stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kansainvälinen yleisurheiluliitto
WA:n hallitus

Puheenjohtaja – Sebastian Coe (Yhdistynyt kuningaskunta)
Varapuheenjohtajat – Ximena Restrepo (Kolumbia), Raúl Chapado (Espanja), Adille Sumariwalla (Intia), Jackson Tuwei (Kenia)
Jäsenet – muun muassa Willie Banks, Nawal al-Mutawakkil, Valerie Adams, Natalija Dobrynska, Cydonie Mothersill ja Antti Pihlakoski
Puheenjohtajat

| Puheenjohtaja | Maa | Kausi |
| --- | --- | --- |
| Sigfrid Edström |  Ruotsi | 1912–1946 |
| David Burghley |  Britannia | 1946–1976 |
| Adriaan Paulen |  Alankomaat | 1976–1981 |
| Primo Nebiolo |  Italia | 1981–1999 |
| Lamine Diack |  Senegal | 1999–2015 |
| Sebastian Coe |  Britannia | 2015– |
WA:n alueelliset liitot

WA:lla on kuusi alueellista liittoa, jotka toimivat alueidensa yleisurheilun kattojärjestöinä.
AAA, Aasian yleisurheiluliitto
CAA, Afrikan yleisurheiluliitto
CONSUDATLE, Etelä-Amerikan yleisurheiluliitto
EAA, Euroopan yleisurheiluliitto
NACAC, Pohjois-Amerikan, Keski-Amerikan ja Karibian yleisurheiluliitto
OAA, Oseanian yleisurheiluliitto
Suomalaiset kunniajäsenet

Arvostetuin IAAF:n tapa palkita järjestön toiminnassa mukana olleita on nimittää heitä kunniajäseniksi eli ”Veteran of IAAF”, nykyään ”IAAF Veteran Pin”. Ensimmäiset 13 kunniajäsentä nimitettiin vuonna 1928. Heidän joukossaan oli yksi suomalainen: Lauri ”Tahko” Pihkala. Myöhemmin saman kunnian ovat saaneet Lauri Miettinen (1946), Urho Kekkonen (1952), Toimi Tulikoura (1966), Jukka Lehtinen (1972), Armas Valste (1976), Jukka Uunila (1978), Nils Dahlman (1982), Carl-Olaf Homén (1991) ja Tellervo Haapaniemi-Koskinen.
Aiheesta muualla

Kansainvälisen yleisurheiluliiton kotisivut. (englanniksi)
Kijevskajan metroasema (Koltsevaja)

Koltsevaja-linjan Kijevskaja-asema
Kijevskaja (ven. Киевская, kiovalainen) on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Asema on avattu 15. maaliskuuta 1954. Se sijaitsee asemien Park kultury ja Krasnopresnenskaja välillä. Asemalta on vaihtoyhteys Arbatsko-Pokrovskaja-linjan Kijevskaja-asemalle ja Filjovskaja-linjan Kijevskaja-asemalle. Asema on nimetty läheisen Kiovan aseman mukaan. Aseman suunnitelma valittiin Ukrainassa pidetyn avoimen kilpailun pohjalta.
Voittajaksi valittiin E. I. Katoninin, V. K. Skugarevin ja  G. E. Golubevin suunnitelma 73 kilpailuun saapuneesta ehdotuksesta. Kijevskaja-aseman piirteisiin kuuluvat matalat, neliönmuotoiset pylonit, jotka on päällystetty valkoisella marmorilla ja koristeltu venäläis-ukrainalaista yhtenäisyyttä kuvaavilla mosaiikeilla (suunnitellut A. V. Myzin). Sekä mosaiikit että pylonien kaaret on koristeltu kullanvärisillä leikkauksilla. Laiturin päässä on Leninin muotokuva.
Aseman mosaiikit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Perejaslavin sopimus 8./18. tammikuuta 1654 | Aleksandr Puškin Ukrainassa | Leninin Iskra | Lenin julistaa Neuvostovaltion Smolnassa lokakuussa 1917 | Mihail Kalinin ja Grigori Ordžonikidze avaavat DniproHES:in | Kansanjuhla Kiovassa | Puna-armeija vapauttaa Kiovan vuonna 1943 | Uralin ja Donbassin metallurgien sosialistinen työkilpailu | Kukoistakoon Ukraina, työläisten ja maalaisten tasavalta |

| Pultavan taistelu |  Nikolai Tšernyševski, Nikolai Dobroljubov, Nikolai Nekrasov ja Taras Ševtšenko Pietarissa | Vuosi 1905 Donbassin alueella | Taistelu neuvostovallasta Ukrainassa | Traktoriaseman ensimmäinen traktoriprikaati | Ukrainan Kansan yhdistyminen yhdeksi Ukrainan neuvostotasavallaksi | Voiton tervehdys Moskovassa 9. toukokuuta 1945 | Venäläisten ja ukrainalaisten kolhoosityöntekijöiden ystävyys | Kansojen yhteisö — sosialistisen kotimaan vaurauden lähde |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kijevskajan metroasema (Koltsevaja) Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Anomia

Anomia (m.kreik. ἀ- kieltävä etuliite, νόμος nomos 'laki') on "tila missä yhteisö antaa hyvin vähän moraalista johdatusta yksilöille". Se on yhteisön ja yksilön välisten siteiden rappeutuminen, esim. kontrolloimaton syöksykierre missä sosiaalinen identiteetti pirstaloituu ja vallitsevat arvot hylätään.
Nimityksen yleistajuistaja oli ranskalainen sosiologi Émile Durkheim. Hän käytti sitä kirjassaan Le suicide (1897). Durkheim ei milloinkaan käyttänyt termiä viitaten yksinkertaisesti normien puuttumiseen, vaan kuvasi anomiaa "hämmentymisenä" ja "kyltymättömänä tahtona", yhteensopimattomuutena. Hän käytti termiä "loputtoman tavoittelun sairaus" koska intohimoa ilman rajaa ei pysty koskaan täyttämään; siitä tulee vain entistä voimakkaampi. .
Durkheimin mukaan anomia ilmenee yksilön tai ryhmän ja niitä laajempien sosiaalisten standardien yhteensopimattomuudesta tai sosiaalisen etiikan puuttumisesta, mikä luo moraalisen sääntelyn purkautumisen ja todellisten tavoitteiden puuttumisen.
Aiheesta muualla

Erik Allardt: Yhteiskunnan rakenne ja sosiaalinen paine. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1964 (2. painos 1966, 3. painos 1971).
Lainvalvojat

| Lainvalvojat |
| --- | --- |
 Sarjan logo
Tyyli:  dokumentti, tositelevisio
Kestoaika:  noin 21 minuuttia
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:   Sub
Esitetty:  2009-10-77. lokakuuta 2009 –
Tuotantokausia:  4
Jaksoja:  66
Ikäraja:  
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  Miska Berg   Pete Paavolainen (MTV)
Ohjaaja(t):  Tapio Sovijärvi
Tuotantoyhtiö(t):  Century Films
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
Lainvalvojat on suomalainen dokumentaarinen televisiosarja, joka seuraa Helsingin poliisilaitoksen väkivalta-, huume- ja joukkojenhallintayksiköiden sekä järjestys- ja koirapoliisin toimintaa. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi alkoi 7. lokakuuta 2009, toinen kausi 11. helmikuuta 2011, kolmas kausi 3. huhtikuuta 2012 ja neljäs kausi 15. lokakuuta 2013. Neljännellä kaudella seurattiin myös Rovaniemen ja Espoon poliisin toimintaa.
Vuonna 2023 Lainvalvojista tuli toinen versio, Lainvalvojat Helsinki.
Century Filmsin tuottamaa sarjaa esittää Sub-kanava. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi on julkaistu DVD:nä.
Jaksot

