stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dadeus Grings

Dadeus Grings
Dadeus Grings (s. 7. syyskuuta 1936 Porto Alegre) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Porto Alegren arkkihiippakuntaan Antonio Samorè 23. joulukuuta 1961, ja hänet nimitettiin São João da Boa Vistan hiippakunnan piispaksi 23. tammikuuta 1991. Tomás Vaquero konsekroi hänet 15. maaliskuuta Alfredo Vicente Schererin ja Aloísio Sinésio Bohnin avustamana.
Grings sai 12. huhtikuuta 2000 nimityksen Porto Alegren koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 7. helmikuuta 2001 hänestä tuli sen arkkipiispa.
Charles G. D. Roberts

Charles G. D. Roberts
Charles George Douglas Roberts (10. tammikuuta 1860 - 26. marraskuuta 1943) oli kanadalainen runoilija ja kirjailija. Häntä pidetään kanadalaisen runouden isänä, ja hän oli ensimmäisiä kansainvälisen maineen saavuttaneita kanadalaisia kirjailijoita. Suomessa Roberts tunnetaan eläintarinoistaan ja luonnonhistoriaa käsittelevistä romaaneistaan.
Lapsuus ja nuoruus

Charles George Douglas Roberts syntyi 10. tammikuuta 1860 Douglasissa, New Brunswickissa vanhimpana Emma Wetmore Blissin ja George Goodridge Robertsin kuudesta lapsesta. Isä oli anglikaanisen kirkon pappi. Roberts varttui 14-vuotiaaksi Westcockin kylässä lähellä Sackvillea. Hän kävi kotikoulua isänsä opetuksessa. Perheen muutettua Frederictonin kaupunkiin  hän kävi siellä lukion ja valmistui New Brunswickin yliopistosta.
Ura

Roberts työskenteli ensin opettajana ja toimittajana kunnes vuonna 1885 hänet valittiin Nova Scotian King's Collegen englannin, taloustieteen ja ranskan professoriksi. Hän toimi virassa vuoteen 1895. Ensimmäinen runokokoelmansa hän julkaisi 20-vuotiaana v. 1879. Seuraavana vuonna hän solmi avioliiton Mary Isabel Fenetyn kanssa. Pariskunta sai neljä lasta.
Roberts muutti vuonna 1897 ilman perhettään New Yorkiin, missä hän joutui taloudellisista syistä siirtymään kirjoittamaan proosaa, joka tuotti taloudellisesti paremmin kuin runous.
Ennen paluutaan Kanadaan vuonna 1925 Roberts ehti aloittaa freelancerina, työskennellä toimittajana New Yorkissa ja palvella 1. maailmansodassa Britannian ja Kanadan armeijassa; hän piti luentoja ja kiersi Euroopassa, Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa sekä julkaisi kirjoja. Euroopan vuosinaan hän asui Lontoossa. Kanadaan, Torontoon palattuaan hän jatkoi väsymättä ponnistelujaan kanadalaisen kirjallisuuden hyväksi ja aloittelevien kirjailijoiden tukemiseksi ja alkoi taas itse kirjoittaa runoja, jotka ilmestyivät kahdessa kokoelmassa.
Roberts sai lukuisia tunnustuksia  runsaasta ja monipuolisesta tuotannostaan ja vaikutuksestaan Kanadan kirjallisuuteen. Hänet lyötiin ritariksi vuonna 1935.
Ensimmäisen vaimonsa kuoleman jälkeen Roberts meni naimisiin Joan Montgomeryn kanssa vuonna 1943. Charles G.D. Roberts kuoli Torontossa 26. marraskuuta 1943.
Tuotanto

