stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiiltosiilikäs
Elinympäristö ja elintavat

Enimmäkseen päiväaktiivinen laji, joka lentää etenkin iltapäivällä, mutta saattaa tulla yöllä valolle. Kiiltosiilikäs viihtyy kosteissa lehtimetsissä, aukkopaikoilla ja metsänreunustoilla. Se on kuitenkin esiintymiseltään paikoittainen ja joskus esiintymä saattaa olla maantieteellisesti hyvinkin pienellä alueella. Lisäksi eri esiintymät ovat yleensä erillään toisistaan. Lajilla on taipumusta vaellukseen, jolloin sitä voi tavata kaukanakin tavallisten esiintymispaikkojen ulkopuolella. Useimmista muista siilikäslajeista poiketen kiiltosiilikään imukärsä on hyvin kehittynyt ja perhonen käy innokkaasti ruokailemassa kukilla, etenkin ohdakkeilla.
Naaras munii maahan 200–300 munaa. Nuoret toukat viihtyvät ryhmissä eivätkä erityisemmin piilottele. Toukka onkin tavallisin elämänvaihe, jossa kiiltosiilikkään tapaa. Toukka talvehtii ja koteloituu alkukesästä ravintokasville lähelle maanpintaa.
Ravintokasvi

Toukka on polyfagi ja elää erityisesti vadelmalla (Rubus idaeus) sekä nokkosella (Urtica dioica).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kiiltosiilikäs (Callimorpha dominula)
Suomen Perhoset: Kiiltosiilikäs
Perhostutkijainseura: Kiiltosiilikäs (Callimorpha dominula) (Arkistoitu – Internet Archive)
P. Pakkanen: Callimorpha dominula
toukkien kasvatusohje (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Callimorpha dominula, the Scarlet tiger (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1478584  Wikispecies: Callimorpha dominula  BioLib: 54927  BOLD: 51484  EoL: 55378467  EUNIS: 309182  Fauna Europaea: 447055  Fauna Europaea (new): 3536b11c-7f98-4311-9a74-1f32c1bbeb4a  GBIF: 4532534  iNaturalist: 125312  LoB: 5666  MaBENA: CallimDomin  NBN: NBNSYS0000006154  NCBI: 938182  Observation.org: 10039  Open Tree of Life: 1024979  Laji.fi: MX.62241
Mikko Asunta (taiteilija)

Mikko Asunta (22. marraskuuta 1909 Petäjävesi – 18. marraskuuta 1992) oli suomalainen kuvataiteilija ja kuvaamataidon opettaja. Hän oli luonnonkuvaaja ja teki pääasiassa vesiväritöitä. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1931–1934.
Pidettyään 1950-luvulta lähtien tauon taiteellisessa työssä hän palasi siihen kuvanveiston kautta 1969. Hän asetteli pieniä ihmishahmoja pinnoille ja tutki siten tilavaikutuksen aikaansaamista. Lisäksi hän teki puuveistoksia. Hän kirjoitti myös runoja, suomensi ja kirjoitti itse lauluja kuoroille sekä osallistui Mieskuoroliiton alaisten kuorojen toimintaan.
Hänen puolisonsa Elina Asunta (1913–2011) oli kuvaamataidon opettaja.
Aiheesta muualla

Mikko Asunta, Kuvataiteilijamatrikkeli
Mikko Asunta, Kuka kukin on 1978 (Projekti Runeberg)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Ata Gears

| Ata Gears Oy |
| --- | --- |

Perustettu:  1937 (Autotarvike Oy)
Perustaja:  Erik Duncker Jaakko Mäkinen
Toimitusjohtaja:  Hanna Miettinen
Kotipaikka:  Tampere
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  konepajateollisuus
Tuotteet:  kaarevahampaiset kartiohammaspyörät
Liikevaihto:  26,4 milj. € (2020)
Liikevoitto:  -57,4 t. € (2020)
Henkilöstö:  154 (2020)
Kotisivu:  atagears.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ata Gears Oy on suomalainen metalliteollisuusyritys, joka on erikoistunut kaarevahampaisten kartiohammaspyörien valmistamiseen muun muassa meriteollisuuden tarpeisiin.
Ata Gears perustettiin 1937 nimellä Oy Autotarvike Ab. Vuosina 1946–1995 se toimi nimellä Ata Osakeyhtiö.
Ata Gearsin kaksi tehdasta sijaitsevat Tampereella ja raaka-ainevarasto Pälkäneellä. Ata Gears valmistaa kuudella tuotantolinjalla hammaspyöräpareja, jotka muodostuvat pinionista ja lautaspyörästä. Lautaspyörien halkaisija vaihtelee noin 20 senttimetristä lähes kolmeen metriin. Suurimmat hammaspyöräparit painavat useita tonneja. Vuosituotanto on noin 8 000 hammaspyöräparia, ja tuotannosta noin 65 % menee vientiin.
Historiaa

Atan perustivat vuonna 1937 Erik Duncker ja Jaakko Mäkinen nimellä Autotarvike Oy. Aluksi yritys toimitti suomalaiselle ajoneuvoteollisuudelle voimansiirtokomponentteja, ja vientitoiminta alkoi 1942. Ata oli yksi Yhteissisun perustajista ja omistajista valtion ohella.
Ata siirtyi Tampereen keskustasta nykyiselle paikalleen vuonna 1941. Tehtaan läheisyyteen kehittyi työntekijöiden asuinalue ja lopulta yrityksen mukaan nimettiin koko Atalan kaupunginosa.
Ajoneuvovaihteistoista Ata laajensi puunjalostusteollisuuden voimansiirtoon 1960-luvulla. Meriteollisuudesta tuli merkittävä asiakasryhmä 1970-luvulla, ja 2000-luvulla Ata kehitti tuotteita kaivosteollisuuden koneisiin.
Tampereen kauppakamari palkitsi Ata Gearsin vuoden 2012 parhaana työnantajana.. Toimitusjohtajaksi nimitettiin Ata Gearsin historiassa ensimmäistä kertaa nainen Hanna Miettinen vuonna 2018.
Luettelo suomalaisista kansansääennustajista

Tämä on luettelo suomalaisista kansansääennustajista.
Aimo Arraste, Nastolan Okkerin ”sääprofeetta”
Pentti Heinonen, Vilppulan ”sääprofeetta”
Kalle ”Kerman Kalle” Pakarinen, Kerman kanavan sulkumestari Heinävedeltä
Johan ”Koivuniemen Janne” Koivuniemi (myös Rymättylän Janne), kalastaja Rymättylästä
Juhani Luoma, Isokyrön ”sääprofeetta”
Heikki ”Hessu” Malmström, ”sääprofeetta” Pohjan Kuovilasta
Vilho Marttila, Torniolainen ”sääprofeetta”
Matti Paasonen, Mäntyharjun kansansääennustaja
Lauri ”Rajaojan äijä” Rajaoja, maanviljelijä Kokemäeltä
Ahti Rantanen, Orimattilan ”sääprofeetta”
Unto Riihiluoma, Suupohjan ”sääprofeetta” Isojoelta
Taisto ”Sammakkoprofessori” Heikkinen, maanviljelijä Hyrynsalmelta
Pentti Sjöblom, Porin Pihlavasta
Tapio Kallenautio, Ylöjärveläinen ilmojen haistelija
Kheopsin pyramidi

| Kheopsin pyramidi |
| --- | --- |

Muut nimet:  Khufun pyramidi, Suuri pyramidi
Sijainti:  Giza, Egypti
Rakennustyyppi:  pyramidi
Valmistumisvuosi:  n. 2560 – 2540 eaa.
Rakennuttaja:  Khufu
Runkomateriaali:  kalkkikivi
Korkeus nykyisin:  138,8 m
Alkuperäinen korkeus:  146,6 m
Leveys:  230 m
Kaltevuus:  51° 52′
Kheopsin pyramidi (myös Khufun pyramidi tai Suuri pyramidi) on suurin ja tunnetuin Gizan egyptiläisistä pyramideista. Neljännen dynastian faarao Kheops (Khufu) oletettavasti rakennutti pyramidin hautapaikakseen noin 2560 eaa. Se oli maailman korkein rakennus yli 3 800 vuoden ajan.
Mitat

Pyramidin korkeus oli muinoin noin 146,6 metriä ja nykyisin 138,8 metriä. Sivun pituus on hiukan yli 230 metriä ja pohjan ala 5,3 hehtaaria. Sivujen kaltevuus on 51° 52′. Sivut on asemoitu pääilmansuuntiin nähden 1⁄10 asteen tarkkuudella, ja lyhimmän ja pisimmän sivun pituusero on vain 20 senttimetriä.
Kheopsin pyramidi oli maailman korkein rakennus yli 3 800 vuoden ajan. Se on ainoa edelleen olemassa oleva maailman seitsemästä ihmeestä.
Materiaali

Pyramidi rakennettiin enimmäkseen paikalta saaduista kalkkikivilohkareista. Päällysteen kalkkikivi saatiin Niilin itärannan louhoksilta Turasta ja sisällä oleviin kammioihin käytetty graniitti Assuanista 800 kilometrin päästä Niilin yläjuoksulta. Kaikkiaan pyramidiin käytettiin 2,3 miljoonaa lohkaretta. Lohkareiden keskipaino on noin 2,5 tonnia. Suurimmat kalkkikivilohkareet painavat 15 tonnia ja graniittiset kattokivet 50–80 tonnia. Koko rakennelman paino on 5,75 miljoonaa tonnia.
Käytävät ja kammiot

Pyramidin alkuperäinen sisäänkäynti pohjoissivulla on noin 18 metrin korkeudessa maanpinnasta. Se oli suljettu ja piilotettu, joten pyramidiin myöhemmin murtautuneet kaivoivat sen alle, hiukan oikeammalle toisen sisäänkäynnin, joka kohtaa sisällä alkuperäisen sisääntulokäytävän. Alkuperäisestä sisäänkäynnistä johtaa alaspäin 26 asteen kulmassa 59 metrin pituinen käytävä. Se vie peruskallion sisään, missä 30 metrin syvyydessä on Maanalainen kammio. Se on viimeistelemätön, 14 × 7,2 metriä laaja ja 5,3 metriä korkea tila. Sen tarkoitusta ei tiedetä varmasti.
Sisääntulokäytävän alkuosasta haarautuu ylöspäin ahdas, vain vähän yli metrin korkuinen ja levyinen käytävä. Siitä haarautuu ylempänä vaakasuuntainen käytävä Kuningattaren kammioon. Sinne ei nykyisestä nimestään huolimatta haudattu kuningatarta, vaan nimi perustuu varhaisten arabikävijöiden väärinkäsitykseen. Kammiossa säilytettiin luultavasti suurta kuninkaan patsasta.
Pääkäytävä muuttuu risteyksen kohdalla 8,7 metriä korkeaksi ja 2,1 metriä leveäksi Suureksi galleriaksi, joka vie 47 metrin matkan ylös Kuninkaan kammioon. Kuninkaan kammio on 10,5 × 5,2 metriä laaja ja 5,8 metriä korkea punaisesta graniitista rakennettu yksinkertainen huone, jossa kuninkaan sarkofagi sijaitsee. Sarkofagi on hiukan leveämpi kuin kammion oviaukko, joten se on täytynyt sijoittaa paikalle ennen seiniä.
Kuninkaan kammion päällä on pinomainen graniittilohkareista koostuva rakennelma, jota käytetään painon tasaamiseen. Kuninkaan kammiosta johtaa kaksi kapeaa ”ilmakanavaa” pyramidin pinnalle. Kuningattaren kammiosta lähtevät ilmakanavat eivät yllä pinnalle asti.
Pyramidin sisällä on sen rakennustavan vaatimuksista johtuen useita muitakin tyhjiä tiloja ja rakoja. Suuren gallerian yläpuolella on vähintään 30 metrin pituinen ja useita metrejä korkea tyhjä tila, jonne ei ole sisäänpääsyä. Myös pyramidin pohjoissivulta on löydetty suljettu käytävä. Kummankin tilan olemassaolo on varmistettu nykyaikaisen hiukkasilmaisimen avulla.
Ympäristö

Pyramidin itäpuolella oli kuolintemppeli, josta johti 740 metrin pituinen katettu käytävä kauempana olevaan laaksotemppeliin. Pyramidin ympärillä oli yli 8 metriä korkea kalkkikivinen muuri. Se jätti pyramidin väliin 10 metrin levyisen pihan, jonne pääsi vain kuolintemppelin kautta. Pyramidin kaakkoiskulmassa muurin ja kuningatarten pyramidien välissä oli pieni sivupyramidi.
Pyramidin itäpuolella on kolme kuningatarten pyramidia, nimeltään pohjoisesta etelään GI-a, GI-b ja GI-c. Ne ovat jo osin raunioituneet: alun perin ne nousivat viidesosan pääpyramidin korkeudesta. Ei ole varmaa, keitä pyramideihin haudattiin. Pohjoisimpaan haudattiin ehkä Khufun äiti Hetepheres, keskimmäiseen kuningatar Meritetes ja eteläisimpään kuningatar Henutsen. Pyramidien takana on mastaba-hautoja.
Pyramidin eteläpuolella on kaksi laivakuoppaa. Toisesta löytyi osina 43-metrinen puinen laiva (Khufun aurinkolaiva), joka on nykyään esillä rekonstruoitu Gizan aurinkolaivamuseossa  ja toisesta löydetty laiva on vielä konservoitavana. Pyramidin ympärillä on muitakin laivakuoppia.
Rakentaminen

Kheopsin pyramidi rakennettiin massiiviselle ja tukevalle kalliopohjalle, joka löytyi nykyisen Gizan yläpuolelta maisemallisesti näyttävältä paikalta.
Pyramidin rakentaminen kesti noin 23 vuotta. Rakentajia oli ehkä 20 000–30 000. He olivat kausityöläisiä, jotka asuivat työmaan lähellä, ja heitä oli eniten luultavasti kesällä, jolloin Niilin tulva esti peltotyöt.
Pyramidien rakennustapaa ei ole varmasti selvitetty. Kivien nostoon on ilmeisesti käytetty erilaisia ratkaisuja, ja useimpien tutkijoiden mukaan ainakin jonkinlaisia nostoluiskia on käytetty. Kun kivilohkare oli saatu nostettua lopulliseen paikkaansa, se hakattiin sopivan muotoiseksi ja pienet raot täytettiin kipsilaastilla. Pyramidi viimeisteltiin huipulta alkaen, ja rakennusluiskia purettiin samalla asteittain.
Ranskalaisen arkkitehdin Jean-Pierre Houdinin vuonna 2007 julkaiseman teorian mukaan kivet kiskottiin ylös pyramidin sisällä kulkevia ramppeja pitkin. Pyramidien kulmat olisivat myös jätetty auki, jotta kivien kääntäminen olisi ollut mahdollista. National Geographicin dokumentti esitti, että Houdinin teoria mahdollistaa sen, että pyramidien sivut kohtaavat symmetrisesti rakennelman huipulla sen rakennuttua, jota aiemmat teoriat eivät ehkä mahdollista.
Kreikkalainen historioitsija Herodotos väitti 400-luvulla eaa., että tonnien painoiset kivet nostettiin paikoilleen lyhyistä hirsistä tehdyillä vivuilla, eräänlaisilla yksin­kertaisilla hissi­kojeilla.
Jotkut ovat esittäneet 1980-luvulta alkaen, että Kheopsin pyramidi rakennettiinkin sementistä valamalla. Notre-Dame de la Paix -yliopiston fyysikko Guy Demortier kannattaa teoriaa eikä usko, että pyramidien rakentaminen kokonaisista kivilohkareista olisi ollut edes mahdollista.
Ryöstäminen

Vaikka Khufu mitä suurimmalla todennäköisyydellä haudattiin pyramidiinsa, hänen sarkofaginsa oli tyhjä egyptologien tutkiessa pyramidia 1800-luvulla. Mahdollisesti hauta oli ryöstetty jo muinaisena aikana, sillä pyramidiin jo vuoden 820 jaa. paikkeilla murtautunut kalifi Al-Mamun ei kerrotun mukaan löytänyt pyramidia tutkiessaan mitään.
Suurimman osan päällystyksenä käytetystä kalkkikivestä ovat ympäristön asukkaat aikojen kuluessa ottaneet omaan käyttöönsä.
Kirjallisuutta

Wirsching, Armin, Die Pyramiden von Giza – Mathematik in Stein gebaut, 2nd ed. 2009, BoD Norderstedt, ISBN 978-3-8370-2355-8
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kheopsin pyramidi Wikimedia Commonsissa
Su Bayfield: Egyptian monuments egyptsites.wordpress.com. Viitattu 23.7.2010. (englanniksi)
Ilpo V. Salmi: Pyramideilla jälleen. Skeptikko 5/2010.
Kheopsin pyramidin poikkileikkaus idästä päin.
Sisäkuva Kheopsin pyramidista: Suuri galleria.
Pyramidi käytävineen ja alkuperäisine ympäristöineen (sivupyramidia lukuun ottamatta) kaakosta katsottuna.
Atar (mytologia)

Atar (”tuli”) oli tarinoiden mukaan iranilaisen jumalan Ahura Mazdan poika, pyhä tuli. Atarin palvonnan taustalla on saattanut olla muinainen tulen palvonta. Zarathustralaisuuden opetusten mukaan tuli oli yksi Ahura Mazdan seitsemästä luomuksesta. Atarin kerrottiin tuovan ihmisille lohtua ja viisautta sekä suojaavan maailmaa pahuudelta. Atar edusti ihmiskunnassa asuvaa totuuden valoa ja jumalallista hehkua, jumalan läsnäoloa.
Hirviömäinen lohikäärme Azhi Dahaka pyrki sammuttamaan tämän pyhän tulen kauheassa taistelussa, jota käytiin maassa, meressä ja ilmassa. Lopulta Atar sai vangittua lohikäärmeen ja sitoi sen kahleilla vuoreen.
Risto Astikainen

Risto Astikainen (s. 1945 tai 1946) on suomalainen dokumenttitoimittaja ja televisiosarjojen käsikirjoittaja. Koulutuksensa Astikainen sai Tampereen yliopistossa. Hän on urallaan tehnyt yli 300 itsenäisesti otsikoitua ohjelmaa. Lisäksi hän on ollut tuottajana suuressa osassa tuotoksiaan. Hänen ohjelmilleen on tyypillistä huumori, monikerroksisuus sekä tarttuminen sivuutettuihin näkökulmiin. Astikaisen tunnetuimmat tv-sarjat ovat Suomen historiaa käsittelevät Nuijasota – 1500-luvun tarinoita (1993) sekä Veijareita ja leijona.
Astikainen työskenteli Yleisradiossa, josta hänet irtisanottiin joulukuussa 2006. Huhtikuussa 2007 Yle kuitenkin perui irtisanomisen ja teki Astikaisen kanssa sopimuksen, jonka mukaan Astikainen jatkoi Ylellä eläkkeellejääntiinsä vuoteen 2008 saakka.
Vuonna 2011 Astikaiselle myönnettiin opetusministeriön ylimääräinen sanomalehtimieseläke.
Teokset

Ylen onnekas mies, Mediapinta, 2022 ISBN 978-952-81-1286-0
Aiheesta muualla

Risto Astikainen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Risto Astikainen Elonetissä.
Risto Astikainen Radio- ja tv-arkiston Ritva-tietokannassa
Kuusi kuvaa toimittaja Risto Astikaisen elämästä, 11.9.2022, Yle Radio 1
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Elonet  Yle
Ataulf

| Ataulf |
| --- | --- |
 
Visigoottien kuningas
Valtakausi:  410–415
Edeltäjä:  Alarik
Seuraaja:  Wallia

Syntynyt:  n. 372
Kuollut:  415
Puoliso:  Galla Placidia
Suku:  Balt
Ataulf myös Atawulf, latinaksi Ataulphus (k. 415) oli visigoottien kuningas 410-415. Hän oli Alarikin lanko ja seurasi tätä kuninkaana. Ataulf johti visigootit eteläiseen Galliaan 412 ja meni vuonna 414 naimisiin keisari Theodosius I:n tyttären Galla Placidian kanssa. Vuonna 415 visigootit joutuivat vetäytymään Pyreneiden niemimaalle ja Ataulf murhattiin samana vuonna Barcelonassa.
Atea (mytologia)

Atea on Polynesian mytologiassa alkujumala, tila tai valo, joka oli alussa sukupuoleton, mutta joka sitten jakoi itsensä taivaan jumala Rangiksi ja jumalatar Papaksi. Näistä kahdesta tuli kaikkien muiden jumalien vanhemmat. Joissakin myyteissä Atea on yksi Rangin nimistä, joka merkitsee valoa.
Erään tahitilaisen myytin mukaan Atea oli sen sijaan Tangaroan luoma jumalatar.
Ašmjany

| Ašmjany, Ošmjany (Ашмяны, Ошмяны) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Ašmjany, Ošmjany
 Koordinaatit: 54°25′30″N, 25°56′15″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Hrodnan alue
Perustettu:  1340 (maininta)
Väkiluku (10/2009):  14 813
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 www.oshmiany.grodno.by 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ašmjany (valkoven. Ашмя́ны) eli Ošmjany (ven. Ошмя́ны, liett. Ašmena, puol. Oszmiana) on pieni kaupunki ja samanniminen piiri Hrodnan alueella Valko-Venäjän länsiosissa Liettuan rajalla. Kaupungin väkiluku oli lokakuussa 2009 yhteensä 14 813; koko hallintopiirissä (raion) asui 32 411 ihmistä.
Historiaa

Ašmjany mainittiin asuttuna Vilnan alueen paikkakuntana jo vuoden 1340 asiakirjoissa. Kaupunki Ašmjanysta tuli vuonna 1399, mutta Magdeburgin kaupunkioikeudet se sai vasta 16. vuosisadan alkupuolella. Puolan 3. jaon seurauksena kaupunki kuului 1795 lähtien Venäjän keisarikuntaan. 1. maailmansodan jälkeen 1920- ja 1930-luvuilla alue kuului osana silloiseen Puolan toiseen tasavaltaan. Vuonna 1939 alue liitettiin Valko-Venäjän neuvostotasavaltaan. Toisen maailmansodan aikana alue joutui muutamaksi vuodeksi natsi-Saksan miehitysvallan alaisuuteen.
Liikenneyhteydet

Ašmjany sijaitsee Liettuan Vilnaa ja Valko-Venäjän Minskiä yhdistävän eurooppatien 28:n (eli valtatie M7:n) äärellä; kaupunkikeskus jää vain 2 kilometriä valtatien eteläpuolelle. Kaupungista on Liettuan rajalle 28 kilometriä, Vilnaan 49 kilometriä ja Minskiin runsas 140 kilometriä. Maakunnan pääkaupunki Hrodna sijaitsee linnuntietä noin 160 kilometriä lounaaseen.
Junarata Vilna-Smarhon-Maladzetšna-Minsk kulkee Ašmjanyn piirin pohjoisosien läpi. Valko-Venäjän rautateiden Ošmjany-asema sijaitsee linnuntietä noin 15 kilometriä kaupunkikeskustasta koilliseen. Osana naapurikunta Astravetsiin sijoittuvan Valko-Venäjän ydinvoimalan rakennushanketta, tätä Ašmjanyn rautatieasemaa on suunniteltu peruskorjattavan. Lisäksi rakennetaan pistorata, joka alkaa aseman luoteispuolelta ja kulkee Astravetsin taajaman itäpuolitse siitä noin 20 kilometriä koilliseen rakennettavalle ydinvoimalalle.
Rakennuksia

Tiilinen Ylösnousemuksen kirkko (ortodoksikirkko, joka valmistui 1875; 54°25′27.95″N, 25°56′09.99″E) ja katolinen Pyhän arkkienkeli Mikaelin kirkko (1400 luvun alusta, uudelleenrakennettiin 1900-1906; 54°25′24.02″N, 25°56′09.20″E) ovat tunnetuimpia keskustan rakennuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ašmjany Wikimedia Commonsissa
Lyhyt kaupunkikuvaus (englanniksi) (bycity.org)
Kantakaupungin kartta (venäjäksi) (bycity.org)
Toinen kaupunkikuvaus (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (garady.org)
Hrodnan alueen viralliset sivut Štšutšynin piiristä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi), (valkovenäjäksi) ja (venäjäksi) (region.grodno.by)
WikiMapia karttalinkki, kohteiden selitykset pääosin (venäjäksi) tai (englanniksi)
Neuvostoliiton aikainen topografiakarttaa Ašmjanyn kaupungista (maps.vlasenko.net) (venäjäksi)
Valkovenäläinen sääennuste Ašmjanyyn (venäjäksi) (pogoda.by)
Diocese of Grodno (Hrodnan roomalaiskatolinen hiippakunta) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (catholic.by)
Näkymä Ašmjanyyn. Kuvan vasemmassa osassa näkyy katolisen Pyhän arkkienkeli Mikaelin kirkon tornit.
Atalan koulu

| Atalan koulu |
| --- | --- |
 Kuva Atalan koulun alapihasta (1.6.2019)
Sijainti:  Pulkkakatu 3, Tampere
Koordinaatit:  61°30.48′N, 23°54.96′E
Tyyppi:  peruskoulu
Perustettu:  1989
Rehtori:  Tero Kuusisto
Luokat:  1–6 (peruskoulu)
Oppilaita:  350
Verkkosivut
Atalan koulu on peruskoulu, joka sijaitsee Koillis-Tampereen Atalassa, osoitteessa Pulkkakatu 3. Siellä järjestetään perusopetusta vuosiluokille 1.–6. sekä esiopetusta (ns. eskari). Atala kuuluu Sammon koulupolkuun, eli sieltä 7. vuosiluokalle siirtyvät oppilaat jatkavat Sammon koulussa.
Koulun rakennus valmistui alun perin vuonna 1989 ja sitä laajennettiin kerran 1990-luvulla. Rakennuksen yhteydessä oli myös Atalan terveysasema, mutta se siirrettiin Linnainmaan hyvinvointikeskuksen yhteyteen vuonna 2017. Koulun piha-alue on laaja sekä vehreä. Se on jaettu epävirallisesti ylä- ja alapihaan; kahden puoliskon suurehkon korkeus eron vuoksi. Heinäkuussa 2019, koulun pihassa yli 10 vuotta ollut kiipeilyteline poltettiin ilkivallan teossa käyttökelvottomaksi.
Atalan koulussa toimii oppilaskunta, jonka hallitukseen valitaan vuosittain äänestyksellä koulun 1.–6. luokilta kaksi jäsentä. Oppilaskunnan hallitus kokoontuu noin kerran kuukaudessa puheenjohtajansa tai ohjaavan opettajan Emmi Immosen kutsumana. Se keskustelee erilaisista kouluun liittyvistä asioista ja antaa tarvittaessa lausuntoja tai ottaa kantaa koulun päätöksiin. Atalan koulu osallistui Erasmus-projektiin nimeltä Travelling Europe by Art vuosina 2019–2022. Vuoden tauon jälkeen myös vuonna 2024.
Koulun entinen rehtori on Kaisa Järvinen ja entinen apulaisrehtori on Teppo Mattila. Mattila palkittiin Tampereen kaupungin Vuoden Aikuinen -palkinnolla 2019, lasten ja nuorten hyväksi tehdystä merkittävästä työstä. Koululla on myös lokakuussa 2019 perustettu virallinen Instagram-tili. Vuonna 2022, koulussa opiskelee reilu 350 oppilasta sekä työskentelee noin 100 henkilökunnan jäsentä.
Nykyinen rehtori on Tero Kuusisto ja apulaisrehtori Tero Suutari.
Kidō senshi Gundam F91

