stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vergiliuksen hauta

Vergiliuksen hauta, Joseph Wrightin maalaus vuodelta 1782 - Derbyn kaupunginmuseo
Vergiliuksen hauta on Napolin lähellä sijaitseva antiikin Rooman aikainen kolumbaario eli uurnaholvi, johon runoilija Vergilius on perimätiedon mukaan haudattu. Donatuksen kirjoittaman elämäkerran mukaan Vergilius oli toivonut tulevansa haudatuksi Napoliin, missä hän vietti pitkiä aikoja elämästään. Uurnaholvi on neliön muotoinen huone, jossa on tynnyriholvikatto. Sisäseinissä on paikka kymmenelle uurnalle. 1500-luvun vierailijoiden kuvausten mukaan kammiossa on ollut marmorinen koroke, jolla seisoi yhdeksän pienen marmoripilarin tukema tuhkauurna. Se on nyttemmin kadonnut, ja sen kohtalosta on erilaisia tarinoita. Nykyisin uurnaholvissa on pienehkö ja melko uusi mutta silti huonokuntoinen kolmijalkainen uhrijalusta, jonka tyyppisiä on aikoinaan omistettu Apollolle. 1900-luvun alussa tehtyjen tutkimusten mukaan kammio on ollut ulkopuolelta päällystetty travertiinilla, ja siellä on ollut alkujaan vain neljä uurnan paikkaa.
Vergilius kuoli Brundusiumissa mutta toivoi että hänen ruumiinsa tuotaisiin Napoliin. Nykyisin ei pidetä varmana, että Vergilius on haudattu juuri tänne, mutta ainakin hän asui lähiseudulla ja hauta on samalta ajalta. Samaan puistoon on haudattu 1800-luvun romanttinen runoilija Giacomo Leopardi. Ensimmäisellä vuosisadalla elänyt varakas runoilija Silius Italicus kunnioitti Vergiliusta suuresti, ja huomatessaan haudan olevan huonossa kunnossa, hän osti sen, kunnosti ja kunnioitti runoilijan muistoa järjestämällä sinne pyhiinvaelluksia. Hautapaikasta tuli suosittu käyntikohde vuosisatojen ajaksi; siellä kävivät niin Francesco Petrarca kuin Giovanni Boccacciokin. Ovensuussa sanotaan kasvaneen alusta asti laakeripuun. Petrarca istutti 1300-luvulla sinne uuden puun, joka kasvoi vielä runoilija Jacopo Sannazaron (1458–1530) käydessä paikalla. Ihailijat repivät puusta oksia, yksi vietiin Fredrik II Suurelle, mutta 1800-luvulla puu kuihtui liian innokkaaseen matkamuistojen keräilyyn.
Hautakammion alapuolella on yksi sisäänkäynti Crypta Neapolitana -nimiseen 700 metriä pitkään tunneliin, joka on osa Augustuksen rakennuttamaa maanalaista verkostoa, joka yhdistää Napolin Pozzuoliin.
1400-luvulla tunnelin sisäänkäynnin pohjaa kaivettiin alemmaksi. Muutostöiden jälkeen kammio on 11 metriä katutason yläpuolella. Nykyisin paikkaa ympäröi puisto, jonka rakennustöiden yhteydessä vanha polku suljettiin, kammiolle rakennettiin portaat ja kasvillisuutta raivattiin.
Hautaa esittävät maalaukset

Monet romantiikan ajan taiteilijat maalasivat Vergiliuksen hautaa esittäviä tauluja. Ranskalaisen Jean-François Robertin työ on New Yorkin Metropolitan Museum of Artissa.
Vergiliuksen hauta on myös englantilaisen taidemaalari Joseph Wrightin töissä toistuva aihe. Wright kävi paikalla vuonna 1774 ja maalasi aiheesta seitsemän taulua vuosina 1778-1785. Useimmissa hautakammio on esitetty yön valaistuksessa. Maalauksissa näkyy, miten kammio on osaksi raunioitunut, ja kasvillisuus on ylikasvanutta. Pimeyden ja epävarmuuden kuvaamisessa on nähty yhteyksiä sekä antiikin Roomaan että maalauksen tekoaikana ajankohtaiseen valistusaikaan.
Joseph Wright, Silius Italicus Vergiliuksen haudalla, 1779
Joseph Wright, Vergiliuksen hauta, aurinko paistaa pilvien raosta, 1785
William Pars, Posillipon luola, 1781
Wright lähetti yhden maalauksista lahjaksi runoilija William Hayleylle, joka vastalahjaksi kirjoitti ylistävän runon Oodi Joseph Wrightlle Detbystä.
Vergílio Ferreira

| Vergílio Ferreira |
| --- | --- |
 Vergílio Ferreiran karikatyyri Lissabonin lentoaseman metroasemalla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1916 Melo, Portugali
Kuollut: 1996 (79–80 vuotta) Sintra, Portugali
Kansalaisuus:  Portugali
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: portugali
Tuotannon kieli: portugali
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Vergílio Ferreira (1916 Melo, Portugali – 1996 Sintra, Portugali) oli portugalilainen kirjailija. Hän kuului alkuun neorealistiseen suuntaukseen mutta kokeili sittemmin uusia ilmaisukeinoja. Hän omaksui vaikutteita ranskalaisesta eksistentialismista, mikä näkyi teoksissa Mudança (1949) ja Manhã Submersa (1954), joilla hän irtautui neorealismista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vergílio Ferreira Wikimedia Commonsissa
Valkjärvi (Kouvola, Tirva)

| Valkjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola (Valkeala)
Koordinaatit:  60°57′48″N, 26°59′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Harjunjoen–Lappalanjärven alue (14.18)
Laskuoja:  oja Veitjärveen 
Järvinumero:  14.184.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  85,3 m  
Pituus:  1,3 km  
Leveys:  1 km  
Rantaviiva:  4,33222 km  
Pinta-ala:  57,0291 ha  
Tilavuus:  0,00194161 km³ 
Keskisyvyys:  3,4 m  
Suurin syvyys:  8,71 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkjärvi 
Valkjärvi  on Kymenlaaksossa Valkealassa, Tirvalla sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 57 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 1,9 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0019 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,4 metriä ja suurin syvyys on 8,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Pasinjoen–Hangasjärven valuma-alueeseen (14.184) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 85,3 metriä mpy.
Vandaalien kuningaskunta

Vandaalien kuningaskunnan alue vuonna 526.
Vandaalien kuningaskunta oli valtio, joka sijaitsi Pohjois-Afrikassa vuosina 435–534. Euroopasta tulleet vandaalit perustivat sen Länsi-Rooman valtakunnalta valloittamalleen alueelle ja saavuttivat vuonna 439 itsenäisyyden Roomaan nähden. Kuningaskunta käsitti aluksi nykyisen Pohjois-Tunisian ja Koillis-Algerian, mutta siihen liitettiin hieman myöhemmin myös Sardinia, Korsika ja Sisilia.
Historia

