stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dodge Viper
Gen 3

| Dodge Viper Dodge SRT-10 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  DaimlerChrysler
Valmistusvuodet:  2003–2010
Korimalli:  2-ovinen roadster 2-ovinen coupé
Luokka:  urheiluauto
Tekniset tiedot
Moottori:  V10
Iskutilavuus:  8 285 cm3
Teho:  505 hv
Huippunopeus:  306 km/h
Kiihtyvyys:  3,9 s (0-100 kmh/)
Vetotapa:  takaveto
Kulutus:  -
Dodge Viper Gen 3 tuli myyntiin vuonna 2003, se on Chryslerin SRT-ryhmän suunnittelema ja auton muodot ovat hyvin erilaiset kuin edeltäjässään. Myös moottori on vaihdettu tehokkaampaan. Euroopassa mallia myydään nimellä Dodge SRT-10, koska Viper on rekisteröity tavaramerkki Isossa-Britanniassa.
Gen 3 > Kehitys

Vuonna 2003 esiteltiin katuversion rinnalle Competition Coupe, joka on ei-katulaillinen rataversio jonka tarkoituksena on toimia GTS-R mallin seuraajana. Auto on perusmallia tehokkaampi ja vääntöäkin on enemmän, auton sisustasta on poistettu kaikki ylimääräinen kuten verhoilut, ilmastointi, ylimääräiset lisälaitteet ja äänentoisto ja painoa onkin 170 kg perusmallia vähemmän. Autossa on myös turvakaaret. Autoa ei voida ostaa Dodge -myymälöistä vaan se täytyy tilata suoraan Dodgelta.
Vuonna 2004 Viper tuli myyntiin Euroopan markkinoille ensimmäisenä Dodge-merkkisenä autona vuosikymmeniin.
Vuonna 2005 esitelty coupé-malli tunnetaan nimellä SRT-10 Coupe (aikaisemmin GTS). Tämä malli esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä mallivuodeksi 2006.
Vuonna 2008 Viper saa tehokkaamman moottorin ja tehot nousevat 90 hevosvoiman verran, samalla moottorin iskutilavuutta suurennetaan. Auto saa suuremmat venttiilit ja moottorin kehityksessä on käytetty apuna McLaren Carsia ja Ricardoa. Vaihteistoksi tulee entisen T56:n tilalle Tremec TR6060, jonka ansiosta vaihtaminen on 18% edellistä nopeampaa, taka-akseli saa GKNViscon tasauspyörästön joka parantaa pyörien pidonsaantia kiihdytyksissä. Myös pakoputkisto on uusittu, putki ei enää mene penkkien alla.
Vuonna 2010 valmistus loppuu 50 kappaleen Final Edition erikoiserään. Niistä on 20 Coupéa, 18 Roadsteria ja 12 ACR-versiota.
Vuonna 2012 esiteltiin uusi Dodge Viper jossa on ajonvakautusjärjestelmä.
Gen 4

| Dodge Viper SRT Viper |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Chrysler Group LLC FCA US LLC
Valmistusvuodet:  2012–2017
Korimalli:  2-ovinen coupé
Luokka:  urheiluauto
Tekniset tiedot
Moottori:  V10
Kulutus:  -
Moottorit

8.3 (8285 cm3) - 590 hv @ 5 600 r/min, 714 Nm @ 4 200 r/min (2003 - 2006)
8.4 (8354 cm3) - 612 hv (2008 -) (Gen 4)
Erikoismallit > Hennessey Venom

