stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Enūma Eliš
Sisältö

Luomistarussa jumalat, esimerkiksi Ea, syntyvät miespuolisen makean veden jumalan Apsun ja naispuolisen suolaisen veden jumalan Tiamatin sekä näiden pojan Mummun jälkeen. Apsu ja Mummu aikovat tappaa kovaa melua pitävät, nuoremmat jumalat, ja Tiamat päättää kertoa tästä Ealle. Ea taikoo Apsun koomaan, tappaa hänet ja sulkee Mummun pois talostaan. Tiamat aikoo kostaa Apsun kuoleman, mutta kuolee lopulta välienselvittelyssä. Tiamatin puolella riidassa olleet jumalat joutuvat pakkotyöhön. Marduk luo maailman Tiamatin ruumiista. Ihmiskunta luodaan teräaseella lyödyn Kingun ruumiista. Babylon perustetaan kuningasjumalien asuinpaikaksi.
Kirjoitusajankohta ja merkitys

Yleisesti uskotaan, että Enūma Eliš kirjoitettiin Nebukadressar I:n kukistettua Elamin. Ajankohdaksi on kuitenkin ehdotettu myös varhaisempia Babylonian ensimmäisen dynastian ja kassiittidynastian aikakautta. Vanhoista rituaaliohjeistuksesta on käynyt ilmi, että Babylonian myöhäiskaudella Enūma Elišiä resitoitiin Mardukin patsaan edessä Nisannu- (1. kuukausi, maalis–huhtikuu) ja Kislimu-kuiden (9. kuukausi, marras–joulukuu) neljäntenä päivänä akitu-juhlien aikana. Enūma Eliš toimi myös poliittisena propagandana, sillä se antoi Babylonille sen aseman alueen poliittisena ja uskonnollisena keskuksena, jonka se otti Sumerin Nippurilta.
Huomattavista eroistaan huolimatta Enūma Elišissä ja Raamatun luomiskertomuksessa on joitain samoja piirteitä. Esimerkiksi babylonialaistarun kuusi jumalten sukupolvea ja yksi jumalten lepo vastaavat Raamatun kuutta luomispäivää ja yhtä lepopäivää. Valon tuleminen, alkumeri sekä ihmisen ilmaantuminen löytyvät molemmista. Raamatun alkumeren nimi tehôm muistuttaa Tiamatia.
Kirjallisuutta

Enuma elish. Det babyloniska skapelseeposet. Översättning från akkadiskan, med inledning och kommentarer av Ola Wikander. Wahlström & Widstrand 2005.
Aiheesta muualla

The full surviving text of the Enûma Elish
Genesis and Enûma Elish creation myth comparisons
Drawings of the tablets, plus translation key, by P. Antonius Deimel S.I. (Latin)
Enūma Eliš, suomennos englanninkielestä, M. Louhivuori: Taulu I, II, III, IV, V, VI, VII
Eric O’Dell

| Eric O’Dell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. kesäkuuta 1990 (ikä 34) Ottawa, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  181 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  Metallurg Magnitogorsk
Sarja:  KHL
Pelinumero:  19
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  Chicago Wolves (AHL) St. John's IceCaps (AHL) Winnipeg Jets (NHL) Binghamton Senators (AHL) Rochester Americans (AHL) HK Sotši (KHL)
NHL-varaus:  39. varaus, 2008 Anaheim Ducks
| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | jääkiekko |  |
Eric O’Dell (s. 20. kesäkuuta 1990) on kanadalainen jääkiekkohyökkääjä, joka edustaa KHL:ssä pelaavaa Metallurg Magnitogorskia. Hän on Anaheim Ducksin toisen kierroksen NHL-varaus vuodelta 2008.
Pelaajaura

