stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dragan Kićanović

| Dragan Kićanović> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Dragan Kićanović
Syntynyt: 17. elokuuta 1954 (ikä 70) Čačak, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta
Kansalaisuus:   Serbia
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies
Pituus:  191 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1971–1972 1972–1981 1981–1983 1983–1984:   KK Borac Čačak  KK Partizan  VL Pesaro  Paris Basket Racing
Maajoukkueet
1973–1984:   Jugoslavia
Ottelut (pisteet):  216 (3 330)
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Jugoslavia> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Montreal 1976 | Koripallo |  |
|  Kultaa | Moskova 1980 | Koripallo |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Puerto Rico 1974 | Koripallo |  |
|  Kultaa | Filippiinit 1978 | Koripallo |  |
|  Pronssia | Kolumbia 1982 | Koripallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Espanja 1973 | Koripallo |  |
|  Kultaa | Jugoslavia 1975 | Koripallo |  |
|  Kultaa | Belgia 1977 | Koripallo |  |
|  Pronssia | Italia 1979 | Koripallo |  |
|  Hopeaa | Tšekkoslovakia 1981 | Koripallo |  |
Dragan Kićanović (serb. Драган Кићановић; s. 17. elokuuta 1954, Čačak) on serbialainen entinen koripalloilija. Hän voitti Mr. Europa-palkinnon kaksi kertaa. Hän toimi Serbian olympiakomitean presidenttinä vuosina 1996–2005.
Ura

Kićanović pelasi juniorina Zeleznicar Čačakin joukkueissa, joista hän siirtyi KK Borac Čačakiin. Hän pelasi joukkueessa vain yhden kauden ajan, jonka jälkeen KK Partizan hankki hänet. Seuran paidassa Kićanović voitti Korać Cupin kahdesti vuosina 1978 ja 1979. Lisäksi joukkue voitti kolme kertaa Jugoslavian-mestaruuden. Hän edusti seuraa vuoteen 1981 asti, jonka jälkeen hän siirtyi italialaiseen VL Pesaroon. Kićanović pelasi joukkueessa kaksi kautta, joiden aikana hänen suurimmaksi saavutukseksi jäi Cup-voittajien cupin voitto. Uransa viimeiseksi kaudeksi hän siirtyi Paris Basket Racingiin. Koripallouransa jälkeen hän toimi Partizanin seurajohtajana vuosina 1984–1994. Tänä aikana seura voitti yhden Euroliigan-mestaruuden.
Maajoukkuetasolla Kićanović edusti Jugoslaviaa 216 kertaa. Näistä otteluista 180 päättyi Jugoslavian voittoon. Olympialaisissa hän saavutti kultamitalin Moskovan olympialaisissa. MM-kilpailuissa Kićanović saavutti kolme mitalia, ja vuoden 1974 kisoissa hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. EM-kilpailuissa hän johdatti maansa kolme kertaa maanosan mestariksi.
Aiheesta muualla

Sports-Reference (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Miesten koripallon MM-kilpailujen arvokkaimmat pelaajat
Miesten koripallon EM-kilpailujen arvokkaimmat pelaajat
Capgemini

| Capgemini |
| --- | --- |

Tunnuslause:  People matter, results count
ISIN:  FR0000125338
Perustettu:  1967
Perustaja:  Serge Kampf
Toimitusjohtaja:  Aiman Ezzat
Puheenjohtaja:  Paul Hermelin
Kotipaikka:  Pariisi
Liikevaihto:  14,1 mrd. euroa (2019)
Henkilöstö:  290 000
Kotisivu:  www.capgemini.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Capgemini kuuluu maailman suurimpiin informaatioteknologia-, konsultointi- ja ulkoistuspalveluja tarjoaviin yrityksiin. Ranskassa vuonna 1967 perustetulla Capgeminillä on yli 290 000 työntekijää yli 40 maassa. Capgemini on alansa suurin eurooppalainen yritys.
Yhtiön pääkonttori sijaitsee Pariisissa ja sen pääjohtajana on vuodesta 2020 toiminut Aiman Ezzat. Paul Hermelin, edellinen toimitusjohtaja, toimi yhtiön hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2012, kun yhtiön perustaja Serge Kampf luopui tehtävästä. Yhtiön liikevaihto nousi yli 10 miljardin euron vuonna 2012 ja oli vuonna 2019 14,12 miljardia euroa.
Capgemini toimittaa palveluita liiketoimintayksiköidensä kautta, joita ovat Application Services (Capgemini), Consulting Services (Capgemini Invent) ja Technology and Engineering Services (Sogeti). Lisäksi Capgeminin palveluihin kuuluvat mm. IT Infrastructure Services ja ulkoistuspalveluita toimittava Business Services.
Syyskuussa 2010 yhtiö osti Suomessa Nokia Siemens Networksilta 80 pääosin Espoossa toimivaa laskutuksen ja tilausten hallinnan työntekijää. Ulkoistussopimuksen arvoa ei kerrottu. Toukokuussa 2011 yhtiö ja sen hallinnoima IBX Finland siirsi NSN:ltä saadut logistiikkatyöt Intiaan.
Suomessa Capgeminillä on yksi toimipiste Helsingissä ja yksi Lappeenrannassa.
Aiheesta muualla

Capgeminin kansainvälinen sivusto
Capgeminin suomea koskeva sivusto
Sogetin suomenkielinen sivusto
Centaur-luokka (lentotukialus)

| HMS Centaur |
| --- | --- |
 HMS Centaur 1955

Tekniset tiedot
Uppouma:  18 310 t (standardi) 24 000 t (max)
Pituus:  224,63 m
Leveys:  27,43 m
Syväys:  7,52 m
Koneteho:  76 000 hv
Nopeus:  29,5 solmua
Miehistöä:  1 390
Aseistus
Meritorjunta:  42 lentokonetta 4 × kaksiputkista QF 4,5"/L45 Mk III HA tykkiä
Ilmatorjunta:  2 × kuusiputkista Bofors 40 mm 11 × kaksiputkista Bofors 40 mm
Centaur-luokka oli toisen maailmansodan lopulla aloitettu Britannian kuninkaallisen laivaston kevyt lentotukialusluokka. Luokkaan kuului alun perin kahdeksan alusta, joiden kaikkien rakentaminen keskeytettiin sodan päättyessä. HMS Monmouthin, HMS Polyphemuksen, HMS Arrogantin ja HMS Hermeksen tilaukset peruttiin. Neljä jäljelle jäänyttä alusta jäivät odottamaan telakoille päätöksiä kohtalostaan.
Suunnittelu

Alusten merkittävin ero aiempiin luokkiin verrattuna oli kaksi kertaa tehokkaampi voimanlähde, joka mahdollisti toimimisen nopeiden osastojen kanssa. Alukset olivat jälleen paremmin suojattuja. Ammusvarastojen suojana oli kaksi tuumaa ja konehuoneiden suojana tuuma panssariterästä. Lisäksi aluksiin asennettiin tuuman paksuiset sisäiset panssarivyöt ja niiden sisätilojen jako suunniteltiin uudelleen.
Lentokansi sekä hissit oli suunniteltu kestämään 30 000 paunaa painava lentokone. Hissien koko oli 54 kertaa 44 jalkaa. Aluksen keulaan asennettiin myös höyrykatapultti mahdollistamaan koneiden lähtö. Aluksessa oli ainoastaan yksi hangaarikansi, joka oli 16 jalkaa 6 tuumaa korkea kyeten varastoimaan kaikki suunnitteluaikana tulevat lentokoneet.
Alusten aseistuksena oli neljä kaksiputkista 4,5 tuuman tykkiä, joten lentotukialusten omasuojassa oli palattu HMS Ark Royalin kaltaisiin aluksiin. Kaikkien lisäysten mahdollistamiseksi alusten runkoa laajennettiin aikaisempiin luokkiin nähden.
Alukset

HMS Centaur, joka valmistui luokkansa ensimmäisenä, otettiin palveluskäyttöön 1954. Aluksen valmistuessa siinä ollut suora lentokansi muutettiin seuraavana puolena vuotena viistoksi. Seuraavat alukset HMS Albion ja HMS Bulwark muutettiin pian käyttöönoton jälkeen kommandotukilaivoiksi toimimaan helikopteritukilaivoina.
Luokan viimeinen, 1959 valmistunut HMS Elephant nimettiin uudelleen HMS Hermekseksi. Alus oli viimeinen valmistunut klassinen viistokantinen lentotukialus Kuninkaallisessa laivastossa ennen uusien Queen Elizabeth -luokan lentotukialusten valmistumista.
HMS Hermes myytiin vuonna 1986 Intialle, jossa se palvelee ainakin vuoteen 2012 asti nimellä INS Viraat.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Albion | Swan Hunter | 23.3.1944 | 6. toukokuuta 1947 | 26. toukokuuta 1954 | romutettu 1972 |
| HMS Arrogant | Swan Hunter | - | - | - | peruutettu 10.1945 |
| HMS Bulwark | Harland and Wolff, Belfast | 10. toukokuuta 1945 | 22. kesäkuuta 1948 | 4. marraskuuta 1954 | romutettu 1984 |
| HMS Centaur | Harland and Wolff | 30. toukokuuta 1944 | 22. huhtikuuta 1947 | 1. syyskuuta 1953 | myyty romutettavaksi 1972 |
| HMS Elephant | Vickers Armstrong, Barrow | 21. kesäkuuta 1944 | 16. helmikuuta 1953 | 18. marraskuuta 1959 | Intian laivastolle 1986 nimellä INS Viraat |
| HMS Hermes | Cammell Laird | - | - | - | romutettu 1972 |
| HMS Monmouth | Fairfield Shipbuilding and Engineering Company, Govan | - | - | - | romutettu 1972 |
| HMS Polyphemus | Devonportin telakka | - | - | - | romutettu 1972 |
Capelle (Nord)

| Capelle |
| --- | --- |
 Saint-Humbertin kirkko
 vaakuna
 Capelle
 Koordinaatit: 50°14′19″N, 3°32′55″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Hauts-de-France
Departementti:  Nord
Arrondissementti:  Cambrai
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5,1 km²
Väkiluku (2020):  143 
 – Väestötiheys:  28 as./km²
Kunnan numero:  59127
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Capelle on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee Écaillonjoen varrella, noin 26 kilometriä Cambrain kaupungista itään.
Capelle-Beaudignies Road Cemetery
Capelle-Baudignies Road Cemetery on ensimmäisen maailmansodan aikainen sotilashautausmaa, joka sijaitsee Beaudigniesiin johtavan tien varrella. Hautausmaa perustettiin loka-marraskuussa 1918 paikalle, jonka brittien 3. divisioona valloitti. Hautausmaalle on haudattu 55 taisteluissa kaatunutta brittiä. Hautausmaalle haudatut 31 saksalaista siirrettiin pois hautausmaalta 31. lokakuuta 1918.
Urheilu

Kunnassa on Pariisi–Roubaix maantiepyöräkilpailussa käytettävä kivitieosuus eli pavé. Capelle-Ruesnes osuuden pituus on 1 200 metriä ja nousu 41 metriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Capelle (Nord) Wikimedia Commonsissa
Demon Days

| Demon Days Gorillaz |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Studio 13, Lontoo
 Julkaistu: 24. toukokuuta 2005
 Tuottaja(t): Gorillaz, Danger Mouse, Jason Cox, James Dring
 Kesto: 50.59
 Levy-yhtiö: Parlophone
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 10.
Gorillazin muut julkaisut
| Laika Come Home 2002 | Demon Days 2005 | D-Sides 2007 |
Singlet albumilta Demon Days
 ”Feel Good Inc.” Julkaistu: 9. toukokuuta 2005  ”DARE” Julkaistu: 29. elokuuta 2005  ”Dirty Harry” Julkaistu: 21. marraskuuta 2005  ”El Mañana/Kids with Guns” Julkaistu: 10. huhtikuuta 2006
Demon Days on Gorillazin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 24. toukokuuta 2005.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 10, ja pysyi listalla yhteensä 13 viikkoa.
Kappaleet

Intro – 1.03
Last Living Souls – 3.10
Kids with Guns – 3.45
O Green World – 4.31
Dirty Harry – 3.43
Feel Good Inc. – 3.41
El Mañana – 3.50
Every Planet We Reach Is Dead – 4.53
November Has Come – 2.41
All Alone – 3.30
White Light – 2.08
Dare – 4.04
Fire Coming Out of the Monkey’s Head – 3.16
Don’t Get Lost in Heaven – 2.00
Demon Days – 4.28
Arvostelut

Allmusic:
Desibeli.net:
Entertainment Weekly: B
Metacritic: 82/100
Rolling Stone:
Soundi:
Eeka Mäkynen

Eerikki "Eeka" Jaakko Juhana Mäkynen (s. 1980) on suomalainen muusikko. Hän tuli tunnetuksi yhdessä kilpakumppaninsa Tatu Ferchenin kanssa MTV3:lla esitetyn Far Out -ohjelman suvereenista voitosta.
Mäkynen on laulanut Design19-yhtyeessä. Hän toimi Elävän Musiikin Yhdistyksen ELMU ry:n ylläpitämässä Nosturissa nuorempana johtajana. Sen jälkeen vuonna 2014 Mäkynen siirtyi Finnish Metal Eventsin (FME) toimitusjohtajaksi.
Aiheesta muualla

Design19 Myspacessa (englanniksi)
Buck Jones

| Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jari Salminen
Muusikko
Taiteilijanimi:  Buck Jones
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Buck Jones, oikealta nimeltään Jari Salminen on suomalainen rockabilly-muusikko.
Salminen soitti bassoa Dead End 5 -yhtyeessä, joka julkaisi Finnlevyn kautta vuonna 1976 Dead Ends -albumin ja seuraavana vuonna Läpilyönti-albumin. Lisäksi yhtye teki Deccalle kolme singleä. Helsingin Sanomien Markku Fagerlund ja Kalle Heikkinen arvioivat Läpilyönnin perusteella, että kyseessä on puheita köykäisemmäksi osoittautunut tusinayhtye, jolta idea puuttui täysin.
Buck Jones & His Rhythm Riders julkaisi syksyllä 1979 Emin kustantaman Crazy Chicken Boogie -albumin ja seuraavana vuonna Explosive Rockabilly -albumin. Lisäksi ilmestyi EP ja kaksi singleä. Ensilevyn tulkintoja Fagerlund piti samasta muotista valettuina. Toiselta albumilta Fagerlund ei löytänyt sykettä eikä räjähtävää menoa. Hänen mukaansa soittopuoli toimi mutta hyvät kappaleet puuttuivat. Taustayhtyeen nimeksi vaihtui Lonestar Cowboys, millä nimellä ilmestyi vuonna 1980 Everybodys rockin tonight -EP. Vuonna 1980 Salminen teki vielä Buck Jones -nimellä singlen ja albumin Bad. Albumilla taustayhtyeenä oli Mystery Train.
Helmikuussa 1981 Buck Jones ja ja Teddy Guitar -nimellä tunnettu Alpo Hakala kävivät Yhdysvalloissa äänittämässä muun muassa Ray Campin ja Jimmy Lee Maslonin kanssa California '81 -levyn. Lisäksi äänityksistä julkaistiin kaksi singleä. Hakalan ja Buck Jonesin Lonestars-yhtye toimi Campin Euroopan-kiertueen taustayhtyeenä. Lonestarsissa soittivat myös Dodgersin Rock-Ola ja Rhythm Ridersin Farmer-John ja sitä markkinoitiin Suomessa rockabillyn superyhtyeenä. Lonestars julkaisi vuonna 1981 kaksi singleä ja Bop & Roll -albumin. Kesällä Lonestars muutti nimekseen Falcons ja julkaisi sillä nimellä singlen ja Flamin' -albumin. Buck Jonesin mukaan yhtye ei halunnut olla enää rockabilly-yhtye vaan jotain rock and rollin, bluesin ja kantrin väliltä. Falcons säesti myös Campin ja Maslonin Euroopan-kiertuetta ja esiintyi syksyyn 1981 kunnes manageri Kari Heimosen mukaan Buck Jonesin ja Olan oli tarkoitus aloittaa varusmiespalvelus, Farmer-Johnin valmistautua ylioppilaskirjoituksiin ja Alpo Hakalan valmistua ammattiin.
Buck Jones ja Alpo Hakala tekivät vielä vuonna 1983 Buck Jones with the Hooks -nimellä Bitch-albumin. Sillä lauloi jo Dead End 5:ssä laulanut Annika Salminen.
Buck Jones työskenteli vakuutusyhtiössä johtotehtävissä ja palasi musiikkialalle vuosituhannen vaihteessa. Hän on julkaissut sittemmin useita albumeja.
Capelle

Capelle voi tarkoittaa seuraavia:
Henkilöitä

Eduard von Capelle (1855–1931), saksalainen amiraali
Jean Capelle (1913–1977), belgialainen jalkapalloilija
Marcel Capelle (1904–1993), ranskalainen jalkapalloilija
Maantiede

Capelle, kunta Ranskassa Nordin departementissa
Capelle aan den IJssel, kunta Alankomaissa Etelä-Hollanin provississa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Capelle”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Duchess

Duchess tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Herttuatar, Saul Dibbin ohjaama historiallinen elokuva
HMS Duchess (1652), 24-tykkinen alus
HMS Duchess (1679), 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva
HMS Duchess (H64), D-luokan hävittäjä
HMS Duchess (D154), Daring-luokan hävittäjä
Buck Owens

Buck Owens vuonna 1977.
Alvis Edgar ”Buck” Owens, Jr. (12. elokuuta 1929 Sherman, Texas – 25. maaliskuuta 2006 Bakersfield, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen muusikko, laulaja ja laulunkirjoittaja, jolla oli johtamansa The Buckaroos -yhtyeensä kanssa 21 listaykköstä Billboardin country-listalla. Yhtye oli niin sanotun Bakersfield sound -tyylilajin pioneeri.
Owens on nimetty countrymusiikin Hall of Fameen sekä Nashville Songwriters Hall of Fameen. Vuonna 2011 albumi Carnegie Hall Concert with Buck Owens and His Buckaroos (1966) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä. Albumi I’ve Got a Tiger by the Tail (1965) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
The Beatles teki albumilleen Help! (1965) version Buck Owensin kappaleesta ”Act Naturally”, jonka laulaa Ringo Starr.
Käännös suomeksi
Canon EF 50mm

Canon EF 50mm voi tarkoittaa jotakin seuraavista Canon EOS -järjestelmäkameroiden Canon EF -sarjan normaaliobjektiivia:
Canon EF 50mm f/1.0L USM
Canon EF 50mm f/1.2L USM
Canon EF 50mm f/1.4 USM
Canon EF 50mm f/1.8
Canon EF 50mm f/1.8 STM
Canon EF 50mm f/2.5 Compact Macro
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Canon EF 50mm”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Eetu Salinin muistomerkki (Lahti)

| Eetu Salinin muistomerkki |
| --- | --- |
 Eetu Salinin muistomerkin taustalla on Lahden kaupungintalo.
Nimi:  Eetu Salinin muistomerkki
Tekijä:  Veikko Leppänen
Valmistumisvuosi:  1967
Taiteenlaji:  kuvanveisto
Sijainti:  Mariankadun puisto
Paikkakunta:  Lahti
Koordinaatit:  60°58′51.3″N, 025°39′19.1″E
Eetu Salinin muistomerkki on suomalaisen työväenliikkeen aktiivin, toimittajan ja kansanedustajan Johan Edvard ”Eetu” Salinin muistoksi pystytetty patsas Lahden Mariankadun puistikossa . Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen perustajajäseniin kuulunut Salin syntyi Lahden naapurikunnassa Asikkalassa vuonna 1866 ja kouluttauduttuaan suutariksi työskenteli Lahdessa. Pronssiin valettu patsas sijaitsee Mariankadun jatkeena olevassa puistossa kaupungintalon lähellä. Muistopatsaan hankkimista esitti Lahden Sos.-dem Kunnallisjärjestö ry.
Eetu Salinin muistomerkin on suunnitellut lahtelainen kuvanveistäjä Veikko Leppänen. Muistomerkissä voimakkaana esitetty Salin astuu esiin liekeistä. Veistos on tyylisuunnaltaan informalistinen figuratiivisine piirteineen.
Caperio/Täby FC

Caperio/Täby Floorball Club on ruotsalainen salibandyn erikoisseura Täbystä. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2013–2014 Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Svenska Superliganissa.
Saavutukset

Hopeaa: 2007, 2010
Pronssia: 2008
Aiheesta muualla

Caperio/Täby FC - Seuran kotisivu (ruotsiksi)
Bryan Vera

| Bryan Lee Vera> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. joulukuuta 1981 (ikä 42) Fort Worth, Texas, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Nyrkkeilijä
Painoluokka:  keskisarja
Ammattilaistilastot
Ottelut:  24
Voitot:  19
– tyrmäysvoitot:  12
Tappiot:  5
Ratkaisemattomat:  0
Ei tuomiota/ mitätöity:  0
Bryan Lee Vera (s. 28. joulukuuta 1981) on yhdysvaltalainen ammattilaisnyrkkeilijä. Hän on esiintynyt Contender – Haastaja -tositelevisiosarjan kolmannella kaudella.
Ura

Vera aloitti uransa Texasissa, jossa hän asuu. Hän voitti uransa ensimmäiset 14 ottelua, joista hän voitti muun muassa IBA-liiton Intercontinental-vyön ja Texasin mestaruusvyön.
Contender – Haastaja

Bryan Vera osallistui Haastajan kolmannelle kaudelle. Mukaan hän pääsi tilastolla 14(9)-0-0.
Ensimmäisessä ottelussa hän kohtasi amatöörikehissä kohtaamansa Jaidon Codringtonin. Vera kantoi kaunaa kyseisestä tyrmäystappiosta. Ottelu päättyi Veran tappioon, kun Codrington tyrmäsi hänet toisessa erässä. Vera poistui ohjelmasta uransa ensimmäisen tappionsa kera.
Uran jatko

Haastajan finaaleissa Vera kohtasi entisen joukkuetoverinsa Max Alexanderin illan aloitusottelussa. Vera vei yksimielisen pistevoiton Alexanderista.
Veran suosio nousi hänen tyrmättyään tuolloin voittamattoman Andy Leen (15(12)-0-0). Vera tipahti kanveesiin ensimmäisessä erässä, mutta onnistui tyrmäämään Leen ottelun 7. erässä.
Vera koki tappiot James Kirklandia, Craig McEwania ja Isaac Rodriguezia vastaan.
Kolmannen erän tyrmäysvoitto Sebastien Demersiä vastaan palautti Veran uran raiteilleen. Ura koki uuden pysähdyksen, kun Maksym Bursak voitti Veran yksimielisin pistein Ukrainassa.
Vera palautti uransa jälleen raiteilleen voittaessaan Haastajan ensimmäisen tuotantokauden voittajan, sekä entisen WBC-liiton maailmanmestarin Sergio Moran.Vera voitti ottelun täpärästi pistein 96-94, 96-94 ja 94-96. Vera otti myös helpon voiton Eloy Suarezia vastaan tyrmäten tämän 8. erässä.
Veran seuraava isonluokan ottelu oli Andy Lee'tä vastaan. Tämä uusinta-ottelu päättyi Leen yksimieliseen pistevoittoon.
Vera otti paluuottelussaan voiton Taronze Washingtonista pistein ja kohtasi uudelleen Sergio Moran, ottaen toisen täpärän pistevoiton entisestä maailmanmestarista. Tästä ottelusta Vera voitti WBO NABO-mestarivyön.
EB/Streymur

EB/Streymur on färsaarelainen jalkapallojoukkue, joka pelaa Färsaarten korkeimmalla sarjatasolla, Formuladeildinissä. Seura syntyi 1993, kun alasarjajoukkueet Eiðis Bóltfelag ja Streymur fuusioituivat. Seura nousi Formuladeildiniin kaudeksi 2000 ja on viime vuosinamilloin? ollut sarjan hallitsevimpia joukkueita. Kotiottelunsa  EB/Streymur pelaa Streymnesin kylässä pääkaupunki Tórshavnin läheisyydessä. Vuonna 2007 EB/Streymur selviytyi UEFA Cupiin, jonka 1. karsintakierroksella se hävisi suomalaiselle MyPa:lle.
Saavutukset

Formuladeildinin mestari:
2008
Färsaarten cup:
2007, 2008, 2010
Aiheesta muualla

Seuran sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Breathe Fire to the Sun

| Breathe Fire to the Sun Brymir |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Rockstar Productions -studio, Hyvinkää
 Julkaistu: 5. huhtikuuta 2011
 Tyylilaji: folk metal[lähde? ]
 Kesto: 54.17
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Brymirin muut julkaisut
|   | Breathe Fire to the Sun 2011 | Slayer of Gods 2016 |
Breathe Fire to the Sun on suomalaisen Brymirin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2011.
Tyylilaji

Albumin musiikki on enimmäkseen melodista death metalia, jossa on piirteitä pakanametallista, power metalista ja black metalista, mutta sitä on sanottu myös folk metaliksi.
Kappaleet

Intro – 1.55
Unconquerable – 6.02
In Silence – 6.17
Free Man’s Path – 6.26
Burning Within – 3.15
Withering Past – 5.07
Cycle of Flame – 5.19
Ragnarök – 5.58
Retribution – 5.56
Breathe Fire to the Sun – 8.08
Kokoonpano

Viktor Gullichsen – laulu
Joona Björkroth – kitara, taustalaulu
Sean Haslam – kitara
Jarkko Niemi – basso
Sami Hänninen – rummut
Janne Björkroth – kosketinsoitin, taustalaulu
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Elmer Gullichsen – laulu
Eerik Hippi – huilu, klarinetti
Jussi-Pekka Björkroth – huilu, klarinetti
Lauri Hongisto – kuorolaulu
Markus Toivonen – kuorolaulu
Kokoonpano > Tuotanto

Lari Takala – äänittäjä, miksaaja, kuorolaulu
Mika Jussila – masteroija
Kris Verwimp – grafiikka
Janne Peltonen – layout
Terhi Ylimäinen – valokuvat
Arvostelut

Imperiumi.net:
Soundi:
Kaaoszine: 5/10
Aiheesta muualla

Albumi Breathe Fire to the Sun Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Breathe Fire to the Sun discogs.com -sivustolla
Charb

| Stéphane Charbonnier |
| --- | --- |
 Charb vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Stéphane Jean-Abel Michel Charbonnier
Syntynyt: 21. elokuuta 1967 Conflans-Sainte-Honorine, Ranska
Kuollut: 7. tammikuuta 2015 (47 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Taiteilija
Salanimi:  Charb
Aktiivisena:  1992–2015
Ala:  sarjakuvataiteilija, toimittaja
Palkinnot
 Kunnialegioonan ritari 
 Nimikirjoitus
Stéphane Jean-Abel Michel Charbonnier, taiteilijanimeltään Charb, (21. elokuuta 1967 Conflans-Sainte-Honorine – 7. tammikuuta 2015 Pariisi) oli ranskalainen pilapiirtäjä ja toimittaja, joka työskenteli pilalehti Charlie Hebdon päätoimittajana vuodesta 2009. Sitä ennen hän oli työskennellyt useissa eri sanoma- ja aikakausilehdissä. Muhammed-pilakuvien julkaisemisen vuoksi Charb joutui äärimuslimien tappouhkauksen kohteeksi ja hän sai surmansa tammikuussa 2015 lehden toimitukseen tehdyssä hyökkäyksessä.
Charb Strasbourgissa vuonna 2009
Charbin vuoden 2000 MRAP-rasismin vastaisen kampanjan juliste (käännös: "Palkaisin sinut, mutta en pidä ... öh ... solmiosi väristä!")
Charbin teoksia ovat aikaisemmin julkaiseet myös useat muut lehdet, kuten sarjakuvalehti L’Écho des savanes, tv-lehti Télérama  sekä kannattamansa Ranskan kommunistisen puolueen päivälehti L’Humanité. Hänen tunnetuimpia piirroshahmojaan olivat anarkistisen koiran ja fasistisen kissan muodostama parivaljakko Maurice ja Patapon. Charb tunnettiin myös uskonnollisia ääriliikkeitä arvostelevista pilapiirroksistaan, joita hän piirsi erityisesti ääri-islamisteista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Charb Wikimedia Commonsissa
Didrik Slagheck

Didrik Slagheck, Eilif Peterssenin maalaus
Didrik Slagheck (k. 1522) oli tanskalainen arkkipiispa, joka oli kuningas Kristian II:n suosiossa. Häntä pidetään vuonna 1520 tapahtuneen Tukholman verilöylyn pääyllyttäjänä. Sen jälkeen hänestä tuli Skaran piispa ja 1521 Lundin arkkipiispa, mutta hän menetti kuninkaan luottamuksen ja sai kuolemantuomion. Hänet poltettiin Kööpenhaminassa roviolla.