stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Thomas Häßler

Thomas Häßler
Thomas ”Icke” Häßler (s. 30. toukokuuta 1966 Länsi-Berliini) on saksalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän voitti Saksan maajoukkueessa MM-kultaa vuoden 1990 MM-kisoissa ja EM-kultaa vuoden 1996 EM-kisoissa.
Seuratasolla Häßler on pelannut FC Kölnissä vuosina 1984–1990, Juventuksessa kauden 1990–1991, AS Romassa vuodet 1991–1994, Karlsruher SC:ssä vuodet 1994–1998, Borussia Dortmundissa kauden 1998–1999, 1860 Münchenissä kaudet 1999–2003, sekä SV Salzburgissa kauden 2003–2004.
Häßler edusti Saksaa maajoukkueessa 101 kertaa ja teki maaotteluissa 11 maalia. Kahden voittoturnauksen lisäksi, hän on pelannut vuosien 1994 ja 1998 MM-kisoissa sekä vuosien 1992 ja 2000 EM-kisoissa. Hän voitti pronssimitalin Soulin olympialaisissa 1988.
Risto Hölttä

Risto Hölttä vuonna 1969.
Risto Veli Hölttä (31. heinäkuuta 1911 Mikkelin maalaiskunta – 17. heinäkuuta 1998 Kuopio) oli suomalainen varatuomari, kaupunginjohtaja ja vuosina 1966–1978 Kuopion läänin maaherra. Hän kuului Suomen Kansan Demokraattiseen Liittoon (SKDL).
Höltän vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Antti Hölttä ja Ida Maria Kurvinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Mikkelin yhteiskoulusta vuonna 1930, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1937 ja sai varatuomarin arvon 1943.
Hölttä toimi Mikkelin lääninrikospoliisin komisariona 1938–1943, Mikkelin poliisimestarina 1943–1945 ja liikkuvan poliisin tarkastajana 1945–1948. Hänet nimitettiin huhtikuussa 1948 kommunistien hallitseman valtiollisen poliisin apulaispäälliköksi, missä virassa hän toimi saman vuoden loppuun, jolloin koko Valpo lakkautettiin. Hölttä oli muun muassa kuulustelijana asekätkentäjutussa, jonka epäiltyjä istutettiin vuosikausia pidätettyinä tai turvasäilössä. Hölttä liittyi Suomen Kommunistinen Puolueen (SKP) jäseneksi vuoden 1949 lopulla. Hän toimi asianajajana ja vasemmistolaisen Ihmisoikeuksien säätiön lakiasiaintoimiston hoitajana vuosina 1949–1956.  Hölttä muun muassa edusti oikeudessa vuoden 1949 Kemin veritorstain yhteydessä mellakoinnista syytettyjä työläisiä. Hänen roolinsa Kemin tapahtumissa oli kuitenkin isompi: SKP oli lähettänyt keskeiset toimijansa Kemiin johtamaan mellakoita.
Hölttä toimi Kemin kaupunginjohtajana vuosina 1956–1966, minkä jälkeen hänet nimitettiin Kuopion läänin maaherraksi. Puoluekantansa herättämistä ennakkoluuloista huolimatta hän onnistui luomaan hyvät suhteet lääninsä eri intressiryhmiin. Hölttä jäi eläkkeelle elokuun alussa 1978.
Hölttä oli naimisissa 1932–1968 Helmi Katriina Luukkasen (k. 1968) kanssa ja vuodesta 1969 lainopin kandidaatti Marja Leena Mantereen kanssa, jonka isä oli Höltän edeltäjä, maaherra Erkki Mantere.
Hyvinkään Palloseura

Hyvinkään Palloseura (HyPS) on hyvinkääläinen jalkapalloseura. Se on perustettu vuonna 1947 Yhdistyneitten Villatehtaitten Palloilijoiden toiminnan jatkajaksi. Seurassa on toiminut omat jaostot keilailua ja curlinga varten, mutta nykyään ne toimivat erillisinä yksikköinä omien aktiiviensa varassa. Alkuaikoina toimintaa oli myös jääpallossa ja jääkiekossa. Kaudesta 2022 lähtien seuran miesten edustusjoukkue on pelaa Kolmosta eteläisessä lohkossa. Naisten edustus pelaa kaudella 2024 valtakunnallista Kakkosta.
Jalkapallo

HyPS on rekisteröityjen pelaajien määrällä mitattuna Suomen 30 suurimman jalkapalloseuran joukossa.lähde? Vuonna 2021 HyPSiä edusti noin 1000 rekisteröityä jalkapalloilijaa. Lisäksi HyPSissä pelaa ja harjoittelee noin 600 pelaajaa tyttöjen ja poikien nappulajalkapalloa Euroliiga-nimisessä korttelijalkapallotoiminnassa. Seuran aikuis- kuin junioriedustusjoukkueissa harjoittelevien pelaajien määrä ollut nousujohteista usean vuoden ajan.
Seuran edustusjoukkue pelasi vuosina 1995–2009 Kakkosessa. Korkeimmillaan se on ollut nykyistä Ykköstä vastaavassa Suomi-sarjassa neljänä kautena, joista viimeisin oli kausi 1965. Kausi 2009 päättyi pettymykseen, kun 15 Kakkosessa vietetyn kauden jälkeen seura putosi Kolmoseen. Joukkue sijoitettiin Uudenmaan kolmoslohkoon.
Edustusjoukkueen kaikkien aikojen maalikuningas on Pertti Jantunen, joka on tehnyt 174 maalia. Jantusen maalisaldo on syntynyt Kakkosen lisäksi Kolmosessa ja Nelosessa. Hän on pelannut HyPSin paidassa 327 ottelua, joka on myös seuran ennätys.
HyPS pelaa kotiottelunsa joko Urheilupuistossa tai Villa Parkilla.
Naisten jalkapallo

HyPSin naisten edustusjoukkue on pelannut maan pääsarjassa kahteen otteeseen 80- ja 90-luvuilla. Kaudella 2007 naiset nousivat jälleen valtakunnalliseen sarjaan, kun kauden päätteeksi joukkue saavutti nousun Naisten Kakkoseen. Kaudella 2019 joukkue pelaa Helsingin ja Uudenmaan piirin Kolmosessa
Naisten reservijoukkue, HyPS 06, pelaa kaudella 2010 Nelosessa.
Pässit

Pässit on Hyvinkään Palloseuran kannattajaryhmä, jonka tavoitteena on luoda kestävää kannattajakulttuuria maineikkaalle ja perinteikkäälle Hyvinkään Palloseuralle. Pässit aloitti järjestäytyneenä kannattajaryhmänä kaudella 2012.
Kirjallisuutta

Lehtonen, Kari-Veli: Hyvinkään palloseura 1947-1997.  Riihimäki:  Hyvinkään palloseura, 1997.  ISBN 952-90-8936-8
Aiheesta muualla

Seuran sivut
Pässien Facebook-sivut
Härmälä (Sauvo)

Härmälä on kylä Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee muutaman kilometrin etelään kunnan keskustasta.
Härmälän kylän pohjoisosa muodostuu pelloista ja eteläosa metsästä. Talot ovat sijoittuneet kylän eri puolille. Vanhan Härmälän yksinäistalon talouskeskus sijaitsee vanhalla paikallaan kylän keskiosissa.
Historia

Keskiajalla Härmälä kuului Timperlän kantakyliin ja oli niin sanottu suomalaisen oikeuden kylä, joka syntyi 1200-luvulla. Härmälä oli jo keskiajalla rälssitila, mutta se menetti rälssioikeutensa 1540-luvulla. 1610-luvulla tila jaettiin kahtia, mutta 1640-luvulla se yhdistyi ratsutilaksi. 1680-luvulla Härmälästä tuli rustholli numero 52. Vuosina 1772-1773 kylässä suoritettiin isojako. Tuohon aikaan kantatila muodostui kahdesta talosta, minkä lisäksi kylään kuului kaksi torppaa.
I Got Rhythm

