stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valtion ravitsemusneuvottelukunta
Historia

Vuonna 1936 valtioneuvosto perusti maatalousministeriön esityksestä kansanravitsemuskomitean, jonka tehtävänä oli tutkia maan kansanravitsemuksen tilaa. Komiteaa johtivat kansanedustaja Oskari Reinikainen ja sotaväen ylilääkäri Väinö Lindén. Kansanravitsemuskomitea julkaisi vuonna 1940 komiteamietinnön suomalaisten ravitsemustilasta, joka kiinnitti huomiota erityisesti puutostautien torjumiseen.
Kansanravitsemuskomitean työtä jatkoi valtion ravitsemustoimikunta, jonka valtioneuvosto perusti 1. huhtikuuta 1954 maatalousministeriön alaiseksi pysyväksi toimikunnaksi. Professori Artturi I. Virtanen oli yksi ravitsemustoimikunnan perustajista ja sen ensimmäinen puheenjohtaja. Vuonna 1970 toimikunnan nimeksi vaihdettiin valtion ravitsemusneuvottelukunta. Ravitsemustoimikunta koostui ravitsemusalan ja lääketieteen asiantuntijoista, lääkintä- ja maataloushallinnon edustajista ja kansanedustajista. Ravitsemusneuvottelukunnan jäseniksi kutsuttiin ravitsemusasiantuntijoita ja esimerkiksi kuluttajien, maatalouden, teollisuuden, kaupan, joukkoruokailun ja eri hallinnonalojen edustajia.
Ravitsemusneuvottelukunnan tärkeimpiä tehtäviä ovat sen toiminnan alkuajoista lähtien olleet kouluruokailun kehittäminen, kansan ravitsemustiedon kohentaminen ja kansanravitsemuksen tutkiminen. Ravitsemussuositukset on tarkoitettu käytettäviksi ruokapalveluiden suunnittelussa, elintarvikkeiden kehitystyössä, ravitsemusopetuksen aineistona sekä arvioitaessa eri väestöryhmien ruoankäyttöä ja ravintoaineiden saantia.
Historia > Puheenjohtajat

Neuvottelukunnan puheenjohtajina ovat toimineet muun muassa:
professori Artturi I. Virtanen 1954–1967
professori Paavo Roine (1967–1972)
lääkintöneuvos Aimo Ojala (1973–1976)
professori Matti Antila (1977–1983)
neuvotteleva virkamies Matti Hannula (1984–1990)
ylijohtaja Ilkka Vainio-Mattila (1990–1993)
pääjohtaja Jussi Huttunen (1996–2002)
ylijohtaja Jorma Hirn (2003–2005)
lääketieteen tohtori ja pääjohtaja Pekka Puska (2005–2011)
Jaana Husu-Kallio (2012–2014)
eläinlääketieteen tohtori ja elintarviketurvallisuusjohtaja Sebastian Hielm (2017–2020)
pääjohtaja Markku Tervahauta (9.11.2020-8.11.2023)
Aiheesta muualla

Valtion ravitsemusneuvottelukunta – väestön ravitsemuksen edistäjä ja seuraaja. Ruokavirasto.
Petri Honkonen

| Petri Honkonen |
| --- | --- |

Suomen tiede- ja kulttuuriministeri
 Marinin hallitus 29.4.2022–20.6.2023  
Edeltäjä:  Antti Kurvinen
Seuraaja:  Sari Multala
Kansanedustaja
 20.4.2015–  
Ryhmä/puolue:  Keskustan eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Keski-Suomi
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. heinäkuuta 1987 (ikä 37) Pylkönmäki
Asuinpaikka:  Saarijärvi
Ammatti:  opettaja
Tiedot
Puolue:  Suomen Keskusta
Koulutus:  filosofian maisteri (Jyväskylän yliopisto, 2014)
Sotilaspalvelus
Sotilasarvo:  korpraali
Aiheesta muualla
Kotisivu
Petri Erkki Olavi Honkonen (s. 29. heinäkuuta 1987 Pylkönmäki) on suomalainen Suomen Keskustaa edustava poliitikko ja kansanedustaja vuodesta 2015. Ammatiltaan hän on historian ja yhteiskuntaopin aineenopettaja. Hänet valittiin syyskuussa 2019 Suomen Keskustan varapuheenjohtajaksi. Hänet nimitettiin tiede- ja kulttuuriministeriksi 29. huhtikuuta 2022 Antti Kurvisen siirryttyä maa- ja metsätalousministeriksi. Honkonen toimi Suomi–Venäjä-Seuran puheenjohtajana syyskuusta 2020 huhtikuuhun 2022.
Koulutus ja työura

Honkonen valmistui ylioppilaaksi Saarijärven lukiosta 2006 ja filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopistosta 2014. Hän on työskennellyt hankekoordinaattorina, eduskunta-avustajana, aineenopettajana ja maatalouslomittajana.
Poliittinen toiminta

Honkonen valittiin kansanedustajaksi eduskuntavaaleissa 2015 Keski-Suomen vaalipiiristä ja kuuluu Keskustan eduskuntaryhmään. Hän aloitti edustajana 22. huhtikuuta 2015. Aiemmin Honkonen on ollut ehdokkaana europarlamenttivaaleissa 2014. Honkonen toiminut vuonna 2012 Suomen keskustan puoluehallituksen jäsenenä ja Keskustan opiskelijaliiton puheenjohtajana. Hän on Saarijärven kaupunginvaltuutettu vuodesta 2013.
Honkonen on sivistysvaliokunnan ja ympäristövaliokunnan jäsen sekä työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan varajäsen. Hän on Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan jäsen sekä Euroopan neuvoston Suomen valtuuskunnan varajäsen.
Syyskuussa 2015 hänet valittiin nuorten kansanedustajien verkoston puheenjohtajaksi.
Syyskuussa 2019 hänet valittiin Suomen Keskustan varapuheenjohtajaksi.
Elokuussa 2020 Honkonen ilmoittautui ehdolle Keskustan puheenjohtajakisaan.
Honkonen valittiin Suomi–Venäjä-Seuran puheenjohtajaksi 26. syyskuuta 2020.
Maaliskuussa 2024 Honkonen ilmoitti asettuvansa ehdolle kesäkuun Euroopan parlamentin vaaleihin. Hän myös kertoi, ettei lähde tavoittelemaan Keskustan puheenjohtajuutta silloisen puheenjohtajan Annika Saarikon jäädessä tehtävästä pois kesän puoluekokouksessa.
Näkemyksiä > Kulttuuri

Honkosen mukaan kuntien tulee panostaa kirjasto-, museo- ja kulttuuripalveluihin. Honkosen mielestä kulttuuri- ja museopalvelut rakentavat suomalaista kulttuuria. Honkonen on kannattanut korkeakoulutuksen aloituspaikkojen lisäämistä myös maakuntayliopistoissa.
Honkosen näkemyksen mukaan Suomen ilmapiiri on tunkkainen uskonnonvapauden suhteen. Honkosen mielestä pienellä vähemmistöllä ei ole oikeutta estää toisten perinteiden harjoittamista. Honkosen mielestä kirkkoon kuulumattoman vähemmistön ei tarvitse osallistua joulujuhlaan mutta Opetushallituksen on taattava kristityn enemmistön vapaus viettää perinteistä kristillistä joulujuhlaa kouluissa.
Näkemyksiä > Maa- ja metsätalous

Honkosen mukaan Suomessa on maailman edistyksellisin metsälainsäädäntö.
Näkemyksiä > Aluepolitiikka

Honkosen mukaan sote-uudistus on tarpeellinen, koska muutoin veroprosentteja joudutaan nostamaan. Honkosen mielestä kokoomus pelkää rahojen siirtoa etelän kaupungeista maakuntiin. Honkonen esitti vuonna 2021, että ihmiset ovat omilla päätöksillään valinneet hajauttamisen ja virta vie väljempään Suomeen.
Vaalimenestys

| Kuntavaalit |
| --- | --- | --- | --- |
| Vaalit | Kunta | Äänimäärä | Tulos |
| 2012 | Saarijärvi | 135 | Valittiin. |
| 2017 | Saarijärvi | 285 | Valittiin. |
| 2021 | Saarijärvi | 355 | Valittiin. |
| Eduskuntavaalit |
| --- | --- | --- | --- |
| Vaalit | Vaalipiiri | Äänimäärä | Tulos |
| 2015 | Keski-Suomi | 2 978 | Valittiin. |
| 2019 | Keski-Suomi | 4 639 | Valittiin. |
| 2023 | Keski-Suomi | 6 294 | Valittiin. |
| Eurovaalit |
| --- | --- | --- |
| Vaalit | Äänimäärä | Tulos |
| 2014 | 2 954 | Ei valittu. |
Yksityiselämä

Honkonen asuu Saarijärvellä Kalmarin kylällä. Hänellä on yksi lapsi.
Suomen lisäksi Honkonen puhuu englantia ja ranskaa. Ranskaksi hän on puhunut muun muassa Euroopan neuvoston parlamentaarisessa yleiskokouksessa Strasbourgissa.
Dynaaminen systeemi

Dynaaminen systeemi on ajan mukana muuttuva järjestelmä. Yksinkertainen dynaaminen systeemi on heiluri. Mutta melko yksinkertaisetkin dynaamiset systeemit voivat olla vaikeasti ennustettavia, koska niiden osat vuorovaikuttavat keskenään.
Dynaaminen systeemiteoria tutkii dynaamisia systeemejä.
Lemmensilta (Jyväskylä)

Muuratsalo nähtynä Lehtisaaresta, nykyinen Lemmensilta kuvassa vasemmalla.
Lemmensilta on pengersilta, joka yhdistää Jyväskylän Säynätsalossa sijaitsevan Lehtisaaren Muuratsalon saareen. Silta ylittää Kuusainsalmen. Sen kautta kulkevan kadun nimi on Saaritie. Nykyistä pengersiltaa edeltänyttä puusiltaa on pidetty idyllisenä.
Historiaa

Ensimmäisen kerran Muuratsalon ja Lehtisaaren välille rakennettiin silta vuonna 1938. Puinen kävelysilta kulki aluksi nimellä Papinsilta idean alulle panneen Säynätsalon kirkkoherra Robert Valpion mukaan. Myöhemmin lisänimeksi vakiintui Lemmensilta, koska sillan reunoille rakennetuista istuma-aitioista tuli nuorison suosimia seurustelu- ja tapaamispaikkoja.
Jatkosodan aikana muuratsalolaiset tehdastyöntekijät olivat esittäneet pyyntöjä kunnollisen tien rakentamiseksi, jotta heidän työmatkansa helpottuisi. Uuden, yksikaistaiselle autoliikenteelle levennetyn sillan kustannukset jaettiin puoliksi  Parviaisen tehtaiden ja Säynätsalon kunnan kesken. Silta avattiin autoliikenteelle toukokuussa 1948.
Peruskorjauksen yhteydessä vuonna 1970 Lemmensilta levennettiin kaksikaistaiseksi. 1980-luvun alussa liikennemäärien kasvaessa vanha puusilta purettiin ja tilalle rakennettiin nykyinen pengersilta. Lemmensillan nimeä käytetään yhä nykyisestä sillasta.
Dynaaminen systeemiteoria

Dynaaminen systeemiteoria on matemaattinen teoria, joka tutkii dynaamisten systeemien muuttumista ajan kuluessa. Se tarjoaa yhtenäisen viitekehyksen erilaisten järjestelmien, kuten ilmaston tai ihmisen käyttäytymisen, muutosten tutkimiseen.
Dynaamisia systeemejä voidaan mallintaa deterministisinä tai stokastisina järjestelminä.lähde? Yksinkertaisetkin dynaamiset systeemit voivat tuottaa monimutkaista käyttäytymistä.
Kontiotuote

| Kontiotuote Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö (Oy)
Perustettu:  1973
Toimitusjohtaja:  Mika Rytky
Kotipaikka:  Pudasjärvi
Toimiala:  rakennustuoteteollisuus
Tuotteet:  hirsitalot ja -huvilat
Liikevaihto:  92,5 mil. euroa (2022)
Liikevoitto:  3,4 milj. euroa (2022)
Henkilöstö:  276
Kotisivu:  www.kontio.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kontiotuote Oy on suomalainen, Kontio-merkillä hirsitaloja ja -huviloita valmistava yritys. Yrityksen tuotantotilat sijaitsevat Pudasjärven kaupungissa kantatien 78 varressa noin viisi kilometriä Pudasjärven keskustaajamasta Kurenalta Ranualle päin lähellä Jyrkkäkosken huvikeskusta. Tehtaasta toimitetaan vuosittain yli 1000 hirsirakennusta ympäri maailmaa. Yhtiön liikevaihto vuonna 2021 oli 71,5 miljoonaa euroa. Liikevaihdolla mitattuna Kontiotuote Oy on maailman suurin hirsitoimittaja.
Historia ja omistus

Kontiotuote perustettiin Pudasjärvellä vuonna 1973, jolloin yrityksen isä Timo Tiirola hankki itselleen kenttäsirkkelin. Sahaustoiminnan myötä käynnistyi Kontio-tupien valmistus. Yhtiö siirtyi osaksi PRT-Forest -konsernia vuonna 1982 ja irtaantui konsernista 1.6.2022. Vuosien mittaan Kontiotuote Oy on kasvanut yhdeksi Pudasjärven merkittävimmistä työllistäjistä.
Tuotanto

Kontiotuote Oy valmistaa hirsirakennuksia asumiseen ja vapaa-aikaan. Valikoimiin kuuluvat hirsitalot, hirsihuvilat ja saunat, autotallit ja piharakennukset. Kontio-talojen materiaalina käytetään lamellihirttä, höylähirttä sekä painumatonta SmartLog -hirttä. Puu käsitellään alusta loppuun yhtiön omilla tuotantolaitoksilla. Suosittuja talo- ja huvilamallistoja ovat mm. Glass House sekä Nalle.
Kontio-talojen tuotanto keskittyy Pudasjärven tehtaalle, josta toimitetaan ympäri maailman yli 1000 rakennusta vuodessa. Kontiotuote Oy toimii myös julkisen rakentamisen projekteissa. Tällaisia ovat mm. kerrostalot, koulu- ja päiväkotirakennukset sekä matkailurakentamisen kohteet, joista esimerkkeinä mainittakoon Pudasjärven hirsikoulukampus sekä uudistettu Hotelli Iso-Syöte.
Markkinat

Vuosittain Kontio toimittaa rakennuksia kaikkiaan 20 maahan. Tärkeimmät viennin kohdemaat ovat Ruotsi, Ranska ja Japani. Japanilainen golfkeskus ja Lillehammerin olympiakylä ovat esimerkkejä Kontion kansainvälisistä kohteista.
Elokuussa 2024 Kontiotuote solmi historiansa suurimman vientisopimuksen, arvoltaan liki 250 miljoonaa euroa. Se sisältää noin 10 000 asunnon hirsirakenteet kahteen eri kohteeseen, joista ensimmäinen sijaitsee Välimerellä. Toimitukset tapahtuvat noin seitsemän vuoden mittaan 2020-luvun loppupuolella. Tilaajan vaatimien muutosten takia ensimmäisen erän toimitus on kuitenkin viivästynyt niin, että Kontiotuote kertoi tammikuussa 2025 yli 200 työntekijän lomautuksista.
Palkintoja

Vuonna 2016 Kontiotuote Oy sai Suomen Kulttuurirahaston Rantasalmi-palkinnon hirsirakentamisen kehittäjänä, sekä Puuinfon Puupalkinnon Pudasjärven hirsikampuksen hirsirakenteiden toimittajana.
Zyzzyx Road

| Zyzzyx Road |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Penney
Käsikirjoittaja:  John Penney
Tuottaja:  Leo Grillo
Kuvaaja:  Dave Klein
Pääosat:   Leo Grillo  Katherine Heigl  Tom Sizemore 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  GoDigital Media Group (käännä suomeksi) Netflix
Ensi-ilta:  25. helmikuuta 2006
Kesto:  106 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Zyzzyx Road on vuonna 2006 valmistunut yhdysvaltalainen independent-elokuva. Sen pääosia näyttelevät Leo Grillo, Katherine Heigl ja Tom Sizemore. Elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut John Penney.
Zyzzyx Roadia näytettiin Yhdysvalloissa vain seitsemän tai kuuden päivän ajan yhdessä elokuvateatterissa, dallasilaisessa Highland Park Village Theaterissa. Elokuvan kävi katsomassa kuusi ihmistä ja se tuotti yhteensä vain 30 dollaria. Elokuvan budjetti puolestaan oli 1,2 miljoonaa dollaria. Lyhyt näytösaika johtui Screen Actors Guildin sopimuksesta, joka mahdollistaa pienen budjetin elokuvalle alhaisemmat palkat, mikäli se on teatterilevityksessä Yhdysvalloissa. Elokuvaa oli tarkoitus levittää ensin ulkomailla ja vasta sen jälkeen kotimaassa. Grillon mukaan halvin tapa selvitä sopimusvelvoitteista oli vuokrata teatteri ja järjestää tarvittavat näytökset ilman, että kukaan välttämättä edes näkee elokuvaa. Tämän vuoksi Zyzzyx Roadista tuli kaikkien aikojen vähiten Yhdysvaltojen teatterilevityksessä tuottanut elokuva. Vuoden 2006 loppuun mennessä elokuva oli julkaistu 23 maassa ja se oli tuottanut 368 000 dollaria.
Henry ja June

| Henry ja June> Henry & June |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Philip Kaufman
Käsikirjoittaja:   Philip Kaufman  Rose Kaufman 
Perustuu:  Anaïs Ninin muistelmateokseen Henry ja June (1986)
Tuottaja:  Peter Kaufman
Säveltäjä:  Mark Adler
Kuvaaja:  Philippe Rousselot
Leikkaaja:   Dede Allen  Vivien Hillgrove Gilliam  William S. Scharf 
Lavastaja:  Georges Glon
Pääosat:   Fred Ward  Uma Thurman  Maria de Medeiros 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walrus & Associates
Levittäjä:  Universal Studios
Ensi-ilta:   1990-09-1414. syyskuuta 1990 (Italia)  1990-10-055. lokakuuta 1990 (Yhdysvallat)  1990-10-1919. lokakuuta 1990 (Suomi)  
Kesto:  136 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Henry ja June (engl. Henry & June; myös Henry and June) on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut Philip Kaufmanin ohjaama yhdysvaltalainen elämäkerrallinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Fred Ward Henry Millerinä (1891–1980), Uma Thurman June Millerinä (1902–1979) ja Maria de Medeiros Anaïs Nininä (1903–1977). Sivurooleissa ovat muun muassa Richard E. Grant Hugo Guilerina (1898–1985) ja Kevin Spacey Richard Osbornina. Henry ja June kertoo Ninin ja kirjailija Henry Millerin sekä tämän June-vaimon välisistä suhteista 1930-luvun Pariisin vapaamielisissä taiteilijapiireissä.
Henry ja June perustuu löyhästi Anaïs Ninin muistelmateokseen Henry ja June (Henry and June: From the Unexpurgated Diary of Anaïs Nin, 1986), joka koostuu Ninin päiväkirjoista vuosilta 1931–1932. Muistelmateoksen pohjalta Philip ja hänen vaimonsa Rose Kaufman sovittivat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana oli heidän poikansa Peter Kaufman. Philippe Rousselot sai vuonna 1991 parhaan kuvauksen Oscar-ehdokkuuden, mikä tekee Henry ja Junesta yhden kolmesta Oscar-ehdokkuuden saaneesta NC-17-ikärajan elokuvasta. Muut Oscar-ehdokkuuden saaneet NC-17-ikärajan elokuvat ovat Villi sydän (1990) ja Unelmien sielunmessu (2000). Anaïs Ninin muistelmateoksen Henry ja Junen pohjalta ilmestyi vuonna 1990 samankaltainen, italialainen La stanza delle parole -elokuva, jonka on ohjannut Franco Molè.
Juoni

Anaïs Nin (Maria de Medeiros) saapuu Pariisiin pankkiirimiehensä Hugon (Richard E. Grant) kanssa vuonna 1931. Ninillä on vakaa parisuhde aviomiehensä kanssa, mutta hän haluaa elämältä enemmän. Nin tapaa kirjailija Henry Millerin (Fred Ward), joka työstää uutta romaania. Niin kirjailija, kirjailijan June-vaimo (Uma Thurman) kuin heidän boheemi elämäntapansakin houkuttelevat nuorta ja kokeilunhaluista Niniä. Miller ja Nin aloittavat älyllisen ja eroottisen suhteen, jonka kolmantena osapuolena on Millerin oma vaimo.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Fred Ward  | … |  Henry Miller   |
|  Uma Thurman  | … |  June Miller   |
|  Maria de Medeiros  | … |  Anaïs Nin   |
|  Richard E. Grant  | … |  Hugo Guiler   |
|  Kevin Spacey  | … |  Richard Osborn   |
|  Jean-Philippe Écoffey  | … |  Eduardo Sanchez   |
|  Gary Oldman  | … |  Pop (nimellä Maurice Escargot)   |
|  Artus de Penguern  | … |  Brassaï   |
|  Féodor Atkine  | … |  Paco Miralles   |
|  Sylvie Huguel  | … |  Emilia   |
|  Liz Hasse  | … |  Jean   |
|  Bruce Myers  | … |  Jack   |
|  Brigitte Lahaie  | … |  prostituoitu   |
Ääniraita

Mark Adler kokosi Henry ja Junen ääniraidan, joka koostuu lähinnä elokuvan ajan suosituista kappaleista ja teoksista. Varèse Sarabande julkaisi elokuvan soundtrack-albumin 6. marraskuuta 1990.
| Raita | Kappale / teos | Esittäjä(t) | Säveltäjä(t) | Sanoittaja(t) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ”Parlez-moi d’amour” | Lucienne Boyer | Jean Lenoir | Jean Lenoir |
| 2. | Épigraphes antiques: 5. Pour l’Égyptienne | Orchestre de chambre de Paris | Claude Debussy | ei sanoitusta |
| 3. | Les Chemins de l’amour | Ransom Wilson ja Christopher O’Riley | Francis Poulenc | ei sanoitusta |
| 4. | Petite Suite: 4. Ballet | Aloys ja Alfons Kontarsky | Claude Debussy | ei sanoitusta |
| 5. | ”I Found a Million Dollar Baby (in a Five and Ten Cent Store)” | Bing Crosby | Harry Warren | Mort Dixon ja Billy Rose |
| 6. | Gnossienne (nro 3) | Pascal Rogé | Erik Satie | ei sanoitusta |
| 7. | ”Je te veux” | Jean-Pierre Armengaud | Erik Satie | Henry Pacory |
| 8. | Sonaatti viululle ja pianolle (ensimmäinen osa) | Kyung Wha Chung ja Radu Lupu | Claude Debussy | ei sanoitusta |
| 9. | Nocturno nro 1 c-duurissa | Paul Crossley | Francis Poulenc | ei sanoitusta |
| 10. | ”Sous les toits de Paris” | Albert Préjean | Raoul Moretti | René Nazelles |
| 11. | ”Le doux caboulot” | Annie Fratellini | Jacques Larmanjat | Francis Carco |
| 12. | La plus que lente | Josef Suk | Claude Debussy | ei sanoitusta |
| 13. | ”Je m’ennuie” | Mark Adler | Wal-Berg | Camille François |
| 14. | ”Coralia” | Mark Adler | Mark Adler | Mark Adler |
| 15. | ”St. James Infirmary Blues” | Mark Adler | ei tietoa | ei sanoitusta |
| 16. | Gran vals | Francisco Tárrega | Francisco Tárrega | ei sanoitusta |
| 17. | Basque Song | Joaquín Nin-Culmell | Joaquín Nin-Culmell | ei sanoitusta |
| 18. | ”J’ai deux amours” | Joséphine Baker | Vincent Scotto | Géo Koger ja Henri Varna |
Tuotanto

Alun perin Alec Baldwin oli kiinnitettynä Henry Millerin rooliin, mutta syyskuussa 1989 ilmoitettiin Fred Wardin korvanneen hänet. Henry ja Junen kuvaukset alkoivat Pariisissa 4. syyskuuta 1989. Elokuvaa kuvattiin Pariisin lisäksi myös Épinay-sur-Seinen kunnassa sijaitsevilla studioilla. Elokuva kuvattiin 15 viikossa; kuvaukset saatiin päätökseen 19. joulukuuta 1989. Elokuvan tuotantoyhtiönä oli Walrus & Associates.
Julkaisu

Henry ja June sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla Italiassa 14. syyskuuta 1990. Elokuvan Yhdysvaltain ensi-ilta oli 5. lokakuuta 1990, jolloin sen teatterilevityksestä vastasi Universal Pictures. Henry ja June tuotti avausviikonloppunaan Yhdysvalloissa 1 032 942 dollaria 76 elokuvateatterissa. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa yhteensä 11 567 449 dollaria, ja sitä esitettiin kotimaassaan laajimmillaan 295 elokuvateatterissa. Ulkomailla elokuva tuotti 11 905 000 dollaria. Maailmanlaajuisesti Henry ja June tuotti yhteensä 23 472 449 dollarin lipputulot. Lipputulojen perusteella elokuva on vuoden 1990 menestynein ja kaikkien aikojen toiseksi menestynein NC-17-ikärajan elokuva Yhdysvalloissa. Kaikkien aikojen menestynein NC-17-ikärajan elokuva on Showgirls (1995). Lisäksi elokuva on saanut Yhdysvalloissa kolmanneksi laajimman teatterilevityksen NC-17-ikärajan elokuvista. Henry ja Junen edellä ovat Showgirls 1 388 elokuvateatterillaan ja Crash (1996) 339 elokuvateatterillaan. Suomessa Henry ja June sai teatteriensi-iltansa 19. lokakuuta 1990. United Pictures Finland Oy oli elokuvan teatterilevittäjänä Suomessa. Elokuva oli Suomessa 31. katsotuin elokuva 58 010 hengen katsojamäärällään vuonna 1990.
Henry ja June julkaistiin Yhdysvalloissa VHS:lle 21. maaliskuuta 1991, ja MCA Universal Home Video julkaisi elokuvan Yhdysvalloissa DVD:lle 23. helmikuuta 1999. Elokuvan Suomen VHS-levittäjänä oli Esselte Video ja DVD-levittäjänä Egmont Entertainment Oy. Suomessa elokuva julkaistiin DVD:lle 28. huhtikuuta 2000.
Julkaisu > Ikäraja

Henry ja June oli Yhdysvalloissa ensimmäinen MPAA:n korkeimman NC-17-ikärajan saanut elokuva. NC-17 vastaa Suomessa K-18-ikärajaa. Alun perin Predator 2 – Saalistaja (1990) oli ensimmäinen NC-17-ikärajan saanut elokuva, mutta sitä leikattiin sen verran, että se sai matalamman R-ikärajan. NC-17-ikäraja laadittiin korvaamaan X-ikärajamerkintä. Suomessa elokuvan ikärajana on useimmiten K-16.
Vastaanotto

Ilmestyessään Henry ja June sai elokuvakriitikoilta kielteisen vastaanoton, mutta ajan kuluessa kritiikki on hellittänyt ja nykyisin se on saanut lähinnä myönteistä palautetta. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 69% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,1/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 16 arviointiin. 7 787 käyttäjästä 69% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,5/5 keskiarvolla.
Vastaanotto > Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Ehdokas | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| Oscar-palkinto | Paras kuvaus | Philippe Rousselot | Ehdokkuus |
| National Society of Film Critics -palkinto | Paras kuvaus | Philippe Rousselot | Ehdokkuus |
| National Society of Film Critics -palkinto | Paras naissivuosa | Uma Thurman | Ehdokkuus |
| Yoga-palkinto | Huonoin ulkomaalainen ohjaaja | Philip Kaufman | Voitto |
| Yhdysvaltain elokuvainstituutti: 100-vuotissarjalistaus | 100 romanttisinta elokuvaa (2002) | Henry ja June | Ehdokkuus |
Aiheesta muualla

Henry ja June Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Henry ja June Elonet.
Henry ja June AllMoviessa. (englanniksi)
Henry ja June Rotten Tomatoes -sivustolla (englanniksi)
Henry ja June Box Office Mojossa (englanniksi)
Henry ja June Yhdysvaltain elokuvainstituutin katalogissa (englanniksi)
FF Jaro

| Mitalit> Suomen Cup  |
| --- | --- | --- |
|  Hopeaa | 1992, 1999 |  |
Liigacup 
|  Hopeaa | 1998 |  |
Fotbollsföreningen Jaro (FF Jaro) on vuonna 1965 perustettu pietarsaarelainen jalkapalloseura, joka pelaa Veikkausliigassa. FF Jaro pelaa kotiottelunsa Pietarsaaren keskuskentällä. Seuran tunnusväri on punainen. FF Jaro on pelannut yhteensä 21 kautta SM-sarjassa ja Veikkausliigassa (kauteen 2013 mennessä), sekä 13 kautta Ykkösessä.
Historia > Seuran alkuvuodet

Syyskesällä 1965, kun IF Drott oli lakkauttanut jalkapallotoimintansa Pietarsaaressa, ryhtyivät Oy Jakobstads Rostfria Ab:llä töissä olevat jalkapallon kannattajat keskustelemaan uuden jalkapalloseuran perustamisesta. Lars Gammelgård, Nick Janér, Erik Höglund, Fjalar Tuuf, Runar Hellnäs ja Uuras Korkea-Aho kokoontuivat silloiseen Café Standardiin pitämään perustavan kokouksen. Oy JA-RO Ab, joka oli usean perustajajäsenen työnantaja, lupautui pääsponsoriksi. FF Jaro oli maan ensimmäinen seura, joka kantoi pääsponsorinsa nimeä. FF Jaro perustettiin 18. joulukuuta 1965 jalkapallon erikoisseuraksi; sen ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Lars Gammelgård.
Jaron ensimmäinen virallinen ottelu oli sarjaottelu Lapuan Virkiää vastaan. Ari Virkama teki ottelussa kolme maalia. Vuonna 1966 Jaro nousi Suomensarjaan. Tuolloin joukkue koostui lähinnä pietarsaarelaisista pelaajista. Vuonna 1968 Rainer Aho alkoi valmentaa Jaroa oltuaan ensin pelaajana.