stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMAS Darwin
Valmistus

Alus tilattiin Todd Pacific Shipyardsilta Seattlesta Washingtonista ja sen köli laskettiin 3. heinäkuuta 1981. Alus laskettiin vesille 26. maaliskuuta 1982 ja se valmistui 21. heinäkuuta 1984.
Palvelus

Alus osallistui Persianlahden sotaan 1990-1991 ja se oli Persianlahdella myös 1992, 2002 ja 2004. Alus osallistui Itä-Timorin alueen valvontaan 1999 ja Solomonsaarten pelastustoimiin 2001.
Roger De Coster

Roger De Coster vuonna 1977.
Roger De Coster (s. 28. elokuuta 1944 Uccle, Belgia) on belgialainen motocrosskuljettaja. Hän voitti motocrossin maailmanmestaruuden isoimmassa eli 500-kuutioisten luokassa vuosina 1971, 1972, 1973, 1975 ja 1976. Hän saavutti 36 MM-osakilpailuvoittoa. Joukkuemaailmanmestaruuden hän voitti kuudesti, ensimmäisen kerran vuonna 1969.
Darunaviiri

| --- | --- |


Darunaviiri
Systemaattinen (IUPAC) nimi
[(3aS,4R,6aR)-2,3,3a,4,5,6a-heksahydrofuro[2,3-b]furan-4-yyli]-N-[(2S,3R)-4-[(4-aminofenyyli)sulfonyyli-(2-metyylipropyyli)amino]-3-hydroksi-1-fenyylibutan-2-yyli]karbamaatti
Tunnisteet
CAS-numero: 206361-99-1
ATC-koodi: J05AE10
PubChem CID: 213039
DrugBank: DB01264
Kemialliset tiedot
Kaava: C27H37N3O7S 
Moolimassa: 547,666
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 37 % (ilman ritonaviiria)  82 % (ritonaviirin kanssa) 
Proteiinisitoutuminen: 95 %
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 15 tuntia
Ekskreetio: ulosteiden mukana
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: oraalinen
Darunaviiri (C27H37N3SO7) on orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä HIV-infektion hoidossa. Darunaviiri kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö

Darunaviiri kuuluu lääkeaineryhmään nimeltä proteaasin estäjät. Se estää HI-viruksen proteaaseja pilkkomasta tiettyjä peptidejä. Näiden peptidien pilkkoutumisessa muodostuvat yhdisteet ovat olennaisia viruksen lisääntymiskyvylle. Darunaviiri sitoutuu entsyymin aktiiviseen keskukseen muodostamalla vetysidoksia entsyymin kanssa. Tällöin varsinaiset substraatit eivät pääse sitoutumaan. Lääkeaine on tehokas sekä HIV-1 että HIV-2-tyyppejä vastaan ja tehoaa usein myös muille lääkeaineille vastustuskykyisiin infektioihin. Darunaviiriä annetaan yhdistelmänä ritonaviirin tai kobisistaatin kanssa.
Haittavaikutukset

Tyypillisimpiä darunaviirin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat ihottuma, huonovointisuus, oksentelu ja ripuli. Myös hepatiitti ja lipidiaineenvaihdunnan häiriöt ovat mahdollisia.
Leopold Daun

Leopold Daun
Leopold Daun (oik. Leopold Joseph Maria von und zu Daun, Thianon ruhtinas 24. syyskuuta 1705 Wien – 5. helmikuuta 1766 Wien) oli Itävallan marsalkka ja seitsenvuotisen sodan tärkeimpiä kenraaleja. Hän jää usein Preussin kuningas Fredrik II Suuren varjoon, vaikka Itävallan armeija olikin hänen johdossaan yhtä tehokas sotavoima kuin Preussinkin.
Elämäkerta

