stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vince Clarke
Depeche Mode

Ensimmäisen yhtyeensä, No Romance in China, Clarke perusti Basildonissa, Englannissa, vuonna 1976 koulutoverinsa Andrew Fletcherin kanssa. Yhtye jäi lyhytikäiseksi. Vuonna 1979 vuorossa oli kitaristi-kosketinsoittaja Martin Goren kanssa perustettu French Look. Andy Fletcher palasi mukaan vuonna 1980 ja yhtye sai uuden nimen Composition of Sound, jossa Clarke toimi laulajana, kunnes Dave Gahan liittyi mukaan ja yhtyeen nimeksi vaihtui Depeche Mode.
Uuden kokoonpanon myötä Clarke hylkäsi perinteiset, akustiset instrumentit ja keskittyi kokonaan syntetisaattoreihin, esikuvinaan uuden aallon yhtyeet kuten Human League, Orchestral Manoeuvres In The Dark (OMD)  sekä Tubeway Army.
Depeche Mode kiinnitettiin pian Daniel Millerin perustamalle Mute Records -yhtiölle ja Clarke kirjoitti kahta lukuun ottamatta kaikki debyyttialbumi Speak & Spellin (1981) kappaleet. Menestyksen mukanaan tuomat muutokset eivät kuitenkaan miellyttäneet Clarkea, ja hän päätti jättää Depeche Moden pian Speak & Spell -albumin julkaisun jälkeen. Hedelmällinen suhde Mute Recordsiin on kuitenkin säilynyt tähän päivään saakka.
Yazoo

Vuonna 1982 Clarke perusti Yazoon yhdessä laulaja Alison Moyet'n kanssa. Yhtyeen debyyttialbumi Upstairs at Eric's (1982) oli valtaisa menestys, mutta Moyet'n innostus alkoi pian hiipua ja vuonna 1983 julkaistu You and Me Both jäi Yazoon viimeiseksi julkaisuksi.
Yazoota seurasi kaksi yhden singlejulkaisun projektia: The Assembly yhdessä tuottaja Eric Radcliffen ja laulaja Feargal Sharkeyn kanssa (single Never Never), sekä Vince Clarke & Paul Quinn yhdessä laulaja Paul Quinnin kanssa (single One Day).
Erasure

Vuonna 1985 Clarke aloitti yhteistyön laulaja Andy Bellin kanssa. Näin syntyi Erasure, joka toimii edelleen aktiivisesti ja on vuoteen 2007 mennessä julkaissut yhteensä 18 albumia.
Clarke levyttää myös nimillä Family Fantastic, RadioActivators ja The Clarke & Ware Experiment, ja on mukana kolmiulotteisten äänimaisemien luomiseen erikoistuneen yhtiön, Illustrious Companyn, toiminnassa.
Diskografia > Albumit : Depeche Mode

Speak & Spell (1981)
Diskografia > Albumit : Yazoo

Upstairs at Eric's (1982)
You and Me Both (1983)
Only Yazoo (1999)
Diskografia > Albumit : The Clarke & Ware Experiment

Pretentious (1999)
Spectrum Pursuit Vehicle (1999)
Diskografia > Albumit : Erasure

Wonderland (1986)
The Circus (1987)
The Two Ring Circus (1987)
The Innocents (1988)
Wild! (1989)
Chorus (1991)
Pop! The First 20 Hits (1992)
I Say I Say I Say (1992)
Erasure (1995)
Cowboy (1997)
Loveboat ( 2000)
Other People's Songs ( 2003)
Hits! The Very Best Of Erasure (2003)
Nightbird (2005)
The Erasure Show (2005)
Union Street (2006)
Acoustic Live (2006)
Light At The End Of The World (2007)
Tomorrow's World (2011)
Snow Globe (2013)
The Violet Flame (2014)
World Be Gone (2017)
The Neon (2020)
Diskografia > EP:t : Erasure

Crackers International (1988)
Am I Right? (1991)
ABBA-esque (1992)
I Love Saturday (1994)
Rain : Plus (1997)
Moon & The Sky : Plus (2001)
Diskografia > Singlet : Depeche Mode