Vandaalit olivat kansainvaellusten aikana siirtyneet 400-luvun alussa hunnien tieltä Keski-Euroopasta länteen ja asettuneet vuonna 409 Iberian niemimaalle yhdessä alaanien kanssa. Vuonna 429 vandaalien kuningas Geiserik johdatti kansansa Gibraltarinsalmen yli Afrikkaan, mahdollisesti roomalaisen maaherran Bonifatiuksen kutsumana. Vandaalit marssivat Mauretanian ja Numidian läpi Africa proconsulariksen provinssiin, kukistivat Bonifatiuksen armeijan ja piirittivät vuosina 430–431 Hippo Regiuksen kaupunkia, joka lopulta kukistui. Vandaalit valtasivat koko maakunnan Karthagoa ja eräitä muita vahvasti linnoitettuja kaupunkeja lukuun ottamatta.
Kun Länsi- ja Itä-Rooman joukot eivät onnistuneet karkottamaan vandaaleja, Länsi-Roomaa tosiasiassa johtanut sotapäällikkö Aëtius sopi vuonna 435 Geiserikin kanssa, että Rooman keisari Valentinianus III tunnusti Mauretanian ja osan Numidiasta kuuluvan vandaaleille ja vastavuoroisesti vandaalit sitoutuivat Länsi-Rooman liittolaisiksi eli federaateiksi. Vuonna 439 vandaalit kuitenkin valloittivat myös Karthagon, josta Geiserik teki kuningaskunnan pääkaupungin. Pääosa kaupungin roomalaisista asukkaista karkotettiin tai tapettiin. Karthagon symbolisen merkityksen vuoksi Geiserik ja hänen seuraajansa pitivät tätä kuningaskunnan varsinaisena perustamisajankohtana. Vuonna 442 Länsi-Rooma joutui tunnustamaan Vandaalien kuningaskunnan suvereeniksi valtioksi. Länsi-Rooma menetti näin vilja-aittansa ja yhden vauraimmista maakunnistaan. Alueelle asettuneiden vandaalien määrä lienee ollut vain murto-osa Pohjois-Afrikan maakuntien asukasluvusta, mutta vandaalit muodostivat alueen hallitsevan eliitin ja maanomistajaluokan.
Laivastonsa avulla vandaalit hallitsivat suurta osaa läntisestä Välimerestä ja valloittivat Korsikan, Sardinian ja Sisilian saaret. Vuonna 455 he ryöstivät Rooman Geiserikin johdolla. Länsi-Rooman yritykset valloittaa takaisin menettämänsä alue torjuttiin, kuten myös Basiliskoksen ja Heraklioksen komentama Itä-Rooman hyökkäys vuonna 467. Itä-Rooma solmi muodollisen rauhan vandaalien kanssa vuonna 476.
Vandaalien kuningaskunta vei viljaa ja muita elintarvikkeita Roomaan, ja Karthago pysyi vauraana kaupunkina myös vandaalivallan aikana. Kuningaskunnan hallinto perustui osin aiempiin roomalaisiin hallintorakenteisiin, ja vandaalit omaksuivat monia roomalaisten käytäntöjä ja tapoja. Vandaalien kuningaskunta alkoi heiketä kuninkaaksi vuonna 477 tulleen Geiserikin pojan Hunerikin valtakaudella. Vandaalit olivat areolaisia kristittyjä, ja Hunerik ja hänen seuraajansa Gundamund vainosivat nikealaisia kristittyjä. Kuningas Hilderikin aikana 520-luvulla vandaalit lähentyivät Itä-Roomaa, mutta kehitys katkesi, kun Hilderik syrjätettiin 530. Itä-Rooma valloitti Vandaalien kuningaskunnan vuosina 533–534 käydyssä vandaalisodassa. Belisariuksen johtama mahtava laivasto teki maihinnousun ja löi vandaalit Trikamaronin taistelussa. Kuningas Gelimer joutui antautumaan ja hänet vietiin vankina Konstantinopoliin. Suurin osa vandaaleista surmattiin tai otettiin orjiksi.
Hallitsijat

Geiserik 435–477
Hunerik 477–484
Gundamund 484–496
Trasamund 496–523
Hilderik 523–530
Gelimer 530–534
Vancouverin sinfoniaorkesteri

Vancouverin sinfoniaorkesteri (engl. Vancouver Symphony Orchestra) on Vancouverissa, Kanadassa vuonna 1919 perustettu sinfoniaorkesteri.
Musiikilliset johtajat

Irwin Hoffman (1952-1963)
Meredith Davies (1964-1970)
Kazuyoshi Akiyama (1972-1985)
Sergiu Comissiona (1991-2000)
Bramwell Tovey (nykyinen)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Valtatie (Oulu)

| Valtatie |
| --- | --- |

Maa:  Suomi
Tieluokka:  katu
Tienpitäjä:  Oulun kaupunki
Pituus:  1,8 km
Alkupiste:  Hartaantie
Päätepiste:  Tulliväylä (Miljoonamonttu) (1,8 km)
Päällyste:  asfaltti
Kaistaluku:  2
Valtatie on itä-länsi-suuntainen katu Oulussa Tuiran kaupunginosassa. Kadun pituus on 1,8 kilometriä, ja se yhdistää toisiinsa Itä- ja Länsi-Tuiran.
Tulliväylän ja Hartaantien välinen osuus on nykyisin käytössä pääasiassa katuosuutena sekä tärkeänä joukkoliikenneväylänä: kadun länsipään ja Merikoskenkadun välistä osuutta käyttävät Oulusta pohjoiseen kulkevat seutulinjat sekä Rajakylän ja Pateniemen alueen paikallisliikenne, ja Merikoskenkadun ja itäpään välistä osuutta käyttää itään suuntautuva seutu- ja paikallisliikenne. Valtatien kanssa risteävällä Merikoskenkadulla on merkittävä joukkoliikenteen solmukohta.
Kadulle on asetettu muita kuin linja-autoja koskeva läpiajokielto.
Historia

Vuoden 1940 asemakaavassa Valtatie oli katuosuus, joka alkoi Tuiran Keskusaukealta ja päättyi rautatien varteen lähelle Rautasiltaa Itä-Tuirassa, josta se jatkui rautatien kanssa ristettyään Kuusamontienä kohti itäkoilliseen Kiiminkiä. Tuolloin nykyisen Valtatien länsiosuus oli nimeltään Toppilantie. Yhdessä ne muodostivat Tuiran itä-länsisuuntaisen läpikulkuväylän, joka yhdisti Kemiin johtavan valtatien (nykyinen Koskelantie) Kuusamontiehen.
Vuoden 1961 kaupunkikartassa Toppilantie on nimetty myös Valtatieksi, ja kadun länsipää on merkitty kaupunginvarikon luokse Koskitien risteykseen. Tämän jälkeen tien itäpääksi muuttui Tulliväylän risteys uuden Kuusamontien liittymän eli ns. Miljoonamontun rakentamisen myötä, ja suora yhteys Valtatieltä Kuusamontielle poistui.
Valtatie lyheni länsipäästään hieman rautatien varteen Tuiran kaupunginosan pohjoislaidalle rakennetun Kiertotien (myöh. Bertel Jungin tie) rakentamiseen liittyvien liikennejärjestelyjen myötä 1990-luvun lopulla, jolloin sen länsipää siirtyi Hartaantien risteykseen, loppuosan muuttuessa pihakaduksi ja kevyen liikenteen väyläksi. Kiertotien rakentaminen myös poisti Valtatien merkityksen läpikulkuväylänä ja sille asetettiin muita kuin linja-autoja koskeva läpiajokielto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valtatie (Oulu) Wikimedia Commonsissa
Oulun liikenne ja logistiikka
| --- | --- |
Liikenne:   Oulun liikenne  Oulun seudun liikenne  Potnapekka 
Liikennekeskukset:   Kivisydän  Oritkarin yhdistettyjen kuljetusten terminaali  Oulun lentoasema  Oulun asemakeskus  Oulun rautatieasema  Oulun satama  Pikkaralan rautatieasema  Toppilan rautatieasema  Tuiran rautatieasema 
Oulu kautta kulkevat tiet:   Valtatie 4  Valtatie 20  Valtatie 22  Seututie 815  Seututie 816  Seututie 834  Seututie 836  Seututie 847  Seututie 849  Yhdystie 8300  E8  E75 
Oulun kautta kulkevat rautatiet:   Pohjanmaan rata  Oulu–Tornio-rata  Oulu–Kontiomäki-rata 
Katuja:   Aleksanterinkatu  Isokatu  Kauppurienkatu  Kirkkokatu  Pakkahuoneenkatu  Rantakatu  Rautatienkatu  Saaristonkatu  Torikatu  Uusikatu  Yliopistokatu 
Sillat:   Erkkolan silta  Kiskopolun silta  Joutsensilta  Möljän silta  Rautasilta  Sangin silta  Tuiran sillat 
Muut kaupungin sisäiset tiet:   Hetekyläntie  Joloksentie  Merikoskenkatu  Raitotie  Poikkimaantie  Seututie 833  Seututie 848  Valtatie
Vaour

| Vaour |
| --- | --- |
 Entinen Temppeliherrain ritarikunnan talo
 vaakuna
 Vaour
 Koordinaatit: 44°04′23″N, 1°48′09″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Occitanie
Departementti:  Tarn
Arrondissementti:  Albi
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14,1 km²
Väkiluku (2016):  334 
 – Väestötiheys:  23 as./km²
Kunnan numero:  81309
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vaour on kunta Ranskan eteläosassa Tarnin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 28 kilometriä Albin kaupungista luoteeseen.
Kunnan nähtävyyksiä on Temppeliherrain ritarikunnan talo Commanderie de Vaour 1100-luvulta. Temppeliherrain ritarikunta hävitettiin 1300-luvun alussa, ja talo siirtyi Johanniittain ritarikunnan hallintaan. Ranskan vallankumouksen jälkeen talo autioitui, ja 1900-luvun alussa se romahti. Vain holvattu tallirakennus säilyi ehjänä.
Toinen nähtävyys on Tarnin departementin tunnetuin dolmen, Dolmen de Peyralade. Se on listattu Ranskan historiallisten monumenttien luetteloon.
Temppeliherrain ritarikunnan talon tallit
Dolmen de Peyralade
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vaour Wikimedia Commonsissa
Uskonnonpastori

| ”Uskonnonpastori” Timo Rautiainen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Sarvivuori
 Julkaistu: 8. marraskuuta 2006
 Tekijä(t): Timo Rautiainen (säv. ja san.) Jarkko Martikainen (san.)
 Tuottaja(t): Jarkko Martikainen
 Tyylilaji: heavy metal, hard rock
 Kesto: 04.25
 Levy-yhtiö: King Foo
Listasijoitukset
  Suomen virallinen singlelista: 13.
Timo Rautiaisen muut singlet
| ”Sinulle” 2006 | ”Uskonnonpastori” 2006 | ”Outolintu” 2007 |
Uskonnonpastori on Timo Rautiaisen kappale ja maxi-single albumilta Sarvivuori. Single debytoi Suomen virallisen singlelistan sijalla 13, ja se pysyi listalla yhteensä 3 viikkoa.
Kappaleet 2-4 äänitetty livenä vuoden 2006 Ankkarockissa. Singlen kansikuvan on toteuttanut Jarkko Martikainen.
Kappaleet

Uskonnonpastori – 4.25 (säv. Timo Rautiainen, san. Jarkko Martikainen & Timo Rautiainen, sov. Timo Rautiainen)
Intro – 1.43 (säv. Peter Engberg, sov. Peter Engberg)
Meille niin rakas – 5.11 (säv. Timo Rautiainen, san. Timo Rautiainen, sov. Timo Rautiainen)
Tulkaa kotiin – 4.46 (säv. Perttu Hietanen & Taisto Wesslin, san. Eino Leino, sov. Timo Rautiainen)
Aiheesta muualla

”Uskonnonpastori” discogs.com -sivustolla
Suomi Meloo

Melojia Suomi Meloo -melontatapahtumassa vuonna 2004 Koukkusaaren edustalla aamuvarhaisella, taustalla Kaunissaari.
Suomi Meloo on Suomessa vuosittain järjestettävä melontatapahtuma. Ensimmäinen tapahtuma järjestettiin vuonna 1985. Tapahtuman idean isä oli Jouko Isometsä (vuodesta 2012 Jouko Kivimetsä). Hän sai ajatuksen 1982 joulukuussa ja alkoi selvittämään, voidaanko useita alueellisia melontareittejä yhdistää pitkiksi kokonaisuuksi. Lahtelainen Arvo Korkkinen lähti testaamaan Isometsän esittämää Iisalmi - Kotka -reittiä kesällä 1984 ja totesi sen mahdolliseksi vaihtopaikkoineen. Isometsä pyysi Suomi Meloo ry:n ja Suomen Kanoottiliiton yhdessä järjestämään tapahtuman ja keräsi ensimmäiset sponsorit tapahtumalle. Pääsponsorit olivat alussa Seura-lehti ja Osuuspankki. Tapahtuman käynnistyttyä monet joukkueet ovat olleet mukana toistuvasti vuodesta toiseen. Pisimpään mukana ollut johtomeloja, joka vastaa osuuksilla reitistä, on ollut Erkki Lappi. Hän on ollut mukana alusta asti.
Suomi Meloo -kanoottiviestin järjestää Suomi Meloo ry, jonka muodostavat Suomen Kanoottiliitto ry ja Suomen Latu ry.
Tapahtuma on järjestetty vuodesta 1985 alkaen. Tapahtumasta on Jorma Honkalan toimittama Suomi Meloo kanoottiviestin 15-vuotis- juhlakirja 1985-2000. 30. juhlamelonnan pääjuhla pidetään Savonlinnassa 10.6.2014. Vuoden 2014 melonnan suojelijana toimii tasavallan presidentti Sauli Niinistö.
Suomi Meloo kanoottiviestit 1985-2019

1.  Suomi Meloo -viesti 14.-20.6.1985, Iisalmi - Kotka 700 km
2.  Suomi Meloo -viesti 13.-19.6.1986, Iisalmi - Kotka 644 km
3.  Suomi Meloo -viesti 12.-18.6.1987, Kesälahti - Kangasala 639 km
4.  Suomi Meloo -viesti 11.-17.6.1988, Iisalmi - Kotka 654 km
5.  Suomi Meloo -viesti 10.-17.6.1989, Lappeenranta - Pori 627 km
6.  Suomi Meloo -viesti 9.-15.6.1990, Pielavesi-Lahti, 533 km
7.  Suomi Meloo -viesti 8.-15.6.1991,Iisalmi-Ruotsinpyhtää 678 km
8.  Suomi Meloo -viesti 6.-12.6.1992, Lappeenranta-Pori 570 km
9.  Suomi Meloo -viesti 12.-19.6.1993, Ilomantsi - Jyväskylä 640 km
10. Suomi Meloo -viesti 11.-18.6.1994, Iisalmi - Kotka 658 km
11. Suomi Meloo -viesti 10.-17.6.1995, Pielavesi - Lahti 627 km
12. Suomi Meloo -viesti 8.-15.6.1996, Ähtäri - Tammisaari 617 km
13. Suomi Meloo -viesti 7.-13.6.1997, Ilomantsi - Imatra 535 km
14. Suomi Meloo -viesti 6.-13.6.1998, Kiuruvesi - Kouvola 655 km
15. Suomi Meloo -viesti 12.-19.6.1999, Saarijärvi - Korpilahti 603 km
16. Suomi Meloo -viesti 10.-17.6.2000, Mikkeli - Helsinki 588 km
17. Suomi Meloo -viesti 9.-16.6.2001 Nilsiän Tahkovuori - Kolovesi - Imatran Kylpylä 617 km
18. Suomi Meloo -viesti 8.-15.6.2002, Hämeenlinna - Kokkola 621 km
19. Suomi Meloo -viesti 7.-14.6.2003, Pieksämäki - Heinola 612 km
20. Suomi Meloo -viesti 12.-19.6.2004, Iisalmi-Kotka 640 km
21. Suomi Meloo -viesti 11.-18.6.2005 Lohja - Rauma
22. Suomi Meloo -viesti 10.-16.6.2006 Ilomantsi-Joensuu 538 km
23. Suomi Meloo -viesti 9.-15.6.2007 Kuhmo - Oulu 508 km
24. Suomi Meloo -viesti 7.-13.6.2008 Pieksämäki-Lahti 536 km
25. Suomi Meloo -viesti 6.-13.6.2009 Iisalmi-Kotka 642 km
26. Suomi Meloo -viesti 12.-18.6.2010 Hämeenlinna (Lammi)- Pori 542 km
27. Suomi Meloo -viesti 11.-17.6.2011 Turku-Espoo 536 km
28. Suomi Meloo -viesti 9.-15.6.2012, Petäjävesi - Laukaa 508 km
29. Suomi Meloo -viesti  9.-14.6.2013, Kemihaara - Tornio 450 km
30. Suomi Meloo- viesti  7.-14.6. Joensuu-Heinola 608 km
31. Suomi Meloo -viesti 6.-12.6.2015 Lappeenranta- Viipuri-Viromäki-Helsinki 429 km
32. Suomi Meloo -viesti 11.-17.6.2016 Keuruu-Padasjoki 619 km
33. Suomi Meloo -viesti 11.-17.6.2017 Kuusamo-Ii 520 km
34. Suomi Meloo -viesti 9.-15.6.2018 Kuopio - Imatra 508 km
35. Suomi Meloo -viesti 8.-14.6.2019 Kihniö-Salo
Joukkueet

Viestin eri osuudet on jaettava joukkueen jäsenten kesken kunnon, taidon ja kokemuksenmukaan. Joukkueessa on oltava vähintään viisi henkilöä. Suositeltava määrä on 6-12 melojaa, jotta myös riittävälle levolle jää aikaa. Sama meloja saa meloa korkeintaan kaksi osuutta peräkkäin, jonka jälkeen on pidettävä lepovuoro.
Kanootit

Jokainen joukkue ja yleisömeloja meloo omalla kanootillaan, joka voi olla yksikkö tai kaksikko tai avokanootti. Kajakkikaksikko on yleisin Suomi Meloo kanoottimalli, sillä se antaa pelivaraa joukkueelle, kunhan melojia on riittävästi. Kukin joukkue ratkaisee itse melooko yksiköllä vai kaksikolla. Yleisöosuuksilla voi olla vesillä useampi kanootti/ joukkue.
Aiheesta muualla

Tapahtuman kotisivut
Sodom

| Sodom |
| --- | --- |

 Sodom Bangkokissa vuonna 2007.
Tiedot
Toiminnassa:  1981–
Tyylilaji:  thrash metal, black metal, death metal, speed metal
Kotipaikka:   Gelsenkirchen, Saksa
Laulukieli:  englanti ja saksa
Jäsenet:  Tom Angelripper, basso, laulu    Markus "Makka" Freiwald, rummut   Bernemann, kitara  
Entiset jäsenet:  ks. Entiset jäsenet  
Levy-yhtiö:  Steamhammer   BMG   SPV   Drakkar  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Sodom on saksalainen vuonna 1981 perustettu thrash metal -yhtye. Yhtyeellä on ollut pitkän uransa aikana monia eri kokoonpanoja, mutta nykyinen kokoonpano on säilynyt vuodesta 1997 asti. Sodom on ensimmäinen thrash metal -yhtye, jonka albumi on päässyt myyntilistoille.
Sodom on englantia ja tarkoittaa Sodomaa. Sodomin alkupään tuotanto eroaa muusta thrashista olemalla enemmän black metal -vaikutteista sekä brutaalimpaa, ja yhtyettä pidetäänkin yhtenä black metalin edelläkävijöistä muun muassa Bathoryn ohella. Sodomin promolause sen alkuaikoina olikin "rankempi kuin Venom, nopeampi kuin Metallica ja brutaalimpi kuin Slayer".
Tom Angelripper esiintyy vuonna 2016.
Sodom on nimennyt joka albumin kyseisen albumin parhaan kappaleen mukaan, vuoden 2006 Sodom-albumilla tehtiin kuitenkin poikkeus, kun albumilta ei löytynyt ylivoimaisesti parasta kappaletta (virallisen Tuska-liitteen mukaan), kun taas haastattelun mukaan yhtye juhlistaa nykyisen kokoonpanon kymmenvuotispäivää ilman "salaista viestiä".
Sodomin laulajalla Tom Angelripperillä on myös sooloura ja hän on julkaissut kahdeksan albumia. Angelripper on myös monesti todennut, että Sodom kykenisi julkaisemaan uuden studioalbumin joka vuosi, mutta levy-yhtiö ja muut tekijät tulevat vastaan siinä asiassa.
Historia > Perustaminen (1981–1986)

Alussa yhtye otti vaikutteita yhtyeiltä kuten Motörhead ja Venom. He julkaisivat kaksi demoa (Witching Metal ja Victims of Death), jotka johtivat levytyssopimukseen Steamhammerilla. Levytyssopimuksen syy oli itse asiassa se, että Steamhammerin edustajan (Manfred Schuetz) mielestä Sodom oli niin huono että hänen oli tehtävä heidän kanssaan levy. Nykyään Sodomin kummatkin demot ovat keräilyharvinaisuuksia, tosin ne saa käsiinsä epävirallisina bootleg-versioina muun muassa The Sins of Sodom -albumilla. Aggressor lähti yhtyeestä ennen In the Sign of Evil -EP:n (1984) julkaisua ja hänet korvattiin Grave Violatorilla, mutta hänkään ei kauan ollut yhtyeessä. Debyyttialbumilla, Obsessed by Cruelty (1986), hänet korvattiin Destructorilla. Kuitenkin kyseisen albumin jälkeen Destructor liittyi Kreatoriin. Nämä levyt saivat monet luulemaan Sodomin jäseniä saatananpalvojiksi ynnä muun pahuuden harjoittajiksi.
Vuoden 1986 Sodomin lyhyen tauon aikana yhtyeen rumpali Chris Witchhunter matkusti Ruotsiin harjoittelemaan Bathoryn kanssa tulevaa kiertuetta. Kiertueella olisi ollut myös Destruction sekä Celtic Frost, mutta kiertue ei koskaan toteutunut ja Witchhunter palasi Saksaan.