stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lakeuden laulu
Arvioita

Helsingin Sanomien Helena Ylänen piti ruotsalaiselokuvaa raikkaan ulkopuolisena näkemyksenä 1950-luvun naapurimaasta: ”Suomi näyttää Suomelta muttei samalta.” Näyttelijöiden hän kirjoitti tekevän työtään vapautuneesti ja keskittyneesti. Erityisesti Ylänen kehui Marita Nordbergin ja Paavo Piskosen roolitöitä. Lehden tv-arvostelija Pertti Avola näki myös elokuvassa paljon ansioita, mutta harmitteli ettei se mene tarpeeksi syvälle esittemäänsä miljööseen tai aihepiiriin vaan jättää katsojansa vähän tyhjän päälle. Iltalehden Heikki Eteläpää kirjoitti elokuvan kuvaavan paremmin 1950-luvun Suomea ja Pohjanmaata kuin vastaavat suomalaisyritykset siihen asti.
Slaavit

Valtiot, joissa slaavit ovat enemmistökansallisuutena.
  Länsislaavit
  Itäslaavit
  Eteläslaavit
Slaavit ovat slaavilaisia kieliä puhuvia kansoja, jotka asuvat pääasiassa Itä-Euroopassa ja Balkanin niemimaalla. Slaavit ovat Euroopan suurin etnolingvistinen ryhmä, ja slaavilaisia kieliä puhuvien kansojen yhteenlaskettu väkiluku on noin 315 miljoonaa.
Jako

Slaavikansat jaetaan kolmeen pääryhmään: länsislaaveihin, itäslaaveihin ja eteläslaaveihin.
Jako > Länsislaavit

moravit eli määriläiset
puolalaiset
ruteenit
kašubit
slovakit
sorbit
sleesialaiset
tšekit eli böömiläiset
Jako > Itäslaavit

Itäslaavien sanotaan Kiovan Rusin aikana olleen yhtenäinen kansa, josta olisi myöhemmin uusille alueille levittäytymisen seurauksena kehittynyt omat kansansa, muun muassa ukrainalaiset ja isovenäläiset. Itäslaaveilla on vieläkin vahvat yhteydet toisiinsa. Suurin osa on ortodokseja ja itäslaavilaiset kielet ovat lähellä toisiaan.
ukrainalaiset (vanh. vähävenäläiset )
bojkit
hutsulit
ruteenit (karpatorusiinit)
lemkit
valkovenäläiset
venäläiset (vanh. isovenäläiset)
Jako > Eteläslaavit

bosniakit eli bosnialaiset
bulgarialaiset
makedonialaiset
goranit
kroaatit
montenegrolaiset
serbit
sloveenit
Alkuperä ja levittäytyminen

Slaavien muodostuminen erilliseksi etnisyydeksi on yhä pitkälti hämärän peitossa. Koska slaavilaisuus perustuu kieliyhteyteen, slaavilaisuus syntyi kieliyhteisön muodostumisen myötä. Nykyisten slaavilaisten kielten alkumuoto ilmaantui joskus ensimmäisen vuosituhannen puolivälissä. Yhden teorian mukaan slaavi-nimitys tuleekin sanasta slovo, joka tarkoittaa sanaa tai puhetta. Toisen teorian mukaan nimitys tulee sanasta slava, joka tarkoittaa kunniaa tai loistoa.
Kulttuurisesti slaavien maantieteellistä alkuperää on vaikea määritellä, sillä heidän varhainen keramiikkansa oli pelkistettyä ja samankaltaista kuin keramiikka heidän asuinaluettaan laajemmalla alueella Keski- ja Itä-Euroopassa. Myös slaavien keramiikan ajoitus on epävarmaa.
Varhaisimmat kirjalliset lähteet slaaveista löytyvät Tonavan rannoilta 500-luvulta ja vähän sen jälkeen Balkanilta. Kielellisen todistusaineiston mukaan varhaisia slaaveja saattoi elää varhain esimerkiksi Määrissä eli nykyisessä Slovakiassa, Böömissä (Tšekissä) ja Ukrainassa. Näiltä seuduilta löydetty aineisto viittaa kielellisesti, materiaalisesti ja mahdollisesti myös uskonnollisesti yhtenäiseen etnisyyteen. Tätä varhaisemmat löydöt ovat spekulatiivisia.
Slaavien identiteetin kiteytymiseen saattoivat vaikuttaa 400-luvulla germaanien johtamien goottien valloitusretket Ala-Tonavalle ja Mustallemerelle sekä turkkilaisten hunnien valloitusretket. Slaaveja saattoi liittyä hunnien joukkoihin gootteja vastaan, mitä kautta heitä päätyi asumaan Keski-Tonavalle. 500-luvulla slaavit sitten levittäytyivät nopeasti nykyisille asuinsijoilleen Itä- ja Keski-Euroopassa vandaalien ja langobardien jättämille alueille. Ensimmäiset muuttajat olivat sotureita, ja heitä seurasivat maanviljelijät.
Slaavien levittäytyminen tapahtui neljässä suuressa muuttoaallossa, joiden alkupiste oli Ukrainassa, ja lisäksi toinen alkupiste ehkä Tonavalla. Ensimmäisessä muuttoliikkeessä slaaveja muutti Karpaattien itäreunaa pitkin kohti Tovavan tasankoa ja Balkania. Toinen muuttoliike oli läntisten Karpaattien pohjoisreunaa pitkin Etelä-Puolaan. Kolmas muuttoliike oli läntisten Karpaattien eteläreunaa pitkin Tonavan keskijuoksulle ja Elbejoelle. Neljäs muuttoliike oli Ukrainassa itää kohti.
Kulttuuri

Slaavit ovat uskonnoltaan perinteisesti useimmiten joko ortodokseja, kuten venäläiset, ukrainalaiset, bulgaarit ja serbit, tai roomalaiskatolisia, kuten puolalaiset, tšekit ja kroaatit. Ensin mainittu ryhmä kirjoittaa kieltään yleensä kyrillisellä kirjaimistolla ja jälkimmäinen ryhmä yleensä latinalaisella kirjaimistolla.
Yhtenäisyysliike

Slaavien yhtenäisyyttä korostavaa ajattelua kutsutaan panslavismiksi. Panslavismi eli voimakkaana poliittisena liikkeenä lähinnä 1800-luvun puolivälissä, mutta nykyisin eri slaavikansat eivät ole keskenään erityisen läheisiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Slaavit Wikimedia Commonsissa
Slaavilaisten kielten nykyinen levinneisyys.
Slaavien alkukoti ja levittäytyminen ensimmäisen vuosituhannen jälkipuolella.
Länsislaavit, itäslaavit ja eteläslaavit 600-luvulta 800-luvulle.
Raheem Sterling

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Raheem Shaquille Sterling
Syntymäaika: 8. joulukuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Kingston, Jamaika
Pelipaikka: laitahyökkääjä
Pituus: 170 cm
Seura
Seura: Arsenal
Pelinumero: 30
Junioriseurat
2003–2010: Queens Park Rangers
2010–2012: Liverpool
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2015 | Liverpool | 95 | (18) |
| 2015–2022 | Manchester City | 225 | (91) |
| 2022– | Chelsea | 59 | (14) |
| 2024– | → Arsenal |  |  |
Maajoukkue
| 2009–2010 | Englanti U16 | 9 | (1) |
| 2010–2011 | Englanti U17 | 13 | (3) |
| 2012 | Englanti U19 | 1 | (0) |
| 2012– | Englanti U21 | 8 | (3) |
| 2012– | Englanti | 82 | (20) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 3. heinäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 3. heinäkuuta 2024.
Raheem Shaquille Sterling (s. 8. joulukuuta 1994 Kingston, Jamaika) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Arsenalia lainalla Chelseasta.
Seurajoukkueura > Liverpool (2010–2015)

Sterling siirtyi Liverpooliin helmikuussa 2010 Queens Park Rangersista. Siirtokorvauksena maksettiin heti 600 000 puntaa, ja riippuen siitä, kuinka monta ottelua Sterling tulisi Liverpoolin edustusjoukkueessa pelaamaan, korvaus voisi jälkikäteen nousta aina viiteen miljoonaan puntaan asti.
Sterling pelasi Liverpoolissa kaikkiaan 95 valioliigaottelua, joissa teki 18 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ja Eurooppa-liigassa 11 ottelua ilman maaleja.
Seurajoukkueura > Manchester City (2015–2022)

Sterling siirtyi kesällä 2015 Manchester Cityyn kaikkien aikojen suurimmalla englantilaispelaajasta maksetulla siirtosummalla, alustavasti 44 miljoonalla punnalla, ja summalla oli mahdollisuus kohota aina 49 miljoonaan puntaan saakka.
Sterling voitti Cityssä liigacupin mestaruuden 2016. Kaudella 2017–2018 hän voitti Valioliigan ja Liigacupin mestaruudet. Hän teki kauden aikana 18 valioliigamaalia ja antoi 15 maalisyöttöä. Kaudella 2018−2019 hän voitti Valioliigan, FA-cupin ja Liigacupin mestaruudet sekä Community Shieldin. Valioliigassa hän teki 34 ottelussa 17 maalia ja syötti 12. FA-cupin loppuottelussa hän teki kolme maalia.  Hänet valittiin Valioliigan kauden joukkueeseen 2018−2019. Seuraavalla kaudella hän viimeisteli 33 valioliigaottelussa 20 ja syötti neljä maalia. Hän voitti Community Shieldin ja Liigacupin. Kaudella 2020–2021 hän teki 31 liigaottelussa kymmenen maalia ja antoi kahdeksan maalisyöttöä Cityn voittaessa mestaruuden. Mestarien liigassa hän teki 11 ottelussa yhden ja syötti kolme maalia. Hän oli avauskokoonpanossa tappiollisessa loppuottelussa. Hän voitti jälleen liigacupin mestaruuden. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Cityn mestarijoukkueessa 30 valioliigaottelua, joissa teki 13 ja syötti kuusi maalia. Kaikkiaan hän pelasi Cityssä seitsemän kauden aikana 225 valioliigaottelua, joissa teki 91 ja syötti 56 maalia. Mestarien liigan 66 ottelussa hän teki 24 maalia ja antoi 19 maalisyöttöä.
Seurajoukkueura > Chelsea (2022–)

Sterling siirtyi Manchester Citystä Chelseaan noin 45 miljoonan punnan siirtosummalla kesällä 2022. Summa voi peliesitysten myötä nousta 55 miljoonaan puntaan. Debyyttikaudellaan hän pelasi Chelseassa 28 valioliigaottelua, ja teki kuusi maalia. Mestarien liigan yhdeksässä ottelussa hän viimeisteli kolme maalia. Kaudella 2023–2024 pelaamissaan 31 Valioliigan ottelussa hän teki kahdeksan maalia ja antoi neljä maalisyöttöä. Hän oli avauskokoonpanossa tappiollisessa liigacupin loppuottelussa.
Elokuussa 2024 Chelsea lainasi Sterlingin kaudeksi 2024-2025 Arsenaliin.
Maajoukkueura

Maajoukkuetasolla Sterling edusti Englannin poikamaajoukkueita, mutta jamaikalaisen syntyperänsä myötä hänellä olisi ollut mahdollisuus edustaa aikuisten puolella myös Jamaikaa. Hän debytoi kuitenkin Englannin maajoukkueessa 14. marraskuuta 2012 Ruotsia vastaan. Hän pelasi Englannin joukkueessa MM-kilpailuissa 2014 ja EM-kilpailuissa 2016, molemmissa kolme ottelua. Hän pelasi kuusi ottelua MM-kilpailuissa 2018, joissa Englanti sijoittui neljänneksi.
Sterling pelasi kesän 2021 EM-kilpailuissa avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki seitsemän ottelua ja teki maalin alkulohkossa Kroatiaa ja Tšekkiä sekä neljännesvälierässä Saksaa vastaan. Välierässä Tanskaa vastaan Englanti sai jatkoajalla rangaistuspotkun Sterlingin kaaduttua rangaistusalueella, ja rangaistuspotkun jatkotilanteesta Englanti teki 2–1-voittomaalin. Sterling pelasi täyden ajan myös tappiollisessa loppuottelussa Italiaa vastaan.
MM-kilpailuissa 2022 Sterling pelasi kaksi ensimmäistä ottelua avauskokoonpanossa ja teki Irania vastaan joukkueensa kuudesta maalista kolmannen. Kolmannessa alkulohko-ottelussa Sterling ei pelannut, ja neljännesvälieräottelukin jäi häneltä pelaamatta hänen matkustettuaan Englantiin perheensä luo heidän kotiinsa tehdyn murtovarkauden jälkeen. Tappiollisessa puolivälierässä Ranskaa vastaan Sterling tuli 79. minuutilla vaihdosta kentälle.
Sterling on pelannut heinäkuuhun 2024 mennessä 82 maaottelua ja tehnyt niissä 20 maalia. Hän on ollut avauskokoonpanossa 71 kertaa. Viimeksi hän on pelannut maajoukkueessa MM-kilpailuissa 2022.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raheem Sterling Wikimedia Commonsissa
Arsenal – Englannin Valioliiga
2 Saliba
3 Tierney
4 White
5 Partey
6 Gabriel
7 Saka
8 Ødegaard
9 Jesus
11 Martinelli
12 Timber
15 Kiwior
17 Zintšenko
18 Tomiyasu
19 Trossard
20 Jorginho
22 Raya
23 Merino
29 Havertz
30 Sterling
32 Neto
33 Calafiori
41 Rice
Manageri Arteta
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Hart |
2 Johnson |
3 Baines |
4 Gerrard |
5 Cahill |
6 Jagielka |
7 Wilshere |
8 Lampard |
9 Sturridge |
10 Rooney |
11 Welbeck |
12 Smalling |
13 Foster |
14 Henderson |
15 Oxlade-Chamberlain |
16 Jones |
17 Milner |
18 Lambert |
19 Sterling |
20 Lallana |
21 Barkley |
22 Forster |
23 Shaw |
Valmentaja Hodgson
Englannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Hart |
2 Walker |
3 Rose |
4 Milner |
5 Cahill |
6 Smalling |
7 Sterling |
8 Lallana |
9 Kane |
10 Rooney |
11 Vardy |
12 Clyne |
13 Forster |
14 Henderson |
15 Sturridge |
16 Stones |
17 Dier |
18 Wilshere |
19 Barkley |
20 Alli |
21 Bertrand |
22 Rashford |
23 Heaton |
Valmentaja Hodgson
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Pickford |
2 Walker |
3 Rose |
4 Dier |
5 Stones |
6 Maguire |
7 Lingard |
8 Henderson |
9 Kane |
10 Sterling |
11 Vardy |
12 Trippier |
13 Butland |
14 Welbeck |
15 Cahill |
16 Jones |
17 Delph |
18 Young |
19 Rashford |
20 Alli |
21 Loftus-Cheek |
22 Alexander-Arnold |
23 Pope |
Valmentaja Southgate
Englannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Pickford |
2 Walker |
3 Shaw |
4 Rice |
5 Stones |
6 Maguire |
7 Grealish |
8 J. Henderson |
9 Kane |
10 Sterling |
11 Rashford |
12 Trippier |
13 D. Henderson / Ramsdale |
14 Phillips |
15 Mings |
16 Coady |
17 Sancho |
18 Calvert-Lewin |
19 Mount |
20 Foden |
21 Chilwell |
22 White |
23 Johnstone |
24 James |
25 Saka |
26 Bellingham |
Valmentaja Southgate
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Pickford |
2 Walker |
3 Shaw |
4 Rice |
5 Stones |
6 Maguire |
7 Grealish |
8 Henderson |
9 Kane |
10 Sterling |
11 Rashford |
12 Trippier |
13 Pope |
14 Phillips |
15 Dier |
16 Coady |
17 Saka |
18 Alexander-Arnold |
19 Mount |
20 Foden |
21 White |
22 Bellingham |
23 Ramsdale |
24 Wilson |
25 Maddison |
26 Gallagher |
Valmentaja Southgate
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Yhdysvallat  Puola
Satu Taiveaho

| Satu Taiveaho |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 19.3.2003 - 19.4.2011  
Vaalipiiri:  Kanta-Häme
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. syyskuuta 1976 
Tiedot
Puolue:  Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
Koulutus:  Yhteiskuntatieteiden maisteri
Aiheesta muualla
Taiveaho.fi
Satu Kirsikka Taiveaho (s. 29. syyskuuta 1976 Riihimäki) on suomalainen poliitikko ja järjestöjohtaja. Hän oli vuosina 2003–2011 SDP:n kansanedustaja Hämeen vaalipiiristä.
Ura

Taiveaho valmistui ylioppilaaksi vuonna 1995 ja yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 2001. Hän on työskennellyt muun muassa sosiaalityöntekijänä. Kansanedustajaksi hänet valittiin sosiaalijohtajan virasta.
Vuosina 2001–2008 Taiveaho oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen. Hänet valittiin ensimmäisen kerran eduskuntaan vuoden 2003 vaaleissa 4 903 äänellä. Vuoden 2007 vaaleissa Taiveaho valittiin toiselle kaudelle 6 760 äänellä. Hän oli ehdolla myös vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa ja sai 25 916 ääntä. Taiveaho ei asettunut ehdolle enää vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Taiveaho profiloitui erityisesti ympäristö- sekä sosiaali- ja terveyspolitiikassa. Ensimmäisellä kaudellaan hän oli ympäristövaliokunnan ja hallintovaliokunnan jäsen, sekä sosiaali- ja terveysvaliokunnan ja suuren valiokunnan (EU-asiat) varajäsen. Kaudella 2007–2011 hän toimi sosiaali- ja terveysvaliokunnan jäsenenä ja hallintovaliokunnan sekä ympäristövaliokunnan varajäsenenä. Lisäksi Taiveaho toimi monissa valtiollisissa, alueellisissa, maakunnallisissa tehtävissä.
Politiikan jälkeen Taiveaho toimi Sininauhasäätiön toimitusjohtajana ja Etelä-Suomen aluehallintoviraston sosiaalihuollon johtavana ylitarkastajana. Vuosina 2014–2017 Taiveaho oli Suomen lähi- ja perushoitajaliitto SuPerin järjestöpäällikkö. Toukokuussa 2017 Taiveaho aloitti Turvallisen vanhuuden puolesta -Suvanto Ry:n toiminnanjohtajana ja toimi tehtävässä syksyyn 2020. Taiveaho toimi vuosina 2020-2022 Kymsoten johtavana sosiaalityöntekijänä. Elokuussa 2022 Taiveaho nimitettiin Autismiliiton toiminnanjohtajaksi.
Taiveaho toimi Tuusulan kunnanvaltuustossa (1059 äänellä) sekä sosiaali- ja terveyslautakunnan pj:nä vuosina 2017-2018. Samoin Taiveaho toimi myös Keski-Uudenmaan sote-kuntayhtymän 2.vpj:nä.
Kouvolan kaupunginvaltuustoon Taiveaho tuli valituksi vuoden 2021 vaaleissa (1087 äänellä).
Taiveaho on toiminut ja toimii monissa järjestöjen luottamustehtävissä. Samoin hän on toiminut sekä Hämeenlinnan, Tuusulan että Riihimäen seurakunnan luottamustehtävissä. Tällä hetkellä on hän toimii Tampereen hiippakuntavaltuustossa, Riihimäen kirkkovaltuustossa sekä mm. Riihimäen-Hyvinkään perheasianneuvottelunakeskuksen johtokunnan pj:nä.
Yksityiselämä

Taiveaho kihlautui keskustan kansanedustaja Antti Kaikkosen kanssa 18. kesäkuuta 2006. He menivät naimisiin Hämeenlinnan kirkossa lauantaina 12. heinäkuuta 2008. He toimivat avioliittonsa aikana kahden lapsen sijaisvanhempina.  Syyskuussa 2018 he ilmoittivat eroavansa.
Loppuvuodesta 2019 Taiveaho alkoi seurustella vuosina 2012–2017 Haminan kaupunginvaltuustossa SDP:tä edustaneen Ville Virtasen kanssa. Pari kihlautui joulukuussa 2019, meni naimisiin elokuussa 2020 ja haki yhdessä avioeroa kesällä 2022.
Aiheesta muualla

.aspx Satu Taiveaho Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
| n k Sosiaalidemokraattien kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (45):  Ahde  Asell  Feldt-Ranta  Filatov  Gustafsson  Guzenina-Richardson  Haatainen (2007–11.9.2007)  Heinäluoma  Hiltunen  Huovinen  Hurskainen  Jaakonsaari (2007–2009)  Kallio  Kalliomäki  Kantola  Karhu  A. Kiljunen  K. Kiljunen  Kiuru  Koski  J. Koskinen  M. Koskinen  Kuisma (2010–)  Kumpula  Kuusisto  Kähkönen  Lahtela  Laitinen  Lipponen  Ojala-Niemelä  Paasio  Paatero  Peltonen  Piirainen (2009–)  Rajamäki  Rönni  Saarinen  Skinnari  Söderman (11.9.2007–)  Tabermann (2007–2010)  Taimela  Taiveaho  Tuomioja  Urpilainen  Viitamies  Viitanen  Vuolanne  Väätäinen 
1 2  Tuula Haatainen siirtyi Helsingin apulaiskaupunginjohtajaksi 11. syyskuuta 2007, tilalle tuli Jacob Söderman.  1 2  Liisa Jaakonsaari valittiin Euroopan parlamenttiin kesäkuussa 2009, tilalle tuli Raimo Piirainen.  1 2  Tommy Tabermann kuoli 1. heinäkuuta 2010, tilalle tuli Risto Kuisma.  
Hämeen vaalipiirin kansanedustajat 2007–2011
Sirkka-Liisa Anttila
Risto Autio
Tarja Filatov
Timo Heinonen
Matti Kauppila
Kalle Jokinen (2009–)
Jari Koskinen (2007–2009)
Johannes Koskinen
Tuija Nurmi
Kirsi Ojansuu
Juha Rehula
Päivi Räsänen
Jouko Skinnari
Satu Taiveaho
Ilkka Viljanen
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Ruotsin kansanäänestys eurosta

Ruotsin kansanäänestys eurosta järjestettiin 14. syyskuuta 2003. Kysymyksenä oli, tulisiko Ruotsin ottaa euro valuutakseen. Tuloksena oli ei-äänten voitto vajaalla 56 prosentin osuudella. Noin 42 prosenttia äänesti kyllä ja noin kaksi prosenttia tyhjää. Kaikkiaan 82,6 prosenttia äänioikeutetuista käytti ääntään. Äänestys oli neuvoa-antava.
Tulos

| vaihtoehto | vaihtoehto | kannatus> äänet | kannatus> % |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Kyllä | 2 453 899 | 42,0 |
| 2. | Ei | 3 265 341 | 55,9 |
Lähde:
Tulos > Lääneittäin

| Lääni | Kyllä | % | Ei | % | äänestänyt | tulos | Hyväksytyt  äänet | Hylätyt äänet |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tukholman lääni | 623 496 | 62,03 | 381 635 | 37,97 | 1 216 980 | 1 014 869 | 1 005 131 | 9 738 |  |  |
| Uppsalan lääni | 92 167 | 53,96 | 78 636 | 46,04 | 205 736 | 172 747 | 170 803 | 1 944 |  |  |
| Södermanlandin lääni | 86 083 | 54,31 | 72 430 | 45,69 | 191 199 | 160 141 | 158 513 | 1 628 |  |  |
| Itä-Götanmaan lääni | 139 697 | 54,49 | 116 689 | 45,51 | 309 509 | 259 312 | 256 386 | 2 926 |  |  |
| Örebron lääni | 81 423 | 47,47 | 90 109 | 52,53 | 208 184 | 173 286 | 171 532 | 1 754 |  |  |
| Västmanlandin lääni | 87 058 | 54,81 | 71 778 | 45,19 | 193 184 | 160 400 | 158 836 | 1 564 |  |  |
| Jönköpingin lääni | 100 072 | 48,89 | 104 616 | 51,11 | 242 805 | 206 545 | 204 688 | 1 857 |  |  |
| Kronobergin lääni | 58 015 | 51,87 | 53 824 | 48,13 | 134 559 | 113 019 | 111 839 | 1 180 |  |  |
| Kalmarin lääni | 73 207 | 48,74 | 76 987 | 51,26 | 184 802 | 151 649 | 150 194 | 1 455 |  |  |
| Gotlannin lääni | 17 996 | 51,40 | 17 017 | 48,60 | 43 878 | 35 399 | 35 013 | 386 |  |  |
| Blekingen lääni | 45 098 | 46,90 | 51 065 | 53,10 | 116 586 | 97 106 | 96 163 | 943 |  |  |
| Skånen lääni | 422 567 | 63,23 | 245 696 | 36,77 | 818 810 | 674 619 | 668 263 | 6 356 |  |  |
| Hallandin lääni | 97 222 | 58,44 | 69 150 | 41,56 | 197 757 | 168 244 | 166 372 | 1 872 |  |  |
| Länsi-Götanmaan lääni | 466 591 | 51,99 | 430 924 | 48,01 | 1 085 238 | 906 508 | 897 515 | 8 993 |  |  |
| Värmlandin lääni | 84 627 | 47,46 | 93 703 | 52,54 | 217 170 | 179 875 | 178 330 | 1 545 |  |  |
| Dalarna lääni | 71 253 | 39,06 | 111 150 | 60,94 | 220 141 | 184 047 | 182 403 | 1 644 |  |  |
| Gävleborgin lääni | 74 767 | 41,69 | 104 583 | 58,31 | 222 780 | 180 980 | 179 350 | 1 630 |  |  |
| Västernorrlandin lääni | 69 582 | 41,96 | 96 233 | 58,04 | 201 394 | 167 081 | 165 815 | 1 266 |  |  |
| Jämtlandin lääni | 24 714 | 27,94 | 63 731 | 72,06 | 104 798 | 89 121 | 88 445 | 676 |  |  |
| Västerbottenin lääni | 60 071 | 37,23 | 101 285 | 62,77 | 193 374 | 162 532 | 161 356 | 1 176 |  |  |
| Norrbottenin lääni | 58 015 | 34,97 | 107 891 | 65,03 | 201 171 | 167 007 | 165 906 | 1 101 |  |  |
Lähde:EUROPEAN ELECTION DATABASE (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla

Valmyndigheten: Folkomröstning 14 september 2003 om införande av euron (ruotsiksi) (äänestyksen viralliset tulokset)
| n k  Vaalit ja kansanäänestykset Ruotsissa |
| --- | --- |
Toisen kamarin vaalit: 1866 1869 1872 1875 1878 1881 1884 1887 (kevät) 1887 (syksy) 1890 1893 1896 1899 1902 1905 1908 1911 1914 (kevät) 1914 (syksy) 1917 1920 1921 1924 1928 1932 1936 1940 1944 1948 1952 1956 1958 1960 1964 1968
Ensimmäisen kamarin vaalit: 1921
Valtiopäivävaalit: 1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991 1994 1998 2002 2006 2010 2014 2018 2022 2026
Maakäräjävaalit: 1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991 1994 1998 2002 2006 2010 2014 2018 2022 2026
Kunnallisvaalit: 1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991 1994 1998 2002 2006 2010 2014 2018 2022 2026
Europarlamenttivaalit: 1995 1999 2004 2009 2014 2019 2024
Kansanäänestykset: kieltolaki 1922 oikeanpuoleinen liikenne 1955 eläkkeet 1957 ydinvoima 1980 EU-jäsenyys 1994 euro 2003
Mansikkapaikka

| Mansikkapaikka> Smultronstället |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ingmar Bergman
Käsikirjoittaja:  Ingmar Bergman
Tuottaja:  Allan Ekelund
Säveltäjä:  Erik Nordgren
Kuvaaja:  Gunnar Fischer
Leikkaaja:  Oscar Rosander
Pääosat:  Victor Sjöström Bibi Andersson Ingrid Thulin Gunnar Björnstrand
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Svensk Filmindustri
Levittäjä:  SF Studios Netflix
Ensi-ilta:  Ruotsi: 26. joulukuuta 1957 Suomi: 20. maaliskuuta 1959
Kesto:  91 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mansikkapaikka (ruots. Smultronstället) on Ingmar Bergmanin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen elokuva vuodelta 1957.
Elokuvan nimi "smultronstället" viittaa ruotsinkieliseen sanontaan, joka tarkoittaa sitä paikkaa jossa ihminen on onnellisin. Englanninkielinen nimi Wild Strawberries ei pidä sisällään tätä merkitystä.
Juoni

Elokuva kertoo iäkkään professorin Isak Borgin (Victor Sjöström) matkasta Lundiin, jossa hänet promovoidaan riemutohtoriksi. Automatkalla Tukholmasta Lundiin Borg käy tapaamassa vanhaa äitiään (Naima Wifstrand) ja katsomassa entistä kesäasuntoaan. Matkan aikana on vähällä tapahtua kolari.
Borg alkaa mietiskellä omaa kuolevaisuuttaan ja joutuu toistuvasti tuskallisten unien ja pahimpien pelkojensa valtaan. Hän huomaa menneisyydessä tekemiensä ratkaisujen tuoneen elämäänsä vain kylmän tyhjiön, elämän ilman todellista tarkoitusta. Elämän pettymykset palaavat mieleen, nuoruuden rakastetun Saran (Bibi Andersson) menettäminen Sigfrid-veljelle (Per Sjöstrand), oma vaimo Karin (Gertrud Fridh) on uskoton, myös pojan avioliitto miniä Mariannen kanssa (Ingrid Thulin) rakoilee.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Victor Sjöström  | … |  professori Isak Borg   |
|  Bibi Andersson  | … |  Sara   |
|  Gunnar Björnstrand  | … |  tohtori Evald Borg, Isakin poika   |
|  Ingrid Thulin  | … |  Marianne Borg, Evaldin vaimo   |
|  Jullan Kindahl  | … |  Agda, professorin taloudenhoitaja    |
|  Folke Sundquist  | … |  Anders   |
|  Björn Bjelfvenstam  | … |  Viktor   |
|  Naima Wifstrand  | … |  rouva Borg, Isakin äiti   |
|  Gertrud Fridh  | … |  Karin Borg, Isakin vaimo   |
|  Per Sjöstrand  | … |  Sigfrid Borg, Isakin veli   |
|  Gunnel Broström  | … |  rouva Alman   |
|  Gunnar Sjöberg  | … |  insinööri Sten Alman   |
|  Max von Sydow  | … |  Henrik Åkerman, bensa-aseman omistaja   |
|  Åke Fridell  | … |  Karinin rakastaja   |
|  Sif Ruud  | … |  Olga-täti   |
|  Yngve Nordwall  | … |  Aron-setä   |