stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laivakankaan kaivos

Laivakankaan kaivos (ruots. Laivagruvan) eli Raahen kultakaivos on entisen Saloisten kunnan alueelle Raahen Mattilanperälle perustettu kultakaivos. Kaivoksen rakentaminen aloitettiin keväällä 2010. Tuotanto aloitettiin 2011 ja ensimmäinen kultaharkko valettiin 27.12.2011. Alueen kultaesiintymä on yksi Pohjoismaiden merkittävimpiä ja kaivos on toiminnaltaan yksi Euroopan suurimmista kultakaivoksista.
Kaivoksen historia alkaa 1980-luvulta, jolloin alueelta löytyi kultamalmia. Outokumpu Oy perusti alueelle koekaivoksen. Malmi ei kuitenkaan ollut tarpeeksi rikasta ja kaivos oli toiminnassa vain lyhyen ajan. 1990-luvulla alue oli Endomines Oy:n hallussa valtauksena, mutta kaivostoimintaa ei aloitettu. 2000-luvun alussa yrittäjäksi tuli ruotsalainen Nordic Mines, joka teetti alueella ympäristövaikutusten arvioinnin. Osa alueen esihistoriallisista muinaisjäännöksistä tullee kaivoksen vuoksi tuhoutumaan.
Kaivos on suuri avolouhos, jonka ympärillä sijaitsevat muut toiminnot: rikastamo, B-malmikasa, sivukivialue, vesialtaat, rikastushiekka-allas, pintavalutuskenttä ym. Kaivoksen arvioitu toiminta-aika on yli 10 vuotta ja suora työllistävä vaikutus noin 80 henkilöä.
Loppuvuodesta 2020 Laivakankaan kaivos sai 11 miljoonan Yhdysvaltain dollarin rahoituksen.
Kaivoksella on perustamisestaan saakka ollut ympäristö-, tuotanto- ja talousvaikeuksia.
Kaivoksen toiminta käynnistyi tauon jälkeen kolmannen kerran marraskuussa 2021. Kaivoksen avanneen kanadalaisen yrityksen Otso Goldin toimitusjohtaja vangittiin joulukuussa 2021 epäiltynä törkeästä kavalluksesta ja maksuvälinepetoksesta. Kaivoksen toiminta kuitenkin jatkuu. Kaivosyritys hakeutui velkasaneeraukseen 3.joulukuuta 2021, jolloin myös toimitusjohtaja vangittiin, ja toiminnasta vastaa väliaikainen toimitusjohtaja Dan Andersson. Poliisi ei tutki enää kullan myyntierään liittyvää asiaa..
Aiheesta muualla

GTK: Laivakangas (englanniksi)
Lasse Elo

Lasse Rikhard Elo (7. helmikuuta 1903 Rauma – 26. joulukuuta 1992 Nurmijärvi) oli suomalainen lavastaja. Hän oli huomattavimpia modernismin edustajia suomalaisessa lavastustaiteessa 1930- ja 1940-luvulla.
Lasse Elon vanhemmat olivat rautatieläinen Verner Rickard Elo ja Aurora Aleksandra  Seton. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1926–1932 oli Aili Matilda Juntunen ja toinen vuodesta 1938 Anna Rantanen. Elo kävi seitsemän luokkaa yhteiskoulua ja teki opintomatkoja Keski-Eurooppaan ja Neuvostoliittoon 1930-luvulla. Modernismin vaikutus alkoi näkyä suomalaisessa lavastustaiteessa juuri 1930-luvulla, jolloin erilaisia viitteellisiä keinoja käyttämällä irrottauduttiin realistisesta lavatuskäytännöstä. Elo kuului uuden näyttämönäkemyksen pioneereihin, ja hänen lavastuksensa olivat usein vahvasti pelkistettyjä.
Elo työskenteli 1920-, 1930- ja 1940-luvuilla Helsingin ruotsalaisessa teatterissa ja Helsingin Kansanteatterissa ja vuodesta 1948 Tampereen työväenteatterissa. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Hella Wuolijoen Niskavuori-sarjan kantaesitysten lavastukset, jotka yhdessä Eino Salmelaisen ohjausten kanssa ovat voimakkaasti vaikuttaneet myös näytelmien myöhempiin esityksiin.
Elo myös julkaisi näytelmäsuomennoksia.
Lasse Elon poika on teatteri-, elokuva- ja tv-lavastaja Lauri Elo.
Aiheesta muualla

