stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Éric Cantona
Saavutuksia ja palkintoja

Urheilulehden Englannin liigahistorian parhaiden ulkomaalaispelaajien All Stars -joukkueessa vuonna 2009
Muuta

Eric Cantonan veli Joël Cantona pelasi myös jalkapalloa.
Aiheesta muualla

Éric Cantonan tiedot FootballDatabase.com-tietokannassa (englanniksi)
Éric Cantona Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Steve Bruce | Manchester Unitedin kapteeni 1996–1997 | Seuraaja: Roy Keane |
Onze d’Or
1976: Robert Rensenbrink • 1977: Kevin Keegan • 1978: Mario Kempes • 1979: Kevin Keegan • 1980: Karl-Heinz Rummenigge • 1981: Karl-Heinz Rummenigge • 1982: Paolo Rossi • 1983: Michel Platini • 1984: Michel Platini • 1985: Michel Platini • 1986: Diego Maradona • 1987: Diego Maradona • 1988: Marco van Basten • 1989: Marco van Basten • 1990: Lothar Matthäus • 1991: Jean-Pierre Papin • 1992: Hristo Stoitškov • 1993: Roberto Baggio • 1994: Romário • 1995: George Weah • 1996: Eric Cantona • 1997: Ronaldo • 1998: Zinédine Zidane • 1999: Rivaldo • 2000: Zinédine Zidane • 2001: Zinédine Zidane • 2002: Ronaldo • 2003: Thierry Henry • 2004: Didier Drogba • 2005: Ronaldinho • 2006: Thierry Henry • 2007: Kaká • 2008: Cristiano Ronaldo • 2009: Lionel Messi • 2010–2011: Lionel Messi • 2011–2012: Lionel Messi • 2012–2014: ei jaettu • 2014–2015: Antoine Griezmann • 2015–2016: ei jaettu • 2016–2017: Cristiano Ronaldo • 2017–2018: Lionel Messi • 2018–2019: Sadio Mané • 2019–2020: ei jaettu • 2020–2021: Karim Benzema • 2021–2022: Karim Benzema • 2022–2023: Erling Braut Haaland
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1932

Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1932 toisen kerran. Kilpailut käytiin Italian Cortina d’Ampezzossa 4.–6. helmikuuta.
Miehet > Syöksylasku

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Gustav Lantschner | 5.10,0 |
| 2 |  | David Zogg | 5.12,6 |
| 3 |  | Otto Furrer | 5.22,6 |
| 4 |  | Hans Hauser | 5.24,2 |
| 5 |  | Renato Valle | 5.24,6 |
| 6 |  | Anton Seelos | 5.28,0 |
Miehet > Pujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Friedl Däuber | 1.26,1 |
| 2 |  | Otto Furrer | 1.27,0 |
| 3 |  | Hans Hauser | 1.29,3 |
| 4 |  | Anton Seelos | 1.34,9 |
| 5 |  | Fritz Steuri | 1.35,1 |
| 6 |  | Franz Zingerle | 1.37,3 |
Miehet > Alppiyhdistetty

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Otto Furrer | 97,555 |
| 2 |  | Hans Hauser | 96,015 |
| 3 |  | Gustav Lantschner | 93,300 |
| 4 |  | Friedl Däuber | 92,755 |
| 5 |  | Anton Seelos | 92,585 |
| 6 |  | David Zogg | 92,465 |
Naiset > Syöksylasku

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Paula Wiesinger | 7.13,8 |
| 2 |  | Inge Wersin-Lantschner | 7.17,8 |
| 3 |  | Hady Lantschner | 7.25,0 |
| 4 |  | Audrey Sale-Barker | 7.40,6 |
| 5 |  | Wanda Tarbutt | 7.59,6 |
| 6 |  | Ella Maillart | 8.01,0 |
Naiset > Pujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Rösli Streiff | 2.02,9 |
| 2 |  | Audrey Sale-Barker | 2.13,0 |
| 3 |  | Doreen Elliott | 2.13,5 |
| 4 |  | Hady Lantschner | 2.16,6 |
| 5 |  | Lois Butler | 2.17,0 |
| 6 |  | Inge Wersin-Lantschner | 2.17,7 |
Naiset > Alppiyhdistetty

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Rösli Streiff | 94,588 |
| 2 |  | Inge Wersin-Lantschner | 91,155 |
| 3 |  | Hady Lantschner | 93,700 |
| 4 |  | Audrey Sale-Barker | 93,270 |
| 5 |  | Doreen Elliott | 89,300 |
| 6 |  | Paula Wiesinger | 88,855 |
Mitalitaulukko

Isäntämaa
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Sveitsi | 3 | 2 | 1 | 6 |
| 2 |  Itävalta | 1 | 3 | 4 | 8 |
| 3 |  Italia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 |  Saksa | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 |  Iso-Britannia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| Yhteensä | Yhteensä | 6 | 6 | 6 | 18 |
Didier Drogba

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Didier Yves Drogba Tébily
Syntymäaika: 11. maaliskuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Abidjan, Norsunluurannikko
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 189 senttimetriä
Junioriseurat
1977–1989: Tourcoing
1989–1991: Abbeville
1991–1993: Vannes
1996–1997: Levallois
1997–1998: Le Mans
| 2002–2003 | Guingamp | 45 | (20) |
| 2003–2004 | Marseille | 35 | (19) |
| 2004–2012 | Chelsea | 226 | (100) |
| 2012–2013 | Shanghai Shenhua | 11 | (8) |
| 2013–2014 | Galatasaray | 37 | (15) |
| 2014–2015 | Chelsea | 28 | (4) |
| 2015–2017 | Montreal Impact | 33 | (21) |
| 2017–2018 | Phoenix Rising FC | 22 | (14) |
| Yhteensä | Yhteensä | 497 | (210) |
Maajoukkue
| 2002–2014 | Norsunluuranniko | 104 | (65) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. marraskuuta 2018.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 22. marraskuuta 2018 .
| Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Norsunluurannikko> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Egypti 2006 | Jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Gabon-Päiväntasaajan Guinea 2012 | Jalkapallo |  |
Didier Drogba (s. 11. maaliskuuta 1978 Abidjan, Norsunluurannikko) on norsunluurannikkolainen ammattilaisuransa lopettanut jalkapalloilija, joka edusti viimeksi  yhdysvaltalaista Phoenix Risingia kaudella 2017–2018.
Ura

Norsunluurannikolla syntynyt Drogba muutti viisivuotiaana Ranskaan jalkapalloa ammatikseen pelanneen setänsä luokse. Asuttuaan kolme vuotta Ranskassa hän muutti takaisin Norsunluurannikkoon, kunnes muutti teini-ikäisenä jälleen Ranskaan ja alkoi pelata jalkapalloa. 15-vuotiaana hän teki sopimuksen Levallois-joukkueen kanssa ja nousi 18-vuotiaana Ligue 2 -sarjassa pelaavan joukkueen kokoonpanoon. Vuonna 1998 hän teki sopimuksen Le Mansin kanssa ja siirtyi vuonna 2002 Ligue 1:ssä pelaavaan En Avant Guingampiin. Drogba pelasi Guingampissa puolitoista kautta ja teki ainoalla joukkueessa pelaamallaan kokonaisella kaudella 17 maalia.
Drogban hyvät otteet Ranskan korkeimmalla sarjatasolla herättivät suurten seurojen kiinnostuksen, ja niinpä hän teki sopimuksen Olympique de Marseillen kanssa. Marseillessa Drogba teki 19 maalia. Kauden jälkeen heinäkuussa 2004 Chelsea osti hänet 24 miljoonalla punnalla (noin 33 miljoonaa euroa). Ensimmäisellä Valioliiga-kaudellaan hän teki 10 maalia, ja Chelsea voitti mestaruuden. Toisella kaudellaan hän onnistui maalinteossa 12 kertaa. Kolmannellaan kaudellaan Drogba teki 20 maalia ja voitti liigan maalikuninkuuden. Kaudella 2007–2008 hän teki 8 maalia.
Chelsea saavutti Valioliigan mestaruuden kaudella 2009–2010, ja Drogba voitti maalikuninkuuden 29:llä osumalla. Kaudella 2010–2011 Drogba teki liigassa 12 maalia.
Drogba voitti Mestarien liigan Chelsean paidassa vuonna 2012. Finaalissa Bayern Müncheniä vastaan Drogba puski 1–1-tasoitusmaalin 88 peliminuutin kohdalla. Drogba laukoi myös ratkaisevan maalin rangaistuspotkukilpailun viimeisenä laukojana.  Kyseessä oli tuolloin myös Drogban viimeinen ottelu Chelseassa. Kauden jälkeen kesäkuussa 2012 Drogba siirtyi kiinalaiseen Shanghai Shenhuaan. Tammikuussa 2013 hän siirtyi turkkilaiseen Galatasarayhin, jonka kanssa hän voitti Turkin Cupin, Turkin Supercupin ja Turkin Liigan. Galatasarayn kanssa tehdyn 18-kuukautisen sopimuksen päätyttyä Drogba palasi takaisin Chelseaan heinäkuussa 2014. Kauden 2014-15 jälkeen Drogba ilmoitti jälleen jättävänsä Chelsean.     
Vuosina 2006 ja 2009 Drogba valittiin Afrikan vuoden jalkapalloilijaksi.
Marraskuussa 2018 Drogba ilmoitti uransa olevan ohi.
Ura > Maajoukkueura

Maajoukkueurallaan Drogba oli Norsunluurannikon jalkapallomaajoukkueen kantava voima. Saksan MM-kisojen 2006 karsinnoissa hän teki yhdeksän maalia kahdeksassa karsintaottelussa, minkä ansiosta Norsunluurannikko selvitti tiensä ensimmäistä kertaa lopputurnaukseen. Drogba on edustanut Norsunluurannikkoa jalkapallon maailmanmestaruuskisoissa yhteensä kolme kertaa; 2006, 2010 ja 2014. Vuosien 2010 ja 2014 kisoissa Drogba toimi joukkueen kapteenina. Drogba on myös Norsunluurannikon maajoukkueen kaikkien aikojen eniten maaleja tehnyt pelaaja. Vuoden 2014 MM-kisojen jälkeen Drogba ilmoitti lopettavansa maajoukkueessa.
Saavutukset > Maajoukkueessa

Afrikan-mestaruuskilpailut
Hopeaa: 2006, 2012
Saavutukset > Chelseassa

Valioliigan mestaruus: 2004–2005, 2005–2006, 2009–2010, 2014–2015
FA Cup: 2006–2007, 2008–2009, 2009–2010, 2011–2012
Englannin liigacup: 2004–2005, 2006–2007
FA Community Shield: 2005, 2009
Mestarien liiga: 2011–2012
Saavutukset > Henkilökohtaiset

Onze d’Or: 2004
UEFA Cupin maalikuninkuus: 2004 (6 maalia)
Afrikan-mestaruuskisojen tähdistökentällinen: 2006, 2012
Afrikan vuoden jalkapalloilija: 2006, 2009
Afrikan-mestaruuskisojen maalikuninkuus: 2012 (3 maalia)
Valioliigan paras maalintekijä 2006–2007, 2009–2010
Alppihiihto talviolympialaisissa 1948