| Hennessey Viper Venom 1000> Valmistustiedot |
| --- | --- |
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Valmistaja:  Hennessey
Valmistusvuodet:  2006
Korimalli:  2-ovinen coupé
Luokka:  Superauto
Teknisesti samankaltaisia:  Dodge Viper
Tekniset tiedot
Moottori:  V10
Iskutilavuus:  8554 cm3
Teho:  745,7 kW (1000 hv)
Huippunopeus:  410 km/h
Kiihtyvyys:  2,9 s (0-97 km/h)
Vetotapa:  takaveto
Hennessey Venom on Dodge Viperin SRT10 Coupé -mallista viritetty versio, jota oli saatavilla rajoitettu 24 kappaleen erä vuonna 2006. Auton lähtökohtana oli Chryslerin tuotantolinjalta valmistunut standardi 500-hevosvoimainen Viper. Hennessey kuitenkin rakensi auton V10-moottorin täysin uudelleen, ja lopputuloksena koneen teho on tuhat hevosvoimaa. John Hennesseyn mukaan Viper Venom kykenee katurenkaillakin kiihdyttämään paikaltaan 60 mailin tuntinopeuteen 2,25 sekunnissa ja suoriutumaan neljännesmailin kiihdytyksestä 9,75 sekunnissa. Yhdysvaltalaisen arvostetun Car and Driver -autolehden mittauksissa Viper Venom on suoriutunut ripeimmin yhden mailin kiihdytyksestä. Viper Venomin loppuaika 25,6 sekuntia lyö aiemman Saleen S7 TwinTurbon ennätyksen 0,3 sekunnilla.
Viper Venomia on valmistettu neljällä erilaisella moottorilla. Pienitehoisimmat mallit ovat nimeltään 600 ja 650 R. 800 Twin Turbo ja 1000 Twin Turbo ovat kahdella turboahtimella varustettuja huippumalleja.
Auton oston yhteydessä hintaan sisältyy yhden päivän rata-ajo Brian Smithin opastuksella.
Autossa on KW:n madallettu jousitus säädettävillä iskunvaimentimilla, Brembon jarrut ja säädettävä ajonhallintajärjestelmä. Moottori on Venom 1000 TwinTurbo, 8,6-litrainen V10 kahdella Garrettin turbolla varustettuna.
1000 hv @ 5000 r/min,
Puristussuhde: 9,0:1
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dodge Viper Wikimedia Commonsissa
Gun Lanciai

Gun Lanciai vuonna 1970.
Gun Lanciai, nimi alun perin Gunvor Westerberg (10. marraskuuta 1920 Porvoo – 15. maaliskuuta 2013 Helsingør, Tanska) oli suomalaissyntyinen Ruotsissa pääosan elämäänsä asunut kuvanveistäjä. Hän oli Suomen kansalainen vuoteen 1965 saakka ja sen jälkeen Ruotsin kansalainen.
Gun Lanciai teki ensimmäisen veistoksensa, savesta tehdyn faunin vuonna 1934. Hän pääsi ylioppilaaksi 1939 ja hänet hyväksyttiin opiskelemaan kuvanveistoa ja keramiikkaa Ateneumiin samana vuonna mutta talvisodan puhkeaminen keskeytti opinnot. Talvisodan aikana hän työskenteli sotasairaalassa. Vuonna 1942 hän meni naimisiin suomalais-italialaisen Aurelio Lanciain kanssa, joka oli tenniksen nuorten Suomen mestari. Gun Lanciai muutti miehensä ja neljän lapsensa kanssa vuonna 1952 Argentiinaan ja he asettuivat asumaan San Isidroon. Gun Lanciai opiskeli Buenos Airesissa kuvanveistoa opettajanaan argentiinalainen kuvanveistäjä Esdras Gianella (1916–2010). Samaan aikaan San Isidrossa asui myös toinen ruotsalainen kuvanveistäjä Carina Ari, joka oli entinen pariisilainen prima ballerina.
Gun Lanciain perhe palasi vuonna 1955 Ruotsiin sen jälkeen kun Argentiinan presidentti Juan Perón oli syrjäytetty sotilasvallankaappauksessa. He asuivat Göteborgissa jossa Gun Lanciai jatkoi kuvanveistäjän uraansa tehden terrakottalapsihahmoja, kipsimuotokuvia, pronssiveistoksia, vesivärimaalauksia, piirroksia ym. Hän piti vuodesta 1968 alkaen näyttelyitä Ruotsissa, Suomessa, Kanadassa ja Tanskassa. Vuonna 1976 hänellä oli oma näyttelynsä Ottawassa Kanadassa jossa oli esillä veistoksia, grafiikkaa ja vesiväritöitä. Vuonna 1977 Gun Lanciai muutti miehensä kanssa Tukholmaan. Vuodesta 2004 alkaen hän asui Tanskassa poikansa Michaelin luona. Gun Lanciai piti viimeisen näyttelynsä vain viikkoa ennen kuolemaansa.
Gun Lanciai tutustui skientologiaan 1960-luvun lopulla ja hänestä tuli sittemmin Ruotsin skientologiakirkon johtava pastori.
Käännös suomeksi
Greatest Hits (Aqua)

