stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jarolímek
Historia > Mäkiennätyksen kehittyminen

Mäkiennätys on 76,5 metriä.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  Sigmund Ruud | 62,0 m |  | K50 mäen mäkiennätys |
| 13.2.1935 |  Reidar Andersen  Alf Andersen | 59,5 m | MM-kilpailut 1935 | K70 mäen mäkiennätys |
|  |  | 76,5 m |  |  |
Jason X

| Jason X |
| --- | --- |

Ohjaaja:  James Isaac
Käsikirjoittaja:  Todd Farmer
Tuottaja:  Noel Cunningham Sean S. Cunningham Geoff Garrett James Isaac Marilyn Stonehouse
Säveltäjä:  Harry Manfredini
Kuvaaja:  Derick V. Underschultz
Leikkaaja:  David Handman
Pääosat:  Lexa Doig Lisa Ryder Chuck Campbell Jonathan Potts Melyssa Ade Kane Hodder
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  New Line Cinema Crystal Lake Entertainment Friday X Productions
Levittäjä:  New Line Cinema Netflix
Ensi-ilta:  26. huhtikuuta 2002
Kesto:  93 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  11 milj. $
Tuotto:  16 951 798 $
Edeltäjä:  Jason Goes to Hell: The Final Friday
Seuraaja:  Freddy vs. Jason
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jason X on vuonna 2001 valmistunut yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Elokuvan on ohjannut James Isaac ja pääosissa ovat Kane Hodder ja Lexa Doig. Elokuva on Perjantai 13. -elokuvasarjan kymmenes osa. Jason X on neljäs ja viimeinen elokuva, jossa Kane Hodder näyttelee Jasonia.
Juoni

Elokuva alkaa, kun Jason Voorhees on saatu kiinni ja viedään Camp Crystal Laken tutkiumuslaitokseen. Hänelle tehdään kokeita ja lopuksi laitetaan kahleisiin. Kun tutkimuslaitoksen eräs tiedemiehistä menee armeijan joukkojen kanssa katsomaan Jasonia, yrittää Jasonin tutkimusta johtanut tutkija Rowan LaFontaine estää heitä ja yrittää puhua heille järkeä, mutta turhaan. Eristetyssä tilassa (missä Jason on) vetää yksi sotilaista kankaan pois Jasonin päältä, mutta kankaan alla onkin häntä vahtinut vartija. Jason yllättää heidät ja tappaa jokaisen. Rowan pakenee Jason kannoillaan kryoniikka (syväjäädytys) kammioon. Rowan onnistuu lukitsemaan Jasonin kammioon ja jäädyttämään hänet, mutta Jason ehtii iskeä machetensa oven läpi Rowaniin. Rowan ei ehdi kuolla, sillä aukosta tullut kaasu jäädyttää hänetkin.
400 vuotta myöhemmin vuonna 2455, tulevaisuuden ihmiset saapuvat saastuneeseen maahan ja löytävät molemmat jäädytettyinä. He vievät Rowanin ja Jasonin avaruusasemaan. He parantavat Rowanin, mutta Jason todetaan kuolleeksi. Rowan varoittaa heitä Jasonista, mutta jälleen kerran turhaan, sillä Jason herää henkiin ja aloittaa tappamisen. Avaruusaseman vartijat ryhtyvät pysäyttämään Jasonia, mutta Professori Lowe haluaa hänet elävänä. Vartijat eivät kuitenkaan kuuntele ja lähtevät tappamaan Jasonin. Jason kuitenkin tappaa heidät. Aseman eloonjääneet päättävät lähteä avaruusaluksilla pakoon, mutta Jason tuhoaa senkin suunnitelman ja tappaa osan heistä.
Eloonjääneet alkavat olla toivottomia, mutta androidi KM-14 käy Jasonin kimppuun ja voittaa tämän. Hänen kehonsa vaurioituu todella pahasti ja Jason kuolee. Kuitenkin hän kaatuu pöydälle, joka pystyy kehittyneellä teknologialla parantamaan vaikeitakin vammoja ja näin syntyy uusi ”Super-Jason”. Super Jason käy eloonjääneiden kimppuun ja tappaa heistä pari. Muut yrittävät paeta avaruusalukseen, joka saattuu olemaan lähellä. Super Jason kuitenkin seuraa ja on pääsemässä alukseen, mutta eräs heistä pidättelee Jasonia, kunnes muut pääsevät pakoon. Avaruusasema räjähtää ja Super Jason palaa maan ilmakehässä. Hänen muuttunut maskinsa putoaa erääseen järveen ja taustalla soi tuttu Perjantai 13. -elokuvasarjan tuttu kuiskaava ääniefekti.
Henkilöt > Jason Voorhees/Super Jason

