stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oktonaari

Oktonaari (lat. octonarius) eli oktapodia (m.kreik. ὀκτάπους, oktapūs, ”kahdeksanjalkainen”) on runomittojen tyyppi, jossa säe koostuu kahdeksasta runojalasta. Nimitykset ovat peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta ja roomalaisesta runoudesta. Mitta tunnetaan yleisimmin latinalaisperäisellä nimellään.
Jambin, trokeen ja anapestin tapauksessa, joissa metron koostuu kahdesta jalasta, oktonaari vastaa käytännössä tetrametria. Muissa eli monopodiamitoissa oktonaari on sama kuin oktametri.
Oktonaarimittoja

Roomalaisen runouden oktonaarimittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Jambinen oktonaari (ja8)
Trokeinen oktonaari (tr8)
Anapestinen oktonaari (an8) eli anapestinen tetrametri
Oksiimit

Oksiimi on kemiallinen yhdiste, jonka yleinen kaava on R1R2CNOH, missä R1 on orgaaninen ryhmä ja R2 on vety tai orgaaninen ryhmä. Jos R2 on vety, on kyseessä aldoksiimi (engl. aldoxime), ja jos R2 on orgaaninen ryhmä, on kyseessä ketoksiimi (engl. ketoxime).
Oksiimeja muodostuu hydroksyyliamiinin reagoidessa aldehydien tai ketonien kanssa. Oksiimit voivat muodostaa suolankaltaisia yhdisteitä sekä happojen että emästen kanssa.
Oksiimit ovat asetyylikoliiniesteraasientsyymin aktivaattoreita.
Oksiimeja

Aldikarbi eli 2-metyyli-2-(metyylitio)propanaali-O-((metyyliamino)karbonyyli)oksiimi, C7H14N2O2S, CAS-numero 116-06-3
Obidoksiimi
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
IUPAC Goldbook: Oximes (englanniksi)
Olhavanjoen vesistö (Perämeri)

| Olhavanjoen vesistö  (Suomen päävesistö: 62) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Pohjanmaa
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Olhavanjoen vesistö (62)
Vesistöjako:  Olhavanjoen alaosan alue (62.001), Olhavanjoen yläosan alue (62.002), Kynkäänojan valuma-alue (62.003), Vuosiojan valuma-alue (62.004), Hirviojan valuma-alue (62.005), Paskajoen valuma-alue (62.006), Vaaranojan valuma-alue (62.007), Syrjänojan valuma-alue (62.008), Vesisuonojan valuma−alue (62.009)
Laskujoki:  Olhavanjoki
Laskupaikka:  Olhava, Olhavanlahti, Perämeri 
Koordinaatit:  65°27′29″N, 25°20′53″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  326,2 km²  
Järvisyys:  0,61 % 
Alueen pituus:  30 km  
Alueen leveys:  20 km  
Pääuoma:  29 km
Keskivirtaama:  3,2 m³/s  lähde?
 fiJoki laskee Perämereen Olhavanlahdella Olhavassa. 
Olhavanjoen vesistö (vesistöaluetunnus 62) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Olhavanjoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 326,2 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,61 %.
Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Olhavanjoen alaosan alue (62.001)
Kynkäänojan valuma-alue (62.003)
Vesisuonojan valuma-alue (62.009)
Olhavanjoen yläosan alue (62.002)
Vuosiojan valuma-alue (62.004)
Syrjänojan valuma-alue (62.008)
Vaaranojan valuma-alue (62.007)
Hirviojan valuma-alue (62.005)
Paskajoen valuma-alue (62.006)
Olemisen porteilla

