stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Allan Edwall
Aiheesta muualla

Nationalencyklopedin: Edwall, Allan
Allan Edwall. IngmarBergman.se (Arkistoitu – Internet Archive)
Valokuvagalleria Allan Edwallista. Bergmanorama.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Allan Edwall Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Allan Edwall Elonetissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  IdRef
CNDD–FDD

CNDD–FDD (Conseil National pour la Défense de la Démocratie–Forces pour la Défense de la Démocratie) on burundilainen puolue. Se alkoi toimintansa hutujen kapinallisryhmänä presidentiksi valitun Melchior Ndadayen murhan jälkeen vuonna 1993. Se järjestäytyi poliittiseksi puolueeksi Burundin sisällissodan lopulla vuoden 2005 vaalien lähestyessä.
Vuonna 2020 valitussa parlamentissa CNDD-FDD:llä on 86 alahuoneen 123 paikasta ja 34 ylähuoneen 39 paikasta. Presidentit Pierre Nkurunziza (2005–2020) ja Évariste Ndayishimiye (2020 alkaen) ovat puolueen jäseniä.
Yli-Ii (kaupunginosa)

| Yli-Ii |
| --- | --- |
 Yli-Iin kirkko
 Kaupungin kartta, jossa Yli-Ii korostettuna.  Luettelo Oulun suuralueista ja kaupunginosista
Kaupunki:  Oulu
Suuralue:  Yli-Iin suuralue
Kaupunginosa nro:  150
Väkiluku:  1 176  31.12.2023
Työpaikkoja:  314 kpl   (31.12.2011)
Postinumero(t):  91200
Yli-Ii on Oulussa,  Yli-Iin suuralueella sijaitseva kaupunginosa. Se muodostettiin vuoden 2013 alussa Oulun kuntaliitoksen yhteydessä. Kaupunginosa rajoittuu Pahkalan ja Tannilan kaupunginosiin.
Kaupunginosan nimi tulee vuoden 2012 lopussa lakkautetun Yli-Iin kunnan nimestä. Kaupunginosan alueella sijaitsee muun muassa Yli-Iin kirkonkylä sekä Kierikkikeskus.
Kaupunginosan keskustaajama, Yli-Iin kirkonseutu sijaitsee noin 50 kilometrin päässä Oulun kaupungin keskustasta koilliseen. Keskustaajaman halki kulkee Simon Taininiemelle johtava seututie 849. Taajamasta lähtee myös seututie 851 Iihin ja yhdystie 8540 Pudasjärvelle.
Vuoden 2018 alussa Yli-Iin kaupunginosaan liitettiin aiemmin Jakkukylän kaupunginosaan kuuluneet Maalismaa ja Karjalankylä, kun loppuosa Jakkukylästä liitettiin Iin kuntaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yli-Ii (kaupunginosa) Wikimedia Commonsissa
Oulun kaupunginosat ja suuralueet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Suuralueet | Kaupunginosat |  |
| 1. Keskusta | I Pokkinen • II Vaara • III Vanhatulli • IV Hollihaka • V Leveri • Myllytulli • Intiö • Raksila |  |
| 2. Höyhtyä | Höyhtyä • Karjasilta • Lintula • Mäntylä • Nokela |  |
| 3. Oulunsuu | Kontinkangas • Oulunsuu • Peltola • Värttö |  |
| 4. Kaukovainio | Hiironen • Kaukovainio |  |
| 5. Nuottasaari | Limingantulli • Nuottasaari • Äimärautio |  |
| 6. Kaakkuri | Kaakkuri • Kiviniemi • Metsokangas • Perävainio |  |
| 7. Maikkula | Hangaskangas • Heikkilänkangas • Iinatti • Juurusoja • Knuutila • Maikkula • Madekoski • Pikkarala |  |
| 8. Tuira | Hietasaari • Koskikeskus • Pikisaari • Toppilansaari • Tuira • Vihreäsaari |  |
| 9. Puolivälinkangas | Isko • Puolivälinkangas • Pyykösjärvi • Takalaanila • Välivainio |  |
| 10. Koskela | Alppila • Koskela • Taskila • Toppila |  |
| 11. Pateniemi | Rajakylä • Pateniemi • Herukka |  |
| 12. Kaijonharju | Kaijonharju • Kuivasjärvi • Liikanen • Linnanmaa • Ritaharju |  |
| 13. Myllyoja | Haapalehto • Hintta • Kirkkokangas • Kynsilehto • Laanila • Myllyoja • Parkkisenkangas |  |
| 14. Sanginsuu | Lapinkangas • Sanginjoki • Sanginsuu • Ulkosanki |  |
| 15. Korvensuora | Heikinharju • Korvenkylä • Korvensuora • Rusko • Ruskonselkä • Saviharju • Talvikangas |  |
| 16. Ylikiiminki | Jolos • Nuoritta • Vepsä • Vesala • Vuotto • Ylikiiminki |  |
| 17. Hiukkavaara | Haukkasuo • Hiukkavaara • Kivikkokangas · Niiles • Puolukkakangas • Saarela • Vanha Hiukkavaara |  |
| 20. Haukipudas | Haukipudas • Jokikylä • Martinniemi |  |
| 21. Kello | Kalimenkylä • Kello |  |
| 30. Kiiminki | Alakylä • Hannus • Huttukylä • Kiiminki |  |
| 31. Jääli | Jäälinkylä • Välikylä |  |
| 40. Oulunsalo | Kylänpuoli • Oulunsalo • Salonpää |  |
| 50. Yli-Ii | Pahkala • Tannila • Yli-Ii |  |
Henrik II

