stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
One Architects
Historia > One Architects 2024–

Marraskuussa 2024 A-Insinöörit yhdisti kolme arkkitehtitoimistonsa. One Architects muodostui Arkkitehtuuritoimisto B&M:sta, AW2 arkkitehdit-yhtiöstä ja Arkkitehtitoimisto Konkret-yhtiöstä. A-Insinöörien uusi tytäryhtiö suunnittelee muun muassa sairaaloita Suomeen ja ulkomaille. Yhdistämistä perusteltiin julkisten isojen hankkeiden kilpailutusvaatimuksilla, joissa ratkaisevat pätevyysvaatimukset, kokemusvuodet ja referenssit ja joissa isoilla yrityksillä on paremmat mahdollisuudet pärjätä.
Organisaatio

Yhtiön toimistot sijaitsevat Helsingissä ja Tallinnassa. Yhtiön toiminnasta vastaa toimialajohtaja Jaakob Solla.
Organisaatio > Yhteistyökumppanit

Vuonna 2022 suomalaiset sairaalarakentamisen asiantuntijayritykset perustivat hankkeen edistämään osaamisensa vientiä. Integrated Hospital Design Alliance eli IHDA-hankkeeseen kuuluivat A-Insinöörit, AW2-Arkkitehdit (nykyisin One Architects), Granlund, Integrated Healthcare Design, K2S arkkitehdit, Nordic Healthcare Group ja Vison.
IHDA-ryhmän ensimmäinen yhteinen projekti on länsiromanialaisen Resita Country Emergency Hospitalin uudisrakennushanke.
Aiheesta muualla

One Architectsin kotisivut
Aleppo

| Aleppo (Halab) حَلَب |
| --- | --- |
 Kuvakollaasi Alepposta.
 Aleppo
 Koordinaatit: 36°13′0″N, 37°10′0″E 
Valtio:  Syyria
Maakunta:  Aleppo
Piirikunta:  Aleppo
Väkiluku (2004):  2 132 100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aleppo (arab. حَلَب‎, Ḥalab) on Syyrian pohjoisosassa sijaitseva kaupunki. Se on Syyrian suurin kaupunki ja Aleppon maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2004 kaupungin asukasluku oli 2 132 100 ihmistä. Suurin osa kaupungin asukkaista on sunnimuslimeja, mutta siellä asuu myös kristittyjä, šiiamuslimeja sekä kurdeja ja turkmeeneja.
Aleppon vanhakaupunki lisättiin vuonna 1986 Unescon maailmanperintöluetteloon. Sen katettu basaari on yksi Lähi-idän tunnetuimmista kauppakeskuksista. Kaupunkia palvelee Aleppon kansainvälinen lentoasema.
Maantiede

Aleppo on Pohjois-Syyrian keskus ja Aleppon maakunnan hallinnollinen pääkaupunki. Se sijaitsee noin 430 metrin korkeudella merenpinnasta olevalla ylätasangolla suurin piirtein Välimeren ja Eufratjoen puolivälissä. Talvet alueella ovat lyhyitä, sateisia ja kylmiä, kun taas kesät ovat pitkiä ja kuivia.
Historia > 1000 eaa. – 637 jaa.

Samaan tapaan kuin Damaskosta Aleppoa väitetään usein maailman vanhimmaksi jatkuvasti asutetuksi kaupungiksi. Kaupungin historia ulottuu ainakin 1000-vuosituhannelle eaa. Siitä on mainintoja heettiläisten alueilta ja Marista löydetyissä kirjoituksissa. Kaupunki oli amorilaisen Jamkhadin kuningaskunnan pääkaupunki tuon vuosituhannen puolivälissä. 800–400-lukujen eaa. välillä Syyriaa ja todennäköisesti siis myös Aleppoa hallitsivat Assyria ja Persia. Vuonna 333 eaa. kaupungin valloittivat Aleksanteri Suuren joukot, ja hänen jälkeensä kaupunki kuului seuraavien 300 vuoden ajan seleukidien valtakuntaan nimellä Beroea. Tuolloin kaupunki oli tärkeä kaupan keskus Antiokian ja Eufratin välillä. Pompeius liitti Aleppon Rooman valtakuntaan vuonna 64 eaa. Kaupunki säilyi osana Roomaa ja sittemmin Bysantin valtakuntaa vuoteen 637 jaa. saakka, jolloin arabit valtasivat kaupungin ja alkoivat kutsua sitä nimellä Halab.
Historia > 900–1500-luvulla