| Olemisen porteilla |
| --- | --- |
Kirjailija:  Kari Enqvist
Kieli:  suomi
Genre:  tietokirja
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1998
Sivumäärä:  248
ISBN:  951-0-22915-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Olemisen porteilla on fyysikko Kari Enqvistin kirjoittama tietoisuutta modernin fysiikan perusteella käsittelevä tiedekirja, joka julkaistiin vuonna 1998 WSOY:n kustantamana. Kirjassa käydään läpi kvanttiteorioita ja niiden kehitystä. Muita käsiteltäviä aiheita ovat mm. efektiivinen teoria, emergenssi ja erilaiset kvanttiteorioita hyödyntävät uskomukset. Kirjassa päädytään siihen että tietoisuus on efektiivinen ilmiö eli seuraus luonnonlaeista eikä siihen liity mitään muuta kuin fysiikkaa.
Teos voitti Tieto-Finlandian vuonna 1999. Palkinnon jaosta päättänyt genetiikan professori Leena Palotie perusteli valintaansa sillä, että Enqvistin kirja ”haastaa lukijan pohtimaan tieteen totuuksia, itsestäänselvyyksiä ja näennäisiä ristiriitaisuuksia”. ”Vaikeasta tekstistä huolimatta Enqvistin teksti elää ja hengittää ja viettelee uuden maailmankäsityksen pohdintaan.” Sosiaalipsykologian professori Kullervo Rainio kritisoi kirjan ontologista osuutta kuitenkin vähätteleväksi ja osin virheelliseksi.
Aiheesta muualla

Raimo Lehti: Painia olemisen porteilla Tieteessä tapahtuu 1/1999. Arkistoitu 12.4.2013.
Oliiviruostegueretsa

| Oliiviruostegueretsa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Alalahko::  Haplorrhini
Osalahko::  Apinat Simiiformes
Heimo::  Vanhan maailman häntäapinat Cercopithecidae
Alaheimo::  Lehtiapinat Colobinae
Suku::  Ruostegueretsat Procolobus  Rochebrune, 1877 
Kaksiosainen nimi
 Procolobus verus  (Van Beneden, 1838) 
Synonyymit
 Colobus chrysurus Gray, 1866  Colobus cristatus Gray, 1866  Semnopithecus olivaceus Wagner, 1840  

Katso myös
   Oliiviruostegueretsa Wikispeciesissä   Oliiviruostegueretsa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Oliiviruostegueretsa eli vihergueretsa (Procolobus verus) on läntisessä Afrikassa elävä lehtiapinalaji. Se luokitellaan nykyisin ruostegueretsojen (Procolobus) suvun ainoaksi lajiksi. Sukuun on aiemmin luettu myös muita lajeja, jotka nykyisin sijoitetaan Piliocolobus-sukuun.
Oliiviruostegueretsa elää metsissä ja soiden sekä viljelysmaiden laitamilla. Se on elintavoiltaan piilotteleva ja sitä on vaikea päästä näkemään luonnossa.
Oliiviruostegueretsan ruumiin pituus on 43–49 cm, hännän pituus on 57–64 cm ja eläin painaa 2,9–5,7 kg.
Okahiiri

| Okahiiri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Hiirimäiset jyrsijät Myomorpha
Yläheimo::  Muroidea
Heimo::  Rottaeläimet Muridae
Alaheimo::  Deomyinae
Suku::  Okahiiret Acomys
Laji::  cahirinus
Kaksiosainen nimi
 Acomys cahirinus  (É. Geoffroy, 1803) 
Synonyymit
 Acomys chudeaui Kollman, 1911   Acomys (Acomys) cahirinus 

Katso myös
   Okahiiri Wikispeciesissä   Okahiiri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Okahiiri (Acomys cahirinus) on Pohjois-Afrikassa elävä jyrsijälaji, jota pidetään Suomessakin lemmikkieläimenä. Suomessa lemmikkinä pidettäviä lajeja ovat egyptinokahiiri ja niilinokahiiri.
Luokittelu ja nimet

Okahiiret ovat saaneet nimensä siitä, että niiden tankeat selkäkarvat sojottavat jäykästi taaksepäin. 
Acomys cahirinus-okahiirilajin katsottiin aiemmin elävän Pohjois-Afrikan lisäksi myös Kreetalla, mutta kreetalainen populaatio on nyttemmin luokiteltu erilliseksi Acomys minous-lajiksi. Nimi ”okahiiri” tarkoittaakin joissakin lähteissä vain kreetalaista A. minous-lajia. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että A. cahirinus-laji nimettäisiin ”kaironokahiireksi” ja A. minous ”kreetanokahiireksi” sekä eteläisessä Afrikassa elävä A. spinosissimus ”okahiireksi”.
Ulkonäkö

