stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yvette Roudy
Ministerinä

Kun Yvette Roudy nimitettiin hallituksen jäseneksi, hän aloitti välittömästi kampanjan ehkäisyn edistämiseksi ja abortin kulujen korvaamiseksi sosiaaliturvan varoista. Vuonna 1981 perustettiin myös Naisten toimittajaliitto, joka saattoi toimia ministerin antaman tuen turvin.
Roudy on feministi ja yksi manifesti 343:n allekirjoittajista. Manifestin allekirjoittajat ilmoittivat julkisesti, että heille oli suoritettu abortti. Tämän manifestin seurauksena tehtiin kaksi lakia, jotka kantavat Yvette Roudyn nimeä:
La loi Roudy pour l’IVG: laki abortin korvattavuudesta sosiaaliturvasta 13. joulukuuta 1982
La loi Roudy pour parité: laki tasa-arvosta yritysten työpaikoilla 12. heinäkuuta 1986
Kaikki hänen ajamansa asiat eivät kuitenkaan saaneet osakseen menestystä. Vuoden 1983 antiseksistinen lakialoite koki pahan tappion, vaikka Roudy oli asiaa ajavana ministerinä. Perusteena vastustukselle olivat mainostajien ja lehdistön sananvapaus.
Äänestäjien tuki > Euroopan parlamentti

1979–1981
Äänestäjien tuki > Ranskan kansalliskokous

2. huhtikuuta 1986 – 14. toukokuuta 1988
13. kesäkuuta – 1. huhtikuuta 1993
1. kesäkuuta 1997 – 18. kesäkuuta 2002
Lisieuxn pormestari

1989–2001
Teokset

Yvette Roudy, Allez les femmes – Une brève histoire du PS et de quelques absentes, Éditions Le Bord de l'eau, 2005 (ISBN 2915651175).
Yvette Roudy, La Femme en marge, Flammarion 1982 (ISBN 2080644467).
Yvette Roudy, Mais de quoi ont-ils peur? Un vent de misogynie souffle sur la politique, Albin Michel 1995 (ISBN 2226079777).
Yvette Roudy, À cause d'elles, 1985, Albin Michel (ISBN 2226022074).
Yvette Roudy, La francophonie: de la culture à la politique. - Paris: Ed. de l'Assemblée nationale, 1998. - (Les documents d'information).
Aiheesta muualla

Yvette Roudy Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  MEP-hakemisto  Sycomore 
Muut:  IdRef
Kuuruohot

| Kuuruohot |
| --- | --- |
 Kesäkuuruoho (Lunaria annua)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit Brassicaceae
Suku::  Kuuruohot Lunaria  L.
Katso myös
   Kuuruohot Wikispeciesissä   Kuuruohot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuuruohot (Lunaria) on ristikukkaiskasveihin kuuluva suku, jossa on kolme lajia. Kuuruohoja esiintyy Euroopassa ja Länsi-Aasiassa. Ne ovat yksi-, kaksi- tai monivuotisia ruohovartisia kasveja. Kesäkuuruohoa, joka on yksi- tai kaksivuotinen, ja ikikuuruohoa, joka on perenna, viljellään koristekasvina. Kesäkuuruohon kuivia lituja käytetään leikkokasvina.
Lajeja

Kuuruoholajit ovat:
Ikikuuruoho (Lunaria rediviva)
Kesäkuuruoho (Lunaria annua)
Lunaria telekiana
Kesäkuuruoho.
Kesäkuuruohon lituja.
Ikikuuruoho.
Ikikuuruoho.
Aiheesta muualla

Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kuuruohot (Lunaria)
Suomen Lajitietokeskus: Kuuruohot – Lunaria
ITIS: Lunaria (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Lunaria (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q842030  Wikispecies: Lunaria  APDB: 192280  APNI: 84059  CoL: 62XQX  EoL: 71299  EPPO: 1LUNG  FNA: 119096  FoC: 119096  GBIF: 3040750  GRIN: 7033  iNaturalist: 55326  IPNI: 106280-3  ITIS: 23237  NBN: NHMSYS0000460482  NCBI: 153658  NZOR: e53b6663-51d4-48ec-a9c7-379d8665bcf3  Open Tree of Life: 464803  PLANTS: LUNAR  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:12755-1  Tropicos: 40009788  VASCAN: 1374  VicFlora: 15545473-18dd-4011-9416-8a39fcf943a8  WFO: wfo-4000022427
Kuusilmäkalat