Sarjan ensimmäinen tuotantokausi sisältää 12 jaksoa, toinen kausi 8 jaksoa, kolmas kausi 12 jaksoa ja neljäs kausi 36 jaksoa.
Lifelover

| Lifelover |
| --- | --- |
 Myötäpäivään ylhäältä oikealta: Jonas "B" Bergqvist, Felix "Fix" Öhlén , Rickard "LR" Öström, Johan "1853" Gabrielson, Henrik "H." Huldtgren ja Kim "( )" Carlsson
Tiedot
Toiminnassa:  2005–2011, 2015
Tyylilaji:  black metal, post-punk, dark ambient
Kotipaikka:  Tukholma, Ruotsi
Laulukieli:  ruotsi, englanti
Entiset jäsenet:  Jonas Bergqvist Kim Carlsson Henrik Huldtgren Felix Öhlén Fredrik Kral Johan Gabrielson Rickard Öström Joel Malmén
Levy-yhtiö:  Prophecy
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lifelover oli ruotsalainen black metal -yhtye, jonka perustivat Jonas Bergqvist ja Kim Carlsson Tukholmassa vuonna 2005. Yhtye hajosi syyskuussa 2011, kun yhtyeen pääsäveltäjä Berqvist kuoli. Lifelover yhdisteli useita genrejä, kuten black metallia ja doom metallia, ja sillä oli suuri vaikutus black metallin alalajiin depressiiviseen black metalliin. Yhtyeen sanoitukset käsittelevät lähinnä aiheita kuten: Itsemurha, masennus, nihilismi, kyynisyys ja huumeet.lähde?
Jäsenet > Viimeinen kokoonpano

Jonas "B" Bergqvist – laulu, kitarat, basso, piano, sanoitukset (2005–2011)
Kim "( )" Carlsson – laulu, kitara, sanoitukset
Henrik "H." Huldtgren – kitara
Felix "Fix" Öhlén – bassokitara
Johan "1853" Gabrielson – taustalaulu, sanoitukset
Rickard "LR" Öström – taustalaulu, sanoitukset
Fredrik Kral – rummut
Jäsenet > Entiset jäsenet

• Joel "Non" Malmén – rummut, sanoitukset (2009–2010)
Diskografia > Albumit

• Pulver (2006)
• Erotik (2007)
• Konkurs (2008)
• Sjukdom (2011)
Diskografia > EP

• Dekadens (2009)
Diskografia > Demo

• Promo 2005 (2005)
Linda Wallgren

Linda Wallgren (s. 1988 Helsinki) on suomalainen teatteriohjaaja. Hän toimi Teatteri Vanhan Jukon taiteellisena johtajana vuosina 2016–2020.
Wallgren valmistui Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2014 ja on sen jälkeen tehnyt produktioita ympäri Suomen. Wallgren on tehnyt myös kuunnelmia, käännöksiä ja näyttelijäntöitä. Hänen ohjaamallensa Hirvimetsä-kuunnelmalle (Radioteatteri, 2016) myönnettiin vuonna 2016 Sokeain kuunnelmapalkinto.
Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto myönnettiin Wallgrenille 2022.
Wallgrenin äiti on näytelmäkirjailija Laura Ruohonen ja isä filosofi Thomas Wallgren.
Teatteriohjauksia

