stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aladdin (vuoden 1992 elokuva)
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomalainen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Scott Weinger (dialogi) Brad Kane (laulu) | Sami Aarva | Aladdin |
| Robin Williams | Vesa-Matti Loiri | Henki |
| Linda Larkin (dialogi) Lea Salonga (laulu) | Ulla Hakola | Jasmine |
| Jonathan Freeman | Jarkko Rantanen | Jafar |
| Frank Welker | Frank Welker | Abu  Rajah |
| Douglas Seale | Veikko Honkanen | Sulttaani |
| Charlie Adler | Veikko Honkanen | Gazeem |
| Gilbert Gottfried | Seppo Pääkkönen | Jago |
| Jim Cummings | Seppo Pääkkönen | Razoul (kookas vartija) |
| Corey Burton | Antti Pääkkönen | Prinssi Ahmed |
| Robin Williams (dialogi)  Bruce Adler (laulu) | Antti Pääkkönen | Kauppias (Tarinan kertoja ja tunnusmusiikin esittäjä) |
| Frank Welker | Jonathan Hutchings | Ihmeiden onkalo |
|  | Pekka Lehtosaari, Antti Pääkkönen, Seppo Pääkkönen, Markku Riikonen, Esa Saario | sivuäänet |
Suomenkielinen toteutus

Tuotantotalo Werne Oy
Johto: Tauno Satomaa
Ohjaaja: Juha Tikka
Kuoro: Espoon Candomino-kuoron laulajia Susanna Haavisto & Kaija Kärkinen
Ääni ja Miksaus:
Dialogi: Jari Ikonen
Laulut: Magnus Axberg
Loppumiksaus: SES-sound
Tuotanto:  Ari Parviainen & Jaana Rask
Käännös, ohjaus, dialogi ja laulut: Pekka Lehtosaari
Musiikki

Alan Menken, Howard Ashman, Tim Rice
"Arabian Nights" / "Arabian yöt" - esitys Bruce Adler / Antti Pääkkönen
"One Jump Ahead" / "Askelta edellä" - esitys Brad Kane, kuoro / Sami Aarva, kuoro
"Friend Like Me" / "Ei kaveria parempaa" - esitys Robin Williams / Vesa-Matti Loiri
"Prince Ali" / "Prinssi Ali" - esitys Robin Williams, kuoro / Vesa-Matti Loiri, kuoro
"A Whole New World" / "Se on kuin yö" - esitys Lea Salonga, Brad Kane / Sami Aarva, Ulla Hakola
"Prince Ali Reprise" / "Prinssi Ali (Repriisi)" - esitys Jonathan Freeman / Jarkko Rantanen
Sanoituksiin tehty muutos

Elokuvan alkuperäisversiossa Arabian Nights (Arabian Yöt) -kappaleen sanat mainitsevat korvien irti leikkaamisen ja kuvailevat ruumiinrangaistuksia barbaariseksi mutta kodikkaaksi käytännöksi. Yhdysvaltojen arabiväestö piti tätä loukkaavana, joten myöhemmin julkaistuissa versioissa säkeitä on muutettu niin, että ne kuvailevatkin autiomaan laajuutta ja kuumuutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aladdin (vuoden 1992 elokuva) Wikimedia Commonsissa
Amiga 1200

