stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harmaakäenkukka
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Harmaakäenkukka – Silene coronaria
Kasviatlas 2023: Harmaakäenkukka (Silene coronaria) Suomessa.
Pohjolan kasvien pauloissa: Lychnis coronaria – harmaakäenkukka
Ranskan ympäriajo 2019

Kilpailun toinen etappi oli joukkueaika-ajo Brysselissä.
Kilpailijoita nousemassa vuoristonousua 15. etapilla.
Ranskan ympäriajo 2019 oli järjestyksessään 106. maantiepyöräilyn Ranskan ympäriajo. Kilpailu alkoi Belgian Brysselistä 6. heinäkuuta ja päättyi Pariisiin 28. heinäkuuta 2019. Kilpailussa ajettiin 21 etappia, yhteispituudeltaan 3403,8 kilometriä.
Egan Bernal voitti vuoden 2019 Ranskan ympäriajon minuutin ja 11 sekunnin erolla Geraint Thomasiin, Steven Kruijswijk sijoittui kolmanneksi. Pistekilpailun voitti Peter Sagan, mäkikirikilpailun Romain Bardet, nuorten kilpailun niin ikään Egan Bernal ja joukkuekilpailun Movistar Team.
Tulokset

Lähde: Pro Cycling Stats
Tulokset > Kokonaiskilpailu

|  | Ajaja | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Egan Bernal   | Team Ineos | 82.57.00 |
| 2 |  Geraint Thomas | Team Ineos | + 1.11 |
| 3 |  Steven Kruijswijk | Team Jumbo-Visma | + 1.31 |
| 4 |  Emanuel Buchmann | Bora-Hansgrohe | + 1.56 |
| 5 |  Julian Alaphilippe | Deceuninck–Quick-Step | + 4.05 |
| 6 |  Mikel Landa  | Movistar Team | + 4.23 |
| 7 |  Rigoberto Urán | EF Education First | + 5.15 |
| 8 |  Nairo Quintana  | Movistar Team | + 5.30 |
| 9 |  Alejandro Valverde  | Movistar Team | + 6.12 |
| 10 |  Warren Barguil | Arkéa-Samsic | + 7.32 |
| 11 |  Richie Porte | Trek-Segafredo | + 12.42 |
| 12 |  Guillaume Martin | Wanty-Groupe Gobert | + 22.08 |
| 13 |  David Gaudu | Groupama-FDJ | + 23.58 |
| 14 |  Fabio Aru | UAE Team Emirates | + 27.36 |
| 15 |  Romain Bardet  | Ag2r-La Mondiale | + 30.23 |
| 16 |  Roman Kreuziger | Dimension Data | + 36.09 |
| 17 |  Sébastien Reichenbach | Groupama-FDJ | + 44.29 |
| 18 |  Daniel Martin | UAE Team Emirates | + 45.21 |
| 19 |  Aleksei Lutsenko | Astana Team | + 48.52 |
| 20 |  Jesús Herrada | Cofidis | + 51.57 |
Tulokset > Pistekilpailu

|  | Ajaja | Joukkue | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Peter Sagan  | Bora-Hansgrohe | 316 |
| 2 |  Caleb Ewan | Lotto Soudal | 248 |
| 3 |  Elia Viviani | Deceuninck–Quick-Step | 224 |
| 4 |  Sonny Colbrelli | Bahrain-Merida | 209 |
| 5 |  Michael Matthews | Team Sunweb | 201 |
| 6 |  Matteo Trentin | Mitchelton-Scott | 192 |
| 7 |  Jasper Stuyven | Trek-Segafredo | 167 |
| 8 |  Greg Van Avermaet | CCC Team | 149 |
| 9 |  Dylan Groenewegen | Team Jumbo-Visma | 146 |
| 10 |  Julian Alaphilippe | Deceuninck–Quick-Step | 119 |
Tulokset > Mäkikirikilpailu

|  | Ajaja | Joukkue | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Romain Bardet  | Ag2r-La Mondiale | 86 |
| 2 |  Egan Bernal   | Team Ineos | 78 |
| 3 |  Tim Wellens | Lotto Soudal | 75 |
| 4 |  Damiano Caruso | Bahrain-Merida | 67 |
| 5 |  Vincenzo Nibali | Bahrain-Merida | 59 |
| 6 |  Simon Yates | Mitchelton-Scott | 59 |
| 7 |  Nairo Quintana  | Movistar Team | 58 |
| 8 |  Aleksei Lutsenko | Astana Team | 45 |
| 9 |  Steven Kruijswijk | Team Jumbo-Visma | 44 |
| 10 |  Mikel Landa  | Movistar Team | 42 |
Tulokset > Nuorten kilpailu

|  | Ajaja | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Egan Bernal   | Team Ineos | 82.57.00 |
| 2 |  David Gaudu | Groupama-FDJ | + 23.58 |
| 3 |  Enric Mas | Deceuninck–Quick-Step | + 58.20 |
| 4 |  Laurens De Plus | Team Jumbo-Visma | + 1.02.44 |
| 5 |  Gregor Mühlberger | Bora-Hansgrohe | + 1.04.40 |
| 6 |  Giulio Ciccone | Trek-Segafredo | + 1.20.49 |
| 7 |  Lennard Kämna | Team Sunweb | + 1.39.36 |
| 8 |  Tiesj Benoot | Lotto Soudal | + 2.07.28 |
| 9 |  Nils Politt | Katjuša-Alpecin | + 2.14.28 |
| 10 |  Élie Gesbert | Arkéa-Samsic | + 2.33.02 |
Tulokset > Joukkuekilpailu

|  | Joukkue | Maa | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Movistar Team  |  Espanja | 248.58.15 |
| 2 | Trek-Segafredo |  Yhdysvallat | + 47.54 |
| 3 | Team Ineos |  Yhdistynyt kuningaskunta | + 57.52 |
| 4 | EF Education First |  Yhdysvallat | + 1.25.57 |
| 5 | Bora-Hansgrohe |  Saksa | + 1.29.30 |
| 6 | Groupama-FDJ |  Ranska | + 1.42.29 |
| 7 | Team Jumbo-Visma |  Alankomaat | + 1.52.55 |
| 8 | Ag2r-La Mondiale |  Ranska | + 2.08.17 |
| 9 | UAE Team Emirates |  Yhdistyneet arabiemiraatit | + 2.10.32 |
| 10 | Astana Team |  Kazakstan | + 2.27.37 |
Etapit

Lähde: Pro Cycling Stats
| Etappi | Päivä | Reitti | type | Pituus (km) | Voittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1  | 6. heinäkuu |  Bryssel –  Bryssel | Tasamaaetappi | 194,5 |  Mike Teunissen |  Mike Teunissen |
| 2  | 7. heinäkuu |  Bryssel –  Bryssel | Joukkueaika-ajo | 27,6 |  Team Jumbo-Visma |  Mike Teunissen |
| 3  | 8. heinäkuu |  Binche – Épernay | Mäkietappi | 215 |  Julian Alaphilippe |  Julian Alaphilippe |
| 4  | 9. heinäkuu | Reims – Nancy | Tasamaaetappi | 213,5 |  Elia Viviani |  Julian Alaphilippe |
| 5  | 10. heinäkuu | Saint-Dié-des-Vosges – Colmar | Mäkietappi | 175,5 |  Peter Sagan |  Julian Alaphilippe |
| 6  | 11. heinäkuu | Mulhouse – Planche des Belles Filles | Vuorietappi | 160,5 |  Dylan Teuns |  Giulio Ciccone |
| 7  | 12. heinäkuu | Belfort – Chalon-sur-Saône | Tasamaaetappi | 230 |  Dylan Groenewegen |  Giulio Ciccone |
| 8  | 13. heinäkuu | Mâcon – Saint-Étienne | Mäkietappi | 200 |  Thomas De Gendt |  Julian Alaphilippe |
| 9  | 14. heinäkuu | Saint-Étienne – Brioude | Mäkietappi | 170,5 |  Daryl Impey |  Julian Alaphilippe |
| 10  | 15. heinäkuu | Saint-Flour – Albi | Tasamaaetappi | 217,5 |  Wout van Aert |  Julian Alaphilippe |
| 11  | 17. heinäkuu | Albi – Toulouse | Tasamaaetappi | 167 |  Caleb Ewan |  Julian Alaphilippe |
| 12  | 18. heinäkuu | Toulouse – Bagnères-de-Bigorre | Vuorietappi | 209,5 |  Simon Yates |  Julian Alaphilippe |
| 13  | 19. heinäkuu | Pau – Pau | Henkilökohtainen aika-ajo | 27,2 |  Julian Alaphilippe |  Julian Alaphilippe |
| 14  | 20. heinäkuu | Tarbes – Col du Tourmalet | Vuorietappi | 117,5 |  Thibaut Pinot |  Julian Alaphilippe |
| 15  | 21. heinäkuu | Limoux – Foix | Vuorietappi | 185 |  Simon Yates |  Julian Alaphilippe |
| 16  | 23. heinäkuu | Nîmes – Nîmes | Tasamaaetappi | 177 |  Caleb Ewan |  Julian Alaphilippe |
| 17  | 24. heinäkuu | Pont du Gard – Gap | Mäkietappi | 200 |  Matteo Trentin |  Julian Alaphilippe |
| 18  | 25. heinäkuu | Embrun – Valloire | Vuorietappi | 208 |  Nairo Quintana |  Julian Alaphilippe |
| 19  | 26. heinäkuu | Saint-Jean-de-Maurienne – Col de l'Iseran | Vuorietappi | 89 | stage neutralised |  Egan Bernal |
| 20  | 27. heinäkuu | Albertville – Val Thorens | Vuorietappi | 59,5 |  Vincenzo Nibali |  Egan Bernal |
| 21  | 28. heinäkuu | Rambouillet – Pariisi | Tasamaaetappi | 128 |  Caleb Ewan |  Egan Bernal |
Osallistuneet joukkueet

