stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen Palloliiton Helsingin piiri
Piirinmestaruus > Piirinmestarit 1924–1998

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Miehet | Naiset | A-pojat | A-tytöt |
| 1924 | HPS |  |  |  |
| 1925 | HPS |  | HPS |  |
| 1926 | HJK |  | ei pelattu |  |
| 1927 | HPS |  | HPS |  |
| 1928 | HPS |  | HJK |  |
| 1929 | HIFK |  | HJK |  |
| 1930 | HPS |  | HJK |  |
| 1931 | HIFK |  | HJK |  |
| 1932 | HIFK |  | ei pelattu |  |
| 1933 | HIFK |  | HIFK |  |
| 1934 | HIFK |  | KIF |  |
| 1935 | HJK |  | KIF |  |
| 1936 | HJK |  | HIFK |  |
| 1937 | HIFK |  | HIFK |  |
| 1938 | HJK |  | KIF |  |
| 1939 | HJK |  | HPS |  |
| 1940 | HJK |  | HIFK |  |
| 1941 | ei pelattu |  | ei pelattu |  |
| 1942 | HJK |  | HJK |  |
| 1943 | HJK |  | HJK |  |
| 1944 | ei pelattu |  | HJK |  |
| 1945 | HIFK |  | HJK |  |
| 1946 | HIFK |  | OKU |  |
| 1947 | HIFK |  | HJK |  |
| 1948 | HIFK |  | HJK |  |
| 1949 | Sudet |  | Pallo-Pojat |  |
| 1950 | KIF |  | Sudet |  |
| 1951 | KIF |  | Akilles |  |
| 1952 | HJK |  | HT |  |
| 1953 | HPS |  | HJK |  |
| 1954 | HPS |  | HIFK |  |
| 1955 | KIF |  | HJK |  |
| 1956 | HIFK |  | KUV |  |
| 1957 | Pallo-Pojat |  | HIFK |  |
| 1958 | KIF |  | HIFK |  |
| 1959 | HIFK |  | HIFK |  |
| 1960 | HJK |  | HIFK |  |
| 1961 | HPS |  | HIFK |  |
| 1962 | Töölön Vesa |  | Ponnistus |  |
| 1963 | KIF |  | HIFK |  |
| 1964 | HJK |  | HerU |  |
| 1965 | HJK |  | HIFK |  |
| 1966 | HJK |  | HJK |  |
| 1967 | HJK |  | HJK |  |
| 1968 | HJK |  | HJK |  |
| 1969 | HIFK |  | HPS |  |
| 1970 | HJK |  | PoHU |  |
| 1971 | HIFK |  | KäPa |  |
| 1972 | HIFK | HIFK | HJK |  |
| 1973 | HJK | HJK | HJK |  |
| 1974 | HJK | HJK | Ponnistus |  |
| 1975 | HPS | HJK | HJK |  |
| 1976 | HJK | HJK | HJK |  |
| 1977 | Kiffen | HJK | HJK |  |
| 1978 | Kiffen | HJK | HJK |  |
| 1979 | HJK | HJK | HJK |  |
| 1980 | Kiffen | HJK | MPS |  |
| 1981 | HJK | HJK | HJK |  |
| 1982 | FinnPa | Valtti | HJK | PuiU |
| 1983 | HJK | Valtti | HJK | KontU |
| 1984 | HJK | HJK | HJK | JNK |
| 1985 | FinnPa | KNF | HJK | ei pelattu |
| 1986 | KontU | HJK | Kiffen | ei pelattu |
| 1987 | KontU | HJK | HJK | ei pelattu |
| 1988 | HJK | PP-Futis | HJK | ei pelattu |
| 1989 | HJK | HerTo | HJK | ei pelattu |
| 1990 | FC Kontu | PP-Futis | HJK | ei pelattu |
| 1991 | HJK | HJK | JPK | ei pelattu |
| 1992 | FinnPa | HJK | HJK | PuiU |
| 1993 | FinnPa | HJK | MPS | PoHU |
| 1994 | FinnPa | HJK | MPS | MPS |
| 1995 | FinnPa | MPS | KäPa | FC Kontu |
| 1996 | FinnPa | HJK | HJK | ei pelattu |
| 1997 | FinnPa | MPS | HJK | ei pelattu |
| 1998 | HJK | HJK | HJK | ei pelattu |
Aiheesta muualla