| Greatest Hits Aqua |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1996–2009
 Julkaistu: 15. kesäkuuta 2009 
 Tuottaja(t): Claus Norréen, Delgado, Jan Langhoff, Johnny Jam, Peter Hartman, Per Adebratt, Søren Rasted, Tommy Ekman
 Tyylilaji: pop, bubblegum dance, eurodance, europop
 Kesto: 70.45
 Levy-yhtiö: Universal Music Group
Aquan muut julkaisut
| Cartoon Heroes: The Best of Aqua 2002 | Greatest Hits 2009 | Megalomania 2011 |
Greatest Hits on Aquan kokoelmalevy, joka julkaistiin Suomessa ja muualla Euroopassa 22. syyskuuta 2009. Tanskassa kokoelmalevy julkaistiin 15. kesäkuuta 2009. Levy sisältää 16 aikaisemmin levytetyn kappaleen lisäksi kolme uutta kappaletta: "My Mamma Said", "Live Fast Die Young" ja "Back To The 80's".
Kappalelista

Back To The 80's – 3.44 (säv. Claus Norréen, Søren Rasted)
My Mamma Said – 3.37 (säv. Rasted, Lene Nystrøm)
Live Fast Die Young – 3.03 (säv. Nystrøm, Rasted, Steve Robson, John McLaughlin)
Happy Boys & Girls – 3.34 (säv. Norréen, Rasted, René Dif, Nystrøm)
Barbie Girl – 3.15 (säv. Norréen, Rasted, Dif, Nystrøm)
Around the World – 3.29 (säv. Norréen, Rasted)
Doctor Jones – 3.22 (säv. Norréen, Rasted, Dif, Anders Øland)
Aquarius – 4.21 (säv. Norréen, Rasted)
Cuba Libre – 3.35 (säv. Norréen, Rasted, Dif)
Lollipop (Candyman) – 3.02 (säv. Norréen, Rasted, Nystrøm, Dif, Peter Hartman, Jan Langhoff)
Cartoon Heroes – 3.39 (säv. Norréen, Rasted)
Be a Man – 4.21 (säv. Norréen, Rasted, Nystrøm)
My Oh My – 3.23 (säv. Norréen, Rasted, Dif)
Freaky Friday – 3.44 (säv. Norréen, Rasted)
We Belong to the Sea – 4.17 (säv. Norréen, Rasted)
Roses are Red – 3.42 (säv. Norréen, Rasted, Dif, Nystrøm, Hartman, Langhoff)
Halloween – 3.49 (säv. Norréen, Rasted, Dif)
Turn Back Time – 4.07 (säv. Norréen, Rasted)
Goodbye to the Circus – 3.59 (säv. Norréen, Rasted)
Singlet

"Back To The 80's" julkaistiin 25. toukokuuta. Kappaleesta on tehty kaksi erilaista versiota. Ensimmäisessä versiossa René Dif laulaa: "And Michael Jackson's skin was black", kun taas toisessa versiossa lauletaan: "And Arnie told us I'll be back". Tällä eleellä Aqua halusi kunnioittaa edesmennyttä popin kuningasta.
Kahdesta uudesta kappaleesta, "My Mamma Said" sekä "Back To The 80's", on tehty musiikkivideot.
Grant George

| Grant George> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Grant R. George
Syntynyt: 19. toukokuuta 1971 (ikä 53)  Watsonville, Kalifornia
Ammatti:  ääninäyttelijä
Puoliso:  Jessica Gee
Näyttelijä
Aktiivisena:  2003–
Merkittävät roolit:  Sorata Muon (Mouse) Kilik (Soul Calibur III)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Grant R. George (s. 19. toukokuuta 1971 Watsonville, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan dubbauksistaan animen parissa, sekä videopelien äänirooleista. Hänellä on ollut rooleja animesarjoissa, kuten Mouse, Naruto, Eyeshield 21 ja Bleach. Lisäksi George on toiminut Kilikin äänenä videopeleissä Soul Calibur III ja Soul Calibur IV. George on myös lainannut äänensä useille eri hahmoille Disgaea-pelisarjassa. Hän oli Marvel Comicsin Muurahaismiehen äänenä vuosina 2013–2017 animaatiosarjoissa ja videopeleissä.
Aiheesta muualla

Grant George Voice Chasersissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Grant George CrystalAcidsissa (englanniksi)
Elasmus

| Elasmus |
| --- | --- |
 Elasmus sp.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Yläheimo::  Chalcidoidea
Heimo::  Eulophidae
Suku::  Elasmus  Westwood, 1833
Katso myös
   Elasmus Wikispeciesissä   Elasmus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elasmus on Eulophidae-heimoon kuuluva pistiäissuku. Siihen kuuluu 203 lajia, joista neljää esiintyy Suomessa.
Elite Dangerous

| Elite Dangerous |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Frontier Developments
Julkaisija:  Frontier Developments
Jakelija:  Steam, Humble Store, Microsoft Store, Epic Games Store ja PlayStation Store
Suunnittelija:  David Braben
Pelisarja:  Elite
Pelimoottori:  Cobra Engine
Julkaistu:  Windows 16. joulukuuta 2014Mac 12. toukokuuta 2015 PlayStation 4 27. kesäkuuta 2017
Lajityyppi:  avaruussimulaatiopeli (en), massiivinen monen pelaajan verkkopeli, tieteisfiktiopeli (en) ja avaruuskaupankäynti- ja taisteluvideopeli (d)
Pelimuoto:  moninpeli ja yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille 
Alusta:  Mac OS X, PlayStation 4, Windows, Xbox One
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Elite Dangerous on Frontier Developmentsin kehittämä avaruussimulaatiopeli. Peli on julkaistu 16. joulukuuta 2014 Windowsille.
Peli on jatkoa David Brabenin Eliten aloittamien pelien sarjalle ja on sarjan ensimmäinen massiivinen monen pelaajan verkkopeli.
Kehitys

David Brabenin perustama pelitalo Frontier Developments on kehittänyt uutta Elite-sarjan peliä työnimellä Elite 4 vuodesta 1998 alkaen. Pelin kehitystyö on tapahtunut taustalla vuosien aikana studion rakentaessa teknologiaa ja työkaluja. Kehitykseen osallistuneet ovat toimineet pienenä ryhmänä ajan salliessa. Pelin kehityksessä on myös tapahtunut vuosien varrella useita virhelähtöjä, joissa edistyminen ei ole tapahtunut toivolla tavalla.
Vuonna 2012 Braben alkoi kerätä rahaa projektille nimeltä Elite Dangerous, joka keräsi Kickstarter-rahoituksessa 1,5 miljoonaa puntaa tammikuuhun 2013 mennessä 25 000 tukijalta. Braben kutsui joukkorahoitusta testimarkkinaksi rahan keräämisen lisäksi. Alkuperäinen budjetti pelille oli 8 miljoonaa puntaa, koska Frontier käytti myös omaa rahaa ja budjetti on siitä kasvanut. Studio on välttänyt ulkoisen julkaisija hankkimista, koska julkaisijan mukana olo lisäisi monta kerrosta päätöksen tekoon.
Pelin ensimmäinen alfaversio 1.00 julkaistiin joulukuussa 2013. Betaversio ilmestyi toukokuussa 2014 ja pelin virallinen julkaisu tapahtui 16. joulukuuta 2014. 10. tammikuuta 2015 mennessä peliä oli myyty 300 000 kappaletta.
Peli on julkaistu Mac OS X:lle, mutta vuonna 2016 ilmoitettiin sen tuen loppumisesta teknisiin haasteisiin vedoten.
Kehitys > Päivitysversiot

Horizons 2.0 -päivitys lisäsi SteamVR-tuen.
Vuonna 2018 julkaistiin Beyond-päivitys neljänä osana vuoden kuluessa.
Kesäkuussa 2020 ilmoitettiin Odyssey -laajennuksen tulosta. Odyssey-laajennus sai huonoa palautetta ja Frontier Developments päätyi peruuttamaan laajennuksen julkaisun konsoleille. Laajennuksen julkaisun jälkeen sille julkaistiin useita päivityksiä ongelmakohtien korjaamiseksi. Laajennuksen perumisen lisäksi tuki ja uuden sisällön julkaisu PlayStation 4- ja Xbox One -versioille päättyy.
Myynti

Peli on myynyt yli 1,4 miljoonaa kappaletta ennen kesäkuuta 2017.
Vuoteen 2019 mennessä peli on myynyt kolme miljonaa peruspeliä ja 4,3 miljoonaa laajennukset mukaan luettuina (Elite Dangerous: Horizons).
Aiheesta muualla

Elite Dangerous MobyGamesissa (englanniksi)
Enterogastrinen heijaste

Enterogastrinen heijaste kuuluu mahalaukun hermostolliseen säätelyyn. Enterogastrisen heijasteen saa aikaan happaman ruokasulan siirtyminen mahalaukusta ohutsuolen alkuosaan, jolloin maharauhaset erittävät vähemmän mahanestettä ja mahalaukun liikkeet eli peristalttiset aallot vähenevät. Tällöin ruoansulatukselle jää enemmän aikaa. Muita mahalaukun toiminnan säätelijöitä ovat muun muassa gastriini, joka lisää mahanesteen eritystä ruoan saapuessa mahalaukkuun. VIP ja GIP, jotka erittyvät ohutsuolen seinämästä, puolestaan vähentävät mahalaukun toimintaa.
Enteropeptidaasi

Enteropeptidaasi (kutsutaan myös enterokinaasiksi) on pohjukaissuolen solujen tuottama entsyymi, joka osallistuu ihmisten ja muiden eläinten ruoansulatukseen. Enteropeptidaasi muuttaa  trypsinogeenin ohutsuolessa aktiiviseksi trypsiiniksi, mikä johtaa haiman ruoansulatusentsyymien myöhempään aktivointiin.
Käännös suomeksi
Georges Lautner

Georges Lautner
Georges Lautner (24. tammikuuta 1926 Nizza – 22. marraskuuta 2013 Pariisi) oli ranskalainen ohjaaja ja käsikirjoittaja, joka työsti uransa aikana kymmeniä elokuvia. Lisäksi hän voitti vuonna 1987 7 d’or -palkinnon parhaasta televisiomainoksesta.
Lautner syntyi Nizzassa näyttelijä Renée Saint-Cyrin poikana.
Aiheesta muualla