Okahiiren ruumis ja häntä ovat suunnilleen samanpituiset eli noin 12 cm ja massa 60–90 grammaa. Okahiirille tyypillistä ovat usein ulkonevat korvat ja paljas suomukas häntä.
Levinneisyys ja elintavat

Luonnonvaraisena okahiirtä esiintyy Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä. Se viihtyy kivikkoisella maalla ja syö mieluiten siemeniä, vaikka onkin kaikkiruokainen. Okahiiret ovat aktiivisimmillaan hämärän tultua. Okahiiret käyttävät hyppymyyrien pesiä.
Okahiiret eivät ole luonnostaan kesyjä ja ovat vilkkaampia kuin kesyhiiret, jonka vuoksi niitä tulisi käsitellä paljon jotta niistä tulisi mukavia lemmikkejä. Okahiiret ovat laumaeläimiä.
Asumus ja tarvikkeet

Paras asumus okahiirille on lasinen terraario, jonka tulisi olla kooltaan vähintään 60–80 litraa. Kuivikkeeksi sopii parhaiten kutterinpuru tai haapahake. Perustarvikkeiden (pesämökki, ruokakuppi ja juomapullo) lisäksi okahiiret tarvitsevat asumukseensa erilaisia virikkeitä, kuten oksia, vessapaperirullia, olkia ja heinää. Okahiiret hyppivät mielellään tasolta toiselle, joten tämä tulisi ottaa huomioon terraariota sisustettaessa. Okahiiret ovat jyrsijöitä, joten terraarion sisustuksessa tulisi välttää muovisia tarvikkeita.
Ruokinta

Okahiiren perusruokaa on hyvälaatuinen siemenseos. Ravinnossa tulisi olla paljon proteiinia ja vain vähän rasvaa. Vääränlainen ruokinta altistaa okahiiren helposti lihomiselle ja erilaisille sairauksille. Siemenseoksen lisäksi okahiirille voi tarjota pieniä määriä mm. puuroa, juureksia, hedelmiä ja marjoja.
Aiheesta muualla

ITIS: Acomys cahirinus (englanniksi)
Suomen Näyttely- ja lemmikkihiiret ry
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q253966  Wikispecies: Acomys cahirinus  ADW: Acomys_cahirinus  ARKive: acomys-cahirinus  BioLib: 35717  BOLD: 462306  CoL: 7QBFD  EoL: 1037942  GBIF: 2438253  iNaturalist: 45592  IRMNG: 11252349  ITIS: 970754  IUCN: 263  MDD: 1002845  MSW: 13001002  NCBI: 10068  Observation.org: 81507  Open Tree of Life: 816259  uBio: 108165
Nuria Olivé

| Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Espanja> Naisten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 |  |  |
Núria Olivé Vancells (s. 20. elokuuta 1968 Barcelona) on espanjalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän pelasi Espanjan olympiakultaa voittaneessa maajoukkueessa Barcelonassa 1992.
Oliventon taistelu

Oliventon taistelu oli Bysantin ja normannien välinen taistelu, joka käytiin vuonna 1041 Italiassa Olivento-joen rannoilla.
Vilhelm Apulialaisen mukaan bysanttilaiset pyrkivät havaitsemaan vihollisen heikkouksia ja käyttämään niitä hyväkseen. He kohtasivat kuitenkin murskatappion alivoimaisten normannien käsissä. Normannit vetäytyivät voittonsa jälkeen mäkilinnaansa Melfiin, josta he lähettivät joukkoja bysanttilaisten asemiin ryöstelemään ja aiheuttamaan levottomuuksia. Heidän voittokulkunsa jatkui Montemaggioren ja Montepeloson taisteluissa.
Olkalihas

Olkalihas on kuvassa väritettynä.
Olkalihas (lat. musculus brachialis) on kyynärnivelen koukistajalihas. Se on olkaluun alimpien kahden kolmasosan anteriorisella puolella hauislihaksen alla. Olkalihas lähtee hartialihaksen kyhmyn (tuberositas deltoidea) distaalipuolelta. Se kiinnittyy kyynärluun kyhmyyn (tuberositas ulnae).
Olkaluuta hermottaa lihas-ihohermo.
Ville Olki

Ville Olki (s. 28. helmikuuta 1976) on suomalainen koripalloilija. Hän on 191 cm pitkä.
Olki aloitti ammattilaisuransa Helsingin NMKY:ssä vuonna 1994. Hän on edustanut Vantaan Pussihukkia vuosina 1998–2004. Vuonna 2003 hänet valittiin vuoden parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi.
Oksifenisatiini

| --- | --- |

Oksifenisatiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
3,3-bis(4-hydroksifenyyli)-1H-indol-2-oni
Tunnisteet
CAS-numero: 125-13-3
ATC-koodi: A06AB01
PubChem CID: 31315
DrugBank: DB04823
Kemialliset tiedot
Kaava: C20H15NO3 
Moolimassa: 317,33
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Rektaalinen
Oksifenisatiini (C20H15NO3) on heterosyklinen aromaattinen yhdiste. Yhdistettä on käytetty aikaisemmin ulostuslääkkeenä, mutta se on vedetty pois markkinoilta 1970-luvulla sen maksatoksisuuden vuoksi.
Vaikutusmekanismi ja käyttö

Oksifenisatiinin käyttö ulostuslääkkeenä perustui todennäköisesti natrium-kaliumpumpun toiminnan estämiseen. Oksifenisatiinia oli käytetty ulostuslääkkeenä yli 50 vuoden ajan kunnes vuonna 1969 julkaistu raportti osoitti yhteyden oksifenisatiinin pitkäaikaisen käytön ja akuutin ja kroonisen hepatiitin väillä. Hepatiitin syynä oli lääkeaineen aiheuttama immuunipuolustuksen reaktio. Oksifenisatiinin aiheuttaman hepatiitin oireita olivat muun muassa väsymys, keltaisuus ja anoreksia.
Valmistus

Oksifenisatiinia valmistetaan isatiinin ja fenolin välisellä reaktiolla. Tuote voidaan myös asetyloida oksifenisatiiniasetaatiksi (C24H19NO5).
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Oxyphenisatine (englanniksi)
Olga (Kreikan ja Tanskan prinsessa)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olga (Kreikan ja Tanskan prinsessa) Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki
Ogdens’ Nut Gone Flake

| Ogdens’ Nut Gone Flake Small Faces |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Olympic-studiot, Lontoo, 1968
 Julkaistu: 24. toukokuuta 1968
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Ronnie Lane, Steve Marriott
 Tyylilaji: psykedeelinen rock, rock, hard rock
 Kesto: 38.27
 Levy-yhtiö: Immediate Records
Muut kannet
   Suorakulmaisen painoksen takakansi
Listasijoitukset
  Yhdistynyt kuningaskunta – 1.    Yhdysvallat – 159.   Kts. lisää sijoituksia
Small Facesin muut julkaisut
| Small Faces 1967 | Ogdens’ Nut Gone Flake 1968 | The Autumn Stone 1969 |
Ogdens’ Nut Gone Flake on brittiläisen Small Faces -yhtyeen vuonna 1968 julkaistu studioalbumi, jota pidetään samalla yhtenä ensimmäisistä konseptialbumeista. Tyyliltään psykedeelinen levy nousi Britannian albumilistan kärkeen kuudeksi viikoksi ollen samalla ainoa maassa ykköstilalle yltänyt Small Faces -albumi. Levyllä on Britanniassa listakakkoseksi päässyt hittisingle ”Lazy Sunday”.
Albumin erikoisuutena oli sen kansi, joka oli vanhan, peltisen tupakkarasian muotoinen. Kun sen avasi, paljastui sisältä sätkäpapereita ja psykedeelinen kollaasi. Kansi on parodia Ogdens’ Nut-brown Flake -tupakasta, jota valmistettiin Liverpoolissa vuodesta 1899.
Taustaa ja äänitykset

