stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pasi Ilmari Jääskeläinen
Palkinnot

Atorox-palkinto 2012 (”Kirje Lethelle”)
Kuvastaja-palkinto 2011 (romaanista Harjukaupungin salakäytävät)
Kuvastaja-palkinto 2007 (romaanista Lumikko ja yhdeksän muuta)
Tähtivaeltaja-palkinto (kokoelmasta Missä junat kääntyvät) 2000
Atorox-palkinto 2000 (”Oi niitä aikoja: elämäni kirjastonhoitajattaren kanssa”)
Atorox-palkinto 1999 (”Pinnan alla Toiseus piilee”)
Portti-lehden novellikilpailun voitto 1999 (”Oi niitä aikoja: elämäni kirjastonhoitajattaren kanssa”)
Atorox-palkinto 1998 (”Missä junat kääntyvät”)
Portti-lehden novellikilpailun voitto 1997 (”Missä junat kääntyvät”)
Portti-lehden novellikilpailun voitto 1996 (”Kummitustalo, Rakettitehtaankatu 1”)
Portti-lehden novellikilpailun voitto 1995 (”Laurelia etsimässä”)
Aiheesta muualla

Kotisivut.
Pasi Jääskeläinen Kirjasampo.fi:ssä.
Värikäs kirjallisuuspiiri ja maaginen Jyväskylä. Vetus Et Nova 30.7.2012.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Korea 
Muut:  IdRef
Ristinselkä

| Ristinselkä |
| --- | --- |
 Jäätynyt Ristinselkä ilmasta maaliskuussa 2007. Etualalla Rutalahti, vasemmalla Rutaniemi ja oikealla Muuratsalo.
Valtiot:   Suomi
Paikkakunta:  Jyväskylä (Korpilahti), Muurame, Toivakka
Koordinaatit:  62°04′00″N, 25°46′00″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  75  m 
 fiRistinselkä 
Ristinselkä (joissakin kartoissa Ristiselkä, mutta tätä nimeä pidetään huonompana) on yksi Päijänteen suurimmista selistä. Se sijaitsee järven pohjoisosassa Muuratsalon saaren eteläpuolella, Jyväskylän (aikaisemmin Korpilahden), Muuramen ja Toivakan kunnissa. Pohjoisessa se yhtyy Hauhonselkään.
Ristinselässä, Toivakan kunnan alueella Rappukallion edustalla on Suomen sisävesien syvin tunnettu kohta. Sen syvyys on 95,4 metriä. Merenkulkulaitoksen syvyyskartassa on ollut painettuna syvyysluku 104 metriä, mikä perustui vanhan luotauskartan merkinnän lukuvirheeseen.
Ristinselän nimi perustuu mahdollisesti sen sijaintiin ristimäisen vesialueen keskuksena. Ristin sakarana itään on Rutalahti, Länteen Hautalahti, pohjoiseen pitkulainen Hauhonselkä ja etelään Päijänteen kahden kapeimman kohdan välissä sijaitseva Mustanselkä.
Rutaniemi

Ristinselän eteläpuolella Rutalahtea ja Mustanselkää erottaa toisistaan Rutaniemi Korpilahdella Päiväkunnan kylän lähellä. Niemessä on laajoja louhikkoalueita ja suuria korkeuseroja. Rutaniemi on saaristoaluetta.
C. L. Moore