V talviolympialaisissa Sankt Moritzissa  vuonna 1948 alppihiihto oli toista kertaa olympialaisten ohjelmassa. Alppihiihdossa järjestettiin kuusi kilpailutapahtumaa: pujottelu, syöksylasku ja alppiyhdistetty sekä miehillä että naisilla.
Miehet > Pujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Edi Reinalter | 130,3 |
| 2 |  | James Couttet | 130,8 |
| 3 |  | Henri Oreiller | 132,8 |
Miehet > Syöksylasku

| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Henri Oreiller | 2.55,0 |
| 2 |  | Franz Gabl | 2.59,1 |
| 3 |  | Karl Molitor | 3.00,3 |
| 3 |  | Rolf Olinger | 3.00,3 |
Miehet > Alppiyhdistetty

| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Henri Oreiller | 3,27 |
| 2 |  | Karl Molitor | 6,44 |
| 3 |  | James Couttet | 6,95 |
Naiset > Pujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Gretchen Fraser | 117,2 |
| 2 |  | Antoinette Meyer | 117,7 |
| 3 |  | Erika Mahringer | 118,0 |
Naiset > Syöksylasku

| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Hedy Schlunegger | 2.28,3 |
| 2 |  | Trude Beiser | 2.29,1 |
| 3 |  | Resi Hammerer | 2.30,2 |
Naiset > Alppiyhdistetty

| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Trude Beiser | 97,06 |
| 2 |  | Gretchen Fraser | 95,26 |
| 3 |  | Erika Mahringer | 93,48 |
Runkolinja 560

| Runkolinja 560 |
| --- | --- |
 Runkolinjan 560 bussi päätepysäkillään Rastilan metroasemalla.
Tyyppi:  runkolinja
Sijainti:  Helsinki ja Vantaa, Suomi
Avattu:  10. elokuuta 2015
Alkupiste:  Rastila (M), Helsinki
Päätepiste:  Myyrmäki, Vantaa
Pituus:  28 km 
Vyöhyke:  B
Asemia:   Rastila  Vuosaari  Mellunmäki  Kontula  Malmi  Myyrmäki
Liikennöitsijä(t):  Helsingin Bussiliikenne
Matkoja päivässä:  18 800 (huhtikuu 2016)
Matkoja kuukaudessa:  386 000 (syyskuu 2015) 494 000 (huhtikuu 2016)
Aiheesta muualla
Linja 560 Reittioppaassa
Runkolinja 560 on pää­kaupunki­seudun poikittaisliikenteessä kulkeva linja-autolinja, jonka reitti käsittää noin 28 kilometrin matkan Helsingin Rastilasta Vantaan Myyrmäkeen. Sen liikennöinti aloitettiin 10. elokuuta 2015, ja linjasta vastaa Koiviston Auto Helsinki. Reittiä oli suunniteltu jatkettavan Espoon Matinkylään, mutta sille osuudelle perustettiin vuonna 2023 erilliset runkolinjat 520 ja 530. Linjaa on myös suunniteltu muutettavaksi Raide-Jokeri 2 -pikaraitiotieksi. Linja 560 on vanhin HSL-alueella edelleen liikennöivistä runkolinjoista.
Linjan reitti kulkee pääpiirteittäin samaa reittiä kuin linja 78, jonka se myös osittain korvasi. Runkolinjan myötä sittemmin lakkautettu 78 muutettiin Kontulan ja Malmin välillä liikennöiväksi ruuhka-aikojen linjaksi. Runkolinja aiheutti muitakin muutoksia erityisesti Itä-Helsingin linjojen reitteihin.
Liikennöinti

Linjan reitti kulkee Rastilasta Vuosaaren, Mellunmäen, Kontulan, Malmin rautatieaseman, Paloheinän ja Kuninkaantammen kautta Myyrmäkeen. Matkan varrella on muun muassa neljä metroasemaa sekä kaksi rautatieasemaa, jotka mahdollistavat vaihtoyhteyden Kehäradan juniin. Reitillä on myös linjaa varten tehtyjä järjestelyjä, kuten liikennevaloetuuksia ja tunneli Paloheinässä. Lisäksi runkolinja pysähtyy harvemmilla pysäkeillä kuin tavanomaiset bussit. Tulevaisuudessa reittiä on suunniteltu jatkettavaksi lännessä Matinkylään asti.
Liikennöinti jatkuu joka päivä varhaisaamusta iltamyöhään, arkisin noin puoli viidestä noin yhteen. Linjan vuoroväli on päiväsaikaan kymmenen minuuttia. Kokonaismatka-aika on noin tunti. Matkaa nopeuttaa se, että linjalla käytetään avorahastusta ja bussiin voi nousta keskiovista.
Runkolinjaa liikennöi Koiviston Auto Helsinki. Linjan aloittaessa liikennöinnin vuonna 2015 reitillä kulki kaiken kaikkiaan 19 vähäpäästöistä telibussia, ja niiden ohella oli vielä kaksi vara-autoa. Elokuussa 2024 linjalla alettiin käyttää sähköisiä nivelbusseja.
Bussit ovat väriltään oransseja. Niiden sisällä on näytöt, jotka esimerkiksi ilmoittavat seuraavan pysäkin nimen. Autot on myös varustettu matkustamotilan ilmastoinnilla, alkolukolla, automaattisella palonsammutusjärjestelmällä, ajotavanseurantajärjestelmällä ja ajovakaudensäätöjärjestelmällä
Matkustajamäärät

Ensimmäisenä liikennöintisyksynä 2015 linjan matkustajamäärät olivat pienet, noin 386 000 kuussa, ja bussien sanottiin kulkeneen osan matkasta tyhjänä. Seuraavana keväänä määrä oli kuitenkin miltei 500 000 kuussa. Matkustajavajetta oli etenkin Malmin ja Myyrmäen välisellä osuudella. Jo tuolloin 560 oli kuitenkin toiseksi suosituin linja runkolinja 550:n jälkeen. Liputta matkustavien osuus on ollut linjalla huomattavan suuri. Syyskuussa 2024 HSL ilmoitti, että arvionsa mukaan linjan matkustajista noin 10 prosenttia matkustaa liputta.
Paloheinäntunneli

Linjan erikoisuudeksi on kutsuttu uutta, 1,2 kilometrin mittaista joukkoliikennetunnelia, joka alittaa Keskuspuiston Paloheinän ja Kuninkaantammen välillä. Se nopeuttaa matka-aikaa 15 minuutilla ja on toistaiseksi vain uuden runkolinjan käytössä.
Idän suunnasta linjan 560 bussit kulkevat tunneliin uutta joukkoliikennekatua pitkin, joka on rakennettu Paloheinän Kuusmiehentien varteen. Se rakennettiin, koska Kuusmiehentien rakenteet eivät kestä tiheää bussiliikennettä. Myös linjan liikennöinti helpottuu, eikä se häiritse Kuusmiehentien varressa asuvia.
Tunneli ja Kuusmiehentien joukkoliikennekatu alittivat rakentamiselle varatun budjetin yhteensä lähes 12 miljoonalla eurolla. Tunnelin kustannuksissa säästettiin rakentamalla se yksiputkiseksi.
Vaikutukset muihin linjoihin

Uusi linja aiheutti muutoksia samoilla seuduilla kulkevissa muissa bussilinjoissa. Merkittävimmät uudistukset tapahtuivat Itä-Helsingissä, jossa runkolinja korvasi Rastilan ja Vuosaaren aiempia liityntäyhteyksiä.
78: reitillä Vuosaaren satama – Mellunmäen metroasema – Malmi, lakkautettiin. Samalla numerolla alkoi liikennöidä uusi väliaikainen ruuhkalinja, joka kulki väliä Kontulan metroasema – Kivikko – Ala-Malmin tori. Linjan liikennöinti lakkautettiin, kun Kivikon liittymä valmistui syksyllä 2016. Nykyisin samalla numerolla kulkee linja Rautatientorin ja Latokartanon välillä.
90: Uusi reitti on Vuosaaren metroasema – Aurinkolahti – Vuosaaren satama. Aiemmin bussi ajoi reittiä Vuosaaren metroasema – Kallvikintie.
96: reitti lyheni välille Vuosaaren metroasema – Porslahdentie. Aiemmin bussi ajoi Rastilan metroasemalle asti.
98: reitti lyheni välille Itäkeskuksen metroasema – Marjaniemi – Rastilan metroasema. Aiemmin bussi ajoi Vuosaaren metroasemalle asti. Tämän myötä Vuotiellä Rastilan metroaseman jälkeen sekä Kaivonkatsojantiellä on bussiliikennettä vain öisin linjoilla 90A ja 90N (Kaivonkatsojantiellä kulki aiemmin myös lähibussi 814 yhteen suuntaan).
98A: lakkautettiin.
57: reittiä jatkettiin Latokartanosta Kivikon kautta Kontulaan, kun Kivikon liittymä valmistui syksyllä 2016.
818: jatkettiin Mellunmäkeen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
HSL: Runkolinja 560:n reittikartta
Reittikartta (PDF)
n
k
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Pysäkki |   | Reittikatu | Vaihtoyhteydet |
| Raappavuorentie |  | Raappavuorentie | 30 520 530 |
| Iskostie |  | Rajatorpantie | 30 520 530 |
| Myyrmäen asema |  | Jönsaksentie | I P 30 300 520 530 |
| Ojahaantie |  | Vaskivuorentie | 30 400 |
| Vaskivuori |  | Vaskivuorentie | 30 400 |
| Silvola |  | Vaskivuorentie |  |
| Taidemaalarinkatu |  | Kuninkaantammenkierto |  |
| Kuninkaantammenaukio |  | Kuninkaantammenkierto |  |
|  |  | Paloheinäntunneli |  |
| Paloheinän maja |  | Kuusmiehentie |  |
| Sysiniitty |  | Kuusmiehentie |  |
| Torpparinmäentie |  | Kuusmiehentie |  |
| Yhdyskunnantie |  | Vanha Tuusulantie | 600 |
| Tapaninkyläntie |  | Vanha Tuusulantie |  |
| Santerlantie |  | Kirkonkyläntie |  |
| Vanha Tapanilantie |  | Kirkonkyläntie |  |
| Malmin sairaala |  | Kirkonkyläntie |  |
| Malmin asema |  | Kirkonkyläntie | I P K T |
| Ala-Malmi |  | Latokartanontie |  |
| Vanha Helsingintie |  | Vanha Helsingintie |  |
| Kivikontie |  | Kehä I |  |
| Kurkimäki |  | Kehä I |  |
| Sirrikuja |  | Kontulantie |  |
| Kontula (M) |  | Kontulantie | M2 |
| Tanhuantie |  | Kontulantie |  |
| Mellunmäki (M) |  | Mellunmäentie | M2 570 |
| Pyhätunturintie |  | Mellunmäentie |  |
| Fallbacka |  | Itäväylä |  |
| Mustalahdentie |  | Kallvikintie |  |
| Merikorttitie |  | Kallvikintie |  |
| Koukkusaarentie |  | Kallvikintie |  |
| Lokitie |  | Vuosaarentie (itään)/Kallvikintie (länteen) |  |
| Vuosaari (M) |  | Valkopaadentie | M1 |
| Iiluodontie |  | Leikosaarentie |  |
| Vedenottamontie |  | Leikosaarentie |  |
| Kalvikinniemi |  | Leikosaarentie |  |
| Halkaisijantie |  | Meri-Rastilan tie |  |
| Harbonkatu |  | Meri-Rastilan tie |  |
| Ramsinniementie |  | Meri-Rastilan tie |  |
| Fokkatori |  | Meri-Rastilan tie |  |
| Rastila (M) |  | Karavaanisilta | M1 |
Helsingin seudun joukkoliikenne
| --- | --- |
Raskas raideliikenne: Helsingin seudun lähijunaliikenne (linjat) • Helsingin metro (linjat: M1, M2)
Kevyt raideliikenne: Helsingin raitioliikenne (linjat) • Helsingin seudun pikaraitiotiet (linjat: 15)
Lauttaliikenne: Kruunuvuorenrannan lautta • Suomenlinnan lautta
Linja-autoliikenne Runkolinjat: Helsingin seudun linja-autoliikenne  20 • 30 • 40 • 200 • 300 • 400 • 500 • 510 • 520 • 530 • 560 • 570 • 600
Liikenteen tilaaja: HSL
Liikennöitsijät: Pääkaupunkiseudun Kaupunkiliikenne • Helsingin kaupungin liikennelaitos • VR • Nobina • Pohjolan Liikenne • Helsingin Bussiliikenne • Savonlinja • Tammelundin Liikenne • Åbergin Linja • Korsisaari • Reissu Ruoti • Tilausliikenne Nikkanen
Hankkeet: Espoon pikaraitiotiet • Kruunusillat • Tiederatikka • Tuusulanväylän pikaraitiotie • Vantaan pikaraitiotie • Vihdintien pikaraitiotie • Viikin–Malmin pikaraitiotie • Espoon kaupunkirata • Pisararata • Itämetro
Paloheinän majan pysäkki tunnelin suuaukolla.
Lothar Matthäus

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lothar Herbert Matthäus
Syntymäaika: 21. maaliskuuta 1961 (ikä 63)
Syntymäpaikka: Erlangen, Länsi-Saksa
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 174 cm
Junioriseurat
1971–1979: FC Herzogenaurach
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1979–1984 | Borussia Mönchengladbach | 162 | (36) |
| 1984–1988 | Bayern München | 113 | (57) |
| 1988–1992 | Internazionale | 115 | (40) |
| 1992–2000 | Bayern München | 189 | (28) |
| 2000 | MetroStars | 16 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 595 | (161) |
Maajoukkue
| 1979–1983 | Länsi-Saksa U21 | 15 | (2) |
| 1979–1981 | Länsi-Saksa B | 4 | (1) |
| 1980–2000 | Saksa | 150 | (23) |
Valmennusura
2001–2002: Rapid Wien
2002–2003: Partizan Belgrade
2004–2006: Unkarin maajoukkue
2006: Atlético Paranaense
2006–2007: Red Bull Salzburg
2008–2009: Maccabi Netanya
2010–2011: Bulgarian maajoukkue
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Lothar Herbert Matthäus (s. 21. maaliskuuta 1961 Erlangen, Baijerin osavaltio, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Uransa alkuvaiheissa Matthäus pelasi keskikentällä, mutta siirtyi liberoksi noin 30-vuotiaana.
Ura pelaajana

Matthäus aloitti ammattilaisuransa vuonna 1979 Borussia Mönchengladbachin joukkueessa Bundesliigassa. Vuonna 1984 hän siirtyi FC Bayern Müncheniin ja vuonna 1988 FC Internazionale Milanoon Serie A:han. Vuonna 1990 Matthäus oli maajoukkueen kapteenina voittamassa maailmanmestaruutta ja samana vuonna hänet valittiin Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi. Vuonna 1991 Matthäus valittiin maailman parhaaksi jalkapalloilijaksi. Vuonna 1992 Matthäus siirtyi takaisin Bayern Müncheniin, jossa hän pelasi aina vuoteen 2000 saakka, jolloin siirtyi Yhdysvaltoihin pelaamaan. Hän lopetti pelaamisen vielä samana vuonna.
Pelé on valinnut Matthäuksen 125 kaikkien aikojen parhaan jalkapalloilijan joukkoon. Matthäus on pelannut viisissä MM-kisoissa yhteensä 25 lopputurnauspeliä; MM-kisojen määrässä hän jakaa ennätyksen ja otteluiden määrässä hän pitää ennätystä yksin hallussaan. Matthäus pelasi Saksan maajoukkueessa 1980–2000 yhteensä 150 maaottelua, joka oli silloin eniten maailmassa ja on edelleen Saksan ennätys.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Saksan mestaruus (7): 1985, 1986, 1987, 1994, 1997, 1999, 2000
Saksan Cup (3): 1986, 1998, 2000
Italian mestaruus: 1989
UEFA Cup (2): 1991, 1996
Euroopan mestaruus: 1980
Maailmanmestaruus: 1990