Albumin työstöön kului aikaa kaiken kaikkiaan vuoden verran. Koska yhtyeen manageri Andrew Loog Oldham omisti Small Facesin levy-yhtiön, Immediate Recordsin, oli hänelle kannattavampaa viedä yhtye studioon kiertueen sijasta. Suurin osa albumin kappaleista kirjoitettiin tammikuussa 1968, jolloin Small Faces toimi The Who -yhtyeen lämmittelijänä tämän Australian-kiertueella, joka puolestaan kirjoitti tuohon aikaan suuren osan Tommy-rockoopperastaan. Yhtyeet soittelivat kiertueen aikana usein keskenään ja samalla antoivat toisilleen vaikutteita.
Australian-matkalta Small Faces sai paljon kasaan musiikkia ja sävellyksiä, mutta sanoituksia jäi uupumaan. Niinpä manageri Andrew Loog Oldham lähetti yhtyeen jäsenet inspiraation toivossa veneretkelle Thames-joelle. Tämän matkan aikana yhtye keksi tarinan, jossa puolet kuusta häipyisi näkyvistä.
Itse albumin äänittäminen vei aikaa kolme kuukautta. Yhtye pyrki näyttämään kykenevänsä kolmiminuuttisten hittisinglejen lisäksi luomaan myös hyvän albumikokonaisuuden. Äänittäjä Glyn Johnsin äänimaailmallisina esikuvana toimivat The Beatles -yhtyeen viimeisimmät studiokikkailuja sisältävät albumit, ja Johnsin asemaa onkin korostettu levyn lopputuloksen kannalta.
Albumin kansikuva syntyi, kun Ogdens-tupakkavalmistaja lähetti tuoteluettelon kaikista savukerasioistaan aina 1800-luvulle asti. Näistä valittiin nopeasti yksi, jolloin teksti Ogden’s Nut Brown Flake muutettiin muotoon Ogdens Nut Gone Flake ja alkuperäinen suorakulmainen muoto muutettiin ympyräksi, jolloin syntyi historian ensimmäinen ympyränmuotoinen levynkansi. Albumista löytyvät valokuvat otettiin puolestaan levy-yhtiön toimistossa sekä kosketinsoittaja Ian McLaganin asunnossa. Pyöreä kansi aiheutti kuitenkin ongelmia levynjakajille, joten albumista otettiin myöhemmin myös tavanomaisella, suorakulmaisella kannella varustettu painos.
Albumin rakenne ja tyyli

Monilla yhdysvaltalaisilla ja etenkin sanfranciscolaisilla yhtyeillä oli 1960-luvun loppupuolella tapana sisällyttää musiikkiinsa poliittista kommentointia, mutta brittiyhtyeet, Small Faces mukaan luettuna, asennoituivat aikakauden hippivillitykseen yleisesti ”rennommalla” tavalla. Tämä heijastuu myös Ogdens’ Nut Gone Flakella, jossa yhtye kritisoi Vietnamin sodan sijaan muun muassa metelöiviä naapureita.
Levyn A-puoli koostuu täyteläisestä psykeedelisestä rockista, LSD-vaikutteisesta ja vääristyneestä varieteemusiikista sekä varhaisesta heavy rockista. Mukana on myös yhtyeelle ennestään tyypillistä rhythm and bluesia. Albumin aloittaa psykedeelinen instrumentaali, nimiraita ”Ogdens’ Nut Gone Flake”, jonka pohja on periaatteessa Small Facesin historian toisen singlen, ”I’ve Got Minen”, toisintaa. ”Afterglow (Of Your Love)”, jonka solisti-kitaristi Steve Marriott kirjoitti tyttöystävälleen, on puolestaan soul-vaikutteinen. Cockney-aksentilla laulettu ”Rene” on yhtyeen oodi Rene Tungatelle, huonomaineiselle naiselle East Endistä. Solisti Marriott oli nuorena saanut äidiltään kurinpalautuksen, kun oli myöntänyt käyneensä muiden poikien kanssa naisen luona muutamia kertoja. Basisti Ronnie Lane kirjoitti raskassävyisen ”Song of a Bakerin” vietettyään aikaa The Whon Pete Townshendin kanssa ja luettuaan intialaisesta mystikosta Meher Babasta. ”Lazy Sunday” on levyn toinen raita, joka on laulettu cockney-aksentilla, ja se sai innoituksensa Steve Marriottin riidoista naapuriensa kanssa; naapureilla oli toistuvasti tapana hakata Marriottin asunnon seinää kovaääniseen musiikinkuunteluun kyllästyneenä.
B-puoli sisältää surrealistisen tarinan seikkailunhaluisesta pojasta, Happiness Stanista, joka on tutkimusmatkalla Kuun varjoisalle puolelle. Matkan aikana hän tapaa puhuvia kärpäsia sekä Mad John -nimisen erakon päätyen tanssikutsuille. Tarinan kertojana toimii komedianäyttelijä Stanley Unwin, joka yhdistelee brittipekoraalisuutta beat-slangiin. Alun perin kertojaksi kaavailtiin irlantilaista Spike Milligania, mutta tämä kieltäytyi. Musiikillisesti B-puoli on A-puolta hiotumpi, ja se sisältää muun muassa keinotekoisen kansanomaisen ”Mad Johnin” sekä rokkaavamman ”Rollin’ Overin”.
Julkaisu

Musiikkinäytteet
Solisti Steve Marriottin tyttöystävälleen kirjoittama avausraita oli albumin toinen singlejulkaisu. Se ylsi Britanniassa top 40:een vuoden 1969 keväällä.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Ogdens’ Nut Gone Flake ilmestyi markkinoille 24. huhtikuuta 1968.  Levy nousi Britannian listaykköseksi kuuden viikon ajaksi ollen samalla viimeinen brittilistalle yltänyt Small Faces -albumi, ellei myöhempiä kokoelma-albumeja oteta huomioon. Myös muutamissa Manner-Euroopan maissa levy saavutti menestystä – Länsi-Saksassa ja Suomessa levy nousi top 10:een ja Norjassa top 20:een. Yhdysvalloissa sijoitus oli 159, mikä riitti tekemään siitä  yhtyeen menestyneimmän albumin Atlantin länsipuolella. Myös kriitikoilta Ogdens’ Nut Gone Flake sai hyvän vastaanoton.
Albumin suureksi hitiksi nousi kappale ”Lazy Sunday”, joka tosin oli julkaistu singlenä jo hieman ennen itse albumia, huhtikuussa. Vaikka Small Faces pitikin tätä cockney-aksentilla laulettua kappaletta loistavana albumiraitana, oli yhtye kappaleen julkaisusta singlenä kauhuissaan, ja se pelkäsi saavansa maineen vitsiyhtyeenä. Vielä suurempi järkytys yhtyeelle oli, kun ”Lazy Sunday” ylsi Britanniassa sijalle 2. Toinen single, ”Afterglow (Of Your Love)”, ilmestyi maaliskuussa 1969 päästen Britanniassa sijalle 36. ”Mad John” ilmestyi singlenä vain Yhdysvalloissa, eikä se saavuttanut menestystä.
Julkaisu > Listasijoitukset

| Valtio | Paras sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Iso-Britannia | 1. | 19 | 15.6.1968 |    |
|  Länsi-Saksa | 6. |  | 1968 |    |
|  Suomi | 6. |  | 1968 |  |
|  Norja | 13. | 13 | viikko 29/1968 |  |
|  Yhdysvallat | 159. |  | 1968 |  |
Julkaisu > Isä meidän -kohu

Albumi ei välttynyt kohulta. Levy-yhtiö Immediate Records julkaisi albumia promotoidakseen mainoksen, joka parodioi Isä meidän -rukousta:
Teksti raivostutti lehdistön ja myös monet lukijat kirjoittivat valituksia toimitukseen. Albumi koettiin iskuksi uskontoa vastaan. Steve Marriott on kertonut, ettei yhtyeellä ollut mitään tietoa koko mainoksesta ennen kuin he näkivät sen musiikkilehdessä. Marriottin mielestä kyseessä kuitenkin oli vain erilainen tapa mainostaa albumia. Hän totesi myös yhtyeen huolehtivan enemmän musiikistaan ja levyjen tuottamisesta kuin mainoksista.
Myöhempiä vaiheita ja tunnustuksia

Albumia on pidetty Small Facesin mestariteoksena, vaikkakin jotkut yhtyeen fanit antavat kyseisen kunnian ryhmän debyyttialbumille tai ensimmäiselle Immediaten julkaisemalle albumille Small Faces. Ogdens’ Nut Gone Flakea on tituuleerattu myös yhdeksi ensimmäisistä todellisista konseptialbumeista sekä brittipsykedelian perusteokseksi.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Kuten aikalaisensa The Zombiesin kohdalla, heidän mestariteoksensa oli heidän joutsenlaulunsa, ja tämä albumi jää historiaan 60-luvun brittipopin huippuna. | ” |
– Chris Jones BBC:n arvostelussa vuonna 2007.
Levyn esittäminen livenä oli lähes mahdotonta. Small Faces esittikin albumin kokonaisuudessaan vain kerran, BBC:n televisio-ohjelmassa Colour Me Pop perjantaina 21. kesäkuuta 1968. Itse ohjelmassa esitettiin kappaleet  ”Song of a Baker”, ”Happiness Stan”, ”Rollin’ Over”, ”The Hungry Intruder”, ”The Journey”, ”Mad John” ja ”Happy Days Toy Town”. Kaikesta huolimatta jotkut kappaleet sopivat myös livetilanteisiin, ja esimerkiksi ”Rollin’ Over” muodostui konserttien vakionumeroksi.
Ogdens’ Nut Gone Flake jäi Small Facesin viimeiseksi studioalbumiksi, sillä yhtye hajosi vuonna 1969 Steve Marriottin perustettua Peter Framptonin kanssa Humble Pie -yhtyeen. Jäljelle jäänyt kolmikko puolestaan lyöttäytyi yhteen Rod Stewartin ja Ron Woodin kanssa perustaen Small Facesin raunioille The Facesin. Small Faces palasi kuitenkin vielä kertaalleen alkuperäiskokoonpanossaan, ja julkaisi albumit Playmates (1977) ja 78 in the Shade (1978), jotka jäivät kuitenkin vaille menestystä.
Vuonna 2000 Q-lehti valitsi Ogdens’ Nut Gone Flaken kaikkien aikojen 59. parhaaksi brittiläiseksi albumiksi. Levy kuuluu myös Robert Dimeryn kirjaan 1001 albumia, jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. Allmusic-sivuston kriitikko Bruce Eder antoi arvostelussaan albumille viisi tähteä viidestä mahdollisesta.
Brittiläinen Playbox-teatteri esitti albumin tarinan marraskuussa 2008. Sen ohjasi Stewart McGill ja taustamusiikista vastasi Small Faces -tribuuttiyhtye. Kertojana puolestaan toimi alkuperäisen kertojan Stanley Unwinin poika John.
Kappaleet

| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Ogdens’ Nut Gone Flake | Kenney Jones, Ronnie Lane, Steve Marriott, Ian McLagan | 2.29 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Aftergow (Of Your Love) | Lane, Marriott | 3.31 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Long Agos and Worlds Apart | McLagan | 2.34 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Rene | Lane, Marriott | 4.31 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Song of a Baker | Lane, Marriott | 3.18 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Lazy Sunday | Lane, Marriott | 3.06 |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Happiness Stan | Lane, Marriott | 2.36 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Rollin’ Over | Lane, Marriott | 2.49 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Hungry Intruder | Lane, Marriott, McLagan | 2.15 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | The Journey | Jones, Lane, Marriott, McLagan | 4.13 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Mad John | Lane, Marriott | 2.46 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Happy Days Toy Town | Lane, Marriott | 4.19 |  |  |  |  |  |  |