stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jukka Loikala

Jukka ”Luigi Zavaletto” Loikala (s. 1960 Kouvola) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Peer Güntin alkuvuosien basistina ja silloisena ”managerina”. Loikala oli mukana järjestämässä ja soittamassa Johannakustannuksen tuottamalla singlellä ”Woman on the radio/Driving like a mad”, joka oli yhtyeen ensimmäinen levytyssopimus.
Peer Günt
| --- | --- |
Albumit:   Peer Günt  Backseat  Good Girls Don’t...  Fire Wire  Don’t Mess with the Countryboys  Smalltown Maniacs  No Piercing, No Tattoo  Guts and Glory  Buck the Odds 
Kokoelmat:   Peer Günt 1 / Through the Wall  Years On The Road  Golden Greats  20 suosikkia – Liquire and Drugs  Bad Boys Are Here 
Livealbumit:   Live at Rockperry  Live Today, Gone Tomorrow 
DVD:t:   Live at Rockperry  Live at Tavastia 
EP:t:   Through the Wall  Bad Boys Are Here  Bartender
Adlercreutz

| Adlercreutz |
| --- | --- |
 Adlercreutz-suvun aatelisvaakuna
Alkuperä:  Uusimaa
Aateloitu:  1700
Kantaisä:  Thomas Erikinpoika
 Suomen ritarihuone
Introdusoitu:  1818
Numero:  97
 Ruotsin ritarihuone
Introdusoitu:  1703, 1810 ja 1815
Arvo:  Aatelinen, vapaaherrallinen ja kreivillinen
Numero:  1386 B, 331 ja 125
Adlercreutz ([ˈɑːdlɛrkrøi̯ts]) on suomalainen ja ruotsalainen aatelissuku. Ruotsissa eräs suvun haara on korotettu vapaaherralliseen ja osa siitä edelleen kreivilliseen säätyyn.
Historia

Suku on lähtöisin Lohjan pitäjän Ison-Teutarin (Stortötar) kylästä. Vanhin tunnettu kantaisä on vuonna 1654 kuollut talollinen Erik Maununpoika. Hänen poikansa Thomas loi komean virkamiesuran kruunun palveluksessa Tukholmassa ja otti aluksi käyttöön kotikyläänsä viittaavan sukunimen Teuterström kunnes hänet aateloitiin Karlshamnissa vuonna 1700 nimellä Adlercreutz. Seitsemän vuotta myöhemmin hänen sukunsa merkittiin Ruotsin aateliin aatelisena sukuna numero 1382, mikä vaihdettiin myöhemmin numeroon 1386. Thomas Adlercreutzin kahden pojan jälkeläiset asuivat kartanonomistajina Suomessa: vanhemman pojan, hovioikeudenneuvos Erik Adlercreutzin sukuhaaran omistuksiin kuuluivat muun muassa Boen kartano Porvoossa, Sjundbyn kartano Siuntiossa ja Raalan kartano Nurmijärvellä; nuoremman pojan, Carl Adlercreutzin sukuhaara omisti Kiialan kartanon Porvoon lähellä.
Suvun tunnetuin edustaja oli Carl Adlercreutzin pojanpoika, kenraali Carl Johan Adlercreutz, joka ansioitui Suomen sodassa, mutta joutui Ruotsin tappion myötä jättämään Suomen. Hänet korotettiin ansioistaan Ruotsissa kesäkuussa 1808 ritaristoon ja saman vuoden elokuussa edelleen vapaaherraksi, joten hänen jälkeläisensä muodostavat siellä vapaaherrallisen aatelissuvun numero 331. Vuonna 1814 hänet korotettiin uuden hallitusmuodon mukaisesti edelleen kreiviksi, minkä jälkeen vapaaherrallisen sukuhaaran päämiehellä on ollut kreivin arvo. Kaksi muuta sukuhaaraa liitettiin Suomen aateliin ja ne saivat Suomen ritarihuoneen järjestäytymisen yhteydessä vuonna 1818 numeron 97. Toinen näistä haaroista sammui vuonna 1838, toinen on yhä elossa. Eräs sukuhaara on vuodesta 1917 asunut Argentiinassa.
Sitkeän huhun mukaan Suomen kansalliskirjailija Aleksis Kiven isä, pitäjänräätäli Eric Johan Stenvall olisi ollut kartanonherra Carl Henrik Adlercreutzin avioton poika. Yle testasi huhun todenperäisyyttä vuonna 2019 teettämällä DNA-testin Aleksis Kiven veljen ja Carl Henrik Adlercreutzin jälkeläisille. Testi paljasti Stenvallien haploryhmän olevan Skandinavialle tyypillinen I1, kun taas Adlercreutzien haploryhmä oli suomalais-ugrilaisille kansoille tyypillinen N1, joka on syntynyt jossain päin Etelä-Siperiaa. Näin ollen Carl Henrik Adlercreutz ei voinut olla Aleksis Kiven isoisä.
Tunnettuja jäseniä

Tomas Adlercreutz (1643–1710), kuninkaallinen veromestari, suvun kantaisä
Henrik Tomas Adlercreutz (1732–1801), virka- ja valtiopäivämies ja kartanonomistaja
Carl Johan Adlercreutz (1757–1815), kenraali
Karl Henrik Adlercreutz (1772–1832), tuomari, valtiopäivämies ja kartanonomistaja, Henrik Tomas Adlercreutzin poika
Fredrik Adlercreutz (1793–1852), Etelä-Amerikassa sotinut suomalaissyntyinen sotilas ja diplomaatti, Carl Johan Adlercreutzin poika
Tomas Erik Robert Adolf Adlercreutz (1819–1887), juristi, tilanomistaja ja valtiopäivämies, Karl Henrik Adlercreutzin poika
Axel Adlercreutz (1821–1890), ruotsalainen virkamies, oikeuspääministeri, maaherra, Carl Johan Adlercreutzin veljenpoika
Henrik Thomas Adlercreutz (1848–1892), suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies, Tomas Erik Robert Adolf Adlercreutzin poika
Herman Adlercreutz (1862–1921), suomalainen virka- ja valtiopäivämies
Nils Adlercreutz (1866–1955), ruotsalainen ratsastaja ja olympiavoittaja
Gregor Adlercreutz (1898–1944), ruotsalainen ratsastaja ja olympiamitalisti, Nils Adlercreutzin poika
Erik Adlercreutz (1899–1989), suomalainen sisätautilääkäri, dosentti, Herman Adlercreutzin (1862–1921) poika
Herman Adlercreutz (1932–2014), suomalainen kliinisen kemian professori, Erik Adlercreutzin poika
Eric Adlercreutz (s. 1935), suomalainen arkkitehti, Erik Adlercreutzin poika
Anders Adlercreutz (s. 1970), suomalainen arkkitehti, RKP:n kansanedustaja ja ministeri, Eric ja Gunnel Adlercreutzin poika
Ilon Adlercreutz (s. 1998 tai 1999), suomalainen muusikko, Anders Adlercreutzin tytär
Avioliitossa nimen Adlercreutz on saanut myös:
Gunnel Adlercreutz, o.s. af Björkesten (s. 1941), suomalainen arkkitehti, Eric Adlercreutzin puoliso
Aiheesta muualla

Adlercreutz. Suvut ja vaakunat, Suomen Ritarihuone.
Anrep, Gabriel: ”Adel. ätten Adlercreutz N:o 1193, †.”, Svenska Adelns Ättar-Taflor, s. 17–21.  Stockholm:  P. A. Norstedt & Söner, 1858.  Teoksen verkkoversio (viitattu 22.9.2020 ). (ruotsiksi)
Forssman, Arvid: Anteckningar rörande ätten Adlercreutz i Finland. Määritä julkaisija! (ruotsiksi)
Johannes Cuvelier

Johannes Cuvelier oli ranskalainen ars subtilioria edustanut säveltäjä. Hän vaikutti vuosien 1372–1387 välisenä aikana ja oli mahdollisesti kotoisin Tournaista. Hän oli lisäksi menestynyt runoilija ja valtiomies. Häneltä valmistui vuonna 1387 kirja Bertrand du Guesclinin elämästä. Häneltä säilyneet musiikkiteokset ovat Codex Chantillyssa. Sävellysten joukossa on Foix-Béarnin Gaston III:n kunniaksi sävelletty balladi "Se Galaas".
Adrian Mutu

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 8. tammikuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Călineşti, Argeş, Romania
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 180 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1996–1999 1999–2000 2000 2000–2002 2002–2003 2003–2004 2005–2006 2006–2011 2011–2012 2012– | Argeş Piteşti Dinamo Bucureşti Internazionale Milano Hellas Verona Parma Chelsea Juventus Fiorentina Cesena Ajaccio | 41 (11) 33 (22) 10 (0) 57 (16) 31 (18) 38 (10) 41 (8) 92 (54) 28 (8) |
Maajoukkue
| 2000–2013 | Romania | 77 (35) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. syyskuuta 2007.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 22. tammikuuta 2019.
Adrian Mutu (s. 8. tammikuuta 1979 Călineşti, Argeşin piirikunta, Romania) on romanialainen jalkapalloilija, joka pelasi pitkään Italiassa sekä yhden kauden Englannissa ja kaksi kautta Ranskassa. Hyökkääjänä pelannut Mutu oli Romanian maajoukkueen vakiomiehistöä ja pelasi kaikkiaan 77 maaottelua, joissa hän teki 35 maalia. Hänet valittiin Romanian parhaaksi jalkapalloilijaksi vuonna 2005.
Romanian kaikkien aikojen paras pelaaja Gheorghe Hagi on Adrian Mutun kummisetä. Mutu ja Hagi ovat yhdessä Romanian maajoukkueen kaikkien aikojen maalintekijätilaston kärjessä.
Aiheesta muualla

Adrian Mutun virallinen sivusto (englanniksi)
Adrian Mutu Fiorentinan sivustolla[vanhentunut linkki] (italiaksi)
Adrian Mutu Football Database -sivustolla (englanniksi)
Romanian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2000
1 Lobonț |
2 Petrescu |
3 Ciobotariu |
4 Filipescu |
5 Gâlcă |
6 Popescu |
7 Mutu |
8 Munteanu |
9 Moldovan |
10 Hagi |
11 Ilie |
12 Stelea |
13 Chivu |
14 Petre |
15 Lupescu |
16 Roșu |
17 Belodedici |
18 Ganea |
19 Lincar |
20 Hîldan |
21 Prunea |
22 Contra |
Valmentaja Jenei
Romanian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Lobonț |
2 Contra |
3 Raț |
4 Tamaș |
5 Chivu |
6 Rădoi |
7 Petre |
8 Codrea |
9 Marica |
10 Mutu |
11 Cociș |
12 Popa |
13 Săpunaru |
14 Ghionea |
15 Goian |
16 Nicoliță |
17 Moți |
18 M. Niculae |
19 Cristea |
20 Dică |
21 D. Niculae |
22 Radu |
23 Stancioiu |
Valmentaja Pițurcă
Josip Brekalo

Josip Brekalo helmikuussa 2017.
Josip Brekalo (s. 23. kesäkuuta 1998 Zagreb) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän edustaa kevätkaudella 2024 kotimaassaan Hajduk Splitiä lainalla Italian Serie A:ssa pelaavasta ACF Fiorentinasta.
Brekalo aloitti liigauransa kotimaassaan Dinamo Zagrebin joukkueessa kaudella 2015–2016, joka päättyi joukkueen liiga- ja cupmestaruuteen. Kesällä 2016 hän siirtyi saksalaisseura Wolfsburgiin. Vuoden 2017 hän pelasi lainalla Stuttgartissa, joka nousi keväällä 2017 toiselta sarjatasolta pääsarjaan. Brekalo on pelannut Bundesliigassa 122 ottelua, joissa hän on tehnyt 17 maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kaudella 2019–2020 yhdeksän ottelua ja teki kolme maalia. Kauden 2021–2022 hän pelasi lainasopimuksella italialaisseura Torinossa, jossa hänelle kertyi 32 Serie A -ottelua ja niissä seitsemän maalia. Brekalo siirtyi Wolfsburgista Fiorentinaan 1,7 miljoonalla eurolla tammikuussa 2023.
Brekalo on pelannut useissa Kroatian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015, alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015 tehden maalin Nigeriaa vastaan, 
alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 tehden maalin Alankomaita vastaan ja alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 tehden kaksi maalia Englantia vastaan.
Brekalo pelasi Kroatian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Espanjaa vastaan, ja hänen laukauksensa jatkosta Kroatia teki ottelun lisäajalla 3–2-voittomaalin. Hän on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä 35 maaottelua, joista avauskokoonpanossa 17 ottelua. Hän on tehnyt A-maaotteluissaan neljä maalia: syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Ranskaa, lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Sveitsiä, marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Turkkia ja maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Maltaa vastaan. Kesällä 2021 pelatuissa Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän pelasi joukkueensa neljästä ottelusta kolme, joista yhden avauskokoonpanossa.
Judit Csehák

Judit Csehák
| --- | --- |
Syntynyt:  16. tammikuuta 1940  (84 vuotta) Szekszárd  
Puoliso:  László Békesi  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Judit Csehák (s. 16. tammikuuta 1940 Szekszárd, Unkari) on unkarilainen poliitikko. Csehák kuului Magyar Szocialista Munkáspárt MSZMP ja Magyar Szocialista Párt MSZP puolueisiin. Hän oli varapääministeri vuodesta 1984 vuoteen 1987. Unkarin kansantasavallan hajottua hän oli yhä useita vuosia parlamentissa ja vuosina 2002–2003 hän terveys-, sosiaaliasian- ja  perheministerinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Judit Csehák Wikimedia Commonsissa
572

| --- | --- |
Vuosisadat: 300-luku · 400-luku · 500-luku · 600-luku · 700-luku
Vuosikymmenet: 490-luku · 500-luku · 510-luku · 520-luku · 530-luku · 540-luku 550-luku · 560-luku · 570-luku · 580-luku · 590-luku · 600-luku
Vuodet: 490 · 491 · 492 · 493 · 494 · 495 · 496 · 497 · 498 · 499 500 · 501 · 502 · 503 · 504 · 505 · 506 · 507 · 508 · 509 510 · 511 · 512 · 513 · 514 · 515 · 516 · 517 · 518 · 519 520 · 521 · 522 · 523 · 524 · 525 · 526 · 527 · 528 · 529 530 · 531 · 532 · 533 · 534 · 535 · 536 · 537 · 538 · 539 540 · 541 · 542 · 543 · 544 · 545 · 546 · 547 · 548 · 549 550 · 551 · 552 · 553 · 554 · 555 · 556 · 557 · 558 · 559 560 · 561 · 562 · 563 · 564 · 565 · 566 · 567 · 568 · 569 570 · 571 · 572 · 573 · 574 · 575 · 576 · 577 · 578 · 579 580 · 581 · 582 · 583 · 584 · 585 · 586 · 587 · 588 · 589 590 · 591 · 592 · 593 · 594 · 595 · 596 · 597 · 598 · 599 600 · 601 · 602 · 603 · 604 · 605 · 606 · 607 · 608 · 609
Tapahtumia

Klef nousee langobardien kuninkaaksi.
Bidatsu nousee Japanin keisariksi.
Kuolleita

Alboin (tai 573), langobardien kuningas.
Liuva I (tai 573), visigoottien kuningas.
1307

| --- | --- |
Vuosisadat: 1100-luku · 1200-luku · 1300-luku · 1400-luku · 1500-luku
Vuosikymmenet: 1290-luku · 1300-luku · 1310-luku · 1320-luku · 1330-luku · 1340-luku 1350-luku · 1360-luku · 1370-luku · 1380-luku · 1390-luku · 1400-luku
Vuodet: 1290 · 1291 · 1292 · 1293 · 1294 · 1295 · 1296 · 1297 · 1298 · 1299 1300 · 1301 · 1302 · 1303 · 1304 · 1305 · 1306 · 1307 · 1308 · 1309 1310 · 1311 · 1312 · 1313 · 1314 · 1315 · 1316 · 1317 · 1318 · 1319 1320 · 1321 · 1322 · 1323 · 1324 · 1325 · 1326 · 1327 · 1328 · 1329 1330 · 1331 · 1332 · 1333 · 1334 · 1335 · 1336 · 1337 · 1338 · 1339 1340 · 1341 · 1342 · 1343 · 1344 · 1345 · 1346 · 1347 · 1348 · 1349 1350 · 1351 · 1352 · 1353 · 1354 · 1355 · 1356 · 1357 · 1358 · 1359 1360 · 1361 · 1362 · 1363 · 1364 · 1365 · 1366 · 1367 · 1368 · 1369 1370 · 1371 · 1372 · 1373 · 1374 · 1375 · 1376 · 1377 · 1378 · 1379 1380 · 1381 · 1382 · 1383 · 1384 · 1385 · 1386 · 1387 · 1388 · 1389 1390 · 1391 · 1392 · 1393 · 1394 · 1395 · 1396 · 1397 · 1398 · 1399 1400 · 1401 · 1402 · 1403 · 1404 · 1405 · 1406 · 1407 · 1408 · 1409
Tapahtumia

Ranskan kuningas Filip IV ja paavi Klemens V hajottivat Temppeliherrain ritarikunnan, ja järjestöön kuuluvat ritarit vangittiin 13. lokakuuta.
Kuolleita

10. helmikuuta – Temür-kaani, mongolien suurkaani ja Kiinan Yuan-dynastian keisari (s. 1265)
7. heinäkuuta – Edvard I, Englannin kuningas (s. 1239)
Fra Dolcino, italialainen lahkolaissaarnaaja
Apor Péc, unkarilainen Transilvanian voivodi
Hallitsijoita > Eurooppa

Bysantti-Andronikos II Palaiologos, Bysantin keisari (1282 - 1328)
Englanti
Edvard I, Englannin kuningas (1272 - 1307)
Edvard II, Englannin kuningas (1307 - 1327)
Norja-Haakon V, Norjan kuningas (1299 - 1319)
Ranska-Filip IV, Ranskan kuningas (1285 - 1314)
Ruotsi-Birger Maununpoika, Ruotsin kuningas (1290 - 1318)
Tanska-Eerik VI, Tanskan kuningas (1286 - 1320)
Josep Lluís

Josep Lluís i Cortés (esp. José Luis Cortés, 13. joulukuuta 1937 Badalona, Katalonia – 4. lokakuuta 2018) oli espanjalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Lluís oli ensimmäinen Espanjan miesten maajoukkueessa 100 maaottelua pelannut henkilö: yhteensä hän pelasi maajoukkueessa 118 ottelua 1,8 pisteen keskiarvolla. Lluís kuului Espanjan kokoonpanoon muun muassa Rooman kesäolympialaissa 1960 sekä vuosien 1959, 1961, 1963 ja 1965 EM-kilpailuissa. Seuratasolla Lluís edusti muun muassa Real Madridia ja Joventut Badalonaa. Hän toimi pelaajauransa jälkeen muun muassa Espanjan maajoukkueen apuvalmentajana. Lluís kuoli 80-vuotiaana 4. lokakuuta 2018.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Josep Lluís Sert

Josep Lluís Sert (1981)
Josep Lluís Sert i López (1902–1983) oli espanjalainen arkkitehti, joka oli kiinnostunut kaavoituksesta ja kaupunkisuunnittelusta mutta tuli tunnetuksi myös sisätilojen ja kalusteiden suunnittelijana.
Sert opiskeli arkkitehtuuria Barcelonan teknillisessä korkeakoulussa. Valmistuttuaan hän työskenteli Pariisissa Le Corbusierin ja Pierre Jeanneretin kanssa ennen kuin avasi oman toimistonsa synnyinkaupungissaan Barcelonassa. Sert palasi Pariisiin työstämään Espanjan paviljonkia Pariisin maailmannäyttelyyn 1937. Sert suostutteli monta Pariisissa maanpaossa ollutta katalonialaista taiteilijaa osallistumaan paviljongin toteuttamiseen. Tunnetuin teos oli Picasson  Guernica.
Vuonna 1939 Sert muutti Yhdysvaltoihin, missä hänestä tuli Harvardin yliopiston arkkitehtuurin professori vuonna 1953. Hän aloitti kaupunkisuunnittelun opetuksen ensimmäisenä koko maassa. Vuonna 1955 hän perusti oman toimistonsa Massachusettsiin. Se toteutti monia asuin- ja toimistotaloja sekä yliopiston rakennuksia 1960- ja 1970-luvuilla.
Sertin tunnettuihin teoksiin kuuluvat Joan Mirón ateljeekoti Mallorcalla (1955), Fondation Maeghtin galleria Ranskassa (1959), ja Fundació Joan Miró Barcelonassa (1975). Hän osallistui myös Bostonin, Harvardin ja Guelphin yliopistojen kampusten sekä kolumbialaisen Medellínin kaupungin asemakaavan suunnitteluun.
Fundació Joan Mirón kattorakenteet päästävät epäsuoraa valoa galleriaan
Harvard college – science center
Asuintalo Barcelonassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Josep Lluís Sert Wikimedia Commonsissa
Johannes Canuti Forthelius

Johannes Canuti Forthelius oli suomalainen teologi ja filosofi. Hän oli kotoisin Pedersörestä. Hänen vanhempansa olivat Knuut Henrikinpoika (k. 1621) ja Lucia Fordell (k. 1599). Forthelius opiskeli Uppsalan, Helmstedtin, Jenan ja Wittenbergin yliopistoissa ja valmistui vuonna 1615 etiikkaa käsitelleellä opinnäytteellä.
Fortheliuksen voi katsoa olleen Suomen ensimmäinen todellinen filosofinen osaaja. Hän kannatti uusaristotelismia ja vastusti ramismia. Töissään hän painotti fysiikkaa ja metafysiikkaa.
Johannes Clementis Mentzius

Johannes Clementis Mentzius (k. 1606 Kokemäki) oli suomalainen kirkkoherra ja ramistisen filosofian kannattajana tunnettu oppinut.
Mentzius lienee siirtynyt Suomeen todennäköisesti Pohjois-Saksasta tai mahdollisesti Liivinmaalta Baltiasta. Hänen opiskelustaan ja papiksi vihkimisestään ei ole tietoja. Ensimmäinen kirjallinen tieto Mentziuksesta on vuodelta 1593, jolloin hän Turun katedraalikoulun apuopettajana allekirjoitti Uppsalan kokouksen päätöksen Turussa. Kaarle-herttuan koollekutsumassa Uppsalan kokouksessa hyväksyttiin Augsburgin tunnustus ja luterilaisuudesta tuli Ruotsin ja Suomen valtakunnanuskonto. Mentzius oli yksi niistä 192 papista, jotka allekirjoittivat 19. kesäkuuta 1593 Turussa Uppsalan kokouksen päätösasiakirjan Decretum Upsalien, jossa tuomittiin kuningas Juhana III:n vuonna 1576 tai 1577 julkaisema jumalanpalvelusjärjestys eli niin sanottu punainen kirja. Mentzius oli sitten Porin pedagogion koulumestarina eli rehtorina 1598–1600 ja vuodesta 1600 alkaen hän oli Kokemäen kirkkoherrana.
Kaarle-herttua piti Mentziusta muutamia viikkoja vankina Turun linnassa talvella 1600 epäiltyään tätä Sigismundin kannattajaksi. Hän vapautui kuitenkin pian ja valittiin herttuan hyväksymänä ehdokkaana Kokemäen kirkkoherraksi. Hän joutui kiistoihin seurakuntalaistensa kanssa jotka pitivät kiivaana, väkivaltaisena ja oman käden oikeutta harjoittavana.
Mentzius oli tunnettu kirjallisista harrastuksistaan ja hänellä oli aikakauden mittapuun mukana merkittävä kotikirjasto. Vuonna 1600 hän julkaisi Wittenbergissä yleiskatsauksen Audomarus Talauksen retoriikasta ja Petrus Ramuksen dialektiikasta nimellä Synopsis rhetoricae A. Talaei et dialecticae P. Rami: areolis & cancellis distincta, tyronum gratia.
Johannes Castrén

Johannes Castrén (25. helmikuuta 1847 Pyhäjärvi – 29. huhtikuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Castrénin vanhemmat olivat kirkkoherra Zachris Castrén ja Betty Leontine Reuter ja puoliso vuodesta 1873 Amanda Ulrika Jussilainen. Kansanedustaja Jonas Castrén oli hänen veljensä. Johannes Castrén tuli ylioppilaaksi 1868, suoritti ylemmän oikeustutkinnon  1877 ja sai varatuomarin arvon 1880. Hän oli oikeusneuvosmies Jyväskylässä vuodesta 1881, mutta menetti virkansa Vaasan hovioikeuden tuomion perusteella 1909.  Castrén edusti Mikkeliä porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905.
Ministeri, korkeimman hallinto-oikeuden presidentti Urho Castrén oli Johannes Castrénin ja  Amanda Ulrika Jussilaisen poika.
Johann Jakob Quistorp

| Johann Jakob Quistorp |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1717 Rostock
Kuollut: 26. joulukuuta 1766 (49 vuotta) Rostock
Johann Jakob (Jacob) Quistorp (19. maaliskuuta 1717 Rostock – 26. joulukuuta 1766) oli saksalainen luterilainen teologi.
Elämä

Johann Jakob Quistorp syntyi 19. maaliskuuta 1717 Rostockissa. Hänen vanhempansa olivat raatimies Lorenz Gottfried Quistorp (1691-1743) ja Anna Maria Quistorp, omaa sukua Berg (1695-1731). Johann Jakobin isoisä Johann Nicolaus Quistorp (1651-1715) oli toiminut teologian professorina Rostockin yliopistossa. Johann Jakobin veli, Bernhard Friedrich Quistorp (1718-1788) tuli aikanaan toimimaan samassa virassa kuin isoisänsä.
Johann Jakob Quistorp opiskeli teologiaa ja filosofiaa kotikaupungissaan Rostockin yliopistossa vuosina 1734-1739. Vuodet 1740-1742 hän opiskeli Jenan yliopistossa teologiaa, luonnontieteitä ja matematiikkaa. Vuonna 1743 hänestä tuli Kielin yliopiston filosofian professori, missä virassa hän toimi vuoteen 1747. Tuona vuonna hänet valittiin Eutinin hovisaarnaajaksi. Vuonna 1755 hänestä tuli Rostockin yliopiston fysiikan ja metafysiikan professori, missä virassa hän toimi kuolemaansa saakka, kuollen Rostockissa 26. joulukuuta 1766.
Quistorp julkaisi useita saarnojaan sekä ainakin seuraavat teokset: De Christo Legem et Prophetas non Solvente, sed Implente (1759), De Sacris Poenitentiae Victimis Jansenistarum (1760), De Recentissima Loci de Angelis Bonis ex Theologia Dogmatica Proscriptione Telleriana (1764).
Jukka Nykänen (pianisti)

Jukka Nykänen (s. 1976 Helsinki) on suomalainen pianisti, säveltäjä ja sovittaja.
Nykänen aloitti pianonsoiton opinnot vuonna 1985 Espoon musiikkiopistossa Kata Nummen oppilaana. Vuonna 1995 hän siirtyi Sibelius-Akatemiaan, jossa opiskeli Teppo Koiviston johdolla ja valmistui pianomusiikin osastolta vuonna 2004. Ensikonserttinsa Nykänen piti vuonna 2006 ja sai siitä erinomaiset arvostelut. Hän on opiskellut myös mestarikursseilla opettajinaan muun muassa Konstantin Bogino, Matti Raekallio, Liisa Pohjola, Pascal Devoyon ja Eero Heinonen.
Klassisena pianistina Nykäsen erikoisalaa ovat omat sovitukset. Hänen levytyksensä Pianovirtuoso sai erinomaisen vastaanoton ja Helsingin Sanomat nimesi sen yhdeksi vuoden 2007 parhaista levyistä. Nykäsen toinen albumi Kotimaani ilmestyi vuonna 2012 ja sai myös hyvät arvostelut.
Nykänen on esiintynyt muun muassa Espoon kansainvälisellä pianoviikolla, Kuhmon kamarimusiikissa, Turun, Mäntän, Lemin ja Joroisten musiikkijuhlilla sekä LuostoClassicissa.
Nykänen on työskennellyt paljon laulu- ja orkesterimusiikin, oopperan ja teatterin parissa. Hän on toiminut vuodesta 1999 alkaen pianistina lukuisissa Helsingin Kaupunginteatterin musikaaleissa, mm. Les Misérables, Miss Saigon ja The Producers, sekä kapellimestarina teoksissa Evita ja Rimakauhua rakkaudessa (Closer Than Ever). Häntä on voinut kuulla pianistina myös Yle Radio 1:n radio-ohjelmissa Kansankynttilä (2006) ja Mieletön musiikinhistoria (2007–2008). Syksystä 2013 Nykänen on ollut Yle Teemalla RSO-konserttisarjan kommentaattori ja teosten esittelijä.
Joulukuussa 2014 opetus- ja kulttuuriministeriö myönsi Nykäselle Suomi-palkinnon.
Jukka Nurminen

Jukka Nurminen on Pikku Kakkosen tuottaja, joka on aikoinaan myös juontanut Pikku Kakkosta Ransu-koiran kanssa.
Vuonna 2006 Nurminen esiintyi Joulupukkina Joulupukin kuumalinja -ohjelmassa.
Johann Joachim Quantz

Johann Joachim Quantz
Johann Joachim Quantz (30. tammikuuta 1697 – 12. heinäkuuta 1773) oli saksalainen säveltäjä ja huilisti. Quantz aloitti musiikin opiskelunsa setänsä johdolla ja opiskeli myöhemmin Dresdenissä ja Wienissä. Vähitellen Quantzista tuli yksi Euroopan arvostetuimmista huilun soittajista ja hän kierteli muun muassa Ranskaa ja Isoa-Britanniaa. Vuonna 1740 hän alkoi opettaa huilun soittoa Preussin Fredrik II:lle.
Quantz sävelsi jopa 300 huilukonserttoa. Hän myös kirjoitti Versuch einer Anweisung die Flöte traversière zu spielen -nimisen tutkielman huilun soitosta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johann Joachim Quantz Wikimedia Commonsissa
Vapaasti käytettävissä olevia Quantzin partituureja Mutopia Project