stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lohjanharjuntie

Lohjanharjuntie eli Yhdystie 1125 on valtatien 25 vanha linjaus Lohjalla. Tie alkaa Lohjan aseman liikenneympyrästä ja päättyy Muijalaan, josta pääsee jatkamaan valtatietä 1 pitkin Helsinkiin tai takaisin valtatielle 25, joka jatkuu Mäntsälään asti. Tie oli aiemmin osana valtatietä 25. Muurlan ja Lohjan välisen moottoritien sekä Lohjan läntisen sisääntulotien uuden linjauksen valmistuttua nykyinen valtatie 25 linjattiin kulkemaan osittain valtatien 1 kautta, jolloin aiempi valtatien 25 linjaus muutettiin yhdystieksi 1125.
Tie 1125 toimii reittinä Perttilän ja Muijalan kauppakeskuksille sekä asutus- ja teollisuusalueille.  Päällysteet on uusittu lähes koko matkalta ja sinne on asennettu liikennevaloja, liikenteenjakajia ja tien nopeusrajoitus on koko matkan ajan 60 km/h. Tien nimi on koko matkalta Lohjanharjuntie.
Lähes kaikki Lohjalta itään, esimerkiksi Helsinkiin, suuntaavat linja-autot kulkevat tietä pitkin.
Lentokenttämetro

Lentokenttämetro on Helsingin kaupungin suunnitelma Helsingin metroverkon ulottamiseksi Helsinki-Vantaan lentoasemalle. Suunnitelman lähtöpaikkana on Pasila, jonne on suunniteltu Helsingin toisen metrolinjan alkuvaiheen pääteasema (toisen pääteaseman ollessa Kampissa, nykyisen metroaseman alla).
Helsingin kaupungin liikennelaitos (HKL) ja Helsingin kaupunkisuunnitteluvirasto aloittivat syksyllä 2005 selvitystyön suunnitellun toisen metrolinjan jatkamisesta Pasilasta Helsinki-Vantaan lentoasemalle.
Metron rakentamissuunnitelmien lisäksi on Kehäradan reitille rakennettu heinäkuussa 2015 käyttöön otettu Lentoaseman rautatieasema. Aseman yhteyteen voitaisiin myöhemmin rakentaa Lentokenttämetron metroasema.
Linjausvaihtoehdot

HKL on tilannut selvityksen eri linjausvaihtoehdoista ja niiden vaikutuksista alueen liikenteeseen. Selvitys valmistui huhtikuussa 2006, ja Helsingin kaupungin joukkoliikennelautakunta päätti kokouksessaan 4. toukokuuta 2006 jatkaa selvitystyötä, sekä lähettää jo valmistuneet selvitykset tiedoksi Vantaan kaupungille, liikenne- ja viestintäministeriölle, Ilmailulaitokselle ja YTV:lle.
Erillisiä linjausvaihtoehtoja esitettiin neljä, joista yhden kohdalla asemien määrästä esitettiin kaksi eri vaihtoehtoa. Eli käytännössä vertailussa oli lopulta viisi eri vaihtoehtoa:
Mahdollisimman suora tunneliyhteys Pasilasta Metsälän ja Maunulan kautta Vantaanporttiin ja edelleen Aviapoliksen kautta lentoasemalle
Mahdollisimman suora, väliasematon tunneliyhteys
Tuusulantietä seuraava, osittain maan pinnalla kulkeva vaihtoehto. Asemat Metsälässä, Maunulassa, Tikkurilantiellä ja lentoasemalla
Suora maankäyttölinja tunnelina. Asemat sijaitsevat Käpylän Olympiakylässä, Metsälässä, Maunulassa, Pakilassa, Paloheinässä, Tammistossa, Kartanonkoskella, Vantaanportissa, Aviapoliksessa sekä lentoasemalla
Viikin linja, jonka asemat sijaitsevat Kumpulassa, Viikissä, Kivikossa, Malmin lentoasemalla, Malmilla, Vantaanportissa, Aviapoliksessa sekä lentoasemalla
La Religieuse