900-luvulla kaupungissa nousivat valtaan Hamdanidit, jotka säilyttivät itsenäisyytensä vuoteen 962 saakka, jolloin Bysantin valtakunta valloitti alueen takaisin. Myöhemmin sitä hallitsivat jälleen muslimit, ja ristiretkien aikana sen omistuksesta käytiin kiivaita taisteluita, joissa se säilyi lopulta muslimien hallussa. Aijubidien valtakaudella kaupunki tuli tunnetuksi yhtenä Lähi-idän kauneimmista ja dynaamisimmista. Tilanne muuttui mongolien saapuessa vuonna 1260 ja heitä seuranneiden Mamelukien aikana. Kauppareitit siirtyivät kulkemaan Aleppon sijasta Antiokian ja Palmyran läpi. Tilanne korjaantui joksikin aikaa Mongolivaltakunnan hajotessa, mutta kun Osmanien valtakunta sai kaupungin haltuunsa vuonna 1516, kauppareitit olivat siirtyneet jälleen Euroopan maiden luodessa yhteyksiä Kiinaan ja Intiaan meriteitse. Osmanien valtakuntaan kuuluessaan Aleppo oli suuren maakunnan pääkaupunki ja käsitti suuren osan pohjoisesta Syyriasta sekä osia eteläisestä Anatoliasta. Kaupungin politiikkaa leimasivat paikalliset keskenään kilpailevat voimakkaat henkilöt ja ajoittaiset yhteenotot Osmani-viranomaisten kanssa.
Historia > 1900-luku

Ensimmäisen maailmansodan aikana kaupungin kauppaa lisäsivät armenialaiset, jotka pakenivat Osmanien valtakunnassa suoritettuja verilöylyjä. Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan jakaessa entistä Osmanien valtakuntaa sodan päättyessä he erottivat sen Anatoliasta, johon kaupungilla oli ollut kiinteät yhteydet. Kun kaupunki päätyi Ranskalle ja Antiokia Turkille, se menetti myös vanhan yhteytensä Välimereen. Kaupunki säilyi edelleen alueellisena keskuksena, ja sen politiikkaa Ranskan vallan aikana ja itsenäisyyden alkuvuosina hallitsivat sunnalaiset maanomistajasuvut. 1960-luvulla valtaan nousseen Baath-puolueen aikana heidän asemansa on heikentynyt alaviittien ja muiden vähemmistöjen kustannuksella. Aleppossa ja muilla Syyrian sunnalaisilla alueilla tapahtuikin yhteenottoja sunnalaisten ja Hafiz al-Assadin hallituksen joukkojen välillä.
Historia > Aleppo Syyrian sisällissodassa 2011–

