stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saksa
Kulttuuri > Media

Saksassa ilmestyy päivittäin 350 sanomalehteä, joista kymmenen leviää koko maahan. Niistä suurin on Bild, jonka levikki on 3,2 miljoonaa maan kaikkien lehtien yhteenlasketusta 25 miljoonasta. Suurimpia aikakaus- ja sanomalehtiä ovat Bild, Focus, Frankfurter Allgemeine Zeitung, Frankfurter Rundschau, Handelsblatt, Der Spiegel, Stern, Süddeutsche Zeitung, Der Tagesspiegel, Die Welt ja Die Zeit.
Suurimpia julkisia televisioyhtiöitä ovat ARD ja ZDF, yksityisiä RTL, N24 ja n-tv. Yksityiset Sat1 ja ProSieben muodostavat yhteisen konsernin.lähde?
Kulttuuri > Urheilu

Urheilulla on merkittävä asema saksalaisten elämässä. Urheiluseuroissa on 27 miljoonaa jäsentä ja lisäksi 12 miljoonaa harrastaa liikuntaa omatoimisesti.lähde?
Jalkapallo on Saksassa suosittu urheilumuoto. Rekisteröityjä pelaajia on jalkapalloliiton seuroissa 6,3 miljoonaa. Bundesliiga on maailman toiseksi suurin urheilun ammattilaisliiga. Tunnettuja saksalaisia jalkapalloilijoita ovat mm. Franz Beckenbauer, Gerd Müller, Mesut Özil, Jürgen Klinsmann, Miroslav Klose, Lothar Matthäus, Marco Reus, Philipp Lahm, Bastian Schweinsteiger, Mario Götze, Oliver Kahn, Michael Ballack ja Manuel Neuer. Saksa on voittanut jalkapallon arvokisaturnauksissa MM- ja EM-kisoissa useita mestaruuksia ja mitaleita. Saksa on voittanut jalkapallon maailmanmestaruuden 1954, 1974, 1990 ja 2014 sekä jalkapallon Euroopan mestaruuden 1972, 1980 ja 1996.
Autourheilussa saksalaiset ovat menestyneet hyvin Formula 1 -luokassa, jossa Michael Schumacher on voittanut ennätykselliset seitsemän maailmanmestaruutta. Saksalaisia Formula 1 -kuljettajia on ollut yli viisikymmentä. Muita suosittuja urheilulajeja ovat käsipallo, lentopallo, koripallo, ja tennis.lähde? Maan käsipallomaajoukkue on voittanut sekä maailmanmestaruuden että olympiakultaa. Saksan koripallomaajoukkue on saavuttanut Euroopan-mestaruuden sekä MM-kilpailuiden kolmannen sijan. Myös jääkiekko on suosittu laji. Saksan jääkiekkomaajoukkue on parhaimmillaan yltänyt hopealle niin olympialaisissa kuin MM-kisoissa. Deutsche Eishockey Liga on maan ylimmän sarjatason ammattilaisliiga.
Olympialaisiin Saksa on osallistunut alusta eli vuodesta 1896 alkaen. Nykyisin sillä on kesäkisoissa tyypillisesti noin 450, talvikisoissa noin 150 urheilijan joukkue. Eniten mitaleita on saanut uimari Franziska van Almsick.lähde? Saksa on myös isännöinyt olympialaisia kahdesti, Berliinissä 1936 ja Münchenissä 1972.
Kulttuuri > Muu kulttuuri