| La Religieuse |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Guillaume Nicloux
Käsikirjoittaja:   Guillaume Nicloux  Jérôme Beaujour 
Perustuu:  Denis Diderotin romaaniin La Religieuse (1796)
Tuottaja:   Sylvie Pialat  Benoît Quainon 
Säveltäjä:  Max Richter
Kuvaaja:  Yves Cape
Leikkaaja:  Guy Lecorne
Pukusuunnittelija:  Anaïs Romand
Lavastaja:  Olivier Radot
Pääosat:   Pauline Étienne  Isabelle Huppert  Louise Bourgoin  Martina Gedeck  Françoise Lebrun 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Belgia  Saksa 
Tuotantoyhtiö:   Les films du Worso (Ranska)  Versus Production (Belgia)  Belle Epoque Films (Saksa) 
Levittäjä:  Mozinet
Ensi-ilta:   2013-2-1010. helmikuuta 2013 (Berliinin elokuvajuhlat, Saksa)  2013-3-2020. maaliskuuta 2013 (Ranskan ja Belgian teatteriensi-ilta)  2013-10-3131. lokakuuta 2013 (Saksan teatteriensi-ilta)  
Kesto:  114 minuuttia
Alkuperäiskieli:   ranska  (esiintyy myös latinaa) 
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
La Religieuse (saks. Die Nonne; kansainvälisesti The Nun) on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Guillaume Nicloux’n ohjaama ranskalais-belgialais-saksalainen draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Pauline Étienne, Isabelle Huppert, Louise Bourgoin, Martina Gedeck ja Françoise Lebrun.
La Religieuse perustuu Denis Diderotin samannimiseen romaaniin La Religieuse (1796), jonka pohjalta Guillaume Nicloux ja Jérôme Beaujour sovittivat elokuvan käsikirjoituksen. La Religieuse -romaanin ensimmäinen filmatisointi, ranskalainen draamaelokuva Nunna (ransk. La Religieuse tai Suzanne Simonin, la Religieuse de Diderot, 1966), oli Jacques Rivetten ohjaama. La Religieusen tuottajina olivat Sylvie Pialat ja Benoît Quainon. Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 2013 Berliinin elokuvajuhlilla, missä Guillaume Nicloux oli ehdokkaana pääkilpailussa parhaan elokuvan Kultaisen karhun saajaksi.
Juoni

1760-luvun Ranskaan sijoittuva La Religieuse kertoo 16-vuotiaasta Suzanne Simoninista (Pauline Étienne), jonka keskiluokkaiset vanhemmat (Martina Gedeck ja Gilles Cohen) lähettävät hänet nunnaluostariin vastoin hänen tahtoaan. Suzanne joutuu luostarissa täysin erilleen muusta yhteiskunnasta ja alkaa kapinoida alistavaa ja piinaavaa luostaria vastaan. Kun hän saa tietää olevansa avioton lapsi, hänellä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin sovittaa äitinsä synnit ryhtymällä nunnaksi. Pian Suzanne haluaa paeta uskonnolliselta tieltä ja yrittää purkaa valansa, kun hänelle lohtua ja piristystä tuonut abbedissa (Françoise Lebrun) kuolee. Abbedissan seuraaja sisar Christine (Louise Bourgoin) osoittautuu sadistiseksi ja julmaksi abbedissaksi, joka nöyryyttää Suzannea pahimmilla mahdollisilla tavoilla. Suzanne saa lopulta siirron Saint-Eutropen luostariin, jonka abbedissa (Isabelle Huppert) luo hänen kanssaan rakastavan siteen – sopimattomalla tavalla.
Tuotanto

La Religieusen kuvaukset alkoivat 24. tammikuuta 2012 ja päättyivät 12. maaliskuussa 2012. Elokuva kuvattiin Ranskassa ja Saksassa noin 5,5 miljoonan euron budjetilla. Ranskassa elokuvan kuvauspaikkoina olivat Château de Fléchèresin linna Fareinsin kunnassa ja Chartreuse de Pierre-Châtelin linnoitettu luostari Virigninin kunnassa Ainin departementissa sekä Château du Passagen linna Le Passagen kunnassa Isèren departementissa. Saksassa elokuvan kuvauspaikkoina olivat Baden-Württembergin osavaltiossa sijaitsevat Maulbronnin luostari Maulbronnin kaupungissa ja Bronnbachin luostari Wertheimin kaupungissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat ranskalainen Les films du Worso, belgialainen Versus Production ja saksalainen Belle Epoque Films.
La Religieusen virallinen ranskalainen traileri julkaistiin 1. helmikuuta 2013. Elokuvan virallinen saksalainen traileri julkaistiin 23. syyskuuta 2013.
Julkaisu ja vastaanotto

La Religieuse sai ensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla Saksassa 10. helmikuuta 2013. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa ja Belgiassa 20. maaliskuuta 2013. Elokuvan Saksan teatteriensi-ilta oli 31. lokakuuta 2013. Le Pacte oli elokuvan teatterilevittäjänä Ranskassa, O’Brother Distribution Belgiassa ja Camino Filmverleih Saksassa. Elokuva keräsi teatterikierroksensa aikana Ranskassa 240 036 ja Saksassa 9 180 katsojaa.
La Religieuse on saanut elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 75% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 5,9/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 12 arviointiin. 137 käyttäjästä 59% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,3/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan neljän arvostelun perusteella elokuva on saanut 51 pistettä sadasta mahdollisesta. Internet Movie Databasen 1 175 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,5/10.
La Religieuse julkaistiin Ranskassa DVD:lle 4. syyskuuta 2013. Elokuva julkaistiin Saksassa niin DVD:lle kuin blu-rayllekin 10. huhtikuuta 2014.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Ehdokas | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| Magritte | Paras naispääosa | Pauline Étienne | Voitto |
| Magritte | Paras ulkomaalainen yhteistuotantoelokuva | La Religieuse | Ehdokkuus |
| César | Lupaavin naisnäyttelijä | Pauline Étienne | Ehdokkuus |
| Lumières | Lupaavin nuori naisnäyttelijä | Pauline Étienne | Ehdokkuus |
| Berliinin elokuvajuhlien Kultainen karhu | Paras elokuva | Guillaume Nicloux | Ehdokkuus |
| Chicagon elokuvajuhlien yleisöpalkinto | Paras elokuva | Guillaume Nicloux | Ehdokkuus |
Aiheesta muualla

La Religieuse Internet Movie Databasessa (englanniksi)
La Religieuse AllMoviessa. (englanniksi)
La Religieuse AlloCinéssä (ranskaksi)
La Religieuse UniFrancessa (ranskaksi)
La Religieuse JP’s Box-Officessa (ranskaksi)
La Religieuse Rotten Tomatoes -sivustolla (englanniksi)
La Religieuse Metacriticissä (englanniksi)
Leander-luokka (fregatti)

| Leander |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  2 500-2 790 t (standardi) 2 962-3 300 t (max)
Pituus:  113,4 m
Leveys:  13,1 m
Syväys:  4,5 m
Koneteho:  2 x Babcock & Wilcox -öljypolttokattilaa, turbiinimoottori 30 000 hv (22,37 MW)
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  260
Aseistus
Meritorjunta:  2 x 4,5" (114 mm) Mk6 -tykkiä 1 x Mk.10 Limbo
Ilmatorjunta:  1 x GWS.24 GWS.24 Sea Cat 2 x Oerlikon 20 mm
Leander-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston 26 fregatin muodostama alusluokka.
Taustaa

