stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Constance Talmadge
Elämä ja ura > Yksityiselämä

Talmadgea luonnehdittiin ”tosielämän flapperiksi” hänen kevyestä elämänotteestaan, irtosuhteistaan ja lyhyistä avioliitoistaan. Talmadge ja Anita Loos olivat hyviä ystäviä keskenään. Loos, joka myös laati käsikirjoituksia Talmadgen elokuviin, arvosti häntä hänen ”huumoristaan ja vastuuttomasta elämäntavastaan”.
Talmadge oli elämänsä aikana neljä kertaa avioliitossa, mutta hänellä ei ollut lapsia. Hän avioitui ensimmäisen kerran salaa kreikkalaisen liikemiehen John Pialogloun kanssa Connecticutin Greenwichissä 26. joulukuuta vuonna 1920.lähde? Heillä oli tuplahäät näyttelijöiden Dorothy Gishin ja James Rennien kanssa.lähde?Parit olivat toistensa todistajia. Talmadge ja Gish olivat tavanneet vuonna 1916, ja he pysyivät hyvinä ystävinä aina Gishin kuolemaan 1968 asti. Talmadgen perhe ei tiennyt edes hänen kihlauksestaan Pialogloun kanssa, joten häät olivat perheelle täysi yllätys.lähde? Uudet avioparit yrittivät pitää naimisiinmenonsa salaisuutena, mutta tieto levisi pian lehdistöön.lähde? Talmadge ja Pialogloun avioliitto kariutui, ja heidän avioeronsa myönnettiin 1. kesäkuuta vuonna 1922.
Hän avioitui toisen aviomiehensä, skotlantilaisen kapteeni Alastair William MacIntoshin, kanssa Kalifornian Burlingamessa 27. helmikuuta vuonna 1926. He olivat tavanneet Pariisissa neljä vuotta aiemmin. Talmadge oli tapaillut ja ollut kihloissa elokuvatuottaja Irving Thalbergin ja näyttelijä William Collierin kanssa ennen avioliittoaan MacIntoshin kanssa. Kun Talmadge ja MacIntosh olivat olleet seitsemän kuukautta aviossa, he päätyivät asumuseroon lokakuussa 1926. Asumusero olisi ollut ainoastaan väliaikainen, sillä Talmadge lähti Kaliforniaan kuvaamaan uutta elokuvaansa ja MacIntosh palasi Englantiin. Myöhemmin kävi ilmi, että MacIntosh piti avioliittoa ”traagisena virheenä” jo syksyllä 1926.lähde? Heidän väliaikaisen erillään olonsa aikana MacIntosh oli pettänyt Talmadgea Englannin Brightonissa.lähde? MacIntosh oli itse myöntänyt Talmadgelle pettäneensä häntä.lähde? Talmadge haki avioeroa ja syytti MacIntoshia uskottomuudesta.lähde? Avioero myönnettiin Skotlannin Edinburghissa 15. lokakuuta 1927.lähde?
Hänen kolmas avioliittonsa oli chicagolaisen liikemiehen Townsend Netcherin kanssa. He avioituivat Beverly Hillsissä 8. toukokuuta vuonna 1929. He asuivat avioliittonsa aikana Illinoisin Chicagossa. He päätyivät asumuseroon toukokuussa 1936, kun Netcher jätti Talmadgen. Heidän avioeronsa myönnettiin Chicagossa 5. tammikuuta 1939.
Neljännen ja viimeisen kerran hän avioitui pörssivälittäjä Walter Michael Giblinin kanssa New Yorkissa 28. lokakuuta vuonna 1939. Giblinit asettuivat asumaan Floridan Palm Beachin kaupunkiin. Heidän 25-vuotinen avioliittonsa päättyi Giblinin kuolemaan. Giblin kuoli 1. toukokuuta vuonna 1964, jonka jälkeen Talmadgen loppuelämää varjostivat eristäytyneisyys, alkoholismi ja lääkkeiden väärinkäyttö, jotka vaikeuttivat hänen pari- ja ihmissuhteitaan. Viimeiset vuotensa hän asui Norma-sisarensa entisessä asunnossa Los Angelesissa, jonne hän oli muuttanut Palm Beachilta Giblinin kuoleman jälkeen.
Elämä ja ura > Kuolema

Talmadge kuoli keuhkokuumeeseen 75-vuotiaana kotonaan Kalifornian Los Angelesissa 23. marraskuuta vuonna 1973. Hänet haudattiin Los Angelesissa sijaitsevalle Hollywood Forever -hautausmaalle Abbey of the Psalms -nimisen mausoleumin Shrine of Eternal Love -pyhäkköön. Pyhäkössä sijaitsee Talmadgen perheen oma yksityishuone Talmadge Family Room, jonne on haudattu myös aviopuoliso Walter Giblin, sisaret Norma ja Natalie, vanhemmat Fred ja Peg sekä Norman aviopuoliso Carvel James.
Perintö

Talmadge sai elokuvaurastaan ja työstään viihdeteollisuuden hyväksi tähden Hollywoodin Hollywood Walk of Famelle osoitteeseen 6300 Hollywood Boulevard 8. helmikuuta vuonna 1960.
Vuonna 1999 Talmadge oli ehdokkaana Yhdysvaltain elokuvainstituutin 100-vuotissarjan 25 suurinta mies- ja naiselokuvatähteä -listaukseen, mutta hän ei päässyt lopulliseen versioon.
Talmadgen ja hänen sisarensa Norman mukaan on nimetty katu Talmadge Street, myös Talmadge Avenue, joka sijaitsee Hollywoodissa.
Aiheesta muualla

Constance Talmadge Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Constance Talmadge Elonetissä.
Constance Talmadge Allmoviessa (englanniksi)
Constance Talmadge TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Constance Talmadge Silents Are Goldenissa (englanniksi)
Constance Talmadge Golden Silentissä (englanniksi)
Constance Talmadge Columbian yliopiston sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Constance Talmadge NNDB:ssä (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings 
Henkilöt:  DDB  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef 
Talmadge elokuvassa Suvaitsemattomuus (1916)
Constance Talmadge elokuvassa A Temperamental Wife (1919)
Constance Talmadge Photoplay-lehdessä vuonna 1924
Talmadge elokuvassa Happiness a la Mode (1919)
Romance and Arabella (1919)
Multiefekti

Line 6 Pocket Pod, 13x10x5 cm -kokoinen mallintava multiefekti.
Line 6 POD X3 Pro -multiefektillä ja sähkökitaralla tehty näyte jossa vaihdetaan jalkakytkimellä eri presetistä toiseen.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Ibanez TS9 -säröpedaali, jonka alkuperäinen malli voi olla digitaalisesti mallinnettuna multiefektissä.
Multiefekti on erilaisissa sähköisissä soittimissa, kuten sähkökitarassa tai sähköbassossa käytettävä efektipedaali, jossa on kaksi tai useampia erilaisia efektejä ketjutettuna samassa laitteessa.
Rakenne ja käyttö

Multiefekti on siitä hyödyllinen laite muusikolle, koska niihin voi yleensä tallentaa erilaisia asetuksia eli presettejä, joita voi itse säätää haluamallaan tavalla. Hyödyllinen ominaisuus on myös se, että presettiä vaihtamalla voidaan saada kytkettyä useita eri efektejä yhdellä napin painalluksella päälle ja pois, tai vaihtaa niin sanotusti "lennossa" täysin erilaiseen efektiyhdistelmään kesken soiton, kuten esimerkiksi säröstä puhtaaseen signaaliin. Kytkeminen voi tapahtua esimerkiksi erillisellä jalkakytkimellä, mikäli itse laite on pöytämallinen tai räkkilaite; tai itse laitteen omilla kytkimillä, mikäli kyseessä on niinkutsuttu lattiamalli.
Multiefekteissä efektit ovat yleensä luotuja ohjelmointia käyttäen, tai digitaalisesti mallinnettuja tunnetuista ja huonosti saatavilla olevista klassisista efekteistä ja/tai vahvistimista, ja myös niiden ominaisuuksia on voitu muokata ja parannella, lisäten esimerkiksi säätömahdollisuuksia. Tämä ominaisuus tuo muusikoille mahdollisuuden käyttää klassikoiksi muodostuneita laitteita ja yhdistellä niitä haluamallaan tavalla; laitteita joita ei välttämättä ole helposti saatavilla, tai ne ovat hyvin kalliita. Tästä voidaan pitää esimerkkinä Ibanezin valmistamaa Tubescreamer-säröpedaalia (katso kuva, vihreä pedaali), jonka alkuperäisissä malleissa on käytetty tietynlaista operaatiovahvistinta, jonka valmistus on lopetettu jo vuosia sitten. Nämä alkuperäiset pedaalit ovat hyvin haluttuja, mutta myös vaikeasti saatavia ja usein hyvin kalliita.
Toisena esimerkkinä voidaan pitää vanhoja niin sanottuja point-to-point -kytkentää käytettäviä Marshall, Fender tai Vox -putkivahvistimia, joita ei enää valmisteta, ja joiden saatavuus voi olla myös hyvin huono.
Multiefektejä valmistavat muun muassa BOSS ja Line 6, ja markkinoilla onkin nykyisin tekniikan ja tietotekniikan kehityttyä useita erilaisia multiefektejä, jotka käyttävät mallinnusta ja tuovat vanhojen laitteiden soundin monien saataville huokeammilla kustannuksilla ja ilman useiden erilaisten laitteiden keräämistä ja kytkemistä, ja tämä säästää myös johdotuksen aiheuttamaa signaalin heikkenemistä ja kohinaa.
Multiefektejä on saatavilla myös ainoastaan tiettyihin efekteihin keskittyvinä laitteina, kuten esimerkiksi kaikuina tai säröinä.
Line 6 Pod X3 Pro -multiefektiräkki ja etuaste, ja TLAudio Fat Man Fat 1 -stereoputkikompressori.
BOSS ME 50 -multiefekti
BOSS reverb (jälkikaiku)-, kaiku- ja modulaatiomultiefektit.
Kirjallisuutta

Denyer, Ralph, 1992: Suuri kitarakirja (ISBN 951-0-20072-7)
Cutchin, Rusty & Peña, Paco 2008: Kitara – Suuri ensyklopedia (ISBN 978-952-220-255-0)
Murano

Murano
Katumaisemaa Muranossa.
| --- | --- |
Sijainti:  Venetsia Venetsian metropolikaupunki Veneto Italia
Vesialue:  Venetsian laguuni
Merialue:  Adrianmeri
Korkein kohta:  4 m
Pinta-ala:  1,17 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  4 485
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Murano on saari Venetsiassa, Italiassa.  Se on kuuluisa Muranon lasista ja sen ympärille muodostuneesta vuosisatoja vanhasta lasiteollisuudesta. Saarelle on hyvät yhteydet Piazza San Marcolta, josta saarelle kulkee vaporettoja (vesibusseja) ja vesitakseja. Saarella on 1100-luvulta lähtien ollut tuomiokirkko.
Lasia on valmistettu Venetsiassa 900-luvulta lähtien. Avouunit olivat kuitenkin suuri tulipaloriski, joten lasitehtaat siirrettiin 1200-luvun lopulla dogen määräyksestä Muranon saarelle, jonne kerääntyneet lasinpuhaltajat varjelivat tarkoin ammattisalaisuuksiaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Murano Wikimedia Commonsissa
Muotisana

Muotisana on kielenkäytössä yleistynyt sana, jota äkkiä kaikki tuntuvat käyttävät eikä ilman tulla toimeen.
Muotisanoja on arvosteltu siitä, että ne latistavat tyyliä, ja niiden liika toistuminen vie huomiota itse asiasta. Yleensä ne myös myös mutkistavat ilmaisua, tekevät siitä  epätäsmällistä ja sopivat huonosti tarkoitukseensa. Usein muotisanat syrjäyttävät selkeämmän ja havainnollisemman tavan ilmaista jokin asia. Muotisanat ja -ilmaisut eivät sinällään ole epäkelpoja, mutta niiden alkuperäinen, käyttöyhteyteensä hyvin sopiva merkitys saattaa hämärtyä.
Toisinaan ilmaus saattaa tulla muotiin yhden vaikutusvaltaisen henkilön käytettyä sitä. Esimerkiksi presidentti Urho Kekkosen kotimurteeseen kuuluva termi "jämäkkä" oli aikansa muotisana. Muotisana saattaa syntyä myös silloin, kun tiettyyn erikoisalaan kuuluvan termin merkitys laajenee. Tällainen muotisana on ollut  "yhtälö".
Esimerkkejä muotisanoista

pääsääntöisesti
taso (esim. vuositasolla)
taholla
toimesta
-ystävällinen (esim. käyttäjäystävällinen
valmius
haaste, haastava
buumi
missio
visio
tahtotila
jalkauttaa
suorite
viitekartta
painopiste
osallistua
strateginen
abauttiarallaa
elikkäs
feidata
stalkata
suvakki
matu
Muromalaiset

| Muromalaiset |
| --- | --- |
 Venäjän muinaisten kansojen asuma-alueet. Muromalaisten alue on merkitty vihreällä.
Väkiluku:  Sukupuutto
Kielet:  Muroma†
Sukulaiskansat:  Marit Mordvalaiset Merjalaiset† Meštšeralaiset† Suomalais-permiläiset kansat
Muromalaisten heimoon kuuluneen naisen korut 800–900-luvulta.
Muromat eli muromalaiset (ven. мурома, muroma) on suomalais-ugrilaista muroman kieltä puhunut kansa, joka asui Oka-joen varrella Keski-Venäjällä. Muromat mainitaan Nestorin kronikassa ruseille veroa maksavana kansana. Heidän pääkaupunkinaan kerrotaan olleen Murom. Elinkeinoinaan heillä oli maanviljely, metsästys ja myös kaupankäynti. Useat tutkijat, kuten M. A. Castrén, ovat pitäneet muromia mordvalaisille läheisenä kansana. Muromilaiset maksoivat veroa venäläisille ruhtinaille ja naapurimaan merjalaisten tavoin sulautuivat itäslaavilaisiin 1000–1100-luvuilla, kun heidän alueensa liitettiin Kiovan Venäjään.
Asuinseutu Okan ja Volgan yhtymäkohdassa kartan oikeassa ylänurkassa.
Kielen suomalais-ugrilaisuutta pidetään todennäköisenä. Kiinteään kyläasutukseen perustunut kulttuuri oli vallalla 900–900-luvulla ja asuinpaikka oli Okan ja Volgan yhtymäkohdassa.
Juhani Multia

| Juhani Multia (Niskavuori taistelee -elokuvassa sukunimi on Mattila) |
| --- | --- |
 Juhani Mattila Tauno Palon näyttelemänä elokuvassa Niskavuori taistelee (1957).
Luoja(t):  Hella Wuolijoki
Näyttelijä(t):  Tauno Palo Tapani Perttu
Ensi- esiintyminen:  Entäs nyt, Niskavuori?
Viimeinen esiintyminen:  Entäs nyt, Niskavuori?
Henkilötiedot
Status:  suurtilan isännän vanhin poika (avioton), ministeri
Ammatti:  pehtoori, poliitikko
Sukupuoli:  mies
Kotipaikka:  Häme, Helsinki
Asuinpaikka:  Häme, Helsinki
Luonteenpiirteet:  maailmanparantaja, asiallinen, realisti
Suhteet
Vanhemmat:  Juhani Niskavuori, Malviina Multia
Sisarukset:  Fredrik, Kaarle, Matti, Aarne, Saima, Anna-Liisa
Isovanhemmat:  Juse-muori (äidinäiti)
Tädit ja sedät:  Heta, Antti, Kustaava, Sauna-Maija
Sisarusten lapset:  useita, mm. Aarnen kuusi lasta
Serkut:  Jaakko, Aliina, Kerttu (Hetan lapset)
Muut sukulaiset:  kälyt Martta Niskavuori, Ilona Ahlgren
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Juhani Multia on kuvitteellinen henkilö Hella Wuolijoen kirjoittamassa Niskavuori-näytelmäsarjassa. Hän on miespääosa sarjan viimeisessä näytelmässä, 1940-luvulle ajoittuvassa teoksessa Entäs nyt, Niskavuori?. Wuolijoki toi oman pasifistisen maailmankatsomuksensa esiin Juhani Multian kautta.
Kuvitteellinen henkilöhistoria

Juhani Multian äiti on Niskavuoren meijeristi Malviina Multia ja isä Niskavuoren isäntä Juhani Niskavuori. Juhani muuttaa jo varhain äitinsä mukana Helsinkiin ja kasvaa isättä. Malviina pyrkii kouluttamaan hänet mahdollisimman hyvin vähistä varoistaan huolimatta ja lähettää jopa Mustialan maatalousoppilaitokseen. Niskavuorelaisista juuristaan Juhani saa tietää vasta toisen maailmansodan loppuvuosina, kun hän tulee Niskavuorelle hakemaan apua. Hän on aseistakieltäytyjä ja viranomaiset ovat hänen kannoillaan. Niskavuorelta Juhani saa pehtoorin paikan. Leskeksi jääneen Ilonan ja Juhanin välille syntyy rakkaussuhde.
Ennen pitkää Juhanin on lähdettävä Niskavuorelta. Noin vuoden kuluttua, rauhan tultua, hän palaa Niskavuorelle ”kello kuusi rauhan jälkeen”, kuten hän lupasi Ilonalle. Maan alta päästyään Juhanista on tullut ministeri. Kun Loviisan lapset ovat kokoontuneet Niskavuorelle, Loviisa paljastaa Juhanin olevan näiden velipuoli.
Esikuva

Hahmon innoittajana oli kommunistipoliitikko Yrjö Leino, joka työskenteli juuri ennen talvisotaa syksyllä 1939 ja sen jälkeen vuonna 1940 tilanhoitajana Wuolijoen omistamalla Marlebäckin tilalla Iitissä. Jatkosodan jälkeen Leinosta tuli Suomen sisäministeri.
Tulkitsijoita

Edvin Laineen Niskavuori taistelee -elokuva pohjautuu Entäs nyt, Niskavuori? -näytelmään. Laine on antanut toisenlaisen selityksen sille, miksi Juhani pakenee viranomaisia. Lisäksi Juhanin sukunimi on muutettu Mattilaksi. Laineen elokuvassa Juhania näyttelee Tauno Palo, joka näytteli myös Juhanin isää ja velipuolta Aarnea. Vuoden 1987 televisionäytelmässä Entäs nyt, Niskavuori? Juhania näyttelee Tapani Perttu. Kyseinen näytelmä on uskollinen Wuolijoen alkuperäistekstille ja siinä Juhanin sukunimi on Multia.
Murha.info

Murha.info on rikosaiheinen nettiportaali, joka tunnetaan sen sisältämästä Suomen suosituimmasta rikosaiheisesta keskustelupalstasta. Palstalla keskustellaan sekä vanhoista että uusista ja ajankohtaisista rikostapauksista. Murha.info domain-nimi rekisteröitiin 16. maaliskuuta 2007. Marraskuussa 2009 eräät Murha.infon keskustelijat perustivat siitä erillisen Hejac-rikospalstan, mihin johti ainakin turhautuminen Murha.infossa esiintyneeseen riitelyyn.
Keskusrikospoliisin rikoskomisario kertoi vuonna 2012 Murha.infoa seurattavan poliisissa tarkasti, sillä joissain tapauksissa tietyistä viesteistä saattaisi olla rikostutkinnan kannalta hyötyä. Esimerkiksi syksyllä 2009 Murha.infoon kirjoitetut viestit saivat poliisin epäilemään Anneli Auerin kirjoittaneen ne. Kirjoittajan henkilötiedot selvitettiin. Auer kiisti kirjoittaneensa viestit, ja viestit kirjoittanut nimimerkki jatkoikin keskustelua palstalla Auerin tultua pidätetyksi.
Vuonna 2023 Kansalliskirjasto lisäsi ylläpitämäänsä Suomalaiseen verkkoarkistoon keskustelupalstoja, joiden joukossa olivat muiden muassa Murha.info, Ranneliike ja Hommaforum. Taustalla oli huoli keskustelupalstakulttuurin hiipumisesta sosiaalisen median palveluiden suosion myötä. Similarwebin mukaan Murha.info-sivustolla oli kaksi miljoonaa kävijää kesäkuussa 2024. Tuolloin se oli maailmanlaajuisesti 25011. käydyin sivusto ja Suomen 103. käydyin sivusto.
Yle Areenan sarja Murharyhmä – tosielämän Sherlockit käsittelee selvittämättömiä henkirikoksia 1980–1990-luvuilta Murha.infon jäsenten tutkimina.
Kritiikki

Murha.info on kohdannut kritiikkiä suuresta väärän tiedon ja juoruilun määrästä. Helsingin Sanomien mukaan osa palstan rikoksia koskevasta keskustelusta on rasistista ja naisvihamielistä.
Alexa Internetin perusteella Murha.info oli 2010-luvun jälkipuoliskolla Suomen Uutisten ohella se nettisivusto, jonka kävijäkunnassa oli eniten päällekkäisyyttä MV-lehden kävijäkunnan kanssa.
Muotikuva

Voimakkaasti tyylitelty muotikuva vihreästä leningistä.
Muotikuva on piirretty tai maalattu esitys vaatteesta ihmisen päällä. Toisin kuin tasokuva selvennä muotikuva ei ole tekninen esitys, ja se voi olla hyvin tyylitelty. Muotikuvan tehtävä on antaa yleiskuva vaatteen tärkeimmistä piirteistä ja välittää suunnittelijan haluamaa tunnelmaa.
Sanoma- ja aikakauslehdet julkaisivat muotiuutuuksien kuvia 1960-luvulle asti piirroksina, kunnes valokuvan käyttö yleistyi ensin Pariisin haute couture -kokoelmien esittelyssä. Suomalaisia muotipiirrosten tekijöitä olivat Mirjami Marttila, Rakel Kuusisaari, Kyllikki Raustila ja Carita Roden. Lehtipiirtäjinä aloittivat uransa myös toimittajat Rauni Palonen ja Marjatta Soras sekä vaatesuunnittelijat Vuokko Nurmesniemi, Maj Kuhlefelt ja Marja Suna.
Kirjallisuutta

Döllel, Hannes & Eberle, Hannelore: Muoti : Piirtäminen, väri ja tyyli. WSOY 2003. ISBN 9510277304.
Muodin käsiala : Kolme suomalaista piirtäjää (Kyllikki Raustila, Rauni Palonen ja Kaija Rosma). Helmi, 2005. ISBN 9515560470.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Muotikuva Wikimedia Commonsissa
Murmanskin rautatieasema

| Murmanskin rautatieasema, вокзал Мурманск |
| --- | --- |
 Murmanskin rautatieasema
Perustiedot
Sijainti:  68°58′18.7″N, 033°04′12.6″E
Osoite:  Привокзальная ул. 14/ улица Коминтерна 11/2, Мурманск (Privokzalnaja ulitsa 14/ Ulitsa Kominterna 11/2, Murmansk) 
Kunta:  Murmansk
Valtio:  Venäjä
Etäisyydet:  (Kesken, etäisyydet noin) Nikel 196 km, Belomorsk 665 km, Petroskoi 1044 km, Pietari 1438 km; Tšudovo (Kirovin asema) 1426 km, Tver 1798 km, Moskova 1965 km; Dno 1665 km, Nevel-2 1885 km, Orša 2072 km, Minsk 2284 km, Kiova 2685 km
Avattu:  1916
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  Lokakuun rautatiet/ Venäjän rautatiet 
Kaukoliikenne:  (Pääteasemia:) Kostamus, Petroskoi, Moskova, Pietari, Pihkova, ...
Lähijunat:  Nikel
Asemarakennus
Lipunmyynti:  kyllä, ma-pe 8-18, la 8-17, tauko päivittäin 14-15
Murmanskin rautatieasema (ven. вокзал Мурманск) on Venäjän Murmanskin alueen Murmanskissa sijaitseva Venäjän rautateiden tärkeä rautatieasema.
Asema on Murmanskin radan henkilöliikenteen pääteasema ja sijaitsee Murmanskin sataman vieressä, vain 400 metrin etäisyydellä Jäämerestä. Asemalle on säännöllinen junayhteys lukuisista kaupungeista, muun muassa Pietarin Laatokan rautatieasemalta ja Moskovan Leningradin asemalta.
Hallinnollisesti Murmanskin rautatieasema kuuluu Venäjän rautateiden luoteisen tytäryhtiön, Lokakuun rautateiden vastuualueeseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Murmanskin liikenne Wikimedia Commonsissa
Venäjän rautateiden matkustajaliikenteen sivut, sis. aikatauluhaku (venäjäksi) (rzd.ru)
Расписание поездов по станции Мурманск. Отправление. - Murmanskin aseman kaukojunien aikatauluja (venäjäksi) (rasp.yandex.ru)
Расписание электричек по станции Мурманск - Murmanskin aseman lähijunien aikatauluja (venäjäksi) (rasp.yandex.ru)
Aikatauluhaku Murmanskin asemalle (kaukojunat) (englanniksi) (poezda.net)
Lokakuun rautateiden rataverkon jpg-kartta väliasemineen (venäjäksi)
Rautatiekarttaa Murmanskin radan pohjoisoista parovoz.com. Arkistoitu 27.4.2013. Viitattu 27.9.2011. (englanniksi), (venäjäksi) (parovoz.com)
Mundaneum

Mundaneum-museon sisätiloja.
Mundaneum on Belgian Monsissa sijaitseva museo, joka on perustettu kunnioittamaan aiempaa Mundaneumia, 1900-luvun alkupuolella rakennettua suurta analogista tietovarantoa – Internetin edeltäjää.
Alkuperäinen Mundaneum