Jason on säälimätön sarjamurhaaja, jonka tulevaisuuden ihmiset löysivät syväjäädytettynä ja veivät avaruusasemalle. Kun Jason suli, hän aloitti tappamisen. Erään henkilön sanoma osui oikeaan: "Hän on Jason Voorhees, pysäyttämätön tappokone".
Kun Jason jäi alakynteen tapellessaan androidia vastaan ja hänen ruumiinsa vaurioittui todella pahasti ja hänessä ei näkynyt minkäänlaisia elonmerkkejä. Hän kuitenkin kaatui konepöydälle, jolla pystyi parantamaan vakavia vammoja. Hänestä tuli lähes kuolematon Super Jason, jonka keho on robottimaisemman näköinen ja maski ei muistuta enää jääkiekkomaskia. Super Jason kuoli palaessaan maan ilmakehässä ja hänen maskinsa putosi erääseen järveen.
Henkilöt > Rowan LaFontaine

Rowan on samalta ajalta kuin Jason. Hän onnistui houkuteltua Jasonin jäädytyskammioon ja jäädyttämään hänet, mutta Jason ehti iskeä machetensa oven läpi Rowaniin. Rowan ei ehtinyt kuolla, sillä aukosta kaasu jäädytti myös hänetkin.
Tulevaisuuden ihmiset sulattivat ja paransivat Rowanin, kun hän heräsi yritti Rowan varoittaa heitä Jasonista, muuta turhaan. Myöhemmin tulevaisuuden ihmiset pelastivat hänet monta kertaa. Rowan jäi eloon täpärästi.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kane Hodder  | … |  Jason Voorhees   |
|  Lexa Doig  | … |  Rowan LaFontaine   |
|  Chuck Campbell  | … |  Tsunaron   |
|  Jonathan Potts  | … |  Professori Lowe   |
Perjantai 13. -elokuvasarja
Perjantai 13. • Osa 2 • Osa 3 • The Final Chapter • Uusi alku • Osa 6 • The New Blood • Jason Manhattanilla • Jason Goes to Hell: The Final Friday • Jason X • Freddy vs. Jason • Friday the 13th (vuoden 2009 elokuva)
Jaromír Nohavica

Jaromír Nohavica
Jaromír Nohavica (s. 7.6.1953 Ostravassa) on tšekkiläinen laulaja ja lauluntekijä.
Nohavica kirjoitti uransa aluksi lauluja useille tšekkiläisille artisteille. Vuonna 1982 ystävät saivat hänet ylipuhutuksi ja Nohavica alkoi esittää laulujaan itse. Hänestä tuli nopeasti maan suosituimpia esiintyjiä. Nohavica soittaa kitaraa ja harmonikkaa ja esiintyy yleensä yksin, mutta toisinaan myös yhtyeen kanssa. Hän on kirjoittanut yli 400 laulua, joukossa myös muutamia puolan- ja venäjänkielisiä. Hän kirjoittaa laulujen sanat yleensä itse, mutta on tšekintänyt myös Leonard Cohenin, Bulat Okudžavan, Boris Vianin ja Vladimir Vysotskin tekstejä sekä Mozartin oopperat Cosi fan tutte, Don Giovanni ja Figaron häät.
Vuonna 2002 ilmestyi pitkälti Nohavican persoonan ympärille kietoutuva pseudodokumenttielokuva Rok ďábla (Paholaisen vuosi, engl. Year of the Devil), josta tuli hyvin suosittu ja joka nähtiin monilla ulkomaalaisilla festivaaleilla.
Nohavican mainetta on tahrinut se, että hän antoi 1980-luvun lopulla joitakin tietoja kommunistisen Tšekkoslovakian salaiselle poliisille StB:lle. Nohavica itse on kiistänyt paljastaneensa tuolloin mitään merkittävää.
Nohavica on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Diskografia

