stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Janet Munro
Palkinnot ja ehdokkuudet > Baftan elokuvapalkinnot

| Vuosi | Elokuva | Palkinto | Lopputulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1963 | Life for Ruth | Paras brittiläinen naisnäyttelijä | Ehdokkuus |
Aiheesta muualla

Janet Munro Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Janet Munro Elonetissä.
Kauppakeskus Karuselli

| Kauppakeskus Karuselli |
| --- | --- |
Sijainti:  Kerava
Avattu:  2018
Omistaja:  Ilmarinen
Liikkeiden määrä:  26
Kerrosten määrä:  2 (pysäköintikerros mukaan lukien)
Kävijämäärä:  1,2 Milj. (2020)
Vuosimyynti:  13,1 Milj. € (2020)
Pysäköintipaikkoja:  160
Kotisivu
Kauppakeskus Karuselli on Keravalla sijaitseva ostoskeskus. Ostoskeskus avattiin torstaina 1. marraskuuta 2018 Aleksintorin vanhalle kauppapaikalle.  Kauppakeskuksessa on 26 liiketilaa, joiden pinta-ala on yhteensä noin 5 500 m². Ostoskeskuksen ankkuripalveluita on muun muassa K-Supermarket, Suomalainen kirjakauppa ja Lindex. Ostoskeskus sijaitsee noin 500 m Keravan asemalta länteen. Ostoskeskuksen palveluiden lisäksi kauppakeskuksessa on useita vuokra-asuntoja ja 2 h maksuton pysäköintihalli.
Historia

Kauppakeskuksen tilalla oli aiemmin ollut Aleksintorin ostoskeskus joka oli Keskon omistuksessa. Kesko omisti myös Aleksintorin naapurikorttelit jotka saivat ostoskeskuksen lailla purkutuomion. Viimeisinä vuosina Aleksintorin ostoskeskus oli tyhjillään ja siellä olleet liikkeet olivat lyhyillä vuokrasopimuksilla. Ennen rakennusten purkua ostoskeskukseen avattiin Purkutaide-näyttely Jouni Väänäsen johdolla. Purkujuhlat pidettiin syksyllä 2016, ja uuden kauppakeskuksen työt alkoivat korttelissa vanhojen talojen purkamisella. Varsinaisiin rakennustöihin päästiin loppuvuodesta 2016 ja kauppakeskus, asuinkiinteistöineen valmistui vuosien 2018-2019 vaihteessa.
Keravan Suomalainen kirjakauppa sulki ovensa perjantaina 30.12. 2023 kello 18  Torstaina 18.7. 2024 kello 10. kirjakaupan tilalle avattiin Tanskalainen halpakauppaketju Normal jonka avajaispäivänä jo kello yhdeksän jälkeen paikalle oli kerääntynyt pitkä jono ihmisiä
Japaninalppiruusu

| Japaninalppiruusu |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ericales
Heimo::  Kanervakasvit Ericaceae
Suku::  Alppiruusut Rhododendron
Laji::  brachycarpum
Kaksiosainen nimi
 Rhododendron brachycarpum  D.Don ex G.Don 
Katso myös
   Japaninalppiruusu Wikispeciesissä   Japaninalppiruusu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Japaninalppiruusu (Rhododendron brachycarpum) on alppiruusujen sukuun kuuluva kasvilaji. Toisinaan varsinaisena japaninalppiruusuna pidetään alalajia R. b. ssp. brachycarpum. Aasiassa japaninalppiruusua kutsutaan nimellä Rhododendron fauriei. Luonnonvaraisena sitä tavataan Japanissa ja Venäjälle kuuluvalla Kunaširin saarella. Japaninalppiruusu on 1-4 metriä korkea pensas. Lehdet ovat isot ja tummanvihreät ja pysyvät pensaassa ympäri vuoden. Kukinto on sarjamainen terttu, joka sijaitsee latvassa. Kukkien väri on valkoinen ja hieman punertavan sävyinen, kukissa on hieman pilkkuja ja ne ovat muodoltaan kellomaisia. Koreassa esiintyvää muotoa pidetään joissakin yhteyksissä erillisenä muunnoksena tai alalajina, jota Suomessa kutsutaan mustilanalppiruusuksi (R. b. ssp. tigerstedtii). Japaninalppiruususta on myös muita muunnoksia tai alalajeja, kuten R. b. ssp. fauriei.
Kuvia

