stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Long Island
Liikenne

Saaren liikenne suuntautuu pääasiassa New Yorkiin, ja hyvin monet käyvät töissä Manhattanin saarella. Ennen Brooklyn Bridgen valmistumista 1883 kaikki liikenne Long Islandilta tapahtui vesiteitse. Tämän jälkeen rakennettiin rautatieyhteyksiä ja sittemmin maanteitä. Nykyään kasvanut väestö ja autojen suuri määrä ruuhkauttavat pahasti pitkän ja kapean saaren päätiet, ja tärkeimpään läpikulkutiehen viitataankin "maailman pisimpänä pysäköintialueena". Laivayhteydet pohjoiseen Connecticutiin ovat vähäisiä.
Lentoliikenne on keskittynyt New Yorkin kaupungin sisällä Long Islandin länsipäähän. Queensissa sijaitsevat sekä John F. Kennedyn kansainvälinen lentoasema että LaGuardian lentoasema. Itäisellä saaren osalla sijaitsee nykyään ainoastaan yksi pienempi yleinen lentoasema. Lentämisen historiassa saari muistetaan siitä, että Charles Lindbergh aloitti kuuluisan yksinlentonsa Pariisiin Ranskaan 1927 lentokentältä läntisellä Long Islandilla.
Tunnettuja Long Islandin asukkaita

| --- | --- |
 Alec Baldwin, näyttelijä ja ohjaaja  De La Soul, hiphop-yhtye  Michael Dougherty, elokuvakäsikirjoittaja  Steve Guttenberg, näyttelijä  Marvin Hamlisch, elokuva- ja musikaalisäveltäjä  Ron Jeremy, pornoelokuvien näyttelijä ja ohjaaja  Christine Jorgensen, viihdetaiteilija  Charlie Kaufman, elokuvakäsikirjoittaja  Lindsay Lohan, yhdysvaltalainen näyttelijä  Idina Menzel, näyttelijä  Sonny Milano, jääkiekkoilija  Chuck Schuldiner, muusikko (Death, Control Denied)  Ritchie Blackmore, kitaristi  (Deep Purple, Rainbow):  Salvatore Montagna, mafiapäällikkö  John Petrucci, Dream Theaterin kitaristi  Rakim, hiphop-muusikko  Erik Rhodes, pornonäyttelijä  Lee Rocker, basisti  Zack Ryder, Showpainija  Jerry Seinfeld, näyttelijä, kirjailija ja koomikko  Matt Serra, vapaaottelija  Brian Setzer, muusikko  Helen Slater, näyttelijä  Dee Snider, muusikko (Twisted Sister, Desperado)
Varoituskolmio

Varoituskolmio
Varoituskolmio on auton varusteisiin kuuluva punainen, valoa heijastava kolmion muotoinen esine. Jos auto on mennyt epäkuntoon tai joudutaan muusta pakottavasta syystä pysäyttämään ajoradalle niin, että siitä voi olla vaaraa liikenteelle, varoituskolmio on muiden tienkäytäjien varoitettamiseksi asetettava tielle auton taakse. Se on sijoitettava riittävän etäälle pysähtyneestä autosta, jotta muut kuljettajat voivat havaita sen ajoissa. Varoituskolmiossa on oltava riittävän tukeva jalusta, jotta ohi ajavan liikenteen aiheuttama ilmavirta ei kaada sitä.
Jos ajoneuvo joudutaan jättämään vaaralliseen tienkohtaan, esimerkiksi jyrkkään kaarteeseen tai paikkaan, jossa on huono näkyvyys, on pakollisen varoituskolmion lisäksi suositeltavaa asettaa tielle myös toinen varoituskolmio, jos se on käytettävissä, varoittamaan vastaan tulevaa liikennettä.
Suomessa varoituskolmio tuli vuonna 1967 pakolliseksi varusteeksi kaikkiin autoihin, joiden kokonaismassa ylitti  3 500 kg. Vuodesta 1972 se on ollut pakollinen kaikissa moottoriajoneuvoissa, joiden kokonaismassa ylittää 500 kg. Autolle ja siihen kytketylle perävaunulle on oltava kummallekin oma varoituskolmio. Varoituskolmion on oltava Autorekisterikeskuksen hyväksymää mallia. Suomessa on käytössä kahdenlaisia varoituskolmioita: vanhempi tyyppi, jossa keskiosa on valkoinen tai kokonaan poistettu, ja uudempi kansainvälinen malli, jonka keskiosassa on päiväloistevärillä varustettu reunus. Vuonna 1985 ja sen jälkeen käyttöön otettujen ajoneuvojen varoituskolmion on oltava uudempaa tyyppiä. Tieliikennelain mukaan ”Kolmio tulee poistaa, kun ajoneuvosta ei ole enää vaaraa muulle liikenteelle.”
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Varoituskolmio Wikimedia Commonsissa
Keski-Suomen Media