Roberts oli monipuolinen kirjoittaja. Hän julkaisi runojen lisäksi romaaneja ja Kanadan historiaa ja luontoa käsitteleviä tietokirjoja, matkakirjoja ja fiktiota. Hän aloitti runojen kirjottamisen jo teini-iässä ja saavutti merkittävän aseman runoilijana.
Suomessa Roberts tunnetaan eläintarinoistaan, joissa hän hyödynsi varhaisia kokemuksiaan luonnonvaraisista eläimistä New Brunswickin  rannikon merellisissä suometsissä. Robertsia pidetään toisena modernin eläintarinan luojista Ernest Thompson Setonin kanssa. Roberts oli kiinnostunut eläinpsykologiasta ja hyläten sekä uskon sokeisiin vaistoihin että eläimen inhimillistämisen pyrki kuvaamaan eläimiä realistisesti niiden luonnollisessa ympäristössä ja soveltamaan psykologian ja biologian tutkimustuloksia.  Robertsin tarinat on kerrottu todellisten eläinten näkökulmasta ja hän halusi palauttaa ihmisen luonnon yhteyteen.  Tarinoista monet ovat jännityskertomuksia, joissa neuvokkaimmat selviytyvät vihamielisen ympäristön asettamista haasteista, usein sattuman avustuksella. Roberts julkaisi kaikkiaan noin 200 eläintarinaa yli kahdessakymmenessä kokoelmassa.   mutta kaikkia ei ole suomennettu.
Robertsin teoksista on ilmestynyt suomeksi kolme romaania: I.K. Inhan suomentama Aarniometsän sydän (WSOY, 1916), joka kertoo keskelle erämaata muuttaneen perheen suhteesta villieläimiin,  ensimmäisistä ihmisistä ja esihistoriallisen ajan eläimistä  kertova Ihmiselon aamuna - romaani maailman aamuhämärästä (Kirja, 1921) Alli Niemisen suomentamana ja myöhemmin lyhennettynä nimellä Tulen löytäjät sekä Lyyli Vihervaaran suomentama Punakettu -  kertomus sen seikkailurikkaasta elämästä Ringwaakin saloilla ja kuinka se lopulta voitti heimonsa viholliset ( Karisto 1920), joka nimensä mukaisesti on ketun "elämäkerta".
Robertsin eläinkertomuksia on julkaistu suomeksi kolmena kokoelmana.  Eläinvaltiaita ( WSOY 1917) sisältää kymmenen tarinaa, jotka on kääntänyt suomeksi I. K. Inha. , Korven kulkuri - lukuja luonnon kirjasta  -kokoelmassa ( Karisto 1918) on viisi Hertta Enkvistin suomentamaa eri eläimiä käsittelevää kertomusta  ja Ilmari Hildénin kokoama Luonnon kätköistä : eläinkertomuksia ( WSOY 1926).
Lisäksi erillisinä tai antologioissa ovat ilmestyneet kertomukset Miten kissasta tuli Robinson Crusoe, Voikko : hevostarina ja Metsässä
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Charles G.D. Robertsin e-kirjoja Projekti Lönnrotissa
Vapaasti ladattava Punakettu  E-kirjana Gutenberg-projektissa
Chalkidikín kristillinen näyttely

| Chalkidikín kristillinen näyttely Έκθεση «Χριστιανική Χαλκιδική» |
| --- | --- |
 Chalkidikín kristillisen näyttelyn rakennus.
Tyyppi:  museo
Sijainti:  Ouranoúpoli, Aristotélis, Chalkidikí, Keski-Makedonia, Kreikka
Koordinaatit:  40°19′31″N, 23°58′47″E
 fiChalkidikín kristillinen näyttely 
   
