stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brian Mulroney

| Brian Mulroney |
| --- | --- |

Kanadan 18. pääministeri
 17. syyskuuta 1984 – 25. kesäkuuta 1993  
Varapääministeri:  Erik Nielsen Don Mazankowski
Edeltäjä:  John Turner
Seuraaja:  Kim Campbell
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1939  Baie-Comeau, Québec, Kanada
Kuollut: 29. helmikuuta 2024 (84 vuotta)  Palm Beach, Florida, Yhdysvallat
Puoliso:  Mila Mulroney
Tiedot
Puolue:  Progressiivis-konservatiivipuolue
 Nimikirjoitus
Martin Brian Mulroney PC, CC, GOQ, (20. maaliskuuta 1939 – 29. helmikuuta 2024) oli kanadalainen asianajaja, liikemies ja poliitikko. Hän toimi progressiivis–konservatiivisen puolueen (nyk. Kanadan konservatiivipuolue) johtajana vuosina 1983–1993 ja Kanadan 18. pääministerinä vuosina 1984–1993.
Mulroney syntyi Baie-Comeaussa, Québecissä. Hänen vanhempansa Benedict ja Irene (O'Shea) Mulroney olivat katolisia kanadanirlantilaisia, ja poika oppi puhumaan sekä englantia että ranskaa.
Mulroney oli koulutukseltaan lakimies ja erikoistu työmarkkinaneuvotteluihin. Hänestä tuli 1976 Iron Ore Company of Canadan varatoimitusjohtaja, ja vuosina 1977–1983 hän toimi sen toimitusjohtajana.
Mulroney johdatti progressiivis–konservatiivisen puolueensa selvään vaalivoittoon vuoden 1984 parlamenttivaaleissa, jossa se sai 211 paikkaa edustajainhuoneeseen. Mulroneyn aikana allekirjoitettiin Kanadan, Yhdysvaltain ja Meksikon välinen Nafta-sopimus sekä hyvin epäsuosittu arvonlisäveron tuonut laki. Hän yritti myös saada Quebecin allekirjoittamaan Kanadan perustuslaki. Mulroney oli pääministerinä historiallisen epäsuosittu, minkä takia hänen puolueensa koki vuoden 1993 parlamenttivaaleissa ennennäkemättömän tappion.
Mulroney meni 1973 naimisiin Milica "Mila" o.s. Pivničkin kanssa, ja he saivat neljä lasta: Carolinen, Benedictin, Markin ja Nicholaksen. Lapsista Caroline Mulroney on toiminut poliitikassa ja Ben Mulroney televisiojuontajana. Hänen muistelmateoksensa Memoirs: 1939–1993 julkaistiin 2007.
Vuonna 2011 sai ensi-iltansa Mulroneystä kertova 71-minuuttinen koominen televisio-ooppera Mulroney – The Opera, joka on esitetty myös Yle Teema -kanavalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brian Mulroney Wikimedia Commonsissa
Kanadan pääministerit
Macdonald
Mackenzie
Abbott
Thompson
Bowell
Tupper
Laurier
Borden
Meighen
King
Bennett
St. Laurent
Diefenbaker
Pearson
P. Trudeau
Clark
Turner
Mulroney
Campbell
Chrétien
Martin
Harper
J. Trudeau
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Aleksis Kiven muistopatsas

| Aleksis Kiven muistopatsas |
| --- | --- |

Nimi:  Aleksis Kiven muistopatsas
Tekijä:  Wäinö Aaltonen
Valmistumisvuosi:  1939
Taiteenlaji:  kuvanveisto
Sijainti:  Rautatientori
Paikkakunta:  Helsinki
Koordinaatit:  60°10′18.05″N, 024°56′38.08″E
Aleksis Kiven muistopatsas on Wäinö Aaltosen veistämä pronssipatsas Helsingin Rautatientorilla Kansallisteatterin edustalla. Veistos paljastettiin Kiven syntymäpäivänä 10. lokakuuta 1939 hieman ennen talvisodan puhkeamista. Aaltonen oli tarjonnut kilpailuun rohkean kubistista ehdotusta, mutta vaihtoi tilaajien toiveesta perinteisempään muistomerkkityyliin.
Teoksen osat