| C>  L. Moore.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. tammikuuta 1911 Indianapolis, Indiana, Yhdysvallat
Kuollut: 4. huhtikuuta 1987 (76 vuotta) Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  sihteeri, kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Lewis Padgett, Lawrence O'Donnell, Catherine Kuttner
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aikakausi:  1933–1963
Tyylilajit:  fantasia, science fiction
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Catherine Lucille Moore (24. tammikuuta 1911 Indianapolis – 4. huhtikuuta 1987 Hollywood) oli yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija. Hän oli ensimmäisiä tieteiskirjallisuutta kirjoittaneita naisia ja toimi suunnannäyttäjänä monelle muulle naiskirjailijalle. Vuonna 1940 hän avioitui kirjailijakollega Henry Kuttnerin kanssa, minkä jälkeen suurin osa pariskunnan tuotannosta oli yhteistyössä kirjoitettua. Moore lukeutuu science fictionin kulta-ajan tunnetuimpiin ja tuotteliaimpiin kirjailijoihin. Tunnetuimmat teoksensa hän julkaisi Weird Talesin ja Astounding Science-Fictionin kaltaisissa pulp-lehdissä.
Elämäkerta > Lapsuus ja nuoruus

Catherine Lucille Moore syntyi tammikuussa 1911 Indianapolisissa Indianassa. Hänen äitinsä luki paljon, ja myös Catherine kiinnostui kirjoista jo nuorena. Hän piti tieteis- ja fantasiakirjallisuudesta ja erityisesti Edgar Rice Burroughsin Mars ja Tarzan-romaaneista sekä Lewis Carrollin Liisasta ihmemaassa.
Moore aloitti kirjallisuuden opinnot Indianan yliopistossa ja kirjoitti ahkerasti yliopiston opiskelijalehti Vagabondiin. Lehdessä julkaistiin toisen opiskelijan mielipidekirjoitus, jossa Moorea kehuttiin yliopiston sen hetkisen oppilaskunnan lahjakkaimmaksi proosakirjailijaksi. Suuren laman myötä Moore ensin vaihtoi kirjallisuuden opintonsa kauppakouluun ja myöhemmin jätti opiskelunsa kesken voidakseen työskennellä indianapolislaisen pankin sihteerinä.
Elämäkerta > Kirjailijanura

Vuonna 1931 Moore sattui lounastauolla lukemaan pulp-lehti Amazing Storiesia ja innostui uudelleen tieteiskirjallisuudesta. Mooren ensimmäinen tarina ”Shambleau” ilmestyi Weird Talesin marraskuun 1933 numerossa. Hän julkaisi tarinan nimellä C. L. Moore pitääkseen asian salassa työnantajaltaan, sillä lamaoloissa lisätienestit olisivat saattaneet johtaa työsuhteen päättämiseen. Lukijoiden keskuudessa Moorea luultiin yleisesti mieheksi.
Vuonna 1936 Moore sai ihailijakirjeen Henry Kuttnerilta, joka myös oli pulp-kirjailija. Kuttner osoitti kirjeensä ”herra Moorelle”, mutta sai pian tietää tämän olevan nainen. Kirjailijat alkoivat tehdä yhteistyötä, ja heidän välilleen kehittyi romanttinen suhde. Ensimmäinen yhteistyönovelli ”Quest of the Starstone” ilmestyi Weird Talesissa marraskuussa 1937.
Pariskunta avioitui 1940 ja asettui Los Angelesiin, missä molemmat ryhtyivät vapaiksi kirjailijoiksi. Mooren ja Kuttnerin tuotteliaisuus kasvoi huomattavasti, ja he onnistuivat neuvottelemaan itselleen keskimääräistä paremmat kirjoittajanpalkkiot. Suurin osa pariskunnan tuotannosta oli enemmän tai vähemmän yhdessä kirjoitettua. Teokset merkittiin vaihtelevasti Kuttnerin tai Mooren nimiin, minkä lisäksi he käyttivät lukuisia salanimiä.
Toisen maailmansodan aikana Moore ja Kuttner nousivat Astounding Science-Fiction -lehden päätoimittajan luottokirjailijoiksi. Tuolloin he ottivat käyttöönsä tunnetuimmat salanimensä Lewis Padgett ja Lawrence O’Donnell. Ensin mainittu oli useammin Kuttnerin käytössä, jälkimmäinen Mooren. 1940-luvun lopulla Moore ja Kuttner kirjoittivat Startling Storiesille sarjan tieteisfantasiaromaaneja, joita The Encyclopedia of Science Fiction kuvailee genren arkkityyppisiksi edustajiksi. Monet painokset merkitsevät nämä romaanit virheellisesti Kuttnerin yksin kirjoittamiksi. Mooren nimi jäi monista yhteistyöteoksista pois, koska naiskirjailijat eivät vedonneet 1940- ja 1950-lukujen science fiction -harrastajiin.
Monet pulp-lehdet ajautuivat 1950-luvulla talousvaikeuksiin, ja kirjailijoille maksettavat palkkiot jäivät yleisestä palkkakehityksestä jälkeen. Moore ja Kuttner aloittivat opinnot Etelä-Kalifornian yliopistossa, ja Moore valmistui vuonna 1956. Hän ja Kuttner työskentelivät sen jälkeen Warner Brothersille käsikirjoittajina.
Kuttner kuoli vuonna 1958, mutta Moore jatkoi työskentelyä televisiokäsikirjoitusten parissa. Hän käytti nimeä Catherine Kuttner ja osallistui muun muassa Maverickin ja Yksityisetsivien (77 Sunset Strip) tekemiseen. Hän lopetti kirjoittamisen avioiduttuaan uudelleen vuonna 1963.
Elämäkerta > Viimeiset vuodet