Vuoden 1951 fregattien hankintaohjelman perusteella valmistettiin kaikkiaan 26 alusta, jotka muodostivat neljä toisiaan muistuttavaa luokkaa eli kuusi Whitby-luokan, kaksitoista Blackwood-luokan, neljä Salisbury-luokan ja neljä Leopard-luokan fregattia. Lisäksi tilattiin yhdeksän Rothesay-luokan alusta. Näiden lisäksi suunnitellut kolme Salisbury-luokan ja kolme Rothesay-luokan alusta eivät koskaan edenneet tilaukseen saakka, vaan niihin varatut varat käytettiin muihin hankintoihin. Hankintojen seurauksena laivastolla oli kuitenkin riittävä määrä moderneja saattajia, vaikka erikoistuneiden alusten palveluskäyttö ei ollutkaan kaikilta osin mielekästä. Toisaalta taloudellisesti ei ollut mielekästä ylläpitää neljää erilaista alustyyppiä ja olisi helpompaa ylläpitää yhtä alustyyppiä.
Suunnittelu

Luokan perustaksi päätettiin ottaa onnistuneeksi todettu tyyppi 12 (eli Whitby/Rothesay-luokka) ja siten runko ja propulsiojärjesltemänä ollut Y-100-höyrymoottori päätettiin säilyttää sellaisenaan. Kansirakenteet suunniteltiin kokonaan uudelleen yhdeksi kokonaisuudeksi, mikä sijoitettiin keskelle alusta kolmannekselle kokonaispituudesta. Takakannelle rakennettiin tilat Wasp-helikopterille. Lähes kaikki sisätilat oli ilmastoitu, mikä merkittävästi paransi toimintaedellytyksiä aluksella. Tämä toteutus nimettiin parannelluksi tyypiksi 12.
Alusten pääaseeksi valittiin 4,5 tuuman tykki Mk VI asennuksena, joka mahdollisti sekä pinta- että ilma-ammunnan. Tulenjohtokoneeksi asennettiin uusi MRS3-tulenjohtojärjestelmä, jonka apuna oli tyypin 903 tutka, aiemman Mk 6M suuntaimen tilalle. Lähi-ilmatorjunta-aseiksi asennettiin hangaarin katolle kaksi yksiputkista Boforsin 40 millimetrin tykkiä, vaikka suunnitelmiin kuului neliohjuksinen Sea Cat -ilmatorjuntaohjusjärjestelmä tutkineen. Boforsit asennettiin vain seitsemään ensimmäiseen alukseen ja loppuihin asennettiin Sea Cat -ohjukset. Ohjukset korvasivat myöhemmin Boforsit myös alkusarjan aluksilla.
1960-luvun lopulla Sea Cat -ohjusten lisäksi aluksille asennettiin kaksi Oerlikononin 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä yläkannelle maston kahtapuolen. Samalla aluksille asennettiin omasuojaksi Knebworth/Corvus-suojaheittimet maston sivuun häiritsemään merimaaliohjuksia. MRS3-järjestelmä korvattiin GWS22-järjestelmällä, joka muistutti aiempaa. Poikkeuksena oli HMS Naiad, jolle asennettiin yksinkertaistettu GWS20-järjestelmä.
Sukellusveneidentorjuntaan aluksille asennettiin kolmiputkinen Mk10 Limbo-sukellusveneentorjuntaheitin lentokannen takaosaan. Aluksille asennettiin tyypin 177, tyypin 170B, tyypin 162 ja tyypin 199 kaikuluotaimet. Tutkajärjestelmän ytimenä oli tyypin 965 tutka, jonka AKE1-antenniin oli asennettu omakonetunnistin. Antenni oli asennettu lyhyeen päämastoon. Tämän lisäksi oli ilma- ja merivalvontaa varten tyypin 993 tutka. Lisäksi mastoon oli asennettu HF/DF radioantennit sekä ECM laitteisto kupujen suojaan. Aluksella oli navigoinnin tukena tyypin 975 tai 978 tutka.
Kyösti Skyttä

