stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uimahypyt kesäolympialaisissa 1968
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 2 | 0 | 4 | 6 |
| 2. |  Italia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3. |  Tšekkoslovakia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4. |  Neuvostoliitto | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 5. |  Meksiko | 0 | 1 | 0 | 1 |
Uimahypyt kesäolympialaisissa 1960

Uimahypyt
Vuoden  kesäolympialaisten uimahypyt järjestettiin 26. elokuuta – 2. syyskuuta 1956 Roomassa. Tämä oli 12. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 74 osanottajaa osanottajaa 24 eri maasta.
Mitalistit > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 3 metrin ponnahduslauta |  Gary Tobian |  Samuel Hall |  Juan Botella |
| 10 metrin kerroshypyt |  Robert Webster |  Gary Tobian |  Brian Phelps |
Mitalistit > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 3 metrin ponnahduslauta |  Ingrid Krämer-Gulbin |  Paula Jean Myers-Pope |  Elizabeth Ferris |
| 10 metrin kerroshypyt |  Ingrid Krämer-Gulbin |  Paula Jean Myers-Pope |  Ninel Krutova |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 2 | 4 | 0 | 6 |
| 2. |  Saksan yhdistynyt joukkue | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 3. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 4. |  Meksiko | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 4. |  Neuvostoliitto | 0 | 0 | 1 | 1 |
Torsanvuoren kalliomaalaus

| Torsanvuoren kalliomaalaus> Sijainti |
| --- | --- |
 Torsanvuoren kalliomaalaus
Koordinaatit:  61°25′32.3280″N, 29°14′27.1554″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Kaupunki:  Rautjärvi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Torsanvuoren eli Torsajärven kalliomaalaus sijaitsee Torsajärven rannalla Rautjärven kunnassa Etelä-Karjalassa. Kalliomaalauksen löysi Minna Kähtävä-Marttinen arkeologisen muinaisjäännösinventoinnin yhteydessä vuonna 1997.
Kallio ja sen sijainti

Maalattu kallio sijaitsee Torsajärven toisen puoliskon, Pien-Torsan, pohjoisrannalla olevan Torsanvuoren eteläkärjessä. Siellä pyöreämuotoinen kallio on hieman kovera ja antaa osittain suojaa kuluneille maalauksille. Kallion pinta on jääkauden jälkeen selvästi kulunut ja rapautunut.
Maalaus

Maalausjälkiä esiintyy paikoin 2 metrin matkalla ja 1,7 metrin korkuisella alueella. Maalaukset ovat pahoin kuluneet. Voimakkain punaväriläiskä on kooltaan 45×20 senttimetriä eikä se muodosta tunnistettavaa kuviota. Sen vieressä on toinen punaväriläikkä, jota voi ajatella esittävän ihmishahmoa, joka seisoo kädet lanteillaan.
Muuta erityistä

Torsanvuorella on myös Uudenkaupungin rauhan rajamerkki, jonka viereen on kaiverrettu kallioon kaiverrus.
Ursula Happe

| Ursula Happe> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. lokakuuta 1926
Kuollut: 26. maaliskuuta 2021 (94 vuotta)
Kansalaisuus:   Saksa
Uimari
Lajit:  rintauinti, perhosuinti
| Mitalit>  Olympialaiset  |
| --- | --- | --- |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | 200 m rintauinti |
EM-kilpailut (pitkä rata) 
|  Kultaa | Torino 1954 | 200 m rintauinti |
|  Hopeaa | Torino 1954 | 100 m perhosuinti |
Ursula Happe (o.s. Krey, 20. lokakuuta 1926 Danzigin vapaakaupunki – 26. maaliskuuta 2021 Dortmund) oli saksalainen uimari. Hän voitti kesäolympialaisissa 1956 naisten 200 metrin rintauinnin kultaa ajalla 2.53,10.
Happen poika Thomas Happe on käsipallon olympiamitalisti.
Type O Negative

