stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dimetoksietaani
Synteesi

Dimetoksietaania voidaan valmistaa usealla eri tavalla. Williamsonin synteesissä valmistetaan 2-metoksietanolin natriumsuola natriummetoksietoksidi, jota käsitellään kloorimetaanilla.
Myös 2-metoksietanolin metylointi dimetyylisulfaatilla ja etyleenioksidin hajotus dimetyylieetterin avulla booritrifluoridikaasun toimiessa katalyyttinä tuottavat dimetoksietaania. Jälkimmäinen reaktio ei ole kovin tehokas ja tuottaa myös useita muita tuotteita.
Dimetoksietaania voidaan valmistaa myös suoralla eetteröintireaktiolla glykolista ja metanolista.
Käyttö

Dimetoksietaani on aproottinen liuotin. Sen kiehumispiste on korkeampi kuin esimerkiksi tetrahydrofuraanin tai dietyylieetterin, joten sitä käytetään liuottimena reaktioissa, jotka tapahtuvat hieman korkeammissa lämpötiloissa. Erityisesti ainetta käytetään liuottimena orgaanisten metalliyhdisteiden reaktioissa ja nukleofiilisissä reaktioissa. Aine kykenee liuottamaan myös elektroneja.
Turvallisuus

Aine on palavaa ja voi muodostaa räjähtäviä seoksia hapettimien kanssa. Dimetoksietaanin nieleminen aiheuttaa pahoinvointia. Aine saattaa aiheuttaa haittaa ihmisen kehitykselle.
Aiheesta muualla

Dimetoksietaanin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 18.1.2015.
Dionysoksen pyhäkkö (Delos)

| Dionysoksen pyhäkkö |
| --- | --- |
 Dionysoksen pyhäkkö ja sen fallokset.
Sijainti:  Delos, Kykladit, Etelä-Egean saaret  Kreikka
Koordinaatit:  37°24′04″N, 25°16′06″E
Rakennustyyppi:  pyhäkkö
Valmistumisvuosi:  noin 300–100 eaa.
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Delos 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dionysoksen pyhäkkö eli Stoibadeion oli antiikin aikainen Dionysokselle omistettu pyhäkkö Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Dionysos-patsaan jäänteet.
Toinen sileenipatsaista.
Dionysoksen pyhäkkö syntyi vaiheittain hellenistisellä kaudella noin ajalla 300–100 eaa. Noin vuonna 300 eaa. Deloksen näytelmäkilpailut voittanut mies nimeltä Karystios pystytti paikalle korkealle jalustalle asetetun fallos-veistoksen Dionysoksen kunniaksi. 100-luvulla eaa. tämän falloksen taakse rakennettiin pieni Dionysoksen pyhäkkö, joka koostui eksedrasta. Samassa yhteydessä pyhäkön sisäänkäynnin toiselle laidalle asetettiin symmetrisesti toinen jalustalle asetettu fallos-veistos. Pyhäkkö sijaitsi Deloksen Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueen itäpuolella.
Pyhäkön eksedran sisällä oli istuvaa, alastonta Dionysosta esittänyt veistos. Sen kummallakin puolella oli veistokset, jotka esittivät vanhoiksi sileeneiksi (papposilenos) pukeutuneita näyttelijöitä. Veistokset ovat säilyneet suhteellisen hyvin ja ne ovat Deloksen arkeologisessa museossa. Kummankin suuren fallos-veistoksen jalustassa on reliefit, jotka esittävät Dionysokseen liittyviä aiheita. Falloksista kumpikin on poikki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dionysoksen pyhäkkö Wikimedia Commonsissa
Isonuijakas

| Isonuijakas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Phallomycetidae
Lahko::  Gomphales
Heimo::  Clavariadelphaceae
Suku::  Isonuijakkaat Clavariadelphus
Laji::  pistillaris
Kaksiosainen nimi
 Clavariadelphus pistillaris  (L.) Donk 
Katso myös
   Isonuijakas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isonuijakas (Clavariadelphus pistillaris) on korkeintaan 20 senttiä korkea nuijamainen sileä sienilaji. Sieni on aluksi vaaleankeltainen ja vanhemmiten okransävyinen ja punatäpläinen. Sienen malto on valkoista, pehmeää ja haurasta, murtumiskohdista ruskeanpunaista. Maku on kitkerä tai joskus mieto. Sieni kasvaa rehevissä lehtimetsissä. Se on Suomessa melko harvinainen.
Baptismi Yhdysvalloissa