Ammattimaisen uransa päättymisestä huolimatta Moore pysyi maineikkaana tieteiskirjailijana. Hän piti edelleen yhteyttä alan muihin vaikuttajiin, kuten A. E. van Vogtiin, Robert Blochiin, Larry Niveniin ja Norman Spinradiin. Vuonna 1973 Los Angelesin tieteiskirjallisuusseura myönsi hänelle Forry-palkinnon, ja vuonna 1981 hän sai World Fantasy Award -elämäntyöpalkinnon sekä Gandalf Grand Master -arvonimen. Moorelle tarjottiin myös tieteiskirjallisuuden suurmestarin arvonimeä, mutta hänen aviomiehensä toiveesta ehdokkuus peruutettiin. Perumisen syynä oli Mooren sairastama Alzheimerin tauti. Hän kuoli 1987.
Tuotanto

Vuosina 1932–1956 fantasia- ja tieteislehdissä julkaistiin yli 75 novellia, jotka olivat osittain tai kokonaan Mooren kirjoittamia. Hänen juonivalikoimansa oli rajallinen, ja hän kierrätti usein ideoita tarinasta toiseen.
Mooren ensimmäinen Weird Tales -novelli ”Shambleau” aloitti science fiction -sarjan, jossa Northwest Smith -niminen sankari seikkailee ympäri aurinkokuntaa kohdaten eksoottisia naisia, outoja hirviöitä ja arvoituksellisia raunioita. Moore jatkoi sarjaa vuoteen 1940 asti. Mooren toinen Weird Talesissa ilmestynyt sarja kertoi Joiryn Jirelistä (Jirel of Joiry), keskiajan Ranskassa seikkailevasta soturinaisesta. Sarjan novellit ilmestyivät vuosina 1934–1939. Jirel oli ensimmäinen miekka ja magia -sarja, jossa on naispuolinen päähenkilö. Vuoden 1936 jälkeen Mooren tuotteliaisuus laski, mahdollisesti ideoiden puutteen vuoksi.
Avioiduttuaan Kuttnerin kanssa 1940 Moore alkoi jälleen kirjoittaa aktiivisesti tieteiskirjallisuutta ja tieteisfantasiaa muttei palannut vanhojen hahmojensa pariin. Myöhäiskauden teokset olivat yleensä Kuttnerin kanssa kirjoitettuja. Pariskunnan kerrotaan kirjoittaneen samalla kirjoituskoneella vuorotellen toisen jatkaessa aina siitä, mihin edellinen oli jäänyt. Mooren vahvuutena on pidetty korkeampitasoista tekstiä ja voimakasta tunteiden kuvausta, joita Kuttnerin omaperäiset ideat ja taitava juonen sommittelu täydensivät. Yksittäisten novellien todellisen kirjoittajan selvittäminen on monessa tapauksessa mahdotonta. Todennäköisesti Kuttnerin nimissä julkaistut tekstit olivat useammin yhteistyössä tehtyjä, kun taas Mooren nimissä julkaistut novellit saattoivat olla kokonaan hänen omiaan.
