stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sydän edellä
Muusikot

Stina Girs ‎– laulu, kitara
Lasse Parkkila ‎– kitara
Juha Pöysä ‎– kitara, viulu
Samu Vatanen ‎– basso, taustalaulu
Kari Airola ‎– rummut
Aku Sinivalo ‎– ohjelmointi, kosketinsoittimet, kitara, lyömäsoittimet
Pekko Haimi ‎– ohjelmointi, kosketinsoittimet, kitara, lyömäsoittimet
Olli Haavisto ‎– pedal steel -kitara
Tuomi Broman ‎– kitara
Masi ‎– sähköurut, piano
Jukka Backlund ‎– sähköpiano
Maija Linkola ‎– viulu kappaleessa Merenneito
Severi Salminen ‎– viulu kappaleessa Merenneito
Mauri Kuokkanen ‎– alttoviulu kappaleessa Merenneito
Riikka Lampinen ‎– sello kappaleessa Merenneito
Arviot

Soundi:
Aiheesta muualla

Sydän edellä discogs.com -sivustolla
Sääksjärven Loiske

Seuran logo
Sääksjärven Loiske on suomalainen urheilun yleisseura, jonka kotipaikka on Lempäälän Sääksjärvi. Seura perustettiin vuonna 1947, ja sillä on nykyään noin 1 100 jäsentä.
Voimistelu- ja Urheiluseura Sääksjärven Loiske perustettiin 30.3.1947. Perustamiskokouksessa seuran lajeiksi valittiin voimistelu, yleisurheilu, hiihto ja uinti. Sääksjärven urheilukentän valmistuttua kesällä 1956 aloitti ensimmäinen Loiskeen jalkapallojuniorijoukkue toimintansa. Seuraavana kesänä, vuonna 1957, perustettiin miesten jalkapalloilun edustusjoukkue. Naisten joukkue aloitti ensimmäisen taipaleensa vuonna 1978 ja nykyään seurassa on yhtä pajon tyttö- ja naispelaajia kuin poika- ja miespelaajiakin. Perustamiskokouksessa seuran toimintaan valituista lajeista voimistelu, yleisurheilu, hiihto ja uinti ovat toistaiseksi toimintatauolla vetäjien puutteen vuoksi. Nykyään seura tunnetaan pääasiassa jalkapallosta ja futsalista.
Loiskeen kotikenttä on Lempäälän kunnassa, Sääksjärven tekonurmella.
Futsal

Sääksjärven Loiske aloitti ensimmäisten joukossa futsalin Suomessa, kun laji otettiin Palloliiton Tampereen piirin ohjelmaan. Loiskeen miesten joukkue pelasi futsalin ylimmällä sarjatasolla Futsal-liigassa 1990-luvun lopulta. Se on liigan maratontaulukossa sijalla kaksitoista (12), mutta ei ole koskaan yltänyt mitaleille. Muutaman vuoden tauon jälkeen miesten futsalin edustusjoukkue uudelleenperustettiin kaudelle 2023-24. Joukkue pelaa Palloliiton Läntisen alueen Futsal-nelosen B1-lohkossa.
Loiskeella on myös naisten edustusjoukkue, joka pelaa futsal-kakkosessa.
Jalkapallo

Loiske on pelannut jalkapalloa vuodesta 1956. Paras saavutus on kaudelta 1978, kun joukkue voitti III-divisioonan ja pelasi seuraavan kauden II-divisioonassa. Peliasun värit ovat oranssi (paita ja sukat) ja musta (shortsit). Kesällä 2024 Sääksjärven Loiskeen miesten edustusjoukkue pelaa kolmosen B-lohkossa.
Aiheesta muualla

Sääksjärven Loiskeen virallinen sivusto
Tapper

Tapper on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Harri Tapper (1929–2012), suomalainen kirjailija
Kaarle Tapper (s. 1995), suomalainen kilpapurjehtija
Kain Tapper (1930–2004), suomalainen kuvanveistäjä
Marko Tapio (oik. Tapper, 1924–1973), suomalainen kirjailija
Megan Tapper (s. 1994), jamaikalainen pika-aitajuoksija
Nora Tapper (s. 1961), suomalainen kuvanveistäjä
Rami Tapper, suomalainen laulaja, soittaja, säveltäjä ja sanoittaja
Suoma Tapper (s. 1941), suomalainen keihäänheittäjä
Suzzie Tapper (s. 1957), ruotsalainen poplaulaja ja lauluntekijä
Yrjö Tapper (1932–2014), suomalainen lavastaja
Muu käyttö