| Kuusilmäkalat, kuusilmät |
| --- | --- |
 Kuusilmä (Hiodon tergisus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kuusilmäkalat Hiodontiformes  McAllister, 1968
Heimo::  Kuusilmät Hiodontidae  Cuvier & Valenciennes, 1846
Suku::  Hiodon  Lesueur, 1818
Katso myös
   Kuusilmäkalat Wikispeciesissä   Kuusilmäkalat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kuusilmäkalat (Hiodontiformes) on viuhkaeväisten kalojen lahko, jossa on yksi heimo kuusilmät (Hiodontidae) ja vain kaksi nykyistä lajia kultasilmä (Hiodon alosoides) ja kuusilmä (Hiodon tergisus). Kolme muuta sukua tunnetaan fossiileista.
Lahkon nykyinen esiintymisalue on kapea; kultasilmä ja kuusilmä elävät Pohjois-Amerikan joissa ja järvissä Kalliovuorten itäpuolella. Niillä ei ole juuri merkitystä ruokakaloina, mutta ne ovat urheilukalastajien suosiossa. Fossiilisia lajeja on löydetty myös lännempää Amerikasta sekä Aasian itäosista.
Aiemmin kuusilmien heimo luettiin osaksi arapaimakalojen lahkoa (Osteoglossiformes).
Aiheesta muualla

Mooneye (Arkistoitu – Internet Archive) Iowa Fish and Fishing
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q133915  Wikispecies: Hiodontiformes  BOLD: 747047  NCBI: 1489345  Paleobiology Database: 92054
Tuomo Kuusi

| Tuomo Kuusi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  matematiikan professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Teknillinen korkeakoulu (Ph.D., 2007)
Väitöstyön ohjaaja:  Juha Kinnunen
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Palkinnot:  Highly Cited Researcher (Mathematics; Clarivate Analytics, 2019)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Tuomo Kuusi  on suomalainen matemaatikko, joka on lokakuusta 2018 lähtien työskennellyt Helsingin yliopiston matematiikan professorina.  Hän lukeutuu matematiikan alalla maailman viitatuimpien tutkijoiden joukkoon (2019). Hän on voittanut tutkimustyölleen esimerkiksi arvostettua Euroopan tiedeneuvoston (ERC) Con­so­li­da­tor Grant -ra­hoi­tus­ta vuosille 2019–2023. Tällöin hän paneutuu haasteisiin, jotka ovat todennäköisyysteorian,  osittaisdifferentiaaliyhtälöiden ja variaatiolaskennan leikkauspisteessä. Hän tutkii esimerkiksi satunnaisten osittaisdifferentiaaliyhtälöiden ratkaisuiden tilastollisia ominaisuuksia.
Kuusi väitteli tohtoriksi Teknillisen korkeakoulun Matematiikan laitokselta vuonna 2007. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa oli otsikoitu Harnack estimates for supersolutions to a nonlinear degenerate parabolic equation.  Väitöstyön ohjaaja oli professori Juha Kinnunen.
Kuusi nousi marraskuussa 2019 maailman viitatuimpien tutkijoiden joukkoon matematiikan alalla (Highly Cited Researchers, luokka Mathematics). Tämä tunnustus pohjautuu analyytiikkayritys Clarivaten ylläpitämään Web of Science -julkaisutietokantaan. Marraskuussa 2019 julkaistuun luetteloon oli valittu yhteensä noin 6 200 tutkijaa, joista 3 700 oli ryhmitelty johonkin 21:stä selvityksessä mukana olleesta tieteenalaryhmästä ja 2 500 oli poikkitieteellisten aihepiirien tutkijoita. Heistä kukin lukeutuu tieteenalaryhmässään viitatuimman prosentin joukkoon kaikista julkaisutietokannassa mukana olevista alan tutkijoista.
Aiheesta muualla