Urho Kyösti Uljas Skyttä (13. helmikuuta 1925 Viipuri – 11. lokakuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän osallistui politiikkaan Liberaalisen Kansanpuolueen riveissä.
Uran alkuvaiheet

Kyösti Skyttä syntyi karjalaiseen evakkoperheeseen. Sodan takia perhe muutti Imatralle. Sisukas poika kirjoitti sukunsa ensimmäiseksi ylioppilaaksi vuonna 1945. Hän pääsi opiskelemaan Helsingin yliopistoon ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1951. Hänestä tuli idearikas ja aktiivinen yhteiskunnallinen keskustelija. Hänen ensimmäinen kirjansa oli Isänmaata etsimässä (1961). Presidentti Kekkonen kirjoitti tällöin hänelle, että oli suurella mielenkiinnolla lukenut kirjan, joka oli ”kauttaaltaan rohkeaa, mutta lujalla loogisella pohjalla olevaa tekstiä...”  - Myöhemmin Kyösti Skyttä piti tätä ensimmäistä kirjaa parhaimpanaan.
Skyttä oli kiinnostunut koulusta ja kasvatuksesta. Radiokeskustelussa vuonna 1962 hän arvosteli koululaitosta siitä, että se tekee lapsista passiivisia. Suomen kasvatusopillisen yhdistyksen pääsihteerinä (1962–1967) hän vaikutti keskeisesti siihen, että Suomeen perustettiin kesälukioita vuodesta 1965 lähtien ja sen jälkeen erikoislukioita, ensimmäisenä Savonlinnan Taidelukio 1967 ja Kuopion musiikkilukio 1968. Hän puolusti vahvasti tasa-arvoisia koulutusmahdollisuuksia ja peruskoulu-uudistusta. Näistä hän kirjoitti Veikko Lepistön kanssa pamfletin Heikot sortuu jo koulutiellä vuonna 1972.
Presidenttien muotokuvat

Talvella 1968 Kirjayhtymä pyysi häntä kirjoittamaan kirjan Urho Kekkosen elämästä ja poliittisesta toiminnasta. Kirjat Presidentin muotokuva I ja II valmistuivat 1969 ja 1970 ja niistä otettiin hyvän menekin ansiosta useita painoksia. Taustalla oli laaja kirjallinen lähdeaineisto, jonka lisäksi tekstiä elävöittävät monien haastateltavien kertomat yksityiskohdat ja sattumukset. Myös Kekkonen suhtautui hankkeeseen suopeasti ja antoi valaistusta moniin asioihin.
Kirjojen onnistuminen antoi Skytälle uskallusta tarttua kiperämpään asiaan ja jo vuonna 1971 hän sai valmiiksi kirjan sotasyylliseksi tuomitusta ja siihen asti paljolti vaietusta presidentti Risto Rytistä. Kirja Ei muuta kunniaa sai ansaittua huomiota ja siitä otettiin peräti kuusi painosta.
Kyösti Skyttä oli kiinnostunut Skyttä-sukujuuristaan ja sai aikaan Sukuseura Skytät ry:n perustamisen. Suku on lähtöisin Jääsken ja Antrean pitäjien rajalla Oravalanjärven rannalla sijainneesta Oravalan kylästä, minne Skytät olivat tulleet 1600-luvun loppupuolella.
Teoksia

Isänmaata etsimässä, Suomalaisia puheenvuoroja 4.  Kirjayhtymä 1961
Muuttuva maaseutu, toimittanut Kyösti Skyttä.  Kirjayhtymä 1962
Usko vai epäusko : epätieteellisiä tarkasteluja ihmisenä elämisestä.  Kirjayhtymä 1963
Kehittyvä yhteiskunta.  Kirjayhtymä 1967
Presidentin muotokuva : (Urho Kekkonen), osa 1.  Kirjayhtymä 1969, 2.–3. painos 1969
Kehittyvä Itä-Suomi, toimittaneet Kyösti Skyttä ja Kalle Justander.  Runo-Suomi, Lappeenranta 1969
Lukion yhteiskuntaoppi.  Kirjayhtymä 1970
Presidentin muotokuva : (Urho Kekkonen), osa 2.  Kirjayhtymä 1970, 2. painos 1970
Ei muuta kunniaa : Risto Rytin kujanjuoksu 1939–1945.  Kirjayhtymä 1971, 2.–4. painos 1971, 5. painos 1979, 6. painos 1989
Heikot sortuu jo koulutiellä, tekijät Veikko Lepistö ja Kyösti Skyttä.  Otava 1972
Kaupungin Kyllikki.  Kirjayhtymä 1972
Peruskoulun yhteiskuntaoppi, tekijät Kyösti Skyttä, Kaarlo Kovalainen, Eero Sairanen; piirrokset: Juhani Huovio.  Kirjayhtymä 1972
Jos presidentti pitäisi päiväkirjaa.  WSOY 1973
Akatemiataistelu 1945–1948 : kirja sodanjälkeisestä Suomesta.  WSOY 1975
Oisko maata armaampaa eli Suomalainen minä.  WSOY 1977
Ison hoitajan maa vai inhimillisen kasvun yhteiskunta.   WSOY 1979
Kilpamorsei eli Kihut Vuokse varrel : kolminäytöksinen näytelmä.  Omakustanne 1979
Tuntematon Kekkonen.  Kirjayhtymä 1980
Tuntematon Snellman, tekijät Kyösti Skyttä ja Päivi Skyttä.  Kirjayhtymä 1981
Sanovat, että Suomi on syrjässä : mielipiteitä.  Librum, Helsinki 1982
Palkinnot

Suomen maakuntakirjailijain kirjallisuuspalkinto 1980
Aiheesta muualla

Kyösti Skyttä puhuu koululaitoksesta, Kasvatus itsenäiseksi ihmiseksi Ylen elävä arkisto
Kyösti Skyttä puhuu aikakauslehdistä, Aikakauslehtien puijattavat ja paijattavat Ylen elävä arkisto.
Live at the Astoria

| Live at the Astoria Radiohead |
| --- | --- | --- |

DVD-julkaisun tiedot
 Äänitetty : 27. toukokuuta 1994
 Julkaistu: 13. maaliskuuta 1995 (VHS) 21. marraskuuta 2005 (DVD)
 Tuottaja(t): Sarah Bayliss
 Ohjaaja: Brett Turnbull
 Kesto: 01.06.50 (PAL DVD)
muut julkaisut
|   | Live at the Astoria  |   |
Live at the Astoria on Radioheadin videotallenne, joka julkaistiin vuonna 1995 VHS:nä ja vuonna 2005 DVD:nä. Se taltioitiin yhtyeen konsertissa Lontoon Astoria-musiikkiklubilla 27. toukokuuta 1994. Se tuli tunnetuksi lähinnä siksi, että esitetyt kappaleet julkaistiin The Bends -albumilla vasta kymmenen kuukautta tallenteen jälkeen. Live at the Astoria on Radioheadin ainoa konserttivideotallenne.
The Bendsin versio ”My Iron Lung” -kappaleesta on miltei sama kuin Live at the Astorialla, vain Thom Yorken lauluosiot laulettiin uudelleen. Yhtyeen mielestä energistä live-esiintymistä ei voitaisi toistaa studiossa.
Kappaleet