”I Got Rhythm” on kappale vuoden 1930 Broadway-musikaalista Girl Crazy. Sen sävelsi George Gershwin ja sanoitti Ira Gershwin. Kappaleen esitti musikaalissa ensikertalainen Ethel Merman, jonka esitys jätti lehdistöarvosteluissa naispääosan esittäjä Ginger Rogersin varjoonsa. Alkuperäisen musikaalin taustaorkesteria johti Red Nichols ja siinä soittivat muun muassa Benny Goodman, Glenn Miller, Jack Teagarden, Jimmy Dorsey ja Gene Krupa. Nicholsin yhtye teki myös kappaleesta ensimmäisen nauhoituksen vuonna 1930 laulaja Dick Robertsonin kanssa, nousten singlelistalla viidenneksi.
George Gershwin oli alun perin kirjoittanut kappaleen soitettavaksi hitaalla tempolla, mutta sitä nopeutettiin musikaaliin paremmin sopivaksi. Säveltäjä itse piti sitä suosikkina omista kappaleistaan. Gershwin viimeiselle konserttikiertueelleen vuonna 1934 kirjoittama ”Variations on I Got Rhythm” perustui ”I Got Rhythmin” melodian variointiin pianolla ja orkesterilla.
Kappaleesta on nauhoitettu yli 600 jazzsovitusta, ja se lukeutuu suosituimpien jazzstandardien joukkoon. Benny Goodmanin kvartetti soitti kappaleen vuoden 1938 Carnegie Hallin konsertissaan. Art Tatum levytti pianotrioversion vuonna 1942. Esquire All Stars -niminen yhtye, jossa soittivat Red Norvo, Art Tatum, Jack Teagarden, Barney Bigard ja Louis Armstrong, esitti sen New Yorkin Metropolitan-oopperatalossa vuonna 1944. The Happenings levytti vuonna 1967 rockversion, jota myytiin yli miljoona kappaletta.
Ääninäyte
Rhythm-kierto C-duurissa
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Kappaleen sointukulku tunnetaan jazzpiireissä ”Rhythm-kiertona” (engl. ”Rhythm changes”) ja sitä on käytetty lukuisien myöhempien sävellysten pohjana. Se on blueskaavan jälkeen useimmin käytetty sointukulku jazzmusiikissa. Charlie Parker käytti kiertoa muun muassa kappaleissaan ”Dexterity”, ”Anthropology” ja ”Moose the Mooch”, ja muita Rhythm-käännöksiin perustuvia kappaleita ovat Benny Goodmanin ”Don't Be That Way”, Thelonious Monkin ”Rhythm-A-Ning”, Dizzy Gillespien ”Salt Peanuts” ja Kiviset ja Soraset -sarjan tunnusmusiikki.
I Fall in Love Too Easily

| ”I Fall in Love Too Easily” (”Rakastun liian helposti”) |
| --- | --- |
Säveltäjä:  Jule Styne
Sanoittaja:  Sammy Cahn
Suomentaja:  Sauvo Puhtila
Julkaistu:  1944
Kieli:  Englanti
Alkuperäinen esittäjä:  Frank Sinatra
”I Fall in Love Too Easily” on Jule Stynen säveltämä ja Sammy Cahnin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1944. Sen esitti ensimmäisen kerran Frank Sinatra vuoden 1945 elokuvassa Laulaen maihin (engl. Anchors Aweigh). Kappale oli ehdokkaana parhaan laulun Oscar-palkinnon saajaksi.
Kappaleen kertosäe on 16 tahdin mittainen. Sammy Cahn on sanonut sen synnystä: ”Laulu kirjoitettiin eräänä iltana Palm Springsissä. Kun lauloin viimeisen rivin, Jule Styne katsoi minuun ja sanoi: ’No niin. Se on siinä.’ Tiesin, että hänen mielestään olisimme voineet kirjoittaa enemmän, mutta tunsin, että kaikki sanottava oli jo sanottu, ja jos joutuisin kirjoittamaan sen uudestaan lopettaisin yhä samaan kohtaan.”
Jazzmusiikissa kappaleesta on tullut usein soitettu standardi. Sen ovat nauhoittaneet muun muassa Chet Baker, Miles Davis, Ralph Towner, Diane Schuur ja Fred Hersch.
Sauvo Puhtila on kääntänyt kappaleen suomeksi nimelle ”Rakastun liian helposti”.
Kyproslais-minolainen kirjoitus

Kyproslais-minolaista kirjoitusta sisältävä savitaulu Égkomista. Louvre.
Kyproslais-minolaista kirjoitusta sisältävä savipallo. Louvre.
Kyproslais-minolainen kirjoitus (kypro-minolainen tavukirjoitus) on Kyproksella esihistoriallisella ajalla noin 1550–1050 eaa. käytössä ollut lineaarikirjoitusjärjestelmä. Se oli tavukirjoitusta, joka koostui arviolta 74 kirjoitusmerkistä. Kirjoitusjärjestelmää ei ole onnistuttu tulkitsemaan, eikä sillä kirjoitettua kieltä tunneta.
Historia

Kyproslais-minolaista kirjoitusta käytettiin Kyproksella koko myöhäisen pronssikauden ajan eli noin vuosina 1550–1160 eaa. Sama aika oli Kreetalla myöhäisminolaista kautta ja Manner-Kreikassa mykeneläistä kautta. Kyproslais-minolaisen kirjoituksen oletetaan perustuvan minolaisen kulttuurin Kreetalla käyttämään lineaari-A-kirjoitukseen, jota ei myöskään ole tulkittu. Ei ole tietoa, kirjoitettiinko näillä kahdella kirjoitusjärjestelmällä samaa, niin kutsuttua minolaista kieltä, vai eri kieliä.
Kypros sijaitsi merkittävien kauppareittien varrella, ja sillä oli yhteyksiä eri puolille, niin Kreikkaan, Kreetalle, Anatoliaan, Lähi-itään kuin Egyptiinkin. On esitetty eri arvailuja siitä, miksi kirjoitus perustettiin juuri kreetalaiseen esikuvaan. Mahdollisesti tämä johtui yksinkertaisesti siitä, että tarve kirjoitukselle ja valmis esikuva kohtasivat sopivalla hetkellä; lisäksi esikuvan valintaan on voinut vaikuttaa se, että kreetalainen lineaarikirjoitus on ollut helpompi omaksua kuin esimerkiksi nuolenpääkirjoitus. Toisaalta kirjoituksessa on nähty vaikutteita myös juuri nuolenpääkirjoituksesta.
Kyproslais-minolaisella kirjoituksella kirjoitettuja tekstejä tunnetaan noin 250 kappaletta, yhteensä noin 3 000 kirjoitusmerkin verran. Lähes kaikki on löydetty Kyprokselta. Merkittävin löytöpaikka saarella on Égkomi (usein ”Enkomi”), josta on löydetty selvästi suurin määrä tekstejä, yli 100 kappaletta. Lisäksi muutama teksti on löydetty Syyrian rannikolta Ras Shamra-Ugaritista, ja joitakin tekstejä mahdollisesti Askelonista. Suurin osa löydetyistä teksteistä on lyhyitä, alle 10 kirjoitusmerkkin pituisia. Kirjoitusta esiintyy muun muassa savesta tehdyissä palloissa, sylintereissä ja tauluissa sekä votiivijalustoissa. Merkit on kaiverrettu, leikattu tai leimattu, tai ainakin yhdessä tapauksessa maalattu.
Niin kutsutulla kypro-geometrisella kaudella noin 1000-luvulla eaa. tai vähän sen jälkeen Kyproksella kehittyi kyproslais-minolaisen kirjoituksen pohjalta niin kutsuttu kyproslainen kirjoitus. Sitä käytettiin saarella kreikan kielen ja myös eteokyproksen kielen kirjoittamiseen aina 200-luvulle eaa. saakka. Erään teorian mukaan myös Palestiinan rannikon filistealaiset olisivat jatkokehittäneet kyproslais-minolaista kirjoitusta paikalliseen käyttöön. Löydösten vähäisyyden perusteella tätä ei voida kuitenkaan todistaa.
Ensimmäiset kyproslais-minolaista kirjoitusta sisältäneet löydöt tehtiin Égkomista ja Hala Sultan Tekkestä noin vuonna 1899. Ne olivat kirjoitusta sisältäneitä savipalloja sekä mykeneläistä alkuperää olleita vaaseja. Termin ”kyproslais-minolainen kirjoitus” kehitti Sir Arthur Evans vuonna 1909. Ensimmäinen löydettyjen tekstien julkaisu oli Stanley Cassonin vuonna 1937 julkaisema. Ensimmäiset kirjoitusta sisältäneet savitaulut löydettiin Égkomista vuonna 1952. Muita merkittäviä löytöpaikkoja ovat Ras Shamra-Ugarit (1950–1960-luvut), Kition ja Hala Sultan Tekke (1970-luku) ja Kalavasós-Ágios Dimítrios (1980-luku). Kirjoituksen tutkimusta on edistänyt ennen kaikkea Émilia Masson.
Kirjoitusmerkit

Kyproslais-minolainen kirjoitus on selvästi tavukirjoitusta, koska sen merkkien määrä on liian suuri aakkoskirjoitukselle ja liian pieni logografiselle kirjoitukselle (kuva-/hieroglyfi- tms. kirjoitukselle).
Kyproslais-minolaisten kirjoitusmerkkien tarkasta lukumäärästä on ollut eri tulkintoja. Masson erotti 114 merkkiä, mutta myöhemmässä tutkimuksessa osan hänen tunnistamistaan merkeistä on tulkittu edustavan samaa merkkiä, ja niin merkkien lukumäärää on pudotettu 74:ään. Kirjoitusmerkeistä 14 on samoja kuin myöhemmässä kyproslaisessa kirjoituksessa. Kirjoitusmerkeissä on jonkun verran yhtäläisyyttä nuolenpääkirjoituksen kanssa. Jotkut kirjoitusmerkeistä muistuttavat puolestaan lineaari-A- ja lineaari-B-kirjoituksen merkkejä. Numeromerkit ovat samat kuin lineaari-A:ssa ja lineaari-B:ssä. Kyproslais-minolaista kirjoitusta kirjoitettiin vasemmalta oikealle.
Kirjoitus jaetaan yleensä neljään muotoon tai ryhmään; tämä jako on peräisin Massonilta:
Arkaainen CM (LC I, n. 1550–1400 eaa.) – Tunnettu vain Égkomista, oletetusti eräänlainen varhainen kokeellinen muoto, pohjautuu lineaari-A:han.
CM1 (n. 1500–1075 eaa.) – ”Standardimuoto”, yleisin ja esiintyy joka puolella Kyprosta monenlaisissa esineissä. Kirjoituksesta on käytetty myös nimitystä ”lineaari-C”.
CM2 (n. 1220–1190 eaa.) – Tunnettu vain Égkomista, mahdollisesti syntynyt uusien tulijoiden sovitettua CM1-muodon kieleensä.
CM3 (n. 1400–1200 eaa.) – Tunnettu vain Syyriasta.
Jako tehtiin tutkimuksessa alun perin kronologisesti, ja ryhmien katsottiin edustavan kirjoituksen eri kehitysvaiheita. Myöhemmin arkeologiset löydökset ovat kuitenkin osoittaneet, että eri ryhmien merkit ovat olleet käytössä ainakin osittain samanaikaisesti. Arkaainen muoto oli selvästi kehittynyt minolaisesta lineaari-A:sta, ei pelkästään saanut siitä vaikutteita. Merkittävin muutos kirjoituksessa tapahtui siirryttäessä arkaaisesta muodosta CM1-muotoon. Kirjoituksen arvellaan tuolloin, tai viimeistään muodossa CM2, saaneen vaikutteita nuolenpääkirjoituksesta kirjoitusmerkkien muotoihin.
Tulkinta

