stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo vuonna 1797 kuolleista henkilöistä
Maaliskuu

2. maaliskuuta – Horace Walpole, englantilainen taidehistorioitsija, kirjailija, poliitikko ja jaarli (s. 1717)
2. maaliskuuta – Georg Henrik von Wright, suomalainen everstiluutnantti ja Savon ja Karjalan läänin maaherra 1781–1786 (s. 1723)
5. maaliskuuta – Israel Reinius (nuorempi), suomalainen pappi ja tutkimusmatkailija (s. 1727)
5. maaliskuuta – Xiaoshurui, Kiinan keisarinna 1796–1797 ja keisari Jiaqingin puoliso 1774–1797 (s. 1760)
20. maaliskuuta – Vasili Paškevitš, venäläinen säveltäjä, viulisti, laulaja ja kapellimestari (n. 1742)
26. maaliskuuta – James Hutton, skotlantilainen geologi, fyysikko, naturalisti, kemisti ja kokeellinen maanviljelijä (s. 1726)
31. maaliskuuta – Olaudah Equiano (orjanimeltään Gustavus Vassa), todennäköisesti nigerialainen orja ja kirjailija (n. 1745)
Huhtikuu

7. huhtikuuta – William Mason, englantilainen runoilija, toimittaja, puutarhuri ja pappi (s. 1724)
Toukokuu

7. toukokuuta – Jedediah Strutt, englantilainen tekstiilitehtailija (s. 1726)
17. toukokuuta – Michel-Jean Sedaine, ranskalainen kirjailija, libretisti ja Ranskan akatemian jäsen (s. 1719)
27. toukokuuta – François-Noël Babeuf, ranskalainen maanmittari ja vallankumousmies (s. 1760)
Kesäkuu

17. kesäkuuta – Agha Muhammad Šah (synt. Agha Muhammad Khan Qajar), Persian šaahi 1796–1797 ja qajarien dynastian perustaja (s. 1741 tai 1742)
21. kesäkuuta – Andreas Peter Bernstorff, tanskalainen kreivi ja valtiomies (s. 1735)
Heinäkuu

9. heinäkuuta – Edmund Burke, irlantilais-brittiläinen valtiomies, kirjailija, puhuja ja poliittinen filosofi (s. 1729)
Elokuu

1. elokuuta – Emanuel Granberg, suomalainen kirkkomaalari (s. 1754)
6. elokuuta – Johan Adam Petersen, suomalainen ruukinpatruuna ja vuorineuvos (s. 1737)
11. elokuuta – Pehr Adrian Gadd, suomalainen luonnontutkija, taloustieteilijä, kemisti ja kemian professori (s. 1727)
25. elokuuta – Thomas Chittenden, yhdysvaltalainen valtiomies, maanviljelijä, Vermontin tasavallan kuvernööri ja valtionpäämies 1778–1789 ja 1790–1791 ja Vermontin kuvernööri 1791–1797 (s. 1730)
28. tai 29. elokuuta – Joseph Wright, englantilainen maisema- ja muotokuvamaalari (s. 1734)
Syyskuu

10. syyskuuta – Mary Wollstonecraft, englantilainen kirjailija, filosofi ja feministi (s. 1759)
18. tai 19. syyskuuta – Lazare Hoche, ranskalainen kenraali ja vallankumouksellinen (s. 1768)
Lokakuu

9. lokakuuta – Vilnan gaon (Elia Ben Salomon Zalman), puolanjuutalainen rabbi ja arvostettu uskonoppinut (s. 1720)
Marraskuu

16. marraskuuta – Fredrik Vilhelm II, Preussin kuningas ja Brandenburgin vaaliruhtinas 1786–1797 (s. 1744)
26. marraskuuta – Ivan Šuvalov, venäläinen poliitikko ja Moskovan yliopiston ja Pietarin taideakatemian perustaja (s. 1727)
Joulukuu

13. joulukuuta – Jakob Törning, ruotsalainen merisotilas ja eversti (s. 1739)
25. joulukuuta – Carl Tersmeden, ruotsalainen amiraali ja historioitsija (s. 1715)
26. joulukuuta – John Wilkes, englantilainen radikaali, lehtimies ja poliitikko (s. 1725 tai 1727)
Tuntematon päivämäärä

