stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dahlem
Liikenneyhteydet

Dahlemiin kulkee Berliinin metron linja U3. Dahlemin metroasemia ovat Breitenbachplatz, Dahlem-Dorf, Oskar-Helene-Heim, Podbielskiallee ja Thielplatz.
Freie Universität Berlinin kampusaluetta
Berliinin kasvitieteellinen puutarha
Dahlem-Dorfin metroasema
Charles Dexter Wardin tapaus

| Charles Dexter Wardin tapaus> The Case of Charles Dexter Ward |
| --- | --- |
 Suomennoksen kansi vuodelta 2002.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  H. P. Lovecraft
Kieli:  englanti
Genre:  kauhu
Julkaistu:  1941
Suomennos
Suomentaja:  Ilkka Äärelä
Kansitaiteilija:  Jari Rasi
Kustantaja:  Jalava
Julkaistu:  1992
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  156
ISBN:  951-887-281-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Charles Dexter Wardin tapaus (engl. The Case of Charles Dexter Ward) on H. P. Lovecraftin vuonna 1927 kirjoittama lyhyt romaani. Se kertoo nuoresta providencelaisesta sukututkimusta harrastavasta opiskelijasta, joka päätyy tutkimaan 1700-luvulla vaikuttaneen pahamaineisen esi-isänsä vaiheita. Charlesin elämä kietoutuu lopulta kokonaan kuolleiden ja manausten ympärille ja hänen okkultistiset tutkimuksensa alkavat vaikuttaa myös ympäröivän yhteisön tapahtumiin.
Lovecraft ei ollut tyytyväinen romaaniin eikä vaivautunut kirjoittamaan sitä puhtaaksi. Teksti ilmestyi vasta hänen kuolemansa jälkeen, mutta nykyään sitä pidetään eräänä hänen parhaista teoksistaan.
Juoni

Charles Dexter Ward on rhodeislandilaisen aristokraattisuvun perillinen ja innokas sukututkija. Hän kiinnostuu 1700-luvulla eläneestä esi-isästään Joseph Curwenista, joka oli noidan ja alkemistin maineessa. Ward löytää Curwenia esittävän maalauksen ja huomaa olevansa aivan samannäköinen. Kun Ward alkaa käyttäytyä oudon vanhahtavalla tavalla ja uppoutuu salatieteisiin, hänet todetaan henkisesti epävakaaksi ja suljetaan mielisairaalaan.
Perheen lääkäri Marinus Bicknell Willett alkaa selvitellä hulluuden syitä. Käy ilmi, että nuori Ward oli herättänyt Joseph Curwenin henkiin, ja tämä on ottanut hänen paikkansa. Hän käy tutkimassa Curwenin vanhaa asumusta, jonka alta löytyy valtava labyrintti täynnä outoja hirviöitä ja okkulttista välineistöä. Curwen on löytänyt loitsun, jolla ihmiset voidaan palauttaa ”alkusuoloiksi”. Vastaavasti alkusuoloista voi taikuuden avulla rakentaa elävän ihmisen.
Willett menee mielisairaalaan keskustelemaan Curwenin kanssa. Curwen ei osoita katumusta, ja Willett lausuu löytämänsä loitsun, joka palauttaa Curwenin tomuksi. Julkisuudessa ihmetellään, mihin Ward oikein on kadonnut, mutta Willett pitää salaisuutensa ja huolehtii siitä, että Curwenin jäämistö hävitetään.
Kirjoittaminen ja julkaisu