Astounding Storiesissa julkaistuista teksteistä tunnetuimpia ovat Mooren ja Kuttnerin yhteistyössä kirjoittama Keeps-sarja (1943–1947), joka kuvaa Venuksen merien pohjaan rakennetuissa linnoituksissa elävien ihmisten elämää ydinsodan tuhottua elämän maapallolla. Mooren omista teoksista merkittävimpiä ovat galaktisen imperiumin tuhoa kuvaava Judgment Night -tarinat, jotka ilmestyivät kokoelmana vuonna 1952. Pulp-uran päättymisen ja yliopisto-opintojen alkamisen jälkeen Moore ja Kuttner kirjoittivat lähinnä rikoskirjallisuutta mutta vain vähän tieteistarinoita. Vuonna 1957 ilmestyi kuitenkin Mooren yksin kirjoittama tieteisjännäri Doomsday Morning.
Pulp-historioitsija Ryan Harvey (2007) kuvailee Mooren proosaa purppuraiseksi ja surrealistiseksi. Joiryn Jirel -tarinoissaan Moore vei miekka ja magia -kirjallisuutta älyllisempään ja herkempään suuntaan kirjoittamalla novelleja, joiden keskiössä ei ollut nopeatempoinen seikkailu ja väkivalta vaan päähenkilön tunne-elämä ja sisäinen maailma. Tieteiskertomuksissaan hän varoitti luottamasta liikaa tieteeseen, mikä haastoi science fictionin perinteisen teknologiauskon. Moore leikitteli myös lajityypin sukupuolirooleilla kuvaamalla voimakkaita ja sukupuoleltaan epämääräisiä naishahmoja, ja Lisa Yaszek sekä Patrick B. Sharp (2016) näkevät hänen tuotannossaan feministisiä teemoja.
Merkitys

Mooren Weird Talesissa 1930-luvulla julkaisemat novellit olivat lukijoiden parissa suosittuja, ja päätoimittaja Farnsworth Wright piti ”Shambleaun” julkaisemista eräänä uransa merkittävimmistä päätöksistä. Nykyään Moore lukeutuu science fictionin kulta-ajan tunnetuimpiin kirjailijoihin. Kuttnerin kanssa hän oli myös yksi tuotteliaimmista.
Moore nimitettiin postuumisti Science Fiction and Fantasy Hall of Fameen, ja vuonna 2004 hänelle ja Kuttnerille myönnettiin Cordwainer Smith Rediscovery Award. Vuoden 2007 lastenelokuva Maaginen Mimzy perustuu löyhästi Kuttnerin ja Mooren novelliin ”Mimsy Were the Borogroves”.
Palkintoja

Forry Award (1973)
Count Dracula Society Award (1977)
World Fantasy Award (koko elämäntyöstä, 1981)
SFWA Grand Master (1980-luku, ehdokkuus peruttiin Mooren terveydentilan vuoksi)
Science Fiction Hall of Fame (1998)
Cordwainer Smith Rediscovery Award (Kuttnerin kanssa, 2004)
Suomennettu tuotanto

”Jirel taikamaassa” (Jirel Meets Magic, 1935), antologiassa Pimeyden linnake.  Helsinki:  Jalava, 1991.  ISBN 951-8954-63-1
”Mustan jumalan suudelma” (Black God’s Kiss, 1934), antologiassa Mustan jumalan suudelma.  Helsinki:  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18765-8
”Arvoitus tuolta puolen” (The Challenge from Beyond, 1935), antologiassa Lovecraftin lähteillä.  Helsinki:  Jalava, 2013.  ISBN 978-951-887-466-2
Kirjallisuutta