Google Scholar: Tuomo Kuusi (englanniksi) (scholar.google.com)
Tuomo Kuusi. Highly cited, Professor - Mathematics and Statistics, University of Helsinki (englanniksi) (publons.com)
Tuomo Kuusi, Professor. Publications (englanniksi) (helsinki.fi)
Tuomo Kuusi. University of Helsinki, Department of Mathematics and Statistics (englanniksi) (researchgate.net)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Tieteilijät:  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  ORCID  Publons  Scopus  zbMATH 
Muut:  IdRef
Esko Kuusisto

Esko Kuusisto (s. 11. helmikuuta 1949 Ruovesi) on suomalainen hydrologi. Hän on työskennellyt Suomen ympäristökeskuksessa sen perustamisesta asti ja ollut työskentelemässä kehityshankkeissa eri maissa. Kuusisto on väitellyt tohtoriksi hydrologian alalta ja kirjoittanut ja toimittanut useita hydrologian alan teoksia ja julkaissut 350 kirjoitusta vesistä, ympäristöstä ja ilmastonmuutoksesta.
Kuusisto selvitti 1980-luvulla Jyväskylän yliopiston biologian professorin Mikko Raatikaisen kanssa muun muassa, että Suomessa on 187 888 järveä, 179 584 saarta, 647 jokea ja yli 22 000 lähdettä.
Teokset

Elävä Saimaa, toim. Esko Kuusisto, Tammi, 1999, engl. käännös: Saimaa, a living lake, Tammi, 1999
Globaalimuutos : Suomen Akatemian Figare-ohjelma / Esko Kuusisto, Jukka Käyhkö, Otava, 2004.
Lumipeitteen kertyminen ja sulaminen Suomessa, Vesihallitus, 1984 (väitöskirja)
Saarilla ja saaristoissa / Esko Kuusisto, Seutu Kustannus, 2024. ISBN 978-952-65269-2-8
Suur-Saimaan vesitase ja tulovirtaaman ennustaminen, Vesihallitus, 1978.
Säkylän Pyhäjärven vesitase ja säännöstely, Vesihallitus, 1975. ISBN 951-46-1794-0
Vuosi- ja kuukausivalunnan aikasarjojen rakenteesta, Vesihallitus, 1975. ISBN 951-46-1853-X
Kuolemanrajakokemus

Hollantilaisen Hieronymus Boschin maalausta Siunattujen ylösnousu (n. 1490–1516) on usein käytetty esimerkkinä varhaisesta kuolemanrajakokemuksen kuvauksesta. Maalauksessa on tyypillisiä rajakokemuksen piirteitä, kuten tunneli kohti valoa.
Kuolemanrajakokemus eli rajakokemus on monivaiheinen elämyksellinen kokemus, jollaisen useat lähellä kuolemaa käyneet ihmiset ovat kertoneet kokeneensa. Kuolemanrajakokemuksia esiintyy etenkin sydänpysähdyksen yhteydessä.
Tyypillisesti kuolemanrajakokemukseen liittyy elämyksiä ruumiista irtautumisesta, valoa kohti kulkemisesta, valo-olennoista ja syvästä onnen ja rauhan tunteesta, mutta toisinaan on raportoitu myös ahdistuksen ja kauhun tuntemuksia. Kokemukset ovat olleet melko samankaltaisia kaikissa kulttuureissa uskonnosta riippumatta, mutta joistain piirteistä on raportoitu vain tietyissä kulttuureissa.
Historia

Kuolemanrajakokemuksia tutki ensimmäisenä yhdysvaltalainen psykologi Raymond Moody. Hän keräsi 150 kuolemanrajakokemuskertomusta ja julkaisi niistä kirjan Kokemuksia kuolemasta (1975), jossa hän käytti ilmiöstä ensimmäisenä nimitystä ’kuolemanrajakokemus’ (engl. near-death experience). Moody perusti vuonna 1981 rajakokemuksiin keskittyvän kansainvälisen tiedotus- ja tutkimusverkoston nimeltä IANDS, joka julkaisee tieteellistä, vertaisarvioitua lehteä Journal of Near-Death Studies.
Rajakokemukset alkoivat tulla suuren yleisön tietoon Raymond Moodyn 1975 ilmestyneen kirjan myötä. Ennen sitä rajakokemuksen piirteistä ei tiedetty kovinkaan täsmällisesti. 1970-luvun jälkeen rajakokemuksia on käsitelty myös esimerkiksi television keskusteluohjelmissa, kuten suositussa Oprah Winfreyn ohjelmassa.
Piirteet > Ideaalityyppi

Raymond Moody kokosi 1970-luvulla kuolemanrajakokemuksen ”ideaalityyppiin” kaikki keskeiset rajakokemusta luonnehtivat piirteet. Kaikkia piirteistä eivät esiinny juuri koskaan yhdessä ja samassa kokemuksessa, mutta kaikkia niistä esiintyi Moodyn aineistossa useammin kuin yhdessä kokemuksessa. Myös niiden järjestys voi vaihdella. Moodyn standardipiirteiden lisäksi kuolemanrajakokemuksissa voi esiintyä muitakin piirteitä.
Standardirajakokemus alkaa usein sillä, että henkilö kuulee lääkärin tai jonkun muun läsnäolijan toteavan hänet kuolleeksi. Henkilö kuitenkin kokee poikkeuksellista rauhan ja hyvänolon tunnetta. Sen jälkeen hän kuulee kilisevää tai surisevaa, epämiellyttävää ääntä. Hän tuntee, että häntä samalla vedetään pimeän tilan, kuten tunnelin, kuilun tai onkalon läpi. Tunnelin jälkeen henkilö tuntee olevansa irti fyysisestä ruumiistaan. Hänen aistinsa toimivat kuitenkin selkeästi, ja hän saattaa pystyä katselemaan itseään elvytettävänä ja hän pystyy siirtymään fyysisten esteiden läpi. Hän voi nähdä lähellään toisia henkiolentoja, jotka ovat auttamassa häntä siirtymään toiseen maailmaan tai viestittävät hänelle, että hänen on palattava takaisin. Joskus nämä henget ovat kuolevalle tuttuja, joskus eivät. Kokemuksen jatkuessa henkilö kohtaa ”valo-olennon”, joka on persoonallinen ja josta säteilee sanoin ilmaisematon lämpö ja rakkaus. Olennon kohtaamiseen liittyen, tai joskus ilmankin sitä, henkilö kertaa ja tarkastelee maallista elämäänsä, joka kulkee nopeasti hänen silmiensä editse. Tämän esityksen voi usein tulkita kasvattavaksi moraaliseksi arvioksi eletystä elämästä.
Lopuksi henkilö kokee saapuvansa elämän ja kuoleman viimeiselle rajalle. Hän ymmärtää, että hänen on palattava takaisin, vaikka hän ei sitä haluaisi. Lopulta hän havaitsee palanneensa fyysiseen ruumiiseensa. Kokemuksella voi olla henkilön elämään myönteinen ja elämänarvoja syventävä vaikutus.
Piirteet > Sairaalasalin havainnointikokemukset

Moni rajakokija antaa kokemuksensa jälkeen paikkansapitävän ja tarkan kuvauksen sairaalasalin tapahtumista ja itseensä kohdistuneista elvytystoimenpiteistä sydänpysähdyksensä ja tajuttomuustilansa aikana. Kuitenkin joidenkin tutkimusten yhteydessä potilaiden huoneeseen on sijoiteltu kortteja, joissa oli erikoisia symboleja. Kortit on voinut havaita vain yläperspektiivistä, mutta ruumiista irtautumisesta kertoneet potilaat eivät ole koskaan osanneet kuvata kortteja, vaikka he kertoivatkin nähneensä sairaalahuoneen ylhäältä.
Piirteet > Aistikokemukset

Rajakokemuksesta kertoneet sanovat yleensä, että heidän aistinsa toimivat kokemuksen aikana eri tavoin ja tarkemmin kuin normaalisti. He kertovat nähneensä hyvin kirkkaasti ja selkeästi: Jotkut kuvailivat näkökenttänsä olleen 360 astetta ja nähneensä ”pallomaisesti” joka suuntaan. Jotkut ovat kuvailleet näkemiään värejä taivaallisen kirkkaiksi, kauniiksi ja moninaisiksi. Kuulohavainnot eivät ole olleet yhtä poikkeavia kuin näköhavainnot. Jotkut ovat kuvailleet selkeitä ja kaikkialla läsnä olevia ääniä. Jotkut ovat kuvanneet täydellistä, lohdulliselta vaikuttavaa hiljaisuutta.
Piirteet > Kohtaamiset kuolleiden tai mystisten hahmojen kanssa

