stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Espoo Ringside Golf

| Espoo Ringside Golf> Kerhon tiedot |
| --- | --- |
Koordinaatit:  60.2772°N, 24.7412°E
Sijainti:  Espoo
Reikiä:  18
Kenttä
Suunnittelija:  Kosti Kuronen
Luokitus:  98.
Espoo Ringside Golf on  Espoossa sijaitseva 18-reikäinen golfkeskus. Ringside Golfin kentän suunnittelija on Kosti Kuronen. Kentän ensimmäiset 12 reikää ovat vaikeusasteeltaan helppoja. Kentän vaikeusastetta lisäävät nopeat ja kaltevat viheriöt.
Heimosodat

Suomi heimosotien aikaisine rajoineen. Vaaleanpunaisella merkityt alueet edustavat Suur-Suomen toivottuja aluevoittoja, mutta on otettava huomioon, että heimosodat eivät ulottuneet Kuolaan, eikä suurin osa Suur-Suomen kannattajista ajanut sen liittämistä Suomeen. Vastaavasti Inkeri puuttuu kartasta. Repola ja Porajärvi liittyivät Suomeen ollen sen osia vuoden 1920 Tarton rauhaan saakka, jossa Suomi sai niistä vastineeksi Petsamon.
Heimosodat olivat Suomen lähialueilla käytyjä aseellisia selkkauksia, joihin suomalaiset vapaaehtoisjoukot ottivat osaa vuosina  1918–1920 ja 1921–1922. Suomen valtio ei virallisesti ollut retkien osapuoli, mutta vapaaehtoisia oli sodissa mukana yhteensä noin 9 000. Monella heistä motiivina oli heimoaate, antibolševismi, Suur-Suomi-aate tai vain puhdas seikkailunhalu. Heimosodissa kuoli noin 660 suomalaista.
Sotien aikana Suomeen liittyi alueita, mutta vain Viron vapaussota oli tuloksellinen. Vienan ja Aunuksen heimosotien aikana vuosina 1918 ja 1919 Repolan ja Porajärven pitäjät liittyivät Suomeen ja inkeriläisten kansannousun yhteydessä Kirjasalon tasavalta oli hetken inkeriläisten hallussa. Sodat loppuivat Tarton rauhaan vuonna 1920 lukuun ottamatta itäkarjalaisten kansannousua, johon osallistui myös suomalaisia vapaaehtoisia.
Sotien jälkeen Suomeen pakeni itäkarjalaisia ja inkeriläisiä yhteensä vajaa 20 000. Tämän vaikutuksesta muodostettiin Akateeminen Karjala-seura maanpuolustus- ja heimohengen ylläpitämiseksi, itäkarjalaisten auttamiseksi ja Suur-Suomi-aatteen säilyttämiseksi. Itä-Karjalan kysymys hiersi Suomen ja Neuvosto-Venäjän välejä 1920-luvun alkupuolella.
Vienan retket vuonna 1918

10. maaliskuuta Kurt Martti Walleniuksen joukot ylittivät Pohjois-Vienan rajan Kuusamosta ja Kuolajärveltä käsin, mutta juuttuivat rajan tuntumaan. Tätä etelämpänä Carl Wilhelm Malmin joukot ylittivät rajan 21. maaliskuuta ja etenivät aina Vienan Kemin tuntumaan. Suomalaiset hyökkäsivät 10. huhtikuuta Vienan Kemiä vastaan, mutta luultua suurempi vihollinen löi heidät takaisin. Heinäkuussa Malmin retkikunnan ja sen johtajuuden korvasi Toivo Kuisman retkikunta. Ison-Britannian harjoittama propaganda ja elintarvikeapu sai itäkarjalaiset kääntymään suomalaisia vastaan. Iso-Britannia asettui Suomea vastaan katsoessaan Suomen olevan Saksan vasalli. Köyhällä Suomella ei ollut tarjota karjalaisille kuin heimohenkeä. Karjalaiset kannattivat brittien kouluttamaa ja varustamaa karjalaisten omaa Karjalan rykmenttiä, joka pakotti Kuisman retkikunnan Suomen puolelle 2. lokakuuta.
Viron vapaussota vuosina 1918–1920

