stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vuoden 1938 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat
Lohko 8

1.kierros
|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Latvia | 2 | 2 | 0 | 0 | 9 | 3 | +6 | 4 |
|  Liettua | 2 | 0 | 0 | 2 | 1 | 9 | -8 | 0 |
Latvia jatkokarsintaan.
2.kierros
|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Itävalta | 1 | 1 | 0 | 0 | 2 | 1 | +1 | 2 |
|  Latvia | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 2 | -1 | 0 |
Itävalta selviytyi MM-kilpailuihin, mutta maaliskuussa 1938 Itävalta liitettiin Anschlussin mukaan Natsi-Saksaan. Saksa selviytyi myös MM-kilpailuihin ja Itävallan paikkaa tarjottiin Englannille, joka ei aluksi osallistunut karsintoihin lainkaan. Englanti kuitenkin kieltäytyi osallistumasta turnaukseen.
Lohko 9

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat  | 2 | 1 | 1 | 0 | 5 | 1 | +4 | 3 |
|  Belgia  | 2 | 1 | 1 | 0 | 4 | 3 | +1 | 3 |
|  Luxemburg | 2 | 0 | 0 | 2 | 2 | 7 | -5 | 0 |
Hollanti ja Belgia selviytyivät MM-kilpailuihin.
Lohko 10

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Brasilia: 0
 Argentiina: 0
Argentiina luopui ja Brasilia selviytyi otteluitta MM-kilpailuihin.
Lohko 11

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Kuuba: 0
 Costa Rica: 0
 Guyana: 0
 El Salvador: 0
 Meksiko: 0
 Yhdysvallat: 0
Kuuba selviytyi MM-kilpailuihin otteluitta, koska muut maat luopuivat karsinnoista.
Lohko 12

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Alankomaiden Itä-Intia: 0
[[Tiedosto:{{{lippualias-alt}}}|23x15px|border |alt=|link=]] Japani: 0
Alankomaiden Itä-Intia selviytyi MM-kilpailuihin otteluitta, koska Japani luopui karsinnoista.
P.S. (lehti)

| P> S. |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  yleisaikakauslehti
Kustantaja:  Yhtyneet Kuvalehdet
ISSN:  ISSN 0356-3472
Perustettu:  1976
Lakkautettu:  1979
Päätoimittaja:  Isto Lysmä
Kotikunta:  Helsinki
Kieli:  suomi
P.S. oli Yhtyneiden Kuvalehtien vuosina 1976–1979 julkaisema viihteellinen aikakauslehti, joka oli saman yhtiön perinteistä Seura-lehteä kevyempi. Sen iskulauseena oli ”Paljon puhuva, suoraan sanova”.
Helsingin Sanomissa joulukuussa 1977 Tapani Salo luonnehti P.S.:ää Lehtimiesten Nykypostia kiltimmäksi mutta sisällöltään kirpputorimaisen kirjavaksi, lähinnä missi-, malli- ja laulajatähtijuttuihin ja muihin julkkisjuoruihin panostavaksi. Juttujen aiheina olivat usein myös seksi ja unet. Ulkomaisiksi esikuviksi Salo arveli yhdysvaltalaisia viihdelehtiä Us ja People.
P.S.-lehden päätoimittajana oli Suosikki- ja Nyrkkiposti-lehtien levikkiä onnistuneesti kasvattanut mutta totuutta vieroksuvista työtavoistaan myös kritiikkiä saanut Isto Lysmä. P.S.:n ilmestymisaikaan oli kuitenkin jo voimassa rikoslain intimiteettisuojapykälä, jonka myötä kaikki suomalaiset aikakauslehdet olivat joutuneet siistimään sisältöään etenkin julkkisjuorujen osalta.
Lancaster (Kalifornia)