Kirjoitusta ei ole kyetty tulkitsemaan. Tulkinta on vaikeaa, koska löydettyjä tekstejä on melko vähän ja ne ovat suhteellisen lyhyitä. On mahdollista, että kirjoitus ja siinä käytetty kieli jäävät kokonaan tulkitsematta, ellei tekstejä löydy merkittävästi lisää, tai ellei löydy jotakin kaksikielistä tekstiä, joka voisi toimia tulkinnan avaimena.
Unicode

Kyproslais-minolaisen kirjoituksen merkit ovat ehdolla lisättäväksi Unicode-standardiin koodeilla U+12D00–U+12D74. Standardiehdotuksessa eri merkkejä on välimerkit mukaan lukien yhteensä 117. Kirjoitukseen liittyvät numeromerkit ovat jo standardissa koodeilla U+10100–U+1013F.
Kirjallisuutta

Ferrara, Silvia: Cypro-Minoan Inscriptions. Vol. 1, Analysis.  Oxford:  Oxford University Press, 2012.  ISBN 0199607575
Masson, Émilia: Cyprominoica. Repertoire document de Ras Shamra. Studies in Mediterranean Archeology, 1974, 31. vsk, nro 2.  Brill. ISBN 9185058432
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta kyproslais-minolaiset piirtokirjoitukset Wikimedia Commonsissa
Varmimmin tunnetut kyproslais-minolaiset kirjoitusmerkit.
Janne Hänninen

Janne Hänninen (s. 16. elokuuta 1975 Outokumpu) on suomalainen pikaluisteluvalmentaja ja entinen pikaluistelija.
Hännisen paras arvokisasijoitus on 1 000 metriltä neljäs sija matkakohtaisista MM-kisoista vuodelta 2003, jolloin hän jäi mitalista vain seitsemän sadasosasekunnin päähän. Olympialaisiin Hänninen osallistui kolmesti. Naganossa 1998 hän sijoittui 500 metrillä 18:nneksi ja 1 000 metrillä 21:nneksi. Salt Lake Cityssä 2002 hän sijoittui 1 000 metrillä kymmenenneksi Suomen-ennätyksellä 1.08,45, 1 500 metrillä 13:nneksi Suomen-ennätyksellä 1.46,04 ja 500 metrillä 15:nneksi. Torinossa 2006 hän oli 500 metrillä 15:s ja 1 000 metrillä 25:s.
Hännisen 1 000 metrin ennätys 1.08,45 on yhä marraskuussa 2017 Suomen kaikkien aikojen tilastossa kolmannella sijalla. Hänen 500 metrin ennätyksensä 35,00 riittää Suomen tilastossa neljänteen sijaan.
Monien muiden pikaluistelijoiden tavoin Hänninen on kilpaillut myös ratapyöräilyssä ja saavuttanut useita Suomen-mestaruuksiakin. Janne Hännisen isä Seppo Hänninen on myös menestynyt pikaluistelija.
Hänninen lopetti uransa kevääseen 2006, kun olympiakisat olivat tuottaneet pettymyksen. Heinäkuussa samana vuonna Suomen Luisteluliitto nimitti hänet uudeksi päävalmentajaksi. Hänninen toimi Suomen maajoukkueen päävalmentajana vuoteen 2010 asti. Vuosina 2010–2013 hän toimi Norjan sprinttipikaluistelumaajoukkueen valmentajana. Toukokuussa 2015 Hänninen aloitti Suomen Luisteluliiton urheilutoimenjohtajana.
Henkilökohtaiset ennätykset

500 metriä 35,00 (1. joulukuuta 2001 Salt Lake Cityssä)
1 000 metriä 1.08,45 (16. helmikuuta 2002 Salt Lake Cityssä)
1 500 metriä 1.46,04 (19. helmikuuta 2002 Salt Lake Cityssä)
Aiheesta muualla

Hänninen SkateResults.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Helena Hyvönen

Anja Kirsti Helena Hyvönen (o.s. Vatanen; s. 6. maaliskuuta 1950 Pieksämäki) on suomalainen tekstiilitaiteilija, joka toimi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun dekaanina helmikuun 2014 loppuun saakka. Vuosina 2008–2009 hän toimi Taideteollisen korkeakoulun rehtorina.
Ura