Maaliskuussa 2011 puhkesi Syyrian sisällissota, ja Syyrian hallinto pyrki tukahduttamaan Aleppossa paikalliset mielenosoitukset. Mielenosoituksia järjestettiinkin aluksi vain lähinnä Aleppon yliopistolla ja kantakaupungeissa. Varsinaiset väkivaltaisuudet kaupungissa puhkesivat helmikuussa 2012, jolloin kahdessa pommi-iskussa armeijan tiedusteluosaston ja poliisin rakennukseen kuoli 28 ihmistä. Aleppon taistelut alkoivat varsinaisesti heinäkuun puolivälissä 2012, jolloin kapinalliset valtasivat nopeasti koilliset, eteläiset ja läntiset osat. Kuun loppuun mennessä taistelut olivat keskittyneet Aleppon historiallisen keskustan alueelle, ja taistelut muuttuivat asemasodaksi. Kaupungin historiallinen basaari tuhoutui lähes täysin tulipalossa syyskuussa 2012. Seuraavan vuoden huhtikuussa tuhoutui Aleppon 1000-luvulla rakennetun moskeijan minareetti.
Asemasotaa jatkui lähes kolme vuotta. Kapinallisten etenemisen pysäytti raskaan aseistuksen puuttuminen sekä taistelut kapinallisten, Isisin ja muiden jihadistiryhmien kesken. Vastaavasti hallituksella oli ongelmia huoltaa omia joukkojaan. Helmikuussa 2016 Syyrian hallitus valtasi Venäjän ilmaiskujen tukemana useita kaupunkeja Alepposta pohjoiseen. Vuoden puoliväliin mennessä hallituksen joukot olivat piirittäneet kokonaan kapinallisten hallitseman osan Alepposta. Piiritetyllä alueella asui arviolta 250 000 henkilöä. Marraskuussa hallituksen joukot aloittivat piiritetyn alueen valtauksen, ja joulukuuhun mennessä kapinalliset hallitsivat vain muutamia kortteleita. 15. joulukuuta osapuolet sopivat kapinallisten ja näiden perheiden evakuoinnista ja hallitus julisti Aleppon olevan kokonaan sen hallussa 22. joulukuuta.
Vuonna 2024 marraskuun 29. päivä Kapinalliset onnistuivat etenemään Aleppoon. Islamistisen Hayat Tahrir al-Šamin ja sen liittolaisten kapinallisjoukot olivat aloittaneet laajan hyökkäyksen maan luoteisosassa 27. marraskuuta ja he etenivät muiden alueiden ohella nopeasti Aleppon keskustaan saakka.
Väestö

Vuonna 2004 Aleppossa oli yhteensä 2 132 100 asukasta. Viimeisten sadan vuoden aikana kaupungin väestö on lisääntynyt noin 1 000 %. Vuonna 1900 asukkaita oli noin 120 000, vuonna 1950 320 000 ja vuonna 1995 jo 1,8 miljoonaa. Väestön suuri enemmistö on sunnimuslimeja, mutta kaupungissa on myös merkittäviä määriä alaviittejä ja kristittyjä. Suurin kristitty vähemmistö ovat armenialaiset, joita tuli kaupunkiin Turkin Anatoliasta ensimmäisen maailmansodan aikana. Erään arvion mukaan kristittyjen kokonaismäärä kaupungin asukkaista oli ennen sotaa noin 3,3 % ja joidenkin toisten tietojen mukaan jopa 12 %. Kaupungissa on ollut historiallinen juutalainen vähemmistö, mutta sen viimeiset rippeet muuttivat maasta vuonna 1994. Muita vähemmistöjä ovat kurdit ja Syyrian turkmeenit. Suuri osa kaupungin asukkaista pakeni sisällissodan taistelujen tieltä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mohammed al-Khatieb: IS intensifies attacks outside Aleppo (1.9.2015) (englanniksi) al-monitor.com
Aleppo (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) syriatourism.org
Aleppon 1200-luvulla rakennettu vanha linnoitus. Linnoitus on kärsinyt tuhoja Syyrian sisällissodan aikana.
Aleppon suurmoskeija.
Bab al-Farajin kellotorni yöllä.
Kartta Aleppon taisteluista vuonna 2016. Kapinalliset vihreällä, hallituksen joukot punaisella, Isis mustalla ja kurdit keltaisella.
Al-Askarin kultainen moskeija

