stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elisabet (nimi)

| Elisabet |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  19. marraskuuta
– ruotsinkielinen:  19. marraskuuta
– ortodoksinen:  24. huhtikuuta, 5. syyskuuta
Muunnelmia:  Liisa, Liisi, Elisa, Eliisa, Elise, Elsa, Elsi, Sissi
Vastineita eri kielissä:  Elisabeth, Elizabeth, Lisa, Lise, Lisen, Betty, Betti, Ilse, Lisabet, Alice, Elsie, Eliza, Lizzie, Lisette, Bettina, Erzsébet
Nimen alkuperä:  heprealainen, ”Jumala on valani”
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elisabet ja Elisabeth ovat kansainvälisiä naisen nimiä. Elisabet on heprealainen nimi Eliseba, joka tarkoittaa ”Jumala on valani” tai ”Jumala antaa avun”. Uudessa Testamentissa Elisabet on Johannes Kastajan äiti. Nimestä on käytössä useita muotoja, Pohjoismaissa muun muassa Betty, Elsa, Elsi, Else ja Lisa, Saksassa muun muassa Elise, Ilse ja Lisabet, Englannissa muun muassa Alice, Eliza ja Lizzie, Ranskassa Lisette, Italiassa Elisa ja Bettina, Unkarissa muun muassa Erzsébet ja Venäjällä Jelizaveta.
Elisabetin nimipäivää vietetään Suomessa 19. marraskuuta, joka on unkarilaisen pyhimykseksi julistetun prinsessan Elisabet Thüringeniläisen (1207–1231) muistopäivä. Tällä päivällä nimi on ollut vuoteen 1816 asti ja uudelleen vuodesta 1950 alkaen. Nykyään sama päivä on myös Liisan, Elisan, Eliisan, Liisin ja Elisen nimipäivä. Vuosina 1816–1928 Elisabetin nimipäivä oli 17. syyskuuta.
Elisabet on kristikunnan tavallisimpia naisen nimiä. Suomessa sen on vuoden 2019 loppuun mennessä saanut 56 911 naista ja alle 15 miestä. Muodossa Elisabeth nimen on saanut vuoden 2019 loppuun mennessä 27 181 naista ja alle 27 miestä. Erityisen suosittu nimi on jälkimmäisenä etunimenä.
Tunnettuja Elisabeteja ja Elisabetheja > Kuninkaallisia

Englannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan kuningattaret:
Elisabet I (1533–1603), Englannin ja Irlannin kuningatar 1558–1603
Elisabet II (1926–2022), Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar 1952–2022
Elisabet (1900–2002), kuningataräiti, Yrjö VI:n puoliso, Elisabet II:n äiti
Elisabet (1876–1965), Belgian kuningatar, Albert I:n puoliso
Elisabeth (s. 2001), Belgian kruununprinsessa
Elisabet Bosnialainen, Elisabet Kotromanić (1339–1387), Unkarin, Kroatian ja Puolan kuningatar, kuningas Ludvig I:n puoliso
Elisabet Itävaltalainen (n. 1430–1505), Puolan kuningatar 1500-luvun alussa, kuningas Kasimir Jagiellonin puoliso
Elisabet Itävaltalainen (1501–1526), alk. Isabella, Ruotsin, Tanskan ja Norjan kuningatar 1515–1526, kuningas Kristian II:n puoliso
Elisabet Itävaltalainen (1554–1592), Ranskan kuningatar 1570–1574, kuningas Kaarle IX:n puoliso
Elisabet Kiovalainen (1027-1070), Norjan kuningas Harald Ankaran puoliso, Kiovan suuriruhtinas Jaroslav Viisaan tytär
Elisabet Ranskalainen, ranskalainen prinsessa, Espanjan kuningatar 1621–1644, kuningas Filip IV:n puoliso
Elisabet (1709–1762), Venäjän keisarinna 1741–1762
Elisabet (1837–1898), Itävallan keisarinna, tunnettu paremmin nimellä Sissi.
Elisabet (1843–1916), Romanian kuningatar 1881–1916, kuningas Kaarle I:n puoliso
Elisabet (1764–1794), Ranskan prinsessa, kuningas Ludvig XVI:n sisar
Elisabet (1935–2018), Tanskan prinsessa, prinssi Knudin tytär
Elisabet, Jelisaveta Karađorđević (s. 1936), Jugoslavian prinsessa, serbialainen poliitikko ja ihmisoikeusaktivisti
Elisabet Aleksejevna (1779–1826), Venäjän keisarinna 1801–1825, Aleksanteri I:n puoliso
Elisabeth Charlotte (1652–1722), Orléansin herttuatar, kuningas Ludvig XIV:n veljen puoliso
Elisabeth Ludovika von Bayern (1801–1873), saksalainen prinsessa ja Preussin kuningatar, kuningas Fredrik Vilhelm IV:n puoliso
Elisabet Farnese (1692–1766), Espanjan kuningas Filip V:n toinen puoliso
Elisabet Fjodorovna (1864–1918), venäläinen suuriruhtinatar ja abbedissa
Elisabet Kristiina (Brunswick-Wolfenbüttel) (1691–1750), saksalainen prinsessa, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna, Unkarin, Böömin, Kroatian ja Serbian kuningatar ja Itävallan arkkiherttuatar, keisari Kaarle VI:n puoliso
Elisabet Pfalzilainen (1618–1680), Pfalzin vaaliruhtinaan ja Böömin kuninkaan Fredrik V:n tytär
Elisabet Pyhä, Elisabet Thüringeniläinen (1436–1505), Unkarin kuninkaan Andreas II:n tytär, pyhimys
Elisabet Saksi-Altenburg (1865–1927, saksalaissyntyinen venäläinen suuriruhtinas, Konstantin Konstantinovitš Romanovin puoliso
Elisabet Stuart (1596–1662), Englannin kuninkaan Jaakko I:n tytär, Pfalzin vaaliruhtinaan Fredrik V:n puoliso
Elisabet Tudor (1492–1495), Englannin kuninkaan Henrik VII:n tytär
Elisabet Vaasa (1549–1597), Kustaa Vaasan tytär
Elisabet Valois (1545–1568), Espanjan kuningatar, kuningas Filip II:n toinen puoliso
Elisabet Woodville (1437–1492), Englannin kuninkaan Edvard IV:n puoliso
Elisabet York (1466–1503), Englannin kuningas Henrik VII:n puoliso, Henrik VIII:n äiti
Kuvitteellisia Elisabetheja

Elisabeth Turhapuro, Uuno Turhapuron vaimo elokuvissa
Elizabeth Bennet, Jane Austenin romaanin Ylpeys ja ennakkoluulo päähenkilö
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elisabet (nimi) Wikimedia Commonsissa
Gyula Kállai

| Gyula Kállai |
| --- | --- |
 1964
Unkarin pääministeri
 1965–1967  
Edeltäjä:  János Kádár
Seuraaja:  Jenő Fock
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1910
Kuollut: 12. maaliskuuta 1996 (ikä 85)
Tiedot
Puolue:  Unkarin sosialistinen työväenpuolue
    
Gyula Kállai  (1. kesäkuuta 1910– 12. maaliskuuta 1996) oli unkarilainen kommunistipoliitikko,  ja toimittaja, joka oli kommunistisen puolueen keskuskomitean jäsen vuodesta 1945. Kállai oli ulkoministeri 1949–1951, kulttuuriministeri 1955–1958, varapääministeri 1960–1965, Unkarin pääministeri 1965–1967 ja Kansalliskokouksen puheenjohtaja 1967–1971.
Kállai liittyi kommunisteihin lukiolaisena, ja erotettiin yliopistosta poliittisten mielenosoitusten takia. Vuoden 1945 neuvostomiehityksen jälkeen hän sai tärkeitä tehtäviä lehdistössä ja kommunistipuolueen propagandaosastolla. Vuomnna 1949 hänestä tuli ulkoministeri, mutta vuoden 1951 puhdistuksissa hänet tuomittiin vankilaan yhdessä muiden János Kádárin tukijoiden kanssa. Vuonna 1954 hän vapautui ja sai asemansa takaisin.
Unkarin kansannousun aikana 1956 Kállai asettui välittömästi ja ehdoitta Kádárin puolelle. Seuraavana vuonna Kádár lähetti Kállain neuvottelemaan maanpaossa olevan Imre Nagyin kanssa kotiinpaluusta ja antautumisesta. Neuvottelut päättyivät tuloksettomina.  Aczélin mukaan "Gyula Kállai piti itseään tämän johdon ideologina, aivoina ja teoreetikkona". Hän oli ensimmäinen, joka yritti kapinoida Kádária vastaan vuonna 1958. Vuonna 1965 hänet nimitettiin  pääministeri, mutta hän pysyi tehtävässä vain kaksi vuotta. Sen jälkeen hänestä tehtiin vielä neljäksi vuodeksi kansalliskokouksen puhemies, mutta hänen aikansa poliitikkona oli vihdoin ohi.
Keanu Reeves