Leopold Daun aloitti sotilasuransa vuonna 1718 Sisiliassa espanjalaisia vastaan isänsä Philipp Daunin johtamassa rykmentissä. Hänestä tuli eversti vuonna 1725 ja 1734 kenraali. Daun otti osaa Puolan perimyssotaan palvellen Italiassa ja Reinin rintamalla ja vuosina 1737–39 hän taisteli turkkilaisia vastaan. Itävallan perimyssodassa 1741–48 hän palveli Sleesiassa Preussia vastaan ottaen osaa Hohenfriedbergin ja Soorin taisteluihin 1745. Myöhemmin hän palveli Karl Alexander Lothringenin alaisuudessa ranskalaisia vastaan. Hävityn sodan jälkeen Daun sai tehtäväkseen Itävallan armeijan uudistamisen. Marsalkan arvon hän sai vuonna 1754.
Elämäkerta > Seitsenvuotinen sota

Seitsenvuotisen sodan aikana Daun asetettiin armeijan johtoon vuonna 1757 tavoitteena Prahaa piirittäneen Fredrik Suuren lyöminen ja kaupungin vapauttaminen. Daun onnistuikin voittamaan Fredrikin Kolinin taistelussa 18. kesäkuuta 1757. Voitosta huolimatta hän jäi edelleen vähemmän lahjakkaan Karl Alexander Lothringenin varjoon, joka palasi armeijan johtoon. Daun oli mukana Breslaun ja Leuthenin taisteluissa. Leuthenissa kärsityn tappion jälkeen hän korvasi Lothringenin Itävallan armeijan johdossa.
Daun johti menestyksekkäästi Itävallan voimia Preussia vastaan vuosina 1758–60, mutta hävisi kuitenkin marraskuussa 1760 Torgaun taistelun, jossa haavoittui, ja hänen piti palata Wieniin toipumaan. Hän sai armeijan ylipäällikkyyden uudestaan vuonna 1762.
Daun oli aluksi kreivi, mutta peri myöhemmin isältään Thianon ruhtinaan arvon.
Dawkinsin jumala

| Dawkinsin jumala: Geenit, meemit ja elämän tarkoitus |
| --- | --- |

Kirjailija:  Alister McGrath
Julkaistu:  2005
Suomennos
Kustantaja:  Kirjapaja
Julkaistu:  2006
Sivumäärä:  204
ISBN:  9789516072794
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Dawkinsin jumala: Geenit, meemit ja elämän tarkoitus on teologi Alister McGrathin vuonna 2005 julkaistu kirja. McGrath arvioi kirjassaan Richard Dawkinsin laajaa kirjallista tuotantoa.
McGrath väittää, että evoluutioteoria on Dawkinsille maailmankatsomus, josta Dawkinsin mukaan johdonmukaisesti seuraa ateismi. Tarkastellessaan Dawkinsin kirjaa Sokea kelloseppä (1986) McGrath esittää seuraavat vastaväitteet (s.67):
Yleisellä tasolla Jumala-hypoteesia on mahdotonta tieteellisin metodein ratkaista suuntaan tai toiseen.
Dawkins pyrkii argumenteillaan osoittamaan, että Jumalaan ei tarvitse turvautua evoluutioprosessin selittävänä tekijänä. Tämä ajatus sopii yhteen monien ateististen, agnostististen ja kristillisten maailmankatsomusten kanssa. Se ei kuitenkaan tee mitään niistä välttämättömäksi.
Dawkins pyrkii kumoamaan käsityksen Jumalasta “kelloseppänä”. Näin ajateltiin 1700-luvun Englannissa, mutta kristilliselle traditiolle tämä käsitys ei ole tyypillinen. Sen kehittäjä Robert Boyle (1627–1691) vertasi maailmankaikkeutta Strasbourgissa sijaitsevaan suureen kelloon. Näkemys laajennettiin sittemmin kuvaamaan maailman fyysisen rakenteen lisäksi myös eliökuntaa. Siten Dawkins osoittaa vain heikkouden eräässä aikaansa sidotussa luomisopin muunnelmassa, jota jo monet aikalaisteologit pitivät riittämättömänä ja ehkä jopa harhaoppisena.
McGrath painottaa Dawkinsin argumentoinnin johtavan ateismin sijasta pikemminkin agnostisismiin (s.115). McGrathin kriittisen tarkastelun kohteena ovat myös mm. Dawkinsin väittämät todisteista tieteessä ja uskonnossa, tämän käsitykset uskon ja järjen luonteesta sekä idea meemeistä, kulttuurisista kopioitujista.
Aiheesta muualla