Henrik II voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Henrik II (951–976), Baijerin herttua
Henrik II Pyhä (972–1024), Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari
Henrik II Jasomirgott (1107–1177), Itävallan herttua
Henrik II (n. 1108–1139), Baijerin herttuan Henrik X Ylpeän hallitsijanimi Saksin herttuana
Henrik II (1133–1189), Englannin kuningas
Henrik II (1166–1197), Champagnen kreivi ja Jerusalemin kuningas
Henrik II (1211–1242), Saksan kuninkaan Henrik VII:n hallitsijanimi Sisilian kuninkaana
Henrik II Hurskas (k. 1241), puolalainen ruhtinas, jonka johtamat joukot mongolit kukistivat vuonna 1241 käydyssä Legnican taistelussa
Henrik II (1270–1324), Kyproksen kuningas, nimellisesti myös Jerusalemin kuningas
Henrik II Äpärä (1334–1379), Kastilian kuningas
Henrik II (1503–1555), Navarran kuningas
Henrik II (1519–1559), Ranskan kuningas.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Henrik II”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gervais Ndirakobuca

| Gervais Ndirakobuca> Pääministeri |
| --- | --- |
 7.9.2022 alkaen  
Presidentti:  Évariste Ndayishimiye
Edeltäjä:  Alain-Guillaume Bunyoni
Burundin sisä- ja turvallisuusministeri
 2020–2022  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1970
Tiedot
Puolue:  CNDD–FDD
Sotilaspalvelus
Sotilasarvo:  kenraali
Gervais Ndirakobuca on burundilainen kenraali ja poliitikko. Hän toimii maansa pääministerinä syyskuusta 2022.  Entinen kapinallisten komentaja on toiminut poliisin apulaisjohtajana, pelätyn tiedustelupalvelun päällikkönä ja viimeksi turvallisuusministerinä. Hän on ollut Burundin hallituksen avaintekijä vuosia. Hän on kovan linjan kannattaja CNDD–FDD:ssä, hutujen tärkeimmässä kapinallisryhmässä, josta tuli poliittinen puolue brutaalin 13 vuotta kestäneen sisällissodan päätyttyä ja joka on hallinnut siitä lähtien.
Ndirakobuca on selvinnyt korkean tason puhdistuksista sekä Yhdysvaltojen ja EU:n sanktioista, jotka liittyvät hänen rooliinsa vuoden 2015 väkivaltaisuuksissa, jotkaa saivat alkuunsa, kun Pierre Nkurunziza halusi kolmannelle presidenttikaudelle. Levottomuudet johtivat 1 200 ihmisen kuolemaan ja 400 000 muuta pakenivat maasta. Raportteja on tehty mielivaltaisista pidätyksistä, kidutuksista, murhista ja pakotetuista katoamisista. Sanktiot eivät juurikaan hidastaneet Ndirakobucan etenemistä urallaan. seuraava presidentti, Évariste Ndayishimiye, nimitti Ndirakobucan ensin superministeriksi yhdistäen sisä-, turvallisuus- ja kehitysministerin tehtävät. Vuonna 2022 Ndayishimiye erotti pääministeri Alain-Guillaume Bunyonin ja nimitti Ndirakobucan hänen tilalleen.
George Spencer Watson

George Spencer Watson: Omakuva.
Gerorge Spencer Watson: Sir John McDougallin muotokuva.
George Spencer Watson: Alaston, maalattu vuonna 1927.
George Spencer Watson (8. maaliskuuta 1869 Lontoo - 11. huhtikuuta 1934 Lontoo) oli englantilainen taidemaalari, joka keskittyi paljolti elävän mallin maalaamiseen sekä muotokuviin. Tyylisuunnaltaan hän edusti myöhäisromantiikkaa, ja hän teki kokeiluja italialaistyylisellä renessanssilla.
Lisää aiheesta

http://arthive.com/artists/76636~George_Spencer_Watson/works/517863~My_four_loves_woman_child_horse_and_Greyhound_1922
http://www.npg.org.uk/collections/search/portrait/mw176532/George-Spencer-Watson
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz  Musée d'Orsay  National Gallery of Canada  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  Europeana
Peter Drucker

| Peter F>  Drucker |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. marraskuuta 1909 Wien
Kuollut: 11. marraskuuta 2005 Claremont, Kalifornia
Kansalaisuus:   Itävalta /  Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Frankfurtin yliopisto
Instituutti:  Claremont Graduate University New Yorkin yliopisto Bennington College Sarah Lawrence College
Tutkimusalue:  Hallintotieteet, johtaminen
Tunnetut työt:  Johtamisen kehittäjä, ml. tavoitejohtaminen
Palkinnot:  Presidentillinen vapaudenmitali 25 kunniatohtoriutta New Yorkin yliopiston korkein kunniamaininta Japanin ja Itävallan ritarikuntien jäsen
Peter Ferdinand Drucker (19. marraskuuta 1909 Wien – 11. marraskuuta 2005 Claremont, Kalifornia) oli syntyperältään itävaltalainen (vuodesta 1943 Yhdysvaltojen kansalainen) kirjailija-professori, joka oli erikoistunut hallintotieteisiin ja erityisesti johtamiseen.
Peter Drucker syntyi wieniläiseen virkamiesperheeseen. Hänen isänsä, Adolph Bertram Drucker oli Habsburg-suvun palveluksessa ollut korkea virkamies. Adolph Drucker peusti Salzburgin Festivaalit - suuren kansainvälisen musiikkitapahtuman. Kun Hitler tuli valtaan Itävallassa 1938, Adolph Drucker lähti Yhdysvaltoihin. Hän toimi USA:ssa talouden professorina Pohjois-Carolinan yliopistossa ja Amerikan yliopistossa, Washnington D.C:ssä. Adoplh Drucker jäi eläkkeelle 70-vuotiaana Berkeleyn yliopistosta, Kaliforniasta.
Peter Druckerin äiti oli nimeltään Caroline Bond Drucker. Peter Druckerin äiti, Caroline, oli yksi ensimmäisistä Itävallan naisista, jotka olivat opiskelleet lääketiedettä. The Economist -lehden (1.10.1994) mukaan Peter Drucker tapasi lapsena itävaltalaisen psykologin ja psykoanalyysin kehittäjän Sigmund Freudin (1856-1939).
Drucker avioitui vuonna 1937 Doris Schmitzin kanssa. Doris oli Peterin luokkakaveri Frankfurtin yliopistolta. He saivat myöhemmin yhden pojan ja kolme tytärtä.
»Yrityksen tarkoitus voidaan määritellä pätevästi vain yhdellä tavalla. Se on asiakkaan luominen.»
Saksan kautta Lontooseen

Itävalta-Unkarin ensimmäisessä maailmansodassa kärsimän tappion jälkeen työllistymismahdollisuudet Druckerin syntymäkaupungissa olivat huonot. Tämän johdosta hän muutti Saksaan, Frankfurtiin, vuonna 1929.
Saksassa, Frankfurtissa Drucker teki aluksi töitä amerikkalaisen pankkiiriliikkeen paikalliskonttorissa sekä Frankfurt General Anzieger -lehden toimittajana ja talousasioiden kirjoittajana. Hän opiskeli Hampurin ja Frankfurtin yliopistoissa. 22-vuotiaana hän sai valmiiksi tohtorin tutkinnon kansainvälisestä oikeudesta ja julkisoikeudesta vuonna 1931 Goethe yliopistosta Frankfurtista, Saksassa.
Vuonna 1930 hän alkoi opettaa kansainvälistä lakia ja perustuslaillista historiaa Frankfurtin yliopistossa. Natsit olivat alkaneet käyttää sensuuria. Druckerin kirjoittama saksankielinen kirja Friedrich Julius Stahl, Konservatiivinen poliittinen teoria ja historiallinen muutos (1933) julistettiin pannaan.
Kaksi vuotta myöhemmin, huhtikuussa 1933, natsivaltion nousu pakotti Druckerin jälleen muuttamaan Lontooseen, Englantiin. Drucker vietti Lontoossa neljä vuotta, 1933-1937. Lontoossa hän työskenteli turvallisuusanalyytikkona vakuutusyhtiössä ja sitten pääekonomistina yksityisessä pankissa.
28-vuotiaana Yhdysvaltoihin

Drucker päätyi neljän Lontoon vuoden 1933-1937 jälkeen lopulta vuonna 1937 Yhdysvaltoihin, jossa hänestä tuli toimittaja ja professori. Kirjailija George Orwellin mukaan Drucker oli yksi harvoista kirjailijoista, jotka aavistivat Saksan ja Neuvostoliiton Molotov–Ribbentrop-sopimuksen, joskin Druckerkin oli odottanut osapuolten täysimittaista liittoutumista. Vuonna 1943 hänestä tuli Yhdysvaltojen kansalainen.
Drucker toimi New Yorkin yliopiston hallintotieteiden professorina vuodet 1950–1971. Vuonna 1971 Drucker muutti Kaliforniaan. Vuodesta 1971 kuolemaansa asti hän toimi Sosiaali- ja hallintotieteiden professorina Claremont Graduate Universityssä, Kaliforniassa. Drucker lanseerasi tietotalouden (vuonna 1968) ja tietotyöläisen (vuonna 1959) käsitteet ja tulkitsi tietotyön merkitsevän aikaa, jolloin työntekijät – ei yhteiskunta tai suuromistajat – todella omistaisivat itse tärkeimmät tuotantovälineet.
General Motors -tutkimus aikaansa edellä

Hänen kaksi ensimmäistä liikkeenjohdon kirjaansa, The End of Economic Man ja The Future of Industrial Man olivat kirjoja, joissa hän toi esille näkökulman, että yritykset olivat sosiaalisia yhteisöjä talouteen perustuvan perusluonteensa lisäksi. Viimeksi mainittu kirja herätti myös General Motorsin mielenkiinnon ja Druckerilta päädyttiinkin tilaamaan tutkimus yhtiön johdosta.
Vuosina 1943–1945 GM:stä saamiensa kokemuksien pohjalta hän päätyi kirjoittamaan menestyskirjan, The Concept of the Corporationin, josta tuli merkkipaalu johtamisen alalla. Kirjan sisältö keskittyi pääasiassa vallan- ja toimintojen hajauttamiseen sekä delegointiin. Korkean profiilin työ kasvatti kiinnostusta sekä Druckerin konsultointeihin että hänen kirjoihinsa. 
Myös kirjassa esitellylle GM:n tulosyksiköihin perustuvalle organisaatiomallille löytyi uusia innokkaita soveltajia.
Tietotyön ja johtamisen kehittäjä

Drucker seurasi alansa kehitystä teollisesta työstä yhä enemmän kohti tietotyötä ja keskittyi tutkimaan, miten johtamista tulisi kehittää vaatimuksiltaan ja luonteeltaan uudistuvissa organisaatioissa. Hänen esittämänsä ajatukset tuntuivat osuvan kohdalleen yhä paremmin mitä pidemmälle 1900-luvulla edettiin ja -yritykset saivat tuotantolinjansa sekä vahvaan vallan hierarkiaan pohjautuvat organisaationsa viritettyä.
Druckerin mielestä ura yleishyödyllisissä yhteisöissä toimisi tasapainottavana tekijänä entistä pirstaloituneemmalle työuralle, jossa työpaikat vaihtuvat entistä useammin. Toisaalta hän toi esille myös sen, että nykyaikana henkilö voi olettaa elävänsä pitempään kuin keskimääräinen organisaatio. Yleishyödyllisten yhteisöjen johtamisesta tuttujen motivointi- ja palkitsemiskeinojen hän arveli yleistyvän tietotyössä.
Drucker pettyi uransa loppuvaiheessa yrityselämän kankeuteen ja haluttomuuteen muuttua, kuten esimerkiksi General Motorsin tapauksessa, jossa johto ei noudattanut tilaustutkimuksensa suosituksia.
Pettymykseksi osoittautui myös yritysjohtajien ylisuuri palkkaus kaikkine erikoisetuineen, joista pahimpia oli kultainen kädenpuristus, jonka Drucker katsoi tekevän yritysvaltauksista johtajien kannalta riskitöntä liiketoimintaa. Pettymysten johdosta hänen elämänsä loppuvaiheet kuluivat suuressa määrin yleishyödyllisten organisaatioiden parissa. Hyödynsaajina olivat muun muassa Pelastusarmeija ja Punainen Risti. Hän toimi vielä 90 vuoden ikäisenäkin osa-aikaisena yritysten sekä yleishyödyllisten yhteisöjen konsulttina.
Mittava tuotanto

Drucker kirjoitti seitsemällä eri vuosikymmenellä noin 40 kirjaa sekä lukuisia artikkeleita, muun muassa säännöllisesti Wall Street Journaliin ja Harvard Business Reviewiin.  Hänen kirjansa ovat myyneet hyvin.
Lisäksi hän tuotti kirjojensa pohjalta kahdeksan opetuselokuvasarjaa ja kymmenen johtamisen ja liiketoimintastrategioiden verkkokurssia.
Näkemykset

Drucker suosii läpi kirjallisen tuotantonsa minimalistista näkökulmaa, mitä tulee tarjottaviin tuotteisiin, valittaviin toimialoihin sekä henkilöstön määrään (ulkoistamisen tarve). Hänen mielestään olemassa oleva, vakiintunut brändi asettaa rajoitukset tuotevalikoimalle. Klassisina esimerkkeinä Drucker tuo esille esimerkiksi Coca-Colan New Coke -harharetken.
Hän korosti luopumisstrategioiden tarvetta. Yritysten olisi osattava hankkiutua eroon ideoistaan jo ennen kuin ne vanhentuvat. Drucker näki eilispäivän menestykseen nojaamisen yritystoiminnan kannalta tuhoisana, mutta inhimillisenä taipumuksena.
Drucker kritisoi F. W. Taylorin tieteellisen liikkeenjohdon konemaista ihmiskuvaa. Taylorismin ajatusta, että työtä voisi mitata, analysoida ja parantaa Drucker piti kuitenkin erinomaisena. Drucker tuo esille myös sen, että tietotyöläisen tuottavuutta ei voida mitata tai parantaa vanhan tayloristisen mallin pohjalta.
Drucker oli mahdollisesti tavoitejohtamisen isä, joskin hän ei luonut mitään -ismiä tai julistanut mitään keksintöä omanaan. Johtamisen muoti-ilmiöiden sijasta Druckerin huomio oli aina perusideoissa ja -taidoissa.
Hän näki tarpeen yhteisöllisyydelle vastauksena ihmisten sosiaalisiin tarpeisiin. 1980-luvulla hän ehdotti, että entistä laajamittaisempi osallistuminen vapaaehtoistyöhön olisi tie yhteisöllisyyteen.
Druckerin mielestä yhtiöillä oli kolme vastuuta: tehdä voittoa, pitää henkilöstö tyytyväisenä ja kantaa sosiaalinen vastuu.
Hän sai kovaa kritiikkiä monilta aiemmilta kannattajiltaan julistaessaan, että yritysjohdolle tunnin työstä maksettavan kompensaation ei tulisi olla yli kaksikymmenkertainen verrattuna alimpaan palkkaluokkaan.
Kritiikki

Drucker ei ollut koskaan erityisen suosittu akateemisen yhteisön keskuudessa. Hänen töitään ja ideoitaan pidettiin liian vähäiseen tutkimukseen perustuvana ja pinnallisina. Tämän johdosta Druckerin tuotanto ei löytänyt kovinkaan usein tietään oppimateriaaleihin, eikä hänen virkaansa pidetty kaikkien kollegoiden mielestä oikeilla perusteilla ansaittuna.
Eräät kriitikot väittävät, että yksi Druckerin ydinkonsepteista, "tavoitejohtaminen", on virheellinen, eikä sen ole koskaan todistettu toimivan tehokkaasti. Kriitikot Dale Krueger sanoi, että tavoitejohtamisen järjestelmää on vaikea toteuttaa ja että yritykset päätyvät usein ylikorostamaan kontrollia luovuuden edistämisen sijaan saavuttaakseen tavoitteensa.
Ammatillinen ura

1927, valmistuminen lukiosta, Wienissä, Itävallassa
Opiskeli Saksassa Hampurin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa
1931, FT, julkis- ja kansainvälinen oikeus, Frankfurtin yliopisto
1929-1933, Frankfurt General Anzieger lehdentoimittaja ja talousasioiden toimittaja
1933-1937, Investointipankkiiri Lontoossa
Yksityinen yrityskonsultti, aihealueina muun muassa valtiopolitiikka
1937-1942, tuntiopettaja, Sarah Lawrence College, Bronxville, New York
1942-1949, Filosofian ja politiikan professori, Bennington College, Vermont
1943-1945 vietti 18 kuukautta tutkien General Motorsin pääjohtoa ja kirjoitti sen pohjalta menestyskirjan Concept of Corporation (1946)
1950-1971, Hallintotieteiden professori, New Yorkin yliopiston Graduate School of Business
1971-2005, Sosiaali- ja hallintotieteiden professori, Claremont Graduate University, Kaliforniassa
1975-1995, kolumnisti, The Wall Street Journal
1990 perusti Peter F. Drucker -säätiön (nyk. Leader to Leader Institute), joka keskittyy yleishyödyllisten yhteisöjen johtamisen kehittämiseen.
George W. Bush palkitsi hänet Presidentillisellä vapaudenmitalilla 9. heinäkuuta 2002.
Sai kunniatohtorin arvoja muun muassa Yhdysvalloista, Belgiasta, Tšekkoslovakiasta, Isosta-Britanniasta, Japanista, Espanjasta ja Sveitsistä.
Kirjat

Drucker julkaisi yhteensä noin 40 kirjaa seitsemällä eri vuosikymmenellä. Kirjoja on käännetty ainakin 36 kielelle.
Friedrich Julius Stahl, Konservatiivinen poliittinen teoria ja historiallinen muutos (1933)
The End of Economic Man: The Origins of Totalitarianism (1937)
The Future of Industrial Man (1942)
Concept of the Corporation (1945)
The New Society (1950)
The Practice of Management (1954)
America's Next 20 Years (1957)
Landmarks of Tomorrow: A Report on the New 'Post-Modern' World (1959)
Power and Democracy in America (1961)
Managing for Results: Economic Tasks and Risk-Taking Decisions (1964)
The Effective Executive (1966)
The Age of Discontinuity (1968)
Technology, Management and Society (1970)
Men, Ideas and Politics (1971)
Management: Tasks, Responsibilities and Practices (1973)
The Unseen Revolution: How Pension Fund Socialism Came to America (1976)
An Introductory View of Management (1977)
Adventures of a Bystander (1979) (omaelämäkerta)
Song of the Brush: Japanese Painting from the Sanso Collection (1979)
Managing in Turbulent Times (1980)
Toward the Next Economics and Other Essays (1981)
The Changing World of the Executive (1982)
The Temptation to Do Good (1984)
Innovation and Entrepreneurship: Practice and Principles (1985)
The Frontiers of Management (1986)
The New Realities (1989)
Managing the Non-Profit Organization: Practices and Principles (1990)
Managing for the Future: The 1990s and Beyond (1992)
The Post-Capitalist Society (1993)
The Ecological Vision: Reflections on the American Condition (1993)
The Theory of the Business (1994)
Managing in a Time of Great Change (1995)
Drucker on Asia: A Dialogue Between Peter Drucker and Isao Nakauchi (1997)
Peter Drucker on the Profession of Management (1998)
Management Challenges for the 21st Century (1999)
Managing Oneself (1999)
The Essential Drucker: The Best of Sixty Years of Peter Drucker's Essential Writings on Management (2001)
Leading in a Time of Change: What it Will Take to Lead Tomorrow (2001; yhdessä Peter Sengen kanssa)
The Effective Executive Revised (2002)
Managing in the Next Society (2002)
A Functioning Society (2003)
The Daily Drucker: 366 Days of Insight and Motivation for Getting the Right Things Done (2004)
The Effective Executive in Action (2005)
Kirjoja Druckerista

Tarrant, John C., Drucker: The Man Who Invented the Corporate Society (1976) ISBN 0-8436-0744-0
Beatty, Jack, The World According to Peter Drucker (1998) ISBN 0-684-83801-X
Flaherty, John E., Peter Drucker: Shaping the Managerial Mind (1999) ISBN 0-7879-4764-4
Aiheesta muualla

Cohen, Paul, ”The Shape of Things to Come – An Interview with Peter F. Drucker” Leader to Leader, nro 1, summer 1996.
Drucker, Peter F. (1996). Your Leadership Is Unique – Good News: There Is No One ”Leadership Personality” [http://www.christianity.net/leadership/6L4/6L4054.html]
”Good Guru Guide”, The Economist, 25 December 1993-7 January 1994
”Peter Drucker, salvationist”, The Economist, 1 October 1994
The Drucker Institute (Arkistoitu – Internet Archive)
Peter F. Drucker: A Biography in Progress (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Juan de Anchieta

Juan de Anchietan muotokuva.
Juan de Anchieta (1462 – 30. heinäkuuta 1523) oli espanjalainen renessanssiajan säveltäjä.
Anchieta syntyi baskiperheeseen. Vuosina 1489–1519 hän toimi hoveissa Kastiliassa ja Aragoniassa. Hän kävi mahdollisesti myös Alankomaissa. Vuonna 1519 hän vetäytyi papiksi Azpeitiaan.
Anchieta oli aikansa johtavia säveltäjiä maassaan. Häneltä on säilynyt kolmisenkymmentä teosta, joiden joukossa on mm. kaksi kokonaista messua ja motetteja.
Sauvojen kuningas

Rider-Waite-Smith tarot-pakan Sauvojen kuningas
Sauvojen kuningas on tarot-pakan pienen arkanan kortti.
Rider-Waite-Smith-pakan kortin kuvassa kuningas istuu ylväästi sauva kädessään keskellä aavikkoa. Kehonkieli viittaa kärsimättömyyteen, etukeno ja käsien asento antavat ymmärtää, että hän on valmis nousemaan valtaistuimeltaan. Punaiset hiukset ja kaapu sekä liekkikuvioidut hihat ja kruunu korostavat hänen tulista luonnettaan. Kortin etualalla on sauvojen hovin maskotti, pieni salamanteri, joka toistuu kuviona myös kuninkaan viitassa ja valtaistuimessa.
Puhu minulle rakkaudesta

Puhu minulle rakkaudesta on Aulikki Oksasen runo ja Kaj Chydeniuksen siihen säveltämä laulu.
Kappaleen levytti vuonna 1969 nuori Arja Saijonmaa ensimmäisenä singlejulkaisunaan. Chydenius oli kirjoittanut laulun varta vasten Ylioppilasteatterissa näytelleelle Saijonmaalle. Syyskuussa 2023 Saijonmaa esitti laulun tv-ohjelmassa Elämäni biisi (toivojana kirjailija Tommi Kinnunen) ja kertoi häpeävänsä, miten levytyksessä huusi kertosäkeen kohdalla ”kuin sika teurastamossa”. Hän olisi halunnut tulkita kappaleen nyt pehmeämmin, mutta tv-ohjelman muut muusikot pitivät alkuperäislevytyksen rock-henkistä laulutapaa juuri oikeana.
Saijonmaan jälkeen kappaleen ovat levyttäneet muun muassa Taljanka-yhtye, Philomela-naiskuoro, Taru Nyman ja Monna Kamu.