Chalkidikín kristillinen näyttely (kreik. Έκθεση «Χριστιανική Χαλκιδική», Ékthesi «Christianikí Chalkidikí»), myös Ouranoúpolin kristillinen näyttely (Χριστιανική Έκθεση Ουρανούπολης, Christianikí Ékthesi Ouranoúpolis), on museo Ouranoúpolin kylässä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se esittelee nimensä mukaisesti kristillistä aineistoa eri puolilta Chalkidikía.
Museo toimii Vatopédin luostarin entisessä, 1700-luvulla rakennetussa arsanáksessa eli venesuojassa bysanttilaisaikaisen Prosfórion tornin vieressä, lähellä Athoksen yhteysalusten satamaa.
Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä varhaiskristilliseltä, bysanttilaiselta ja jälkibysanttilaiselta ajalta. Kokoelmissa on muun muassa Nikítin Pyhän Sofronioksen ja Pyhän Georgioksen varhaiskrillisten basilikakirkkojen osia, kuten joonialaisia kapiteeleja; Pyhän Anastasia myrkytyksestä vapauttajan luostarin Pyhän Kolminaisuuden kappelin seinämaalauksia 1500–1600-luvuilta; sekä 11 suurempaa ja kolme pienempää ikonia, jotka ovat peräisin Chalkidikín kirkoista ja luostareista, ja joista vanhimmat ovat 1700-luvulta. Kokoelmiin kuuluu myös keramiikkaa, öljylamppuja, rahoja ja koruja.
Museon kokoelmia.
Museon kokoelmia.
Pyhän Sofronioksen ja Pyhän Georgioksen basilikakirkkojen osia.
Pyhän Kolminaisuuden kappelin seinä­maalauksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chalkidikín kristillinen näyttely Wikimedia Commonsissa
Dadra ja Nagar Haveli

| Dadra ja Nagar Haveli> Intian osavaltiot ja territoriot |
| --- | --- |

 Sijainti
Valtio:  Intia
Osavaltioksi:  8. marraskuuta 1961[lähde? ]
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Silvassa
Pinta-ala:  491 km² (32.)
Väkiluku:  220 490 (-.)
Kielet:  marathi, gudžarati
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  IN-DN
Dadra ja Nagar Haveli (marathiksi दादरा आणि नगर-हवेली, Dādarā āṇi Nagara-Havelī, gudžaratiksi દાદરા અને નગરહવેલી, Dādarā ane Nagarahavelī) oli Länsi-Intiassa sijaitseva liittovaltion alue. Alueen pääkaupunki oli Silvassa. Dadran ja Nagar Havelin pinta-ala oli 491 km2 ja asukasluku on 220 490 (2001). Alueen viralliset kielet olivat marathi ja gudžarati.
Vuonna 2020 Dadra ja Nagar Haveli sekä Daman ja Diu yhdistyivät uudeksi territorioksi nimeltä Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu.
Dadra ja Nagar Haveli
Cover You

| Cover You Morning Musume |
| --- | --- | --- |

Cover-albumin tiedot
 Julkaistu: 26. marraskuuta 2008
 Tyylilaji: J-pop, disko, jazz, rock
 Levy-yhtiö: Zetima
Morning Musumen muut julkaisut
| Morning Musume All Singles Complete: 10th Anniversary 2007 | Cover You 2008 | Platinum 9 Disc 2009 |
Singlet albumilta Cover You
 ”Pepper Keibu” Julkaistu: 24. syyskuuta 2008
Cover You on Morning Musumen ensimmäinen cover-albumi, joka julkaistiin 26. marraskuuta 2008.
Kappaleet

Nagisa no Sinbad (渚のシンドバッド) – 2.37
Dou ni mo Tomaranai (どうにもとまらない) – 2.53
Izakaya (居酒屋) (Ai Takahashi, Hiroshi Itsuki) – 3.52
Pepper Keibu (ペッパー警部) (ALBUM Ver.) – 4.26
Shiroi Chou no Samba (白い蝶のサンバ) – 3.28
Seishun Jidai (青春時代) – 3.05
Ringo Satsujin Jiken (林檎殺人事件) – 4.25
Romance (ロマンス) (ALBUM Ver.) – 3.41
Machi no Akari (街の灯り) (Ai Takahashi, Risa Niigaki) – 3.37
Koi no Dial 6700 (恋のダイヤル６７００) – 3.04
Pin Pon Pan Taisou (ピンポンパン体操) (Eri Kamei, Aika Mitsui, Reina Tanaka, Sayumi Michishige, Koharu Kusumi, Li Chun, Qian Lin) – 4.18
Watashi no Aoi Tori (わたしの青い鳥) – 3.18
Johnny e no Dengon (ジョニイへの伝言) (Eri Kamei, Risa Niigaki, Reina Tanaka) – 3.57
UFO – 3.08
Charles Galton Darwin

| Charles Galton Darwin |
| --- | --- |
 Charles Galton Darwin
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. joulukuuta 1887 Cambridge, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 31. joulukuuta 1962 (75 vuotta) Cambridge, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kansalaisuus:  brittiläinen
Arvonimi: KBE
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Trinity College, Cambridgen yliopisto
Instituutti:  Christ's College, National Physical Laboratory, California Institute of Technology, Edinburghin yliopisto, National Physical Laboratory
Tutkimusalue:  fysiikka
Palkinnot:  Royal Medal (1935), Royal Societyn jäsen
Charles Galton Darwin (18. joulukuuta 1887 – 31. joulukuuta 1962)  oli englantilainen fyysikko, joka toimi National Physical Laboratoryn johtajana toisen maailmansodan aikana. Hän oli matemaatikko George Howard Darwinin poika ja Charles Darwinin pojanpoika.
Tausta

Darwin syntyi tiedemiessukuun Newnham Grangessa, Cambridgessä, Englannissa. Hän oli matemaatikko George Darwinin poika ja Charles Darwinin pojanpoika. Hänen äitinsä oli Lady Darwin, Mayd de Puy, joka oli kotoisin Philadelphiasta, Yhdysvaltain Pennsylvaniasta. Darwinin vanhempi sisar oli taiteilija Gwen Raverat, ja hänen nuorempi sisarensa Margaret meni naimisiin Geoffrey Keynesin, taloustieteilijä John Maynard Keynesin veljen kanssa. Hänen nuorempi veljensä William Robert Darwin oli lontoolainen osakevälittäjä. Darwin opiskeli Marlborough Collegessa vuosina 1901–1906 ja sen jälkeen matematiikkaa Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa, jossa hän suoritti MA-tutkinnon vuonna 1910.
Perhe

Vuonna 1925 Darwin meni naimisiin Katharine Pemberin kanssa, joka oli matemaatikko ja Francis William Pemberin tytär. He saivat kolme poikaa ja yhden tyttären:
Cecily Darwin (s. 1926), röntgenkristallografian tutkija, meni vuonna 1951 naimisiin philadelphialaisen John Littleton]]in kanssa.
George Pember Darwin (1928–2001), tietojenkäsittelyn tutkija, meni vuonna 1964 naimisiin Angela Huxleyn kanssa, joka oli David Bruce Huxleyn tytär, kirjailija Leonard Huxleyn pojantytär ja "Darwinin bulldoggiksi" kutsutun Thomas Huxleyn pojanpojantytär.
Henry Galton Darwin (1929–1992), Britannian ulkoministeriön virkamies
Francis William Darwin (1932–1999), eläintieteilijä ja Lontoon yliopiston opettaja
Edward Leonard Darwin (s. 1934), siviili-insinööri.
Charles Galton Darwin kuoli vuoden 1962 viimeisenä päivänä Newnham Grangessa Cambridgessä, samassa talossa, jossa oli syntynytkin. Hänet tuhkattiin Cambridgen krematoriossa 4. tammikuuta 1963. Hänen hautamuistomerkkinsä on Cambridgessä St. Botolphin kirkkomaalla.
Julkaisut

The New Conceptions of Matter (1931)
Charles Galton Darwin: Tuleva maailma: Seuraavat miljoona vuotta ihmiskunnan historiassa.  (The Next Million Years)  Suomentanut Tauno Tainio. Tammi, 1954 (engl. alkuteos 1952).  Teoksen verkkoversio.
Käännös suomeksi
Cosimo Rosselli

| Cosimo Rosselli |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1439 Firenze
Kuollut: 1507 (67–68 vuotta) Firenze
Taiteilija
Taidesuuntaus:  quattrocento
Cosimo Rosselli (1439 Firenze – 1507 Firenze) oli italialainen taidemaalari.
Elämä ja ura

Neljätoistavuotiaana hänestä tuli Neri di Biccin oppilas, ja vuonna 1460 hän työskenteli serkkunsa Bernardo di Stefano Rossellin avustajana. Ensimmäinen Giorgio Vasarin mainitsema Cosimon teos on San Ambrogion kirkossa Firenzessä, Neitsyt Marian taivaaseenastuminen. Samassa kirkossa on erään kappelin seinällä Rossellin fresko, jota Vasari kehuu suuresti, erityisesti Giovanni Pico della Mirandolan muotokuvan vuoksi. Rosselli vietti jonkin aikaa myös Luccassa, jossa hän maalasi useita alttaritauluja eri kirkkoihin. Vuonna 1480 paavi Sixtus IV kutsui Rossellin yhdessä Firenzen päämaalareiden kanssa Roomaan avustamaan Sikstuksen kappelin freskojen maalaamisessa.
Rossellin laatimat freskot ovat taitavasti sommiteltuja ja toteutettuja ja värimaailmaltaan harmonisia. Vasarin kertomus siitä, että paavi ihaili Rossellin maalauksia enemmän kuin hänen taitavampien maalariveljiensä maalauksia, ei kuitenkaan liene kovin perusteltu. Hänen maineensa perustuu pikemminkin hänen läheiseen ystävyyteensä Benozzo Gozzolin kanssa. Rossellin Sikstuksen freskot maalasi osittain hänen apulaisensa Piero di Cosimo, joka sai nimensä Cosimo Rossellin mukaan. Hänen toinen kuuluisa oppilaansa oli Fra Bartolommeo.
Laintaulujen antaminen, Sikstuksen kappeli
Viimeinen ehtoollinen, Sikstuksen kappeli
Vuorisaarna, Sikstuksen kappeli
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cosimo Rosselli Wikimedia Commonsissa
Christian Nassif

Christian Nassif Djigadui (s. 1. tammikuuta 1994 Bangui, Keski-Afrikan tasavalta) on keskiafrikkalainen uimari. Vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa hän osallistui miesten 50 metrin vapaauintiin ja saavutti 55. eli neljänneksi matalimman sijan. Vuoden 2016 kesäolympialaisissa Rio de Janeirossa hän osallistui jälleen 50 metrin vapaauintiin. Tällä kertaa hän pääsi 84. eli toiseksi matalimmalle sijalle.
Aiheesta muualla

Christian Nassif Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
London 2012: Christian Nassif (Arkistoitu versio) (englanniksi)
Chrétien Matawo Bakpessi

Chrétien Matawo Bakpessi (1924 Yadé – 27. huhtikuuta 1992) oli togolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1952 ja nimitettiin Sokodén hiippakunnan johtoon 9. elokuuta 1965. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Grégoire-Pierre XV Agagianian, jota avustivat Robert-Casimir Tonyui Messan Dosseh-Anyron ja Jérôme-Théodore Lingenheim.
Bakpessi kuoli virassa. Lingenheim oli ollut hänen edeltäjänsä, ja hänen seuraajakseen nimitettiin Ambroise Kotamba Djoliba.
Chrétien Waydelich

Chrétien Waydelich (28. marraskuuta 1841 Strasbourg – 7. syyskuuta 1917 Pariisi) oli ranskalainen kroketinpelaaja ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa kahden pallon yksinpelissä vuoden 1900 olympialaisissa Pariisissa.
Hän voitti lisäksi pronssia yhden pallon yksinpelissä.
Cinque Torri

| Cinque Torri> Cinque Torri di Averau, Fünf Türme |
| --- | --- |
 Cinque Torrin huippuja nähtynä Passo Falzaregosta, lännen suunnalta.
Maantiede
Sijainti:  Belluno, Italia
Päävuoristo:  Dolomiitit, Alpit
Korkein kohta
Nimi:  Torre Grande
Korkeus meren-pinnan tasosta:  2 361 m
Sijainti:  Belluno, Italia
Cinque Torri on Italian Dolomiiteilla sijaitseva vuoriryhmä. Ryhmän korkein huippu on Torre Grande (2 361 m).
Ryhmän viisi päähuippua ovat:
Torre Grande, ryhmän korkein torni, joka koostuu kolmesta pienemmästä huipusta: Cima Nord, Cima Sud ja Cima Ovest
Torre Seconda, myös Torre del Barancio tai Torre Romana
Terza Torre, myös Torre Latina
Quarta Torre, koostuu kahdesta erillisestä huipusta, jotka ovat Torre Quarta Bassa ja Torre Quarta Alta
Quinta Torre, myös Torre Inglese
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
DJ Konnat

| DJ Konnat> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1991–1992
Tyylilaji:  rap, pop, huumorimusiikki
Kotipaikka:  Jyväskylä
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Tomi Saari, rap   Jari-Pekka Styrman, rap  
Levy-yhtiö:  EMI Finland  
Infobox OKNimi-testi OK: 
DJ Konnat oli suomalainen vuosina 1991–1992 toiminnassa ollut humoristista rap-musiikkia esittävä yhtye. Yhtyeen lauluosuuksista vastasivat Tomi Saari ja Jari-Pekka Styrman.
Yhtyeen debyyttialbumi Maailman lyhin elämä? julkaistiin vuonna 1991. Seuraavana vuonna julkaistiin toinen studioalbumi 9700-DJ Konnat. Toisen studioalbumin avauskappale "9700-Irma" liittyi julkaisuaikanaan ajankohtaiseen seksipuhelintoimintaan. Muita yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Älä beibi peilaa", "Hillitse himosi" ja "Joopajoo (Aijaha)".
Diskografia

Maailman lyhin elämä? (1991)
9700-DJ Konnat (1992)
Charles Edward Stuart

Charles Edward Stuart, Allan Ramsayn maalaus noin vuodelta 1745. National Galleries Scotland.
Charles Edward Louis Philip Casimir Sylvester Maria Stuart (engl. Bonnie Prince Charlie) (31. joulukuuta 1720 Rooma – 31. tammikuuta 1788 Rooma) oli toinen James Stuartin ja Puolan kuningas Juhana III Sobieskin pojantyttären Maria Klementyna Sobieskan (1702–1735) pojista, lisänimeltään "nuori kruununtavoittelija" (the Young Pretender). Stuartit olivat katolisia, ja pojat syntyivät ja kasvatettiin isänsä maanpaon aikana Roomassa.
Vuodesta 1689 lähtien aina 1750-luvulle jakobiittiperimyksen eli Jaakko II:n katolisten perijöitten palauttaminen valtaistuimelle oli tärkein poliittinen liike Britanniassa, ja jolla oli sidosryhmiä myös ulkomailla.
Charlesin veljestä Henry Benedict Thomas Edward Maria Clement Francis Xavier Stuartista (1725–1807) tuli myöhemmin Yorkin kardinaaliherttua. Henry astui kirkon palvelukseen 1748 ja toimi pitkään kardinaalipiispana Ostiassa ja Velletrissä Rooman esikaupungeissa.
Nuoruus ja kasvatus

Charlesilla oli kotiopettajana myös protestantti, vaikka hänet kasvatettiin katoliseen uskoon. Hän oppi puhumaan italiaa, ranskaa ja englantia, mutta hänellä ei ollut yhtä varsinaista äidinkieltä eikä hän oppinut kunnolla lukemaan ja kirjoittamaan.
Stuarteilla oli sukua Charlesin isoisän Jaakko II:n aviottoman pojan James FitzJamesin kautta espanjalaisessa Lirian herttua-suvussa. Charlesin serkku Lirian herttua James Francis Fitz-James Stuart, otti mukaansa 13-vuotiaan pojan, jonka Espanjan Kaarle III oli nimittänyt tykistön kenraaliksi, katsomaan Ranskan ja Espanjan joukkojen suorittaman Gaetan kaupungin piiritystä vuonna 1734.
James Stuart kasvatti pojastaan maailmanmiestä esittelemällä hänet paavin kanssa Italian ylhäisölle ja lähettämällä hänet vuonna 1737 matkalle ympäri Italiaa eri kaupunkivaltioihin kuten Genovaan, Firenzeen, Parmaan, Bolognaan ja Venetsiaan, joissa hänet otettiin vastaan pojan omaksi järkytykseksi Albanyn herttuana eikä kuninkaallisena prinssinä, kuten hän oli itse kuvitellut. 20-vuotiaana hänestä oli tullut roomalaisen yläluokan merkittävä jäsen, hän oli mieltynyt alkoholiin ja hienoihin vaatteisiin, ja eli usein yli varojensa.
Poliittinen toiminta