| Lancaster |
| --- | --- |

 lippu

 Lancaster
 Koordinaatit: 34°41′N, 118°9′W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Kalifornia
Piirikunta:  Los Angeles
Hallinto:  
 – Pormestari:  R. R. Parris
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  244.91 km²
 – Josta vettä:  0.68 km² 
Väkiluku (2010):  156 633
 – Väestötiheys:  655.55 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-8 (kesäaika UTC-7)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lancaster on kaupunki Los Angelesin piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 156 633. Lancaster oli vuonna 2013 Kalifornian 31. suurin kaupunki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lancaster (Kalifornia) Wikimedia Commonsissa
Kaivoksela

| Kaivoksela> Gruvsta |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Kaivoksela korostettuna.
Kaupunki:  Vantaa
Suuralue:  Myyrmäen suuralue
Kaupunginosa nro:  16
Pinta-ala:  2,3 km² 
Väkiluku:  5 963 (31.12.2023)
Työpaikkoja:  2 616 kpl   (31.12.2013)
Postinumero(t):  01610, 01611
Lähialueet:  Myyrmäki, Martinlaakso, Vantaanlaakso ja Ylästö sekä Helsinki
Kaivokselan ostoskeskus
Kaivokselan koulu keväällä 2016.
Kaivokselan urheilukenttää, vesitorni ja säätutka
Kaivoksela (ruots. Gruvsta) on kaupunginosa Länsi-Vantaalla Myyrmäen itäpuolella. Sen halki kulkee Hämeenlinnanväylä, ja idässä se rajoittuu Vantaanjokeen ja lännessä Mätäojaan, jonka kautta Vantaanjoki muinoin laski mereen. Kaivokselan asukasluku oli suurimmillaan lähes 5 000 vuonna 1971. Vuonna 2015 se oli 4 300. Vuoden 2020 lopussa kaupunginosan väestöstä muuta kuin suomea, ruotsia tai saamea äidinkielenään puhuvien osuus oli 20,2 prosenttia. Kaupunginosan pinta-ala on 2,3 neliökilometriä. Nimensä kaupunginosa on saanut vanhasta Sillbölen kaivoksesta.
Historia

Kaivokselan kautta on kulkenut maantie Helsingistä Nurmijärvelle. Se kulki Vanhaa Kaarelantietä, Yhtiönkujaa ja Kaivokselantietä pitkin ja edelleen Vanhalle Nurmijärventielle. Maantien ja Mätäojan risteyksen ympäristössä sijaitsi jo keskiajalla Kårbölen kylä. Maantiestä erkani Yhtiönkujan kohdalla toinen tie Helsingin pitäjän kirkonkylään (Kuninkaantammentie).
Vuorimestari Magnus Linder löysi vuonna 1744 rautamalmiesiintymän Sillbölen ratsutilan mailta. Malmi osoittautui hyvälaatuiseksi ja kaivostoiminta aloitettiin. Kaivostoiminta jatkui jaksoittain aina vuoteen 1866, jolloin toiminta muuttui kannattamattomaksi. Vuonna 1833 alue tuotti lähes puolet Suomen rautamalmista.
Kaarenmäen asutus syntyi sodan jälkeen 1950-luvulla, jolloin rakennettiin myös Nurmijärventie, nykyinen Hämeenlinnanväylä.
Kaivokselan lähiörakentaminen alkoi vuonna 1961. Alueen kasvu tukeutui Hämeenlinnanväylään ja suunniteltuun Vaskivuorentien myötäiseen metroyhteyteen. Metrosuunnitelmat kuitenkin peruuntuivat, ja metroyhteyden sijasta rakennettiin Vantaankosken rata Myyrmäen kautta. Kaivokselaan ajoi Suomen Turistiauto (STA) vuoteen 1976, kunnes Vantaan Liikenne otti haltuunsa liikenteen STA:n perääntyessä kokonaan Vantaan liikenteestä. Kaivokselan linjanumero oli 450. Myöhemmin linja 452K kiersi pohjoisen Kaivokselan kautta matkallaan Helsingistä Myyrmäkeen. Nykyään Kaivokselan pohjoisiin osiin ei ole suoraa yhteyttä Helsingistä, vaan niitä palvelee linja 311 Myyrmäen kautta Hämeenkylään. Sitä ajaa Helsingin Bussiliikenne. Kaivokselan kautta kulkevat nykyään HSL:n runkolinjat 30 ja 400, joiden reitit yhtyvät Vaskivuoren pysäkillä.
Vielä vuonna 1974 alueen postinumero oli Helsinki 44. Vaikka Kaivoksela oli Helsingin maalaiskunnan eli nykyisen Vantaan puolella, alue nähtiin silti helsinkiläisenä lähiönä.
Vaskipuiston asemakaava on vuodelta 1996. Sen laajennuskaava hyväksyttiin 2010, ja tuli voimaan syyskuussa 2012.. Alueen rakentaminen alkoi keväällä 2012.
Postisäästöpankin pääjohtaja Teuvo Aura, toimitusjohtaja Armas Puolimatka, Helsingin Työväen Säästöpankin toimitusjohtaja Mauno Koivisto ja Helsingin maalaiskunnan kunnanjohtaja Lauri Lairala kävelyllä Kaivosvoudin uusien asuinkerrostalojen pihalla vuonna 1963. Toisessa kuvassa on sama talo vuonna 2022.
Luonnehdinta alueesta

