stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rantapaksujalka

| Rantapaksujalka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Paksujalat Burhinidae
Suku::  Paksujalat Burhinus
Laji::  vermiculatus
Kaksiosainen nimi
 Burhinus vermiculatus  (Cabanis, 1868) 
Katso myös
   Rantapaksujalka Wikispeciesissä   Rantapaksujalka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rantapaksujalka (Burhinus vermiculatus) on afrikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö ulottuu Liberiasta Nigeriaan ja Gaboniin, joskus ehkä jopa Ugandaan (alalaji buettikoferi), ja Zairesta itään eteläiseen Somaliaan ja sieltä itäiseen ja eteläiseen Etelä-Afrikkaan (nimialalaji vermiculatus). Lajin holotyypin kuvaili Jean Cabanis Jipejärveltä Taitan läheltä Keniasta 1868.
Viola Myers

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Myers vuonna 1948. |  Myers vuonna 1948. |  Myers vuonna 1948. |  |
Maa:   Kanada
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | 4×100 m viesti |  |
Viola Lillian Myers (29. kesäkuuta 1927 Toronto, Kanadan dominio, Brittiläinen imperiumi – 15. marraskuuta 1993 Toronto) oli kanadalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Myers voitti 4×100 metrin viestistä olympiapronssia Lontoossa 1948. Hän kilpaili Lontoossa myös 100 metrillä sijoittuen neljänneksi. 100 metrillä Myersin ennätys oli vuonna 1948 juostu 12,2 sekuntia. 60 metrin Kanadan ennätystä Myers piti hallussaan vuodet 1948–1973.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viola Myers Wikimedia Commonsissa
Viola Myers Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Rangpuri

| Rangpuri> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:  Rangpurin alue (Bangladesh)
Puhujia:  15 miljoonaa
Kirjaimisto:  bengalilainen kirjaimisto
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  indoiranilaiset kielet indoarjalaiset kielet
ISO 639-3:  rkt
 Ohje 
Rangpuri on indoarjalainen kieli, jota puhutaan Rangpurin alueella Bangladeshin pohjoisosassa. Kielellä on noin 15 miljoonaa puhujaa ja sitä kirjoitetaan bengalilaisilla kirjaimilla.
Viimeinen myyntipäivä (EP)

| Viimeinen myyntipäivä Kohu-63 |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : joulukuu 1990, MSL-studio
 Julkaistu: 1991
 Formaatti: 7” vinyyli
 Tyylilaji: hardcore punk, punk rock
 Kesto: 15.22
 Levy-yhtiö: Stay Free Underground
Kohu-63:n muut julkaisut
| Hullabaloo 1990 (EP) 1990 | Viimeinen myyntipäivä 1991 | Merry Christmas, Vladimir (Singles 1989–91) 1995 |
Viimeinen myyntipäivä on punkyhtye Kohu-63:n EP-levy, joka julkaistiin vuonna 1991 levymerkillä Stay Free Underground Records.
Kappaleet > A-puoli

Viimeinen myyntipäivä – 3.38
Cuius regio – Eius religio – 3.30
Likaiset kädet – 1.37
Kappaleet > B-puoli

Kaupunki muistaa nuoria – 1.34 (Ypö-Viis -cover)
Moottoritie on kuuma – 5.03 (säv. Pelle Miljoona Oy -cover)
Kokoonpano

Lättä – laulu
Lindström – kitara
Enqvist – basso
Poko – rummut
Aiheesta muualla

Finnmusic: Kohu-63 – Viimeinen myyntipäivä
Discogs: Kohu-63 – Viimeinen myyntipäivä (englanniksi)
Kohu-63
| --- | --- |
Studioalbumit:   Lisää verta historiaan  Korkeapaineistettu hullujenhuone  Kaikuja orjamarkkinoilta 
EP:t:   Pelimannimusaa  Valtaa ei loistoa  3 vuotta myöhemmin  Hyppää ruutuun  Tervetuloa jouluun  Hullabaloo 1990  Viimeinen myyntipäivä  Neljällä vuosikymmenellä, kahdella vuosituhannella (Eli yhä tätä samaa paskaa)  Maailmanlopun blues 
Kokoelmat:   Merry Christmas, Vladimir (Singles 1989–91)  Greatest Shits  Sotaa 81/82  Levytykset 81–86 
Split-albumit:   Uusi maailma / Life sucks!  Kohu-63 / Red with Anger  Kohu-63 / Akupunktio  Löysäläisen laulu / Laulu laakson kukista
Vientiane (provinssi)

| Vientiane ວຽງຈັນ |
| --- | --- |

Valtio:  Laos
Pinta-ala:  15 610 km²
Väkiluku (2015):  419 090
 – väestötiheys:  29.24 as./km²
Vientiane on Laosin provinssi, joka sijaitsee maan keskiosassa. Sen pinta-ala on 15 610 neliökilometriä. Vuoden 2015 väestönlaskennassa maakunnassa oli 419 090 asukasta. Sen pääkaupunki on Phonhong.
Maantiede

Vientianen provinssi sijaitsee Vientianen kaupungin ja Luang Prabangin välisen tien varrella, noin 85 km maan pääkaupungista. Kaksi kolmasosaa maakunnasta on vuoristoista, yksi kolmannes tasaisempaa viljelyyn soveltuvaa maata, johon kuuluvat Mekong-joen varren viljavat maat. Laosin korkein vuori Phou Bia (2 819 metriä) sijaitsee tässä maakunnassa. Vang Viengin pikkukaupungin ympäristössä kalkkikivikalliot ovat muodostaneet karstimaata ja luolastoja. Se on matkailijoiden suosimaa aluetta kauniiden maisemiensa, monien urheilumahdollisuuksien ja historiallisten luostariensa takia.
Phou Khao Khouayn luonnonsuojelualueella elää elefantteja, gibboneita ja viherriikinkukkoja. Siellä kasvaa sekä kuivaa ikivihreää metsää että sekametsää. Lisäksi alueella on laajoja havumetsiä ja niiden yhteydessä paloaukeille syntyneitä ruohikkokasvustoja. Suojelualueen yhteydessä on Nam Leukin tekojärvi.
Provinssin matkailunähtävyyksiin kuuluvat useat luolat, vesiputoukset ja temppelit.
Provinssissa on kuusi yli kymmenentuhannen asukkaan kaupunkia tai kuntaa (vuoden 2015 laskennan mukaan): Phonhong, Vangvieng, Viengkham, Meun, Thoulakhom ja Feuang.
Historia

Laot asettuivat Mekong-joen mutkaan 900-luvulla, ja paikkaa hallinnut meuang eli kaupunkivaltio menestyi, koska ympäröivä alluviaalitasanko oli hedelmällistä viljelysmaata. Seuraavien vuosisatojen aikana Vientiane oli vuoroin itsenäinen aluekeskus, vuoroin vietnamilaisten, burmalaisten tai siamilaisten vallassa.
Vientianen varhaiset kasvun vuodet ovat sidoksissa Lan Xangin kuningaskuntaan. Kun kuningaskunta, jonka pääkaupunki oli Luang Prabangissa, lähti leviämään kohti Vientianen kaupunkia, se perusti välietapin nykyiseen Vien Vongin kaupunkiin.
Toisen Indokiinan sodan aikana 1963-1971 Yhdysvallat perusti Vien Vongin lähelle lentotukikohdan.
Sodan aikana rojalistit alkoivat rakentaa Nam Ngumin patoa ja tekojärveä. Pato valmistui 1971. Uusi hallitus kaatoi metsät tulevan tekojärven tieltä, ja kun vanhat vuoret muuttivat saariksi, joitakin niistä käytettiin uudelleenkoulutusleireinä.
Talous

Hedelmällinen jokilaakso on yksi Laosin tärkeimmistä maanviljelyalueista. Siellä kasvatetaan etenkin riisiä, mutta myös maissia, Jobinkyynelheinää, maniokkia, banaaneita, limettejä, kurkkuja, tamarindejä, tupakkaa ja vesimeloneita. Sen alueella kehitetään myös kalanviljelyä ja kalanjalostusta. Kemianteollisuuden tuotteista suunnitellaan kloridien ja alkalien jalostusta sekä lannoitetuotantoa.
Provinssin julkinen liikenne perustuu linja-autoihin. Vang Viengiin pääsee pääkaupungista noin kolmessa tunnissa, Luang Prabangista seitsemästä tunnissa. Halvempi vaihtoehto on sawng taew, avolavapakettiauto, jonka lavalle on rakennettu penkit.
Väestö

Vientianessa asuvat laot jaetaan kahteen pääryhmään: alankoalueiden lao loum, ja vuoristoseutujen lao sung. Molemmat ryhmät koostuvat useista alaryhmistä. Vuoristoalueilla elää hmongeja ja yaoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vientiane (provinssi) Wikimedia Commonsissa
Laosin provinssit
Provinssit: Attapu | Bokeo | Bolikhamxai | Champasak | Houaphan | Khammouan | Loung Namtha | Luang Prabang | Oudomxai  | Phongsali | Salavan | Savannakhet | Vientiane | Xaignabouli | Xekong | Xieng Khouang
Kunnat: Vientiane
Erityisalueet: Xaisomboun
Maisema Van Viengistä.
Viola Kariniemi

| Viola Kariniemi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1898 Kokemäki
Kuollut: 12. elokuuta 1992 (94 vuotta) Rovaniemi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1917–1924
Vieno Viola Kuistio (o.s. Kariniemi, 16. huhtikuuta 1898 Kokemäki – 12. elokuuta 1992 Rovaniemi) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Viipurin Näyttämöllä, joka oli Viipurin Kaupunginteatterin edeltäjä. Kariniemelle kertyi ”runsas sarja viehkeitä neito-osia, joissa säännöllisesti ihailtiin hänen temperamenttiaan ja rikastuvaa vivahdusasteikkoaan”, Verneri Veistäjä tiivistää Kariniemen lyhyehköksi jäänyttä teatteriuraa. Erääksi taiteelliseksi voitoksi Veistäjä mainitsee Sonjan roolin Jääkärin morsiamessa.
Ura

Viola Kariniemen vanhemmat olivat agronomi Frans Emil Kariniemi ja Jenny Dahl. Hänen sisarensa oli kirjailija Annikki Kariniemi. Viola Kariniemi opiskeli Suomen Kansallisteatterin oppilaskoulussa 1915–1917. Tuolloin hän näytteli pieniä rooleja muun muassa Peer Gyntissä ja Rouva Suorasuussa. Lisäksi Kariniemi opiskeli lausuntaa Olga Poppiuksen johdolla. Opintojensa jälkeen hän näytteli Viipurin Näyttämöllä 1917–1924.
Kariniemi erikoistui Viipurissa nuorten tyttöjen osiin. Hän näytteli muun muassa Anna Liisan Pirkon ja Papin perheen Maijun. Elinan surmassa ja Leassa hän teki nimiroolit.
Kariniemen suoritus Maijun roolissa sai kiitosta. Näytelmässä Sinikettu hän teki Lisin roolin, jonka yhteydessä mainittiin huolellisuus, jolla hän ”aina antautui tehtäväänsä”. Kariniemen jäähyväisnäytäntö Viipurissa oli Papin perheen uusinta.
Näyttelijäntyönsä ohella Kariniemi opetti lausuntaa yhden talvikauden Viipurin Työväen Opistossa ja Viipurin Kirkkomusiikkiopistossa.
Viola Kariniemi avioitui yleisesikuntamajuri August Quistin kanssa 1921. Pariskunnalle syntyi kaksi tytärtä ja yksi poika. Erottuaan näyttämöltä 1924 Kariniemi harrasti lausuntaa ja esiintyi muun muassa radiossa.
Rani Khedira

Rani Khedira vuonna 2015.
Rani Khedira (s. 27. tammikuuta 1994 Stuttgart) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 189-senttimetrinen. Hän on edustanut Saksan Bundesliigassa Stuttgartia, Leipzigia, Augsburgia ja kesästä 2021 alkaen Union Berliniä.
Khedira pelasi Bundesliigassa ensimmäisen ottelunsa Stuttgartin joukkueessa syyskuussa 2013. Kesällä 2014 hän siirtyi tuolloin vielä 2. Bundesliigassa pelanneeseen Leipzigiin. Kesällä 2017 hän siirtyi Augsburgiin ja neljä vuotta myöhemmin Union Berliniin. Hän on vuodenvaihteeseen 2023–2024 mennessä pelannut 208 pääsarjaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia, joista neljä kaudella 2018–2019. Hän on pelannut Union Berlinissä neljä ottelua Mestarien liigassa, kymmenen Eurooppa-liigassa ja kuusi ottelua Konferenssiliigassa.
Khedira pelasi yhteensä 13 ottelua Saksan alle 15-, alle 16-, alle 17- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi viisi ottelua alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2011 Saksan saavuttaessa pronssia mutta avauskokoonpanossa vain pronssiottelussa Brasiliaa vastaan.
Rani Khediran veljistä Sami Khedira on jalkapallon maailmanmestari ja Denny Khedira toimii pelaaja-agenttina. Heidän isänsä on alkujaan tunisialainen.
Raqqan taistelu

Raqqan taistelu viittaa seuraaviin taisteluihin:
Raqqan taistelu (2013), 3.–6. maaliskuuta 2013 Syyrian armeijan ja Vapaan Syyrian armeijan (Al-Nusran rintama ja Isis (järjestö) välillä käyty taistelu.
Raqqan taistelu (2016–2017), 6. marraskuuta 2016 alkanut taistelu Raqqan kaupungin hallinnasta.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Raqqan taistelu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Virolaiset eurokolikot

Virolaiset eurokolikot ovat Virolle lyötyjä eurokolikoita. Eurokolikoissa arvopuoli on kaikissa euromaissa samanlainen, mutta kääntöpuolen jokainen euromaa suunnittelee itse omille kolikoilleen. Viro otti euron käyttöön vuoden 2011 alussa.
Vuonna 2004 Virossa pidettiin kilpailu eurokolikoiden kansallisen puolen suunnittelemiseksi. Ehdotuksia tuli 134, joista kymmenen parhaaksi arvioitua laitettiin kansanäänestykseen. Voittaneen, käyttöön otetun aiheen on suunnitellut postimerkkejäkin suunnitellut taidegraafikko Lembit Lõhmus. Kaikkiin kolikoihin on kuvattu Viron kartta, jonka alla lukee sana EESTI. Senttiarvoisissa kolikoissa kartta on uppokuvana. Euroarvoisissa kartta on kohokuvana, jossa näkyvät myös maaston pinnanmuodot. Kahden euron kolikossa on lisäksi erityispiirteenä, että karttakuvassa ovat näkyvissä Viron pohjoisin ja läntisin saari, joita pienempiarvoisissa kolikoissa ei ole piirretty näkyviin. Kaikissa Viron eurokolikoissa on kansallisella puolella lisäksi EU:n kaksitoista tähteä sekä kolikon lyöntivuosi.
Viron eurokolikot on lyöty Suomen Rahapajalla 20. heinäkuuta 2010 alkaen.
Virossa kansalaiset saivat ostaa kolikoita jo joulukuussa 2010 tutustumista varten. Näistä aloituspakkauksista päätyi joitakin kolikoita rahaliikenteeseen ainakin Suomessa jo vuoden 2010 puolella, vaikkei kolikoiden käyttö ollut vielä virallisesti luvallista.
Eesti Pank myi keräilijöille pakkausta ”Mündipakett 111 €”, rulla kutakin kahdeksaa kolikkoa vuonna 2011, hintaan 111 euroa.
Virolaiset eurokolikot

| 0,01€> 0,10€ | 0,02€> 0,20€ | 0,05€> 0,50€ |
| --- | --- | --- |

| 1€ | 2€ | Syrjäkirjoitus 2€ |
Aiheesta muualla

Estonia’s official website regarding the changeover to the Euro (Arkistoitu – Internet Archive)
The Euro Information Website – Estonia
Kolikoiden kansalliset puolet suunnitelleen Lembit Lõhmusin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
RS-485

ANSI TIA/EIA-485 eli RS-485 (tai RS485) on standardi differentiaaliselle eli balansoidulle sarjaliikenneväylälle, johon voi liittyä useita väylälaitteita samanaikaisesti. ANSI viittaa standardiorganisaatioon, TIA/EIA ja RS tulevat englanninkielisistä sanoista Telecommunications Industry Association / Electronic Industries Alliance ja Recommended Standard. RS-485:ttä käytetään teollisuuden mittaus- ja ohjaussovelluksissa ja muissa automaatiojärjestelmissä, joissa väylälaitteiden etäisyydet ovat melko suuria (enimmillään suositellaan 4 000 jalkaa eli noin 1 200 metriä), tarvittavat siirtonopeudet suuria (enimmillään kymmeniä megabittejä sekunnissa) tai ympäristö häiriöinen.
Kolmijohtimisessa (kierretty parikaapeli ja referenssitaso) RS-485-väylässä liikennöinti tapahtuu vuorosuuntaisesti, koska ainoastaan yksi väylälaite voi lähettää kerrallaan. Data kulkee tällöin parikaapeliväylällä ja vastaanottopäässä tulevaa dataa verrataan kolmannen linjan jännitearvoihin. Viisijohtimisessa RS-485-väylässä liikennöinti voi tapahtua kaksisuuntaisesti.
RS-485 määrittelee pelkästään väylän sähköiset ominaisuudet eli fyysisen kerroksen, toisin kuin RS-232. Differentiaalisen signaloinnin ja kierretyn parikaapelin ansiosta yhteismuotoiset häiriöt kumoutuvat liikennöintipiirissä. Tyypillisesti RS-485-väylän jännitetaso on välillä −7 V... +12 V ja väylälinja  terminoidaan 120 ohmin vastuksin, jotka on sijoitettu väylän molempiin päihin.
Muun muassa Modbus- ja Profibus-kenttäväylissä käytetään yleensä RS-485:ää fyysisenä kerroksena.
| Muuttuja | Arvo |
| --- | --- |
Kytkettävien laitteiden enimmäismäärä: 32 eri osoitteellista laitetta (3-johtiminen kaapeli).  Laitteista vain yksi voi lähettää tietoa kerrallaan.
Suurin suositeltu tiedonsiirtoetäisyys: 1 200 m
Suurin tiedonsiirtonopeus: 10 m:n etäisyydellä noin 35 Mbps, 1 200 m:n etäisyydellä 100 kbps.
Jännitealue: −7... +12 V, signaalitasoilla oltava vähintään 0,2 V jännite-ero.
ANSI TIA/EIA-422 (RS-422) -liityntä muistuttaa RS-485-liityntää, mutta RS-422-väylässä voi olla vain yksi lähetin kummankin suuntaisessa väylässä. Laitteita voi RS-422-väylässä olla enintään kymmenen.
Aiheesta muualla

http://www.rs485.com
Tutorial 763: Guidelines for Proper Wiring of an RS-485 (TIA/EIA-485-A) Network (englanniksi) (maximintegrated.com)
RS422 and RS485 Standards Overview and System Configurations
RR Lyrae

RR Lyrae on kirkkaudeltaan muuttuva sykkivä tähti Lyyran tähdistössä. Sen mukaan on nimetty tietynlaiset muuttuvat tähdet. Sillä on noin 13 tunnin jakso, ja sen suhteellinen kirkkaus vaihtelee välillä 7—8 magnitudia. RR Lyrae -tyyppiset muuttujat ovat tärkeitä standardikynttilöitä.
RR Lyraen etäisyys oli pitkään epävarma, mutta vuonna 2002 Hubble mittasi sen etäisyydeksi viiden prosentin tarkkuudella 854 valovuotta. Etäisyyden perusteella laskettu absoluuttinen kirkkaus on 0,61 magnitudia, noin 49 kertaa auringon kirkkaus.
Standardikynttilä

Koska RR Lyrae -tyyppiset muuttujat ovat toistensa kaltaisia, niin niitä on suhteellisen helppo käyttää etäisyyden mittaamiseen. Kaikki RR Lyrae -tyyppiset tähdet sykkivät 9—24 tunnin jaksoissa, ja niiden keskimääräinen absoluuttinen kirkkaus on noin 0,75 magnitudia, noin 40 tai 50 auringon kirkkautta.
Valonvaihtelu on 0,3—2 magnitudia, keskimäärin 1,0 magnitudia. Vaihtelu muuttuu nopeaan tahtiin, koska on monia sykkimisjaksoja toistensa päällä. Näiden tähtien massa on vain 0,5—0,7 Auringon massaa tai hieman yli Auringon massan, eli ne ovat kevyitä tähtiä.
RR Lyrae -muuttujat jaetaan alalajeihin RRab, RRc ja RRd. RRc-tähdillä on lyhyt jakso, ja RRd-tähdet ovat kaksitilaisia sykkijöitä. Ne ovat suunnilleen samanmassaisia ja samanikäisiä, aloittamassa heliumin polttamista ytimessään. Ne ovat vanhoja, vähämetallisia populaatio II:n tähtiä.
RR Lyrae -tyyppiset muuttujat ovat yleisempiä kuin kefeidit mutta vähemmän kirkkaita.
Ranuan-Posion kihlakunta

Ranuan-Posion kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Posio ja Ranua. Kihlakunta sijaitsi Lapin läänissä.
Ranuan lentokenttä

Ranuan lentokenttä (ICAO: EFRU) on Ranualla seitsemän kilometriä kuntakeskuksesta Rovaniemen suuntaan sijaitseva lentopaikka.
Ranuan lentokentän asfalttipäällysteisen kiitotien pituus on 1 200 metriä ja leveys 23 metriä. Kentällä toimii ilmailuvälineiden huolto- ja korjauspalveluja tuottava Arctic AirService Ky. Lisäksi kentällä on Ranuan Ilmailukerho ry:n lentokonehalli. Polttoainepistettä ei ole.
Kentällä on moottorilento-, ultrakevyt-, vetovarjo- ja rc-toimintaa.
Viimeinen nistiretki

| Viimeinen nistiretki Tukkanuotta |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 18. maaliskuuta 2009
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 14.15
 Levy-yhtiö: Stay Heavy Records
Tukkanuotan muut julkaisut
|   | Viimeinen nistiretki 2009 | Huomenta suoli 2010 |
Viimeinen nistiretki on suomalaisen death metal -yhtyeen Tukkanuotan ensimmäinen EP. Se on julkaistu vuonna 2009 levymerkillä Stay Heavy Records.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Tukkanuotta.
Viimeinen nistiretki – 3.53
Tee-se-itse murha – 3.27
Kuoleman kieli – 0.39
Ragazzi raflis – 3.33
Kylpylässä – 2.43
Kokoonpano

Ultimake – laulu
Goreppo – kitara
Rally-Mikko – kitara
Pertti Olo – basso
Mälli-Timo – rummut
Black-Metal Simo – miksaaja, äänittäjä
Mika Jussila – masterointi
Ironworx Gravefix – kansikuva
Arvostelut

Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

Viimeinen nistiretki Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Viimeinen nistiretki Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Valkoisen Kotkan ritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia ja kunniakirja.
Valkoisen Kotkan ritarikunta (puol. Order Orła Białego) on puolalainen ritarikunta, jonka perusti Puolan kuningas August II Väkevä vuonna 1705. Mitalia jaetaan perinteisesti 3. toukokuuta.
Puolan jaon jälkeen ritarikunnan tunnusmerkkien myöntäminen loppui. Kun Venäjän keisari Nikolai I liitti Puolan oman hallintonsa alaiseksi, otti hän suojelukseensa Valkoisen Kotkan ritarikunnan. Vuonna 1831 ritarikunta liitettiin venäläisten ritarikuntien yhteyteen. Valkoisen Kotkan ritarikunnan kunniamerkkiäkin on valmistettu ja myönnetty lisäksi briljanttikoristein korkea-arvoisille ulkomaalaisille henkilöille (sekä toisuskoisille)[lähde? ].
Nykymuodossaan ritarikunta otettiin käyttöön 16. lokakuuta 1992. Sitä jaetaan tunnustuksena poikkeuksellisista ansioista valtion tai kansalaisten hyväksi niin siviileille kuin sotilashenkilöillekin. Vuodesta 1921 lähtien ritarikunta on ollut Puolan korkein mahdollinen kunnianosoitus. Saajan ei tarvitse olla Puolan kansalainen.
Kunnianosoitusta jaetaan vain yhdessä luokassa:
ritarikunnan nauha
Aiheesta muualla

Valkoisen Kotkan ritarikunta eskoff.net.
Viimeinen metro

| Viimeinen metro> Le Dernier Métro |
| --- | --- |

Ohjaaja:  François Truffaut
Käsikirjoittaja:  François Truffaut Suzanne Schiffman Jean-Claude Grumberg
Tuottaja:  François Truffaut
Säveltäjä:  Georges Delerue
Kuvaaja:  Néstor Almendros
Leikkaaja:  Martine Barraqué
Tuotantosuunnittelija:  Jean-Pierre Kohut-Svelko
Lavastaja:  Jean-Pierre Kohut-Svelko
Pääosat:   Catherine Deneuve  Gérard Depardieu  Jean Poiret  Heinz Bennent  Andréa Ferréol  Maurice Risch  Paulette Dubost  Jean-Louis Richard 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:   Films du Carrosse  Andrea Films  S.E.D.I.F.  TF1 Films Production  S.F.P. Cinéma 
Levittäjä:  Gaumont Netflix
Ensi-ilta:  1980
Kesto:  131 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viimeinen metro (Le Dernier Métro) on François Truffaut’n ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1980. Truffaut teki myös käsikirjoituksen yhdessä Suzanne Schiffmanin ja Jean-Claude Grumbergin kanssa. Elokuvan pääkuvaajana toimi Néstor Almendros, ja sen musiikin teki Georges Delerue.
Juoni

Viimeinen metro kertoo teatteriseurueesta natsi-Saksan miehittämässä Pariisissa toisen maailmansodan aikana. Vuonna 1942 menestynyt juutalainen teatteriohjaaja Lucas Steiner (Heinz Bennent) joutuu piiloutumaan saksalaisilta teatterinsa kellariin ja antaa teatterinpidon vaimolleen Marionille (Catherine Deneuve), joka valehtelee muille Lucasin paenneen maasta. Marion yrittää pysyä väleissä natsimielisen kriitikon Daxiat’n (Jean-Louis Richard) kanssa ja rakastuu teatterinsa tähtinäyttelijään (Gérard Depardieu), joka toimii vastarintaliikkeessä. Lucas yrittää jatkaa näytelmän ohjaamista kellarista käsin antamalla Marionille ohjeita.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Catherine Deneuve  | … |  Marion Steiner   |
|  Gérard Depardieu  | … |  Bernard Granger   |
|  Heinz Bennent  | … |  Lucas Steiner   |
|  Jean Poiret  | … |  Jean-Loup Cottins   |
|  Jean-Louis Richard  | … |  Daxiat   |
|  Andréa Ferréol  | … |  Arlette Guillaume   |
|  Sabine Haudepin  | … |  Nadine   |
|  Maurice Risch  | … |  Raymond Boursier   |
|  Martine Simonet  | … |  Martine   |
|  Paulette Dubost  | … |  Germaine Fabre   |
|  Jean-Pierre Klein  | … |  Christian Leglise   |
|  Franck Pasquier  | … |  Jacquot   |
Tuotanto

Käsikirjoitustyön pohjaksi Truffaut ja hänen kirjoittajakumppaninsa Suzanne Schiffman kävivät läpi arkistoja, muistelmia ja kirjallisuutta tutustuakseen miehitysajan teattereiden historiaan. Elokuvan nimeä innoitti tieto, että miehitysvuosien ulkonaliikkumiskiellon takia pariisilaisten oli syytä pitää huolta, että ehtivät illan viimeiseen metrojunaan.
Elokuvan rahoituksessa oli historiallisen aiheen vuoksi vaikeuksia, ja monet levittäjäyhtiöt hylkäsivät käsikirjoituksen. Viimeisestä metrosta tuli kuitenkin suuri menestys lippuluukulla.
Marion Steinerin rooliin Truffaut valitsi Catherine Deneuven, jonka hän sanoo tulkinneen erinomaisesti hahmon kaksoiselämää. Truffaut käytti vastarintaliikkeessä toimivan kiihkeän Brunon osassa pitkään ihailemaansa Gérard Depardieutä, jota hän ei ollut aiemmin roolittanut elokuviinsa.
Viimeistä metroa kuvattiin tammikuun lopulta 1980 alkaen Pariisin esikaupungin hylätyssä tehdasrakennuksessa.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Viimeinen metro tuotti vuonna 1981 kymmenen César-palkintoa, muun muassa vuoden parhaana elokuvana. Se oli parhaan vieraskielisen elokuvan ehdokkaana sekä Oscar- että Golden Globe -gaalassa.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Viimeisen metron vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Viimeinen metro Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Viimeinen metro Elonet.