Pyöreän pöydän ritarit, Tampereen Työväen Teatteri, 2023
Jeanne d'Arcin housut, Tampereen Työväen Teatteri, 2023
Aleksis Kivi, Red Nose Company ja Suomen Kansallisteatteri, 2022
Kullervo, Turun kaupunginteatteri, 2021
Juko(la)n seitsemän veljestä, Teatteri Vanha Juko, 2020
Juhannustanssit, Tampereen Työväen Teatteri, 2019
Sunnuntai, Teatteri Telakka & Teatteri Vanha Juko, 2018
Ehkä kaikki menee hyvin, Teatteri Vanha Juko, 2018
Bible on ice, Myllypuron jäähalli, 2018
Kaikki isäni hotellit, Teatteri Vanha Juko, 2017
Prinsessa Hamlet, Q-teatteri, 2017
Farmi – Orwellin eläinidylli, Ryhmäteatteri, 2016
Outoa paloa eräässä kaupungissa, Teatteri Vanha Juko, 2016
Lapualaisooppera, Teatteri Vanha Juko & Ylioppilasteatteri, 2016
Kopparbergsvägen 2.0, Teater Viirus, 2015
Kuolleen naisen maalauksia, Teatteri Vanha Juko, 2015
Onnellinen veli, Helsingin kaupunginteatteri, 2015
American Monkey, Kajaanin, Kemin, Oulun ja Rovaniemen kaupunginteatterit, 2015
Rakkaalleni, Suomen Kansallisteatteri, 2014
Peep Show, Linnateatteri, 2013
Ylihuomenna hän tulee, Ryhmäteatteri, 2012
Näyttelijänä

Juoppohullun päiväkirja, Sairaanhoitaja, 2012
Enkeleitä ja pikkupiruja, Janica Sandberg, 1998
1521 Seinäjoki

| 1521 Seinäjoki |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjä:  Yrjö Väisälä
Löytöpäivä:  22. lokakuuta 1938
Muut nimet:  1933 UR1, 1938 UB1 ja 1967 UW
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  14,813  km
Pyörähdysaika:  4,32 h
Albedo:  0,205
Absoluuttinen magnitudi:  11,8  ja 12,02
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,14 , 0,1369205  tai 0,1397420571837288
Inklinaatio:  15,04318 astetta tai 15,03213249845628 astetta
Keskianomalia:  163,89933 astetta tai 294,5713735747523 astetta
Kiertoaika:  4,82 vuotta ja 1 756,21275040982 vuorokautta
Periapsis:  2,4633429 au ja 2,450649250179571 au
Apoapsis:  3,245 au ja 3,246826188772502 au
Radan isoakselin puolikas:  2,8541320 au ja 2,848737719476036 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
1521 Seinäjoki (1521 Seinajoki) on päävyöhykkeen asteroidi, jonka kiertoaika auringon ympäri on 1755.3497820 päivää (4.81 vuotta). Ensimmäisen kerran asteroidi havaittiin 22. lokakuuta 1938. Asteroidin löysi suomalainen Yrjö Väisälä.
Aiheesta muualla

California Institute of Technology, Jet Propulsion Laboratory Small-Body Database Browser: 1521 Seinajoki (1938 UB1) (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: 1520 Imatra | Luettelo pikkuplaneetoista | Seuraaja: 1522 Kokkola |
Merja Satulehto

Merja Satulehto on suomalainen tanssija, tanssinopettaja, koreografi ja tanssituomari.
Satulehdolla on laaja-alainen tanssitausta. Hänellä on kokemusta voimistelusta, jazz- ja showtanssista sekä kilpatanssista. Hän onkin yksi kansainvälisesti kaikkein menestyneimpiä suomalaisia kilpatanssijoita kautta aikojen. Kilpauransa päätettyään Satulehto on toiminut tanssituomarina kansallisissa ja kansainvälisissa arvokilpailuissa yli 25 vuotta. Hän myös esiintyy edelleen aktiivisesti. Satulehto toimi Tanssii tähtien kanssa -ohjelman päätuomarina kahdella ensimmäisellä tuotantokaudelta. Hän toimi  Dance-tanssiohjelman toisena vakiotuomarina yhdessä Marco Bjurströmin kanssa.
Aada Aho

Aada Aino Emilia Aho (s. 3. tammikuuta 2003 Turku) on suomalainen pika- ja aitajuoksija. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa. Vuoteen 2024 asti hän edusti Raision Kuulaa. Ahon valmentaja on Juha-Pekka Triipponen.
Kalevan kisoissa Aho on saavuttanut 400 metrin aitajuoksussa pronssia vuonna 2020 silloisella ennätyksellään 58,88 ja 2024 ajalla 57,27. Hän saavutti sisäratojen SM-kilpailuissa 2024 hopeaa 300 metrin aitajuoksussa. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran vuonna 2020.
Hän on edustanut Suomea 400 metrin aidoissa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa vuosina 2021 ja 2022, selviytymättä jatkoon alkuerästä. Vuonna 2022 Aho oli lisäksi mukana neljänneksi sijoittuneessa Suomen 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Hän edusti Suomea myös alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Espoossa 2023. 400 metrin aidoissa Aho selvisi finaaliin, jossa sijoittui kahdeksanneksi. Tämän lisäksi hän oli mukana kuudenneksi sijoittuneessa Suomen pitkän viestin joukkueessa.
Henkilökohtaiset ennätykset

400 metrin aitajuoksu: 56,96 (18.5.2024 Malmö)
400 metrin juoksu: 54,12 (5.6.2024 Turku)
200 metrin juoksu: 24,36 (21.6.2023 Turku)
USS Raleigh (C-8)

| USS Raleigh |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  New York Navy Yard, New York
Kölinlasku:  19. joulukuuta 1889
Laskettu vesille:  31. maaliskuuta 1892
Palveluskäyttöön:  17. huhtikuuta 1894
Poistui palveluskäytöstä:  21. huhtikuuta 1919
Loppuvaihe:  myyty 5. elokuuta 1921
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 234 t (standardi) 3 393 t (kuormattu)
Pituus:  93,22 m
Leveys:  13 m
Syväys:  5,5 m
Koneteho:  10 000 ihp
Nopeus:  19 solmua
Miehistöä:  302
Aseistus
Aseistus:  1 × 6"/40 tykkiä 10 × 5"/40 tykkiä 8 × 6 naulan tykkiä 2 × 1 naulan tykkiä 4 × 18" torpedoputkea
USS Raleigh (runkonumero C-8) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1892 vesille laskettu Cincinnati-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin 7. syyskuuta 1888 New York Navy Yardilta, missä köli laskettiin 19. joulukuuta 1889. Alus laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1892 kumminaan rouva Alfred W. Haywood ja otettiin palvelukseen 17. huhtikuuta 1894 päällikkönään Merrill Miller. Aluksen rungon ja höyrykoneen tilauksen mukaiset valmistuskustannukset olivat 1 100 000 dollaria.
Tuija Wahlroos

Tuija Wahlroos (s. 16. kesäkuuta 1968 Kajaani) on suomalainen museonjohtaja. Hän on toiminut Gallen-Kallelan museon johtajana vuodesta 2005.
Wahlroos on valmistunut vuonna 1996 Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi pääaineenaan taidehistoria. Sen jälkeen hän on työskennellyt Gallen-Kallelan museossa eri tehtävissä, ensin näyttely- ja projektipäällikkönä 1995–1997, sitten vs. museonjohtajana 1997–1998, näyttelypäällikkönä 1998–2003 ja jälleen vs. museonjohtajana 2003–2005, jonka jälkeen hänet nimitettiin museonjohtajaksi hänen edeltäjänsä Kerttu Karvonen-Kannaksen siirryttyä osa-aikaeläkkeelle.
Wahlroos on työssään laatinut lukuisia näyttelyluetteloita, muun muassa 22 hetkeä Afrikan taivaan alla: Tero Laaksonen Tarvaspään vieraana ja Yhteinen maa: pohjoisten kansojen nykytaide ja taidekäsityö. Hän on kirjoittanut Tarvaspää-museosta esittelyn Tarvaspää: Akseli Gallen-Kallelan ateljeelinna sekä ollut kirjoittamassa teosta Ota sielusi täyteen! tutkimuksellisia polkuja Akseli Gallen-Kallelan taiteeseen.
Sajan Irincheev

Sajan Ruslan Ilmari Irincheev (s. 10. toukokuuta 2004 Helsinki) on suomalainen kilpakävelijä. Hän edusti Viipurin Urheilijoita vuoteen 2019, vuoteen 2024 Espoon Tapioita ja vuodesta 2025 lähtien Helsingin Kisa-Veikkoja. Häntä valmensi aiemmin Anatoli Mihailov ja vuodesta 2019 Jani Lehtinen.
Irincheev saavutti Kalevan kisoissa 2021 pronssia 20 kilometrin kävelyssä 17-vuotiaiden Suomen ennätys -ajalla 1.30.42. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut hopeaa 5 000 metrin kävelyssä 2022. Viestijuoksun SM-kilpailussa hän voitti kultaa 3 × 3 000 metrin kävelyviestissä 2020 Suomen ennätyksellä 37.17.03 ja 2021 niin ikään SE-ajalla 37.10,19. Hänen ennätyksensä 10 kilometrin kävelyssä on 44.36 (2021), 10 000 metrin kävelyssä 43.43,11 (2021) ja 20 000 metrin kävelyssä 1.40.19,80 (2020).
Nurmijärven yhteiskoulu

| Nurmijärven yhteiskoulun yläaste ja lukio |
| --- | --- |

Sijainti:  Pratikankuja 8, 01900 Nurmijärvi
Koordinaatit:  60.4612°N, 24.8046°E
Tyyppi:  suomenkielinen yläkoulu ja lukio
Rehtori:  Mikko Jordman, apulaisrehtorit Maria Similä ja Pekka Linna 
Luokat:  7–12
Oppilaita:  noin 730 (joista peruskoulussa noin 2/3 ja lukiossa 1/3).
Verkkosivut
Nurmijärven yhteiskoulu (NYK) on yläkoulusta ja lukiosta koostuva koulu (luokka-asteet 7–12) Uudellamaalla Nurmijärven kunnan kirkonkylässä. Yläasteella ja lukiossa opiskelee yhteensä yli kahdeksansataa oppilasta. Koulun rehtori on Mikko Jordman.
Nurmijärven yhteiskoulu on perustettu vuonna 1929. NYK toimi yksityisenä kouluna kunnan koulujärjestelmässä vuosina 1929–2002. 1. elokuuta 2002 lähtien koulu siirtyi osaksi kunnan koululaitosta.
Koulussa painotetaan tietotekniikan opetusta.
Aiheesta muualla

Nurmijärven yhteiskoulun kannatusyhdistyksen sivusto koulusta (nyk.fi)
Ranskan Polynesia

Ranskan Polynesia on Ranskan merentakainen paikallishallintoalue. Se sijaitsee keskellä Tyyntämerta Polynesian saaristossa. Ranskan Polynesia koostuu 118 saaresta ja atollista, joiden yhteispinta-ala on yli 4 000 neliökilometriä ja asukasluku vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 281 674. Pääosa väestöstä asuu Seurasaariin kuuluvalla Tahitin saarella, jossa sijaitsee myös pääkaupunki Papeete. Vaikka Ranskan Polynesia onkin Ranskan paikallishallintoalue, se ei kuulu Euroopan unioniin. Ranskan Polynesian virallinen kieli on ranska ja valuutta CFP-frangi. Polynesialaiset uudisasukkaat saapuivat Ranskan Polynesiaan arviolta vuosien 200 eaa. – 400 jaa. välisenä aikana. Ensimmäiset eurooppalaiset havainnot saarista tehtiin 1500-luvun alkupuolella, ja ensimmäiset kohtaamiset tapahtuivat vuosisadan loppupuolella. 1700-luvun lopulta lähtien saarille saapui lähetyssaarnaajia ja 1800-luvulla alue päätyi Ranskan haltuun. Ranska suoritti Tuamotun atolliketjuun kuuluvilla Moruroan ja Fangataufan atolleilla paljon kritiikkiä saaneita ydinkokeita vuodesta 1966 vuoteen 1996.
Maantiede

Ranskan Polynesia sijaitsee keskellä Tyyntämerta. Se koostuu 118 saaresta ja atollista, jotka ulottuvat yli 2 000 kilometrin pituiselle matkalle viiden miljoonan neliökilometrin alueella. Paikallishallintoalueen varsinainen pinta-ala on kuitenkin 4 167 neliökilometriä, josta saarten muodostama maapinta-ala on 3 827 neliökilometriä ja meripinta-ala 340 neliökilometriä. Ranskan Polynesia koostuu viidestä pääsaariryhmästä, jotka ovat Austral-, Gambier-, Marques-, Seura- ja Tuamotusaaret. Seurasaariin kuuluvien Tuulenpuoleisten saarten suurimmalla saarella Tahitilla sijaitsee Ranskan Polynesian pääkaupunki Papeete. Alueen korkein kohta on Tahitin keskiosassa sijaitseva Mont Orohena. Ranskan Polynesian suurin ja yksi maailman suurimmista atolleista on Tuamotusaariin kuuluva Rangiroa.
Ranskan Polynesian viisi suurinta kaupunkia vuonna 2007 olivat: Faa’a (29 851), Papeete (26 017), Punaauia (25 441), Pirae (14 475) ja Mahina (14 369), jotka sijaitsevat kaikki Tahitin saarella.
Maantiede > Ilmasto

Ranskan Polynesiassa vallitsee lämmin trooppinen ilmasto. Koillisesta ja kaakosta puhaltavat pasaatituulet tuovat alueelle kaksi vuodenaikaa. Huhtikuusta lokakuuhun kestävän kuivan talvikauden aikana ilmasto viilenee kaakosta puhaltavien pasaatituulten vuoksi, ja heinä- ja elokuu ovat vuoden viileimmät kuukaudet. Marraskuusta maaliskuuhun kestävän sadekauden aikana lämpötilat kohoavat ja sateet lisääntyvät ja voimistuvat. Sadekauden aikana saattaa esiintyä trooppisia hirmumyrskyjä. Saaristojen väliset ilmastoerot ovat pienehköjä. Etelämpänä sijaitsevilla Australsaarilla lämpötilat ovat matalampia kuivan kauden aikana. Pohjoisempana sijaitsevilla Marquesassaarilla kuiva kausi ajoittuu elo- ja joulukuun välille. Tuamotusaarilla vuosittainen sademäärä jää maaston tasaisuuden vuoksi pienemmäksi. Tuliperäisillä saarilla, kuten Tahitilla, Moorealla ja Bora Boralla, esiintyy mikroilmastoja riippuen esimerkiksi sijainnista ja korkeudesta. Itäiset rannikot altistuvat enemmän pasaatituulille, joten niillä vuosittainen sademäärä on korkeampi.
Maantiede > Luonto