Albumilta Speak & Spell :
"Dreaming of Me" (1981)
"New Life" (1981)
"Just Can't Get Enough" (1981)
Diskografia > Singlet : Yazoo

"Situation (remix)" (1990)
Albumilta Upstairs at Eric's :
"Only You" (1982)
"Don't Go" (1982)
Albumilta You and Me Both :
"Situation" (1982)
"The Other Side of Love" (1982)
"Nobody's Diary" (1983)
Albumilta Only Yazoo :
"Only You (remix)" (1999)
"Don't Go (remix)" (1999)
"Situation (mixes)" (1999)
Diskografia > Singlet : The Assembly

"Never Never" (1983)
Diskografia > Singlet : Vince Clarke & Paul Quinn

"One Day" (1985)
Diskografia > Singlet : Erasure

Albumilta Wonderland :
"Who Needs Love Like That" (1985)
"Heavenly Action" (1985)
"Oh L'Amour" (1986)
Albumilta The Circus :
"Sometimes" (1987)
"It Doesn't Have To Be" (1987)
"Victim Of Love" (1987)
"The Circus" (1987)
Albumilta The Innocents :
"Ship Of Fools" (1988)
"Chains Of Love" (1988)
"A Little Respect" (1988)
EP:ltä Crackers International :
"Stop!" (1988)
Albumilta Wild! :
"Drama!" (1989)
"You Surround Me" (1989)
"Blue Savannah" (1990)
"Star" (1990)
Albumilta Chorus :
"Chorus" (1991)
"Love To Hate You" (1991)
"Am I Right?" (1991)
"Breath Of Life" (1992)
EP:ltä ABBA-esque :
"Take A Chance On Me" (1992)
Albumilta Pop! The First 20 Hits :
"Who Needs Love Like That (remix)" (1992)
Albumilta I Say I Say I Say :
"Always" (1994)
"Run To The Sun" (1994)
"I Love Saturday" (1994)
Albumilta Erasure :
"Stay With Me" (1995)
"Fingers & Thumbs (Cold Summer's Day)" (1995)
"Rock Me Gently" (1996)
Albumilta Cowboy :
"In My Arms" (1997)
"Don't Say Your Love Is Killing Me" (1997)
"Rain" (1997)
Albumilta Loveboat :
"Freedom" (2000)
"Moon & The Sky" (2001)
Albumilta Other People's Songs :
"Solsbury Hill" (2003)
"Make Me Smile (Come Up And See Me)" (2003)
"Oh L'Amour (remix)" (2003)
Albumilta Nightbird :
"Breathe" (2005)
"Don't Say You Love Me" (2005)
"Here I Go Impossible Again" (2005)
"All This Time Still Falling Out Of Love" (2005)
Albumilta Union Street :
"Boy" (2006)
Albumilta Light At The End Of The World :
"I Could Fall In Love With You" (2007)
"Sunday Girl" (2007)
Diskografia > VHS

Live At The Seaside (1987)
The Innocents (1989)
Wild! (1990)
ABBA-esque (1992)
Pop! The First 20 Hits (1992)
The Tank, The Swan & The Balloon (1993)
Erasure 1995-96 (1996)
The Tiny Tour (1998)
Diskografia > DVD

Solsbury Hill (2003)
Make Me Smile (Come Up And See Me) (2003)
Oh L'Amour (2003)
Sanctuary - The EIS Christmas Concert 2002 (2003)
Hits! The Videos ( 2003)
The Tank, The Swan & The Balloon (2004)
Great Hits Live - Live At Great Woods (2005)
The Erasure Show - Live In Cologne (2005)
Diskografia > Tuotantoja

Happy Mondays "Wrote For Luck" (1988) Remix
Betty Boo "24 Hours" (1990) Oratronic Mix
Fortran 5 "Heart On The Line" (1990) 7" Mix
Nitzer Ebb "Ascend" (1992) Anonymous Mix
Wolfgang Press "Angel" (1992) Remix
Betty Boo "I'm On My Way" (1993) Batman & Robin Mix
Time Frequency "Real Love '93" (1993) Vince Clarke Remix
Alison Moyet "Whispering" (1994) Remix
Sparks "When Do I Get To Sing My Way" (1994) Vince Clarke Remix
Egebamyasi "Remont" (1995) Remix
White Town "Wanted"(1997) Remix
Robert Marlow The Peter Pan Effect (1999) Albumituotanto
Family Fantastic  ...Nice! (2000) Albumituotanto
Simple Minds : "Homosapien" (2002) Remix
Diskografia > Sample CD:t

