stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ympäristöjohtaminen
Historia

Ympäristöjohtamisen synty ajoittuu 1960-luvun lopulle ympäristöherätyksen aikaan. Aluksi ympäristöjohtaminen oli vastahakoista mukautumista kiristyvään lainsäädäntöön. Vasta 1980-luvun puolestavälistä lähtien yritykset alkoivat itse korostaa toimintansa ympäristönäkökulmaa. Tähän vaikutti sekä kasvava paine kuluttajien ja julkisen vallan suunnasta että kestävän kehityksen käsitteen syntyminen. Yritykset saattoivat ainakin jollain tasolla yhdistää kestävän kehityksen normaaliin taloudelliseen toimintaan, kun taas aikaisempi puhe nollakasvusta oli yrityksille liian radikaalia. Nykyään yritysten ympäristöstrategiat ovat jo entistä enemmän sidoksissa yritysten liiketoimintastrategioihin. Yritykset ovat myös ottaneet käyttöön ympäristöjärjestelmiä, kuten ISO 14001 tai vaativamman Euroopan unionin asetukseen perustuva EMAS-järjestelmän.
Ympäristöasioiden hallintajärjestelmät

1990-luvun alkupuolella kehitettiin ympäristöjärjestelmät ympäristöjohtamisen työkaluiksi. Ensimmäinen standardi oli englantilainen BS 7750, jonka ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1992. Ensimmäiset toimipaikat Suomessa sertifioitiin BS 7750:n mukaan vuonna 1994. Myöhemmin kansainvälinen ISO 14001 -standardi korvasi BS 7750:n Suomessa. Vuonna 1993 julkistettiin EU:n asetukseen perustuva EMAS-järjestelmä.
Kansalliset ja Euroopan laajuiset ympäristöjärjestelmät edistivät kansainvälisen standardin luomista. Kansainvälinen ISO 14001 -standardi julkistettiin vuonna 1996 ja siitä tuli nopeasti suosituin järjestelmä kaikkialla maailmassa.Standardin uusin painos on vuodelta 2015. Suomen Standardisoimisliitto SFS on vahvistanut standardin ISO 14001 kansalliseksi standardiksi SFS-EN ISO 14001 ja julkaissut sen suomeksi.
Ympäristöjohtamisen koulutus

Suomessa on mahdollista saada koulutusta ympäristöjohtamisen alalla. Jyväskylän yliopisto tarjoaa pohjoismaiden vanhinta ympäristöjohtamisen maisteri- ja tohtorikoulutusta. Koulutusohjelma käsittelee erilaisia ympäristöjohtamisen ja yritysvastuun teemoja, mm. elinkaariarviointia, kestävää kulutusta ja markkinointia sekä kestävän kehityksen mukaisia yritysstrategioita.
Kirjallisuutta

Ketola, Tarja (toim.): Yritysten ympäristöjohtaminen: Päämäärät, käytännöt ja arviointi.  (Turun kauppakorkeakoulun julkaisuja. Sarja B, 2:2004)  Turku:  Turun kauppakorkeakoulu, 2004.  ISBN 951-564-222-1
SFS-EN ISO 14001 Ympäristöjärjestelmät. Vaatimukset ja niiden soveltamisohjeita. 3. painos SFS 2015
Aiheesta muualla

SFS ISO 14000 Ympäristöjohtaminen
Ylösnousemuksesta

| Ylösnousemuksesta> Περὶ ἀναστάσεως νεκρῶν |
| --- | --- |
 Athenagoraan teosten Vetoomus kristittyjen puolesta ja Ylösnousemuksesta kansilehti vuoden 1706 painoksesta.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Athenagoras Ateenalainen
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  teologia
Julkaistu:  100-luku
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ylösnousemuksesta (m.kreik. Περὶ ἀναστάσεως νεκρῶν, Peri anastaseōs nekrōn, lat. De resurrectione (mortuorum)) on Athenagoras Ateenalaisen 100-luvulla kirjoittama kristillinen teologinen teos, joka käsittelee nimensä mukaisesti ylösnousemusta. Se on varhaisin tunnettu yhtä tiettyä aihetta käsittelevä kristillinen tutkielma.
Historia

Athenagoras eli ja kirjoitti 100-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Ylösnousemuksesta on toinen hänen kahdesta säilyneestä teoksestaan apologeettisen teoksen Vetoomus kristittyjen puolesta ohella. Ylösnousemuksesta osoittaa, että sen käsittelemä aihe oli herättänyt omana aikanaan paljon keskustelua, epäilyksiä ja vastustusta. Teosta ei ole kyetty ajoittamaan tarkasti. Sen arvellaan kuitenkin olevan kirjoitettu jonkin verran Vetoomusta myöhemmin.
Sisältö

Athenagoraan teos käsittelee ihmisten ylösnousemusta ennen viimeistä tuomiota, ei niinkään Jeesuksen ylösnousemusta. Athenagoras käsittelee luku kerrallaan erilaisia ylösnousemusajatusta kohdanneita vastaväitteitä ja pyrkii kumoamaan ne.
Teoksen sisältö luvuittain on:
| --- | --- |
 I. Totuuden puolustuksen tulisi edeltää siitä käytävää keskustelua II. Ylösnousemus ei ole mahdotonta III. Hän joka voi luoda voi myös herättää kuolleet IV. Vastalause, jonka mukaan jotkut ihmisruumiit ovat tulleet osaksi toisia V. Ruoansulatuksen ja ravitsemuksen kulusta VI. Kaikki hyödytön ja haitallinen hylätään VII. Ylösnousemusruumis on eri ruumis kuin nykyinen VIII. Ihmisliha ei ole ihmisten varsinaista ja luonnollista ruokaa IX. On absurdia käyttää perusteluna ihmisten kyvyttömyyksiä X. Ei voida osoittaa, ettei Jumala halua ylösnousemusta XI. Yhteenveto XII. Argumentti ylösnousemuksen puolesta perustuen tarkoitukseen, joka oli olemassa jo ihmisen luomisessa XIII. Saman argumentin jatkoa XIV. Ajatus ylösnousemuksesta ei perustu pelkästään ajatukseen tulevasta tuomiosta :  XV. Argumentti ylösnousemuksen puolesta perustuen ihmisen luontoon XVI. Kuoleman ja unen analogia, ja tästä seuraava argumentti ylösnousemuksen puolesta XVII. Ihmisessä havaitut muutokset tekevät ylösnousemuksesta todennäköistä XVIII. Viimeisen tuomion tulee liittyä sekä sieluun että ruumiiseen: siksi ylösnousemus tulee tapahtumaan XIX. Ihmisen asema olisi eläimiä huonompi, ellei ylösnousemusta olisi XX. Ihmisen tulee koostua sekä ruumiista että sielusta, jotta hänelle annettu tuomio olisi oikeudenmukainen XXI. Saman argumentin jatkoa XXII. Saman argumentin jatkoa XXIII. Saman argumentin jatkoa XXIV. Argumentti ylösnousemuksen puolesta perustuen ihmisen lopulliseen päämäärään XXIII. Saman argumentin jatko ja päättäminen
Kirjallisuutta > Tekstilaitoksia ja käännöksiä

Athenagoras: The Resurrection of the Dead. Teoksessa Athenagoras: Embassy for the Christians. The Resurrection of the Dead.  (Toim. J. H. Crehan. Ancient Christian Writers 23)  New York:  Newman Press, 1955.
Athenagoras: De Resurrectione. Teoksessa Athenagoras: Legation and De Resurrectione.  (Oxford Early Christian Texts)  Oxford:  Clarendon Press, 1972.
Athenagoras: Sur la résurrection des morts. Teoksessa Athenagoras: Supplique au sujet des chrétiens ; et, Sur la résurrection des morts.  (Toim. B. Pouderon. Sources Chrétiennes 379)  Paris:  Les Éditions du Serf, 1992.  ISBN 2204044474
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Barnard, L. W.: Athenagoras: De Resurrectione. The background and theology of a second century treatise on the resurrection. Studia Theologica - Nordic Journal of Theology, 1976, 30. vsk, nro 1, s. 1–42.  Artikkelin verkkoversio.
Aiheesta muualla

Athenagoras of Athens: The Treatise of Athenagoras the Athenian, Philosopher and Christian, on the Resurrection of the Dead. Early Christian Writings. (englanniksi)
Valle Yritys

| Valle Yritys> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. kesäkuuta 1930 (ikä 94) Kittilä
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1960-luku–2000-luvun alku
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Valle Yritys (s. 14. kesäkuuta 1930 Kittilä) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt muun muassa Mikkelin teatterissa ja Seinäjoen kaupunginteatterissa.
Ura

Yrityksen vanhemmat olivat maanviljelijäpariskunta Eino ja Augusta Yritys. Ammattimaisen näyttelijän uransa Yritys aloitti vasta keski-iän kynnyksellä. Sitä ennen hän oli työskennellyt muun muassa palkanlaskijana. Yrityksen ensimmäinen näyttelijänkiinnitys oli Savonlinnan Teatteriin 1969–1971. Sitä seurasi Kemin kaupunginteatteri 1971–1975, Mikkelin teatteri 1975–1975, Rovaniemen Teatteri 1979–1981, Kouvolan Teatteri 1981–1985, Joensuun kaupunginteatteri 1985–1987 ja Mikkelin teatteri uudelleen vuodesta 1987. Eläkevuosinaan Yritys näytteli Seinäjoen kaupunginteatterissa.
Yrityksen mittavaan rooliluetteloon kuuluu muun muassa Nummisuutarien Topias, Työmiehen vaimon Risto ja Niskavuoren Hetan Akusti. Hän on näytellyt myös Tevjen roolin musikaalissa Viulunsoittaja katolla, Ivan Romanovitš Tšebutykin roolin draamassa Kolme sisarta ja Julian isän Capuletin roolin tragediassa Romeo ja Julia. 2000-vuosikymmenellä Yritys näytteli Riihimäen Teatterissa muun muassa Maiju Lassilan musiikkinäytelmässä Nuori Mylläri.
30-vuotistaiteilijajuhlassaan keväällä 1997 Yritys näytteli antiikkikauppias Gregory Solomonin osan Arthur Millerin näytelmässä Hinta. Paikkana oli Seinäjoen kaupunginteatteri.
Valle Yritys teki sivuroolin kunnanjohtaja Röhösenä Timo Koivusalon ohjaamassa elämäkertaelokuvassa Kulkuri ja Joutsen (1999). Vuonna 2007 Yrityksellä oli sivuosa television minisarjassa Maan mitta.
Yritys näytteli 1990-luvulla vauhdikkaassa televisiomainoksessa "Jaffat tulloo ja helemat paukkuu" yhdessä Salme Jyräksen kanssa.
Aiheesta muualla

Yle Areena: Maan mitta (draamasarja vuodelta 2007)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Tero Konttinen

| Tero Konttinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. kesäkuuta 1985 (ikä 39) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kona
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  77 kg
Seura
Seura:  Asplöven HC
Sarja:  Hockeyettan
Pelinumero:  45
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–
Aik. seurat:  Jokerit (SML)  Kiekko-Vantaa (Mestis)  Ässät (SML)  TPS (SML)  Djurgårdens IF (SEL)  Blues (SML)  KooKoo (Mestis) Jokipojat (Mestis) IK Oskarshamn (Allsv.)   Herning Blue Fox (Tanska) HCK (Mestis) Sport (Mestis) KalPa (SML) Rouen HE (Ranska)
Tero Konttinen (s. 14. kesäkuuta 1985 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi kaudella 2016–2017 Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Hockeyettan-joukkue Asplöven HC:ssä. Hän on pelityyliltään hyökkäävä puolustaja.
Ura > Seuraura > Uran alku Jokereissa

Konttinen aloitti jääkiekkoilun 5-vuotiaana Vuosaaren Viikingeissä. Hän siirtyi 9-vuotiaana Jokereihin, joissa Konttinen voitti C-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2000 sekä B-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2002 ja SM-hopeaa vuosina 2001 ja 2003. Hän voitti vuonna 2003 myös A-nuorten SM-hopeaa. Konttinen nousi Jokereiden SM-liigarinkiin jo kaudella 2004–2005, mutta hän ei tehnyt kuitenkaan vielä liigadebyyttiään. Konttinen pelasi kautensa kokonaan joukkueen A-nuorissa, joiden tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 2+18=20. Konttinen jakoi koko A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssin neljännen sijan Kärppien Tommi Leinosen kanssa. Hän pelasi samalla kaudella myös ensimmäiset miesten pelinsä esiinnyttyään kuuden ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Kirkkonummen Salamoissa. Kesäkuussa 2005 Konttinen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Jokereiden kanssa.
Kaudella 2005–2006 Konttinen teki SM-liigadebyyttinsä. Hän pelasi Jokereissa ensimmäisen liigaottelunsa kauden avauskierroksella 15. syyskuuta 2005 paikallisvastustaja Helsingin IFK:ta vastaan. Konttinen keräsi ottelussa yhden syöttöpisteen. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana kuusi SM-liigaottelua. Suurimman osan kaudestaan Konttinen pelasi kuitenkin lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa, jossa tulokaskausi toi 24 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 5+7=12. Hän pelasi kauden aikana joukkueessa myös hyökkääjänä.
Ura > Seuraura > Läpimurto Ässissä

Elokuussa 2006 Konttinen siirtyi try-outille Porin Ässiin. Hän sai syyskuussa seitsemän harjoitusottelun jälkeen 1+1-vuotisen sopimuksen joukkueeseen. Konttinen nousi kaudella 2006–2007 yhdeksi SM-liigakauden komeetoista ja loisti varsinkin kiekollisessa pelissä. Hän avasi maalitilinsä SM-liigassa kahdella osumalla, jotka Konttinen teki jo kauden avauskierroksella 14. syyskuuta 2006 vieraissa paikallisvastustaja Rauman Lukkoa vastaan. Hänen toinen osumansa jäi Ässien 3–5-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Konttinen palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Hän voitti tehoilla 7+20=27 koko SM-liigan tulokkaiden piste- ja syöttöpörssin. Liigan parhaana tulokkaana Jarmo Wasaman muistopalkinnolla palkittiin kuitenkin TPS:n Tuomas Suominen. Konttinen oli myös Ässien tehokkain puolustaja ja jakoi liigan puolustajien pistepörssin yhdeksännen sijan Bluesin Arto Laatikaisen kanssa. Kaudella 2007–2008 hän osoittautui kuitenkin pettymykseksi, kun totutusti heikompaa oman pään pelaamista esittänyt Konttinen ei onnistunut myöskään hyökkäyspäässä. Hän teki Ässissä pelaamissaan 37 runkosarjaottelussa vain viisi syöttöpistettä, kunnes Konttinen siirtyi siirtorajan kynnyksellä tammikuun 2008 lopulla Turun Palloseuraan.
Kaudella 2008–2009 Konttinen edusti neljää eri seuraa. Hän aloitti kautensa puolentoista kuukauden mittaisella vuokrasopimuksella Ruotsin Elitserienin Djurgårdens IF:ssä, jossa Konttinen paikkasi Oscar Eklundin loukkaantumista. Hän ehti TPS:ään palattuaan pelata vain yhden ottelun, kunnes joukkueessa pieneen rooliin jäänyt Konttinen siirtyi lokakuussa 2008 Espoo Bluesiin vaihdossa Joni Töykkälään. Hän ehti edustaa Bluesia kauden aikana myös Mestarien liigassa. Tammikuun 2009 lopulla Konttinen siirtyi Timo Kuuluvaisen ja Ari Gröndahlin kanssa sarjatasoa alemmas Mestis-joukkue KooKoohon vaihdossa Jarno Kultaseen.
Ura > Seuraura > Jokipoikien kautta ulkomaille

Syyskuun 2009 lopulla Konttinen siirtyi loppukauden 2009–2010 kattaneella sopimuksella Jokipoikiin. Hän kuului koko Mestiksen parhaisiin kiekollisiin puolustajiin ja paransi reilusti myös puolustuspelaamistaan, mistä kertoi Jokipoikien ylivoimaisesti paras teholukema +25. Konttinen voitti myös koko sarjan puolustajien maalipörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä viidenneksi tehoilla 10+15=25. Hänen kautensa päättyi kuitenkin puolivälieriin loukkaantumisen vuoksi. Konttinen voitti kauden päätteeksi Mestiksen-mestaruuden. Hänet valittiin sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kaudeksi 2010–2011 Konttinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue IK Oskarshamniin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 2+18=20.
Kaudella 2011–2012 Konttinen oli jatkamassa Allsvenskan-uraansa 1+1-vuotisella sopimuksella Malmö Redhawksissa. Hänelle ei kuitenkaan löydetty sopivaa roolia, eikä Konttinen pelannut siellä otteluakaan runkosarjassa ja siirtyi lokakuussa 2011 Tanskan AL-Bank Ligaenissa pelaavaan Herning Blue Foxiin. Tammikuussa 2012 hän palasi loppukaudeksi Oskarshamniin.
Ura > Seuraura > Paluu Mestikseen

Marraskuussa 2012 Konttinen siirtyi ottelukohtaisella sopimuksella Mestiksen nousijajoukkue HC Keski-Uusimaahan vietettyään vapaana agenttina alkukauden 2012–2013. Hän pelasi joukkueessa 26 ottelua tehopistein 1+18=19, joilla Konttinen oli kauden päätyttyäkin HCK:n tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies. Siirtotakarajalla, tammikuun 2013 lopulla hän siirtyi Vaasan Sportiin, joka haki korvaajaa loukkaantuneelle Eetu Heikkiselle. Kaudeksi 2013–2014 Konttinen palasi vuoden mittaisella sopimuksella HCK:hon. Hän sijoittui tehoilla 6+29=35 koko Mestiksen puolustajien pistepörssissä kolmanneksi.
Ura > Seuraura > KalPan kautta takaisin ulkomaille

Toukokuussa 2014 Konttinen siirtyi elokuun loppuun asti ulottuneella try-out -sopimuksella SM-liigajoukkue Kalevan Palloon. Syyskuun lopulla hän sai 1+1-vuotisen jatkosopimuksen joukkueeseen. KalPa ei käyttänyt Konttisen sopimuksessa ollutta optiota ja hän siirtyi kaudeksi 2015–2016 vuoden mittaisella sopimuksella jatkamaan uraansa Ranskan Ligue Magnusin Rouen Hockey Élite 76:n riveihin. Konttinen jakoi tehoilla 2+15=17 liigan puolustajien pistepörssin viidennen sijan HC Amiensin Mitch Fillmanin kanssa. Hän voitti kauden aikana sekä Ranskan-mestaruuden, Ranskan-, Ranskan liigacupin että Continental Cupin mestaruden.
Kaudeksi 2016–2017 Konttinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Hockeyettan-joukkue Asplöven HC:hen.
Ura > Maajoukkueura

Konttinen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2003.
Yttriumnitraatti

| Yttriumnitraatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  10361-93-0
PubChem CID:  159283
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Y(NO3)3
Moolimassa:  274,94
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Tiheys:  2,682 g/cm3 (tetrahydraatti)
Liukoisuus veteen:  1,49 kg/l (25 °C)
Yttriumnitraatti (Y(NO3)3) on yttrium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden yttriumyhdisteiden valmistukseen ja reagenssina sekä katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa yttriumnitraatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteestä tunnetaan useita kidevedellisiä muotoja, joita ovat esimerkiksi tri-, tetra- ja heksahydraatit [Y(NO3)3·3H2O, Y(NO3)3·4H2O ja Y(NO3)3·6H2O]. Hydraatit ovat väriltään punertavia. Yttriumnitraatti liukenee hyvin veteen ja liukenee myös etanoliin. Kuumennettaessa aine hajoaa ensin oksinitraateiksi ja lopulta yttriumoksidiksi.
Yttriumnitraattia valmistetaan liuottamalla yttriumoksidia, -hydroksidia tai -karbonaattia typpihappoon.
Yttriumnitraattia käytetään muiden yttriumyhdisteiden kuten yttriumoksidin ja yttriumbariumkuparioksidin valmistamiseen. Sitä voidaan käyttää katalyyttinä esimerkiksi Michael-additioissa ja alkyloinneissa ja reagenssina fenolien nitraamiseen.
Yttriumsulfaatti

| Yttriumsulfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7446-33-5
PubChem CID:  166836
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Y2(SO4)3
Moolimassa:  466,03
Ulkomuoto:  Punertava kiteinen aine
Sulamispiste:  700 °C (hajoaa)
Tiheys:  2,558 g/cm3 (oktahydraatti)
Liukoisuus veteen:  74,7 g/l (16 °C)
Yttriumsulfaatti (Y2(SO4)3) on yttrium- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään yttriumin ja yttriumyhdisteiden valmistuksessa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa yttriumsulfaatti on punertavaa kiteistä ainetta. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedellinen oktahydraatti (Y2(SO4)3·8H2O), jonka alkeiskoppi on monokliininen. Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa. Yttriumsulfaatti liukenee vain hieman veteen ja liukoisuus vähenee lämpötilan noustessa. Aine liukenee happoihin. Alkalimetallien kanssa yttriumsulfaatti muodostaa kaksoissulfaatteja.
Yttriumsulfaattia valmistetaan liuottamalla yttriumoksidia tai monatsiittia rikkihappoon.
Yttriumsulfaattia käytetään välivaiheena metallisen yttriumin valmistuksessa ja siitä tehdään myös muita yttriumyhdisteitä.
Yulbars Khan

| Yulbars Khan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: n. 1888
Kuollut: 1970-luvun puoliväli Taiwan
Titteli:  Sinkiangin kuvernööri
Yulbars Khan oli Sinkiangin uiguurien kapinajohtaja ja myöhemmin alueen kansallismielisten kuvernööri. Hän johti ensin Itä-Turkestanin tasavallan perustamiseen johtanutta kapinaa ja soti sittemmin Kiinan sisällissodassa kommunisteja vastaan Kuomintangin puolella kuollen maanpaossa Taiwanilla 1970-luvun puolivälissä.
Elämäkerta

Yulbars Khan syntyi vuoden 1888 paikkeilla. Hän toimi Kumulin kaanikunnassa (nyk. Hami), joka oli Qing-dynastiaan kuulunut autonominen kaanikunta Sinkiangin maakunnan itäosassa Mongolian ja Gansun rajalla. Itsehallinnollista aluetta hallitsivat kaanit, joista Yulbars Khan oli kahden viimeisen virkamies ja neuvonantaja. Kiinan tasavallan aikana vuonna maakunnan kuvernööri Jin Shuren syöksi Kumulin kaanin vallasta ja hänen muslimien vastainen politiikkansa sytytti kapinan huhtikuussa 1931. Yulbars-kaani nousi kapinoivien uiguurien johtoon ja hän liittoutui Gansun maakuntaa hallinneen hui-kiinalaisen sotaherra Ma Zhongyingin kanssa. Yhdessä liittolaisensa kanssa Yulbars valtasi suurimman osan Sinkiangin eteläosista ja Kašgarissa syyskuussa 1932 hän julisti perustetuksi Itä-Turkestanin tasavallan. Yulbars ja toinen uiguurien keskuudessa vaikuttanut kumulilainen Hoja Niyaz Haji edustivat kapinallisten varovaista siipeä, jonka tavoitteena oli pikemminkin autonomia, kuin täysi itsenäisyys. Osa kapinallisista ajoi kovempaa linjaa ja tukea kapinalle haluttiin etsiä esimerkiksi Neuvostoliitosta.
Itä-Turkestanin tasavallan loppu tuli sen entisen liittolaisen Ma Zhongyingin kääntyessä kapinallisia vastaan ja Kašgar kukistui vuoden 1934 alussa. Entiset kapinalliset alkoivat käydä sissisotaa ja Yulbars Khan pakeni Nankingiin vuonna 1937. Hän palasi vielä Kumuliin vuonna 1946 tällä kertaa Kuomintangin liittolaisena ottaen yhteen Kiinan kommunistien kanssa. Vuosien 1950 ja 1951 vaihteessa hän pakeni Tiibetin kautta Taiwanille säilyttäen Sinkiangin kuvernöörin arvonimen. Yulbars kuoli Taiwanilla 1970-luvun puolivälillä.
Yorkshire Dales

Tyypillistä Yorkshire Dalesin maisemaa: polveilevia laitumia ja kivimuureja
Yorkshire Dales on ylänköalue Pohjois-Englannissa. Se jakaantuu North Yorkshiren ja Cumbrian kreivikuntien kesken, ja suurin osa siitä kuuluu North Yorkshiren kansallispuistoon, joka perustettiin vuonna 1954. Kansallispuistossa käy vuosittain noin yhdeksän miljoonaa vierailijaa.
Yorkshire Dales muodostuu jokilaaksoista ja niiden välissä kohoavista kukkuloista, jotka levittäytyvät Yorkin laaksosta länteen kohti Penniineitä. Suurin osa laaksoista laskee itään Yorkin laaksoon ja siitä Ouse- ja Humberjokia pitkin Pohjanmereen. Laaksoista tunnetuimpia ovat Coverdale, Wensleydale, Nidderdale ja Swaledale. Suosituimpia nähtävyyksiä ovat Aysgarthin, Ingletonin ja Hardrawin vesiputoukset, Malham Cove, Bolton Abbey sekä luolastot White Scar ja Ingleborough. Fountains Abbey ja Studleyn kuninkaallinen puisto alueen itärajan tuntumassa lähellä Riponia muodostavat Unescon maailmanperintökohteen.
Alueen pohjoisosassa suuret laaksot (Wensleydale, Swaledale ja Teesdale) kulkevat lännestä itään, Eteläosassa laaksojen suunta on pohjoisesta etelään, näihin kuuluvat Ribblesdale, Malhamdale, Airedale, Wharfedale ja Nidderdale. Kantatie A684 kulkee alueen poikki seuraillen Wensleydalea Hawesin, Bainbridgen ja Aysgarthin kautta.
Sana "Dales" on vanhaa viikinkien tai germaanista alkuperää, samoin kuin ruotsin dal tai saksan thal, ja tarkoittaa laaksoa.
Yorkshire Dalesin alue on kalkkikiveä, ja jääkaudet ovat kaivertaneet alueen kallioperään laajoja luolajärjestelmiä, joista joissakin on näyttäviä tippukivimuodostelmia.
Laaksojen erityispiirteitä > Wensleydale

Wensleydale on Urejoen laakso, joka on saanut nimensä Wensleyn kylän mukaan. Laakson muut kaupungit ovat Hawes lännessä ja Leyburn idässä. Wensleydalen yläjuoksu Penniineiltä Aysgarthin putouksille tunnetaan erityisen luonnonkauniina maisemana, joka on parhaimmillaan niittykukkien kukkiessa laitumilla. Aysgarthin putouksissa joki syöksyy kahtena pitkänä koskena kalkkikivisten askelmien yli.
Bainbridgen kylän lähellä on roomalaisten sotilasleirin rauniot ja säilynyt pala roomalaistietä, joka on nykyisin osa suosittua vaellusreittiä. Reitin varrella on myös Semer Water, yksi Yorkshire Dalesin harvoista luonnollisesti syntyneistä järvistä.
Wensleydalen kivilouhoksista kaivettiin aikoinaan rakennuskiveä esimerkiksi Manchesterin Victorian asemaan.
Laaksojen erityispiirteitä > Swaledale

Swaledale on pohjoisin ja karuin varsinaisista suurista laaksoista. Laakson suurin kaupunki on Richmond. Thwaiten kylästä lähtee etelään Buttertube Pass-sola, joka yhdistää Swaledalen Wensleydaleen. Swaledalsessa on louhittu lyijyä 1700- ja 1800-luvulla, ja louhosten jälkiä näkyy kukkuloiden rinteissä.
Laaksojen erityispiirteitä > Coverdale

Coverdale on yksi rauhallisista yläjuoksujen pikkulaaksoista, joka seuraa Coverjokea sen lähteiltä Kettlewellistä Middlehamiin, joka tunnetaan Rikhard III:n kotilinnana,  ja jatkaa siitä pohjoiseen Leyburniin, missä se yhtyy Wensleydaleen.
Laaksojen erityispiirteitä > Dentdale

Deejoen laakso eli Dentdale on korkeiden kukkuloiden suojaama laakso, alueen länsiosassa. Se on saanut nimensä Dentin kylästä, joka on mukulakivikatujen ja valkoiseksi kalkittujen vanhojen talojen koristama idylli.
Dentdale oli yksi viimeisistä paikoista, joissa keltit pitivät puoliaan anglosaksisia valloittajia vastaan. Laakso on saanut nimensä Dentin kylästä, missä sijaitsee Englannin korkeimmalla oleva rautatieasema. Laakso liittyy myös kveekarien historiaan. 1800-luvulla villasukkien kutominen oli tärkeä tulonlähde paikallisille, sillä Englannin armeija osti käyttämänsä sukat Dentdalesta.
Kivisiä latoja Gunnersidessä, Swaledalessa
Maisema Coverdalesta Melmerbyn lähistöltä