Aunuksen rata
Radan historia > Rata Salmiin

Salmin kunnassa vallinneen vaikean työttömyystilanteen vuoksi päätti valtioneuvosto 11. helmikuuta 1932 jatkaa rataa Pitkärannasta Uuksuun ja sieltä edelleen Uuksunlahteen Laatokan rantaan. Työt aloitettiin 18. helmikuuta 1932. Maksuttomasta maanluovutuksesta sekä haittojen, vahinkojen ja aitauksen korvauksesta oli Salmin kunta tehnyt päätöksen jo 1925. Pengerrystyöt valmistuivat yhtä kallioleikkausta ja Uuksun satama-alueen täyttöä lukuun ottamatta vuoden lopussa ja rumpujen ja Ristiojan sillan rakentaminen aloitettiin. Vuoden 1933 aikana valmistuivat Pitkärannan veturitalli, vesitorni ja vaunuvaaka sekä muutama vielä keskeneräisenä olleista huonerakennuksista. Uuksun satamaradalla saatiin valmiiksi loput pengerrystyöt ja rummut sekä Ristiojan silta. Uuksuun rakennettiin tarvittavat huonerakennukset. Rata saatiin täysin valmiiksi 1933 ja avattiin yleiselle liikenteelle Pitkärantaan 1. syyskuuta 1932 ja Uuksuun 1. joulukuuta 1933.
Valtionrautateiden viimeisen rauhanajan aikataulun (Syysturisti 1939) mukaan radalla oli liikenteessä yksi henkilöjunapari (junat 847/848) ja yksi tavarajunapari (8329/8330), johon oli liitetty myös yksi kolmannen luokan matkustajavaunu. Sortavalaan VR oli järjestänyt Salmista neljä päivittäistä suoraa linja-autovuoroa. Sortavalasta liikennöi puolestaan neljä suoraa vuoroa Salmiin ja yksi Pitkäänrantaan. Ennen talvisotaa käytiin keskustelua suoran radan rakentamisesta Sortavalasta (Helylästä) Läskelään jotta kierros Jänisjärven ja Matkaselän kautta jäisi pois. Asia ei edennyt keskustelua pidemmälle, kun talvisota alkoi 30. marraskuuta 1939. Sodassa VR menetti Jänisjärven–Uuksun rataosalla yhden veturin, kun veturi numero 294 kaatui Kitelän penkereellä. Se jouduttiin rintamalinjan läheisyyden vuoksi jättämään paikalleen. Moskovan rauhansopimuksen mukaan koko rataosa jäi luovutetulle alueelle.
Jatkosodassa suomalaiset valtasivat koko Aunuksen kannaksen aina Syväriä myöten. Alkuvuodesta 1942 alettiin suunnitella radan jatkamista Uuksusta etelään, ja radan rakennustyöt aloitettiin syksyllä 1942. Uutta rataa rakennettiin yhteensä 110 kilometriä Mäkriään. Rata oli liikennöitävässä kunnossa huhtikuussa 1943. Toisin kun muut rajantakaiset rataosat, joilla VR liikennöi, Uuksun–Mäkriän rataosa liitettiin kotimaan linjahallintoon. Keväällä 1944, VR:n aikataulun numero 110 astuessa voimaan 15. marraskuuta 1944, radalla liikennöi kaksi henkilöjunaparia (lomalaispikajunat 11/12 ja henkilöjunat 847/848) ja kaksi päivittäistä tavarajunaparia. Ratakilometrit laskettiin Helsingistä. Kesäkuussa 1944 VR menetti rataosalla yhden veturin, kun veturi 903 jäi kattila rikki ammuttuna Aunuksenlinnan ratapihalle.
Vuoteen 1970 saakka tämä suomalaisten rakentama rata vietti hiljaiseloa, jolloin sillä liikkui päivittäin vain yksi sekajunapari Jänisjärven ja Aunuksen välillä. Siinä kuljetettiin myös Leningradin–Aunuksen ja Petroskoin–Aunuksen matkustajavaunut. Vasta vuonna 1971 venäläiset saivat valmiiksi Syvärillä Lotinanpellolla uuden yhdistetyn rauta- ja maantiesillan Syvärin yli. Samaan aikaan valmistui myös Lotinanpellon–Aunuksen välinen uusi rata, joka mahdollisti suoran junayhteyden etelästä Laatokan itärannalle.
Rataa ei ole sähköistetty. Sitä liikennöitiin höyryvetureilla aina 1970-luvun lopulle saakka. Nykyisin junissa käytetään dieselvetureita. Moskovan–Pitkänrannan, Petroskoin–Pitkänrannan ja Pietarin–Pitkänrannan makuuvaunut kuljetettiin junissa 960/959 välillä Lotinanpelto–Pitkäranta–Lotinanpelto vuonna 2001. Sama juna jatkoi numeroilla 964/963 välin Pitkäranta - Jänisjärvi–Pitkäranta.
Radalla kulkee yksi sekajunapari Lotinanpelto–Jänisjärvi–Lotinanpelto, jossa kulkee makuuvaunut Pietarista ja Petroskoista Jänisjärvelle.lähde?