Lucky Bastard (1993)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vince Clarke Wikimedia Commonsissa
Mute Recordsin kotisivut
Illustrious Companyn kotisivut
Šugozero

Kazanin Jumalanäidin ikonin kirkko Šugozerossa.
Šugozero (ven. Шуго́зеро, vepsäksi Šugar’v) on maaseututaajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Tihvinän piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Srednejejärven etelärannalla 66 kilometriä Tihvinästä koilliseen. Taajamassa on 2400 ja kunnassa 3100 asukasta (vuonna 2010).
Taajama on saanut nimensä läheisestä Šugozerojärvestä. Lähistöllä on 1000-luvun kurgaanihautoja. Šugozeron pogosta mainitaan ensimmäisen kerran 1400-luvulla. Nykyinen taajama perustettiin entisen kartanon paikalle Kapšan piirin keskukseksi vuonna 1927. Se koostuu useista osista, joilla on omat nimensä. Piiri lakkautettiin vuonna 1936. 1970–1990-luvuilla rakennettiin kerrostaloalue. Šugozerossa on keskikoulu, ammattikoulu, lasten luomistyön keskus, vapaa-ajan keskus, kulttuuritalo, kirjasto, museo ja sairaala. 2000-luvun alussa rakennettiin ortodoksinen kirkko.
Šugozeron kunta sijaitsee Tihvinän piirin itäosassa. Sen pinta-ala on 979 neliökilometriä. Pohjoisessa ja idässä kunta rajoittuu Pašozeron kuntaan, etelässä Boksitogorskin piirin sekä lännessä ja pohjoisessa Gankovon kuntaan. Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu 35 kylää: Andronnikovo, Anhimovo, Bolšaja Paluja, Burmakino, Dorohnovo, Grigino, Ivanovskoje, Kilmuja, Kljušnikovo, Koškino, Kuzminka, Lepuja, Lizanovo, Makarjino, Maksovo, Malaja Paluja, Mišukovo, Moškovo, Nikulskoje, Njurevo, Oleškovo, Panšino, Pogorelets, Poretšje, Samara, Selištše, Seltso, Šuiga, Timošino, Tšudskoje, Tšuganovo, Uljanitsa, Ušakovo, Verhovje ja Zaretšje.
Aiheesta muualla

Šugozeron kunta Leningradin alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Šugozero Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Yli rajojen

| Yli rajojen> Beyond Borders |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Martin Campbell
Käsikirjoittaja:  Caspian Tredwell-Owen
Tuottaja:  Dan Halsted
Säveltäjä:  James Horner
Kuvaaja:  Philip Meheux
Leikkaaja:  Nicholas Beauman
Pääosat:   Angelina Jolie  Clive Owen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Camelot Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  2003
Kesto:  122 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Budjetti:  35 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yli rajojen (Beyond Borders) on vuonna 2003 valmistunut draamaelokuva. Elokuvan on ohjannut Martin Campbell. Pääosissa ovat Angelina Jolie ja Clive Owen.
Elokuvassa tuoreeseen avioliittoonsa pettynyt yhdysvaltalaisnainen ihastuu Lontoon seurapiirijuhlissa kriisialueelta toiselle sukkuloivaan komeaan mutta arroganttiin lääkäriin ja tuppautuu mukaan tämän avustusmatkalle tutustuakseen mieheen paremmin. Elokuva seuraa pariskuntaa ympäri maailmaa 15 vuoden ajan, 1980-luvun puolivälistä vuosituhannen vaihteen paikkeille.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Angelina Jolie  | … |  Sarah Jordan   |
|  Clive Owen  | … |  Nick Callahan   |
|  Teri Polo  | … |  Charlotte Jordan   |
|  Linus Roache  | … |  Henry Beauford   |
|  Noah Emmerich  | … |  Elliott Hauser   |
|  Yorick van Wageningen  | … |  Jan Steiger   |
Vastaanotto