Agonglo, Dahomeyn kuningas 1789–1797 ja henkirikoksen uhri (s. 1766)
Vaqif, azerbaidžanilainen runoilija ja valtiomies (n. 1717)
William Shatner

| William Shatner |
| --- | --- |
 William Shatner GalaxyConissa vuonna 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1931 (ikä 93) Montreal, Kanada
Ammatti:  näyttelijä, elokuvatuottaja, kirjailija ja laulaja
Puoliso:   Gloria Rand (vih. 1956; ero 1969)  Marcy Lafferty  (vih. 1973; ero 1996)  Nerine Kidd (vih. 1997; k. 1999)  Elizabeth Shatner  (vih. 2001; ero 2019) 
Näyttelijä
Aktiivisena:  1951−
Merkittävät roolit:  kenen mukaan? Star Trek  Kolmas kivi auringosta  Boston Legal 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
William Shatner (s. 22. maaliskuuta 1931 Montreal) on kanadalainen näyttelijä, elokuvatuottaja, kirjailija ja laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten Star Trek -televisio­sarjan kapteeni James T. Kirkinä sekä Boston Legal -sarjan Denny Cranena.
Shatner on julkaissut lukuisia kirjoja ja levyjä.
Shatner osallistui 90-vuotiaana oikealle 11 minuuttia kestäneelle avaruus­lennolle 13. loka­kuuta 2021 Blue Origin -yhtiön raketilla. Hänestä tuli tuolloin iäkkäin avaruudessa käynyt ihminen. Välittömästi lennon jälkeen hän puhui vuolain sanoin elämän haavoittuvuudesta. Sittemmin hän kertoi olleensa ennen lentoa täysin väärässä: kun odotettu avaruuslento lopulta toteutui, se ei tuntunutkaan hänestä juhlalta vaan hautajaisilta, sillä hän näki avaruudessa pelkkää mustaa ja kuolemaa. Lennon aikana hän ymmärsi, että maapallolla sijaitsi kaikki se, mikä on arvokasta, ja sitä tuhottiin ihmisen toimesta. Sen vuoksi hän tunsi suurinta surua, mitä hän oli koskaan kokenut. Hän kutsui kokemustaan nimellä The Overview Effect.
Yksityiselämä

Shatner on ollut naimisissa neljä kertaa, Elizabeth Anderson Martinin (2001–2019), Nerine Kiddin (1997–1999), Marcy Laffertyn (1973–1996) ja Gloria Randin (1956–1969) kanssa. Shatnerilla on kolme lasta, Leslie Carol (1958), Lisabeth Mary (1960) ja Melanie (1964) ensimmäisestä liitostaan Gloria Randin kanssa.
Diskografia

The Transformed Man (Decca,  1968)
William Shatner Live (Lemli,  1977)
Spaced Out: The Very Best of Leonard Nimoy and William Shatner (Universal International,  1997)
Has Been (Shout! Factory,  2004)
Exodus: An Oratorio In Three Parts (Jewish Music Group,  2007)
Valikoitu filmografia

kenen mukaan?
Star Trek (1966–1994)
Kolmas kivi auringosta (1999–2000)
Boston Legal (2004–2008)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William Shatner Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut
Star Trekin kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  Emmy Awards  FID  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  NARA  SNAC 2  IdRef
Kyung-sook Shin

Kyung-sook Shin
Kyung-sook Shin, myös Shin Kyung-sook, (hangul: 신경숙; hanja: 申京淑; uudistettu latinisaatio: Sin Gyeong-suk; s. 1963) on eteläkorealainen kirjailija. Hän on saanut useita palkintoja, muun muassa Man Asianin, Manhaen, Dong-inin, Yi Sangin ja Prix de l’Inaperçun palkinnot. Hän on Etelä-Korean luetuimpia kirjailijoita. Hän on kirjoittanut romaaneja sekä novelli- ja esseekokoelmia.
Shin on lähtöisin vaatimattomista oloista, eikä hän päässyt käymään koulua. Myöhemmin hän opskeli työn ohessa Soulin taideinstituutissa luovaa kirjoittamista.
Suomennetut teokset