Lovecraft aloitti Charles Dexter Wardin tapauksen suunnittelun elokuussa 1925, jolloin hänen tätinsä Lillian kertoi hänelle kummitusjuttuja kotikaupungissaan Providencessa sijaitsevasta ”Hurjan Tom Halseyn” kartanosta. Kyseinen talo sijaitsee osoitteessa 140 Prospect Street ja toimi esikuvana Charles Dexter Wardin talolle, jonka osoitteeksi Lovecraft tosin ilmoittaa 100 Prospect Street. Talo on edelleen olemassa, joskin se on myöhemmin jaettu useammaksi asunnoksi. Charles Dexter Wardin hahmo muistuttaa Halseyn talossa tuolloin asunutta William Lippitt Maurania (s. 1910), jonka Lovecraft tunsi maineelta. Mauran oli sairaalloinen lapsi, jota hoitajat kuljettivat rattaissa pitkin kaupunkia. Sekä Mauranin perhe että romaanin fiktiivinen Joseph Curwen omistivat maatilan Pawtuxetissa.
Lovecraft asui 1920-luvun puolivälissä Brooklynissä ja suunnitteli Salemiin sijoittuvaa tarinaa, joka sekoittaisi kauhukirjallisuutta ja dekkaria. Hänen aikomuksensa oli myydä tarina Detective Tales -lehdelle, joka oli aiemmin hylännyt hänen novellinsa ”Kammottu talo”. Se käsittelee Charles Dexter Wardin tapauksen tavoin Lovecraftin kotiseutua. Syyskuussa 1925 Lovecraft luki Providencen siirtomaa-aikaista historiaa käsittelevän kirjan, joka mahdollisesti innoitti häntä siirtämään kirjan tapahtumat Rhode Islandiin. Huhtikuussa 1926 Lovecraft palasi takaisin kotiseuduilleen Providenceen. Vielä tammikuussa 1927 hän aikoi kuitenkin sjoittaa tarinansa Salemiin.
Charles Dexter Wardin tapauksen todennäköinen esikuva oli Walter de la Maren romaani The Return (1910), jossa 200 vuotta haudassa maannut mies nousee kuolleista ja palaa ulkomuotonsa puolesta entiselleen. Lovecraft luki kirjan kesällä 1926 ja mainitsee sen esseessään Yliluonnollinen kauhu kirjallisuudessa. Charles Dexter Wardin tapauksessa on lisäksi Lovecraftin omasta ”Red Hookin kauhusta”, jonka hän kirjoitti New Yorkin -vuosinaan. Yhtymäkohtia ovat esimerkiksi mustan magian harjoittaminen (romaanissa alkemia, novellissa kabbala), pahan velhon yritys parantaa mainettaan avioliiton avulla sekä sankarillinen päähenkilö, joka estää pahan velhon suunnitelmia toteutumasta.
Lovecraft kirjoitti tarinan tammi–maaliskuussa 1927. Hän ei ollut lopputulokseen tyytyväinen eikä siksi kirjoittanut tekstiä puhtaaksi tai yrittänyt saada sitä julkaistuksi, vaikka kustantajat olisivat todennäköisesti tarttuneet romaaniin innokkaammin kuin novelleihin. Lovecraftin ystävä R. H. Barlow alkoi 1934 kirjoittaa novellia puhtaaksi, mutta ei saanut urakkaansa valmiiksi ennen Lovecraftin kuolemaa. Lopullisen puhtaaksikirjoittamisen tekivät August Derleth ja Donald Wandrei, jotka julkaisivat novellin jatkosarjana Weird Tales -lehdessä vuonna 1941. Romaani ilmestyi touko- ja heinäkuun numeroissa lyhennettynä ja virheitä vilisevänä versiona.
Vastaanotto