Viron vapaussotaa on suomalaisten puolelta pidetty osana heimosotia. Vuodenvaihteessa 1918–1919 vapaaehtoisia alettiin laivata Viroon. Siihen osallistui suomalaisia vapaaehtoisia virolaisen everstin Hans Kalmin Pohjan poikien ja ruotsalaisen majuri Martin Ekströmin I Suomalaisen Vapaajoukon riveissä.
Aunuksen retkikunta vuonna 1919

Retki oli heimosodista suurin ja tunnetuin. Osittain Viron vapaussodan menestyksen ja aunuslaisten liittymishalukkuuden innoittamina vapaaehtoisista koottu joukko ylitti rajan 21. huhtikuuta 1919 Gunnar von Hertzenin johtamana  ja valtasi nopeasti Aunuksen kaupungin ja eteni Petroskoin edustalle. Toiveina oli nostattaa aunuslaiset kapinaan suomalaisten puolelle, mutta innostus oli vähäistä. Kesäkuun lopulla liian vähäiset joukot perääntyivät takaisin rajan taakse.
Petsamon retket vuosina 1918 ja 1920

Pienin joukoin tehty retki Petsamoon huhtikuun lopulla 1918 päätyi mieshukan jälkeen vetäytymiseen Norjaan. Toinen joukko palasi keväällä 1920 ja miehitti alueesta osan, mutta joutui taas vetäytymään Murmanskissa kootun punaisen suksipataljoonan vuoksi.
Inkeriläisten kansannousu  vuonna 1919

Kansannousu oli sarja kapinoita vuosina 1918–1920 ja Inkerinmaan yritys saavuttaa itsenäisyys. Kansannousu alkoi kapinoina vuonna 1918 Suomen ja Venäjän sisällissodan aiheuttaman sekavan tilanteen aikana. Inkerin Pataljoona osallistui Länsi-Inkerin vapauttamiseen Viron armeijan osana, ja Pohjois-Inkerin rykmentti piti vuoteen 1920 hallussaan muutamia kyliä Pohjois-Inkerissä, joista muodostettiin Kirjasalon tasavalta. Kapinoiden jälkeen Suomeen pakeni vuoden 1921 alkuun mennessä noin 8 400 inkeriläistä.
Itäkarjalaisten kansannousu vuosina 1921–1922

Kansannousun syinä olivat itäkarjalaisten vuoden mittainen kokemus bolševikkien vallasta ja elintarvikepulasta, heimoaktivistien halu korjata häpeärauhaksi kutsumansa eli Tarton rauhan tuloksia ja Suomessa maanpaossa olevien itäkarjalaisten kaipuu kotiin. Ukki Väinämöisen eli Vaseli Levosen ja Jalmari Takkisen johtama 2 500 metsäsissin kansannousu, jossa oli päällystötehtävissä noin 500 suomalaista vapaaehtoista, sai haltuunsa syksyyn 1921 mennessä merkittävän osan Vienan Karjalaa, mutta murtui 20 000 miehen neuvostojoukon voimasta. Kansannousun loppuvaiheessa Suomeen saapui noin 12 000 itäkarjalaista pakolaista.
Muistoristit ja muistomitalit

Aikaan liittyneitä mitaleita ovat Aunuksen muistomitali, Heimosotaristi, Inkerin Valkoisen Muurin risti, Inkerin vapautusliikkeen osanottomerkki ja  Karjalan muistomitali. Aunuksen muistomitali otettiin käyttöön vuonna 1923, ja niitä myönnettin 3 500 kappaletta. Heimosotaristi otettiin käyttöön vuonna 1938. Inkerin valkoisen ruusun ristejä myönnettiin erikseen miehistölle ja upseereille, ja ristit otettiin käyttöön vuonna 1919. Inkerin vapautusliikkeen osanottajamerkki otettiin käyttöön vuonna 1929, ja sen sai noin 550 heimosoturia. Karjalan muistomitali otettiin käyttöön vuonna 1923, ja sitä myönnettiin 2 500 kappaletta.
Muita heimosodista myönnettyjä muistomitaleja ovat Ekströmin rykmentin merkki, Pohjan Poikain rykmentin merkki ja Narvan valtauksen merkki. Valtaukseen osallistui 98 suomalaista, joille kaikille oletettavasti jaettiin Narvan-merkki. Lisäksi heimosodista myönnettiin Inkerin valkoisen muurin ansioristiä, joka otettiin käyttöön vuonna 1919. Lapuan taistelukoulun merkin sai vuosina 1922–1923 Lapualla järjestylle kurssille osallistuneet. He olivat tulleet vapaaehtoisina pääosin Itä-Karjalasta ja Vienasta. Heimosodat ehtivät kuitenkin loppua ennen kuin kurssilaiset valmistuivat, joten he jäivät Suomeen ja työllistyivät. Muita koulutuksesta saatuja mitaleja ovat Uudenmaan ja Pohjanmaan taistelukoulujen merkki vuodelta 1919 sekä Uudenmaan ja Pohjanmaan taistelukoulujen rajamitali vuodelta 1934.
Kirjallisuutta

Jussi Niinistö: Heimosotien historia 1918–1922.  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 978-952-222-846-8
Jussi Niinistö & Jukka I. Mattila: Pohjan pojat.  Lak-kustannus, 1999.  ISBN 951-98147-0-1
Jukka I. Mattila - Jarkko Kemppi: Viron vapaussota 1918–1920.  Nimox Ky, 2006.  ISBN 952-5485-02-1
Jouko Vahtola: Suomi suureksi – Viena vapaaksi.  Pohjois-Suomen historiallinen yhdistys, 1989.  ISBN 951-95473-9-8
Jouko Vahtola: Nuorukaisten sota. Suomen sotaretki Aunukseen 1919.  Otava, 1997.  ISBN 951-1-14850-8
Jukka Nevakivi: Muurmannin legioona: suomalaiset ja liittoutuneiden interventio Pohjois-Venäjälle 1918–1919.  Tammi, 1970.
Pekka Nevalainen: Rautaa Inkerin rajoilla.  Suomen historiallinen seura, 1996.
Armas Eskola: Pojat Vienan saloilla.  Karisto, 1971.
Vilho Helanen: Suomalaiset viron vapaussodassa.  Kirja, 1921.
Hans Kalm: Pohjan poikain retki.  WSOY, 1921.
Eero Kuussaari: Heimosodat 1918–1922 – I taistelu Petsamosta.  Suomen Heimosoturien Liitto, 1939.
Iiris Heino: Hinnalla hengen ja veren. Suomalaisten vapaaehtoisten sotasurmat Virossa vuonna 1919.  Helsingin yliopisto, 2000.  ISBN 951-45-9379-0
Aapo Roselius: Heimoaatteen nuoret uhrit. Suomalaisten sotilasretkikuntien henkilötappiot Itä-Karjalassa ja Petsamossa 1918–22.  Helsingin yliopisto, 2002.  ISBN 952-10-0854-7
Mirko Harjula: Suomalaiset Venäjän sisällissodassa 1917–1922.  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006.  ISBN 951-746-742-7
Mirko Harjula: Venäjän Karjala ja Muurmanni 1914–1922.  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-916-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heimosodat Wikimedia Commonsissa
Suomalaiset ensimmäisessä maailmansodassa (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Heimosodat 1918–1922 |
| --- | --- |
Viron vapaussota (1918–1920):  Viron Avustamisen Päätoimikunta  Pohjan Pojat  I Suomalainen Vapaajoukko 
Vienan retket (1918):  Muurmannin legioona  Karjalan rykmentti 
Aunuksen retkikunta (1919):    
Petsamon retket (1918 ja 1920):    
Inkeriläisten kansannousu (1918–1920):  Inkerin Väliaikainen Hoitokunta  Pohjois-Inkerin Hoitokunta  Kirjasalon tasavalta  Inkerin Pataljoona  Pohjois-Inkerin Rykmentti 
Itäkarjalaisten kansannousu (1921–1922):  Karjalan metsäsissit  Läskikapina 
 Heimoaate  Itä-Karjalan kysymys  Suur-Suomi-aate  Suomen sisällissota  Venäjän sisällissota  Tarton rauha 
Karjalainen ja suomalainen heimosoturi taistelevat rinta rinnan venäläisiä bolševikkeja vastaan 9. tammikuuta 1922 Rukajärven länsipuolella Tšolmossa.
Siperiansinivalvatti