”You” (3:48)
”Bones” (3:08)
”Ripcord” (3:17)
”Black Star” (3:44)
”Creep” (4:10)
”The Bends” (3:56)
”My Iron Lung” (5:06)
”Prove Yourself” (2:24)
”Maquiladora” (3:16)
”Vegetable” (3:14)
”Fake Plastic Trees” (4:29)
”Just” (3:43)
”Stop Whispering” (5:16)
”Anyone Can Play Guitar” (4:16)
”Street Spirit (Fade Out)” (4:24)
”Pop Is Dead” (2:22)
”Blow Out” (6:14)
Kaikki kappaleet tehnyt Radiohead ja julkaissut Warner Chappell Music Ltd.
Kansitaide: Stanley Donwood & The White Chocolate Farm.
Radiohead
| --- | --- |
Studioalbumit:   Pablo Honey  The Bends  OK Computer  Kid A  Amnesiac  Hail to the Thief  In Rainbows  The King of Limbs  A Moon Shaped Pool 
EP:t:   Manic Hedgehog (On a Friday)  Drill  Itch  My Iron Lung  No Surprises/Running from Demons  Airbag/How Am I Driving?  I Might Be Wrong  COM LAG (2plus2isfive) 
Kokoelmat:   Radiohead  Radiohead: The Best of 
Singlet:   "Creep"  "Anyone Can Play Guitar"  "Pop Is Dead"  "Stop Whispering"  "My Iron Lung"  "High and Dry"/"Planet Telex"  "Fake Plastic Trees"  "Just"  "Street Spirit (Fade Out)"  "Paranoid Android"  "Karma Police"  "No Surprises"  "Pyramid Song"  "Knives Out"  "There There"  "Go to Sleep"  "2 + 2 = 5"  "Jigsaw Falling into Place"  "Nude"  "House of Cards"/"Bodysnatchers"  "Reckoner"  "Harry Patch (In Memory Of)"  "These Are My Twisted Words"  "Supercollider / The Butcher"  "The Daily Mail / Staircase" 
Videotallenteet:   Live at the Astoria  7 Television Commercials  Meeting People Is Easy  The Most Gigantic Lying Mouth of All Time  In Rainbows – From the Basement 
Muut artikkelit:   Diskografia  Kappaleet  B-puolet ja muut harvinaisuudet  Nigel Godrich  Stanley Donwood  The Eraser  Jonny Greenwood Is the Controller
Launo

| Launo |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  7. heinäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Klaus
Vastineita eri kielissä:  Claus, Klas, Clas, Claes
Nimen alkuperä:  Nikolaus
Infobox OKNimi-testi OK: 
Launo on suomalainen miehen etunimi.
Launon nimipäivä on 7. heinäkuuta. Silloin on myös Klausin nimipäivä.
Launo on todennäköisesti muunnelma nimestä Klaus, mutta sitä on arveltu myös Laurentius-nimen vastineeksi.
Launo ei ole kovin yleinen nimi. Launoiksi on vuoden 2019 loppuun mennessä nimetty Suomessa lapsia runsaat 140, joista 2000-luvulla syntyneitä 23.
Tunnettuja Launoja

Launo Laakkonen (1925–2009), teollisuusneuvos, Temet Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja
Launo Suomela (1927–2013), nuortenkirjailija ja voimistelunopettaja
Kuvitteellisia Launoja

Launo, hahmo eräissä muumitarinoissa, poliisimestarin veljenpoika.
Launo Leivo, hahmo animaatiosarjassa Näin meillä.
Lentokenttä (Turku)