Amiga 1200 lisälaitteineen
Amiga 1200 (A1200) oli Commodoren kotimarkkinoille suunnattu kolmannen sukupolven Amiga-tietokone. Se julkaistiin lokakuussa 1992, 399 punnan hintaan Isossa-Britanniassa ja 599 dollarin hintaan Yhdysvalloissa.
Edeltäjiensä tapaan (Amiga 500, Amiga 600) A1200:n keskusyksikössä oli sisäänrakennettuna näppäimistö ja levykeasema. Mukana tuli 2 megatavua keskusmuistia, Commodoren kolmannen sukupolven piirisarja, AGA-piirisarja (Advanced Graphics Architecture) ja AmigaOS 3.0 -käyttöjärjestelmä. Suorittimena toimi 32-bittinen Motorolan MC68EC020 CISC-suoritin (68020 24-bittisellä muistiosoituksella) 14 MHz:n taajuudella. Laajennusta varten A1200:ssa oli muisti-/suoritinliitin, ns. kelloportti ja PCMCIA-portti.
Koska keskusyksikön ns. chip-muisti jaettiin suorittimen, video- ja äänipiirien kesken, muistin lisääminen yli kahden megatavun (eli ns. fast-muisti) kasvatti suuresti A1200:n nopeutta. Tietokonetta nopeuttavia kolmannen osapuolen turbokortteja tuli pian saataville (mm. Motorolan 68020-, 68030-, 68040-, 68060- ja myöhemmin PowerPC-suorittimilla varustettuja). Monet aktiivikäyttäjät ovatkin varustaneet omat Amiga 1200 -koneensa tornikoteloilla, turbokorteilla, PCMCIA-verkkokorteilla, SCSI-ohjaimilla, PCI-väyläkorteilla ja niihin kytkettävillä PCI-näytönohjaimilla, verkkokorteilla, äänikorteilla, televisiokorteilla ja USB-ohjaimilla.
Toisin kuin A500 ja A600, jotka olivat pieniä päivityksiä vuonna 1985 julkaistuun alkuperäiseen Amiga 1000:een, Amiga 1200 oli merkittävä askel eteenpäin, sillä siinä oli nelinkertaisesti enemmän suoritintehoa ja suuresti paremmat graafiset ominaisuudet. Amiga 1200:n perusmallissa ei tosin ollut lainkaan Fast-muistia, mikä heikensi potentiaalista suorituskykyä pahoin. Fast-lisämuistin hankkimisesta tulikin eräänlainen välttämättömyys A1200-käyttäjien keskuudessa. A1200 menestyi varsin hyvin, vaikkei yhtä hyvin kuin A500. A1200 on nykyään suosituin Amiga-malli niiden harrastajien joukossa, jotka eivät vain pelaa pelejä. A1200 julkaistiin aikana, jolloin PC:t olivat jo selvästi lujittamassa asemaansa kotitietokoneiden käyttäjien parissa.
Vaikkakin Amiga 1200:n graafiset ominaisuudet pärjäsivät verrattuna Intelin 386-, 486- ja Pentium-pohjaisiin PC-koneisiin, monissa PC-klooneissa oli enemmän suoritintehoa ja monin verroin enemmän ohjelmia. PC-tietokoneiden osien suuresta tuotannosta ja siitä seuraavasta yksikköhintojen putoamisesta johtuen ei ollut enää helppoa valmistaa huokeita ja PC:lle tehokkuudessa pärjääviä tietokoneita, kuten vielä Amiga 500:n ilmestymisen aikoihin. A1200:lle julkaistiin lopulta PCI-väyläkortti, jonka avulla tornikotelossa olevaan A1200:n pystyi kytkemään tavallisia halpoja ja yleisiä PCI-kortteja. Tämä paransi A1200:n laajennettavuutta ja käytettävyyttä huomattavasti. Vaikkei Commodore koskaan julkaissut mitään virallisia tietoja myyntiluvuista, on arvioitu että Commodore myi hivenen alle miljoona laitetta maailmanlaajuisesti ennen ajautumistaan konkurssiin huhtikuussa 1994.
A1200 tuli uudelleen myyntiin 1995, kun Amigan rippeet oli myyty Escomille, mutta uudet yksiköt olivat yhä samanhintaisia kuin vuonna 1992.
Malleja

Amiga 1200
Amiga 1200HD/40 – 40 megatavun kiintolevyllä varustettu A1200
Escom A1200 – Escom AG:n myyntiin palauttama A1200, kyseessä ei ole klooni.
Teknisiä yksityiskohtia