Lasse Elo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Leif Steinar Rolland

Leif Steinar Rolland (vasemmalla)
Leif Steinar Rolland (s. 13. joulukuuta 1970 Bergen) on norjalainen urheiluampuja ja valmentaja.
Rolland kilpaili kivääriammunnassa. Hän osallistui kolmesti olympialaisiin ja sijoittui ilmakiväärikilpailussa Atlantassa 1996 viidenneksi, Sydneyssä 2000 seitsemänneksi ja Ateenassa 2004 18:nneksi. Rolland ampui 10 metrin ilmakiväärikilpailussa maailmanennätyksen vuoden 1997 Münchenin maailmancupissa ja vuoden 2001 maailmanmestaruuskilpailuissa Soulissa. Uransa aikana hän saavutti neljä maailmancupin voittoa, neljä kakkossijaa ja kaksi kolmossijaa.
Elokuussa 2021 Rolland valittiin Suomen Ampumaurheiluliiton kiväärilajien päävalmentajaksi. Aikaisemmin hän on toiminut muun muassa Norjan juniorimaajoukkueen valmentajana, Tanskan maajoukkueen valmentajana sekä Norjan para-ampujien valmentajana.
Diego Luna

| Diego Luna |
| --- | --- |
 Diego Luna vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Diego Dionisio Luna Alexander
Syntynyt: 29. joulukuuta 1979 (ikä 44) Meksiko
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1982–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Diego Dionisio Luna Alexander (s. 29. joulukuuta 1979 México) on meksikolainen näyttelijä.
Ura

Luna on näytellyt jo lapsesta alkaen elokuvissa, teatterissa ja televisiossa. Vuonna 1991 hän näytteli lyhytelokuvassa El Último Fin de Año ja vuonna 1992 telenovelassa El Abuelo y Yo, jonka näyttelijöihin kuului hänen lisäkseen muun muassa Gael García Bernal. El Abuelo y Yon jälkeen hän näytteli 1990-luvulla myös kolmessa muussa telenovelassa. Lunan kansainvälinen läpimurtoelokuva oli vuonna 2001 ilmestynyt, Alfonso Cuarónin ohjaama Ja äitiäs kans (Y tu mamá también). Hänen roolihenkilönsä elokuvassa on Tenoch Iturbide, kun toista miespääosaa, Julio Zapataa näyttelee Gael García Bernal. Luna ja García Bernal jakoivat Venetsian elokuvajuhlilla syyskuussa 2001 Marcello Mastroiannin mukaan nimetyn parhaan uuden näyttelijän palkinnon (Premio Marcello Mastroianni).
Ensimmäinen yhdysvaltalaiselokuva, jossa Luna näytteli, on Julian Schnabelin ohjaama Ennen yötä (Before Night Falls) vuodelta 2000. Elokuvan Ja äitiäs kans menestyksen jälkeen hän on näytellyt muun muassa yhdysvaltalaiselokuvissa Frida (2002), Armoton maa (Open Range, 2003), Terminaali (The Terminal, 2004) ja Milk (2008), joissa hän esiintyy sivuosissa, ja Criminal (2004), jossa hän näyttelee yhtä pääosaa (muissa pääosissa John C. Reilly ja Maggie Gyllenhaal). Hän on jatkanut näyttelemistä myös latinalaisamerikkalaisissa elokuvissa.
Vuonna 2007 ilmestyi Lunan ensimmäinen elokuvaohjaus, J.C Chávez, dokumentti, joka kertoo meksikolaisnyrkkeilijä Julio César Chávezista.
Perhe

Luna on ollut helmikuusta 2008 naimisissa Camila Sodin, joka näytteli hänen kanssaan elokuvassa El Búfalo de la Noche (2007), kanssa. Heille syntyi elokuussa 2008 lapsi, poika.
Lunan äiti oli englantilaissyntyinen vaatesuunnittelija ja isä ooppera- ja teatterilavastaja. Hänen äitinsä kuoli auto-onnettomuudessa Lunan ollessa kaksivuotias.
Filmografia

