stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hans Langsdorff

Hans Langsdorff (20. maaliskuuta 1894 Bergen auf Rügen, Mecklenburg-Etu-Pommeri, Saksa – 19. tai 20. joulukuuta 1939 Buenos Aires, Argentiina) oli saksalainen meriupseeri, joka toimi taskutaistelulaiva Admiral Graf Speen komentajana Plata-joen suun taistelussa.
1800- ja 1900-luvun vaihteessa Langsdorffin perhe asui Düsseldorfissa amiraali kreivi Maximilian von Speen perheen naapurina. Kreivi von Speestä tuli sotasankari Falklandsaarten taistelussa 1914, jossa hän menetti henkensä. Hans Langsdorffista tuli kreivin mukaan nimetyn laivan komentaja lokakuussa 1938. Myös hän oli ansioitunut meriupseerina ensimmäisen maailmansodan aikana.
Toisen maailmansodan alussa merellä Brasilian edustalla piileskellyt Langsdorffin komentama Admiral Graf Spee kävi menestyksekästä merisotaa liittoutuneiden kauppalaivastoa vastaan. Onni loppui joulukuussa 1939, kun taskutaistelulaiva kohtasi liittoutuneiden sota-aluksia La Plata-joen suulla. Taistelun jälkeen Langsdorff yritti saada korjautettua vaurioitunutta alusta Montevideossa, mutta brittejä sympatioivat puolueettomat uruguaylaiset antoivat vain lyhyen oleskeluoikeuden. Koska alue oli saarrettu, Langsdorff koki aluksen mahdollisuudet vähiksi ja antoi käskyn hylätä ja räjäyttää aluksen.
Langsdorff ampui itsensä Buenos Airesissa joulukuun 19.-20. päivän välisenä yönä pian Admiral Graf Speen tuhon jälkeen. Hänen kerrotaan kääriytyneen ennen laukausta Saksan keisarillisen laivaston kotkalippuun.
Langsdorffin hautajaiset Buenos Airesissa 21.12.1939
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Gérard Oury

| Gérard Oury |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Gérard Oury (oik. Max-Gérard Houry Tannenbaum)
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1919 Pariisi
Kuollut: 20. heinäkuuta 2006 (87 vuotta) Saint-Tropez
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  näyttelijä, elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Puoliso:  Michele Morgan
Ohjaaja
Palkinnot
 Kunnia-César, 1993 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Gérard Oury (oik. Max-Gérard Houry Tannenbaum; 29. huhtikuuta 1919 – 20. heinäkuuta 2006) oli ranskalainen näyttelijä sekä elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänen töidensä joukossa ovat Synnin palkka (Le Crime ne paie pas, 1961), Gangsteriralli (Le Corniaud, 1965) ja "Rabbi" Jacobin hassut seikkailut (Les Aventures de Rabbi Jacob, 1973).
Oury syntyi Pariisissa juutalaiseen perheeseen, ja hänen isänsä oli viulisti Serge Tannenbaumin ja äiti toimittaja Marcelle Oury. Oury opiskeli lukion jälkeen René Simonin perustamassa draamakoulussa ja jatko-opiskieli sen jälkeen Conservatoire National Supérieur d’Art Dramatiquessa Beatrix Dussanen johdolla. Hän liittyi vuonna 1939 Comédie-Françaiseen, mutta ura siellä jäi lyhytaikaiseksi, sillä toisen maailmansodan aikana hän joutui pakenemaan Sveitsiin jossa vietti vuodet 1940–1945 ja teki pieniä rooleja. Oury käsikirjoitti André Cayatten kanssa elokuvan Naisen kasvot (Le Miroir à deux faces, 1958) jonka hän myös ohjasi ja josta tuli menestys. Sen pääosaa näytteli Michèle Morgan, jonka kanssa hän avioitui 1960, ja oli naimisissa tämän kanssa kuolemaansa asti. Elokuvasta tehtiin myöhemmin Yhdysvalloissa uusi versio nimellä The Mirror Has Two Faces (suom. Tilaa rakkaudelle), joka pääosaa näytteli Barbra Streisand.
Hänet palkittiin vuonna 1993 kunnia-Césarilla.
Aiheesta muualla