Kukintoa
Punertavan sävyistä kukintoa
Lehdet
Aiheesta muualla

Trees and Shrubs Online: Rhododendron brachycarpum (englanniksi)
Jim Wynorski

Jim Wynorski (s. 14. elokuuta 1950 Glen Cove, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja, -ohjaaja ja -tuottaja, joka on tehnyt B- ja eksploitaatio-elokuvia 1980-luvulta alkaen.
Aiemmin mainoksia työstänyt Wynorski aloitti elokuvauransa halpaelokuvatuottaja Roger Cormanin tallissa. Hänen ensimmäinen saavutuksensa elokuva-alalla oli käsikirjoituksen laatiminen Cormanin tuottamaan elokuvaan Forbidden World (1982).
Wynorskin ensimmäinen ohjaustyö oli vuonna 1983 valmistunut The Lost Empire, jossa näytteli muun muassa povipommi Raven De La Croix. Tämän jälkeen Wynorski on ohjannut yli 60 täyspitkää elokuvaa.
Työskennellessään alalla hän on käyttänyt muun muassa salanimiä "Jay Andrews", "Arch Stanton", "H. R. Blueberry" ja "Noble Henry".
Valikoitu filmografia (ohjaajana)

The Lost Empire (1983)
Chopping Mall (1986)
Deathstalker II (1987)
Big Bad Mama II (1987)
Not of This Earth (1988)
The Return of Swamp Thing (1989)
Sorority House Massacre II (1990)
976-Evil 2: The Astral Factor (1991)
Munchie (1992)
Sins of Desire (1993)
Little Miss Millions (1993)
Dinosaur Island (1994)
Point of Seduction: Body Chemistry III (1994)
Ghoulies IV (1994)
Victim of Desire (1995)
Body Chemistry 4 (1995)
Demolition High (1996)
Vampirella (1996)
Against the Law (1997)
Stealth Fighter (nimellä Jay Andrews) (1999)
The Bare Wench Project (2000)
Poison (nimellä Jay Andrews) (2001)
Raptor (nimellä Jay Andrews) (2001)
Project Viper (nimellä Jay Andrews) (2002)
Cheerleader Massacre (2003)
Gargoyle – kammottava kostaja (nimellä Jay Andrews) (2004)
Busty Cops (as Harold Blueberry) (2005)
Sub Zero (2005)
The Witches of Breastwick (2005)
Aiheesta muualla

Jim Wynorski Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Haastattelussa: Jim Wynorski (elitisti.net)
Kevin Ratcliffe