| --- | --- |
 Antonietta (Antonieta) (1982)  El Último Fin de Año (1991)  Ámbar (1994)  Morena]] (1995)  Un Hilito de Sangre (1995)  El Cometa (1999)  Un Dulce Olor a Muerte (1999)  Todo el Poder (1999)  Ennen yötä (Before Night Falls, 2000)  Ja äitiäs kans (Y tu mamá también, 2001)  Atlético San Pancho (2001)  Todos los Aviones del Mundo (2001)  Ciudades Oscuras (2002)  Frida (2002)  Vampires: Los Muertos (2002)  Salaminan sotilaat (Soldados de Salamina, 2003)  Carambola (2003)  Armoton maa (Open Range, 2003)  Nicotina (2003)  Dirty Dancing – Kuuma tanssi 2 (Dirty Dancing: Havana Nights, 2004)  Terminaali (The Terminal, 2004)  Criminal (2004) :  Amapola (2005)  Sólo Dios Sabe (2005)  Toto (2006)  Fade to Black (2006)  J.C Chávez (ohjaus, 2007)  El Búfalo de la Noche (2007)  Mister Lonely (2007)  Rudo y Cursi (2008)  Milk (2008)  Salakuljettaja (Contraband, 2012)  Taloani ette saa (Casa de mi Padre, 2012)  Elysium (2013)  The Book of Life (äänirooli, 2014)  Blood Father (2016)  The Bad Batch (2016)  Rogue One: A Star Wars Story (2016)  Flatliners (2017)  If Beale Street Could Talk (2018)  Berlin, I Love You (2019)  A Rainy Day in New York (2019)  Wander Darkly (2020)  Trollhunters: Rise of the Titans (2021)
Filmografia > Telenovelat

El Abuelo y Yo (1992)
El Premio Mayor (1995)
El Amor de mi Vida (1998)
La Vida en el Espejo (1999)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Diego Luna Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lauri Patomäki

Lauri Kalevi Patomäki (10. elokuuta 1934 Viipuri – 15. kesäkuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen fyysikko. Hän oli Kuopion yliopiston lääketieteellisen fysiikan professori 1974–1997. Hänen tutkimusalaansa olivat säteilyannosten mittaus ja isotooppilääketiede.
Le Raincy

| Le Raincy |
| --- | --- |
 Moderneja asuintaloja Le Raincyssä.
 Le Raincy sijaitsee Pariisin keskustasta itäkoilliseen.
Valtio:  Ranska
Alue:  Île-de-France
Departementti:  Seine-Saint-Denis
Arrondissementti:  Le Raincy
Kantoni:  Le Raincy
Hallinto:  
 – Pormestari:  Jean-Michel Genestier
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,24 km²
Korkeus:  51–114 m
Väkiluku (2012):  13 993
 – Väestötiheys:  6 247 as./km²
Postinumero:  93340
 
 leraincy.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Le Raincy ( Kuuntele ääntämys (ohje)) on Ranskan kunta Pariisin koillisella esikaupunkivyöhykkeellä noin 13 kilometriä Pariisin keskustasta itäkoilliseen. Se sijaitsee Île-de-Francen hallintoalueella Seine-Saint-Denis’n departementissa ja on Le Raincyn arrondissementin prefektuuri. Vuoden 2012 väestölaskennan mukaan Le Raincyssä oli noin 14 tuhatta asukasta. Kunta on ympäröiviä kuntia pienempi, mutta sen merkitystä kasvattavat muun muassa sen alueelle sijoittuneet monet koulut.
Le Raincyn kunta muodostettiin vuonna 1869 osista Livry-Garganin, Clichy-sous-Bois’n ja Gagnyn kuntia. Le Raincyn naapurikunnat ovat luoteessa Livry-Gargan, koillisessa Clichy-sous-Bois, kaakossa Gagny, etelässä Villemomble ja lännessä Les Pavillons-sous-Bois.
Le Raincyssa on RER-linjan asema Le Raincy – Villemomble – Montfermeil.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: fr:Le Raincy & en:Le Raincy
Emmanuel Callender

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Emmanuel Callander Lontoon olympialaisissa 2012. |  Emmanuel Callander Lontoon olympialaisissa 2012. |  Emmanuel Callander Lontoon olympialaisissa 2012. |  |
Maa:   Trinidad ja Tobago
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2008 | 4 × 100 m viesti |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | 4 × 100 m viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Berliini 2009 | 4 × 100 m viesti |  |
| Pan-Amerikan kisa  | Pan-Amerikan kisa  | Pan-Amerikan kisa  |  |
|  Pronssia | Guadalajara 2011 | 100 metriä |  |
|  Pronssia | Toronto 2015 | 4 × 100 m viesti |  |
Emmanuel Callender (s. 10. toukokuuta 1984) on trinidadtobagolainen pikajuoksija.
Callender oli Pekingin olympialaisissa 2008 mukana Trinidad ja Tobagon joukkueessa 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Joukkue sijoittui alun perin toiseksi, mutta nousi jälkikäteen olympiavoittajaksi kun Jamaikan joukkue hylättiin Nesta Carterin dopingkäryn takia. Vuonna 2009 Callender kilpaili Berliinin MM-kisoissa, joissa karsiutui 100 metrin juoksussa toisissa alkuerissä ajalla 10,27 ja 200 metrin juoksussa välierissä ajalla 20,70. Callender oli kisoissa mukana voittamassa pikaviestissä MM-hopeaa. Daegun MM-kisoissa 2011 hän karsiutui 200 metrin alkuerissä. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoissa Guadalajarassa hän saavutti 100 metrillä pronssia ajalla 10,16. Lontoon olympialaisissa 2012 Callender juoksi kolmannen osuuden hopeaa saaneessa Trinidad ja Tobagon pikaviestijoukkueessa. Alun perin joukkue sijoittui kolmanneksi, mutta nousi myöhemmin hopealle Tyson Gayn dopingkärystä johtuneen Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen. Toronton Pan-Amerikan kisoissa 2015 hän sai pronssia 4 × 100 metrin viestissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 100 metrin alkuerissä.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

100 metrin juoksu: 10,05 (2009)
200 metrin juoksu: 20,40 (2009)
Lauri Paunu

Lauri Abraham Paunu (20. syyskuuta 1910 Pohja – 4. maaliskuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen rovasti. Hänet tunnettiin myös kuurojenpappina. Paunu toimi Tampereen ja Helsingin hiippakuntien kuurojenpappina.
Lauri Paunun isä oli lääninrovasti Hjalmar Paunu (1882–1970) ja äiti opettaja Elli Johanna Paunu (o.s. Halla, 1881–1953). Lauri Paunun vanhempi sisar Eira Paunu (1908–2013) oli ensimmäinen suomalainen teologian tohtoriksi väitellyt nainen. Eira Paunun lisäksi hänellä oli sisaret kirjailija, sairaanhoitaja Toini Karivalo (1913–2010) ja Liisa Tuomi-Nikula (1918–2014). Lauri Paunu jäi kaksi kertaa leskeksi ja oli kolme kertaa naimisissa. Hänen puolisonsa olivat Maila Marjatta (o.s. Sarmia, k. 1961) ja Eeva (o.s. Malmila, s. 1910, k.) Paunu ja opettaja Anni Kauppinen-Paunu, joka on Kerenin entinen opettaja.
Musiikkipedagogi, varhaisiän musiikkikasvatuksen kehittäjä Maisa Krokfors on Lauri Paunun tytär ensimmäisestä avioliitosta.
Lauri Paunu valmistui papiksi vuonna 1935. Työskenneltyään Someron, Jämsän ja Uuraisten seurakunnissa hän ryhtyi Tampereen hiippakunnan kuurojenpapiksi 1939 mutta asui Helsingissä. Hän jäi eläkkeelle tästä toimesta vuonna 1970. Lauri Paunun aloitteesta Kuurojen liitto alkoi laatia viittomakielen sanakirjaa, ja hän oli sen toimituskunnan puheenjohtaja. Lisäksi Paunu kirjoitti vuonna 1943 kuurojen oikeudesta avioliittoon, joka oli kielletty syntymäkuuroilta. Paunu teki viittomakieltä tunnetuksi koko kansalle syyskuussa 1963 Kuurojen Päivänä Tesvisiossa. Sen jälkeen televisio aloitti viittomakielisten uutisten lähettämisen viikoittain. Lauri Paunu oli myös kuurojen ja kuulovammaisten lasten perhekuntoutuksen uranuurtajia ja kuurojen lähetystyön perustajia.
Olli Paunu ja Birgitta Wallvik ovat julkaisseet Paunusta kirjan, Kuuroja kuulemassa : kuurojenpappi Lauri Paunu muistelee, vuonna 1991.
Le Rire

Le Riren kansikuvassa vuodelta 1898 on Charles Léandrén piirtämä pilakuva juutalaisvastaisesta toimittajasta Edouard Drumontista.
Le Rire (ransk. Le Rire "Nauru") oli ranskalainen kerran viikossa ilmestynyt pilalehti, jota julkaistiin vuosina 1894–1971. Le Rireä ei julkaistu vuosina 1940–1945, eikä vuoden 1949 lopun ja syyskuun 1951 välisenä aikana. Vuodesta 1946 lähtien Le Rire ilmestyi vain kerran kuukaudessa.
Le Riren perusti Pariisissa vuonna 1894 Félix Juven, joka toimi myös lehden vastaavana toimittajana. Le Riren levikki oli alkuvuosina 100 000 kappaletta, mikä teki siitä yhden Ranskan ja Euroopan menestyneimmistä kuvitetuista satiirilehdistä. Lehteä kuvittivat muun muassa Abel Faivre, Caran d'Ache, Charles Léandré, Leonetto Cappiello, Georges Jeanniot, Lucien Metivet, Benjamin Rabier, Henri de Toulouse-Lautrec ja Théophile-Alexandre Steinlen. Le Rire pilkkasi Belle Époquen ja 1900-luvun alkupuoliskon ilmiöitä ja kuuluisuuksia sekä valotti satiirin avulla poliittisia ja yhteiskunnallisia tapahtumia.
Longboat Key

| Longboat Key |
| --- | --- |


 Koordinaatit: 27°23′49″N, 82°38′41″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Florida
Piirikunta:  Sarasota Manatee
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  41,44 km²
 – Josta vettä:  30,74 km² 
Korkeus:  1 m
Väkiluku (2010):  6 888
 – Väestötiheys:  684,86 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5 (kesäaika UTC-4)
 
 www.longboatkey.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Longboat Key on kaupunki Sarasotan ja Manateen piirikunnissa, Floridan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Longboat Key -saarella, Sarasotan lahden ja Meksikonlahden välillä. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 6 888. Longboat Key sai kaupunkioikeudet 1955.
Kuvia kaupungista

Longboat Keyn rantaa.
Longview Pass Bridge -silta.
Kaksi valkoiibistä Durante Community -puistossa.
Longecourt-en-Plaine

| Longecourt-en-Plaine |
| --- | --- |
 Kunnantalo - koulu
 vaakuna
 Longecourt-en-Plaine
 Koordinaatit: 47°11′56″N, 5°09′00″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bourgogne-Franche-Comté
Departementti:  Côte-d'Or
Arrondissementti:  Dijon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,0 km²
Väkiluku (2021):  1 202 
 – Väestötiheys:  120 as./km²
Kunnan numero:  21353
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Longecourt-en-Plaine on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Burgundin kanavan varrella, noin 18 kilometriä Dijonin kaupungista kaakkoon.
Château de Longecourt-en-Plaine
Château de Longecourt-en-Plaine on rakennettu vanhan 1200-luvun linnoitetun talon paikalle. Burgundin herttuatar Margareeta Baijerilainen hylkäsi ja purkautti linnan vuonna 1421 rakentaakseen linnan Rouvres-en-Plaineen. Baisseyn suku rakensi kuitenkin uuden linnan puretun tilalle, joka valmistui vuonna 1539. Linnan sekä sen kappelin yleiskaava on peräisin tältä ajalta. Nykyisen muotonsa linna kuitenkin sai vuosina 1757–1761 arkkitehti Nicolas Lenoirin suunnitelmien mukaan. Linna ulkorakennuksineen sekä sen vallihauta lisättiin historiallisten monumenttien luetteloon vuonna 1946.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Longecourt-en-Plaine Wikimedia Commonsissa
Emiraatti

Emiraatti eli emiirikunta on alue, jota hallitsee emiiri. Useimmat emiraatit sijaitsevat arabien hallitsemilla Lähi-idän alueilla.
Luettelo nykyisistä emiraateista

Afganistan (15. elokuuta 2021 –)
Kuwait (14. toukokuuta 1961 –)
Qatar (3. joulukuuta 1971 –)
Yhdistyneet arabiemiraatit (2. joulukuuta 1971 –)
Abu Dhabi
Ajman
Dubai
Fujaira
Ra’s al-Khaima
Sharjah
Umm al-Qaiwain
Emiraatti populaarikulttuurissa