Kaivokselan asuntokanta on valmistunut "aalloissa". Länsiosassa on Vantaan vanhin kerrostalolähiö, joka on rakennettu vuosina 1961–1965. Lähiö on väljä ja se koostuu pienistä tornitaloista sekä maaston muotoa seurailevista talomuureista. 1990-luvulla Kaivokselan eteläosiin rakennettiin useita uusia kerros- ja pientaloja. Vaskivuorentien eteläpuolella sijaitseva vehreä "Vaskipelto" on Kaivokselaan kuuluva alue, jossa on paljon myös uutta asuntokantaa aina Helsingin rajalle saakka.
Hämeenlinnanväylän molemmin puolin sijaitsee melko laaja yritysalue, jossa on muun muassa merkittävä autokaupan keskittymä. Idempänä on vielä pientaloja.
Hämeenlinnanväylällä sijaitsee Kaivokselan pikavuoropysäkki eli Vetotien pysäkki, joka on lähiliikenteen (U-linjat Klaukkalaan ja Nurmijärven kirkonkylälle) sekä Helsingin, Hämeenlinnan ja Tampereen välisen linja-autoliikenteen käytössä.
Kaivokselan pinnanmuodot ovat vaihtelevia. Korkeimman (54 mpy.) ja matalimman (18 mpy.) kohdan välillä korkeuseroa on 36 metriä. Vantaanjoen sekä Mätäojan jokilaaksot reunustavat kaupunginosan itä- ja länsiosia. Väliin jäävät sekä Vaskivuoren virkistysalue että useat mäet, joista yhdellä sijaitsee Kaivokselalle tunnuksenomainen vesitorni sadetutkineen.
Kaivokselan Vetokannas

Vetokannaksen virkistysalue on Vantaan Kaivokselassa osoitteessa Vantaanlaaksontie 1 sijaitseva virkistysalue. Siihen kuuluu Vetokannaksen vanhaan 1950- ja 1960-luvulla syntyneeseen sorakuoppaan vuosina 2010–2012 rakennettu uimaranta sekä leikki- ja kuntoilupaikka. Vetokannas avattiin kesällä 2012.
Nähtävyydet

Sillbölen kaivosalue sijaitsee vanhan kerrostaloalueen länsipuolella metsäisellä mäellä. Rautakaivoksen jäljiltä alueella on nykyisin 12 osittain veden täyttämää kaivantoa.
Kaivokselan kulttuurimaisemaan kuuluvat Mätäojan laakson reunalla sijaitsevat Silvolan kaivokseen Sillböle Grufva 1920-luvulta, etelämpänä Abrams (1920), ja pohjoisessa Djupbäckin maatilan päärakennus (1928).
Mätäojanlaakso on rehevä kosteikkoalue, jossa on soita, allikoita ja tulvaniittyjä. Siellä kasvaa muutamia harvinaisia kasvilajeja, kuten harajuuri ja leväkkö sekä lisäksi rahkasara ja sääskenvalkku. Mätäoja kulkee valtakunnallisesti arvokkaan Vaskivuoren kallioalueen ohi. Seutu on lintujen suosimaa pesimä- ja levähdysaluetta.
Paikallispolitiikka

Eduskuntavaaleissa vuonna 2019 kolme suurinta puoluetta olivat SDP (22,2 %), Perussuomalaiset (19,8 %) ja Kokoomus (14,9 %). Äänestysprosentti oli 70,9 %.
Palvelut

Kaivokselassa toimii Kaivokselan koulu (alakoulu) ja Kaivokselan päiväkoti. Alakoulun lähellä sijaitseva urheilukentällä on mahdollista harrastaa muun muassa jalkapalloa, tennistä sekä talvisin luistelua. Lisäksi alueella on myös Kaivokselan ostoskeskus, McDonald’s, Shell, Neste Express, Cityvarasto ja Teboil sekä Lidlin ja S-marketin suuret myymälät. Itä-Kaivokselassa Silvolan alueella on lammen ympärillä Vetokannaksen virkistysalue.
Vantaankosken seurakunnan vuonna 1969 valmistunut Kaivokselan kirkko tuhoutui sisältä täysin tulipalossa 15. lokakuuta 2006. Kirkko purettiin kesällä 2014. Sittemmin 1980-luvulla valmistunut Myyrmäen kirkko on palvellut myös Kaivokselan asukkaita.
Enemmät palvelut löytyvät Myyrmäen aluekeskuksesta.
Vantaanlaakson ja Silvolan välillä sijaitsevaa Vetokannaksen virkistysaluetta.
Kaivokselan kirkko purettiin kesällä 2014.
Suomi talviolympialaisissa

Suomi on osallistunut kaikkiin talviolympialaisiin ja on mitalisijoitusten mukaan 11:nneksi menestynein maa talviolympialaisten 2022 jälkeen.
Menestyneitä suomalaisia talviurheilijoita ovat muun muassa pikaluistelija Clas Thunberg, maastohiihtäjät Veikko Hakulinen, Eero Mäntyranta, Marja-Liisa Kirvesniemi ja Iivo Niskanen, mäkihyppääjä Matti Nykänen ja yhdistetyn hiihtäjä Samppa Lajunen. Eniten mitaleja Suomi on kerännyt vuoden 1984 olympialaisissa Sarajevossa, 13 mitalia (4 kultaa, 3 hopeaa, 6 pronssia). Parhaimmillaan Suomi on ollut toiseksi eniten mitaleja saanut maa, vuoden 1924 olympialaisissa heti Norjan jälkeen; mitaleja kertyi tuolloin vähäisestä lajimäärästä huolimatta 11 (4 kultaa, 4 hopeaa, 3 pronssia), joista peräti kahdeksan tuli pikaluistelusta. Suomi on saavuttanut talviolympiahistoriansa aikana kaikkiaan 175 mitalia, joista 45 on kultaisia, 65 hopeisia ja 65 pronssisia.
Suomen mitalit talviolympialaisissa

| Vuosi | Isäntäkaupunki, maa | Sija |  |  |  | Yht>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1924 | Chamonix, Ranska | 2. | 4 | 4 | 3 | 11 |
| 1928 | Sankt Moritz, Sveitsi | 4. | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 1932 | Lake Placid, Yhdysvallat | 5. | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 1936 | Garmisch-Partenkirchen, Saksa | 4. | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 1948 | Sankt Moritz, Sveitsi | 8. | 1 | 3 | 2 | 6 |
| 1952 | Oslo, Norja | 3. | 3 | 4 | 2 | 9 |
| 1956 | Cortina d'Ampezzo, Italia | 3. | 3 | 3 | 1 | 7 |
| 1960 | Squaw Valley, Yhdysvallat | 6. | 2 | 3 | 3 | 8 |
| 1964 | Innsbruck, Itävalta | 4. | 3 | 4 | 3 | 10 |
| 1968 | Grenoble, Ranska | 10. | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 1972 | Sapporo, Japani | 15. |  | 4 | 1 | 5 |
| 1976 | Innsbruck, Itävalta | 6. | 2 | 4 | 1 | 7 |
| 1980 | Lake Placid, Yhdysvallat | 7. | 1 | 5 | 3 | 9 |
| 1984 | Sarajevo, Jugoslavia | 3. | 4 | 3 | 6 | 13 |
| 1988 | Calgary, Kanada | 4. | 4 | 1 | 2 | 7 |
| 1992 | Albertville, Ranska | 8. | 3 | 1 | 3 | 7 |
| 1994 | Lillehammer, Norja | 16. |  | 1 | 5 | 6 |
| 1998 | Nagano, Japani | 11. | 2 | 4 | 6 | 12 |
| 2002 | Salt Lake City, Yhdysvallat | 8. | 4 | 2 | 1 | 7 |
| 2006 | Torino, Italia | 19. |  | 6 | 3 | 9 |
| 2010 | Vancouver, Kanada | 24. |  | 1 | 4 | 5 |
| 2014 | Sotši, Venäjä | 18. | 1 | 3 | 1 | 5 |
| 2018 | Pyeongchang, Etelä-Korea | 18. | 1 | 1 | 4 | 6 |
| 2022 | Peking, Kiina | 16. | 2 | 2 | 4 | 8 |
Suomen talviolympiamitalit urheilumuodoittain (1924–2022)

| urheilu- muoto  |   |   |   | yht>    |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| maastohiihto | 22 | 27 | 37 | 86 |
| mäkihyppy | 10 | 8 | 4 | 22 |
| pikaluistelu | 7 | 8 | 9 | 24 |
| yhdistetty | 4 | 8 | 2 | 14 |
| jääkiekko | 1 | 2 | 8 | 11 |
| freestylehiihto | 1 | 2 | 1 | 4 |
| ampumahiihto |  | 4 | 2 | 6 |
| lumilautailu |  | 2 | 2 | 4 |
| alppihiihto |  | 1 |  | 1 |
| curling |  | 1 |  | 1 |
| sotilaspartiohiihto |  | 1 |  | 1 |
| taitoluistelu  |  | 1 |  | 1 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomi talviolympialaisissa Wikimedia Commonsissa
Psalmi 23

Eastman Johnson: Herra on minun paimeneni
Psalmi 23 eli "Herra on paimeneni" -psalmi on yksi tunnetuimmista psalmeista.
Jakeen teema asettaa Jumalan suojelijan ja ylläpitäjän asemaan ja sitä luetaan ja lainataan tavanomaisesti kristittyjen ja juutalaisten keskuudessa.
Lauluksi sen ovat sovittaneet muiden muassa Leonard Bernstein (Chichester Psalms) ja Einojuhani Rautavaara. Psalmi inspiroi myös Arthur Bliss hänen sävellyksessä Meditations on a Theme by John Blow.
1. "Herra on minun paimeneni,
ei minulta mitään puutu."
2. "Hän vie minut vihreille niityille,
hän johtaa minut vetten ääreen,
siellä saan levätä."
3. "Hän virvoittaa minun sieluni,
hän ohjaa minua oikeaa tietä
nimensä kunnian tähden."
4. "Vaikka minä kulkisin pimeimmän laakson läpi,
en pelkäisi mitään pahaa,
sillä sinä olet minun kanssani.
Sinä suojelet minua kädelläsi,
johdatat paimensauvallasi."
5. "Sinä katat minulle pöydän
vihollisteni silmien eteen.
Sinä voitelet pääni tuoksuvalla öljyllä,
ja minun maljani on ylitsevuotavainen."
6. "Sinun hyvyytesi ja rakkautesi ympäröi minut
kaikkina elämäni päivinä,
ja minä saan asua Herran huoneessa
päivieni loppuun asti."
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Psalmi 23 suomenkielisessä Raamatussa (1933/1938)
Lennokki

Lennokin lennätystä
Lennokki on ilmaa raskaampi miehittämätön pienoisilma-alus. Täysikokoista ilma-alusta pienemmästä koostaan huolimatta lennokki lentää samojen aerodynaamisten ilmiöiden avulla kuin miehitetty ilma-alus. Lennokkeihin kuuluvat tarkimman määritelmän mukaan vain kiinteäsiipiset miehittämättömät pienoisilma-alukset, kuten radio-ohjatut lennokit ja liidokit.lähde? Termiä käytetään tosin joskus pyöriväsiipisistä pienoisilma-aluksista, kuten autogirot, helikopterit ja multikopterit.
Lennokkeja käytetään mm. leluina, harrastekäytössä, sotilaskäytössä, mittauksessa ja ilmakuvauksessa.
Lennokkien koot vaihtelevat muutamasta kymmenestä sentistä useaan metriin, ja painot muutamasta grammasta jopa useisiin kymmeniin kiloihin. Yleisimmät harrastekäytössä olevat radio-ohjattavat lennokit ovat siipien kärkiväliltään noin 1–3 m ja painoltaan 1–10 kg.lähde? Tähän tekevät poikkeuksen liidokit, joiden siiven kärkiväli saattaa olla yli kuusi metriä.
2010-luvulla kamerakopterit ovat aiheuttaneet useita vaaratilanteita, kun niitä lennätetään paikoissa joissa ei saa tai ei ole turvallista lennättää. Automatiikan kehittymisen myötä lennokkien hinnat ovat laskeneet ja niiden lennättäminen helpottunut. Aikaisemmin turvallisuuskulttuuri opittiin lennokkikerhoissa, mutta nykyisin voidaan kaupasta ostaa valmis lennokki ja aloittaa lennättäminen heti omin päin.
Voimanlähteet

Lennokki voi lentää joko moottorin avulla tai ilman moottoria, kuten purjelentokone, jolloin lentoonlähtö tapahtuu heittämällä lennokki ilmaan käsin, erilaisilla hinausmenetelmillä tai linkoamalla katapultiksi kutsutulla lähtökiskolla. Moottoritonta lennokkia kutsutaan liidokiksi. Liidokki lentää kuten purjelentokone: auringon lämmittämän ilman noustessa ylöspäin voi liidokki nousta ilman mukana useiden satojen metrien korkeuteen. Lentoaika voi olosuhteista ja lennättäjän taidoista riippuen olla muutamista minuuteista useisiin tunteihin.lähde?
Lennokeissa käytetään muun muassa metanolia tai bensiiniä käyttäviä polttomoottoreita, kerosiinilla toimivia suihkumoottoreita, akuista virtansa saavia sähkömoottoreita, kumimoottoreita sekä kaasun paineella toimivia mäntämoottoreita.
Pienissä vapaastilentävissä lennokeissa käyttävissä kumimoottoreissa kuminauhan toinen pää on kiinnitetty potkuriakseliin ja toinen pää lennokin peräosaan. Kumimoottoriin saadaan voimaa pyörittämällä kumiin kierroksia joko käsin tai erityisellä veivillä.
Ohjaustavat

Lennokki voi olla joko vapaastilentävä tai eri tavoin ohjattava. Vapaastilentävä lennokki lentää ilman lennättäjän ohjausta. Ohjattavia lennokkeja lennättäjä ohjaa lennon aikana erilaisilla langattomilla kauko-ohjausmenetelmillä tai siimaohjattua lennokkien pitkien siimojen avulla.
Kauko-ohjausmenetelmistä ylivoimaisesti yleisin on radio-ohjaus (engl. RC, Radio Control). Markkinoilla on runsaasti erilaisia lennokeihin tarkoitettuja radio-ohjauslaitteita. Radio-ohjauksella voidaan ohjata lennokin korkeusperäsintä, sivuperäsintä, siivekkeitä, moottorin kierroslukua, laskusiivekkeitä, laskutelineitä, laskuvaloja jne. sen mukaan kuinka monta eri kanavaa ohjauslaitteistossa on käytössä. Harrastekäyttöön tarkoitettujen radio-ohjauslaitteiden kantomatka on jopa yli kilometrin, joten ainakin isompaa lennokkia voi lennättää useiden satojen metrien korkeudella tai etäisyydellä.lähde? Sotilaskäytössä olevien radio-ohjauslaitteiden kantomatka voi olla tätä paljon suurempi.
Siimaohjattua lennokkia puolestaan ohjataan siihen kiinnitetyillä siimoilla, joiden avulla lennättäjä liikuttelee lennokin korkeusperäsintä, mutta myös moottorin kierroslukua, laskutelineitä jne. voidaan ohjata siimoilla. Siimaohjattu lennokki kiertää kehää lennättäjänsä ympärillä ja koneella voi operoida siimojen pituuden säteisellä puolipallon muotoisella alueella lennättäjän ympärillä.
Lennokkien valmistus- ja rakennusmateriaalit

Lennokit on rakennettu perinteisesti keveistä puulajeista, esimerkiksi balsasta, mutta nykyään erilaiset muovit sekä lasi- ja hiilikuitu ovat yleisiä. Myös paperia ja erilaisia vaahtomuoveja (styrox, depron) käytetään lennokkien materiaaleina.
Kilpailutoiminta

Lennokeille järjestetään erilaista kilpailutoimintaa niin Suomessa kuin ulkomaillakin. Kilpailuluokkia on useita erilaisia erityyppisille lennokeille. Virallisissa kansainvälisissä lennokkiluokissa järjestetään mm. EM- ja MM-kisoja, joita organisoi kansainvälinen ilmailuharrastusjärjestö Fédération Aéronautique Internationale. Suomessa harraste- ja kilpailutoimintaa edistää Suomen Ilmailuliitto ja osa sen jäsenseuroista.
Lennokit viihteessä

Monissa sotaelokuvissa käytettiin aikaisemmin oikeiden lentokoneiden sijasta lennokkeja lentohyökkäyksissä ja vastaavissa toimintakohtauksissa tuotantokustannuksien alentamiseksi. Suomalaisista elokuvista lennokkeja on käytetty mm. Talvisota-elokuvan kuvauksissa, joiden ajaksi suomalaiset lennokkiharrastajat perustivat Finnish RC Show Flyers -tiimin rakentaen elokuvaa varten useita yksi- ja kaksimoottorisia radio-ohjattavia mallilennokkeja.lähde? Nykyisin digitaaliset erikoistehosteet ovat käytännössä poistaneet lennokkien tarpeen elokuvatuotannoissa.
Nelonen TV-kanavan Talent Suomi -kilpailussa esiintyi syksyllä 2009 Flying Circus-ryhmä, jonka esitys perustui radio-ohjattavilla sisätaitolennokeilla tehtyyn aeromusikaaliin.
Lennokit sotilaskäytössä

Leikki- ja harrastekäytön lisäksi lennokkeja käytetään myös sotilas- ja vakoilukäytössä muun muassa tiedustelulennokkeina ja ilmatorjunta-aseiden harjoitusmaaleina. Yhdysvallat on suurin sotilaskäytössä olevien lennokkien käyttäjä, joka käyttää esim. aseistettuja Predator-lennokkeja aktiivisesti Afganistanissa ja muilla kriisialueilla. Lennokkeja kutsutaan englanniksi usein drone:iksi. 1940-luvulla nimitys tarkoitti urosmehiläistä, mutta vakiintui myöhemmin ohjaajattomien lentolaitteiden yleisnimeksi.
Suomen puolustusvoimilla on myös käytössään miehittämätön lentotiedustelujärjestelmä, jonka kalustona ovat Ranger-tiedustelulennokit. Lisäksi puolustusvoimat käyttää eri kokoisia radio-ohjattavia lennokkeja ilmatorjunta-ammuntojen harjoitusmaaleina.
Joidenkin ulkomaisten armeijoiden ja tiedusteluorganisaatioiden tiedustelu- ja vakoilukäytössä olevat "Micro-UAV":t, eli mini- tai mikrokokoiset miehittämättömät ilma-alukset, ovat pienen lennokin kokoisia varustettuina pienikokoisilla kameroilla ym. laitteilla.
Sotilaskäytössä ei lennättäjällä tarvitse välttämättä olla näköyhteyttä lennokkiin, vaan monipuoliset kauko-ohjaus- ja mittausjärjestelmät (tutka, GPS jne.) mahdollistavat lennokin ohjaamisen esimerkiksi satelliittiyhteyden välityksellä periaatteessa miltä etäisyydeltä tahansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lennokki Wikimedia Commonsissa
Suomen Ilmailuliitto
Lennokkiharrastajien keskustelufoorumi Lennokit.net
Vapaasti lentävä puurakenteinen suomalainen liidokki Esko 1, tuotannossa 1950–1969.
Perinteinen paperista taivutettu liidokki.
Yhdysvaltalainen tiedustelulennokki RQ-1 Predator
Susanne Höfner

| Susanne Höfner> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1967 (ikä 56–57) Wien
Kansalaisuus:  Itävalta
Arvonimi: professori
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Ernst Anton Dorfi
Instituutti:  Uppsalan yliopisto
Tutkimusalue:  Astrofysiikka
Susanne Höfner (s. 1967 Wien) on teoreettisen astrofysiikan professori Uppsalan yliopistossa. Hän väitteli astrofysiikasta 1994 ja harjoitti jatko-opintoja Niels Bohr -instituutissa.. Hänen tutkimuksensa käsittelee punaisia jättiläistähtiä ja niiden atmosfäärejä. Hänen teoriansa siitä, että mikrometrien kokoiset hiukkaset aiheuttavat tuulia tietyn tyyppisistä punaisista jättiläisistä, sai huomiota erityisesti, kun se vahvistettiin havainnoilla vuonna 2012. Hänet nimitettiin vuonna 2012 dynamisen astrofysiikan professoriksi Uppsalan yliopistoon.
Aiheesta muualla

Susanne Höfner. Astro.uu.se (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät :  Mathematics Genealogy Project  ORCID  zbMATH
Lentokoulutus Suomessa

Lentokoulutus tuottaa siviili- ja sotilaslentäjiä. Sotilaslentäjiä kouluttaa pääosin Suomen Ilmavoimat, joka siirsi lentäjiensä peruslentokoulutuksen Patrialle vuoden 2005 lopulla. Maavoimien helikopterilentäjiä koulutetaan kaupallisissa lentokouluissa. Rajavartiolaitos kouluttaa omat helikopterilentäjänsä. Lupakirjallisia siviililentäjiä ovat purjelentäjät, moottorilentäjät (sisältäen kaupallisessa ilmakuljetuksessa työskentelevät liikennelentäjät), kevytilmailun lentäjät ja ilmapallojen lentäjät. Riippuliitoa, varjoliitoa ja laskuvarjohyppyä varten tarvitaan kelpoisuustodistus, jonka saa suoritettuaan asianmukaisen koulutuksen.
Lennokit

Lennokin eivät ennen UAV-ilmailun syntyä laajemmassa mittakaavassa vaadi viranomaisen valvomaa koulutusta, mutta radio- ja siimaohjattujen lennokeiden lennättäjät opettelevat lennättämään lennokkia siten, ettei se tuhoudu eikä tuota vaaraa muille ihmisille.