Tekniset ominaisuudet:
Suoritin: Motorola 68EC020 @ 14,19 MHz (PAL) tai 14,32 MHz (NTSC)
RAM-muisti: 2 megatavua Chip-muistia, laajennettavissa maks. 8 MB muistikortilla tai turbokortilla olevalla maks. 256 MB 32bit SIMM-muistilla.
Grafiikka: AGA-piirisarja (väripaletti 16,8 miljoonaa väriä)
Äänet: 4-kanavainen stereoääni, 8-bittinen
ROM-muisti: 512 kilotavua
Käyttöjärjestelmä: Kickstart 3.0 / 3.1
PCMCIA tyyppi II -laajennusportti
IDE-ohjain
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amiga 1200 Wikimedia Commonsissa
http://www.ntrautanen.fi/computers/commodore/a1200.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Ana Nova

| Ana Nova> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1975 (ikä 49)
Pornonäyttelijä
Taiteilijanimet:  Anna Nova, Ana Nove, Tara Young, Katherina
Aktiivisena:  2001–
Elokuvien määrä:  154
Hiusten väri:  musta/ruskea/blondi
Pituus:  168 cm
Paino:  58 kg
Aiheesta muualla
Kotisivut
IMDb
Ana Nova (s. 5. kesäkuuta 1975 Magdeburg, Itä-Saksa) on saksalainen pornonäyttelijä. Hän muutti Berliiniin teini-ikäisenä ja myöhemmin aloitti mallina ja striptease-tanssijana. Vuodesta 2000 lähtien hän siirtyi eurooppalaisiin hardcore-pornoelokuviin. Hän muutti Los Angelesiin ja teki ensiesiintymisensä Yhdysvaltain markkinoilla 2002. Hän oli ehdolla Adult Video Newsin AVN Awards-palkinnon saajaksi parhaan ulkomaisen naispuolisen esiintyjän luokassa. Hän on esiintynyt IAFD:n tietojen mukaan 154:ssä pornoelokuvassa.
Aiheesta muualla

Ana Nova Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Annett Böhm

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Annett Böhm vuonna 2007. |  Annett Böhm vuonna 2007. |  Annett Böhm vuonna 2007. |  |
Maa:  Saksa
Naisten judo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Ateena 2004 | 70 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Osaka 2003 | 70 kg |  |
Annett Böhm (s. 8. tammikuuta 1980 Meerane) on saksalainen judoka. Hän kilpaili 70 kilogramman sarjassa.
Böhm osallistui Ateenan olympialaisiin 2004 ja Pekingin olympialaisiin 2008. Hän saavutti Ateenassa olympiapronssia ja oli Pekingissä viides. Maailmanmestaruuskilpailuissa Böhm sai pronssia vuonna 2003 Osakassa.
Saksan mestaruuden Böhm voitti vuosina 2001 ja 2002.
Johanna Tuomela

Johanna Mirjami Tuomela (o.s. Paunonen; 13. huhtikuuta 1973 Pori – 14. toukokuuta 2020 Turku) oli suomalainen syöpätutkija.
Tuomela valmistui Turun yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 2001. Hän väitteli tohtoriksi syöpäbiologiasta vuonna 2010. Väitöskirjassaan hän muun muassa osoitti alendronaatin pienentävän eturauhassyöpää sekä emokasvaimen että etäpesäkkeiden osalta. Väitöskirjatyön tulokset toivat myös lisää tietoa kasvaimen kasvuun ja leviämiseen vaikuttavista tekijöistä kasvaimen mikroympäristössä. Vuosina 2010–2011 Tuomela oli syöpäkeskuksen post doc -tutkijana Alabaman yliopistossa, Birminghamissa. Siellä hän löysi kolmoisnegatiivisen, erityisen huonoennusteisen rintasyöpien alaryhmän. Tuomela palasi Suomeen ja perusti oman tutkimusryhmänsä, joka muun muassa tutki Tollin kaltaisen reseptori 9:n merkitystä syövässä ja kehitti modernein kuvantamismenetelmin toteutettua syöpämallinnusta. Tuomela oli Turun yliopiston solubiologian dosentti ja opetti pitkään biolääketieteen laitoksella. Hän toimi myös Turun Syöpätutkijat ry:n hallituksessa. Tuomela oli tuottelias julkaisija. Hän osallistui moniin tärkeisiin Turun yliopiston PET-tutkimuksiin sekä biopankki- ja syöpähankkeisiin. Hän oli myös perustamassa tautimallinnuksen ympärillä toimivia start up -yrityksiä.
Tuomela sairasti jo Yhdysvalloissa viettämänsä post doc -jakson aikana kohdunkaulan syövän, joka hoidettiin siellä. Suomeen palattuaan hän sairastui rintasyöpään, joka uusiutui neljä vuotta myöhemmin etäpesäkkeisenä. Tuomela puhui julkisuudessa myös potilaan näkökulmasta varsinkin uusien syöpälääkkeiden saatavuuden ja korvattavuuden ongelmista. Hän kuoli rintasyöpään 47-vuotiaana.
Amanda Maier-Röntgen