Tapper, videopeli vuodelta 1983
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Takako Fuji

Takako Fuji (jap. 藤 貴子, Fuji Takako, s. 1972, Tokio) on japanilainen naisnäyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Kauna-elokuvista (The Grudge), joissa hän esittää Kayako Saekia. Hän on esiintynyt myös televisiossa ja toiminut ääninäyttelijänä.
Takakia ceratophylla

| Takakia ceratophylla |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut 
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Takakiopsida
Lahko::  Takakiales
Heimo::  Takakiaceae
Suku::  Takakia
Laji::  ceratophylla
Kaksiosainen nimi
 Takakia ceratophylla  (Mitt.) Grolle 
Katso myös
   Takakia ceratophylla Wikispeciesissä   Takakia ceratophylla Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Takakia ceratophylla on lehtisammallaji, joka on toinen Takakiopsida-kasviluokan kahdesta lajista. Sen on kuvannut ensimmäisen kerran William Mitten maksasammaliin haarusammalten (Lepidozia) sukuun nimellä Lepidozia ceratophylla.
Takakia ceratophyllaa esiintyy Kiinassa Tiibetissä ja Yunnanissa, Intiassa Sikkimissä, Nepalissa ja Yhdysvalloissa Aleuttien saarilla. Laji kasvaa varjoisilla kosteilla kallioilla,  hyvin märällä maalla lumenviipymissä sekä kylmillä aavikoilla. Laji on maailmanlaajuisesti erittäin harvinainen ja luokiteltu uhanalaiseksi, vaarantuneeksi (VU).
Takako Doi

Takako Doi
Takako Doi (jap. 土井 たか子; 30. marraskuuta 1928 – 20. syyskuuta 2014) oli japanilainen poliitikko. Hän johti vuosina 1986–1991 ja 1996–2003 maansa sosiaalidemokraattista puoluetta, joka vuoteen 1991 tunnettiin sosialistipuolueen nimellä.
Takako Doi tuli valituksi Japanin parlamentinselvennä jäseneksi ensi kertaa vuonna 1969. Hän sai varhaisella urallaan kuuluisuutta sukupuolten välisen tasa-arvon puolestapuhujana.[lähde? ]
Vuoden 2003 vaaleissa sosiaalidemokraattinen puolue menetti huomattavasti kannatustaan, sillä sen edustajat alun perin kiistivät Japanin kansalaisia kaapatun Pohjois-Koreaan. Puolue oli jo aiemmin pitänyt tärkeinä suhteitaan Pohjois-Koreaan. Myös Doi itse menetti parlamenttipaikkansa puolueen kannatuksen heikennyttyä. Erottuaan puolueen johtajan töistä hän sai seuraajakseen Mizuho Fukushiman.
Doi kuoli keuhkokuumeeseen 85-vuotiaana 20. syyskuuta 2014 sairaalassa Hyōgon prefektuurissa.
Taivaljärven kaivos