Joulukuussa 1743 James Stuart nimesi Charlesin sijaishallitsija prinssiksi (Prince Regent) ja antoi hänelle valtuudet toimia omissa nimissään, koska hän ei enää itse pystynyt matkustamaan Britanniaan kuin rajoitetusti.
Charles matkusti Ranskaan vuonna 1744 ja yritti isänsä James Stuartin kanssa Ranskan laivaston avulla palauttaa Stuartien monarkian Skotlantiin vuoden 1745 jakobiittikapinassa. Britannia oli tuolloin keskittänyt joukkonsa Ranskaan Itävallan perimyssodassa. Jakobiittien joukot Charlesin johdolla saavuttivat aluksi useita voittoja, kuten Prestonpansin taistelussa syyskuussa 1745 Britannian vajaamiehistä armeijaa vastaan ja Falkirk Muirin taistelussa tammikuussa 1746. Charles joukkoineen kuitenkin voitettiin Cullodenin taistelussa huhtikuussa 1746. Cullodenin tappion jälkeen jakobiittiperimys menetti kannatuksensa ja poliittisen merkityksensä.
Charles pakeni englantilaisten joukkojen jahtaamana Ranskaan eikä enää saanut Ludvig XV:ltä lupausta sotilaallisesti tuesta. Hän yritti 1747 hakea sotilaallista tukea myös Espanjasta kuningas Ferdinand IV:ltä siinä onnistumatta. Tämän jälkeen välit Henry-veljeen ja isään huononivat ja katkesivat osittain kokonaan, koska Henry meni kirkon palvelukseen eikä jatkanut sukua.
Charles vietti raisua elämää Pariisissa mm. olemalla suhteessa naimisissa olevaan äitinsä puoleiseen serkkuunsa Marie Louise de La Tour d'Auvergne'en, joka synnytti myös pienenä kuolleen pojan. Charles pidätettiin ja karkotettiin Ranskasta vuonna 1748, koska Yhdistynyt kuningaskunta ei muuten suostunut allekirjoittamaan Aachenin rauhansopimusta Itävallan perimyssodan päätteeksi. Charles oleskeli tämän jälkeen Avignonin paavillisella alueella  ja Lothringenin herttuakunnassa, jotka eivät kuuluneet tuolloin Ranskalle. Hän teki useita salaisia matkoja Pariisiin ja jopa Lontooseen vuonna 1750.
Vuonna 1759 ranskalaisilla oli hetken aikaa suunnitelma Irlannin valtaamisesta ranskalaisten joukkojen tukemana, mutta Charles ei pystynyt kärjekkäällä idealismillaan vakuuttamaan Ranskan ulkoministeriä. Vielä vuonna 1771 Ranskan ulkoministeri kutsui Charlesin neuvonpitoon jakobiittien mahdollisesta maihinnoususta Englantiin, mutta tämä oli niin päihtynyt ettei kyennyt puhumaan ymmärrettävästi.
Paavi Klemens XI oli aikanaan tunnustanut James Stuartin Englannin, Skotlannin ja Irlannin oikeaksi kuninkaaksi ja antanut perheelle asunnon ja runsaan elatuksen. Charles oli ajanut katolisen kirkon ja Englannin poliittiset suhteet siihen pisteeseen, että yli 40 vuotta myöhemmin paavi Klemens XIII ei enää tunnustanut Charlesia Englannin ja Irlannin kuninkaaksi. Kuninkaallinen vaakuna poistettiin asuinpalatsi Palazzo Mutin julkisivusta ja elatus Vatikaanin rahakamarista lakkautettiin. Paavi salli kuitenkin Charlesin palata asumaan synnyinkotiinsa Palazzo Mutiin, mutta hän ei saanut enää tunnustusta Englannin kuningas Charles III:na, ei Ranskan eikä Espanjan kuninkaalta. Heti James Stuartin kuoleman jälkeen tammikuussa 1766 katolinen kirkko tunnusti Hannover-suvun Englannin lailliseksi hallitsijasuvuksi.