O’Dell pelasi neljä vuotta vuosina 2007–2011 Ontario Hockey Leaguessa, jossa hän teki 100 maalia ja 107 syöttöpistettä eli yhteensä 207 tehopistettä pelaamissaan 198 ottelussa. Vuonna 2008 O’Dell valittiin pelaamaan kultaa voittaneessa Kanadan alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa ja kauden 2009–2010 aikana hänet valittiin myös pelaamaan OHL:n tähdistöottelussa.
O’Dell debytoi ammattilaistasolla AHL-joukkue Chicago Wolvesissa kaudella 2009–2010. 1. kesäkuuta 2010 Atlanta Thrashers solmi hänen kanssaan tulokassopimuksen. Thrashersin joukkueen muutettua ja vaihdettua nimen Winnipeg Jetsiksi O’Dell siirtyi kolmeksi kaudeksi Winnipegin farmijoukkue St. John’s IceCapsiin. O’Dell teki NHL-debyyttinsä 11. tammikuuta 2014 ja teki ensimmäisen maalinsa Columbus Blue Jacketsia vastaan.
1. heinäkuuta 2015 O’Dell jätti Winnipegin organisaation ja siirtyi vapaana agenttina vuoden kaksisuuntaisella sopimuksella Ottawa Senatorsiin.
Tilastot

Käännös suomeksi
Esa Saarenpää

Esa Saarenpää  (17. lokakuuta 1961 Kurikka – 23. huhtikuuta 2009 Kauhajoki) oli suomalainen ralliautoilija, joka voitti rallin Suomen-mestaruuden isossa A-ryhmässä vuonna 1992 ja pienessä A-ryhmässä vuonna 1998. Tunnetuimmin hän ajoi Fordilla, Audilla sekä Volkswagen-autoilla. Ajotyyliltään Saarenpäätä kuvattiin rajuksi esikuvansa Ari Vatasen tapaan.
Maailmanmestaruustasolla Saarenpää hankki urallaan yhteensä kolme pistettä vuosina 1989 ja 1990. Jyväskylän MM-ralliiin Saarenpää osallistui toistakymmentä kertaa, ja hänen paras sijoituksensa oli vuoden 1990 Suomen rallissa saavutettu yhdeksäs sija. EM-sarjaan kuuluneessa Tunturi-rallissa Saarenpää sijoittui parhaimmillaan toiseksi. Saarenpään kartanlukija Lasse Hirvijärvi on arvioinut, että kansainvälisen uran esteeksi muodostui puutteellinen kielitaito.
Saarenpää loukkaantui vaikeasti elokuussa 1991 tutustuessaan Jyväskylän suurajojen reittiin. Nokkakolarin seurauksena hänen jalkansa, kätensa ja lonkka vaurioituivat vaikeasti, ja Saarenpää joutui makaamaan paikallaan kolme kuukautta. Hän kuitenkin toipui onnettomuudesta viidessa kuukaudessa niin, että pystyi palaamaan ralliauton rattiin.
Siviiliammatiltaan Saarenpää oli autokauppias ja maanviljelijä. Lisäksi hän toimi ajokouluttajana. Saarenpää menehtyi sairauskohtaukseen 47-vuotiaana sydämen synnynnäisen läppävian seurauksena.
Aiheesta muualla

Esa Saarenpään muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Etelä-Vietnamin lippu

Etelä-Vietnamin lippu
Entisen Etelä-Vietnamin lipun suunnitteli Lê Văn Đệ vuonna 1948. Lipun otti käyttöön keisari Bảo Đại vuonna 1948. Lippu on keltainen ja siinä on kolme punaista raitaa vaakasuorassa. Lippu poistettiin käytöstä vuonna 1975, mutta sitä käytetään ulkovietnamilaisten keskuudessa.
Esa Saksinen

| Esa Saksinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. heinäkuuta 1982 (ikä 42) Lahti, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Essi, Eetu
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Herning Blue Fox
Sarja:  AL-Bank Ligaen
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–
Aik. seurat:  Pelicans (SM-liiga),   Jukurit (Mestis),   JYP (SM-liiga)
Esa Saksinen on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on voittanut urallaan kerran Suomen-mestaruuden.
Ura