Markus Partanen: Ateismia ajattelua herättävästi. Kiiltomato.net 18.7.2005.
Martti Mäkisalo: Eturivin teologi vastaa tähtiateistille. Helsingin Sanomat 11.8.2006.
Erkki Hartikainen: Jumaluusoppinut herjaa Dawkins’ia, eikä vastaa kysymykseen elämän tarkoituksesta (Arkistoitu – Internet Archive). Jumalaton 18.9.2006.
Dawn (nimi)

| Dawn |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Dawne 
Vastineita eri kielissä:  Aurora, Gry, Roxana, Zora 
Nimen alkuperä:  engl. ’aamurusko’
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dawn on englantilaisella kielialueella käytetty naisen etunimi. Se on ’aamuruskoa’ merkitsevän Auroran englanninkielinen vastine.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 120 Dawn-nimistä naista.
Tunnettuja Dawn-nimisiä

Dawn Birley (s. 1977), kanadalainen näyttelijä ja taekwondoin
Dawn Fraser (s. 1937), australialainen uimari ja olympiavoittaja
Dawn French (s. 1957), walesilainen näyttelijä ja käsikirjoittaja
Dawn Harper-Nelson (s. 1984), yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija ja olympiavoittaja
Dawn Zulueta (s. 1969), filippiiniläinen näyttelijä
Ellen Datlow

Ellen Datlow Finncon 2007:ssä Jyväskylässä.
Ellen Datlow (s. joulukuu 1949) on yhdysvaltalainen antologisti ja kriitikko. Hän toimi pitkään Omni-lehden toimittajana. Hän oli myös pitkään Scifi.com-sivuston novellijulkaisun Scifictionin päätoimittaja.
Suomennetut toimitustyöt

Ei vain verestä: Vampyyriantologia.  ((Blood is not enough, 1989.) Suomentaneet Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä, runot suomentanut Jussi Rekinen. Jalavan kauhusarja no. 9)  Helsinki:  Jalava, 1990.  ISBN 951-8954-30-5
Ensimmäinen kerta: Eroottisia scifi-novelleja.  ((Alien Sex, 1990.) Suomentaneet Sari Kallioinen ja Anita Puumalainen. Jalavan scifi-sarja no. 20)  Helsinki:  Jalava, 1991.  ISBN 951-8954-73-9
Aavistus verta.  ((A Whisper of Blood, 1991.) Suomentaneet Ilkka Äärelä ja Ulla Selkälä. FAN-sarja)  Porvoo; Helsinki; Juva:  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18766-6
Aiheesta muualla

Eija Elo: Ei vain verestä. Aikakone 4/1990.
Johanna Sinisalo: Ensimmäinen kerta. Aikakone 3/1991.
Eija Elo: Aavistus verta. Aikakone 1/1993.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Debye

Debye (tunnus D) on cgs-järjestelmään kuuluva dipolimomentin yksikkö. Yksikkö on nimetty muun muassa dipolimomenttia koskevista tutkimuksistaan tunnetun fysikaalisen kemistin Peter Debyen mukaan. Yksikkö on määritelty siten, että se on dipolimomentti, joka muodostuu kahden varaukseltaan 10-10 franklinin eli elektrostaattisen yksikön suuruisen ja toisistaan yhden ångströmin etäisyydellä olevan varatun hiukkasen välille.
SI-järjestelmässä dipolimomentin yksikkö on coulombimetri. Yksi debye on coulombimetreinä ilmaistuna 3,33564·10-30 Cm. Tyypillisesti molekyylien dipolimomentit ovat välillä 0–10 D, mikä tekee debyestä usein SI-järjestelmän yksikköä yksinkertaisemman käyttää. Tämän vuoksi vielä nykyäänkin kirjallisuudessa ilmaistaan dipolimomentit yleensä debyeinä.
Publius Decius Mus

