Strömberg (yritys)
Suuryritykseksi – Strömbergin toiminta Helsingin Pitäjänmäellä ja Vaasassa > Sotien jälkeinen sotakorvausaika ja vahva yrityksen kasvu

Sotien jälkeen Strömberg oli merkittävä tekijä niin Suomen sotakorvaustomituksissa kuin Suomen sähköistämisessä. Sotakorvaustuotteita olivat muuntajat, moottorit, generaattorit ja erilaiset kojeet. Strömbergin osuus Suomen sotakorvaustoimituksista oli noin 4 % – suurimmillaan se oli vuosina 1945, 1948 ja 1949 eli noina vuosina noin neljännes. Yrityksen kasvu sodan jälkeen vuodesta 1945 aina 1950-luvun aluun oli Strömbergin historian nopeinta. Strömberg nousi sotien jälkeen Suomen kymmenen suurimman teollisuusyrityksen joukkoon niin liikevaihdon kuin työntekijän määrän osalta.
Vaasan yksikön tuotanto pääsi käyntiin välittömästi sotien jälkeen 1945. Tuotantoyksiköt rakennettiin ns. Strömberg Parkin alueelle. Alueelle rakennettiin vuosina 1941–48 konetehdas, moottoritehdas ja kontaktoritehdas. Seuraavassa vaiheessa Parkin alueelle rakennettiin 1950–1956 muuntajatehtaat, liesitehdas ja korkeajännitelaboratorio. Vaasan tehtailla työskenteli parhaimmillaan 5 000 Strömbergin työntekijää. Suomalaisille kotitalouksille Strömberg tulikin tutuksi ennen kaikkea sähköliesistä, joiden tuotantoa varten perustettiin Vaasaan vuonna 1955 oma liesitehdas.
1960-luku oli vahvan tuotekehityksen aikaa. Vuonna 1965 tehty päätös rautateiden sähköistämisestä toi tilauksia Strömbergille. Strömberg toimitti yhdessä Valmetin kanssa VR:n tarvitseman sähköjunakaluston. Sähköjunien moottorikäyttöön Strömberg kehitti tyristorikäyttöisen tasavirtakatkojan. Vuonna 1970 Valtionrautatiet tilasi osana idänkauppaamme Sr1-sähkövetureita Neuvostoliitosta. Niihin tuli kuitenkin Strömbergin kehittämä tasavirtamoottoreille soveltuva veturin tehonsäätö- ja ohjauselektroniikka. 1970-luvun alussa Strömberg käynnisti vuosia kestäneen tutkimusohjelman, jota johti DI Martti Harmoinen ja joka tähtäsi vaihtovirtamoottorin taajuusmuuttajan kehittämiseen. Yksi keskeisistä asioista oli päätös käyttää pulssinleveystekniikkaa moottoriin kierrosnopeuden säätöön. Ensimmäinen suuri käyttökohde oli Helsingin metro, joka otettiin käyttöön 1982. Helsingin metrossa käyttöönotettua tekniikkaa ei oltu aikaisemmin käytetty missään. Helsingin metro oli maailman ensimmäinen taajuusmuuttajatekniikkaa ja oikosulkumoottoreita käyttävä kulkuneuvo.  Näin kehitetyt taajuusmuuttajat oikosulkumoottoreiden nopeuden säätöön nousivat keskeiseksi vientimenestykseksi. Elektroniikan mukaantulo tuli keskeiseksi tekijäksi Strömbergin tuotteissa. Puolijohdetekniikkaa käytettiin generaattorien jännitteen säätöön ja sen jälkeen paperikoneiden konekäyttöön. Tehoelektroniikan alueella markkinoille tuotiin elektroninen rele.
1980-luvun alussa Strömbergin omistajilla, joita olivat pääasiassa omat asiakkaat, ei ollut varaa rahoittaa yritystä. Oy Tampella Ab luopui jo vuonna 1975 taloudellisten vaikeuksien vuoksi Strömberg-omistuksestaan myyden ne Kymi-Kymmene Oy:lle. Lisäksi ASEA myi 1980-luvun alussa Strömberg-omistuksensa myös Kymi-Kymmenelle, jolloin Kymi-Kymmenen Strömberg-omistus nousi 75 %:iin. Lopulta vuonna 1983 kaksi yhtiötä, Kymi-Kymmene ja Oy Strömberg Ab, fuusoitiin Kymi-Strömberg Oy:ksi. Yhtiöllä oli tällöin kaksi tuotantoryhmää: teollisuusryhmä Kymi keskittyi metsä- ja kemianteollisuuteen sekä teollisuusryhmä Strömberg sähkö-, elektroniikka- ja metalliteollisuuteen. Fuusion keskeinen rakentaja oli vuodesta 1972 Strömbergiä johtanut vuorineuvos Fredrik Castrén, josta oli tullut Kymi-Strömbergin toimitusjohtaja fuusiovaiheessa, mutta hän sai väistyä vuonna 1986, kun kahden erilaisen yrityskulttuurin eli Kymin ja Strömbergin fuusio ei osoittautunutkaan menestykseksi.
Vähän myöhemmin siihen yhdistettiin vielä metsäteollisuusyritys Kaukas, jonka johtajana toimi Casimir Ehrnrooth. Ehrnrooth nousi Kymi-Strömbergin johtoon ja hänen johdollaan Strömbergin osuus myytiin ASEA:lle. Myynnin tavoitteena oli Kymi-Strömbergin omistajilla vahvistaa päätoimialaa eli metsäteollista osaa tulevia kansainvälisiä yhdentymisiä ajatellen.