Saksalainen keittiö kattaa joukon paikallisia ja alueellisia erikoisuuksia, mutta myös koko saksankieliselle alueelle tyypillisiä yhteisiä piirteitä on. Leipä on sekä aamiaisen että illallisen perusta: aamulla syödään usein sämpylöitä, iltapalaksi leipää, makkaraa, leikkeleitä, juustoa ja kenties salaattia tai muuta vihanneslisuketta. Päivän lämmin pääateria on edelleen lounas, vaikka työelämä on muuttamassa monien ruokailurytmiä. Yleisin liha on sikaa, mutta myös makkaraa syödään paljon. Peruna on ollut tärkeä osa saksalaista ruokavaliota 1600-luvulta asti.
Saksan kieli on noin sadalla miljoonalla puhujallaan Euroopan unionin yleisin äidinkieli vastaten noin 18 prosenttia väestöstä. Saksa on englannin jälkeen toiseksi yleisin vieras kieli, noin 14 prosentin EU:n väestöstä osatessa sitä. Saksa oli ennen lingua franca Keski-, Itä- ja Pohjois-Euroopassa sekä pitkään tärkeä kieli myös tiedemaailmassa. Saksa on virallinen pääkieli Saksassa, Itävallassa ja Liechtensteinissa sekä virastokieli Belgian Liègessa, Luxemburgissa, Tanskassa, Sveitsissä ja Italian Etelä-Tirolissa.
Unescon Maailmanperintö­luettelossa on Saksasta yli kolmekymmentä kohdetta. Suurin osa niistä on kulttuurikohteita.
Kulttuuri > Nimi

Suomen kielen sana Saksa on peräisin pohjoissaksalaisesta saksien heimosta, joka keskiajalla tunnettiin Itämeren alueella paremmin kuin muut saksalaiset ryhmät. Saksit ja suomalaiset kävivät 1200-luvulta lähtien kauppaa Itämeren alueen ja Pohjois-Saksan hansaliiton piirissä. Saksalaiset hansaliiton kauppiaat esittäytyivät suomalaisille nimellä Sachsen – tämän vuoksi sanaa saksa käytettiin ennen suomen kielessä myös merkityksessä kauppamies.
Saksan omakielinen nimi Deutschland palautuu muinais­yläsaksalaiseen kansankieltä puhuviin viittaavaan sanaan diutisc. Saksan latinalainen nimi Germania (johon muun muassa englannin Germany pohjautuu) palautuu antiikin germaaneihin. Vastaavasti ranskassa ja espanjassa käytetyt nimet (Allemagne, Alemania) perustuvat alemanneihin. Slaavilaisten kielten ja unkarin nimitykset (немец, nemec, nimet yms.) ovat alkuaan merkinneet mykkää tai kielitaidotonta eli vieraan kielen puhujaa.
Kirjallisuutta

Aittokoski, Heikki: Lihavan kotkan maa. Reportaasi Berliinin tasavallasta.  Helsinki:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23743-4
Herbert, Ulrich: Geschichte Deutschlands im 20. Jahrhundert.  München:  C. H. Beck, 2014.  ISBN 978-3-406-66051-1
Räsänen, Matti ja Tuomi-Nikula, Outi: Saksanmaalla: kansanelämää keskiajalta nykypäivään.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2000.  ISBN 951-746-142-9
Koivumäen kartano

Koivumäen kartanon päärakennus Kuopion Hiltulanlahdessa.
Koivumäen kartano on vanha maatila Kuopion keskustan eteläpuolella Hiltulanlahden kaupunginosassa. Sen jugendtyyliseen päärakennuksen on suunnitellut Waldemar Aspelin.
Koivumäen eli Henriksnäsin tilan historia alkaa vuodesta 1792. Se oli alkujaan lampuotitila, joka kehittyi nopeasti 1800-luvun alkupuolella asessori Gustaf Saloniuksen omistuksessa. Kauppaneuvos Gustaf Ranin osti tilan pakkohuutokaupasta 1869. Samalla Ranin osti Alapihan, Lassilan ja hieman myöhemmin Kuhasen tilat. Alapihan Lapinmäen torpassa hän alkoi pitää yksityistä kyläkoulua vuonna 1876. Osan maista Ranin lahjoitti Pohjois-Savon kansanopiston sijaintipaikaksi, ja Maaningalta siirtynyt opisto aloitti Koivumäessä vuonna 1900. Talvisodan aikana kartanossa toimi 20. sotasairaala. Siellä hoidettiin sisätautipotilaita sekä  tulirokko- ja ihotautipotilaita. Sairaansijoja oli yhteensä 150. Kartano on edelleen suvun omistuksessa. Viidettä polvea edustava Kirsti Dunkel pitää kartanossa nyt kahvila-ravintolaa. Kartanon hevostalleilla ja ratsastuskentällä toimii ulkopuolisten yrittäjien ratsastustalli.
Nykyisen päärakennuksen rakennuttivat Raninin tytär Alma ja hänen miehensä Ernst Biese vuonna 1907. Päärakennuksen lisäksi tilalla on 1700-luvulta peräisin olevat aitat, väentupa, liiteri, navetta ja huvimaja. Hevostalli vaurioitui tulipalossa vuonna 2010.
Aiheesta muualla

Koivumäen Kartanon verkkosivut
Kauranne, Jouko: Oy Gust Ranin 150 vuotta, Jyväskylä 2009, s. 93–100.
James Remar

| James Remar |
| --- | --- |
 Remar Screen Actors Guild Awards -gaalassa tammikuussa 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi:  William James Remar
Syntynyt: 31. joulukuuta 1953 (ikä 71)  Boston, Massachusetts, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1978–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
William James Remar (s. 31. joulukuuta 1953 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt elokuvissa, televisiosarjoissa ja videopeleissä. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat olleet muun muassa elokuvissa Soturit (The Warriors), 48 tuntia (48 Hrs.) ja Cotton Club sekä televisiosarjoissa Sinkkuelämää, Aloha Havaiji, Jericho ja Dexter.
Filmografia > Ääninäyttely videopeleissä

| Vuosi | Videopeli | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2005 | The Warriors | Ajax |
| 2010 | Batman: The Brave and the Bold - The Videogame | Harvey Dent / Kaksinaama |
| 2011 | Killzone 3 | kapteeni Jason Narville |
| 2014 |  Destiny | pesänjakaja Hideo |
| 2017 | Destiny 2 | pesänjakaja Hideo |
| 2022 | Destiny 2: The Witch Queen | pesänjakaja Hideo |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James Remar Wikimedia Commonsissa
James Remar Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef 
↑  Ikonen, Niko: Uuteen Dexter-sarjaan saadaan vanhaa kaartia mukaan – mukaan lähti myös sarjan tähti Episodi. 1.1.2025. Viitattu 2.1.2025.
Markus Teijula

| Markus Teijula> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Markus Aleksander Teijula
Syntynyt: 30. tammikuuta 1998 (ikä 27) Naantali, Suomi
Yleisurheilija
Pituus:  182 cm
Laji:  keskimatkojen juoksu, pikajuoksu
Seura:  Turun Urheiluliitto
Valmentaja:  Toni Huppunen
 Tietolaatikko päivitetty 2. tammikuuta 2024 
Markus Aleksander Teijula (s. 30. tammikuuta 1998 Naantali) on suomalainen juoksija. Hän kilpailee keskimatkojen juoksussa ja pikajuoksussa. Teijula edustaa Turun Urheiluliittoa, ja häntä valmentaa Toni Huppunen. Vuoteen 2023 asti hän edusti Naantalin Löylyä.
Kalevan kisoissa 2015 Teijula saavutti SM-pronssia 800 metrillä. Hän oli Kalevan kisojen nuorin miesten kestävyysjuoksumitalisti 40 vuoteen. Vuoden 2016 Kalevan kisoissa hän uusi pronssinsa. Sisäratojen SM-kisoissa 2016 Teijula saavutti 400 metrillä pronssia. Hallikaudella 2017 Teijula voitti aikuisten sisäratojen Suomen mestaruuden sekä 400 että 800 metrillä. Vuoden 2018 kisoissa hän sai pronssia 800 metrillä. Jyväskylän Kalevan kisoissa 2018 Teijula voitti Suomen-mestaruuden sekä 400 metrillä että 800 metrillä. Vuoden 2019 sisäratojen SM-kisoissa hän voitti kultaa 800 metrillä ja pronssia 400 metrillä. Kalevan kisoissa 2019 hän voitti kultaa 800 metrillä. Kalevan kisoissa 2021 hän sai samalla matkalla pronssia. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 400 metrin viestissä hopeaa 2019, 4 × 800 metrin viestissä kultaa 2018 ja hopeaa 2019 sekä 4 000 metrin viestissä pronssia 2024.
Teijula karsiutui 800 metrin välierissä Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 ja saman matkan alkuerissä Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Aikuisten maaotteluissa hän on kilpaillut vuodesta 2016 lähtien ja sijoittunut parhaimmillaan 800 metrillä toiseksi Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2018 ja hallimaaottelussa 2019.
Teijulan hallissa 400 metrillä juoksema 48,80 oli sisäratojen 19-vuotiaiden Suomen ennätys vuoteen 2025 saakka. Harvinaisemmalla matkalla, 600 metriä, Teijulalla on 19- ja 22-vuotiaiden Suomen ennätys 1.17,74.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 11,12 | Turku | 27. heinäkuuta 2016 |  |
| 200 m | 22,30 | Naantali | 23. elokuuta 2016 |  |
| 400 m | 47,63 | Lappeenranta | 5. elokuuta 2016 |  |
| 600 m | 1.17,74 | Paimio | 31. heinäkuuta 2017 | SE19, SE22 |
| 800 m | 1.48,10 | Lappeenranta | 23. elokuuta 2018 |  |
| 1 500 m | 4.00,84 | Helsinki | 18. elokuuta 2022 |  |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m | 7,13 | Turku | 15. tammikuuta 2017 |  |
| 200 m | 23,83 | Turku | 29. tammikuuta 2023 |  |
| 400 m | 48,80 | Turku | 25. helmikuuta 2017 | SE19 |
| 800 m | 1.50,27 | Bærum | 10. helmikuuta 2019 |  |
Lähde
Stella (yhtye)

| Stella |
| --- | --- |
 Stella Ilosaarirockissa 2008
Tiedot
Toiminnassa:  2002–2013
Tyylilaji:  poprock
Kotipaikka:  Joensuu
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Marja Tahvanainen, laulu   Heikki Marttila, kitara, taustalaulu   Janne Sivonen, kitara, koskettimet   Tuomas Tahvanainen, basso   Matti Virkkunen, rummut  
Levy-yhtiö:  Sony Music 2003–2004   Elements Music 2005–2010   Universal Music 2010–2013  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marja Tahvanainen Ilosaarirockissa 2008.
Stella oli joensuulainen viisijäseninen yhtye. Yhtye perustettiin vuonna 2002. Se solmi levytyssopimuksen 13. huhtikuuta 2003 silloisen Sony Musicin kanssa. Ensialbuminsa jälkeen Stella siirtyi Elements Musicille.
Katri Ylander lauloi menestyksekkäästi Idolsin semifinaaleissa 2005 Stellan kappaleen "Piste"., minkä vuoksi kyseinen kappale julkaistiin uudestaan singlenä. Kappale nousi digitaalisten myyntilistojen kärkeen, ja puskaradio alkoi levittää tietoa toukokuussa 2004 ilmestyneestä Kuuntelija-albumista,lähde? joka nousi lopulta myös Suomen virallisen midprice-listan toiselle sijalle helmikuussa 2006.
Stellan toinen albumi Pelkääjän paikalla julkaistiin maaliskuussa 2006, ja se nousi heti ilmestyttyään albumilistan viidenneksi. Albumilta julkaistiin neljä singleä, joista etenkin ”Totuuden henki” ja ”Lumottu” soivat paljon radioissa. ”Totuuden henki” nousi myös singlelistan kymmenenneksi.
Yhtyeen kolmas levy Löytäjä saa pitää ilmestyi 24. huhtikuuta 2008. Levy nousi ilmestymisviikollaan Suomen virallisen listan toiselle sijalle. Albumin ensimmäinen single ”Korkokengät” nousi parhaimmillaan single- ja latauslistan 11:nneksi.
Stellan neljännen albumin Jokin on muuttumassa julkaisi toukokuussa 2011 yhtyeen uusi levy-yhtiö Universal Music.
Yhtye ilmoitti 14. helmikuuta 2013 lopettavansa toimintansa saman vuoden kesällä. Se julkaisi toukokuussa kokoelman Siinä kaikki, joka sisältää viisi uutta kappaletta. Viimeisen keikkansa se soitti 7. syyskuuta Joensuussa Kerubi-ravintolassa.
Yhtyeen laulaja Marja Tahvanainen kuoli 29. toukokuuta 2018 aivoverenvuotoon.
Jäsenet

Marja Tahvanainen (o.s. Kiiskilä) (6. marraskuuta 1979 – 29. toukokuuta 2018) – laulu
Heikki Marttila (3. lokakuuta 1977) – kitara, taustalaulu
Janne Sivonen (18. toukokuuta 1979) – kitara, koskettimet, taustalaulu
Tuomas Tahvanainen (21. marraskuuta 1978) – basso
Matti Virkkunen (12. huhtikuuta 1981) – rummut
Diskografia > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> FIN  | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Kuuntelija |  Julkaistu: 3. toukokuuta 2004  Levy-yhtiö: Sony Music  Formaatti: CD / Digitaalinen | 40 | 17 305 (Kultalevy) |
| Pelkääjän paikalla |  Julkaistu: 29. maaliskuuta 2006  Levy-yhtiö: Elements Music  Formaatti: CD / Digitaalinen | 5 | 22 314 (Kultalevy) |
| Löytäjä saa pitää |  Julkaistu: 23. huhtikuuta 2008  Levy-yhtiö: Elements Music  Formaatti: CD / Digitaalinen | 2 | 18 424 (Kultalevy) |
| Jokin on muuttumassa |  Julkaistu: 25. toukokuuta 2011  Levy-yhtiö: Universal Music  Formaatti: CD / Digitaalinen | 5 | – |
Diskografia > Kokoelmat

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> FIN | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Siinä kaikki |  Julkaistu: 24. toukokuuta 2013  Levy-yhtiö: Universal Music  Formaatti: 2CD / Digitaalinen | 10 | – |
Diskografia > Singlet

”Hiekka” (6. lokakuuta 2003)
”Aamun kuiskaus” (29. maaliskuuta 2004)
”Piste.” (2. elokuuta 2004)
”Kuuntelija” (2004)
”Totuuden henki” (1. maaliskuuta 2006)
”Puolet sinusta” (2006 - promo)
”Lumottu” (2006 - promo)
”Häävalssi” (2006 - promo)
”Korkokengät” (2008 - promo)
”Suden silmät” (2008 - promo)
”Löytäjä saa pitää” (2008 - promo)
”Säikyn aina kun puhelin soi” (2009 - promo)
”Kutsumattomat vieraat jääkää kotiin” (2011 - promo)
”Vaaran päällä” (2011)
”Tästä syksy vasta alkaa” (2011)
”On maailma meille avoinna” (2013)
”Joutava huoli” (2013)
Diskografia > Musiikkivideot

”Aamun kuiskaus” (2004)
”Puolet sinusta” (2006)
”Korkokengät” (2008)
”Kutsumattomat vieraat jääkää kotiin” (2011)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stella (yhtye) Wikimedia Commonsissa
Yhtyeen viralliset Facebook-sivut
Villasika

Villasika Tšekissä
Villasika (mangalitza) on Itävalta-Unkarin keisarikunnassa 1860-luvulla jalostettu alkuperäissikarotu. Villasika on aikuisena suurikokoinen (200–300 kg), kiharakarvainen, hyvin terve ja karaistunut rotu. Villasika on luonteeltaan lempeä ja rauhallinen.
Villasian turkki paksuuntuu talvisin, joten se pärjää Eurooppalaisen villisian tavoin ulkona myös pakkasella. Villasika tarvitsee kuitenkin tuulelta ja sateelta suojaavan sääsuojan sekä lämpöeristetyn makuukopin.
Villasika on teuraspainoinen vasta noin 2-vuotiaana, kun tehotuotantoon jalostetut sikarodut ovat täysikasvuisia jo kolmen kuukauden ikäisinä.
Villasika tulee toimeen risteytyssikaa huomattavasti vähemmällä ravintomäärällä. Se pärjää suureksi osaksi syömällä hyvänlaatuista laidunheinää.
Suomessa tuotetaan villasian lihaa muutamalla kymmenellä tilalla. Niitä elää myös  kotieläinpihoilla.
Emakon tiineys kestää 114–116 vuorokautta ja porsaita syntyy yleensä 6-14. Villasioilla on tavallisesti helpot synnytykset ja ne hoitavat hyvin jälkikasvunsa. Synnytyksen on tapahduttava talvella sisätiloissa, mutta jo parin viikon ikäisiä possuja voi alkaa ulkoiluttaa pieniä hetkiä kerrallaan. Villasiat kasvavat hitaammin kuin nykysiat. Sillä kestää ruokinnasta riippuen 12-15 kuukautta kasvaa saman kokoiseksi kuin tavallinen sika on puolivuotiaana.
Luonteeltaan villasika on lempeämpi ja rauhallisempi kuin tavallinen sika. Aktiivisimmillaan se on aamulla ja illalla.
Liha

Villasian liha on rasvaista, pehmeää, mehukasta ja aromikasta. Mangalitza kuuluu niihin kolmeen sikarotuun, jonka liha marmoroituu. Marmoroituminen edellyttää, että sian annetaan kasvaa isoksi. Myös maku paranee sian ikääntyessä.
Noin 30 prosenttia villasian painosta on rasvaa. Villasian liha sisältää hiukan enemmän tyydyttyneitä rasvahappoja ja hiukan vähemmän monityydyttymättömiä rasvahappoja kuin tehotuotantoon jalostettujen sikarotujen liha.
Valkoinen villasika rasvoittuu helpoiten ja erittäin harvinainen musta villasika tuottaa parhaiten lihaa. Lisäksi on olemassa punaisia villasikoja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Savela, Sanna: Villasika ei päästä hoitajaansa helpolla – "Ne oikein heittäytyvät kyljelleen odottamaan rapsutusta" Yle Uutiset. 9.10.2015. Viitattu 23.6.2020.
Ekman, Mirva: Vapaana laiduntavan villasian rasvainen liha on harvinainen jouluherkku – mustasaarelaistila teki villasioista itselleen pääelinkeinon Yle Uutiset. 22.12.2018. Viitattu 23.6.2020.
Johan Jacob Ahrenberg

| Johan Jacob Ahrenberg |
| --- | --- |
 Carl Larsson, Johan Jacob Ahrenberg.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. huhtikuuta 1847 Viipuri
Kuollut: 10. lokakuuta 1914 (67 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  arkkitehti, taidemaalari, kirjailija
Vanhemmat:  Carl Wilhelm Ahrenberg (1807-1880) ja Mathilda Maria Bäck (k. 1901)
Puoliso:  Fredrika Widolfa Carolina von Engeström (1876)
Johan Jacob (Jac) Ahrenberg  (30. huhtikuuta 1847 Viipuri – 10. lokakuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, taidemaalari, taidekriitikko ja kirjailija.
Ahrenbergin isä Carl Wilhelm Ahrenberg (1807–1880) oli Viipurin lukion rehtori ja Viipurin kouluolojen kehittäjä. ja äiti Mathilda Maria Bäck (1823–1901). Hänen puolisonsa oli vuodesta 1876 Fredrika Widolfa Carolina von Engeström (1845–1914). Perheeseen syntyi kaksi poikaa ja kolme tytärtä.
Arkkitehti

Käytyään Viipurin Alkeisoppikoulun Ahrenberg tuli ylioppilaaksi 1866 ja valmistui arkkitehdiksi Tukholman taideakatemiasta 1875. Hän teki opintomatkoja useisiin Euroopan maihin, Pohjois-Afrikkaan ja Vähään-Aasiaan.
Ahrenberg oli arkkitehtuurissa konservatiivi ja kannatti Carl Ludvig Engelin klassismia ja siihen perustuvaa uusrenessanssia. Hän oli vanhan koulun tyyliarkkitehti, joka vaikka ajoikin arkkitehtuuriin suomalaista tyyliä, suhtautui epäluuloisesti 1900-luvun alussa tapahtuneen suuren tyylinuudistuksen saavutuksiin ja arvosteli ankarasti nuorten arkkitehtien uutta kansallisromanttista tyyliä. Ahrenberg toimi vuodesta 1877 Yleisten rakennusten ylihallituksen ylimääräisenä arkkitehtina, 1884 kolmantena arkkitehtina, 1885 toisena arkkitehtina, 1886 ensimmäisenä arkkitehtina sekä välillä lääninarkkitehtina Oulussa 1884–1885 ja Viipurissa 1885–1886. Yliarkkitehdiksi hänet nimitettiin vuonna 1910. Hän edusti valtionhallinnossa vakaata klassista akateemista perinnettä.
Ahrenberg suunnitteli 1800-luvun loppupuolella muun muassa Turun ja Kajaanin linnojen restauroinnin, mutta suunnitelmat jäivät vain luonnoksiksi eikä niitä toteutettu.
Arkkitehti > Suunnittelutöitä

Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa 
 opiskelleita suomalaisia
Johan Jacob Ahrenberg, Anton Wilhelm Arppe, Charles Bassi, Johan Zacharias Blackstadius, Edla Blommér, Erik Cainberg*, Theodor Decker, Robert Wilhelm Ekman*, Erik Enroth, Gustaf Wilhelm Finnberg, Johan Erik Hedberg, Johan Gustav Hedman, Gustaf Erik Hedman, Theodor Höijer, Karl Emanuel Jansson, Johan Knutson, Unto Koistinen, Helmi Kuusi, Aleksander Lauréus*, Johan Erik Lindh, Frans Wilhelm Lüchow, Erik Johan Löfgren, Karl Peter Mazér, Hjalmar Munsterhjelm, Martti Mäki, Victorine Nordenswan, Johan Oldenburg, Antero Olin, Erik Palmstedt, Jacob Rijf, Mathilda Rotkirch, Carl Axel Setterberg, Carl Eneas Sjöstrand, Frans Sjöström, Anita Snellman, Erland Stenberg, Johan Henrik Strömer, Emanuel Thelning, Isak Wacklin, Ferdinand von Wright, Magnus von Wright, Wilhelm von Wright 
 * agré
Kolmikerroksinen palatsi Freesen kadulle, Viipuri – 1883
Konsuli E. Wolffin talo, Viipuri – 1884
Kauppatorin apteekkitalo (julkisivu) – 1884
Kolmikerroksiset kivitalot Vahtitorninkadulle, Viipuri – 1884, 1885
Oulun lääninhallituksen päärakennus – yhdessä Ludvig Isak Lindqvistin kanssa – 1887–1890
Arkkipiispantalo, Turku – yhdessä Sebastian Gripenbergin ja Ludvig Isak Lindqvistin kanssa – 1887
Langinkosken keisarillinen kalastusmaja (sisustus), Kotka – yhdessä Sebastian Gripenbergin kanssa – 1889
Lappeenrannan rakuunarykmentin kasarmialue – yhdessä Sebastian Gripenbergin kanssa – 1889–1893
Tampereen reaalilyseo – 1890
Suomalainen klassillinen lyseo, Viipuri – 1890
Maaherran palatsi, Viipuri – 1891
Hangon kirkko – 1892
Lääninsairaalan lisärakennus, Viipuri – 1893
Käkisalmen ortodoksinen Kaikkien pyhien kirkko – 1894
Viipurin suomalainen reaalilyseo vuoteen 1923, myöhemmin kaksoislyseo, vuosina 1936-39 Viipurin toinen tyttökoulu - 1896
Savonlinnasalin Wanha Kasino – 1896
Kajaanin kirkko – 1897, postimerkki 20 markkaa, 7. heinäkuuta 1951
Kristiinankaupungin uusi kirkko – 1897
Vaasan lyseon lukio – 1898
Haminan reserviupseerikoulu – 1898
Lääninhallituksen laajennus, Viipuri – 1901
Oulun tyttölyseo – nykyinen Myllytullin koulu – 1901
Heinolan seminaari – yhdessä Sebastian Gripenbergin kanssa – 1901
Sortavalan lyseo – 1901
Postitoimisto, nykyinen Rahamuseo, Helsinki – 1903
Pääministerin virka-asunnon Kesärannan muutostyöt ja sisustus – 1904
Kajaanin seminaarirakennukset – 1905
Helsingin normaalilyseo – 1905
Viipurin suomalainen tyttökoulu – 1906
Helsingin synagoga – 1906
Presidentinlinnan valtiosali ja pyöreä sali – 1907
Tampereen klassillinen lukio – 1907
Sortavalan tyttökoulu – 1911
Raahen keskuskoulu – 1912
Maanmittauskonttori, Vaasa – 1912
Viipurin postitalo – 1914
Arkkitehti > Valokuvia suunnittelutöistä

Oulun lääninhallitus, 1882.
Arkkipiispantalo, Turku,1887
Langinkosken keisarillinen kalastusmaja, 1889.
Tampereen reaalilyseo, 1890.
Hangon kirkko, 1892.
Viipurin toinen tyttökoulu, 1896.
Kajaanin kirkko, 1897.
Kajaanin kirkko, interiööri.
Savonlinnan Vanha kasino, 1896.
Helsingin synagoga, 1906.
Raahen keskuskoulu, 1912.
Entinen Maanmittauskonttori, Vaasa, 1912.
Muu julkinen toiminta

Jac. Ahrenberg toimi taideyhdistyksissä, luennoi taiteesta ja taideteollisuudesta ja oli ahkera kriitikko kirjoittaen kirjallisuus- ja kuvataidekritiikkiä lehtiin Helsingfors Dagblad, Nya Pressen, Hufvudstadsbladet, Finsk Tidskrift, Dagligt Allehanda ja Teknikern. Hän opetti piirustusta ja taidehistoriaa Polyteknillisessä opistossa. Hän toimi Suomen Taideteollisuusyhdistyksessä ja oli perustamassa Suomen Käsityön Ystäviä. Ahrenberg oli kerännyt kansankäsitöitä Itä-Suomesta ja julkaisi kokoamastaan aineistosta vuosina 1878–1882 kahdeksan vihkosta suomalaista ornamentiikkaa.
Ahrenberg toimi Arabian taiteellisena neuvonantajana ja suunnitteli sisustuksia, huonekaluja ja esineitä taideteollisuutta varten. Hän suunnitteli useita Suomen taideteollisuutta esitteleviä näyttelyitä Suomessa ja ulkomailla. Hän toimi  Suomen näyttelykomitean johtajana Pariisin maailmannäyttelyssä 1878 ja  vuoden 1882 Moskovan näyttelyssä hän oli Suomen osaston pääarkkitehtina.
Ahrenberg  tunnetaan myös rakennustaiteen historiasta ja teoriasta kirjoittaneena henkilönä. Tutkimustyöstä hänet palkittiin Pietarin taideakatemian hopeamitalilla vuonna 1885.
Kuvataiteilija

Jac. Ahrenberg debytoi vuonna 1876 sekä osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyyn 1894. Hänen teoksiaan oli esillä myös Pariisin salongeissa. Hänelle myönnettiin ensimmäinen palkinto dukaattikilpailussa 1877, kunniapalkinto Suomen Taideyhdistyksen näyttelyssä 1885.