Saksinen on Pelicansin kasvatti. Hän aloitti jääkiekkoilun 7-vuotiaana, jolloin hän liittyi Lahdessa Kerinkallion kaupunginosajoukkueeseen. Saksinen pelasi siellä kahden vuoden ajan, minkä jälkeen hän siirtyi Kiekkoreippaan joukkueeseen. Hän vietti Kiekkoreippaassa kaikki juniorivuodet. Poikien maaotteluita kertyi viisi kappaletta.
Saksinen pelasi ensimmäiset SM-liigaottelunsa Pelicansissa kaudella 2000–2001. Saksinen ei ehtinyt vakiinnuttamaan paikkaansa Pelicansissa, vaan pelasi kolmen kauden aikana yhteensä 52 peliä. Saksinen siirtyi kaudeksi 2003–2004 Mestiksen Jukureihin hakemaan peliaikaa. Jukureissa Saksinen pelasi kaksi kautta, ennen kuin palasi Pelicansiin kesällä 2005.
Saksinen pelasi Pelicansissa kaksi kautta. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi JYPiin. Ensimmäisellä kaudellaan JYPissä Saksinen joutui olemaan pari kuukautta sivussa lapaluuvamman takia, ja hän joutui hakemaan pelituntumaa myös Jukureista. Toisella kaudellaan JYPissä Saksinen oli mukana voittamassa Suomen-mestaruutta. Kesällä 2009 Saksinen siirtyi koesopimuksella Tanskan pääsarjassa pelaavaan Herning Blue Foxiin, jossa ei kuitenkaan pelannut yhtään sarjaottelua vaan siirtyi kauden 2009–2010 ajaksi pelaamaan Ranskan pääsarjan Villard de Lansiin.
Evelyn Pinching

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Evelyn Pinching |  Evelyn Pinching |  Evelyn Pinching |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Naisten alppihiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Innsbruck 1936 | Syöksylasku |  |
|  Kultaa | Innsbruck 1936 | Alppiyhdistetty |  |
|  Hopeaa | Innsbruck 1936 | Pujottelu |  |
Evelyn Amie ”Evie” Pinching (18. maaliskuuta 1915 Norfolk – 24. joulukuuta 1988) oli brittiläinen alppihiihtäjä.
Pinching osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 1935. Tuolloin hän oli viides pujottelussa, jonka lisäksi hän sijoittui neljänneksi sekä syöksylaskussa että alppiyhdistetyssä. Pinching voitti seuraavan vuoden kisoissa kultaa syöksystä ja alppiyhdistetystä sekä hopeaa pujottelusta. Hän osallistui myös olympialaisiin, joissa hän oli alppiyhdistetyssä yhdeksäs.
El laberinto griego

| El laberinto griego |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rafael Alcázar
Käsikirjoittaja:   Rafael Alcázar  Manuel Vázquez Montalbán 
Perustuu:  Manuel Vázquez Montalbánin romaaniin
Tuottaja:   Francisco Molero  Rafael Alcázar (vastaavana tuottajana) 
Säveltäjä:  Bernardo Bonezzi
Kuvaaja:  Tote Trenas
Leikkaaja:  Miguel González Sinde
Lavastaja:  Carlos Bodelón
Pääosat:   Omero Antonutti  Aitana Sánchez-Gijón  Eusebio Poncela 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Espanja
Tuotantoyhtiö:   Trabala Producciones, S.L.  Impala, S.A. 
Ensi-ilta:   1993-1-88. tammikuuta 1993 (Espanja)  
Kesto:  93 minuuttia
Alkuperäiskieli:  espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
El laberinto griego (kansainvälisesti The Greek Labyrinth) on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut Rafael Alcázarin ohjaama espanjalainen jännityselokuva, jonka pääosia näyttelevät Omero Antonutti, Aitana Sánchez-Gijón ja Eusebio Poncela. El laberinto griego perustuu Manuel Vázquez Montalbánin samannimiseen Pepe Carvalho -salapoliisiromaaniin El laberinto griego (1991), jonka pohjalta Rafael Alcázar ja Manuel Vázquez Montalbán sovittivat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana oli Francisco Molero ja vastaavana tuottajana Rafael Alcázar. Elokuva sai Goya-ehdokkuuden parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta. El laberinto griegossa Penélope Cruz tekee ensiesiintymisensä elokuvissa.
Juoni