Amanda Maier-Röntgen
Carolina Amanda Erika Maier-Röntgen (o.s. Maier; 20. helmikuuta 1853 Landskrona – 15. heinäkuuta 1894 Amsterdam) oli ruotsalainen säveltäjä ja viulisti.
Elämä > Lapsuus ja opiskeluaika

Röntgenin isä Carl Eduard Maier oli muuttanut Landskronaan Riedlingenistä Saksasta. Hän työskenteli Ruotsissa sokerileipurina, muusikkona ja opettajana. Äiti Elisabeth Sjöbeck oli kotoisin Landskronan lähialueilta. Maier sai opetusta viulun- ja kosketintensoitossa isältään ennen kuin aloitti opiskelun Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian opetusinstituutiossa vuonna 1869. Vuonna 1873 hän valmistui ensimmäisenä naisena koskaan musikdirektör-arvolla. Valmistujaiskonsertissaan huhtikuussa 1873 hän soitti urkuja ja viulua. Ohjelmaan kuului hänen oma sävellyksensä, romanssi viululle. Elokuusta 1873 kesäkuuhun 1876 Maier opiskeli viulunsoittoa Engelbert Röntgenin sekä harmoniaa ja sävellystä Carl Reinecken ja Ernst Richterin johdolla Leipzigin konservatoriossa. Näiden opintojen tueksi hän sai keväällä 1874 tuhannen riikintaalerin stipendin Ruotsin kuninkaallisesta musiikkiakatemiasta.
Maier sävelsi ja konsertoi jo opiskeluaikanaan. Kesällä ja syksyllä 1875 hän vietti aikaansa Landskronassa yksiosaisen viulukonserton säveltämisen parissa. Tämän teoksen hän esitti Hallessa 10. joulukuuta 1875 ja sitten 8. helmikuuta 1876 Leipzigissa Carl Reinecken johtaman Gewandhaus-orkesterin kanssa.
Elämä > Aktiivinen ura muusikkona

Maier suoritti kolme laajaa konserttikiertuetta vuosina 1876–1880. Heinä-elokuussa 1876 hän piti konsertteja Etelä-Ruotsissa laulaja Louise Pykin ja pianisti Augusta Kiellanderin kanssa. Saman vuoden lokakuun 18. päivänä hän soitti Malmön teatterissa järjestetyssä konsertissa kuningas Oskar II:n läsnäollessa. 18. marraskuuta 1876 Maier esitti oman viulukonserttonsa Felix Mendelssohnin viulukonserton ohella Tukholman kuninkaallisessa oopperassa. Tukholmassa hän tapasi Edvard Griegin, josta tuli yksi hänen läheisimmistä ystävistään. Hän vietti Leipzigissa ajat, jolloin ei ollut konsertoimassa Skandinaviassa.
Maierilta julkaistiin vuonna 1878 h-mollissa sävelletty viulusonaatti, jonka hän oli omistanut isälleen. Saman vuoden toukokuusta heinäkuuhun Maier kiersi Pykin, Kiellanderin ja laulaja Sven Vilhelm Lundvikin kanssa Ruotsin ja Norjan kaupunkeja, joissa he pitivät kaikkiaan 31 konserttia. Kesällä 1879 Maier meni Leipzigissa kihloihin Julius Röntgenin (opettajansa Engelbert Röntgenin pojan) kanssa. Syyskuusta marraskuuhun 1879 Maier oli jälleen kiertueella Pykin ja Kiellanderin kanssa. Tällä kertaa matka tehtiin Helsingin ja Viipurin kautta Pietariin, josta palattiin Helsingin, Turun, Maarianhaminan ja Uppsalan kautta Malmöhön.
Elämä > Aika avioliitossa

