdittiin uusia aseistamisratkaisuja kuten kolmitykkisiä 15 tuuman tykkitorneja siten että edessä ja takana olisi kolmi- ja kaksiputkinen torni tai sitten eteen kaksi kolmiputkista ja taakse yksi. Nämä vaihtoehdot olisivat kasvattaneet uppoumaa 40 900 - 43 500 tonniin pudottaen nopeuden samalla hieman yli 30 solmuun. Lopulta kahdeksantykkinen ratkaisu hyväksyttiin ja palattiin alkuperäiseen ideaan, jonka mukaan piti saada aikaiseksi Queen Elizabeth -luokkaa suurempi ja nopeampi alus.
Selkein ensimmäisen maailmansodan opeista laivanrakennukseen liittyen oli apuaseiden sijoittaminen riittävän ylös ja siten kaksi yksiputkista 5,5 tuuman tykkiä sijoitettiin pääosin kansirakenteiden yläosaan etummaisen savuhormin kahtapuolin. Toisaalta merikelpoisuutta sekä aluksen suojaa paransi uudelleen muotoiltu viistompi runkorakenne, joka myös takasi, että alukseen osuvat kranaatit eivät tulisi 90 asteen kulmassa. Tällöin todellinen suoja oli suurempi kuin teoreettinen panssarin paksuus.
Sotakabinetti teki 8. helmikuuta 1917 päätöksen rakentaa vain yhden aluksen Hoodin, koska tiedustelu oli selvittänyt Saksan keisarikunnan laivaston lopettaneen uusien raskaiden alusten rakentamisen. Muiden luokkaan kuuluvien alusten Rodney, Howe ja Anson työt keskeytettiin 9. maaliskuuta. Alukset kuitenkin säilyivät telakoilla varastoituna odottamassa mahdollisia jatkotoimia lokakuuhun 1918, jolloin telakoille annettiin lupa tehdä aluksille mitä haluavat. Alusten panssarien ja koneiden myyminen jatkui aina elokuulle 1919.
FS Châteaurenault (1898)

| Châteaurenault |
| --- | --- |
 Châteaurenault

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranée, La Seyne
Kölinlasku:  23. toukokuuta 1896
Laskettu vesille:  12. toukokuuta 1898
Palveluskäyttöön:  10. lokakuuta 1902
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut sukellusveneen SM UC-38 torpedoimana 14. joulukuuta 1917
Tekniset tiedot
Uppouma:  8 200 t
Pituus:  140 m
Leveys:  18 m
Syväys:  7,5 m
Koneteho:  24 000 shp
Nopeus:  24 solmua
Miehistöä:  625
Aseistus
Aseistus:  2 × Canon de 164 mm Modèle 1893 6 × Canon de 138 mm Modèle 1893 2 × Canon de 65 mm Modèle 1881 12 × Canon de 47 mm Modèle 1885 3 × Hotchkiss 37 mm
Châteaurenault oli vuonna 1898 vesillelaskettu Ranskan laivaston panssarikansiristeilijä, jossa oli aseistuksena raskas 164 millimetrin tykki keulassa ja perässä tykkikilpien suojaamina. Apuaseet oli sijoitettu aluksen kyljille. Aluksella oli neljä tasavälein asennettua savuhormia ja kaksi tappimastoa.
Valmistus

Meriministeri Faure julkisti 4. marraskuuta 1894 uuden luettelon valmistettavista aluksista vuoden 1895 budjettiin, jolloin Tréboulin suunnittelema tukikohta risteilijä Jeanne d'Arc korvattiin kahdella croiseur à grande vitessellä ja kahdella kolmannen luokan tukikohta risteilijällä. Suunniteltavien alusten uppouman tuli olla 8 500 tonnia ja nopeuden 23 solmua keskimääräisellä kuormalla ja 20 solmua normaaliuppoumalla. Conseil de travaux hyväksyi 23. heinäkuuta 1895 Forges et Chantiers de la Méditerranéen La Seynen telakalla olleen suunnittelijan Laganen piirustukset pienin muutoksin. Tammikuussa 1896 aluksen valmistukseen tarvittava rahoitus varmistui budjetissa nimellä Croiseur rapide No.2, mikä muutettiin tammikuussa 1897 Croiseur de 1re Classeksi.
Châteaurenaultiksi 13. syyskuuta 1895 nimetyn aluksen tilaus vahvistettiin 12. lokakuuta 1895. aluksen köli laskettiin 23. toukokuuta 1896 Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranéen La Seynen telakalla ja saman yhtiön Le Havren telakka toimitti propulsiojärjestelmän vaatimat höyrykoneet ja kattilat. Alus laskettiin vesille 12. toukokuuta 1898. Aluksen vasen höyrykone ja kattilat asennettiin 26. syyskuuta 1898 ja oikean puoleiset 15. lokakuuta. Alus otettiin palvelukseen 24. lokakuuta 1899 koeajoja varten, joissa havaittu propulsiojärjestelmän aiheuttama tärinä viivästytti koeajojen hyväksyntää aina heinäkuuhun 1902. Laivasto otti aluksen palvelukseen 10. lokakuuta 1902.