| Type O Negative |
| --- | --- |
 Type O Negative esiintymässä Saksassa vuonna 2007
Tiedot
Toiminnassa:  1989–2010
Tyylilaji:  goottimetalli, doom metal
Kotipaikka:   Brooklyn, New York, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Entiset jäsenet:  Kenny Hickey, kitara   Johnny Kelly, rummut   Peter Steele, laulu, basso (k. 2010)   Josh Silver, koskettimet   Sal Abruscato, rummut  
Levy-yhtiö:  Roadrunner Records   SPV  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Type O Negative oli vuonna 1989 New Yorkin Brooklynissa perustettu metalliyhtye. Yhtyeen tummasävyinen ja raskassointinen tyyli sekä synkät, elleivät jopa masentavat laulunaiheet ovat olleet vaikutusvaltaisia raskaan rockin ja goottimetalliin piirissä. Type O Negative on ottanut vaikutteita musiikkiinsa erityisesti Black Sabbathilta ja The Beatlesilta – kutsuen itseään jälkimmäistä mukaillen The Drab Fouriksi (vrt. The Fab Four).
Yhtyeen viimeinen albumi Dead Again julkaistiin 2007. Yhtyeen basistilaulaja Peter Steele kuoli divertikuliitin aiheuttamaan verenmyrkytykseen vuonna 2010. Hänen kuolemansa alun perin ilmoitettiin mediassa sydänkohtauksena, mutta korjattiin Jeff Wagnerin Peter Steele-elämäkerrassa vuodelta 2016. Ennen pitkää yhtyeen kitaristi Kenny Hickey ja rumpali Johnny Kelly ilmoittivat, ettei yhtye aio jatkaa.
Edeltäjät Fallout ja Carnivore

Type O Negativen juontaa juurensa 1980-luvun alkuun, jolloin Peter Steele soitti yhdessä Josh Silverin kanssa metalliyhtyeessä nimeltä Fallout. Yhtye julkaisi yhden ainoan 7-tuumaisen singlen Batteries Not Included.
Lyhytikäisen Falloutin jälkeen Peter Steele perusti vuonna 1982 speed- ja thrash metalia sekä hardcorea yhdistelleen yhtyeen Carnivore. Yhtye julkaisi kaksi studioalbumia, Carnivore (1985) ja Retaliation (1987). Yhtye hajosi vuotta myöhemmin, mutta palasi vuonna 2006 yhteen Peter Steelen aloitteesta soittaakseen muun muassa Wackenissa.
Itse Type O Negative syntyi alun perin nimellä Repulsion, mikä oli englantilaisen metalliyhtyeen nimissä ja nimi vaihdettiin Subzeroksi. Tämäkin vaihdos osoittautuikin vain Yhdysvaltojen Queensistä tulevan toisen Subzeron omistamaksi nimeksi. Peter Steele ja muut jäsenet olivat ehtineet tatuoida jo legendaarisen logonsa käsivarsiinsa ja uusi logoa vastaava nimi jäi Steelen vastuulle. Hän kuuli veripalvelusta ilmoituksen O miinus -veren tarpeelle ja siitä hän kehitti yhtyeen nimeksi Type O Negative.
Edeltäjät Fallout ja Carnivore > Muiden jäsenten projekteja

Johnny Kelly, yhtyeen rumpali soittaa myös Danzigissa ja yhtyeen kitaristi Kenny Hickeyn kanssa Seventh Void -nimisessä doom metal -yhtyeessä. Hän myös soittaa A Pale Horse Named Death -yhtyeessä muun muassa Sal Abruscaton kanssa.
Vuoden 2017 elokuussa Carnivoren alkuperäiset rumpali Louie Beato ja kitaristi Marc Piovanetti sekä tuuraava rumpali Joe Branciforte ja uusi laulajabasisti Baron Misuraca ilmoittivat jatkavansa yhtyettä uudella Carnivore A.D.-nimellä. Yhtye on tehnyt muutamia esiintymisiä Yhdysvalloissa ja esiintynyt ainakin kerran Euroopassa Ranskan Hellfest-metallifestivaalilla. Toistaiseksi Carnivore A.D. ei ole ilmoittanut olevansa aikeissa tehdä uutta musiikkia.
Type O Negativen tuotanto

Type O Negativen ensimmäiset levyt, Slow, Deep and Hard (1991) sekä sopimusvelvoitteet täyttääkseen pilailumielessä tehty muka-livelevy The Origin of the Feces (1992), muistuttivat raa'alla ilmaisullaan ja nopealla tempollaan vielä Steelen aiemman bändin, Carnivoren musiikkia unohtamatta kuitenkaan vetelien ja painostavien väliosien kanssa flirttailua. Kappaleet keskittyivät synkkiin ja itseironisiin teemoihin pieleen menneistä rakkaussuhteista itsetuhoon. Nämä aiheet dominoivat Type O Negativen tuotantoa kautta linjan.
Vuonna 1993 ilmestynyt Bloody Kisses on yksi Type O Negativen menestyneimmistä levyistä, ja siitä irrotetut singlet Black No. 1 sekä Christian Woman nostivat yhtyeen suuremman yleisön suosioon. Se oli muun muassa ensimmäinen levy-yhtiö Roadrunner Recordsin kultaa ja platinaa myynyt albumi. Bloody Kisses merkitsi myös selvää irtiottoa yhtyeen aiemmasta nopeatempoisesta soitosta, nostaen tilalle hitaat doom metal -riffit sekä kontrastina, ultramelodiset, jopa popahtavat sävellykset. Bloody Kissesin ilmestymisajankohtaan sijoittuu myös yhtyeen ainoa miehistönvaihdos. Rumpali Sal Abruscato lähti Type O Negativesta liittyäkseen toiseen newyorkilaisyhtyeeseen, Life of Agonyyn. Abruscaton tilalle tuli yhtyeen nykyinen rumpali, Johnny Kelly.
Vuonna 1996 julkaistu October Rust merkitsi myös eräänlaista suosion huippua yhtyeelle. Melodinen ja helposti lähestyttävä levy veti yhtyeen pariin yhä laajemman yleisön ja singlet Love You to Death sekä My Girlfriend's Girlfriend saivat runsaasti soittoaikaa mediassa.
October Rustin aikoihin tapahtuneet, yhtyeen jäsenten läheisten kuolemat kuuluivat vahvasti seuraavalla Type O Negative -levyllä World Coming Down (1999). Kuolemaa ja päihderiippuvuutta pohtivat synkät ja raskaat kappaleet eivät olleet suuri kaupallinen menestys. Vuonna 2003 julkaistu Life Is Killing Me oli taas askel kohti yhtyeen varhaista soundia unohtamatta 1990-luvun jälkipuolen melodisuutta. Tämän jälkeen Type O Negative vetäytyi julkisuudesta ja huhuttiin jo yhtyeen lopettamisesta. Vuonna 2006 Roadrunner Records kuitenkin julkaisi yhtiön suosituimmista kappaleista kokoomalevyn The Best of Type O Negative.
Vuoden 2003 jälkeen kesti kuitenkin neljä vuotta, ennen kuin Type O Negative itse julkaisi uuden albumin. Dead Again (2007) sai yllättävän myönteisen vastaanoton. Moniulotteinen levy veti yhteen yhtyeen koko tuotantoa hard core -rymistelystä The Beatles -soundiin. Positiivisen tunnelman vastapainoksi teksteissä on tuttua synkkyyttä. Steele työsti sanoituksissa muun muassa äitinsä sekä ystävänsä, Pantera-kitaristi Dimebag Darrellin kuolemaa.
Dead Again -kiertue jäi kosketinsoittaja Josh Silverin viimeiseksi, sillä hän jätti keikkakokoonpanon 2009 lähdettyään opiskelemaan ensihoitajaksi. Steele kertoi asiasta haastattelussaan Hardcore-sivusto hardtimes.ca:lle. Hän kertoi Silverin perustelleen kantansa myös perhesyistä. Kiertueella 2009 häntä tuurasi Scott Warren. Yhtyeen viimeiseksi keikaksi jäi 31. lokakuuta 2009 soitettu klubikeikka Northern Lights -klubilla New Yorkin Clifton Parkissa.
Jäsenet

Peter Steele (kuollut) – laulu, basso(1989–2010)
Kenny Hickey – kitara (1989–2010)
Josh Silver – koskettimet (1989–2010)
Johnny Kelly – rummut (1994–2010)
Sal Abruscato –rummut (1989–1994)
Scott Warren -koskettimet (2009)
Diskografia