Kevään 1880 Maier vietti Röntgenin kanssa Amsterdamissa, ja heinäkuussa 1880 pariskunta vietti häänsä Landskronassa. Pariskunta asettui Amsterdamiin. Avioliitosta syntyi kaksi lasta: Julius (s. 1881) ja Engelbert (s. 1886). Naimisissa ollessaan Maier-Röntgen keskittyi perhe-elämään ja konsertoi julkisesti vain harvoin. Vuonna 1885 hän kuitenkin esiintyi miehensä järjestämässä konsertissa viulisti Joseph Cramerin kanssa. Maier-Röntgenin ja Röntgenin kotia Amsterdamissa käytettiin myös muusikoiden kokoontumisiin. Vieraina olivat muiden muassa Anton Rubinstein, Joseph Joachim, Clara Schumann, Edvard Grieg, tämän puoliso Nina Grieg ja Johannes Brahms. Parin lähimpiin ystäviin kuuluivat Heinrich ja Elisabeth von Herzogenberg sekä viimeisinä vuosina Viggo de Neergaard, ja tämän puoliso, J. P. E. Hartmannin lapsenlapsi Bodil de Neergaard.
Maier-Röntgenin terveys heikkeni toisen pojan syntymän jälkeen. Vuonna 1887 hän sairastui keuhkopussintulehdukseen, jonka vaikutuksista toipuminen oli vaikeaa. Syksyllä 1888 Maier-Röntgen lähti Nizzaan keuhkojensa hoitamista varten. Siellä hän myös tapasi ystävänsä Heinrich ja Elisabeth von Herzogenbergin. Talvella Maier-Röntgen soitti Elisabeth von Herzogenbergin kanssa Brahmsin viulusonaatteja, ja vuonna 1889 hän soitti ne uudemman kerran Clara Schumannin kanssa. Syksyn 1889 Maier-Röntgen vietti lääketieteellisessä tarkkailussa Davosissa ja seuraavan talven Nizzassa.
Maier-Röntgen palasi Amsterdamiin vuonna 1890 ja jatkoi siellä poikiensa musiikkikasvatusta. Vuonna 1891 hän sävelsi viimeisen suurimuotoisen teoksensa, pianokvarteton e-mollissa. Vuonna 1892 hän esitti miehensä kanssa tämän  Aus Jotunheim -sarjan. Viimeisinä kesinään Maier-Röntgen vietti aikaansa Tanskassa, Ruotsissa ja Norjassa. Hän sai majoittua kesällä 1889 tapaamansa tanskalaisen Neergaardien pariskunnan Fuglsang-linnassa Tanskassa, jossa hän osallistui kesäkonsertteihin. Hieman ennen Maier-Röntgenin kuolemaa hänen miehensä kirjoitti Griegille, että Maier-Röntgen ei tuntenut oloaan sairaaksi ja näytti voivan hyvin. Hän myös opetti poikiaan vielä vain tunteja ennen kuolemaansa. Vuoden 1891 pianokvartetto esitettiin vasta Maier-Röntgenin kuoleman jälkeen konsertissa Amsterdamissa.
Sävellystuotanto

Maier-Röntgenin tunnetuimmat sävellykset ovat vuoden 1878 viulusonaatti, Sechs Stücke (Kuusi kappaletta) viululle ja pianolle (1879) sekä vuoden 1891 pianokvartetto. Sechs Stücke -teoksessa on pohjoismaisen kansanmusiikin vaikutteita. 1880-luvun musiikissaan Maier-Röntgen omaksui vahvoja vaikutteita Brahmsilta ja Griegiltä. Jouluaattona 1891 valmistunut pianokvartetto on neliosainen ja osoittaa Brahmsin sekä aikansa kamarimusiikin hyvää tuntemusta. Monet Maier-Röntgenin teoksista ovat kuitenkin kadonneet. Häneltä säilynyt musiikki koki uutta suosiota 1990-luvulla.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Jeesus (elokuva)

| Jeesus> Jesus |
| --- | --- |

Ohjaaja:   John Krish  Peter Sykes 
Käsikirjoittaja:  Barnet Bain
Perustuu:  Luukkaan evankeliumiin
Tuottaja:   Richard F. Dalton  John Heyman 
Säveltäjä:   Luigi Patruno  Luciano Salvemini 
Kuvaaja:  Mike Reid
Pääosat:   Brian Deacon  Joseph Shiloach  Rivka Neumann 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Inspirational Films  The Genesis Project 
Ensi-ilta:   19. lokakuuta 1979  14. maaliskuuta 1986 (Suomi) 
Kesto:  120 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jeesus (engl. Jesus, myös nimellä The Jesus Film) on vuonna 1979 valmistunut yhdysvaltalainen elokuva. Elokuva perustuu Luukkaan evankeliumin kuvaukseen Jeesuksen elämästä, kuolemasta ja ylösnousemuksesta. Se on käännetty 1 070 eri kielelle. Elokuvasta on tehty myös lyhennetty lasten versio Jeesuksen jäljillä, josta on tehty käännös 132 kielelle. Jeesus-elokuvan ovat ohjanneet australialainen Peter Sykes ja englantilainen John Kirsh. Jeesuksen roolissa nähdään Brian Deacon.
Jeesusta on sanottu maailman katsotuimmaksi ja laajimmin levitetyksi elokuvaksi, sillä sitä käytetään edelleen ahkerasti lähetystyössä ja erilaisissa evankelioivissa missioissa sekä uskontotunneilla kouluissa. Elokuvaa on jaettu aktiivisesti myös Suomessa.
Alun perin Jeesuksen taustalla on maailmanlaaja evankelioimisjärjestö Campus Crusade for Christ. Se tuotti elokuvan, joka tuli Yhdysvalloissa teattereihin loppuvuodesta 1979. Elokuvan tuotantokustannukset olivat kuusi miljoonaa silloista dollaria. Jeesus-elokuvan levittämiseksi ja käyttämiseksi evankelioimisen välineenä perustettiin The Jesus Film Project.
The Jesus Film Projectin tuorein elokuva on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Jeesuksen elämää naisnäkökulmasta tarkasteleva Magdalena: Released from Shame.
Aiheesta muualla

Jeesus Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Jesus Film Media: Jeesus-elokuvan suomenkielinen versio
Annette Bergbo

| Annette Bergbo |
| --- | --- |

Ahvenanmaan maakuntapäivien edustaja
 11. joulukuuta 2019–  
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. marraskuuta 1953 (ikä 70)
Kansalaisuus:   suomalainen  ahvenanmaalainen (kotiseutuoikeus)
Ammatti:  toimittaja
Tiedot
Puolue:  Hållbart initiativ
Annette Bergbo (s. 13. marraskuuta 1953) on ahvenanmaalainen eläköitynyt toimittaja ja poliitikko. Hän edustaa Hållbart initiativ -puoluetta, ja on sen toinen puheenjohtaja.
Ensimmäistä kertaa maakuntapäivien edustajaksi Bergbo valittiin vuonna 2019, kun Alfons Röblom nousi maakuntahallitukseen kehitysministeriksi. Hän istuu maakuntapäivien laki- ja kulttuurivaliokunnan jäsenenä sekä itsehallintopoliittisen lautakunnan varajäsenenä. Lisäksi Bergbo on istunut mm. Euroopan alueiden komitean varajäsenenä vuodesta 2020 lähtien.
Andrea’s Best Balkan Hits

| Andrea's Best Balkan Hits Andrea |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 3. heinäkuuta 2017
 Tyylilaji: pop-folk
 Levy-yhtiö: Andrea Production
Andrea muut julkaisut
| Loša (EP) 2012 | Andrea's Best Balkan Hits 2017 |   |
Andrea's Best Balkan Hits bulgarialaisen pop-folk -laulaja Andrean kokoelma-albumi, joka julkaistiin.
Kappaleet

Neblagodaren – 3.45
Laja Go S Tebe – 3.57
S Teb da Budem Pak – 4.11
Izlaji Me – 3.11
Moyata Poroda – 3.40
Upotrebena – 3.26
Dai Mi Vsichko – 3.21
Dokosvai Me – 3.31
Dokrai – 3.32
Haide Opa – 4.05
Losha – 3.38
Samo Moi – 3.59
Probvai Se – 3.29 (feat. Azis)
Na Eks – 4.06 (feat. Ork. Kristali)
Sex Za Den – 3.34 (feat. Fiki Storaro)
Kusai Etiketa – 4.00
Nai-Dobrata – 3.19
Edno – 3.33 (feat. Boris Dali)
Men Si Tursil – 3.24
Alexander Julius Silfversvan

Alexander Julius Silfversvan (23. joulukuuta 1831 Pietari – 14. maaliskuuta 1908 Tallinna, Vironmaan kuvernementti, Venäjä) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali.
Silfversvanin vanhemmat olivat kenraalimajuri Claes Ernst Silfversvan ja Albertina Gustava Ammondt ja puoliso vuodesta 1859 Elisabet Mihailovna Ruzi. Kenraalimajuri Otto Johan Niklas Silfversvan oli hänen veljensä ja kontra-amiraali Teodor Ernst Silfversvan hänen velipuolensa. Alexander Julius Silfversvan tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun 1841, jossa hänet ylennettiin gardemariniksi 1846. Valmistuttuaan hänet ylennettiin midshipsmaniksi 18. meriekipaasiin 1849 ja hän palveli 1849–1853 Itämerellä höyryfregateilla Hrabryj ja Rurik ja linjalaivoilla Sisoi Veliki ja Andrei. Syksyllä 1853 Silfversvan siirrettiin 7. meriekipaasiin. Krimin sodan aikana hän oli Rurikilla suojaamassa Kronstadtia 1854–1855. Huhtikuussa 1855 hänet ylennettiin luutnantiksi ja siirrettiin 8. meriekipaasiin Krimille. Hän haavoittui vaikeasti Sevastopolin puolustustaisteluissa, sodan loputtua hänet määrättiin höyrylaiva Fontankan päälliköksi huhtikuussa 1856.
Helmikuussa 1858 Silfversvan siirrettiin 25. meriekipaasiin ja hän tuli höyrylaiva Ilmenin päälliköksi 1860. Hänet siirrettiin takaisin 8. meriekipaasiin Krimille 1863, määrättiin höyrylaiva Nevan päälliköksi 1864 ja ylennettiin kapteeniluutnantiksi 1865. Tammikuussa 1870 hänet määrättiin monitori Sotnikin päälliköksi ja marraskuussa uudelleen Nevan päälliköksi. Hänet ylennettiin 2. luokan kapteeniksi 1873 ja 1. luokan kapteeniksi 1877. Vuosina 1880–1881 Silfversvan toimi Pietarin sotasataman merituomioistuimen va. jäsenenä, maaliskuussa 1883 hänet nimitettiin laivaston puolimeriekipaasin komentajaksi Tallinnaan. Eron sotapalveluksesta hän sai joulukuussa 1886 kontra-amiraalina.
Jeesus, ei vertaa sulle