| Kidō senshi Gundam F91 |
| --- | --- |

機動戦士ガンダムF91   (Mobile Suit Gundam Formula F91)
Genre: toiminta, science fiction 
Elokuva
Ohjaaja: Yoshiyuki Tomino
Studio: Sunrise Eiji Yamaura
Julkaisupäivämäärä: 16.3.1991
Kesto: 115 min 
Kidō senshi Gundam F91 (jap. 機動戦士ガンダムF91, myös Mobile Suit Gundam Formula 91) on maaliskuussa 1991 julkaistu Gundam-sarjaan kuuluva animaatioelokuva. Samassa yhteydessä sen kanssa elokuvateattereissa esitettiin myös lyhytelokuva ”Musha-knight-commando SD Gundam kinkyū shutsugeki”.
Tarina

Tarina sijoittuu avaruusvuosisadan vuoteen 0123, jolloin Kidō senshi Gundamin tapahtumista on kulunut 40 ja Kidō senshi Gundam – gyakushū no Char -elokuvan tapahtumista 30 vuotta. Maailma elää rauhassa ilman suuria konflikteja, valtaosa ihmisistä on muuttanut Maan ja Kuun ympärille rakennettuihin avaruussiirtokuntiin ja ihmiskuntaa hallitsee valtioiden rajat ylittänyt Maan liittovaltion hallitus.
Liittovaltion hallitus on kuitenkin heikentynyt ja korruptoitunut, ja Meitzer Ronah julistaa uutta ideologiaa, kosmoaristokratiaa, jonka mukaan esimerkillisten ja henkisiltä kyvyiltään muita parempien yksilöiden tulisi hallita ihmiskuntaa. Liittovaltion kukistamiseksi ja tavoitteidensa saavuttamiseksi Ronah perustaa aseellisen Crossbone Vanguard-järjestön (CV) ja tekee yllätyshyökkäyksen Frontier IV:n avaruussiirtokuntaan.
Taistelun kaaoksen keskellä siviilipoika Seabook Arno pakenee ystävineen siirtokunnasta, mutta CV kaappaa joukkoon kuuluneen Cecily Fairchildin. Cecily on todellisuudessa Meitzerin lapsenlapsi, Berah Ronah.
Seabook tovereineen saapuu läheiselle Frontier I:n avaruussiirtokunnalle, ja he pääsevät Maan liittovaltion armeijan harjoitusalus Space Arkin suojelukseen. Aluksessa on huollettavana F91:ksi nimetty mobile suit.
Sillä välin valloitetulla Frontier IV:llä kosmoaristrokatian edistämiseksi julistetaan perustetuksi Cosmo Babylonian valtakunta, ja Cecilystä tehdään sen symboli.
Cosmo Babylonia vastustaakseen F91:een nouseva Seabook ja omaan henkilökohtaiseen käyttöönsä tarkoitettua mobile suit Vigna Ghinaa käyttävä Cecily joutuvat kohtaamaan toisensa taistelukentällä...