Decius Mus puhuu joukoilleen päätöksestään uhrautua maan pelastamiseksi. Maalaus Jacob Matthias Schmutzer (1733–1811).
Decius Musin kuolema taistelussa. Rubens (1618).
Publius Decius Mus vanhempi (k. 340 eaa.) oli Rooman konsuli ja sotapäällikkö. Hän oli konsulina Titus Manlius Imperiosus Torquatuksen kanssa.
Latinalaiset kansat nousivat vuonna 340 eaa. kapinaan Rooman valtakuntaa vastaan. Kapina oli Rooman kannalta vaarallinen ja se oli vähällä jäädä siinä häviölle. Kapinan ensimmäisessä taistelussa Decius Mus kysyi valtion uskonnolliselta johtajalta pontifex maximukselta neuvoa. Tämä muistutti ikivanhasta riitistä, että johtajan tuli näyttää joukoilleen esimerkkiä hyökkäyshengestä uhraamalla oma henkensä. Tätä uhrautumista nimitettiin devotioksi. Niinpä Decius Mus vihkiytyi uhriksi ja ratsasti kuolemaan vihollisten keskelle.
Aa

Aa, aA tai AA voi tarkoittaa seuraavia:
Kielet

aa [ɑː], suomen aakkosten ensimmäinen kirjain (A)
aa, afari, ISO 639-1 -koodi aa, kieli
Luonnontieteet

aA, attoampeeri, tunnus aA, sähkövirran yksikkö
Aa, kämmekkäkasveihin kuuluva 25 lajia sisältävä orkideasuku
AA, aminohappo, englannin sanoista amino acid, orgaaninen yhdiste
2014 AA, vuonna 2014 tuhoutunut asteroidi
Maantiede

Aa, kylä Virossa
Aa en Hunze, kunta Drenthen provinssissa Alankomaissa
Aa, jokia Sveitsissä:
Engelberger Aa
Mönchaltorfer Aa
Sarner Aa
Aa, myös Lielupe, joki Latviassa
AA, autonominen alue, Venäjän ja Neuvostoliiton hallintoaluetyyppi
Musiikki ja viihde

AA, Double A, korealainen popyhtye
AA, Oscar-elokuvapalkinto, englannin sanoista Academy Awards
Tuotemerkit ja ammatit

AA, Aku Ankka, sarjakuvahahmo
AA, America's Army, tietokonepeli
AA, asianajaja, ammatti
AA-12, Auto Assault-12, Maxwell Atchissonin kehittämä automaattihaulikko
Yritykset ja yhteisöt

AA, Alajärven Ankkurit, suomalainen urheiluseura
AA, American Airlines, IATA-koodi AA, lentoyhtiö
AA-liike, Anonyymit alkoholistit, kansainvälinen alkoholistien yhteisö
AA, Automobile Association, brittiläinen autoilujärjestö
Henkilöiden nimenä

Hubertus Antonius van der Aa (1935–2017), alankomaalainen sienitieteilijä
Michel van der Aa (s. 1970), alankomaalainen säveltäjä
Muuta

a.a., ad acta, asiakirjan liittämistapa muiden asiakirjojen joukkoon ilman toimenpiteitä
AA, paristotyyppi
AA, rintaliivien kokomerkintä
Cecil Day Lewis