| Keski-Suomen Media Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  16. joulukuuta 2005
Toimitusjohtaja:  Pekka Mervola
Puheenjohtaja:  Vesa-Pekka Kangaskorpi
Kotipaikka:  Jyväskylä
Toiminta-alue:  Keski-Suomi
Toimiala:  media
Tuotteet:  sanomalehtien ja digipalveluiden kustantaminen
Liikevaihto:   33,7 milj. € (2017)
Tilikauden tulos:   2,6 milj. € (2017)
Henkilöstö:   145 (2017) 
Emoyhtiö:  Keskisuomalainen Oyj
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Keski-Suomen Media Oy on Keskisuomalainen Oyj -konserniin kuuluva kustannusyhtiö, jonka kotipaikka on Jyväskylä.
Keski-Suomen Median tuotteet > Maakunta-, paikallis- ja kaupunkilehdet

Keskisuomalainen
Hankasalmen Sanomat
Kangasniemen kunnallislehti
Laukaa-Konnevesi
Sampo
Sisä-Suomen Lehti
Viispiikkinen
Viitasaaren Seutu
Pikkukaupunkilainen
Suur-Jyväskylän Lehti
Haaga-Helia ammattikorkeakoulun opiskelijakunta

Haaga-Helian opiskelijakunta Helga (eng. The Student Union of Haaga-Helia - Helga) on Haaga-Helia ammattikorkeakoulun opiskelijoita edustava lakisääteinen opiskelijakunta. Opiskelijakunta Helga on perustettu joulukuussa 2006 Helsingin Liiketalouden ammattikorkeakoulun (Helia) ja Haaga-instituutin ammattikorkeakoulun entisten opiskelijayhdistysten Hamky ry:n ja Ranka ry:n toiminnan pohjalle ammattikorkeakoulujen yhdistyessä Haaga-Heliaksi.
Helgan tehtävänä on muiden opiskelijakuntien ja -järjestöjen tapaan edustaa Haaga-Helian opiskelijoita, ajaa opiskelijoiden asioita sekä neuvoa ja palvella opiskelijoita monin tavoin.
Jäseniä opiskelijakunnalla on kaikilla ammattikorkeakoulun toimipistepaikkakunnilla, Helsingissä, Porvoossa ja Vierumäellä. Opiskelijakunnan toimisto sijaitsee Haaga-Helian Pasilan toimipisteen K1-kerroksessa, tilassa K1004.
Helgan organisaatio muodostuu edustajistosta, hallituksesta, henkilöstöstä sekä jaostoista. Edustajisto on opiskelijoiden demokraattisesti vuosittain valitsema toimielin, joka puolestaan valitsee hallituksen. Edustajiston tehtävä on koordinoida opiskelijakunnan toimintaa ja luoda sille suuntaviivoja sekä valvoa hallituksen toimintaa. Hallitus puolestaan vastaa käytännön toiminnasta ja tavoitteiden toteuttamisesta. Helgan jaostoja ovat kv- ja tutorjaostot
Nimen aiempi kirjoitusasu on HAAGA-HELIAn opiskelijakunta HELGA. Helgan uudet säännöt tulivat voimaan joulukuussa 2015, jolloin myös Helgan kirjoitusasu vaihtui Haaga-Helian uuden kirjoitusasun mukaiseksi.
8 Päivän Wappu

