stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M300

| M300 |
| --- | --- |
 M300 Ruoholahden metroasemalla.
Perustiedot
Tyyppi:  sähkömoottorijuna
Liikennöitsijä:  HKL-Metroliikenne
Valmistaja:  Construcciones y Auxiliar de Ferrocarriles (CAF)
Lukumäärä:  25
Valmistusvuodet:  2014–2016, 2022
Numerointi:  301–325
Istumapaikkoja:  228 istumapaikkaa
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  80 km/h  (90 km/h rakenteellinen huippunopeus)
Paino:  130 t
Pituus:  88 220 mm
Vaunujen lukumäärä:  4 kpl
Leveys:  3 200 mm
Korkeus:  3 700 mm
Raideleveys:  1 522 mm
Pyörästö:  Bo'Bo'+Bo'Bo'+2'2'+Bo'Bo'
Moottori:  12 × Traktionssysteme Austria TMR 50-20-4
Moottorin teho:  12 × 230 kW
M300 on Helsingin metrossa liikennöivä sähkömoottorijuna. M300-sarjan junat ovat nelivaunuisia, kokonaan läpikäveltäviä ja ilmastointivarusteisia. M300 muistuttaa vuosina 2000–2001 Helsinkiin toimitettua M200-junaa. Yksi M300-juna vastaa pituudeltaan kahta M200- tai M100-sarjan junaa, joten 20 M300-junaa vastaa kapasiteetiltaan neljääkymmentä M100- tai M200-junaa.lähde?
M300-junat automatisoidaan 2020-luvun jälkipuoliskolta alkaen, mutta siihen asti ne on varustettu väliaikaisella ohjaamolla. Aiempiin Helsingin metron juniin nähden niissä on joitakin uusia ominaisuuksia: vaunut on muun muassa varustettu automaattisella palonsammutusjärjestelmällä (sprinklereillä). Se voidaan tarvittaessa laukaista tai ohittaa myös ohjaamosta käsin (ohitusmahdollisuus 30 sek ajan hälytyksestä).
HKL päätti lokakuussa 2012 tilata Länsimetron liikennöintiä varten 20 uutta metrojunaa espanjalaiselta kiskokalustovalmistaja CAF:lta. Hankintasopimus allekirjoitettiin helmikuussa 2013. Tilaus viivästyi, koska CAF joutui odottamaan automatiikan teknisiä tietoja automatisoinnista vastaavalta Siemensiltä. Hankinnan arvonlisäveroton kokonaishinta oli yli 140 miljoonaa euroa.
Ensimmäinen M300-sarjan yksikkö toimitettiin Helsinkiin maaliskuussa 2015, loput 19 vuosien 2015–2016 aikana.
302 onnettomuuspaikalla
Heinäkuussa 2016 yksi M300-sarjan junista, 302, oli osapuoli onnettomuudessa. Testikäytössä ollut juna törmäsi M100-sarjan junaan lähellä Itäkeskusta, minkä seurauksena 302 suistui osittain raiteilta.
Marraskuussa 2019 tiedotettiin, että HKL tilaa viisi M300-metrojunaa lisää noin 40 miljoonalla eurolla. Uudet metrojunat toimitettiin vuonna 2022 ja niitä tarvitaan metroliikenteen lisääntyessä Länsimetron toisen vaiheen käyttöönoton myötä. Junasarjan seuraaja on M400-sarja, jonka tekninen määrittelyvaihe on käynnissä. Sen käyttöönotto ajoittunee 2030-luvun alkupuolelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M300 Wikimedia Commonsissa
Suomalaiset veturit ja junayksiköt
Seksuaalinen suuntautuminen

Seksuaalinen suuntautuminen tarkoittaa sitä, mihin sukupuoleen ihminen tuntee emotionaalista tai eroottista vetovoimaa.
Seksuaaliset suuntautumiset määritellään suhteessa ihmisen omaan sukupuoleen. Heteroseksuaalisuus tarkoittaa yksilön tuntemaa vetoa vastakkaiseen sukupuoleen. Biseksuaalisuus tarkoittaa vetoa kummankin sukupuolen edustajiin. Homoseksuaalisuus tarkoittaa vetoa omaan sukupuoleen. Joskus myös aseksuaalisuutta pidetään yhtenä seksuaalisen suuntautumisen muotona, mutta tästä käsityksestä ei ole yksimielisyyttä.
Jos halutaan viitata sosiaaliseen sukupuoleen tai sukupuoli-identiteetteihin, joita on enemmän kuin kaksi, voidaan puhua myös panseksuaalisuudesta, jossa henkilö tuntee vetoa kaikkiin sukupuoliin. Lisäksi esimerkiksi Seta määrittelee myös biseksuaalisuuden ja heteroseksuaalisuuden sukupuoli-identiteetin näkökulmasta, jolloin biseksuaalisuus ja panseksuaalisuus ovat päällekkäisiä.
Historiaa

Seksuaaliseen suuntautumiseen suhtautuminen on historian saatossa vaihdellut, kulttuurista riippuen. Stålströmin (1998) mukaan historiallinen tutkimus jakaa länsimaisen perinteen kahteen osaan: helleenis-roomalaiseen ja juutalais-kristilliseen. Edellinen piti homoseksuaalisuutta osana arkipäivää, jälkimmäinen suhtautuu siihen tuomitsevasti. Myös esimerkiksi lääketieteen, psykologian ja psykiatrian alueilla, ei-heteroseksuaalisuuteen suhtautuminen on vaihdellut, synti- ja rikosleimasta aina sairausleimaan asti. Tieteellinen tutkimus ja yhteiskuntakriittiset liikkeet ovat vaikuttaneet sairausleiman poistamiseen eri puolilla maailmaa. Muun muassa Suomessa sekä miesten että naisten homoseksuaalisuus oli kriminalisoitu vuoteen 1971 asti. Sairausluokituksesta homoseksuaalisuus poistui Yhdysvalloissa vuonna 1974 ja Suomessa 1981.  Suomessa seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia pyrkii edistämään vuonna 1974 perustettu Seta ry.
Syyt

Yleisesti seksuaalista suuntautumista pidetään erillään seksuaalisesta käyttäytymisestä, eli on vallalla käsitys, että ihmisen seksuaalisia haluja eivät määrää niinkään teot, vaan joko synnynnäiset tai ympäristön aikaansaamat mieltymykset. Seksuaalisen suuntautumisen syntytavasta ihmisyksilössä ei ole varmaa tietoa, vaikkakin biologiset selitysmallit ovat asiantuntijoiden keskuudessa suosituimpia , kohdistuen perinnöllisiin sekä alkuraskauden aikaisiin tekijöihin, tai molempiin . Varmaa sen sijaan on, että seksuaalinen suuntautuminen ei ole valinta. Ihmisen seksuaalinen suuntautuminen on jatkumo, vaihdellen yksinomaan heteroseksuaalisesta kiintymyksestä yksinomaan homoseksuaaliseen kiintymykseen ja kaikkeen niiden väliltä .
Syyt > Biologiset selitykset

Tutkimusten kautta on löydetty useita biologisia tekijöitä, joilla voi olla yhteys seksuaalisen suuntautumisen kehittymiseen. Näitä ovat muun muassa geenit, sikiöaikaisten hormonien vaikutus, sekä aivorakenteen muutokset. Ainuttakaan yksittäistä määräävää tekijää ei ole löytynyt, ja tältä osin tutkimus jatkuu edelleen.
Vaikka tutkijat yleisesti ajattelevat että seksuaalinen suuntautuminen ei ole yhden tekijän aikaansaama, vaan geenien, hormonaalisten sekä ympäristötekijöiden yhteisvaikutusta, he kuitenkin tukevat biologista mallia seksuaalisen suuntautumisen synnylle.
Syyt > Biologiset selitykset > Hormonaaliset tekijät

Sikiöajan hormoneilla saattaa olla joko ensisijainen vaikutus aikuisen seksuaalisen suuntautumisen kehittymiseen, tai yhteisvaikutus geenien tai ympäristötekijöiden kanssa. Vuonna 2010 julkaistu Garcia-Falguerasin ja Swaabin tutkimus toteaa, että kohdunsisäinen altistuminen hormoneille on määräävä kriteeri. Yleinen epäilys on, että raskausaikainen matala androgeenialtistus johtaa miehistä kiinnostuneisuuteen (androfilia) ja korkea androgeenialtistus naisista kiinnostuneisuuteen (gynefilia).
Synnytyksen jälkeiset korkeat androgeenitasot saattavat johtaa enemmän biseksuaaliseen kuin homoseksuaaliseen suuntautumiseen. Monissa tutkimuksissa on todettu sikiöaikaisten androgeenien vaikutukset seksuaaliseen ja sosiaaliseen käyttäytymiseen muun muassa rhesus-apinoilla tehtyjen tutkimusten perusteella.
Tieteellisen katsauksen (2023) mukaan yli 90 % orientaatiosta olisi hormonien määräämää. Tämä johtuu siitä, että kohdussa sukupuolihormonit määrittävät aivojen kehityksen. Esimerkiksi munasarjojen monirakkulaoireyhtymä on yleisempää ei-heteronaisilla (p < 0.0001) ja estrogeeni näyttäisi lisäävän kiinnostusta miehiin. Sen sijaan eri miesryhmillä saattaa olla homoseksuaalisuuteen ohjaavia eri mekanismeja. Sosialisaatiolla voi olla vaikutusta, mutta se on lähes mitätöntä yksilöille, jotka ovat varhain altistuneet miestyypillisesti androgeeneille.
Syyt > Biologiset selitykset > Poikalasten syntymäjärjestys

Viimeaikaisissa tutkimuksissa on huomattu, että mitä useamman pojan äiti on synnyttänyt, sitä todennäköisemmin seuraavasta pojasta tulee homoseksuaali. Vasenkätisyys näyttää mitätöivän tämän vaikutuksen.
Tätä Ray Blanchardin teoriaa poikien syntymäjärjestyksestä tukee todistusaineisto sen sikiöaikaisesta synnystä, vaikkakaan toistaiseksi tarkkaa todistetta sen syntymekanismista ei ole. Tutkimus kuitenkin ehdottaa immunologista alkuperää, mikä aiheutuisi äidin immuunireaktiosta tiettyyn ainesosaan pojan sikiökehityksessä raskauden aikana, mistä tulee todennäköisempi reaktio aina kun poikia syntyy lisää. Tämän immuunireaktion seurauksena muutoksia myöhemmin syntyneiden poikien sikiöaikaisessa kehityksessä ajatellaan tapahtuvan. Tämä prosessi alkaisi silloin, kun äidin immuunijärjestelmä synnyttäisi vasta-aineita, jotka kulkeutuisivat kohtuun, ja siellä aiheuttaisivat muutoksia sikiön aivorakenteeseen, aiheuttaen kiinnostuksen pojassa myöhemmin enemmän miehiin kuin naisiin.
Syyt > Psykologiset teoriat

Mitään merkittäviä todisteita ei ole, jotka viittaisivat siihen että esimerkiksi kasvatuksella, tai lapsuudenaikaisilla kokemuksilla olisi merkitystä seksuaalisen suuntautumisen syntymisessä . Myös monet psykologian ja psykiatrian asiantuntijaorganisaatiot ovat todenneet, että yhtä syytä seksuaaliselle suuntautumiselle ei voida löytää, vaan kyse on monimutkaisesta ilmiöstä, johon vaikuttavat sekä biologiset että ympäristötekijät . Muun muassa American Psychiatric Association on todennut, että aiemmin ei-heteroseksuaalisuuden syynä pidettiin huonoa perhedynamiikkaa tai häiriöitynyttä psykologista kehitystä, mutta tällaiset aiemmat käsitykset pohjautuivat väärään tietoon ja ennakkoluuloihin.
Empiirinen tutkimus ei myöskään tue esimerkiksi uskomuksia homoseksuaalisuudesta psykopatologiana. Yhdysvalloissa homoseksuaalisuus oli vuonna 1952 merkitty sosiopaattiseksi häiriöksi ja vuonna 1968 persoonallisuushäiriöiden alle.
Miesten ja naisten erot

Naisten ja laajemminkin naaraiden seksuaalisuus joustaa olosuhteiden mukaan enemmän kuin urosten. Esimerkiksi kymmenen vuoden kuluessa useimmat naiset olivat vaihtaneet itsemäärittelyään ainakin kerran, esimerkiksi heteroseksuaalisuudesta muuhun tai muusta heteroseksuaalisuuteen. Miehillä tämä on harvinaisempaa.
Naiset ovat myös 3-4 kertaa useammin seksuaalisesti kiinnostuneita omasta(kin) sukupuolestaan kuin miehet. Todennäköisesti vain pieni osa tästä johtuu siitä, että biseksuaalisuus lisää miesten kiinnostusta.
Seksuaalisen suuntautumisen määrittäminen ja arviointi

Perinteinen kaksinapainen näkemys seksuaalisesta suuntautumisesta perustuu pääasiassa Alfred Kinseyn ja kumppaneiden 1953 tekemille tutkimuksille, ja heidän kehittämälleen Kinseyn asteikolle (The Kinsey Heterosexual-Homosexual Scale, KHHS), jonka reunaehtoina ovat 100-prosenttinen heteroseksuaalisuus ja 100-prosenttinen homoseksuaalisuus. Yksilö sijoittuu johonkin kohtaan tällä asteikolla.
Vuonna 1980 Klein laajensi seksuaalisen orientaation käsitettä ja kehitti uuden asteikon (Klein Sexual Orientation Grid, KSOG). Laajennetussa tulkinnassa seksuaalisen orientaation katsotaan koostuvan seitsemästä eri osa-alueesta:
Seksuaalinen käyttäytyminen, eli kenen kanssa yksilö harrastaa seksiä.
Emotionaalinen suuntautuminen, eli kenestä hän pitää ja ketä rakastaa.
Seksuaaliset fantasiat, eli kenestä yksilö unelmoi.
Seksuaalinen mielenkiinto, eli kehen mielenkiinto kohdistuu.
Sosiaalinen suuntaus, eli kenen kanssa yksilö muodostaa parin.
Elämäntapa, sosiaalinen maailma ja yhteisö, eli missä ja kenen kanssa hän käyttää aikaansa.
Oma identiteetti, eli miten hän itse kokee oman suuntautumisensa.
Jokainen seitsemästä kohdasta pisteytetään asteikolla 1-7, jossa 1 merkitsee vain vastakkaisen sukupuolen kanssa ja 7 vain saman sukupuolen kanssa.
Kleinin asteikon korvaavaksi asteikoksi on kehitetty myös niin sanottu SASO-asteikko (Sell Assessment of Sexual Orientation), jossa on 12 kysymystä: 6 kysymystä arvioi seksuaalista kiinnostusta, 4 arvioi seksuaalista käyttäytymistä, ja 2 arvioi seksuaaliseen suuntautumiseen liittyvää identiteettiä
Seksuaaliseen suuntautumisen arviointi ja määrittely ei ole ongelmatonta, sillä on vaikeaa määritellä yksilön seksuaalista suuntautumista arviointiasteikolla, koska seksuaalisen suuntautumisen määritelmä ei ole yksiselitteinen. Yleisesti ottaen, siihen sisältyy kolme aluetta, jotka otetaan arvioinnissa mukaan: seksuaalinen viehtymys, seksuaalinen käyttäyminen, sekä seksuaalinen identiteetti. Kuitenkaan selvää yhteyttä esimerkiksi henkilön itse määrittelemän seksuaalisen identiteetin, sekä homo- ja heteroseksuaalisen käyttäytymisen määrällä ja niitten vaihtelulla ei ole.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Scientific American: Beware Bogus Theories of Sexual Orientation (englanniksi)
Minireview: Hormones and human sexual orientation (englanniksi)
Marvel Studios: Legends

| Marvel Studios: Legends |
| --- | --- |

Tyyli:   clip show  supersankari 
Perustuu:  Marvel Comicsin sarjakuvahahmoihin
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  Disney+
Esitetty:  2021-1-88. tammikuuta 2021 –  2023-12-1515. joulukuuta 2023
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  46
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Marvel Studios
Levittäjä:  Disney Media Distribution
Aiheesta muualla
IMDb 
Marvel Studios: Legends on yhdysvaltalainen Disney+-tilausvideopalveluun julkaistu televisiosarja, joka keskittyy Marvel Cinematic Universen elokuvissa esiintyneisiin hahmoihin. Jokainen jakso näyttää hahmojen ja esineiden merkittävimpiä kohtauksia elokuvista ja Disney+-sarjoissa, joissa nämä ovat esiintyneet, johdatuksena näiden tuleviin esiintymisiin tulevissa elokuvissa tai sarjoissa.
Sarja julkistettiin virallisesti joulukuussa 2020 Disneyn Investor Day -tapahtumassa. Legendsin ensimmäiset jaksot julkaistiin Disney+:aan 8. tammikuuta 2021 alkaen.
Aiheesta muualla

Marvel Studios: Legends Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kalervo Pitkänen

Juho Kalervo Pitkänen (17. marraskuuta 1904 Helsinki – 10. maaliskuuta 1974) oli suomalainen pikajuoksija. Pitkänen edusti urallaan Helsingin Kisa-Veikkoja vuoteen 1929 ja sen jälkeen Oulun Pyrintöä. Koulutukseltaan hän oli varatuomari.
Urheilu-ura

Kalevan kisoissa Pitkänen saavutti kultaa sekä 100 metrin juoksussa että 200 metrin juoksussa vuonna 1928.Lisäksi hän sai hopeaa 200 metriltä vuonna 1929. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa Pitkänen sai Helsingin Kisa-Veikkojen joukkueessa kultaa 4 × 100 metrin juoksussa vuosina 1928 ja 1929. 4 × 400 metrillä hän sai kultaa vuonna 1929 ja pronssia vuonna 1928.
Maaotteluissa Pitkänen edusti Suomea vuonna 1929 Ruotsia ja Ranskaa vastaan.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 10,9 | Helsinki | 12. elokuuta 1929 |
| 200 m | 22,3 | Helsinki | 27. syyskuuta 1928 |
Lähde
Siviiliura

Kalervo Pitkänen suoritti ylemmän oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1929 ja sai varatuomarin arvon 1932. Vuonna 1930 hän toimi esittelijänä Oulun lääninhallituksessa, nimitettiin vuonna 1935 Limingan nimismieheksi ja vuonna 1936 Heinolan kihlakunnan henkikirjoittaja.
Ekenäs IF (jalkapallo)

Ekenäs Idrottsförening eli EIF on tammisaarelainen jalkapalloseura ja osa vuonna 1905 perustettua samannimistä yleisseuraa. Jalkapallo on ollut mukana EIF:n lajivalikoimassa vuodesta 1907. EIF:n peliasu koostuu vihreästä paidasta sekä valkoisista shortseista ja sukista. Toisen peliasun paita on valkoinen ja shortsit sekä sukat vihreät. EIF:n kotikenttä on Tammisaaren keskuskenttä.
EIF pelasi Suomen pääsarjassa kaudella 1933, jolloin se hävisi kaikki ottelunsa ja sijoittui sarjan viimeiseksi. Kaudelle 2015 EIF nousi Ykköseen Jari Rantasen valmentamana. EIF voitti Ykkösen mestaruuden kaudella 2023 ja nousi Veikkausliigaan.
Historia

EIF pelasi ensimmäiset jalkapallo-ottelunsa 1907. Yhteensä neljästä ottelusta kaksi pelattiin Tammisaaressa ja kaksi Helsingissä, jolloin vastustajat olivat Unitas ja HJK. Vuonna 1907 EIF liittyi SPL:oon, ja seuran jalkapallojaosto perustettiin 6. tammikuuta 1908. Sarjajalkapalloilussa EIF oli mukana alusta alkaen: vuonna 1930 se pelasi B-sarjassa ja 1933 EIF käväisi yhden kauden ajan A-sarjassa. Kaudella 1933 jalkapallon pääsarjassa EIF hävisi kaikki 14 ottelua sijoittuen sarjassa viimeiseksi.
EIF on pelannut kausi 1930 mukaan lukien kymmenen kautta 1930–1950-luvuilla Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla B-, Itä-Länsi ja Suomensarjassa. 1970-luvun sarjauudistuksen jälkeen EIF pelasi säännöllisesti Kakkosessa, viimeksi kausilla 2012–2014.
Seuran edustusjoukkueen toiseksi valmentajaksi valittiin kaudeksi 2014 entinen HJK:n ja A-maajoukkueen pelaaja Jari Rantanen. Kauden päätteeksi EIF nousi Ykköseen voittamalla nousukarsinnoissa helsinkiläisen Atlantiksen yhteismaalein 6–4. Seura oli ollut lähellä nousua jo edellisellä kaudella 2013, mutta tuolloin FC Jazz oli karsinnoissa parempi yhteistuloksella 4–2.
Ykkösen kaudella 2015 EIF sijoittui sarjassa kahdeksanneksi. Seuraavalla kaudella 2016 sijoitus oli jälleen kahdeksas, joten EIF säilytti toistamiseen viimeisenä joukkueena sarjapaikkansa. Kaudella 2017 EIF ylsi pykälää korkeammalle, seitsemänneksi.
Vuoden 2018 Suomen Cupissa EIF ylsi välieriin, jossa se hävisi kotonaan Veikkausliigan FC Interille 0–5.
EIF voitti Ykkösen kauden 2023. Se varmisti mestaruutensa sarjan viimeistä edellisellä kierroksella voitettuaan TPS:n Turussa 3–1. EIF nousi mestaruuden myötä Veikkausliigaan kaudeksi 2024.
Muut joukkueet

EIF:n reservijoukkueista EIF/Akademi pelaa Kolmosessa ja EIF/2 Nelosessa. Naisten edustusjoukkue pelaa Naisten Kolmosessa. Lisäksi EIF:llä on muun muassa lukuisia juniorijoukkueita pojissa ja tytöissä.
Edustusjoukkue > Joukkueenjohto

Joukkueenjohto kaudella 2024.
| --- | --- |
 Päävalmentaja:  Gabriel Xatart Apuvalmentajat:  Daniel Bolufer   Johan Estlander Maalivahtivalmentaja:  Jarkko Friström :  Fysioterapeutti:  Maria Degerlund Huoltajat:  Kim Nyström   Heikki Orasmaa Urheilutoimenjohtaja:  Peter Haglund Joukkueenjohtaja:  Ville Orasmaa
Edustusjoukkueen sarjasijoituksia

| Kausi | Sarja | Sija | O | V | T | H | TM–PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Kakkonen | 4. | 27 | 14 | 6 | 7 | 75–34 | 48 |
| 2013 | Kakkonen | 1. | 27 | 16 | 9 | 2 | 52–25 | 57 |
| 2014 | Kakkonen | 1. | 27 | 20 | 4 | 3 | 69–33 | 64 |
| 2015 | Ykkönen | 8. | 27 | 8 | 7 | 12 | 36–49 | 31 |
| 2016 | Ykkönen | 8. | 27 | 10 | 1 | 16 | 36–53 | 31 |
| 2017 | Ykkönen | 7. | 27 | 8 | 6 | 13 | 33–43 | 30 |
| 2018 | Ykkönen | 3. | 27 | 12 | 11 | 4 | 36–26 | 47 |
| 2019 | Ykkönen | 6. | 27 | 9 | 3 | 15 | 42–55 | 30 |
| 2020 | Ykkönen | 4. | 22 | 10 | 6 | 6 | 45–25 | 36 |
| 2021 | Ykkönen | 5. | 27 | 10 | 7 | 10 | 45–38 | 37 |
| 2022 | Ykkönen | 4. | 27 | 10 | 8 | 9 | 46–41 | 38 |
| 2023 | Ykkönen | 1. | 27 | 18 | 7 | 2 | 49–22 | 61 |
| 2024 | Veikkausliiga | 12. | 27 | 4 | 7 | 16 | 24–57 | 19 |
| 2025 | Ykkösliiga |  |  |  |  |  | – |  |
Aiheesta muualla

Jalkapallojaoston virallinen sivusto (ruotsiksi)
| n k Ykkösliiga |
| --- | --- |
Joukkueet (2025):  Ekenäs IF  FC Lahti  Klubi 04  Jippo  JäPS  KäPa  PK-35  SalPa  SJK Akatemia  TPS
Seppä (täsmennyssivu)

Sepät voi tarkoittaa seuraavia asioita:
seppä, ammatti
sepät (Elateridae), kovakuoriaisheimo
sepikät (Eucnemidae), kovakuoriaisheimo
seppämäiset (Elateroidea), kovakuoriaisten yläheimo
hopeasepät eli pintapyöriöt (Gyrinidae), kovakuoriaisheimo
useita tukaanien heimoon (Ramphastidae ) kuuluvia lintusukuja, jotka aiemmin luettiin omaan Capitonidae -heimoonsa:
kruunusepät (Capito)
kardinaalisepät (Eubucco)
aprikoosisepät (Semnornis)
vihersepät (Megalaima)
kaljunaamasepät (Gymnobucco)
tummasepät (Stactolaema)
pikkusepät (Pogoniulus)
viirusepät (Tricholaema)
paksunokkasepät (Lybius)
maasepät (Trachyphonus)
kaskasseppä (Psilopogon pyrolophus)
nokiseppä (Caloramphus fuliginosus eli Calorhamphus fuliginosus)
ampiaisseppä (Buccanodon duchaillui)
sulttaaniseppä (Trachylaemus purpuratus)
Seppä, kauppakeskus Jyväskylän Seppälässä
Seppä, suomalaisena sukunimenä:
Allari Seppä (1896–1954), lääkäri
Anita Seppä (s. 1969), taidefilosofian ja kuvataiteiden tutkija
Antti Seppä (s. 1947), näyttelijä
Diana Seppä (s. 1976/1977), järjestöjohtaja
Erkki Seppä, basisti
Hannu Seppä (s. 1963), pesäpalloilija
Jarmo Seppä (s. 1953), aitajuoksija
Jussi Seppä (1885–1951), harrastelijalintutieteilijä
Jyrki Seppä (s. 1961), jääkiekkoilija
Lilli Loiri (ent. Loiri-Seppä, s. 1973), kirjailija, laulujen sanoittaja ja mainonnan suunnittelija
Mauri Seppä (1916–2000), Kokoomuksen kansanedustaja
Pekka Seppä (Pablo Seppä, s. 1946), muusikko ja näyttelijä
Pirjo Seppä (s. 1946), suunnistaja
Ritva Antila-Seppä (1930–2023), pianisti
Saija Seppä (s. 1998), keskimatkan juoksija
Touko Seppä (s. 2002), suunnistaja
Uuno Uljas Seppä (1885–1966), filosofian tohtori ja lyseon lehtori
Veli Seppä (1947−2022), taidemaalari ja taideväärentäjä
Väinö Seppä (1889–1961), opettaja
Seppä-nimisiä kuvitteellisia henkilöitä:
Nuutti Seppä, televisiosarjassa Salatut elämät
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Seppä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sveitsi

Sveitsi (saks. Schweiz, ransk. Suisse, ital. Svizzera, retorom. Svizra), virallisesti Sveitsin valaliitto (lat. Confoederatio Helvetica, lyhenne CH), on valtio Keski-Euroopassa.
Sveitsi on liittovaltio, joka koostuu 26 kantonista. Sen naapurimaat ovat pohjoisessa Saksa, etelässä Italia, idässä Itävalta ja Liechtenstein sekä lännessä Ranska. Sveitsillä ei virallisesti ole pääkaupunkia, mutta Bern, joka on maan viidenneksi suurin kaupunki, toimii de facto pääkaupunkina. Suurin kaupunki väkiluvultaan on Zürich, jossa asuu noin 400 000 ihmistä.
Sveitsi on sisämaavaltio, joka jakautuu maantieteellisesti kolmeen alueeseen: Alppeihin, Sveitsin Mittellandiin ja Juravuoristoon. Sveitsin pinta-ala on 41 290 neliökilometriä. Sveitsissä on 8,6 miljoonaa asukasta. Väestö on pääosin keskittynyt Mittellandin alueelle, jossa myös suurimmat kaupungit sijaitsevat. Niihin kuuluu kaksi maailmankaupunkia, Zürich ja Geneve.
Sveitsin valaliitolla on pitkä historia puolueettomana valtiona. Se ei ole osallistunut sotiin vuoden 1815 jälkeen ja liittyi Yhdistyneisiin kansakuntiin vasta vuonna 2002. Sveitsissä sijaitsee paljon kansainvälisiä järjestöjä, kuten YK:n toiseksi suurin toimipiste, Kansainvälinen järjestelypankki, Punainen risti, Maailman kauppajärjestö, Kansainvälinen työjärjestö ja urheilujärjestöjä, kuten Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA, Kansainvälinen Jääkiekkoliitto IIHF ja Kansainvälinen olympiakomitea. Euroopan tasolla maa oli yksi Euroopan vapaakauppajärjestön perustajista ja kuuluu Schengen-alueeseen, vaikka se ei olekaan liittynyt Euroopan unioniin.
Sveitsi on yksi maailman vauraimmista maista. Sen bruttokansantuote asukasta kohden on niin ikään maailman huippua, noin 96 000 dollaria vuonna 2022. Keskimääräinen vauraus henkeä kohden on Sveitsissä selvästi maailman suurin (587 000 dollaria vuonna 2014). Maailman talousfoorumi on valinnut Sveitsin useasti maailman kilpailukykyisimmäksi maaksi, viimeksi vuonna 2014.
Sveitsi jakautuu kolmeen kieli- ja kulttuurialueeseen: saksankieliseen, ranskankieliseen ja italiankieliseen. Näiden lisäksi muutamassa alppilaaksossa puhutaan retoromaanin kieltä. Siten Sveitsin väestö, toisin kuin useimpien muiden Euroopan maiden väestö, ei muodosta etnisesti tai kielellisesti yhtenäistä kansakuntaa. Yhteinen identiteetti perustuukin yhteiseen historiaan, yhteisiin arvoihin ja Alppeihin liittyvään symboliikkaan.