| Lentokenttä> Flygfältet |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Lentokenttä korostettuna.  Turun kaupunginosat
Kaupunki:  Turku
Suuralue:  Maaria-Paattinen
Väkiluku:  103 (2008)
Lentokenttä (ruots. Flygfältet) on Maaria-Paattisten suuralueeseen kuuluva, Turun keskiosissa sijaitseva kaupunginosa, johon kuuluu Turun lentoaseman alue kiitoteineen, huolto- ja suoja-alueineen sekä lentoasemarakennuksen tontti pysäköintialueineen. Alueen luontoarvoja edustavat lentoaseman eteläpuolella sijaitseva Pomponrahkan  suoalue. Alue on Natura 2000 -aluetta 135 hehtaarin laajuudelta ja kuuluu valtakunnalliseen soidensuojeluohjelmaan. Pomponrahka on kasvistoltaan ja eläimistöltään erittäin edustava sekä suotyypeiltään monipuolinen alue. Se kuuluu Saaristo-Suomen kermikeitaisiin. Alue koostuu eteläisestä Pomponrahkasta ja pohjoisesta Isosuon suoalueista. Alueella on myös Kärsämäen pirunpesä, joka koostuu edustavasta louhikkotörmästä, useista rantavalleista ja näkyvimpänä pystysuoraan kahtia haljenneesta suuresta siirtolohkareesta, jonka ympäristössä on myös useita muita suuria lohkareita. Lohkareista suurin on noin 15 metriä korkea Vuonna 2008 Lentokentän kaupunginosassa oli 103 asukasta.
Turun lentoaseman ympärille on viimevuosina kehitelty LogiCity nimellä suurta logistiikkakeskusta, jonka asemakaava mahdollistaa noin 400 000 kerrosneliömetrin rakentamisen. Ensimmäisenä alueelle avattiin toukokuussa 2010 Kaukokiidon liikenneterminaali, jonka koko on 14 300 neliömetriä.
Turun vesilaitoksella on alueella Lentokentän pohjavedenottamo, mutta sitä ei ole viime vuosina voitu käyttää veden tuotantoon veden laatuongelmien takia.
Logistiikkaterminaaleja Turun lentoasemalla
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lentokenttä (Turku) Wikimedia Commonsissa
Lentoaseman ympäristön osayleiskaava (4/2007)  6.6.2008. Turun kaupunki.
Turun suuralueet ja kaupunginosat
| --- | --- |
Suuralueet: Kaupunginosat suuralueittain
1. Keskusta: I kaupunginosa · II kaupunginosa · III kaupunginosa · IV Martti · V Itäranta · VI kaupunginosa · VII kaupunginosa · VIII Port Arthur · IX Länsiranta · Iso-Heikkilä · Korppolaismäki1 · Kupittaa · Kurjenmäki · Mäntymäki · Nummi2 · Pihlajaniemi3 · Ruissalo · Turun satama · Vähäheikkilä4
2. Hirvensalo-Kakskerta: Friskala · Haarla · Illoinen · Jänessaari · Kaistarniemi · Kakskerta · Kukola · Lauttaranta · Maanpää · Moikoinen · Oriniemi · Papinsaari · Pikisaari · Satava · Särkilahti · Toijainen
3. Skanssi-Uittamo: Harittu · Ilpoinen · Ispoinen · Katariina · Koivula · Korppolaismäki1 · Luolavuori · Peltola · Pihlajaniemi3 · Puistomäki · Skanssi · Uittamo · Vasaramäki · Vähäheikkilä4
4. Varissuo-Lauste: Huhkola · Lauste · Vaala · Varissuo
5. Nummi-Halinen: Itäharju · Kohmo · Koroinen · Kurala · Halinen · Nummi2 · Oriketo · Pääskyvuori · Räntämäki
6. Runosmäki-Raunistula: Kaerla5 · Kastu · Kärsämäki · Raunistula6 · Runosmäki7
7. Länsikeskus: Kaerla5 · Kähäri · Mälikkälä · Pitkämäki · Runosmäki7 · Ruohonpää · Teräsrautela · Vätti
8. Pansio-Jyrkkälä: Artukainen · Pahaniemi · Pansio · Perno
9. Maaria-Paattinen: Haaga · Jäkärlä · Koskennurmi · Lentokenttä · Metsämäki · Moisio · Paattinen · Paimala · Saramäki · Tasto · Urusvuori · Yli-Maaria
Huomautukset:  1: Korppolaismäki kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 2: Nummi kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Nummi-Haliseen. 3: Pihlajaniemi kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 4: Vähäheikkilä kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 5: Kaerla kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen. 6: Raunistula kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen. 7: Runosmäki kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen.