stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Béni Abbès

| Béni Abbès بني عباس, Banī ʿAbbās |
| --- | --- |
 Kaupungin läpi virtaa Saoura-vadi.
 Béni Abbès
 Koordinaatit: 30°7′44″N, 2°10′20″W 
Valtio:  Algeria
Maakunta:  Béni Abbès
Piirikunta:  Béni Abbès
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10 040 km²
Väkiluku (2013):  13 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Béni Abbès (arab. بني عباس‎, Banī ʿAbbās) on kaupunki ja Béni Abbèsin maakunnan hallinnollinen keskus Algerian Saharassa. Se sijaitsee Saouran keidasalueella 1 225 kilometriä Algerista kaakkoon. Béni Abbèsin kunnassa oli arviolta 13 400 asukasta vuonna 2013.
Béni Abbèsin kunnan pinta-ala on 10 040 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Iglin ja Taghitin, idässä Tamtertin, etelässä Karzazin ja lännessä Tabelbalan kuntiin. Kaupungin läpi virtaa Guir ja Zouzfan -vadien muodostama Saoura. Itäpuolella on Läntinen Iso erg, lännessä Guirin hamada ja etelässä Ougartavuoret.
Seudulla vallitsee kuuma ja kuiva aavikkoilmasto. Tammikuun keskilämpötila on 12 ja heinäkuun 38 astetta. Vuotuinen sademäärä on alle 100 millimetriä.
Perimätiedon mukaan keskiajalla syntynyt asutus sai vuonna 1605 uuden linnoituksen rakentamisen yhteydessä nimen Béni Abbès. Ranskalaiset miehittivät sen vuonna 1901. Kaupungista tuli uuden maakunnan keskus vuonna 2015.
Kunnan läpi kulkee maantie RN6. Béni Abbèsista on linja-autoyhteydet lähikuntiin sekä Béchariin ja Adrariin. Kaupungissa on myös uudelleen kunnostettu lentokenttä.
”Saouran helmenä” tunnetun Béni Abbèsin elinkeinoja ovat keidasviljely, käsityöammatit ja matkailu. Paikallisia nähtävyyksiä ovat Saharan luonto ja maisemat, alueen kalliopiirrokset ja -maalaukset, linnoitetut asutukset eli ksarit, pyhien miesten mausoleumit ja Charles de Foucauldin perustama erakkola. Kaupungissa toimii Saharan tutkimuskeskus museoineen. Béni Abbèsissa vietetään vuosittaista perinnejuhlaa, siellä on järjestetty monia tapahtumia ja se on toiminut elokuvien kuvauspaikkana.
Belgian Grand Prix 1958

Belgian Grand Prix 1958 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. kesäkuuta 1958 Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailun voitti Tony Brooks, jolle voitto oli kauden ja uran ensimmäinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 4 |  Tony Brooks | Vanwall | 24 | 1:37:06.3 | 5 | 8 |
| 2 | 16 |  Mike Hawthorn | Ferrari | 24 | +20.7 | 1 | 7 |
| 3 | 6 |  Stuart Lewis-Evans | Vanwall | 24 | +3:00.9 | 11 | 4 |
| 4 | 40 |  Cliff Allison | Lotus-Climax | 24 | +4:15.5 | 12 | 3 |
| 5 | 10 |  Harry Schell | BRM | 23 | +1 krs. | 7 | 2 |
| 6 | 20 |  Olivier Gendebien | Ferrari | 23 | +1 krs. | 6 |  |
| 7 | 28 |  Maurice Trintignant | Maserati | 23 | +1 krs. | 16 |  |
| 8 | 24 |  Roy Salvadori | Cooper-Climax | 23 | +1 krs. | 13 |  |
| 9 | 36 |  Jo Bonnier | Maserati | 22 | +2 krs. | 14 |  |
| 10 | 26 |  Maria Teresa de Filippis | Maserati | 22 | +2 krs. | 19 |  |
| Kesk. | 38 |  Paco Godia | Maserati | 22 | Moottori | 18 |  |
| Kesk. | 22 |  Jack Brabham | Cooper-Climax | 16 | Ylikuumeneminen | 8 |  |
| Kesk. | 42 |  Graham Hill | Lotus-Climax | 12 | Moottori | 15 |  |
| Kesk. | 18 |  Luigi Musso | Ferrari | 5 | Onnettomuus | 2 |  |
| Kesk. | 14 |  Peter Collins | Ferrari | 5 | Ylikuumeneminen | 4 |  |
| Kesk. | 8 |  Jean Behra | BRM | 5 | Öljynpaine | 10 |  |
| Kesk. | 32 |  Wolfgang Seidel | Maserati | 4 | Vetoakseli | 17 |  |
| Kesk. | 2 |  Stirling Moss | Vanwall | 0 | Moottori | 9 |  |
| Kesk. | 30 |  Masten Gregory | Maserati | 0 | Moottori | 3 |  |
Muuta

Paalupaikka: Mike Hawthorn - 3:57.1
Nopein kierros: Mike Hawthorn - 3:58.3
Cliff Allisonin ensimmäinen pistesija ja paras sijoitus
Maria Teresa de Filipksen paras sijoitus
Boeing X-45

Boeing X-45A UCAV
X-45A alapuolelta pommiluukut auki.
X-45C edestä
X-45C  sivulta
Boeing X-45 on miehittämättömän taistelukoneen prototyyppi, jonka ensilento tehtiin vuonna 2002. Koneen kehitti Boeing Phantom Works ja konetta valmistaa Boeing Integrated Defense Systems. Kone ei ole sarjatuotannossa vielä vuonna 2010.
Kehitystyö

Koneen suunnittelun pohjana on aiempi Boeing Bird of Prey -projekti, jota toteutti Boeingiin 1990-luvulla fuusioitu McDonnell Douglas.
X-45-koneesta on kolme kehitysversiota: alkuperäinen X-45A, tätä suurempi versio X-45B ja B-versiosta kehitelty häiveversio X-45C. Kone muistuttaa ulkoasultaan hieman B-2 Spirit -pommikonetta, mutta on kooltaan pienempi.
X-45A-koneella on tehnyt koelentoja vuodesta 2002 lähtien kauko-ohjattuna kuin koneen autonomista ohjausjärjestelmää käyttäen.
Ensilento koneen C-versiolla piti tehdä 2006–2007. Boeing toivoo, että vuoteen 2010 mennessä heillä on ratkaisu X-45-koneiden ilmatankkaukseen, jolloin kone olisi toimintakykyinen pitkillä matkalla, joilla haittana on koneen matala lentonopeus, noin 900 km/h.
Yhdysvaltain ilmavoimat ilmoitti maaliskuussa 2006 hylkäävänsä X-45-projektin. Boeing jatkaa kuitenkin kehitystyötä toiveena saada konetyyppi myytyä Yhdysvaltain laivastolle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Boeing X-45 Site
X-45 Video Collection
NASA Dryden X-45A UCAV Photo Collection (Arkistoitu – Internet Archive)
First bombing run test is a success
X-45C information
Composites combat ready in UCAVs
Boeing X-45 / X-46 page on designation-systems.net
Photograph; X-45C unfinished prototype
X-45C/N computer-rendered images
Boeing 'Phantom Eye' Hydrogen Powered Vehicle Takes Shape
Boeing Vertol CH-46 Sea Knight

| Boeing Vertol CH-46 Sea Knight |
| --- | --- |
 CH-46 USS Saipanin kannella.
Tyyppi:  kuljetushelikopteri
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Boeing Vertol CH-46 Sea Knight on kaksiroottorinen kuljetushelikopteri. Sitä kehitettiin alun perin Yhdysvaltain maavoimien tarpeisiin. Armeija kuitenkin hylkäsi kopterin liian pienenä ja sai suuremman CH-47 Chinook -kopterin.
Maavoimien sijasta CH-46 päätyi laivastokäyttöön. Yhdysvaltain laivasto käytti kopteria vuoteen 2004 asti ja merijalkaväki arviolta vuoteen 2014 asti.
Yhdysvaltojen lisäksi kopteria käyttää tai on käyttänyt Japani, Kanada, Ruotsi, Saudi-Arabia ja Thaimaa. Ruotsin puolustusvoimat käyttää CH-46:sta nimitystä Hkp 4.
Sotilaskuljetuskoptereiden lisäksi CH-46:sta on rakennettu versioita etsintä- ja pelastustöihin sekä palontorjuntaan. Kopteria on lisäksi käytetty jonkin verran siviililiikenteessä.
Kopterin ensilento oli vuonna 1962 ja se otettiin palveluskäyttöön merijalkaväessä vuonna 1965.
Tekniset tiedot (CH-46 Sea Knight)

Lähde: [lähde? ]
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 4; 2 lentäjää, 1 ampuja/tähystäjä, 1 miehistön johtaja + mahdollisesti taka-ampuja
Matkustajat: 25
Pituus: &&&&&&&&&&&&&013.092000013,92 m
Leveys: &&&&&&&&&&&&&&02.02000002,2 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&05.01000005,1 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&07047.&&&&007 047 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&&07891.&&&&007 891 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&011000.&&&&0011 000 kg
Nostovoima: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”.21 kg/m²
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × General Electric T58-GE-16m -turbiinimoottoria; &&&&&&&&&&&01400.&&&&001 400 kW (&&&&&&&&&&&01877.&&&&001 877 hv) per moottori
Roottori: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × halkaisija &&&&&&&&&&&&&016.&&&&0016 m, pinta-ala &&&&&&&&&&&&0200.&&&&00200 m²
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0265.&&&&00265 km/h
Taistelusäde: &&&&&&&&&&&&0296.&&&&00296 km
Siirtolentomatka: &&&&&&&&&&&&0676.&&&&00676 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&04300.&&&&004 300 m
Nousukyky: &&&&&&&&&&&&&010.040000010,4 m/s
Teho-painosuhde: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”.354 W/kg
Aseistus
2 × XM-218 .50 12,7 mm konekivääriä tai
1 × ramppiin asennettu 240G 7,62 mm konekivääri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boeing Vertol CH-46 Sea Knight Wikimedia Commonsissa
Carl Bernhard Wadström

| Carl Bernhard Wadström |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1746
Kuollut: 1799
Ammatti:  insinööri, mineralogi
Carl Bernhard Wadström (1746–1799) oli ruotsalainen insinööri, mineralogi ja orjuuden vastustaja. Hän sai vaikutteita Emanuel Swedenborgin ajattelusta ja matkusti 1780-luvun lopulla läntiseen Afrikkaan perustamaan ihanneyhteisöä. Ruotsalais-brittiläisenä yhteistyönä toteutettu hanke kariutui, kun ranskalaiset tuhosivat siirtokunnan vuonna 1794. Wadström asui 1790-luvulla Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Pariisissa, missä hän puhui Afrikassa todistamansa orjakaupan perusteella orjuuden lakkauttamisen puolesta.
Wadström ja prinssi Peter Panah (Carl Fredric von Breda, 1789)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carl Bernhard Wadström Wikimedia Commonsissa
Steve Rucchin

| Steve Rucchin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. heinäkuuta 1971 (ikä 53) Thunder Bay, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  98 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1994–2007
Seurat:  San Diego Gulls (IHL) Mighty Ducks of Anaheim (NHL) New York Rangers (NHL) Atlanta Thrashers (NHL)
Steve Rucchin (s. 4. heinäkuuta 1971 Thunder Bay, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL:ssä kolmessa joukkueessa vuosina 1994–2007.
Ura > Seuraura

Rucchin lopetti vakavan jääkiekon pelaamisen 15-vuotiaana ja keskittyi enemmän opiskeluihin. Hän pelasi kuitenkin samalla high schoolin joukkueessa ja myöhemmin Länsi-Ontarion yliopiston joukkueessa opiskeluiden ohella. Rucchin oli yliopistonsa parhaita jääkiekkoilijoita ja hänet valittiin kertaalleen OUAA-liigan parhaaksi pelaajaksi. Osa-aikainen Mighty Ducks of Anaheimin kykyjenetsijä Richard Green sai kuulla Rucchinista ja vakuuttui tämän kyvyistään nähdessään Rucchinin pelaavan. Anaheim varasi Rucchinin täydennysvaraustilaisuudessa 1994. Hän sai saman kesän aikana myös ammattilaissopimuksen ja biologian loppututkinnon yliopistosta.
Rucchin aloitti kauden 1994–1995 IHL-liigan San Diego Gullsissa, mutta pääsi pelaamaan Anaheimiin, kun NHL:n työsulku loppui. Rucchin nousi Anaheimin ykköskentällisen keskushyökkääjäksi Paul Kariyan ja Teemu Selänteen väliin kaudella 1996–1997. Hän teki kauden aikana 67 pistettä. Seuraavallakin kaudella Rucchin teki 53 pistettä. Anaheim solmi hänen kanssaan kesällä 1998 neljän vuoden sopimuksen, jonka kokonaisarvo oli 9,2 miljoonaa dollaria.
Kaudella 1998–1999 Rucchin ylitti jälleen 60 pisteen rajan ja teki ensimmäistä kertaa urallaan yli 20 maalia (23). Kaudet 2000–2001 ja 2001–2002 menivät Rucchinilta pilalle loukkaantumisten takia. Rucchin palasi jälleen kaudella 2002–2003 Anaheimin avainpelaajien joukkoon. Hän teki kauden aikana 58 pistettä ja 20 maalia. Anaheim eteni keväällä Stanley Cup -finaaleihin, mutta hävisi New Jersey Devilsille. Rucchin oli vuonna 2003 ehdolla Bill Masterton Memorial Trophyyn, joka jaetaan omistautumisesta jääkiekkoilulle. Rucchin nimettiin Anaheimin kapteeniksi kaudeksi 2003–2004. Hän pelasi uransa 607. ottelunsa Anaheimissa 16. maaliskuuta 2004 ja nousi Kariyan ohi eniten otteluita Anaheimissa pelanneeksi jääkiekkoilijaksi. Rucchin pelasi Anaheimissa lopulta 616 runkosarjapeliä, mikä piti hänet Anaheimin tilastoykkösenä vuoteen 2009, jolloin Selänne pelasi 617. pelinsä Anaheimissa.
Elokuussa 2005 Rucchin kaupattiin New York Rangersiin vaihdossa Trevor Gilliesiin ja varauvuoroon, kun Anaheim joutui tekemään tilaa palkkakattoon. NY Rangerissa hän pelasi kauden 2005–2006 tehoin 13 maalia ja 23 syöttöä. 3. heinäkuuta 2006 Rucchin siirtyi vapaana pelaajana Atlanta Thrashersiin. Rucchinin kausi Atlantassa päättyi aivotärähdykseen. Hän loukkasi iskussa myös silmässä olevan hermon, minkä takia Rucchin ei pystynyt palaamaan NHL-kaukaloihin edes kaudella 2007–2008. Rucchin ilmoitti vuonna 2007 lopettamisestaan.
Ura > Maajoukkueura

Rucchin on edustanut Kanadaa kerran MM-tasolla. Hän oli mukana Kanadan joukkueessa MM-kilpailuissa 1998.
Yksityiselämä

Steve Rucchinin veli Larry oli myös jääkiekkoilija. Hän pelasi ammattilaisuransa Euroopassa. Steve ja Larry olivat toinen veljespari, joka kohtasi toisensa MM-turnauksessa. Larry Rucchin edusti Italiaa, kun Steve pelasi Kanadan paidassa. Larry kuoli paksusuolen syöpään vuonna 2002.
Aiheesta muualla

Steve Rucchin The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Béma

| Béma |
| --- | --- |
 Béma
 Koordinaatit: 15°2′35″N, 9°21′9″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Diéman piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 350 km²
Väkiluku (2009):  25 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Béma on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Diéman piirissä Malissa. Se sijaitsee 65 kilometriä Diémasta pohjoiseen. Kunnassa on 25 400 ja keskuskylässä 5 200 asukasta (vuonna 2009).
Béman kunnan pinta-ala on 1 350 neliökilometriä. Se rajoittuu kaakossa Diéman piirin Grouméran, etelässä Diéman ja Diangounté Camaran, luoteessa Fassoudébén ja Guédébinén sekä koillisessa Nioron piirin Diabiguén ja Koréra Korén ja lounaassa Simbin kuntiin. Maisemaa leimaavat laajat hiekkatasangot ja alangot. Vesistöjä ovat sadekauden jälkeen kuivuvat tulva-altaat.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 400–500 millimetriä. Kasvillisuus on pensassavannia.
Kuntaan kuuluu 24 kylää. Asukkaista 75 % on soninkeja, 18,5 % maureja, 4 % bambaroita ja 2,5 % fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.
Béman kautta kulkee Diéman ja Nioron välinen päällystetty maantie. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, lehmänpapu ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit ja siipikarja. Käsityöammattien ja metsien hyödyntämisen merkitys on vähäinen. Bémassa pidetään viikoittaiset markkinat. Nuoriso hakeutuu ansiotöihin kaupunkeihin tai pyrkii muuttamaan ulkomaille, jossa asuu arviolta seitsemän prosenttia bémalaisista.
Kunnassa toimii kuusi alakoulua, yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) ja lukutaitokeskus. Kouluopetuksen piirissä on noin 35 % lapsista. Terveyspalveluihin kuuluu kaksi terveyskeskusta, kaksi synnytyslaitosta ja sairastupa. Yleisimpiä terveysongelmia ovat malaria, ripulitaudit, hengityselinsairaudet ja aliravitsemus. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja vesiposteja.
Carl Berners plass

Carl Berners plass vuonna 2006.
Carl Berners plass on Oslossa Grünerløkkan kaupunginosassa sijaitseva aukio ja liikenteen solmukohta. Sen kautta kulkevat monet julkisen liikenteen linjat sekä suuri määrä yksityisautoja. Aukio on nimetty poliitikko Carl Bernerin mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carl Berners plass Wikimedia Commonsissa
Bélmez

| Bélmez |
| --- | --- |

 vaakuna
 Bélmez
 Koordinaatit: 38°16′20″N, 5°12′31″W 
Valtio:  Espanja
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  207,39 km²
Väkiluku (1.1.2017):  2 913
 
 http://www.belmez.es/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bélmezin sijainti
Bélmez on kylä Córdoban maakunnassa Andalusiassa, Espanjassa. Kylässä asuu 2913 asukasta (2017). Maakunnan pääkaupunkiin Córdobaan on matkaa 70 kilometriä.
Baroness (yhtye)

| Baroness |
| --- | --- |
 Baroness esiintymässä vuonna 2018.
Tiedot
Toiminnassa:  2003–
Tyylilaji:  progressiivinen metalli/rock sludge metal, alternative metal/rock, stoner rock, hard rock
Kotipaikka:   Savannah, Georgia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  John Baizley, kitara, laulu (2003–)    Gina Gleason, kitara, taustalaulu (2017–)   Nick Jost, basso (2013–)   Sebastian Thomson, rummut, lyömäsoittimet (2013–)  
Entiset jäsenet:  Peter Adams, kitara, taustalaulu (2008–2017)   Adam Russell, Basso (2009-2012)   Allen Blickle, rummut, lyömäsoittimet (2003–2013)   Summer Welch, basso (2003–2012)   Tim Loose, kitara (2003–2005)   Brian Blickle, kitara (2006–2008)   Matt Maggioni, basso (2012–2013)  
Levy-yhtiö:  Relapse Records, Hyperrealist, At a Loss Recordings  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Baroness on vuonna 2003 perustettu yhdysvaltalainen Georgiassa perustettu rock/metallimusiikkiyhtye.[lähde? ]
Historia

Yhtyeen perustivat vuonna 2003 Johnny Welfare and the Paychecks-yhtyeen entiset jäsenet. Yhtye julkaisi vuonna 2007 debyyttialbumin Red Albumin, jonka tuotti Kylesa-yhtyeen Phillip Cope. Vuodesta 2007-2009 yhtye keikkaili monien muiden progressive metal -yhtyeiden, kuten Opeth, Mastodon, kanssa. Yhtye julkaisi vuonna 2009 toisen albumin Blue Recordin.[lähde? ]
Vuonna 2012 yhtye julkaisi kaksoisalbumin Yellow & Greenin. Samana vuonna yhtye joutui onnettomuuteen, jossa loukkaantui yhdeksän ihmistä, kaksi vakavasti. Onnettomuudessa kitaristi/vokalisti John Daizleyn vasen käsi ja jalka murtuivat. Onnettomuuden takia Allen Blickle ja Matt Maggioni erosivat yhtyeestä vuonna 2013.[lähde? ]
Vuonna 2015 ilmestyi yhtyeen neljäs albumi Purplen. Albumin kappale "Shock Me" oli vuonna 2017 ehdokkaanaselvennä parhaasta metalliesityksestä.[lähde? ]
14.6.2019 yhtye julkaisi viidennen albuminsa Gold & Grey, joka on samalla yhtyeen viimeinen albumi joka nimetään värien mukaan kuten muut edelliset albumit.
Yhtyeen vokalisti John Baizley on myös tunnettu kuvataiteilijana nimellä A Perfect Monster. Hän on tehnyt Baronessin albumien kansikuvat ja kansia monien muiden yhtyeiden albumeihin, esimerkiksi Kvelertakille ja Kylesalle.
Baroness Suomessa

9. heinäkuuta 2010 Ruisrock, Turku
1. heinäkuuta 2012 Tuska Open Air, Helsinki
2. heinäkuuta 2017 Tuska Open Air, Helsinki
2. heinäkuuta 2022 Tuska Open Air, Helsinki
Jäsenet

John Baizley – kitara, laulu (2003–)
Gina Gleason – kitara, taustalaulu/laulu (2017–)
Nick Jost – basso, koskettimet, ylimääräinen taustalaulu (2013–)
Sebastian Thomson – rummut (2013–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Peter Adams – kitara, taustalaulu/laulu (2008–2017)
Allen Blickle – rummut (2003–2013)
Summer Welch – basso (2003–2012)
Tim Loose – kitara (2003–2005)
Brian Blickle – kitara (2006–2008)
Matt Maggioni – basso (2012–2013)
Diskografia > Studioalbumit

Red Album (2007)
Blue Album (2009)
Yellow & Green (2012)
Purple (2015)
Gold & Grey (2019)
Stone (2023)
Diskografia > Livealbumit

Live at Roadburn (2009)
Diskografia > Kokoelmat

First & Second (2008)
Diskografia > EP:t

First (2004)
Second (2005)
A Grey Sigh in a Flower Husk (2007,  Split w/ Unpersons, tunnetaan myös nimellä Third)
Untitled split EP (2007,  Split w/ High on Fire ja Coliseum)
Live at Maida Vale (2013)
Live at Maida Vale BBC – Vol. II (2020)
Yhtyeen kitaristit Peter Adams ja John Baizley esiintymässä vuonna 2017.
Steve Saviano

| Steve Saviano |
| --- | --- |
 Steve Saviano vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. elokuuta 1981 (ikä 43) Reading, Massachusetts, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat  Italia
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Savvy, Stig, Guldskridskon (Ruotsissa)
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  170 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura:  Belfast Giants
Sarja:  EIHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–
Aik. seurat:  Florida Everblades (ECHL) Lowell Lock Monsters (AHL) Växjö Lakers (Allsv./SEL) Tappara (SML) Djurgårdens IF (Allsv./SHL) HC Bolzano (EBEL)
Stephen Saviano (s. 31. elokuuta 1981 Reading, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalais-italialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ison-Britannian EIHL-liigan Belfast Giantsissa. Pienikokoinen Saviano on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura > Yliopistovuodet ja kaudet ECHL:ssä

Saviano kävi high schoolin kotikaupungissaan Reading Highssa. Tämän jälkeen hän kävi vuodet 2000–2004 New Hampshiren yliopistoa. Kausien 2001–2002 ja 2002–2003 Saviano voitti Hockey Eastin mestaruuden. Jälkimmäisellä kaudella hän oli UNH:n paras syöttäjä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 9+30=39. Viimeisellä yliopistokaudellaan 2003–2004 Saviano toimi joukkueensa kapteenina. Hän voitti koko Hockey Eastin pistepörssin ja sijoittui maalipörssissä toiseksi tehoilla 27+22=49. Saviano valittiin kauden päätteeksi UNH:n arvokkaimmaksi pelaajaksi, koko sarjan parhaaksi pelaajaksi, palkittiin herrasmiespelaajana Len Ceglarski Awardilla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän oli myös ehdolla koko NCAA:n parhaalle pelaajalle myönnettävän Hobey Baker Awardin voittajaksi, mutta palkinto meni lopulta kuitenkin UMD:n Junior Lessardille.
Kaudeksi 2004–2005 Saviano siirtyi ECHL-joukkue Florida Everbladesiin, jonka kanssa hän eteni aina Kelly Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Trenton Titans otteluvoitoin 4–2. Saviano pelasi kauden aikana myös kuusi ottelua AHL-joukkue Lowell Lock Monstersissa. Kaudella 2005–2006 hän pelasi Everbladesissa vain 42 runkosarjaottelua, mutta Saviano teki niissä tehot 25+45=70, joilla hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Daniel Siscan jälkeen. Kevään 2006 Saviano jakoi kahdeksalla syötöllään Everbladesin sisäisen syöttöpörssin voiton Vince Bellissimon kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi ECHL:n herrasmiespelaajaksi. Saviano pelasi ison osan kaudestaan myös Lock Monstersissa, jossa hän pelasi 25 AHL-ottelua tehopistein 6+3=9.
Ura > Seuraura > Siirtyminen Ruotsiin

Saviano siirtyi kaudeksi 2006–2007 Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Växjö Lakersiin. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Tapparaan. Saviano pelasi kautensa pääosin joukkueen kolmosketjussa ja teki runkosarjassa 56 ottelussa tehot 7+16=23. Kevään 2008 pudotuspeleissä hän kuitenkin loisti ja voitti Tapparan sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 5+4=9. Saviano voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Hän teki samana keväänä vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.  Kaudella 2008–2009 Saviano pelasi Tapparassa varsin samanlaisen runkosarjan kuin edellisellä kaudella ja teki 21 tehopistettä.
Kaudeksi 2009–2010 Saviano palasi kaksivuotisella sopimuksella Växjö Lakersiin. Hän oli 19 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Robert Rosénin jälkeen. Växjö sijoittui Allsvenskanin runkosarjassa kolmanneksi ja eteni Kvalserieniin, mutta jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Kaudella 2010–2011 Saviano oli tehoilla 19+29=48 joukkueen toiseksi paras pistemies Josh Soaresin jälkeen ja sijoittui Allsvenskanin pistepörssissä seitsemänneksi. Hän jakoi myös koko sarjan tehotilaston voiton joukkuetoverinsa Nicklas Rahmin kanssa lukemalla +30. Växjö voitti Allsvenskanin runkosarjan ja nousi kauden päätteeksi Elitserieniin. Huhtikuussa 2011 Saviano teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Savianon tehot Växjön Elitserien-joukkueessa eivät yltäneet aivan Allsvenskan-vuosien tasolle, vaan hänen roolinsa jäi hieman puolustavammaksi. Kaudeksi 2013–2014 Saviano palasi Allsvenskaniin ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Djurgårdens IF:n riveihin. Hänen seuravalintansa taustalla oli myös Växjöstä tuttu ketjukaveri ja ystävä Dustin Johner. Saviano teki Allsvenskanin runkosarjassa 28 tehopistettä. Djurgården sijoittui runkosarjassa kolmanneksi ja nousi kauden päätteeksi SHL:ään (ent. Elitserien). Toukokuussa 2014 Saviano teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella 2014–2015 hän voitti Mestarien liigassa Djurgårdenin sisäisen tehotilaston lukemalla +4.
Kaudeksi 2015–2016 Saviano siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan italialaisjoukkue HC Bolzanoon. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi sieltä vuoden mittaisella sopimuksella Ison-Britannian EIHL-liigan pohjoisirlantilaisjoukkue Belfast Giantsiin.
Ura > Maajoukkueura

Saviano edusti Yhdysvaltoja Deutschland Cupissa vuonna 2007, jolloin joukkue sijoittui kolmanneksi.