Jeesus, ei vertaa sulle (Jeesuksen miss' on vertaa) on Olof Grenin 1778 julkaistu Sions Nya Sånger -kokoelmassa julkaistu laulu. Olof Gren (1716–1783) oli herrnhutilaispappi ja laulurunoilija. Laulun suomennos ilmestyi vuonna 1902 Merimieslähetysseuran julkaisemassa laulukokoelmassa.
Siionin laulut-kokoelmaan laulu tuli vuonna 1916, ja Pentti Koskelo uudisti sitä vuoden 1976 laulukirjaan. Uudistuksessa laulu sai vahvemman lestadiolaisen identiteetin.
Laulun sävelmä on ruotsalainen kansansävelmä, joka kertoo Pyhän Katariinan tarinan (Liten Karin). Sävelmä on julkaistu Suomessa koraalina jo vuonna 1868.
Julkaistu

Siionin laulut nro 63 Jeesus, ei vertaa sulle
Siionin matkalaulut nro 95 Jeesusta mihin vertaan
Sions Sånger nro 144 Var finns en vän som Jesus
Songs and Hymns of Zion nro 293 None can compare, dear Jesus
Hymns and Songs of Zion nro 506 To whom shall I compare thee
Alexander Jefremow

Alexander Jefremow (3. helmikuuta 1859 Helsinki – 8. heinäkuuta 1915 Helsinki) oli suomalainen kouluylihallituksen tarkastaja ja valtioneuvos.
Jefremowin vanhemmat olivat kauppias Alexander Jefremow ja Paraskeva Murawjew. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1877 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1884 ja filosofian maisteriksi 1886. Hän opiskeli sen jälkeen Moskovan yliopistossa ja muualla Venäjällä.
Jefremow toimi venäjän kielen opettajana useissa eri kouluissa muun muassa Suomen Kadettikoulussa Haminassa. Vuonna 1891 hänet nimitettiin valvomaan venäjän kielen opetusta Suomen oppilaitoksissa. Vuonna 1901 hänestä tuli kouluylihallituksen venäjän kielen opetuksen vanhempi tarkastaja ja tätä virkaa hän hoiti kuolemaansa saakka. Jefremow kuoli 56-vuotiaana heinäkuussa 1915.
Jefremow oli naimisissa vuodesta 1895 Vera Aladinin kanssa.
Johannes Brost

| Johannes Brost |
| --- | --- |
 Johannes Brost vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Edvard Johannes Brost Forssell
Syntynyt: 25. syyskuuta 1946  Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 4. tammikuuta 2018 (71 vuotta) Lund, Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1973–2018
Palkinnot
 Guldbagge-palkinto (2013) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Edvard Johannes Brost Forssell (25. syyskuuta 1946 Tukholma – 4. tammikuuta 2018 Lund) oli ruotsalainen näyttelijä, joka esiintyi teatterissa, televisiossa ja elokuvissa. Hänet muistetaan varsinkin televisiosarjasta Varustamo. Hän työskenteli 1970-luvulla myös Åbo Svenska Teaterissa. Hänelle myönnettiin parhaan miespääosan Guldbagge-palkinto vuonna 2013 elokuvasta Avalon.
Brost osallistui keväällä 2017 Ruotsin Tanssii tähtien kanssa -ohjelmaan Let's dance. Hän kuoli syöpään tammikuussa 2018.
Aiheesta muualla

Johannes Brostin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Johannes Blokland

Johannes ("Hans") Blokland (s. 5. maaliskuuta 1943) on alankomaalainen poliitikko. Hän kuuluu ChristenUnie - Staatkundig Gereformeerde Partij -puolueeseen ja oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 1994–2009. Europarlamentissa hän kuului Itsenäisyys/demokratia-ryhmään.
Blokland syntyi Oegstgeestissä, Etelä-Hollannissa, ja sai taloustieteen tohtorinarvon vuonna 1976.
Aiheesta muualla

Johannes Blokland Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.