stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chris Rea (albumi)
Kokoonpano

Chris Rea – laulu, kitara, piano, kosketinsoitin, urut, Rhodes, harmonikka, mandoliini, tuottaja
Robert Ahwry – kitara
Martin Kershaw – kitara
Jim Mullen – kitara
Alan Murphy - kitara
Simon Nicol – kitara
Bruce Lynch – basso
Steve Lawrence – basso
Eoghan O’Neill – basso
David Paton – basso
Andrew Powell – basso
Kevin Leach – kosketinsoitin
Max Middleton – kosketinsoitin
Mike Moran – kosketinsoitin
Pete Wingfield – kosketinsoitin, urut
Dave Skinner – piano
Ron Asprey – saksofoni
Skaila Kanga – huuliharppu, harppu
David Snell – harppu
Stuart Elliott – rummut
Dave Mattacks – rummut
Adrian Rea – rummut
Ray Cooper – lyömäsoittimet, tamburiini
Martin Ditcham – lyömäsoittimet
Burleigh Drummond – taustalaulu
Carol Kenyon – taustalaulu
Katie Kissoon – taustalaulu
David Pack – taustalaulu
Joe Puerta – taustalaulu
Linda Taylor – taustalaulu
Jon Kelly – tuottaja
Arvostelut

Allmusic:
Christian Günther Bernstorff

| Christian Günther Bernstorff |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1769 Kööpenhamina, Tanska
Kuollut: 28. maaliskuuta 1835 (65 vuotta) Berliini, Preussin kuningaskunta
Ammatti:  poliitikko
Vanhemmat:  Andreas Peter Bernstorff
Christian Günther Bernstorff (3. huhtikuuta 1769 Kööpenhamina, Tanska – 28. maaliskuuta 1835 Berliini, Preussin kuningaskunta) oli tanskalainen kreivi ja maan ulkoministeri vuosina 1797–1810. Hänen seurasi virassa isäänsä Andreas Peter Bernstorffia. Napoleonin sotien aikana Bernstorff pyrki pitämään maansa neutraalina, mutta Englannin hyökättyä Kööpenhaminaan Tanska ajautui sotaan Englantia vastaan Ranskan puolella. Bernstorff vastusti tätä ja erosi virasta 1810, minkä jälkeen hänestä tuli Tanskan ulkoministeri Wienissä 1811–1816. Vuonna 1818 hänestä tuli Preussin ulkoministeri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christian Günther Bernstorff Wikimedia Commonsissa
Christian Kronegård

Christian Kronegård (s. 29. joulukuuta 1988) on ruotsalainen autourheilija. Hän on voittanut PM-kultaa Kartingin ICA junior -luokassa vuonna 2002 ja Ruotsinmestaruushopeaa samassa luokassa edellisenä vuonna. Radical-luokassa hänellä on RM-hopeaa vuodelta 2007 ja RM-kultaa vuodelta 2008.
Vuonna 2009 Kronegård kilpaili Formula Renault 2.0 luokassa osallistuen sekä Ruotsin kansalliseen sarjaan että Pohjois-Euroopan alueen NEZ-sarjaan. Vuosina 2011–2014 Kronegård kilpaili Radical European Masters -sarjassa, jossa saavutti pronssia kaudella 2011 ja hopeaa kaudella 2012.
Christian Klar

Christian Klar (20. toukokuuta 1952 Freiburg, Saksan liittotasavalta) oli saksalaisen terroristijärjestön Punaisen armeijakunnan eli RAF:n jäsen. Hän kuului sen niin sanottuun toiseen sukupolveen, joka nousi johtoon Andreas Baaderin, Gudrun Ensslinin ja Ulrike Meinhofin vangitsemisen jälkeen.
Klar joutui vankilaan 1982, ja 1985 hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen osallisuudesta useisiin RAF:n tekemiin murhiin. Hänet vapautettiin Stuttgartilaisen oikeusistuimen päätöksellä ehdonalaiseen vapauteen 19. joulukuuta 2008, jolloin RAF:n jäsenistä jäi vankilaan enää Birgit Hogefeld. Monet jäsenistä ovat tehneet vankilassa itsemurhan.
Christ Church Cathedral (Falklandinsaaret)

| Christ Church Cathedral |
| --- | --- |

Sijainti:  Port Stanley, Falklandinsaaret
Koordinaatit:  51°41′32″S, 57°51′31″W
Kirkkokunta:  Anglikaaninen kirkko
Rakentamisvuosi:  1892
Suunnittelija:  Arthur Blomfield
Materiaali:  paikallinen kivi, tiili
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sisäkuva kirkosta.
Christ Church Cathedral on kirkkorakennus Port Stanleyn kaupungissa, Falklandinsaarilla. Katedraali vihittiin käyttöön vuonna 1892.
Se on maailman eteläisin anglikaaninen katedraali. Kirkon pihalla on vuonna 1933 pystytetty kaari joka koostuu sinivalaiden leukaluista.
Kaikkien Falklandinsaarten puntaseteleiden kääntöpuolelle on painettu kuva katedraalista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christ Church Cathedral (Falklandinsaaret) Wikimedia Commonsissa
Cape Fear

| Cape Fear |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Martin Scorsese
Käsikirjoittaja:  Wesley Strick
Tuottaja:  Barbara De Fina
Säveltäjä:  Bernard Herrmann
Kuvaaja:  Freddie Francis
Leikkaaja:  Thelma Schoonmaker
Tuotantosuunnittelija:  Henry Bumstead
Pääosat:  Robert De Niro Nick Nolte Jessica Lange
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures Amblin Entertainment
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:   13. marraskuuta 1991  28. helmikuuta 1992
Kesto:  128 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cape Fear (Cape Fear) on Martin Scorsesen ohjaama yhdysvaltalainen rikosdraamaelokuva vuodelta 1991. Se on uudelleenfilmatisointi J. Lee Thompsonin elokuvasta Tuomitun kosto (1962). Alkuperäisestä elokuvasta ovat mukana myös sen pääosien näyttelijät Gregory Peck ja Robert Mitchum, joilla on uudessa versiossa kuitenkin toiset roolit. Lisäksi Scorsese käytti Bernard Herrmannin säveltämää alkuperäistä musiikkia.
Cape Fearin pääosia näyttelevät Robert De Niro (Mitchum alkuperäisessä elokuvassa) ja Nick Nolte (Peck alkuperäisessä elokuvassa).
Cape Fear oli Scorsesen siihenastisen uran suurin kassamenestys.
Tarina

Neljäntoista vankilavuoden jälkeen pahoinpitelijäraiskaaja Max Cady päästetään vapaaksi vankilasta. Vankila-aikana hän luki itsensä hyvin älykkääksi, harjoitteli itsestään lihaksikkaan ja tatuoi kehonsa täyteen tekstejä ja kuvia. Hänen tarkoitus oli kostaa entiselle asianajajalleen, joka Cadyn näkemyksen mukaan tunaroi tahallaan jutun. Asianajaja Sam Bowdenilla on onnellinen perhe, johon lukeutuvat vaimo, tytär ja koira. Bowdenin piina alkaa perheen sisäisten riitojen keskellä Cadyn ovelasti painostaessa häntä tunkeutumalla hänen kotinsa läheisyyteen.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robert De Niro  | … |  Max Cady   |
|  Nick Nolte  | … |  Sam Bowden   |
|  Jessica Lange  | … |  Leigh Bowden   |
|  Juliette Lewis  | … |  Danielle Bowden   |
|  Robert Mitchum  | … |  Komisario Elgart   |
|  Joe Don Baker  | … |  Claude Kersek   |
|  Gregory Peck  | … |  Lee Lee Heller   |
|  Martin Balsam  | … |  Tuomari   |
|  Illeana Douglas  | … |  Lori Davis   |
|  Fred Dalton Thompson  | … |  Tom Broadbent   |
Aiheesta muualla

Elokuvan traileri (Arkistoitu – Internet Archive)
Leffatykin arvostelu elokuvasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Compagnie de Chine

Compagnie de Chine oli ranskalainen kauppakomppania joka perustettiin 1660 ja lakkautettiin 1723. Komppanian perustivat katoliset ranskalaiset papit, ja komppanian tarkoituksena oli kuljettaa katolisia lähetyssaarnaajia Aasiaan. Komppania tilasi itselleen laivan, mutta laiva  ajautui karille vähän ajan kuluttua vesillelaskusta. Laivan karilleajon jälkeen lähetyssaarnaajat saattoivat matkata vain maata pitkin ja komppania joutui vaikeuksiin. 1664 komppania yhdistyi Ranskan Itä-Intian kauppakomppaniaan. 1698 komppania perustettiin uudelleen, mutta se lopetti toimintansa 1723.
China State Construction Engineering

| China State Construction Engineering |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Osake:  SSE: 601668
Perustettu:  11.6.1982 (China State Construction Engineering Corporation, CSCEC perustetaan), 10.12.2007 (CSCEC Ltd. perustetaan)
Toimitusjohtaja:  Guan Qing
Puheenjohtaja:  Guan Qing
Avainhenkilöt:  Zhaohe Zeng (CFO)
Kotipaikka:   CSCEC Mansion, 15 Sanlihe Road, Haidian District, Peking 100037, Kiina
Toimiala:  Rakennusteollisuus
Liikevaihto:   800,03 mrd. CNY (2014)  (129,887 mrd. USD)
Nettotulos:   22,57 mrd. CNY (2014) 2,079 mrd. USD 
Henkilöstö:  247 672 (2014)
Kotisivu:  www.cscec.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
China State Construction Engineering Corporation Ltd (CSCEC, tai China Construction, kiin. 中国建筑股份有限公司) on  kiinalainen rakennus- ja kiinteistöalan suurkonserni. Yrityksen osakkeet noteerataan Shanghain pörssissä, mutta määräävä osake-enemmistö on Kiinan valtiolla. Yhtiön kotipaikka on Peking.
The Economist luokitteli China State Construction Engineering Corporationin maailman suurimmaksi rakennusyhtiöksi (2012). Maailman suurimpien yritysten Forbes Global 2000 -listan vuoden 2015 vertailussa China State Construction Engineering listattiin useilla mittareilla arvioituna Kiinan 17. suurimmaksi ja maailman 112. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi yhtiöksi. Talouslehti Fortune nosti yhtiön maailman 500 suuryrityksen luettelonsa (2015) 37. sijalle.
CSCEC toimii maailmanlaajuisena rakennusyhtiönä ja operoi yli 20 maassa. Vuonna 2013 yhtiön kansainvälisen tilauskannan arvo oli 80,7 miljardia dollaria ja ulkomaisen liikevaihdon osuus oli 52,4 miljardia USD. Toimintahistoriansa aikana sillä (myös nykyisen osakeyhtiön edeltäjät mukaan luettuna) on ollut yli 5 600 hanketta noin 116 maailman maassa.
Nykyisen, vuonna 2007 perustetun osakeyhtiön (CSCEC Ltd) taustalla on aiempi vuonna 1982 perustettu valtionyhtiö. 29. heinäkuuta 2009 yhtiö listautui Shanghain pörssiin ja muuttui julkisesti noteeratuksi osakeyhtiöksi. Yhtiö on kuitenkin yhä Kiinan valtioneuvoston ja maan keskuskomitean suorassa ohjauksessa. Ensimmäinen ulkomaan toimipiste perustettiin vuonna 1970 Kuwaitiin ja 1980-luvulla yhtiö laajensi Yhdysvaltoihin. Vuonna 2015 yhtiön arvioitiin olevan mukana yli 70:ssä vähintään 100 miljoonan dollarin arvoista ulkomaisessa rakennushankeessa. Yhtiö on joutunut julkisen kritiikin kohteeksi esimerkiksi Bahamasaarille rakennettavan luksuslomakohteen rakennustöistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta China State Construction Engineering Wikimedia Commonsissa
Christophersen

Christophersen on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Henning Christophersen (1939–2016), tanskalainen poliitikko
Solveig Christov (oik. Christophersen, 1918–1984), norjalainen kirjailija
Wilhelm Christophersen (1832–1913), norjalainen diplomaatti
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Christian H. Grosch

Christian Heinrich Grosch (21. tammikuuta 1801 Kööpenhamina – 4. maaliskuuta 1865 Kristiania) oli tanskalaissyntyinen norjalainen arkkitehti. Hän suunnitteli monia Oslon keskeisistä rakennuksista 1800-luvun alkupuolella, kun Oslo (silloinen Kristiania) oli juuri valittu pääkaupungiksi. Groschin tuon ajan työt edustavat empireä tai uusklassismia. Myöhempinä vuosinaan hän siirtyi enemmän kansallisromanttiseen tyyliin, jota Norjassa kutsutaan historismiksi.
Töitä

Oslon pörssitalo (1828)
Oslon observatorio (1833)
Hortenin kirkko (1855)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christian H. Grosch Wikimedia Commonsissa
Christopher Wood (käsikirjoittaja)

Christopher Wood  (5. marraskuuta 1935 Lontoo – 17. lokakuuta 2015) oli englantilainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän käsikirjoitti muun muassa kaksi James Bond -elokuvaa, 007 rakastettuni ja Kuuraketti, Ian Flemingin romaanien pohjalta.
China South Industries Group

| CSGC China South Industries Group Corporation |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  valtionyhtiö
Toimitusjohtaja:  Gong Yande
Kotipaikka:  Peking, Kiina; 10 Chedaogou Street, Beijing, 100089 China
Toimiala:  monialakonserni
Liikevaihto:   29,063 mrd. USD (2019)
Liikevoitto:   987,7 milj. USD (2019)
Henkilöstö:  176 326 (2019)
Emoyhtiö:  Valtioneuvoston valtion omaisuuden valvonta- ja hallintokomissio (SASAC)
Tytäryhtiöt:  kymmeniä, mm. Changan Automobile
Omistaja:  Kiinan valtio
Infobox OKNimi-testi OK: 
China South Industries Group Corporation (kiin. 中国南方工业集团公司, lyhennys CSGC) tai China Ordnance Equipment Group Corporation (kiin. 中国兵器装备集团公司) on erittäin suuri kiinalainen valtionyhtiö ja monialakonserni. CSGC toimii muun muassa puolustus- ja autoteollisuuden, uusien energiantuotantotapojen, öljynetsinnän, lääketeollisuuden, koneenrakennuksen, robotiikan, sähkötekniikan ja muiden toimialojen parissa. Konsernin kotipaikka on Peking.
Vuonna 2020 CSGC oli yhdysvaltalaisen talousjulkaisu Fortunen maailman suurimpien pörssiyhtiöiden Global 500 -listalla sijalla 434. Vuonna 2017 konserniin kuului 76 suurempaa tytärkonsernia, joista suurimpiin lukeutuu autoteollisuuskonserni Changan Automobile. Konsernissa työskentelee noin 176 000 työntekijää (2019). Myös esimerkiksi
Tukholman kansainvälinen rauhantutkimusinstituutti (SIPRI) arvioi toimialalta keräämiensä tietojen perusteella China South Industries Groupin olleen vuonna 2019 liikevaihdolla mitattuna maailman 24. suurin aseteollisuusyritys. SIPRIn mukaan CSGC:n aseteollisuuteen liittyvä liikevaihto (4,61 miljardia USD) edusti yhteensä 16 prosenttia yhtiön vuoden 2019 kokonaisliikevaihdosta (29,065 mrd. USD).
Yhdysvaltain presidentti Trump antoi 12. päivänä marraskuuta 2020 presidentin asetuksen, joka kieltää yhdysvaltalaisia henkilöitä ja yrityksiä sekä pysyvästi Yhdysvalloissa oleskelevia ulkomaalaisia sijoittamasta 31:een kiinalaiseen, asetuksen mukaan "kommunistisiin kiinalaisiin sotilaallisiin yrityksiin" (engl. Communist Chinese military companies) toimittavaan yrityskonsernin osakkeisiin. Asetus tulee voimaan 11. tammikuuta 2021, ja China South Industries Group Corporation on eräs listalla olevista suuryrityksistä.
Aiheesta muualla

China South Industries Group (CSG) (englanniksi) (globalsecurity.org)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:China South Industries Group
Käännös suomeksi
Christopher Zanella

Christopher Zanella
Christopher Zanella (s. 21. lokakuuta, 1989 Waldshut, Saksa) on sveitsiläinen moottoriurheilija. Zanella aloitti kilpauransa vuonna 2007 Sveitsin Formula Renault 2.0 -sarjassa. Vuonna 2008 hän voitti sarjan mestaruuden. Myöhemmin hän on kilpaillut muun muassa Formula 3 Euroseries ja Eurocup Formula Renault-sarjassa. Vuonna 2011 Zanella kilpaili Formula 2 -sarjassa. Hän voitti kaksi kilpailua ja sijoittui sarjan toiseksi. Vuonna 2012 Zanella jatkoi F2-sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Vuonna 2013 Zanella ajoi World Series by Renault -sarjassa. Hän saavutti kauden avauskilpailusta kolmossijan keräten 25 pistettä sijoittuen sarjan 16:ksi.
Chasing the Ghost

| Chasing the Ghost Collide |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 31. lokakuuta 2000
 Tuottaja(t): Statik
 Tyylilaji: darkwave, industrial rock
 Kesto: 48.46
 Levy-yhtiö: Noiseplus Music
Colliden muut julkaisut
| Distort 1998 | Chasing the Ghost 2000 | Some Kind of Strange 2003 |
Chasing the Ghost on darkwave-yhtye Colliden toinen pitkäsoittoalbumi ja kolmas julkaisu.
Kappalelista

Transfer – 3:58
Wings of Steel – 5:36
Razor Sharp – 4:52
Dreamsleep – 5:22
White Rabbit (cover) – 3:41
Frozen – 5:01
Halo – 6:18
Monochrome – 4:56
Ocean – 5:24
Like You Want to Believe – 3:39
Chuuk

| Chuuk |
| --- | --- |
 Chuukin kartta
Merialue:  Tyyni valtameri
Saaria yht.:  98
Suurin saari:  Moen
Pinta-ala:  99,87 km²
Valtio
Valtio:  Mikronesia
Osavaltio:  Chuuk
Kunta:  11 kuntaa
Väestö
Väkiluku:  48 651 (2010)
Chuuk on saariryhmä Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee noin 1 000 kilometriä kaakkoon Guamilta. Saariryhmän nimi tarkoittaa chuukin kielellä "vuorta". Vuoteen 1990 saariryhmä tunnettiin nimellä Truk. Saariryhmässä on 98 saarta. Vuonna 2010 Chuukin saarilla oli 48 651 asukasta. Saariryhmän maapinta-ala on 99,87 km².[lähde? ]
Chuukin saaret muodostavat Mikronesian liittovaltion suurimman  osavaltion Chuukin. Maantieteellisesti Chuuk on myös osa laajempaa Karoliineja. Moenin saarella on lentokenttä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chuuk Wikimedia Commonsissa
Cape Finisterren taistelu (1805)

Cape Finisterren taistelu oli 22. heinäkuuta 1805 Villeneuven komentaman Länsi-Intiasta palaavan ranskalais-espanjalaisen laivaston ja Robert Calderin komentaman Britannian kuninkaallisen laivaston välillä Cape Finisterren edustalla käyty meritaistelu, joka päättyi ratkaisemattomana. Calder ei kyennyt estämään Villeneuven osaston liittymistä Ferrolissa olevaan laivasto-osastoon eikä siten kyennyt poistamaan Villeneuven aiheuttamaa maihinnousu-uhkaa. Calder joutui myöhemmin sotaoikeuteen puolustautumaan syytöksiltä, joiden mukaan hän vältteli taistelua.
Taustaa

Vuonna 1802 solmittu Amiensin rauha päättyi Napoleonin liittäessä Pidmonten alueen Ranskaan, minkä seurauksena Britannia julisti sodan 18. toukokuuta 1803.
Napoleon suunnitteli purkavansa Britannian toimeenpaneman saarron nousemalla maihin Britteinsaarille ja valtaavansa maan. Vuonna 1805 Boulogneen sijoitetun maihinnousuarmeijan vahvuus oli 150 000 miestä. Mikäli armeija kyettäisiin siirtämään Britteinsaarille olisi sen mahdollista lyödä puolustuksesta vastanneet heikosti varustetut ja koulutetut puolisotilaalliset joukot. Suunnitelman mukaan Toulonissa ja Brestissä olevien laivastojen tulisi paeta saartavalta laivastolta ja sen jälkeen uhata Länsi-Intiaa, minkä tarkoituksena oli vetää kuninkaallinen laivasto pois Euroopasta. Yhdistetyneet laivastot kohtaisivat Martiniquella ennen paluutaan Eurooppaan, jossa ne laskisivat joukot maihin Irlannissa nostaen väestön kapinaan. Laivasto tuhoaisi lisäksi Kanaalissa olevan heikentyneen saartolaivaston sekä avustaisi maihinnousuarmeijan Doverinsalmen ylityksessä.
Villeneuve lähti 29. maaliskuuta 1805 Toulonista merelle johtaen laivastoa, johon kuului yksitoista linjalaivaa, kuusi fregattia ja kaksi prikiä. Hän vältti amiraali Nelsonin saartolaivaston läpäisten Gibraltarinsalmen 8. huhtikuuta. Hän karkotti Cadizin edustalla olleen saarto-osaston, minkä jälkeen hänen osastoonsa liittyivät saarretut kuusi Espanjan laivaston linjalaivaa. Yhdistynyt laivasto purjehti Länsi-Intiaan saapuen Martiniquelle 12. toukokuuta.
Länsituuli piti Nelsonin Välimerellä läpäisten Gibraltarin salmen vasta 7. toukokuuta. Kymmenen linjalaivan osasto saapui Antiguaan 4. kesäkuuta.
Villeneuve odotti Martiniquella amiraali Ganteaumen Brestin laivastoa, joka ei kyennyt murtamaan saartoa. Ranskan armeijan upseerien pyynnöt Britannian siirtomaihin hyökkäämisestä kaikuivat kuuroille korville lukuun ottamatta Diamond Rockin linnoituksen takaisinvaltausta. Villeneuve lähti 4. kesäkuuta Martiniquelta ja hän sai tiedon Nelsonin saapumisesta Antigualle 7. kesäkuuta. Villeneuve lähti paluumatkalle Eurooppaan 11. kesäkuuta saavuttamatta tavoitteita, jotka Karibian purjehdukselle oli asetettu.
Antilleilla yhdistynyt laivasto kohtasi brittiläisen saattueen, jonka suojana olivat 28-tykkinen fregatti HMS Barbadoes ja sluuppi HMS Netley. Villeneuve aloitti takaa-ajon, jolloin kaksi Ranskan laivaston fregattia ja Espanjan laivaston linjalaiva Argonauta valtasivat saattueen alukset yhtä lukuun ottamatta.
Yhdistynyt laivasto valtasi ja poltti 30. kesäkuuta brittiläisen 14-tykkisen kaapparin. Se valtasi 3. heinäkuuta takaisin espanjalaisen kaljuunan Matildan, jonka lastina oli noin 15 miljoonan frangin aarre, brittiläiseltä kaapparilta Marsilta. Kaappari poltettiin ja Ranskan laivaston fregatti Siréne otti kaljuunan hinaukseen.
Laivaston palatessa Eurooppaan Ranskan laivaston Indomptable tuhoutui 9. heinäkuuta hyökyaallossa, joka myös vaurioitti muita aluksia. Laivasto havaitsi Cape Finisterren 22. heinäkuuta.
Kohtaaminen

Vara-amiraali Robert Calder sai 19. heinäkuuta tiedon yhdistyneen laivaston saapumisesta. Hän antoi käskyn Rochefortin ja Ferrolin saarto-osastojen siirtymisestä Cape Finisterren edustalle kohdatakseen Villeneuven laivaston. Laivastot havaitsivat toisensa aamupäivällä 22. heinäkuuta.
Taistelu alkoi kello 17.15. Calder antoi viestin keskeyttää taistelun kello 20.25 jatkaakseen sitä seuraavana päivänä. Aamun sarastaessa laivastojen väli oli noin 27 kilometriä. Calder ei ollut halukas hyökkäämään toista kertaa ylivoimaista vihollista vastaan. Lisäksi hänen piti suojata edellisenä päivänä vaurioituneita HMS Windsor Castlea ja HMS Maltaa sekä vallattuja espanjalaisaluksia. Calderilla oli huolena myös mahdollinen Ferroliin ja Rochefortiin saarrettujen alusten ulosmurtautuminen. Calder irrottautui taistelusta vetäytyen saaliineen koilliseen.
Seuraukset

Taistelu päättyi ratkaisemattomana ja kumpikin osapuoli julisti voittaneensa. Britit menettivät 39 upseeria ja miestä kaatuneina ja 159 haavoittuneina. Yhdistyneen laivaston tappiot olivat vastaavasti 476 kaatuneina ja haavoittuneina, joiden lisäksi oli 800 sairasta. Calder sai tuomion taistelun välttämisestä sotaoikeudessa eikä saanut uutta merikomennusta.
Villeneuve epäonnistui yrittäessään päästä Brestiin, minkä jälkeen hän palasi Vigoon ja edelleen Coruñaan, mistä hän jatkoi vielä 15. elokuuta Cadiziin. Villeneuven siirtyminen Cadiziin romutti Napoleonin toiveet maihinnoususta Britteinsaarille. Maihinnousuarmeija nimettiin suureksi armeijaksi, ja se lähti Boulognesta 27. elokuuta iskeäkseen Itävaltaan ja Venäjälle.
Villeneuve pysyi laivastoineen Cadizissa ja se tuhoutui Trafalgarin taistelussa 21. lokakuuta.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Battle of Cape Finisterre (1805)
Käännös suomeksi
Cathy Hopkins

Cathy Hopkins (s. 23. tammikuuta 1953 Manchester) on brittiläinen nuortenkirjailija, joka on kirjoittanut kirjasarjan Frendejä, kundeja (engl. Mates, Dates). Lisäksi hän on kirjoittanut muun muassa vielä suomentamattomat kirjasarjat Cinnamon Girl ja Truth, Dare. Hänen kirjojaan on julkaistu 30 eri maassa.
Varhaiset vuodet

Hopkinsin vanhemmat ovat Claire ja Wilfred Hopkins. Hänen isänsä Wilfred kirjoitti useita muistelmia nimellä Billy Hopkins. Hänen kirjoissaan Claire tunnetaan Laurana ja Cathy Lucyna. Hopkins asui Keniassa 11-vuotiaaksi asti. Hänen ollessaan 18 vuotta perhe palasi Afrikasta, ja hän lähti opiskelemaan Manchester Art Collegeen jättäytyen pois vuoden opiskelun jälkeen liittyäkseen 
rockbändiin nimeltä Driving Rock and the Rockettes, joka kiersi paikallisia lukioita ja yliopistoja lämmittelybändinä sellaisille yhtyeille kuten esimerkiksi Wizard ja Average White Band.
Hopkins työskenteli terapeuttina mielisairaalassa ennen palaamistaan lukioon ja loppututkinnon saavuttamista. Hän aloitti kirjojen kirjoittamisen vuonna 1986 ja kouluttautui aromaterapeutiksi kirjoittamisen lisäksi.
Frendejä, kundeja -sarja

(Vain suomennetut osat)
Frendejä, kundeja ja biletoppeja
Frendejä, kundeja ja tähtihetkiä
Frendejä, kundeja ja luksuselämää
Frendejä, kundeja ja pyjamabileitä
Frendejä, kundeja ja muotiguruja
Frendejä, kundeja ja megamokia
Frendejä, kundeja ja vetovoimaa
Frendejä, kundeja ja väärinkäsityksiä
Frendejä, kundeja ja irtiottoja
Frendejä, kundeja ja suklaasydämiä
Frendejä, Kundeja ja iltapukuja
Frendejä, Kundeja ja rusketusraitoja
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Christopher Wilson

Christopher Wilson (s. 1951) on brittiläinen luutunsoittaja. Hän opiskeli vuosina 1970–1972 luutun soittamista Diana Poultonin johdolla Royal College of Musicissa. Wilson debytoi vuonna 1977 ja on sen jälkeen esittänyt ja levyttänyt paljon lähinnä 1500- ja 1600-lukujen soololuuttumusiikkia. Wilson on soittanut myös duossa Shirley Rumseyn kanssa.
Child’s Play (vuoden 2019 elokuva)

| Child’s Play |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lars Klevberg
Käsikirjoittaja:  Tyler Burton Smith
Tuottaja:   David Katzenberg  Seth Grahame-Smith 
Säveltäjä:  Bear McCreary
Kuvaaja:  Brendan Uegama
Leikkaaja:  Tom Elkins Julia Wong
Pääosat:   Aubrey Plaza  Gabriel Bateman  Brian Tyree Henry  Tim Matheson  Mark Hamill 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Metro-Goldwyn-Mayer  Orion Pictures  KatzSmith Productions 
Levittäjä:  United Artists
Ensi-ilta:   2019-6-2121. kesäkuuta 2019 (Yhdysvallat)   2019-7-1919. heinäkuuta 2019 (Suomi)  
Kesto:  91 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  10 000 000 $
Tuotto:  44 902 237 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Child’s Play on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Lars Klevberg. Elokuva on uusintafilmatisointi vuoden 1988 Child’s Play -elokuvasta. Elokuvassa ikonisen tappajanuken Chuckyn ääninäyttelijänä toimii Mark Hamill.