Cecil Day Lewisin hautakivi.
Cecil Day Lewis (myös Cecil Day-Lewis, 1904–1972) oli englantilainen arvostettu runoilija, joka kirjoitti myös rikoskirjoja salanimellä Nicholas Blake.
Day Lewis syntyi Irlannissa englantilaiseen pappisperheeseen ja opiskeli Oxfordissa, missä hän liittyi W. H. Audenin ympärille kerääntyneeseen kirjalliseen piiriin. Hänen ensimmäinen oma runokokoelmansa ilmestyi 1925. Hän kiinnostui nuorena kommunismista, ja taisteli tasavaltalaisarmeijassa Espanjan sisällissodassa. 1930-luvun kuluessa Day Lewis pettyi kommunismiin.
Vuonna 1935 ilmestyi Day Lewisin ensimmäinen salapoliisiromaani, jonka pääosassa oli Nigel Strangeways. Hän kirjoitti niitä lopulta seitsemäntoista kappaletta. Salapoliisiromaanien tuottojen turvin Day Lewis kykeni jättäytymään päätoimiseksi kirjailijaksi.
Näyttelijä Daniel Day-Lewis on Cecil Day Lewisin poika.
Suomennettuja teoksia (nimellä Nicholas Blake)

Luvun loppu, WSOY 1961. (End of chapter, 1957)
Langat sekoavat, WSOY 1968. (A tangled web, 1956)
Haavoista syvin, WSOY 1975. (The private wound, 1968)
Pedon on kuoltava, WSOY 1994. (The beast must die, 1938)
Dassault Mirage IIIO

Dassault Mirage IIIO oli Australian ilmavoimien hävittäjä ja rynnäkkökone.
Australian ilmavoimain, RAAF:n Mirage III.
Taustaa

Jo 1950-luvulla Australian hallitus pyrki hankkimaan Hawker P.1081 -koneita, mutta kehitys ongelmien vuoksi ja North American F-86 Sabren tulo markkinoille esti hankkeen toteutumisen. Korean tapahtumat pakottivat kuitenkin hankkimaan Gloster Meteorit Sabrejen tilalle. Kaluston nopea kehittyminen 1950-luvulla aiheutti sen, että Korean sodassa Australian ilmavoimien 77. laivueen kalustona olleet Gloster Meteor Mk 8 -koneet jäivät pahoin alakynteen MiG-15-kalustolla lentäneelle Pohjois-Korean ilmavoimille. Kärsityt tappiot jäivät muistiin ilmavoimien kalustohankintoja tehtäessä.
Vaikka Australiassa Commonwealth Aircraft Corporationin (CAC) valmistamat Sabret, jotka oli varustettu Rolls-Royce Avon moottorein, olivatkin konemallin parhaita suorituskyvyltään, ne eivät olleet joka sään hävittäjiä. Samanaikainen hävittäjien nopeuden ja muun suorituskyvyn kehittyminen teki koneista nopeasti vanhanaikaisia pakottaen hankkimaan ilmavoimille paremman joka sään hävittäjän.
Aalto

Hokusai, Suuri aalto Kanagawan edustalla, noin 1830.
Pinta-aaltoja.
Aalto yksinkertaistettuna.
Aallonmerkkejä rantavedessä.
Aalto, yleisemmin aallokko, on vedessä tapahtuva aaltoliike. Yksittäinen aalto koostuu harjasta (aallonhuippu) ja laaksosta (aallonpohja). Kahden peräkkäisen harjan vaakasuora väli on aallon pituus (katso myös fysiikan termi aallonpituus). Aallonharjan (korkeimman kohdan) ja pohjan (alimman kohdan) kohtisuora väli on aallon korkeus. Amplitudi on puolet aallon korkeudesta.
Aaltojen synty

Merien aallot voivat syntyä, kun tuuli, maanjäristys, jokin esine (kuten vene tai laiva) tai taivaankappaleen vetovoima vaikuttaa veteen.
Aallon korkeuteen vaikuttaa monta tekijää. Tärkein on tuulen vaikutus. Mitä voimakkaampi ja pitkäkestoisempi tuuli, sen korkeampia aaltoja syntyy. Aallokkoon vaikuttavat myös veden syvyys, alueen muoto ja tuulen pyyhkäisymatka eli matka jolla tuuli vaikuttaa. Lämpötila vaikuttaa aallokkoon vain, kun vesi on ilmaa lämpimämpi, jolloin aallot kasvavat nopeammin.
Aalto murtuu silloin, kun sen huipun kulma kasvaa suuremmaksi kuin 120 astetta. Tällöin aalto myös menettää suurimman osan energiastaan. Toinen tapa selvittää aallon murtuminen on laskea sen korkeuden ja pituuden suhde. Kun aallon korkeus ylittää seitsemäsosan sen pituudesta, aalto murtuu. Esimerkiksi jos aallon pituus on 3,5 metriä se alkaa murtua kun sen korkeus ylittää puoli metriä.
Veden liike aalloissa