Lähde: Pro Cycling Stats
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan ympäriajo 2019 Wikimedia Commonsissa
Hedvig Eleonora Stenbock

Hedvig Eleonora Stenbock (16. kesäkuuta 1664 Tukholma – 20. huhtikuuta 1729 Perniö) oli Ruotsissa syntynyt, Suomeen asettunut kreivitär ja ruukinpatrunessa.
Stenbockin vanhemmat olivat valtaneuvos, sotamarsalkka, kreivi Gustaf Otto Stenbock ja Christina Catharina De la Gardie. Hänen puolisonsa vuodesta 1684 oli Turun ja Porin läänin maaherra, vuorikollegion varapresidentti ja vapaaherra Lorentz Creutz (k. 1698).
Lorentz Creutz oli perustanut Suomeen useita rautatehtaita ja hänen kuoltuaan leski sai hoidettavakseen puolisonsa yritykset ja niihin liittyvät ongelmat. Forsbyn ruukissa oli ollut kankivasarapajojen tulipalo ja Kauttuan ruukin toiminta oli pysähtynyt seppämestareiden puuttumisen takia. Perniössä ruukki oli niin uusi, ettei se ollut vielä aloittanut toimintaansa. Stenbock keskitti ruukkitoiminnan Pernajan Koskenkylän eli Forsbyn ja Perniön Teijon ja Kirjakkalan ruukkeihin. Hän muutti asumaan Teijon kartanoon ja osti sen läheltä useita maa-alueita.
Venäläisten Suuressa Pohjan sodassa tuhoamat ruukit rakennettiin uudelleen 1720-luvun puoliväliin mennessä, mutta  niistä Stenbock luovutti Perniön ruukit vävylleen Claes Fleming af Libelitzille. Forsbyn ruukki siirtyi Carl Johan Creutzille. Stenbock kuoli Teijon kartanossa huhtikuussa 1729.
Aiheesta muualla

Hedvig Eleonora Stenbock Biografiasampo.
Harmaakynsimö

| Harmaakynsimö |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit Brassicaceae
Suku::  Kynsimöt Draba
Laji::  incana
Kaksiosainen nimi
 Draba incana  L. (1753) 
Katso myös
   Harmaakynsimö Wikispeciesissä   Harmaakynsimö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harmaakynsimö (Draba incana) on kaksi- tai monivuotinen ruohovartinen ristikukkaiskasvilaji.
Ulkonäkö