SPL Helsinki (Arkistoitu – Internet Archive)
Palloliiton sivut
| n k Suomen Palloliiton piirit |
| --- | --- |
Nykyiset:  Ahvenanmaa  Helsinki  Itä-Suomi  Kaakkois-Suomi  Keski-Pohjanmaa  Keski-Suomi  Länsi-Suomi  Pohjois-Suomi  Tampere  Uusimaa  Vaasa 
Entiset:  Häme  Häme–Satakunta  Joensuu  Karjala  Keski-Uusimaa  Kymenlaakso  Lahti  Lappi  Länsi-Uusimaa  Oulu  Saimaa  Satakunta  Savo  Turku  Viipuri
X-Paroni

| X-Paroni> X-Baronen   Kaksoisrooli   Paroni X |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Risto Jarva   Jaakko Pakkasvirta   Spede Pasanen
Käsikirjoittaja:  Spede Pasanen   Risto Jarva   Jaakko Pakkasvirta
Tuottaja:  Spede Pasanen   Jaakko Pakkasvirta   Risto Jarva
Säveltäjä:  Otto Donner
Kuvaaja:  Risto Jarva   Antti Peippo  (B-kuvaaja) 
Leikkaaja:  Jaakko Pakkasvirta   Risto Jarva
Pääosat:  Spede Pasanen   Meri Lii   Pirjo Vainimäki   Jaakko Pakkasvirta
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Elokuvatuotanto  Spede Pasanen / Hupiklubi Oy   Filminor Oy
Ensi-ilta:   1964-10-3030. lokakuuta 1964  
Kesto:  92 min (1 h 32 min)
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  105 000 mk
Tuotto:  45 000 mk
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
X-Paroni (tunnetaan myös nimellä X-paroni) on vuonna 1964 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on ohjannut Risto Jarva, Jaakko Pakkasvirta ja Spede Pasanen. Elokuva on Spede Pasasen ensimmäinen elokuva, jossa hän on mukana myös tekijänä. Elokuva on myös ensimmäinen "Spede"-elokuva. Elokuvan pääosissa nähdään Spede Pasanen (kaksoisrooli), Meri Lii, Pirjo Vainimäki ja Jaakko Pakkasvirta. Elokuvan vierailevina tähtinä nähdään näyttelijä Anneli Sauli, laulaja Tapio Rautavaara, elokuvahistorioitsija Peter von Bagh ja muotoilija Kaj Franck.
Elokuvaa kuvattiin Helsingissä, Juvalla ja Espoossa. Elokuva on julkaistu VHS:nä ja DVD:nä. Elokuva on esitetty televisiossa vuosina 1969, 1973, 1977, 1981, 1995, 2002 ja 2006.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Spede Pasanen  | … |  paroni Wilhelm von Tandem / maalaispoika Kalle   |
|  Meri Lii  | … |  Kerstin-neiti   |
|  Pirjo Vainimäki  | … |  Päivi, talontytär   |
