Seiska (lehti)
Historiaa

Aloittaessaan helmikuussa 1992 oli 7 päivää ensimmäinen ulkomaisen kustantajan suomenkielinen yleisaikakauslehti sitten 1940-luvulta asti ilmestyneen Valittujen Palojen. Se väitti alkuun kilpailevansa pikemminkin Avun ja Seuran kanssa, vaikka muiden mielestä tyyli oli alusta asti lähempänä Hymyä, Nykypostia ja Se-lehteä. Seiska alkoi nostaa aiheiksi tuttujen julkkisten ja tavallisten ihmisten väliin sijoittuvia huomionhakuisia viihdealan ja seurapiirielämän henkilöitä, niin sanottuja  ”turhia julkkiksia”, jotka myös hyötyvät kaikenlaisesta julkisuudesta työssään. Alusta lähtien lehden käytäntönä on kuitenkin ollut metsästää julkkisten elämästä nimenomaan asioita, joita nämä itse eivät haluaisi julkisuuteen. Lähteinä eivät siksi ole vain julkkisten postaukset sosiaalisessa mediassa, vaan lehden toimittajien laajat verkostot ja myös lukijoilta saadut vihjeet. Vuosituhannen vaihteen jälkeen juttujen tekotapa on kuitenkin sosiaalisen median myötä muuttunut. Vielä 2000-luvun alussa julkkikset antoivat yksinoikeudella haastatteluja, joilla pystyi edistämään omaa uraa. Nyt he ilmoittavat asioistaan itse muotoilemillaan Instagram-postauksilla, joiden taustoihin toimittajien on sitten päästävä käsiksi erilaisin keinoin. Lehden omat ”paparazzit” metsästävät juttuihin realistisempia ja tuoreempia kuvia kuin kohteiden itsensä tarjoamat kuvankäsittelyn kaunistamat somekuvat.
Seiska alkoi ensimmäisenä Suomessa myös maksaa jutuista kohteilleen täysin avoimesti, mitä iltapäivälehdet eivät vieläkään tee (kuvauspalkkioita yms. lukuun ottamatta) ja joutuvat siksi usein toistamaan Seiskan skuuppeja. Tauski Peltonen tunnusti Helsingin Sanomille vuonna 2017 luoneensa oman uransa Seiskan kanssa yhteistyössä, ja etteivät ihmiset tule hänen keikalleen musiikin vaan värikkään maineen vuoksi.”
Jatkuva kilpailu skuupeista, vaatimus journalistin ohjeiden tietoisesta rikkomisesta, toimituspäälliköiden juttuihin tekemät totuudenvastaiset muutokset ja juttujen kohteilta tuleva ankara palaute ovat kiristäneet lehden toimituksen ilmapiiriä ja johtanut runsaisiin sairauspoissaoloihin, uupumisiin ja päihteiden käyttöön myös työaikana. Päätoimittajat ovat 2010-luvulta lähtien vaihtuneet usein. Epäkohtia nosti esiin Journalisti-lehti syksyllä 2022, minkä jälkeen Seiskan 22 työntekijää julkaisi yhteisen vastineen, jossa vakuutettiin ilmapiirin olevan oikein hyvä ja kritisoitiin Journalistin juttua useista asiavirheistä ja faktantarkistuksen laiminlyönnistä sekä oman ammattialan tarkoitushakuisesta mustamaalauksesta. Seiska kanteli Journalistin jutusta myös Julkisen sanan neuvostoon, joka antoi siitä vapauttavan päätöksen.
Seiskan omaa journalismia käsiteltiin Julkisen sanan neuvostossa kymmenvuotiskaudella 2014–2023 yhteensä 16 kertaa. Näistä tapauksista lehti sai seitsemän langettavaa päätöstä, joista yksi sisälsi vakavan huomautuksen. Tämä oli aikakauslehdistä ylivoimaisesti eniten, mutta vähemmän kuin Iltalehdellä (86 käsittelyä, 35 langettavaa päätöstä), Ylellä (83, 27), Ilta-Sanomilla (56, 24) ja Helsingin Sanomilla (69, 17). Seiskan toimituksessa arkaluontoiset jutut käydään ennakolta huolella läpi, tarvittaessa juristia konsultoiden.
Aller ei julkaise lehtikohtaisia tuloslukujaan, mutta uuden päätoimittajan Jyrki Huotarin mukaan Seiskan paperilehti on yhä 2020-luvulla Suomen tuottoisin irtonumeromyynniltään. Sen lukijamäärä on tosin muiden painettujen lehtien tavoin pudonnut, 383 000:sta vuonna 2015 noin 187 000:een vuonna 2023. Verkkoversio tavoitti vuoden 2023 paikkeilla 700:sta tuhannesta yli miljoonaan kävijää viikossa, mikä nosti sen useimpina viikkoina Suomen kuudenneksi suosituimmaksi verkkomediaksi Iltalehden, Ilta-Sanomien, Ylen, Helsingin Sanomien ja MTV:n jälkeen.