Darmoděj (Panton 1988)
Osmá barva duhy (Panton 1989, Monitor 1994)
V tom roce pitomém (Panton 1990)
Mikymauzoleum (Monitor 1993)
Tři čuníci (Monitor 1994)
Darmoděj a další (Monitor 1995)
Divné století (Monitor-EMI 1996)
Koncert (Monitor-EMI, 1998)
Moje smutné srdce (BMG Ariola, 2000)
Babylon (Sony Music / Bonton, 2003)
Pražská pálená (vapaassa verkkolevityksessä Nohavican sivuilla  (Arkistoitu – Internet Archive) 2005)
Doma (DVD, CD (Jaromír Nohavica, 2006)
Ikarus (2008)
On the road (2008)
V Lucerně CD+DVD (2009)
Virtuálky (2009)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Jaromír Nohavican mySpace.com-sivu
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: cs:Jaromír Nohavica
Käännös suomeksi
Jean-Jacques de Mesmes

Jean-Jacques de Mesmes (1640 Pariisi – 9. tammikuuta 1688 Pariisi) oli ranskalainen Avaux'n kreivi, Neufchastelin varakreivi, Cramayelin herra ja vuosina 1671–1684 Ordre des Chevaliers du Saint-Esprit'n seremoniamestari. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.
Hän toimi hallintovirkamiehenä, Soissons-kaupungin talousjohtajana ja Pariisin parlamentin ylimpänä virkamiehenä. Hän osallistui 10. elokuuta 1678 Ranskan ja Alankomaiden yhtyneiden maakuntien välisen Nimèguen rauhansopimuksen solmimiseen yhtenä allekirjoittajana.
Hän oli myös hyvin oppinut, ja hänellä oli merkittävä kirjasto. Hän matkusteli Italiassa, ja vuonna 1676 hänestä tuli joitakin aikoja aiemmin perustetun Ranskan akatemian jäsen. Vuonna 1683 hän rakensi Avaux'n kaupunkiin merkittävän barokkityylisen kirkkorakennuksen, joka muistutti viola da gambaa.
Hänen pojastaan Jean-Antoine de Mesmesistä tuli myös Ranskan akatemian jäsen vuonna 1710.
Aiheesta muualla

Ranskan akatemian elämäkertatiedot (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Jean Desmarets de Saint-Sorlin | Ranskan akatemian jäsen  Tuoli 4 1676–1688 | Seuraaja: Jean Testu de Mauroy |
Jackflash

Jackflash on suomalainen rockyhtye, joka teki yhden pitkäsoiton Dig it -levymerkille.
Jäsenet

Esa Palosaari – laulu, rummut
Petteri Hirvanen – kitara
Liksa Liikala – bassokitara
Diskografia

Jackflash (1991,  Dig It)
Aiheesta muualla

Jackflashin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Sechuran kulttuuri

Sechura-kulttuuri on intiaanikulttuuri, joka kukoisti Sechuran alueella noin 400 eaa. – 600 jaa. Sechura on kaupunki Perun pohjoisrannikolla Sechuran aavikolla Piurasta noin 50 km etelään. Myöhemmin alueella vaikutti Moche ja Sicán 800–1300 jaa.
Seckelin oireyhtymä

Seckelin oireyhtymä on autosomissa peittyvästi periytyvä oireyhtymä, jota aiheuttavat useat eri mutaatiot. Oireyhtymä jaotellaan useisiin eri alatyyppeihin riippuen siitä, mikä mutaatio on sen taustalla. Oireyhtymä aiheuttaa lyhytkasvuisuuden ja pienipäisyyden (mikrokefalia). Usein oireyhtymään liittyy myös kehitysvamma, joka voi tasoltaan vaihdella lievästä vaikeaan. Oirekuvassa esiintyy kuitenkin huomattavaa vaihtelua.
Seckelin oireyhtymässä keskimääräinen syntymäpaino on 1 540 grammaa. Lyhytkasvuisuus pysyy pituuskasvun jatkuessa, ja raajojen pituus muodostuu suureksi muuhun kehoon suhteutettuna. Oireyhtymässä esiintyvät myös sille luonteenomaiset kasvonpiirteet ja joskus korvien muodon poikkeavuus sekä kallon saumojen ennenaikainen luutuminen. Vereen liittyviä poikkeavuuksia on noin joka neljännellä Seckelin oireyhtymästä kärsivällä. Näitä ovat esimerkiksi anemia ja pansytopenia. Vuonna 1994 nostettiin 26-vuotiasta naispotilasta koskeneessa raportissa esiin Seckelin oireyhtymän mahdollinen yhteys akuuttiin myelooiseen leukemiaan. Oireyhtymään saattaa kuulua myös erilaisia luustomuutoksia. Mahdollisia tilaan liittyviä epämuodostumia ovat lisäksi aivokurkiaisen puuttuminen ja huuli-suulakihalkio.
Seckelin oireyhtymän arvioitu esiintyvyys on vähäisempi kuin yksi tapaus miljoonaa syntyvää lasta kohden. Tilan hoitaminen on oireenmukaista. Oireyhtymä on nimetty sen vuonna 1960 kuvanneen lastenlääkäri Helmut Paul George Seckelin mukaan.
Sepeltylli

| Sepeltylli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurmitsat Charadriidae
Suku::  Tyllit Charadrius
Laji::  collaris
Kaksiosainen nimi
 Charadrius collaris  (Vieillot, 1818) 
Katso myös
   Sepeltylli Wikispeciesissä   Sepeltylli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sepeltylli (Charadrius collaris) on amerikkalainen kahlaaja. Sen laaja elinympäristö ulottuu Meksikon keskiosista läpi Keski-Amerikan, Etelä-Amerikassa Kolumbiasta Ecuadoriin ja Andien itäpuolta Pohjois-Argentiinaan ja Keski-Chileen. Lajin holotyypin kuvaili Louis Jean Pierre Vieillot Paraguaysta 1818.
Jean-Jacques Milteau

Jean-Jacques Milteau Paris Jazz Festivalilla vuonna 2006.
Jean-Jacques Milteau (s. 17. huhtikuuta 1950 Pariisi) on ranskalainen blueshuuliharpisti, laulaja ja lauluntekijä. Milteau on voittanut kahdesti Victoire de la Musique -palkinnon. Nämä ovat tulleet albumeista Explorer ja Memphis. Hän ei ole levyttänyt vuoden 2012 jälkeen.
Diskografia

1983: Just Kiddin' (Mauro Serrin kanssa)
1989: Blues Harp
1991: Explorer
1992: Le grand blues band et J.J. Milteau
1993: Live
1995: Routes
1996: Merci d'être venus
1998: Blues live
1999: Bastille blues
2000: Honky Tonk blues (live)
2001: Memphis (Little Miltonin ja Mighty Sam McClainin kanssa)
2003: Blue 3rd (Gil Scott-Heronin, Terry Callierin, N’Dambin ja Howard Johnsonin kanssa)
2006: Fragile
2007: Live, hot n'blues (Universal) (Demi Evansin ja Andrew Jonesin kanssa)
2008: Soul Conversation (Michael Robinsonin ja Ron Smythin kanssa)
2009: Harmonicas
2011: Consideration (Michael Robinsonin ja Ron Smythin kanssa)
2012: Blowin' in the past
Seppo Sännälä

Seppo Sännälä (23. elokuuta 1933 Renko – 17. huhtikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen politiikan toimittaja, joka työskenteli muun muassa Helsingin Sanomissa, Yleisradiossa ja Ilta-Sanomissa. Pisimpään Sännälä kirjoitti Ilta-Sanomiin, jonka sivuilla hän piti myös 1980-luvulla ensimmäisen kerran julkaistua Mustien autojen viikko -palstaa. Sännälä aloitti lehdessä politiikan toimituksen esimiehenä, mutta siirtyi vuonna 1984 artikkelitoimituksen esimieheksi. Hän kirjoitti Ilta-Sanomiin satoja pääkirjoituksia, joita ei kuitenkaan julkaistu Sännälän nimellä. Sännälä jäi Ilta-Sanomista eläkkeelle vuonna 1998. Häntä pidetään taistolaisuus-termin luojana.
Sännälä esiintyi pienessä roolissa Edvin Laineen ohjaamassa Tuntemattomassa sotilaassa. Hän esittää elokuvassa venäläistä sotamiehestä, joka joutuu Antero Rokan ampumaksi. 1980-luvulla Sännälä käsikirjoitti Yle TV1:n esittämää Perjantaipörssi-sarjaa.
Sännälä on haudattu Akaan hautausmaalle.
Islam Slimani

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 18. kesäkuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Alger, Algeria
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 186 senttimetriä
Paino: 83 kg
Seura
Seura: Monaco (lainalla Leicester Citystä)
Junioriseurat
2007–2008: WB Aïn Benian
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2009 | JSM Chéraga | 20 | (18) |
| 2009–2013 | CR Belouizdad | 96 | (32) |
| 2013–2016 | Sporting CP | 82 | (48) |
| 2016– | Leicester City | 35 | (8) |
| 2018 | → Newcastle United | 4 | (0) |
| 2018–2019 | → Fenerbahçe | 15 | (1) |
| 2019– | → Monaco | 18 | (9) |
Maajoukkue
| 2012– | Algeria | 69 | (30) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. maaliskuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 29. maaliskuuta 2020 .
Islam Slimani (arab. إسلام سليماني‎, s. 18. kesäkuuta 1988 Alger) on algerialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Slimani edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Monacoa lainalla englantilaisseura Leicester Citystä.
Seurajoukkueura

Slimani aloitti jalkapalloilun kaudella 2008–2009 Algerian kolmanneksi korkeimmalla tasolla JSM Chéragassa. Hän siirtyi heti seuraavalla kaudella Algerian pääsarjassa pelaavaan CR Belouizdadiin. Slimani teki avauskaudellaan kahdeksan maalia pääsarjassa. Hän teki muun muassa kaksi maalia vierasottelussa Tlemcenia vastaan. Kaudella 2010–2011 Slimani onnistui maalinteossa kymmenen kertaa ja teki peräti neljä maalia kotiottelussa JS Kabylieta vastaan. Belouizdad voitti ottelun maalein 7–1. Myös seuraavalla kaudella 2011–2012 Slimani onnistui maalinteossa kymmenen kertaa. Sitä vastoin kaudella 2012–2013 Slimani kärsi loukkaantumisista ja pelasi kauden aikana vain 15 sarjaottelua, joissa hän teki neljä maalia.
Seurajoukkueura > Sporting

Heinäkuussa 2013 Slimani siirtyi Portugaliin Sportingin riveihin. Hän teki kauden aikana kahdeksan maalia pelaamissaan 26 sarjaottelussa. Sporting sijoittui lopulta Portugalin pääsarjassa toiseksi. Kauden päätteeksi Slimani palkittiin Kultaisella pallolla Algerian parhaana pelaajana. Seuraavalla kaudella hän teki 21 liigaottelussa 12 maalia. Hän teki maalin Portugalin cupin finaalissa, jonka Sporting voitti lopulta rangaistuspotkukilpailussa. Mestarien liigassa hän viimeisteli kuudessa ottelussa kaksi maalia. Hän oli voittamassa Portugalin supercupia 2015. Kaudella 2015–2016 hän teki 27 maalia 33 Portugalin pääsarjaottelussa.
Seurajoukkueura > Leicester ja lainasopimukset

Slimani siirtyi runsaan 30 miljoonan euron siirtosummalla Englannin Valioliigan Leicesteriin elokuussa 2016. Ensimmäisen puolentoista kauden aikana hän pelasi 35 valioliigaottelua, joissa teki kahdeksan ja syötti viisi maalia. Kevätkauden 2018 hän oli lainalla Newcastlessa, jossa pelasi neljä valioliigaottelua ilman maaleja. Seuraavan kauden hän oli lainalla Fenerbahçessa, jossa teki yhden maalin 15 Turkin Superliigan ottelussa ja kolme maalia seitsemässä Eurooppa-liigan ottelussa. Koronaviruspandemian keskeyttämän kauden 2019–2020 hän on ollut lainalla AS Monacossa, jossa on tehnyt 18 Ligue 1:n ottelussa yhdeksän maalia ja antanut seitsemän maalisyöttöä.
Maajoukkueura

Slimani pelasi ensimmäisen maaottelunsa Algerian paidassa 26. toukokuuta 2012 Nigeriä vastaan. Avausmaalinsa maajoukkueessa hän teki toisessa maaottelussaan Ruandaa vastaan 2. kesäkuuta 2012.
Maajoukkueura > Afrikan-mestaruuskilpailut 2013

Hänet valittiin Algerian kisajoukkueeseen vuoden 2013 Afrikan mestaruuskisoihin. Slimani pelasi turnauksessa Algerian kaikissa kolmessa ottelussa, mutta ei onnistunut kertaakaan maalinteossa. Algerian kisat päättyivät alkulohkoon.
Maajoukkueura > MM-kilpailut 2014

Slimani valittiin 2014 MM-kisoihin. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Belgiaa vastaan tultuaan vaihdosta kentälle. Toisessa ottelussa Etelä-Koreaa vastaan hän onnistui maalinteossa. Slimani teki maalin myös alkulohkon kolmannessa ottelussa Venäjää vastaan. Molemmissa otteluissa hänet valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Slimani pelasi avauksessa myös neljännesvälieräottelussa Saksaa vastaan, jolle Algerian hävisi jatkoajan jälkeen maalein 2–1.
Maajoukkueura > Afrikan-mestaruuskilpailut 2015 ja 2017

Slimani teki maalin Afrikan-mestaruuskilpailujen 2015 ottelussa Etelä-Afrikkaa vastaan. Kahdessa muussa ottelussa hän tuli vaihdosta kentälle. Algeria karsiutui puolivälierissä. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2017 hän oli avauskokoonpanossa Algerian kaikissa kolmessa ottelussa. Hän teki joukkueen molemmat maalit ottelussa Senegalia vastaan.
Maajoukkueura > Afrikan-mestaruuskilpailut 2019

Slimani kuului Afrikan-mestaruuden 2019 voittaneeseen joukkueeseen. Hän oli avauskokoonpanossa alkulohkon pelissä Tansaniaa vastaan, jossa teki yhden ja syötti kaksi Tansanian kolmesta maalista. Puolivälierässä Norsunluurannikkoa vastaan hän tuli vaihdosta kentälle ja onnistui maalinteossa rangaistuspotkukilpailussa. Loppuottelussa Senegalia vastaan hän tuli viime hetkillä kentälle.
Seppo Suutari

Seppo Juhani Suutari (s. 28. joulukuuta 1940 Kauhajoki) on suomalainen kymmenottelija.
Suutari sijoittui Rooman olympialaisissa 1960 kymmenottelussa 12:nneksi ja keskeytti ottelunsa Belgradin EM-kilpailuissa 1962. Hän saavutti SM-hopeaa kymmenottelussa ja 110 metrin aitajuoksussa vuonna 1960. Hallikilpailuissa hän voitti Suomen-mestaruuden 60 metrin juoksussa vuosina 1963 ja 1964.
Seppo Talanti

Seppo Ilmari Talanti, vuoteen 1936 Dahlström (5. heinäkuuta 1926 Helsinki – 25. lokakuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen eläinlääketieteilijä ja lääkäri.
Talantin vanhemmat olivat vakuutustarkastaja Eino Albin Talanti ja Auni Martta Nurminen ja puoliso vuodesta 1959 Pirkko Maija Kaartinen. Talanti tuli ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta 1945 ja valmistui eläinlääketieteen lisensiaatiksi 1959 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1960. Talanti toimi Eläinlääketieteellisen korkeakoulun anatomian ja embryologian professorina vuodesta 1959, vararehtorina vuodesta 1961 ja rehtorina 1970 ja 1976–1979. Talanti erikoistui sisätautilääkäriksi 1966. Hän sai lisäksi vakuutuslääketieteen erikoislääkärin pätevyyden 1995 ja toimi asiantuntijana KELAssa ja Ilmarisessa.
Jalkapallon alle 17-vuotiaiden naisten Euroopan-mestaruuskilpailut

| UEFA Women's Under-17 Championship |
| --- | --- |
Laji:  jalkapallo
Perustettu:  2007
Joukkueita:  8 (lopputurnaus) 54 (karsinnat)
Jalkapallon naisten alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut on Euroopan jalkapalloliiton UEFA:n vuosittainen mestaruusturnaus alle 17-vuotiaista tytöistä koostuville maajoukkueille. Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2007.
Vuodesta 2011 lähtien lopputurnaukseen on päässyt kahdeksan joukkuetta, jotka jaetaan kahteen neljän joukkueen alkulohkoon. Alkulohkojen kaksi parasta etenevät välieriin. Turnauksessa ei pelata pronssiottelua, mutta parillisina vuosina välierien häviäjät pelaavat paikasta alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuihin.
Turnaushistoria

| Kisat | Isäntämaa | Loppuottelu> Mestari | Loppuottelu> Tulos | Loppuottelu> Hopeaa | Ottelu 3>  sijasta tai välierien häviäjät.3. sija | Ottelu 3>  sijasta tai välierien häviäjät.Tulos | Ottelu 3>  sijasta tai välierien häviäjät.4. sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Sveitsi |  Saksa | 3–0 |  Ranska |  Tanska | 4–1 |  Englanti |
| 2009 | Sveitsi |  Saksa | 7–0 |  Espanja |  Ranska | 1–0 |  Norja |
| 2010 | Sveitsi |  Espanja | 0–0  4–1 (rp.) |  Irlanti |  Saksa | 3–0 |  Alankomaat |
| 2011 | Sveitsi |  Espanja | 1–0 |  Ranska |  Saksa | 8–2 |  Islanti |
| 2012 | Sveitsi |  Saksa | 1–1  4–3 (rp.) |  Ranska |  Tanska | 0–0  5–4 (rp.) |  Sveitsi |
| 2013 | Sveitsi |  Puola | 1–0 |  Ruotsi |  Espanja | 4–0 |  Belgia |
| 2014 | Englanti |  Saksa | 1–1  3–1 (rp.) |  Espanja |  Italia | 0–0  4–3 (rp.) |  Englanti |
| 2015 | Islanti |  Espanja | 5–2 |  Sveitsi |  Ranska ja  Saksa |  Ranska ja  Saksa |  Ranska ja  Saksa |
| 2016 | Valko-Venäjä |  Saksa | 0–0  3–2 (rp.) |  Espanja |  Englanti | 2–1 |  Norja |
| 2017 | Tšekki |  Saksa | 0–0  3–1 (rp.) |  Espanja |  Alankomaat ja  Norja |  Alankomaat ja  Norja |  Alankomaat ja  Norja |
| 2018 | Liettua |  Espanja | 2–0 |  Saksa |  Suomi | 2–1 |  Englanti |
| 2019 | Bulgaria |  Saksa | 1–1  3–2 (rp.) |  Alankomaat |  Espanja ja  Portugali |  Espanja ja  Portugali |  Espanja ja  Portugali |
| 2022 | Bosnia ja Hertsegovina |  Saksa | 2–2  3–2 (rp.) |  Espanja |  Ranska | 2–0 |  Alankomaat |
| 2023 | Viro |  Ranska | 3–2 |  Espanja |  Englanti ja  Sveitsi |  Englanti ja  Sveitsi |  Englanti ja  Sveitsi |
| 2024 | Ruotsi |  Espanja | 4–0 |  Englanti |  Puola | 2–2  4–2 (rp.) |  Ranska |
| 2025 | Färsaaret |  |  |  |  |  |  |
Menestys maittain

| Joukkue | Mestaruus | Hopeaa | Välierissä |
| --- | --- | --- | --- |
|  Saksa | 8 (2008, 2009, 2012, 2014, 2016, 2017, 2019, 2022) | 1 (2018) | 3 (2010, 2011, 2015) |
|  Espanja | 5 (2010, 2011, 2015, 2018, 2024) | 6 (2009, 2014, 2016, 2017, 2022, 2023) | 2 (2013, 2019) |
|  Ranska | 1 (2023) | 3 (2008, 2011, 2012) | 4 (2009, 2015, 2022, 2024) |
|  Puola | 1 (2013) |  | 1 (2024) |
|  Englanti |  | 1 (2024) | 5 (2008, 2014, 2016, 2018, 2023) |
|  Alankomaat |  | 1 (2019) | 3 (2010, 2017, 2022) |
|  Sveitsi |  | 1 (2015) | 2 (2012, 2023) |
|  Irlanti |  | 1 (2010) |  |
|  Ruotsi |  | 1 (2013) |  |
|  Norja |  |  | 3 (2009, 2016, 2017) |
|  Tanska |  |  | 2 (2008, 2012) |
|  Islanti |  |  | 1 (2011) |
|  Belgia |  |  | 1 (2013) |
|  Italia |  |  | 1 (2014) |
|  Suomi |  |  | 1 (2018) |
Aiheesta muualla

Kilpailut Uefan sivustolla (englanniksi)