|  Jaakko Pakkasvirta  | … |  James, paronin kamaripalvelija   |
|  Heikki Kuvaja  | … |  Jösse, renkipoika   |
|  Herbert Katz  | … |  Skrüps, Tandem-yhtymän johtokunnan jäsen, roistokoplan johtaja   |
|  Simo Salminen  | … |  Simo, roistokoplan jäsen   |
|  Anneli Sauli  | … |  muuan maitotyttö   |
|  Tapio Rautavaara  | … |  Tapsa Rautavaara, eräs jousiampuja   |
|  Kai Lappalainen  | … |  lääkäri   |
|  Allan Lindfors  | … |  roistokoplan jäsen   |
|  Per-Erik Janson  | … |  sukukokouksen puhemies   |
|  Kullervo Kukkasjärvi  | … |  roistokoplan jäsen   |
|  Peter von Bagh  | … |  mies Esplanadin penkillä / mies Royalin terassilla   |
|  Jorma Huupponen  | … |  ajanottaja urheilukentällä   |
|  Markku Kiuru  | … |  ajanottaja urheilukentällä   |
|  Pertti Metsärinteen yhtye  | … |  "Päivämatineaorkesteri"   |
|  Pertti Metsärinne  | … |  "Päivämatineaorkesterin" pianon ja trumpetin soittaja   |
|  Heikki Kauppinen  | … |  "Päivämatineaorkesterin" klarinetin soittaja   |
|  Risto Sihvonen  | … |  "Päivämatineaorkesterin" kitaran ja saksofonin soittaja   |
|  Arvi Syrjä  | … |  "Päivämatineaorkesterin" basisti   |
|  Reijo Tani  | … |  "Päivämatineaorkesterin" rumpali   |
|  Aino Rautiainen  | … |  twistaava emäntä   |
|  Väinö Rautiainen  | … |  twistaava isäntä   |
|  Pirkko Peltonen  | … |  nainen coctailkutsuilla   |
|  Otto Donner  | … |  mies coctailkutsuilla   |
|  Anna Maaranen  | … |  kyläläisnainen   |
|  Toivo Vehomäki  | … |  kyläläismies   |
|  Mirja Vehomäki  | … |  sade-esitelmän kuuntelija   |
|  Pirkko Vehomäki  | … |  sade-esitelmän kuuntelija   |
|  Päivi Vehomäki  | … |  sade-esitelmän kuuntelija   |
|  Pentti Vehomäki  | … |  sadeskeptikko   |
|  Vilho Kähärä  | … |  sadetanssin osanottaja   |
|  Kalle Maaranen  | … |  sadetanssin osanottaja   |
|  Pentti Kotkaniemi  | … |  mies Tapsa Rautavaaran seurassa   |
|  Kaj Franck  | … |  Tandem-yhtymän johtokunnan jäsen   |
Sisältä tulevat lapset olivat Aino ja Väinö Rautiaisen lapsia.
Elokuvan avustajina toimi Juvan Hyötyyn kyläläisiä.
Per-Erik Jansonin etunimi on elokuvan alkuteksteissä kirjoitettu vahingossa virheellisessä muodossa "Per Erik".
Muut tekijät