Moore, C. L.: The Best of C. L. Moore.  New York:  Nelson Doubleday, 1975.  (englanniksi)
Moore, C. L.: Black God’s Kiss.  Redmond, Washington:  Paizo Publishing, 2007.  ISBN 978-1-60125-045-2  (englanniksi)
Moore, C. L.: Northwest of Earth. The Complete Northwest Smith.  Redmond, Washington:  Paizo Publishing, 2008.  ISBN 978-1-60125-081-0  (englanniksi)
Aiheesta muualla

C. L. Moore Internet Speculative Fiction Databasessa. (englanniksi)
C. L. Moore Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 2 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Joiryn Jirelistä kertova ”Mustan jumalan suudelma” oli lokakuun 1934 Weird Talesin kansikuvatarina. Kuvittaja Margaret Brundage.
Kirkonvarkauden silta

| Kirkonvarkauden silta |
| --- | --- |
 Silta vuonna 1989.
Ylittää:  Ukonvesi
Sijainti:  Mikkeli
Ylläpitäjä:  Liikennevirasto
Siltatyyppi:  Riippusilta
Pisin jänneväli:  139,2 m
Leveys:  9 m
Avattu liikenteelle:  1967
Koordinaatit:  61°39′55.6″N, 027°17′49.1″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Kirkonvarkauden silta on Mikkelissä oleva riippusilta, joka valmistui vuonna 1967. Silta ylittää Pappilanselän ja Annilanselän välisen salmen ja on osa kantatietä 62. Sen pääjänne on 139,2 metriä ja reunajänteet 30 ja 25 metriä. Hyötyleveys on 9 metriä. Sillan suunnittelivat TVH:n siltaosastolla tekniikan lisensiaatti Hannu Myllymäki ja diplomi-insinöörit Erkki Isoksela ja Heino Ollila.
Korjauksia

Kirkonvarkauden sillan alkuperäiset riipputangot vaihdettiin uusiin kesällä 2008. Alkuperäiset tangot olivat köysirakennetta ja riippusillan rakenteesta johtuva raskaiden ajoneuvojen aiheuttama rasitus oli avannut köysien säikeitä riipputangon ylä- ja alapäässä. Rakenteeseen tunkeutunut kosteus oli aiheuttanut ruostevaurioita, joita ei voinut korjata muutoin kuin vaihtamalla kaikki riipputangot uusiin. Sillassa on 22 riipputankoa molemmin puolin. Korjausurakan hinta oli 1,3 miljoonaa euroa ja se sisälsi myös sillan kannen yläpuolisesten teräosien pintakäsittelyn. Korjaustyön aikana liikenne sillalla jouduttiin katkaisemaan tilapäisten tukien asentamisen ja siirtämisen ajaksi.
Vuoden 2009 syksyllä kunnostettiin sillan liikuntasaumalaitteet ja ankkurikammiot. Seuraavana vuonna uusittiin reunapalkit ja kaiteet ja kunnostettiin laakerit ja sillan maatuet. Myös kannen alapuolella olevat teräsrakenteet pintakäsiteltiin. Korjaustöiden kokonaiskustannus oli 1,3 miljoonaa euroa.
Ulf Kristersson

| Ulf Kristersson |
| --- | --- |
 Ulf Kristersson vuonna 2024.
Ruotsin pääministeri
 18. lokakuuta 2022 –  
Monarkki:  Kaarle XVI Kustaa
Varapääministeri:  Ebba Busch
Edeltäjä:  Magdalena Andersson
Oppositiojohtaja
 1.10.2017–18.10.2022  
Monarkki:  Kaarle XVI Kustaa
Pääministeri:  Stefan Löfven Magdalena Andersson
Edeltäjä:  Anna Kinberg Batra
Seuraaja:  Magdalena Andersson
Maltillisen kokoomuksen puheenjohtaja
 1.10.2017–  
Edeltäjä:  Anna Kinberg Batra
Ruotsin sosiaalivakuutusministeri
 Reinfeldtin hallitus 5.10.2010–3.10.2014  
Edeltäjä:  Cristina Husmark Pehrsson
Seuraaja:  Annika Strandhäll
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. joulukuuta 1963 (ikä 61)  Lund, Ruotsi
Kansalaisuus:   ruotsalainen
Ammatti:  poliitikko
Tiedot
Puolue:  Maltillinen kokoomus
Ulf Hjalmar Kristersson (s. 29. joulukuuta 1963 Lund) on ruotsalainen poliitikko, Maltillisen kokoomuksen puheenjohtaja ja nykyinen Ruotsin pääministeri. Kristersson nimitettiin Ruotsin pääministeriksi 18. lokakuuta 2022 ja samalla astui virkaan hänen johtamansa Kristerssonin hallitus. Kristersson toimi Ruotsin sosiaalivakuutusministerinä vuosina 2010–2014, minkä jälkeen hänet valittiin puolueensa talouspoliittiseksi edustajaksi. Kristersson sai vuoden 2022 valtiopäivävaalien jälkeen tehtäväksi hallituksen muodostamisen.
Kristersson kasvoi Eskilstunan lähistöllä Torshällassa. Lukion jälkeen hän opiskeli kansantaloustiedettä Uppsalan yliopistossa suorittaen civilekonom -tutkinnon. Kristersson toimi Moderata Ungdomsförbundetin puheenjohtajana vuosina 1989–1992.
Maltillisen kokoomuksen nimitysvaliokunta ehdotti yksimielisesti Kristerssonia puolueen puheenjohtajaksi Anna Kinberg Batran ilmoitettua jättävänsä puheenjohtajan tehtävän elokuussa 2017. Kristerssonin valinta puheenjohtajaksi vahvistettiin lokakuun alussa järjestetyssä puoluekokouksessa.
Kristersson valittiin Ruotsin pääministeriksi valtiopäivien äänestyksessä 17. lokakuuta 2022 äänin 176–173.
Yhdysvaltain presidentti Joe Biden (oikealla) ja pääministeri Ulf Kristersson vuonna 2023.
Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi (vasemmalla) ja pääministeri Ulf Kristersson vuonna 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ulf Kristersson Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Magdalena Andersson | Ruotsin pääministeri 2022− | Seuraaja: (nykyinen) |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Anna Kinberg Batra | Maltillisen kokoomuksen puheenjohtaja 2017− | Seuraaja: (nykyinen) |
| n k Ruotsin pääministerit |
| --- | --- | --- |
:  De Geer  Posse  Thyselius  Themptander  Bildt  Åkerhielm  Boström  von Otter  Boström  Ramstedt  Lundeberg  Staaff  Lindman  Staaff  Hammaskjöld  Swartz  Edén  Branting  De Geer  von Sydow  Branting  Trygger  Branting  Sandler  Ekman  Lindman  Ekman  Hamrin  Hansson  Pehrsson-Bramstorp  Hansson  Erlander  Palme  Fälldin  Ullsten  Fälldin  Palme  Carlsson  Bildt  Carlsson  Persson  Reinfeldt  Löfven  Andersson  Kristersson 
| n k Eurooppa-neuvosto |
| --- | --- |
  Costa (Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja)   Von der Leyen (Euroopan komission puheenjohtaja)   Kallas (Korkea edustaja)   Schoof   De Croo   Radev   Sánchez   Mitsotákis   Plenković   Christodoulídis   Harris   Meloni   Schallenberg   Siliņa   Nausėda   Frieden   Abela   Tusk   Montenegro   Macron   Johannis   Kristersson   Scholz   Fico   Golob   Orpo   Frederiksen   Fiala   Orbán   Michal 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Yhdysvallat  Ruotsi 
Muut:  Hufvudstadsbladet
EV Landshut

| EV Landshut |
| --- | --- |
Perustettu:  1948
Entiset nimet:  Landshut Cannibals 2002-2013
Kaupunki:   Landshut, Saksa
Kotiareena:  Fanatec Arena
– kapasiteetti:  4 448
Sarjataso:  DEL2
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Ralf Hantschke
Päävalmentaja:   Heiko Vogler
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
EV Landshut on vuonna 1948 perustettu saksalainen jääkiekkojoukkue Landshutin kaupungista. Joukkue pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL2-liigassa. EV Landshutin seurahistorian paras saavutus oli kaudella 1994–1995 kun joukkue ylsi DEL-liigan finaaleihin asti mutta hävisi kuitenkin finaalisarjan. Lisäksi joukkue on voittanut Landshut Cannibalsin nimellä 2. Bundesligan kerran kaudella 2011–2012. Keväällä 2019 joukkue voitti Oberligan ja nousi kaudeksi 2019–2020 takaisin DEL2-liigaan.
Pelaajat

| Maalivahdit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 29 |  | Philipp Dietl | L | 2026 | Bogen, Saksa |
| 34 |  | Jonas Langmann | L | 2027 | Bad Kissingen, Saksa |
| 40 |  | Johannes Kurrer | L | Juniori |  |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 6 |  | Michael Reich | L | 2025 | Passau, Saksa |
| 11 |  | Philipp Wachter | L | 2025 | Garmisch-Partenkirchen, Saksa |
| 22 |  | Tobias Echtler | L | 2025 | Füssen, Saksa |
| 24 |  | Nick Pageau (A) | R | 2025 | Gatineau, Québec, Kanada |
| 25 |  | Andreas Schwarz (C) | L | 2025 | Landshut, Saksa |
| 27 |  | Alexander Dersch | R | 2026 | Landshut, Saksa |
| 28 |  | John Rogl (A) | L | 2025 | Landshut, Saksa |
| 33 |  | Luca Zitterbart | R | 2025 | München, Saksa |
| 48 |  | Wade Bergman | L | 2027 | Calgary, Alberta, Kanada |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 5 |  | Robert Kneisler | L | H | 2025 | Herrenberg, Saksa |
| 8 |  | Benjamin Zientek | L | VLH | 2025 | Augsburg, Saksa |
| 9 |  | Robin Drothen | L | H | 2025 | Solingen, Saksa |
| 10 |  | Julian Kornelli | L | H | 2026 | München, Saksa |
| 18 |  | Luis Scheibengraber | R | H | Juniori |  |
| 19 |  | Jack Doremus | R | H | 2025 | Aspen, Colorado, Yhdysvallat |
| 20 |  | Yannick Wenzel | R | H | 2026 | Wasserburg a.Inn, Saksa |
| 21 |  | David Stieler | L | KH | 2025 | Kladno, Tšekki, Tšekkoslovakia |
| 23 |  | Lukas Gaus | R | H | Juniori |  |
| 41 |  | Jakob Mayenschein | L | KH / VLH | 2025 | Landshut, Saksa |
| 51 |  | Jesse Koskenkorva | L | KH / VLH | 2025 | Oulu, Suomi |
| 62 |  | Tor Immo | L | LH | 2027 | Köping, Ruotsi |
| 73 |  | Linus Brandl | R | KH | Laina | Mannheim, Saksa |
| 88 |  | Nick Hutchison | L | KH | 2025 | Hicksville, New York, Yhdysvallat |
| 96 |  | David Zucker | L | VLH | 2025 | Sokolov, Tšekki |
Pelaajat > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja & Urheilutoimenjohtaja: Heiko Vogler
Apuvalmentaja: Christoph Schubert
Maalivahti- & Videovalmentaja: Ilari Näckel
Fysiikkavalmentaja: Adrian Schelenz
Huoltopäällikkö: Radoslav Drahos
Toimitusjohtaja: Ralf Hantschke
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Saksan jääkiekko
| --- | --- |
DEL: Adler Mannheim · Augsburger Panther · DEG Metro Stars · EHC München · Eisbären Berlin · ERC Ingolstadt · Grizzly Adams Wolfsburg · Hamburg Freezers · Iserlohn Roosters · Krefeld Pinguine · Kölner Haie · Nürnberg Ice Tigers · SERC Wild Wings · Straubing Tigers
DEL2: Bietigheim Steelers · Dresdner Eislöwen · Eispiraten Crimmitschau · ESV Kaufbeuren · EV Landshut · Fischtown Pinguins · Heilbronner Falken · Lausitzer Füchse · Ravensburg Tower Stars · EC Bad Nauheim · SC Riessersee · Starbulls Rosenheim
Oberliga Nord: Hannover Scorpions · EHC Timmendorfer Strand 06 · Hannover Indians · Rostock Piranhas · Hamburger SV · EC Harzer Falken · Adendorfer EC · Hamburg Crocodiles · GEC Ritter Nordhorn
Oberliga Ost: Icefighters Leipzig · Black Dragons Erfurt · Saale Bulls Halle · EHV Schönheide 09 · Tornado Niesky · FASS Berlin · Wild Boys Chemnitz · EHC Jondorfer Falken
Oberliga Süd: Selber Wölfe · EHC Freiburg · Tölzer Löwen · EHC Bayreuth · EHC Klostersee · EC Peiting · EV Füssen · Erding Gladiators · EV Regensburg · Deggendorf Fire · Blue Devils Weiden · Mighty Dogs Schweinfurt
Oberliga West: EC Kassel Huskies · ESC Moskitos Essen · Füchse Duisburg · Grefrather EG · Hammer Eisbären · Herner EV 2007 · Königsborner JEC · Löwen Frankfurt · Neusser EV · Ratinger Ice Aliens
Maajoukkue: Saksan jääkiekkomaajoukkue · Saksan naisten jääkiekkomaajoukkue · Saksan jääkiekkoliitto
Alfonso III (Portugali)

| Afonso III |
| --- | --- |
 Afonso III, Genealogia dos Reis de Portugal, 1530-luvun käsikirjoitus
Portugalin kuningas
Valtakausi:  1248–1279
Edeltäjä:  Sancho II
Seuraaja:  Dinis I

Syntynyt:  5. toukokuuta 1210 Coimbra
Kuollut:  16. helmikuuta 1279 (ikä 68) Alcobaça
Hautapaikka:  Alcobaçan luostari
Puoliso:  Matilde II Beatriz de Castillo
Lapset:  Branca   Dinis I   Afonso   Sancha   María   Vicente   Fernando   9 muuta avioliiton ulkopuolella:   Martim Afonso Chichorro   Urraca Afonso   Afonso Dinis   Leonor Afonso   Fernando Afonso   Gil Afonso   Rodrigo Afonso   Urraca Afonso
Suku:  Burgundi
Isä:  Afonso II
Äiti:  Urraca de Castillo
Afonso III:n patsas Farossa
Afonso III (port. Afonso III); (5. toukokuuta 1210 Coimbra – 16. helmikuuta 1279 Alcobaça) oli Portugalin kuningas vuosina 1248–1279. Hän oli myös Boulognen kreivi ensimmäisen avioliittonsa aikana vuosina 1238–1253.
Suku

Afonso oli Afonso II:n ja Kastilian prinsessa Urraca de Castillon poika. Hänen äidinisänsä oli Kastilian kuningas Alfonso VIII. Afonsolla oli kolme sisarusta ja kaksi aviotonta velipuolta. Hänen nuorempi sisarensa Leonor oli Tanskan kuningas Valdemar nuoremman puoliso.