stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ousmane Ba

Ousmane Ba (1919 Ségou – 1999) oli malilainen poliitikko.
Ousmane Ba opiskeli Dakarin William Ponty -koulussa ja valmistui lääkäriksi Dakarin lääketieteellisestä koulusta. Hän osallistui ammattiyhdistystoimintaan ja oli Rassemblement démocratique africain -järjestön aktiivijäsen.
Ba työskenteli julkisten palvelujen ministerinä Ylä-Voltan hallituksessa vuosina 1957–1958. Palattuaan kotimaahansa hän toimi Sudanin tasavallan kakkosministerinä vuosina 1958–1959 ja Malin liittovaltion työ-, julkisten palvelujen ja sosiaaliministerinä vuosina 1959–1960. Ba oli Malin julkisten palvelujen ja sosiaalilainsäädännön ministeri vuosina 1961–1962, sisäasiain-, tiedotus- ja matkailuministeri vuosina 1962–1966 ja ulkoasiain kakkosministeri vuosina 1966–1968.
Ba valittiin Union soudanaise – Rassemblement démocratique africain -puolueen politbyroon jäseneksi vuonna 1962. Presidentti Modibo Keïtan lähipiiriin kuuluneena puolueen vasemmiston edustajana hänestä tuli politbyroon korvanneen Kansallisen vallankumouksen puolustuskomitean jäsen vuonna 1967. Ba vangittiin Moussa Traorén johtaman sotilasvallankaappauksen yhteydessä vuonna 1968. Vapauduttuaan vankilasta vuonna 1975 hän asui Pariisissa.
Boubacar Alpha Bah

Boubacar Alpha Bah (kutsumanimeltään Bill, s. 20. maaliskuuta 1941) on malilainen taloustieteilijä ja ministeri.
Bah opiskeli taloustieteitä Pariisin ja Caenin yliopistoissa. Palattuaan Maliin vuonna 1978 hän työskenteli omissa yrityksissään ja kansainvälisten kehitysyhteistyöjärjestöjen konsulttina. Bah on toiminut Malin edustajana Länsi-Afrikan keskuspankissa BCEAO:ssa ja Maailmanpankissa, yksityissektorin edistämisestä vastaavana apulaisministerinä vuosina 1992–1992, Bamakon viidennen kunnan pormestarina vuodesta 2009 ja Malin kuntaliiton puheenjohtajana vuodesta 2010.
Bah on entinen Malin työn puolueen ja ADEMA:n aktivisti. Hänet nimitettiin Boubou Cissén hallituksen aluehallinto- ja desentralisaatioministeriksi toukokuussa 2019.
Bouaré Fily Sissoko

Bouaré Fily Sissoko (s. 22. elokuuta 1955 Dakar) on malilainen taloustieteilijä ja hallintovirkailija.
Fily Sissoko suoritti taloustieteen tutkinnon Malin virkamieskorkeakoulussa vuonna 1979, kehitysoikeustutkinnon Nizzan yliopistossa vuonna 1983 ja tullialan tutkinnon Saksan taloustutkimusinstituutissa vuonna 1990. Hän on työskennellyt muun muassa tullissa, talous-, valtiovarain- ja suunnitteluministeriössä sekä valtiontarkastajana.
Sissoko toimi Malin valtionomistus- ja kiinteistöministerinä vuodesta 2000 sekä viestintäministerinä vuosina 2001–2002. Vuosina 2004–2013 hän työskenteli Maailmanpankin Malin edustustossa. Vuosina 2013–2015 Sissoko toimi Malin talous- ja valtiovarainministerinä. Vuodesta 2017 lähtien hän on työskennellyt Malin edustajana Länsi-Afrikan talous- ja rahaliitto UEMOA:ssa.
Zeïni Moulaye

Zeïni Moulaye (s. 1954 Gao) on malilainen yhteiskuntatieteilijä, joka toimii maansa ulkoministerinä.
Moulaye on suorittanut tiedotusopin tutkinnon Algerin yliopistossa ja yhteiskuntatieteiden tutkinnot Pariisin yliopistossa. Hän työskenteli Malin ulkoministeriössä vuodesta 1985, presidentti Moussa Traorén neuvonantajana vuosina 1988–1989 ja maansa liikenne- ja matkailuministerinä vuosina 1989–1991. Myöhemmin hän oli muun muassa YK:n kehitysohjelman palveluksessa.
Moulaye toimi Malin Saudi-Arabian suurlähettiläänä ja presidentti Ibrahim Boubacar Keïtan neuvonantajana vuosina 2016–2020. Syyskuussa 2020 hänet nimitettiin Malin siirtymäkauden hallituksen ulkoasiain ja kansainvälisen yhteistyön ministeriksi.
Cecilia Stegö Chilò

| Cecilia Stegö Chilò> Ruotsin kulttuuri- ja urheiluministeri |
| --- | --- |
 Reinfeldtin hallitus 6. lokakuuta 2006 – 16. lokakuuta 2006  
Edeltäjä:  Leif Pagrotsky
Seuraaja:  Lena Adelsohn Liljeroth
Henkilötiedot
Syntynyt: 1959
Kuollut: 15. helmikuuta 2025 (65 vuotta)
Tiedot
Puolue:  maltillinen kokoomus
Cecilia Stegö Chilò (1959 – 15. helmikuuta 2025) oli ruotsalainen toimittaja ja maltillisen kokoomuksen poliitikko. Hän toimi Ruotsin urheilu- ja kulttuuriministerinä kymmenen päivää syksyllä 2006. Chilò joutui eroamaan virasta, kun kävi ilmi, ettei hän ollut maksanut televisiolupamaksujaan 16 vuoteen ja että hän oli käyttänyt pimeää työvoimaa.
Aiheesta muualla

Cecilia Stegö Chilò Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Yhdysvallat  Ruotsi 
Muut:  IdRef
Tiébilé Dramé

Tiébilé Dramé vuonna 2018.
Tiébilé Dramé (s. 9. kesäkuuta 1955 Nioro) on malilainen poliitikko.
Dramé opiskeli Bamakon opettajakorkeakoulussa ja suoritti maisterintutkinnon Pariisin yliopistossa. Hän oli yksi opiskelijajärjestö UNEEM:in johtajista, joutui useaan kertaan vangituksi ja toimi vuosina 1988–1991 Amnesty Internationalin tehtävissä Euroopassa.
Moussa Traorén hallinnon kaaduttua vuonna 1991 Dramé palasi Maliin, jossa hän liittyi Congrès national d’initiative démocratique (CNID) -puolueeseen. Hän toimi Malin ulkoministerinä siirtymäkauden hallituksessa vuosina 1991–1992. Riitaannuttuaan CNID:in johtajan Mountaga Tallin kanssa Dramé perusti kannattajineen uuden puolueen Parti pour la renaissance nationalen (Parena) vuonna 1995. Vuonna 1996 hänet nimitettiin Ibrahim Boubacar Keïtan hallitukseen aavikkovyöhykkeen ministeriksi.
Dramé valittiin Malin kansalliskokoukseen Nioron edustajana vuonna 1997. Toimittuaan ensin Parenan pääsihteerinä hänestä tuli puolueen puheenjohtaja vuonna 1999. Vuoden 2002 presidentinvaaleissa Dramé tuli neljänneksi saaden 4,02 prosenttia äänistä. Vuoden 2007 presidentinvaaleissa hän oli kolmas 3,04 prosentilla.
Dramé osallistui rauhanneuvotteluihin maan pohjoisosan tuaregikapinallisten kanssa vuonna 2013. Hän luopui presidenttiehdokkuudestaan saman vuoden vaaleissa eikä osallistunut myöskään vuoden 2018 presidentinvaaleihin. Dramé on ollut mukana Front pour la sauvegarde de la démocratie -oppositioryhmässä ja hän toimi presidenttiehdokas Soumaïla Cissén kampanjapäällikkönä vuonna 2018. Dramé nimitettiin Boubou Cissén hallituksen ulkoministeriksi toukokuussa 2019.
Drame on työskennellyt myös toimittajana. Hän perusti sanomalehti Le Républicainin vuonna 1992.
Modibo Sidibé