Yhdysvaltalainen baptismi on yksi Yhdysvaltain suurimmista ja vaikutusvaltaisimmat protestanttisista kirkkokunnista. Baptismista muodostui erityiset suurten herätysten aikana yksi amerikkalaisen kristinuskon tärkeistä lohkoista. Baptisteja esiintyy Yhdysvaltain jokaisella alueella ja kannattajakuntaan kuuluu huomattava määrä erilaisista etnisistä taustoista tulevia. Yhdysvaltain väestöstä baptistisiin kirkkokuntiin kuuluu noin 15,3 prosenttia väestöstä.
Yhdysvaltalaiset baptistit jakautuvat lähes tasan eurooppalais- ja afrikkalaistaustaisten kannattajien kesken. Koska baptismilla ei ole vahvaa kirkkokunnallista keskusjärjestöä tai yhtä ainoaa tunnustuksellista perinnettä, baptistit ovat heijastaneet yhdysvaltalaisen protestantismin monimuotoisuutta 1900-luvulla. Yhdysvaltalaiset baptistit heijastelevat sekä teologisen liberalismin, evankelikalismin kuin fundamentalismin suuntauksia. Useimmat baptistit ovat yhtä mieltä siitä, että Raamattu on kristillisen uskon ja käytännön ainoa lähde, uskovien kaste on kristillisen kasteen oikea muoto ja usko on omantunnonkysymys, johon valtio ei saa puuttua. Myös sisä- ja ulkolähetystoiminta on baptisteille keskeistä toimintaa.
Kirkkokunnat

Yhdysvalloissa toimivia baptistikirkkokuntia olivat vuonna 2017 muun muassa seuraavat:
| Kirkkokunta | Seurakunnat | Jäsenet |
| --- | --- | --- |
| Alliance of Baptists | 140 | 4 500 |
| American Baptist Association | 1 600 | 100 000 |
| American Baptist Churches USA | 5 081 | 1 158 875 |
| Baptist Bible Fellowship International | 4 000 | 110 000 |
| Baptist General Association of Virginia | 1 376 | 614 575 |
| Baptist General Convention of Texas | 5 347 | 2 024 997 |
| Baptist Missionary Association of America | 1 272 | 137 909 |
| Chin Baptist Churches USA | 109 | 13 315 |
| Converge Worldwide | 1 312 | 311 293 |
| Cooperative Baptist Fellowship | 1 800 | 750 000 |
| Czechoslovak Baptist Convention of USA & Canada | 4 | 700 |
| District of Columbia Baptist Convention | 156 | 40 000 |
| Eteläinen baptistikonventio | 46 906 | 12 900 000 |
| General Association of General Baptists | 821 | 50 365 |
| General Association of Regular Baptists | 132 700 | 1 321 |
| Lott Carey Baptist Foreign Mission Convention | 2 600 | 1 160 000 |
| Missionary Baptist Conference | 52 | – |
| National Association of Free Will Baptists | 185 798 | 2 369 |
| National Baptist Convention of America | 12 336 | 3 106 000 |
| National Baptist Convention, USA | 21 145 | 8 415 100 |
| National Missionary Baptist Convention of America | 300 | 400 000 |
| North American Baptist Conference | 380 | 50 000 |
| Progressive National Baptist Convention | 1 200 | 1 500 000 |
| Russian-Ukrainian Evangelical Baptist Union, USA | 14 | 950 |
| Seventh Day Baptist General Conference USA & Canada | 76 | 3 000 |
| Union of Latvian Baptists in America | 5 | 104 |
| Venture Church Network | 1 200 | 200 000 |
| Zomi Baptist Churches of America | 36 | 3 500 |
Kannatus

