stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maunulan uurnalehto

Maunulan uurnalehto



Maunulan uurnalehto Helsingissä on Suomen ensimmäinen pelkästään uurnahautauksia varten rakennettu hautausmaa. Vuonna 1966 käyttöön vihitty Maunulan uurnalehto on arkkitehti Erik Sommerschieldin suunnittelema.
Hautausmaan osoite on Pirkkolantie 22, 00630 Helsinki. Hautausmaalla on sähköinen tieto- ja karttajärjestelmä, joka sisältää tiedot haudoista ja vainajista. Haudan sijaintia voi kysellä vainajan nimen mukaan. Alueella sijaitsee hautausmaan toimisto ja portilla on kukkakioski.
Hautausmaalla on myös sirottelualue, joka valmistui vuonna 2012. Muistokivenä on massiivinen graniittilohkare, johon voi kiinnittää muistolaatan, joka lunastetaan seurakuntayhtymältä. Laattaan kaiverretaan vainajan nimi, syntymä- ja kuolinaika.
Maunulan uurnalehtoon haudattuja tunnettuja henkilöitä

Asmo Alho, sarjakuvapiirtäjä, kirjailija ja toimittaja
Tony Arima, jääkiekkoilija
Matti Aulos, näyttelijä
Lee Gaines, yhdysvaltalainen laulaja
Sasu Haapanen, näyttelijä
Helge Herala, näyttelijä
Jarkko Herala, näyttelijä Helge Heralan poika
Pekka Jokipaltio, Helsingin ilmatorjunnasta vastannut eversti
Teijo Joutsela, laulaja, näyttelijä, Kipparikvartetin jäsen
Anu Kaipainen, kirjailija
Osmo Kaipainen, lääkäri, poliitikko
Kullervo Kalske, näyttelijä, poliisi
Arvo Karvinen, järjestöneuvos ja näkövammaisvaikuttaja
Herbert Katz, jazzkitaristi
Marja Korhonen, näyttelijä
Olavi Kortealho, talousneuvos
Seppo Laine, näyttelijä "Sämpy"
Stig-Erik Leiponen, juristi, työmarkkinajärjestöjohtaja
Eero Leväluoma, näyttelijä, ohjaaja
Pentti Linnosvuo, olympiavoittaja
Olli Lounasmaa, fyysikko, akateemikko
Aarre Nojonen, toimittaja, Yleisradion Moskovan-kirjenvaihtaja
Väinö Nuorteva, pakinoitsija (nimimerkki Olli)
Onni Oja, taidemaalari
Oiva Paloheimo, kirjailija
Olli Puhakka, hävittäjä- ja liikennelentäjä, Mannerheim-ristin ritari
Oskar Reponen, toimittaja ja kirjailija
Jarno Sarjanen, muusikko
Sakari Simelius, jalkaväenkenraali, puolustusvoimain komentaja
Ossi Skurnik, kuvaaja
Tauno Söder, näyttelijä
Ester Toivonen, elokuvanäyttelijä, missi
Veikko Vennamo, tullineuvos, poliitikko
Antero Viherkenttä, urheilutoimittaja
Lauri Vilenius, kommunisti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maunulan uurnalehto Wikimedia Commonsissa
Maunulan uurnalehto Helsingin seurakuntayhtymän sivustolla
| n k Perustiedot Wikidatassa: Maunulan uurnalehto (Q11881798)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: hautausmaa
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Helsinki
sijainti: Maunula
katuosoite: Pirkkolantie 22, 00630 Helsinki
koordinaatit: 60°13′41″N 24°55′03″E﻿ / ﻿60.228°N 24.9175°E﻿ / 60.228; 24.9175
Pentti Severinpoika Juusten