| Siperiansinivalvatti |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Cichorioideae
Suku::  Salaatit Lactuca
Laji::  sibirica
Kaksiosainen nimi
 Lactuca sibirica  (L.) Maxim. 
Synonyymit
 Mulgedium sibiricum (L.) Cass. ex Less. 
Katso myös
   Siperiansinivalvatti Wikispeciesissä   Siperiansinivalvatti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siperiansinivalvatti (Lactuca sibirica) on levinneisyydeltään boreaalinen salaattilaji. Sen lähisukulaislajeja ovat esimerkiksi salaatti (Lactuca sativa) ja piikkisalaatti (Lactuca serriola).
Ulkonäkö

Siperiansinivalvatti on monivuotinen, kaljuvartinen ruohokasvi, joka kasvaa 40–80 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat ruodilliset ja muodoltaan pitkänsuikeat, lehtilaidat ovat hampaalliset. Ylemmät lehdet voivat olla joskus sepivät. Kukkamykeröt ovat halkaisijaltaan 2,5 cm. Mykeröjen kehtosuomut ovat tumman sinipunaiset. Siperiansinivalvatin kukat ovat siniset.
Levinneisyys

Siperiansinivalvatin päälevinneisyysaluetta on Suomi, Ruotsi, Norja sekä Siperia. Suomessa se on melko harvinainen mutta esiintyy suurimmassa osassa maata lukuun ottamatta lounais- ja läntisimpiä ja eteläisimpiä osia. Siperiansinivalvatti kasvaa Suomessa alkuperäislajina järven rantojen pensaikoissa, -niityillä, joen- ja puronvarsilla.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Siperiansinivalvatin levinneisyys Suomessa.
Pohjolan kasvien pauloissa: Lactuca sibirica - siperiansinivalvatti
Den virtuella floran: Älvsallat (Mulgedium sibiricum) (ruotsiksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Lactuca sibirica:  Wikidata: Q619591  Wikispecies: Lactuca sibirica  CoL: 3RTCN  EoL: 5116722  EUNIS: 157558  FNA: 200024118  FoC: 200024118  GBIF: 3140552  GRIN: 21366  iNaturalist: 513607  IPNI: 228260-1  ISC: 115097  NCBI: 75950  Observation.org: 144647  Open Tree of Life: 678396  PfaF: Lactuca sibirica  Plant List: gcc-146051  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:228260-1  Tropicos: 2700955  WFO: wfo-0000047578  WoRMS: 1084942  Laji.fi: MX.39941 
Sonchus sibiricus:  Wikidata: Q21877500  GBIF: 3140553  GRIN: 34942  IPNI: 250344-1  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:250344-1  Tropicos: 50129451
Essi Kylli