Seurakuntien määrällisesti merkittävin osavaltio baptismin kannalta on Texas. Suhteellisesti baptismin vahvimmat osavaltiot sijaitsevat maan eteläosan ns. raamattuvyöhykkeellä Mississippissä, Alabamassa, Arkansasissa, Tennesseessä ja Kentuckyssa. Baptistien merkittävin kirkkokunta on Eteläinen baptistikonventio.
Vuonna 1636 Roger Williams perusti Amerikan ensimmäisen baptistikirkon Providenceen, Rhode Islandiin. Se on edelleen Yhdysvaltojen ensimmäinen ja vanhin seurakunta. Kokoustalo on peräisin vuodelta 1775.
Grapevinen kaupungissa sijaitseva Fellowship Church on yksi Eteläisen baptistikonvention suurimmista megarkirkoista.
Isokinoliini

| Isokinoliini |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  119-65-3
PubChem CID:  8405
SMILES:  C1=CC=C2C=NC=CC2=C1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H7N
Moolimassa:  129,156 g/mol
Sulamispiste:  26,48 °C
Kiehumispiste:  243,25 °C
Tiheys:  1,09101 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 4,52 g/l (25 °C)
Isokinoliini (C9H7N) on aromaattinen heterosyklinen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä. Isokinoliini on kinoliinin isomeeri.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa isokinoliini on joko värittömiä tai kellertäviä hygroskooppisia kiteitä tai väritöntä tai kellertävää nestettä. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, asetoniin ja bentseeniin. Isokinoliini on heikko emäs ja sen pKa-arvo on 8,6. Yhdiste reagoi monien happojen kanssa muodostaen suoloja. Isokinoliini reagoi niin elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla esimerkiksi halogeenien kanssa. Reaktio tapahtuu pääasiassa 5-asemassa olevaan hiileen. Yhdisteen aromaattinen rengas voidaan pelkistää vedyttämällä, jolloin muodostuu tyydyttyneitä johdannaisia.
Valmistus ja käyttö

Isokinoliinia esiintyy kivihiilitervassa, josta sitä eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1885. Kivihiilitervassa sitä on tyypillisesti noin 0,2 % ja voidaan erottaa tislaamalla. Isokinoliinin synteesiin on myös useita vaihtoehtoja ja käytettyjä tapoja ovat muun muassa niin kutsutut Pomeranz–Fritsch-, Pictet–Spengler- tai Bischler–Napieralski-reaktiot, joissa kaikissa lähtöaineena on fenetyyliamiini. Isokinoliinia voidaan valmistaa myös kuumentamalla kanelialdehydin oksiimia.
Isokinoliinia käytetään muiden orgaanisten yhdisteiden valmistamiseen. Siitä valmistetaan muun muassa väriaineita, maatalouskemikaaleja, vulkanoinninkiihdyttimiä ja lääkeaineita kuten pratsikvanteelia.
Isojoen kirkko

| Isojoen kirkko |
| --- | --- |
 Isojoen kirkko heinäkuussa 2020
Sijainti:  Honkajoentie 1 64900 Isojoki
Koordinaatit:  62°06′48″N, 021°57′25″E
Seurakunta:  Isojoen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1833
Suunnittelija:  Carl Ludvig Engel
Materiaali:  Puu
Istumapaikkoja:  900
Tyylisuunta:  Empire
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Isojoen kirkko on vuonna 1833 valmistunut puurakenteinen ristikirkko Isojoella. Kirkko edustaa empiretyyliä. Kirkon suunnitteli saksalainen arkkitehti Carl Ludvig Engel ja rakennusmestarina toimi kirkonrakentaja Erik Kuorikoski. Istumapaikkoja kirkossa on 900. Kirkko on vanhan hautausmaan ympäröimä.
Kirkko noudattaa Engelin Lapualle ja Alajärvelle suunnittelemaa kirkkotyyppiä. Kirkossa on suuri ristikeskusta korostava keskikupoli ja kupolin laella sijaitsee lanterniini. Kirkon sisäkulmat ovat viistettyjä ja puuholvit kattavat ristivarsia.
Kirkon alttaritaulun maalaaja ei ole tiedossa. Saarnatuolin katossa olevat koristeet ja vanha virsitaulu ovat isojokisen Ananias Anderssonin 1800-luvun lopulla tekemiä. Vuonna 1970 urkurakentaja Veikko Virtanen uusi kirkkoon 21-äänikertaiset urut.
Isojoen kirkon vieressä sijaitsee vuodelta 1854 peräisin oleva Mats ja Karl Hannuksen rakentaman kellotapuli, jossa on vuosina 1756 ja 1765 hankitut kaksi kelloa. Kellotapulin seinällä nykyisinkin olevan vaivaispojan on tehnyt Ananias Andersson. Lähellä sijaitsee myös pappila, jonka päärakennuksesta osia on rakennettu 1700-luvun lopulla sekä 1850- ja 1890-luvuilla.
Historia > Toinen kirkko

1820-luvulla kirkon havaittiin rapistuvan. Vuonna 1826 useiden kokousten jälkeen päätettiin rakentaa Isojoelle uusi kirkko. Rakentaminen alkoi vuonna 1829 Carl Ludvig Engeliltä tilattujen piirustusten pohjalta. Erik Kuorikoski toimi rakennusmestarina. Jokaisen seurakunnan jäsenen, aivan sairaita, vanhoja ja köyhiä lukuun ottamatta, oli osallistuttava rakennustöihin varojensa mukaisesti. Uusi kirkko valmistui vuonna 1833. Vuonna 1855 Isojoki erotettiin Lapväärtistä omaksi seurakunnakseen.
Aiheesta muualla

Isojoen kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Kirkko Isojoen seurakunnan sivuilla
Dirkou

| Dirkou |
| --- | --- |
 Dirkou
 Koordinaatit: 18°59′21″N, 12°53′34″E 
Valtio:  Niger
Alue:  Agadez
Departementti:  Bilma
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
Väkiluku (2010):  14 300
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dirkou on maalaiskunta ja sen keskuskylä Nigerin Agadezin alueen Bilman departementissa. Se sijaitsee Kawarin keidasalueella 45 kilometriä Bilmasta pohjoiseen. Kunnassa on 14 300 asukasta (vuonna 2010), joista noin puolet asuu Dirkoun kylässä. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat Achinouman, Anneyn, Arguin, Bezzan, Chimoundourin ja Emtilhoumalin hallintokylät (village administratif), Lateyn, Tchidirissoun ja Tchouagen perinteiset kylät (village traditionnel), Bararan, Djawaz Gassabin, Kerdeman ja Youzeyin pikkukylät (hameau) sekä Gadarman ja Tchdrey et Mayan korttelit (quartier).
Dirkou on Kawarin alueen taloudellinen keskus. Aikaisemmin sen kautta kulki tärkeä karavaanikaupan reitti, joka yhdisti Fezzanin Tšadjärven ympärillä sijainneeseen Kanem-Bornun valtakuntaan. Nykyään kylään johtaa Agadezista Ténérén ylittävä autiomaareitti (650 kilometriä), joka jatkuu Siguedinen, Madaman, Tumun ja Al-Qatrunin kautta Libyan Sebhaan. Tuaregien ja tubujen karavaanit sekä nigeriläiset ja libyalaiset kauppiaat vaihtavat seudulla tuotettuja taateleita, suolaa ja soodaa viljaan, lihaan ja muihin tarvikkeisiin. Dirkoussa on varuskunta ja sotilaslentokenttä. Kylästä on päivittäinen reittitaksiyhteys Bilmaan.
Seudun kanta-asukkaat ovat kanureja ja tubuja. Armeijan, tullin, poliisin sekä koulutus- ja terveyspalvelujen työntekijät ovat yleensä kotoisin muualta Nigeristä. 1990-luvun alussa Dirkousta tuli tärkeä Länsi-Afrikasta Libyaan ja Eurooppaan pyrkivien siirtolaisten pysähdyspaikka. Sen kautta on kulkenut vuosittain kymmeniä tuhansia muuttajia, joista monet ovat joutuneet jäämään paikkakunnalle viikkojen tai kuukausien ajaksi. Siirtolaisten epätoivoinen tilanne on tuonut mukanaan väkivaltaa, prostituutiota ja huumeita.
Isolaatiomekanismi

Muuli on aasiorin ja hevostamman risteymä. Ne ovat lähes aina steriilejä johtuen meioosissa tapahtuvista häiriöistä: kaikille kromosomeille ei löydy paria, jolloin toimivia sukusoluja ei synny. Muulin steriliteetti on esimerkki posttsygoottisista isolaatiomekanismeista.
Isolaatiomekanismit ovat eliöiden biologisia ominaisuuksia, jotka estävät lajien risteytymisen keskenään tai rajoittavat lajiristeymien menestymismahdollisuuksia. Niiden seurauksena lajien välille syntyy lisääntymisisolaatio. Isolaatiomekanismit ovat erityisen tärkeässä asemassa biologisessa lajikäsitteessä, jossa lajit määritellään lisääntymisisolaation avulla.
Toisinaan isolaatiomekanismit ”vuotavat”, minkä seurauksena syntyy kahden lajin risteymä. Risteymien syntyminen johtaa kuitenkin vain hyvin harvoin kahden eri lajin populaatioiden laajaan sekoittumiseen ja uuden lajin syntyyn. Sen sijaan kasveilla risteytyminen voi allopolyploidian kautta johtaa uuden lajin nopeaan syntymiseen.
Isolaatiomekanismit ovat eliöiden geneettisiä, morfologisia, ekologisia tai käyttäytymisen piirteitä. Ne voidaan jakaa pretsygoottisiin eli parittelua edeltäviin mekanismeihin ja posttsygoottisiin eli parittelun jälkeisiin mekanismeihin. Pretsygoottiset mekanismit estävät lajien yksilöitä pariutumasta keskenään, kun taas posttsygoottiset mekanismit vähentävät lajiristeymien menestymismahdollisuuksia.
Pretsygoottiset mekanismit

Vuodenaikaisisolaatio: Yksilöt eivät pariudu, koska ne lisääntyvät eri aikaan.
Elinympäristöisolaatio: Lajien yksilöt lisääntyvät vain tietyssä elinympäristössä. Koska lajeilla on usein hyvin erilaiset elinympäristövaatimukset, ne eivät välttämättä kohtaa, eivätkä näin ollen voi lisääntyä keskenään.
Etologinen isolaatio: Lajien erilainen käyttäytyminen estää yksilöiden pariutumisen. Esimerkiksi monilla linnuilla, kaloilla ja selkärangattomilla erot soidinkäyttäytymisessä voivat estää lajien yksilöiden lisääntymisen keskenään.
Mekaaninen isolaatio: Parittelu tapahtuu, mutta sukusolut eivät kohtaa. Syynä voivat olla esimerkiksi erot lajien rakenteessa tai koossa.
Posttsygoottiset mekanismit

Sukusolujen yhteensopimattomuus: Siittiö kohtaa munasolun, mutta hedelmöitystä ei tapahdu.
Tsygoottikuolleisuus: Munasolu hedelmöittyy, mutta tsygootti ei kehity ja kuolee.
Hybridin elinkelvottomuus: Tsygootti kehittyy F1-hybridiksi, mutta se on elinkelvoton.
Hybridin steriliteetti: Hybridi on elinkelpoinen, mutta sen lisääntymiskyky on heikko, se on kokonaan steriili tai se tuottaa elinkelvottomia tai steriilejä F2-hybridejä.
Isolapasimppu

| Isolapasimppu |
| --- | --- |
 Isolapasimppu keskellä
Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Simppukalat Scorpaeniformes
Heimo::  Lapasimput Parabembridae
Suku::  Parabembras
Laji::  robinsoni
Kaksiosainen nimi
 Parabembras robinsoni  Regan, 1921 
Katso myös
   Isolapasimppu Wikispeciesissä   Isolapasimppu Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Isolapasimppu (Parabembras robinsoni) on lapasimppuihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä Intian valtamerestä.
Koko ja ulkonäkö

Isolapasimppu voi kasvaa suurimmillaan noin 24 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen ja pää on suuri ja litteähkö. Kalan suu on suuri ja alaleuka työntyy yläleukaa pidemmälle. Päässä on piikkejä. Isolapasimpulla on kaksi selkäevää ja pyrstöevä on pyöreähkö. Väriltään laji on selästään punaoranssi ja vatsa on valkoinen. Evät ovat punaiset.
Levinneisyys ja elintavat

Isolapasimppua tavataan Mosambikista Etelä-Afrikkaan. Laji liikkuu tyypillisimmin 200–600 metrin syvyydessä.
Dirikkidibromidi

| Dirikkidibromidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  13172-31-1
PubChem CID:  123296
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  S2Br2
Moolimassa:  223,94
Ulkomuoto:  Punainen neste
Sulamispiste:  -46 °C
Kiehumispiste:  54 °C
Tiheys:  2,629 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Dirikkidibromidi (S2Br2) on rikin ja bromin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdiste on suhteellisen epästabiili.
Ominaisuudet ja valmistus

Huoneenlämpötilassa dirikkidibromidi on punaista tai kellanpunaista nestettä. Yhdiste hydrolysoituu veden vaikutuksesta vetybromidiksi, rikkidioksidiksi ja rikiksi. Aine liukenee hiilidisulfidiin ja liuottaa itse rikkiä, jolloin muodostuu rakenteeltaan epämääräisiä dibromisulfaaneja (SnBr2). Dirikkidibromidi on vahvasti ärsyttävä yhdiste.
Dirikkidibromidi valmistetaan rikin ja bromin välisellä reaktiolla. Toinen vaihtoehto on vetybromidin ja dirikkidikloridin tai rikkidikloridin reaktio.
Isomeraasit

Isomeraasit ovat entsyymejä, jotka katalysoivat isomeroitumista eli substraattien muuttamista isomeereikseen. Kaikki isomeraasien katalysoimat isomeroitumisreaktiot ovat intramolekulaarisia eli tapahtuvat molekyylinsisäisesti. Isomeraaseja, jotka katalysoivat funktionaalisen ryhmän siirtymistä molekyylin sisällä paikasta toiseen kutsutaan mutaaseiksi. Kaikkien isomeraasien EC-numeron ensimmäinen numero on 5.
Isomeraasien luokittelu

Isomeraasit jaetaan 6 alaluokkaan niiden katalysoimien isomeroitumisreaktioiden perusteella. Luokittelu perustuu kansainvälisen biokemian ja molekyylibiologian järjestön IUBMB:n luokittelujärjestelmään ja on seuraava:
EC 5.1.x.x - Rasemaasit ja epimeraasit. Nämä entsyymit aikaansaavat rasemoitumisen tai epimeroitumisen kiraliakeskuksessa. Tämä ryhmä jaetaan alaluokkiin sen mukaan onko substraattina aminohappo, hiilihydraatti, hydroksikarboksyylihappo vai muu orgaaninen yhdiste.
EC 5.2.x.x - Cis-trans-isomeraasit katalysoivat kaksoissidoksen geometrian muutosta ja muuntavat cis- ja trans-isomeereja toisikseen.
EC 5.3.x.x  Intramolekulaariset oksidoreduktaasit. Entsyymit katalysoivat jonkin funktionaalisen ryhmän hapetusta samanaikasiesti samassa molekyylissä tapahtuvan toisen funktionaalisen ryhmän pelkistyksen kanssa.
EC 5.4.x.x - Intramolekulaariset transferaasit eli mutaasit. Entsyymit katalysoivat funktionaalisen ryhmän siirtämistä molekyylin sisällä asemasta toiseen. Ryhmä jaetaan alaluokkiin siirtyvien ryhmien perusteella ja siirtyviä ryhmiä voivat olla moon muassa asyyli-, amino-, fosfo- tai hydroksyyliryhmät.
EC 5.5.x.x - Intramolekulaariset lyaasit. Katalysoivat intramolekylaarista eliminaatiota, jonka tuloksena muodostuu kaksoissidos. Eliminoituva ryhmä pysyy kuitenkin kovalenttisesti sitoutuneena substraattiin
EC 5.99.x.x - Muut isomeraasit käsittävät epäyhtenäisen joukon isomeraaseja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isomeraasit Wikimedia Commonsissa
Erik Isomaa