Al-Askarin kultainen moskeija (1916)
Al-Askarin moskeija (2006)
Al-Askarin kultainen moskeija (arab. مرقد الامامين علي الهادي والحسن العسكري‎) on šiiamuslimien pyhä moskeija Samarrassa, Irakin Salah al-Dinin maakunnassa. Se on eräs tärkeimpiä šiiamoskeijoita maailmassa. Moskeija on tunnettu suuresta kultaisesta kupolistaan, joka on tehty 72 000 palasta kultaa, ja kultaisista minareeteistaan. Kupoli tuhoutui terrori-iskuissa helmikuussa 2006 ja minareetit kesäkuussa 2007. Moskeija rakennettiin vuonna 944 kahden 800-luvulla eläneen imaamin ja profeetta Muhammadin jälkeläisen hautakammioksi.
Moskeijan tuhoutunut kupoli ja minareetit on sittemmin rakennettu uudelleen ja pyhäkköä restauroitu.
Pommi-iskut

Al-Askarin kultainen moskeija joutui 22. helmikuuta 2006 kello 6.55 aamulla paikallista aikaa räjähdeiskun kohteeksi, joka tuhosi sen kultaisen kupolin ja vaurioitti pahasti myös muita osia.  Joukko miehiä oli tunkeutunut aiemmin sisään rakennukseen, sitonut vartijat ja asentaneet räjähteet, joilla he onnistuneesti saivat tuhottua osan moskeijasta. Tunkeutujilla oli poliisiunivormut. Heti perään kostoiskuja tehtiin ainakin 60 sunnimoskeijaan.
Vuonna 2007 Al-Askarin moskeija joutui uudestaan iskun kohteeksi. Moskeijan kaksi korkeaa minareettia räjäytettiin maan tasalle noin kello yhdeksän aamulla paikallista aikaa 13. kesäkuuta 2007. Kukaan ei loukkaantunut iskussa. Iskua seurasivat kostoiskut sunnimuslimien moskeijoihin.
Jälleenrakennus

YK:n tiede- ja kulttuurijärjestö Unesco ja Irakin hallitus rakennuttavat uudelleen al-Askarin kultaisen moskeijan. YK maksaa hankkeesta neljä miljoonaa euroa ja Irak 2,2 miljoonaa euroa. Rakennustöiden odotetaan kestävän kymmenen kuukautta. Moskeijan ulkoasu on määrä palauttaa ennalleen. Korjaustyöt olivat meneillään yhä vuonna 2013.
Moskeija vuoden 2006 pommi-iskun jäljiltä.
Kunnostustyöt olivat yhä meneillään vuonna 2013.
Antti Aamunen

Antti Aamunen (ransk. Martin Matin) on ranskalaisen Les Cartooneurs Associésin luoma animaatiosarja.
Juoni

Antti on pieni koulua käyvä poika, joka ei kuitenkaan ole ihan tavallinen koululainen. Joka aamu, kun Antti herää hän on muuttunut joksikin olioksi tai muuksi kummajaiseksi. Koulussa Anttia kiusaa tyttöjenhurmuri Romeo.
Henkilöt

Antti
Romeo, leuhka poika
Julia, Antin ihastus
Otto, Antin paras ystävä
Äiti Aamunen
Isä Aamunen
Aiheesta muualla

Martin Matin
Les Cartooneurs Associés
Fast as a Shark

| ”Fast as a Shark” Accept |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Restless and Wild
 B-puoli: ”Get Ready”
 Julkaistu: 1982
 Formaatti: 7″ vinyyli
 Tekijä(t): Wolf Hoffmann, Stefan Kaufmann, Udo Dirkschneider, Peter Baltes
 Tyylilaji: speed metal, heavy metal
 Kesto: 03.49
 Levymerkki: Metronome Music GmbH
Acceptin muut singlet
| ”Starlight” 1981 | ”Fast as a Shark” 1982 | ”Restless and Wild” 1982 |
Fast as a Shark on saksalaisen heavy metal -yhtyeen Acceptin kappale, joka avaa yhtyeen vuonna 1982 ilmestyneen neljännen albumin Restless and Wild. Kappale julkaistiin lisäksi singlenä Espanjassa. ”Fast as a Shark” on yhtyeen tunnetuimpia ja arvostetuimpia kappaleita, ja sitä on pidetty yhtenä ensimmäisistä speed metal -kappaleista. Kappale on tunnettu alustaan, jossa kuullaan pätkä saksalaista kansanlaulua ”Ein Heller und ein Batzen”.
Kappale