Essi Kylli (s. 31. lokakuuta 1990) on suomalainen pesäpalloilija. Kylli edustaa Superpesiksessä pelaava Lapuan Virkiää. Hän on edustanut Superpesiksessä myös Kempeleen Kiriä, Vuokatin Vetoa, Siilinjärven Pesistä ja kasvattajaseuraansa Tyrnävän Tempausta. Lapuan Virkiässä pelatessaan Kylli saavutti SM-pronssin kaudella 2019. Kylli on pelannut urallaan 29. elokuuta 2020 mennessä 293 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt 11 kunnaria ja 32 tavallista juoksua, tuonut 323 juoksua ja kerännyt 1100 kärkilyöntiä. Kylli on pelannut urallaan 56 Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän on lyönyt kaksi kunnaria ja kuusi tavallista juoksua, tuonut 34 juoksua ja kerännyt 181 kärkilyöntiä. Kylli on pelannut urallaan kahdeksan Superpesiksen alempaa pudotuspeliottelua. Näissä hän on tuonut kaksi juoksua ja kerännyt 15 kärkilyöntiä. Kylli on pelannut urallaan yhden Superpesiksen karsintasarjan ottelun.
Jekyll

Jekyll voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Jekyll Island, Yhdysvaltojen itärannikolla sijaitseva saari
Jekyll, verkkosivujen generointiin käytettävä ohjelmisto
Jekyll, brittiläinen televisiosarja
Sukunimenä

Gertrude Jekyll (1843–1932), brittiläinen maisema-arkkitehti
Sukunimenä > Kuvitteellisia henkilöitä

Henry Jekyll, päähenkilö Robert Louis Stevensonin romaanissa Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde
Est (Kamerun)

| Est |
| --- | --- |

 Sijainti
 Koordinaatit: 4°00′0″N, 14°00′0″E 
Valtio:  Kamerun
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Bertoua
Pinta-ala:  109 002 km² (1..)
Väkiluku   (2015):  835 600 (9..)
Est (engl. East Region) on Kamerunin kaakkois- ja itäosassa sijaitseva maakunta. Maakunnan hallinnollinen keskus on Bertoua. Maakunnassa asui noin 835 600 ihmistä vuonna 2015.
Est on osa Keski-Afrikan sademetsävyöhykettä.
Nkin kansallispuisto sijaitsee tässä maakunnassa. Yli 300 000 hehtaarin puistossa on säilynyt alkuperäistä sademetsää, ja siellä elää elefantteja ja gorilloita.
Hyde

Hyde voi tarkoittaa seuraavia:
Paikkoja

Hyden piirikunta, piirikunta Etelä-Dakotassa, Yhdysvalloissa
Hyden piirikunta, piirikunta Pohjois-Carolinassa, Yhdysvalloissa
Henkilöitä

Hyde, Hideto Takarai (s. 1969), japanilainen laulaja ja kitaristi
Hyde, sukunimenä:
Allan Hyde (s. 1989), tanskalainen näyttelijä
Anne Hyde (1637–1671), Englannin kuningas Jaakko II:n ensimmäinen vaimo
Arthur M. Hyde (1877–1947), yhdysvaltalainen poliitikko, Missourin kuvernööri
Cindy Hyde-Smith (s. 1959), yhdysvaltalainen poliitikko ja senaattori
Douglas Hyde (1860–1949), Irlannin presidentti 1938–1945
Edward Hyde (1609–1674), Clarendonin jaarli, englantilainen valtiomies ja historioitsija
Jonathan Hyde (s. 1948), australialais-englantilainen näyttelijä
Maureen Hyde, yhdysvaltalainen taidemaalari
Micah Hyde (s. 1974), englantilainen jalkapalloilija
Sam Hyde (s. 1985), yhdysvaltalainen koomikko, kirjailija ja näyttelijä
Sanna-June Hyde (s. 1976), englantilais-suomalainen näyttelijä
Hyde, kuvitteellisia henkilöitä:
Edward Hyde, tohtori Jekyllin alter ego Robert Louis Stevensonin romaanissa Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde sekä siihen perustuvissa elokuvissa
Mister Hyde, Calvin Zabo, superroisto Marvel-kustantamon sarjakuvissa
Perdita Hyde-Sinclair, englantilaisessa draamasarjassa Emmerdale
Hyde, lempinimenä:
Timo-Lauri ”Hyde” Hyytiäinen (1963–2004), suomalainen stand up -koomikko
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hyde”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Espoo Ciné

Espoo Cinén logo.
Espoo Ciné Kino Tapiolassa elokuussa 2024
Espoo Ciné International Film Festival on eurooppalaisen elokuvan festivaali, jota on järjestetty vuodesta 1990 Espoossa. Alun perin festivaali oli kuusipäiväinen tapahtuma elokuun loppupuolella, mutta vuonna 2017 festivaalin ajankohta siirtyi toukokuun alkuun ja 2019 se muuttui seitsenpäiväiseksi. Koronapandemian takia Espoo Cinén vuosien 2020 ja 2021 festivaalit järjestettiin poikkeuksellisesti elokuun lopussa. Vuonna 2022 festivaali siirrettiin pysyvästi takaisin elokuuhun. Elokuvafestivaalin järjestämisestä vastaa Espoon elokuvajuhlat ry (Esbo filmfestival rf), joka perustettiin 1989.
Espoo Cinéssä esitetään 70–100 pitkää uutta eurooppalaista elokuvaa sekä juhlistetaan kotimaista elokuvaa Kotimainen juhlaelokuva - ja Pohjoismaiset lyhytelokuvat -näytöksien muodossa (Nordic shorts). Lisäksi Espoo Ciné on ensimmäisenä suomalaisista elokuvafestivaaleista nostanut esille LGBT-elokuvia koostaen oman näytöskokonaisuuden niille vuodesta 2001 alkaen.
Ohjelmistoon on myös kuulunut ulkoilmanäytös aina vuoden 2017 ajankohdan muutokseen asti. Ulkoilmanäytökset tulivat takaisin ohjelmistoon vuonna 2021.
Vuonna 2017 kuitenkin perustettiin Ciné kylässä -näytöskokonaisuus, jossa festivaalivieraat pääsevät ennakkoon näkemään festivaalin elokuvatarjontaa kotimaisten lyhytelokuvien muodossa espoolaisten omissa kodeissa. Vuosina 1999–2013 Espoo Ciné oli mukana eurooppalaisessa Méliès International Festivals Federation -festivaaliverkostossa jakamassa Méliès d’Argent -palkintoa parhaalle eurooppalaiselle fantasiaelokuvalle.
Lisäksi osana festivaalia on järjestetty koululaisnäytöksiä, joista vuonna 2017 muodostui Junior Ciné näytöskokonaisuuden kasvettua. Nykyään Junior Ciné tarjoaa näytöksien lisäksi opetusmateriaalia sekä työpajoja opettajille ja päiväkoti- ja koululaisryhmille viiden päivän ajan Espoo Cinén festivaaliviikolla.
Espoo Cinén pääasiallisina esityspaikkoina ovat Espoon Tapiolassa sijaitsevat festivaalin oma elokuvateatteri Kino Tapiola sekä Espoon kulttuurikeskuksen Tapiola- ja Louhisali. Vuodesta 2010 alkaen festivaali laajeni järjestäen näytöksiä myös Leppävaaran Finnkino Sellossa (entinen Bio Rex Sello) ja Matinkylän Finnkino Omenassa. Vuosittain elokuvafestivaalilla käy noin 20 000 elokuvan ystävää ja vierailijaa.
Aiheesta muualla

Espoo Cinén kotisivut
Aleksi Salonen: Espoo Ciné 2014  20.9.2014. Filmgoer.fi. Arkistoitu 14.12.2014. Viitattu 14.11.2014.
Aleksi Salonen & Jouko Luhtala: Espoo Ciné 2013  12.9.2013. Filmgoer.fi. Arkistoitu 14.12.2014. Viitattu 14.11.2014.
Aleksi Salonen: Espoo Ciné 2012  17.8.2012. Filmgoer.fi.[vanhentunut linkki]
Aleksi Salonen: Espoo Ciné 2011  29.8.2011. Filmgoer.fi.[vanhentunut linkki]
Kalle Karinen: Espoo Ciné 2010  15.9.2010. Elitisti.
Ilja Rautsi: Espoo Ciné 2009  4.9.2009. Elitisti.
Ilja Rautsi: Espoo Ciné 2008  28.8.2008. Elitisti.
Ilja Rautsi: Espoo Ciné 2007  29.8.2007. Elitisti.
Ilja Rautsi: Espoo Ciné 2006  4.9.2006. Elitisti.
Tuhat