Rajakokemuksesta kertoneet sanovat usein kohdanneensa omasta elämästään tuttuja henkilöitä kokemuksensa aikana. Yhdysvaltalaisen Near Death Experience Research Foundationin (NDERF) haastattelemien 617 rajakokemuksen kokeneen henkilön joukosta 16 prosenttia kuvaili tapaamisia yhden tai useamman tutun henkilön kanssa, lähes aina sukulaisten. Näistä kohdatuista henkilöistä kuolleita oli 96 prosenttia ja kokemuksen hetkellä elossa olevia neljä prosenttia. Muissakin tutkimuksissa edesmenneiden osuus kohdatuista on ollut samansuuruinen. Noin puolet vastaajista kertoo kohdanneensa ”mystisen olennon tai hengen”.
Piirteet > Kulttuuriset erot

Kuolemanrajakokemukset vaihtelevat hiukan kokijan kulttuurin mukaan. Niissä on kuitenkin useita ylikulttuurisia piirteitä, jotka esiintyvät kaikissa kulttuureissa. Tällaisia ovat uskonnollisten hahmojen, kuolleiden omaisten ja valon kohtaaminen, kuluneen elämän tai tekojen arviointi, sekä kokijalle osoitettu kehotus palata maalliseen elämään. Elämänkertaus näyttää esiintyvän vain länsimaisissa, kiinalaisissa ja intialaisissa kokemuksissa. Tunnelikokemus esiintyy vain länsimaisissa ja japanilaisissa kuvauksissa. Ruumiistairtautumiskokemus esiintyy usein länsimaisissa ja aasialaisissa kokemuksissa, mutta ei esimerkiksi afrikkalaisissa tapauksissa. Intialaisissa rajakokemuksissa kuoleva on kohdannut intialaisen mytologian jumalhahmoja.
Kuolemanrajakokemuksia tutkineen lääkärin ja NDERF:n perustajan Jeffrey Longin mukaan kuolemanrajakokemuskuvausten väitetty vaihtelu kulttureittain johtuu todennäköisesti lähes kokonaan kielieroista, kuten sanojen ja käsitteiden eri merkityksistä eri kielissä sekä kokemusten kääntämisessä tapahtuneista merkitysten muutoksista. Long ei löydä NDERF:n aineiston perusteella eroa kulttuurien välillä myöskään tunnelin kokemisessa.
Keskiaikaisissa kuolemanrajakokemuskuvauksissa esiintyy nykyaikaa paljon useammin kuvauksia kiirastulesta ja helvetistä, ja kokemukset ovat olleet vahvan syyllisyys- ja syntiteeman värittämiä. Keskiaikaisissa kertomuksissa kuoleva ei myöskään juuri koskaan kohtaa edesmenneitä omaisiaan.
Suomessa kuolemanrajakokemuksia ei ole systemaattisesti kerätty ja analysoitu, ja suomalaisen akateemisen maailman kiinnostus aiheeseen on ollut vähäistä. Suomessa rajakokemuksista on puhunut julkisesti esimerkiksi anestesiologian erikoislääkäri Matti Kiviluoto.
Piirteet > Kokemuksen miellyttävyys

Filosofian tohtori Leo Näreahon mukaan selvä enemmistö kuolemanrajakokemuksista lienee miellyttäviä. Kielteisiä rajakokemuksista on tutkimusten perusteella mahdollisesti jopa neljäsosa, tosin joissain tutkimuksissa niitä ei löydetty lainkaan. Epämiellyttävässä kokemuksessa henkilö voi tuntea pelkoa minuuden hallinnan menettämisestä tai ahdistusta jouduttuaan tuomituksi ikuisesti pelkkään tyhjyyteen ilman sisältöä. Joskus harvoin kokija voi kohdata helvetin tai demoneita.
Seuraukset

Kuolemanrajakokemuksen kokeneet ovat usein kertoneet kokemuksensa myönteisistä vaikutuksista myöhempään elämään. Kokijoiden arvostus elämää kohti on kasvanut, he ovat kokeneet entistä suurempaa tarkoituksen tunnetta ja he ovat alkaneet pitää itseään aiempaa ymmärtäväisempänä persoonana. Heidän kuolemanpelkonsa on vähentynyt ja uskonsa kuolemanjälkeiseen elämään lisääntynyt. He kertovat usein muuttuneensa entistä suvaitsevaisemmiksi ja kiinnostuneemmaksi sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta sekä ymmärtävänsä paremmin itseään.
Asteikot

Psykologi Kenneth Ring laati Moodyn määritelmän pohjalta painotetun asteikon, jota on sen jälkeen käytetty usein tutkimuksissa mittaamaan rajatutkimuksen syvyyttä. Ring määritteli ”ydinkokemuksen” rajaksi kuusi pistettä, syvän kokemuksen rajaksi 10 pistettä, ja maksimipistemääräksi 29 pistettä.
Nykyisin haastattelussa kuvattu rajakokemus määritellään tai varmennetaan yleensä Bruce Greysonin kehittämällä asteikolla, joka perustuu 40:een rajakokemuskuvauksessa usein esiintyvään kokemukselliseen piirteeseen.
Selityksiä

Kuolemanrajakokemuksia on yritetty selittää eri tavoin. Valtaosa tutkijoista katsoo, että ilmiö voidaan selittää aivotoiminnan häiriöillä.
Selityksiä > Neurokemia

Neurokemialliset teoriat selittävät rajakokemusten olevan hallusinaatioita, jotka johtuvat esimerkiksi veren kaasujen poikkeavista pitoisuuksista, kuten hapenpuutteesta tai korkeasta hiilidioksidista. Rajakokemuksen aikana koettua tunnelia ja kirkasta valoa on selitetty hapenpuutteella ja sitä seuranneella hapen saannin palautumisella. Hapenpuute ensin lamaa silmän verkkokalvon hermopäätteet, jolloin näkökenttä supistuu reunalta kohti keskustaa, ja syntyy putkinäköä vastaava aistimus tunnelista. Kun silmän hermot ja aivot saavat virkoamisen alkaessa happea runsaasti, ne ärtyvät, ja silmän hermot sähköttävät impulsseja, jotka aivojen näköalue tulkitsee voimakkaaksi valoksi.
Myös elimistön itse tuottamien tajuntaa muuttavien aineiden on arveltu voivan aiheuttaa rajakokemuksia. Tällaisia ovat esimerkiksi endorfiinit tai dimetyylitryptamiini (DMT). Synteettinen, nukutusaineena käytetty ketamiini aiheuttaa kuolemanrajakokemusta huomattavan paljon muistuttavan kokemuksen. Sen vuoksi jotain luonnollista ketamiinin kaltaista ainetta on ehdotettu kokemuksen aiheuttajaksi. Aivoista ei ole kuitenkaan löydetty ketamiinin kaltaista neuroprotektiivista ainetta. Hengenvaarallisessa tilanteessa aivot vapauttavat runsaasti viestiaineita, kuten dopamiinia ja noradrenaliinia. Tällainen ryöpsähdys aiheuttaa rajakokemuksissakin esiintyvän miellyttävän kokemuksen ja huomiokyvyn herkistymisen.
Selityksiä > Neuroanatomia

Neuroanatomiset teoriat esittävät, että rajakokemukset ovat seurausta neuronien yhteyksien aktivoitumisesta aivojen ohimolohkoissa. Äärimmäinen emotionaalinen tai fysiologinen stressi voi johtaa serotoniinierityksen epätasapainoon, jolloin ohimolohkojen toiminta voi kiihtyä ja aiheuttaa näkyjä ja muita kokemuksia.
Sveitsiläislääkäri Olaf Blanke on selittänyt rajakokemukseen joskus liittyvää kehostapoistumiskokemusta kulmapoimuksi nimitetyn päälakilohkon osan toimintahäiriönä, joka vaikuttaa kykyyn hahmottaa oma asema tilassa. Kun kulmapoimun toimintaan tulee häiriö esimerkiksi siihen johdetun sähkövirran tai viestiaineryöpyn takia, oikosulku voi laukaista kehostapoistumiskokemuksen.
Neurologian professori Kevin Nelson on selittänyt rajakokemuksissa yleisiä näkyjä kuolleista sukulaisista tai ystävistä, maisemista tai menneestä elämästä kahden eri tajunnantason, valvetilaan kuuluvan tietoisuuden ja unen aikaisen REM-vaiheen sekoittumisella. Jos aivoissa on kriittisellä hetkellä täysi kaaos, ne saattavat valita väärän tietoisuuden tason ja tuottaa näin rajakokemuksen unenomaiset näyt.
Selityksiä > Psykologia