| Keanu Reeves |
| --- | --- |
 Keanu Reeves vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Keanu Charles Reeves
Syntynyt: 2. syyskuuta 1964 (ikä 60) Beirut, Libanon
Kansalaisuus:  kanadalainen yhdysvaltalainen
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1984–
Merkittävät roolit:   Speed – Kuoleman kyydissä  Paholaisen asianajaja  Matrix  Constantine  John Wick 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Keanu Charles Reeves (s. 2. syyskuuta 1964 Beirut, Libanon) on kanadalainen näyttelijä, tuottaja ja muusikko. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa Speed – Kuoleman kyydissä (1994), Paholaisen asianajaja (1997), Constantine (2005), sekä Matrix- ja John Wick-elokuvasarjoissa.
Yksityiselämä

Hänen äitinsä, Patricia, on syntyjään britti ja isä Samuel havaijilais-kiinalainen. Vanhemmat erosivat Keanun ollessa kaksivuotias, ja isä asuu Havaijilla. Nimi Keanu tarkoittaa 'tuuli'.
Isä Samuel Reeves katkaisi yhteyden lapsiinsa Keanuun ja Kimiin teini-iässä, ja hänet on tuomittu myöhemmin huumeiden salakuljetuksesta. Reevesillä on ollut useita isäpuolia. Hänellä on yksi täyssisar (Kim) ja yksi paljon nuorempi sisarpuoli (Karina). Reevesin sisar Kim on sairastanut pitkään leukemiaa. Keanu on ollut sisarensa tukena tämän vaikean sairauden ajan.
Reeves sai lapsuudessaan Kanadan kansalaisuuden hakemuksella ja isänsä kautta hän on Yhdysvaltain kansalainen. Reevesin on myös mahdollista saada Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuus äitinsä kautta.
Julkisuudessa on liikkunut sitkeitä huhuja, että Reeves olisi homoseksuaali, minkä hän on itse kiistänyt. Huhujen taustalla on pari homoseksuaalisesti värittynyttä roolia. Reevesin naisystävä Jennifer Syme synnytti joulukuussa 1999 kuolleen tyttären. Syme kuoli runsas vuosi parin eroamisen jälkeen auto-onnettomuudessa.
Reeves on soittanut bassoa Dogstar- ja Becky-yhtyeissä. Hän jätti väliin Speed 2 – vaara iskee vesillä -elokuvan yhtyeen kiertueen vuoksi. Reevesin on väitetty olevan kiinnostunut buddhalaisuudesta. Näyttelijä on harrastanut nuorena jääkiekkoa ja omistaa useita moottoripyöriä, joita lahjoitti myös Matrix-elokuvien sijaisnäyttelijöille. Samalla hän palkitsi myös erikoistehoste- ja pukusuunnittelijoita. Hänen tiedetään myös loukkaantuneen moottoripyöräonnettomuuksissa.
Näyttelijänura

Reeves oli arvostettu nuorena näyttelijänä ja teki elokuvia (muun muassa River’s Edge), jotka herättivät kiinnostusta taitavissa ohjaajissa. Hänen näyttelijänkykynsä eivät kuitenkaan kehittyneet odotetulla tavalla ja hän jumiutui pitkäksi aikaa nuorisoelokuviin. Reeves on usein mielletty kauniiksi pojaksi, jonka näyttelijänlahjat ovat kyseenalaiset.
Hollywoodin massaelokuvien rinnalla hän on kuitenkin esiintynyt lukuisissa pienemmissä ja kunnianhimoisemmissa tuotannoissa. Monesti Reevesin kvaliteettina on määritelty hänen viattomuutensa, joka on sopinut hänen parhaisiin elokuviinsa (muun muassa Matrix). Reeves on työskennellyt useiden arvostettujen ohjaajien kanssa kuten Bernardo Bertolucci (Pikku Buddha), Gus Van Sant (Matkalla Idahoon, Even Cowgirls Get the Blues ja Last Days), Stephen Frears (Valheet ja viettelijät) ja Francis Ford Coppola (Bram Stokerin Dracula). Reevesillä on myös erikoinen suhde William Shakespeareen, sillä hän on esiintynyt useammassa siitä innoituksensa saaneessa elokuvassa (muun muassa Matkalla Idahoon, Paljon melua tyhjästä). Hän on myös esiintynyt Hamletin roolissa Manitoba Teather Centerissä, Kanadassa.
Reeves tekee mielellään omat stunttinsa ja on saanut stunteistaan palkintojakin. Hän ei ole saanut mitään merkittävämpiä palkintoja, mutta hän on saanut tähden kuuluisalle Hollywood Walk of Famelle.
Kirjallisuutta

Angelis, Michael De: Gay Fandom anf Crossover Stardom: James Dean, Mel Gibson, and Keanu Reeves.  Durham:  Duke University Press, 2001.  ISBN 0-8223-2728-7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Keanu Reeves Wikimedia Commonsissa
Keanu Reeves Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana  SNAC 2  IdRef  Hufvudstadsbladet 
Reevesin tähti Hollywood Walk of Famella.
Kolín

| Kolín |
| --- | --- |
 Kolínin kaupungintalo
 lippu:  vaakuna
 Kolín
 Koordinaatit: 50°1′30″N, 15°12′0″E 
Valtio:  Tšekki
Hallinnollinen alue:  Keski-Böömin lääni
Perustettu:  1200-luvulla
Hallinto:  
 – Pormestari:  Michael Kašpar
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  35,0 km²
Korkeus:  220 m
Väkiluku (1.1.2018)  (arvio):  31 973
 – Väestötiheys:  913,5 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 http://www.mukolin.cz/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kolín (saks. Kolin, aikaisemmin Kolin an der Elbe) on kaupunki noin 55 kilometriä Prahasta itään, Elbejoen varrella Keski-Böömin läänissä Tšekin tasavallassa. Vuoden 2020 arvion mukaan siellä asui 31 973 asukasta.
Böömin kuningas Ottokar II Přemysl perusti Kolínin 1200-luvulla nimellä Colonia nova (Uusi siirtokunta). Kaupunki mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1261. Kaupunkiin rakennettiin linna vuonna 1437.
Seitsenvuotisen sodan aikana 18. kesäkuuta 1757 käytiin Kolínin taistelu, jonka kerrotaan olleen yksi sodan raivoisimmista. Taistelussa kuoli 23 000 miestä.
Keväällä 2005 Toyotan ja PSA Peugeot Citroën -yhtiön  muodostama TPCA-yhtymä avasi kaupungin pohjoispuolelle uuden autotehtaan. Tehtaan perustaminen maksoi noin 650 miljoonaa euroalähde?. Se työllistää 2 500 työntekijää ja sen tuotantokapasiteetti on 300 000 autoa vuodessa.
Merkittäviä asukkaita

Jakub Krčín (1535–1604), huomattava arkkitehti ja insinööri
Otokar Fischer (1883–1938), merkittävä näytelmäkirjailija, kääntäjä, runoilija ja kriitikko
Josef Svatopluk Machar (1854–1942), runoilija ja esseisti, tšekkiläisen realismin johtohahmoja
Václav Morávek (1904–1942), tšekkiläinen sotilas ja natsienvastaisen taistelun sankari
Myös Tšekin presidentti Miloš Zeman, valokuvaaja Josef Sudek ja tennisammattilainen Bohdan Ulihrach ovat syntyneet kaupungissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kolín Wikimedia Commonsissa
Wim Duisenberg

| Wim Duisenberg |
| --- | --- |
 Wim Duisenberg Washingtonissa huhtikuussa 2001.
Euroopan keskuspankin pääjohtaja
 1.7.1998–31.10.2003  
Seuraaja:  Jean-Claude Trichet
Alankomaiden valtiovarainministeri
 11.5.1973–19.12.1977  
Pääministeri:  Joop den Uyl
Edeltäjä:  Roelof Nelissen
Seuraaja:  Frans Andriessen
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1935 Heerenveen, Alankomaat
Kuollut: 31. heinäkuuta 2005 (70 vuotta) Faucon, Ranska
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
 Nimikirjoitus
Willem ”Wim” Frederik Duisenberg (9. heinäkuuta 1935 – 31. heinäkuuta 2005) oli hollantilainen taloustieteilijä, pankkiiri ja poliitikko. Duisenberg oli Euroopan keskuspankin ensimmäinen pääjohtaja vuosina 1998–2003 ja Euroopan yhteisvaluutan euron pääarkkitehteja.
Ura

Duisenberg syntyi Heerenveenin kaupungissa Friisinmaalla. Hän opiskeli taloustiedettä Groningenin yliopistossa pääaineenaan kansainväliset taloussuhteet. Hänestä tuli filosofian tohtori vuonna 1965 väitöksellä Aseistariisunnan taloudelliset vaikutukset. Tohtorinväitöksensä jälkeen Duisenberg aloitti työt Washingtonissa Kansainvälisen valuuttarahaston palveluksessa. Hän palasi Alankomaihin vuonna 1969 Amsterdamin yliopiston kansantaloustieteen professoriksi.
Duisenberg toimi vuosina 1973–1977 Alankomaiden valtiovarainministerinä. Pian tämän jälkeen hän luopui paikastaan maan parlamentissa siirtyäkseen yksityisen Rabobankin varajohtajaksi. Alankomaiden keskuspankin pääjohtajana Duisenberg toimi vuosina 1982–1997. Hänen kaudellaan Alankomaiden guldeni kiinnitettiin Saksan markkaan ja maan talous lähti kasvuun.
Duisenberg valittiin Euroopan keskuspankin ensimmäiseksi pääjohtajaksi 2. toukokuuta 1998. Hänen puheenjohtajakaudellaan toteutettu euron käyttöönotto toi hänelle lisänimen ”Mr. Euro”. Duisenberg vaati EKP:n pääjohtajana euroalueen jäsenmailta tiukkaa budjettikuria. Hänen mukaansa jäsenmaiden talousvaikeudet eivät olleet riittävä syy rikkoa kasvu- ja vakaussopimusta. Duisenberg piti tiukasti kiinni keskuspankin itsenäisyydestä.
Duisenberg ilmoitti jäävänsä pois keskuspankin johdosta täyttäessään 68 vuotta 9. heinäkuuta 2003, mutta Euroopan unionin valtiovarainministerit vaativat häntä jäämään virkaan 1. marraskuuta asti. Duisenbergin seuraajaksi valittiin hänen aiempi vastaehdokkaansa, ranskalainen Jean-Claude Trichet.
Kuolema

Duisenberg löydettiin kuolleena Etelä-Ranskan Fauconissa sijaitsevan huvilansa uima-altaasta 31. heinäkuuta 2005. Hän oli hukkunut saatuaan sydänkohtauksen.
Duisenberg oli kuollessaan toisessa avioliitossa. Hänellä oli kaksi poikaa ja yksi tytär.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wim Duisenberg Wikimedia Commonsissa
| n k  Euroopan keskuspankin pääjohtajat |
| --- | --- | --- |
|  Wim Duisenberg (1998–2003)  Jean-Claude Trichet (2003–2011)  Mario Draghi (2011–2019)  Christine Lagarde (2019–)  |  Wim Duisenberg (1998–2003)  Jean-Claude Trichet (2003–2011)  Mario Draghi (2011–2019)  Christine Lagarde (2019–)  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef
Marcelo Trobbiani

Marcelo Trobbiani 1970-luvulla.
Marcelo Antonio Trobbiani Ughetto (s. 17. helmikuuta 1955 Casilda) on argentiinalainen jalkapallovalmentaja ja ammattilaisuransa päättänyt pelaaja, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttä. Trobbiani pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa 26 ottelua ja teki yhden maalin. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 1986, jossa hän pelasi yhdessä ottelussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marcelo Trobbiani Wikimedia Commonsissa
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1986
1 Almirón |
2 Batista |
3 Bochini |
4 Borghi |
5 Brown |
6 Passarella |
7 Burruchaga |
8 Clausen |
9 Cuciuffo |
10 Maradona |
11 Valdano |
12 Enrique |
13 Garré |
14 Giusti |
15 Islas |
16 Olarticoechea |
17 Pasculli |
18 Pumpido |
19 Ruggeri |
20 Tapia |
21 Trobbiani |
22 Zelada |
Valmentaja Bilardo
Loviisa

| Loviisa Lovisa |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Loviisan raatihuone
Sijainti:  60°27′25″N, 026°13′30″E
Maakunta:  Uudenmaan maakunta
Seutukunta:  Loviisan seutukunta
Kuntanumero:  434
Hallinnollinen keskus:  Loviisan keskustaajama
Perustettu:  1745
Kuntaliitokset:  Liljendal (2010) Pernaja (2010) Ruotsinpyhtää (2010)
Pinta-ala ilman merialueita:  845,64 km² 111:nneksi suurin 2022 
Kokonaispinta-ala:  1 751,52 km² 57:nneksi suurin 2022 
– maa:  819,81 km²
– sisävesi:  25,83 km²
– meri:  905,88 km²
Väkiluku:  14 348 78:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  17,50 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  13,5 %
– 15–64-v.:  57,0 %
– yli 64-v.:  29,5 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  55,2 %
– ruotsinkielisiä:  39,0 %
– muut:  5,7 %
Kunnallisvero:  7,6 % 277:nneksi suurin 2025 
Kaupunginjohtaja:  Tomas Björkroth
Kaupunginvaltuusto:  35 paikkaa
  2021–2025   • RKP   • SDP   • Kok.   • Kesk.   • PS   • Vihr.:   14 7 6 4 2 2
www.loviisa.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Loviisa (ruots. Lovisa, vuoteen 1752 Degerby) on vuonna 1745 perustettu Suomen kaupunki, joka sijaitsee Uudenmaan maakunnan etelärannikolla. Loviisan väkiluku on 14 348 henkilöä ja sen kokonaispinta-ala on 1 751,52 km². Väestötiheys on 17,5 asukasta/km². Kaupunki on kaksikielinen, ja sen asukkaista 55 prosenttia puhuu suomea ja 40 prosenttia ruotsia.
Loviisa tunnetaan erityisesti uusgoottilaisesta kaupunkiarkkitehtuurista. Kaupunki perustettiin Kuninkaantien varteen ja se sai nimensä kuningatar Loviisa Ulriikalta. Linnoituskaupungin tehtävänä oli vartioida Ruotsin ja Venäjän välistä uutta rajaa.
Loviisan naapurikunnat ovat Kouvola, Lapinjärvi, Myrskylä, Porvoo ja Pyhtää. Kaupunki kuuluu Loviisan seutukuntaan. Nykyinen kunta syntyi kun Pernaja, Liljendal ja Ruotsinpyhtää ja Loviisa liitettiin yhteen vuoden 2010 alussa ja perustettiin valtuuston toimesta uusi Loviisan kaupunki.
Historia > 1700-luku

Degerbyn kaupunki perustettiin Pernajan Degerbyn ratsutilan maille vuonna 1745 raja- ja linnoituskaupungiksi. Itäinen Suomi tarvitsi uutta tapulikaupunkia Turun rauhassa vuonna 1743 siirtyneen itärajan vuoksi. Rajan taakse jäi Itä-Suomen ainut tapulikaupunki Hamina. Ruotsin kuningas Aadolf Fredrik vieraili Degerbyssä 1752 ja antoi kaupungille uuden nimen Loviisa puolisonsa, kuningatar Loviisa Ulriikan mukaan. Ensimmäisenä pormestarina (1747–1765) toimi Jakob Forsell, kauppias joka oli paennut Haminasta ja yhdessä ruukinpatruuna Anders Nohrströmin kanssa ostanut Petjärven (Strömforsin) ruukin.
Vasta perustettuun kaupunkiin ryhdyttiin vuonna 1748 rakentamaan Loviisan linnoituksena tunnettua rajalinnoitusta, jonka rakennustyöt jäivät kuitenkin kesken Ruotsin kuningaskunnan rahavaikeuksien vuoksi. Linnoituksesta ehti valmistua ainoastaan osa ulkovarustuksista. Linnoituskaupungin historiasta muistuttavat mm. nykyisen keskustan itäpuolella sijaitsevat bastionit Rosen ja Ungern. Samaan aikaan Loviisan linnoituksen kanssa ryhdyttiin kaupungin eteläpuolella rakentamaan Svartholman merilinnoitusta. Merilinnoituksen tarkoituksena oli suojata kaupunkia mereltä päin sekä tarjota suojasatama Ruotsin rannikkolaivastolle. Svartholman ruotsalainen aikakausi päättyi vuonna 1808, kun linnoitus antautui venäläisille lähes ilman vastarintaa.
Maantiede

Loviisan keskusta sijaitsee 77 km Helsingistä itään (linnuntietä). Lähimmät naapurikaupungit ovat Porvoo lännessä ja Kotka idässä. Kunnan pinta-alasta 819,81 km² on maata, 25,83 km² sisävesiä ja 905,88 km² merta. Maapinta-alaltaan Loviisa on suurempi kuin Porvoo ja Kotka, ja jopa suurempi kuin Helsinki, Vantaa ja Espoo yhteensä. Kunnassa on nelisenkymmentä järveä, suurin niistä on Hopjärvi (vielä suurempi Tammijärvi sijaitsee vain pieneltä osalta Loviisan alueella). Muita suurehkoja järviä ovat Lappominjärvi, Sarvlaxträsket, Särkjärvi ja Teutjärvi. Kunnan läpi virtaa Koskenkylänjoki, Loviisanjoki, Taasianjoki ja Kymijoen läntiset haarat.
Maantiede > Keskustaajama

Museovirasto on julistanut Loviisan Esplanadin – torin ympäristön – valtakunnallisesti merkittäväksi kulttuuriympäristöksi. Esplanadi on myös valittu Länsi-Kymen kulttuuritien vuoden 2019 kulttuurimaisemaksi. Sen keskeisiä rakennuksia ovat vaaleanpunainen raatihuone (Chiewitz 1862), uusgoottilainen kirkko (Chiewitz & Basilier 1865) ja  Suomen vanhin säilynyt puinen seurahuone (Chiewitz 1863 & Lindqvist 1907). Keskustaajaman historialliset kaupunginosat ovat keskustan lisäksi Alakaupunki, Garnisoni ja Uusikaupunki. Alakaupunki säästyi vuoden 1855 tulipalolta, ja siellä sijaitsee mm. Degerbyn ratsutilan sivurakennus, joka on peräisin 1690-luvulta. Se on yksi Suomen vanhimmista puurakennuksista. Uusikaupunki rakennettiin 1900-luvun alussa rautatieaseman länsipuolelle työläiskaupunginosaksi.
Muita kaupunginosia ovat Uusi ja Vanha teollisuusalue, Pohjoistulli, Panimonmäki, Hakalehto, Ulrika, Määrlahti, Rauhala, Eteläharju, Antinkylä, Bella, Haravankylä, Köpbacka ja Valko. Viimeksi mainittu on sekä asuinalue että satama- ja teollisuusalue. Lähiömäisiä kerrostaloalueita löytyy Määrlahdesta, Rauhalasta, Eteläharjusta ja Valkosta.
Loviisan keskustan läntistä sisääntuloaluetta valtatieltä 7 alettiin 2010-luvun alussa kutsua Kuningattarenportiksi, ja kehittää kauppa- ja liikerakennusten alueeksi. Samoihin aikoihin keskustaajaman länsipuolelle Harmaakallioon suunniteltiin uutta suurta asuinaluetta, mutta se on toteutunut vain pieneltä osin. Loviisanlahden itärannalle on viime vuosina rakennettu uusi Kuningattarenranta-niminen asuinalue, jossa järjestettiin vuoden 2023 kansalliset asuntomessut.
Maantiede > Taajamat

Tilastokeskuksen määritelmän mukaan Loviisassa on keskustaajaman lisäksi seitsemän muuta taajamaa. Niistä kolme ovat kirkonkyliä: Liljendal, Pernaja ja Ruotsinpyhtää. Pernajan 1400-luvulla rakennettu Pyhän Mikaelin kirkko on Loviisan vanhin rakennus. Kaksi taajamaa – Koskenkylä ja Ruotsinpyhtään kirkonkylä – ovat rakentuneet ruukkialueen ympärille. Koskenkylän ruukkialue on suurelta osin ulkopuolisilta suljettu, kun taas Ruotsinpyhtään Strömfors pitkälti on turismiin suuntautunut. Kunnan suurimmat taajamat ovat Koskenkylä ja Tesjoki, joissa molemmissa on tuhatkunta asukasta. Vuoden 2019 lopussa Loviisassa oli 14 772 asukasta, joista 10 904 asui taajamissa, 3 728 haja-asutusalueilla ja 140:n asuinpaikka ei ollut tiedossa. Kaupungin taajama-aste oli 74,5 %.
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2019) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Loviisan keskustaajama | 6 955 |
| 2 | Koskenkylä | 1 072 |
| 3 | Tesjoki | 903 |
| 4 | Liljendalin kirkonkylä | 508 |
| 5 | Ruotsinpyhtään kirkonkylä | 468 |
| 6 | Pernajan kirkonkylä | 449 |
| 7 | Isnäs | 299 |
| 8 | Kuggom | 250 |
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu.