stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Black Roses
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Livin’ in a World Without You | 3.50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Ten Black Roses | 3.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Ghost of Love | 3.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Justify | 4.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Your Forgiveness | 3.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Run to You | 4.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | You Got It Wrong | 3.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Lost and Lonely | 4.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | The Fight | 3.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Dangerous Kind | 3.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Live Forever | 3.20 |  |  |  |  |  |  |  |
| Bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Yesterday You Threw Away Tomorrow | 3.05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Livin' in a World Without You (akustinen versio) | 3.43 |  |  |  |  |  |  |  |
Yhtye

Lauri Ylönen – laulu
Eero Heinonen – basso
Pauli Rantasalmi – kitara
Aki Hakala – rummut
Julkaisuhistoria

| Valtio | Päivä | Levymerkki |
| --- | --- | --- |
| Pohjoismaat ja Viro | 24. syyskuuta 2008 | Playground Music |
| Keski-Eurooppa ja Hollanti | 26. syyskuuta 2008 | Universal Music / Vertigo |
|  Kansainvälisesti | 29. syyskuuta 2008 | Universal Music |
|  Japani | 1. lokakuuta 2008 | Universal Music |
|  Puola | 3. lokakuuta 2008 | Universal Music |
|  Kanada | 7. lokakuuta 2008 | Universal Music |
Aiheesta muualla

The Rasmus Myspacessa (englanniksi)
| n k The Rasmus |
| --- | --- |
 Lauri Ylönen  Aki Hakala  Emilia Suhonen  Eero Heinonen Janne Heiskanen  Pauli Rantasalmi 
Studioalbumit:  Peep  Playboys  Hell of a Tester  Into  Dead Letters  Hide from the Sun  Black Roses  The Rasmus  Dark Matters  Rise 
Kokoelmat:  Hell of a Collection  Best of 2001–2009 
EP:t:  1st  2nd  3rd 
Singlet:  ”Blue”  ”Kola”  ”Playboys”  ”Ice”  ”Liquid”  ”Swimming with the Kids”  ”F-F-F-Falling”  ”Chill”  ”Madness”  ”Heartbreaker/Days”  ”In the Shadows”  ”In My Life”  ”First Day of My Life”  ”Funeral Song”  ”Guilty”  ”No Fear” ”Immortal”  ”Sail Away”  ”Shot”  ”Keep Your Heart Broken”  ”Livin' in a World Without You”  ”Justify”  ”Ghost of Love”  ”October & April”  ”I'm a Mess”  ”Stranger”  ”Mysteria”  ”Paradise”  ”Silver Night”  ”Nothing”  ”Wonderman”  ”Something in the Dark”  ”Jezebel”  ”Rise”  ”Fireflies” 
DVD:t:  Live Letters 
Muuta:  The Rasmuksen diskografia 
Maisemaa Folegandrosilta, saarelta, jossa kolmikko sävelsi Black Rosesia.
Lauri Ylönen, Aki Hakala, Michael Wagener ja Harry Sommerdahl WireWorld-studiolla Nashvillessä. Kuvankaappaus Eero Heinosen dokumentista The making of Black Roses.
The Rasmus soittamassa akustista konserttia Helsingin Stockmannilla albumin julkaisupäivänä.
Kuvankaappaus "Livin' in a World Without You" -kappaleen musiikkivideosta.
Kardisin rauha

Kardisin rauha solmittiin 21. kesäkuuta 1661 Ruotsin ja Venäjän välillä Virossa Kärden (saksaksi Kardis) kartanossa lähellä Tarttoa. Se oli muodollinen jatko huhtikuussa 1658 voimaan tulleelle aselevolle ja Vallisaaressa 20. joulukuuta 1658 solmitulle välirauhalle, joilla lopetettiin Venäjän ja Ruotsin välinen osuus (1656–1658) Pohjan sodasta. Ruotsin osalta rauhan vahvistaminen tapahtui Tukholman Suurkirkossa huhtikuun 22. päivänä 1662.
Rauha solmittiin status quo ante bellum periaatteella, eli palattiin sotaa edeltäneeseen tilanteeseen ilman muutoksia. Venäjä oli edelleen sidottu sotaan Puola-Liettuaa vastaan, eikä tsaari halunnut uutta sotaa Ruotsin kanssa, joten se luovutti valloittamansa alueet Liivinmaalla takaisin Ruotsille ja suostui tuhoamaan sodan aikana rakentamansa Itämeren laivastonsa.
Kardisin rauha sekä Ruotsin edellisenä vuonna solmimat Olivan rauha Puolan kanssa ja Kööpenhaminan rauha Tanskan kanssa merkitsivät Ruotsin valtakunnan laajenemisen päättymistä. Mikään niistä osapuolista, jotka olivat tehneet rauhan Ruotsin kanssa, oli tuskin tyytyväinen tuloksiin, ja siten kaikki nämä rauhanteot sisälsivät tulevien konfliktien siemenet.
Suomelle erityisesti Venäjän kanssa tehty rauha oli helpotus, sillä sotarasitus ja verotus olivat lisääntyneet äärimmilleen. Ruotsin suhtautumista valtakunnan itäiseen osaan kuvaa, että sodasta Venäjää vastaan Suomi oli saanut selvitä lähes yksin. Toisaalta suurvallan laajentuminen merkitsi Suomen aseman heikkenemistä, sillä Ruotsin valtakunnan painopisteet siirtyivät yhä kauemmaksi länteen ja etelään. Myös alueliitokset Tanskasta ja Norjasta vähensivät Suomen merkitystä koko Ruotsin valtakunnalle ja Suomen väkilukuosuuden vähentymistä valtakunnan koko väestöstä.
Kardisin rauha oli voimassa vuoteen 1700 asti, jolloin alkoi suuri Pohjan sota.
Kanta-Hämeen vaakuna

Kanta-Hämeen maakuntavaakuna
Kanta-Hämeen vaakuna on Kanta-Hämeen maakunnan heraldinen tunnus. Sisäministeriön vuonna 1963 vahvistama vaakunaselitys kuuluu: "Punaisessa kentässä kävelevä kultainen ilves, jonka korvatöyhdöt mustat; saatteena ilveksen yläpuolella kolme kuusisakaraista tähteä ja alapuolella neljä ruusua sijoitettuina 1:3; kaikki hopeaa. Kilven päällä herttuakunnan kruunu." Erotukseksi Hämeen historiallisen maakunnan vaakunasta nykymaakunta ei käytä vaakunan päällä herttuakunnan kruunua.
Hämeen vaakuna

Ensimmäinen tunnettu Hämeen tunnus on vuodelle 1326 ajoitettu sinetti, johon on kuvattuna ristiinnaulittu Kristus kuunsirpin ja tähden kera.
Häme sai varsinaisen vaakunan vuonna 1560 Ruotsin kuninkaan Kustaa Vaasan hautajaisissa ja se on myös kuvattuna muiden Suomen herttuakunniksi katsottujen maakuntien, Varsinais-Suomen, Satakunnan ja Karjalan, ohella kuninkaan hautamuistomerkissä Uppsalan tuomiokirkossa. Vaakunan ilveksen on katsottu kuvaavan alueen runsasta ilveskantaa, sekä eläimen metsästyksen tärkeyttä keskiajalla. Ilvestä ympäröivät tähdet ja ruusut on todennäköisesti lisätty ajan tavan mukaan täyttämään kilven tyhjiä kohtia, ja vanhemmista malleista ne puuttuvat toisinaan kokonaan.
Sisäasiaministeriö vahvisti vaakunan heraldisen selityksen heraldikko Ahti Hammarin mallin pohjalta 24.1.1963. Suomen nykymaakuntien tullessa virallisiksi aluehallinnon yksiköiksi 1990-luvulla Hämeen liiton toimialueesta muodostettiin Kanta-Hämeen maakunta, joka otti tunnuksekseen heraldikko Juhani Vepsäläisen suunnitteleman mallin vaakunasta.
Vaakunaa käytettiin osana Hämeen, Keski-Suomen ja Mikkelin läänien vaakunoita vuosina 1962–1997, sekä osana Etelä-Suomen läänin vaakunaa vuosina 1997–2009. Hämeen ilves on aiheena Heinolan, Janakkalan, Mäntän ja Vanajan kunnanvaakunoissa, sekä heraldikko Gustaf von Numersin vuonna 1955 suunnittelemassa Lounais-Hämeen epävirallisessa seutuvaakunassa.
Maakuntavaakunan värit esiintyvät myös Hämeen perinteisessä valko-punaisessa isännänviirissä.
Kanta-Hämeen lippu

Suomen lipun 100-vuotispäivänä 28.5.2018 Kanta-Hämeen maakuntavaltuusto julkaisi maakunnan vaakunan ohelle myös ilvesaiheisen maakuntalipun, jonka on suunnitellut Ahti Hammarin vaakunamallin pohjalta heraldikko Tuomas Hyrsky. Lipussa on punaisella kentällä kultainen ilves, mutta vaakunan hopeiset tähdet on siirretty yläpuolelta ilveksen eteen ja ruusut eläimen alta sen taakse lipun kokonaisuuden tasapainottamiseksi. Lipun virallinen naulaus suoritettiin 25 maakuntavaikuttajan toimesta Hämeen linnassa 4.2.2019. 26. huhtikuuta 2021 Kanta-Hämeen maakuntavaltuusto valitsi joulukuun 21. päivän Kanta-Hämeen lipun viralliseksi maakunnalliseksi liputuspäiväksi. Päivä perustuu Hämeen ilvestunnuksen ensimmäiseen esiintymiseen Ruotsin kuninkaan Kustaa Vaasan hautajaisissa 21.12.1560.
Galleria

Hämeen sinetti vuodelta 1326.
Hämeen vaakuna vuoden 1562 teoksessa Armorial suédois. Ranskan kansalliskirjasto, Pariisi.
Hämeen vaakuna Kustaa Vaasan hautamuistomerkissä vuodelta 1583.
Kankainen Hämeen vaakuna Kaarle X Kustaan hautajaisista vuodelta 1660.
Maakunnan vaakuna Hämeen rykmentin lipussa 1720-luvulta.
Suomen suuriruhtinaskunnan aikainen Hämeen läänin vaakuna vuodelta 1899.
Hämeen ilves vuoden 1943 postimerkissä.
Hämeen vaakuna osana Hämeen läänin vaakuna 1962-1997.
Hämeen vaakuna osana Etelä-Suomen läänin vaakunaa 1997–2009.
Hämeen historiallisen maakunnan vaakuna.
Hämeen isännänviiri
Kanta-Hämeen maakuntalippu
Kanukat

| Kanukat |
| --- | --- |
 Pensaskanukka (Cornus alba)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Cornales
Heimo::  Kanukkakasvit Cornaceae
Suku::  Kanukat Cornus  L.
Katso myös
   Kanukat Wikispeciesissä   Kanukat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kanukat (Cornus) on suku kanukkakasvien (Cornaceae) heimossa. Sukuun kuuluvat lajit ovat kesävihantia yksikotisia pensaita tai pieniä puita ja joskus ruohoja. Lehdet kasvavat vastakkain ja ovat ehyitä ja ehytlaitaisia. Lehtien sivusuonet ovat eteenkaartuvia. Kukinto on sarjamainen tai latvahuiskilo ja tiheä. Kukat ovat kaksineuvoisia ja pieniä; verhiö ja teriö ovat neljälehtisiä. Hedelmä on kaksisiemeninen luumarja.
Lajeja, alalajeja ja lajikkeita

Cornus alba – pensaskanukka eli idänkanukka → pensaskanukkaryhmä
Cornus alba 'Elegantissima' ('Argenteomarginata') – laikkukirjokanukka
Cornus alba 'Gouchaultii', 'Spaethii' – keltakirjokanukka
Cornus alba 'Kesselringii' – verikanukka
Cornus alba 'Siberian Pearls' – helmikanukka
Cornus alba 'Sibirica' – korallikanukka
Cornus alba 'Sibirica Variegata' – viirukirjokanukka
Cornus alba subsp. alba (C. alba s.str.) – idänpensaskanukka, idänkanukka
Cornus alternifolia – lännenpagodikanukka
Cornus amomum – silkkikanukka
Cornus canadensis – kanadanruohokanukka
Cornus capitata – nuppikanukka
Cornus controversa – idänpagodikanukka
Cornus florida – lännenkukkakanukka
Cornus kousa – liljakanukka
Cornus kousa subsp. kousa – japaninliljakanukka
Cornus mas – punamarjakanukka
Cornus nuttallii – oregoninkanukka
Cornus obliqua – suppukanukka (syn. C. amomum subsp. obliqua – suippusilkkikanukka)
Cornus racemosa – terttukanukka
Cornus rugosa – kurttukanukka
Cornus sanguinea – pikikanukka eli mustamarjakanukka
Cornus sanguinea subsp. sanguinea – euroopanpikikanukka
Cornus sericea (syn. C. alba subsp. stolonifera ) – lännenkanukka (lännenpensaskanukka)
Cornus sericea 'Flaviramea' – keltaoksakanukka
Cornus sericea 'Kelsey's Dwarf' – kääpiökanukka
Cornus suecica – ruohokanukka
Cornus volkensii – afrikankanukka
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Cornus
Funet: Kanukat (Cornus)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Cornus (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Cornus (englanniksi)
Flora of China: Cornus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q159545  Wikispecies: Cornus  APDB: 189687  APNI: 137391  CoL: 8VWH2  EoL: 60422  EPPO: 1CRWG  FNA: 108042  FoAO2: Cornus  FoC: 108042  GBIF: 3082226  GRIN: 2939  iNaturalist: 47193  IPNI: 12064-1  IRMNG: 1343993  ITIS: 27798  NBN: NHMSYS0000457507  NCBI: 4281  NZOR: e5731766-298d-4bab-90a7-9334199b3a5a  Open Tree of Life: 82463  Paleobiology Database: 54721  PLANTS: CORNU  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:330228-2  Tropicos: 40014445  VASCAN: 1037  VicFlora: ea6e5725-9843-443e-80e5-11fda9a274fe  WFO: wfo-4000009342
Mikko Kanninen

Mikko Kannisen väitöstilaisuus 22.4.2012. Tampereen yliopisto. Teatterimonttu
Mikko Tapani Kanninen (s. 1971 Tampere)  on suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. Hänet valittiin Tampereen Teatterin johtajaksi 1. elokuuta 2020 alkaen. Hän on työskennellyt mm. Circus Maximus teatterissa, Helsingin Kaupunginteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa, Tampereen Teatterissa, ja Turun kaupunginteatterissa.
Kanninen oli näyttelijäntaiteen yliopistonlehtori Tampereen yliopistossa teatterityön koulutusohjelmassa 2015–2020.  Aiemmin hän on ollut muun muassa perustamassa Circus Maximus -teatteria ja toiminut Tampereen Teatterikesän taiteellisena johtajana.
Näyttelijänä teatterissa

Sirkku Peltola & Heikki Salo: Beatlehem (NÄTY ohj. Sirkku Peltola 1996)
Tankred Dorst: Merlin (Turun Kaupunginteatteri ohj. Katariina Lahti 1997)
Hannu Salama: Juhannustanssit /Baile de San Juan (NÄTY/ Escuela de Teatro de Córdoba/Espanja. ohj. Y-J Renvall 1998)
Henrik Ibsen: Hedda Gabler (NÄTY ohj. Hanno Eskola 1998)
Kaj Chydenius: Nummisuutarit -ooppera (NÄTY/Turun Kaupunginteatteri ohj. Yrjö Juhani Renvall 1999)
Samuel Beckett: Krapp eli Viimeinen ääninauha ( ohj. Tero Heinämäki. Circus Maximus Tampere Teatterikulma 1999, Von Kraali teater Tallinna 1999, Lume mediakeskuksen studionäyttämö Helsinki 2000, Divadlo Archa Praha 2000, Pori, Lainsuojattomat –festivaali 2000, Lambuska Festival Petroskoi 2002)
William Shakespeare: Kuinka äkäpussi kesytetään. (Turun Kaupunginteatteri ohj. Katariina Lahti 1999)
Heiner Muller: HAMLETKONE (Circus Maximus/ZODIAK, Puoli-Q ohj. J-P Kiljunen 2000)
Arlander: Maailman ääri - missä kivi puhuu.(Harakka/Radioteatteri/Helsinki 2000 ohj. Annette Arlander 2000)
Samuel Beckett: Cascando, 5X Beckett (NÄTY/Circus Maximus/Helsingin Kaupunginteatteri 2001 ohj. Annette Arlander)
Nicholas Wright: Nuori Vincent (Tampereen Teatteri ohj. Mikko Viherjuuri 2003)
Jukka Heinänen: Maailman paras - eli virtuaali ja kyborgit kehittyneessä kapitalismissa (Circus Maximus, KIASMA -teatteri 2007)
Anthony Minghella: Made in Bangkok (Tampereen Teatteri ohj. Johanna Freundlich 2012)
Ohjaajana teatterissa

Nigel Williams: Luokan vihollinen (Kellariteatteri 1995)
Georg Buchner: Dantonin kuolema (Tampereen Ylioppilasteatteri 1996)
Juhani Peltonen: Suomen leijona (Circus Maximus 1997)
Peter Handke: Järkevät jää henkiin. Näty (Tampereen Työväen Teatteri 2000)
Samuel Beckett: En minä (Not I) 5X Beckett. Circus Maximus. (Helsingin Kaupunginteatteri 2001)
Samuel Beckett: mitä missä (what where) 5X Beckett. Circus Maximus (Helsingin Kaupunginteatteri 2001)
Sarah Kane: Cleansed. Circus Maximus (Kokoteatteri 2001)
Kari Hotakainen: Hukassa on hyvä paikka (Seinäjoen kaupunginteatteri 2002)
A&B Strugatski/Viljanen: Stalker. Circus Maximus (Helsingin Kaupunginteatteri/Tampereen Työväen Teatteri 2003)
Jean Genet: Kaihtimet (Näty 2004)
Witold Gombrowicz: Iwona, Burgundin prinsessa (Näty 2005)
Erland Josephson: Ruotsalaisen kesän yö (Teatteri Telakka, Espoon Kaupunginteatteri 2006)
Sami Keski-Vähälä: Suuri sinivalkoinen juoksija (Tampereen Työväen Teatteri 2007)
Jukka Heinänen: Maailman paras - eli virtuaali ja kyborgit kehittyneessä kapitalismissa. Circus Maximus (Kiasma -teatteri 2007)
Martin McDonagh: Tyynymies/The Pillowman (Tampereen Työväen Teatteri 2009)
Maria Kyllönen ja työryhmä: Fragmentierungskunstwerk (Circus Maximus, Betania-sali 2009)
Esa Leskinen ja Sami Keski-Vähälä: Päällystakki (Tampereen Teatteri 2010)
Esa Leskinen ja Sami Keski-Vähälä: Euroopan taivaan alla (Tampereen Teatteri 2011)
Hannu Salama/työryhmä: Näkijä/tekijä (Tampereen yliopisto, CMT, Teatterimonttu 2012)
Esa Leskinen ja Sami Keski-Vähälä: Jatkuvaa kasvua (Tampereen Teatteri 2014)
Suomalainen “pressi” Klubi. (TTT-Klubi, Näty 2015)(vuoden julkaisu 2015: Viestinnän, median ja teatterin yksikkö. Tampereen yliopisto)
Alfred Jarry: Kuningas Ubu (NÄTY 2017)
Miika Nousiainen/Mikko Kanninen: Juurihoito (Tampereen teatteri 2018)
Jan Neumann: Peruskiviä (NÄTY 2018)
Karo Hämäläinen/Sami Keski-Vähälä: Kansalliskirjailija (Tampereen Teatteri 2021)
Näyttelijänä televisiossa, radiossa ja elokuvissa

Elämän suola, ohjaus Jarmo Lampela (TV2 1997)
Teppo Räisänen: Etsivä., ohjaus Kristiina Repo (Lyhytelokuva 14 min. TV2 1998)
Aleksi Bardy: Maalaispoika, ohjaus Jukka Mäkinen (Lyhytelokuva 12 min. TV2 1998)
Arvokkaasti!, ohjaus Kristiina Repo (TV2 1999)
Kultakuume.com, ohjaus Saara Saarela (Moskito/Nelonen 2000)
Arlander: Maailman ääri -missä kivi puhuu., ohjaus Annette Arlander (Radioteatteri 2000)
Conrad/Viljanen/Seppälä: Hulluuden sydän, ohjaus Mikko Kanninen (Radioteatteri 2001)
Kotikatu , ohjaus Misa Nirhamo (Yle1 2001)
Paholaisen tytär, ohjaus Minna Virtanen (Jarowski Drama/MTV3 2001)
Seremoniamestari: Pysähtyy & kysyy. Musiikkivideo. (Spinefarm 2001)
Mental Sport, ohjaus Tero Kinnunen. Elokuva 32 min. (Yle1 2002)
George Orwell/Mikko Viljanen: Eläköön tuonenkielo!, ohjaus Mikko Kanninen. (Radioteatteri 2002)
Ohjaajana televisiossa, radiossa ja elokuvissa

Conrad/Viljanen/Seppälä: Hulluuden sydän. Kuunnelma 55 min. (Yle, Radioteatteri 2001)
George Orwell/Mikko Viljanen: Eläköön tuonenkielo!. Kuunnelma 50 min. (Yle, Radioteatteri 2002)
Ari Numminen: Saari vailla rantoja. Teatterimedia dvd. (Näty/Tutkivan teatterityön keskus 2008)
Leea & Klaus Klemola: Kohti kylmempää. Televisioversio. Digi Beta 78 min.(Tutkivan teatterityön keskus/Yle Teema 2009)
Matkalla kohti kylmempää. Tv-dokumentti Tampereen teatterin harjoituksista. Digi Beta 12 min. (Tutkivan teatterityön keskus/Yle Teema)
Marja Kyllönen: Äänetön osakas. Kuunnelma 47 min. (Yle, Radioteatteri 2010) (Prix Italia ehdokkuus 2011)
Sami Keski-Vähälä: Pompejin viimeiset päivät. Elokuva 23 min. CDP 2:35:1/Blue Ray/Digi Beta. Lucifer Sam Audiovisual productions 2010. (AVEK/Yle) (Kunniamaininta Nordic Glory -elokuvafestivaaleilla 2012)
Mikko Kanninen ja Ville Lähde: Pispala 2011. Kuunnelma 35 min. (Yle, Radioteatteri 2011)
Aiheesta muualla

Mikko Kanninen Elonetissä
Mikko Kanninen Tayn Nätyssä (Arkistoitu – Internet Archive)
Mikko Kannisen kotisivu
Kuusi kuvaa Mikko Kannisen elämästä 27.3.2022 Yle Radio 1
Karanteeni

Karanteenissa oleva laiva nostaa ylös signaalilipun ”L” ilmoittakseen karanteenista.
Karanteeni on pakkoeristys määräajaksi, tyypillisesti vaarallisen tarttuvan taudin leviämisen estämiseksi. Sana tulee italian kielen sanoista quaranta giorni joka tarkoittaa 40 päivää. Mustan surman aikana 1300-luvulla Venetsiassa oli annettu määräys että laivojen piti olla tuo aika karanteenissa. Karanteenissa on tarkoitus pitää henkilö tai eläin niin kauan, että mahdolliset taudit puhkeavat. Näin estetään tehokkaasti taudinkantajien liikkuminen alueelle. Karanteenia on käytetty muun muassa koronaviruspandemian aikana koronavirustaudin leviämisen hillitsemiseksi. Karanteenia käytetään usein myös muun muassa eläinten maahantuonnissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Schnohr, Josephine: Rutto raivosi Euroopassa – 25 miljoonaa uhria viidessä vuodessa Historianet.fi. 19.3.2020. Viitattu 26.3.2020.
Kansallisvaltio

Suurin osa Euroopan maista on kansallisvaltioita.
Kansallisvaltio on valtio, jossa kansallisuus ja kansalaisuus limittyvät toisiinsa. Kansallisvaltion asukkaat ovat siis enimmäkseen samaa kansallisuutta.
Historia

Kansallisvaltioiden voidaan katsoa syntyneen Euroopassa hallinnollisten ja kulttuuristen muutosten seurauksena. Kansallisvaltio kytketään usein moderniin aikakauteen ja erotetaan hallintonsa puolesta keskiaikaisesta feodaalivaltiosta sekä absolutistisesta valtiosta.
Suurin osa 1800-luvun jälkipuolella ja sen jälkeen Euroopassa perustetuista valtioista on kansallisvaltioita, tai ainakin pyrkii kansallisvaltion ihanteeseen. Monet kansallisvaltiot on perustettu yhdistämällä valtioita kansallisuusrajan sisällä (esim. Saksa ja Italia perustettiin näin) tai hajottamalla monikansallisia valtioita kansallisvaltioiksi (esim. Suomen ja Baltian maiden irrottautuminen Venäjästä).
Muodot

Kansallisvaltio on yhtä lailla poliittisen järjestäytymisen muoto kuin poliittinen ideaalikin. Poliittisen järjestäytymisen muotona se on autonominen poliittinen yhteisö, jota pitävät yhdessä toisiinsa limittyneet kansalaisuus ja kansallisuus.Tässä mielessä kansallisvaltio on vaihtoehto monikansalliselle valtiolle ja kaupunkivaltiolle.
Poliittisena ideaalina kansallisvaltiolla tarkoitetaan sitä, että jokaisella kansakunnalla kuuluu olla oma valtio, ja vain yksi valtio. Italialainen filosofi Giuseppe Mazzini ilmaisi 1800-luvulla ensimmäisten ajattelijoiden joukossa ajatuksen yhdestä kansasta valtiota kohti ja päinvastoin.
Ideaalimuodossaan homogeenista kansallisvaltioita ei kuitenkaan luultavasti ole ollut  koskaan olemassa missään päin maailmaa, sillä kaikki valtiot ovat enemmän tai vähemmän kulttuurisia tai etnisiä sekoituksia.
Kansallisvaltio voidaan nähdä poliittisesta ideologiasta katsoen kahdella tavalla. Konservatiiveille ja nationalisteille kansallisvaltio edustaa etnistä tai orgaanista yhtenäisyyttä. Liberaaleille ja useimmille sosialisteille kansallisvaltio sen sijaan syntyy suurelta osin kansalaisuskollisuudesta ja kuuliaisuudesta.
Merkitys

Monet pitävät kansallisvaltiota ainoana elinkelpoisena poliittisen vallan yksikkönä. Sitä pidetään yleisesti kansainvälisen politiikan perustekijänä, ja suurin osa nykyisistä valtiosta pitääkin itseään kansallisvaltiona. Kansallisvaltio tarjoaa sekä kulttuurista koheesiota että poliittista yhtenäisyyttä. Kun kansallisvaltion asukkailla on yhteinen kulttuurinen tai etninen identiteetti, heidän itsehallinnossaan yhteisöllisyys ja kansalaisuus yhtyvät. Tämän vuoksi nationalistit uskovat, että ne voimat, jotka ovat luoneet itsenäiset kansallisvaltiot, ovat luonnollisia ja vastustamattomia, eikä mikään toinen yhteiskunnallinen ryhmä pysty perustamaan merkityksellistä poliittista yhteisöä. He uskovat myös, että ylikansalliset yhteisöt, kuten Euroopan unioni, eivät pysty kilpailemaan kansallisten hallitusten saavuttaman legitimiteetin ja kansalta saamansa uskollisuuden kanssa. Tältä kannalta esimerkiksi Euroopan yhdentymiselle tulisi asettaa selvät rajat, koska erikieliset kansat, joilla on eri kulttuurit ja historiat, eivät koskaan pysty näkemään itseään yhdistyneen poliittisen yhteisön jäseninä.
Ongelmat

Kansallisvaltion on sanottu olevan kriisissä. Sisältä kansallisvaltioita uhkaavat keskipakoiset voimat, jotka johtuvat etnisistä ja alueellisista politiikoista, kun etnisyys tai uskonto ovat syrjäyttäneet kansallisuuden poliittisen elämän keskeisenä järjestävänä periaatteena. Ulkopuolelta kansallisvaltioita uhkaa globalisaatio, jossa tärkeimmät taloudelliset, kulttuuriset ja diplomaattiset alat määrittyvät enenevästi ylikansallisten toimijoiden ja kansainvälisten yhtiöiden toimesta, eikä kansallisvaltioilla ole paljonkaan siihen vaikutusvaltaa.
Kansallisvaltiota on arvosteltu siitä, että todellinen kansallisvaltio on mahdollista saavuttaa vain etnisen puhdistuksen kautta, kuten Hitlerin natsi-Saksa havaitsi. Kansallisvaltioita on myös syytetty siitä, että niitä kiinnostavat aina eniten vain niiden omat strategiset ja taloudelliset edut, mikä johtaa väistämättä konfliktiin tai jännitteisiin kansainvälisissä asioissa.
Kansallisvaltio yhteiskuntateoriassa

Max Weber on määritellyt valtion väkivallan näkökulmasta: valtiossa on Weberin mukaan keskeistä keskitetty väkivaltamonopoli, ja erityisesti moderneille valtioille on ominaista hallinnollinen ja juridinen järjestys, jossa valtio on suvereeni ja legitiimi toimija. Weber näki valtion tunkeutuvan koko hallinnoimalleen alueelle juridisen ja hallinnollisen byrokratian kautta. Kansallisvaltion erottaa siis aikaisemmista valtiotyypeistä ennen kaikkea sen tehokkaampi ja pidemmälle ulottuva hallinnoimistapa.
Sosiologi Anthony Giddens painottaa samoin kansallisvaltion lailla säädettyä hallintomonopolia rajatun alueen sisällä sekä suoraa sisäisen ja ulkoisen väkivallan kontrollointia. Giddensin mielestä tulisi myös muistaa, että kansallisvaltiot toimivat kansainvälisessä järjestelmässä eli suhteessa muihin kansallisvaltioihin.
Hasan Kanykoff

| Hasan Kanykoff |
| --- | --- |
 Kanykoff messuilla myymässä turkiksia.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1880  Aktuk, Sergatšin kihlakunta, Nižni Novgorodin kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 3. toukokuuta 1954 (74 vuotta)  Järvenpää, Suomi
Sukulaiset:  Sabira Ståhlberg (lapsenlapsi)
Hasan Hairetdin Kanykoff (27. helmikuuta 1880 – 3. toukokuuta 1954) oli Suomessa vaikuttanut tataariyhteisön poliittinen aktivisti, joka oli mukana perustamassa Etuvartiokansojen klubia. Kauppiaana työskennellyt Kanykoff tunnettiin myös henkilönä, joka toimi apuna tataariveljiensä sopeutumisessa kaupankäyntiin uudessa ympäristössä.