Rumpali Stefan Kaufmann kehitti ”Fast as a Sharkin” alkuperäisen idean. Hän halusi tehdä kappaleen, jossa soitetaan kahdella bassorummulla toistuvaa iskua mahdollisimman nopeassa rytmissä (niin sanottu tuplabasari). Yhtye oli aikaisemmin käyttänyt tuplabasaria satunnaisesti joissakin kappaleissa, mutta nyt he kokeilivat sitä ensimmäisen kerran kokonaisessa kappaleessa. Heillä oli valmiina riffi, ja sen pohjalle kitaristi Wolf Hoffmann sävelsi keskiosan ja soolon. Kappaleen tekijöiksi on merkitty  Kaufmannin ja Hoffmannin lisäksi basisti Peter Baltes ja laulaja Udo Dirkschneider.
Yhtye halusi lisätä albumin ensimmäisen kappaleen johdantoon jotakin tavallisesta poikkeavaa. Hoffmann esitti muille jäsenille ajatuksen, että ”Fast as a Sharkin” introssa olisi jotakin täysin päinvastaista kuin varsinaisessa kappaleessa. Tarkoitus oli, että ihmiset ensimmäisen kerran levyn kuullessaan ajattelisivat: ”Mitä helvettiä? Joku on laittanut väärän levyn kansien sisään.”
Albumia nauhoitettiin Dieter Dierksin studiossa. Yhtyeen jäsenet kysyivät Dierkin äidiltä, olisiko tällä vanhaa levyä, jolla on lastenlauluja. Hän antoi yhtyeelle levyn, jolla Dierk lauloi lapsena saksalaista kansanlaulua ”Ein Heller und ein Batzen”. Koska kappaletta lauloi nimenomaan tuottaja Dierk, kappaleen liittäminen levylle oli yhtyeelle tavallista lastenlevyä hauskempaa ja arvokkaampaa. Kappale valikoitui albumille myös sen vuoksi, että siinä oli osa, jossa ei laulettu saksankielisiä sanoja vaan pelkästään ”Hi De Hi Do Hi Da”. He eivät halunneet kuulostaa liian saksalaiselta eivätkä miettiä, mitä sanat tarkoittavat. Johdannon lopussa kuuluu levyn rikkoutumisesta tuleva repivä ääni, joka vaihtuu laulaja Udo Dirkschneiderin huutoon.
”Fast as a Sharkissa” soolo-osuus soitetaan kahdella kitaralla. Hoffmann on kertonut, että erityisesti niissä osuuksissa, joissa molemmat kitaristit soittavat saman sävelen, sävelten pitää olla täsmälleen samanlaisia tai muuten ne kuulostavat kamalalle. Kun Herman Frank liittyi yhtyeeseen, yhtye oli jo nauhoittamassa Restless and Wildia. Studioaika oli kallista, eikä Frankille jäänyt tarpeeksi aikaa opetella kappaleita, minkä vuoksi Hoffmann soitti molempien kitaristien osuudet.
Hoffmann on verkkosivuillaan todennut soolosta, että se voi kuulostaa todellisuuden vastaisesti melko monimutkaiselta. Vaikka se on nopea ja siinä on useita kerroksia, se on samalla melko suoraviivainen sävellys. Sanoituksesta hän totesi, ettei hänellä ole aavistustakaan siitä, mistä se oikeastaan kertoo.
Julkaisu