Vesimolekyylit liikkuvat aalloissa ympyrä- tai ellipsiradoilla, eivätkä etene aallon mukana, vaikka näin voisikin olettaa. Aallonharjassa vesi liikkuu aallon kulkusuuntaan ja aallonpohjassa taas vastakkaiseen suuntaan. Vesimolekyylit liikkuvat ympyräradoilla koko vedessä, eivätkä vain pinnalla. Ympyrärata pienenee sen mukaan, mitä syvemmälle vesi on. Jos veden syvyys on yksi yhdeksäsosa aallonpituudesta, hiukkasen ympyräradan säde on suunnilleen puolet pinnalla olevan hiukkasen säteestä.
Aallonmerkit

Niin sanotut aallonmerkit eli kareet ovat veden liikkeiden pohjahiekkaan muovaamia aaltomaisia kuvioita, jotka voivat säilyä hiekan kivettyessäkin.
Heijastus

Aallon osuessa jyrkkään rantaan tai kariin se heijastuu heijastuskulmassa takaisin merelle.
Refraktio

Aallon refraktio tapahtuu veden madaltuessa rantaa lähestyttäessä. Rantaviiva on usein mutkainen ja refraktio saa aikaan ilmiön, jossa aallot tulevat rannan joka kohdassa kohtisuoraan rantaan. Aallon lähestyessä rantaa sen vauhti hidastuu. Takana tuleva aalto kulkee tällöin hitaamman ohi ja kääntyy rantaan suorassa kulmassa.
Diffraktio

Diffraktiota tapahtuu aallon kohdatessa esteitä, kuten saaria tai luotoja. Kitka saa aikaiseksi liikkeen, jossa aalto kiertää saaren ja aiheuttaa kovaa aallokkoa saaren vastakkaisella puolella. Näin saarien suojan puoleisilla rannoilla on usein yhtä paljon aallokkoa kuin tuulisella puolella.
Kirjallisuutta

Pretor-Pinney, Gavin: Aallontarkkailijan opas.  ((The Wavewatcher’s Companion, 2010.) Suomentanut Antti Immonen)  Helsinki:  Atena, 2011.  ISBN 978-951-796-761-7
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wallenius, Jarmo: Hirviöaaltoja syntyy merillä ennakoitua enemmän Ts.fi.  22.11.2011. Arkistoitu 8.12.2015. Viitattu 2.12.2015.
Timo Aarniala

| Timo Aarniala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. heinäkuuta 1945 Helsinki
Kuollut: 12. maaliskuuta 2010 (64 vuotta) Helsinki
Ammatti:  taiteilija
Timo Kalervo Aarniala (6. heinäkuuta 1945 Helsinki – 12. maaliskuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija, sarjakuvien tekijä, kuvataidepedagogi ja elokuvatoimija. Erityisesti hänet tunnetaan kuvateoksistaan, kirjankuvituksistaan, underground-sarjakuvistaan ja levynkansistaan.
Työura ja perhe

Timo Aarnialan vanhemmat olivat yritysjohtaja Sakari Aarniala ja Maj-Lis Sandström. Aarniala kirjoitti ylioppilaaksi Munkkiniemen yhteiskoulusta vuonna 1964 ja suoritti loppututkinnon Taideteollisen oppilaitoksen kamerataiteen osastolta vuonna 1969. Hän työskenteli Taideteollisen oppilaitoksen ja sittemmin Taideteollisen korkeakoulun kuvallisen viestinnän tuntiopettajana 1970–1973, yleisenä lehtorina 1973–1974, professorina 1975 ja graafisen suunnittelun yliopettajana 1976–1980. Lisäksi hän toimi freelance-taiteilijana ja graafikkona vuodesta 1966.
Aarnialan puolisona oli vuosina 1969–1993 valokuvaaja Inge-Maj ”Inna” Camara Hamberg. Heillä oli kolme lasta.
Työt ja saavutukset

Aarniala aloitti piirtämällä Teiniliiton Teinilehteen ja teki kuvituksia myös pienlehtiin, kuten Ultraan, Iirikseen ja Seesamiin. Populaarikulttuurin tutkija Pekka Gronow toi 1970-luvun vaihteessa Suomeen yhdysvaltalaisia underground-lehtiä ja myi niitä Aarnialalle ja muille ystävilleen.lähde? Aarniala saikin sarjakuvapiirtäjänä suurimmat vaikutteensa Robert Crumbin kaltaisilta underground-taiteilijoilta. Hän julkaisi muutamia sarjakuvateoksia, pääosan nuoruudessaan. Aarnialan sarjakuvatuotannon keskeinen osa julkaistiin vuonna 1998 kokoomateoksessa Yllätyskuvia. Hän vaikutti suomalaisen sarjakuvan kehitykseen myös opettajana, sillä hänen oppilainaan Taideteollisessa korkeakoulussa olivat muun muassa Mauri Kunnas ja Tarmo Koivisto. Lisäksi Aarniala teki pilapiirroksia nimimerkillä Einari.
Aarniala teki levynkansia muun muassa M. A. Nummiselle, Rauli ”Badding” Somerjoelle ja Tuomari Nurmiolle. Tunnetuin hänen suunnittelemistaan levynkansista lienee Suomen Talvisota 1939–1940 -yhtyeen ainoan albumin Underground-Rock (1970) kansi. Muita mainittavia ovat varhaisten suomalaisten punk-albumien Pohjalla (1978) ja ...ja me tehtiin rakkautta (1979) kannet. Aarniala teki levynkansia erityisesti Love Recordsille ja kirjankansia sen sisaryhtiölle Love Kirjoille, jonka perustajaosakas hän oli. Kansikuvia syntyi myös WSOY:lle, Kirjayhtymälle ja Tammelle. Pisimpään kestänyt kuvitushanke oli Love Kirjojen julkaisemien B. Travenin romaanien suomennosten kuvittaminen vuosina 1977–1985. Aarniala suunnitteli myös ensimmäisen Ruisrockin julisteen vuonna 1970.
Aarniala oli myös elokuva-alan monitoimimies: hän ideoi Sodankylän elokuvajuhlien näytökset, laati Filmihullu-lehden kansia ja tuotti erilaisia elokuvatapahtumia, kuten Tappajahai-elokuvan esityksen Vantaan Tikkurilan uimahallissa. Hän tuotti elokuva-alan esityksiä muun muassa Peter von Baghin kanssalähde? ja osallistui eri tehtävissä useaan elokuvaprojektiin. Kun brittiläinen rock-yhtye The Who konsertoi Helsingin jäähallissa vuonna 1967, teki Aarniala tapahtumasta lyhytelokuvan The Who Suomessa (tunnetaan myös nimellä The Who Helsingissä), joka sisältää yhtyeen jäsenten haastatteluja ja katkelmia konsertista.
Aarniala teki 1960-luvun lopulla underground-musiikkia Those Lovely Hula Hands -yhtyeessä, joka julkaisi vuonna 1968 yhden EP-levyn, oli mukana yhdellä undergroundmusiikin kokoelmalevyllä ja teki musiikin elokuvaan Pilvilinna (1970). Yhtye koottiin myöhemmin uudelleen ilman Timo Aarnialaa.
Aarnialalle myönnettiin Valtion taideteollisuuspalkinto vuonna 1972, Vantaan kaupungin kulttuuripalkinto vuonna 1980, Sodankylä-palkinto vuonna 1998 ja Suomen sarjakuvaseuran Puupäähattu-palkinto vuonna 2004.
Kirjoja

Salaisuuden varjo.  omakustanne, 1969.  (Claes Olssonin ja Timo Junnilan kanssa, salanimellä Pekka Olavi Sarastus)
Kyynelten tie ja muita sarjakuvia.  Helsinki:  Otava, 1971.  ISBN 951-1-03437-5
Valot.  Helsinki:  Love Kirjat, 1978.  ISBN 978-951-8-35014-2
Mä haluan elää.  Helsinki:  Johanna Kustannus, 1981.  ISBN 9789519484105  (Yarin kanssa)
Yllätyskuvia. Sarjakuvia vuosilta 1968–1998.  Helsinki:  Like, 1998.  ISBN 978-951-5-78608-1
Hevoset ja minä.  Helsinki:  Like, 2000.  ISBN 978-951-5-78816-0  (Peter von Baghin kanssa)
Kuolemantanssi.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 978-951-0-29619-6
Alfred Jarry: patafyysikon muotokuva.  Helsinki:  Into, 2018.  ISBN 978-952-264-693-4  (postuumi)
Kirjakuvitukset

B. Traven: Silta viidakossa.  Helsinki:  Love Kirjat, 1977.  ISBN 951-835-001-9
B. Traven: Kuolemanlaiva.  Helsinki:  Love Kirjat, 1978.  ISBN 951-835-011-6
B. Traven: Puuvillanpoimijat.  Helsinki:  Love Kirjat, 1979.  ISBN 951-835-029-9
B. Traven: Hallitus.  Helsinki:  Love Kirjat, 1981.  ISBN 951-835-048-5
B. Traven: Marssi Monterialle.  Helsinki:  Love Kirjat, 1982.  ISBN 951-835-058-2
B. Traven: Mahonkiviidakko.  Helsinki:  Love Kirjat, 1983.  ISBN 951-835-075-2
B. Traven: Hirtettyjen kapina.  Helsinki:  Love Kirjat, 1985.  ISBN 951-835-093-0
Levynkansien ja CD-vihkosten kuvituksia

Suomen Talvisota 1939–1940: Underground-Rock (1970).
Rock on rajaton riemu (1970).
Maailman musiikkia - Music of the World (1971).
Rauli Badding Somerjoki: Synnyin rokkaamaan (1971).
Oskari Olematon – Suutari Joonaksen iltapäivä, osa I (1971).
Niemisen pojat ja naapurin äijä – Suutari Joonaksen iltapäivä, osa II (1971).
M. A. Numminen, Ilpo Saunio: Franz Schubert: Lieder (1972).
M. A. Numminen: På svenska (1972).
M. A. Numminen: M.A. Numminen in English (1974).
M. A. Numminen: M.A. Numminen auf Deutsch (1976).
M. A. Numminen & Kullervo Linna ork.: Kumipallona luokses pompin ain' (1976).
M. A. Numminen: Som en gummiboll kommer jag tillbaks till dig (1977).
M. A. Numminen – Sinikka Sokka – Seppo Hovi: Jänikset maailmankartalle! (1977).
Pohjalla (yhdessä Tapio Vapaasalon kanssa) (1978).
M. A. Numminen: Fårskallevisor (1978).
Se: Lui (1979).
Se: ...ja me tehtiin rakkautta (1979).
Finnforest: Demonnights (1979).
M. A. Numminen: Itsy Bitsy ja muita taidenautintoja (1979).
Seitsemäs maailma (yhdessä Inna Aarnialan kanssa) (1983).
22 Pistepirkko: Off-road manual. VHS-kasetti. (1998).
Tuomari Nurmio: 1999 (1999).
Tuomarin todistajat: Tribuutti Tuomari Nurmiolle (2000).
Antero Jakoila: Antero Jakoila (2004).
Jolly Jumpers: Hometown HiFi (2004).
Psychedelic Phinland. Finnish Hippie & Underground Music 1967–1974 (2006).
Aiheesta muualla

YLE Elävä arkisto: Undergroundpiirtäjä Timo Aarniala toivoi Suomeen rohkeaa sarjakuvaa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia