Jean-Baptiste Colbert
Colbertin politiikka

Colbertin politiikka ja etenkin talouspolitiikka antoivat Ranskalle sen taloudellisen itsenäisyyden, joka liittyi voimakkaasti ylijäämäiseen vaihtotaseeseen sekä kasvavaan tuotteiden verotukseen. Hän pani pisteen valtiontalouden kavalluksille sekä maksoi valtion velat.
Vuonna 1663 Colbert perusti Kirjoittamisen ja kirjallisuuden akatemian (Académie des inscriptions et belles-lettres).
Vuonna 1664 hänet nimitettiin rakennusten ja manufaktuurien yli-intendentiksi. Hän päätti kopioida naapurimaiden tuotantoa, jotta Ranska olisi tullut riippumattomaksi niiden tavarantoimituksista. Hän ei epäröinyt houkutella Ranskaan ulkomaista työvoimaa, joka sai manufaktuurit pyörimään. Hän suosi monopoleja. Hän paransi aiempia manufaktuureja ja perusti uusia, eritoten lasinpuhallukseen ja mattojen kudontaan erikoistuneita.
Maaliskuussa vuonna 1667 Colbert nimitti Gabriel Nicolas de la Reynien poliisin kenraaliluutnantiksi ja näin hänestä tuli Ranskan ”ensimmäinen poliisi”, joka toi esille hyvin arvonsa sekä santarmeille että myös tavallisille poliiseille.
Colbert kannusti kaupankäyntiä, suojeli tieteitä, kirjallisuutta ja taiteita ja suosi tieteellistä tutkimusta perustaen Kuninkaallisen tiedeakatemian (Académie Royale des Sciences) vuonna 1666, sekä Pariisin observatorion vuonna 1667.
Vuonna 1668 tultuaan merenkulun valtiosihteeriksi Colbert rakennutti 276 aluksen laivaston. Lopulta vuonna 1681 Ranska, joka oli voittoisa niin merellä kuin maissakin, omisti 176 sota-aluksen laivaston, kun sillä muutamaa vuotta aiemmin oli ollut tuskin viittäkymmentäkään alusta.
Colbert kehitti voimakkaasti Ranskan infrastruktuuria kehittääkseen kaupankäyntiä ja näin hän keskittyi kanavaverkoston luomiseen sekä tieverkoston rakentamiseen.  Näin hän korjautti aiemman perusverkoston ja rakensi uusia maanteitä. Hän istutti Landesin alueelle metsiä laivanrakennuksen tarpeisiin. Hän rakensi Canal du Midin jatkeeksi Languedocin kanavan, joka lopullisesti yhdisti kaksi merta toisiinsa.
Hänen aikanaan Pariisin kadut kivettiin, ja ne valaistiin öisin, ja hän rakennutti myös Seinen rantakadut sekä lukuisia julkisia toreja ja aukioita.  Hän rakennutti Pariisin kaupungin kehämuuriin riemukaaren käsittäviä portteja (Saint-Denis ja Saint-Martin). Hänen ansiotaan ovat myös Louvren pylväskäytävät sekä Tuileries'n puisto.
Poikansa Jean-Baptiste Colbertin, Seignelayn markiisin kanssa hän sai hansakaupungeista Ranskaan käsityöläisiä, rakentajia ja köydenpunojia, jotka sijoittuivat laivanrakennustelakoille tai arsenaaleihin, joita oli valtakunnan keskeisissä satamakaupungeissa. Kun Colbert halusi varmistaa merivoimien henkilöstötarpeen, niin hän ei englantilaisten tavoin turvautunut lehdistöön tai kauppalaivastoon merenkulkijoiden pakottamiseksi sotalaivaston palvelukseen, josta käytettiin nimitystä ”laivastoon värväytyminen”. Colbert sitä vastoin varmistaakseen kaleerilaivojen miehistötarpeen kehotti tuomareita tuomitsemaan niin paljon miehiä laivastoon kuin vain oli mahdollista. Tuolloin myös syrjäytyminen eli kulkurielämä oli kaleerituomion peruste.
Colbert muodosti kauppakomppaniat ulkomaankaupan edistämiseen: Compagnie des Indes Orientales (Intian valtameren alueelle), Compagnie des Indes Occidentales (Amerikan alueelle), Compagnie du Levant (Välimeren ja ottomaanisen keisarikunnan alueelle) sekä Compagnie du Sénégal (Afrikan alueelle) ja kolmikantakauppa orjien välittämiseen ja myymiseen. Hänen aloittestaan luotiin myös kauppa-asemien verkosto:  Pondichéry (1670) ja Uuden Ranskan kauppa-asema, joka mahdollisti ranskalaisen asutuksen Kanadassa (Québec).
Colbert vastusti sotaministeri Louvoisin liikaa valtion varoja tuhlailevaa politiikkaa. Tämä vehkeili Colbertia vastaan, jopa niin voimakkaasti, että Colbert oli joutumassa epäsuosioon, kun hän 6. syyskuuta 1683 kuoli. Hän oli järjestänyt seuraajakseen valtiovarain ylivalvojana Claude Le Peletierin.
Colbertin tunnus oli: "Pro rege, saepe, pro patria semper" ("Kuninkaan puolesta usein, isänmaan puolesta aina").
Colbert oli jälkimaineensa mukaisesti erinomainen hallintomies, vaikka osa hänen tavoitteistaan jäi toteutumatta, erityisesti Ludvig XIV:n suurien sotilasmenojen tähden.
Edelleen on käytössä hänen nimestään johdettu termi colbertismi, joka tarkoittaa talouspolitiikkaa, jonka mukaan valtiolla tulee olla keskeinen rooli talouselämässä ja tehdä interventioita. Se erotti hänen talouspolitiikkansa Ranskassa naapurimaiden politIikoista.