”Fast as a Shark” ilmestyi Acceptin lokakuussa 1982 julkaistun neljännen studioalbumin Restless and Wild avausraitana. Kappaleesta julkaistiin myös yksi 7″ single, joka ilmestyi marraskuussa 1982 Espanjassa. Singlen toisella puolella on kappale ”Get Ready”. Kappale julkaistiin uudestaan joulukuussa 1983 ”Restless and Wild” -maksisinglen B-puolella, ja se on myös useilla yhtyeen kokoelmilla.
Merkitys

”Fast as a Sharkia” on pidetty yhtenä ensimmäisistä speed metal -kappaleista ja thrash metalin esiasteena, joka ilmestyi vain hetki ennen thrash-aikakautta. Metallican Kill ’Em All julkaistiin vain muutama kuukausi ”Fast as a Sharkin” jälkeen. ”Fast as a Shark” on Acceptin arvostetuimpia kappaleita. Se äänestettiin sijalle 33 Martin Popoffin kirjassa The Top 500 Heavy Metal Songs of All Time. MTV on käyttänyt sitä dokumenttinsa Rockumentary – History of heavy metal (1991) avauskappaleena.
Kappale toimi esikuvana uusille rumpaleille, ja se edusti aikanaan tuplabasarin soittamisen standardia. Anthraxin Charlie Benante on kertonut haastattelussa, että ”Fast as a Shark” oli nopeinta, mitä oli kuullut, ja hän halusi tehdä samaa.
Allmusic-kolumnisti Eduardo Rivadavian mukaan kappaleessa on yksi ”odottamattomimmista, yllättävimmistä ja hilpeimmistä avauksista”. Kontrasti on yllättänyt monet kuuntelijat ja jättänyt heihin lähtemättömän vaikutuksen. Yksi heistä oli Steel Prophetin kitaristi Steve Kachinsky, joka on kertonut: ”Kun kuulin levyn ensimmäisen kerran, luulin, että levy-yhtiö on tehnyt virheen ja laittanut Acceptin levynkansien väliin väärän levyn. Sitten kuulin Udon huudon ja mahtavan tuplabasarin. Acceptista tuli yksi suosikkibändistäni nimenomaan tämän kappaleen johdosta.”
Cover-versiot

Kappaleesta ovat tehneet omat versionsa muun muassa Witchery ja Helloween. Devin Townsend levytti kappaleen Metal Hammer -lehden 30-vuotisjuhlan kunniaksi tehdylle levylle yhdessä Acceptin kitaristin Wolf Hoffmannin kanssa.
Kokoonpano

Udo Dirkschneider – laulu
Wolf Hoffmann – kitara
Herman Frank – kitara
Peter Baltes – basso
Stefan Kaufmann – rummut
Tenho Talvensaari

Tenho Antero Talvensaari (21. kesäkuuta 1999, Oulu)lähde? on suomalainen voimanostaja. Talvensaari on saavuttanut urallaan lukuisia arvokilpailusijoituksia, niin kansainvälisillä kuin kotimaisilla kentillä. Hän on opiskelijoiden MM-kilpailuiden pronssimitalisti 2023 sekä nuorten PM- ja SM-kultamitalisti vuosina 2021 ja 2022. Vuonna 2022 hän on saavuttanut nuorissa EM-hopeaa. Talvensaarella on hallussaan nuorten maastanoston ja yhteistuloksen suomenennätykset.
Balls to the Wall (kappale)

| ”Balls to the Wall” Accept |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Balls to the Wall
 B-puoli: ”Losing More than You've Ever Had”
 Julkaistu: 1984
 Formaatti: 7″ vinyyli
 Tekijä(t): Wolf Hoffmann, Stefan Kaufmann, Udo Dirkschneider, Peter Baltes, Herman Frank, Deaffy
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 05.42
Acceptin muut singlet
| ”Restless and Wild” 1982 | ”Balls to the Wall” 1984 | ”Metal Heart” 1985 |
Balls to the Wall on saksalaisen heavy metal -yhtyeen Acceptin kappale, joka avaa yhtyeen vuonna 1983 ilmestyneen viidennen albumin Balls to the Wall. Kappaleesta julkaistiin single ensimmäisen kerran huhtikuussa 1984. Singlen toisella puolella on kappale ”Losing More Than You’ve Ever Had”.
Kappale on yhtyeen tunnetuimpia ja arvostetuimpia, ja yhtye on soittanut sitä ilmestymisestään lähtien kaikissa konserteissa, tyypillisesti se päättää konsertin.
Kappale

