stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Barrosa (D68)

| HMS Barrosa |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John Brown and Company, Clydebank
Kölinlasku:  28. joulukuuta 1943
Laskettu vesille:  17. tammikuuta 1945
Palveluskäyttöön:  14. helmikuuta 1947
Poistui palveluskäytöstä:  1968
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 315 t (standardi) 3 290 t (max)
Pituus:  116 m (kokonaispituus)
Leveys:  12,27 m
Syväys:  3,89 m (standardi) 4,7 m (max)
Koneteho:  50 000 hv (37 MW)
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  247 (rauhan aikana) 308 (sodan aikana)
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4,5" Mk III -tykkiä 1 × 4" tykki 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Barrosa (viirinumero D68) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka laskettiin vesille toisen maailmansodassa lopulla.
Valmistus

Alus tilattiin 10. maaliskuuta 1943 työnumerolla J1615 John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 28. joulukuuta telakkanumerolla 615. Se laskettiin vesille 17. tammikuuta 1945 ja valmistui 14. helmikuuta 1947.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1968 ja se romutettiin 1978.
Ric Marlow

Ric Marlow 1970-luvulla.
Eric ”Ric” Marlow (syntyjään Sanford Phillip Schafler, 21. joulukuuta 1925 Bronx, New York City, New York, Yhdysvallat – 28. helmikuuta 2017 Palm Springs, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä ja näyttelijä, joka tunnettiin parhaiten yhdessä Bobby Scottin kanssa kirjoitetusta kappaleesta ”A Taste of Honey”. Kappale voitti Grammy-palkinnon vuonna 1962. Laulusta on tehty yli 200 versiota, ja esimerkiksi The Beatles ja Barbra Streisand ovat levyttäneet sen.
Marlow myös näytteli lukuisissa rooleissa. Hän esiintyi muun muassa televisiosarjoissa Bonanza, Hawaii Five-O ja Magnum.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ric Marlow
Rautalammin lukio

| Rautalammin lukio |
| --- | --- |


Sijainti:  Alavantie 1, 77700 Rautalampi
Koordinaatit:  62.6189°N, 26.8413°E
Tyyppi:  suomenkielinen, ratsastuspainotteinen lukio
Rehtori:  Mari Pirkkala 
Luokat:  Lukio-opinnot
Verkkosivut
Rautalammin lukio on Pohjois-Savon Rautalammilla toimiva, ratsastuspainotteinen lukio, jossa toisena painotuksena on teatteri. Koulussa hyödynnetään myös etäyhteydellä toimivaa virtuaaliopetusta, jolloin usean koulun opettajien ja oppilaiden yhteistyö mahdollistuu. Lukion vuonna 1954 rakennetun rakennuksen vuoden kestänyt peruskorjaus valmistui vuonna 2014.
Lukioista tuli ratsatuspainotteinen vuonna 1997. Rautalammin lukio on Suomen vanhin ja suurin ratsastuspainotteinen lukio. Opiskelijat voivat valita tavallisten lukioaineiden lisäksi erilaisia hevosiin ja ratsastukseen liittyviä kursseja. Lukion kanssa yhteistyössä ratsastus- ja hevoskurssien kanssa toimii WRK:n Wanha Ratsastuskeskus.
Wanha Ratsastuskeskus sijaitsee kävelymatkan päässä lukiolta osoitteessa Palolahdentie 25.
Portinpielen hevonen
Rautalammin lukion kirjaston tiloja.
Hevosiin liittyviä opintoja voi suorittaa 34 opintopistettä:
Ratsastuskurssit (RAT)
Valmennus- ja kilpailukurssi (VKRAT)
Vaellusratsastus (VRAT)
Hevosen hoito teoria (HHT)
Hevosen koulutus ja valmennus (HKV)
Hevostaidot (HTD)
Hevosen terveydenhoito (HTH)
Hevostalous (HTS)
Hevosyrittäjyys (HYR)
Rehut ja ruokinta (RRT)
Ratsastuksen teoria (RTT)
Ratsastusseura- ja yhdistystoiminta (RSYT)
Soveltavia kursseja:
Teatteri-ilmaisua 14 opintopistettä
Atk-kurssit, myös yliopiston kursseja
Fysiikan ja kemian työkurssit
Kotitalous
Opiskelutekniikka
Yrittäjyyskurssit
Yhteistyö muiden maiden lukioiden kanssa
Rautalammin lukiossa on myös Satulateatteri johon pääsee valitsemalla teatteri-ilmaisun kursseja. Satulateatterissa voi myös osallistua lavastukseen, puvustukseen, maskeeraukseen sekä valo- ja äänitekniikkaan. Sen lisäksi oppilas voi päästä hyödyntämään soitto-, laulu- ja tanssitaitojaan. Halutessaan oppilas voi suorittaa myös lukion teatteridiplomin.
Rica Seilet Hotelli

Rica Seilet heinäkuussa 2007.
Rica Seilet Hotelli on Norjan Moldessa, Møren ja Romsdalin läänissä sijaitseva tornitalo. Rakennus on hotelli, jonka avajaiset pidettiin 11. syyskuuta 2002. Kuusitoistakerroksinen ja 82 metriä korkea rakennus on koko Molden kaupungin korkein rakennus. Tornista on tullut tunnettu nähtävyys, vaikka sen rakentaminen oli aiheuttanut runsaasti vastarintaa ennen sen rakentamisen hyväksymistä. Hotelli sisältää 170 huonetta, kymmenen kokoushuonetta, kaksi baaria, sekä ravintolan. Hotellin vieressä sijaitsee Bjørnsonhuset, jolla on sama sisäänkäynti hotellin kanssa. Myös Bjørnsonsplassen sijaitsee hotellin edessä parkkipaikalla, johon on rakennettu kiviä ympäröimään tuhansien ruusujen puutarhaa.
Käännös suomeksi
Georges van der Poele

| Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten esteratsastus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten esteratsastus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten esteratsastus. Olympialaiset  | Maa:   Belgia> Miesten esteratsastus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1900 | Hypyt |  |
|  Pronssia | Pariisi 1900 | Korkeushyppy |  |
Georges van der Poele (23. maaliskuuta 1868 – 1944) oli belgialainen esteratsastaja ja olympiamitalisti. Van der Poele kilpaili Pariisin olympialaisissa vuonna 1900, ja voitti hyppyjen kilpailusta hopeaa sekä korkeushypystä pronssia tuloksellaan 170 cm.
Georges d’Anthès

Georges d'Anthès.
Georges-Charles de Heeckeren d'Anthès (5. helmikuuta 1812 – 2. marraskuuta 1895) oli ranskalainen sotilas.
Vaikka d'Anthèsilla oli ura senaattorina Ranskan toisessa keisarikunnassa, hänet tunnetaan parhaiten kaksintaistelusta, jonka hän kävi runoilija Aleksandr Puškinia vastaan vuonna 1837. Puškin sai taistelussa surmansa.
D'Anthès syntyi Colmarissa, Elsassin alueella ja opiskeli sotilasakatemiassa. Hän palveli myöhemmin Preussissa ja Venäjällä, ja vuonna 1836 hänestä tuli luutnantti. Anthès tapasi Venäjällä ollessaan Puškinin vaimon Natalian.
Aleksander Puškin epäili Anthèsin rakastuneen vaimoonsa ja päätti haastaa tämän kaksintaisteluun – siitäkin huolimatta, että Anthès oli 10. tammikuuta 1837 nainut Natalian sisaren Jekaterina Gontšarovan.
Kaksintaistelu käytiin 10. helmikuuta 1837. Anthès ampui Puškinia kuolettavasti vatsaan. Kaksintaistelu oli Venäjällä laitonta, ja Anthès vangittiin, mutta syytteistä häntä vastaan luovuttiin.
Anthès sai neljä lasta ennen vaimonsa kuolemaa 15. lokakuuta 1843. Hän itse eli 83-vuotiaaksi vuoteen 1895 asti.
Gino Paoli

Gino Paoli
Gino Paoli (s. 23. syyskuuta 1934) on italialainen viihdemusiikin alalla vaikuttava laulaja-lauluntekijä sekä entinen poliitikko.
Paoli syntyi Monfalconessa, mutta muutti jo varhain Genovaan. Hänen varhaisimmat menestyssinglensä olivat "La gatta" ja "Sapore di sale". Hän osallistui useasti San Remon musiikkijuhlille ja oli 1960–1970-lukujen suosituimpia italialaisia esiintyjiä.
Paoli selvisi uransa varhaisessa vaiheessa itsemurhayrityksestä. Hän on jatkanut uraansa 2000-luvulle ja kilpaillut San Remossa viimeksi vuonna 2002. Hän sai vuonna 1964 silloisen puolisonsa, näyttelijä Stefania Sandrellin kanssa Amanda-tyttären, josta itsestäänkin tuli näyttelijä.
Gino Paoli on lisäksi istunut Italian parlamentin alahuoneen, Camera dei Deputatin jäsenenä vuosina 1987–1992. Hän edusti Kommunistipuoluetta, mutta on sittemmin vetäytynyt politiikasta.
Levytyksiä

Gino Paoli (1960)
Le cose dell'amore (1962)
Basta chiudere gli occhi (1964)
Gino Paoli allo Studio A (1965)
Le canzoni per "Emmeti" (1966)
Gino Paoli and The Casuals (1967)
Le due facce dell'amore (1971)
Rileggendo vecchie lettere d'amore (1971)
Amare per vivere (1972)
I semafori rossi non sono Dio (1974)
Ciao, salutime un po' Zena (1975)
Le canzoni di Gino Paoli (1976)
Il mio mestiere (1977)
La ragazza senza nome (1978)
Il gioco della vita (1979)
Ha tutte le carte in regola (1980)
Averti addosso (1984)
La luna e il Sig. Hyde (1984)
Insieme (1985)
Cosa farò da grande (1986)
Sempre (1988)
L'ufficio delle cose perdute (1988)
Gino Paoli '89 dal vivo (1989)
Matto come un gatto (1991)
Senza contorno solo... per un'ora (1992)
King Kong (1994)
Amori dispari (1995)
Appropriazione indebita (1996)
Pomodori (1998)
Per una storia (2000)
Se (2002)
Una lunga storia (2004)
Ti ricordi? no non mi ricordo (2004)
Vanoni Paoli Live (2005)
Milestones - Un incontro in jazz (2007)
Günter Raphael

Günter Raphael vuonna 1926.
Günter Raphael (30. huhtikuuta 1903 Berliini – 19. lokakuuta 1960) oli saksalainen säveltäjä ja pianisti.
Elämä ja ura > Lapsuus, opinnot ja uran alku

Raphael syntyi musikaaliseen sukuun. Hänen isänsä Georg Raphael (1865–1904) oli kirkkomuusikko ja säveltäjä, joka oli kääntynyt juutalaisesta protestanttiseksi kristityksi. Äiti Maria Becker (1878–1952) oli viulisti sekä äidinisä Albert Becker (1834–1899) kirkkomuusikko ja säveltäjä, jonka johdolla opiskeli esimerkiksi Jean Sibelius.
Raphael aloitti lapsena pianon- ja alttoviulunsoiton. Hänen ensimmäinen sävellyksensä oli Lied pianolle vuodelta 1913. 1910-luvulla hän sai yksityisopetusta sävellyksessä Arnold Ebeliltä, vaikka oli hankkinut laajat taidot jo itsenäisesti. Berliinin musiikkiyliopiston pääsykokeessa vuonna 1922 hän sai niin hyvän tuloksen, että sai Leipzigin Robert Schumann -järjestön stipendin ja pääsi Robert Kahnin oppilaaksi. Vuonna 1923 Leipzigin tuomaskanttori Karl Straube ryhtyi Raphaelin tukijaksi ja neuvojaksi. Strauben aloitteesta Raphael sai yksityisopetusta Arnold Mendelssohnilta Darmstadtissa vuonna 1925. Samana vuonna Busch-kvartetti kantaesitti Raphaelin ensimmäisen jousikvarteton (e-molli) Berliinissä. Sama kvartetti kantaesitti myös toisen jousikvarteton (C-duuri) Berliinissä vuonna 1926.
Elämä ja ura > 1920-luvun lopusta Natsi-Saksan aikaan

Vuonna 1926 Raphael solmi sopimuksen Breitkopf & Härtelin kanssa ja muutti Leipzigiin, jossa Wilhelm Furtwängler johti Gewandhaus-orkesteria hänen ensimmäisen sinfoniansa kantaesityksessä. Vuosina 1926–1934 Raphael opetti musiikin teoriaa ja sävellystä Leipzigin konservatoriossa. Puoliksi juutalaisen etnisen taustansa takia Raphael menetti musiikkinsa lailliset esittämismahdollisuudet Natsi-Saksassa vuonna 1934. Häneltä vietiin myös opetuspaikka Leipzigin konservatoriossa. Hän meni naimisiin tanskalaisen oppilaansa, pianisti Pauline Jessenin (1910–2002) kanssa Kööpenhaminassa. Pariskunta muutti Meiningeniin, jossa Jessenillä oli työpaikka opettajana. Meiningenissa syntyivät kahdeksan vuoden välein tyttäret Dagmar ja Christine, joista jälkimmäisestä (1943–2008) tuli muun muassa isänsä viulutuotannon tulkinnut viulisti.
Raphael joutui viettämään pitkiä aikoja sairaalassa tuberkuloosin takia. Lisäksi natsit aiheuttivat hänelle hengenvaaran etenkin vuoden 1941 jälkeen, mutta Raphael jatkoi sävellystyötä ja sai usein suojelua lääkäreiltään.
Raphael oli vuosina 1931–1936 toistuvasti yhteydessä Sibeliukseen, mutta ei saanut tältä kaipaamaansa apua. Välillä Raphael kertoi, että Furtwänglerin arvion mukaan tämän onnistuisi jatkaa uraansa Saksassa. Syksyllä 1946 Raphael otti jälleen yhteyttä Sibeliukseen kertoakseen, että oli selviytynyt sairaalassa.
Elämä ja ura > Natsi-Saksan jälkeen

Toisen maailmansodan jälkeen Raphael muutti Laubachiin, jossa pääsi asumaan ystävänsä, kirurgi Franz Volhardin lähelle. Sodan jälkeen Raphaelilla oli vaikeuksia saada uraansa uudelleen käyntiin, vaikka hän itse tarjosi apua kollegoilleen denatsifikaatioprosessin läpäisemiseksi. Raphael kuitenkin löysi kustantajia julkaisemattomille sävellyksilleen, jotka hän oli tehnyt ennen vuotta 1945. Radioasematkin tarjosivat hänelle uudestaan esityskanavan teoksille.
Pauline-vaimonsa kanssa Raphael esiintyi pianoduona, piti konserttikiertueita ja pääsi radiolähetyksiin. Vuonna 1948 Raphael sai Franz Liszt -palkinnon sävellyksestä; saman palkinnon oli saanut isoisä Albert Becker 70 vuotta aiemmin. Vuosina 1949–1953 Raphael opetti konservatoriossa Duisburgissa. Tänä aikana hän kuitenkin vietti kymmenen kuukautta sanatoriossa Uppsalassa. Vuonna 1956 Raphaelille tarjottiin tuomaskanttorin paikkaa Leipzigista, mutta hän kieltäytyi, koska ei halunnut luopua taiteellisesta vapaudestaan Itä-Saksan oloissa. Hän pääsi luennoitsijaksi Peter Cornelius -konservatorioon Mainziin ja Kölnin musiikkiyliopistoon, joista jälkimmäisessä hän sai nimityksen professoriksi vuonna 1957.
Vuonna 1960 Raphael kuoli ambulanssissa matkalla Herfordiin pitkäaikaisen sairautensa takia. Vuonna 1968 hän sai postuumisti kunniasenaattorin arvonimen Leipzigin konservatoriosta.
Sävellystuotanto

Raphaelin orkesterituotantoon kuuluvat muiden muassa viisi sinfoniaa vuosilta 1926–1953 ja useat konsertot eri soittimille. Raphael sävelsi myös vokaalimusiikkia ja teoksia sinfoniaorkesteria pienemmille soitinkokoonpanoille. Hänen soolosoitinteoksistaan monet ovat pianolle tai uruille sävellettyjä.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Riitta Tynjä

Riitta Helena Tynjä (o.s. Mustakallio, s. 25. elokuuta 1952 Tyrnävä) on suomalainen sosiaalityöntekijä ja poliitikko. Tynjä oli Jyväskylän kaupunginvaltuutettu vuosina 1989−1996 ja 2001−2017. Tynjä kuului Suomen kommunistisen puolueen keskuskomiteaan vuosina 1996–2016 ja sen poliittiseen toimikuntaan 1996–2007 sekä 2013–2016. Tynjä oli myös puolueensa varapuheenjohtaja vuosina 1996–2004. Hän on toiminut Demokraattisen Sivistysliiton puheenjohtajana vuodesta 2018 alkaen. Tynjä on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri.
Elämä

Tynjä oli 1990-luvun puolivälissä Vasemmistoliiton kaupunginvaltuutettu ja puolueen Jyväskylän kunnallisjärjestön puheenjohtaja.
Tynjä on vastustanut aktiivisesti Jyväskylän siihenastiselle kaupunginjohtajalle Pekka Kettuselle vuonna 2004 maksettua 200 000 euron erorahaa. Hän valitti asiasta oikeuteen ja vuonna 2007 KHO totesi järjestelyn laittomaksi. Kaupunki päätti kuitenkin olla perimättä rahoja takaisin. Uusien valitusten jälkeen KHO päätti elokuussa 2009 pitää aiemmat päätökset laittomuudesta voimassa. Marraskuussa 2009 kaupunginvaltuusto päätti jälleen olla noudattamatta oikeuden päätöstä.
Kunnallisvaaleissa 2008 Tynjä sai 953 ääntä  ja 2012 vaaleissa 627 ääntä. Vuoden 2017 kuntavaaleissa hän sai 441 ääntä eikä tullut valituksi. Samalla SKP menetti ainoan paikkansa Jyväskylän kaupunginvaltuustossa.
Aiheesta muualla

Tynjän kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Georgian merivoimat

Georgian merivoimien lippu
Georgian merivoimat on perustettu 7. heinäkuuta 1993, jonka vuoksi sitä pidetään maan merivoimien vuosipäivänä. Merivoimiin kuuluu myös tukevia maavoimien yksiköitä laivaston lisäksi.
Ennen elokuussa 2008 alkaneita Georgian ja Venäjän välisiä taisteluita Etelä-Ossetiasta Georgian merivoimilla oli 19 alusta, 531 henkilöä, joista 181 oli upseereita, 200 toimiupseereita, 114 asevelvollista ja 36 puolustuslaitoksen siviiliviranhaltijaa.
Alukset

Elokuussa 2008 Potin laivastoasema joutui Venäjän federaation asevoimien haltuun, minkä jälkeen upotettiin tai poltettiin joitain Georgian merivoimien aluksia, muun muassa ilmeisesti ohjusveneet.
Alukset > Ohjusveneet

#302 Tbilisi (entinen Ukrainen merivoimien alus projekti 206MR-luokan alus), poltettu 13.8.2008
#303 Dioskuria (entinen Ranskan merivoimien La Combattante-luokan alus, joka eli myös entinen Kreikan merivoimien alus P17 Ypoploiarchos Batsis), 22. huhtikuuta 2004  Georgialaisten lähteiden mukaan venäläiset hinasivat aluksen laivastoasemalta näkymättömiin, minkä jälkeen kuului rähjähdys. Dioskurian uskotaan uponneen räjähdyksessä 19. elokuuta 2008. 22 georgialaista sotilasta, jotka olivat yrittäneet tien tukkimalla estää venäläisiä ajamasta panssaroiduilla ajoneuvoilla alueelle, otettiin vangiksi ja kädet sekä silmät sidottuina kuljetettiin pois.
Alukset > Tykkiveneet

#301 Batumi (projekti 205P-luokan alus)
Alukset > Miinanraivaajat

Aeti (entinen Bundeswehrin M-1085 Minden )
Pelastusalukset

#201 Iverija
#202 Kutaisi
#203 Mestia
Rannikkovartiosto

Georgiassa rannikkovartiosto ei kuulu rajavartiostolle ja/tai sisäasiainministeriölle, vaan merivoimille.
Rannikkovartiosto > Vartioalukset

R-21 Georgi Toreli  (projekti 205P-luokan alus, kuin Batumi)
R-22 Aeti, Lindau-luokan miinanraivaaja, Bundeswehrin M1085
R-102, projekti 1400M-luokan alus, Batumin telakka, 12.7 mm kk
R-103, projekti 1400M-luokan alus, Batumin telakka, 12.7 mm kk
R-104, projekti 1400M-luokan alus, Batumin telakka, 12.7 mm kk
R-203, projekti 1400M-luokan alus, Ukrainasta 1997–1998, 12.7 mm kk
R-204, projekti 1400M-luokan alus, Ukrainasta 1997–1998, ZU-23-2
R-205, projekti 1400M-luokan alus, Ukrainasta 1997–1998, ZU-23-2
R-206, projekti 1400M-luokan alus, entinen R-139 (?), 12.7 mm kk
R-207, projekti 1400M-luokan alus, entinen R-518 (?), 12.7 mm kk
Aiheesta muualla

YouTube  Georgian merivoimien tuhoaminen Potin laivastoasemalla
video.mail.ru  Dioskurian räjäyttäminen
Reine Wisell

| Reine Wisell |
| --- | --- |
 Reine Wisell vuonna 1970
Henkilötiedot
Koko nimi:  Reine Tore Leif Wisell
Syntynyt: 30. syyskuuta 1941 Motala
Kuollut: 20. maaliskuuta 2022 (80 vuotta)
Kansalaisuus:   Ruotsi
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1970–1974
Talli(t):  Lotus, BRM, March
Kilpailuja:  23 (22 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  1
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  13
Ensimmäinen kilpailu:  Yhdysvaltain GP 1970
Viimeinen kilpailu:  Ruotsin GP 1974
Reine Tore Leif Wisell (30. syyskuuta 1941 Motala, Ruotsi – 20. maaliskuuta 2022) oli ruotsalainen kilpa-autoilija ja Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui 23 F1-osakilpailuun kausilla 1970–1974 ja saavutti yhden palkintosijan ja 13 MM-pistettä. Hän ajoi Lotus-, BRM-, March-talleissa.
Wisell ajoi ensimmäisen kilpailunsa kauden 1970 Yhdysvaltain osakilpailussa ja sijoittui heti kolmanneksi. Tämän jälkeen pisteitä tuli vähemmän, eikä hän yltänyt enää urallaan palkinnoille.
Wisell voitti Ruotsin Formula 3 -sarjan mestaruuden vuonna 1967, seuraavana vuotena sarjan mestaruuden voitti Ronnie Peterson.
Grimoald II

Grimoald II (k. 714) oli Neustrian, frankkien valtakunnan läntisen osan, major domus eli käskynhaltija vuodesta 695 kuolemaansa saakka. Hän oli Pipin Heristalilaisen ja Plektrudiksen nuorempi poika.
Grimoald oli naimisissa friisien kuninkaan Radbodin tyttären Teudesindan kanssa. Grimoaldin apen palkollinen Rantgar murhasi Grimoaldin vuonna 714 tämän ollessa matkalla erään pyhimyksen haudalle. Grimoaldilla oli rakastajattarensa kanssa avioton poika Teudoald, jonka Plektrudis pyrki nostamaan Pipin Heristalilaisen lailliseksi perijäksi Pipinin kuoleman jälkeen.
Grimoald

Grimoald I (noin 610–671) oli  Beneventon herttua 651–662 ja langobardien kuningas vuosina 662–671.
Kun langobardeja yhdessä hallinneet kuninkaat Godepert ja Perctarit olivat joutuneet riitoihin, pyysi Godepert Grimoaldin apuun luvaten sisarensa tälle vaimoksi. Grimoald kuitenkin murhautti Godepertin vuonna 662 ja asetti itsensä kuninkaaksi.  Hän pakotti Perctaritin maanpakoon ja haetutti tämän vaimon ja pojan panttivangeiksi Beneventoon. Vahvistaakseen asemaansa Grimoald meni myös lyhyeksi aikaa naimisiin Godepertin sisaren kanssa. Näin hän saattoi liittää itsensä Theodelindan sukuun. Grimoald kävi useita rajasotia, joissa hän voitti bysanttilaiset, frankit ja slaavit.
Gladwinin piirikunta

Gladwinin piirikunta (engl. Gladwin County) on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 25 386 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Gladwinin kaupunki, joka on myös Gladwinin piirikunnan suurin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1831.
Väestö

Vuonna 2020 Gladwinin piirikunnan 25 386 asukkaasta valkoisia oli 97,1 %, alkuperäisasukkaita 0,6 %, mustia 0,5 % ja aasialaisia 0,5 %. Vuonna 2019 3,6 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,0 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gladwinin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Rekolan seurakunta

| Rekolan seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Rekolan Pyhän Andreaan kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Helsingin evankelis-luterilainen hiippakunta
Rovastikunta:  Vantaan rovastikunta
Seurakuntayhtymä:  Vantaan seurakuntayhtymä
Pääkirkko:  Rekolan Pyhän Andreaan kirkko
Perustettu:  1985
Jäsenmäärä:  11 630 (2022)
– Osuus asukkaista:  43,5 %
Kirkollisvero:  1,00 %
Kirkkoherra:  Jussi Koski
Rekolan seurakunta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rekolan seurakunta on seurakunta Vantaalla. Seurakunta kuuluu Helsingin hiippakunnassa Vantaan rovastikuntaan ja on osa Vantaan seurakuntayhtymää. Seurakunnan vt. kirkkoherrana toimii Jussi Koski. Vuoden 2022 lopussa Rekolan seurakuntaan kuului 11 630 jäsentä, mikä on 43,5 % alueen asukkaista.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Rekolan seurakunnan kirkkoherroina:
1985 vt. Lauri Virkkunen
1985–2007: Jukka Yrjölä
2007–2013: Mikko Matikainen
2013–2014: vt. Juha Ropponen
2014–2021: Laura Maria Latikka
2021–2022: Satu-Elina Ansas
2022– vt. Jussi Koski
HMS Lance

| HMS Lance |
| --- | --- |
 HMS Lance

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yarrow and Company, Scotstoun
Kölinlasku:  1. maaliskuuta 1939
Laskettu vesille:  28. marraskuuta 1940
Palveluskäyttöön:  13. toukokuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 9. huhtikuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 935 t (standardi) 2 840 t (max)
Pituus:  110 m
Leveys:  11,20 m
Syväys:  3,0 m
Koneteho:  48 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  221
Aseistus
Aseistus:  8 x QF 4" (100 mm) Mk XVI -tykkiä kaksiputkisina Mk XIX -asennuksina 4 x QF 2 naulan Mk VIII neliputkisena Mk VII -asennuksena 5 x Oerlikon 20 mm yksiputkisina P Mk III -asennuksina 2 x nelipiippuista Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääriä 8 x 21" (533 mm) PR Mk II -torpedoputkea syvyyspommeja
HMS Lance (viirinumerot F87 ja G87) oli Britannian kuninkaallisen laivaston L-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 31. maaliskuuta 1938 vuoden 1937 laivasto-ohjelmassa Yarrow and Companyltä Scotstounista Glasgow'sta, missä köli laskettiin 1. maaliskuuta 1939. Alus laskettiin vesille 28. marraskuuta 1940 ja valmistui 13. toukokuuta 1941.
Grimoald I

Grimoald I tai Grimoald vanhempi (616–656) oli Austrasian major domus eli käskynhaltija vuosina 643–656. Hän oli major domus Pipin I:n ja Ittan poika.
Grimoald pelasti Austrasian kuningas Sigebert III:n hengen kuningasta vastaan suunnatun kapinan aikana. Miehistä tuli ystävät, ja Grimoald peri isänsä viran. Grimoald sai myös suostuteltua tuolloin vielä ilman perillistä olleen Sigebertin adoptoimaan oman poikansa Kildebertin. Tästä on peräisin nimi Kildebert Adoptivus. Myöhemmin kuningas sai kuitenkin pojan, Dagobert II:n.
Kun Sigebert III kuoli, Grimoald päätti, että oli aika päästä merovingeista. Hän leikkautti Sigebertin pojan Dagobertin hiukset ja lähetti tämän luostariin Irlantiin. Sen jälkeen Grimoald julisti oman poikansa Kildebertin Austrasian kuninkaaksi. Tätä Austrasian ylimystö ei kuitenkaan enää sietänyt. Grimoald, Kildebert ja Grimoaldin lanko Ansegisel saarrettiin ja heidät luovutettiin Neustrian kuninkaalle Klodvig II:lle, joka teloitti heidät.
Great Smoky Mountainsin kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Pohjois-Carolina ja Tennessee, Yhdysvallat
Lähin kaupunki:  Cherokee, NC ja Knoxville, TN
Pinta-ala:  2 110 km²
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Great Smoky Mountains National Park (en anglais) 
Tyyppi:  Yhdysvaltain kansallispuisto, kansallispuisto 
Perustettu:  15. kesäkuuta 1934
Kävijämäärä:  9 189 543 (2003)
Hallinto:  National Park Service
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Great Smoky Mountainsin kansallispuisto (engl. Great Smoky Mountains National Park) on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan ja Tennesseen osavaltioissa sijaitseva kansallispuisto. Se perustettiin 15. kesäkuuta vuonna 1934. Virallisesti se julistettiin kansallispuistoksi vasta kuusi vuotta myöhemmin vuonna 1940. Puisto saa nimensä Appalakkien vuorijonoon kuuluvan Great Smoky Mountains -vuoriston mukaan. Puiston 2 110 km² laajuista alaa hallinnoi maan muiden kansallispuistojen tapaan National Park Service. Great Smoky Mountainsin kansallispuisto on vuodesta 1983 lähtien kuulunut UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Great Smoky Mountains.