Alkutekstit: Osmo Kaipiainen
Yhtye: Pertti Metsärinteen yhtye
Äänitys: Jaakko Pakkasvirta ja Spede Pasanen
Miksaus: Tuomo Kattilakoski (Fennada-Filmi Oy)
Kuvausapulainen: Kullervo Kukkasjärvi
Muusikot / Pertti Metsärinteen yhtye: Pertti Metsärinne (piano ja trumpetti), Heikki Kauppinen (klarinetti), Risto Sihvonen (kitara ja saksofoni), Arvi Syrjä (basso) ja Reijo Tani (rummut)
Osmo Kaipiaisen sukunimi on elokuvan alkuteksteissä kirjoitettu vahingossa virheellisessä muodossa "Kaipanen".
Kuvauspaikat > Kuvauspaikat Helsingissä

Eteläesplanadi 16 (Tandem-yhtymän pääkonttori)
Taivallahden tenniskeskus / Taivallahden tenniskenttä, Hiekkarannantie 2 (paroni pelaa tennistä, piknik)
"Kohottava voima"-patsas, Telakanpuistikko, Telakkakatu (tennispallon alastulopaikka)
Johan Ludvig Runebergin muistomerkki Esplanadin puistossa / "Runebergin Esplanadi" (tennispallon alastulopaikka)
Talin golfkenttä / Helsingin Golfklubi, Talin puistotie 12, Tali (golfkenttä)
Munkkiniemen kartano, Kartanontie 1 (coktailkutsut)
Aleksanterinkatu 40 (Kalle rullaportaissa)
ent. liha- ja leikkelemyymälä A. O. Seeck, Kluuvikatu 3 (Kalle kyselee "Jösseä" ja menee lihakauppaan / Kalle lihakaupassa)
Lastenkodinkatu - Ruoholahdenkatu (Simo yrittää tyrmätä paronin)
Itäinen Puistotie (Kalle tapaa Kerstinin, roistot saapuvat)
Lehtisaari (vesihiihtolaituri, uimaranta)
Seurasaarenselkä (vesihiihto)
Café Ursula / kahvila Ursula, Ehrenströmintie 3 - Kauppatori - Tarvonsalmen silta (Simo jahtaa houkutuslintua)
Merikatu (roistot tapaavat Simon)
Punavuori (Kalle seuraa houkutuslintua)
Itäinen Puistotie 11 (James lakaisee pihaa)
Taideteollisen oppilaitoksen opettajainhuone Ateneumissa, Kaivokatu 2-4 B (kokoushuone)
asunto Bulevardi 7 A (coktailkutsut, baari, juhlat)
ent. ravintola Royalin "Sininen terassi" Svenska Teaternin talossa (Kalle ja James päivällisellä)
henkilöauto Itäisellä Puistotiellä (James roistojen autossa)
Kuvauspaikat > Kuvauspaikat Juvalla

Alangon tila (Kalle kotioloissa) ja mökki (Kallen kotimökki), Hyötyyn kylä
Vehomäen tila, Hyötyyn kylä (Kalle hevosen selässä, Kalle lyö päänsä, sateentekoesitelmä)
Mäenpään tila, Hyötyyn kylä (Heinähankotwist)
Hyötyyn kylätie (paroni autoilee)
Itämäen tila (Kalle istuttaa siemeniä) ja lehmihaka (maitotyttö), Hyötyyn kylä
Karkeaman kylän urheilukenttä (Kalle juoksuradalla)
Kuvauspaikat > Kuvauspaikat Espoossa

Jorvintie (Kalle matkalla kaupunkiin)
Espoon kartanon ympäristö ja mylly (lopputaistelu)
Musiikki

Suurin osa elokuvan musiikista oli katkelmia jo aikaisemmin sävelletyistä lauluista, mutta taustamusiikki ja Heinähankotwist ovat sävellettyjä tätä elokuvaa varten. Heinähankotwistin on säveltänyt ja sovittanut Otto Donner ja elokuvassa kappaleen esitti ns. "Päivämatineaorkesteri" eli Pertti Metsärinteen yhtye, johon kuuluivat pianisti-trumpetisti Metsärinteen lisäksi klarinetisti Heikki Kauppinen, kitaristi-saksofonisti Risto Sihvonen, basisti Arvi Syrjä ja rumpali Reijo Tani.
Taustaa

Kesänä 1964 viihteen monitoimimies Pertti "Spede" Pasanen halusi kokeilla elokuvatuottajan työtä ja samoihin aikoihin allekirjoitti Elokuvaosakeyhtiö Filminorin kanssa elokuvan valmistussopimuksen sillä ehdolla, että Filminorin nimi mainitaan alkuteksteissä.lähde? Elokuvan työnimenä käytettiin nimeä Kaksoisrooli, vaikka elokuvan lopullinen nimi X-Paroni keksittiin vielä myöhemmin. Pasanen perusti silloin ensimmäisen yhtiönsä, Elokuvatuotanto Spede Pasanen / Hupi-Klubi Oy:n, joka ei tuottanut kuin tämän elokuvan. Keväällä 1981 Pasanen uhkasi tuhota kolmen ensimmäisen elokuvansa negatiivit, ellei elokuvasäätiö myönnä Uuno Turhapuron aviokriisi-elokuvalle yhtä suurta tuotantotukea kuin Matti Kuortin Kiljusen herrasväki-elokuvalle.lähde? Pasanen toteutti uhkauksensa, mutta televisiossa elokuva esitettiin melko pian tämän jälkeen ja elokuvaa alettiin myymään muutama vuosi myöhemmin kauppoihin VHS-kasetteina. Elokuva on Loman (1976) ohella toinen Risto Jarvan elokuva, joka ei saanut valtionpalkintoa. Elokuvan yleisömenestys oli vuoden ylivoimaisesti paras.lähde?
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa raikkaaksi ja impulsiiviseksi naurupommiksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Televisioesitykset

| Päivämäärä | Kanava | Katsojamäärä |
| --- | --- | --- |
| 8.9.1969 | MTV1 | 1 220 000 |
| 2.7.1973 | MTV1 | 1 060 000 |
| 16.6.1977 | MTV2 | 1 078 000 |
| 16.5.1981 | MTV2 | 1 471 000 |
| 16.8.1995 (15. yö) | MTV3 | 134 000 |
| 1.1.2002 | MTV3 |  |
| 30.4.2006 | MTV3 |  |
Aiheesta muualla

X-Paroni Risto Jarva -seuran kotisivuilla
Paroni Wilhelm von Tandem (Spede Pasanen) maalaispoika Kallena istuttamassa siemeniä.
Paroni Wilhelm von Tandem (Spede Pasanen) ja paronin kamaripalvelija James (Jaakko Pakkasvirta) automatkalla. Kuva toimii myös DVD-julkaisun kansikuvana.
Suomen teologinen instituutti

| Suomen teologinen instituutti |
| --- | --- |

Perustettu:  1987
Tyyppi:  kristillinen järjestö
Toimiala:  teologinen opetus- ja tutkimustyö
Kotipaikka:  Helsinki
Päämaja:  Suomen teologinen instituutti Kaisaniemenkatu 4 A 7. krs 00100 Helsinki
Jäsenet:   SLEY  SLEF  Lähetysyhdistys Kylväjä  Kansanlähetys  SRO:n säätiö  LSRY  Rauhan Sana  LFF 
Pääsihteeri:  Soili Haverinen
Puheenjohtaja:  Tom Säilä
Jäsenlehti:  Kulmakivi
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen teologinen instituutti (STI) on teologista opetus- ja tutkimustyötä harjoittava laitos, joka toimii pääasiassa Helsingissä. STI:n perusti seitsemän kristillisten herätysliikkeiden parissa toimivaa järjestöä vuonna 1987.
STI pohjaa toimintansa Raamattuun ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon tunnustukseen. STI tukee erityisesti teologian opiskelijoita sekä heidän opinnoissaan että hengellisessä elämässään ja pitää esillä Raamatulle uskollista teologiaa.
STI on Suomen Evankelisen Allianssin yhteisöjäsen.
Jäsenjärjestöt

Nykyiset STI:n jäsenjärjestöt ovat seuraavat: Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistys, Lähetysyhdistys Kylväjä, Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys,  Suomen Raamattuopiston Säätiö, Länsi-Suomen Rukoilevaisten Yhdistys, Svenska Lutherska Evangeliföreningen, Lähetysyhdistys Rauhan Sana sekä Laestadianernas Fridsföreningars Förbund.
Toimintaa

Suomen teologinen instituutti järjestää teologisia luentoja ja organisoi pienryhmiä, tekee seurakuntavierailuja sekä ylläpitää kirjastoa ja lukusalia. Se julkaisee teologista aikakauskirjasarjaa Iustitia ja tiedotuslehteä Kulmakivi.
Pääsihteerit

STI:n ensimmäisenä pääsihteerinä toimi TT 1988–2005 Eero Junkkaala, sijaisenaan pari viimeistä vuotta Leif Nummela ja vuodesta 2006 naispappeuden vastustajana tunnettu rovasti Henrik Perret.
TT Eero Junkkaala (1988–2005)
rovasti Henrik Perret (2006–2013)
TT Ville Auvinen (2013–2017)
TM Jari Rankinen (2017–2020)
TM Santeri Marjokorpi (2020–2023)
TM Soili Haverinen (2023–)
Kirjallisuutta

Kiviranta, Simo ym.: Raamattukeskustelun polttopisteessa: STI 10 vuotta.  (Iustitia 10)  Helsinki:  Suomen teologinen instituutti, 1998.  ISBN 952-9857-06-3
Aiheesta muualla

STI:n kotisivu
(Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Suomen Evankelinen Allianssi (SEA) |
| --- | --- | --- |
| Jäsenyhteisöt |  Avainmedia  Bergvikin säätiö  ESY Church  GNN Finland  Healing Rooms Finland  International Evangelical Church  IRR-TV  Kansan Raamattuseura  Kristillissosiaalinen Missio  Kristityt Yhdessä  Linkkiseurakunta  Lähetysyhdistys Kylväjä  Majakka-seurakunta  Marttyyrien Ääni  Missionskyrkan i Finland  Operaatio Mobilisaatio  One Way Mission  Patmos Lähetyssäätiö  Raamattu Puhuu -seurakunta  Seurakunnan kasvu  Suomen Ev.lut. Kansanlähetys  Suomen Ev.lut. Opiskelija- ja Koululaislähetys  Suomen Helluntaikirkko  Suomen Pelastusarmeijan Säätiö  Suomen Raamattuopiston Säätiö  Suomen teologinen instituutti  Suomen Vapaakirkko  Suomen Vineyard-kirkko  Suur-Helsingin seurakunta  XEE - Evankeliointi elämäntapana  YWAM Finland  |  |
Jäsenyydet: Maailman Evankelinen Allianssi • Euroopan Evankelinen Allianssi • Lausannen liike (Lausannen julistus)
Suomen Kommunistisen Puolueen talous

Suomen Kommunistisen Puolueen talous käsittelee SKP:n taloudellista toimintaa Suomessa ja Neuvostoliitossa vuosina 1918–1992. Puolue rahoitti toimintaansa muun muassa monenlaisella yritystoiminnalla, keräyksillä ja jäsenmaksuilla. Keskeisen osan tuloista muodosti Neuvostoliitolta tullut avustus. Vuoteen 1944 asti kaikki puolueen toiminta Suomessa oli laitonta, mutta myös julkinen puolue harjoitti harmaata taloutta aina 1980-luvulle asti.
Alkuvuodet

SKP oli perustettaessa varsin varakas puolue, sillä järjestö sai käyttöönsä Venäjälle paenneiden työväenliikkeen johtajien mukaansa ottamat järjestöjen rahat. Suomen sosialidemokraattien ulkomainen järjestö päätti luovuttaa omaisuutensa SKP:lle 4. syyskuuta 1918. SKP:llä oli Venäjällä laaja yritysverkosto, johon kuului muun muassa tehtaita, maatiloja ja työpajoja. Toiminnalla pyrittiin luomaan työpaikkoja Suomesta paenneille punaisille. SKP:llä oli kuitenkin myös suuret menot ja säästöt hupenivat nopeasti. Yritystoiminta osoittautui tappiolliseksi ja omistukset luovutettiin varsin pian neuvostovaltiolle. NKP ja Komintern alkoivat avustaa puoluetta vuodesta 1920 alkaen ja SKP tuli pian riippuvaiseksi tästä rahoituksesta.
Kominternin aika 1919–1943

Vuonna 1921 järjestön menot olivat noin 5,4 miljoonaa markkaa, joista noin 4,3 miljoonaa tuli NKP:ltä. SKP:n palkkalistoilla oli tuolloin 80 työntekijää. Vuonna 1922 tukea tuli 4 miljoonaa, mutta seuraavina vuosina summat pienenivät ja SKP karsi toimintojaan. 1920-luvun loppupuolella avustus oli keskimäärin 2,5 miljoonaa vuodessa. Lisäavustuksia annettiin esimerkiksi vaalityöhön. Rahoista valtaosa käytettiin 1920-luvun alussa Neuvostoliitossa, mutta vuosikymmenen puolivälistä alkaen suurin osa tuli Suomeen. Suomessa varat käytettiin pääasiassa työntekijöiden palkkoihin ja elinkustannuksiin. Myös lehdistöä, ammattiyhdistysliikettä ja vangittujen omaisia tuettiin. Tuki saapui maahan skandinaavisten kuriirien välityksellä ja Neuvostoliiton lähetystön kautta dollareina, kruunuina tai puntina sekä joskus ruplina. Myös jalokiviä käytettiin. Neuvostoliiton lisäksi liike sai tukea amerikansuomalaiselta työväenliikkeeltä.
SKP sai rahaa myös Suomeen suuntautuneesta salakuljetuksesta, mustan pörssin kaupasta ja valuuttakeinottelusta. Hämäriä liiketoimia johtivat puolueen sotilastoiminnasta vastanneet Rahjan veljekset Jukka ja Eino. Vuonna 1923 puolue väärensi ja levitti keskuskomitean luvalla tuhannen markan seteleitä. Puolue sai lisäksi vähäisiä tuloja kirjamyynnistä ja jäsenmaksuista.
Komintern vähensi tukeaan huomattavasti 1930-luvun alussa, kun kommunistien julkinen toiminta Suomessa vaikeutui. Internationaalin rahoitus SKP:n toiminnalle Neuvostoliitossa lakkautettiin. Perustettiin SKP:n tukiryhmät, jotka keräsivät varoja Neuvostoliiton punapakolaisilta. 1930-luvun puolivälissä SKP sai Kominterniltä noin 25 000 markkaa kuukaudessa Suomen toimintoja varten. Rahat välitettiin Tukholman toimiston kautta. Yhteys katkesi vuonna 1937, mikä johti maanalaisen organisaation heikkenemiseen.
1940-luku

Vuonna 1945 SKP:n varallisuus koostui suurelta osin avustuksista, jotka valtiolta korvauksia saaneet entiset poliittiset vangit luovuttivat Yrjö Sirolan Säätiölle. YSS jakoi rahaa SKP:lle ja muille kansandemokraattisille järjestöille. Piirien talous perustui jäsenmaksujen piiriosuuksiin, arpajaisiin, myyjäisiin, lahjoituksiin ja monenlaiseen yritystoimintaan. Kiinteistöjen rakentamisessa ja yritystoiminnan pyörittämisessä hyödynnettiin runsaasti talkootyötä.
1980-luku ja konkurssi

1980-luvun alussa SKP myi Koiton talon, josta kertyi kassaan lopulta 140 miljoonaa markkaa. Varat olivat SKP:n enemmistöjohdon hallinnassa ja ne turvasivat taloudellisen itsenäisyyden. Riippuvuus Neuvostoliitosta väheni ja oppositio oli siten mahdollista erottaa puolueesta.
SKP:n ympärille rakennettiin monimutkainen rahansiirtoja hoitanut yritys-, yhdistys- ja säätiöketju, johon kuuluivat muun muassa Fexima Oy, Sosialististen maiden yhteistyöyhdistys ja SKP:n tukisäätiö. SKP:n varoja sijoitettiin monenlaisiin kohteisiin kondomeista kiinteistöihin. SKP:n sijoitusyhtiöitä olivat 1985 perustettu Corona-Invest ja 1987 muodostettu Sijoituslinkki. Toimintaa johti SKP:n taloudenhoitajaksi vuonna 1985 valittu Jorma Sorvari. Sijoitukset paljastuivat epäonnistuneiksi vuonna 1988, jolloin Sorvari erotettiin ja poliittinen toimikunta erosi.
Kasinopelistä kertyi tappioita noin 50 miljoonaa markkaa, mutta järjestöllä oli vielä 1990-luvun alussa runsaasti varallisuutta. Omaisuus tuhottiin lopullisesti vuonna 1990 tehdyissä kaupoissa. SKP:n varat oli tarkoitus siirtää välikäsien kautta Vasemmistoliiton käyttöön ja puolue ajettiin suunnitelmallisesti konkurssiin. Toimintaa johti Variant Oy. Laman iskettyä operaatio epäonnistui. SKP haettiin konkurssiin vuonna 1992, kun puolueella oli velkaa 70 miljoonaa. Variant meni konkurssiin lokakuussa 1993.
Jäsenmaksut

Vuonna 1923 jäsenmaksuksi määriteltiin prosentti kuukausituloista. Syksyllä 1924 otettiin käyttöön järjestelmä, jossa alle 1 500 markkaa ansainneet maksoivat 5 ja yli sen ansainneet 10 markkaa. Vuonna 1924 jäsenveron maksoi 12 ja vuonna 1930 noin 35 prosenttia jäsenistä. Maanalaisella kaudella Suomessa oli maksavia jäseniä parhaimmillaan 390 vuonna 1927.
Julkisella kaudella maksut määriteltiin ansiotuloihin perustuvilla taulukoilla. Maksut kerättiin aluksi kuukausittain ja myöhemmin neljännesvuosittain. Alin maksuluokka oli 10 penniä kuussa vuonna 1963, 30 penniä vuonna 1973 ja 1 markka vuonna 1979. Ylärajaa ei ollut. Vapautuksen saattoi saada esimerkiksi sairauden tai työttömyyden perusteella. Osaston tuli harkita jäsenen erottamista, jos maksut jäivät rästiin yli vuoden ajalta.
Suomen itsenäisyysjulistus

Suomen itsenäisyysjulistus
Alkuperäiset allekirjoitukset
Suomen itsenäisyysjulistus oli Svinhufvudin senaatin eli Suomen silloisen hallituksen 4. joulukuuta 1917 antama esitys Suomen julistautumisesta itsenäiseksi Venäjästä. Suomen eduskunta hyväksyi esityksen 6. joulukuuta 1917 äänin 100–88. Tätä päivämäärää vietetään Suomen itsenäisyyspäivänä. Julistus oli kuitenkin vain osa Suomen itsenäistymisprosessia.
Itsenäisyysjulistuksen synty > Tausta

Kun P. E. Svinhufvudin johtama senaatti nimitettiin 27. marraskuuta 1917, sen tärkeimpänä ja ensimmäisenä tehtävän pidettiin Suomen itsenäisyyden pikaista järjestämistä, sillä eduskunnan porvarillinen enemmistö halusi irtautua mahdollisimman nopeasti Venäjästä, jossa bolševikit olivat nousseet valtaan lokakuun vallankumouksessa. Koska bolševikkien asemaa Venäjän laillisina johtajina ei haluttu tunnustaa, päätettiin Suomi julistaa yksipuolisesti itsenäiseksi. Oppositiossa olleet sosiaalidemokraatit eivät kuitenkaan olisi halunneet katkaistavan välejä bolševikkihallitukseen. Senaatti päätti antaa itsenäisyysjulistuksen eduskunnalle pelkkänä hallituksen ilmoituksena, jotteivät porvarien ja sosialistien väliset erimielisyydet nousisi esiin keskustelussa. Vasemmiston tuen saamiseksi julistuksessa päätettiin kuitenkin mainita, että itsenäisestä Suomesta tulisi nimenomaan tasavalta.