1800-luvun lopulla kirjastotieteilijä Paul Otlet ja juristi Henri La Fontaine suunnittelivat kokoavansa kortiston maailman kaikesta julkaistusta tiedosta. He onnistuivatkin keräämään siitä suuren osan. Tietonsa he tallensivat pahvisille 3 x 5 tuuman arkistokorteille. Korteista kertyi lopulta yli 16:n miljoonan kortin tietokanta.
Otlet ja LaFontaine suostuttelivat Belgian hallitusta hankkeensa tueksi. He ehdottivat, että rakennettaisiin "tiedon kaupunki", joka edistäisi hallituksen pyrkimyksiä päästä Kansainliiton isäntämaaksi, ja näin he saivat projektilleen tilat.
Otlet palkkasi lisää henkilökuntaa ja pystytti maksullisen tutkimuspalvelun, johon kuka tahansa maailmassa saattoi kirjeen tai lennättimen välityksellä lähettää kyselyn mistä tahansa aiheesta – siis ikään kuin analogisen hakukoneen. Kyselyjä tuli yli 1 500 vuodessa.
Mutta kun Mundaneum kasvoi, se alkoi tukehtua paperinsa määrään. Otlet oli suunnitellut, että ammattimaiset arkistotyöntekijät olisivat analysoineet ja luetteloineet jokaisen tiedon sirpaleen, mutta heillä oli vaikeuksia pysyä suuren tehtävänsä tasalla. Niinpä Otlet alkoi kehitellä uusia teknologioita, joilla informaatioähkyä voisi hallita. Hän kehitteli ajatusta pyörien avulla toimivasta härvelistä, jonka avulla asiakirjoja voisi siirrellä työpöydän pinnalla. Viimein hän ymmärsi, että lopullinen ratkaisu olisi luopua paperista kokonaan.
Otlet pohdiskeli sähköistä tiedontallennusta ja kirjoitti lopulta kirjan "Monde" (1934), jossa kuvaili ideansa: Mekaaniset, kollektiiviset aivot sisältäisivät kaiken maailman tiedon, ja se olisi saatavilla maailmanlaajuisen tiedonsiirtoverkon välityksellä.
Tietoverkon kautta ihmiset voisivat etsiä ja selata miljoonia toisiinsa liittyviä asiakirjoja, kuvia, ääni- ja videotiedostoja. Verkkoon yhdistettyjen tietokoneiden – tai kuten Otlet niitä nimitti: "sähköteleskooppien" – avulla ihmiset lähettäisivät toisilleen viestejä, jakaisivat tiedostoja ja kokoontuisivat yhteen sosiaalisiin verkostoihin. Otletin mukaan näin kuka tahansa voisi nojatuolistaan käsin tutkiskella koko luomakuntaa.
Otlet'n ajatus asiakirjoja yhdistävästä hyperlinkistä oli aikanaan käsitteellinen läpimurto. Se ennakoi nykypäivän World Wide Webiä. Otlet'n hyperlinkki oli vieläpä kehittyneempi kuin nykyiset: hänen versiossaan linkki sisälsi merkityksiä, jotka kertoivat esimerkiksi siitä, oliko linkin kohde käsitellyn asiakirjan puolella vai sitä vastaan.
Otlet kuvitteli verkostonsa toteutettavan oman analogisen aikakautensa menetelmillä, kuten arkistokorteilla ja lennätinkoneilla. Sitä onkin sanottu "hypertekstin steampunk-versioksi".
Mutta samoihin aikoihin Belgia hävisi kilpailun Kansainliiton päämajasta ja hallitus menetti kiinnostuksensa Otlet'n projektia kohtaan. Mundaneum joutui muuttamaan pienempiin tiloihin ja se suljettiin yleisöltä. Pieni joukko työskenteli vielä projektin parissa, mutta vuonna 1940 natsit marssivat Belgiaan ja raivasivat itselleen tilaa tuhoamalla tuhansia Mundaneumin arkistolaatikoita. Otlet kuoli murheen murtamana vuonna 1944.
Nykyään

Otlet'n kuoleman jälkeen Mundaneumin jäänteet varastoitiin Brysselin vapaan yliopiston tiloihin, josta ne löydettiin vuonna 1968. Sen jälkeen kiinnostus Otlet'n työhön virisi uudelleen niin, että Monsiin perustettiin Mundaneum-museo vuonna 1998.
Uusi Mundaneum sisältää Otlet'n vanhoja arkistolaatikoita kortteineen, sähköisten teleskooppien luonnoksia sekä varaston täydeltä alkuperäisen Mundaneumin kirjoja, valokuvia, sanomalehtiartikkeleita ja muita tallenteita, joista vasta kymmenesosa on luetteloitu.
Google lyöttäytyi yhteen museon kanssa vuonna 2012, jolloin myös arkiston digitoinnista oli puhetta.