Ranskan Polynesian tuliperäisten saarten hedelmällisessä maaperässä kasvaa lukuisia eri kasvilajeja, kuten esimerkiksi papaijoita, karambolia, mangopuita, avokadoja, guavoja, pomeloja ja rambutaaneja. Ennen ihmisten saapumista kasvillisuuden monipuolisuus rajoittui kasveihin, joiden siemenet kulkeutuivat saarille esimerkiksi tuulten, aaltojen tai lintujen ulosteiden mukana. Polynesialaiset uudisasukkaat toivat mukanaan uusia lajikkeita, ja eurooppalaisten saapumisesta lähtien lajikirjo on kasvanut. Suosittuja puutarhakasveja ovat muun muassa ihmeköynnökset, punainen jasmiini sekä kansalliskukka Gardenia taitensis. Maaperältään köyhempien atollien lajistoa hallitsee kookospalmu.
Ensimmäiset uudisasukkaat toivat mukanaan sikoja, kanoja ja koiria, sekä polynesianrotan ja pieniä gekkolajeja, todennäköisesti salamatkustajina. Myöhemmin eurooppalaiset toivat laivojensa mukana rotan. Lisäksi saarilla on muun muassa erilaisia hyttyslajeja, torakoita, ampiaisia ja tuhatjalkaisia, kuten juoksujalkaisia. Lähes puolet maalla elävistä lajeista on tuotu muualta, ja ne ovat ajaneet useita paikallisia lajeja ahtaalle. Saarten lintujen lajisto on monipuolinen ja endeemisiä lajeja on yli 30. Yleisiä lajeja ovat esimerkiksi keijutiira sekä Indonesiasta tuotu pihamaina, jota esiintyy saarilla nykyään paljon.
Ranskan Polynesian merielämä on hyvin rikasta. Saarilla elää muun muassa useita hailajeja, kuten musta- ja valkoevähai, viiksihai ja Tuamotulla yleisempi harmaariuttahai. Suurempiin merieläimiin kuuluvat lisäksi esimerkiksi erilaiset rauskulajit, kuten paholais- ja keihäsrausku sekä merikilpikonnat, kuten liemi- ja karettikilpikonna. Ryhävalaita voi nähdä heinäkuun ja marraskuun välisenä aikana pääasiassa Tahitin, Moorean ja Rurutun rannoilla. Delfiinejä, varsinkin pyöriäisdelfiiniä, tavataan alueen vesissä ympäri vuoden. Koralliriutoilla elää satoja kalalajeja, kuten esimerkiksi värikkäitä papukaijakaloja. Ihmiselle vaarallisia lajeja ovat esimerkiksi keilakotilot ja kivikalat.
Maantiede > Ympäristöongelmat

Ranskan Polynesiassa on oltu huolissaan Ranskan suorittamien ydinkokeiden jälkivaikutuksista Mururoan ja Fangataufan atolleilla sekä mahdollisista säteilyvuodoista ympäröiville alueille. Ranskan Polynesian johto on myös viivästellyt ympäristönsuojelupolitiikan kehittämisessä turismin ollessa sille tärkeä tulonlähde.
Ranska suoritti Ranskan Polynesiassa ydinkokeita vuodesta 1966 vuoteen 1996. Algerian itsenäistyminen 1960-luvun alussa pakotti Ranskan siirtämään ydinkokeensa pois Saharasta. Vuonna 1963 uudeksi testialueeksi valittiin Moruroan ja Fangataufan atollit Tuamotun atolliketjussa Ranskan Polynesiassa. Ensimmäiset ydinkokeet suoritettiin ilmakehässä vuonna 1966, ja ydinohjelmasta tuli tärkeä osa Ranskan Polynesian taloutta. Ydinkokeiden suorittaminen ilmakehässä oli kielletty vuonna 1963 tehdyssä sopimuksessa, jota Ranska ei kuitenkaan ollut allekirjoittanut. Vuonna 1981 ydinkokeet siirrettiin kasvavan kansainvälisen vastustuksen vuoksi maanpinnan alapuolelle. Vastustus Tyynenmeren alueen ydinkokeita kohtaan kuitenkin kasvoi ja vuonna 1985 Ranskan tiedustelupalvelun agentit upottivat Greenpeacen Rainbow Warrior -aluksen Uudessa-Seelannissa. Vuonna 1995 Ranska ilmoitti suorittavansa lisää maanalaisia ydinkokeita, mikä johti maailmanlaajuiseen protestointiin. Kokeet lopetettiin vuonna 1996, ja niiden suorittamisen alueella ilmoitettiin päättyvän. Ydinkokeiden aiheuttamat mahdolliset ympäristöhaitat kiellettiin vuosien ajan, mutta vuonna 1999 suoritettu tutkimus kuitenkin osoitti, että radioaktiivista ainetta on päässyt vuotamaan pohjaveteen ja mahdollisesti ympäröiville alueille.