Videohound's Golden Movie Retriever -oppaassa valitetaan ettei elokuva oikein inspiroi, paitsi Angelina Jolieta itseään, joka ryhtyi sittemmin YK:n pakolaisavun hyvän tahdon lähettilääksi ja adoptoi pojan Kambodžasta.
Keskisuomalaisessa kriitikko moitti, että elokuva yrittää paketoida yhteen politiikan, maailmanparantamisen ja romantiikan, mutta lopputulos jää laihaksi hyvistä aikeista huolimatta: ”Elokuva rakkaustarina ei oikein vakuuta, ja melodraama ontuu vieläkin pahemmin.”
Lanxess Arena

Kölnarena
Kölnarena sisältä
Lanxess Arena (entiseltä nimeltään Kölnarena) on monitoimihalli Kölnissä, Saksassa. Kölnarenaa käyttää ensisijaisena hallina jääkiekkojoukkue Kölner Haie, käsipallojoukkue VfL Gummersbach ja toisinaan siellä pidetään musiikkikonsertteja sekä muita tapahtumia. Kölnarena avattiin vuonna 1998, ja sinne mahtuu 19 500 katsojaa.
Areenalla on esiintynyt muun muassa Mariah Carey, Britney Spears, Backstreet Boys, Destiny's Child ja Bruce Springsteen. Se oli yksi kolmesta ottelupaikasta jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2001, 2010 ja 2017, jälkimmäisillä kerroilla myös mitaliottelut järjestettiin siellä. World Wrestling Entertainment -tapahtumia on järjestetty Kölnarenalla vuosina 2002, 2003, 2006 ja 2007. Vuonna 2007 Kölnarenalla järjestettiin miesten käsipallon maailmanmestaruuskilpailut, ja siellä pelattiin muun muassa pronssiottelu ja ratkaistiin vuoden 2007 käsipallon maailmanmestari (Saksa).
Vuonna 2008 areena ilmoitettiin nimettävän sponsorin Lanxess-yhtiön mukaan Lanxess Arenaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lanxess Arena Wikimedia Commonsissa
Kölnarena (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: PostFinance Arena 2009 | Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen finaaliareena 2010 | Seuraaja: Orange Arena 2011 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: VTB-jääpalatsi 2016 | Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen finaaliareena 2017 | Seuraaja: Royal Arena 2018 |
Lamellihaarniska

Japanilainen lamellaarihaarniskan kyrassi, jossa metallilevyt on sidottu yhteen nahkahihnoilla
Lamellihaarniska on haarniska, joka koostuu yhteen nivotuista tai niitatuista pienistä haarniskalevyistä eli lamelleista. Lamellit ovat tyypillisesti rautaa tai terästä, pronssia, tai raakavuotaa. Lamellihaarniskat olivat käytössä antiikin ajasta aina 1500-luvulle asti, paikoitellen myöhempäänkin. Ne olivat suosittuja Itä-Euroopassa ja Aasiassa, erityisesti Kiinassa, Japanissa, Mongoliassa ja Tiibetissä.
Rakenne

Lamellihaarniska koostuu pienistä panssarilevyistä, jotka on rei'itetty ja nivottu yhteen, yleensä vaakasuorissa riveissä. Lamellit voivat olla metallia, kovitettua nahkaa, sarvea, kiveä, luuta ym. Metallilamellit on voitu lakata, sekä levyjen suojaamiseksi korroosiolta että koristeellisuuden vuoksi. Toisin kuin samantapaisessa suomuhaarniskassa, lamellihaarniskan levyt eivät ole kiinni taustakankaassa, vaikka sitä yleensä pidettiin topatun vaatekerran päällä.[lähde? ]
Historia