Kevin Ratcliffe (s. 12. marraskuuta 1960 Mancot, Wales) on walesilainen entinen jalkapalloilija. Ratcliffe oli Evertonin keskuspuolustaja lähes koko 1980-luvun. Ratcliffe oli Evertonin oma kasvatti ja toimi joukkueen kapteenina 23-vuotiaasta alkaen, ja jo vuodesta 1984 myös Walesin jalkapallomaajoukkueen kapteenina. Evertonin toistaiseksi viimeisin suuri menestysjakso osui Ratcliffen aikaan, sillä seura voitti hänen johdollaan Englannin cupin vuonna 1984, Englannin liigan vuosina 1985 ja 1987 sekä Euroopan cupvoittajien cupin vuonna 1985. Hän on siten Evertonin kaikkien aikojen menestyksekkäin kapteeni.
Ratcliffe edusti Walesia 59 A-maaottelussa vuosina 1981–1993 muttei pelannut koskaan jalkapallon arvokisoissa, vaikka hänen johtamaansa maajoukkueeseen kuului useita aikansa suurpelaajia, kuten Neville Southall, Mark Hughes ja Ian Rush.
Ratcliffen auktoriteetti kentällä perustui kovaan pelitapaan. Keskuspuolustajaksi suhteellisen lyhyenä (5'11", n. 180,5 cm) hän ei taistellut ensisijaisesti korkeista keskityspalloista, vaan luotti parhaimmillaan häikäisevään nopeuteensa ja vahvaan taklauspeliin. Pidemmät loukkaantumisjaksot 1980-luvun loppupuolella heikensivät tyypilliseen tapaan hänen nopeuttaan, mistä käytännössä seurasi vähitellen putoaminen huipputasolta. Ratcliffe pelasi Evertonissa eri kilpailuissa yli 500 ottelua (359 liigaottelua), joissa hän teki kaksi maalia. Ironisesti toinen näistä maaleista oli löysä kaukolaukaus paikallisvastustaja Liverpoolia vastaan vuonna 1986. Evertonista lähdettyään Ratcliffe edusti vielä skotlantilaista Dundeeta sekä Englannin liigan Cardiffia, Derbya sekä Chester Cityä. Peliuransa jälkeen hän on toiminut Chester Cityn ja Shrewsbury Townin managerina. Ratcliffe työskentelee nykyisin BBC Walesin urheilutoimituksessa.
Jom hazikaron

Israelin puolustusvoimien sotilaita viettämässä jom hazikaronia.
Israelin lippu puolitangossa sotilashautausmaalla.
Jom Hazikaron (hepr. ‏יום הזיכרון‎), suom. Muistamispäivä), pit. Jom Hazikaron l'Chalalei Ma'arachot Jisrael v'l'Nifgaei Peulot Ha'eivah 
(‏יום הזכרון לחללי מערכות ישראל ונפגעי פעולות האיבה), suom. Israelin kaatuneiden sotilaiden ja terrorismin uhrien muistamispäivä on Israelissa vietettävä kaatuneiden muistopäivä. Sitä vietetään ijar-kuun neljäntenä päivänä Israelin itsenäistymistä seuranneissa sodissa kaatuneiden ja näiden sotien veteraanien kunniaksi. Samoin muistetaan palestiinalaisterroristien uhreina kuolleita siviilejä.
Kaatuneiden muistopäivää seuraa ijar-kuun viidentenä päivänä vietettävä Israelin itsenäisyyspäivä jom ha'atsma'ut. Molemmat juhlat siirretään päivää aikaisemmaksi, mikäli kuun viides päivä osuu sapatiksi. Päivää vietetään juhlavien seremonioiden merkeissä. Juhla alkaa edellisenä iltana kello kahdeksan minuutin kestävällä sireeniäänimerkillä, sillä juutalaisessa kalenterijärjestelmässä vuorokausi alkaa auringon laskiessa. Sireenin soiton aikana useimmat israelilaiset seisovat hiljaa osoittaen näin kunnioitustaan. Virallinen päivän aloittava seremonia tapahtuu Länsimuurilla, ja Israelin lippu lasketaan puolitankoon.
Seuraavana aamuna kello 11 sireeniä soitetaan jälleen, tällä kertaa kaksi minuuttia, ja kaikki liikenne pysähtyy hetkeksi. Päivän aikana ihmiset osallistuvat muistoseremonioihin ja käyvät hautausmailla. Illalla seitsemän ja kahdeksan välillä Israelin itsenäisyyspäivän aloittaa virallinen seremonia Herzl-kukkulalla. Lippu nostetaan jälleen ylös puolitangosta ja tunnelma vaihtuu surullisesta riemukkaaksi.
Israelin valtion ensimmäisinä elinvuosina kaatuneiden muistopäivän päivämäärästä ei päästy sopuun, joten sitä vietettiin aluksi yhdessä Israelin itsenäisyyspäivän kanssa. Juhlien viettäminen samana päivänä osoittautui hankalaksi, joten Jom Hazikaron siirrettiin päivää aikaisemmaksi vuonna 1951. Järjestely vahvistettiin lailla vuonna 1963. Kaatuneiden muistopäivän viettäminen juuri ennen itsenäisyyspäivää muistuttaa kansalaisia itsenäisyyden hinnasta. Päivä on israelilaisille tärkeä, koska hyvin suuri osa heistä on palvellut maan puolustusvoimissa ja koska monien lähiomaisia kaatui itsenäistymissodissa.
Gregoriaanisessa kalenterissa