| Taivaljärven kaivos |
| --- | --- |
Sijainti:   Sotkamo, Kainuun maakunta, Suomi
Rakennustyyppi:  Kaivos
Valmistumisvuosi:  2019
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Taivaljärven kaivos on Sotkamossa sijaitseva hopeakaivos, joka aloitti toimintansa 2019-3-1818. maaliskuuta 2019. Kaivoshankkeen takana on ruotsalais-suomalaisessa omistuksessa oleva Sotkamo Silver Oy.
Taivaljärven hopeaesiintymä löytyi vuonna 1980. Kajaani Oy teki alueella valtauksen saman vuoden syksyllä ja tutki aluetta vuoteen 1988 saakka. Vuosina 1988–1991 esiintymää tutki Kajaani Oy:n ja Outokumpu Oy:n perustama Taivalhopea-niminen työyhteenliittymä. Alueella tehtiin yhteensä 46 kilometriä kairausta sekä rakennettiin 2 600 metriä pitkä tutkimustunneli 350 metrin syvyyteen.
Myöhemmin esiintymän valtasi vuonna 2006 perustettu Silver Resources Oy, joka oli ostanut Taivalhopean tutkimusaineiston. Silver Resources Oy muutti myöhemmin nimekseen Sotkamo Silver Ab yhdistyttyään 2010 GEXCO Ab:n kanssa. Yhtiön kotipaikka on Ruotsissa mutta omistuksesta on 70 % suomalaisilla sijoittajilla. Vanha tutkimustunneli tyhjennettiin vedestä 2010, ja vuosina 2010–2011 alueelle tehtiin vielä 6,3 kilometriä lisäkairauksia. Kaivospiirin maa-alue ostettiin 2011, ja kaivoskirja saatiin 2012.
Taivaljärven esiintymän mineraalivarat ovat 3,5 miljoonaa tonnia. Malmi sisältää keskimäärin 91 g/t hopeaa ja lisäksi 0,7 % sinkkiä ja 0,4 % lyijyä sekä 0,3 g/t kultaa. Kaivoksen suunniteltu louhintamäärä on 45 000 kiloa hopeaa vuodessa, ja nykyisin tunnetuilla varoilla kaivos voisi toimi 6–7 vuotta. Louhinta on tarkoitus tehdä aluksi avolouhoksesta mutta myöhemmin pääosin maan alta. Kaivoksen on laskettu tuottavan toiminta-aikanaan 2,5 miljoonaa kuutiometriä rikastushiekkaa ja 1,2 miljoonaa tonnia sivukiveä.
Aiheesta muualla

Katsaus Taivaljärven kaivoshankkeen nykytilaan, Kestävä kaivostoiminta – seminaari Kajaani, Ilkka Tuokko 19.1.2012 (Arkistoitu – Internet Archive)
Sääkkönen

| Sääkkönen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Pihtipudas
Koordinaatit:  63°33′08″N, 25°15′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Alvajärven valuma-alue (14.48)
Laskujoki:  Murtojoki 
Järvinumero:  14.488.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  112,6 m  
Pituus:  690 m  
Leveys:  300 m  
Rantaviiva:  1,978 km  
Pinta-ala:  14,544 ha  
Tilavuus:  0,0001061 km³ 
Keskisyvyys:  0,73 m  
Suurin syvyys:  1,7 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiSääkkönen 
Sääkkönen  on Keski-Suomessa Pihtiputaalla  Muurasjärven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 690 metriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 14,5 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lammen tilavuudeksi on saatu 106 100 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 0,7 metriä ja suurin syvyys on 1,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Alvajärven valuma-alueella (14.48), jonka Junganjoen valuma-alueeseen (14.488) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 112,6 metriä mpy.
Syntymäfiksu

| Syntymäfiksu> The Apprenticeship of Duddy Kravitz |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ted Kotcheff
Käsikirjoittaja:  Lionel Chetwynd
Perustuu:  Mordecai Richlerin romaaniin (1959)
Tuottaja:  John Kemeny Toronto Star
Säveltäjä:  Stanley Myers
Kuvaaja:  Brian West
Leikkaaja:  Thom Noble
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Kanada
Tuotantoyhtiö:  Astral Media Telefilm Canada
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Kesto:  120 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Syntymäfiksu (The Apprenticeship of Duddy Kravitz) on Ted Kotcheffin ohjaama kanadalainen draamakomediaelokuva vuodelta 1974. Tarinan on käsikirjoittanut Mordecai Richler oman vuonna 1959 ilmestyneen kirjansa pohjalta, työparinaan Lionel Chetwynd. Elokuvan nimiroolia, montrealilaisen köyhän juutalaisperheen aikuistumassa olevaa kuopusta näyttelee nuori Richard Dreyfuss ensimmäisessä elokuvapääosassaan. Syntymäfiksu on usein äänestetty parhaiden kanadalaiselokuvien joukkoon ja on sekä suuren yleisön että kriitikoiden suosikki, vaikka aikoinaan kritisoitiinkin sen roolittamista pääosin yhdysvaltalaisilla näyttelijöillä.
Juoni

Montreal 1940-luvulla. Köyhän juutalaisperheen vilkas poika Duddy uskoo isoisänsä tavoin, että maanomistus on ainoa keino saavuttaa menestystä ja vaikutusvaltaa maailmassa. Isoveli Lenny lukee lääkäriksi, mutta Duddyn on keksittävä jotain käytännöllisempää. Asevelvollisuutensa jälkeen hän menee kesäksi maaseudun lomakeskukseen tarjoilijaksi ja keksii, että sen kauniin järven rannat ovat yhä rakentamatta. Hän päättää hankkia ne itselleen ja ryhtyy mitä luovempiin rahanansaintayrityksiin. Hän perustaa elokuvayhtiön, tuottaa menestyselokuvan ja aloittaa monia muita yrityksiä, mutta etenee liian nopeasti, joutuu vaikeuksissaan turvautumaan laittomiinkin keinoihin, menettää kaiken ja kovettuu aiemmin inhoamiensa ihmisten kaltaiseksi.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Richard Dreyfuss  | … |  Duddy Kravitz   |
|  Micheline Lanctot  | … |  Yvette   |
|  Jack Warden  | … |  isä Max Kravitz   |
|  Randy Quaid  | … |  Virgil Roseboro   |
|  Denholm Elliott  | … |  John Friar   |
|  Joseph Wiseman  | … |  Benjamin-setä   |
Vastaanotto

Elokuva sai Kultainen karhu -palkinnon Berliinin elokuvajuhlilla ja oli Oscar-ehdokkaana käsikirjoituksestaan.
The New York Timesin Vincent Canby kirjoitti elokuvan yrittävän kuljettaa enemmän sivujuonia ja teemoja kuin siihen mahtuu, mikä vaikeuttaa seuraamista mutta toisaalta korostaa elokuvan hervotonta jutunkerronnan tunnelmaa. Syntymäfiksu tuli Suomen elokuvateattereihin tammikuussa 1977 ja suomeksi tekstitettynä VHS-videona se julkaistiin 1991. Helsingin Sanomien Paula Talaskivi nautti reippaan rönsyilevästä ja vauhdikkaasta kerronnasta ja etenkin Dreyfussin ja Denholm Elliottin roolisuorituksista. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kehui myös Dreyfussin energistä roolityötä ja muiden taitavien näyttelijöiden tukea. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, joka vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Suomenlinnan telakka

| Suomenlinnan telakka> Sveaborg dockan |
| --- | --- |
 Suomenlinnan telakan sisäallas vuonna 2014.
Osoite:  Suomenlinna, Vanha kuivatelakka, 00190 Helsinki
Sijainti:  Susisaari, Suomenlinna
Koordinaatit:  60°08′43.5″N, 024°58′55.7″E
Rakennustyyppi:  telakka
Valmistumisvuosi:  Suuri kaleeriallas 1751–1756
Suunnittelija:  Daniel af Thunberg
Haltija:  Viaporin telakka ry
Käyttäjä:  Viaporin telakka ry
Pituus:  Sisäaltaan 140 m. Ulkoaltaan 120 m
Leveys:  Sisäaltaan 50 m. Ulkoaltaan 21 m
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elias Martinin teos Viaporin kaleeritelakan rakennusvaiheesta vuonna 1782.
Suomenlinnan telakka eli Viaporin telakka on 1700-luvun jälkipuoliskolla rakennettu kuivatelakka Susisaaressa Suomenlinnassa, Helsingissä. Telakan suunnitteli Daniel Thunberg, joka sai kansainvälistä huomiota teknisten ratkaisujen myötä. Suomenlinnan telakka on Suomen vanhin kuivatelakka ja yksi Euroopan vanhimmista telakka-alueista. Se on myös ainoa kuivatelakka Suomessa Hangon itäpuolella. Kuivatelakan suuremman sisäaltaan pituus on 140 metriä, leveys 50 metriä. Pienemmän ulkoaltaan pituus on 120 metriä, leveys 21 metriä. Telakka-altaisiin johtaa 5 metrin syvyinen väylä. Telakalla on ollut keskeinen asema Suomenlinnan linnoituksen historiassa ja sitä voidaan pitää myös saavutuksena tekniikan historiassa.
Yksi tunnetuimmista telakalla rakennetuista aluksista on Suomenlinnan vanha lautta, M/S Suomenlinna-Sveaborg, vuodelta 1952.
Historia

Suomenlinnan telakan rakentaminen aloitettiin vuonna 1750. 1700-luvulla telakkalla rakennettiin useita sotalaivoja Ruotsin saaristolaivastoon. Suomen ollessa Venäjän alaisena, telakalla tehtiin lähinnä laivojen korjaustöitä ja sitä pidettiin säilytyspaikkana. Krimin sodassa vuonna 1855 Englannin ja Ranskan laivastot vaurioittivat telakkaa pahasti.
Telakan alueella toimi vuosina 1921–1935 Suomen Valtion lentokonetehdas, joka varusti merkittävästi ilmavoimia. Telakalla rakennettiin Suomen ensimmäiset lentokoneet. Ensimmäiset koneet olivat lisenssillä rakennettuja Caudron G.3 -koneita. 1930- ja 1940-luvulla telakka oli Suomen laivaston sukellusvenelaivueen tukikohta sekä huoltopaikka valtion aluksille. 1940-luku oli seuraava vilkas laivanrakennusaikakausi, kun kauppalaivoja valmistui Suomen sekä Neuvostoliiton tarpeisiin. Telakkalla rakennettiin troolareita sotakorvauksena Neuvostoliitolle.
1950-luvulla Valmet Oy eli entinen Valtion laivatelakka piti Suomenlinnan telakkaa sivutoimipisteenään, Katajanokan telakan ollessa päätelakka. Yksi syistä oli Töölön tavara-asemalta Katajanokalle asti ulottunut satamarata. Suomenlinnan telakalle oli suunniteltu 1920-luvulla rautatiesiltaa Kaivopuistosta telakan lentokonetehtaalle, mutta suunnitelma ei ikinä toteutunut. Valmet teki Suomenlinnassa muun muassa puutavara- ja asuntolaivoja Neuvostoliittoon sekä proomuja ja losseja Suomeen. Viimeinen Suomenlinnassa rakennettu alus valmistui vuonna 1974, kun Valmet siirsi laivanrakennuksen Vuosaareen ja vuonna 1985 Valmet luopui Suomenlinnan telakasta.
Valmetin lähdettyä, Suomen valtio vuokrasi telakan vuonna 1987 Viaporin Telakka ry:lle, jonka hallinnassa se on ollut siitä lähtien. Telakalla korjataan muun muassa perinteisin käsityömenetelmin vanhoja perinnepuulaivoja. Viaporin Telakka ry on vuokrannut telakkaa edelleen yksityisyrittäjille, jotka harjoittavat alusten kunnostusta ja talvisäilytystä. Telakalla kunnostetaankin purjejaaloja sekä muita museoviraston ylläpitämään perinnelaivarekisteriin kuuluvia aluksia.
Viaporin Telakka ry on vuokrannut telakkaa myös isommille yrityksille. 2000-luvulla telakalla toimi Turun Korjaustelakka Oy, joka korjasi pääasiassa merivoimien ja rajavartiolaitoksen aluksia, mutta myös paikallisia laivoja, hinaajia ja Saimaalla liikennöiviä aluksia oli korjauksessa ja talvisäilytyksessä telakalla.
Telakka-alueella on toiminut vuodesta 2021 myös Ferentes Oy.
Kirjallisuutta

toimittajat: Sipilä, Petri et al. artikkelit: Lahdenmäki, Heikki et al: Suomenlinnan telakka ennen ja nyt.  Helsinki:  Museovirasto, 2007.  ISBN 978-951-616-174-0.
Rikala, Mikko: Kirjava telakka.  Helsinki:  Suomenlinnan hoitokunta, 2005.  ISBN 952-91-8515-4.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomenlinnan telakka Wikimedia Commonsissa
Viaporin telakka ry:n kotisivut viaporintelakka.fi.
Viaporin telakka suomenlinna.fi. Suomenlinnan hoitokunta.
Ruonakoski, Eetu: Harvinaisuus Helsingin edustalla – miltei 300 vuotta vanhalla telakalla kunnostetaan yhä laivoja MTV3 - Uutiset.  24.7.2016. Arkistoitu 5.8.2018. Viitattu 5.8.2018.
Takako Nishizaki

Takako Nishizaki (jap. 西崎崇子; s. 14. huhtikuuta 1944) on japanilainen viulisti.
Nishizaki suoritti viulunsoiton opintoja ensimmäisenä henkilönä Suzuki-metodilla; hänen isänsä Shinji Nishizaki teki kyseisen oppimistavan kehittämisessä yhteistyötä Shinichi Suzukin kanssa. Debyyttinsä Takako Nishizaki teki 9-vuotiaana. Hänen opettajanaan oli Broadus Erle ensin Japanissa ja sittemmin Yalen yliopistossa. Nishizaki viimeisteli viulunsoiton opintonsa Juilliard Schoolissa Joseph Fuchsin johdolla ja voitti vuonna 1967 toisen palkinnon kansainvälisessä Leventritt-kilpailussa, jonka voitti Pinchas Zukerman.
Vuonna 1974 Nishizaki asui Hongkongissa, ja hän ansioitui esiintymisillään Kiinassa. Hän meni naimisiin liikemies Klaus Heymannin kanssa. Hän on levyttänyt Marco Polo - ja Naxos-levymerkeille. Hänen levytystensä joukossa on viulukirjallisuuden merkkiteoksia, mutta hän on myös levyttänyt sellaisia viuluteoksia, jotka levytysten sijaan tunnetaan paremmin konserteista ja opetuskäytöstä. Tästä esimerkkeinä voidaan mainita Chevalier de St-Georges'n, Charles August de Bériot'n, Louis Spohrin ja Joseph Joachimin teosten levytykset.
Syntymäinen

| Syntymäinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Lemi
Koordinaatit:  61°04′05″N, 27°50′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven reitin valuma-alue (14.19)
Laskuoja:  oja Keskiseen 
Järvinumero:  14.198.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  78,3 m  
Pituus:  2,9 km  
Leveys:  2,1 km  
Rantaviiva:  13,131 km  
Pinta-ala:  2,2257 km²   
Tilavuus:  0,00920985 km³ 
Keskisyvyys:  4,14 m  
Suurin syvyys:  13 m  
Saaria:  5 
 fiSyntymäinen 
Syntymäinen  on Etelä-Karjalassa Lemillä kirkonkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 223 hehtaaria eli 2,2 neliökilometriä, se on 2,9 kilometriä pitkä ja 2,1 kilometriä leveä. Sillä on 5 saarta, joiden yhteispinta-ala on 3 hehtaaria.  Järven tilavuudeksi on saatu 9,2 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0092 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,1 metriä ja suurin syvyys on 13,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 13,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Hakulinjoen valuma-alueeseen (14.198) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 78,3 metriä mpy.
Suomen Kanoottiliitto

Suomen Kanoottiliitto ry oli vuoden 2012 alkuun saakka Suomen melontaseurojen muodostama keskusjärjestö, joka edisti lajia Suomessa ja vastasi sen kansainvälisiä yhteyksiä. Liitto julkaisi Meloja-lehteä.
Vuoden 2012 alusta Suomen Kanoottiliiton aiempi toiminta siirtyi osaksi Suomen melonta- ja soutuliiton toimintaa. Tämän uuden melonnan ja soudun yhteisen lajiliiton perustamisesta tehtiin päätös sekä Suomen kanoottiliiton että Suomen soutuliiton vuosikokouksissa 16.4.2011. Uusi kahden vesiliikuntalajin yhteinen lajiliitto perustettiin alkusyksyllä 2011.
Jaostot

Suomen Kanoottiliiton toiminta jakautui eri jaostoihin, joiden puheenjohtaja ja hallitus koostui osa-alueen asiantuntijoista tai pitkälle edenneistä harrastajista. Jaostot ovat:
Freestylejaosto
Kanoottipurjehdusjaosto
Kanoottipujottelu- ja koskisyöksyjaosto
Maratonjaosto
Nuorisojaosto
Poolojaosto
Ratajaosto
Turvajaosto
Virkistys- ja retkijaosto
Aiheesta muualla

Suomen melonta- ja soutuliiton kotisivut
Tarnówin voivodikunta

Tarnówin voivodikunnan sijainti Puolan kartalla.
Tarnówin voivodikunta (puol. województwo tarnowskie) oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Tarnów. Tarnówin voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Vähä-Puolan ja Ala-Karpatian voivodikunnille.
Takala

Takala on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aino Takala (1882–1972), kirjaltaja, puhuja ja SDP:n kansanedustaja
Aino Takala (1938–2020), oopperalaulaja
Annika Takala (1921–1996), psykologi ja kasvatustieteilijä
Antero Takala (s. 1939), valokuvaaja ja televisiokuvaaja
Anttoni Takala (1896–1947), päätoimittaja
Armas Takala (1887–1959), kouluneuvos ja tietokirjailija
August Takala (1897–1951), jääkärieverstiluutnantti ja kuulantyöntäjä
Eemeli Takala (s. 2000), jääkiekkoilija
Eero Takala (1924–1995), oikeusneuvos
Eeva Takala (s. 1938), äidinkielen lehtori ja lastenkirjailija
Esa Eetu Takala (1864–1914), kansanopiston johtaja, lehtimies ja nuorisoseuraliikkeen toimija
Hannu Takala, säveltäjä, muusikko ja sanoittaja
Heli Takala (1970–1998), näyttelijä
Irina Takala (s. 1955), venäläinen historioitsija
Irmeli Takala (s. 1945), lääkäri ja kansanedustaja
Jorma Takala (1950–1986), rikollinen, Mikkelin panttivankidraaman päätekijä
Juho Takala (1902–1982), Maalaisliiton kansanedustaja
Kalevi Takala (1935–1957), lastenkirjailija
Lauri Takala (1897–1954), tuomiorovasti ja kirkkohistorioitsija
Leena Takala (s. 1938), näyttelijä
Maria Takala-Roszczenko (s. 1977), ortodoksinen kirkkomuusikko ja kirkkomusiikin tutkija
Markku Takala (s. 1972), jääkiekkoilija
Martti Takala (1924–2012), psykologi, Jyväskylän yliopiston rehtori
Matti A. Takala (1956–2021), muusikko
Matti Edvard Takala (1869–1961), kansanmuusikko ja tolstoilainen pasifisti
Miika Takala (s. 1978), kestävyysjuoksija
Mikko Takala (s. 1986), futsalpelaaja
Olli Takala (s. 1995), kiekonheittäjä
Pentti Takala (1935–2019), metsänhoitaja ja hallintomies, Metsähallituksen pääjohtaja
Petri Takala (s. 1968), meteorologi
Pilvi Takala (s. 1981), kuvataiteilija
Reijo Takala (1931–1989), venäläinen runoilija
Riikka Takala (s. 1970), kirjailija
Sanfrid Takala (1883–1945), laulaja ja viulisti
Satu Takala (s. 1973), toimittaja
Teo Takala (s. 1994), keihäänheittäjä
Teppo Takala (s. 1939), diplomaatti
Teuvo Takala (s. 1931), jääkiekkoilija
Tuomas Takala (s. 1984), jääkiekkoilija
Tuuli Takala (s. 1987), oopperalaulaja
Veikko Takala (1923–2008), taidemaalari, taidegraafikko ja valokuvataiteilija
Ville Takala (s. 1997), pesäpalloilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Säännöstely (hyödykkeet)

Kauppias mitätöi ostokorttia toisen maailmansodan aikana Englannissa.
Säännöstely tarkoittaa valtiovallan toimenpiteitä, joilla vaikutetaan niukkojen hyödykkeiden saatavuuteen ja hintatasoon poikkeusoloissa. Säännöstely voi kohdistua esimerkiksi polttoaineisiin, nautintoaineisiin, kuten kahviin, sokeriin sekä alkoholijuomiin, ja elintarvikkeisiin sekä muihin kulutustavaroihin sekä tuontitavaroihin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pula-ajan säännöstelyä ja korvikkeita, Ylen Elävä arkisto