Selkäkivun syitä
Tukilihasten paikallinen tulehdus (kumulatiivinen traumahäiriö eli liikesäätelyn häiriö)

Nikamaväleissä sijaitsee aisti- ja liikehermoista koostuvien selkäydinhermojen ulostuloja, joiden takahaarat hermottavat selän lihaksia. Kyseiseen hermokudokseen kohdistuva pitkäaikainen mekaaninen ärsytys saattaa aiheuttaa kudoksen paikallisen tulehduksen. Selän rasittaminen tulehdusvasteen aikana saattaa johtaa tulehduksen kroonistumiseen ja siihen liittyvän kumulatiivinen traumahäiriö -nimisen hermoston ja lihasten toimintahäiriön syntymiseen (cumulative trauma disorder, CTD). Häiriö oireilee siten, että selkä tulee kipeäksi yhä pienemmästä rasituksesta.
Lannerangan nikamiin suoraan tai kalvorakenteen kautta kiinnittyvien syvien lihasten (poikittaiset vatsalihakset, pallealihas, iso ja pieni lannelihas, monijakoinen multifiduslihas, nelikulmainen lannelihas, lantiopohjan lihakset ja kiertäjälihakset) tehtävänä on tukea selkärankaa eli saada nikamat pysymään rivissä. Edellä listattujen syvien tukilihasten tulisi aktivoitua ennen voimakkaiden pinnallisten selkälihasten aktivoitumista. Jos näin ei tapahdu, lantion ja rintakehän liikkeet voivat aiheuttaa fasettinivelten ja välilevyjen rakenteita vaurioittavaa nikamien liiallista kiertymistä ja siirtymistä.
Tulehdus vaurioittaa myös suoraan nivelsiteiden, -kapseleiden ja välilevyjen asentojen aistimisessa tarvittavia mekanoreseptoreita, mikä johtaa keskushermoston viestiliikenteen häiriintymiseen sekä häiriöihin lihasten aktivaatiossa ja koordinaatiossa. Nivelet ja tietyt lihakset alkavat ylikuormittuvat tällöin aiempaa helpommin. Ylikuormitus lisää uuden tulehdusreaktion vaaraa, joka voi pahentaa aiempia kudosvaurioita taikka aiheuttaa uusia. Jos akuuttia selkäkipua seuraa yhä uusia kudosvaurioita ja tulehdusreaktiota, selkäkipu saattaa lopulta muuttua pysyväksi.
Uuden kudosvaurion syntymisen riski on suurin silloin, kun kehoon kohdistuu epänormaalin suuri, yllättävä kuormitus. Kivun kroonistuessa selkään syntyy myös rakenteellisia muutoksia kuten lihasheikkoutta.
Selän pinnallisten ojentajalihasten alla kulkeva nikamia toisiinsa yhdistävä monihalkoinen multifidus-lihas on tärkein selkärankaa vakauttava tekijä, joka suojaa rankaa sen normaalien liikkeiden aikana sekä myös ulkoa tulevilta äkillisiltä vaurioita aiheuttavilta voimilta. Selkäkivusta kärsivillä on usein toimintahäiriö selän kipeällä puolella kulkevassa multifidus-lihaksessa. Multifiduksen toimintahäiriö johtaa usein myös fasettilukkoja aiheuttaviin spasmeihin.
Aivot lähettävät normaalisti selkärankaa tukeville syville lihaksille etukäteen tiedon rangan taivuttamisesta, jotta ne pystyvät aktivoitumaan ennen liikkeen suorittamista. Selkäkivusta kärsivillä lihasryhmien aktivaatio saattaa kuitenkin tapahtua väärässä järjestyksessä. Lisäksi on havaittu, että kroonisesta alaselän kivusta kärsivien muut lihakset kuin selkärankaa tukevan syvän multifidus-lihaksen vasen puoli jännittyivät normaalia enemmän esimerkiksi siirrettäessä lattialla olevia esineitä, alas istuttaessa, seisomaan noustessa ja portaiden nousussa. Ilmiö ei johdu kinesiofobiasta, koska liikkeiden suorittamisen pelko ei korreloi oireiden esiintymisen kanssa.
Pitkään jatkuneeseen kipuun saattaa liittyä jopa pysyvästi alentunut lantionpohjan lihasten toiminta.
Selkäydinhermon tulehdus aiheuttaa myös selkäydinhermon yliaktivaatiota, joka voi johtaa selkäkivun kroonistumiseen.
Kroonista selkäkipua sairastavilla on havaittu myös selkälihasten jatkuvaa jännitystilaa. Selkälihasten on havaittu olevan jännittyneinä etenkin makuuasennossa ja rennosti seistessä, vaikka niiden pitäisi toimia päinvastaisella tavalla. Selkärankaa suojaavien tukilihasten refleksit ovat lisäksi hidastuneet ja tasapainoaisti heikentynyt. Toiminnallisista aivotutkimuksista on saatu viitteitä siitä, että reaktioiden hidastuminen johtuisi keskushermoston tiedonkäsittelyhäiriöstä. Kipu koetaan niin sanotussa aivojen huomiokeskuksessa (anterior cingulate cortex) eli samassa paikassa, joka vastaa tiedonkäsittelystä ja vaativista liikesuorituksista. Voimakas kipu saattaa vaikeuttaa siksi myös liikkeiden säätelyä.
Selän liikesäätelyhäiriö hidastaa välilevyvaurioiden paranemista ja saattaa johtaa selkälihasten surkastumiseen tai rangan heikentyneeseen liikkuvuuteen ja joskus myös huonontuneeseen yleiskuntoon tai asentotunnon häiriöihin.
Liikesäätelyn häiriö voidaan diagnosoida, jos potilas ei suoriudu normaalisti testeistä, jotka mittaavat esimerkiksi potilaan kykyä pitää lanneranka neutraaliasennossa samalla kun hän tekee tiettyjä liikkeitä lonkillaan tai jaloillaan.
Tulehtunutta hermoa voidaan mobilisoida terapeutin toimesta tai itsehoitona. Hermokudoksen liu’uttaminen purkaa hermon jännitystä, lisää sen laskimoverenkiertoa ja happipitoisuutta sekä lievittää tulehdusta ja sen aiheuttamaa kipua. Hermokudosta voidaan myös venyttää toisesta tai molemmista päistä, minkä tavoitteena on parantaa kudoksen elastisuutta. Venyttäminen saattaa kuitenkin häiritä hermon verenkiertoa ja aiheuttaa liu’uttamista enemmän haitallisia jälkioireita.
Vuonna 2014 julkaistun tieteellisen tutkimuskatsauksen mukaan on saatu runsaasti metodologisesti laadukasta näyttöä siitä, ettei selkärangan vakauttamiseen tähtäävillä harjoitteilla ole muunlaista liikuntaa parempaa pitkän aikavälin tehoa selkäkivun hoidossa.
Vuonna 2022 julkaistiin australialaistutkimus, jossa tutkittiin, vaikuttaako neljän kuukauden pituinen ohjattu liikunta- ja asentoaistiharjoittelu potilaiden arvioon kipunsa voimakkuudesta. Aktiiviryhmän jäsenet kärsivät tutkimuksen alussa yli kolme kuukautta jatkuneesta kivusta, jonka voimakkuudeksi he arvioivat keskimäärin 5,6 kymmenportaisella asteikolla mitattuna. He arvioivat neljän kuukauden kuluttua keskimääräisen kipunsa laskeneen 3,1:een samalla kun lumeryhmän omasta kivustaan tekemä arvio laski 0,7 pistettä vähemmän eli 5,8:sta pisteestä neljään pisteeseen. Kun tutkittavien taustamuuttujien välisiä eroja korjattiin painottamalla tuloksia korjauskertoimilla, saatiin tulokseksi, että liikunta- ja asentoaistiharjoittelu vähensi kipuarviota keskimäärin yhden pisteen enemmän kuin lumehoito, mitä pidettiin kliinisen merkittävyyden alarajana. Tutkittavien yhteismäärä oli 276 ja lumeryhmäläiset saivat valelaserhoitoa, valeaivostimulaatioa, tarkkaavaisuuden suuntaamiseen liittyviä harjoitteita sekä diatermiahoitoa, jossa selän kudoksia lämmitetään suurtaajuisella sähkövirralla.
Nivelrikko aiheuttaa niveliin kiinnittyvien tukilihasten surkastumista. Keskivartalon syvät vatsa- ja selkälihakset sekä pallean ja lantionpohjan lihakset toimivat eräänlaisena tukikorsettina, jonka kuuluu aktivoitua tukemaan selkänikamia jo ennen rankaa kuormittavan liikkeen suorittamista.