Slow, Deep And Hard (1991)
The Origin of the Feces (1992)
Bloody Kisses (1993)
October Rust (1996)
World Coming Down (1999)
After Dark (DVD, 2000)
Least Worst Of (kokoelma, 2000)
Life Is Killing Me (2003)
Symphony for the Devil (DVD, 2006)
Dead Again (2007)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Type O Negative Wikimedia Commonsissa
Type O Negativen virallinen sivusto (englanniksi)
Type O Negative Myspacessa (englanniksi)
Joonas Pentti

| Joonas Pentti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Joonas Pentti
Syntynyt: 22. elokuuta 1996 (ikä 28) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies
Pituus:  190 cm
Paino:  85 kg
Nyk. joukkue:  Tampereen Pyrintö Tampereen Pyrintö II
Sarja:  Korisliiga I-divisioona A
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2013−2014 2015− 2016−:  KTP-Basket Tampereen Pyrintö II → Tampereen Pyrintö
Joonas Pentti (s. 22. elokuuta 1996 Tampere) on suomalainen koripalloilija, joka edustaa I-divisioona A:ssa pelaavaa Tampereen Pyrintö II:sta ja seuran edustusjoukkuetta Korisliigassa. Pääasiassa heittävänä takamiehenä pelaava Kotkan Työväen Palloilijoiden kasvatti Pentti pelasi seuran miesten edustusjoukkueessa Korisliigaa kahden kauden ajan ja saavutti SM-hopeaa vuonna 2013.
Pelaajaura > Seurajoukkueet

Pentti pelasi junioriuransa KTP-Basketin organisaatiossa. Kaudella 2011–2012 hän pelasi B-nuorten SM-sarjaa keräten runkosarjassa 19,9 pistettä, 7,1 levypalloa ja muun muassa 2,7 riistoa 33 ja puolessa minuutissa ottelua kohden. Hän pelasi samalla kaudella myös kolme ottelua A-nuorten SM-sarjaa mutta sai joukkueessa enemmän vastuuta seuraavalla kaudella, jolloin hän muun muassa onnistui kolmen pisteen heitoissaan noin 56-prosenttisesti ja voitti kauden päätteeksi ikäluokan SM-pronssia. 13. helmikuuta 2013 Pentti debytoi myös Korisliigassa, jossa hän pelasi runkosarjassa neljä ottelua tehden parhaimmillaan ennäyksekseen viisi pistettä. Hän pelasi myös kahdessa pudotuspeliottelussa onnistuen kerran vapaaheitossa. KTP eteni loppuotteluihin, joissa se hävisi Loimaan Korikonkareille, ja Pentti sai SM-hopeamitalin.
Kaudella 2013–2014 Pentti pelasi KTP:n A-poikajoukkueessa 17,5 pisteen ja 3,1 riiston keskiarvoilla. Hän oli sarjan koko kauden riistokuningas ja toiseksi tarkin kolmen pisteen heittojen ja vapaaheittojen heittäjä. Korisliigassa Pentti pelasi runkosarjassa seitsemässä ottelussa joitakin minuutteja ja onnistui myös muutaman kerran korinteossa. KTP:n EuroChallenge-otteluissa Pentti ei saanut peliaikaa. Toukokuussa 2014 Pentti teki kaksivuotisen jatkosopimuksen KTP:n Korisliigajoukkueen kanssa. Hän kärsi kuitenkin jo sopimuksen tekohetkellä ristisidevammasta eikä lopulta pelannut kauden aikana kuin kolme A-nuorten ottelua.
Syksyllä 2015 Pentti siirtyi miesten I-divisioona A:ssa pelanneeseen Tampereen Pyrinnön kakkosjoukkueeseen. Pyrintö II säilytti sarjapaikkansa karsinnan kautta, ja Pentti teki M1DA:ssa hieman yli yhdeksän minuutin per ottelu peliajalla kauden keskiarvoikseen 2,0 pistettä ja 1,7 levypalloa. Kaudeksi 2016–2017 Pentti nousi mukaan myös Pyrinnön Korisliigaa pelanneeseen edustusjoukkueeseen.
Pelaajaura > Maajoukkue

Pentti pelasi 17 B-nuorten maaottelua 2,8 pisteen ja kolme A-nuorten maaottelua 1,7 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. B-nuorissa hän voitti vuonna 2012 ikäluokan Pohjoismaiden mestaruuden.
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012–2013 | KTP-Basket | Korisliiga | 4 | 20,0 % | 50,0 % | – | – | – | – | – | 0,3 | 0,3 | – | 1,3 | 5 |
| 2013–2014 | KTP-Basket | Korisliiga | 7 | 50,0 % | 0,0 % | 75,0 % | 0,1 | – | 0,1 | – | 0,1 | – | – | 1,0 | 7 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga | 11 | 33,3 % | 20,0 % | 75,0 % | 0,1 | – | 0,1 | – | 0,2 | 0,1 | – | 1,1 | 12 |
Tilastot > Pudotuspelit

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012–2013 | KTP-Basket | Korisliiga | 2 | – | – | 50,0 % | – | – | – | – | – | – | – | 0,5 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga | 2 | – | – | 50,0 % | – | – | – | – | – | – | – | 0,5 | 1 |
O = ottelut, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä
Aiheesta muualla

Joonas Pentti basketball profile eurobasket.com (englanniksi)
Tampereen Pyrintö – Korisliiga 2021–2022
5 Pihlajamäki |
7 Leppänen |
9 L. Kilpinen |
10 Heinonen |
12 Gonzalvez |
14 Lehtonen |
16 Peltokangas |
Valmentaja Sopanen
Pyrintö Akatemia – I-divisioona A ja I-divisioona B 2020–2021
Pyrintö Akatemia A

4 Pukkila |
5 Pihlajamäki |
7 Leppänen |
8 Puittinen |
10 Meldo |
14 Lehtonen |
21 Sukanen |
22 Ahvenjärvi |
28 Pitkänen |
31 Saarinen |
32 K. Williams |
86 Kiviranta |
93 Nurmi |

Valmentaja D. Williams

Pyrintö Akatemia B

 Williams |
1 Nordman |
2 Puittinen |
3 Pukkila |
4 Savino |
5 Lähteenmäki |
6 Ahvenjärvi |
7 Kiviranta |
8 Nurmi |
7 Dementjeff |
10 Saarinen |
11 Viitanen |
13 Hattula |

14 Nurminen |
15 Schalk Rodrigues |
Valmentaja Nikkilä
Ursula Duetschler

Ursula Duetschler tai Dütschler on sveitsiläinen klassinen cembalisti. Hän opiskeli Bernin konservatoriossa Jörg Ewald Dählerin johdolla. Myöhemmin hän opiskeli Itävallassa Salzburgissa opettajanaan Kenneth Gilbert ja Yhdysvalloissa Cornellin yliopistossa opettajanaan Malcolm Bilson. Hän on saanut lukuisia palkintoja, kuten 1989 International Cembalo Competitionissa Pariisissa ja 1991 International Erwin Bodky Competition for Hammerflügelissa Bostonissa Yhdysvalloissa.
Dütschler asuu Alankomaissa ja jatkaa uraansa solistina ja säestäjänä sekä kamarimuusikkona. Hän on myös levyttänyt.
United We Stand: What More Can I Give

United We Stand: What More Can I Give oli hyväntekeväisyyskonsertti, jonka järjestämisessä auttoi poptähti Michael Jackson. Konsertilla kerättiin rahaa "The Pentagon Relief Fund", "The American Red Cross Liberty Relief Fund" ja "The Salvation Army Relief Fund" -hyväntekeväisyysjärjestöille syyskuun 11. päivän terrori-iskujen johdosta. Konsertissa esiintyi Jacksonin lisäksi useita artisteja ja yhtyeitä. Konsertin lopussa Jackson ja muut artistit esittivät Jacksonin säveltämän hyväntekeväisyyskappaleen What More Can I Give.
Michael Jacksonin esityslista

| # | Kappale |
| --- | --- |
1: "Man in the Mirror"
2: "We Are the World"
3: "What More Can I Give"
Ursula Bechtolsheimer-Kipp

| Ursula Bechtolsheimer-Kipp> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: marraskuu 1951
Muut tiedot
Omaisuus:  3,5 miljardia dollaria (3/2019)
Ursula Bechtolsheimer-Kipp tai Ursula Bechtolsheimer (s. marraskuu 1951) on saksalainen, Sveitsissä tai toisen lähteen mukaan Britanniassa asuva yritysjohtaja, perijätär ja miljardööri. Hän on edesmenneen hotellimiljardööri Karl-Heinz Kippin (1924–2017) tytär, joka peri isänsä jälkeen huomattavan omaisuuden. Maaliskuussa 2019 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi Bechtolsheimer-Kippin omistusten arvoksi 3,5 miljardia dollaria.
Ursula Bechtolsheimer muutti nuorempana Britanniaan aviomiehensä, hevoskasvattaja Wilfriedin kanssa. Heidän neljä lastaan pääsivät muuton seurauksena brittiläiseen kouluun. Perhe hankki hevostilan siittoloineen Gloucestershiresta. Perheen tyttärestä Laura Tomlinsonista (s. Laura Bechtolsheimer) kehittyi huipputason kouluratsastaja, joka edusti Britanniaa esimerkiksi Lontoon olympialaisissa 2012 kultaa voittaneessa kouluratsastusjoukkueessa (Carl Hester, Laura Bechtolsheimer ja Charlotte Dujardin).
Bechtolsheimer-Kipp peri isältään merkittävän osuuden muun muassa Sveitsissä luksushotelleja omistava Tschuggen-hotelliyhtymästä. Yhtymän hotelleja ovat Tschuggen Grand Hotel Arosassa, Hotel Eden Roc Asconassa ja Carlton Hotel St. Moritzissa. Bechtolsheimer-Kipp on toiminut vuodesta 2016 tämän luksushotelliketjun hallituksen puheenjohtajana. Hän myös muutti asumaan Sveitsin Arosaan.
Pesäpallon SM-sarja 1947

Pesäpallon Suomen mestaruudesta käytiin tiukka kamppailu aina viimeiselle kierrokselle saakka, jolloin Hamina ja Toijala kohtasivat. Hamina voitti melko selkeästi kotikentällään käydyn ratkaisuottelun ja samalla mestaruuden. Putoamiskamppailu oli myös armotonta ja lopulta laskettiin juoksusuhteitakin säilyvän joukkueen selvittämiseksi. Kuusankosken Puhti putosi siitäkin huolimatta, että se voitti TUL:n mestaruuden.
Mestaruussarja > Sarjataulukko

| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | Juoksusuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Haminan Palloilijat | 12 | 11 | 0 | 1 | 119–39 | 3,05 | 22 |
| Toijalan Pallo-Veikot | 12 | 10 | 0 | 2 | 100–54 | 1,85 | 20 |
| Riihimäen Pallonlyöjät | 12 | 9 | 0 | 3 | 79–37 | 2,14 | 18 |
| Myllykosken Kilpa-Veikot | 12 | 7 | 1 | 4 | 101–73 | 1,38 | 15 |
| Työväen Mailapojat | 12 | 6 | 2 | 4 | 65–50 | 1,30 | 14 |
| Lahden Mailaveikot | 12 | 6 | 1 | 5 | 70–53 | 1,32 | 13 |
| Jyväskylän Kiri | 12 | 5 | 0 | 7 | 74–73 | 1,01 | 10 |
| Helsingin Pallonlyöjät | 12 | 3 | 4 | 5 | 52–69 | 0,75 | 10 |
| Tampereen Pesä-Peikot | 12 | 3 | 2 | 7 | 55–73 | 0,75 |   8 |
| Vimpelin Veto | 12 | 4 | 0 | 8 | 76–122 | 0,62 |   8 |
| Kuusankosken Puhti | 12 | 3 | 2 | 7 | 37–77 | 0,48 |   8 |
| Hukat, Helsinki | 12 | 3 | 0 | 9 | 40–89 | 0,45 |   6 |
| Tampereen Pyrintö | 12 | 2 | 0 | 10 | 46–105 | 0,44 |   4 |
Vimpeli, KuPu, Hukat ja Pyrintö putosivat sarjasta.
Mestarijoukkue: Pentti Paavola (lukkari), Otso Paavola (sieppari), Eero Vuorio, Mauri Mäkelä, Onni Paavola, Pentti Hattari, Leo Saressalo (koppari), Olli Saressalo, Sakari Saressalo, Osmo Leino (sieppari), Sakari Yrjönen (polttaja), Kalle Haapaniemi, Olavi Vikman, Mauno Reila, Orvo Turunen.
Mestaruussarja > Ottelut

| Joukkue | HP | TPV | RPL | MKV | TMP | LMV | JK | HPL | TPP | ViVe | KP | Hukat | TP |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Haminan Palloilijat |  | 12–4 |  |  |  |  |  | 3–0 | 3–1 | 33–7 | 9–1 |  | 19–3 |
| Toijalan Pallo-Veikot |  |  | 7–3 | 18–2 |  | 2–4 |  | 8–6 |  |  | 5–3 |  | 16–1 |
| Riihimäen Pallonlyöjät | 0–5 |  |  |  | 2–0 |  | 6–3 | 6–1 |  | 13–2 | 10–3 |  |  |
| Myllykosken Kilpa-Veikot | 7–6 |  | 9–7 |  |  |  | 11–3 | 26–7 |  | 16–4 |  | 1–2 |  |
| Työväen Mailapojat | 0–2 | 3–9 |  | 6–2 |  |  |  | 2–2 |  |  | 4–4 |  | 5–4 |
| Lahden Mailaveikot | 5–11 |  | 1–4 | 11–8 | 3–5 |  |  |  | 10–2 |  |  | 16–1 |  |
| Jyväskylän Kiri | 9–11 | 6–7 |  |  | 4–5 | 4–3 |  |  |  |  | 17–1 |  | 7–3 |
| Helsingin Pallonlyöjät |  |  |  |  |  | 2–2 | 2–3 |  | 5–5 | 11–6 |  | 7–0 | 6–5 |
| Tampereen Pesä-Peikot |  | 5–8 | 0–5 | 3–3 | 11–9 |  | 5–10 |  |  |  |  | 6–4 |  |
| Vimpelin Veto |  | 5–9 |  |  | 4–13 | 5–2 | 15–5 |  | 10–4 |  | 8–1 |  |  |
| Kuusankosken Puhti |  |  |  | 5–11 |  | 2–3 |  | 3–3 | 3–2 |  |  | 4–3 | 7–2 |
| Hukat, Helsinki | 2–5 | 4–7 | 4–12 |  | 3–13 |  | 4–3 |  |  | 9–6 |  |  |  |
| Tampereen Pyrintö |  |  | 2–11 | 1–5 |  | 7–10 |  |  | 3–11 | 6–4 |  | 9–4 |  |
Mestaruussarja > Lyöjätilasto

1 Pauli Vainio, MyKV  22
2 Erkki Latvala, ViVe 21
3 Eino Raivio, RPL  21
4 Olavi Saunamäki, TPV 19
5 Eero Salisma, TPV 18
6 Sakari Saressalo, HP 17
7 Pentti Paavola, HP  16
8 Leo Hannula, LMV 16
9 Onni Paavola, HP 14
10 Mikko Pennanen, TPV 14
11 Heikki Viljanen, Kiri 14
12 Hans Porras, Kiri 13
Naisten SM-sarja

|  Semifinaaliottelut  |
| --- | --- | --- | --- |
| Vimpeli | ViVe | TP | 15-11 |
| 24. elokuuta Pieksämäki | PP | LKP | 9-8 |
Voittajat loppuotteluun
Loppuottelut:
| Vimpelin Veto – Pieksämäen Palloilijat  |
| --- | --- | --- | --- |
| 7. syyskuuta Vimpeli | ViVe | PP | 8-6 |
| 14. syyskuuta Pieksämäki | PP | ViVe | 2-6 |
Vimpelin Veto voitti Suomen mestaruuden juoksuin 14-8
Vimpelin mestarijoukkue:
Alli Pokela,
Anna-Maija Männikkö,
Irene Riihimäki,
Kaarina Latvala,
Kirsti Männikkö,
Marjatta Mäkinen,
Martta Männikkö,
Nelma Jaakkola,
Rauni Jaakkola,
Sirkka Männikkö,
Valma Hirvelä
Palkinnot

| Palkinto | Pelaaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| Vuoden lukkari | Matti Rauko | Toijalan Palloveikot |
| Lyöjäkuningas | Pauli Vainio | Myllykosken Kilpaveikot |
Joonas Nättinen

| Joonas Nättinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. tammikuuta 1991 (ikä 33) Jämsä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Näde
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  Ilves
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  86
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Blues (SML) HPK (SML) Hamilton Bulldogs (AHL) Montreal Canadiens (NHL) MODO Hockey (SHL) JYP (SML) Neftehimik Nižnekamsk (KHL) Vitjaz Podolsk (KHL) Severstal Tšerepovets (KHL) HV71 (SHL)
NHL-varaus:  65. varaus, 2009 Montreal Canadiens
Joonas Aleksanteri Nättinen (s. 3. tammikuuta 1991 Jämsä) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä, joka pelaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilveksessä. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Nättinen on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa. Hän laukoo oikealta. Nättinen on pelannut urallaan myös yhden NHL-ottelun Montreal Canadiensissa kaudella 2013–2014. Hän voitti myös olympiakultaa Pekingin olympiakisoissa 2022.