Ensimmäiset varmat arkeologiset todisteet lamellihaarniskoista ovat peräisin Uus-Assyrian valtakunnasta, jonka sotilaat käyttivät rautaisia lamellihaarniskoja 700-600 -luvuilla eaa. Hautamaalausten ja -löytöjen perusteella jonkinlaisia lamellihaarniskoja on voinut olla käytössä Egyptissä ja Kiinassa jo useita satoja vuosia aiemmin.[lähde? ]
Lamellihaarniskat olivat Itä-Aasiassa yleisesti käytössä 400-luvulla jaa., ja ne levisivät ympäri Aasiaa ja muslimimaailmaa vuoteen 1000 mennessä.  Lamellaarikyrassit olivat suosittuja Kiovan Rusissa sekä mongolien, avaarien, turkkilaisten ja muiden aasialaisten paimentolaiskansojen parissa.
Japanissa lamellaarihaarniska, keiko, korvasi varhaisemmat haarniskat 700-800-luvuilla. Siitä kehittyi Heian-kauden loppuun mennessä 1100-luvulla ratsuväen käyttämä raskas ja moniosainen ōyoroi-haarniska ja jalkaväen kevyempi dōmaru-haarniska. Tuliaseiden saapuminen Japaniin johti lamellihaarniskan osittaiseen syrjäytymiseen 1500-luvulta alkaen.
Bysantin raskas ratsuväki käytti klibanion-nimistä lamellihaarniskaa. Nimi tulee luultavasti sanasta klibanion, "uuni" ja viittaa mahdollisesti siihen, miten kuuma haarniska oli käytössä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lamellihaarniska Wikimedia Commonsissa
Esimerkki lamellihaarniskan levyjen sitomisesta toisiinsa.
Bysanttilaisen klibanionin rekonstruktio
Ylipää (Piehinki)

Ylipää eli Piehingin Ylipää on kylä Piehinkijoen varrella Pohjois-Pohjanmaalla Raahessa entisen Saloisten kunnan alueella. Ylipää sijaitsee noin 10 km etelään Saloisten kirkonkylältä. Pohjanmaalla on runsaasti Ylipää-nimisiä kyliä, joten usein puhutaan selvyyden vuoksi Piehingin Ylipäästä.
Historia

Piehingin Ylipään ensimmäinen talo oli Mäntylä vuonna 1730, jonka perusti Juho Mäntylä. Talo oli Mäntylän suvulla 1950-luvulle asti, tilan mailla on säilynyt savupirtti 1700-luvulta. Toinen vanha kantatila kylällä on 1700-1800-luvun vaihteessa perustettu Juutinen, joka oli Juutisen/Vartiaisen suvulla 1980-luvulle asti. Myöhemmin kylälle on perustettu muita tiloja ja torppia, myös Mäntylästä ja Juutisesta on lohkottu uusia tiloja. Vuonna 1924 Ylipäähän saatiin kansakoulu, joka on kuitenkin nykyisin lakkautettu. Kylällä toimi myös saha Apulin talon pihapiirissä 1990-luvulle asti, jolloin se muutti Lapaluotoon.
Aiheesta muualla