Psykologinen tai psykodynaaminen teoria selittää kuolemanrajakokemuksen ihmisen puolustusreaktioksi kuolemanpelkoa vastaan. Kokemus laukeaa hengenvaarassa olevan ihmisen psyykessä ja osoittaa, että henkilöllä ei ole mitään hätää. Kokemus on miellyttävä hallusinaatio, joka on säilynyt evoluutiossa, koska se toimii "rokotteena" kuolemanpelkoa vastaan niin henkilölle itselleen kuin kuvauksen kuulijoillekin.
Selityksiä > Keinotekoisten kokemusten erot kuolemanrajakokemuksiin

Vaikka kuolemanrajakokemusta muistuttavia kokemuksia on saatu aikaan keinotekoisesti huumeiden kaltaisilla aineilla, veren hiilidioksidipitoisuutta suurentamalla tai aivojen otsalohkoa stimuloimalla, tuotetut kokemukset eroavat sisällöltään kuolemanrajakokemuksista. Näreahon (2015) mukaan esimerkiksi hapenpuute, hiilidioksidin lisääntyminen tai endorfiinit eivät aiheuta esimerkiksi elämänkertausta. Ohimolohkojen stimulointi on tuottanut useimmilla koehenkilöillä rajakokemuksia muistuttavien tuntemusten lisäksi esimerkiksi huimausta, pistelyä ja saman ajatuksen toistumista.
Selityksiä > Vaihtoehtoiset teoriat

Naturalististen eli luonnollisten teorioiden lisäksi on esitetty vaihtoehtoisia teorioita. Paranormaaleja kykyjä on esitetty rajakokemusten aikana havaittujen todellisten tapahtumisen selittäjäksi. Jotkut ovat esittäneet, että tietoisuus ei olisikaan riippuvainen materiasta, joten kuolemanrajakokemukset eivät ole aivojen hallusinaatioita vaan yhteyttä transsendenttiseen tietoisuuteen.
Selityksiä > Aikaisemman tiedon vaikutus

On esitetty, että uudempiin rajakokemuskertomuksiin on voinut vaikuttaa kokijan aikaisempi tieto rajakokemuksista. 2000-luvulla kerättyyn NDERF:n aineistoon haastatelluista 66,4 prosenttia kertoi, etteivät he olleet tienneet rajakokemuksista mitään ennen omaa kokemustaan. Lääketieteen tohtori Geena Athappillyn tutkimuksessa vuodelta 2006 todettiin, että ennen vuotta 1975 muistiin kirjatut rajakokemukset olivat muuten samankaltaisia kuin myöhemmät, paitsi että uudemmissa raporteissa tunnelikokemuksia esiintyi useammin.
Suhtautuminen

Rajakokemuksen kokeneet ihmiset ovat joskus kertoneet, että lääkärit suhtautuivat heidän kertomukseensa tylysti ja vähätellen. Sen seurauksena he ovat usein pitäneet kokemuksensa omana tietonaan jopa haastatteluissa ja kertoneet siitä tarkemmin vain esimerkiksi verkossa tehdyssä kyselytutkimuksessa.
Kirjallisuutta

Engmann, Birk: Near-Death Experiences. Heavenly Insight or Human Illusion? Springer International Publishing. 2014. ISBN 978-3-319-03727-1
Jakoby, Bernard: Tie tuolle puolen. Miltä kuoleminen tuntuu.  ((Wege der Unsterblichkeit: Neue Erkenntnisse über die Nahtoderfahrung, 2011.) Kääntänyt Antti Tapani)  Helsinki:  Minerva, 2012.  ISBN 978-952-492-577-8
Moody, Raymond A.: Kokemuksia kuolemasta.  ((Life after life: The investigation of a phenomenon – survival of bodily death, 1976.) Suomentanut Ilkka Malinen)  Jyväskylä:  Gummerus, 1978 (3. painos 1995).  ISBN 951-20-1595-1
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Kuoleman rajalta elävien kirjoihin
Scientist Says Mind Continues After Brain Dies