stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jack Reacher: Tappajan jäljillä

| Jack Reacher: Tappajan jäljillä> Jack Reacher |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Christopher McQuarrie
Käsikirjoittaja:  Christopher McQuarrie
Perustuu:  Lee Childin romaaniin Tappaja
Tuottaja:   Tom Cruise  Paula Wagner  Gary Levinsohn  Dana Goldberg 
Säveltäjä:  Joe Kraemer
Kuvaaja:  Caleb Deschanel
Leikkaaja:  Kevin Stitt
Pääosat:   Tom Cruise  Rosamund Pike  Robert Duvall  Werner Herzog  Richard Jenkins 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Mutual Film Company Skydance Productions Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:  21. joulukuuta 2012
Kesto:  130 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  60 000 000 $
Tuotto:  218 340 595 $
Seuraaja:  Jack Reacher: Paluu päämajaan
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jack Reacher: Tappajan jäljillä (engl. Jack Reacher) on Christopher McQuarrien ohjaama ja yhdessä Josh Olsonin kanssa käsikirjoittama vuonna 2012 julkaistu rikoselokuva. Sen pääroolissa on Tom Cruise. Elokuva perustuu Lee Childin romaaniin Tappaja.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tom Cruise  | … |  Jack Reacher   |
|  Rosamund Pike  | … |  Helen Rodin   |
|  Richard Jenkins  | … |  Alex Rodin   |
|  Robert Duvall  | … |  Cash   |
|  David Oyelowo  | … |  Emerson   |
|  Jai Courtney  | … |  Charlie   |
|  Michael Raymond-James  | … |  Linsky   |
|  James Martin Kelly  | … |  Rob Farrior   |
|  Nicole Forester  | … |  Nancy Holt   |
|  Alexia Fast  | … |  Sandy   |
|  Joseph Sikora  | … |  James Barr     |
|  Werner Herzog  | … |  The Zec   |
Arvostelut

Filmgoer:
Turun Sanomien Henri Waltter Rehnströmin mielestä elokuvan ensimmäiset minuutit ovat vankkaa elokuvakerrontaa, mutta sitten elokuva muuttuu hyvin dialogipainotteiseksi. Sinänsä toimivia kohtauksia ei McQuarrie ole saanut nivottua yhteen elokuvalliseksi kokonaisuudeksi. Myös Cruisen Reacher-hahmo on Rehnströmin mielestä liian täydellinen.
Jänisjoki

| Jänisjoki Янисйоки, Janisjoki |
| --- | --- |
 Jänisjoen Läskelänkoski ennen sotia Harlun Läskelässä luovutetulla alueella
Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Venäjä, Suomi
Alue:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Pitkäranta, Sortavala
Maakunnat:  Pohjois-Karjala
Kunnat:  Tohmajärvi, Joensuu
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Nevan vesistö
Valuma-alue:  Jänisjoen valuma-alue
Pinta-ala:  3 860,44 km² 
Järvisyys:  10,1 % 
Pääuoman pituus:  noin 170 km 
Pääuoman osuudet:  Jänisjoki ←Jänisjärvi ←Jänisjoki ←Loitimo ←Jänisjoki ←Pulliaisjoki ←Jormonjoki ←Sonkajanjoki ←Onkilamminpuro
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Aittojärvi, Eno, Joensuu
 :  62.5982°N, 30.4802°E
Laskupaikka:  Laatokka, Hiidenselkä 
 :  61.7042°N, 30.9936°E
Läpivirtausjärvet:  Jänisjärvi, Tanikka, Melakko, Loitimo, Koverojärvi, Kortejärvi
Esteet:  6 vesivoimalaitosta
Sivu-uomat:  Ulmosenjoki, Juuvanjoki, Viesimonjoki, Rekijoki, Joutenjoki
Taajamat:  Hiidenselkä, Läskelä
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  114,3 m mpy. 
Laskukorkeus:  4,8 m mpy. 
Korkeusero:  109,5 m
Pituus:  noin 150 km  
Kaltevuus:  0,73 m/km
Keskivirtaama:  45,5 m³/s  
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Jänisjoki (ven. Янисйоки, Янисъёки, Janisjoki ) Suomessa Pohjois-Karjalan Joensuun Tuupovaarassa ja Enossa ja Tohmajärvellä sekä Venäjällä Karjalan tasavallan Pitkärannan ja Sortavalan piireissä virtaava noin 150 kilometriä pitkä joki, joka laskee Läskelässä Laatokan Hiidenselkään.
Luontoarvoja > Vedenlaatu

Jänisjoen valuma-alue sisältää turvesoita, joita on ojitettu paikoitellen tiheästi, moreenimaita ja hiekkamaita. Maanviljelyä esiintyy alueen moreenimailla ja savikoilla. Hiekkamailla valuma-alueen järvet ja niistä lähtevät lasku-uomat ovat yleensä kirkasveteisiä. Turvemaiden vedet ovat sen sijaan vedenväriltään tummia ja happamia. Turvemaiden osuus valuma-alueen pinta-alasta on 24 %. Valuma-alueen maaperän rakenteesta johtuen Loitimo ja Jänisjoki ovat humuksesta johtuen ruskeavetiset, mutta jotkin sivujoet ovat satunnaisesti myös kirkasvetisiä. Eräiden järvien tila on erinomainen, mutta yleensä järvien tila on hyvä. Useimpien jokien tila on hyvä, lukuun ottamatta Koskutjokea, joka tila on turvetuotannosta johtuen enää tyydyttävä.
Ravinnepitoisuuksilla ilmaistuna Jänisjoki on lievästi rehevöitynyt, sillä kokonaisfosforipitoisuus on keskimäärin 17,4 mikrogrammaa litrassa vettä, kokonaistyppipitoisuus 526 mikrogrammaa litrassa. Fosforipitoisuudet ovat lievässä laskussa, mutta typpipitoisuudet ovat olleet vakaita.
Luontoarvoja > Virtaamia

Suomen puolella on joen virtaamia mitattu Vääräkosken kohdalla. Joen keskivirtaama on 21 m³/s (MQ), keskiylivirtaama 101 m³/s (MHQ) ja keskialivirtaama 3,6 m³/s (MLQ). Suurin mitattu virtaama on ollut 164 m³/s (HQ, 24.5.1981). Venäjällä on virtaamia mitattu ilmeisesti voimalaitoksien kohdalla. Vuonna 2008 julkaistussa Jänisjoen vesistön alanyysissä joensuun keskivirtaamaksi ilmoitettiin 45,5 m³/s (MQ) ja Jänisjärvellä joen niskalla 40 m³/s . Kevättulva alkaa voimistua yleensä huhtikuun alussa ja rauhoittua kesäkuun aikana. Syyssateet nostavat vesimääriä kesän jälkeen, mutta talvella virtaamat ovat pienimmillään. Voimalaitoksien säännöstelyllä on vaikea tasoittaa kevättulvien vaikutusta.
Luontoarvoja > Kalastus

Jänisjoen luonnollinen yhteys Laatokkaan on katkennut kuuden vesivoimalaitoksen patorakenteiden takia. Kalateitä ei ole yhdelläkään voimalalla. Jänisjoen kalakanta on luontaisesti järvikalastoa, johon voimalaitoset ovat velvoiteistutuksin istuttaneet vaelluskaloja (taimen ja kirjolohi). Jänisjoen valuma-alue sisältyy Kitee-Jänisjoen kalatalousalueeseen, jonka pinta-ala on 189,41 km² ja joka sisältää 60 yli 50 hehtaarin järveä ja 13 keskikokoisia tai suurempia jokea. Suurin näistä joista on Jänisjoki.
Luontoarvoja > Melontareitti

Jänisjoki on sopiva melontaan ja sen melontareitistöön kuuluu yli 200 kilometriä melottavia joki- ja järviosuuksia.
Historiaa

Venäjän puolella, Läskelänkosken rannalla, sijaitsee Läskelän paperitehdas. Leppäkosken partaalla ovat toimineet Leppäkosken paperi- ja sellutehtaat ja Hämekosken rannalla kartonkitehdas.
Jänisjoen vesistöaluetta on muokattu jo 1800-luvulta lähtien järvenlaskuilla, jonka jälkeen Jänisjoki on jo 1900-luvun alkupuolella padottu voimalaitoskäyttöön. Patoaminen on aiheuttanut Jänisjoen alajuoksulla voimakkaita muutoksia.
Voimala ja paperitehdas Harlussa
Postikortti Hämekoskelta
Hämekosken voimalaitos vuonna 1935
Leppäkoski 1930-luvulla
Leppäkoski vuonna 1935
Jänisjoen rautatiesilta vuonna 1919
Rautatiesilta vuonna 1935
Valuma-alue > Yleistä

Jänisjoen vesistöalue on Suomen kaakkoisraja-alueen suurimpia. Sen pinta-ala on 3 860 km²  (tai 3 900 km² ), josta Suomen puolella on 1 988 km² ja Venäjän puolella on 1 872 km², eli noin puolet kummassakin. Venäjän valuma-alueella on alueita, joista vesi virtaa ensin Suomen puolelle ja alueita, jonne vesi virtaa Suomesta Venäjälle. Suomen puoliset alueet kuuluvat pääosin Joensuuhun, Ilomantsiin ja Tohmajärvelle. Valuma-alueen keskusjärvi on Jänisjärvi, joka sijaitsee Venäjällä. Suomen puolella on keskusjärvenä pienempi Loitimo, joka kokoaa latvavedet itseensä.
Valuma-alue > Pääuoman kuvailua

Jänisjoen valuma-alueen pääuoma virtaa yläjuoksulla Sonkajärven valuma-alueella, josta se sitten jatkaa Haarajoen alueelle ja laskee Jänisjokena Loitimoon. Loitimolta se jatkaa Jänisjoen uomana Laatokkaan asti. Jänisjoen pituus Haarajoen alueelle Aittojäven joenhaaraan on noin 150 kilometriä, josta pääuomaan valitaan ensin Pulliaisjoki, Jormonjoki ja Sonkajoki (21 km, osuudet ) ja viimeisenä Sonkajajärvi ja Onkilamminpuro (5 km). Näiden yhteispituus on noin 170 kilometriä .
Valuma-alue > Jänisjoen sivu-uomia

Alla olevaan taulukkoon on koottu vesistön pääuomasta ne sivujoet, jotka sijaitsevat Jänisjoen osuudellä. Tiedot taulukkoon on haettu taulukon alapuolella luetelluista lähteistä. Lähteet on vielä eritelty oikeanpuoleisessa sarakkeessa.
| Sivu-uoman nimi suom>    | Nimi ven>      | Jänisjoen kohta   | Etäisyys Laatokasta (km) | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
laskee Laatokkaan
| Retuoja | Retuoja (Рету-оя) | alajuoksu | 2 | 11 |  |  | 2,1,2,1,1,–,– |
| Öllöoja |  | alajuoksu |  |  |  |  | 2,–,2,–,–,–,– |
| Alatsoja | Alatsoja (Алатс-оя) | alajuoksu | 12 | 14 |  |  | 2,1,2,1,1,–,– |
| Löytöoja | Rienioja (Риэниоя) | alajuoksu | 16 | 14 |  |  | 2,1,2,1,1,–,– |
| Savioja |  | alajuoksu |  |  |  |  | 2,–,2,–,–,–,– |
| Sahrajoki |  | Jänisjärvi |  |  |  |  | 2,–,2,–,–,–,– |
| Ulmosenjoki | Ulmosenjoki (Улмосенйоки) | Jänisjärvi |  | 22 |  | 204 | 2,–,2,–,7,–,7 |
| Lohjanpuro | Lohjanpuro (Лохьянпуро) | Jänisjärvi |  | 11 |  |  | 2,–,2,–,7,–,– |
| Veljakanjoki | Veljakanjoki (Вельяканйоки) | Jänisjärvi |  | 18 |  |  | 2,–,2,–,7,–,– |
| Soanjoki | Soanjoki (Соанйоки) | Jänisjärvi |  | 27 | 1,3 | 126 | 2,–,2,–,4,4,4 |
| Leppäoja | Leppjaoja (Леппяоя) | Jänisjärvi |  | 12 |  |  | 2,–,2,–,7,–,– |
| Papinoja |  | Jänisjärvi |  |  |  |  | 2,–,2,–,–,–,– |
| Kiekuanjoki | Kiekuanjoki (Киекуанйоки) | Jänisjärvi |  | 10 |  |  | 2,1,2,–,1,–,– |
| Juuvanjoki | Juuvanjoki (Юуванйоки) | keskijuoksu | 72 | 48 | 7,8 | 692 | 2,1,2,1,1,4,1 |
Suomen ja Venäjän valtionraja (noin 72 kilometriä Laatokasta)
| Kangasjoki |  | keskijuoksu |  | 21 |  | 113 | 3,–,3,–,5,–,6 |
| Suonpäänjoki |  | keskijuoksu |  | 44 |  | 116 | 3,–,3,–,5,–,6 |
| Viesimonjoki |  | keskijuoksu |  | 37 |  | 192 | 3,–,3,–,5,–,6 |
| Melapuro |  | Melakko |  |  |  |  | 3,–,3,–,–,–,– |
| Vekarusjoki |  | Loitimo |  | 13 |  | 490 | 3,–,3,–,5,–,6 |
| Kuuttijoki |  | Loitimo |  |  |  |  | 3,–,3,–,–,–,– |
| Rekijoki |  | Loitimo |  | 15 |  | 328 | 3,–,3,–,5,–,6 |
| Koskutjoki |  | yläjuoksu |  |  |  | 113 | 3,–,3,–,–,–,6 |
| Kuuspuro |  | yläjuoksu |  |  |  | 31 | 3,–,3,–,–,–,6 |
| Vilvasjoki |  | Koveron Lastujärvi |  |  |  | 58 | 3,–,3,–,–,–,6 |
| Karjapuro |  | yläjuoksu |  |  |  | 13 | 3,–,3,–,–,–,6 |
| Pulliaisjoki |  | yläjuoksu |  |  |  | 104 | 3,–,3,–,–,–,6 |
| Joutenjoki |  | yläjuoksu |  |  |  | 192 | 3,–,3,–,–,–,6 |
alkaa Aittojärvestä (noin 150 kilometriä Laatokasta)

Lähteet: 1 = luettu Venäjän vesistörekisterin tietokannasta , 2 = luettu Karjalan karta- verkkopalvelusta , 3 = luettu Kansalaisen karttapalvelusta , 4 = luettu Wikipedian suomenkielisestä artikkelista, 5 = , 6 = mitattu SYKEn Paikkatietoikkunalla , 7 = selvitys .
Huomioita

↑  Asia katsottu Internetin karttapalveluista kuten esimerkiksi Google Earth, GeoMixer, ACME tai Kansalaisen karttapaikka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jänisjoki Wikimedia Commonsissa
Ristolainen, Asko: Jänisjoen vesiretkeilyreitillä melomassa (valokuvia)
Ğəlimcan İbrahimov

| Ğəlimcan İbrahimov> Галимҗан Ибраһимов   ‎عليم جان ابراهيم  |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1887 Ufan kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 21. tammikuuta 1938 (50 vuotta) Kazan, Tataarien ASNT, Venäjän SNFT, Neuvostoliitto
Arvonimi: Työn sankari (1932)
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Ğəlimcan Ğirfan ulı İbrahimov (tat. Галимҗан Гыйрфан улы Ибраһимов, ‎عليم جان ابراهيم, ven. Галимджа́н Гирфа́нович Ибраги́мов, Galimdžan Girfanovitš Ibragimov; 12. maaliskuuta 1887 Ufan kuvernementti - 21. tammikuuta 1938 Kazan) oli tataaritaustainen neuvostoliittolainen kirjailija. Hänen nimeään kantaa Tatarstanin tiedeakatemian kielen, kirjallisuuden ja taiteen instituutti. İbrahimov oli myös mukana vallankumouksellisessa toiminnassa.
Biografia

İbrahimov syntyi mullahin perheeseen vuonna 1887. Hän opiskeli Orenburgin ja Ufan madrassoissa ja toimi sen jälkeen opettajana. İbrahimov osallistui helmikuun ja lokakuun vallankumouksiin sekä Venäjän kansalaissotaan. Aluksi hän kuului sosialistivallankumouksellisiin, mutta liittyi vuonna 1920 NKP(b):henselvennä. Vuonna 1918 İbrahimov valittiin Venäjän ja Tatarstanin toimeenpanevien komiteoiden jäseneksi. Hän työskenteli kansallisuusasioiden kansankomissariaatissa, toimitti tataarinkielisiä lehtiä ja toimi vuodesta 1925 lähtien Tatarstanin valistusasiain kansankomissariaatin tiedekeskuksen puheenjohtajana. İbrahimov oli myös yksi "tataari-baškiiri-muslimivasemmiston sosiaalivallankumouksellisen puolueen" järjestäjistä ja johtajista. Sairauden vuoksi vuonna 1927 İbrahimov jättäytyi pois aktiivisesta yhteiskunnallisesta- ja poliittisesta toiminnasta ja muutti Jaltaan.
İbrahimovin ensimmäiset teokset ilmestyivät vuonna 1907. Varhaisissa kertomuksissaan hän kuvasi tataarinuorison kamppailua vanhoja elintapoja vastaan. Vuonna 1912 ilmestynyt Yäş yöräklär (”Nuoret sydämet”) on tataarikirjallisuuden ensimmäinen psykologinen romaani. Vuonna 1920 julkaistiin vuoden 1905 vallankumoustapahtumille omistettu romaani Bezneñ könnär (”Meidän päivämme”, uusi laitos 1934). Pienoisromaani Qızıl çäçäklär xikäyäse (”Legenda punaisista kukista”, 1922) kertoo ihmisen henkisestä kasvusta vallankumouksen aikana. Romaani Qazaq qızı (”Kazakkityttö”, 1924) kuvaa vallankumousta edeltävän kazakkikylän yhteiskunnallisia ristiriitoja. Romaanin Tirän tamırlar (”Syvät juuret”, 1928) aiheena on luokkataistelu kansalaissodan ja jälleenrakentamisen vuosina.
Kirjailijaa pidetään mestarillisena luonnon ja ihmisluonteen kuvaajana sekä kansankielen taiturina. Hänen tuotantonsa on vaikuttanut myös Neuvostoliiton muiden turkkilaisten kansojen taideproosan kehitykseen. Kaunokirjallisuuden ohella İbrahimov on kirjoittanut useita kieli- ja kirjallisuustieteellisiä teoksia ja historiantutkimuksia. Venäjän SFNT:n toimeenpanevan keskuskomitean puhemiehistö myönsi hänelle vuonna 1932 työn sankarin arvonimen.
İbrahimov pidätettiin Stalinin vainoissa Jaltassa elokuussa 1937 ja lähetettiin Kazaniin, jossa hän kuoli vankilan sairaalassa. Hänen mukaansa on nimetty Tatarstanin tiedeakatemian kielen, kirjallisuuden ja taiteen instituutti. Kirjailijan kotikylässä toimii hänelle omistettu museo.
Teoksia

Tatar xatını nilär kürmi (Татар хатыны ниләр күрми, 1910)
Yäş yöräklär (Яшь йөрәкләр, 1912)
Bezneñ könnär (Безнең көннәр, 1920)
Yaña keşelär (Яңа кешеләр, 1920)
Ädämnär (Адәмнәр, 1923)
Qızıl çäçäklär xikäyäse (Кызыл чәчәкләр хикәйәсе, 1922)
Qazaq qızı (Казакъ кызы, 1924)
Tirän tamırlar (Тирән тамырлар, 1928)
Aiheesta muualla

ГАЛИМДЖАН ИБРАГИМОВ (1887–1938) | Выдающийся татарский писатель | Институт татарской Энциклопедии
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Muut:  İslâm Ansiklopedisi 
İbrahimov (keskellä) Kazanin älymystön seurassa vuonna 1926.
Jackie Oliver

| Jackie Oliver |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. elokuuta 1942 
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1967-1973, 1977
Talli(t):  Lotus, BRM, McLaren, Shadow
Kilpailuja:  52 (50 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  2
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  1
MM-pisteitä:  13
Ensimmäinen kilpailu:  Saksan GP 1967
Viimeinen kilpailu:  Ruotsin GP 1977
Keith Jack 'Jackie' Oliver (synt. 14. elokuuta 1942 Chadwell Heath, Essex, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen entinen kilpa-ajaja. Hän ajoi Formula 1:ssä ja Le Mansin 24 tunnin ajoja sekä F1 -sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa. Parhaiten hänet kuitenkin tunnetaan yhtenä Arrowsin perustajista.
Ğəlimcan Barudi

| Ğəlimcan Barudi> Alimcan bin Muhammedcan el-Barudi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. helmikuuta 1857 Kazanin kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 6. joulukuuta 1921 Moskova, Neuvosto-Venäjä
Arvonimi: šeikki, hadži
Ğəlimcan Barudi (Ğəlimcan Möxəmmətcan ulı Ğəliev; tat. Галимҗан Мөхәммәтҗан улы Галиев / Баруди; 1857−1921) oli tataarien islamin uskon teologi, imaami, mufti, opettaja ja julkaisija. Suuntaukseltaan Barudi edusti uskonnollista uudistusliikettä jadidismia.
Elämäkerta

Alimcan Barudi (oik. Galijev) syntyi vuonna 1857 Kazanin kuvernementissä. Hänen isänsä oli Muhammedcan ja äitinsä Bibifahrünnisa. Hän aloitti opintonsa lapsena paikallisessa madrasassa ja jatkoi kouluttautumista Buharassa. Barudin palattua Kazaniin hän aloitti imaamin tehtävät moskeijassa, joka nykyään tunnetaan nimellä Galejevskaija. (Галеевская мечеть). Hänen alaisenaan oppilaiden määrä kasvoi, minkä seurauksena Barudi sai lopulta perustettua oman madrasan Muhammadiya vuonna 1882. Oppilaitoksessaan hän otti käyttöön "uuden menetelmän" (oṣul-e jadid = jadidismi). Kyseistä uudistusmenetelmää vastustaneet yrittivät lakkauttaa Barudin madrasan, mutta siitä tuli lopulta Kazanin suosituimpia ja suurimpia oppilaitoksia. Barudi koki suufilaisuuden tärkeänä "totuuden löytämiselle".
Barudi alkoi vuonna 1906 julkaista uskonnollista lehteä "Din ve Edeb" (uskonto ja moraali). Lehdessä hän toi esiin uskonnon ja tieteen välistä suhdetta. Barudin mukaan niiden pitäisi olla harmoniassa toistensa kanssa. Barudi myös kirjoitti oppikirjoja, joita jaettiin Venäjän islamilaisissa oppilaitoksissa.
Palattuaan Mekkan pyhiinvaellukseltaan vuonna 1910 Barudi joutui Venäjällä poliisin tarkkailun kohteeksi panislamilaisten yhteyksien epäilysten seurauksena.
Barudi otti osaa 1900-luvun alussa ensimmäiseen ja toiseen Venäjän muslimikongressiin. Barudi valittiin Sisä-Venäjän- ja Siperian muslimien henkisen keskushallinnon muftiksi. (Ufa). Barudilla oli šeikin arvonimi.
Barudi kuoli vuonna 1921 Moskovassa.
Versiota nimestä

‘Алим-джан ибн Мухаммад-джан Галеев; 'Alim-džan ibn Muhammad-džan Galejev
Галимджан Мухаммаджанович Галиев; Galimdžan Muhammadžanovitš Galijev
Галимзян Галеев; Galimzjan Galejev
Галимд­жан Ба­ру­ди; Galimdžan Barudi
Translitteroituna myös muotoon Alimcan el-Barudi, Galimdzhan, Galimjan, Alimjan, Alimcan.
Aiheesta muualla

“The golden mean” in views of mufti Galimjan Barudi: attitude to religious-legal schools in traditions of Russian Muslims
Phenomenon of Religious Revival in the Context of the Experience of Modernization of the Muslim Community in the Late XIX - Early XX Centuries
Alİmcan El-Barudİ, Hayati Ve Eğİtİme Daİr Fİkİrlerİ
Barudin perustaman madrasan nettisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Muut:  İslâm Ansiklopedisi 
Barudin vuoden 1908 julkaisu.
Itävallan Grand Prix 1998

|  Itävallan Grand Prix 1998  |
| --- | --- |
 10. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1998. 

Päivämäärä:  26. heinäkuuta 1998
Sijainti:  A1-Ring, Spielberg, Steiermark, Itävalta
Ratatyyppi:  moottorirata
Radan pituus:  4,326 km
Kilpailun pituus:  71 kierrosta, 306,649 km
Sää:  aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Giancarlo Fisichella   (Benetton-Playlife)
Paaluaika:  1,29.598
Palkintokoroke
Voittaja:   Mika Häkkinen   (McLaren-Mercedes)
Toinen:   David Coulthard   (McLaren-Mercedes)
Kolmas:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   David Coulthard   (McLaren-Mercedes)
Kierrosaika:  1.12,878 (kierroksella 30)
Itävallan Grand Prix 1998 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 26. heinäkuuta 1998 A1-Ringillä Itävallassa. Kilpailun voitti Mika Häkkinen. Voitto oli hänelle kauden viides.
Aika-ajot

Lauantaina 25. heinäkuuta 1998 ajettiin Itävallan GP:n aika-ajot. Rata oli välillä märkä ja välillä kuiva, minkä takia yllätyksiä loppusijoituksissa nähtiin.
Nopein kuljettaja oli Benettonin Giancarlo Fisichella. Paalupaikka oli hänen F1-uransa ensimmäinen, ja tallille ensimmäinen sitten kauden 1997 Saksan GP:n, jossa Gerhard Berger oli paalupaikalla. Fisichellan paalupaikka jäi Benettonin viimeiseksi.
Sauberin Jean Alesi ylsi toiseksi, ja MM-sarjaa johtanut Mika Häkkinen kolmanneksi. Mika Salo ylsi F1-uransa sen astiseen parhaimpaan lähtöruutun kuudenneksi.
Kukaan ei karsiutunut kilpailusta 107 %:n säännön perusteella.
Aika-ajot > Aika-ajojen tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Giancarlo Fisichella | Benetton-Playlife | 1.29,598 |  |
| 2 | 14 |  Jean Alesi | Sauber-Petronas | 1.30,317 | +0,719 |
| 3 | 8 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 1.30,517 | +0,919 |
| 4 | 3 |  Michael Schumacher | Ferrari | 1.30,551 | +0,953 |
| 5 | 18 |  Rubens Barrichello | Stewart-Ford | 1.31,005 | +1,407 |
| 6 | 17 |  Mika Salo | Arrows | 1.31,028 | +1,430 |
| 7 | 2 |  Heinz-Harald Frentzen | Williams-Mecachrome | 1.31,515 | +1,917 |
| 8 | 4 |  Eddie Irvine | Ferrari | 1.31,651 | +2,053 |
| 9 | 10 |  Ralf Schumacher | Jordan-Mugen-Honda | 1.31,917 | +2,319 |
| 10 | 11 |  Olivier Panis | Prost-Peugeot | 1.32,081 | +2,483 |
| 11 | 1 |  Jacques Villeneuve | Williams-Mecachrome | 1.32,083 | +2,485 |
| 12 | 19 |  Jos Verstappen | Stewart-Ford | 1.32,099 | +2,501 |
| 13 | 16 |  Pedro Diniz | Arrows | 1.32,206 | +2,608 |
| 14 | 7 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 1.32,399 | +2,801 |
| 15 | 9 |  Damon Hill | Jordan-Mugen-Honda | 1.32,718 | +3,120 |
| 16 | 12 |  Jarno Trulli | Prost-Peugeot | 1.32,906 | +3,308 |
| 17 | 6 |  Alexander Wurz | Benetton-Playlife | 1.33,185 | +3,587 |
| 18 | 15 |  Johnny Herbert | Sauber-Petronas | 1.33,205 | +3,607 |
| 19 | 23 |  Esteban Tuero | Minardi-Ford | 1.33,399 | +3,801 |
| 20 | 21 |  Toranosuke Takagi | Tyrrell-Ford | 1.34,090 | +4,492 |
| 21 | 22 |  Shinji Nakano | Minardi-Ford | 1.34,536 | +4,938 |
| 22 | 20 |  Ricardo Rosset | Tyrrell-Ford | 1.34,910 | +5,312 |
|  |  | Karsinta-aika 107 % |  | 1.35,870 | +6,272 |
Kilpailu

Lämmittelykierroksen päätyttyä Michael Schumacher ajoi lähtöruudustaan hieman ohi ja auto oli vinossa, mutta hän sai peruutettua autonsa ruutuun kunnolla.
Mika Häkkinen sai kolmannesta ruudusta hyvän lähdön ja onnistui nousemaan sekä Jean Alesin että Giancarlo Fisichellan edelle sijalle yksi. Myös Michael Schumacher sai hyvän lähdön. Ensimmäisessä mutkassa tapahtui heti kolari. Kolari aiheutui Toranosuke Takagin pyörähdettyä jarrutuksessa. Hän törmäsi muutamaan muuhun autoon.
Samalla Schumacher onnistui nousemaan kolmannessa mutkassa eli Remus-mutkassa sijalle kaksi. Samassa mutkassa Mika Salo, joka lähti kilpailuun F1-uransa parhaasta lähtöruudusta, joutui kolarin takia keskeyttämään. Hänen tallikaverinsa Pedro Diniz ajoi häntä Remus-mutkassa päin. Salo yritti kääntää autonsa menosuuntaan päin, mutta hän törmäsi David Coulthardin autoon, jolloin ripustukset menivät autosta rikki. Coulthardin etusiipi meni rikki, mutta hän pystyi varikkokäynnin jälkeen jatkamaan kilpailua. Kolarien myötä turva-auto tuli radalle parin kierroksen ajaksi.
Turva-auton poistuttua radalta pääsi kilpailu taas jatkumaan. Heti uusintakiihdytyksestä lähtien Schumacher oli aivan Häkkisen perässä. Radan ensimmäisessä mutkassa hän jo hieman etsi ohituspaikkaa, mutta ei päässyt ohi. Remus-mutkaan tultaessa Häkkinen lähti estämään Schumacherin ohitusta oikealle eli radan sisäpuolelle. Schumacher ei päässyt ulkokautta ohi, mutta oli aivan Häkkisen perässä. Radan neljättä mutkaa eli Gösser-mutkaa lähestyttäessä Häkkinen siirtyi taas radan sisäpuolelle estämään Schumacherin ohitusyritystä. Schumacher pääsi kuitenkin radan ulkopuolelta ohi, mutta hän ajautui mutkassa leveäksi. Giancarlo Fisichella pääsi ohittamaan leveäksi ajautuneen Schumacherin. Schumacher kuitenkin pääsi Fisichellasta ohi seuraavalla kierroksella samassa mutkassa.
Schumacher pääsi ohituksen myötä heti Häkkisen perään. Ero oli alle puoli sekuntia ja ohitusyrityksiä tapahtui silloin tällöin. Kun 55 kierrosta oli jäljellä, ajautui Schumacher Jochen Rindt -mutkassa leveäksi. Hänen etusiipensä irtosi ja auto sai muitakin kolhuja. Tilannetta pahensi se, että hän oli juuri ohittanut varikkotien, joten hänen täytyi ajaa kokonainen kierros rikkinäisellä autolla päästäkseen varikolle.
Schumacher onnistui kuitenkin nousemaan kilpailussa kolmanneksi. Kilpailun alussa autoaan rikkonut Coulthard onnistui nousemaan toiseksi. Hän varmisti McLarenille näin kaksoisvoiton, sillä Mika Häkkinen voitti lopulta kilpailun.