Piehingin kyläyhdistyksen sivut
Leevi Linko

| Leevi Linko |
| --- | --- |
 Leevi Linko 1930-luvun alussa
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. helmikuuta 1908 Turku, Suomi
Kuollut: 15. joulukuuta 1995 (87 vuotta) Helsinki, Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Alli Linko
Näyttelijä
Merkittävät roolit:   vääpeli Sinkkonen  Tuntematon sotilas  Artturi Yllö  Täällä Pohjantähden alla,  Akseli ja Elina ja  Pohjantähti 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Leevi Linko (16. helmikuuta 1908 Turku, Suomi – 15. joulukuuta 1995 Helsinki, Suomi) oli suomalainen näyttelijä.
Linko työskenteli järjestäjä-näyttelijänä Suomen Kansallisteatterissa.
Lingon tunnetuimmat elokuvaroolit ovat Tuntemattoman sotilaan vääpeli Sinkkonen ja elokuvien Täällä Pohjantähden alla, Akseli ja Elina ja Pohjantähti herastuomari Artturi Yllö.
Linko oli naimisissa Alli Lingon kanssa, joka näytteli hänen rinnallaan rouva Yllöä elokuvassa Täällä Pohjantähden alla. Linko on haudattu vaimonsa viereen Malmin hautausmaalle Helsinkiin.
Filmografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Meidän poikamme ilmassa – me maassa (1934)  Seikkailu jalkamatkalla (1936)  Onnenpotku (1936)  Mies Marseillesta (1937)  Elinan surma (1938)  Ulkosaarelaiset (1938)  Pimeänpirtin hävitys (1947)  Ruusu ja kulkuri (1948)  Läpi usvan (1948)  Laulava sydän (1948)  Aaltoska orkaniseeraa (1949)  |  Amor hoi! (1950)  Katariina kaunis leski (1950)  Yhden yön hinta (1952)  Niskavuoren Heta (1952)  Lentävä kalakukko (1953)  Varsovan laulu (1953)  Se alkoi sateessa (1953)  Jälkeen syntiinlankeemuksen (1953)  Niskavuoren Aarne (1954)  Nukkekauppias ja kaunis Lilith (1955)  Tuntematon sotilas (1955)  |  Silja – nuorena nukkunut (1956)  Ratkaisun päivät (1956)  Herra sotaministeri (1957)  Niskavuori taistelee (1957)  Sven Tuuva (1958)  Pikku Suorasuu (1962)  Täällä Pohjantähden alla (1968)  Akseli ja Elina (1970)  Pohjantähti (1973)  Laukaus tehtaalla (1973)  Viimeinen savotta (1977)  |
Leo Rajendram Antony

Leo Rajendram Antony (18. huhtikuuta 1927 – 3. joulukuuta 2012) oli srilankalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Jaffnan hiippakuntaan Pietro Sigismondi 7. joulukuuta 1954. Hänet nimitettiin Jaffnan vihkipiispaksi ja Fissianan titulaaripiispaksi 3. elokuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jerome Emilianus Pillai, jota avustivat Ignatius Philip Trigueros Glennie ja Frank Marcus Fernando.
Antony nimitettiin 18. joulukuuta 1972 Trincomalee-Batticaloan koadjuuttoripiispaksi, ja 15. helmikuuta 1974 hänestä tuli sen piispa. Hän erosi tehtävistään 17. maaliskuuta 1983.
Leo Pylkkö

Leo Viktor Pylkkö (9. syyskuuta 1901 Savitaipale – 10. kesäkuuta 1974 Kuusankoski) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Pylkön vanhemmat olivat puuseppä Juho Pylkkö ja Eva Markku ja puolisot Sylvi Matilda Pylkkö ja vuodesta 1945 Taimi Sylvi Lemmikki Tapio. Pylkkö kävi kansakoulun Kotkassa ja meni siellä oppipojaksi setänsä vaatturiliikkeeseen. Suoritettuaan kisällintutkinnon vuonna 1924 hän toimi liikkeessä leikkaajana. Sedän kuoltua Pylkkö hankki liikkeen omistukseensa vuonna 1929. Liike menestyi ja Pylkkö kehitti vaatteiden valmistusta varten ns. osatyöperiaatteen, jossa vaatturit erikoistuivat tiettyyn työvaiheeseen. Vuonna 1949 vaatteiden teollista tuotantoa ja tukku- ja vähittäiskauppaa varten perustettiin uusi yhtiö, Könsi Oy, ja Leo Pylkkö Oy jatkoi tilauspukimona ja vähittäismyyntiliikkeenä.  Pylkön Pukimo -yhtiöksi nimensä muuttaneena sillä oli 1960-luvun alussa enimmillään Kotkassa ja Haminassa neljä myymälää. Teolliseen vaatetuotantoon perustettiin Könsi-yhtiön ohella Kausi-Puku Oy. Harjoittamansa liiketoiminnat Pylkkö myi vuonna 1964.
Teollisuusneuvoksen arvonimen Pylkkö sai vuonna 1962. Hänellä oli sekä alansa että alueellisia luottamustoimia. Hän vaikutti keskeisesti muun muassa Kotkan Vaatturiammattikoulun perustamiseen vuonna 1950. Pylkkö toimi myös urheilun piirissä, hän oli harrastanut nuorempana voimistelua ja oli siinä vielä ikämiesten Suomen mestari 1934–1935. Hän oli myös Kotkan Into -seuran aktiivi ja valmentaja sekä seudullisten ja kansallisten voimistelujärjestöjen johtokuntien jäsen. Pylkkö sai Suomen Voimisteluliiton ja Kotkan Innon kultaiset ansiomerkit.
Ágioi Apóstoloi