Lovecraft piti romaania kömpelönä tekstinä, joka luhistui itsetietoisen historiasta luennoinnin alle. Kirjan jälkimaine sen sijaan on ollut myönteinen ja sitä pidetään eräänä Lovecraftin parhaista teksteistä.
Lovecraft-tutkijat S. T. Joshi ja David E. Schultz huomauttavat, että Charles Dexter Wardin tapaus on yksi monista tarinoista, joissa ”Lovecraft ammensi suhteellisen rajallisesta juonikuviovalikoimastaan ja kertoi keskinkertaisen tarinan uudelleen, mestarillisin tuloksin.” S. T. Joshin mukaan romaani on Lovecraftin yliluonnollisten kauhutarinoiden huipentuma. Vuonna 1927 Lovecraft kirjoitti novellin ”Väri avaruudesta”, jonka myötä hän luopui yliluonnollisista aiheista ja alkoi sekoittaa kauhua ja tieteiskirjallisuutta.
Juhani Hinkkanen arvosteli Charles Dexter Wardin tapauksen, kun se ilmestyi suomeksi vuonna 1992. Hänen mukaansa kyseessä on kirjailijan parhaimmistoon lukeutuva teksti: ”Lovecraft jos kukaan ymmärsi kauhun perusolemuksen. Hän puhui ihmisen sisimmässä piilevistä peloista ja ihmisen kosmisesta kauhusta selittämättömän maailmankaikkeuden ja tieteen uusien löytöjen edessä. Hän käsitti, että vahvin kaikista peloista on tuntemattoman pelko. – – [J]os tuntematon tulee liian tutuksi, jos se tuodaan näyttämölle lukijan tai katsojan silmien eteen, pelko katoaa ja seurauksena on antikliimaksi ja pettymys. Lovecraft ei itsekään aina onnistunut näissä puitteissa pysymään mutta parhaimmillaan kuten Charles Dexter Wardin tapauksessa hän toteutti periaatteensa tinkimättä piinalliseen loppuun asti.
Suomennokset

Lovecraft, H. P.: Charles Dexter Wardin tapaus.  ((The Case of Charles Dexter Ward, 1941.) Suomentanut Ilkka Äärelä)  Helsinki:  Jalava, 1992.  ISBN 951-8954-98-4.  Uusi painos 2002.
Lovecraft, H. P.: Charles Dexter Wardin tapaus. (The Case of Charles Dexter Ward, 1941.) Teoksessa H. P. Lovecraftin kootut teokset 4. Hautausmaan kauhu ja muita kertomuksia.  (Suomentaneet Ilkka Äärelä, Matti Rosvall ja Sari Kallioinen & Anita Puumalainen)  Helsinki:  Jalava, 2012.  ISBN 978-951-887-452-5.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Charles Dexter Wardin tapaus Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Charles Dexter Wardin tapaus on Wikiaineistossa
Vuonna 1801 rakennettu Halsey House Providencessa oli Wardin talon esikuva.
Clas Thunberg

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Clas Thunberg 1924 |  Clas Thunberg 1924 |  Clas Thunberg 1924 |  |
Maa:   Suomi
Miesten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Chamonix 1924 | 1 500 m |  |
|  Kultaa | Chamonix 1924 | 5 000 m |  |
|  Kultaa | Chamonix 1924 | yleiskilpailu |  |
|  Kultaa | St. Moritz 1928 | 500 m |  |
|  Kultaa | St. Moritz 1928 | 1 500 m |  |
|  Hopeaa | Chamonix 1924 | 10 000 m |  |
|  Pronssia | Chamonix 1924 | 500 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1923 | yhteispisteet |  |
|  Kultaa | Oslo 1925 | yhteispisteet |  |
|  Kultaa | Davos 1928 | yhteispisteet |  |
|  Kultaa | Oslo 1929 | yhteispisteet |  |
|  Kultaa | Helsinki 1931 | yhteispisteet |  |
|  Hopeaa | Tampere 1927 | yhteispisteet |  |
|  Pronssia | Kristiania 1922 | yhteispisteet |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1922 | yhteispisteet |  |
|  Kultaa | Oslo 1928 | yhteispisteet |  |
|  Kultaa | Tukholma 1931 | yhteispisteet |  |
|  Kultaa | Davos 1932 | yhteispisteet |  |
|  Hopeaa | Hamar 1923 | yhteispisteet |  |
|  Hopeaa | Kristiania 1924 | yhteispisteet |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1927 | yhteispisteet |  |
|  Hopeaa | Davos 1929 | yhteispisteet |  |
Arnóld Clas Robert Thunberg (5. huhtikuuta 1893 Helsinki – 28. huhtikuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen pikaluistelija ja olympiavoittaja. Yhdessä norjalaisen Ivar Ballangrudin kanssa hän hallitsi pikaluistelua 1920- ja 1930-luvuilla. Thunbergin uran huippukausi oli samoihin aikoihin Paavo Nurmen kanssa ja hän ylsi talvilajissa samaan kuin Nurmi kesällä. Tästä syystä Thunbergia on kutsuttu nimellä ”jääkenttien Nurmi”.
Thunberg on yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä olympiaurheilijoista, sillä pikaluistelussa hän voitti  kaksissa talviolympialaisissa yhteensä viisi kultamitalia. Seuraavan kerran samaan pystyi Eric Heiden vuonna 1980.
Urheilu-ura

Thunberg voitti ensimmäisen matkavoittonsa SM-kisoissa 1915, joissa hän oli nopein 500 metrin matkalla ajalla 46,4. Seuraavana vuonna hän teki ensimmäisen Suomen-ennätyksensä. 1 500 metrillä syntynyt aika 2.26,7 rikkoi Väinö Wickströmin ja Arvo Tuomaisen nimissä olleen kotimaan ratojen Suomen-ennätyksen 0,6 sekunnilla. Julius Skutnabb rikkoi ennätyksen seuraavana vuonna. Vuonna 1920 Thunberg oli PM-kisoissa nopein 500 metrillä (aika 46,4) sekä 1 500 metrillä (2.37,6), mutta mestaruus meni ruotsalaiselle Eric Blomgrenille. Saman vuoden SM-kisoissa Thunberg oli niin ikään nopein 500 ja 1 500 metrillä, mikä riitti myös yleismestaruuteen. Matkavoitot tulivat ajoilla 48,1 ja 2.34,8.
Henkilökohtaiset ennätykset

500 m: 42,6, 13. tammikuuta 1931, Sankt Moritz
1 000 m: 1.27,4, 4. maaliskuuta 1931, Oslo
1 500 m: 2.18,1, 11. helmikuuta 1930, Davos
3 000 m: 5.00,6, 21. helmikuuta 1933, Davos
5 000 m: 8.32,6, 4. helmikuuta 1928, Davos
10 000 m: 17.34,8, 5. helmikuuta 1928, Davos
Uran päättyminen

Tammikuussa 1932 Thunberg oli jo voittanut Davosissa käydyissä EM-kisoissa 500, 1 500 ja 5 000 metriä, ja ollut 10 000 metrillä lopulta viides, voittaen yhteispisteillä Euroopan mestaruuden ylivoimaisesti.
Suurelle yleisölle huippukunnossa ollut Thunberg ilmoitti olympiakisoista poisjäännin syyksi amerikkalaisten kilpailuissa käyttämän yhteislähdön. ”Minun olisi opeteltava kokonaan uusi urheilumuoto. Se ei ole enää luistelua. Se on juoksua.” kommentoi hän Uudessa Suomessa 1. tammikuuta.
Marraskuussa 2005 julkaistusta kirjasta Viestinviejät. Tositarinoita talviolympiakisoista käy Urheiluarkiston tutkijan Ossi Viidan kirjoittamasta osuudesta ilmi, että todellinen syy Thunbergin poisjääntiin oli kilpailukielto. Thunberg oli vaatinut Suomen luistinliitolta 3 500 markkaa valmennuskorvausten ja matkarahojen lisäksi perheensä toimeentuloa varten olympiakisojen ajaksi, mutta liitto ei ollut suostunut pyyntöön, vaan antoi saman vuoden huhtikuuhun kestäneen kilpailukiellon. Asian todellista laitaa ei tuolloin paljastettu yleisölle.
Saavutuksia

viisi olympiakultaa: Chamonix 1924 (1 500 metriä, 5 000 metriä ja yhteistulos), St. Moritz 1928 (500 m ja 1 500 m)
olympiahopeaa Chamonix 1924 (10 000 m, voittaja Julius Skutnabb)
olympiapronssia Chamonix 1924 (500 m)
maailmanmestari 1923, 1925, 1928, 1929 ja 1931 (yleisluistelu)
MM-hopeaa 1927 ja MM-pronssia 1922 (yleisluistelu)
Euroopan mestari 1922, 1928, 1931 ja 1932 (yleisluistelu)
EM-hopeaa 1923, 1924, 1927 ja 1929 (yleisluistelu)
neljä maailmanennätystä
Kirjallisuutta

Jää on sulanut. Clas Thunberg. Toim. Poppe Berg (1964)
Aiheesta muualla

Yle Elävä arkisto: Chamonix´sta Sankt Moritziin
Yle Elävä arkisto: Clas Thunberg kilpailee vuonna 1927
Heikki Klemola: / Thunberg, Clas (1893–1973) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  11.10.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Miesten 500 metrin pikaluistelun olympiavoittajat
Miesten 1 500 metrin pikaluistelun olympiavoittajat
Miesten 5 000 metrin pikaluistelun olympiavoittajat
Mikko Koivusipilä

Mikko Koivusipilä (s. 27. tammikuuta 1973 Vantaa) on suomalainen radiotoimittaja, joka toimi Radio Rockin, Radio Aallon, Radio Suomipopin, HitMixin, Helmiradion ja Loopin musiikkipäällikkönä vuoteen 2018 asti. Nykyään hän toimii Nelonen Median musiikkijohtajana.
Musiikkipäälliköksi Koivusipilä nimettiin Radio Rockin ja Radio Aallon musiikkituottajan paikalta. Koivusipilä juonsi myös Radio Rockin perjantai-illan Uuden Rockin iltaa, jossa esiteltiin tuoreimmat rock-uutuudet.
Lisäksi Mikko Koivusipilä on toiminut juontajana Radio Aallolla, Kiss FM:llä, Radio 882:lla, Rogmo FM:llä ja Auran Aalloilla.
Koivusipilä toimi Radio Rockstarban tuomarina yhdessä Jone Nikulan kanssa. Radioiden Liitto on palkinnut Koivusipilän vuoden musiikkipäällikkönä vuonna 2004. Koivusipilä palkittiin vuoden musiikkipäällikönä myös vuonna 2010 musiikkialan vuotuisessa gaalassa Industry Awardsissa Tampereella.
Cristhian Stuani

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Cristhian Ricardo Stuani Curbelo
Syntymäaika: 12. lokakuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Tala, Uruguay
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 186 senttimetriä
Seura
Seura: Girona
Pelinumero: 7
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2007 | Danubio | 36 | (23) |
| 2005 | → Bella Vista | 14 | (12) |
| 2008–2012 | Reggina | 17 | (1) |
| 2009–2010 | → Albacete | 39 | (22) |
| 2010–2011 | → Levante | 30 | (8) |
| 2011–2012 | → Racing Santander | 32 | (9) |
| 2012–2015 | Espanyol | 103 | (25) |
| 2015–2017 | Middlesbrough | 58 | (11) |
| 2017– | Girona | 226 | (119) |
Maajoukkue
| 2012– | Uruguay | 50 | (8) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. toukokuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 15. kesäkuuta 2020.
Cristhian Stuani (s. 12. lokakuuta 1986 Tala, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Gironaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura

Stuani aloitti ammattilaisuransa Danubiosta. Vuonna 2005 hän siirtyi lainasopimuksella uruguaylaiseen Bella Vistaan, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.
Tehtyään vuoden 2007 syyskaudella (Apertura) 19 maalia Danubiossa, tammikuussa 2008 Stuani siirtyi italialaisseura Regginaan ja teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 12. tammikuuta 2008 ottelussa Empolia vastaan.
Kaudella 2008–2009 hän teki ensimmäisen ja samalla kauden ainoan maalinsa viimeisellä sarjakierroksella rangaistuspotkusta Sienaa vastaan. Hän pelasi kauden aikana lopulta vain neljässä ottelussa. Joukkueen osalta kausi päättyi niin ikään pettymykseen, kun se ei onnistunut säilyttämään sarjapaikkaansa Serie A:ssa.
31. heinäkuuta 2009 Stuani siirtyi yhden kauden lainasopimuksella espanjalaiseen Albaceteen, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Hän oli joukkueensa paras ja koko sarjan toiseksi parhain maalintekijä 22 osumallaan, kun maalikuninkuuden voitti Elchessä pelannut Jorge Molina 26 maalilla.
Kaudeksi 2010–2011 hän jäi Espanjaan, jälleen lainalle, tällä kertaa valencialaiseen Levanteen. Hän kilpaili peliajasta joukkueen ykköskärki Felipe Caicedon kanssa, mutta onnistui siitä huolimatta viimeistelemään kahdeksan maalia kauden aikana.
Stuani jatkoi edelleen pelaamistaan Espanjassa kaudella 2011–2012, kun hänet lainattiin Racing Santanderiin. Hän pelasi kauden aikana 32 pääsarjaottelua, joissa teki yhdeksän maalia.
Stuani siirtyi elokuussa 2012 pysyvällä siirrolla RCD Espanyoliin. Hän pelasi seurassa kolmen kauden aikana yhteensä 103 Espanjan pääsarjaottelua, joissa teki 25 maalia. Viimeisellä kaudellaan hän jäi suurelta osin vaihtopelaajan rooliin.
Stuani siirtyi Englannin Mestaruussarjassa pelanneeseen Middlesbroughiin kolmen miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2015. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki 35 sarjaottelussa seitsemän maalia, ja seura nousi kauden päätteeksi Valioliigaan. Kaudella 2016−2017 hän teki Englannin pääsarjassa 23 ottelussa neljä maalia.
Stuani siirtyi Primera Divisiónin Gironaan kesällä 2017. Avauskaudellaan hän teki 33 Espanjan pääsarjaottelussa 21 maalia.
Maajoukkueura

Stuani pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa ystävyysottelussa Puolaa vastaan marraskuussa 2012. Ensimmäisen MM-karsintaottelunsa hän pelasi Perua vastaan syyskuussa 2013. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki muutamaa päivää myöhemmin MM-karsintaottelussa Kolumbiaa vastaan.
Stuani pelasi Uruguayn kaikissa neljässä ottelussa Brasilian MM-kilpailuissa 2014. Avauskokoonpanossa hän oli tosin vain ensimmäisessä ottelussa Costa Ricaa vastaan. Copa Américassa hän pelasi 2015 kahdessa ja 2016 yhdessä ottelussa. Venäjän MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi Uruguayn molemmissa pudotuspeliotteluissa, puolivälierässä Ranskaa vastaan hän oli avauskokoonpanossa.
Aiheesta muualla

Cristhian Stuanin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Uruguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Muslera |
2 Lugano |
3 Godín |
4 Fucile |
5 Gargano |
6 Á. Pereira |
7 Rodríguez |
8 Hernández |
9 Suárez |
10 Forlán |
11 Stuani |
12 Muñoz |
13 Giménez |
14 Lodeiro |
15 Pérez |
16 M. Pereira |
17 Arévalo |
18 Ramírez |
19 Coates |
20 González |
21 Cavani |
22 Cáceres |
23 Silva |
valmentaja Tabárez
Uruguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Muslera |
2 Giménez |
3 Godín |
4 Varela |
5 Sánchez |
6 Bentancur |
7 Rodríguez |
8 Nández |
9 Suárez |
10 De Arrascaeta |
11 Stuani |
12 Campaña |
13 G. Silva |
14 Torreira |
15 Vecino |
16 Pereira |
17 Laxalt |
18 Gómez |
19 Coates |
20 Urretaviscaya |
21 Cavani |
22 Cáceres |
23 M. Silva |
Valmentaja Tabárez
Cy Denneny

Cy Denneny
Cyril Joseph "Cy" Denneny (23. joulukuuta 1891 Farran's Point, Ontario – 9. syyskuuta 1970) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka edusti National Hockey Leaguen Ottawa Senatorsia ja Boston Bruinsia sekä Toronto Blueshirtsia, joka pelasi National Hockey Association -sarjassa. Kaikkiaan Denneny pelasi 15 kautta ammattilaisena vuodesta
1914 vuoteen 1929. Cy Denneny oli NHL:n parhaita maalintekijöitä vuosien 1917 ja 1925 välillä. Lopettaessaan uransa Denneny johti NHL:n kaikkien aikojen pistepörssiä 331 tehopisteellään.
Saavutuksia ja palkintoja

Stanley Cup pelaajana 1920, 1921, 1923, 1927
Ottawa Senatorsin kapteeni 1923–1926
NHL:n paras maalintekijä 1924
Hockey Hall of Fameen 1959
1998 sijalla 62 The Hockey News -lehden 100 suurimman NHL-pelaajan listauksessa.
Aiheesta muualla

Cy Denneny Legends of Hockey -palvelussa
Cy Denneny The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Cecil Dye | NHL:n maalipörssin voittaja 1924 | Seuraaja: Cecil Dye |
Mervyn Peake

Mervyn Laurence Peake (9. heinäkuuta 1911 – 17. marraskuuta 1968) oli englantilainen kirjailija, runoilija, taidemaalari ja kuvittaja. Hänet tunnetaan parhaiten Gormenghast-fantasiakirjoistaan, joiden oli tarkoitus seurata Titus Groanin elämää kehdosta hautaan, mutta kirjailijan kuoleman johdosta sarja jäi kolmiosaiseksi. Gormenghast-kirjoja verrataan joskus Peaken aikalaisen J.R.R. Tolkienin tuotantoon.
Aiheesta muualla

Mervyn Peake (Arkistoitu – Internet Archive) - virallinen sivu
Mindoronpöllönen

| Mindoronpöllönen> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Pöllöset Otus
Laji::  mindorensis
Kaksiosainen nimi
 Otus mindorensis  Whitehead, 1899 
Katso myös
   Mindoronpöllönen Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mindoronpöllönen (Otus mindorensis) on pöllöihin kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Filippiinien seitsemänneksi suurimmalla saarella Mindorolla.
Mindoron saaren sijainti Filippiineillä.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset metsät yli 700 metrin korkeudessa vuoristossa Mindoron saaren keskiosissa. Yli 1 000 metrin korkeudessa se on yleinen. Sitä on tavattu 700–900 metrin korkeudessa Iglit-Bacon vuoren kansallispuistossa, jossa se on yleinen. Koska kuitenkin linnun jäljellä oleva elinalue on pieni, sen populaation kokonaismäärä ei ole suuri. Saaren vuoristometsiä on kaadettu hyvin laajalti, ja metsänhakkuu jatkuu yhä ja voi siis olla uhka linnulle.
Christian Streich

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 11. kesäkuuta 1965 (ikä 59)
Syntymäpaikka: Weil am Rhein, Baden-Württemberg, Saksa
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 181 cm
Seura
Seura:  SC Freiburg
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1983–1985 |  Freiburger FC | 56 | (8) |
| 1985–1987 |  Stuttgarter Kickers | 21 | (2) |
| 1987–1988 |  SC Freiburg | 22 | (2) |
| 1988–1990 |  FC 08 Homburg | 33 | (1) |
| 1991–1994 |  Freiburger FC | 77 | (27) |
Valmennusura
1995–2011:  SC Freiburg U19
2007–2011:  SC Freiburg (apuv.)
2011–:  SC Freiburg
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Christian Streich (s. 11. kesäkuuta 1965) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Joulukuusta 2011 lähtien hän on toiminut SC Freiburgin päävalmentajana.
Ura pelaajana

Streich aloitti pelaajauransa Freiburger FC:ssä, joka pelasi Oberliga Baden-Württembergissä. Streichin debyyttikaudella 1983/84 seura voitti sarjan mestaruuden. Streich siirtyi Stuttgarter Kickersiin vuonna 1985. Hän ei onnistunut murtautumaan 2. Bundesliigassa pelanneen seuran avauskokoonpanoon ja pelasi kahden kautensa aikana vain 21 ottelua. Hän jatkoi uraansa SC Freiburgissa ja FC 08 Homburgissa, jonka kanssa juhli kaudella 1988/89 nousua Bundesliigaan. Peliaika liigassa jäi varsin vähäiseksi ja Streich jätti Homburgin kesällä 1990 siirtyen takaisin Freiburger FC:n paitaan. Streich joutui lopettamaan uransa vuonna 1994 jalkapöydänluun murtuman vuoksi vuonna 1994.