Pidä huolta äidistä (Ommarul putakhae), suom. Taru Salminen. Into 2015 ISBN 978-952-264-368-1
Jään luoksesi (Eodiseonga na-reul chat-neun jeonhwabel-i ulli-go), suom. Taru Salminen. Into 2017 ISBN 978-952-264-834-1
Hovitanssija (Yi Jin), suom. Taru Salminen. Into 2021 ISBN 978-952-351-569-7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kyung-sook Shin Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  Europeana  IdRef
Shaolin Kungfu

| Shaolin Kungfu |
| --- | --- |

Alkuperämaa:   Kiina
Perustaja(t):  tuntematon
Löydä lisää urheiluaUrheilun teemasivulta
Shaolin Kungfu (kiin. 少林功夫) on kiinalainen taistelulaji ja kungfu-tyylisuunta. Shaolin kehitettiin nimensä mukaan shaolin-luostarissa, jossa munkit joutuivat puolustautumaan roistoilta ja villieläimiltä. Munkit nousivat myöhemmin 1600-luvulla maineeseen puolustautuessaan mantšurialaisia joukkoja vastaan.
Historia > Bodhidharman legenda

Legendan mukaan Bodhidharma-niminen munkki olisi tuonut Shaolin Kung Fun Kiinaan Intiasta. Tarinan mukaan Bodhidharma halusi parantaa munkkien fyysistä kuntoa opettamalla heille taistelulajeja. Legenda Bodhidharmasta on kuitenkin keksitty.
Historia > Shaolin Kung Fun todistettavissa oleva historia

Shaolin-temppeli sijaitsi entisen Kiinan pääkaupungin Luoyangin läheisyydessä. Tämä teki Shaolin-temppelin sijainnista strategisesti merkittävän. Vuonna 621 Shaolin-munkit osallistuivat keisari Li Shiminin sotaan Wang Shichongia vastaan. Näiden taisteluiden johdosta Shaolin palkittiin Tang-dynastian johdostaselvennä suurella vauraudella ja samalla he saivat keisarillisen koskemattomuudenselvennä. Nämä uroteot on kaiverrettu vuoden 728 Shaolin-temppelin kivitauluun. Historiallisissa lähteissä ei kuitenkaan mainita, että Shaolin-munkit olisivat kehittäneet vielä tähän aikaan oman taistelutyylinsä, joten väitteet Shaolin Kung Fun 1500-vuotisesta historiasta ovat vahvasti liioiteltuja.
Ming-dynastian lopulla (1600-luvun alku) Shaolin-munkkeja käytettiin muun muassa keisarin toimesta paikallisten rosvojoukkojen kukistamiseen ja taisteluissa merirosvoja vastaan.
Lajikuvaus

Shaolin taistelutekniikat ovat suoraviivaisia. Shaolin Kung Fu sisältää lyöntejä, potkuja, heittoja ja lukkoja.
Shaolin Kung Fu Suomessa

Suomessa Shaolin Kungfu -nimellä kulkee useita eri kamppailulajeja. Seuroja on mm. Helsingissä, Turussa, Vaasassa, Kuopiossa ja Espoossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shaolin Kungfu Wikimedia Commonsissa
Sienen lakki

Punakärpässienen lakki on yläpinnaltaan punainen ja valkopilkkuinen. Alapinnalla on helttoja.
Sienen lakki on monien sienilajien itiöemän ylin osa, jonka väri ja muoto samoin kuin se, onko lakin alla helttoja, piikkejä vai pillejä, toimii sienen tunnistamisen apuna. Sienen lakin lisäksi tunnistamisessa käytetään apuna sienen jalkaa.
Sienien lakkeja on ainakin seitsemää tyyppiä: kupera, laakea, suppilomainen, kartiomainen, kellomainen, nipukallinen ja navallinen.
Sienin lakkien alla on joko pillejä tai helttoja. Helttasienien helttojen muodot voidaan luokitella kolmeen ryhmään: tiheähelttaisiin, harvahelttaisiin tai haarahelttaisiin. Pilli- tai helttapinnan muoto lakin alla voi olla hatun reunoista sisäänpäin kääntynyt, irtotyvinen, kapeatyvinen, tasatyvinen, kolotyvinen tai johteinen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sienen lakki Wikimedia Commonsissa
Helmut Sick

