stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pörssinoteerattu rahasto
Kaupankäynti

Lyhenne ETF tulee englannin sanoista Exchange Traded Fund eli suoraan suomennettuna pörssikaupankäynnin kohteena oleva rahasto. ETF on siis sijoitusrahasto, jolla käydään kauppaa samalla tavalla kuin pörssiosakkeilla. Etuna on se, että yhdellä kaupalla saa hajautetun sijoitussalkun.
ETF:t soveltuvat myös lyhyeen kaupankäyntiin rahastoja paremmin, sillä niillä käydään kauppaa koko pörssipäivän ajan. ETF:n voi ottaa myös tietylle toimialalle, esimerkiksi uusiutuvaan energiaan keskittyviin yhtiöihin sijoittavaa rahastoa. Tämä sopii hyvin esimerkiksi siinä tilanteessa, kun sijoittaja haluaa ottaa näkemystä tietyn toimialan puolesta, mutta ei ole perehtynyt yksittäisiin alan yhtiöihin.
Kaikilla pörssinoteeratuilla rahastoilla on markkinatakaus. Lyhyesti määriteltynä se tarkoittaa sitä, että liikkeeseenlaskija on sopinut, että joku pitää jatkuvasti yllä osto- ja myyntitasoja. Yhdellä ETF:llä voi olla useitakin markkinatakaajia. Kaupankäynnin toinen osapuoli ei välttämättä ole markkinatakaaja, sillä tarjouksia voi jättää kuka tahansa.
ETF-kaupankäynnissä ei ole varsinaista minimisijoitusta. Minimin määrittelee pörssierä.
Aktiivinen ja passiivinen ETF

Pörssinoteeratut rahastot voidaan jakaa aktiivisiin ja passiivisiin ETF-rahastoihin.
Aktiivisen ETF:n salkunhoitaja pyrkii valitsemaan arvopapereita ja ajoittamaan kaupat rahaston strategian mukaisesti.
Passiivinen ETF pyrkii seuraamaan mahdollisimman tarkasti ennalta valittua indeksiä (kuten osakeindeksiä). Passiivisuuden idea on saavuttaa vähäisin kuluin markkinan keskimääräinen tuotto keskimääräisellä riskillä. Indeksiä seuraavaa passiivista ETF:ää kutsutaan indeksiosuusrahastoksi. Indeksiosuusrahastoa ei tule sekoittaa indeksirahastoon, jonka toimintaperiaate kuitenkin on samankaltainen.
Suurin osa pörssinoteeratuista rahastoista on indeksiosuusrahastoja. Markkinoilla on myös aktiivisia rahastoja.
Kustannukset

ETF-sijoittamiseen liittyviä kuluja ovat rahaston hallinnointipalkkio sekä kaupankäyntikulut.
Hallinnointipalkkio on passiivisissa ETF-rahastoissa tyypillisesti aktiivisia sijoitusrahastoja alhaisempi. Eräissä ETF-rahastoissa ei hallinnointipalkkiota peritä lainkaan. Alhaisen palkkion ansiosta on sijoittajan mahdollista ETF:iä käyttäen hajauttaa sijoituksensa kustannustehokkaasti.
Kaupankäyntikuluja ovat välityspalkkio sekä osto- ja myyntihintojen välinen ero, jota kutsutaan spreadiksi. Jos spread on alhainen, osuuksia voi ostaa ja myydä pörssissä lähes samaan hintaan. Spread on alhainen ETF:illä, joiden kaupankäynti on vilkasta. Sijoituksen kulurakennetta arvioitaessa tulee siis ottaa huomioon rahaston kaupankäynnin vilkkaus pörssissä.
Tuotonmaksu ja verotus

