stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruusujen aika
Roolitus

Elokuvan päärooleissa ovat Arto Tuominen, Ritva Vepsä, Kalle Holmberg ja Tarja Markus. Sivuosissa nähdään muun muassa Eila Pehkonen, Unto Salminen sekä Paavo Jännes ja Matti Lehtelä uransa viimeisissä elokuvarooleissa. Niin ikään Unto Salmiselle Ruusujen aika oli viimeinen elokuvatyö. Elokuvassa nähdään pienessä roolissa myös myöhemmin suomirockin kulkuun merkittävästi vaikuttanut muusikko Pekka Streng.
Jarva on kertonut rooleihin valitun tietoisesti tuolloin vähemmän tunnettua näyttelijöitä, joita ei kovin selvästi tunnista kuvausajan ihmisiksi, mikä helpotti tulevaisuusilluusion luomista. Esimerkiksi Tarja Markusta ja Ritva Vepsää muutettiin voimakkaasti myös ulkonäöllisesti.
Palkinnot

Valtion elokuvapalkinto 1968, 150 000 mk.
Valtion elokuvataiteilijapalkinto 1968: Tuomo Kattilakoski, 3 000 mk (myös elokuvista Mustaa valkoisella, Punahilkka ja Asfalttilampaat).
Festival Internazionale del film di Fantascienza, Trieste, Italia 1969: paras naisnäyttelijä: Ritva Vepsä.
Jussi-palkinnot, 1970: paras naisnäyttelijä: Ritva Vepsä (myös elokuvasta Sixtynine 69).
Saatavuus

Finnkino julkaisi elokuvan DVD-levyllä vuonna 2005. Levy sisältää 92 minuuttia lisämateriaaleja.
Yhdysvaltalainen Deaf Crocodile -yhtiö on julkaissut elokuvan Blu-raylla.
Aiheesta muualla

Ruusujen aika Risto Jarva -seuran kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Sorsa, Markus: Ruusujen aika (1969). Elitisti, 2004.
Saukkovaara

Saukkovaara on Kainuun vaaramaisemaan kuuluva 320 metriä merenpinnasta korkea graniittiperäinen ympäristöstään huomattavasti eroava kohomuodostuma. Se on Kölin vuoriston jääkauden aikaisiin jäänteisiin kuuluva laeltaan pyöreäksi hioutunut lähes kymmenen kilometrin mittainen luoteis-kaakkoissuunnassa kulkeva massiivi. Sen eteläisimmät osat ovat Paltamon puolta, mutta pääosin vaara on Ristijärveä ja ulottuu kunnan keskustaajaman vierelle. Keskustaajama on rakennettu ohuelle kaistaleelle järvien ja vaaran väliin; siitä kulkee myös Valtatie 5 sekä rautatie. Ristijärveltä itään Sotkamoon kulkeva maantie on huomattavan jyrkkä noustessaan heti suoraan vaaralle. Vaaralla on kosteikkoa, suomaastoa, neulakuusikkoa ja marja- ja sienimaastoa, muun muassa suppilovahveroa.[lähde? ] Vuonna 2010 Koljatinvaaran maastosta löytyi Suomelle uutena lajina maanalainen sieni lymytantereinen. Vaaralla on myös asutusta.
Saukkovaaran luoteispää kulkee nimellä Koljatinvaara. Se ulottuu 320 metrin korkeuteen ja on vaarajakson korkein kohta. Sinne on rakennettu vedenottamo ja pienehkö hotelli sekä laskettelukeskus, jossa on kaksi hissiä. Laskettelurinteen profiili on loppua kohti jyrkkenevä. Alueella on myös murtomaalatua. UKK-reitti kulkee vaaraa pitkin.
Saukkovaara on myös Saukkovaaralla toimivan Scandinavian Berry Oy:n rekisteröity aputoiminimi, jota yritys käyttää ravintola- ja majoitusliiketoiminnan yhteydessä.
Aiheesta muualla

Saukkovaaran osayleiskaavaehdotus (Arkistoitu – Internet Archive), Ristijärvi.fi (pdf)
Saukkovaarantie itäpuolen asemakaavaselostus (Arkistoitu – Internet Archive), Ristijärvi.fi (pdf)
Suomen talviurheilukeskukset
| --- | --- |
Pohjois-Suomi:   Hetta Hiihtomaa (Enontekiö)  Iso-Syöte (Pudasjärvi)  Kallinkangas (Keminmaa)  Kirintövaara (Posio)  Levi (Kittilä)  Luosto (Sodankylä)  Olos (Muonio)  Ounasvaara (Rovaniemi)  Paljakka (Puolanka)  Pallas (Muonio)  Pyhä (Pelkosenniemi)  Ristivuori (Merijärvi)  Ruka (Kuusamo)  Ruskotunturi (Oulu)  Saariselkä (Inari)  Salla (Salla)  Saukkovaara (Ristijärvi)  Suomu (Kemijärvi)  Taivalvaara (Taivalkoski)  Ukkohalla (Hyrynsalmi)  Vuokatti (Sotkamo)  Ylläs (Kolari) 
Keski-Suomi:   Hasa (Juva)  Himos (Jämsä)  Häkärinteet (Hankasalmi)  Joupiska (Seinäjoki)  Juupavaara (Juupajoki)  Kasurila (Siilinjärvi)  Kaustinen (Kaustinen)  Kiuaskallio (Kurikka)  Koli (Lieksa)  Laajavuori (Jyväskylä)  Lakis (Vimpeli)  Lekotti (Savonlinna)  Louekallio (Sievi)  Maarianvaara (Kaavi)  Mustavaara (Kontiolahti)  Paavonrinteet (Saarijärvi)  Parra (Teuva)  Puijo (Kuopio)  Pukkivuori (Virrat)  Purnu (Hartola)  Pääskyvuori (Heinävesi)  Riihivuori (Muurame)  Ruunarinteet (Savonlinna)  Savivuori (Viitasaari)  Simpsiö (Lapua)  Tornimäki (Mikkeli)  Sotkanrinteet (Kauhajoki)  Tahko (Kuopio)  Varkaus Ski Center (Varkaus)  Vuorenmaa (Soini) 
Etelä-Suomi:   Alhovuori (Lohja)  Ellivuori (Sastamala)  Hiittenharju (Harjavalta)  Hirvensalo (Turku)  Jämi (Jämijärvi)  Granin mäki (Kauniainen)  Kalpalinna (Janakkala)  Klaukkalan tornikeskus (Nurmijärvi)  Kokonniemi (Porvoo)  Konka Ski (Rautjärvi)  Korkeakangas (Valkeakoski)  Meri-Teijo Ski (Salo)  Messilä (Hollola)  Mielakka (Kouvola)  Mustavuori (Tampere)  Myllymäki (Lappeenranta)  Peuramaa (Kirkkonummi)  Påminne (Raasepori)  FreeSki (Ruokolahti)  Ruosniemi (Pori)  Salomonkallio (Nakkila)  Sappee (Pälkäne)  Serena Ski (Espoo)  Solvalla-Swinghill (Espoo)  Sveitsi (Hyvinkää)  Talma Ski (Sipoo)  Uuperinrinteet (Hamina)  Vihti Ski Center (Vihti)
Sergei Jastržembski

Sergei Jastržembski (2018)
Sergei Vladimirovitš Jastržembski (ven. Сергей Владимирович Ястржембский, puol. Siergiej Władimirowicz Jastrzębski), s. 4. joulukuuta 1953 Moskova, on puolalaiseen perheeseen syntynyt venäläinen poliitikko ja diplomaatti.
Jastržembski valmistui Neuvostoliiton ulkoministeriön johtamasta Moskovan valtiollisesta kansain­välisten suhteiden instituutista (MGIMO) vuonna 1976 ja suoritti vuonna 1979 ylemmän tutkinnon Neuvostoliiton tiedeakatemian Kansainvälisen työväenliikkeen instituutissa. Hän valmistui filosofian tohtoriksi pääaineenaan historia.
Suomessa Sergei Jastržembski tuli tunnetuksi toimiessaan 1990-luvun loppupuolella Venäjän silloisen presidentin Boris Jeltsinin lehdistöattaseana. Maaliskuusta 2004 lähtien hän on toiminut Venäjän presidentin Euroopan unionin -erityislähettiläänä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivu Venäjän presidentin internet-sivustolla, sisältää elämäkerran (englanniksi)
Spokesman sacked by Yeltsin. Artikkeli BBC:n sivustolla (englanniksi)
Grzegorz Ślubowski, Przyjaciele Moskale, Wprost nro 3, 2008, 106–107. Artikkeli puolalaisessa uutislehdessä
Sava-Group

Sava-Group Oy on rovaniemeläinen monialayritys, joka harjoittaa muun muassa hotelli- ja ravintolatoimintaa, metalliteollisuutta, maaperän puhdistusta ja kiinteistösijoittamista. Noin 200 ihmistä työllistävä, Seppo Ahon perheineen omistama yritys sai alkunsa asfalttiurakoinnista vuonna 1973.
Konsernin kymmenestä tytäryhtiöstä Savaterra Oy on erikoistunut saastuneiden maa-ainesten puhdistukseen, Toptester Oy tuotekehityksen testauspalveluihin ja Kalottikone Oy konepajatoimintaan tuotteinaan asfalttiasemat ja maanpuhdistuslaitteistot. Sava-Group omistaa myös Santa’s Hotels -nimisen majoitusketjun, johon kuuluu muun muassa entinen Saariselän Tunturihotelli ja kymmenisen muuta hotellia Pohjois-Suomessa. Sava-Groupin kiinteistösijoituksiin kuuluu Rovaniemen Lordin aukiolla sijaitseva liikekiinteistö Kalotinlinna.
Seppo Aho

Yrityksen perustaja, Tervolassa varttunut rakennusneuvos Seppo Aho kuului Talvivaaran alkuperäisen, Ahtium-nimellä konkurssiin ajautuneen kaivosyhtiön suurimpiin omistajiin. Aho tunnetaan myös merkittävänä lahjoittajana. Vuonna 2010 julkaistiin Mirjam Kälkäjän hänestä kirjoittama elämäkertateos .
Sano (albumi)

| Sano Ville Kalliosta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. toukokuuta 2012
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Kolea, Huge, Antti Innanen, Pesso, Leo Luxxxus, Jan Pethman, Koti6, Giant Räbät, Puppa J, Sound Safari
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 60.36
 Levy-yhtiö: Monsp Records
Villen Kalliosta muut julkaisut
| 100 x 200 mg 2007 | Sano 2012 |   |
Sano on Ville Kalliosta -nimisen rap-artistin toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin Monsp Recordsin kautta 30. toukokuuta 2012. Albumilta on julkaistu näytekappaleina kappaleet "Kiitos samoin" ja "Harteikas".
Kappaleet

Intro
Kiitos samoin (mukana Koiton Laulu & Rami Raski)
Käsi suun eteen (Mirkka Kauppinen)
Paskoi levyi ei tehä
Forza VK
Se mitä puhutaan lujaa 1 (mukana Davo, Petos & Puppa J)
Mekaanisen liikkeen estetiikka (skitti)
Kävelen
Musiikkivideo 1: Kiitos samoin
Mittasuhteet kohdallaan
Uutta ei tuu (mukana Pyhimys)
Harteikas (mukana Samuli Karjalainen)
Musiikkivideo 2:
Sano (mukana Katri Puro)
-
Se mitä puhutaan lujaa 2 (mukana Lempi-Joe, Pono, Paleface & Puppa J)
Pihalla studion Alppilan
Sitä vähemmän kahleita
Biitit

Kolea: 1, 2
Huge L: 3, 4, 5, 11, 12
Antti Innanen: 6, 16
Pesso: 8
Leo Luxxxus (levyt) ja Jan Pethman (rummut): 9
Koti6: 10, 14
Legu H, Luxxxus & Pethman: 13
Giant Räbät: 15
Puppa J: 17
Sound Safari: 18
Arvostelut

Tuoreet Platat:
Nuorgam: 67/100
Paul Scofield

Paul Scofield vuonna 1974.
David Paul Scofield (s. 21. tammikuuta 1922 Hurstpierpoint, Sussex –  19. maaliskuuta 2008) oli englantilainen näyttelijä. Hän voitti vuonna 1966 parhaan miespääosan Oscar-palkinnon roolistaan elokuvassa Kunnian mies. Häntä on pidetty myös loistavana teatterinäyttelijänä.
Scofield meni 15. toukokuuta 1943 naimisiin Joy Parkerin kanssa, ja hänellä on kaksi lasta (s. 1944 ja 1951). Hän sairasti verisyöpää.
Aiheesta muualla

Paul Scofield Elonetissä.
Paul Scofield Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sari Savikko

| Sari Savikko |
| --- | --- |
 Sari Savikko
Henkilötiedot
Kansalaisuus:  Suomi
Sari Savikko (s. 6. heinäkuuta 1976 Valkeakoski) on suomalainen tietokirjailija. Savikko on julkaissut kymmenkunta teosta ja on kuulunut useiden suurteosten toimituskuntaan. Savikko asuu Somerolla ja työskentelee kustannustoimittajana.
Teokset

Sata tarinaa Salosta (Salon kaupunki 2002), yhdessä Tiina Aallon kanssa
Kesäpäivä Kultarannassa (Helmi 2004)
Onko lintu kotona. Sata siivekästä (Teos 2004), yhdessä Kai Linnilän kanssa
Kohtalona kauneus. Kaunotarten tarinoita (Helmi 2005)
Isoäidin puutarhavuosi. Neuvoja joka kuukaudelle (Helmi 2006)
Puutarhurin kirja. Iloa ja oivalluksia (Kolibri 2007)
Koulujen taide (Tammi 2007), päätoimittaja
Muistojen koulutaulut (Tammi 2008)
Laps' Suomen (Tammi 2009), päätoimittaja
Pienten pukimet (Tammi 2009), toimittaja
Tuhanten rantain Suomi (2010), päätoimittaja
Joulukirja (Amanita 2010)
Lapin taide (Amanita 2011), toimittaja
Kasvien taide (Amanita 2012)
Jääkärien perintö (Amanita 2013), toimittaja
Suomenhevonen. Arjen sankari (Amanita 2014), yhdessä Terttu Peltosen, Päivi Laineen, Roger Johanssonin ja Kyösti Saranpään kanssa
Hyvä paimen. Uskonnolliset opetustaulut (Amanita 2016), yhdessä Jussi Härmeen kanssa
Suomenhevonen isänmaata rakentamassa ja puolustamassa (Amanita 2017)
Suomen naisten sota (Amanita 2021), yhdessä Kaari Utrion ja Hanna Pukkila-Toivosen kanssa
Suomen koirat (Amanita 2023), yhdessä Aino Pikkusaaren (kuvat) ja Hanna Pukkila-Toivosen (teksti) kanssa
artikkeleita useissa teoksissa, mm. Kaari Utrio: Bella Donna. Kaunis nainen kautta aikojen (Tammi 2001) ja Evakkotaival - Karjalan siirtoväen tarina (Amanita 2019).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sari Savikko Wikimedia Commonsissa
Pohjois-Karjalan käräjäoikeus

Pohjois-Karjalan käräjäoikeus on yksi Suomen 20 käräjäoikeudesta. Pohjois-Karjalan käräjäoikeuden kanslia on syksystä 2017 lähtien ollut Joensuun Sirkkalan kaupunginosassa sijaitsevassa Joensuun oikeus- ja poliisitalossa.
Pohjois-Karjalan käräjäoikeus kuuluu Itä-Suomen hovioikeuden tuomiopiiriin. Pohjois-Karjalan käräjäoikeuden tuomiopiiriin kuuluvat Heinäveden, Ilomantsin, Joensuun, Juuan, Kiteen, Kontiolahden, Lieksan, Liperin, Nurmeksen, Outokummun, Polvijärven, Rääkkylän ja Tohmajärven kunnat.
Tuomiopiirissä on kuitenkin kaksi poikkeusta. Alueen ulosottovalitusasiat ja yrityssaneerausasiat käsitellään Pohjois-Savon käräjäoikeudessa. Myös sotilasoikeudenkäyntilain mukaisissa asioissa tuomiopiiri voi muuttua.
Käräjäoikeuden laamanni on Tommi Vuorialho.
Sera (Hiroshima)

| Sera (世羅町) |
| --- | --- |
 Näkymä Seraan
 lippu:  Symboli
 Seran sijainti Hiroshiman prefektuurissa
 Sera
 Koordinaatit: 34°35′12.5″N, 133°03′23.8″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūgoku
Prefektuuri:  Hiroshima
Piirikunta:  Sera
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Maaseutukaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  278,14 km²
Väkiluku (2017):  16 743
 – Väestötiheys:  60 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Kielo
 – Puu:  Mänty
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.town.sera.hiroshima.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sera (jap. 世羅町, Sera-chō) on Japanin maaseutukaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Hiroshiman prefektuurin Seran piirikunnassa. Se sijaitsee sisämaan ylänköalueella prefektuurin keskiosassa Onomichin pohjoispuolella. Serassa on 16 743 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 278,14 neliökilometriä.
Japanin kunnallishallinnon perustamisen yhteydessä vuonna 1889 nykyisen Seran alue jaettiin 12 kuntaan, joista ensimmäisenä maaseutukaupungin oikeudet sai Kōzan vuonna 1898. Seranishin maaseutukaupunki perustettiin neljän kunnan kuntaliitoksen myötä vuonna 1954 ja Seran maaseutukaupunki kolmen kunnan liittyessä yhteen vuonna 1955. Nämä kolme maaseutukaupunkia liitettiin toisiinsa vuonna 2004, jolloin Sera sai nykyiset rajansa ja siitä tuli samalla Seran piirikunnan ainoa jäljellä oleva kunta.
Kuntaa palvelee JR Nishi-Nihonin Fukuen-linja, jonka junat pysähtyvät Bingo-Mikawan rautatieasemalla.
Kuvia

Tie Ryūge-jin temppelille
Yumetsuri-silta Fuchūn kaupungin rajalla
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sera Wikimedia Commonsissa
Kunnan internetsivut (japaniksi)
Petăr Merkov

| Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten melonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten melonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten melonta. Olympialaiset  | Maa:   Bulgaria> Miesten melonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | K-1 500 m |  |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | K-1 1 000 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Milano 1999 | K-1 500 m |  |
|  Hopeaa | Sevilla 2002 | K-1 500 m |  |
|  Pronssia | Sevilla 2002 | K-4 1 000 m |  |
Petăr Hristov Merkov (s. 3. marraskuuta 1976 Plovdiv) on bulgarialainen meloja ja olympiamitalisti. Merkov saavutti kaksi hopeaa Sydneyssä 2000 kajakkiyksikön 500 metrin 1 000 metrin kilpailussa. Hän osallistui myös samoissa olympialaisissa nelikkokilpailuun, jolloin Bulgarian joukkue jäi sijaille 5. Neljä vuotta aikaisemmin Atlantassa 1996 hän osallistui 500 metrin yksikkökilpailuun sekä nelikkokilpailuun. Yksikkökilpailussa hän oli välierissä ja joukkuekilpailussa 8. Ateenassa 2004 hän oli kajakkiyksikön 500 metrin kilpailussa välierissä ja nelikossa neljäs. Merkovilla on kaksi hopeaa ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuista vuosilta 1999 ja 2002. Kumpikin hopea on tullut yksikkömelonnan 500 metrin kilpailussa. Sevillassa 2002 hän oli osa Bulgarian nelikkoa, joka saavutti pronssia 1 000 metrin kilpailussa.
Petăr Mladenov

| Petăr Mladenov |
| --- | --- |
 Petăr Mladenov vuonna 1978.
Bulgarian presidentti
 3. huhtikuuta 1990 – 6. heinäkuuta 1990  
Pääministeri:  Andrej Lukanov
Seuraaja:  Želju Želev
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. elokuuta 1936 Toševtsi, Bulgarian kuningaskunta
Kuollut: 31. toukokuuta 2000 (63 vuotta) Sofia, Bulgaria
Puoliso:  Galia Mladenova
Tiedot
Puolue:  BCP (1963–1990) BSP (1990–2000)
Petăr Tošev Mladenov (bulg. Петър Тошев Младенов, 22. elokuuta 1936 – 31. toukokuuta 2000) oli bulgarialainen kommunistidiplomaatti ja poliitikko.
Mladenov syntyi Toševtsin kylässä Vidinin piirissä. Hänen isänsä oli partisaani, joka kuoli taistelussa 1944. Mladenov valmistui sotilaskoulusta ja pääsi Sofian yliopistoon. Hän valmistui Moskovan kansainvälisten suhteiden koulusta 1963 ja palveli 18 vuotta Bulgarian ulkoministerinä vuodesta 1971. Politbyroon jäseneksi hänet valittiin vuonna 1977.
Marraskuussa 1989 Mladenov osallistui muun politbyroon kanssa Todor Živkovin syrjäyttämiseen. Sen jälkeen hänestä tuli puolueen pääsihteeri ja valtioneuvoston puhemies. Hän johti maan kommunistien yksipuoluejärjestelmästä demokratiaksi.
Mladenovista tuli Bulgarian presidentti huhtikuussa 1990. Hän erosi heinäkuussa, kun paljastui hänen ehdottaneen tankkien käyttämistä mielenosoittajia vastaan joulukuun 1989 mielenosoituksissa.
Petăr Petrov (pikajuoksija)

| Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Bulgaria> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Moskova 1980 | 100 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Milano 1978 | 60 m |  |
|  Pronssia | München 1976 | 60 m |  |
|  Pronssia | Wien 1979 | 60 m |  |
Petăr Nikolov Petrov (bulg. Петър Николов Петров, s. 17. helmikuuta 1955 Svištov) on bulgarialainen kilpauransa päättänyt pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Petrov voitti 100 metrillä olympiapronssia Moskovassa 1980, missä hän myös sijoittui pikaviestissä kuudenneksi ja kilpaili 200 metrillä. Montréalin kesäolympialaisissa 1976 hän sijoittui 100 metrillä kahdeksanneksi. Sisäratojen EM-kilpailuissa Petrov saavutti 60 metrillä hopeaa Milanossa 1978 ja pronssia sekä Münchenissä 1976 että Wienissä 1979. Prahan ulkoratojen EM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui 100 metrillä neljänneksi. Petrov juoksi vuonna 1980 ennätyksensä sekä 100 metrillä (10,13 sekuntia) että 200 metrillä (20,80 sekuntia).
Pitkän päivän ilta

| Pitkän päivän ilta> The Remains of the Day |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Kazuo Ishiguro
Kieli:  englanti
Genre:  psykologinen romaani
Kustantaja:  Faber and Faber
Julkaistu:  1989
Sivumäärä:  258
ISBN:  3978-0-571-15310-7
Suomennos
Suomentaja:  Helene Bützow
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1990
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  282
ISBN:  951-30-9201-1
Sarja: Keltainen kirjasto
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pitkän päivän ilta (The Remains of the Day) on Kazuo Ishiguron vuonna 1989 ilmestynyt romaani. Se kertoo tarinan ikääntyvästä hovimestarista Stevensistä, jonka kunniakas työura on isännän kuoleman myötä muutoksen kourissa. Kirja ilmestyi Tammen kustantamana ja Helene Bützowin suomentamana vuonna 1990.
Pitkän päivän ilta voitti ilmestymisvuotenaan Booker-palkinnon. Vuonna 1993 ilmestyi James Ivoryn ohjaama ja Anthony Hopkinsin tähdittämä samanniminen elokuvasovitus, joka sai kahdeksan Oscar-ehdokkuutta.
Aiheesta muualla

Pitkän päivän ilta Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sargentodoxa cuneata

| Sargentodoxa cuneata |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Akebiakasvit Lardizabalaceae
Suku::  Sargentodoxa
Laji::  cuneata
Kaksiosainen nimi
 Sargentodoxa cuneata  (Oliv.) Rehder & E.H.Wilson 
Katso myös
   Sargentodoxa cuneata Wikispeciesissä   Sargentodoxa cuneata Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sargentodoxa cuneata on akebiakasvien (Lardizabalaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on sukunsa ainoa laji, joskin sukuun on aikoinaan kuvattu kuuluvaksi toinenkin laji, Sargentodoxa simplicifolia, mutta sen on sittemmin todettu olevan samaa lajia kuin Sargentodoxa cuneata.
Ulkonäkö

Sargentodoxa cuneata on köynnöstävä ja kausivihanta liaani, jonka varret voivat kasvaa 7,5 metriä pitkiksi. Laji on kaksikotinen ja sen kukat ovat tuoksuvia.
Elinympäristö ja levinneisyys

Sargentodoxa cuneata kasvaa luontaisena subtrooppisilla alueilla eteläisessä Kiinassa sekä paikoitellen Laosissa ja Vietnamissa. Laji kasvaa avoimissa vuoristometsissä sekä jokirotkojen rinteillä paikoissa, joissa maaperä on ravinteikasta.
Käyttö ja kasvatus

Sargentodoxa cuneata -lajia on kerätty luonnosta lääkinnällisiin tarkoituksiin sekä hyönteismyrkyksi ja toisinaan lajia on myös kasvatettu koristekasvina. Lajin varsi tunnetaan kiinaksi nimellä Da Xue Teng ja sitä on käytetty perinteisessä kiinalaisessa lääketieteessä yli 900 vuoden ajan rohtona erilaisiin vaivoihin.
Kasvatettuna Sargentodoxa cuneata menestyy hyvin vettä läpäisevällä maaperällä, joskin se suosii runsasravinteista sekä hyvin kosteutta imevää maaperää. Laji ei ole erityisen kylmänkestävä, mutta se voi kestää lyhyitä aikoja noin -5°C:n pakkasta. Kasvin leikkaus kannattaa suorittaa kasvin kukinnan päätyttyä.
Aiheesta muualla

Trees and Shrubs Online: Sargentodoxa cuneata (englanniksi)
Flora of China: Sargentodoxa cuneata (englanniksi)
Pohjois-Karjalan kesäyliopisto

Pohjois-Karjalan kesäyliopisto on Joensuussa toimiva kesäyliopisto, joka järjestää ammatillista, työelämän tarpeisiin vastaavaa täydennyskoulutusta yrityksille ja yhteisöille sekä avointa yliopisto-opetusta eri yliopistojen tutkintovaatimusten mukaan. Opetus on kaikille avointa pohjakoulutuksesta ja iästä riippumatta. Oppilaitos on osa Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymää
Aiheesta muualla

Pohjois-Karjalan kesäyliopisto (Arkistoitu – Internet Archive)
Pohjois-Karjalan kesäyliopisto Facebookissa
Pitkänen (Espoo)

| Pitkänen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Espoo
Koordinaatit:  60°15′23″N, 24°30′30″E
Järvinumero:  81.057.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  49,3 m 
Rantaviiva:  0,7 km 
Pinta-ala:  0,023 km² 
Suurin syvyys:  2 m 
 fiPitkänen 
Pitkänen on runsaan kahden hehtaarin laajuinen järvi läntisessä Espoossa Kirkkonummen rajan tuntumassa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan Pitkänen sijaitsee Siikajärven kaupunginosassa. Pitkänen kuuluu Mankinjoen valuma-alueeseen, joka on osa Suomenlahden rannikkoalueen päävesistöä. Mankinjoki johtaa Pitkäsestä useiden pienten järvien kautta Espoonlahden merialueen pohjukkaan. Kivilammen lähimpiä naapurijärviä ovat Vuohilampi koillisessa ja Kivilampi pohjoisessa. Edellisiä kauempana idässä sijaitsee Nuuksion Pitkäjärvi ja etelässä Loojärvi. Pohjoisessa sijaitsee Siikajärvi.
Pitkäsen, Vuohilammen ja Kivilammen välisellä kannaksella on Kolmirannan pientaloalue. Pitkäsen pinta on noin kuusitoista metriä Vuohilammen pintaa alempana. Turunväylä kulkee aivan Pitkäsen etelärannan tuntumassa; Turunväylän toisella puolen on Kirkkonummen Hauklampi.
Pitkänen on hyvin matala. Vuonna 2013 sen vesi todettiin hygieenisesti hyvälaatuiseksi uimavedeksi.
Pitkänen (81.057.1.017) kuuluu Mankinjoen valuma-alueeseen (81.057), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Suomenlahden rannikkoalueen (81) päävesistössä. Pitkänen on Mankinjoen valuma-alueen keskiosan vakavesiä.
Aiheesta muualla

Paikkatietoalusta.fi: Pitkänen
Saukonlampi (Saarijärvi)

| Saukonlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°50′22″N, 25°01′12″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Mahlunjärven alue (14.62)
Laskujoki:  Saukonkuro Autionjokeen 
Järvinumero:  14.628.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  142 m  
Pituus:  780 m  
Leveys:  300 m  
Rantaviiva:  1,967 km  
Pinta-ala:  12,999 ha  
Tilavuus:  0,0002071 km³ 
Keskisyvyys:  1,59 m  
Suurin syvyys:  3,5 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiSaukonlampi 
Saukonlampi  on Keski-Suomessa Saarijärvellä  Kalmarin lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 780 metriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 13,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 207 100 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,6 metriä ja suurin syvyys on 3,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Mahlunjärven alueella (14.62), jonka Saukonpuron valuma-alueeseen (14.628) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 142 metriä mpy.
Pinellasin piirikunta

Pinellasin piirikunta (engl. Pinellas County) on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 974 996 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Clearwaterin kaupunki. Piirikunta perustettiin 1. tammikuuta 1912.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pinellasin piirikunta Wikimedia Commonsissa