Muistomerkissä Aleksis Kivi istuu mietiskelemässä. Istuimen kolmelle sivulle asennetut reliefit esittävät Kiven illuusioita ja kaipauksen kohteita hänen kirjallisesta tuotannostaan.
Teoksen osat > Keinu

Oikealla sivustalla oleva reliefi Keinu perustuu Kiven Kanervala-kokoelman (1866) runoon, jossa runon minä haluaa impensä kanssa keinuessaan lentää ”siivillä läntisen” Onnelan kaukaiseen maahan, ainaiseen lehtevien koivujen, kukkaketojen, loputtomien päivien kevääseen. Reliefi kuvaa Orfeuksen kaipuuta saavuttamattoman Eurydikeen luokse ja Orfeus-myyttiin liittyviä käsityksiä luovan työn ennakkoehdoista, joiden ohjaamana taiteilija joutuu tekemään perustavan valinnan taiteensa ja rakkauden välillä.
Teoksen osat > Sydämeni laulu

Sydämeni laulu veistoksen vasemmalla sivulla perustuu Seitsemän veljeksen Seunalan Annan kehtolauluun, jossa kaipuu kohdistuu tuonen lehdon hietakehtoon, josta on ”kaukana kavala maailma”. Reliefi sivuaa myös näkökulmaa Orfeus-teeman katabasikseen, kuolemankaipuuseen, johon runoilija on suuntautunut.
Teoksen osat > Pako Impivaarasta

Takasivustalla oleva reliefi Pako Impivaarasta on katkelma Seitsemästä veljeksestä, jossa veljekset joutuvat juopottelunsa päätteeksi pakenemaan palavasta pirtistään jouluyön pakkasessa vanhaan Jukolan taloon.
Teoksen osat > Ikävyys

Tuolin selkämyksessä on kaksi säkeistöä runosta ”Ikävyys” (1866):
»Mi ikävyys,
mi hämäryys sieluni ympär

kuin syksy-iltainen autiol maal?

Turha vaiva täällä,

turha ompi taistelo

ja kaikkisuus maailman, turha!
En taivasta

mä tahdo, en yötä Gehennan,

enp' enään neitosta syliini suo.

Osani vain olkoon:

tietämisen tuskast pois.
kaik' äänetön tyhjyys olkoon.» 
()
Patsaan paljastustilaisuus

Aleksis Kiven patsas paljastettiin Aleksis Kiven päivänä 10. lokakuuta 1939. Uhkaava aika heijastui patsaalla pidetyissä puheissa, koska Suomi oli saanut kutsun lähettää neuvottelijat Moskovaan ja kenttäarmeija kutsuttiin ylimääräisiin harjoituksiin. Tilaisuus keräsi paikalle tuhansia ihmisiä, joiden joukossa oli valtiovallan ja kulttuurilaitosten edustajia, Aleksis Stenvallin sukulaisia sekä ulkomaisia lehtimiehiä. Ylioppilaskunnan Laulajat  ja mieskuoro Laulu-Miehet esittivät Martti Turusen johdolla Metsämiehen laulun. Juhlapuheen piti professori Viljo Tarkiainen, ja puheen aikana patsasta verhonnut kangas siirrettiin syrjään. Tilaisuus päättyi kuoron laulamiin lauluihin Sydämeni laulu ja Isänmaan virsi.
Veistoskilpailut

Wäinö Aaltosen ehdotus kilpailun toisella kierroksella
Wäinö Aaltosen kubistisen kilpailu­ehdotuksen savi­luonnos, korkeus 23cm.
Luonnoksen pohjalta tehty 115cm korkea pronssi­veistos Mäntän keskustassa. Muisto­merkkinä se olisi ollut monin verroin suurempi.
Ennen veistoskilpailua Rautatientorille oli tarjottu erilaisia patsaita, kuten Eliel Saarisen kolonni ja Suomalaisen Naisasialiiton Minna Canthin patsas Kansallisteatterin edustalle.
Patsashankkeen käynnisti kirjailijaseura Kirjallinen Työ. Kirjailijat valitsivat Aleksis Kiven, kansalliskirjailijan joka oli ”suomalaisen hengen väkevin ja alkuperäisin edustaja”. Päämäärä paljastukselle oli Aleksis Kiven kuoleman 50-vuotispäivä vuonna 1922. Hankkeen takana oli kulttuurielämän keskeisiä vaikuttajia, mutta toteutusaika venyi yli kahdeksikymmeneksi vuodeksi.
Kirjallisuuskriitikko J. V. Lehtonen, joka veti rahankeruutilaisuuksia määritteli Kiven patsashankkeen Runebergin muistomerkin vastakuvaksi. Hänen mukaansa Runebergin patsaassa kiteytyi vauras ruotsinkielinen kulttuuri. Kiven tuli olla kuva suomenkieliselle, siis suomalaiselle kulttuurille. Myös Kiven patsaan sijoituspaikka Kansallisteatterin edustalla oli yhtä merkityksellinen kuin Ruotsalaiselta teatterilta avautuva puisto.
Aleksis Kiven muistopatsaasta Helsinkiin järjestettiin kilpailu vuosina 1928 ja 1930. Ensimmäisen kilpailun ehdokkaista ei löytynyt sopivaa veistosta. Wäinö Aaltonen osallistui uusintakilpailuun modernistisen tyylitellyllä ja kubistisella ehdotuksella. Sen saviluonnos on poltettuna ja lasitettuna Valtion taidemuseon kokoelmassa. Muistomerkkiehdotukseen liittyi Rautatientorin päädyn korotus ja Kansallisteatterin julkisivun vahva pelkistäminen klassisin graniittipylväin. Kilpailun voitti tuolloin Aaltosen lanko ja hänen teostensa valaja Aukusti Veuro, joka kuitenkin luopui voitostaan. Toimikunta päätyi tilaamaan veistoksen Aaltoselta, mutta ehdotusta perinteisempänä versiona. Wäinö Aaltosen katsottiin epävirallisena kansallisveistäjänä sopivan kansalliskirjailijan kuvaajaksi. Vuonna 1932 tilattu kipsiluonnos valmistui 1934 ja se valettiin pronssiin 1939.
Aaltonen työskenteli aiheen parissa jo vuonna 1926 osallistuessaan vastaavaan muistomerkkikilpailuun Tampereella. Hän lähetti kilpailuun tuolloin kolme ehdotusta, jotka voittivat kolme ensimmäistä palkintoa. Toteutetussa veistoksessa Runoilija ja muusa (1928) on kuvattu makaava runoilijahahmo ja häntä herättelevä muusa. Jo Tampereen kilpailussa Aaltosella oli mukana myös kubistis-futuristisia ehdotuksia, joista yhden pohjalta hän myöhemmin teki kullatun 52 cm korkean veistoksen nimeltä Musica. Aaltonen ilmeisesti varioi samaa visuaalista ideaa myös piirtämässään kansikuvassa Helvi Hämäläisen runokokoelmaan Hyväntekijä (1930).
Näköiskeskustelu

Aaltonen muokkasi alkuperäistä ehdotustaan realistisemmaksi, kuten tilaajat toivoivat. Kansalliskirjailijan näköisyyden tavoittaminen herätti vilkasta keskustelua, ja muun muassa Kiven haudan aukaisua ehdotettiin, jotta veistos olisi mahdollisimman aidosti näköinen. Aaltonen piti kuitenkin ulkoista näköisyyttä tärkeämpänä kuvata Kiven mielenmaisemaa.
Kiven kasvonpiirteiden esikuvana on ollut tunnettu muotokuvapiirros, jonka taiteilija Albert Edelfelt teki kirjailijan kuoltua tämän ystävän Ernst Albert Forssellin Kiven hautajaisissa laatiman piirroksen pohjalta. Hahmon istuvaan asentoon Aaltonen otti mallia vuonna 1926 tekemästään maalauksesta, joka esittää istuvaa naista.
Aleksis Kivi kiinnosti Aaltosta erityisesti. Aaltonen on kertonut pohtineensa Kiven patsaan hahmoa 1910-luvun puolivälissä ja hän luki Kiven teoksia yhä uudestaan. Aaltonen oli perehtynyt myös tutkimuksiin ja keskusteli aiheesta tutkija Viljo Tarkiaisen kanssa.
Patsaan muut versiot

Turun kaupunginteatterin edessä on muistomerkki, joka valettiin Helsingin muistopatsaan kipsiversion pohjalta. Aaltonen oli lahjoittanut Turun kaupungille kipsisen Aleksis Kiven pään, joka tuli valaa pronssiin. Metrin korkuinen veistos sijoitettiin parimetriselle punagraniittiselle jalustalle. Paikkana oli kauppatorin laidalla sijainneen Turun yliopiston päärakennuksen hotelli Phoenixin edusta. Veistos paljastettiin 1949. Rakennus kuitenkin purettiin 1950-luvulla, ja patsas siirrettiin konserttitaloon. Nykyisen paikkansa se sai uuden Kaupunginteatterin valmistuttua 1962.
Kokonaisuudessaan rautatientorilla olevan veistoksen kipsiluonnos on näytteillä Nurmijärven pääkirjastossa. Aiemmin tätä kipsipatsasta säilytettiin Kiven syntymäkodissa Palojoella, kunnes se päätettiin siirtää kirjastoon.
Aaltonen teki myös muistopatsaskilpailun toiseksi tulleesta kubistisesta ehdotuksesta muistomerkkikokoa pienemmän veistoksen. Runsaan metrin korkuinen veistos valettiin pronssiin 1950-luvulla. Amer-yhtymä osti sen vuonna 1970 ja sijoitti lopulta Tuusulan Riihikallioon tupakkatehtaansa portin viereen. Veistos ehti olla tällä paikalla lähes 40 vuotta, kunnes Gösta Serlachiuksen taidesäätiö osti sen. Teos siirrettiin Mäntän keskustorille vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Wäinö Aaltonen, Aleksis Kiven muistopatsas Helsingin taidemuseon julkisten patsaiden sivuilla
Aaltonen, Wäinö, Aleksis Kivi, luonnos, n. 1930–1932 Valtion Taidekokoelmat. Helsinki:  Valtion taidemuseo.[vanhentunut linkki]
Luettelo Aleksis Kiven patsaista Aleksis Kivi -verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Aleksis Kiven patsas valmiina kipsihahmossaan Väinö Aaltosen ateljeessa. "Kiveä ei pidä esittää minään kurjana ja nääntyneenä tyyppinä vaan sellaisena kirjallisuuden voimamiehenä, joka on antanut kansallemme ainutlaatuisen paljon", Helsingin Sanomat, 02.10.1934, nro 265, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Reliefi Keinu oikealla sivulla.
Sydämeni laulu vasemmalla reunalla.
Pako Impivaarasta takasivulla.
Kiven runo ”Ikävyys” takasivulla tuolin selkänojassa.
Wäinö Aaltonen viimeistelyvaiheessa olevan kipsiversion telineillä.
Albert Edelfeltin E. A. Forssellin kuvan perusteella tekemä piirustus Aleksis Kivestä, 1873.
Ensikoti

Helsingin ensikoti, Ensi-Kodin tie 4, Vallila. Kuva: Harri Ahola
Oulunkylän ensikoti. Kuva: Harri Ahola
Ensikoti  on paikka, jossa tuetaan vaikeuksissa olevia perheitä vanhemmuudessa ja elämänhallinnassa. Muun muassa yksinhuoltajaäidit voivat tulla ensikotiin odotusaikana tai pienen vauvan kanssa. Myös isä voi asua ensikodissa. Asumisaika sovitaan perheen tarpeiden mukaan. Ensikodissa tuetaan vauvan ja vanhempien varhaista vuorovaikutusta, hyvää suhdetta ja opetellaan arkielämästä ja vauvanhoidosta selviytymistä käytännössä.
Ensikotien perustaja ja varsinainen uranuurtaja oli talousneuvos Miina Sillanpää, joka toimi nykyisessä Helsingin ensikoti ry:ssä. Hänen johdollaan Suomen sosialidemokraattinen työläisnaisliitto perusti ensimmäisen Ensi Kodin Helsinkiin 1940. Ensimmäinen Ensi-Koti valmistui Helsingin Vallilaan vuonna 1942. Sen suunnittelijana toimi arkkitehti Elna Kiljander.
Ensikotitoiminta Suomessa

Suomeen perustettiin "Naisten suojakotien liitto", myöhemmin "Ensi- ja Turvakotien liitto" vuonna 1945. Sen ensimmäisiä tehtäviä oli ensikotitoiminta aikakauden termeillä ilmaistuna "au-äitien auttaminen", ts. avioliiton ulkopuolella syntyneiden lasten ja heidän äitiensä aseman turvaaminen. Myöhemmin mukaan tuli myös turvakotitoiminta parisuhteissaan väkivaltaa kokeneille, ensin tosin lähinnä naisille. Nykymääritelmän mukaan  "auttaa vaikeissa ja turvattomissa oloissa eläviä lapsia ja perheitä ja tehdä perheväkivaltaa ehkäisevää työtä".
Suomessa ensikoteja on Helsingissä, Jyväskylässä, Kokkolassa, Lahdessa, Oulussa, Raahessa, Rovaniemellä, Tampereella, Turussa ja Vaasassa.
Päihdeongelmaisten äitien hoitoon erikoistuneita ensikoteja on näiden lisäksi Helsingissä, Espoossa, Turussa, Kuopiossa, Rovaniemellä  ja Kokkolassa.
Ensikotitoiminta Suomessa > Päihdeongelmien hoitoon erikoistuneet ensikodit

Viime vuosina perinteisen "au-äitien" ensikotitoiminnan tarve on vähentynyt yleisen sosiaaliturvajärjestelmän ja kulttuurin muuttuessa. Kuitenkin samaan aikaan muun muassa päihteitä käyttävien äitien ja raskaana olevien naisten osuus on koko ajan lisääntymässä. Voimavaroja onkin siirretty kasvavassa määrin tähän suuntaan. Myös erityyppisten vauvaperhetyön ja avopalvelujen erimuotoiset yhdistelmät joissa on ensikotitoiminnan kaltaisia interventiojaksoja ovat osin yleistyneet. Ensi- ja turvakotien liiton jäsenyhdistykset ylläpitävät kuutta päihdeongelmiin erikoistunutta ensikotia, jotka sijaitsevat  Helsingissä, Espoossa, Turussa, Kuopiossa, Rovaniemellä  ja Kokkolassa.
Ensikotitoiminta Suomessa > Ensikotien avo- ja tukipalvelut

Avo- ja tukipalveluja voivat olla muun muassa avo- ja laitoksessa tapahtuva palvelu vauva- ja lapsiperheille, joilla on vaikeahoitoinen vauva tai vakavia vanhemmuuden puutteita, baby blues tai synnytyksen jälkeisen masennuksen aikainen jakso ensikodissa vaikeahoitoisen vauvan tai vanhempien uupumuksen takia sekä ensikotijakso äidille, isälle ja vauvalle päihdeongelmien, mielenterveysongelmien, riittämättömien vanhemmuustaitojen tai varhaisen vuorovaikutuksen ongelmien takia.
Aiheesta muualla

Ensi- ja turvakotien liiton kotisivu
Hans Baldung

Hans Baldung: Omakuva
Hans Baldung: Der Tod und das Mädchen, 1517
Hans Baldung "Grien" (n. 1485 – syyskuu 1545) oli saksalainen renessanssiajan taidemaalari. Baldung oli Saksan uskonpuhdistusajan suurimpia mestareita Matthias Grünewaldin ohella.
Baldung teki alttaritauluja ja muotokuvia, joissa on dramaattista ilmaisua. Baldungin omalaatuinen mielikuvitus näkyy hyvin synkissä ja usein aistillisia aiheita kuvaavissa puupiirroksissa.
Baldung syntyi Schwäbisch Gmündissä, muutti 1492 Strasbourgiin ja opiskeli vuosina 1503–1507 Albrecht Dürerin johdolla Münchenissä. Lisänimen Grien hän sai oletettavasti juuri siellä.
Freiburg im Breisgaussa vietetyn ajanjakson jälkeen Baldung palasi vuonna 1517 Strasbourgiin, jonka valtuuston jäsenenä hän kuoli vuonna 1545.
Työ

Baldungin tuotantoa on näytteillä useissa kansainvälisesti tunnetuissa museoissa varsinkin saksankielisten maiden museoissa, kuten Baselin taidemuseossa, Berliinissä sekä Germanisches Nationalmuseumissa Nürnbergissä, mutta myös mm. Louvressa ja Ottawassa, Kanadassa.
Baldungin varhaisimmat säilyneet työt ovat noin vuodelta 1496. Keisari Maksimilianin muotokuvan hän teki jo vuonna 1501. Yksi tunnetuimmista töistä on Kunsthistorisches Museumin Naisen kolme ikäkautta ja kuolema Wienissä.
Baldung oli kiinnostunut noidista; noituuden ja kuoleman aiheet, kuten tyttö ja kuolema, ovatkin läsnä monessa hänen työssään. Hän teki myös omakuvan. Useat työt heijastavat uskonnollisia aihepiirejä (mm. Die Kreuzigung Christi, Die Geburt Christi, Die Beweinung Christi).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hans Baldung Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Scientific illustrators 2  KulturNav 2  MusicBrainz  Museum of Modern Art  Victoria  Prado  RKD Artists  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Rosa Salomaa

Rosa Salomaa vuonna 2006
Rosa Salomaa (s. 11. kesäkuuta 1994 Helsinkilähde?) on suomalainen näyttelijä.
Salomaa näytteli vuonna 2006 Unna ja Nuuk -elokuvan toista pääosaa, Unnaa. Hän on näytellyt myös elokuvissa Erottamattomat (2008), Kohtaamisia (2009), Harjunpää & pahan pappi (2010), Risto Räppääjä ja polkupyörävaras (2010), 8-pallo (2013), Ei kiitos (2014) Ikitie (2017) ja Oma Maa (2018).
Filmografia

| Vuosi | Elokuva / Sarja | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Unna ja Nuuk | Unna |  |
| 2008 | Erottamattomat | Ansku |  |
| 2009 | Kohtaamisia | Noora |  |
| 2010 | Harjunpää ja pahan pappi | Pauliina Harjunpää |  |
| 2010 | Risto Räppääjä ja polkupyörävaras | tanssijalapsi sairaalassa |  |
| 2011 | Hiljainen viikko | Kati | lyhytelokuva |
| 2013 | 8-pallo | Tiina |  |
| 2014 | Ei kiitos | Sissi |  |
| 2015 | Talvisydän | Saija |  |
| 2016 | Sorjonen | palmikkohiuksinen tyttö |  |
| 2017 | Saattokeikka | numerotiedusteluääni |  |
| 2017 | Ikitie | Mary, 14 v |  |
| 2018 | Oma maa | Esteri |  |
| 2019–2021 | Kummeli esittää: Kontio & Parmas | Lissu |  |
| 2020 | Makkari | Siiri |  |
| 2021 | Syke | Petra |  |
| 2021 | DikDek – Painajainen majatalossa | Maiccu |  |
| 2021 | Kummeli esittää: Kontio & Parmas -elokuva | Lissu |  |
| 2022 | Laitapuolen hyökkääjä | hotellivirkailija |  |
Lähde
Aiheesta muualla

Rosa Salomaa Elonetissä.
Rosa Salomaa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Havneholmenin metroasema

| Havneholmen |
| --- | --- |

 Kööpenhaminan metro 
Perustiedot
Lyhenne:  Hah
Metrolinjat:  
Osoite:  Havneholmen 1, 1561 Kööpenhamina
Paikkakunta:  Kööpenhamina
Avattu:  22. Kesäkuuta 2024
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Laitureita:  1
Laituriraiteita:  2
Liukuportaita:  kyllä
Hissejä:  kyllä
Havneholmenin metroasema on Kööpenhaminan metron asema samannimisellä alueella Kööpenhaminassa, Tanskassa. Asema sijaitsee M4-linjalla Enghave Bryggen ja København H:n asemien välillä.
Asema avattiin 22. kesäkuuta 2024 osana linjan eteläistä laajennusta Kööpenhaminan keskustasta København Sydiin.
Sisäplaneetta

Venuksen ylikulku 8. kesäkuuta 2004 kuvattuna Bangaloren planetariumissa noin kaksi tuntia ylikulun alusta.
Sisäplaneetta on Maan radan sisäpuolella oleva planeetta. Sisäplaneettoja ovat Merkurius ja Venus ja rakenteeltaan ne ovat kiviplaneettoja. Koska sisäplaneetat ovat kaukana Maasta ja niiden kiertoradan halkaisija on pienempi kuin Maan, ne nähdään aina melko lähellä Aurinkoa aamulla ja illalla. Suurimmillaan Auringon ja Venuksen välinen kulma eli elongaatio on 47°. Merkuriuksen elongaatio on enimmillään 28°.
Sisäplaneetan ylikuluksi sanotaan tilannetta, jossa planeetta näyttää Maasta katsottuna kulkevan Auringon editse. Tällöin planeettaa on vaikea havaita, koska siitä näkyy Maahan päin sen pimeä puoli. Jos sisäplaneetta kulkee suoraan Maan ja Auringon välistä, se näkyy Aurinkoa vasten mustana pisteenä.
Maan radan ulkopuolella kulkevia planeettoja kutsutaan ulkoplaneetoiksi.
Joskus näkee myös Aurinkokunnan neljää sisintä planeettaa (Markurius, Venus, Maa, Mars) kutsuttavan sisäplaneetoiksi. Sekaannus lienee peräisin englannista, jossa näistä käytetään termiä inner planets. Suomen sisäplaneetta-termiä vastaa englannissa inferior planet.
Bahrain yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Bahrainin MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 Helsinki | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1987 Rooma |  |  |  |  |  |  | Ei osallistunut | Ei osallistunut | Ei osallistunut | Ei osallistunut |  |
| 1991–1997 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1999 Sevilla |  |  |  |  |  |  | Ei osallistunut | Ei osallistunut | Ei osallistunut | Ei osallistunut |  |
| 2001–2003 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2005 Helsinki | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 2 | 7. |
| 2007 Osaka | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 2 | 13. |
| 2009 Berliini | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | 0 | 2 | 0 | 1 | 3 | 12. |
| 2011 Daegu | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2013 Moskova | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2015 Peking | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 32. |
| 2017 Lontoo | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | 2 | 11. |
| 2019 Doha | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 | 3 | 12. |
| 2022 Eugene | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2023 Budapest | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 18. |
| Yhteensä | 3 | 1 | 1 | 5 | 2 | 1 | 8 | 3 | 3 | 14 | 27. |
Bahrainin MM-mitalit lajeittain > Miehet

| Laji | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 500 metrin juoksu | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 800 metrin juoksu | 1 | 0 | 1 | 2 |
Bahrainin MM-mitalit lajeittain > Naiset

| Laji | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 500 metrin juoksu | 2 | 0 | 0 | 2 |
| Maraton | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 400 metrin juoksu | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 000 metrin estejuoksu | 1 | 0 | 0 | 1 |
Bahrainin MM-mitalit lajeittain > Sekakilpailu

| Laji | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 × 400 metrin viesti | 0 | 0 | 1 | 1 |
Bahrainin MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rashid Ramzi | 2 | 1 | 0 | 3 | 2005–2007 |
| Maryam Yusuf Jamal | 2 | 0 | 0 | 2 | 2007–2009 |
| Salwa Eid Naser | 1 | 1 | 1 | 3 | 2017–2019 |
| Yusuf Saad Kamel | 1 | 0 | 1 | 2 | 2009 |
| Rose Chelimo | 1 | 1 | 0 | 2 | 2017–2019 |
| Winfred Yavi | 1 | 0 | 0 | 1 | 2023 |
| Eunice Kirwa | 0 | 0 | 1 | 1 | 2015 |
| Musa Isah * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2019 |
| Aminat Jamal * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2019 |
| Abbas Abubakar Abbas * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2019 |
*) Ei henkilökohtaisia mitaleja