Opiskelijakunta koordinoi 8 Päivän Wappu -nimellä kulkevaa tapahtumasarjaa, jossa useimmat Haaga-Heliassa toimivat opiskelijayhdistykset järjestävät oman tapahtuman peräkkäisinä päivänään. Tapahtumasarja päättyy vappuna Kaivopuiston vappujuhlinnassa.
8 Päivän Wappu oli vuosina 2014 ja 2015 10 päivää pitkä, ja vuonna 2016 tapahtumasarja kesti 11 päivää Porvoon Jokikadun appron saadessa oman päivänsä. Vuonna 2019 tapahtumasarja sai 12. päivänsä myynnin opiskelijoiden tullessa mukaan. Tapahtuman nimi on kuitenkin pysynyt muuttumattomana.
Jaostot

KV-jaosto Kansainväliseen jaostoon kuuluvat ESN HELGA ja IDS HELGA. ESN:n toiminta keskittyy vaihto-opiskelijoihin, kun IDS keskittyy kansainvälisiin tutkinto-opiskelijoihin. Toimintaa koordinoi Helgan kansainvälisen toiminnan asiantuntija.
Tutor-jaosto koostuu vertaistutoreista ja kv-tutoreista.
Hallituksen ja edustajiston puheenjohtajat

Helgan hallituksen puheenjohtajat
Jenni Valkamo (joulukuu 2006, 2007)
Kaisa Kallio (2008, 2009)
Janette Hagerlund (2010)
Janne Hälinen (2011)
Pauliina Painilainen (2012)
Igor Parri (2013)
Maria Outinen (2014)
Paula Jantunen (2015)
Max Laihonen (2016)
Andrey Veremenko (2017)
Aleksi Säteri (2018)
Sami Ranta-Aho (2019)
Minna Huurrekorpi (2020-2021)
Diana Muraskina (2022, 2023)
Ilona Hirvonen (2024)
Aiheesta muualla

Opiskelijakunta Helga
Suomen ammattikorkeakoulujen opiskelijakunnat
ASK (Arcada)
Copsa (Centria)
O'Diako (Diak)
Helga (Haaga-Helia)
HAMKO (HAMK)
HUMAKO (HUMAK)
JAMKO (JAMK)
Kaakko (XAMK)
Kamo (Kajaanin AMK)
POKA (Karelia)
KOE (LAB)
ROTKO (Lapin AMK)
Laureamko (Laurea)
METKA (Metropolia)
Novium (Novia)
OSAKO (OAMK)
Polamk opk (Polamk)
SAMMAKKO (SAMK)
Savotta (Savonia)
SAMO (SeAMK)
TAMKO (TAMK)
TUO (Turun AMK)
VAMOK (VAMK)
Skåhla (Ahvenanmaan AMK)
Eila Mikola

Eila Elli Elisabeth Mikola (o.s. Helin, s. 22. kesäkuuta 1934 Nakkila) on juoksu-uransa lopettanut suomalainen 800 metrin juoksija, joka kilpailee nykyisin veteraanisarjoissa edustaen Porin Tarmoa. Hän edusti Tarmoa jo vuosina 1962–2000 ja uudelleen vuodesta 2014 alkaen. Hän on edustanut myös Nakkilan Wisaa (–1958), Porin Pyrintöä (1959), Rauman Urheilijoita (1960–1961) ja Porin Urheilu-Veteraaneja vuosina 2001–2013.
Hän voitti yhteensä kuusi Suomen-mestaruutta 800 metrillä. Vuosina 1956, 1957, 1958, 1959 ja 1960 hän voitti putkeen viisi mestaruutta. Vuoden 1960 Moskovan kansainvälisissä kilpailuissa häneltä katkesi akillesjänne, mutta vuonna 1965 hän voitti silti vielä kuudennen mestaruutensa Kalevan kisoissa. 400 metrin juoksussa hän voitti vuonna 1959 SM-hopeaa.
Hän edusti Suomea yhteensä yhdeksässä maaottelussa, joista hän voitti kahdeksan ja oli kerran toinen, minkä lisäksi hän oli Vammalassa vuonna 1959 toinen 400 metrin juoksussa. Hänen ensimmäinen maaottelunsa oli vuonna 1956 ja viimeinen vuonna 1960. Hän edusti Suomea myös Tukholman Euroopan-mestaruuskisoissa vuonna 1958, mutta hän ei päässyt alkueristä jatkoon.
Hän paransi 800 metrin juoksun Pohjoismaiden ja Suomen ennätystä yhteensä kolme kertaa. Vuonna 1957 hän juoksi Riiassa ajan 2.12,7 ja vuonna 1958 Jönköpingissä ajan 2.11,3. Leipzigin kansainvälisissä messukisoissa 30. elokuuta 1958 hän juoksi ajan 2.10,4, joka jäi hänen ennätyksekseen. Hänen 400 metrin juoksun ennätyksensä on 57,2, jonka hän juoksi Vammalassa 23. elokuuta 1959.
Mikolan ura kuitenkin alkoi lähestyä loppuaan akillesjänteen katkeamisen jälkeen. Urheilu-uransa jälkeen Mikola toimi ensimmäisenä naisena Suomen urheiluliiton johtokunnassa ja valmensi naisyleisurheilijoita. Valmennusura kestettyä 30 vuotta, Mikola havahtui siihen, että hän valmensi vain miehiä. Eila Mikolalle myönnettiin liikuntaneuvoksen arvonimi vuonna 1997.
Vetaraaniurheilu-ura

Vuonna 2022 Mikola kertoi haastattelussa, että vielä 88-vuotiaanakin hän harjoittelee neljästä viiteen kertaa viikossa oman talonsa kellarissa olevalla kuntosalilla. Tuolloin hänen tavoitteenaan oli rikkoa urheiluennätyksiä, kun hän siirtyy 90-vuotiaiden sarjaan.
Vuoden 2019 Venetsian veteraanien maailmanmestaruuskisoissa Mikola voitti kultaa kiekon-, keihään- ja moukarinheitossa sekä kuulantyönnössä. Vuoden 2022 maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti ensin hopeaa yli 85-vuotiaiden moukarinheitossa, minkä jälkeen hän voitti maailmanmestaruuden yli 85-vuotiaiden kiekonheitossa tuloksella 11,53 metriä lyöden Saksan Erna Antritterin, 87 vuotta, liki kolmella metrillä.
Yksityiselämä

Mikolan isä kaatui sodassa, joten Mikola joutui kantamaan ison vastuun perheensä raskaista maataloustöistä jo 10-vuotiaana. Hän on naimisissa.
Orneerot

| Orneerot |
| --- | --- |
 Orneero (Furnarius rufus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae  Gray, 1840
Katso myös
   Orneerot Wikispeciesissä   Orneerot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Orneerot, aikaisemmalta nimeltään uunintekijät (Furnariidae) on suuri lintuheimo. Orneerot ovat pienenkokoisia varpuslintuja, jotka elävät luonnonvaraisina Keski- ja Etelä-Amerikassa. Ne ovat hyönteissyöjiä. Jotkin niistä tekevät savesta uunia muistuttavan pesän, mistä tulee lintujen englanninkielinen nimi ovenbirds. Toiset tekevät tavallisen pesän oksista tai munivat onkaloon tai kallionkoloon. Orneeroiden pesät on aina suojattu myös päältä, pesässä on yleensä yli 6 sinistä, vihertävää tai valkoista munaa. Orneeroita elää Keski- ja Etelä-Amerikassa käytännössä joka paikassa, niitä näkee kaupunkien laitamilla, Amazonin alangoilla, Andien ylängöillä ja jopa kivisillä rannoilla.
Ulkonäkö ja koko