| Luonnolliset luvut |
| --- | --- |
 1000 Malline:Luvut 1000-1010 
Kardinaaliluku:  tuhat
Järjestysluku:  tuhannes
Tekijät:  1, 2, 4, 5, 8, 10, 20, 25, 40, 50, 100, 125, 200, 250, 500, 1000
Alkutekijät:   2^{3}\cdot 5^{3}
Roomalainen numero:  M
Binääriluku:  1111101000
Oktaaliluku:  1750
Duodesimaaliluku:  6B4
Heksadesimaaliluku:  3E8
Vigesimaaliluku:  2A0
Tuhat on luonnollinen luku 1 000. Se tarkoittaa kymmentä sataa. SI-järjestelmässä sitä vastaava kerrannaisyksikkö on kilo, ja tuhannesosaa vastaa milli.
Tuhat on suurin jo muinoin suomen kielessä tunnettu tasaluku. Siitä on kuitenkin saatu yhdistelemällä ja kertomalla vielä suurempia lukuja, kuten kaksituhatta. Tuhannen alkuperä on balttilaisissa kielissä, joista se on lainautunut ehkä pronssikaudella. Miljoona sen sijaan on uudehko laina; se on tunnettu vasta suomen kirjakielessä.
Kaikilla suuremmilla tasaluvuilla, kuten 10 000 ja 100 000, ei enää ole omaa sanaa, vaan vain tietyillä tuhannen kerrannaisilla kuten miljoonalla ja miljardilla. Samoin tuhatta suurempia ja tuhannesosaa pienempiä kerrannaisyksiköitä on vain tuhannen ja tuhannesosan kerrannaisille.
Matematiikassa

1000 on yhdistetty, runsas ja puolitäydellinen luku.
1000 on kuutioluku:  10^{3}.
1000 on onnellinen luku kymmenjärjestelmässä:  1^{2}+0^{2}+0^{2}+0^{2}=1.
1000 voidaan muodostaa kahden neliöluvun summana kahdella tavalla:  30^{2}+10^{2} tai  26^{2}+18^{2}.
1000 voidaan muodostaa kolmen neliöluvun summana kahdella tavalla:  30^{2}+8^{2}+6^{2} tai  24^{2}+18^{2}+10^{2}.
Promille tarkoittaa yhtä tuhannesosaa.
Muissa yhteyksissä

Tonni on massan yksikkö, joka vastaa tuhatta kilogrammaa.
Tuhannen markan seteleitä oli Suomessa käytössä useita eri aikoina.
Terminator 2 – Tuomion päivä -elokuvassa esiintyy kuvitteellinen T-1000-robotti.
Amiga 1000 on tietokone.
Sega SG-1000 on pelikonsoli.
Simca 1000 on henkilöauto.
Tuhat yötä on suomalainen kappale ja albumi.
Tuhathuokoiset on eläimiin kuuluva heimo.
Tuhatjalkaiset on eläimiin kuuluva alajakso.
Tuhatkauno eli kaunokainen on kasvilaji.
Tuhatlehtinen eli mille-feuille on leivonnainen.
Tuhatvuotinen valtakunta oli natsi-Saksan itsestään käyttämä nimitys.
Herra Heinämäki ja Leijonatuuliviiri

| Herra Heinämäki ja Leijonatuuliviiri |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Matti Grönberg   Pekka Karjalainen
Käsikirjoittaja:  Timo Kahilainen   Heikki Salo
Tuottaja:  Timo Kahilainen
Säveltäjä:  Janne Louhivuori   Heikki Salo   Timo Kahilainen
Kuvaaja:  Harri Räty
Leikkaaja:  Kimmo Taavila
Lavastaja:  Marjatta Kuivasto
Pääosat:  Heikki Hela Adalmiina Pelli
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Jackpot Films
Ensi-ilta:   23. joulukuuta 2011
Kesto:  94 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 600 000 €
Katsojat:  45 491
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herra Heinämäki ja Leijonatuuliviiri on 23. joulukuuta 2011 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva, jonka ohjasivat Matti Grönberg ja Pekka Karjalainen.
Tarina

Elokuvan alku sijoittuu vuoteen 1808. Maantierosvo Jeppe Antinpoika ryöstää arkun, joka on täynnä kultakolikoita ja jalokiviä. Hän käyttää kolikot, mutta säästää arkun ja jalokivet. Hän jättää arkkuun muistikirjaan kirjoittamansa viestin, jossa hän paljastaa piilottavansa jalokivet hirren koloon taloon, jonka katolla on leijonatuuliviiri.
Elokuvan tapahtuma-aika siirtyy nykyaikaan, kun kaupunkilaistyttö Aurora saapuu kesäksi maanviljelijä Herra Heinämäen luo lomailemaan. Aurora tapaa Herra Heinämäen naapurin Jaakko Kakerbergin ja ystävystyy tämän kanssa. Jaakko kertoo, että hänen perheensä kotona on alkanut tapahtua outoja asioita ja hänen leipuri-isänsä Heimo Kakerbergin liiketoimintaa on sabotoitu.
Aurora kuulee Herra Heinämäeltä, että hän ja Heimo Kakerberg olivat aikoinaan rakentaneet kakkukoneen, jolla perhe pyöritti suosittua leipomoaan. Herra Heinämäki ja Kakerbergit korjaavat pitkään rikki olleen koneen. Yhtäkkiä kone alkaa ensin savuta ja sitten räjähtää. Heimo loukkaantuu ja joutuu sairaalaan. Paikalle saapuu kaksi paikallista poliisia; Reppanainen ja konstaapeli Mutka. He antavat Jaakon äidille Liisalle sakot luvattomasta räjähtelevän koneen rakentamisesta. Liisan kerrottua perheensä rahaongelmista Mutka kehottaa heitä myymään talon.
Herra Heinämäki huomaa, että räjähdys johtui kakkukoneen säiliössä olevista papiljoteista. Aurora päättää selvittää, kuka onnettomuuden takana on.
Eräänä iltana Aurora huomaa, kuinka Kakerbergien leipomosta juoksee ulos mies, jolla on päällään mustat vaatteet. Toisena päivänä Kakerbergeille saapuu terveystarkastaja, joka sulkee leipomon sieltä löytyneiden rottien takia. Katsojille selviää, että konstaapeli Mutka oli vienyt rotat leipomoon ja että terveystarkastaja oli Mutkan vaimo. Myöhemmin Mutka varastaa ystävien Kakerbergeille uistimia myymällä keräämät rahat.
Aurora ja Herra Heinämäki keksivät, että Kakerbergejä kiusannut henkilö oli todellisuudessa Mutka. Samaan aikaan Kakerbergit ovat myymässä taloaan Mutkalle. Aurora, Herra Heinämäki ja ystävät ottavat Mutkan kiinni Kakerbergien talolla. Mutka paljastaa löytäneensä Jeppe Antinpojan muistikirjan poliisitalon ullakolta ja halunneensa jalokivet itselleen. Kohteekseen hän valitsi Kakerbergien talon, koska sen katolla oli leijonatuuliviiri. Herra Heinämäki kertoo, että leijonatuuliviiri on alun perin hänen talostaan, ja että hän oli antanut sen lahjaksi Kakerbergeille. Lopuksi Mutka joutuu vankilaan, Reppanaisesta tulee konstaapeli ja Kakerbergit korjaavat kakkukoneensa. Herra Heinämäki puolestaan paljastaa luulleensa löytämiään jalokiviä värikkääksi lasiksi ja tehneensä niistä uistimia.