Modibo Sidibé vuonna 2008.
Modibo Sidibé (s. 7. syyskuuta 1952 Bamako) on malilainen poliitikko. Hän toimi maan pääministerinä vuosina 2007–2011.
Sidibé on opiskellut oikeus- ja valtiotieteitä ja suorittanut tohtorin tutkinnon kriminologiassa. Hän on valmistunut myös poliisikoulusta. Sidibé työskenteli poliisin ja Malin puolustusministeriön palveluksessa. Moussa Traorén hallinnon kaaduttua vuonna 1991 hän oli Amadou Toumani Tourén johtaman siirtymävaihekomitean kabinettipäällikkö. Vuodesta 1993 lähtien Sidibé toimi Malin terveysministerinä ja vuodesta 1997 ulkoministerinä.
Vuosina 2002–2007 Sidibé työskenteli presidentti Amadou Toumani Tourén pääsihteerinä. Hänet nimitettiin Malin pääministeriksi syyskuussa 2007. Sidibé erosi tehtävästä vuonna 2011 ja asettui seuraavana vuonna presidenttiehdokkaaksi. Hänet pidätettiin maaliskuun 2012 sotilasvallankaappauksen yhteydessä.
Vuoden 2013 presidentinvaaleissa Sidibé oli Forces alternatives pour le renouveau et l’émergence (FARE) -puolueen ehdokas. Hän tuli vaalien ensimmäisellä kierroksella neljänneksi saaden viisi prosenttia äänistä. Sidibé valittiin FARE:n puheenjohtajaksi vuonna 2014. Vuoden 2018 presidentinvaaleissa hän sai 1,4 prosenttia äänistä.
Malin entinen pääministeri Mandé Sidibé oli Modibo Sidibén veli ja entinen ministeri Sy Oumou Louise Sidibé hänen sisarensa.
Sy Kadiatou Sow

Sy Kadiatou Sow (kutsumanimeltään Salama, s. 7. maaliskuuta 1955 Nioro) on malilainen poliitikko.
Kadiatou Sow on suorittanut kirjallisuuden ja julkisoikeuden tutkinnot Nizzassa ja Pariisissa. Hän työskenteli puuvillayhtiö CMDT:ssä ja osallistui Malin demokratialiikkeen toimintaan sekä Adema-järjestön perustamiseen. Sow nimitettiin Bamakon piirikunnan kuvernööriksi vuonna 1991. Hän oli Malin ensimmäinen naiskuvernööri.
Sow nimitettiin helmikuussa 1994 Malin ensimmäiseksi naispuoliseksi ulkoministeriksi. Lokakuusta 1994 aina vuoteen 2000 saakka hän toimi kaupunkisuunnittelu- ja asuntoministerinä. Työskenneltyään useissa kehityshankkeissa Sow palasi politiikkaan vuonna 2016. Hänet tunnetaan varsinkin Malin perustuslakiin suunniteltujen muutosten vastustajana.
Ministerinä toiminut Ousmane Sy on Sown aviomies.
Emma-gaala 2025