Pentti Severinpoika Juusten eli aateloituna Bengt Söffringsson Gyllenlood (k. 1609) oli amiraali. Hän osallistui  Suomenlahdella ja Laatokalla Pohjoismaiseen 25-vuotiseen sotaan, oli Käkisalmen päällikkö vuodesta 1589, ylivarusmestari 1591 (nimellä Gyllenlood). Hän oli Sigismundin kannattajia ja jäi Kaarle-herttuan vangiksi, kun Turun linna antautui vuonna 1597. Juusten tuomittiin menettämään kymmenet läänitystilansa, joita hänellä oli Helsingin pitäjässä. Hän sai armahduksen 1602 ja sai vuonna 1607 tehtäväkseen Saimaan kanavan kaivattamisen, mutta rakennustyö jäi kesken.
Juusten perusti 1580-luvulla Helsingin pitäjässä sijainneen Hämeenkylän kartanon yhdistämällä kolmen hänelle läänitetyn kantatilan maat.
Hänen setänsä oli Paavali Juusten.
Gallia Lugdunensis

| Gallia Lugdunensis Provincia Gallia Lugdunensis> Rooman provinssi |
| --- | --- |

 Gallia Lugdunensiksen provinssin alue vuonna 125.
Valtio:  Rooman valtakunta
Nykyinen valtio/alue:  Ranska
Perustettu:  16 eaa.
Lakkautettu:  n. 293
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  keisarin provinssi
 – hallinnollinen keskus:  Lugdunum
Gallia Lugdunensis (lat. Provincia Gallia Lugdunensis) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Galliassa ja käsitti suuren osan nykyistä Keski- ja Länsi-Ranskaa.
Maantiede

Gallia Lugdunensiksen provinssi käsitti suunnilleen nykyisen Ranskan Burgundin, Normandian, Bretagnen, Pariisin seudun ja Orléansin. Provinssin rajat seurasivat tärkeitä jokia: Loire, Saone ja Seine. Provinssin koillispuolella sijaitsi Gallia Belgican provinssi, kaakkoispuolella Gallia Narbonensis ja eteläpuolella Gallia Aquitania. Luoteisrannikko oli Englannin kanaalin (lat. Oceanus Britannicus) rantaa ja lounaisrannikko Biskajanlahden (lat. Mare Cantabricum) rantaa.
Provinssin hallinnollinen keskus oli Lugdunum (nyk. Lyons). Sen lisäksi tärkeitä kaupunkeja olivat muun muassa Alesia, Augustodunum (nyk. Autun) ja Lutetia (nyk. Pariisi).
Maantiede > Kaupunkeja

Gallia Lugdunensiksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Agedincum eli Agendicum
Alesia
Andematunnum
Argentomagus
Ariaca
Augustobona
Augustodunum
Augustodurum
Bibracte
Cabillonum
Caesarodunum
Cenabum
Condate (neljä samannimistä)
Condevicnum eli Portus Namnetum
Coriallum
Durocasses
Forum Segusiavorum
Gesocribate
Juliomagus
Lugdunum
Lutetia eli Lutetia Parisiorum
Matisco
Mediolanum Aulercorum
Metlosedum eli Melodunum
Noviodunum
Noviomagus
Reginea
Rotomagus
Suindinum
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gallia Lugdunensis‎ Wikimedia Commonsissa
Italian alueet ja Rooman provinssit vuonna 117
| --- | --- |
AugustuksenItalian alueet:   Regio I Latium et Campania  Regio II Apulia et Calabria  Regio III Lucania et Bruttii  Regio IV Samnium  Regio V Picenum  Regio VI Umbria  Regio VII Etruria  Regio VIII Aemilia  Regio IX Liguria  Regio X Venetia et Histria  Regio XI Transpadana 
Provinssit:   Achaea  Aegyptus  Africa proconsularis  Alpes Cottiae  Alpes maritimae  Alpes Poeninae et Graiae  Arabia Petraea  Armenia  Asia  Assyria  Bithynia et Pontus  Britannia  Cappadocia  Cilicia  Creta et Cyrene  Cyprus  Dacia  Dalmatia  Epirus  Galatia  Gallia Aquitania  Gallia Belgica  Gallia Lugdunensis  Gallia Narbonensis  Germania inferior  Germania superior  Hispania Baetica  Hispania Tarraconensis  Judaea  Lusitania  Lycia et Pamphylia  Macedonia  Mauretania Caesariensis  Mauretania Tingitana  Mesopotamia  Moesia inferior  Moesia superior  Noricum  Pannonia inferior  Pannonia superior  Raetia  Sardinia et Corsica  Sicilia  Syria  Thracia 
Gallian provinssit, Gallia Lugdunensis reunustettu vihreällä.
Koe-eläinpuisto

| Koe-eläinpuisto |
| --- | --- |
Vuosi:  1993–2003
Kieli:  suomi
Tekijä(t):  Gösta Sundqvist
Alkuperämaa:  Suomi
Kanava:  Radiomafia
Koe-eläinpuisto oli Gösta Sundqvistin luoma kuunnelman tapainen radio-ohjelma, jota esitettiin Yleisradion Radiomafia-radiokanavalla vuosina 1993–2003. YleQ uusi sarjan jaksoja vuosina 2004–2006 ja YleX-kanava 2008–2011. Vuoden 2012 alusta ohjelma siirtyi Yle Radio Suomen lauantai-iltaan klo 22.00. Joulukuussa 2014 Yle ilmoitti lopettavansa Koe-eläinpuiston uusinnat kielteisen yleisöpalautteen vuoksi, mutta ohjelman fanien tuohduttua Yle myöntyi esittämään ohjelman viimeisetkin kaksi kautta. Uudeksi esitysajaksi tuli lauantai- ja sunnuntaiyö klo 01–03.
Tyypillisessä jaksossa Sundqvist kiertää yksin tai vakiojäsentensä kanssa haastattelemassa ihmisiä elämän kaikilta aloilta, usein hyvin maanläheisissä tunnelmissa. Tyypillistä on se, että kaikki jaksoissa esiintyvät tilanteet viedään äärimmäisyyksiin, jollaisia ovat myös ohjelman "vieraat". Koe-eläinpuistossa ajankohtaiset teemat limittyvät musiikkiin, kappaleiden liittyessä usein enemmän tai vähemmän roolihahmojen tokaisuihin. Ohjelman jaksoissa käytetty kieli on tyypillisesti ronskilla seksuaalihuumorilla höystettyä.
Vakiohenkilöt

Gösta "Sunkka" Sundqvist – Ohjelman aivot ja koossa pitävä voima
Aarne "Iso-Pitkä" Tenkanen – HKL:n raitiovaununkuljettaja, iskelmälaulaja ja naisväen suosikki, oik. Kai Järvinen
Tarja "Loppana" Loponen – Matkaemäntä ja moniosaaja, oik. Hanni Sundqvist
Olavi "Kulli-Olli" Granström – Isännöitsijä (myöhemmin yli-isännöitsijä) ja tuurijuoppo.
Aiheesta muualla

Yle Areena - Koe-eläinpuisto
Dm12

| Dm12 |
| --- | --- |
 Dm12 4401 Jyväskylässä
Perustiedot
Tyyppi:  dieselmoottorivaunu
Liikennöitsijä:  VR
Valmistaja:  ČKD Vagonka
Lukumäärä:  16
Valmistusvuodet:  2004–2006
Peruskorjattu:  2011–2014lähde?
Hylätty:  2
Numerointi:  4401–4416
Istumapaikkoja:  62
Lempinimi:  Lipokas Vankka Peräkylän Pendolino Viidakko-Pendolino Tsendolino Konkka
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  120 km/h
Paino:  54,5 t
Pituus:  25 200 mm
Leveys:  2 850 mm
Korkeus:  4 218 mm
Pyörästö:  (1A)'(A1)'
Suurin akselipaino:  13,6 t
Pyörän halkaisija:  840 mm
Vaihteisto:  Voith T111 BRE
Moottori:  2 × MAN D2876 LUE 606
Moottorin teho:  2 × 301 kW
 Dm12 4416 vanhassa värityksessä Jyväskylän ratapihalla.
Dm12 on VR:n moottorivaunu (tai kiskobussi). Dieselkäyttöisiä moottorijunia tilattiin elokuussa 2001 Tšekistä 16 yksikköä, ja optiona voidaan tilata 20 lisää. VR käyttää Dm12-sarjan junia taajamajunina.
Kaupallinen koeliikenne alkoi 17. toukokuuta 2005 reitillä Pieksämäki–Joensuu. Pieniä korjaustöitä tehtiin heinäkuussa 2005, jolloin moottorivaunuihin muun muassa vaihdettiin istuimet.
Moottorivaunuja voidaan liittää maksimissaan kolme yhteen, jolloin ruuhka-aikana saadaan lisäkapasiteettia. Junayksiköissä on pyörätuolinostimet. Rahastuksen suoritti aiemmin konduktööri, mutta nykyään useimmissa kiskobussivuoroissa ei ole muuta henkilökuntaa kuin kuljettaja, konduktöörien ollessa mukana harvakseltaan. Sähköistämättömille vähäliikenteisille radoille suunnitellut moottorivaunut ovat ympäristöystävällisempiä, hiljaisempia ja taloudellisempia kuin dieselveturin ja vaunujen yhdistelmät. Veturijunia parempi kiihtyvyys on mahdollistanut myös kahden pysähdyksen (Oriveden keskusta ja Kolho) lisäämisen reitille Tampere–Haapamäki.
Dm12-sarjan moottorijunan lempinimiksi ovat raideliikenneharrastajien keskuudessa vakiintumassa Lipokas, Peräkylän Pendolino, tyyppimerkinnästä johdettu Demari sekä Skoda ja Vankka, joista jälkimmäiset on johdettu moottorijunan valmistajan nimestä ČKD Vagonka.
Dm12 4409 ja 4411 Parikkalassa
Liikennöintireitit joulukuussa 2024

Dm12-kiskobussit liikennöivät seuraavilla reiteillä:
Tampere–Keuruu–Jyväskylä, linjapituus 190 km
Jyväskylä–Ähtäri–Seinäjoki, linjapituus 195 km
Parikkala–Savonlinna, linjapituus 58 km
Joensuu–Nurmes, linjapituus 160 km
Pieksämäki–Joensuu, linjapituus 182 km
Liikenteen laajeneminen

syyskuussa 2005 koko perustarjonta ma–to Pieksämäki–Joensuu
lokakuussa 2005 koko perustarjonta Pieksämäki–Joensuu
marraskuussa 2005 Joensuu–Nurmes
joulukuussa 2005 Iisalmi–Ylivieska
helmikuussa 2006 Savonlinna–Parikkala
maaliskuussa 2006 Tampere–Haapamäki (Tampere–Keuruu 12.12.2010 alkaen)
maaliskuussa 2006 Karjaa–Hanko
syyskuussa 2006 Jyväskylä–Seinäjoki (ei Dm12-liikennettä 1.6.2007–30.10.2011)
Tekniikka

Moottorivaunussa on kaksi erillistä käyttöyksikköä, jotka on varustettu MAN D2876 LUH 606 -moottorilla, paineilma- ja jäähdytyskompressorilla ja Voith T111 BRE -vaihteistolla. Käyttöyksiköt sijaitsevat eteisten alla. Käyttöyksiköiden moottoreilta voima välitetään kaksiportaisten momentinmuunninvaihteistojen kautta telien sisempiin pyöräkertoihin. Moottorivaunun akselijärjestys on (1A)'(1A)'. Jarrujärjestelmänä kiskobussissa on elektronisesti ohjattu paineilmajarrujärjestelmä, joka vaikuttaa jokaiseen pyöräkertaan akseleilla olevien jarrulevyjen kautta. Paineilma järjestelmään tuotetaan dieselmoottoreihin integroiduilla kompressoreilla. Moottoreiden jäähdyttimet ovat sijoitettu katolle eteisten yläpuolelle. Jäähdyttimen tuulettimia pyöritetään hydraulimoottoreilla, jotka saavat käyttövoimansa dieselmoottoreissa olevilta hydraulipumpuilta. Moottoreiden yhteinen polttoainesäiliö on vaunun keskellä alustassa. Moottorivaunun telit ovat kaksoisjousitettu. Ensiöjousitus perustuu kierrejousiin. Toisiojousituksena on ilmajousijärjestelmä, jonka painetta säädetään vaunun kuormituksen mukaan. Moottorivaunujen käyttöiäksi on suunniteltu noin 40 vuotta.
Alun perin moottorivaunujen voimanlähteeksi oli tarkoitus asentaa Volvon kiskokalustoon suunnitellut moottorit, mutta ne vaihdettiin noin 11 kuukautta ennen toimitusta muun muassa moottorimallin valmistamisen lopettamisen takia, sillä VR halusi turvata varaosien saatavuuden noin 40 vuoden ajaksi.
Moottorivaunujen ongelmia

Moottorivaunut ovat saaneet osakseen arvostelua siitä, että niitä käytetään rataosuuksilla, jotka on tarkoitettu pikajunaliikenteeseen. Esimerkiksi matka Joensuusta Pieksämäelle kestää yli kaksi tuntia. Matkustajienkenen mukaan? mielestä moottorivaunut ovat lyhyille matkoille, kaupunkien lähiliikenteeseen sopivia junia. Istuimet ovat pitkille matkoille kovat ja ahtaat, ja matkatavaroille on niukasti tilaa.
Kesäaikataulukaudelle 2007 Jyväskylä–Seinäjoki-osuudella palattiinkin käyttämään kaikissa vuoroissa dieselvetureita ja sinisiä vaunuja. Kyseisellä välillä yhden Dm12-moottorivaunun kapasiteetti oli usein liian pieni ja viikonloppuvuorot ajettiin jo tuolloin nelivaunuisilla veturijunilla. Matkan pituus oli myös liian pitkä matkustusmukavuutta ajatellen. Myös Joensuu–Pieksämäki-osuudella on jouduttu toisinaan käyttämään veturijunia, kun riittävää määrää moottorivaunuja ei ole ollut käytettävissä täyttämään matkustajamäärien tarpeita.
Moottorivaunuille on tapahtunut 19 tulipaloa vuodesta 2007. Kuudessatoista tapauksessa matkustajat on jouduttu evakuoimaan. Suurin osa tulipaloista on alkanut moottoritilasta, jonka koteloinnin sisään on päässyt palavaa materiaalia. Moottorivaunuissa ei ole kuitenkaan havaittu rakennetta, joka tekisi ne poikkeuksellisen alttiiksi tulipaloille. Tulipalot ovatkin johtuneet systemaattisista vikaantumisista, joihin ei ole puututtu kunnossapidossa.
Moottorivaunujen luotettavuus on verrattain huono ja viimeisen muutaman vuoden aikana (kirjoitettu 2/2024) moottorivaunuista koostuvista junista on ollut peruttuna keskimäärin noin yksi juna päivässä. Moottorivaunujen kapasiteetti ei ole ollut riittävä ja dieselveturivetoisten päiväjunien lakkautuksen jälkeen lisäkapasiteettia on haettu busseista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dm12 Wikimedia Commonsissa
Railcar Class DM12 Valmistajan sivusto (englanniksi)
Dm12 VR:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvia 14. toukokuuta 2020 syttyneestä yksiköstä 4412
Suomalaiset veturit ja junayksiköt
Dm12:n matkustamoa.
Karpaattien allas

Kartassa Karpaattien allas on merkitty numerolla III. ja Karpaattien vuoristo numerolla IV.
Karpaattien altaan topografia. Allas ulottuu Unkarin (H1, H2), Itävallan (A), Slovakian (SK), Kroatian (HR), Serbian (SR), Romanian (RO) ja Ukrainan (UK) alueille.
Karpaattien allas on Karpaattien ja Alppien rajaama allasalue itäisessä Keski-Euroopassa, Unkarissa ja sen lähialueilla. Sitä nimitetään eri kielissä myös esimerkiksi Tonavan-Tiszan tasangoksi, Pannonian altaaksi tai Pannonian tasangoksi. Tämäkin nimitys on epätarkka, sillä alue vastaa vain osittain muinaisen Rooman Pannonian provinssin aluetta.
Karpaattien allas maantieteessä

Karpaattien allas koostuu kahdesta tasangosta: Unkarin Suuresta tasangosta (Alföld) ja Pienestä tasangosta (Kisalföld). Jälkimmäinen sijaitsee Tonavan länsipuolella, Transdanubiaksi kutsutulla alueella. Suuren ja Pienen tasangon erottaa Unkarin keskivuoristo, joka ei ole yhtenäinen vuorijono, vaan käsittää useita erillisiä vuoristoalueita.
Karpaattien altaan tasankoalueen korkeus merenpinnasta on 100–200 metriä. Se on muinaista merenpohjaa, ja sitä peittää kymmenien metrien paksuinen lössikerros. Lössi on syntynyt tomusta, joka kulkeutui alueelle jääkausien aikana mannerjään reuna-alueelta. Keskivuoristossa on useita eri-ikäisiä, vulkaanisia kalkkikivi- ja dolomiittivuoristoja. Keskivuoriston ja koko Unkarin korkein vuori on Kékes, 1 015 metriä merenpinnasta.
Karpaattien altaassa on muutamia järviä, joista suurin on Balaton. Tonava virtaa ensin Kisalföldin halki lännestä itään, kääntyy sitten keskivuoriston läpi etelään ja jatkaa matkaansa Alföldin länsireunaa myötäillen. Karpaattien altaan eteläreunassa joki kääntyy jälleen itään. Altaassa virtaavat myös Tonavan sivujoet Drava, Sava ja Tisza.
Karpaattien allas poliittisena tai kulttuuripoliittisena käsitteenä

Unkarissa on etenkin 1980-luvun lopulta eli kommunistihallinnon kaatumisesta lähtien termiä ”Karpaattien allas” (Kárpát-medence) ruvettu käyttämään enemmän poliittisessa kuin maantieteellisessä mielessä Unkarin ja sen lähialueiden nimityksenä, erityisesti ajatellen naapurimaiden vanhojen unkarilaisvähemmistöjen asuttamia alueita. Termin käyttöä analysoineen kielentutkijan László Fejesin mukaan ”Karpaattien altaasta” puhuttaessa tarkoitetaan käytännössä usein entistä ”Suur-Unkaria”, historiallista Unkarin kuningaskuntaa laajimmillaan.
1798

| --- | --- |
Vuosisadat: 1500-luku · 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku
Vuosikymmenet: 1690-luku · 1700-luku · 1710-luku · 1720-luku · 1730-luku · 1740-luku 1750-luku · 1760-luku · 1770-luku · 1780-luku · 1790-luku · 1800-luku
Vuodet: 1690 · 1691 · 1692 · 1693 · 1694 · 1695 · 1696 · 1697 · 1698 · 1699 1700 · 1701 · 1702 · 1703 · 1704 · 1705 · 1706 · 1707 · 1708 · 1709 1710 · 1711 · 1712 · 1713 · 1714 · 1715 · 1716 · 1717 · 1718 · 1719 1720 · 1721 · 1722 · 1723 · 1724 · 1725 · 1726 · 1727 · 1728 · 1729 1730 · 1731 · 1732 · 1733 · 1734 · 1735 · 1736 · 1737 · 1738 · 1739 1740 · 1741 · 1742 · 1743 · 1744 · 1745 · 1746 · 1747 · 1748 · 1749 1750 · 1751 · 1752 · 1753 · 1754 · 1755 · 1756 · 1757 · 1758 · 1759 1760 · 1761 · 1762 · 1763 · 1764 · 1765 · 1766 · 1767 · 1768 · 1769 1770 · 1771 · 1772 · 1773 · 1774 · 1775 · 1776 · 1777 · 1778 · 1779 1780 · 1781 · 1782 · 1783 · 1784 · 1785 · 1786 · 1787 · 1788 · 1789 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809
Tapahtumia

27. tammikuuta – Ranska miehitti Sveitsin
23. toukokuuta – 23. syyskuuta – Irlannissa kapina brittivaltaa vastaan
1. heinäkuuta – Napoleonin joukot saapuivat Egyptiin
7. heinäkuuta – Yhdysvaltain ja Ranskan välillä alkoi niin kutsuttu Kvasisota
24. heinäkuuta – Napoleon miehitti Kairon.
1. elokuuta – Horatio Nelsonin johtama brittiläinen Välimeren-laivasto voitti Napoleonin Abukirin taistelussa.
Ensimmäinen eurooppalainen, kapteeni John Fearn, saapui Naurun saarelle
Alois Senefelder keksi litografian
Brasilian ensimmäisen väestönlaskennan tulos oli 3,25 miljoonaa asukasta, joista mustaihoisia kaksi miljoonaa
Georgia kielsi orjakaupan viimeisenä Yhdysvaltain osavaltioista; orjuus pysyi edelleen sallittuna
Friedrich Schiller kirjoitti balladin "Die Bürgschaft"
Ludwig van Beethoven: Pianosonaatti 5
Suomessa perustettiin Östermyran rautaruukki
Tapahtumia aiheittain

Kirjallisuusvuosi 1798
São Paulon ePrix

|  São Paulon ePrix |
| --- | --- |
Sarja:  Formula E
 Rata vuonna 2023.
Rata:  São Paulon katurata
Sijainti:  São Paulo, Brasilia
Ratatyyppi:  katurata
Radan pituus:  2,933 km
Ensimmäinen tapahtuma:  2023
Viimeisin tapahtuma:  2023
Eniten voittoja
Kuljettajat:   Mitch Evans (1) 
Tallit:  Jaguar (1)
São Paulon ePrix on kaudesta 2022–2023 alkaen järjestetty Formula E -sarjan osakilpailu, jossa kilpaillaan sähköisillä formula-autoilla. Kilpailu on ajettu väliaikaisella São Paulon katuradalla São Paulossa Brasiliassa.
Kilpailu ajetaan myös kaudella 2023–2024.
Tulokset

| Vuosi | Rata | Voittaja | Toinen | Kolmas | Paalupaikka | Nopein kierros | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | São Paulon katurata |  Mitch Evans Jaguar TCS Racing |  Nick Cassidy Envision Racing |  Sam Bird Jaguar TCS Racing |  Stoffel Vandoorne DS Penske |  Sam Bird Jaguar TCS Racing |  |
Tapani II

Unkarin kuningas Tapani II
Tapani II:n sinetti
Tapani II (unk. II. István); (1101–  maaliskuu 1131) oli Unkarin ja Kroatian kuningas vuosina 1116–1131.
Suku

Tapani II kuului Árpád-sukuun. Hänen vanhempansa olivat kuningas Kálmán ja Sisilian kreivin Roger I:n tytär Felicia (Elateria) (n. 1078—n. 1102). Hänellä oli kaksosveli Ladislaus (László), joka kuoli jo lapsena, ja vanhempi sisar Sofia (Zsófia), joka avioitui Biharin išpaanin Saulin kanssa. Tapani oli saanut nimensä Unkarin kuningaskunnan perustajan Tapani Pyhän mukaan, hänen veljensä László taas Kálmánin edeltäjän ja sedän, maineikkaan kuninkaan Ladislaus I Pyhän mukaan. Zsófia-sisaren nimeä oli kantanut suvussa aiemmin ainakin Ladislaus I:n ja hänen veljensä, Kálmánin isän Gézan sisar, mahdollisesti myös Gézan ensimmäinen puoliso, Kálmánin äiti.
Tapanin isän Kálmánin hallitusaikaa leimasi valtataistelu Álmos-veljen kanssa. Vallanperimyksen varmistaakseen Kálmán mahdollisesti kruunautti Tapanin kuninkaaksi jo lapsena, samoin kuin Kálmánin isän Gézan serkku Salamon oli aikoinaan kruunattu. Ainakin vuodelta 1105 säilyneessä lähteessä tuolloin vasta nelivuotias Tapani mainitaan kuninkaana Kálmánin rinnalla. Kymmenkunta vuotta myöhemmin, noin vuonna 1115, Kálmán samasta syystä antoi sokaista Álmosin ja tämän pienen pojan Bélan, etteivät nämä kelpaisi hallitsijoiksi. Kun Kálmán vähän tämän jälkeen, 3. helmikuuta 1116 kuoli, Álmosin kannattajat eivät enää mahtaneet mitään, vaan muutamaa päivää myöhemmin Tapani isänsä toivomuksen mukaisesti kruunattiin Székesfehérvárissa Unkarin kuninkaaksi.
Kuningas

Tapani oli valtaistuimelle noustessaan vasta viisitoistavuotias, joten tosiasiallista valtaa luultavasti käyttivät kuninkaan lähipiiriin kuuluvat mahtimiehet, ja sikäli kuin hän pystyi tekemään itsenäisiä päätöksiä, niistä jälkimaailmalle välittynyt kuva on jonkin verran vääristynyt, koska hänen jälkeensä kronikoita kirjoitettaessa vallassa olivat hänen isänsä veljen ja vihamiehen, sokaistun Álmosin jälkeläiset. Tapani peri myös isältään useita ulkopoliittisia ongelmia ja joutui käymään sotia eri naapurimaiden kanssa. Hänen ensimmäisenä hallitusvuotenaan Venetsian tasavalta miehitti Dalmatian, eikä Tapani koskaan saanut takaisin valtaansa maakunnassa.
Unkarilaisen kronikoitsijan mukaan nuori Tapani ei ollut halukas avioitumaan vaan piti jalkavaimoja ja rakastajattaria, kunnes lopulta valtakunnan ylimykset järjestivät 1120-luvun alussa hänelle puolisoksi Capuan kreivi Robertin tyttären Cristianan. Joidenkin lähteiden mukaan hän olisi tämän jälkeen solminut toisenkin avioliiton saksalaisen Regensburgin kreivin Stefan von Riedenburgin tyttären Adelheidin kanssa. Tiettävästi häneltä ei kuitenkaan jäänyt ainakaan laillista poikaperillistä.
1120-luvun jälkipuoliskolla Tapani joutui vielä sotaan Bysantin kanssa, jonne hänen sokaistu setänsä Álmos oli paennut. Tapani vaati Bysanttia luovuttamaan tai karkottamaan Álmosin. Kiistaa yritti turhaan sovitella Bysantin keisarinna Irene (Piroska), Ladislaus I:n tytär eli Tapanin isän Kálmánin serkku. Vuonna 1127 Tapanin joukot hyökkäsivät Bysantin alueelle, ja ennen tätä Tapani nimesi perillisekseen Zsófia-sisarensa alaikäisen pojan Saulin. Sota Bysantin kanssa päättyi tappioon ja eteläisten maakuntien hävitykseen. Tämä nostatti Unkarin ylimystössä niin suurta tyytymättömyyttä, että Tapanille valittiin kaksikin vastakuningasta. Nämä Tapani kuitenkin kukisti ja rankaisi ankarasti heidän kannattajiaan.
Talvella 1128–29 Tapani sai tietää, että kruununtavoittelija Álmosin sokaistu Béla-poika olikin jäänyt Unkariin ja piileskeli Pécsváradin luostarissa. Yllättävää jalomielisyyttä osoittaen kuningas haetutti Bélan hoviin ja järjesti tälle vuonna 1129 puolisoksi uuden liittolaisensa, Serbian ruhtinaan tyttären Jelenan (unk. Ilona). Tämän jalomielisyyden taustalla saattoi olla myös laskelmointi: sisäisten riitojen repimässä valtakunnassa kuningas halusi varmistaa itselleen ja perilliselleen Saulille Álmosin ja Bélan kannattajien sympatiat. Tämä suunnitelma ei kuitenkaan onnistunut.
Kuolema ja perintö

Tapani II kuoli lavantautiin vain noin 30-vuotiaana maaliskuussa 1131. Ennen kuolemaansa hän oli katumuksen merkiksi pukeutunut munkin kaapuun. Hänet haudattiin Nagyváradiin Ladislaus I:n rinnalle. Kruununperimyksestä syntyneen kiistan voitti Béla, joka kruunattiin kuninkaaksi huhtikuun lopulla.