stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gregory Mathews

Gregory Macalister Mathews, CBE (10. syyskuuta 1876 Merrygoen, Uusi Etelä-Wales – 27. maaliskuuta 1949 Winchester, Englanti) oli australialainen amatööriornitologi.
Hänen vanhempansa olivat Australiassa syntyneet Robert Hamilton Mathews, maanmittari ja etnologi, ja Mary Sylvester omaa sukua Bartlett. Mathews opiskeli Singleton Grammar Schoolissa ja The King’s Schoolissa Parramattassa, missä hän keräsi linnunmunia. Hän työskenteli kuusi vuotta karja-asemalla Queenslandissa, minkä jälkeen hän palasi Uuteen Etelä-Walesiin ja ryhtyi hedelmäpuutarhuriksi. 6. toukokuuta 1902 Mathews avioitui Parramattassa varakkaan 37-vuotiaan lesken Marion Cecil Wynnen kanssa (kuollut 1938), jolla oli kaksi lasta. Perhe purjehti Englantiin, jossa Mathews uskoi toiveidensa täyttyvän.
The Birds of Australia

Mathewsin elämän sisältö Englannissa olivat metsästys, kilpailut ja hevosnäytökset, kunnes hän British Museumissa vierailtuaan päätti tuottaa teoksen Australian linnuista. Richard Bowdler Sharpen rohkaisemana ja opastuksella Mathews uppoutui laajaan aiheeseen täysin. Hän teki 16-tuntisia työpäiviä tutkien, kirjoittaen ja keräten nahka- ja kirjallisuuskokoelmia. Mathews myös osti, vaihtoi tai lainasi keräilijöiltä 30 000 linnunnahkaa ja noin 5 000 kirjaa, jotka kattoivat koko lintutieteen alan. Eläviä lintuja enemmän häntä kuitenkin kiinnosti kirjallisuus. Mathews oli laajassa kirjeenvaihdossa australialaisten tutkijoiden ja alan asiantuntijoiden kanssa eri puolilta maailmaa. The Birds of Australian ensimmäinen osa julkaistiin Lontoossa 1910. Seuraavan vuonna Tom Iredale tuli hänen sihteerikseen. Yhteistyössä he tuottivat suuren määrän aineistoa ennen kuin Iredale muutti Australiaan 1923.
Vuonna 1914 Mathews teki maailmanympärimatkan, jolla hän tapasi lintutieteilijöitä ja keräsi nahkoja. Palattuaan Englantiin juuri ennen ensimmäistä maailmansotaa hän asettui Hampshireen. Liian vanhana sotimaan hän jatkoi Birds of Australian kirjoittamista. Teoksen 12. ja viimeinen osa ilmestyi vuonna 1927. Mathewsin lukuisat muut työt käsittelivät Australian, Uuden-Seelannin sekä Lord Howen ja Norfolkinsaaren lintuluetteloita. Vuonna 1912 hän perusti Austral Avian Record -julkaisun, jota hän toimitti koko sen 15-vuotisen ilmestymisen ajan.
Asema lintutieteessä

Mathewsin asema Australian lintutieteessä on kiistanalainen. Hänen pääaiheensa oli taksonomia, johon hän omaksui konservatiivisen asenteen, oletettavasti Bowdler Sharpen vaikutuksesta. Myöhemmin hän kuitenkin muutti asennettaan ja liittyi alalajeihin erikoistuneeseen koulukuntaan. Hänen luettelonsa 'Reference list to the birds of Australia' (Novitates Zoologicae, 18. tammikuuta 1912) kasvatti lajien ja alalajien määrän 800:sta 1 500:aan. Hän muutteli taksonomiaansa yhtenään, jolloin australialaiset lintutieteilijät menettivät luottamuksensa siihen. Joitakin hänen lajijaoistaan on jälkeenpäin kuitenkin hyväksytty. Hän kuvaili ja nimesi muun muassa australiansinimalurin, tummamyrskyliitäjän, madeiranviistäjän ja kuningaskaijojen suvun.
Edinburghin Royal Societyn jäsenenä Mathews osallistui maailmanlaajuisiin tieteellisiin tutkimusryhmiin ja vastaanotti lukuisia kunnianosoituksia. Hän edusti Australiaa viidessä kansainvälisessä lintutieteellisessä kongressissa. Hän oli British Ornithologists' Clubin puheenjohtaja vuosina 1935–1938. Vuonna 1939 hänet lyötiin ritariksi (komentaja) vuonna 1939 ansioistaan lintutieteessä ja äänestettiin Royal Australasian Ornithologists Unionin jäseneksi, ja hän toimi seuran puheenjohtajana 1946–1947. Hän lahjoitti lintutieteellisen kirjastonsa National Library of Australialle Canberraan 1940–1945. Mathews myös julkaisi omaelämäkertansa Birds and Books (Canberra, 1942). Vuonna 1945 Mathews palasi Englantiin ja kuoli syöpään Winchesterissä. Hänen laaja linnunnahkakokoelmansa, jonka hän myi lordi Walter Rothschildille 1920-luvulla, on nykyään Amerikan luonnontieteellisessä museossa New Yorkissa.
GP3-kausi 2016

GP3-kausi 2016 oli GP3-sarjan seitsemäs kausi. Kausi oli ensimmäinen kolmannen sukupolven GP3/16-autoilla. Kauden aikana tallit saivat jatkossa ajattaa neljää autoa aiemman kolmen auton sijaan
Sarjan mestaruuden voitti monacolainen Charles Leclerc, toiseksi sijoittui thaimaalainen Alexander Albon ja kolmanneksi italialainen Antonio Fuoco.
Tallit ja kuljettajat

| Talli | Nro | Kuljettaja | Lisenssi | Kilpailut |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  ART Grand Prix | 1 | Charles Leclerc |  Monaco | Kaikki |
|  ART Grand Prix | 2 | Nirei Fukuzumi |  Japani | Kaikki |
|  ART Grand Prix | 3 | Alexander Albon |  Thaimaa | Kaikki |
|  ART Grand Prix | 4 | Nyck de Vries |  Alankomaat | Kaikki |
|  Trident | 5 | Antonio Fuoco |  Italia | Kaikki |
|  Trident | 6 | Artur Janosz |  Puola | Kaikki |
|  Trident | 7 | Giuliano Alesi |  Ranska | Kaikki |
|  Trident | 8 | Sandy Stuvik |  Thaimaa | Kaikki |
|  Arden International | 9 | Jake Dennis |  Iso-Britannia | Kaikki |
|  Arden International | 10 | Tatiana Calderón |  Kolumbia | Kaikki |
|  Arden International | 11 | Jack Aitken |  Iso-Britannia | Kaikki |
|  Koiranen GP | 14 | Matt Parry |  Iso-Britannia | Kaikki |
|  Koiranen GP | 15 | Mahaveer Raghunathan |  Intia | 1 |
|  Koiranen GP | 16 | Matevos Isaakjan |  Venäjä | Kaikki |
|  Koiranen GP | 17 | Ralph Boschung |  Sveitsi | 1-5, 7 |
|  Koiranen GP | 17 | Niko Kari |  Suomi | 6 |
|  Jenzer Motorsport | 18 | Akash Nandy |  Malesia | Kaikki |
|  Jenzer Motorsport | 19 | Richard Gonda |  Slovakia | 1-2, 4 |
|  Jenzer Motorsport | 19 | Óscar Tunjo |  Kolumbia | 6 |
|  Jenzer Motorsport | 19 | Alessio Lorandi |  Italia | 8-9 |
|  Jenzer Motorsport | 20 | Óscar Tunjo |  Kolumbia | 1-2 |
|  Jenzer Motorsport | 20 | Arjun Maini |  Intia | 3-9 |
|  Campos Racing | 22 | Álex Palou |  Espanja | Kaikki |
|  Campos Racing | 23 | Steijn Schothorst |  Alankomaat | Kaikki |
|  Campos Racing | 24 | Konstantin Tereštšenko |  Venäjä | Kaikki |
|  DAMS | 26 | Santino Ferrucci |  Yhdysvallat | Kaikki |
|  DAMS | 27 | Jake Hughes |  Iso-Britannia | Kaikki |
|  DAMS | 28 | Kevin Jörg |  Sveitsi | Kaikki |
Tallimuutokset

DAMS liittyi uutena tiiminä mukaan sarjaan.
Carlin & Status Grand Prix -tallit vetäytyivät sarjasta viime kauden päätteeksi.
Kuljettajamuutokset

Uudet kuljettajat
Jake Dennis: Euroopan Formula 3 (Prema Powerteam) → Arden International
Steijn Schothorst: Renault Sport Trophy → Campos Racing
Jack Aitken: Eurocup Formula Renault (Koiranen GP) → Arden International
Santino Ferrucci: Euroopan F3 (kfzteile24 Mücke Motorsport) → DAMS
Jake Hughes: Eurocup Formula Renault (Koiranen GP) → DAMS
Kevin Jörg: Eurocup Formula Renault (Josef Kaufmann Racing) → DAMS
Giuliano Alesi: Ranskan Formula 4 → Trident
Tatiana Calderón: Euroopan Formula 3 (Carlin) → Arden International
Nirei Fukuzumi: Japanin Formula 3 → ART Grand Prix
Nyck de Vries: Formula Renault 3.5 (DAMS) → ART Grand Prix
Mahaveer Raghunathan: Euroopan F3 (Motopark) → Koiranen GP
Akash Nandy: Asian Le Mans Series → Jenzer Motorsport
Alexander Albon: Euroopan F3 (Signature) → ART Grand Prix
Charles Leclerc: Euroopan F3 (Van Amersfoort Racing) → ART Grand Prix
Richard Gonda: Renault Sport Trophy → Jenzer Motorsport
Arjun Maini: Euroopan F3 (Threebond with T-Sport) → Jenzer Motorsport
Niko Kari: Euroopan F3 (Motopark) → Koiranen GP
Alessio Lorandi: Euroopan F3 (Carlin) → Jenzer Motorsport
Tallia vaihtaneet kuljettajat
Antonio Fuoco: Carlin → Trident
Sandy Stuvik: Status Grand Prix → Trident
Ralph Boschung: Jenzer Motorsport → Koiranen GP
Óscar Tunjo: Trident → Jenzer Motorsport
Poistuneet kuljettajat
Esteban Ocon: ART Grand Prix → DTM
Seb Morris: Status Grand Prix → British GT
Aleksander Bosak: Arden International → Formula 3.5 V8 (Pons Racing)
Luca Ghiotto: Trident → GP2 (Trident)
Jann Mardenborough: Carlin → Super GT & Japanin Formula 3
Marvin Kirchhöfer: ART Grand Prix → GP2 (Carlin)
Mathéo Tuscher: Jenzer Motorsport → FIA World Endurance Championship
Zaid Ashkanani: Campos Racing → Porsche Supercup
Jimmy Eriksson: Koiranen GP → GP2 (Arden International)
Kilpailukalenteri

Kausi alkoi 13. toukokuuta, Espanjan Barcelonasta ja päättyi 27. marraskuuta, Abu Dhabin Yas Marinan radalle.
| Kisa | Kisa | Sijainti | Rata | Päivä | Paalupaikka | Voittanut kuljettaja | Nopein kierros | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Barcelona, Espanja | Circuit de Catalunya | 14. toukokuuta |  Jake Hughes |  Charles Leclerc |  Charles Leclerc | Raportti |
| 1 | 2 |  Barcelona, Espanja | Circuit de Catalunya | 15. toukokuuta |  Óscar Tunjo* |  Alexander Albon |  Óscar Tunjo | Raportti |
| 2 | 3 |  Spielberg, Itävalta | Red Bull Ring | 2. heinäkuuta |  Charles Leclerc |  Charles Leclerc |  Charles Leclerc | Raportti |
| 2 | 4 |  Spielberg, Itävalta | Red Bull Ring | 3. heinäkuuta |  Jake Hughes* |  Ralph Boschung |  Ralph Boschung | Raportti |
| 3 | 5 |  Silverstone, Iso-Britannia | Silverstone Circuit | 9. heinäkuuta |  Alexander Albon |  Alexander Albon |  Alexander Albon | Raportti |
| 3 | 6 |  Silverstone, Iso-Britannia | Silverstone Circuit | 10. heinäkuuta |  Arjun Maini* |  Antonio Fuoco |  Jake Dennis | Raportti |
| 4 | 7 |  Mogyoród, Unkari | Hungaroring | 23. heinäkuuta |  Nyck de Vries |  Matt Parry |  Jake Dennis | Raportti |
| 4 | 8 |  Mogyoród, Unkari | Hungaroring | 24. heinäkuuta |  Arjun Maini* |  Alexander Albon |  Alexander Albon | Raportti |
| 5 | 9 |  Hockenheim, Saksa | Hockenheimring | 30. heinäkuuta |  Alexander Albon |  Antonio Fuoco |  Charles Leclerc | Raportti |
| 5 | 10 |  Hockenheim, Saksa | Hockenheimring | 31. heinäkuuta |  Jake Hughes* |  Jake Hughes |  Jake Hughes | Raportti |
| 6 | 11 |  Spa, Belgia | Circuit de Spa-Francorchamps | 27. elokuuta |  Charles Leclerc |  Charles Leclerc |  Charles Leclerc | Raportti |
| 6 | 12 |  Spa, Belgia | Circuit de Spa-Francorchamps | 28. elokuuta |  Matevos Isaakjan* |  Jack Aitken |  Jack Aitken | Raportti |
| 7 | 13 |  Monza, Italia | Autodromo Nazionale Monza | 3. syyskuuta |  Charles Leclerc |  Jake Dennis |  Jake Hughes | Raportti |
| 7 | 14 |  Monza, Italia | Autodromo Nazionale Monza | 4. syyskuuta |  Antonio Fuoco* |  Nyck de Vries |  Nyck de Vries | Raportti |
| 8 | 15 |  Kuala Lumpur, Malesia | Sepang International Circuit | 1. lokakuuta |  Charles Leclerc |  Alexander Albon |  Alexander Albon | Raportti |
| 8 | 16 |  Kuala Lumpur, Malesia | Sepang International Circuit | 2. lokakuuta |  Antonio Fuoco* |  Jake Dennis |  Jake Dennis | Raportti |
| 9 | 17 |  Abu Dhabi, Arabiemiraatit | Yas Marina Circuit | 26. marraskuuta |  Alexander Albon |  Nyck de Vries |  Jack Aitken | Raportti |
| 9 | 18 |  Abu Dhabi, Arabiemiraatit | Yas Marina Circuit | 27. marraskuuta |  Konstantin Tereštšenko* |  Jake Hughes |  Jake Dennis | Raportti |

(*) = Tarkoittaa paalupaikkaa, joka on saavutettu pitkän kilpailun kahdeksannesta sijasta.
Kuljettajien loppupisteet

| Sija | Nro | Kuljettaja | Lisenssi | Talli | Pisteet | Kisat | Voitot | Paalut |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | Charles Leclerc |  Monaco | ART Grand Prix | 202 | 18 | 3 | 4 |
| 2 | 3 | Alexander Albon |  Thaimaa | ART Grand Prix | 177 | 18 | 4 | 3 |
| 3 | 5 | Antonio Fuoco |  Italia | Trident | 157 | 18 | 2 | 0 |
| 4 | 9 | Jake Dennis |  Iso-Britannia | Arden International | 149 | 18 | 2 | 0 |
| 5 | 11 | Jack Aitken |  Iso-Britannia | Arden International | 148 | 18 | 1 | 0 |
| 6 | 4 | Nyck de Vries |  Alankomaat | ART Grand Prix | 133 | 18 | 2 | 1 |
| 7 | 2 | Nirei Fukuzumi |  Japani | ART Grand Prix | 91 | 18 | 0 | 0 |
| 8 | 27 | Jake Hughes |  Iso-Britannia | DAMS | 90 | 18 | 2 | 1 |
| 9 | 14 | Matt Parry |  Iso-Britannia | Koiranen GP | 82 | 18 | 1 | 0 |
| 10 | 20 | Arjun Maini |  Intia | Jenzer Motorsport | 50 | 14 | 0 | 0 |
| 11 | 17 | Ralph Boschung |  Sveitsi | Koiranen GP | 48 | 12 | 1 | 0 |
| 12 | 26 | Santino Ferrucci |  Yhdysvallat | DAMS | 36 | 18 | 0 | 0 |
| 13 | 23 | Steijn Schothorst |  Alankomaat | Campos Racing | 36 | 18 | 0 | 0 |
| 14 | 28 | Kevin Jörg |  Sveitsi | DAMS | 26 | 18 | 0 | 0 |
| 15 | 22 | Álex Palou |  Espanja | Campos Racing | 22 | 18 | 0 | 0 |
| 16 | 20/19 | Óscar Tunjo |  Kolumbia | Jenzer Motorsport | 18 | 5 | 0 | 0 |
| 17 | 16 | Matevos Isaakjan |  Venäjä | Koiranen GP | 17 | 18 | 0 | 0 |
| 18 | 8 | Sandy Stuvik |  Thaimaa | Trident | 9 | 18 | 0 | 0 |
| 19 | 24 | Konstantin Tereštšenko |  Venäjä | Campos Racing | 8 | 18 | 0 | 0 |
| 20 | 6 | Artur Janosz |  Puola | Trident | 3 | 18 | 0 | 0 |
| 21 | 10 | Tatiana Calderón |  Kolumbia | Arden International | 2 | 18 | 0 | 0 |
| 22 | 7 | Giuliano Alesi |  Ranska | Trident | 1 | 15 | 0 | 0 |

Käännös suomeksi
Itä-Suomen liikuntaopisto

Itä-Suomen liikuntaopisto toimi aikaisemmin Kalevankadulla entisissä yhteiskoulun tiloissa.
Itä-Suomen Liikuntaopisto eli ISLO on vuonna 1979 perustettu, Joensuun kaupungin omistama alueellinen liikunnan koulutuskeskus. ISLO sijaitsee Joensuun Tiedepuistolla, aivan Joensuun keskusta-alueella osana Mehtimäen urheilun ja liikunnan ympäristöä.
ISLO:n ydintehtävänä on järjestää liikunta-alan ammatillista koulutusta ja vapaan sivistystyön koulutusta sekä ylläpitää liikunta-alan koulutuskeskusta. Lisäksi ISLO tukee ja kehittää Pohjois-Karjalan alueen liikuntaa, urheilua sekä niihin liittyviä palveluita yhteistyössä urheiluseurojen ja muiden sidosryhmien kanssa. Koulu kuuluu maanlaajuiseen urheiluopistojen verkostoon ja sen rehtorina toimii Petri Pennanen. ISLO palvelee kaikenlaisia liikkujia ja tukee Joensuun kaupunkilaisten ennaltaehkäisevää hyvinvointia. Hyvinvointipalveluita toteuttaa laaja joukko ISLO:n liikunta- ja hyvinvointialan ammattilaisia.
ISLO:n koulutukset

ISLO:n tehtävänä on järjestää liikunta-alan koulutusta. ISLO:lla on hierojien kouluttamisessa pitkät perinteet. ISLO:lla hyödynnetään Mehtimäen liikunta-aluetta oppimisympäristönä niin hierojien kuin liikunta-alan opiskelijoidenkin kouluttamisessa. Koulutustoiminnasta ja osaamisen arvioinnista vastaavat koulun kantahenkilöstöön kuuluvat opettajat. Lisäksi työelämän viimeaikaisinta näkemystä sekä asiantuntijaosaamista koulutuksiin tuovat vierailevat kouluttajat. 
ISLO:lla voi opiskella seuraavissa koulutuksissa:
Hieronnan ammattitutkinto
Liikunnan starttipolku
Liikuntaneuvoja (AT)
Valmentajan ammattitutkinto ja erikoisammattitutkinto
Liikuntapaikka-alan ammattitutkinto ja erikoisammattitutkinto
Tanssin ja somatiikan koulutus (Education in Dance and Somatics)
Liikunnanohjauskoulutus
Seurakehittäjäkoulutus
Glenn Roeder

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Glenn Victor Roeder
Syntymäaika: 13. joulukuuta 1955
Syntymäpaikka: Woodworth, Englanti
Kuolinaika: 28. helmikuuta 2021 (65 vuotta)
Pelipaikka: puolustaja
Seura
Seura: Norwich City
Tehtävä: manageri
Junioriseurat
1970–1973: Arsenal
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1973–1978 1978–1983 1983 1983–1989 1989–1992 1992 1992–1993 | Leyton Orient Queens Park Rangers → Notts County (laina) Newcastle United Watford Leyton Orient Gillingham Yhteensä | 115 4) 157 (17) 4 (0) 193 (8) 78 (2) 8 (0) 6 (0) 561 (31) |
Maajoukkue
|  | Englannin B-maajoukkue | 7 (0) |
Valmennusura
1992–1993 1993–1996 2001–2003 2006–2007 2007–2009: Gillingham (pelaaja-manageri) Watford West Ham United Newcastle United Norwich City
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Glenn Roeder (13. joulukuuta 1955 Woodford, Essex, Englanti – helmikuu 2021) oli englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Peliura

Roeder aloitti uransa Leyton Orientissa 1973. Hän pelasi seurassa 115 ottelua ennen siirtymistään Queens Park Rangersiin 1978. Roeder toimi joukkueen kapteenina sen selviytyessä FA Cupin finaaliin 1982. Roeder ei itse kuitenkaan voinut osallistua finaaliotteluaan saamansa pelikiellon vuoksi. 
1983 Roeder siirtyi Newcastle Unitediin. Hän pelasi Newcastlessa kuusi vuotta ja 193 ottelua. 
Newcastlen jälkeen Roeder pelasi vielä Watfordissa ja Gillinghamissa.
Valmennusura

Roeder aloitti valmennusuransa Gillinghamin pelaajavalmentajana 1992. Alku valmennusuralle ei ollut lupaava, sillä Roederin luotsaama Gillingham voitti vain 13 kauden 51 ottelusta ja joukkue vältti vain vaivoin putoamisen sarjatasoa alemmaksi. Roeder sai kauden päätteeksi potkut.
Kauden 1993–1994 alussa Roeder palasi vanhaan seuraansa Watfordiin päävalmentajaksi Steve Perrymanin lähdön jälkeen. Kaudella 1994–1995 Watford taisteli noususta valioliigaan, mutta jäi kalkkiviivoilla pois pudotuspeleistä. 
Seuraavalla kaudella tahti ei ollut yhtä kovaa ja helmikuussa 1996 Roeder sai potkut joukkueen valuttua ykkösdivisioonan häntäpäähän.
Roeder jatkoi valmennusuraansa West Hamissa nuorisojoukkueen valmentajana viiden vuoden ajan. Kesän korvalla 2001 Roeder nousi ykkösjoukkueen päävalmentajaksi Harry Redknappin salaperäisen lähdön jälkeen. 
Kausi 2001–2002 sujui loistavasti ja Roeder johdatti West Hamin seitsemänneksi valioliigassa.
Kautta 2002–2003 leimasivat Roederin epäonnistuneet hankinnat. Roeder hankki seuraan Tomas Repkan, David Jamesin ja Don Hutchinsonin. Jamesin ja Hutchinsonin kohtaloksi koituivat loukkaantumiset ja Repka sortui jatkuviin kurinpidollisiin ongelmiin. Lisähuola toivat Paolo Di Canion ja Frédéric Kanoutén henkilökohtaiset ongelmat.
Kapea pelaajamateriaali aiheutti lopulta West Hamin putoamisen ykkösdivisioonaan kauden päätteeksi.
Roeder oli kesän 2003 sivussa päävalmentajan tehtävistä aivokasvaimen vuoksi. Roeder selvisi vakavasta taudista ja palasi töihin kauden 2003–2004 alkaessa. Kehno alkukausi kuitenkin tiesi Reoderille potkuja.
Roeder palasi valmennustehtäviin kesällä 2005 kun Newcastle United FC palkkasi hänet nuorisojoukkueen päävalmentajaksi. Roeder nousi joukkueen päävalmentajaksi helmikuussa 2006 kun Graeme Souness sai potkut. Roeder apunaan Alan Shearer käänsi joukkueen kelkan ja Newcastle sijoittui kauden 2005–2006 päätteeksi valioliigassa seitsemänneksi.
Roederista haluttiin tehdä päävalmentaja kaudeksi 2006–2007, mutta esteeksi muodostui UEFA Pro lisenssin puuttuminen. Newcastle puolusti Roederia vedoten aivokasvaimeen, joka keskeytti lisenssin suorittamisen. Roeder nimitettiin seuran päävalmentajaksi toukokuussa 2006.
Roederin ensimmäinen täysi kausi Newcastlen peräsimessä alkoi kehnosti eikä joukkue ole yltänyt suuriin saavutuksiin. Roeder sai balsamia haavoihin kun joukkue voitti kauden 2006–2007 UEFA Intertoto Cupin.
Roeder erosi Newcastlesta 6. toukokuuta 2007 seuran voitettua vain yhden kymmenestä pelaamastaan ottelusta.
Norwich City ilmoitti 30. lokakuuta 2007 lehdistötilaisuudessa nimittäneensä Glenn Roederin uudeksi managerikseen kolmen viikon etsinnän jälkeen. Roeder allekirjoitti kaksi ja puoli vuotta kestävän sopimuksen. Roederin ensimmäinen peli Norwichissa oli tasapeliin 2–2 päättynyt East Anglian paikalliskamppailu Ipswichia vastaan 4. marraskuuta 2007. Glenn Roederin sopimus purettiin 14. tammikuuta 2009 huonosti alkaneen kauden jälkeen ja Charltonille FA-Cupin uusintaottelussa kärsityn tappion jälkeen.
Jani Sarajärvi

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 9. syyskuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Pudasjärvi, Suomi
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 176 cm
Seura
Seura: VPS
Tehtävä: apuvalmentaja
Junioriseurat
1990–1995: Kurenpojat
1996: OLS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1997 | OTP | 17 | (0) |
| 1998 | OPS | 17 | (0) |
| 1999 | OLS | 21 | (0) |
| 2000–2001 | VPS | 49 | (5) |
| 2002–2003 | IFK Norrköping | 29 | (0) |
| 2003–2005 | Allianssi | 47 | (2) |
| 2006 | Jaro | 16 | (0) |
| 2007–2008 | TPS | 17 | (1) |
| 2009–2010 | Jaro | 17 | (0) |
| 2011 | YPA | 23 | (0) |
| 2012 | Kurenpojat |  |  |
| 2013–2014 | YPA | 24 | (0) |
| 2015 | Kurenpojat |  |  |
| Yhteensä | Yhteensä | 277 | (8) |
Maajoukkue
| 2000–2001 | Suomi U21 | 8 | (0) |
| 2005 | Suomi | 1 | (0) |
Valmennusura
2011: YPA (apuv.)
2013–2014: YPA
2016–2018: VPS (apuv.)
2019-: HJK (apuv.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jani Sakari Sarajärvi (s. 9. syyskuuta 1979 Pudasjärvi) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Sarajärvi on pudasjärveläisen FC Kurenpoikien kasvatti. Hän on aikaisemmin edustanut Suomen pääsarjatasolla AC Allianssia, Vaasan Palloseuraa, FF Jaroa ja Turun Palloseuraa. Kausilla 2002 ja 2003 hän pelasi Ruotsissa IFK Norrköpingissä Allsvenskania ja Superettania. Hänellä on takanaan 146 Veikkausliiga-ottelua, joissa hän on tehnyt 8 maalia. A-maajoukkueessa Sarajärvi on esiintynyt yhden kerran. Sarajärvi on voittanut Liigacupin kolmesti; VPS:ssä vuonna 2000 ja Allianssissa 2004 ja 2005.
Sarajärvi nimitettiin syksyllä 2013 Sievi Futsalin Futsal-liiga-joukkueen vastuuvalmentajaksi. Hän myös pelasi joukkueessa kaudella 2013–2014.
Saavutukset

SM-hopeaa 2004
SM-pronssia 2007
Liigacupin voitto 2000, 2004 ja 2005
Glenn Rhee

| Glenn Rhee |
| --- | --- |
Luoja(t):  Robert Kirkman Tony Moore Charlie Adlard
Näyttelijä(t):  Steven Yeun
Ensi- esiintyminen:  numero 2 (sarjakuva) jakso Sisälmykset (televisiosarja)
Viimeinen esiintyminen:  numero 100 numero 101 (ruumis) jakso Päiväsi koittaa vielä (televisiosarja)
Kustantaja:  Image Comics
Henkilötiedot
Status:  kuollut (sarjakuva) kuollut (televisio)
Ammatti:  pitsalähetti
Sukupuoli:  mies
Ikä:  22 (numero 2) 24 (numero 100)
Kuolinsyy:  Negan pahoinpiteli kuoliaaksi
Suhteet
Puoliso(t):  Maggie Greene
Lapset:  Sophia Peletier (adoptiolapsi, sarjakuvassa) Hershel Greene (sarjakuvassa)
Muut sukulaiset:  Hershel Greene (appi) Josephine Greene (anoppi) Beth Greene (käly)
Tutut:  Rick Grimes Lori Grimes Carl Grimes Shane Walsh Dale Horvath Carol Peletier Andrea Abraham Ford Eugene Porter Rosita Espinosa Daryl Dixon (televisiosarjassa) Merle Dixon (televisiosarjassa) Tara Chambler (televisiosarjassa)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Glenn (televisiosarjassa Glenn Rhee) on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa sarjakuvassa The Walking Dead ja samannimisessä televisiosarjassa. Televisiosarjassa hahmoa näyttelee Steven Yeun. Glenn nähdään myös The Walking Dead -videopelissä pienessä roolissa.
Sarjakuvassa

Glenn, 22-vuotias pitsalähetti, on nuorin aikuinen Atlannan selviytyjistä. Glenn on sarjakuvassa hyvin optimistinen selviytyjä, ja yleensä sarjakuvien hieman nokkela ja näsäviisas nuorukainen. Glenn turvautuu selviytymisessään piiloutumiseen sekä aivojensa käyttöön ammuskelun sijaan, jonka ansiosta hän saa tehtäväkseen hakea tarvikkeita kaupungeista. Glenn oli yksi pisimpään eläneistä hahmoista.
Sarjakuvassa Glenn nähdään ensimmäistä kertaa numerossa 2. Hän kohtaa Rickin Atlantassa, pelastaen tämän varmalta kuolemalta elävien kuolleiden keskeltä. Glenn vie Rickin leiriin, jossa on myös muita selviytyneitä. Selviytyneiden päätyessä Greenien maatilalle Glenn tapaa Maggie-nimisen nuoren naisen, ja parin välille syntyy suhde. Maggien isällä Hershelillä on aluksi hankaluuksia hyväksyä suhdetta. Glenn ja Maggie menevät myöhemmin naimisiin ja adoptoivat Sophian, Atlannan leirin pienen tytön, tämän äidin Carolin tehtyä itsemurhan. Glenn kuolee numerossa 100 Neganin murskatessa hänen päänsä pesäpallomailalla. Glennillä ja Maggiellä on myös lapsi, Hershel, jota Glenn ei ole kuoltuaan koskaan nähnyt.