ETF:t voidaan jakaa uudelleensijoittaviin ja tuottoa jakaviin. Uudelleensijoittava ETF sijoittaa saamansa osingot uudelleen eikä jaa tuottoa. Tuottoa jakava ETF maksaa tuoton kvartaaleittain, puolivuosittain tai kerran vuodessa. ETF vastaa tällöin tuottorahastoa.
Saatu tuotto-osuus on Suomessa veronalaista tuloa. Yksityishenkilö maksaa saamistaan tuotto-osuuksista pääomatuloveron. Osingoista poiketen tuotto-osuus on kokonaisuudessaan pääomatuloa.
ETF-osuuksien myynnistä saadusta luovutusvoitosta maksetaan Suomessa pääomatulovero aivan kuten muiden arvopaperien kohdalla.
Fyysinen ja synteettinen ETF

Pörssinoteeratut rahastot voi jakaa kahteen ryhmään sen perusteella, mitä ne omistavat.
Fyysinen ETF sijoittaa suoraan kohteena oleviin arvopapereihin. Rahasto esimerkiksi ostaa kohdeindeksin osakkeita samassa tai lähes samassa suhteessa kuin niitä sisältyy kohdeindeksiin. Tätä kutsutaan fyysiseksi replikoinniksi. Salkun arvopaperit eivät välttämättä ole täsmälleen samat kuin indeksissä. Salkunhoitaja voi myös mallintaa indeksin sisällön ja valita sellaiset arvopaperit, joiden avulla ETF seuraa indeksiä riittävän tarkasti. Näin tehdään varsinkin, jos indeksi on laaja. Fyysisestä ETF:stä voidaan myös lainata arvopapereita eteenpäin lisätuottojen saamiseksi.
Synteettinen ETF ei omista kohteena olevia arvopapereita vaan muodostaa salkkunsa johdannaisilla. ETF:n liikkeseenlaskija omistaa vakuuskorin, jota vastaan se tekee kassavirtojen vaihtosopimuksen (total return swap). Sopimuksella vakuuskorin tuotto vaihdetaan vertailuindeksin tuottoon sopimuksen vastapuolen kanssa. Synteettinen ETF siis saa kohdearvopapereiden tuoton omistamatta niitä itse.
Fyysiselle ETF:lle syntyy hallinnointikustannuksia arvopaperikaupoista, indeksin tasapainottamisesta ja osinkojen sekä yhtiötapahtumien yhteydessä. Synteettisen ETF:n etuna on salkunhoidon alhainen kustannus. Sen vuoksi synteettiset ETF:t ovat usein kuluiltaan fyysisiä ETF:iä halvempia. Synteettinen ETF myös yleensä seuraa indeksiään tarkemmin kuin fyysinen ETF, varsinkin epälikvideillä markkinoilla.
Synteettisen ETF:n haittapuolena on vastapuoliriski, joka liittyy swap-sopimuksen vastapuolen maksukykyyn. Tappioriski on direktiivin mukaan rajattu vakuuksien avulla 10 prosenttiin rahaston arvosta. ETF:n oma vakuuskäytäntö voi olla tätä tiukempi.
Synteettisen ETF:n sopimusrakenne voi olla monimutkainen. Omistuksen vakuutena saattaa olla esimerkiksi omaisuusvakuudellisia arvopapereita eli ns. abs-instrumentteja. Tällaisen instrumentin vakuutena voi olla epälikvidejä saatavia, joiden arvo mahdollisessa finanssikriisissä voi olla alhainen. Tässä piilee riski, sillä rahaston tuottajan ja tämän sopimuskumppanin kaatuminen saattaa merkitä tappiota.
ETF vs. sijoitusrahastot

ETF muistuttavat monin tavoin sijoitusrahastoja, paitsi että ETF ostetaan ja myydään muilta haltijoilta päivän aikana pörsseissä, kun taas sijoitusrahastoja ostetaan ja myydään liikkeeseenlaskijalta päivän päättyessä. ETF ovat myös avoimempia, koska niiden omistukset julkaistaan yleensä päivittäin Internetissä, ja ne ovat verotuksellisesti tehokkaampia kuin sijoitusrahastot Yhdysvalloissa. Toisin kuin sijoitusrahastot, ETF-rahastoilla käydään kauppaa pörssissä, niitä voidaan myydä lyhyeksi, niitä voidaan ostaa arvopaperinvälittäjältä lainatuilla varoilla (marginaalikauppa), ja niitä voidaan ostaa ja myydä rajahintatoimeksiantojen avulla siten, että ostaja tai myyjä tietää osakekohtaisen hinnan etukäteen.
Optioita, mukaan lukien myynti- ja osto-optioita, voidaan kirjoittaa tai ostaa useimpiin ETF-rahastoihin, mikä ei ole mahdollista sijoitusrahastojen kohdalla, mikä antaa sijoittajille mahdollisuuden toteuttaa strategioita, kuten katettuja osto-optioita ETF-rahastoihin. On myös useita ETF-rahastoja, jotka toteuttavat katettuja osto-optioita koskevia strategioita rahastoissaan.
ETF-rahastoja voi ostaa ja myydä käypään markkinahintaan milloin tahansa kaupankäyntipäivän aikana, toisin kuin sijoitusrahastoja, joilla voi käydä kauppaa vasta kaupankäyntipäivän lopussa. Toisin kuin sijoitusrahastot, sijoittajat voivat myös tehdä samantyyppisiä kauppoja kuin osakkeilla, kuten rajatoimeksiantoja, joiden avulla sijoittajat voivat määritellä hintatasot, joilla he ovat valmiita käymään kauppaa, stop-loss-toimeksiantoja, marginaaliostoja, suojausstrategioita, eikä vähimmäissijoitusvaatimuksia ole. ETF-rahastoja voidaan myydä usein riskien suojaamiseksi tai sijoitusstrategioiden toteuttamiseksi markkinoiden vaihteluiden huomioon ottamiseksi, kun taas monilla sijoitusrahastoilla on rajoituksia tiheään kaupankäyntiin.
Riskit

Kaikkiin sijoituksiin sisältyy riskejä, joista oleellisimpana pidetään riskiä sijoituksen arvon laskemisesta. Pörssinoteerattuihin rahastoihin sisältyy myös sellaisia riskejä, joita muissa sijoitusrahastoissa ei välttämättä ole:
Sisältöriski koskee sitä, sijoittaako ETF todellisuudessa niihin arvopapereihin, mihin sijoittaja uskoo sen sijoittavan. Rahaston nimi tai kuvaus ei välttämättä kerro salkun todellista sisältöä.
Tracking-riski syntyy, kun rahaston arvonkehitys poikkeaa kohdeindeksistä. Poikkeamaa mitataan tracking error -luvulla.selvennä
Spread-riski syntyy, kun ETF-osuuden osto- ja myyntinoteeraus eroavat toisistaan pörssissä. Epälikvidin rahaston spread voi olla suuri, mikä tarkoittaa, että osuuden hinnassa on likviditeettipreemio.
Vastapuoliriski liittyy synteettisen ETF:n sopimusosapuoleen edellä kuvatulla tavalla.
Kirjallisuutta

Hämäläinen, Karo: Etf on hittituote. (Suuri sijoitusrahasto-opas) Arvopaperi, 2009, s. 26-32.  Helsinki:  Talentum. suomi
Aiheesta muualla

Pörssisäätiö (Arkistoitu – Internet Archive)
Finanssivalvonta – ETF (Arkistoitu – Internet Archive)
SVnet - ETF-sijoittaminen
SVnet - ETF-linkit
Isaak Guderian

| Isaak Guderian |
| --- | --- |
 Isaak Guderian vuonna 2024.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Isaak Guderian
Syntynyt: Minden, Saksa
Ammatti:  laulaja, musikaalinäyttelijä, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Isaak
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2021–
Tyylilajit:  pop, folk
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Isaak Guderian, (s. 1996) taiteilijanimeltään Isaak on  saksalainen laulaja ja musikaalinäyttelijä. Hän edusti Saksaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan ”Always on the Run”.
Varhais- ja yksityiselämä

Guderian syntyi vuoden 1996 alussa. Hänen äitinsä on islantilainen ja isänsä saksalainen. Guderian varttui Porta Westfalicassa, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Nykyisin hän asuu Espelkampissa vaimonsa ja kahden lapsensa kanssa.
Ura

Guderian aloitti musiikkiuransa katusoittajana ja jälkeenpäin hän perusti oman bändinsä. Vuonna 2011 hän osallistui Saksan versioon X Factorista ja koe-esiintyi brittiläisen rock-yhtyeen Oasiksen hittikappaleella ”Wonderwall”.
18-vuotiaana Guderian perusti oman yrityksensä, joka keskittyi paikallisten ja vaihtoehtoisten musiikkitapahtumien järjestämiseen. Vuonna 2020 koronaviruspandemian aikana Guderian alkoi säveltämään omaa musiikkiaan. Vuonna 2021 hän voitti Show Your Talent -kilpailun ja nousi tätä myöten kuuluisuuteen. Guderian osallistui Saksan vuoden 2024 euroviisukarsintana toimivaan Eurovision Song Contest – Das deutsche Finale 2024 -kilpailuun kappaleellaan ”Always on the Run”. 16. helmikuuta 2024 pidetyssä finaalissa hän voitti kilpailun ja edustaa näin Saksaa vuoden 2024 Euroviisuissa Ruotsin Malmössä.
Diskografia > Singlet

| Nimi | Vuosi | Listasijoitus> GER Single Trend.  | Albumi / EP-levy |
| --- | --- | --- | --- |
| ”Too Late” | 2020 | — | Albumittomat singlet |
| ”Sober” | 2020 | — | Albumittomat singlet |
| ”One Life” | 2021 | — | Albumittomat singlet |
| ”Shelter” | 2021 | — | Albumittomat singlet |
| ”Free” | 2021 | — | Albumittomat singlet |
| ”Impact” | 2021 | — | Albumittomat singlet |
| ”Water to the Seed” | 2021 | — | Albumittomat singlet |
| ”Finally” | 2021 | — | Albumittomat singlet |
| ”Baby Steps” (David Puentezin kanssa) | 2022 | 6 | Albumittomat singlet |
| ”Home” | 2022 | — | Albumittomat singlet |
| ”Postcard” | 2023 | — | Albumittomat singlet |
| ”Always on the Run” | 2024 | — | Albumittomat singlet |

Käännös suomeksi
Córdoban marttyyrit

Pyhän Eulogiuksen marttyyrikuolema. 1600-luvun maalaus Córdoban katedraalissa.
Córdoban marttyyrit viittaa 850-luvulle ajoitettuun tapahtumasarjaan, joka tunnetaan Córdoban vapaaehtoisena marttyyriliikkeenä. Siitä on kertonut Eulogius –niminen munkki kirjassaan Memoriale Sanctorum. Eulogius kertoo, että liike sai alkunsa, kun munkki Perfectus taivuteltiin ilmaisemaan todellinen mielipiteensä profeetta Muhammedista. Perfectuksen mielipide tulkittiin sen jälkeen profeetan herjaamiseksi. Hänet vietiin uskonnolliseen oikeuteen (qadi), joka antoi teloittaa hänet. Tämän jälkeen kymmenet muut uskonveljet ja -sisaret avasivat vastarinnan osoituksena suunsa, koska halusivat vapaaehtoisesti jakaa Perfectuksen marttyyrikohtalon. Teloitettuja oli kaikkiaan 49. Myös Eulogius itse lopulta teloitettiin.
Kertomuksen arviointia

Tarina marttyyreista näyttäisi puhuvan al-Andalusin muslimien oletettua suvaitsevaisuutta vastaan. Islamin suvaitsevaisuutta korostavat norjalaiset tietokirjailijat Aukrust ja Skulstad selittävät kirjassaan ”Espanjan kulta-aika”, että marttyyrit olisivat todellisuudessa olleet itse syypäitä tuomioonsa. Tuomioistuimen oli noudatettava lakia, ja kun keskustelut eivät johtaneet tulokseen, pilkkaajien kaulat jouduttiin katkaisemaan.
Historiantutkimus on toisaalta suhtautunut myös epäillen koko tapaukseen, sillä vapaaehtoisen marttyyriliikkeen olemassaolosta löytyy aikalaistietoa vain Eulogiukselta ja hänen ystävältään Alvarilta. Muun vahvistuksen puuttuessa on herännyt arvelu, että tarina voisi olla Eulogiuksen omaa keksintöä. Ainakin se vastaa tuon ajan marttyyrikertomusten yleistä rakennetta ja henkeä.
Kertomuksen arviointia > Muhammedin elämäkerta 848

Eulogiuksen uskottavuutta kronikoitsijana heikentää sekin, että hänen tiedetään vuonna 848 julkaisseen sävyltään pilkallisen profeetta Muhammedin elämäkerran, jonka hän väitti löytäneensä navarralaisesta Leiren luostarista, mutta jonka hän yhtä hyvin on voinut itse kirjoittaa. Lyhyt elämäkerta päättyy siihen, että Muhammed tuntee kuolemansa lähestyvän ja pyytää opetuslapsiaan valvomaan kolme päivää hänen ruumiinsa äärellä, kunnes enkeli Gabriel saapuu korppikotkan hahmossa häntä noutamaan. Muhammedin sielu joutuu kuitenkin heti Helvettiin. Opetuslapset tekevät kuten lupasivat, kunnes mädäntymisen löyhkä pakottaa heidät poistumaan ruumiin ääreltä. Haju houkuttelee paikalle koiria, jotka syövät puolet Muhammedin ruumiista. Tämän jälkeen muslimit vannovat tappavansa vastedes kaikki näkemänsä koirat.
Luettelo hiihdon Suomen mestareista

Tämä on luettelo hiihdon Suomen mestareista. Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailuja on käyty vuodesta 1909 lähtien. Kilpailuja järjestivät aluksi rinnakkain sekä Liitto Suomen hiihtourheilun edistämiseksi että SVUL. SVUL:n ensimmäisissä mestaruuskilpailuissa 1909 ratkaistiin virallisesti vain yleismestaruus, jonka saavuttaakseen oli saavutettua kaksi matkavoittoa kolmesta eri kilpailusta. Alkuperäinen Hiihtoliitto järjesti vain kahdet mestaruuskilpailut 1909 ja 1910 ennen kuin se ajautui taloudellisiin vaikeuksiin ja lakkautettiin. Vuodesta 1911 lähtien kilpailut järjesti SVUL:n hiihto-, luistelu- ja pyöräilyjaosto, josta 1915 irtautui SVUL:n hiihtojaosto. Vuonna 1931 jaostosta muodostui Hiihtoliitto, joka jäi SVUL:n jäsenliitoksi, kuten muutkin samaan aikaan lajiliitoiksi muuttuneet jaostot.
Peijaiset

Mansilainen hirvenpeijaisseremonia Sosvassa noin vuonna 1899
Peijaiset (murteissa myös peijahaiset, peijaat, peijaajaiset) ovat karhun tai muun ison riistaeläimen kaadon ja itse kaatajan sekä kaadetun eläimen kunniaksi järjestetyt pidot. Joissakin murteissa peijaiset on vanhastaan tarkoittanut myös hautajaisia tai erilaisia pitoja ylipäätään.
Rituaalissa saaliiksi saatu eläin pyrittiin palauttamaan uuteen elämään metsästysmaille. Peijaisilla pyrittiin turvaamaan, että metsässä olisi riistaa jatkossakin. Tällaisia rituaaleja tunnetaan monilta pohjoisilta kansoilta, itämerensuomalaisten lisäksi esimerkiksi obinugrilaisilta ja Pohjois-Amerikan alkuperäisasukkailta.
Peijaisissa näkyy usko eläimen sielunvaellukseen. Peijaisissa lepytettiin saalista, jotta se haluaisi syntyä uudelleen metsään. Karhun kunniaksi järjestetyt pidot, karhunpeijaiset, ovat ainoa varmasti nykypäiviin säilynyt perinteinen suomalainen peijaisrituaali, ja aikaisemmin on voinut olla peijaisia ja niitä muistuttavia juhlia muillekin eläimille. Hirviä on voitu peijastaa muinoinkin, mutta nykyiset hirvipeijaiset edustanevat uutta perinnettä. Hirvipeijaiset ovat lähinnä sosiaalinen tapahtuma joihin yleensä kutsutaan jahdissa käytettyjen alueiden maanomistajia. Peijaisilla on joskus tarkoitettu muitakin juhlia, ja puhekielisellä sanalla saatetaan nykyään tarkoittaa mitä erilaisimpia juhlia. Monilla luonnonkansoilla on ollut vastaavanlaisia toimituksia.
Karhunpeijaiset

Karhun kallojen rituaalinen säilyttäminen saattaa olla hyvin vanha toimitus. Se on levinnyt useille pohjoisen luonnonkansoille, ja jo neandertalin ihmisen tiedetään luolalöytöjen perusteella tehneen niin. Tapa on tunnettu myös Suomessa, jossa peijaisten päätteeksi kallo vietiin honkaan. Oletettavasti eräs taustalla oleva uskomus on, että sielu asuu kallossa. Suomensukuisten sielukäsitys oli alun perin moniosainen. Ehkä henki eli elämänvoima asui karhun lihassa, ja siirtyi sen syöjiin, kun taas sielu jatkoi vaellustaan. Jos sielu oli tyytyväinen, se palasi metsään ja syntyi uudelleen tai uudeksi karhuksi. Vaikka karhua pelättiin (varsinkin uhkana kotieläimille), sen siis kuitenkin toivottiin tulevan takaisin, koska siitä sai lihaa, turkiksia ja muutakin.
Joillekin suomensukuisille kansoille karhu on ollut jumalan poika, joka on laskettu taivaasta ihmisten käyttöön. Ihmisten tuli kohdella erityisellä kunnioituksella lahjaansa. Suomessakin laulettiin, että karhu oli laskettu kultakorissa ja hopeaköysin taivaalta Otavan eli Ison karhun tähtikuviosta.
Karhu saatettiin naittaa vertauskuvallisesti nuoren neidon kanssa. Tämän tarkoitus oli saada karhu tyytyväiseksi, mutta siihen saattoi liittyä myös uskomus siitä, että karhu voisi olla ihmisen sukua. Toisaalla taas nuoria naisia nimenomaan kiellettiin osallistumasta peijaispitoihin, ehkä peläten, että karhun liha voisi hedelmöittää naisen. Uskomus ihmisen ja karhun sukulaisuudesta on ollut myös samantapaisia rituaaleja tehneillä Pohjois-Amerikan intiaaneilla.
Aikojen kuluessa suomalaisista karhunpeijaisista on karissut mytologiaa taustalta, ja rituaalit ovat vähentyneet. Joskus peijaiset ovat tarkoittaneet enää yhteistä kokoontumista syömään metsästysporukan kaataman karhun lihaa. Joillakin paikkakunnilla perinne on kuitenkin säilynyt paremmin, ja muistiinmerkittyjen kuvausten ansiosta tiedetään hyvin, miten karhunpeijaisia on ennen vietetty. Myös kalevalaisessa runoudessa on hyviä kuvauksia peijaisten kulusta. Nykyään onkin jälleen järjestetty peijaisia, joissa noudatetaan tarkoituksella vanhoja perinteitä.
Vanhimmat kuvaukset peijaisista Suomessa

15. heinäkuuta 1640 vietettiin Turun akatemian vihkimisjuhlaa. Mukana juhlassa oli Pietari Brahe, sekä muu suomalaisylimystö: korkeimmat virkamiehet, ritarit, aateliset ja professorit.
Mukana vihkimisjuhlassa oli myös piispa Isak Rothovius (1572–1652), joka piti juhlassa niin sanotun ”Suuren Juhlasaarnansa”. Hän kuvaili värikkäin sanoin ”suomalaisten taikauskoisia menoja”, joita hän myös nimitti perkeleen palvelemiseksi. Piispan mukaan sairastuessa etsittiin apua ”perkeleeltä”. Rothovius puuttui myös saarnassaan suomalaisten karhuriitteihin: ”Karhua pyytäessään he kuuluvat pimeydessä panevan pystyyn pidot, juovan karhun pääkallosta, murisevan niin kuin karhu murisee, ja niin he kuuluvat hankkivan lisää pyyntionnea”. (ruotsiksi ”När the fånga en biörn/skola the i mörkret göra itt gästebudh/dricka biörnens skål vthur hufwudskallen/låta och murra såsom biörnen låter/således skola the så ytterligare lycka.”) Maininta esitettiin solvausmielessa ja siinä ennustettiin Suomen siirtymistä korkean kulttuurin piiriin. Tämä oli myös ensimmäinen kuvaus suomalaisten karhukultista. Rothovius arveli, että akatemian perustaminen olisi voitto muinaiskulttuuria vastaan ja uusi kulttuuri ottaisi vallan.
Christian Salmenius (1700–1791) kertoi teoksessaan Historisk och oeconomisk beskrifning öfver Calajoki sockn uti Österbotn pohjalaisesta karhunpeijaisriitistä: ”He täyttivät karhun kallon oluella, ripustivat sen johonkin puunoksaan, ja koko ajan kallon siellä riippuessa ja muutaman juomatipan noruessa siihen jätetyistä pienistä aukoista, he pitivät hauskaa, kumartelivat karhun päätä tai puhuttelivat sitä. Tapa kunnioittaa ruumista irrotettua karhunpäätä ja sitten haudata se suurin ja komein menoin on sekin pappien toimenpitein lopetettu.”
Peijaisten kulku

Eri alueilla ja ryhmillä on ollut erilaisia peijaisiin liittyviä tapoja ja perinteitä. Tässä keskitytään lähinnä eri tapojen yhtäläisyyksiin.
Kun karhu oli kaadettu, sille uskoteltiin usein laulaen, että tapahtunut oli vahinko. Kalevalan peijaiskuvauksessa karhunkaataja laulaa pian karhun kuoltua sovittelevaan sävyyn, ja kertoo karhulle, että hän kuoli vahingossa tai omasta syystään. Kalevalan mukaan:
Otsoseni, ainoiseni, 

Mesikämmen, kaunoiseni! 

 Elä suutu suottakana! 

En minä sinua kaannut: 

itse vierit vempeleltä,

hairahit havun selältä, 

puhki puiset kaatiosi,

halki haljakan havuisen.
Karhu kannettiin juhlakulkueessa siivottuun tupaan, jonne se toivotettiin tervetulleeksi. Kalevalaisen runouden mukaan:
Joko on sillat siivottuna,

joko lattiat la´aistut,

joko penkit pyyhittynä,

pöyät kullin käänneltynä,

hyvän tullessa tupahan,

astuessa aikamiehen?
Tai:
Kamanat ylettyööt,

Kynnykset alettuoot

Ohon tullessa tupahan,

Karvaturvan tungetessa,

Käyessä nenän nykärän!
Peijaisissa karhusta tehtiin ruokaa. Karhun lihaa syötiin, mutta talja ja pääkallo säilyivät kunniavieraina, joille puhuttiin, laulettiin, ja tarjottiin ehkä ruokaa ja juomaa.
Peijaisten lopuksi tai jälkeen karhun hampaat irrotettiin ja jaettiin metsästäjille.
Karhun kallo ja muut luut vietiin tähän tarkoitukseen käytetylle kallohongalle. Kallo nostettiin ylös puuhun oksalle, ja laitettiin katsomaan itään, jotta se näkisi auringonnousun. Kallohonka saattoi olla maailmanpuun vertauskuva, ja kallon nostaminen ylös saattoi merkitä karhun sielun nostamista takaisin taivaaseen, josta se oli kerran laskettu. Karhun luut haudattiin puun juurelle. Samaa honkaa käytettiin usein, joten hongassa saattoi olla useiden karhujen kallot. Kalevalassa kerrotaan kallon viemisestä honkaan:
Tuonne saatin saalihini, ehätin erän vähäni 

kultakunnahan kukulle, vaskiharjun hartioille. 

Panin puuhun puhtahasen, honkahan havusatahan, 

oksalle olovimmalle, lehvälle leve'immälle 

iloksi inehmisille, kunnioiksi kulkijoille.

Ikenin panin itähän, silmin loin on luotehesen.

Enkä aivan latvasehen: oisin luonut latvasehen, 

siinä tuuli turmeleisi, ahava pahoin panisi; 

enkä pannut maavarahan: oisin pannut maavarahan, 

siat siinä siirteleisi, alakärsät käänteleisi.
Kirjallisuutta

Haavio, Martti: Suomalainen mytologia.  Porvoo Helsinki:  WSOY, 1967.
Kovalainen, Ritva & Seppo, Sanni: Puiden kansa.  Kemiö: Helsinki:  Hiilinielu tuotanto: Miellotar, 2006.  ISBN 952-99113-1-9
Tolley, Clive (toim.): Karhun kannoilla.  (Karhun kannoilla -symposiumin esitelmiä 11.–13.11.2005. Kulttuurituotannon ja maisemantutkimuksen laitoksen julkaisuja 9. Satakunnan museon julkaisuja 14/2006)  Pori:  Turun yliopisto, kulttuurituotannon ja maisemantutkimuksen laitos: Satakunnan Museo, 2006.  ISBN 951-29-3184-2
Aiheesta muualla

Karhuseura.
Haapalainen, Heikki: Karhun hautajaisista uusi matkailuvaltti? Yle Pohjois-Karjala 30.11.2012.
Karhunpeijaisnaamioita, jotka on peijaisten jälkeen ripustettu metsään, 1904
Karhunpeijaiset (Seitsemästä veljeksestä), Akseli Gallen-Kallela
Nebulossa

| Nebulossa |
| --- | --- |
 Nebulossan jäsenet María Bas (vas.) ja Mark Dasousa vuonna 2024.
Tiedot
Toiminnassa:  2018–
Tyylilaji:  elektropop
Kotipaikka:  Ondara, Valencia, Espanja
Laulukieli:  espanja
Jäsenet:  María "Mery" Bas, laulu   Mark Dasousa, kosketinsoitin  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nebulossa on espanjalainen elektropop-duo, joka on perustettu vuonna 2018. Duon muodostavat laulaja María ”Mery” Bas sekä kosketinsoittaja ja tuottaja Mark Dasousa.
Vuonna 2024 duo osallistui Espanjan euroviisukarsintaan Benidorm Festiin kappaleella "Zorra". He voittivat kilpailun ja täten edustivat Espanjaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. He tulivat kilpailun finaalissa 22. sijalle saatuaan yhteensä 30 pistettä, joista 11 yleisöltä ja 19 ammattilaisraadeilta.
Diskografia > Studioalbumit

Poliédrica de mí (2021)
Diskografia > EP:t

Ufo (2019)
Diskografia > Singles

"La Colmena" (2020)
"Océano de Palabras" (2020)
"Armada Roja" (2020)
"Alud de Inconformismo" (2020)
"Anoche" (2020)
"Glam" (2021)
"1N84" (2022)
"Conectados" (2022)
"Histeria De Lo Nuestro" (2022)
"Me Pones a Mil" (2023)
"Cuando Te Veo" (2023)
"Me Ha Dado Porno" (2023)
"Zorra" (2023)