| Emma-gaala 2025 |
| --- | --- |
Päiväys:  8. maaliskuuta 2025
Paikka:  Espoo Metro Areena
Järjestäjä:  Musiikkituottajat
Kohokohtia
Eniten palkintoja:  Mirella (6)
Eniten ehdokkuuksia:  Mirella (6)
  ← 2024  Emma-palkinto  2026 → 
Vuoden 2025 Emma-gaala järjestettiin Espoo Metro Areenalla 8. maaliskuuta 2025. Gaalassa jaettiin Emma-palkinnot vuoden 2024 menestyneimmille artisteille ja musiikkialan ammattilaisille. Ehdokkaat julkistettiin 12. joulukuuta 2024. Eniten ehdokkuuksia keräsi Mirella, joka oli ehdolla kuudessa eri kategoriassa. Hänen lisäksi muita suuren määrän ehdokkuuksia keränneitä olivat Averagekidluke, Ege Zulu ja Pehmoaino (5) sekä Antti Autio, Kuumaa, Olga ja Turisti (4). Palkintoja jaettiin kaikkiaan yli 20 ehdokassarjassa, joista Vuoden kotimainen artisti/yhtye valittiin perinteiseen tapaan yleisöäänestyksellä. Eniten palkintoja gaalassa voitti Mirella, joka sai 6 patsasta.
Gaalassa esiintyivät Benjamin x Bess, Ege Zulu, Haloo Helsinki!, Mokoma, Pehmoaino, Rodeo ja Turisti, joiden lisäksi tulokaspotpurin esittivät Vuoden tulokas -kategorian ehdokkaat.
Voittajat ja ehdokkaat

| Kategoria | Voittaja | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- |
| Vuoden artisti | Mirella |  Averagekidluke  Ege Zulu  Etta  Pehmoaino  Turisti |
| Vuoden yhtye | Kuumaa |  Antti Autio  Emma & Matilda  Mokoma  Nightwish  Saimaa |
| Vuoden albumi | Pehmoaino – Soittorasia |  Averagekidluke – Yuno  Ege Zulu – Mammanpoika  Kuumaa – Pisara meressä  Mirella – Kunpa oisin kertonut  Turisti – Roadman |
| Vuoden tulokas | Mirella |  Averagekidluke  Hugo  Jaakko Kulta  Olga  Sara Siipola |
| Vuoden biisi | Mirella – ”Timanttei” |  Benjamin x Bess – ”Paremmin ku kukaan muu”  Ege Zulu, Behm – ”Tunnista tuntiin”  Olga – ”Stadi (Alicia)” (feat. Isac Elliot)  Pehmoaino – ”Maasta taivaaseen”  Robin Packalen – ”Häitä pidelly” (feat. Tupe.) |
| Vuoden pop | Mirella – Kunpa oisin kertonut |  Ani – Sadekehä  Karri Koira – Aina ja aina  Kuumaa – Pisara meressä  Olga – ”Uus bitch” / ”Stadi (Alicia)” (feat. Isac Elliot) / ”Iskelmää”  Sanni – Muutos / ”Paperihaavoja” (feat. Gettomasa) |
| Vuoden rock | Blind Channel – Exit Emotions |  Cemetery Skyline – Nordic Gothic  Huora – Neljä huolenaikaa  Litku Klemetti – Funny Girl  Sini Yasemin – Viimeinen joka rikkoi mut |
| Vuoden metalli | Swallow the Sun – Shining |  Mokoma – Myrsky  Nightwish – Yesterwynde  Oranssi Pazuzu – Muuntautuja  Turmion Kätilöt – Reset |
| Vuoden iskelmä | Saimaa – Vol. 6 / Vol. 7 |  Ida Paul & Kalle Lindroth – Tapahtui elämä  Jannika B – Tetris  Suvi Teräsniska – Seuraavassa elämässä  Vilma Alina – Polut kasvaa umpeen |
| Vuoden rap | Turisti – Roadman |  Averagekidluke – Yuno  DJ Ibusal – Mukava paikka  DJ Kridlokk – Hai  Ege Zulu – Mammanpoika  Etta – Tähtisumua |
| Vuoden alternative | Pehmoaino – Soittorasia |  Aaro630 – Paha maa  Antti Autio – Täällä sinua kaivataan  Emma & Matilda – Toinen vuosi  Melo – Noidankehä  Pariisin Kevät – Sun yö on pian täällä |
| Vuoden musiikintekijä | Emma Johansson |  Emmi Hakala  Kaisa Korhonen  Kyösti Salokorpi  Tiina Vainikainen |
| Vuoden jazzalbumi | Pauli Lyytinen – Lehto / Korpi |  Anni Kiviniemi Trio – Eir  Heli Hartikainen – Chronovariations  Timo Lassy & Jukka Eskola – Lassy-Eskola: Nordic Stew  Verneri Pohjola – Monkey Mind |
| Vuoden etnoalbumi | Jaakko Laitinen & Väärä Raha – Äyskäri |  Karjalasta kolttien maille – Karjalasta kolttien maille  Leija Lautamaja – Sydän tuli piilosta  Polenta – Karkelo  Tuulentei – Pokela  Wishamalii – Al-Bahr |
| Vuoden klassinen | Ostrobothnian Chamber Orchestra – Finnish Accordion Concertos |  Aki Yli-Salomäki & Antti Salovaara – Matala  Avanti! – Zeng – Chamber Music By Lotta Wennäkoski  Laura Hynninen – Ratsut  Dalia Stasevska (& BBC Symphony Orchestra) – Dalia's Mixtape  Virpi Räisänen (& Quatour Danel) – Blicke Mir Nicht in die Lieder |
| Vuoden tuottaja | Kim Mannila |  Aleksanteri Hulkko  Danitello  Los Rollos  Salahpolo  Topify |
| Kriitikoiden valinta | Viitasen Piia – Ihmisen aika |  Antti Autio – Täällä sinua kaivataan  Bämä – Jumala on muija  Grande Mahogany – As Grande As  Huora – Neljä huolenaikaa  M – Mustarastaat tulivat |
Voittajat ja ehdokkaat > Yleisöäänestys

| Kategoria | Voittaja |
| --- | --- |
Vuoden kotimainen artisti/yhtye: Kuumaa
Voittajat ja ehdokkaat > Muut palkinnot

Vuoden myydyin albumi: Mirella – Kunpa oisin kertonut
Vuoden striimatuin kotimainen biisi: Mirella – "Timanttei"
Vuoden striimatuin ulkomainen biisi: Artemas – "I Like the Way You Kiss Me"
Erikois-Emma: Chrisse Johansson, Eero Raittinen ja Maki Kolehmainen
Marie Paradis

| Marie Paradis |
| --- | --- |
 Marie Paradis
Henkilötiedot
Muut nimet:  'Maria de Mont Blanc'
Syntynyt: 12. helmikuuta 1779  Saint-Gervais-les-Bains 
Marie Paradis (1778–1839) oli ensimmäinen Mont Blancin huipulle kiivennyt nainen. Paradis osallistui kahdeksanteen onnistuneeseen Mont Blancin huipulle nousseen seurueen vuorikiipeilyyn.
Paradis oli talonpoikaisnainen, joka ei tiettävästi ollut osoittanut mielenkiintoa vuorikiipeilyä kohtaan. Vuonna 1808 Paradis'n ollessa 18-vuotias paikalliset kiipeilyoppaat houkuttelivat hänet mukaansa Mont Blancille, luvaten tälle kuuluisuutta mikäli hän pääsisi huipulle asti. Luku- ja kirjoitustaidottomalle naiselle tarjous kuulosti houkuttelevalta. Kiipeilyoppaiden motiivina oli näyttää ihmisille, että vuorikiipeily sopi aristokraattien lisäksi myös tavalliselle väelle.
Paradis ei saavuttanut huippua ilman apua, vaan häntä autettiin muun muassa työntämällä ja kantamalla vaikeimpien osuuksien yli. Hän kärsi huimauksesta, pahoinvoinnista ja hengästyneisyydestä, mikä on ymmärrettävää huomioiden hänen puutteellisen valmistautumisen ja varustautumisen retkelle.
Paradis'ta kutsuttiin 'Mont Blancin Mariaksi', mutta hän ei saavuttanut kuuluisuutta tai vaurautta. Hän ei tämän jälkeen kiivennyt Mont Blancille uudestaan eikä jatkanut vuorikiipeilyä muutoinkaan.
Paradis'sta tuli majatalon pitäjä Mont Blancin lähistöllä. 30 vuotta myöhemmin Henriette d’Angeville kiipesi toisena naisena (ensimmäisenä naisena ilman apua) Mont Blancille, ja Paradis osallistui d'Angevillen kunniaksi järjestettäviin juhliin. Paradis kuoli 61-vuotiaana.
Käytäntöyhteisö

Käytäntöyhteisö on Etienne Wengerin ja Jean Laven mukaan ryhmä ihmisiä, jotka jakavat tietyn taidon tai ammatillisen osaamisalueen. Käytäntöyhteisö voi muodostua jäsentensä yhteisen kiinnostuksen kohteen ympärille tai se voidaan luoda erityisesti tietyn aihepiirin tiedon kokoamista ja tuottamista varten. Käytäntöyhteisön jäsenyyteen liittyy olennaisesti osaamisen ja vastuun jakaminen. Käytäntöyhteisö voi toimia kasvokkain tai erilaisten viestintävälineiden avulla.
Käytäntöyhteisö rakentuu kolmesta ulottuvuudesta: 1. keskinäinen sitoutuminen, 2. yhteinen tavoite tai "hanke" (engl enterprise) sekä 3. yhteiset välineet tai resurssit.
Sitoutuminen ilmenee siten, että käytäntöyhteisön jäsenet solmivat yhteistyösuhteita keskenään ja muodostavat yhteiselle toiminnalleen normeja. Nämä siteet pitävät yhteisön sosiaalisesti koossa. Keskinäisen työskentelyn ja kommunikoinnin kautta yhteisön jäsenet saavuttavat yhteistä ymmärrystä työskentelynsä kohteesta eli "hankkeesta", muokkaavat sitä toimiessaan sen parissa. Käytäntöyhteisö synnyttää toimintansa avulla ja sitä varten yhteisiä resursseja, jotka voivat olla luonteeltaan esimerkiksi jaettuja merkityksiä, toimintatapoja ja tarinoita.
Lähtökohdat ja kehitys > Alkuajat

Lave ja Wenger esittelivät käytäntöyhteisö termin ensi kertaa vuonna 1991 teoksessaan Situated learning: legitimate peripheral participation. Teoksessa kuvattiin uutta erityisesti työpaikoille sopivaa oppimisen mallia, jossa oppiminen tapahtuu sosiaalisessa ympäristössä eikä niinkään strukturoidusti tietoa oppilaitosmaisesti välittämällä. Laven ja Wenger eivät tarkasti määrittele käytäntöyhteisöä teoksessaan vaan ennemminkin kuvaavat prosessin, jossa ryhmän uusi tulokas tulee ryhmän täysi valtaiseksi jäseneksi tiedon tuottamiseen osallistumisen avulla.
Wenger jatkoi ilmiön tarkastelua 1998 julkaistussa teoksessa Communities of Practice: learning, meaning and identity, jossa korostuu yhteisön identiteettiä luova voima ja jossa vankennetaan teoriaa oppimisen sosiaalisesta luonteesta.
Vuonna 2002 julkaistu Cultivating Communities of Practice (Wenger, McDermott ja Snyder) toi muutoksen käsitykseen käytäntöyhteisöistä. Tässä teoksessa yhteisöillä aletaan nähdä myös liikkeenjohdollista merkitystä pelkän oppimisen ja identiteetin rakentamisen sijaan. Se määritteleekin Käytäntöyhteisön uudelleen ryhmäksi henkilöitä joilla: "on erityinen kiinnostus tiettyyn aiheeseen ja jotka syventävät yhteistoiminnassa osaamistaan ja tietoaan aiheesta". Määritelmä alkaakin linkittää käytäntöyhteisöjä tietämyksenhallinnan työkalujen käsitteistöön.
Lähtökohdat ja kehitys > Nykytila

Artikkeli Knowledge management as a doughnut: Shaping your knowledge strategy through communities of practice (Wenger, E., 2004) määrittelee  uudelleen käytäntöyhteisön rakennetta, jossa se rakentuu kolmesta piirteestä:
Aihealue (Domain): Käytäntöyhteisön luo sen jäsenille yhteinen kiinnostuksen aihealue, joka määrittelee keskeisen ratkaistavan ongelman. Käytäntöyhteisön identiteettiä ei voida määrittää ainoastaan tehtävällä, kuten joukkueelle, vaan alueena tietoutta, jota pitää tutkia ja kehittää.
Yhteisö (Community): Ihmiset, joille aihealue on olennainen, ovat vuorovaikutuksessa toistensa kanssa jakaen tietoa ja ratkaisten ongelmia, näin luoden suhteita. Suhteet muodostavat yhteenkuuluvuutta ja luovat rajan sisäpiirille ja ulkopiirille.
Harjoittaminen (Practice): Käytäntöyhteisö ei ole ainoastaan yhteisö, joka jakaa yhteisen kiinnostuksen aiheen. Käytäntöyhteisön jäsenet ovat kyiseisen yhteisön aihealueen harjoittajia, jotka omaavat tietoa, menetelmiä, työkaluja, tarinoita sekä asiakirjoja, joita jäsenet jakavat ja kehittävät yhdessä. Käytäntöyhteisö tuo yhteen jäsenet, jotka osallistuvat tekemiseen, jolloin ajan myötä jäsenet keräävät käytännön tietoutta aihealueestaan.
Käytäntöyhteisöjen muodostuminen

Lave ja Wenger havaitsivat käytäntöyhteisöjen muodostuvan luonnostaan, osaajien tavatessa toisiaan jakaakseen kokemuksia. Käytäntöyhteisöjä on havaittu monissa eri osaamisryhmissä. Yksi kuuluisimmista käytäntöyhteisöistä muodostui Xeroxin asiakaspalvelijoiden kesken, ja se kehittyi yhtiön tukemana maailmanlaajuiseksi Eureka-projektiksi. Eureka-projektin tietosisällön on arvioitu tuottaneen yhtiölle sadan miljoonan dollarin säästöt.
Käytäntöyhteisöjen muodostuminen > Esimerkkejä käytäntöyhteisöistä

Autodesk Community: Suunnitteluohjelmisto yrityksen ylläpitämä yhteisö, jossa kannustetaan jakamaan kokemuksia ja olemaan yhteydessä muihin suunnittelijoihin
Linux.com Community: Linux foundationin ylläpitämä sivusto, jolla yhdistetään kehittäjiä, käyttäjiä ja administraattoreita.
Sadio Camara

Sadio Camara
Sadio Camara (s. 1979 Kati) on malilainen sotilas, joka osallistui elokuun 2020 vallankaappaukseen. Hän oli maan hallituksen puolustusministeri lokakuusta 2020.
Camara on valmistunut Koulikoron sotakoulusta. Hän palveli maan pohjoisosissa ja on toiminut sen jälkeen Katin sotakoulun johtajana. Ennen vallankaappausta eversti Camara oli saamassa koulutusta Venäjällä.
Eversti Camara oli sotilasjuntta CNSP:n varapuheenjohtaja. Hänet nimitettiin Moctar Ouanen hallituksen puolustus- ja veteraaniministeriksi lokakuussa 2020. Camara ja Modibo Koné jätettiin pois uudesta hallituksesta toukokuussa 2021, mikä johti Ouanen ja presidentti Bah N’Dawn pidätykseen ja eroon.
Birgit Friggebo

| Birgit Friggebo> Ruotsin kulttuuriministeri |
| --- | --- |
 Carl Bildtin hallitus 1991–1993  
Ruotsin asuntoministeri
 Ullstenin hallitus ja Fälldinin II ja III hallitus 1978–1982  
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. joulukuuta 1941 (ikä 83)
Puoliso:  Bo Södersten (k. 2017)
Tiedot
Puolue:  Liberaalit
Birgit Friggebo (s. 25. joulukuuta 1941) on ruotsalainen liberaalien poliitikko. Hän toimi asuntoministerinä Ola Ullstenin ja Thorbjörn Fälldinin hallituksissa vuosina 1978–1982 ja kulttuuriministerinä Carl Bildtin hallituksessa 1991–1994. Vuosina 1998–2003 hän oli Jönköpingin läänin maaherra. Friggebo muistetaan hänen vuonna 1979 aikaansaamastaan lakimuutoksesta, joka mahdollisti pienten piharakennusten rakentamisen ilman erillistä lupaa. Ne saivat lempinimen "friggebod".
Aiheesta muualla

Birgit Friggebo Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Ruotsi 
Taiteenala:  MusicBrainz
Marita Ulvskog

| Marita Ulvskog |
| --- | --- |
 Ulvskog vuonna 2014.
Euroopan parlamentin jäsen
 Ruotsi 2009–2019  
Ruotsin kulttuuriministeri
 Göran Perssonin hallitus 1996–2004  
Edeltäjä:  Margot Wallström
Seuraaja:  Leif Pagrotsky
Ruotsin siviiliministeri
 Göran Perssonin hallitus 1994–1996  
Kansanedustaja
 1998–2009  
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. syyskuuta 1951 (ikä 73) Luulaja, Ruotsi
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Ammatti:  poliitikko, toimittaja
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Marita Ulvskog (s. 4. syyskuuta 1951 Luulaja) on ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän on ollut Ruotsin valtiopäivien jäsen vuosina 1998–2009, Ruotsin siviiliministeri 1994–1996, kulttuuriministeri 1996–2004 ja Euroopan parlamentin jäsen 2009–2019. Ennen poliittista uraansa hän työskenteli toimittajana ja oli vuosina 1990–1994 Dala-Demokratenin päätoimittaja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marita Ulvskog Wikimedia Commonsissa
Marita Ulvskog Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla (ruotsiksi)
Marita Ulvskog Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
| n k   Ruotsin Euroopan parlamentin jäsenet (2009–2014) |
| --- | --- |
EPP:  Corazza Bildt  Fjellner  Hökmark  Ibrisagic  A. Svensson 
ALDE:  Ek (2009–2011)  Johansson (2011-2014)  Paulsen  Schmidt  Wikström 
G-EFA:  Andersdotter (2011–2014)  Engström  Lövin  Schlyter 
PASD:  Färm  Hedh  Ludvigsson  Nilsson (2011–2014)  Ulvskog  Westlund 
GUE/NGL:  Gustafsson (2011–2014)  E. Svensson (2009–2011) 
| n k   Ruotsin Euroopan parlamentin jäsenet (2014–2019) |
| --- | --- |
EPP:  Adaktusson (2014–2018)  Corazza Bildt  Fjellner  Hökmark  Sellström (2018–2019) 
ALDE:  Federley  Paulsen (2014–2015)  Selimovic (2015–2019)  Wikström 
G-EFA:  Andersson  Dalunde (2016–2019)  Engström (2014–2019)  Eriksson (2014–2016)  Lövin (2014)  Valero 
S&D:  Aleksander Gabelić (2018–2019)  Guteland  Hedh  Ludvigsson  Nilsson (2014–2018)  Post  Ulvskog 
EFDD:  Lundgren  Winberg 
GUE/NGL:  Björk 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ruotsi 
Henkilöt:  MEP-hakemisto