Orneerot ovat pieniä tai keskikokoisia lintuja. Ne ovat 10–26 senttiä pitkiä ja painavat 8–109 grammaa. Niiden höyhenpuvut ovat pääasiassa ruskeansävyisiä, mutta usein niillä on höyhenpuvussaan erilaisia täpliä ja raitoja. Joillain lajeilla on siipijuovia tai täpliä pyrstössä tai kirkkaamman värisiä kurkkulaikkuja. Nokkien ja pyrstöjen rakenne vaihtelee paljon eri lajien välillä. Koiraat ja naaraat ovat samannäköisiä, mutta koiraat saattavat olla hieman naaraita suurempia.
Levinneisyys ja elinympäristö

Orneeroita tavataan Meksikon keskiosista Etelä-Amerikan eteläisimpiin osiin asti. Lisäksi lajeja esiintyy Trinidadissa, Tobagossa, Falklandin saarilla ja Juan Fernándezin saarilla.
Orneeroita tavataan lähes kaikenlaisissa elinympäristöissä. Vaikka orneerolajien monimuotoisuus on suurin alankojen trooppisissa metsissä, tavataan orneeroja myös esimerkiksi aavikoilla, mutarannoilla, rannikon hiekkadyyneillä, marskimailla, soilla, pensaikkoalueilla ja maatalous- ja kaupunkiympäristöissä. Orneeroja tavataan merenpinnantasosta 4 500 metrin korkeuteen asti.
Suvut

Luokittelu perustuu BirdLife Suomen luetteloon maailman lintujen suomenkielisistä nimistä.
Hakanokkaorneero Ancistrops
Harsupyrstöt Sylviorthorhynchus
Helmiorneerot Margarornis
Isopystynokka Megaxenops
Isoruoko-orneero Limnornis
Kalliokapuajat Ochetorhynchus
Kanasterot Asthenes
Kanelipyrstöorneero Cichlocolaptes
Kapuajat Upucerthia
Kerttuorneerot Xenerpestes
Kiuruorneero Coryphistera
Latvusorneerot Philydor
Lehtiorneerot Automolus
Leukalappuorneero Anumbius
Linnaorneerot Pseudoseisura
Metsäorneerot Cranioleuca
Nakkeliorneero Pygarrhichas
Oranssiotsaorneero Metopothrix
Orneerot Furnarius
Paksunokkaorneerot Anabazenops
Palmuorneero Berlepschia
Pensaikkokapuajat Tarphonomus
Pensasorneerot Syndactyla
Peukaloisorneero Phleocryptes
Piikkipyrstöt Leptasthenura
Pikkupystynokka Microxenops
Pikkuruoko-orneero Limnoctites
Pisaraorneerot Premnoplex
Pitkäpiikkipyrstö Schoeniophylax
Punajalkaorneero Acrobatornis
Puro-orneero Lochmias
Pystynokat Xenops
Pöyhijäorneerot Synallaxis
Rantaorneerot Certhiaxis
Rilliorneero Siptornis
Rinnekanasterot Pseudasthenes
Risuttajat Phacellodomus
Ruostesiipiorneero Premnornis
Ruso-orneerot Clibanornis
Säämiskäkanasterot Thripophaga
Tepuihelmiorneero Roraimia
Teräväpystynokka Heliobletus
Tulikulmat Aphrastura
Vesiorneerot Cinclodes
Viiksiorneerot Pseudocolaptes
Viirukapuaja Geocerthia
Viiruorneerot Thripadectes
Viiruselkäorneero Spartonoica
Viitaorneero Hellmayrea
Vuoriorneerot Anabacerthia
Sudanin tasavalta (Mali)

| Sudanin tasavalta République soudanaise> 1958–1960 |
| --- | --- |
  
Valtiomuoto:  autonominen tasavalta
osa :  Ranskan yhteisöä ja Malin liittovaltiota
Pääkaupunki:  Bamako
Pinta-ala:  
– yhteensä:  1 204 000 km² 
Väkiluku:  3 700 000 (1959, arvio)
Viralliset kielet:  ranska
Valuutta:  CFA-frangi
Edeltäjä:  Ranskan Sudan
Seuraaja:  Mali
Sudanin tasavalta (ransk. République soudanaise) oli Ranskan yhteisöön kuulunut autonominen tasavalta entisen Ranskan Sudanin alueella vuosina 1958–1960. Se yhdistyi vuonna 1959 Senegalin kanssa Malin liittovaltioksi, joka itsenäistyi kesäkuussa 1960. Liittovaltion hajottua Sudanin tasavalta julistautui itsenäiseksi Malin tasavallaksi syyskuussa 1960.
Tulikurkkukolibri

| Tulikurkkukolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Panterpe
Laji::  insignis
Kaksiosainen nimi
 Panterpe insignis  Cabanis & Heine, 1860 

Alalajit
 P. i. eisenmanni  P. i. insignis 
Katso myös
   Tulikurkkukolibri Wikispeciesissä   Tulikurkkukolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tulikurkkukolibri (Panterpe insignis) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Tulikurkkukolibri voi kasvaa 11–12 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Tulikurkkukolibrin nokka on lyhyehkö ja suora. Linnun päälaki on väriltään kiiltävän sininen. Silmien takana on valkoinen täplä. Tulikurkkukolibrin kurkku kimaltaa oranssina ja punaisena, rinta on kiiltävän sininen ja vatsa metallinkiiltoisen vihreä. Selkä ja siivet ovat metallinkiiltoisen vihreät ja yläperä sekä pyrstö ovat siniset.
Levinneisyys ja elintavat

Tulikurkkukolibri elää Costa Ricassa ja Panamassa. Lajin elinympäristöä ovat vuoristojen ainavihannat kosteat metsät ja metsien reunamaat useimmiten yli 2 100 metrin korkeudessa. Linnun ravintoa ovat muun muassa ananaskasvien ja kanervakasvien mesi sekä hyönteiset. Tulikurkkukolibrit puolustavat ravinnonhankinta-alueitaan usein aggressiivisesti.
Maren Kirkeeide

| Mitalit> Maa:  Norja.Naisten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Norja.Naisten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Norja.Naisten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Maa:  Norja> Naisten ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lenzerheide 2025 | viesti |  |
|  Pronssia | Lenzerheide 2025 | yhteislähtö |  |
Maren Kirkeeide (s. 1. maaliskuuta 2003) on norjalainen ampumahiihdon kaksinkertainen MM-mitalisti.
Kirkeeide voitti nuorten MM-kilpailujen 19-vuotiaiden sarjassa pikakilpailun maailmanmestaruuden vuonna 2022. EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa sekaviestissä vuosina 2023 ja 2024 sekä normaalimatkalla ja takaa-ajossa vuonna 2024. Hopeaa hän sai pikakilpailussa 2024. Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti yhteislähtökilpailussa pronssia ammuttuaan kolme sakkokierrosta. Naisten viestissä hän hiihti ankkuriosuuden Norjan hopeajoukkueessa. Normaalimatkalla hän sijoittui kahdeksanneksi.
Kirkeeide kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Ruhpoldingissa kaudella 2022–2023. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai samalla kaudella oltuaan Oslon pikakilpailussa 25:s. Kymmenen parhaan joukossa hän debytoi oltuaan viides Annecyn takaa-ajokilpailussa kaudella 2024–2025. Ensimmäiset palkintosijansa hän saavutti samalla kaudella Oberhofissa, jossa hän sijoittui toiseksi sekä pikakilpailussa että takaa-ajossa.
Eveliina Heinäluoma

| Eveliina Heinäluoma |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 17.4.2019–  
Ryhmä/puolue:  Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Helsingin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1988 (ikä 36) Helsinki
Vanhemmat:  Eero Heinäluoma
Tiedot
Puolue:  Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
Koulutus:  Yhteiskuntatieteiden maisteri (2015)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Rosa Eveliina Heinäluoma (s. 27. helmikuuta 1988 Helsinki) on suomalainen poliitikko. Heinäluoma on ollut SDP:n jäsen vuodesta 2006. Hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon kuntavaaleissa 2017 1 229 äänellä ja hän toimii tällä hetkellä SDP:n Helsingin valtuustoryhmän puheenjohtajana sekä Helsingin sosialidemokraattien piirihallituksen varapuheenjohtajana. Heinäluoma valittiin vuoden 2019 eduskuntavaaleissa kansanedustajaksi 9 465 äänellä Helsingin vaalipiiristä. Hän sai toiseksi eniten ääniä SDP:n Helsingin ehdokkaista. Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Eveliina Heinäluoma valittiin eduskuntaan toiselle kaudelle 15837 äänellä, mikä oli valtakunnallisesti 11. korkein äänimäärä. SDP:n ehdokkaista valtakunnallisesti Eveliina Heinäluoma sai kolmanneksi ääniä.
Heinäluoma työskenteli ennen kansanedustajuuttaan viestinnän suunnittelijana Miltton Networksilla vuodesta 2016.
Tausta ja ura

Eveliina Heinäluoma asui lapsuutensa ja nuoruutensa Helsingin Mellunmäessä. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 2007 Helsingin luonnontiedelukiosta. Heinäluoma on SDP:n kansanedustaja Eero Heinäluoman vanhin lapsi. Vuonna 2008 Heinäluoma muutti Rovaniemelle opiskelemaan Lapin yliopistoon ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi kesäkuussa 2015 pääaineenaan kansainväliset suhteet. Opiskeluaikoina Heinäluoma vaikutti aktiivisesti opiskelijapolitiikassa toimimalla muun muassa ainejärjestön puheenjohtajana, tiedekuntaneuvoston jäsenenä sekä Lapin yliopiston ylioppilaskunnan hallituksen jäsenenä vuonna 2011. Heinäluoma on toiminut myös Suomen ylioppilaskuntien liiton hallituksen jäsenenä vuonna 2012.
Ennen työtään Miltton Networksilla Heinäluoma on työskennellyt muun muassa Suomen ylioppilaskuntien liitossa sekä Kansallinen koulutuksen arviointikeskus Karvissa. Syksyllä 2013 Heinäluoma työskenteli englannin kielen opettajana Brasiliassa.
Heinäluoma on saanut ensimmäisen nimensä puolalais-saksalaisen vasemmistopoliitikkona ja vallankumousfilosofina tunnetun Rosa Luxemburgin mukaan.
Heinäluoma sai heinäkuussa 2024 pojan vuonna 2021 tapaamansa ex-jääkiekkoilija Tuomas Mannisen kanssa.
Aiheesta muualla

.aspx Eveliina Heinäluoma Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Sosialidemokraattien kansanedustajat
| n k Sosiaalidemokraattien kansanedustajat 2019–2023 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (40):  Asell  Berg   Eloranta   Eskelinen  Filatov  Gustafsson   Guzenina    Haatainen  Harakka    Heinäluoma  Kari   A. Kiljunen  K. Kiljunen    Kiuru  Koskinen  Kvarnström  Kymäläinen  Lindén    Lindtman   Malm  Marin  Mäkinen   Mäkisalo-Ropponen  Mäkynen (2019–)1  Nurminen   Ojala-Niemelä   Paatero  Piirainen  Rantanen  Rinne  Salonen   Skinnari  al-Taee  Taimela   Tuppurainen  Tuomioja  Urpilainen (2019)1  Viitanen  Viljanen  Väätäinen  Werning 
1 Jutta Urpilainen valittiin joulukuussa 2019 komissaariksi Euroopan komissioon, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Matias Mäkynen.
| n k Sosiaalidemokraattien kansanedustajat 2023–2027 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (43):  Asell  Berg  Eloranta  Eskelinen  Filatov  Gebhard  Guzenina (2023–2024)  Haatainen  Hamari (2023–)1  Harakka  Heinäluoma  Hiltunen  Kari  Kiljunen  Kiuru  Kokko  Koskinen  Kumpula-Natri (2024–)  Kvarnström  Kymäläinen  Lindén  Lindtman  Lyly  Malm  Marin (2023)1  Marttila  Merinen  Mikkonen  Mäkinen  Mäkynen  Nikkanen  Nurminen  Ojala-Niemelä  Peltonen  Perholehto  Rantanen  Razmyar  Räsänen  Skinnari  Suhonen  Tuppurainen  Viitala  Viitanen  Väätäinen  Werning 
1 Sanna Marin nimitettiin syyskuussa 2023 Tony Blair Instituten strategiseksi neuvonantajaksi, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Lotta Hamari.
Helsingin vaalipiirin kansanedustajat
| n k Helsingin vaalipiirin kansanedustajat 2019–2023 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (22):  Alanko-Kahiluoto  Biaudet  Haatainen  Haavisto  Halla-aho  Harjanne  Heinäluoma  Holopainen  Honkasalo  Kaleva  Kari  Kivelä  Koulumies  Ohisalo  Packalén  Pelkonen  Rantanen  Rydman  Said Ahmed  Sarkomaa  Tuomioja  Zyskowicz 
| n k Helsingin vaalipiirin kansanedustajat 2023–2027 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (23):  Alametsä (2024–)  Biaudet  Castrén (2024–)  Diarra  Gebhard  Haatainen  Haavisto  Halla-aho  Harakka  Harjanne  Heinäluoma  Honkasalo  Kaleva  Kivelä  Koskela  Koulumies  Lindberg  Ohisalo (2023–2024)  Rantanen  Razmyar  Rydman  Salla (2023–2024)  Sarkomaa  Valtonen  Zyskowicz 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta  Yle
Luvian Kiekko -82

| Luvian Kiekko -82 |
| --- | --- |

Perustettu:  1982
Kotikunta:   Eurajoki, Suomi
Kotiareena:  Luvian jäähalli - Suomen Vahva-Katto Areena
– kapasiteetti:  700
Sarjataso:  Jääkiekon II divisioona
Värit:                
Puheenjohtaja:  Santeri Kyrövaara
Päävalmentaja:  Matti Vallinen
Kapteeni:  Teemu Valtanen
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Luvian Kiekko -82 (lyh. LuKi-82) on Eurajoen kuntaan kuuluvalla Luvialla toimiva, vuonna 1982 perustettu jääkiekko- ja ringetteseura, jonka ringeten edustusjoukkue on pelannut Ringeten SM- ja Ringeten 1. sarjassa, kaudelle 2024-2025 ringeten edustusjoukkuetta ei saatu kasaan. Jääkiekon Edustusjoukkue pelaa Länsirannikon 2. divisioonaa ollen kaudella 2023-2024 Satakunnan kolmanneksi kovin miesten jääkiekkojoukkue Lukon ja Ässien jälkeen sijoittuen sarjansa pronssimitalille.
LuKi-82 on kolminkertainen ringeten Suomen Mestari. Vuonna 2008 Kanadan Sault Ste. Mariessa järjestetyissä seurajoukkueiden ensimmäisissä MM-kilpailuissa joukkue sijoittui hopealle. LuKi oli myös mukana Turun Kupittaalla joulukuussa 2011  pelattavassa seurajoukkueiden MM-turnauksessa.
Seurassa harrastaa 9 ringettejoukkuetta/harrasteryhmää ja 7 jääkiekkojoukkuetta/harrasteryhmää.