Helena Hyvönen valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1974.  Hänen taiteellisen toiminnan erikoistumisalansa on teollinen tekstiilisuunnittelu. Valmistumisensa jälkeen hän toimi suomalaisen Valvillan ja Oy Barker Design Ab:n palveluksessa Turussa ja opetti Åbo Hemslöjdlärarinstitutissa 1975–1984. Hyvösen muotoilutoimisto Hydestudiot toimi vuosina 1997–2006 keskittyen erityisesti materiaalinkehityksen, pintasuunnittelun, värisuunnittelun ja trendien ennakoinnin alueille.
Hyvönen toimi Taideteollisen korkeakoulun tekstiilitaiteen professorina vuodesta 1998 alkaen. Hänet valittiin Muoti- ja tekstiilitaiteen osaston johtajaksi vuonna 1999, josta hän siirtyi Muotoiluosaston johtoon 2003. 
Hän toimi Taideteollisessa korkeakoulussa muodin ja tekstiilin professorina ja rehtorina.
Hyvönen toimi Aalto-yliopiston Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun dekaanina vuoteen 2014 asti, jolloin jäi eläkkeelle.
Vuonna 2017 Hyvönen kertoi Helsingin Sanomissa opettavansa osan vuotta Shanghaissa Donghua-yliopiston muodin ja innovaatioiden collegessa. Hän toimi koulun varadekaanina ja hänen työhönsä kuului esimerkiksi opetusohjelman kehittäminen, tekstiilisuunnittelun opetus ja koulun kansainvälistäminen.
Töitä

Hyvösen suunnittelemia teollisia tekstiilejä ja uniikkeja taidetekstiilejä on nähtävissä lukuisissa julkisissa tiloissa.
Luottamustehtäviä

Hyvösen luottamus- ja asiantuntijatehtäviä ovat tai ovat olleet
Sitran tulevaisuusfoorumi,
Turku 2011 -kulttuuripääkaupunkihankkeen valtuuskunnan varapuheenjohtajuus sekä
jäsenyydet Designmuseon hallituksessa ja Elinkeinoelämän valtuuskunnan Naiset huipulle -neuvottelukunnassa.
Tunnustuksia

Hyvönen sai viisivuotisen taiteilija-apurahan 1998.
Tekstiilitaiteilijat Texo ry valitsi hänet Vuoden tekstiilitaiteilijaksi 1997.
Taideteollisen korkeakoulun ylioppilaskunta Tokyo palkitsi Helena Hyvösen Vuoden opettajana vuonna 2007 opiskelijoiden yhteiskunnalliseen keskusteluun rohkaisemisen perusteella.
Shanghain kaupunki myönsi Hyvöselle hopeisen Magnolia-palkinnon, joka myönnettävää merkittävää työtä kaupungissa tehneelle ulkomaalaiselle
Yksityiselämä

Hyvönen kasvoi Varkaudessa. Ylioppilaaksi hän valmistui Savonlinnan Taidelukiosta. Hyvösen puoliso Tapani Hyvönen on ammatiltaan teollinen muotoilija.
Iakkhos

Eleusiin mysteereiden harjoittamista kuvaava votiivilaatta (Iakkhos kuvattuna alhaalla kantaen kahta soihtua), noin 350 eaa.
Iakkhos (m.kreik. Ἴακχος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Dionysoksen epiteetti erityisesti Eleusiin mysteereihin liittyen. Hänestä muodostui henkilöitymä rituaaliselle ilon huudahdukselle iakkhe, jota käytettiin Eleusiksen kulkueissa
Iakkhos kuvattiin nuorukaisena, joka kantaa kädessään soihtua ja johtaa juhlijoita. Joidenkin lähteiden mukaan Iakkhos oli Bacchuksen eli Dionysoksen synonyymi. Toisen tarinan mukaan Iakkhos oli Zeuksen ja Demeterin poika ja oli näin selkeästi eri henkilöitymä Dionysoksen kanssa, joka oli samalla tavalla Zeuksen poika, mutta jonka äitinä pidettiin Semeleä. Tarinasta on olemassa myös versioita, joissa Iakkhos on Dionysoksen ja Koren eli Persefonen poika.
Seppo Hänninen

Seppo Juhani Hänninen (s. 11. heinäkuuta 1943 Parikkala) on entinen suomalainen pikaluistelija.
Hänninen kilpaili kolmissa olympialaisissa ja sijoittui parhaimmillaan viidenneksi Sapporon 1972 kisojen 500 metrillä. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hänen paras saavutuksensa yksittäisellä matkalla oli neljäs sija 500 metrillä 1972 ja yhteispisteissä neljäs sija 1973. Yleisluistelijoiden MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi 500 metrillä 1970.
Vuosina 1973–1974 Hänninen kilpaili ammattilaisena toisena suomalaisena Leo Linkoveden ohella. Ammattilaisten EM-kilpailuissa 1974 Hänninen sijoittui yhteispisteissä neljänneksi.
Seppo Hännisen poika Janne Hänninen oli Suomen paras pikaluistelija 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun ensimmäisinä vuosina.
Saavutukset

Innsbruckin 1964 olympialaisissa 23:s 1 500 metrillä
Grenoblen 1968 olympialaisissa kahdeksas 500 metrillä
Sapporon 1972 olympialaisissa viides 500 metrillä ja 28:s 1 500 metrillä
Sprinttereiden MM-kilpailuissa yhteispisteissä 12:s 1972 ja neljäs 1973
Henkilökohtaiset ennätykset

500 metriä 38,2
1 000 metriä 1.19,3
1 500 metriä 2.09,3
3 000 metriä 4.44,1
5 000 metriä 8.08,5
10 000 metriä 16.44,1
Höpsismi

Prof. Hupelo esittelee höpsismin soveltamista Aku Ankalle.
Höpsismi (engl. flipism) on kuvitteellinen elämänfilosofia, jonka sarjakuvataiteilija Carl Barks esitteli vuonna 1953 ilmestyneessä Aku Ankka -sarjakuvassaan ”Kruuna vai klaava” (alun perin ”Flip Decision”). Höpsismissä kaikki päätökset tehdään heittämällä kolikkoa.
Tarinassa Aku Ankka tapaa professori Hupelon, joka vakuuttaa Akun tekemään päätökset kolikkoa heittämällä. Höpsismin tulee antaa ohjata elämää kaikissa tienhaaroissa: ”Jos elämä sua kuin tuuli vie, anna höpsismin näyttää tie”, neuvoo Akun ostama höpsismin opaskirja. Aku joutuu nopeasti ongelmiin seuratessaan Hupelon ohjeita. Hän ajaa eritasoliittymässä yksisuuntaista ramppia vastavirtaan ja saa 50 dollaria sakkoa. Näin suuren sakon perusteena ei kuitenkaan ole huolimaton ajaminen vaan se, että Aku oli jättänyt ajattelun kolikolle. Lopussa höpsismi kuitenkin osoittaa voivansa ohjata joitakin päätöksiä aivan hämmästyttävällä tavalla.
Barks-asiantuntija Geoffrey Blum on esittänyt, että Barks saattoi saada ajatuksen tarinaansa Batman-sarjakuvista, joissa Kaksinaama ratkaisee kolikolla, ryhtyykö rikoksiin vai ei. Bob Kanen luoma Batmanin vastustaja esiintyi sarjakuvissa ensimmäisen kerran vuonna 1942. Kolikonheitto on tosin ollut tarinoiden keskiössä aiemminkin, esimerkiksi Robert Louis Stevensonin tarinassa Veljekset vuodelta 1889.
Suomenkielisen nimityksen ”höpsismi” kehitti Aku Ankka -lehden ensimmäinen päätoimittaja Sirkka Ruotsalainen.
Aiheesta muualla

”Kruuna vai klaava” INDUCKS-tietokannassa (englanniksi)