stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sinfonia nro 99 (Haydn)

Sinfonia nro 99 (Es-duuri, Hob. I/99) on neliosainen sinfonia, jonka Joseph Haydn sävelsi palattuaan Wieniin vuonna 1793. Se oli ensimmäinen kuudesta sinfoniasta, jotka Haydn laati toista Englannin-matkaansa varten. Teos kantaesitettiin 10. helmikuuta 1794 Lontoon King's Theatressa.
99. sinfonia on ensimmäinen Haydnin sinfonia, jossa säveltäjä käytti klarinettia. Teoksen toista osaa on arveltu Haydnin musiikilliseksi reaktioksi hänen läheisen ystävänsä Maria Anna von Genzingerin kuolemaan tammikuussa 1793.
Osat

Adagio – Vivace assai
Adagio
Menuetti. Allegretto & Trio
Finaali. Vivace
Orkestraatio

2 huilua, 2 oboea, 2 klarinettia, 2 fagottia
2 käyrätorvea, 2 trumpettia
patarummut
jouset
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Simone Pepe

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 30. elokuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Albano Laziale, Italia
Pelipaikka: Laitahyökkääjä
Pituus: 178 cm
Junioriseurat
:  AS Roma
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001–2003 2002 2002–2003 2003–2005 2004–2005 2006–2011 2006–2007 2010–2011 2011– |  AS Roma →  Lecco (laina) →  Teramo  Palermo →  Piacenza (laina)  Udinese →  Cagliari (laina) →  Juventus (laina)  Juventus | 0 (0) 5 (0) 31 (11) 25 (1) 30 (12) 66 (7) 36 (3) 29 (5) 11 (4) |
Maajoukkue
| 2004–2006 2008– |  Italia U-21  Italia | 12 (2) 23 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2. joulukuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 2. joulukuuta 2011.
Simone Pepe (s. 30. elokuuta 1983) on italialainen jalkapalloilija, joka pelasi laitahyökkääjänä ja edusti pääsarjatasolla useita italialaisseuroja, muun muassa Udinesea ja Juventusta. Pepe on syntynyt Albano Lazialessa, kunnassa joka sijaitsee lähellä Roomaa.
Pelaajaura > Seurajoukkueura

Pepe aloitti ammattilaisuransa kasvattajaseurassaan AS Romassa. Roomassa vuosina 2001–2003 hänet vuokrattiin Serie B -joukkue Calcio Leccoon ja Teramo Calcioon. 2003 hän kuitenkin siirtyi silloiseen Serie B -joukkueeseen Palermoon, joka sijoittui Serie B:n ensimmäiseksi ja nousi sarjaporrasra ylemmäs Serie A:han. Palermossa kuitenkin miellettiin niin, että Pepe ei ollut vielä valmis Serie A -debyttiin, niinpä hänet vuokrattiin 2004 Piacenza Calcioon, Serie B:hen. Piacenzassa Pepe ampui 12 maalia ja kesällä 2005 Palermon tähtihyökkääjä Luca Toni siirtyi Fiorentinaan, joka aukaisi Pepelle näyttöpaikan.
Talven siirtoikkunan aikoihin Palermo vaihtoi Pepen yhdessä Nicola Santonin ja Salvatore Masiellon kanssa Udinesen David Di Micheleen. Kaudeksi 2006–2007 hänet kuitenkin vuokrattiin jälleen Serie B:hen, nyt Cagliariin, sillä Udinesen riveihin palasi maailmanmestaruuskilpailuissa 2006 loistanut Asamoah Gyan. 2006 marraskuussa Pepe pääsi vihdoin ampumaan ensimmäisen Serie A -maalinsa, edellistä seuraansa Palermoa vastaan viimeisellä minuutilla. Gyanin loukkaantuessa ja jättäessä Udinesen, Pepe solmi jatkosopimuksen Udinesen kanssa kesään 2012.
Kesäkuussa 2010 Pepe kuitenkin siirtyi lainasopimuksella Juventukseen. Juventus osti Pepen 7,5 miljoonalla eurolla kesäkuussa 2011.
Pelaajaura > Maajoukkueura

Pepe on pelannut Italian maajoukkueessa vuodesta 2008 lähtien, mutta hän on edustanut myös junioritasolla Italiaa U-17, U-19 ja U-21 tasoilla. Pepe oli osa Italian alle 21-vuotiaiden joukkuetta vuoden 2006 U-21 EM-kisoissa, mutta ei päässyt pelaamaan. Lokakuussa 2008 Pepe teki debyyttinsä Italian A-maajoukkueessa, 2010 MM-kilpailuiden karsinnoissa Bulgariaa vastaan.
Aiheesta muualla

Pepe FIGC sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Pepe FIFA sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Italian joukkue – Maanosaliittojen cup 2009
1 Buffon |
2 Santon |
3 Grosso |
4 Chiellini |
5 Cannavaro |
6 Legrottaglie |
7 Pepe |
8 Gattuso |
9 Toni |
10 De Rossi |
11 Gilardino |
12 De Sanctis |
13 Gamberini |
14 Amelia |
15 Iaquinta |
16 Camoranesi |
17 Rossi |
18 Palombo |
19 Zambrotta |
20 Montolivo |
21 Pirlo |
22 Dossena |
23 Quagliarella |
Valmentaja Lippi
Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Buffon |
2 Maggio |
3 Criscito |
4 Chiellini |
5 Cannavaro |
6 De Rossi |
7 Pepe |
8 Gattuso |
9 Iaquinta |
10 Di Natale |
11 Gilardino |
12 Marchetti |
13 Bocchetti |
14 De Sanctis |
15 Marchisio |
16 Camoranesi |
17 Palombo |
18 Quagliarella |
19 Zambrotta |
20 Pazzini |
21 Pirlo |
22 Montolivo |
23 Bonucci |
Valmentaja Lippi
Sonkajärven kirkonkylä

| Sonkajärven kirkonkylä |
| --- | --- |
 Sonkajärven kirkonkylä
 Koordinaatit: 63.66957°N, 27.52239°E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Pohjois-Savo
Kunta:  Sonkajärvi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kirkonkylä, taajama
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3,02 km2 km²
Väkiluku (2019):  1 300
 – Väestötiheys:  430,5 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Tilastokeskus. Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2019 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sonkajärven kirkonkylä on Sonkajärven kunnan keskustaajama ja kirkonkylä, joka sijaitsee Pohjois-Savon pohjoisosassa, Sonkajärven Sonkalahden eteläpään äärellä. Sonkajärven kirkonkylästä on Ylä-Savon keskuksena toimivaan Iisalmeen maanteitse noin 24 kilometriä.
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2019 lopussa Sonkajärven kirkonkylän pinta-ala oli 3,02 neliökilometriä ja asukasluku oli 1 300. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnan tai kunnanosien rajauksesta.
Sonkajärven kirkko (1919).
Sonkajärven koulukeskusta.
Sonkajärvi mainitaan kirjallisissa lähteissä muun muassa seuraavasti Songa Jerfwen maa ja Songa Jerfwen saalo (1561) sekä Sånga Järfwij Byj (1620-luku). Kylä ja sittemmin kunta on nimetty järven mukaan. Nimen tarkempi alkuperä on hämärä. Sonkajärven seurakunta perustettiin 1921 (toisen lähteen mukaan jo 1897); sen pohjana oli Iisalmen emäseurakuntaan vuonna 1854 perustettu Rutakon rukoushuonekunta. Nykyinen graniittinen Sonkajärven kirkko valmistui vuonna 1910. Kunta sai alkunsa vuonna 1922 (toisen lähteen mukaan 1899).
Sergei Belov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Belov vuonna 2012. |  Belov vuonna 2012. |  Belov vuonna 2012. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten koripallo (pelaajana)
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | München 1972 |  |  |
|  Pronssia | México 1968 |  |  |
|  Pronssia | Montréal 1976 |  |  |
|  Pronssia | Moskova 1980 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Uruguay 1967 |  |  |
|  Kultaa | Puerto Rico 1974 |  |  |
|  Hopeaa | Filippiinit 1978 |  |  |
|  Pronssia | Jugoslavia 1970 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Suomi 1967 |  |  |
|  Kultaa | Italia 1969 |  |  |
|  Kultaa | Länsi-Saksa 1971 |  |  |
|  Kultaa | Italia 1979 |  |  |
|  Hopeaa | Jugoslavia 1975 |  |  |
|  Hopeaa | Belgia 1977 |  |  |
|  Pronssia | Espanja 1973 |  |  |
| Mitalit> Maa:  / Venäjä.Miesten koripallo (valmentajana).MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  / Venäjä.Miesten koripallo (valmentajana).MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  / Venäjä.Miesten koripallo (valmentajana).MM-kilpailut  | Maa:  / Venäjä> Miesten koripallo (valmentajana). |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kanada 1994 |  |  |
|  Hopeaa | Kreikka 1998 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Espanja 1997 |  |  |
Sergei Aleksandrovitš Belov (ven. Сергей Александрович Белов, 23. tammikuuta 1944 Tomskin alue, Venäjän SFNT – 3. lokakuuta 2013 Perm, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut venäläinen koripalloilija, koripallovalmentaja, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Elämä ja ura

Belov debytoi 20-vuotiaana sverdlovskilaisessa Uralmaš-joukkueessa, missä pelasi vuodet 1964–1967 ennen siirtymistään Moskovan TsSKA:han. TsSKA:ssa hän pelasi kaikkiaan kaksitoista kautta, minkä aikana voitti Neuvostoliiton mestaruuden 11 kertaa ja Euroliigan kahdesti (1969, 1971).
Neuvostoliiton maajoukkueessa Belov voitti kultamitalin Münchenin kesäolympialaisissa 1972. Lisäksi hän voitti pronssia Méxicossa 1968, Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980. Belov voitti kaksi maailmanmestaruutta (1967 ja 1974) ja neljä Euroopan mestaruutta (1967, 1969, 1971 ja 1979). Hänet valittiin Neuvostoliiton urheilumestariksi 1968. Hän oli olympiatulen sytyttäjä vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa.
Belov nimettiin Basketball Hall of Fameen 11. toukokuuta 1992 ensimmäisenä eurooppalaispelaajana. Hänet valittiin Venäjän kunniavalmentajaksi 1995. Hän toimi Venäjän koripalloliiton presidenttinä 1993–1998.
Belov kuoli Permissä 69 vuoden ikäisenä 3. lokakuuta 2013. Hänen kuolinsyytään ei kerrottu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sergei Belov Wikimedia Commonsissa
Sergei Belov Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Miesten koripallon MM-kilpailujen arvokkaimmat pelaajat
Miesten koripallon EM-kilpailujen arvokkaimmat pelaajat
Neuvostoliiton joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1967
4 Krikun |
5 Paulauskas |
6 Sak’andelidze |
7 Žarmuhamedov |
8 Selihov |
9 Polyvoda |
10 Belov |
11 Tomson |
12 Lepmets |
13 Volnov |
14 Lipso |
15 Andrejev |
Valmentaja Gomelski
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1968
4 Krikun |
5 Paulauskas |
6 Sak’andelidze |
7 Kapranov |
8 Selihov |
9 Polyvoda |
10 Belov |
11 Tomson |
12 Kovalenko |
13 Volnov |
14 Lipso |
15 Andrejev |
Valmentaja Gomelski
Neuvostoliiton joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1969
4 Zastuhov |
5 Paulauskas |
6 Sak’andelidze |
7 Kulkov |
8 Bološev |
9 Polyvoda |
10 S. Belov |
11 Tomson |
12 Kovalenko |
13 Volnov |
14 A. Belov |
15 Andrejev |
Valmentaja Gomelski
Neuvostoliiton joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1971
4 Tammiste |
5 Paulauskas |
6 Sak’andelidze |
7 Žarmuhamedov |
8 Bološev |
9 Jedeško |
10 S. Belov |
11 Polyvoda |
12 Tomson |
13 Korkia |
14 A. Belov |
15 Andrejev |
Valmentaja Kondrašin
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1972
4 Polyvoda |
5 Paulauskas |
6 Sak’andelidze |
7 Žarmuhamedov |
8 Bološev |
9 Jedeško |
10 S. Belov |
11 Korkia |
12 Dvornyi |
13 Volnov |
14 A. Belov |
15 Kovalenko |
Valmentaja Kondrašin
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1976
4 Arzamaskov |
5 Salnykov |
6 Miloserdov |
7 Žarmuhamedov |
8 Makejev |
9 Jedeško |
10 S. Belov |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Korkia |
14 A. Belov |
15 Žigili |
Valmentaja Kondrašin
Neuvostoliiton joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1979
4 Jerjomin |
5 Chomičius |
6 Tarakanov |
7 Žarmuhamedov |
8 Lopatov |
9 Jedeško |
10 Belov |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Salnykov |
14 Bilostinnyi |
15 Žigili |
Valmentaja Gomelski
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1980
4 Jerjomin |
5 Miloserdov |
6 Tarakanov |
7 Salnykov |
8 Lopatov |
9 Deriugini |
10 Belov |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Jovaiša |
14 Bilostinnyi |
15 Žigili |
Valmentaja Gomelski
Venäjän joukkue – Koripallon MM-kilpailut 1994
4 Karasjov ·
5 Gratšev ·
6 Domani ·
7 Kisurin ·
8 Pаšutin ·
9 Bazarevitš ·
10 Babkov ·
11 Mihailov ·
12 Fetisov ·
13 Ivanov ·
14 Panov ·
15 Nosov ·
Valmentaja Belov
Venäjän joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1997
4 Karasjov ·
5 Kudelin ·
6 Kurašov ·
7 Kisurin ·
8 J. Pаšutin ·
9 Šakulin ·
10 Babkov ·
11 Mihailov ·
12 Z. Pаšutin ·
13 Fetisov ·
14 Panov ·
15 Nosov ·
Valmentaja Belov
Venäjän joukkue – Koripallon MM-kilpailut 1998
4 Karasjov ·
5 Kudelin ·
6 Pаšutin ·
7 Kisurin ·
8 Domani ·
9 Tihonenko ·
10 Babkov ·
11 Mihailov ·
12 Morgunov ·
13 Kurаšov ·
14 Panov ·
15 Nosov ·
Valmentaja Belov
Santa Maria delle Grazie

Kirkon loistelias apsis on Bramanten suunnittelema.
Santa Maria delle Grazie on Guiniforte Solarin ja Donato Bramanten suunnittelema myöhäisgoottilainen renessanssikirkko Milanossa. Kirkko on tunnettu Leonardo da Vincin maalauksesta Pyhä ehtoollinen, joka sijaitsee kirkon yhteydessä olevassa kappelissa.
Keskilaivan holvistoa.
Kirkon rakentaminen

Dominikaanit aloittivat Santa Maria delle Grazien rakentamisen vuonna 1466. Kirkon paikalla sijaitsi kappeli, jossa oli Madonna delle Grazien nimellä tunnettu fresko, joka esitti Neitsyt Mariaa. Kirkon suunnitteli Guiniforte Solari ja sen yhteyteen rakennettiin nunnaluostari. Kirkko valmistui 1490.
Ludovico Sforza

Ludovico Sforza, Milanon herttua, mieltyi kirkkoon ja päätti tehdä siihen muutoksia. Hän antoi hoviarkkitehdilleen Donato Bramantelle tehtäväksi suunnitella kirkkoon uusi apsis, tilasi da Vinciltä seinämaalauksen ja Cristoforo Solari kutsuttiin veistämään hautamuistomerkkiä Ludovicolle ja Beatrice d'Estelle. Olemassa oleva apsis tuhottiin ja uuden rakentaminen aloitettiin 29. maaliskuuta 1492 ja apsiksen ohella kirkkoon lisättiin sakaristo. Ludovico suunnitteli myös fasadin uudistamista ja keski- ja sivulaivojen laajentamista, mutta Beatricen äkillinen kuolema 1497 keskeytti työt. Apsis, sakaristo ja Viimeinen ehtoollinen valmistuivat ja Beatrice haudattiin kirkkoon. Ludovico itse ei päässyt haudatuksi kotikirkkoonsa ja myöhemmin hallitsijaparin kuvapatsaat siirrettiin Santa Maria delle Graziesta Paviaan.
Myöhemmät vaiheet

Vuosina 1558–1782 kirkon yhteydessä olevassa luostarissa istui inkvisition paikallinen toimikunta. Michelangelo Bellotti aloitti vuonna 1726 ensimmäiset Viimeisen ehtoollisen korjaustyöt ja maalasi kirkon eteiseen freskon vuonna 1729. Kirkko kunnostettiin senaattori Ettore Contin vaikutuksesta vuosina 1934–1937, mutta kärsi vaurioita Toisen maailmansodan pommituksissa 16. elokuuta 1943. Senaattori rahoitti kunnostustyöt uudelleen vuonna 1947. Santa Maria delle Grazie kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Aiheesta muualla

http://www.cenacolovinciano.it/html/eng/smgrazie.htm (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
http://www.discountmilano.com/tour/Rinascimento/SMGrazie/index.html (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Unescon maailmanperintökohteet Italiassa
Agrigento
Alberobellon trullitalot
Alppien paalutalot (yhteinen viiden muun maan kanssa)
Amalfin rannikko
Aquileia
Assisin fransiskaanikohteet
Berninan rautatie (yhteinen Sveitsin kanssa)
Casertan palatsi, Vanvitellin akvedukti, San Leucion rakennusryhmä
Castel del Monte
Cerveteri, Tarquinia
Cilento ja Vallo di Diano, Paestum, Velia, Certosa di Padula
Crespi d’Adda
Dolomiitit
Etna
Ferrara
Firenze
Genova: Le Strade Nuove ja Palazzi dei Rolli
Ivrea
Langobardien hallintokeskukset Italiassa
Liparisaaret
Mantova ja Sabbioneta
Medicien villat ja puutarhat
Modenan katedraali, Torre Civica ja Piazza Grande
Monte San Giorgio (yhteinen Sveitsin kanssa)
Napoli
Padovan kasvitieteellinen puutarha
Piazza dei Miracoli
Piemonten ja Lombardian pyhät vuoret
Piemonten viinimaisema: Langhe-Roero ja Monferrato
Pienza
Pompeji, Herculaneum, Torre Annunziata
Portovenere, Cinque Terre ja saaret Palmaria, Tino ja Tinetto
Ravennan varhaiskristilliset rakennukset
Rooma
San Gimignano
Santa Maria delle Grazie
Sassi di Matera
Savoijin kuninkaallisen suvun asuinrakennukset
Siena
Su Nuraxi di Barumini
Syrakusa ja Pantalican kivinen nekropolis
Urbino
Val Camonica
Val di Noto
Val d’Orcia
Venetsia
Verona
Vicenza ja Veneton palladiolaiset villat
Villa Adriana
Villa d'Este
Villa Romana del Casale
Santa Maria delle Grazien keskilaiva
Sonkajärven helluntaiseurakunta

| Sonkajärven helluntaiseurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  itsenäinen
Perustettu:  1971
Pääkirkko:  Lyseotie 1 74300 Sonkajärvi
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sonkajärven helluntaiseurakunta on Sonkajärvellä toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1971. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Sonkajärven keskustassa Lyseotiellä.
Seurakunta järjestää rukous-, lähetys-, evankelioimis-, päivä- ja ehtoollistilaisuuksia. Lisäksi toimintamuotoihin kuuluvat lastentapahtumat, pyhäkoulu ja lukuhetkiä lapsille seurakunnan tilaisuuksissa. Seurakunta tekee yhteistyötä paikallisten toimijoiden kanssa. Vuonna 2011 seurakunta aloitti kirpputoritoiminnan Sonkajärvellä. Kirpputorin tuotolla seurakunta tukee lähetystyötä.
Sliding Doors

| Sliding Doors |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Peter Howitt
Käsikirjoittaja:  Peter Howitt
Tuottaja:   Sydney Pollack  Philippa Braithwaite 
Säveltäjä:  David Hirschfelder
Kuvaaja:  Remi Adefarasin
Leikkaaja:  John Smith
Tuotantosuunnittelija:  Maria Djurkovic
Pukusuunnittelija:  Jill Taylor
Pääosat:   Gwyneth Paltrow  John Hannah  John Carroll Lynch  Jeanne Tripplehorn 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Britannia, Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Intermedia  Mirage Enterprises 
Levittäjä:  Miramax
Ensi-ilta:   26. tammikuuta 1998 Sundancen elokuvajuhlat  24. huhtikuuta 1998 Yhdysvallat  9. lokakuuta 1998 Suomi 
Kesto:  99 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  6 000 000 dollaria
Tuotto:  67 000 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sliding Doors on Peter Howittin ohjaama romanttinen draamakomedia vuodelta 1998. Pääosia näyttelevät Gwyneth Paltrow ja John Hannah. Elokuva kertoo samanaikaisesti kaksi eri versiota päähenkilöiden elämästä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gwyneth Paltrow  | … |  Helen Quilley   |
|  John Hannah  | … |  James Hammerton   |
|  John Carroll Lynch  | … |  Gerry   |
|  Jeanne Tripplehorn  | … |  Lydia   |
|  Zara Turner  | … |  Anna   |
|  Douglas McFerran  | … |  Russell   |
|  Paul Brightwell  | … |  Clive   |
|  Nina Young  | … |  Claudia   |
|  Virginia McKenna  | … |  Mrs. Hammerton   |
|  Kevin McNally  | … |  Paul   |
|  Christopher Villiers  | … |  Steve   |
Stanford

Standford voi tarkoittaa seuraavia:
Stanford, kaupunki Kaliforniassa, Yhdysvalloissa
Stanfordin yliopisto, yliopisto Stanfordissa, Kaliforniassa
Sukunimenä:
Aaron Stanford (s. 1976), yhdysvaltalainen näyttelijä
Charles Villiers Stanford (1852–1924), irlantilais-brittiläinen säveltäjä
Dickie Stanford (s. 1956), brittiläinen toimitusjohtaja ja autourheiluvaikuttaja
Jason Gray-Stanford (s. 1970), kanadalainen näyttelijä
Leland Stanford (1824–1893), yhdysvaltalainen liikemies, senaattori ja Kalifornian kuvernööri
Rawghlie Clement Stanford (1879–1963), yhdysvaltalainen poliitikko
Etunimenä:
Stanford Moore (1913-1982), yhdysvaltalainen biokemisti, Nobelin kemianpalkinnon saaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Stanford”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Savigny-lès-Beaune

| Savigny-lès-Beaune |
| --- | --- |
 Château de Savigny-lès-Beaune
 vaakuna
 Savigny-lès-Beaune
 Koordinaatit: 47°03′51″N, 4°49′09″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bourgogne-Franche-Comté
Departementti:  Côte-d'Or
Arrondissementti:  Beaune
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  36,0 km²
Väkiluku (2018):  1 297 
 – Väestötiheys:  36 as./km²
Kunnan numero:  21327
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Savigny-lès-Beaune on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 55 kilometriä Beaunen kaupungista pohjoiseen.
Kunnan nähtävyys on 1600-luvulta peräisin oleva linna Château de Savigny-lès-Beaune. Samalle paikalle oli rakennettu linna jo vuonna 1340, mutta se purettiin vuonna 1478, kun Ludvig XI hyökkäsi Burgundin perimyssodassa Maria Burgundilaista vastaan. Nykyisen omistajan hallinnassa linna ja linnan 27 hehtaarin viinitarhat ovat olleet vuodesta 1972 lähtien. Linnaa vuokrataan majoitus- ja juhlatilana, ja lisäksi linna on huomattava museo. Museossa on näytteillä muiden muassa lähes 100 eri puolilta maailmaa tuotua hävittäjäkonetta, lähes 250 moottoripyörää vuosilta 1902-1960, Abarth kilpa-autoja, paloautoja ja pienoismalleja.
Viinintuotanto

Kunta sijaitsee Côte de Beaunen viinintuotantoalueella, ja siellä tuotetut viinit saavat käyttää Savigny-lès-beaune (AOC) laatumerkintää.
Dassault Mirage IV
Moottoripyöräkokoelma
Abarth kilpa-autoja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Savigny-lès-Beaune Wikimedia Commonsissa
Stanford Stadium

| Stanford Stadium |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Stanford, Kalifornia, Yhdysvallat
Koordinaatit:  37°26′4″N, 122°09′40″W
Rakennustyöt aloitettu:  1921
Avattu:  1921   2006
Omistaja:  Stanfordin yliopisto
Kenttä:  Nurmi
Kustannukset:  200 000 $   90 miljoonaa $ (korjauskustannukset 2005−06)
Arkkitehti:  Hoover and Associates (korjaus 2005−06)
Käyttäjät
 Stanford Cardinal 
Katsojakapasiteetti
 50 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Stanford Stadium on monikäyttöinen urheilustadion Stanfordin kaupungissa Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Stadionilla on järjestetty mm. Super Bowl XIX, jalkapallon MM-kilpailujen 1994, naisten jalkapallon MM-kilpailujen 1999 sekä vuoden 1984 olympialaisten otteluita.
Stensån

| Stensån |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Ruotsi
Läänit:  Skåne
Maakunnat:  Halland, Skåne 
Kunnat:  Örkelljunga, Laholm, Båstad
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Stensån vesistö
Pinta-ala:  284,5 km²  
Järvisyys:  1 % 
Pääuoman pituus:  47 km 
Pääuoman osuudet:  Stensån ←(järvet) ←(järvioja)
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Vita sjön, Skånes-Fagerhult, Örkelljunga 
 :  56.3586°N, 13.4051°E
Laskupaikka:  Båstad
 :  56.4325°N, 12.8752°E
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  112 m  mpy. 
Laskukorkeus:  0 m mpy. km
Korkeusero:  112 m
Pituus:  45 km  
Kaltevuus:  2,49 m/km
Keskiylivirtaama:  28,7 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  5,14 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  0,65 m³/s (MNQ) 
Muuta
Stensån on Ruotsissa Skånen läänissä virtaava 45 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Stensån vesistössä sen 47 kilometriä pitkään pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 285 neliökilometriä ja se laskee Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin Båstadin kunnassa.
Joki lähtee Vita sjönistä ja virtaa metsäalueen pilkkumaisten peltojen läpi laskien lounaassa sijaitsevaan Vemmentorpasjöniin. Järvi on muodostunut Hallandsåsin hajualueen koillisreunalle. Joki alkaa seuraamaan harjualueen pohjoista reunaa, jossa tulee vastaan Sjöaltesjön. Joki saapuu Våxtorpissa peltomaa-alueelle, jota ennen on joella bifurkaatiohaara, johon yhtyy sivu-uoma Klippebäcken. Virtaavat vedet ovat kuluttaneet pehmeään maaperään uomien ympärille raviineja. Viimeiset kilometrit ovat joelle rauhallista etenemistä, joka päättyy Båstadissa harjualueen reunalla mereen laskuna.
Käännös suomeksi
Siperiansembra

| Siperiansembra |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Pinophyta
Lahko::  Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Suku::  Männyt Pinus
Laji::  sibirica
Kaksiosainen nimi
 Pinus sibirica  Du Tour, 1803 
Synonyymit
 Pinus cembra subsp. sibirica (Du Tour) Krylov 
Katso myös
   Siperiansembra Wikispeciesissä   Siperiansembra Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Siperiansembra (Pinus sibirica) on mäntyihin kuuluva havupuulaji. Se on ainavihanta puu, joka kasvaa luonnossa Venäjällä, Kiinassa, Kazakstanissa ja Mongoliassa. Siperiansembraa pidettiin aiemmin Euroopan vuoristoissa kasvavan sembramännyn (Pinus cembra) alalajina P. cembra subsp. sibirica, mutta nykyisin se luokitellaan usein eri lajiksi.
Ulkonäkö

Siperiansembra on ainavihanta havupuu, joka kasvaa enimmillään noin 35 metriä korkeaksi. Kaarna on vaalean- tai harmaanruskeaa. Silmut ovat kartiomaisia ja punaruskeita. Viiden kimpuissa kasvavat neulaset ovat 6–11 senttimetriä pitkiä. Kävyt ovat kartiomaisia tai munanmuotoisia, 5–8 senttimetriä pitkiä ja purppuranruskeita. Siemenet ovat siivettömiä ja noin 10 millimetriä pitkiä.
Levinneisyys

Siperiansembra kasvaa luonnonvaraisena Venäjällä, Kiinassa, Kazakstanissa ja Mongoliassa. Se kasvaa usein samoilla alueilla siperiankuusen (Picea obovata) ja siperianpihdan (Abies sibirica) kanssa. Siperiansembra tarvitsee lintuja levittämään siivettömiä siemeniään.
Käpyjä