Erik Isomaa (1967)
Karl Erik Isomaa (9. syyskuuta 1913 Uudenkaarlepyyn maalaiskunta - 4. helmikuuta 1994 Helsinki) oli sähköliesiä valmistaneen Oy Slev Ab:n perustaja ja toimitusjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvon.
Elämäkerta

Isomaan vanhemmat olivat konepajatyöläinen Immanuel Isomaa ja Ida Nikonen. Kolmetoistalapsinen perhe muutti 1918 Pietarsaareen. Isän kuoltua 1923 Isomaa joutui jättämään koulun kesken. Hän meni töihin Junnilan sähköasennusliikkeeseen 13-vuotiaana, missä tutustui myös sähkökojeiden ja laitteiden valmistukseen. Strengbergin tupakkatehtaassa työskennellessään hän hankki kirjekurssien avulla lisätietoja tekniikasta ja toimi vapaa-aikanaan radioasemalla lähestystekniikan hoitajana. 1935 Isomaa lähti opiskelemaan Helsinkiin, mutta päätyi työskentelemään Fenno-Radion palvelukseen. Syksyllä 1939 hän perusti Sven Nylundin kanssa yrityksen Sähkö-Lämpö-Elektro-Värme, jonka nimi lyheni pian muotoon Slev. Yritys valmisti ensin teollisia silitysrautoja ja sähkölämmitteisiä kamiinoita, sodan jälkeen erityisesti keittolevyjä ja myöhemmin myös leivänpaahtimia. Oman tehdasrakennuksen Slev sain Pitäjänmäelle 1947 ja 1958 Espoon Kauklahteen. Yrityksen päätuotteeksi tulivat sähköliedet, vaikka se valmisti myös muun muassa liesituulettimia ja sähkökiukaita. Slevin Kuningasliesi oli Suomen myydyin liesimalli 1950-luvun lopussa. Yrityksensä Isomaa myi 1960-luvun lopussa Electroluxille. Se myi kuitenkin Slevin pian edelleen Strömbergille, joka lopetti Kauklahden tehtaan tuotannon.
Teollisuusneuvoksen arvon Isomaa sai 1968. Hänen puolisonsa Ilona Maattola (s. 1909) työskenteli itsekin Slevin konttorissa ja heidän poikansa Risto Isomaa (s. 1941) ehti toimia Slevin myyntijohtajana lyhyen aikaa ennen yrityksen myyntiä.
Aiheesta muualla

Arjen historiaa: Isomaa esittelee sähköliettä (Viitattu 11.9.2014)
Isomaan patentti US3400248 A "Electric steam bath stove" (englanniksi, julkaistu 3.9.1968) (Viitattu 11.9.2014)
Isomaa, Erik 1960. Slev 1940-1960. Espoo: Slev. 32 s.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Dios Hieron (Joonia)

| Dios Hieron> Διὸς Ἱερόν.Sijainti |
| --- | --- |
 Dios Hieron
Koordinaatit:  38°1′45″N, 27°4′51″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Çukuraltı, İzmir
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Joonia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dios Hieron (m.kreik. Διὸς Ἱερόν, myös Διοσιερόν, Diosieron/Dioshieron; lat. Dioshierum) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi nykyisen İzmirin maakunnan Çukuraltın paikalla.
Maantiede

Dios Hieron oli pieni kaupunki, jonka kaupunkikeskus sijaitsi Joonian rannikolla Lebedoksen ja Notionin välissä, lähellä Korakion-vuorta ja Kolofonia. Dios Hieronin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Joonian Dios Hieronia ei tule sekoittaa toiseen Dios Hieronin kaupunkiin Lyydiassa lähellä Kaystros-jokea.