Georges Lautner Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Eternity (Kamelotin albumi)

| Eternity Kamelot |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1995
 Julkaistu: 1995
 Tuottaja(t): Jim Morris, Kamelot
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 51.24
 Levy-yhtiö: Noise
Kamelotin muut julkaisut
|   | Eternity 1995 | Dominion 1997 |
Eternity on power metal -yhtye Kamelotin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1995.
Kappaleet

Kaikki sanat Richard Warner, kaikki sävellykset Thomas Youngblood.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Eternity” | 5.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Black Tower” | 4.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ”Call of the Sea” | 5.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ”Proud nomad” | 4.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ”Red Sands” | 4.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | ”One of the Hunted” | 5.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ”Fire Within” | 4.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | ”Warbird” | 5.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | ”What About Me” | 4.20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | ”Étude jongleur” (instrumentaali)  | 0.50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | ”Gleeman” | 6.19 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 51.24 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

| Arvosanat> Lähde | Arvosanat> Arvosana |
| --- | --- |
AllMusic: 4/5
The Metal Crypt: 3.5/5
Kokoonpano

Kaikki tiedot albumivihkosta.
Kamelot
Mark Vanderbilt – laulu
Thomas Youngblood – kitara, taustalaulu
David Pavlicko – kosketinsoittimet
Glenn Barry – bassokitara
Richard Warner – rummut
Muut muusikot
Todd Plant – taustalaulu
Leroy Meyers – taustalaulu
Howard Helm – kosketinsoittimet
Tuotanto
Jim Morris – tuottaja, tekniikka
Dave Wehner – tekniika-avustaja
Steve Heritage – tekniikka-avustaja
Jeff MacDonald – tekniika-avustaja
Buni Zubaly – valokuvaus
Chrissy Orsini – vaatteet
Rachel Youngblood – suunnittelu, kuvitus
Grant Hanley

Grant Hanley tammikuussa 2018.
Grant Campbell Hanley (s. 20. marraskuuta 1991 Dumfries) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Norwich Cityä. Hän on pelannut Skotlannin A-maajoukkueessa vuodesta 2011.
Hanley pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa toukokuussa 2010 Blackburn Roversin joukkueessa. Ensimmäisen valioliigamaalinsa hän teki maaliskuussa 2011 Fulhamia vastaan, ja kaudella 2011–2012 hän pelasi jo 23 valioliigaottelua ja teki jälleen yhden maalin. Kaudet 2012–2016 hän kuului Blackburnin vakiokokoonpanoon joukkueen pelatessa  mestaruussarjassa. Kauden 2016–2017 Hanley edusti mestaruussarjassa Newcastle Unitedia. Elokuussa 2017 hän siirtyi Norwich Cityyn, joka pelasi kaudet 2019–2020 ja 2021–2022 Valioliigassa. Hanley on toiminut Norwich Cityn kapteenina kaudesta 2018–2019 alkaen. Norwichin valioliigakaudella 2019–2020 hän pelasi 15 liigaottelua oltuaan kahteen otteeseen pitkään sivussa loukkaantumisten vuoksi. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 33 valioliigaottelua ja teki niissä yhden maalin.
Hanley pelasi Skotlannin alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa seitsemän ottelua ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa yhden ottelun. Skotlannin A-maajoukkueessa hän esiintyi ensimmäisen kerran toukokuussa 2011. Huhtikuun 2024 loppuun mennessä hän on pelannut 48 A-maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, maaliskuussa 2013 Walesia ja maaliskuussa 2021 Itävaltaa vastaan. Kesällä 2021 käydyissä Euroopan-mestaruuskilpailuissa Hanley pelasi Skotlannin kahdessa ensimmäisessä ottelussa täydet minuutit mutta loukkaantui kolmannen ottelun avausjaksolla.
Sarjaottelut kausittain

| Kausi | Sarja | Joukkue | Ottelut | Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009–2010 | Valioliiga | Blackburn Rovers | 1 | 0 |
| 2010–2011 | Valioliiga | Blackburn Rovers | 7 | 1 |
| 2011–2012 | Valioliiga | Blackburn Rovers | 23 | 1 |
| 2012–2013 | Mestaruussarja | Blackburn Rovers | 39 | 2 |
| 2013–2014 | Mestaruussarja | Blackburn Rovers | 38 | 1 |
| 2014–2015 | Mestaruussarja | Blackburn Rovers | 31 | 1 |
| 2015–2016 | Mestaruussarja | Blackburn Rovers | 44 | 2 |
| 2016–2017 | Mestaruussarja | Newcastle United | 10 | 1 |
| 2017–2018 | Mestaruussarja | Norwich City | 32 | 1 |
| 2018–2019 | Mestaruussarja | Norwich City | 9 | 1 |
| 2019–2020 | Valioliiga | Norwich City | 15 | 0 |
| 2020–2021 | Mestaruussarja | Norwich City | 42 | 1 |
| 2021–2022 | Valioliiga | Norwich City | 33 | 1 |
| 2022–2023 | Mestaruussarja | Norwich City | 39 | 1 |
| 2023–2024 | Mestaruussarja | Norwich City | 8 | 0 |
| Yhteensä | Valioliiga |  | 79 | 3 |
| Yhteensä | Mestaruussarja |  | 292 | 11 |
Päivitetty 17.5.2024
Eräsaari

Eräsaari on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Eero Eräsaari (1920–2016), eversti ja päätoimittaja
Leena Eräsaari (s. 1948), yhteiskuntatieteiden tohtori, Jyväskylän yliopiston sosiaalityön professori, Risto Eräsaaren entinen puoliso
Risto Eräsaari (s. 1946), valtiotieteiden tohtori, Helsingin yliopiston sosiaalipolitiikan emeritusprofessori, Eero Eräsaaren poika
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Ene Mihkelson

Ene Mihkelson (2009).
Ene Mihkelson (21. lokakuuta 1944 Imavere vald, Viljandimaa – 20. syyskuuta 2017) oli virolainen kirjailija.
Mihkelson opiskeli kirjallisuutta Tarton yliopistossa. Hän työskenteli opettajana ja sen jälkeen tutkijana  Viron kirjallisuuden museossa.
Literature

Mihkelson julkaisi ensimmäisen kirjallisen tuotteensa 1967. Ensimmäisen runokokoelmansa hän julkaisi kuitenkin vasta 1978. Hänen isänsä vastusti 1900-luvun puolivälissä neuvostojoukkojen läsnäoloa maassa, minkä vuoksi Mihkelsonia ei hyväksytty.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Mihkelson julkaisi kymmenen runoantologiaa. Hänen runoissaan ei ole metriikkaa, rytmiä eikä loppusointuja, mutta niissä on yllättäviä inversioita. Ne tunnetaan intensiivisyydestään, allegorioistaan ja metafyysisistä aiheistaan.
Mihkelson julkaisi myös neljä romaania, kokoelman kritiikkiesseitä (Kirjanduse seletusi) ja novellikokoelman (Surma sünnipäev').
Mihkelsonin teoksissa on usein viittauksia hänen lapsuuteensa, jonka hän vietti piileskelyssä, Viron kansantarustoon ja Viron historiaan.
Hänelle myönnettiin vuonna 2006 Herder-palkinto.
Suomennetut teokset

Ruttohauta.  ((Katkuhaud, 2007), romaani)  Suomentanut Kaisu Lahikainen. Helsinki:  WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-37949-3.
Torni.  ((Torn, 2010), runokokoelma)  Suomentanut Raija Hämäläinen. Helsinki:  Basam Books, 2014.  ISBN 978-952-260-240-4.
Muita teoksia > Runokokoelmia

Selle talve laused (1978)
Ring ja nelinurk (1979)
Algolekud (1980)
Tuhased tiivad (1982)
Igiliikuja (1985)
Tulek on su saatus (1987)
Elujoonis (1989)
Võimalus õunast loobuda (1990)
Hüüdja hääl. Luuletusi 1988–1991 (1993)
Pidevus neelab üht nuga (1997)
Kaalud ei kõnele: valitud luuletusi 1967–97 (2000)
Uroboros, (2004)
Muita teoksia > Romaaneja

Matsi põhi (1983)
Kuju keset väljakut (1983)
Korter (1985)
Nime vaev (1994)
Surma sünnipäev. Novelle ja laaste (1996)
Ahasveeruse uni (2001)
Muita teoksia > Artikkeli- ja arvostelukokoelma

Kirjanduse seletusi. Artikleid ja retsensioone 1973–1983 (1986)
Käännös suomeksi
Eino Sares

| Eino Sares> Lapuan tuomiorovasti |
| --- | --- |
 1954–1961 
Edeltäjä:  Jussi Sinnemäki
Seuraaja:  Olavi Laitinen
Helsingin tuomiorovasti
 1961–1965 
Edeltäjä:  Aaro Siljamäki
Seuraaja:  Ensio Kuula
Suomen Kristillisen Liiton puheenjohtaja
 1967–1970 
Edeltäjä:  Ahti Tele
Seuraaja:  Olavi Majlander
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eino Eero Sares
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1907 Sakkola
Kuollut: 6. tammikuuta 1992 (84 vuotta) Mynämäki
Ammatti:  toiminnanjohtaja, puheenjohtaja
Vanhemmat:  Uno Böckerman Anni Viskari
Puoliso:  Hellä Ahtiainen (1930) Aili Hynnä (1972)
Muut tiedot
Uskonto:  kristinusko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Eino Eero Sares, vuoteen 1930 Böckerman (8. maaliskuuta 1907 Sakkola – 6. tammikuuta 1992 Mynämäki ) oli suomalainen poliitikko ja rovasti. Sares tuli tunnetuksi erityisesti Evankelis-luterilaisen Sisälähetyssäätiön toiminnanjohtajana (1966–1968), Helsingin ja Lapuan tuomiorvastina sekä Suomen Kristillisen Liiton puheenjohtajana.
Varhainen elämä ja koulutus

Sareksen vanhemmat olivat opettaja Uno Aleksander Böckerman ja Anna Viskari. Sares kirjoitti ylioppilaaksi 1927 Käkisalmen yhteiskoulusta. Sareksen puoliso oli vuodesta 1932 Aili Hellä Johanna Ahtiainen. Heillä oli yhteensä viisi lasta. Sares meni toisen kerran naimisiin vuonna 1972 Aili Hynnän kanssa.
Ura pappina

Sares vihittiin papiksi vuonna 1932. Hän toimi virkaa tekevänä kirkkoherrana Pälkjärvellä vuosina 1932–1934, kirkkoherran apulaisena Kurkijoella vuosina 1934–35, kappalaisena Ruokolahdella vuosina 1935–1948, Imatran kirkkoherrana vuosina 1950−1954, Lapuan tuomiorovastina vuosina 1954–1961, Helsingin tuomiorovastina vuosina 1961–1965 sekä Evankelisluterilaisen Sisälähetyssäätiön toiminnanjohtajana vuosina 1966–1968.
Sares oli Imatran rovastikunnan lääninrovasti vuosina 1950–1954, Mikkelin tuomiokapitulin asessori 1952–1954, Turun tuomiokapitulin asessori 1955–1956. Sares toimi Suomen kirkon pappiliiton johtokunnassa vuosina 1958–1961 ja Etelä-Pohjanmaan pappien veljespäivien puheenjohtajan 1958–1961. Sares toimi Suomen pyhäkouluyhdistyksen johtokunnan jäsenenä 1960–1964 ja Evankelis-luterilaisen Sisälähetyssäätiön hallituksessa vuosina 1960–1961.