Jom Hazikaronia vietetään ijar-kuun neljäntenä päivänä. Vastaavat gregoriaanisen kalenterin päivät ovat:
2006: 2. toukokuuta
2007: 22. huhtikuuta
2008: 7. toukokuuta
2009: 28. huhtikuuta
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Remembrance Day - Independence Day - Selected Readings (englanniksi)
Juutalaiset juhlapäivät
Sapatti | Roš hašana | Jom kippur | Sukkot | Simhat Tora | Hanukka | Tu bišvat | Purim | Pesah | Šavuot | Lag ba’omer | Tiša be'av
Israelin kansalliset juhlapäivät
Jom hašoa | Jom hazikaron | Jom ha'atsma'ut | Jom Jerušalajim
Kevin Puts

Kevin Puts (s. 3. tammikuuta 1972 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen säveltäjä.
Puts aloitti pianolla improvisoimisen ollessaan noin 8-vuotias. Hän sai kandidaatin ja tohtorin arvonsa Eastman School of Musicista. Maisteriksi hän valmistui Yalen yliopistosta. Hänen opettajiensa joukossa olivat Samuel Adler, Jacob Druckman, David Lang, Christopher Rouse, Joseph Schwantner ja Martin Bresnick. Puts sai 24-vuotiaana samanaikaisesti nimitykset Young Concert Artistsin ja California Symphonyn residenssisäveltäjäksi.
Puts opetti vuosina 1999–2005 sävellystä Texasin yliopistossa, Austinissa. Vuonna 2006 hän liittyi Peabody Instituten sävellyshenkilökuntaan. Hän on myös johtanut Minnesotan orkesterin Composer's Institutea. Putsille on myönnetty lukuisia palkintoja, joiden joukossa oli hänen ensimmäisestä oopperastaan (Silent Night) vuonna 2012 myönnetty Pulitzer-palkinto. Ooppera kantaesitettiin Minnesotan oopperassa marraskuussa 2011; teoksen oli tilannut Minnesotan ooppera, ja se sävellettiin Mark Campbellin laatimaan librettoon. Putsin tuotantoon kuuluu myös muita oopperoita, vokaalimusiikkia, useita sinfonioita, konserttoja ja muita orkesteriteoksia sekä kamarimusiikkia vaihteleville kokoonpanoille. Sinfonioista ensimmäinen on vuodelta 1999.
Putsin tyyliä voi luonnehtia uusromanttiseksi, mutta hän on hyödyntänyt vaikutteita myös muun muassa minimalistisesta musiikista ja populaarimusiikista. Putsin musiikin levytyksiä on julkaistu useilla levymerkeillä, joihin ovat kuuluneet Albany Records, Harmonia Mundi ja Naxos.
Jennifer Doudna

| Jennifer Doudna |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. helmikuuta 1964 (ikä 60) Washington, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Pomona College   Harvardin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Jack W. Szostak
Instituutti:  Yalen yliopisto   Kalifornian Berkeleyn yliopiston
Tutkimusalue:  biokemia
Tunnetut työt:  CRISPR
Palkinnot:  Asturian ruhtinattaren palkinto (2015)   L’Oréal-UNESCO Awards for Women in Science (2016)   Japani-palkinto (2017)    Nobelin kemianpalkinto (2020)
Jennifer Anne Doudna ([daʊdnə]; s. 19. helmikuuta 1964 Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen biokemisti. Hän on tutkinut urallaan RNA:n rakennetta ja toimintaa. Hänen tunnetuin löytämänsä on CRISPR/Cas9-niminen geenitekniikkamenetelmä. Doudnalle myönnettiin yhdessä Emmanuelle Charpentierin kanssa Nobelin kemianpalkinto vuonna 2020 genomien muokkausmenetelmien kehittämisestä.
Nuoruus ja opiskelu

Jennifer Doudna syntyi vuonna 1964 Washingtonissa. Hän oli seitsemänvuotias, kun hänen perheensä muutti Hiloon Havaijin saarella. Hänen isänsä opetti englanninkielistä kirjallisuutta Havaijin yliopistossa ja äitinsä historiaa paikallisessa collegessa.
Doudna kiinnostui jo nuorena tieteestä ja Havaijin kauniista luonnosta. Kiinnostus biokemiaan heräsi, kun hän oli 12- tai 13-vuotias. Tuolloin hän luki James Watsonin henkilökohtaisen todistuksen DNA:n kaksoiskierteen löytämisestä ja kuuli nuoren naistieteilijän opetuksen siitä, kuinka normaalista soluista tuli syöpäsoluja. Molemmat Doudnan vanhemmat tukivat hänen tiedeinnostustaan.
Doudna suoritti vuonna 1985 kemian alemman korkeakoulututkinnon Pomona Collegesta. Sieltä hän jatkoi Harvardin yliopistoon, missä hän kirjoitti väitöskirjansa tulevan Nobel-voittajan Jack Szostakin alaisuudessa. Hän valmistui vuonna 1989 tohtoriksi.
Ura

Doudna lähti Harvardista Coloradon yliopistoon, mistä hän oli saanut paikan väitöskirjan jälkeisen tutkimuksen tekemiseen Thomas Cechin laboratoriosta. Doudnan väitöskirja oli käsitellyt RNA:ta, ja Cech oli voittanut juuri vuonna 1989 Nobel-palkinnon RNA:n katalyyttisten ominaisuuksien löytämisestä.
Doudna sai vuonna 1994 apulaisprofessorin paikan Yalen yliopistosta, ja vuonna 2000 hänestä tuli molekyylisen biofysiikan ja biokemian professori. Kalifornian Berkeleyn yliopiston biokemian ja molekyylibiologian professuurin hän sai vuonna 2002.
Doudna ja ranskalainen mikrobiologi Emmanuelle Charpentier löysivät vuonna 2002 CRISPR-Cas9-menetelmän, joka mahdollistaa DNA-muutosten tekemisen huomattavasti tehokkaammin ja yksinkertaisemmin kuin aiemmat tekniikat. Charpentier oli aiemmin löytänyt Cas9-entsyymin, joka näytti auttavan Streptococcus pyogenes -bakteeria torjumaan viruksia. Doudna ja Martin Jinek, joka oli Charpentier’n jatko-opiskelija, löysivät kuukausien työn jälkeen, että CRISPR-puolustusjärjestelmä ohjasi Cas9-entsyymin leikkaamaan osia viruksen DNA:sta, kun virus yritti tunkeutua bakteerisoluun. Tämän jälkeen he ymmärsivät, että tekniikkaa voisi käyttää geenien muokkaamiseen myös laboratoriossa.
CRISPR-tekniikan avulla ihmisenkin genomia pystyy muokkaamaan. Geenitekniikan etiikka ja sen turvallisuus ovat nousseet tämän jälkeen esille. Doudna yritti vuonna 2015 järjestää omien sanojensa mukaan ihmisen genomien muokkaamisen moratorion. Hän julkaisi huhtikuussa muutamien kollegoidensa kanssa ohjelman, jonka tarkoituksena oli suojata ihmisalkioiden genomia muokkaamiselta.
Palkinnot ja tunnustukset

Doudna on saanut työstään noin 20 merkittävää palkintoa, ja hän on National Academy of Sciencesin, American Academy of Arts and Sciences ja Institute of Medicine and the National Academy of Inventorsin jäsen sekä Royal Societyn ulkomaalainen jäsen.
Doudnan ja Charpentier’n yhteisen työn ansiosta he ovat jakaneet muun muassa perinnöllisyystieteen Gruber-palkinnon, Asturian ruhtinattaren palkinnon, L’Oréalin ja Unescon palkinnon ja Japani-palkinnon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jennifer Doudna Wikimedia Commonsissa
Doudna saa vuoden 2020 Nobelin kemianpalkinnon.
Keane Barry

Keane Barry (s. 25. kesäkuuta 2002 Drogheda), lempinimeltään ”Dynamite”, on irlantilainen dartsinpelaaja. Hän on marraskuussa 2023 PDC:n maailmanlistalla sijalla 40. Barry on UK Openin semifinalisti vuodelta 2022.
Ura

Barry eteni vuonna 2019 PDC:n nuorten MM-kilpailuissa välieriin, joissa hän hävisi lopulliselle mestarille Luke Humphriesille. Vuodenvaihteessa 2019–2020 Barry debytoi PDC:n MM-kilpailuissa ja hävisi ensimmäisellä kierroksella Vincent van der Voortille. Vuonna 2020 Barry voitti BDO:n nuorten maailmanmestaruuden.
Barry sijoittui vuoden 2020 Development Tour -listalla toiseksi ja sai siten PDC:n kiertuekortin vuonna 2021. Vuonna 2022 Barry eteni UK Openin välieriin voittaen muun muassa hallitsevan mestarin James Waden lukemin 10–4. Välierässä hän johti Michael Smithiä 6–2, mutta hävisi lopulta lukemin 6–11.
Janet McTeer

| Janet McTeer |
| --- | --- |
 Janet McTeer vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. elokuuta 1961 (ikä 63) Newcastle, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Velvet Goldmine Poste restante – osoite tuntematon Songcatcher Tideland
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Janet McTeer, OBE (s. 5. elokuuta 1961 Newcastle, Englanti) on brittiläinen näyttelijä.
Hän opiskeli arvostetussa Royal Academy of Dramatic Artissa, Lontoossa.
McTeer on näytellyt teatterissa sekä useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Vuonna 1999 hän oli ehdolla parhaan naispääosan Oscarin saajaksi elokuvasta Poste Restante – osoite tuntematon. Elokuva menestyi Sundancen elokuvajuhlilla ja McTeer sai roolistaan parhaan naispääosan Golden Globe -palkinnon.
McTeerille myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvomerkki vuonna 2008.
Filmografia > Elokuvat

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1986 | Puolikuun katu | Van Arkadyn sihteeri |
| 1988 | Kuin kaksi haukkaa | Hazel |
| 1989 | Precious Bane | Prue Sarn |
| 1991 | The Black Velvet Gown | Riah Millican |
| 1992 | Kuolema kannoilla | Madeleine Severn |
| 1992 | A Masculine Ending | Loretta Lawson |
| 1992 | Emily Bronten Humiseva harju | Ellen Dean |
| 1993 | Don’t Leave Me This Way | Loretta Lawson |
| 1995 | Sotaoikeus | Vanessa Bell |
| 1996 | Unelmien siivet | Genevieve de Ville-Franche |
| 1998 | Velvet Goldmine | kertoja (äänirooli) |
| 1999 | Poste restante – osoite tuntematon | Mary Jo Walker |
| 2000 | Waking the Dead | Caroline Pierce |
| 2000 | Songcatcher | Lily Penleric |
| 2000 | The King Is Alive | Liz |
| 2002 | Viidakon vangit | Sarah Morris |
| 2004 | Neiti Marple: Murha maalaiskylässä | Anne Protheroe |
| 2005 | Tideland | Dell |
| 2006 | Kuten haluatte | Audrey |
| 2007 | Daphne | Gertrude Lawrence |
| 2009 | Into the Storm | Clementine Churchill |
| 2011 | Weekends at Bellevue | Diane Wallace |
| 2011 | Cat Run | Helen Bingham |
| 2011 | Island | Phyllis |
| 2011 | Albert Nobbs | Hubert Page |
| 2012 | The Woman in Black | Daily |
| 2012 | Hannah Arendt | Mary McCarthy |
| 2014 | Angelica | Anne Montague |
| 2014 | Maleficent – Pahatar | kertoja |
| 2022 | The Menu | Lilian |
Filmografia > Televisiosarjat

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Nimi | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Jaksot |
| --- | --- | --- | --- |
| 1985 | Juliet Bravo | Esther Pearson | ”Flesh and Blood” |
| 1986 | Gems | Stephanie Wilde | 2 jaksoa |
| 1987 | Theatre Night | Miss Julie | ”Miss Julie” |
| 1988 | Les Girls | Susan | 7 jaksoa |
| 1990 | The Play on One | Juliet Horwitz | ”Yellowbacks” |
| 1990 | Portrait of a Marriage | Vita Sackville-West | 4 jaksoa |
| 1990 | Screen Two | Celeste | ”102 Boulevard Haussmann” |
| 1990–1991 | Screen One | Adult Claudie / Caroline | ”Prince” ”Sweet Nothing” |
| 1994 | Jackanory | Reader | ”The Iron Woman” |
| 1995–1996 | The Governor | Helen Hewitt | 12 jaksoa |
| 2006 | Rouva pääministeri | Catherine Walker | 6 jaksoa |
| 2007 | Viisi päivää | Amy Foster | 4 jaksoa |
| 2008 | Masterpiece Theatre | Dashwood | ”Sense and Sensibility” |
| 2008 | Hunter | Amy Foster | ”#1.1” ”#1.2” |
| 2009 | Psychoville | Cheryl | ”Blackmail” ”Jelly” |
| 2012 | Damages | Kate Franklin | 9 jaksoa |
| 2012 | Juhlien jälkeen | Satterthwaite | 4 jaksoa |
| 2013 | Valkoinen kuningatar | Jacquetta Woodville | 6 jaksoa |
| 2014 | The Honourable Woman | Julia Walsh | 7 jaksoa |
| 2018 | Jessica Jones | Alisa Jones | yksi päärooleista (2. tuotantokausi) |
| 2018-2019 | Sorry for Your Loss | Amy | 20 jaksoa |
| 2018-2020 | Ozark | Helen Pierce | 17 jaksoa |
Aiheesta muualla

Janet McTeer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Janet McTeer Elonetissä.
Johanna Raunio

| Johanna Raunio> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Riitta Johanna Raunio
Syntynyt: 5. marraskuuta 1954 (ikä 69) Forssa, Suomi
Ammatti:  näyttelijä malli
Puoliso:  Erkki Hakkarainen (vih. 1976; ero. 1989)
Lapset:  2
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Johanna Raunio
Aktiivisena:  1974 –
Merkittävät roolit:  Tanja Jääskeläinen (Salatut elämät)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Riitta Johanna Raunio (s. 5. marraskuuta 1954 Forssa) on suomalainen malli, näyttelijä, laulaja, juontaja ja kiinteistönvälittäjä. Raunio on vuoden 1974 Miss Suomi
Ura

Ylioppilaaksi valmistuttuaan Raunio aloitti kieliopinnot Turun yliopistossa syksyllä 1973 tavoitteenaan kieltenopettajan ammatti. Vuonna 1973 hän voitti Miss Cinema Europe -kilpailun ja oli aiemmin osallistunut myös Seura-lehden Aurinkotyttö-kisoihin. Miss Suomeksi hänet kruunattiin vuonna 1974. Raunio oli myös lehdistön ihannetyttö. Raunio sijoittui hyvin myös kansainvälisissä kauneuskilpailuissa. Hän sijoittui kolmanneksi Miss Universum-, Miss Eurooppa- ja Miss International Beauty -kilpailuissa.
Vuonna 1989 Raunio vieraili Turun Kesäteatterissa Lumikin roolissa, ja vuonna 2001 Heinolan kesäteatterin Piukoissa paikoissa Sugar Kanen roolissa, jonka Marilyn Monroe aikoinaan teki tunnetuksi. Raunio on näytellyt myös teattereissa, neljässä filippiiniläisessä elokuvassa (Kumander agimat, Lorelei, Postcards from China ja Balakyot) vuonna 1975, Spede Pasasen elokuvissa (esimerkiksi Uuno Turhapuro muuttaa maalle ja Hei kliffaa hei) ja esiintynyt televisiosarjoissa Painajainen ja Tähtitehdas.
Vuonna 1993 Raunio alkoi keikkailla Atlas-yhtyeen kanssa ja vuonna 1994 Audiovox julkaisi Raunion nimeä kantavan albumin.
Vuonna 2005 Raunio sai Tanja Jääskeläisen roolin MTV3-kanavan saippuasarjassa Salatut elämät. Alun perin hänen tarkoituksenaan oli tehdä sarjaan seitsemän viikon mittainen vierailu, mutta rooli venyi lopulta neljän vuoden mittaiseksi. Raunio jätti sarjan kuvaukset toukokuussa 2009 ja hänen roolihahmonsa poistui sarjasta loppuvuonna 2009.
Sittemmin Raunio on työskennellyt kiinteistönvälittäjänä.
Yksityiselämä

Raunio avioitui vuonna 1976 Erkki Hakkaraisen kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi tytärtä. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1989. Johanna Raunio asuu Vääksyssä.
Diskografia

Johanna Raunio (1994)
Filmografia

Hustler Squad (1975)
Aiheesta muualla

Johanna Raunio Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Johanna Raunio Elonetissä.
Jevgeni Primakov

| Jevgeni Primakov> Евгений Примаков |
| --- | --- |
 Primakov, 1997
Venäjän 4. pääministeri
 11. syyskuuta 1998 – 12. toukokuuta 1999  
Presidentti:  Boris Jeltsin
Edeltäjä:  Viktor Tšernomyrdin (vt.)
Seuraaja:  Sergei Stepašin
Venäjän ulkoministeri
 9. tammikuuta 1996 – 11. syyskuuta 1998  
Edeltäjä:  Andrei Kozyrev
Seuraaja:  Igor Ivanov
Henkilötiedot
Syntynyt: Jevgeni Maksimovitš Primakov 29. lokakuuta 1929  Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto (nykyään Ukraina)
Kuollut: 26. kesäkuuta 2015 (85 vuotta)
Jevgeni Maksimovitš Primakov (ven. Евге́ний Макси́мович Примако́в, 29. lokakuuta 1929 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 26. kesäkuuta 2015), akateemikko, tiedustelupalvelun johtaja, Venäjän kauppa- ja teollisuuskamarin puheenjohtaja, oli Venäjän ulkoministerinä 1996–1998 ja pääministerinä 1998–1999.
Muuta

Primakovin ulkoasiainministeriaikana yksi vaihtuvista varaministereistä oli Ivan Ivanovitš Sergejev, joka GlavUPDK:n johtajana vastasi Venäjän ensimmäisen kansainväliset vaatimukset täyttävän golf-kentän, Moscow Country Club:n rakennuttamisesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jevgeni Primakov Wikimedia Commonsissa