Kappaleen on sanoittanut yhtyeen manageri Gaby Hauke nimimerkillä Deaffy. Sanoitukset käsittelevät ihmisoikeuksia ja Hauke halusi tehdä siitä sortoa vastustavan hymnin, jonka sanomana on se, että jonain päivänä kidutetut ja sorretut nousevat sortajiaan vastaan.
Kappale syntyi nopeasti lausahduksen ”Balls to the wall” ympärille. Kitaristi Wolf Hoffmann sävelsi riffin ja kertosäkeen viidessä minuutissa ja esitteli luonnoksen yhtyeelle, joka viimeisteli sen 15-30 minuutissa. Kauffmann kertoo muistavansa hyvin sen hetken kun Hofmann esitteli yhtyeelle riffin ja kertosäkeen balls to the wall. Basisti Peter Baltes rakensi tähän nopeasti bassokuviot ja Kauffmann viimeisteli rytmiin ja tempon. Studiossa he lisäsivät melodian ja keskimmäiset osat. Kappaleessa oleva luun murskautumiselta kuulostava ääni syntyy laulaja Udo Dirkschneiderin narskauttaessa hampaitaan.
Kappale nauhoitettiin Dieter Dierksin studiolla Kölnissä kesällä 1983. Nauhoitusten aikaan studio oli vielä keskeneräinen, mikä rumpali Stefan Kaufmannin mukaan vaikuttaa osaltaan kappaleen soundiin. Muu yhtye työskenteli studiolla päivisin mutta kitaristi Wolf Hoffmann pääsi soittamaan studiolle vasta yöllä muiden jo lähdettyä studiolta suorittaessaan päivisin siviilipalvelusta sairaalassa.
Video

Kappaleesta on tehty video, jonka on ohjannut Julien Temple. Video kuvattiin kylmänä ja sateisena päivänä Heathrow'n lentokentällä purettavassa vanhassa Black & Decker -tehdasrakennuksessa.
Cover-versiot ja käyttö populaarikulttuurissa

Kappaleesta ovat tehneet omat versionsa muun muassa Sinner (1999), Amon Amarth (2011) sekä Doro Udo Dirkschnederin kanssa (2016).
Kappale soi vuoden 1993 Beavis ja Butthead-jaksoissa. Lisäksi kappale on mukana peleissä Grand Theft Auto: Vice City Stories, sekä Guitar Hero Encore: Rocks the 80s.
Kokoonpano

Udo Dirkschneider – laulu
Wolf Hoffmann – kitara
Herman Frank – kitara
Peter Baltes – basso
Stefan Kaufmann – rummut
Turkmenistanin maantiede

Turkmenistanin maantiede kertoo Turkmenistanin maantieteeseen liittyvistä asioista. Turkmenistan sijaitsee Keski-Aasiassa Kaspianmeren itäpuolella ja Uzbekistanista ja Afganistanista länteen. Pohjoispuolella sijaitsee Kazakstan ja eteläpuolella Iran.

Turkmenistanissa vallitsee mannerilmasto. Kesäisin on tavallisesti kuumaa ja kuivaa. Suurin osa maan pinta-alasta kuuluu Karakumin aavikkoalueeseen. Maan luoteisosassa Kazakstanin rajan seudulla alkaa Usjurtin laakio, joka jatkuu Kazakstanin puolella. Uzbekistanin rajalla virtaa joki Amudarja. Iranin rajaseudulla sijaitsee Kopetdagin vuorijono, joka on Turkmenistanin puolella korkeimmillaan 2942 metriä korkea. Maan itäosassa sijaitsevat Badkhyzin ja Karabilin ylängöt.
Osa Turanin alanko sijaitsee Turkmenistanin alueella.
Suuria jokia ovat 2 540 km pitkä Amudarja sekä Tejen (1 124 km); Murgab (852 km) ja Atrek (660 km). Amudarjan patoaminen ja käyttö kasteluvesiksi ovat vaikuttaneet Araljärven kuivumiseen.
Luonto

Turkmenistanissa kasvaa yli 2 900 putkilokasvilajia, joihin kuuluu 47 puulajia. Metsiä on hyvin vähän. Luonnon monimuotoisuus on erityisen suurta Kopetdagin alueella, josta on löydetty yli kolmesataa kotoperäistä kasvilajia. Vuorilta kerätään monia lääkeyrttejä ja rohdoskasveja. Värimatarasta saadaan punaista väriainetta mattojen värjäämiseen. Kaikkiaan noin neljäsataa lajia, raparperista lakritsijuureen, lasketaan hyötykasveihin.
Kaarevuus

Vaeltava Dictyostelium discoideun -ameeban solu, jonka rajapinnan väri vaihtelee sen kaarevuuden mukaan. Mittakaava:  5 µm.
Matematiikassa kaarevuudella tarkoitetaan useita toisiinsa läheisesti liittyviä geometrisia käsitteitä. Intuitiivisesti kaarevuus merkitsee sitä, minkä verran käyrä poikkeaa suorasta tai pinta tasosta.
Käyrien osalta tyyppiesimerkkinä voidaan pitää ympyrää, jonka kaarevuus on sen säteen käänteisarvo. Ympyrän voidaan sanoa kaareutuvan sitä enemmän, mitä pienempi sen säde on, ja sen mukaisesti pienen ympyrän kaarevuus on suurempi.  Differentioituvan käyrän kaarevuus tietyssä pisteessä on sama kuin sen ympyrän kaarevuus, joka tämän pisteen ympäristössä on lähimpänä ympyrää. Suoran viivan kaarevuus on nolla. Toisin kuin tangentti, joka on vektorisuure, käyrän kaarevuus pisteessä on tyypillisesti skalaarisuure, jonka voidaan ilmaista yhdellä reaaliluvulla.
Euklidiseen avaruuteen upotettujen pintojen (ja yleisemmin moniulotteisten monistojen) tapauksessa kaarevuuden käsite on monimutkaisempi ja riippuu suunnan valinnasta pinnalla tai monistolla. Tämä johtaa maksimikaarevuuden, minimikaarevuuden ja keskikaarevuuden käsitteisiin.
Kaksi- tai useampiulotteisten Riemannin monistojen kaarevuus voidaan määritellä sisäisesti, riippumatta laajemmasta euklidisesta avaruudesta, jossa monisto mahdollisesti sijaitsee. Kaarevuus voidaan määritellä monistoon piirrettyjen käyrien avulla ja se voidaan ilmaista lineaarialgebraa käyttäen Riemannin kaarevuustensorin avulla.
Historia

Teoksessaan Tractatus de configurationibus qualitatum et motuum 1300-luvun filosofi ja matemaatikko Nicole Oresme otti käyttöön kaarevuuden käsitteen mittana poikkeamalle suoruudesta. Jo hänen mukaansa ympyrän kaarevuus oli kääntäen verrannollinen sen säteeseen, ja hän yritti laajentaa käsitettä muille käyrille jatkuvasti muuttuvana suureena.
Differentioituvan käyrän kaarevuus määriteltiin alun perin kaarevuusympyrän eli oskuloivan ympyrän avulla, toisin sanoen ympyrän, joka annetun pisteen läheisyydessä pysytteli lähimpänä annettua käyrää. Tähän perustuen Augustin-Louis Cauchy osoitti, että käyrän kaarevuuskeskipiste on käyrän kahden äärettömän lähellä toisiaan olevan normaalin leikkauspiste.