Lapin maakunta
Historia

Ei ole varmaa, tulivatko ensimmäiset Lapin asukkaat etelästä Suomen poikki vai pohjoisesta merenrannalta. Vanhimmat asutusvaiheen jäänteet ovat Inarissa lähes 9 000 vuotta vanhoja, ja Utsjoen Vetsijärven asutus on ajoitettu noin vuoteen 8 100 eaa. Lapin kivikauden asutuksesta kertoo myös Rovaniemen hirvenpää, joka on ajalta 5800 eaa.
Varhaisia rautakautisia raudan sulatusuuneja on löydetty muun muassa Kemijärven Räisälästä ja Rovaniemen Sierijärveltä.
Pähkinäsaaren rauhassa Lappi jäi Kemijokilaaksoa myöten Novgorodin puolelle. Ruotsalaisten vaikutus sillä suunnalla oli kuitenkin suurta, rajasta käytiin useita kiistoja kunnes se Täyssinän rauhassa asetettiin suunnilleen Suomen nykyisen itärajan kohdalle.
1500-luvulla Lapissa asui noin 5 000 ihmistä. Saamelaisten asuttama alue oli jaettu niin sanottuihin Lapinmaihin. Valtakunnanrajojen kulku oli epäselvää, vuonna 1751 Inarista kerättiin veroja kolmeen valtakuntaan (Norjaan, Ruotsiin ja Venäjälle).
1560-luvulta alkaen savolaisia kaskiviljelijöitä muutti sankoin joukoin Lappiin. Maakunnan väkiluku kaksinkertaistui. Lapin ensimmäinen kaupunki Tornio perustettiin 1621. 1600-luvun lopun katovuodet Lapissa vähemmän nälänhätää kuin maataloudesta enemmän riippuvaisessa etelässä.
Suuren Pohjan sodan jälkeen Lappiin alkoi jälleen virrata uuttaa asutusta. Vanha pyyntikulttuuri väistyi maatalouden tieltä. Kuningas antoi julistuksia, joilla pyrittiin toisaalta edistämään uudisasutusta, toisaalta turvaamaan erityisesti poronhoidon edellytykset. Lappiin muuttavat talonpojat saivat verovapauden 15 vuoden ajaksi. Vuosien 1673 ja 1695 julistukset eivät juuri innostaneet talonpoikia. Vasta vuoden 1749 kuninkaallinen ohjesääntö aiheutti nopean muuttoliikkeen Lappiin.
Kun Suomi siirtyi Venäjän vallan alle 1809, Torniojoesta tuli rajajoki.
1800-luvun elinkeinoja olivat maatalous ja porotalous, ja uutena metsätalous. Sitä varten kehitettiin rautatietä ja maantieverkkoa.
Talvisodan alkaessa ei uskottu Neuvostoliiton kiinnostuvan huonojen kulkuyhteyksien Lapista. Tilanne muuttui kun Saksa miehitti Norjan. Jatkosodassa Lapin miehet olivat saksalaisen komennuksen alla ja heidät kuljetettiin taistelemaan Sallan rintamalle. Jatkosodan lopulla Lapissa oli noin 200 000 saksalaista sotilasta, kun Lapin oma asukasmäärä oli vain 150 000. Välirauhassa Suomi menetti Petsamon ja osan Sallaa Neuvostoliitolle, ja sitoutui poistamaan maasta yli 200 000 saksalaista sotilasta kahden viikon kuluessa. Lapin sota alkoi 28. syyskuuta 1944. Runsaan viikon kuluttua sota raivosi täydellä teholla Tornion ja Kemin suunnalla. Saksalaiset vetäytyivät pohjoiseen Jäämeren- ja Kilpisjärventietä pitkin. Vetäytyessään he polttivat tienvarsikylien rakennukset ja Rovaniemi tuhottiin lähes kokonaan. Sillat räjäytettiin ja tiet ympäristöineen miinoitettiin. Viimeiset saksalaiset poistuivat maasta 27. huhtikuuta 1945. Suomi menetti Lapin sodassa 772 miestä, 262 katosi ja 2904 haavoittui. Saksalaisten tappiot olivat 4500 miestä.
Lapin sodan alta evakuoidut asukkaat saivat luvan palata vasta kesän 1945 aikana, mutta miinat tappoivat ja vammauttivat asukkaita vielä pitkään. Lapin alueen rakennuskannasta oli tuhoutunut jopa 70–90 %. Jälleenrakennukseen saatiin kansainvälistä apua Pohjoismailta ja erilaisilta järjestöiltä, mm. United Nations Relief and Rehabilitation, Punainen Risti sekä UNICEF.