Heinrich Maximilian Friedrich Helmut Sick (10. tammikuuta 1910 Leipzig – 5. maaliskuuta 1991 Rio de Janeiro) oli saksalais-brasilialainen lintutieteilijä.
Sick opiskeli ornitologiaa Berliinissä Erwin Stresemannin johdolla vuodesta 1936 alkaen. Hänen väitöskirjansa (Studie zur funktionalen Morphologie über die Feinstruktur von Federn 1937) käsitteli höyhenen rakennetta. Sick sai assistentin paikan Berliinin eläintieteellisen museon lintutieteen osastolla, mutta pian hänet määrättiin Brasiliaan suuntautuneelle tutkimusretkelle vuonna 1939. Brasilian liityttyä toiseen maailmansotaan Saksan rinnalla vuonna 1942 Sick pidätettiin ja hän vietti vankilassa kolme vuotta, vapautuen 1945. Häi jäi kuitenkin asumaan Brasiliaan ja sai maan kansalaisuuden 1952. Hän liittyi American Ornithologists' Unionin (AOU) jäseneksi 1947 ja hänet valittiin seuran kunniajäseneksi 1983.
Sick oli Fundaçao Brasil Centralin (FBC) toimihenkilö 1946–1959. Vuonna 1960 Sick siirtyi Museu Nacional de
Historia Naturalin leipiin Rion Quinta da Boa Vistaan. Hän toimi museon lintuosaston johtajana jäädessään eläkkeelle 1981.
Sick teki useita tutkimusmatkoja keskiseen Brasiliaan ja julkaisi yli 200 tieteellistä artikkelia sekä kirjoitti useita kirjoja. Hän nimesi ja kuvaili muutamia uusia lintulajeja, kuten brasiliantapakulon (Scytalopus novacapitalis), kultakruunutanssijan (Lepidothrix vilasboasi), isosukastapakulon (Merulaxis stresemanni) ja brasilianvirtaorneeron (Cinclodes pabsti).
Teoksia

Tukaní - Unter Tieren und Indianern Zentralbrasiliens bei der ersten Durchquerung von SO nach NW. Paul Parey Verlag. (1957)
Studies of birds and mammals of South America, John Murray in association with The Tryon Gallery. (1967) ISBN 09-021-8911-5
Ornitologia Brasileira, Uma Introducao. Linha Grafica Editora. (1984) ISBN 85-230-0087-9
Helmipöllö

| Helmipöllö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Silmälläpidettävä 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Helmipöllöt Aegolius
Laji::  funereus
Kaksiosainen nimi
 Aegolius funereus  (Linnaeus, 1758) 
 Helmipöllön levinneisyys.
Katso myös
   Helmipöllö Wikispeciesissä   Helmipöllö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Helmipöllö (Aegolius funereus) on Suomen yleisin pöllö. lähde?
Koko ja ulkonäkö

Helmipöllön pituus on 22–27 cm. Selkäpuoli on ruskea ja valkotäpläinen. Rintapuolelta se on vaalea ja rinnassa on epäselvärajaisesti ruskeita laikkuja. Pää on iso, silmät ovat keskikokoiset ja keltaiset. Nuoret linnut ovat suurimmaksi osaksi ruskeita, mutta naamassa niillä on vaihtelevasti valkoista. Täysikasvuisen linnun paino on noin 120–200 grammaa. Helmipöllön lentotapa on suora ja voimakas.
Vanhin suomalainen rengastettu helmipöllö on ollut 14 vuotta, 11 kuukautta ja 8 päivää vanha. Se on samalla Euroopan vanhin helmipöllö.
Koko ja ulkonäkö > Ääntely

Soidinääni
Kutsuääni
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Helmipöllön soidinääni on pehmeä puputus. Äänensävyssä ja tempossa on yksilöllistä vaihtelua. Kutsuääni on lyhyt naukaisu, joka muistuttaa oravan maiskautusta. Poikaset kerjäävät lyhyellä sihahtavalla äänellä.
Levinneisyys

Lajia tavataan Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa havumetsävyöhykkeellä. Sen populaatioksi arvioidaan yli 1 700 000 yksilöä. Lajin kanta on vakaa ja se luokitellaan elinvoimaiseksi lajiksi.
Helmipöllö pesii koko Suomessa tunturialueita lukuun ottamatta. Suomessa pesii myyrätilanteesta riippuen 3 000–15 000 paria. Helmipöllö on luokiteltu Suomessa vuodesta 2010 lähtien silmälläpidettäväksi lajiksi, kun se aiemmin oli elinvoimainen. Laji oli taantunut edellisen 30 vuoden aikana. Helmipöllö on Suomessa rauhoitettu ja sen ohjeelliseksi korvaussummaksi on asetettu 420 euroa.
Helmipöllö on vaelluslintu, joka syys–lokakuussa voi vaeltaa satojen kilometrien matkoja, joskus jopa yli tuhannen kilometrin matkoja. Vanhat koiraat ovat kuitenkin paikkalintuja.
Elinympäristö

Helmipöllö pesii kaikenlaisissa metsissä, kunhan tarjolla on pesäkolo ja ravintoa. Luonnonkoloista suosiossa ovat palokärjen kolot. Helmipöllö pesii myös pöntöissä. Hyvä paikka pöntölle on pellon tai hakkuuaukean laita. Pönttö kannattaa ripustaa kuuseen, 2–5 metrin korkeuteen.
Helmipöllön kanta vaihtelee myyräkannan mukana kolmen-neljän vuoden sykleissä. Huonoina vuosina aikuisiksi selviytyneiden poikasten määrä on pienempi kuin hyvinä.
Lisääntyminen

Helmipöllö pesii puunkoloissa tai pöntöissä. Pesiä on löydetty myös rakennuksista. Laji munii aikaisin maaliskuusta alkaen ja yleensä 3–6 munaa. Hyvinä myyrävuosina jopa 9 munaa on tavattu. Hautomisaika on noin 27 vuorokautta ja vain naaras hautoo. Poikaset lähtevät pesästä 3–4 viikon ikäisinä.
Ravinto

Useimpien pöllöjen tapaan myös helmipöllö käyttää ravintonaan pikkunisäkkäitä, hiiriä, myyriä ja päästäisiä. Sen ravintoon kuuluu myös pikkulintuja ja sammakoita.
Aiheesta muualla

Korpimäki, Erkki; Hakkarainen, Harri 2012: The Boreal Owl : Ecology, Behaviour And Conservation Of A Forest-dwelling Predator. Cambridge University Press (englanniksi)
Hölsä, Ismo & Leino, Teemu 1976: Kaksi helmipöllön Aegolius funereus myöhäistä pesintää. – Lintumies 2.1976 s. 57. SLY.
Järvinen, Olli & Ylimaunu, Juha 1982: Pohojalaasten helmipöllöjen ekologiaa. – Lintumies 4.1982 s. 180–184. LYL.
Lehtoranta, Jouni, Jukka & Hannu 1981: Helmipöllön (Aegolius funereus) pesintä asuinrakennuksessa. – Lintumies 2.1981 s. 82. LYL.
Mikkola, Heimo 1974: Helmipöllön Aegolius funereus myöhäinen pesintä. – Lintumies 1.1974 s. 31. SLY.
Saurola, Pertti 1979: Helmipöllön syysvaellukset. – Lintumies 3.1979 s. 104–110. LYL.
Sykkö, Matti & Vikström, Sten 1987: Helmipöllön vaelluskäyttäytymisestä. – Lintumies 6.1987 s. 232–237. LYL.
Helmipöllö Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Helmipöllö (Aegolius funereus)
ITIS: Aegolius funereus (englanniksi)
Helmipöllö – vanhojen metsien häviämisen uhri Turun yliopisto. 1.11.2012.
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Aegolius funereus:  Wikidata: Q174466  Wikispecies: Aegolius funereus  ABA: borowl  ADW: Aegolius_funereus  Avibase: 8AB4EAF6DBFA02CE  BioLib: 8774  BirdLife: 22689362  BOLD: 9493  BOW: borowl  CoL: 658RG  CMS: aegolius-funereus  eBird: borowl  EoL: 45510747  EUNIS: 850  EURING: 7700  Fauna Europaea: 97055  Fauna Europaea (new): 9a113080-7616-40bc-8f35-f712bd2be8af  GBIF: 5739298  GNAB: boreal-owl  IBC: boreal-owl-aegolius-funereus  iNaturalist: 20359  IRMNG: 10719546  ITIS: 177938  IUCN: 22689362  NatureServe: 2.105053  NBN: NHMSYS0000530135  NCBI: 103375  Observation.org: 974  OBIS: 1629498  Open Tree of Life: 735586  Paleobiology Database: 369195  Paleobiology Database: 369195  Species+: 3885  TSA: 1192  Xeno-canto: Aegolius-funereus  Laji.fi: MX.29038 
Strix funerea:  Wikidata: Q122583687  GBIF: 7580986  ZooBank: 5BABFCB1-F2B6-4611-AC8B-41D0BECCE190 
Helmipöllön munia.
Ralph Siegel

Ralph Siegel vuonna 2015.
Ralph Siegel (s. 30. syyskuuta 1945 München) on saksalainen muusikko, säveltäjä ja tuottaja. Siegel on yksi Eurovision laulukilpailun keskeisistä hahmoista – hän on osallistunut kilpailuun peräti 24 laululla. Viisukarsintoihin hän oli vuoteen 2007 mennessä osallistunut yhteensä 45 kappaleella eri maissa, muun muassa Suomessa. Ainoa voitokas Siegelin säveltämä kappale on ollut Nicolen esittämä balladi ”Ein bißchen Frieden”, joka voitti vuoden 1982 kilpailun.
Vuonna 1980 Siegel sävelsi Dschinghis Khan -yhtyeelle kappaleen ”Hadschi Halef Omar”, joka kertoo samannimisestä fiktiivisestä hahmosta. Suomeksi kappale on nimeltään ”Sheikki Ali Hassan”, ja se on yksi Frederikin tunnetuimmista kappaleista. Käännösteksti on Juha Vainion tekemä. Edellisen vuoden euroviisuhitti ”Dschinghis Khan” nousi Suomessa suosioon niin ikään Frederikin esityksenä ja Vainion sanoittamana.
Ralph Siegelin isä Ralph Maria Siegel (1911–1972) oli myös säveltäjä. Heidän sävellyksiään voi joissakin lähteissä (esimerkiksi Suomen äänitearkistossa) näkyä ikään kuin yhden henkilön tekeminä, vaikka kyseessä on kaksi eri säveltäjää.
Laulut Euroviisuissa

| Nr | Vuosi | Laulu | Esittäjä | Maa | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1974 | Bye, Bye I Love You | Ireen Sheer |  Luxemburg | 4. |
| 2 | 1976 | Sing Sang Song | Les Humphries Singers |  Saksa | 15. |
| 3 | 1979 | Dschinghis Khan | Dschinghis Khan |  Saksa | 4. |
| 4 | 1980 | Theater | Katja Ebstein |  Saksa | 2. |
| 5 | 1980 | Papa Pingouin | Sophie & Magali |  Luxemburg | 9. |
| 6 | 1981 | Johnny Blue | Lena Valaitis |  Saksa | 2. |
| 7 | 1982 | Ein bißchen Frieden | Nicole |  Saksa | 1. |
| 8 | 1985 | Children, Kinder, Enfants | Ireen Sheer, C. & M. Roberts, Olivier, Solomon |  Luxemburg | 13. |
| 9 | 1987 | Laß die Sonne in Dein Herz | Wind |  Saksa | 2. |
| 10 | 1988 | Lied für einen Freund | Maxi & Chris Garden |  Saksa | 14. |
| 11 | 1990 | Frei zu leben | Chris Kempers & Daniel Kovac |  Saksa | 9. |
| 12 | 1992 | Träume sind für alle da | Wind |  Saksa | 16. |
| 13 | 1994 | Wir geben ’ne Party | MeKaDo |  Saksa | 3. |
| 14 | 1997 | Zeit | Bianca Shomburg |  Saksa | 18. |
| 15 | 1999 | Reise nach Jerusalem | Sürpriz |  Saksa | 3. |
| 16 | 2002 | I Can't Live Without Music | Corinna May |  Saksa | 21. |
| 17 | 2003 | Let's Get Happy | Lou |  Saksa | 11. |
| 18 | 2006 | If we all Give a Little | six4one |  Sveitsi | 17. |
| 19 | 2009 | Just Get Out Of My Life | Andrea Demirović |  Montenegro | 11. (semifinaali) |
| 20 | 2012 | The Social Network Song | Valentina Monetta |  San Marino | 14. (semifinaali) |
| 21 | 2013 | Crisalide (Vola) | Valentina Monetta |  San Marino | 11. (semifinaali) |
| 22 | 2014 | Maybe | Valentina Monetta |  San Marino | 24. |
| 23 | 2015 | Chain of Lights | Anita Simoncini & Michele Perniola |  San Marino | 16. (semifinaali) |
| 24 | 2017 | Spirit of the Night | Valentina Monetta & Jimmie Wilson |  San Marino | 18. (semifinaali) |
Holger Sihvola

Holger Bertel Sihvola (21. tammikuuta 1917 Kerava – 1. joulukuuta 1996 Rovaniemi) oli suomalainen säveltäjä, kapellimestari ja kuoronjohtaja.
Sihvola syntyi yhdeksänlapsisen suomenruotsalaisen perheen nuorimpana lapsena. Hän aloitti musiikin harrastamisen alle kouluikäisenä viulua soittamalla. Vuodesta 1933 hän opiskeli Helsingin konservatoriossa viulun-, oboen- ja pianonsoittoa. Ennen toista maailmansotaa Sihvola soitti monissa tanssiorkestereissa, kuten Dallapéssa, Rytmi-Pojissa ja Ramblersissa. Tammikuussa 1940 hän liittyi armeijaan vapaaehtoisena. Sihvola matkusti sotilassoittokunnan mukana pitkiä matkoja. Tänä aikana hän soitti muiden muassa A. Aimon ja George de Godzinskyn kanssa. Sihvola jatkoi sotien jälkeen uraansa esiintyjänä muun muassa ravintoloissa, kasinoilla ja teatterissa. Hän myös kiersi Sirkus Sariolan mukana, soitti mykkäelokuvien taustalla ja osallistui Kalle Aaltosen morsian -elokuvaan (1948).
Sihvola valmistui Sibelius-Akatemiasta kapellimestariksi vuonna 1949. Hän muutti Rovaniemelle saatuaan Rovalan kansalaisopistosta töitä kapellimestarina. Hän loi merkittävimmän uransa Lapissa ja oli tärkeä Lapin musiikkielämän kehittäjä. Sihvola johti vuosikymmenten ajan Rovaniemen orkesteria ja Lapin maakuntaorkesteria sekä kuoroja. Hän työskenteli myös musiikinopettajana. Hänelle myönnettiin Rovaniemen kaupungin kulttuuripalkinto vuonna 1966. Omia sävellyksiään Sihvola teki 1920-luvulta alkaen. Aluksi hän keskittyi tanssimusiikkiin, mutta hänen myöhempään tuotantoonsa kuuluu kuoroteoksia ja noin viisikymmentä laajamuotoista orkesterisävellystä. Monet Lapin kuorot ottivat ohjelmistoihinsa Sihvolan sävellyksiä. Niitä myös levytettiin. 30. lokakuuta 1988 Sihvola piti Rovaniemen Lappia-talossa oman "Lapin lumoissa" -sävellyskonserttinsa, joka tarjosi läpileikkauksen hänen tuotannostaan. Hän kuoli äkillisesti Saarenkylän terveyskeskussairaalassa 79-vuotiaana.
Vuonna 2015 Reuna-kustantamon kautta julkaistiin Holger Sihvolan varhaisia elämänvaiheita kuvaava kirja Iskusävelten lumoissa. Muusikeri Holger Sihvolan muistiinmerkintöjä 1917-49. Se on hänen tyttärensä Anita Läntisen kirjoittama ja Sihvolan tarkoista muistiinpanoista kokoama. Jo vuonna 2012 Läntinen oli julkaissut isänsä Lapissa tekemästä elämäntyöstä Mediapinnan kautta kirjan Lapin lumoissa – Kapellimestari Holger Sihvolan elämäntyö Lapissa 1949-1988.