El laberinto griego kertoo ranskalaisesta Bernadettesta, joka matkustaa liikekumppaninsa kanssa Barcelonaan palkkaamaan yksityisetsivä Juan Bardónin etsimään kadonneen miesystävänsä Alekosin, joka oli kadonnut Pariisissa. Bardón ottaa tapauksen vastaan ja alkaa tutkia sitä, kunnes löytää Alekosin kuolleena ja saa tietää Bernadetten liikekumppaneineen kadonneen. Pian Bardón itse on Alekosin murhan pääepäiltynä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Omero Antonutti  | … |  Juan Bardón   |
|  Aitana Sánchez-Gijón  | … |  Bernadette   |
|  Eusebio Poncela  | … |  Jacques Charret   |
|  Terele Pávez  | … |  Emilie Desrois   |
|  Francisco Merino  | … |  Dotrós Desrois   |
|  Fernando Guillén Cuervo  | … |  Bardónin poika   |
|  José Pedro Carrión  | … |  kuvanveistäjä   |
|  Carlos Lucena  | … |  komisario   |
|  Penélope Cruz  | … |  Elise Sémouna   |
|  Magüi Mira  | … |  Luz   |
|  Rafael Díaz  | … |  Frances Artimau   |
|  Luis Fernando Alvés  | … |  Alekos   |
|  Eufemia Román  | … |  Sonsoles   |
|  Gabriel Latorre  | … |  Pedro   |
|  Marcela Walerstein  | … |  Tamara   |
|  Pep Guinyol  | … |  Félix   |
|  Aurelio Río  | … |  Mikia   |
Tuotanto

El laberinto griego kuvattiin Barcelonassa ja Madridissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Trabala Producciones, S.L. ja Impala, S.A..
Julkaisu ja vastaanotto

El laberinto griego sai ensi-iltansa Ranskassa 10. syyskuuta 1991. Elokuva sai ensi-iltansa Espanjassa 29. elokuuta 1992 ja oli Warner Española S.A.:n teatterilevittämä. Elokuva tuotti Espanjassa 155 412 euron lipputulot.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Ehdokas / ehdokkaat | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| Goya-palkinto | Paras sovitettu käsikirjoitus | Rafael Alcázar Manuel Vázquez Montalbán | Ehdokkuus |
| MystFestin elokuvajuhlien parhaan elokuvan palkinto | MystFestin elokuvajuhlien parhaan elokuvan palkinto | Rafael Alcázar | Ehdokkuus |
Aiheesta muualla

El laberinto griego Internet Movie Databasessa (englanniksi)
El laberinto griego AllMoviessa. (englanniksi)
El laberinto griego IPelículasin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Euophrys omnisuperstes

| Euophrys omnisuperstes> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Lahko::  Hämähäkit Araneae
Osalahko::  Araneomorphae
Yläheimo::  Salticoidea
Heimo::  Hyppyhämähäkit Salticidae
Suku::  Euophrys
Laji::  omnisuperstes
Kaksiosainen nimi
 Euophrys omnisuperstes  Wanless, 1975 
Katso myös
   Euophrys omnisuperstes Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Euophrys omnisuperstes on Himalajan vuoristossa elävä hyppyhämähäkkeihin kuuluva hämähäkki. E. omnisuperstes elää kaikista eläimistä korkeimmalla ja niitä on löydetty jopa 6 700 metrin korkeudelta merenpinnasta ja Mount Everest -vuorelta. Sen ainoa ravinnonlähde ovat hyönteiset, joita tuuli tuo alemmilta alueilta.
Euoplocephalus

| Euoplocephalus |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Linnunlantioiset Ornithischia
Alalahko::  Thyreophora
Osalahko::  Ankylosauria
Heimo::  Ankylosauridae
Suku::  Euoplocephalus
Laji::  tutus
Kaksiosainen nimi
 Euoplocephalus tutus  Lambe, 1910 
Katso myös
   Euoplocephalus Wikispeciesissä   Euoplocephalus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Euoplocephalus (”hyvin panssaroitu pää”) oli hirmulisko, joka eli myöhäisellä liitukaudella noin 75 miljoonaa vuotta sitten Pohjois-Amerikassa. Noin seitsemän metrin pituiseksi kasvanut Euoplocephalus oli kasvinsyöjä. Se oli kokonaan paksun luupanssarin peitossa. Jopa sen silmäluomet olivat panssaroidut. Euoplocephaluksen hännässä oli raskas, luinen nuija, jota se käytti puolustautumiseen suuria teropodeja, kuten Albertosaurusta vastaan. Euoplocephalus kuului Ankylosauridae-heimoon, johon kuului myös muun muassa Ankylosaurus. Euoplocephalus muistuttaa Saichaniaa. Se eli metsissä, ja se oli vaikea saalis teropodeille, koska se oli hyvin panssaroitu.
Erkko-lukio

| Erkko-lukio |
| --- | --- |
 Erkko-lukio Orimattilassa.
Sijainti:  Koulutie 17, 16300 Orimattila
Koordinaatit:  60.81656°N, 25.73421°E
Tyyppi:  suomenkielinen lukio
Rehtori:  Saija Loponen
Oppilaita:  117 (2018)
Verkkosivut
Erkko-lukio on päijäthämäläisessä Orimattilan kaupungissa toimiva yleissivistävä lukio. Se painottaa opetustarjonnassaan urheilua ja robotiikkaa sekä viestintää.
Lukion koulurakennus on vuodelta 1951 ja se peruskorjattiin vuonna 1995.
Vuonna 2018 Erkko-lukiossa opiskeli 117 lukiolaista.
Aiheesta muualla

Lukioiden kilpailu opiskelijoista on kova - täkyinä materiaaliraha, maksettu vuokra tai ajokortti (Radio Suomi Lahti, 18.2.2020) (areena.yle.fi)
Eunoto

Eunoto on maasaiden rituaali, jonka maasaimiehet käyvät läpi 24–28 vuoden iässä. Sen myötä heistä tulee vanhempia sotureita, ja he saavat myös naimaoikeuden. Seremoniassa miesten äidit leikkaavat hiukset. Lisäksi miesten on osoitettava urheutensa ja rohkeutensa erilaisilla kokeilla.
Eunukoidi

Eunukoidi on kuohimaton mieshenkilö, jonka ruumis muistuttaa eunukkia. Hänen kiveksensä eivät toimi normaalisti. Eunukoidin muutkin sukupuolielimet ovat kehittymättömät. Parrankasvu on heikko, ja lantio, maitorauhaset ja ääni ovat naismaiset. Eunukoidin lantioon on voinut kertyä rasvaa naisellisesti. Pituuskasvu ei välttämättä ole normaali.
Erkkitapio Siiroinen

Noppa-pullo
Erkkitapio Siiroinen (15. helmikuuta 1944 Helsinki – 28. huhtikuuta 1996 Nastola) oli suomalainen lasimuotoilija. Hän suunnitteli Riihimäen Lasi Oy:lle koristepulloja, jotka sisältävät tunnistettavia piirteitä muista esineistä. Tällaisia ovat muun muassa Noppa- ja Veturipullot.
Siiroinen suunnitteli nuorena taidemaalarin uraa ja teki Riihimäellä tilauksesta muun muassa muotokuvia. Hän opiskeli myös pianon- ja kornetinsoittoa Riihimäen musiikkiopistossa ja sävellystä Joonas Kokkosen yksityisoppilaana 1962-1963.
Ensimmäiset yhteydet lasialalle Siiroinen sai toimiessaan Riihimäen Lasin tuntikirjurina keväällä 1963. Hän aloitti opinnot Taideteollisessa oppilaitoksessa (nykyisessä korkeakoulussa) syksyllä 1963, oppilaitoksen Metallitaiteen osastolla, Teollisen muotoilun linjalla. Keskeinen opettaja osastolla oli Kaj Franck. Siiroinen aloitti työn Riihimäen Lasin muotoilijana jo ennen valmistumistaan vuonna 1968.
Siiroinen suunnitteli sekä käyttö- että koriste-esineitä. Käyttölasistojen puolella Kasperi- ja Jesperi-lasistot olivat myyntimenestyksiä 1970-luvulla. Näiden lasien koristeaihe, amebamainen kuvio, oli esiintynyt Siiroisen suunnitelmissa jo 1960-luvun puolella, ja se tuli näin laajaan käyttöön. Puristelasista tehty Kasperi-lasistossa koristeaihe on kuvattu vain kertaalleen molemmin puolin laseja, kun taas kiinnipuhallettujen Jesperi-lasien pinta ovat täynnä tätä koristeaihetta. Molempiin sarjoihin kuului kattava valikoima tarjoiluastioita. Kasperi sai nimensä Siiroisen vuoden ikäisenä kuolleen pojan mukaan.
Siiroisen muotoilemista koriste-esineistä tunnetuin, Noppa-pullo muistuttaa muodoltaan arpakuutiota eri silmälukuineen. Pullo tunnetaan myös nimellä Arpa on heitetty. Tämä lasiesine oli niin suosittu kansainvälisestikin, että siitä tehtiin ulkomailla jäljitelmiä. Samaa noppa-aihetta toistavat pullojen korkit ovat jäljitelmiä. Siiroisen Paukkurauta-pullossa on villin lännen teema: sivulla on revolverin sylinterin poikkileikkauskuva ja pohjassa jalanjäljet.
Veturipullo on Siiroisen suunnittelema, laajasti Riihimäen matkamuistona myyty koriste-esine. Pullon valmistus aloitettiin vuonna 1970 juhlistamaan Riihimäen–Pietarin-radan satavuotista toiminta-aikaa. Sekä Riihimäen lasitehdas että Riihimäen kaupunki jakoivat pulloa aluksi myös liikelahjana. Pullon valmistus on vuosien aikana lopetettu ja suuren suosion takia aloitettu uudelleen parikin kertaa. Eri tuotantokausien pullot eroavat toisistaan kaulaosan perusteella. Uudempien pullojen kaulaosa muistuttaa veturin piippua, kun vanhemmissa pulloissa kaulaosa on muodoltaan yksinkertaisempi.
Siiroisen töistä Veturi- ja Tellus-pulloa valmistettiin siitä lasimassasta, jota uuniin sattui muusta tuotannosta jäämään. Näin pulloja on valmistettu ainakin kuutta eri väriä. Tällä tekniikalla on valmistettu myös Helena Tynellin Aurinkopulloa.
Siiroisen suunnittelemia lasiesineitä

| --- | --- |
 Ameba  Arpa on heitetty eli Noppa  Jasas  Barokki  Jesperi  Kasperi  Lasiset :  Old King Cole  Pablo  Paukkurauta  Pilvilinna  Sesi  Tellus  Veturipullo (vuoden 1995 Veturipullon puhaltaja oli riihimäkeläinen JL-Lasi) 
Kaikki lasiesineet valmisti Riihimäen Lasi.
Veturi- ja Tellus-pullo.
Ernst Rüdin

Ernst Rüdin
Ernst Rüdin (19. huhtikuuta 1874 St. Gallen, Sveitsi – 22. lokakuuta 1952 München, Länsi-Saksa) oli sveitsiläinen psykiatri, geneetikko ja eugeenikko. Hän tuli tunnetuksi perinnöllisyystutkimuksistaan psykiatriassa.
Rüdin työskenteli 1930– ja 1940-luvuilla natsien hyväksi ja kuului vuodesta 1937 itsekin puolueeseen. Hänelle myönnettiin 19. huhtikuuta 1944 Adlerschild-kunniamerkki.
Palkinnot ja tunnustukset

Adlerschild des Deutschen Reiches, 1944
Etelä-Wales

Etelä-Wales on alue Ison-Britannian länsirannikolla. Se ei ole hallinnollinen alue, eikä sen rajoja ole määritelty tarkkaan: siihen kuuluvat Glamorganshiren ja Monmouthshiren kreivikunnat ja yleensä joitakin osia Carmarthenshiren ja Pembrokeshiren eteläosista. Alueen suurimpia kaupunkeja ovat Walesin pääkaupunki Cardiff sekä Swansea ja Newport.
Vaikka Etelä-Wales ei ole hallinnollinen yksikkö, sillä on yhteistoimintaa kuten yhteinen poliisipäivystys.
Aiheesta muualla

Cardiff and the South Wales Coast Turistiopas (englanniksi)
Cardiff & South Wales (paikallislehti) (englanniksi)
Evelyn Marsden

Evelyn Marsden (myöhemmin Evelyn James; 15. lokakuuta 1883 Stockyard Creek, Etelä-Australia – 30. elokuuta 1938 Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia) oli ainoa RMS Titanicilla mukana ollut australialainen nainen, joka selviytyi onnettomuudesta. Marsden toimi laivalla stuerttina ja hoitajana ensimmäisen luokan matkustajille. Hän pelastui yhdessä Mary Sloanin kanssa pelastusveneeseen 16. Myöhemmin Sloan lähetti siskolleen kirjeen, jossa hän kertoi, että hänet ja Marsden vietiin tri Simpsonin huoneeseen juomaan viskiä ja vettä onnettomuuden aikana. Tämän jälkeen tri Simpson kiirehti pois eikä häntä nähty tämän jälkeen. Myös Marsdenin eno George Robinson oli mukana laivalla.
Marsden työskenteli myös RMS Olympicillä ennen kuin hän siirtyi Titanicille. Onnettomuuden jälkeen Marsden palasi kotiinsa Australiaan. Marsden meni myöhemmin naimisiin tohtori William Abel Jamesin kanssa ja he muuttivat Wallaroohon, jossa asuivat 15 kuukautta ennen kuin muuttivat Bondiin, Sydneyyn. Evelyn kuoli 30. elokuuta 1938 ja hänen miehensä viikkoa myöhemmin. Heidät haudattiin Waverley Cemeterylle Sydneyyn. Heidän hautansa pysyi merkitsemättömänä vuoteen 2000 saakka, kunnes hautakivi siirrettiin heidän hautansa kohdalle 5. lokakuuta.
Ernst S

| S/S Ernst S |
| --- | --- |
Tyyppi:  höyrylaiva (rahtilaiva)
Kotipaikka:  Espoo, Helsinki
Omistaja:  Ernst Sohn
Rakennustelakka:  Sunderland, Southwick, Robert Thompson and Sons Limited
Vesillelasku:  11/1929
Tekniset tiedot
Pituus:  101,34 m
Leveys:  14,17 m
Korkeus:  6,81 m
Koneteho:  (2255,00 hevosvoimaa) kW
Nopeus:  (9,5 solmua) km/h
Lähteet:  Suomen kauppalaivatietokanta laivakortti #944
S/S Ernst S oli suomalaisen varustaja Ernst Sohnin vuonna 1954 ostama ja 1955 Espooseen ja myöhemmin, 1957-1958, Helsinkiin rekisteröity 101 metriä pitkä höyrylaiva. Alus rakennettiin Robert Thompsonin telakalla Englannissa marraskuussa 1929.
Aluksen aikaisempi nimi oli Belos, ja se oli aluksi ruotsalaisen Hälsingborg rederi AB:n omistuksessa.
Historia

1929 - 1954: S/S Belos, Hälsingborg Red. Ab (O. Hillerström), Helsingborg, Ruotsi.
1954 - 1956: S/S Ernst S, Rederi Ab Notung. (Oy Ernst Sohn Ab, Luotsik. 9 A), kotisatama: Espoo.
1957 - 1958: S/S Ernst S, Rederi Ab Notung. (Oy Ernst Sohn Ab, Luotsik. 9 A), kotisatama: Helsinki.
1958 - 1961: S/S Giuseppe D'Amato, Umberto d'Amato, Torre del Greco, Italia.
1961 - 1966: S/S Giuseppe D'Amato, Palomba & D'Amato, Torre del Greco, Italia
1966 - 1969: S/S Giuseppe D'Amato, Mario Starita, Napoli, Italia
1969 - 1970: S/S Otaria, Liramar SA (Giovanni Palomba, Napoli), Panama
1970: S/S Otara, romutettu Italian La Speziassa 5.11.1970.
Evelyn Venable

Evelyn Venable vuonna 1934.
Evelyn Venable (18. lokakuuta 1913 Cincinnati, Ohio – 15. marraskuuta 1993 Coeur d’Alene, Idaho) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa elokuvissa Kuoleman lepopäivä (1934), Pikku eversti (1935) ja 19-vuotiaana (1935). Hän oli Sinisen haltiattaren äänenä Disneyn Pinocchio-animaatiossa (1940).
Oltuaan stipendillä Vassar Collegessa Venable opiskeli Cincinnatin yliopistossa. Elokuvauraltaan vetäydyttyään hän opiskeli Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa pääaineinaan kreikka ja latina. Hän liittyi lopulta kyseisen yliopiston henkilökuntaan.
Venable oli naimisissa elokuvaaja Hal Mohrin kanssa vuodesta 1934 tämän kuolemaan vuonna 1974 saakka. Pari sai kaksi tytärtä. Venable kuoli syöpään 80-vuotiaana. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Aiheesta muualla

Evelyn Venable Internet Movie Databasessa. (englanniksi)