Gérard Oury Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Gérard Oury Elonetissä.
Gerard Oury. Turner Classic Movies – TCM. Arkistoitu 6.4.2016. Viitattu 3.7.2023. (englanniksi)
Heikki-Pekka Miettinen

Heikki-Pekka Tapio Miettinen (5. maaliskuuta 1951 – 22. joulukuuta 2022 Tampere) oli suomalainen sarjakuvapiirtäjä, pilapiirtäjä ja kuvittaja, joka käytti nimimerkkiä Tilt. Hänet tunnettiin sarjakuvistaan Pahkeinen ja Miihkali, jotka molemmat ilmestyivät pitkään Pahkasika-lehdessä.
Miettinen aloitti piirtämisen 1970-luvun alussa tamperelaisen opiskelijalehti Aviisin sivuilla. Surumielisestä nimikkohenkilöstä kertonut Pahkeinen ilmestyi Aviisissa vuodesta 1973 alkaen aina 1990-luvulle asti ja siirtyi myöhemmin Pahkasikaan sekä Potsiin, joissa se jatkui vuoteen 2000. Sarja ilmestyi vielä vuosina 2005–2006 Tamperelaisessa. Pahkeisesta on julkaistu kaksi kokoelmaa, Elämän hanttikortit (1983) ja Pahkeinen (2009). Miettinen sai Pahkeisesta Kemin sarjakuvakeskuksen myöntämän Lempi-palkinnon strippisarjakuvien kategoriassa vuonna 1989. Lapsipäähenkilön kautta lastenkasvatusta satirisoinut Miihkali ilmestyi Pahkasiassa vuosina 1984–2000 ja kyseisen lehden lopettamisen jälkeen Aviisissa vuoteen 2003. Miihkalista on julkaistu yksi kokoelma vuonna 2009. Lisäksi Miettisen Sirkus Finlandia -niminen sarjakuva oli Ilta-Sanomien kuukauden kotimaisena kesäkuussa 1990.
Miettinen asui valtaosan elämästään Tampereella. Aikuisena hän asui enimmäkseen Pispalassa, josta muutti viimeisiksi vuosikseen Nekalaan. 1970-luvun alussa hän käväisi Turun yliopistossa opiskelemassa kirjallisuutta ja hieman myöhemmin kävi graafikkokoulutuksen ammattioppilaitoksessa Tampereella. Syksyllä 2022 Miettinen sai tietää sairastavansa parantumatonta lihasrappeumatautia ALSia.
HE 1523-0901

| HE 1523-0901 |
| --- | --- |

Fyysiset ominaisuudet
Näennäinen kirkkaus:  11,1 mv
Massa:  0,8 M☉
Ikä:  13,2 miljardia vuotta
Astrometriset ominaisuudet
Tähdistö:  Vaaka
Rektaskensio (J2000):  15h 23m
Deklinaatio (J2000):  -09° 01'
Etäisyys:  7 500 valovuotta
HE 1523-0901 (Taiteilijan näkemys)
HE 1523-0901 on tähti, joka vuonna 2007 oli siihen asti löydetyistä vanhin. Sen iäksi on arvioitu 13,2 miljardia vuotta, eli se olisi siten syntynyt maailmankaikkeuden ollessa vain noin 500 miljoonan vuoden ikäinen. Anna Frebelin johtama ryhmä havaitsi tähden ESO:n 8,2-metrisellä VLT-teleskoopilla, ja sen ikä määriteltiin radioaktiivisen hajoamisen perusteella.
HE 1523-0901 on tyypiltään kirkas jättiläistähti, ja se sijaitsee Linnunradassa, jossa myös Maa sijaitsee. Tähdessä on arvioitu olevan energiaa vielä puolet jäljellä, ja energian loppuessa siitä tulee valkoinen kääpiötähti.
Tutkimustulokset julkaistiin Astrophysical Journal -lehden 10. toukokuuta 2007 ilmestyneessä numerossa.
Aiheesta muualla

Astronomy magazine: Researchers identify a Milky Way star that is 13.2 billion years old (englanniksi)
ESO:n lehdistötiedote (Arkistoitu – Internet Archive), 10. toukokuuta 2007 (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  β Lib, α2 Lib, σ Lib, υ Lib, τ Lib, γ Lib, θ Lib, 16 Lib, ι Lib, 37 Lib, κ Lib, δ Lib, ε Lib, 11 Lib, 48 Lib, 42 Lib, λ Lib, 36 Lib, α1 Lib, ν Lib, 12 Lib, μ Lib, 41 Lib, η Lib, 49 Lib, ξ2 Lib, ζ Lib, 30 Ser, 50 Lib, 32 Lib, 4 Lib, ξ1 Lib, 34 Lib, 18 Lib, 47 Lib, 25 Lib, ο Lib, 28 Lib, 26 Lib, 2 Lib, 5 Lib, 22 Lib, 30 Lib, 23 Lib, 17 Lib, 33 Lib, HD 141937, Gl 581
Eksoplaneetat:  23 Lib b, HD 141937 b, Gl 581 b, Gl 581 c, Gl 581 d
Geneva Open

| Geneva Open> Tiedot |
| --- | --- |
Kiertue:  ATP-turnaus
Sijainti:  Geneve  Sveitsi
Kilpailupaikka:  Tennis Club of Geneva Eaux-Vives
Kilpailuluokka:  ATP World Tour 250
Kenttätyyppi:  Massa / ulkokentät
Kaavio:  28S / 16D
Palkintorahaa:  501 345 $
Virallinen sivusto
Geneva Open on toukokuussa Genevessä, Sveitsissä järjestettävä miesten tennisturnaus. Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1980. Turnaus kuului välissä Challenger-turnauksiin vuosina 1992-2014, mutta palasi ATP World Tour 250 -sarjaan vuonna 2015.
Tulokset > Kaksinpeli

| Vuosi | Voittaja | Loppuotteluvastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1980 |  Balázs Taróczy |  Adriano Panatta | 6–3, 6–2 |
| 1981 |  Björn Borg |  Tomáš Šmíd | 6–4, 6–3 |
| 1982 |  Mats Wilander |  Tomáš Šmíd | 7–5, 4–6, 6–4 |
| 1983 |  Mats Wilander |  Henrik Sundström | 3–6, 6–1, 6–3 |
| 1984 |  Aaron Krickstein |  Henrik Sundström | 6–7, 6–1, 6–4 |
| 1985 |  Tomáš Šmíd |  Mats Wilander | 6–4, 6–4 |
| 1986 |  Henri Leconte |  Thierry Tulasne | 7–5, 6–3 |
| 1987 |  Claudio Mezzadri |  Tomáš Šmíd | 6–4, 7–5 |
| 1988 |  Marián Vajda |  Kent Carlsson | 6–4, 6–4 |
| 1989 |  Marc Rosset |  Guillermo Pérez Roldán | 6–4, 7–5 |
| 1990 |  Horst Skoff |  Sergi Bruguera | 7–6, 7–6 |
| 1991 |  Thomas Muster |  Horst Skoff | 6–2, 6–4 |
1992–2014: Challenger-turnaus
| 2015 |  Thomaz Bellucci |  João Sousa | 7–6(7–4), 6–4 |
| 2016 |  Stan Wawrinka |  Marin Čilić | 6–4, 7–6(13–11) |
| 2017 |  Stan Wawrinka |  Mischa Zverev | 4–6, 6–3, 6–3 |
Tulokset > Nelinpeli

| Vuosi | Voittaja | Loppuotteluvastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1980 |  Željko Franulović    Balázs Taróczy |  Heinz Günthardt    Markus Günthardt | 6–4, 4–6, 6–4 |
| 1981 |  Heinz Günthardt    Balázs Taróczy |  Pavel Složil    Tomáš Šmíd | 6–4, 3–6, 6–2 |
| 1982 |  Pavel Složil    Tomáš Šmíd |  Carl Limberger    Mike Myburg | 6–4, 6–0 |
| 1983 |  Stanislav Birner    Blaine Willenborg |  Joakim Nyström    Mats Wilander | 6–1, 2–6, 6–3 |
| 1984 |  Michael Mortensen    Mats Wilander |  Libor Pimek    Tomáš Šmíd | 6–1, 3–6, 7–5 |
| 1985 |  Sergio Casal    Emilio Sánchez |  Carlos Kirmayr    Cassio Motta | 6–4, 4–6, 7–5 |
| 1986 |  Andreas Maurer    Jörgen Windahl |  Gustavo Luza    Gustavo Tiberti | 6–4, 3–6, 6–4 |
| 1987 |  Ricardo Acioly    Luiz Mattar |  Mansour Bahrami    Diego Pérez | 3–6, 6–4, 6–2 |
| 1988 |  Mansour Bahrami    Tomáš Šmíd |  Gustavo Luza    Guillermo Pérez Roldán | 6–4, 6–3 |
| 1989 |  Andrés Gómez    Alberto Mancini |  Mansour Bahrami    Guillermo Pérez Roldán | 6–3, 7–5 |
| 1990 |  Pablo Albano    David Engel |  Neil Borwick    David Lewis | 6–3, 7–6 |
| 1991 |  Sergi Bruguera    Marc Rosset |  Per Henricsson    Ola Jonsson | 3–6, 6–3, 6–2 |
1992–2014: Challenger-turnaus
| 2015 |  Juan Sebastián Cabal    Robert Farah |  Raven Klaasen    Lu Yen-hsun | 7–5, 4–6, [10–7] |
| 2016 |  Steve Johnson    Sam Querrey |  Raven Klaasen    Rajeev Ram | 6–4, 6–1 |
| 2017 |  Jean-Julien Rojer    Horia Tecău |  Juan Sebastián Cabal    Robert Farah | 2–6, 7–6(11–9), [10–6] |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Doha Pune Brisbane Sydney Auckland Montpellier Sofia Quito New York Buenos Aires Marseille Delray Beach São Paulo Marrakech Houston Budapest Estoril München Istanbul Geneve  Lyon Stuttgart 's-Hertogenbosch Antalya Eastbourne Båstad Umag Newport Atlanta Gstaad Los Cabos Kitzbühel Winston-Salem Pietari Metz Chengdu Shenzhen Moskova Tukholma Antwerpen
Goldcorp

Goldcorp oli kanadalainen kultakaivosyhtiö, jonka pääkonttori oli Vancouverissa, Brittiläisessä Kolumbiassa. Yritys on perustettu vuonna 1994. Se kasvoi omintakeisella tavalla, kun vuonna 2000 toimitusjohtaja Rob McEwen julkaisi yleensä kaivosyhtiöiden salaisuuksiin kuuluvan datan Red Lake -kaivosalueen esiintymistä Internetissä ja lupasi 575 000 dollarin palkkion sille joka pystyy datan perusteella kertomaan mistä kaivosalueella löytyvät seuraavat kuusi miljoonaa unssia kultaa. Datan julkaisu ja kilpailun järjestäminen osoittautuivat hedelmää kantaviksi: kohteita löytyi 110 kappaletta ja niistä 80 prosenttia osuivat oikeaan. Goldcorp on myöhemmin laajentunut yritysostoin ja oli vuonna 2017 maailman neljänneksi suurin kultakaivosyhtiö.
Newmont Mining tarjoutui ostamaan Goldcorpin tammikuussa 2019.
Goldberg–Shprintzenin oireyhtymä

Goldberg–Shprintzenin oireyhtymä eli Goldberg–Shprintzenin megakoolonoireyhtymä on erittäin harvinainen geneettinen oireyhtymä.
Goldberg–Shprintzenin oireyhtymässä mikrokefalia ja Hirschsprungin tauti ilmenevät usein jo vastasyntyneisyysaikana. Suolisto-oireet vaihtelevat henkeä uhkaavasta suolitukoksesta krooniseen ummetukseen. Luonteenomaisia Goldberg–Shprintzenin oireyhtymälle ovat myös kasvojen epämuodostumat. Oireyhtymään liittyvät kasvonpiirteet ovat joiltain osin todettavissa jo vastasyntyneellä, mutta ne korostuvat kasvun myötä. Näihin kasvonpiirteisiin kuuluvat muiden muassa otsan kaltevuus, hypertelorismi, ptoosi, kääntynyt alahuuli, paksu vako nenän ja ylähuulen välillä sekä leuan terävyys. Muitakin ulkonäköpoikkeavuuksia saattaa esiintyä. Kädet voivat olla pienet, sormet lyhyet ja pikkusormi käyrä. Myös jalkojen kaariholvien poikkeuksellista mataluutta on kuvattu. Oireyhtymään voi liittyä kuuden tai useamman hampaan puuttuminen (oligodontia). Isoaivojen poikkeavuuksia havaitaan osalla potilaista.
Goldberg–Shprintzenin oireyhtymä aiheuttaa aina hypotonian sekä motorisen ja kielellisen kehitysviiveen. Oirekuvaan kuuluu myös kehitysvamma, joka vaikeusasteeltaan vaihtelee keskivaikeasta vaikeaan. Sairastuneilla voi olla silmiin liittyviä ongelmia, kuten synnynnäinen glaukooma, kaukotaitteisuus, suurisilmäisyys ja kolobooma. Joskus aortta- ja kammioläpät ovat puutteellisesti kehittyneet. Miespuolisilla potilailla on esiintynyt piilokiveksisyyttä. Virtsateiden mahdollisiin poikkeavuuksiin kuuluvat monirakkulainen dysplasia ja vesikoureteraalinen refluksi. Goldberg–Shprintzenin oireyhtymään saattaa joskus liittyä luustomuutoksia, kuten lyhytkasvuisuutta, skolioosia ja reisiluun kaulan eteenkallistuma.
Goldberg–Shprintzenin oireyhtymää aiheuttavat kromosomissa 10 sijaitsevan KIF1BP-geenin mutaatiot. Oireyhtymällä on autosomaalinen, peittyvä periytymistapa. Sitä esiintyy arviolta vain alle yhdellä elävänä syntyneellä lapsella miljoonasta. Diagnoosiin päästään oirekuvan ja geenitutkimuksen pohjalta. Erotusdiagnostisesti huomionarvoisia tiloja ovat Mowat–Wilsonin oireyhtymä ja Baraitser–Winterin oireyhtymä. Goldberg–Shprintzenin oireyhtymän hoito on oireenmukainen. Oireyhtymän kuvasivat ensimmäisinä R. B. Goldberg ja R. J. Shprintzen vuonna 1981.
Glassheart Tour

Glassheart Tour oli englantilaisen laulaja-lauluntekijän Leona Lewisin toinen konserttikiertue. Kiertue vieraili kolmessa maassa, Isossa-Britanniassa, Saksassa ja Sveitsissä. Glassheart Tour oli ensimmäinen kerta, kun Lewis kiersi lavoja Ison-Britannian ulkopuolella. Hänen edelliseen kiertueeseensa, The Labyrinthiin, sisältyi konsertteja ainoastaan Isossa-Britanniassa. Kiertue alkoi 15. huhtikuuta 2013 Berliinistä ja päättyi 13. heinäkuuta 2013 Kew Gardensiin.
Kappalelista

"Come Alive"
"Fireflies"
"A Moment Like This" (Akustinen versio)
"Collide"
"Forgive Me"
"Better in Time" (Sisältää elementtejä Rihannan kappaleesta "Man Down")
"Happy"
"Sugar"
"I to You"
"Broken"
"Trouble" (akustinen versio)
"Locked Out of Heaven" (Cover Bruno Marsin kappaleesta)
"Footprints in the Sand"
"The First Time Ever I Saw Your Face"
"Bleeding Love"
"Glassheart"
"Run
Leona Lewis
| --- | --- |
Studioalbumit:   Spirit  Echo  Glassheart  Christmas, with Love  I Am 
EP:t:   Hurt: The EP 
Singlet:   "A Moment Like This"  "Bleeding Love"  "Better in Time"  "Footprints in the Sand"  "Forgive Me"  "Run"  "I Will Be"  "Happy"  "I Got You"  "Collide"  "Trouble"  "Lovebird"  "One More Sleep"  "Fire Under My Feet" 
Konserttitallenteet:   The Labyrinth Tour Live from The O2 
Kiertueet:   The Labyrinth  Glassheart Tour 
Muuta:   Diskografia  Kappaleet  Syco Music  Island Records  Walking on Sunshine
Haavipallo kesäolympialaisissa 1932

Haavipallo
Vuoden 1932 kesäolympialaisten haavipallo eli lacrosse järjestettiin näytöslajina 7. – 12. elokuuta 1932. Tämä oli toinen kerta kun laji oli mukana näytöslajina olympialaisten ohjelmassa. Joukkueita oli kaksi, Kanada ja Yhdysvallat. Joukkueet pelasivat vastakkain kolme ottelua, joista Yhdysvallat voitti ensimmäisen ja kolmannen ja Kanada toisen ottelun. Ottelut pelattiin Los Angeles Memorial Coliseum'ssa Los Angeles'ssa.
Tulokset

| Joukkue | O | V | T | H |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Yhdysvallat | 3 | 2 | 0 | 1 |
|  Kanada | 3 | 1 | 0 | 2 |
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 7. elokuuta |  Yhdysvallat | 5 | – | 3 |  Kanada | Los Angeles |

| 9. elokuuta |  Kanada | 5 | – | 4 |  Yhdysvallat | Los Angeles |

| 12. elokuuta |  Yhdysvallat | 7 | – | 4 |  Kanada | Los Angeles |
Haavipallo olympialaisissa
1904 |
1908 |
1912–1924 |
1928 (näytöslaji) |
1932 (näytöslaji) |
1936 |
1948 (näytöslaji)
Kesäolympialaisten 1932 lajit ja kilpailutapahtumat
Amerikkalainen jalkapallo (Näytöslaji) | Ammunta | Haavipallo (Näytöslaji) | Maahockey | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Taidelajit | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lacrosse at the 1932 Summer Olympics
Käännös suomeksi
Haavipallo kesäolympialaisissa 1948

Haavipallo
Haavipallo eli lacrosse järjestettiin näytöslajina vuoden 1948 kesäolympialaisissa. Tämä oli kolmas ja toistaiseksi viimeinen kerta kun laji oli mukana olympialaisissa näytöslajina. Joukkueita oli kaksi, Iso-Britannia ja Yhdysvallat. Joukkueet pelasivat vastakkain vain yhden ottelun, joka päättyi 5 – 5 tasapeliin. Ottelu pelattiin Wembley Stadium'lla Wembleyssä, Lontoossa.
Tulokset

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  Iso-Britannia | 5 | – | 5 |  Yhdysvallat | Wembley, Lontoo |
Haavipallo olympialaisissa
1904 |
1908 |
1912–1924 |
1928 (näytöslaji) |
1932 (näytöslaji) |
1936 |
1948 (näytöslaji)
Kesäolympialaisten 1948 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Haavipallo (Näytöslaji) | Jalkapallo | Koripallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Ruotsalainen voimistelu (Näytöslaji) | Soutu | Taidelajit | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lacrosse at the 1948 Summer Olympics
Käännös suomeksi
HMS Venerable (1784)

| HMS Venerable |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Perry, Wells & Green, Blackwall
Kölinlasku:  huhtikuu 1782
Laskettu vesille:  19. huhtikuuta 1784
Palveluskäyttöön:  toukokuu 1794
Poistui palveluskäytöstä:  haaksirikkoutunut 1804
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 669 bm
Pituus:  51,82 m (tykkikansi) 42,49 m (köli)
Leveys:  14,38 m
Syväys:  6,07 m
Koneteho:  täystakiloitu purjealus
Aseistus
Aseistus:  74 tykkiä
HMS Venerable oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1784 vesillelaskettu Culloden-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 9. elokuuta 1781 Perry, Wells & Greeniltä Blackwallista, missä köli laskettiin huhtikuussa 1782. Alus laskettiin vesille 19. huhtikuuta 1784 ja valmistui 29. elokuuta Woolwichissa. Aluksen valmistuskustannukset olivat 32 263 puntaa 2 shillinkiä ja dime, minkä lisäksi varustamiskustannukset 6 588 puntaa 11 shillinkiä ja 4 dimeä.
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen toukokuussa 1794 päällikkönään Sir John Orde. Se liittyi Howen johtamaan laivastoon syyskuussa. Alus oli kesäkuussa 1797 amiraali Duncanin lippulaivana Pohjanmerellä päällikkönään William Hope. Alus osallistui 11. lokakuuta Camperdownin taisteluun, jossa sen miehistöstä sai surmansa 15 ja 62 haavoittui. Alus poistettiin marras-joulukuun vaihteessa palveluksesta ja se oli kesäkuusta 1798 maaliskuuhun 1799 Chathamin telakalla kunnostettavana.
Alus palautettiin tammikuussa 1799 palvelukseen Kanaalin laivastoon päällikkönään Sir William Fairfax.
Alus haaksirikkoutui 24. marraskuuta 1804 Roundham Headin edustalla lähellä Torbayta.
Haavipallo olympialaisissa

Haavipallo eli lacrosse on ollut mukana Olympialaisissa kaksi kertaa, vuosina 1904 ja 1908. Molemmilla kerroilla olympiakultaa voitti Kanada.
Vuosien 1904 ja 1908 jälkeen Haavipallo on ollut olympialaisissa mukana näytöslajina vuosina 1928, 1932 ja 1948.
Haavipalloa kesäolympialaisissa 1908.
Mitalistit

|  Haavipallon olympiamitalistit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1904 Saint Louis tulokset |   Winnipeg Shamrocks (CAN) |   St. Louis Amateur Athletic Association (USA) |   Mohawk Indians (CAN)  |  |
| 1908 Lontoo tulokset |   Kanada (CAN) |   Iso-Britannia (GBR) |  ei jaettu  |  |
  Lähde: Event Results Official website of the Olympic Movement. Viitattu 29.5.2016. (englanniksi) Lacrosse Sports-Reference. Arkistoitu 26.12.2008. Viitattu 29.5.2016. (englanniksi)
| Haavipallon olympiamitalit> Sija | Haavipallon olympiamitalit> Maa | Haavipallon olympiamitalit> Kultaa | Haavipallon olympiamitalit> Hopeaa | Haavipallon olympiamitalit> Pronssia | Haavipallon olympiamitalit> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Kanada (CAN) | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 2 |  Yhdysvallat (USA) | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 |  Iso-Britannia (GBR) | 0 | 1 | 0 | 1 |
Lähde:
HE 0437-5439

| HE 0437-5439 |
| --- | --- |
 Tähden sijainti. Pohjoinen alavasemmalla.
Fyysiset ominaisuudet
Näennäinen kirkkaus:  16.3 mv
Spektriluokka:  BV
Massa:  8 MO (aurinkoa) M☉
Ikä:  25 milj. v
Astrometriset ominaisuudet
Tähdistö:  Kultakala (Dorado)
Rektaskensio (J2000):  04h 38m 12,772s 
Deklinaatio (J2000):  -54° 33′ 11,86″
Etäisyys:  200 000 valovuotta
HE 0437-5439 (myös HVS3) on massiivinen korkeanopeuksinen tähti. Se on pääsarjaan kuuluva B-spektriluokan tähti Kultakalan tähdistössä. Se löydettiin vuonna 2005 Euroopan eteläisen observatorion VLT:n 8,2 metrin Kueyen-teleskoopilla. HE 0437-5439 on nuori tähti, sen ikä on arviolta 30 miljoonaa vuotta. Tähden massa on melkein yhdeksän kertaa Auringon massa ja tähti on 200 000 valovuoden päässä Kultakalan tähdistössä, 16 astetta pohjoiseen Suuresta Magellanin pilvestä (LMC) ja hiukan sitä kauempana. Tähdellä näyttää olevan suuri pakonopeus: 723 km/s (2 600 000 km/h). Tällä nopeudella se ei enää ole Linnunrata-galaksin gravitaatiossa kiinni ja poistuu galaksienväliseen avaruuteen. Sen arveltiin aluksi lähteneen LMC:sta sinkoutuen pois vähän syntymänsä jälkeen.
Vuonna 2010 julkaistussa tutkimuksessa arvioitiin tähden liikettä perustuen Hubble-avaruuskaukoputken ottamiin kuviin vuosilta 2006 ja 2009. Tutkimus sulki LMC:n pois tähden alkuperäisenä lähteenä, mutta sopi olettamukseen sen sinkoutumiseen pois Linnunrata-galaksista. Tähden nopeudesta on päätelty sen tapahtuneen 100 miljoonaa vuotta siten. Mutta koska tähti on vain 20 miljoonan vuoden ikäinen viittaa siihen, että se on Sininen harhailija, tähti joka on syntynyt binaaritähtien yhdistymisellä, joka kaksoistähti on sinkoutunut pois Linnunradan keskustasta. Että näin olisi voinut tapahtua, alun perin sen on pitänyt olla kolmoistähtijärjestelmä.
Galaksista poistuminen

Tutkimusten mukaan kolmitähtinen järjestelmä matkasi Linnunradan keskustan halki, jolloin se vaelsi liian läheltä galaksin keskusta (missä ajatellaan olevan massiivinen musta aukko). Musta aukko kaappasi yhden tähden singoten kaksi muuta pois Linnunradasta, missä ne sitten yhdistyivät muodostaen kuuman sinisen tähden. Nuori tähti kiitää avaruuden halki 2 600 000 km/h nopeudella, mikä on noin kolme kertaa nopeampaa kuin Auringon kehäliike galaksin keskustan ympäri. Nopeus on tarpeeksi suuri ylittääkseen galaksin painovoiman.
Sininen karkulainen on arviolta 200 000 valovuoden etäisyydellä Linnunrata-galaksin keskuksesta.
Arvioitu tapahtumaketju.
Tähden tarkka sijainti.
Aiheesta muualla

HE 0437-5439 on NASA
Two short video clips on the HE 0437-5439 hypervelocity star LectureMaker film crew produces an introduction and an interview with Dr. Warren R. Brown
| --- | --- |
Tähdet:  α Dor, β Dor, γ Dor, δ Dor, 36 Dor, ζ Dor, θ Dor, η2 Dor, ν Dor, ε Dor, λ Dor, WZ Dor, κ Dor, 28 Dor, π2 Dor, π1 Dor, R Dor, η1 Dor, AZ Dor, AB Dor, HD 30177, S Dor, HE 0437-5439, BB Dor, SN 1987A
Eksoplaneetat:  HD 30177 b
HMS Vengeance (1774)

| HMS Vengeance |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John Randall & Company, Rotherhithe
Kölinlasku:  huhtikuu 1771
Laskettu vesille:  25. kesäkuuta 1774
Palveluskäyttöön:  maaliskuu 1778
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1816
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 626 37/94 bm
Pituus:  51,46 m (tykkikansi) 42,19 m (köli)
Leveys:  14,33 m
Syväys:  6,1 m
Koneteho:  täystakiloitu purjealus
Miehistöä:  600
Aseistus
Aseistus:  74 tykkiä
HMS Vengeance oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1774 vesillelaskettu Royal Oak -luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.