Sarjakuvataiteilija Hergén Tintin seikkailut -sarjakuvissa ja piirrosfilmeissä esiintyy emiraatti nimeltä Khemed. Khemedin emiirin nimi on Ben Kalish Ezab. Emiraatti esiintyy tarinoissa Mustan kullan maa (1950), Mustan saaren salaisuus (1956–1958) ja siihen viitataan kirjassa Tintti kuun kamaralla (1954).[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emiraatti Wikimedia Commonsissa
Afganistan 
      Kuwait 
      Qatar 
      Yhdistyneet arabiemiraatit
Enrique Iturriaga

Enrique Iturriaga
Enrique Iturriaga Romero (3. huhtikuuta 1918 Huacho – 23. marraskuuta 2019) oli perulainen säveltäjä ja musiikkipedagogi sekä -kirjailija.
Iturriaga sai vuonna 1947 Kansallisen Duncker Lavalle -palkinnon teoksestaan Canción y muerte de Rolando, jonka innoitti Jorge Eduardo Eielsonin runo. Hän opiskeli Perun kansallisessa musiikkikonservatoriossa. Vuonna 1950 hän pääsi hallituksen myöntämällä stipendillä Pariisin konservatorioon opiskelemaan Arthur Honeggerin johdolla. Iturriagasta tuli perulaisen orkesterisäveltämisen uranuurtaja. Hän myös johti Perun kansallista musiikkikonservatoriota ja toimi siellä opettajana.
1950-luvulla Iturriaga toimi El Comercio -lehden musiikkikriitikkona. Vuonna 1957 hänelle myönnettiin Juan Landaeta -palkinto teoksesta Suite para orquesta. Palkinnon myöntäneen tuomariston jäseninä istuivat muiden muassa Aaron Copland, Alberto Ginastera ja Carlos Chávez.
Iturriaga kirjoitti kirjan Método de composición melódica ja oli mukana kirjoittamassa teosta La música en el Perú.
Edvard Hällfors

Edvard Hällfors (16. lokakuuta 1878 Uusikaupunki – 7. maaliskuuta 1954 Turku) oli suomalainen kihlakunnantuomari ja hovioikeudenneuvos.
Edvard Hällforsin vanhemmat olivat Porvoon tuomiokunnan kihlakunnantuomari Jakob Edvard Hällfors (1837–1910) ja Emmi Elisabet Lindberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lyseosta 1897 ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon ja ylemmän hallintotutkinnon 1901. Hällfors sai varatuomarin arvon 1904. Hän teki opintomatkan Ruotsiin ja Norjaan 1931.
Hällfors oli Viipurin hovioikeudessa kanslistina 1910–1913, notaarina ja viskaalina 1917, asessorina 1917 ja hovioikeudenneuvoksena 1920–1927. Hän oli korkeimman oikeuden apujäsenenä 1924–1927 ja Tyrvään tuomiokunnan tuomarina 1927–1934 sekä Piikkiön tuomiokunnan tuomarina 1934–1948. Hällfors toimi lisäksi vesioikeuskomitean puheenjohtajana vuodesta 1928 alkaen.
Hällfors oli Viipurin kaupunginvaltuuston ja rahatoimikamarin jäsenenä. Hän oli naimisissa 1905–1907 Signe Margareta Nordmannin kanssa ja vuodesta 1908 Anna Sigrid Maria Gallenin kanssa.
Julkaisuja

Lega af jord på landet enligt gällande finsk rätt. Söderström, Helsingfors 1917
Grundprinciperna i kommitténs förslag till vattenrättslag: föredrag. Helsingfors 1939
Vesioikeuslaiksi tehdyn komiteanehdotuksen pääperiaatteet: suomennos vesioikeuslakikomitean puheenjohtajan, Edvard Hällforsin, 14. 12. 1938 Suomen vesivoimayhdistyksen kokouksessa pitämästä esitelmästä. Suomen vesivoimayhdistys, Helsinki 1939
Vattenverk och flottning, deras vattenrättsliga relation. Suomen vesivoimayhdistys, Helsingfors 1950, suomeksi nimellä Vesilaitos ja puutavaran uitto, niiden vesioikeudellinen suhde. Suomen vesivoimayhdistys, Helsinki 1950
Finlands lagverk: Del 1 Familje- och personrätt, arvs- och testamentsrätt, jord- och vattenrätt motsvarande rättsområdena i giftermåls balken, ärfda balken, jorda balken och bygninga balken av 1734 års lag, Del 2 Handels balken av 1734 års lag, Del 3 Straff- och processrätt; toimittajat Edvard Hällfors, Gunnar Palmgren, W. A. Palme.  Juridiska Föreningens i Finland Förlag, Helsingfors 1953-1958
Vår vattenlagstiftning genom tiderna. Kraft och ljus 1954, suomeksi nimellä Vesilainsäädäntömme kautta aikojen. Voima ja valo 1954
Emir Sulejmanović

| Emir Sulejmanović> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Emir Sulejmanović
Syntynyt: 13. heinäkuuta 1995 (ikä 29) Bosnia ja Hertsegovina
Kansalaisuus:   Bosnia ja Hertsegovina    Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä
Pituus:  204 cm
Paino:  100 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2012–2013 2013–2016 2013–2015 2015–2016 2016–2017 2017-2019 2017-2019:   KK Union Olimpija  FC Barcelona →  FC Barcelona B →  Orlandina Basket  Cibona Zagreb  Baloncesto Fuenlabrada →  CB Breogán
Aiheesta muualla
FIBA
Emir Sulejmanović (s. 13. heinäkuuta 1995) on suomalais-bosnialainen koripalloilija.
Ura > Seurajoukkueura

Sulejmanović syntyi Bosnia ja Hertsegovinassa, mutta muutti perheensä kanssa Suomeen 2-vuotiaana. Hän asui ensin Jyväskylässä, mutta muutti neljä vuotta myöhemmin Kaarinaan. Sulejmanović aloitti koripallon Kaarinan Urassa, jossa hän pelasi seuran juniorijoukkueissa. Vuonna 2011 hän siirtyi KK Union Olimpijaan, jossa hän pelasi kauden 2011–2012 seuran junioriakatemiassa. Kaudeksi 2012–2013 Sulejmanović teki Olimpijan kanssa monivuotisen sopimuksen ja siirtyi pelaamaan myös edustusjoukkueeseen. Hän debytoi Euroliiga-ottelussa Real Madridia vastaan joulukuussa 2012. Heinäkuussa 2013 Sulejmanović siirtyi FC Barcelonaan. Hän pelasi myös seuran reservijoukkueessa. Huhtikuussa hän siirtyi loppukaudeksi lainalle Italian pääsarjan Orlandina Basketiin.
Kesällä 2016 Sulejmanović siirtyi kroatialaiseen Cibona Zagrebiin. Kesällä 2017 hän siirtyi Espanjan pääsarjaseura Fuenlabradaan. Sieltä hänet lainattiin kakkossarja Leb Oroon Cafés Candelas Breogániin, jossa hän johdatti joukkueensa pääsarja ACB:en ja Emir valittiin sarjan MVP:ksi. Emir jatkoi seurassa vielä kauden 2018-2019. Kaudeksi 2019-20 hän teki sopimuksen ACB-liigan RETAbet Bilbao Basketiin. [lähde? ]
Ura > Maajoukkue

Sulejmanović edusti maajoukkuetasolla Suomen nuorisomaajoukkueita. Hän on kuitenkin ilmoittanut edustavansa miesten tasolla Bosniaa vaikka saikin kutsun Suomen koripallomaajoukkueeseen. Merkittäväksi syyksi Sulejmanović kertoi, ettei itse kykene maksamaan maajoukkuematkojaan Bosniasta Suomeen.
Aiheesta muualla

Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
Emir Sulejmanovic (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Koripalloliitto
Emir Bajrami

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 7. maaliskuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Pristina, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta
Pelipaikka: laitalinkki, keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 cm
Seura
Seura: Twente
Pelinumero: 11
Junioriseurat
:  Köping FF
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2006–2010 2010– |  IF Elfsborg  Twente | 80 (15) 22 (2) |
Maajoukkue
| 2010– |  Ruotsi | 10 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. kesäkuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 7. kesäkuuta 2011.
Emir Bajrami (s. 7. maaliskuuta 1988 Pristina, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta) on kosovolaissyntyinen ruotsalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Hollannin Eredivisiessä pelaavaa Twenteä. Bajrami voi pelata laitalinkkinä tai keskikenttäpelaajana.