Ágioi Apóstoloi (kreik. Άγιοι Απόστολοι; transl. myös Ágii Apóstoli; ”Pyhät apostolit”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Ágioi Apóstoloi, kylä Oropóksen kunnassa Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella
Ágioi Apóstoloi, saari Pohjoisen Egean saarten saariryhmässä lähellä Ágios Efstrátiosta
Pyhien apostolien kirkko (Naós Agíon Apostólon), kirkko Ateenassa
Pyhien apostolien kirkko (Naós Agíon Apostólon), kirkko Thessalonikissa
Ágioi Anárgyroi

Ágioi Anárgyroi (kreik. Άγιοι Ανάργυροι, ”Pyhät Palkattaparantajat”) voi viitata seuraaviin Kreikan paikkoihin:
Ágioi Anárgyroi, kaupunki Ágioi Anárgyroi-Kamaterón kunnassa Länsi-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella
Ágioi Anárgyroi, Kastorián kunnan kunnallisyksikkö ja entinen kunta Kastorián alueyksikössä Länsi-Makedonian alueella
Les Sucettes

| ”Les Sucettes” France Gall |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 1966
 Formaatti: 7" EP
 Tekijä(t): Serge Gainsbourg
 Tuottaja(t): Denis Bourgeois
 Levy-yhtiö: Philips Records
Les Sucettes (Tikkukaramellit) on ranskalaisen laulajan France Gallin esittämä kappale vuodelta 1966. Sen kirjoitti Serge Gainsbourg. Kappale aiheutti kohua näennäisesti viattomalla, mutta fellaatioon viittaavalla sanoituksellaan.
Serge Gainsbourg teki yé-yé-musiikkia esittävälle Gallille useita menestyneitä kappaleita, muun muassa vuoden 1965 Euroviisut voittaneen kappaleen ”Poupée de cire, poupée de son”.  1960-luvulla Ranskassa suosittu yé-yé oli viattoman imagon omaavien nuorten naisten esittämää popmusiikkia, jonka sanoitukset kertoivat esimerkiksi ensirakkaudesta.
”Les Sucettes” -kappaleen sanat kertovat Annie-nimisestä tytöstä, joka pitää tikkareista, mutta ne myös viittaavat suuseksiin. Tuolloin 18-vuotias Gall sanoi myöhemmin, ettei tiennyt kappaleen kaksimielisestä tarkoituksesta. Hän piiloutui hetkeksi julkisuudelta saatuaan tietää kappaleen todellisen merkityksen; Gallin ja Gainsbourgin yhteistyö loppui pian tämän jälkeen. Vuonna 2015 Gall sanoi Le Parisien -lehden haastattelussa kokeneensa tulleensa nöyryytetyksi.
Gainsbourg esittää itse kappaleen albumilla Jane Birkin / Serge Gainsbourg (1969).
Leningradin rock-klubi

Rokkiklubin rakennus nykyään
Leningradin rock-klubi (ven. Ленинградский рок-клуб) oli 1980-luvun Leningradin historiallinen esiintymispaikka, joka sijaitsi kaupungin keskustassa Rubinstein-kadulla. Se oli perustettu vuonna 1981 KGB:n valvonnan alla ja siitä tuli ensimmäinen laillinen rockmusiikki-esiintymispaikka Leningradissa. Kaiken kaikkiaan se oli Neuvostoliiton suurin rokkilava, jolla esiintyivät sellaiset kuuluisat yhtyeet kuten Televizor, Kino, Alisa, Aquarium, Zoopark, Piknik, Automatic Satisfiers, DDT, NEP, Graždanskaja Oborona; ja jolla oli paljon vaikutusta venäläiseen rock-musiikkiin.