Harmaakynsimö kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Varsi on tanakka, karvainen ja haarova. Kasvi voi olla myös monivartinen. Tyviosassa lehdet ovat hyvin tiheässä. Tyvellä voi olla myös kukattomia ruusukkeita. Tyvilehdet ovat suikeita ja ne lakastuvat varhain. Varsilehtiä on paljon. Ne ovat isohampaisia, pitkäkarvaisia, harmaita. Kukinto on tukilehdetön terttu. Kukat ovat kaksineuvoisia, verho- ja terälehtiä on neljä. Terälehdet (3–5 millimetriä) ovat valkoisia. Sikiäin on kaksilokeroinen, kehänpäällinen. Hedelmä on monisiemeninen litu, lidut (7–10 mm) ovat lähes pystyjä, suikeita ja usein kierteisiä. Lidut ovat yleensä kaljuja, mutta etenkin Lounais-Suomessa ne voivat olla tähtikarvaisia. Lidussa on lyhyt, mutta selvästi erottuva ota. Lituperä on 1–3 mm pitkä. Harmaakynsimö kukkii Suomessa kesäkuusta elokuuhun.
Elinympäristö

Harmaakynsimö kasvaa Suomessa merenrantojen kedoilla ja kallionraoissa, kalliohyllyillä, jyrkänteillä, tienvarsilla, Lapissa se kasvaa jokivarsilla, pihoilla ja turvekatoilla. Harmaakynsimö esiintyy Suomessa rannikkoalueilla alkuperäisenä ja Pohjois-Lapissa muinaistulokkaana.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Harmaakynsimön levinneisyys Suomessa.
Pohjolan kasvien pauloissa: Draba incana - harmaakynsimö
Henry Morgentaler

Henry Morgentaler (oikealla) ja Jack Layton vuonna 2005.
Henry Morgentaler C.M. (19. maaliskuuta 1923 Łódź, Puola – 29. toukokuuta 2013 Toronto, Kanada) oli kiistelty kanadalainen lääkäri. Hän tuli tunnetuksi aborteista, joita hän avoimesti puolsi ja toteutti 1960-luvulta lähtien. Hän oli Rationalist Internationalin kunniajäsen.
Morgentaler syntyi Puolassa, selvisi holokaustista ja lähti vasta sittemmin Euroopasta. Hän oli vuonna 1972 sitoutumattomana ehdokkaana Kanadan parlamentinvaaleissa.
Morgentalerin toimet johtivat useisiin oikeusjuttuihin. Hän saavutti sekä tukijoita että kiivaita vastustajia, ja vuonna 1992 hänen yksityinen klinikkansa Torontossa joutui pommituksen kohteeksi. Hän toimi Humanist Association of Canadan ensimmäisenä puheenjohtajana vuodesta 1968 lähtien.
Hehkurasbora

| Hehkurasbora |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särkikalat Cyprinidae
Alaheimo::  Rasborat Rasborinae
Suku::  Boraras
Laji::  brigittae
Kaksiosainen nimi
 Boraras brigittae  (Vogt, 1978) 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hehkurasbora (Boraras brigittae) on särkikalojen heimoon kuuluva kalalaji, jota tavataan myös akvaariokalana.
Hehkurasbora kasvaa noin 2.5 cm pitkäksi. Se on pohjaväriltään oranssinpunainen, ja siinä on kyljessä musta vaakasuuntainen juova. Koiraan evät ovat punaiset, mustareunaiset, naaraan evät oranssinsävyiset. Kala on nuorena vaisumman värinen, mutta värit kirkastuvat noin yhden vuoden iässä.
Hehkurasbora on kotoisin Aasiasta: Borneon eteläosista ja Indonesiasta.
Hehkurasbora on ehdottomasti parvikala ja tarvitsee suuren parven ympärilleen (ainakin 10–20 yksilöä).[lähde? ] Hehkurasboran ravintoa ovat akvaariossa pakastetut ja kuivatut hyönteisten toukat, vesikirput ja eläinplankton.
Aiheesta muualla

Seriously Fish Myös kuvia ja hoito-ohjeita (englanniksi)
Helsingin teatteriorkesteri

Helsingin teatteriorkesteri r.y. oli 1930–1994 toiminut helsinkiläisten teatterien operettien ja muiden musiikkia sisältävien esitysten orkesterina toiminut soittajisto. Se piti myös sinfonia-, tehdas- ja koululaiskonsertteja sekä soitti musiikin moniin suomalaisiin elokuviin.
Äänielokuvien tullessa Helsingin elokuvateattereihin 1920- ja 1930-luvun vaihteen tienoilla elokuvateattereissa soittaneita muusikkoja jäi paljon työttömiksi. Esimerkiksi 1929 Helsingissä oli parisataa työtöntä muusikkoa. Viulisti Eino Raitio sai idean perustaa vakinainen teatteriorkesteri, sillä puhenäyttämöillä soittivat tilapäiset kokoonpanot. Päänäyttämöt eli Kansallisteatteri, Kansan Näyttämö ja Ruotsalainen Teatteri ottivat ajatuksen innolla vastaan. Ruotsalaisesta Teatterista tuli orkesterin suurin työllistäjä.
Aluksi Suomen Muusikeriliitto takasi 22 soittajalle kiinteän kuukausipalkan, josta järjestelystä voitiin muutaman kuukauden kuluttua luopua hyvien sopimusten ansiosta. Kansallisteatterissa orkesteri soitti ensimmäisen kerran Kesäyön unelmassa ja Ruotsalaisessa Teatterissa Montmartren orvokissa. Teatterien kesätaukojen aikana orkesteri esiintyi Ravintola Kappelissa viitenätoista kesänä. Soittajiston koko vaihteli tarpeen mukaan niin, että Nummisuutarien esityksessä soitti yksi muusikko ja Kerjäläisoopperassa 28 soittajan kokoonpano. Vakinainen vahvuus oli 22 soittajaa ja suuri osa Suomen orkesterimuusikoista oli harjaantunut tehtäviinsä teatteriorkesterin soittajistossa. Valtio ja Helsingin kaupunki avustivat orkesteria vuosittain 1950-luvulla.
Orkesterin viettäessä 30-vuotisjuhlavuottaan 1960 se laski esiintyneensä eri kokoonpanoissa edellisellä konserttikaudella 509 kertaa. Se soitti Kansallisteatterissa, Kansanteatteri-Työväenteatterissa, Ruotsalaisessa Teatterissa ja Operettiteatterissa sekä usein myös Kansallisoopperan montussa. Kullakin teatterilla oli oma kapellimestarinsa. Teatterisoiton ohella orkesteri myös konsertoi jatkuvasti. Sotien jälkeen 1946 se teki jopa laajan konserttikiertueen Länsi- ja Pohjois-Suomeen. Solistina soitti viulutaiteilija Anja Ignatius ja orkesterissakin soitti yksi nainen, ensiviulussa Ulla Borenius. Orkesteri kokoontui joka viikko harjoituksiin ja konserttien edellä toki useamman kerran.
Yhdistyksen puheenjohtajia

Ernst Linko
L. Arvi P. Poijärvi
Sulho Ranta
Tyko Örlund
Veikko Helasvuo
Orkesterinjohtajia

Eino Raitio
Josef Rauttenbacher
Jussi Jalas 1934–1956
Ulf Söderblom 1958–
Eero Kosonen
Väinö Haapalainen
Harry Bergström (viihderyhmän johtaja)
Harakankello

| Harakankello |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Kellokasvit Campanulaceae
Suku::  Kellot Campanula
Laji::  patula
Kaksiosainen nimi
 Campanula patula  L. 
Katso myös
   Harakankello Wikispeciesissä   Harakankello Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harakankello (Campanula patula) on kellokasvien (Campanulaceae) heimoon kuuluva kaksivuotinen ruohovartinen kasvi.
Harakankello on levinnyt Suomeen ihmisen mukana muinaistulokkaana. Sen siemeniä myydään niittykasviksi.
Ulkonäkö ja koko

Harakankello kasvaa rehevän niittykasvillisuuden seassa jopa 80 cm korkeaksi, mutta avoimemmilla paikoilla se jää joskus paljonkin matalammaksi, toisinaan vain 20 cm:n mittaiseksi. Harakankellon lehdet ovat kapeita. Yleensä se haaroo runsaasti ja kukkii jo kesäkuussa.
Kapea kellomainen kukka on selvemmin violetinsävyinen kuin kissankellolla. Kukka liikkuu sään mukaan: aurinkoisella ilmalla se sojottaa ylös, pilvisäällä roikkuu alas.
Kasvupaikat

Harakankello viihtyy valoisilla paikoilla. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat niityt, pientareet ja tienvarret.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Harakankellon levinneisyys Suomessa.
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Harakankello (Campanula patula)
Luontoportti: Harakankello (Campanula patula)
Pohjolan kasvien pauloissa: Campanula patula - harakankello
ITIS: Campanula patula (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Campanula patula (englanniksi)
Higuita

Higuita on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:
Higuita, Leonardo de Melo Vieira Leite, (s. 1986), kazakstanilainen futsalmaalivahti
Gustavo Girón Higuita (s. 1940), kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa
René Higuita (s. 1966), kolumbialainen jalkapallomaalivahti
Sergio Higuita (s. 1997), kolumbialainen maantiepyöräilijä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Hehkusiipiaratti

| Hehkusiipiaratti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Alaheimo::  Arinae
Tribus::  Arini
Suku::  Suomuaratit Pyrrhura
Laji::  devillei
Kaksiosainen nimi
 Pyrrhura devillei  (Masséna & Souancé, 1854) 

Katso myös
   Hehkusiipiaratti Wikispeciesissä   Hehkusiipiaratti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hehkusiipiaratti (Pyrrhura devillei) eli aiemmalta nimeltään bolivianaratti on Etelä-Brasiliassa ja Pohjois-Paraguayssa elävä papukaija. Lajin holotyypin kuvailivat François Victor Masséna ja Charles de Souancé Paraguaysta 1854. Laji on nimetty Emile Devillen kunniaksi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Hehkusiipiaratti (Pyrrhura devillei)
iNaturalist: Pyrrhura devillei
ITIS: Pyrrhura devillei (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Pyrrhura devillei (englanniksi)
Higravstinden

Higravstinden
| --- | --- |
Sijainti:  Austvågøy Norja
Vuoristo:  Skandit 
Korkeus merenpinnasta:  1 146 m
Prominenssi:  1 147  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Higravstinden on Austvågøyn saarella, Lofoottien saariryhmällä sijaitseva vuori Pohjois-Norjassa. Se on 1 146 metriä korkea ja Lofoottien korkein vuori. Se on osa Higravtindan-vuoriryhmää ja sijaitsee Hadselin ja Våganin kuntien rajalla.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Hennu Kjisik

| Hennu Kjisik> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1948 (ikä 76) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  Suomi
Taiteilija
Ala:  arkkitehtuuri, kaupunkisuunnittelu
Palkinnot
 Otto-Iivari Meurman -palkinto (2016)   Arkkitehtuurin valtionpalkinto (2018) 
Hennu Kjisik (s. 25. maaliskuuta 1948 Tukholma, Ruotsi) on suomalainen arkkitehti ja tekniikan tohtori, joka tunnetaan erityisesti sairaalarakennusten suunnittelijana. Hänellä ja arkkitehti Trevor Harrisillä on yhteinen arkkitehtuuritoimisto Harris-Kjisik, ja heidät molemmat palkittiin vuonna 2018 arkkitehtuurin valtionpalkinnolla. Vuodesta 2010 Kjisik on toiminut Oulun yliopiston arkkitehtiosaston yhdyskuntasuunnittelun professorina.
Kjisik syntyi Tukholmassa 1948, mutta muutti muusikkovanhempiensa mukana pian Turkuun. Hän kirjoitti vuonna 1966 ylioppilaaksi Turun ruotsinkielisestä klassillisesta lyseosta. Hän opiskeli arkkitehtuuria Britannian Liverpoolissa ja Hullissa ja suoritti tekniikan tohtorin tutkinnon Aalto-yliopistossa vuonna 2009 aiheenaan sairaalarakentaminen.
Valmistuttuaan arkkitehdiksi 1976 Kjisik keräsi kokemusta erityisesti sairaaloiden ja koulujen parissa eri arkkitehtitoimistoissa Britanniassa ja Suomessa, muun muassa Helge Railon toimistossa. 1980-luvun alkupuolella Kjisik lähti englantilaisvaimonsa ja pienten lastensa kanssa kolmeksi vuodeksi Senegaliin Unescon asiantuntijatehtäviin. Suomessa hän tutustui brittiarkkitehti Trevor Harrisiin, jonka kanssa vuonna 1985 perustettu yhteinen toimisto on palkittu yli 40 arkkitehtuuri- ja kaupunkisuunnittelukilpailussa. Heidän töitään on julkaistu alan lehdissä muun muassa Venetsian arkkitehtuuribiennaalissa vuosina 2004 ja 2006.
Kjisik on johtanut Teknillisen korkeakoulun City in Crisis -nimistä studiota, joka on keskittynyt kaupungistumisen ongelmiin Senegalissa, Beninissä ja Kambodžassa. Hän on toiminut vierailevana luennoijana ja kriitikkona arkkitehtuuri- ja muotoiluoppilaitoksissa kaikissa maanosissa. Useissa Maailmanpankin, Suomen ulkoministeriön ja kansainvälisten järjestöjen hankkeissa Kjisikiä on käytetty asiantuntijana. Hänellä on ollut ammatillisia tehtäviä lähes kolmessakymmenessä maassa.
Tunnustukset

Kjisik ja Harris saivat vuonna 2016 Suomen arkkitehtiliiton jakaman Otto-Iivari Meurman -palkinnon. Palkintoperusteluissa heidän kerrottiin tehneen pitkäjänteistä työtä kaupunkisuunnittelun hyväksi. Vuonna 2018 Kjisikille ja Harrisille myönnettiin arkkitehtuurin valtionpalkinto.
Hr. Ms. Regulus

| Hr>  Ms. Regulus |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Droogdok Mij Soerabaja
Kölinlasku:  1941
Laskettu vesille:  21. toukokuuta 1943
Palveluskäyttöön:  7. kesäkuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  30. heinäkuuta 1945
Loppuvaihe:  upotettu 16. heinäkuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 400 t
Pituus:  88 m
Leveys:  12,7 m
Syväys:  4,2 m
Koneteho:  4 800 hv
Nopeus:  18-20 solmua
Miehistöä:  120
Aseistus
Aseistus:  2 x 75 mm tykkiä 2 x 40 mm tykkiä 80 x miinaa 25 x syvyyspommia
Hr. Ms. Regulus oli Alankomaiden laivaston Regulus-luokan apumiinalaiva toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin nimellä Hr. Ms. Regulus Droogdok Mij Soerabajalta, missä köli laskettiin 1941.
Alankomaalaisten vetäydyttyä Surabajasta työt keskeytettiin. Alankomaiden laivaston lähettämän tuhoamisosaston asettamat panokset vaurioittivat 2. maaliskuuta 1942 alusta, mutta perän vauriot olivat ainoastaan lieviä. Keisarillisen Japanin laivasto laski aluksen vesille 21. toukokuuta 1943 ja otti sen palvelukseen 7. kesäkuuta 1944 nimellä Nankai.
Aluksen aseistuksena palvelukseenotettaessa oli neljä 12 cm 45 pituuskaliiperin tykkiä ja kahdeksan 25 millimetrin tyypin 96 ilmatorjuntatykkiä.
Palvelus

Alus ajoi matalikolle Sebucolla 21. syyskuuta 1944 sukellusveneen laukaiseman torpedon osuttua alukseen. Alus irrotettiin ja kunnostettiin, mutta Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Blenny torpedoi aluksen 16. heinäkuuta 1945 Surabajasta 150 mailia länteen. Alus poistettiin alusluettelosta 30. heinäkuuta.
Higravtindan

Higravtindan
| --- | --- |
Sijainti:  Nordland,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  1 146 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Higravtindan on Skandeihin kuuluva monihuippuinen vuorimassiivi Hadselin ja Våganin kuntien rajalla, Norjan Lofooteilla. Se sijaitsee Higravfjordenin ja Austnesfjordenin vuonojen itäpuolella. Korkein huippu on 1 146 metriä merenpinnan tasoa ylemmäksi kohoava Higravstinden, ja se sijaitsee Blåskavlen-jäätikön lounaispuolella.
Helsingin eurooppalainen koulu

Koulurakennus Bulevardilla
Helsingin eurooppalainen koulu (ESH) on Eurooppa-koulujärjestelmään akkreditoitu koulu. Se on Opetushallituksen ylläpitämä koulu. Opetus jakaantuu kaksivuotiseen esikouluun, viisivuotiseen alakouluun ja seitsemänvuotiseen yläkoulu-lukioon. Koulussa on kolme kieliosastoa (suomenkielinen, englanninkielinen ja ranskankielinen).
Koulussa noudatetaan Eurooppa-koulujen opetussuunnitelmaa. Päättötutkintona on European Baccalaureate (EB) -tutkinto.
Helsingin eurooppalaisessa koulussa panostetaan erityisesti kielien, luonnontieteiden ja matematiikan korkeatasoiseen oppimiseen. Opetuksessa hyödynnetään tietokoneita, älytauluja ja tabletteja.
ESH:ssa yksi kouluvuosi kestää 180 koulupäivää. Koulun vuosikalenteri noudattaa pääkaupunkiseudun kunnallisissa kouluissa käytettävää kalenteria muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta.