stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yksityistäminen Venäjällä
Aiheesta muualla

Jaanika Merilo: Kremlin kosto I.[vanhentunut linkki] Arvopaperi. 16.11.2008 Mielipidekirjoitus. (Arkistoitu linkki)
Anatoli Tšubais, jonka johtaman Venäjän yksityistämisprojektin seurauksena oligarkit keräsivät omaisuutensa ja vaikutusvaltansa.
Venäläiset osoittivat mieltään vuonna 1998. Bannerissa lukee "Vangitkaa se punapää!", mikä on viittaus Tšubaisiin.
Ylempi Ankyle

| Ylempi Ankyle> Ἀγκυλὴ καθύπερθεν.Sijainti |
| --- | --- |
 Ylempi Ankyle
Koordinaatit:  37°58′48″N, 23°45′1″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Lykavittóksen kaakkoispuoli, Attika
Historia
Tyyppi:  kaupunginosa ja demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Aigeis
 :  Antigonis (vsta 307 eaa.)
 :  Aigeis (vsta 201 eaa.)
Trittys:  asty
Demonyymi:  Ankyleus (Ἀγκυλεύς)
Bulen jäseniä:  1
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ylempi Ankyle (m.kreik. Ἀγκυλὴ καθύπερθεν, Ankylē kathyperthen, lat. Ancyle) oli antiikin aikainen alun perin Aigeis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen asty-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Ylemmän Ankylen oletetaan sijainneen Lykabettos-kukkulan (nyk. Lykavittós) kaakkoispuolella. Alempana nykyisen Zográfoun suunnassa sijaitsi Alempi Ankyle, joka oli erillinen demos.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Aigeis ja sillä oli yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Antigonis-fyleen ja fylen lakkauttamisen jälkeen vuodesta 201/200 eaa. jälleen Aigeis-fyleen. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Ankyleus (Ἀγκυλεύς).
Ylempi Pergase

| Ylempi Pergase> Περγασὴ καθύπερθεν.Sijainti |
| --- | --- |
 Ylempi Pergase
Koordinaatit:  38°5′50″N, 23°47′23″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  luoteeseen Kifisiásta, Attika
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Erekhtheis
Trittys:  mesogeios
Demonyymi:  Pergasēthen (Περγασῆθεν)
Bulen jäseniä:  2
 :  3 (vsta 307 eaa.)
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ylempi Pergase (m.kreik. Περγασὴ καθύπερθεν, Pergasē kathyperthen) oli antiikin aikainen Erekhtheis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Ylempi Pergase sijaitsi Ateenan pohjoispuolella. Se sijoitetaan luoteeseen nykyisestä Kifisián kaupungista. Ylemmän Pergasen lähellä sijaitsi Alempi Pergase, joka oli erillinen demos.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin kolme bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Pergasēthen (Περγασῆθεν).
Ylenjoki (Somero)

Ylenjoen silta. Vasemmalla Ylenjoen historiallista kylätonttia.
Ylenjoki on kylä Somerolla. Sen naapurikyliä ovat Kultela ja Ihamäki lännessä ja Kivisoja ja Hirsjärvi idässä. Kylän vanha tontti on sijainnut Virkaanjoen varressa Kultelan kylätonttia vastapäätä, Ylenjoen sillan päässä.
Historialtaan kylä on Hirsjärven ja Kivisojan kanssa samaan isonjaon jakokuntaan kuulunut yksinäistalo, joka vuonna 1692 perustettiin uudistaloksi Hirsjärven kylän takamailla sijainneesta torpasta ja halottiin vuonna 1773 kahtia, jolloin osataloiksi muodostuivat Suulinki ja Ylenjoki eli Pitäjänpää. Taloista Pitäjänpää on vielä kylän vanhalla tontilla, Suulinki hieman sivummalla.
Vuonna 1956 suoritetussa maanmittaustoimituksessa suuri osa kylän historiallisesta alueesta, mukaan lukien Suulingin talo, tuli kuulumaan Kivisojan kylään. Seurauksena tästä Ylenjoen maarekisterikylään luettu alue pieneni, ja kylän väkiluku vuonna 2011 oli tämän takia vain neljä, mikä teki Ylenjoesta asukasluvultaan Someron 47 varsinaisesta kylästä pienimmän. Vuonna 2010 Ylenjoen väkiluku oli kolme asukasta.
Ylempi Agryle

| Ylempi Agryle> Ἀγρυλὴ καθύπερθεν.Sijainti |
| --- | --- |
 Ylempi Agryle
Koordinaatit:  37°57′40″N, 23°44′14″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Pagkráti, Ateena, Attika
Historia
Tyyppi:  kaupunginosa ja demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Erekhtheis
Trittys:  asty
Demonyymi:  Agrylēthen (Ἀγρυλῆθεν), Agryleus (Ἀγρυλεύς)
Bulen jäseniä:  2
 :  3–5 (vsta 307 eaa.)
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ylempi Agryle (m.kreik. Ἀγρυλὴ καθύπερθεν, Agrylē kathyperthen) oli antiikin Ateenan kaupunginosa ja Erekhtheis-fyleen kuulunut Attikan demos. Se kuului fylen asty-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Ylempi Agryle sijaitsi Panateenalaisen stadionin eteläpuolella, suunnilleen Ateenan nykyisen Pagkrátin kaupunginosan tienoilla. Sen lähellä sijaitsi myös Alempi Agryle, joka oli erillinen demos. On mahdollisesta, että Agrain kaupunginosa sijaitsi jomman kumman demoksen alueella.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin 3–5 bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Agrylēthen (Ἀγρυλῆθεν) tai Agryleus (Ἀγρυλεύς).
Metsän hoitava vaikutus

Metsän hoitava vaikutus tarkoittaa sitä, että metsällä on todettu olevan monia ihmisen hyvinvointia edistäviä vaikutuksia. Metsä rauhoittaa ihmistä niin fyysisesti kuin psyykkisesti varsin nopeasti. Laajemmin asia liittyy Green care -teemaan, joka tarkoittaa  luontoon tukeutuvien menetelmien ammatillista, vastuullista ja tavoitteellista hyödyntämistä hyvinvointipalvelujen tuottamisessa.
Mielenterveysseuran kotisivujen mukaan vuonna 2013 Suomen Metsäkeskus ja Suomen Mielenterveysseura toteuttivat eri puolilla Suomea Hyvän mielen metsäkävelyitä. Tuolloin paikalliset mielenterveysseurat ja alueelliset Metsäkeskukset organisoivat eri kohderyhmille Hyvän mielen metsäkävelyitä yhdistäen metsätuntemuksen, luonnossa liikkumisen ja pohdintaa mielen hyvinvoinnista. Kohderyhminä olivat sivujen mukaan muun muassa koululaiset, päiväkotilapset, maahanmuuttajataustaiset äidit sekä tuetun asumisyksikön asukkaat.
Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön oppaassa tiivistetään hyvin metsän nopeita terveysvaikutuksia: 10 minuuttia metsässä: verenpaine alkaa laskea ja pulssi tasoittua, 20 minuuttia metsässä: mieliala kohoaa, 1 tunti metsässä: tarkkaavaisuus paranee ja 2 tuntia metsässä: elimistön puolustuskyky paranee.
Aiheesta muualla

Luonto hoivaa mieltä ja kehoa mielenterveysseura.fi. Arkistoitu 23.11.2018. Viitattu 16.1.2020.
Sillanpää, Anna: Näin metsä hoitaa mieltäsi – jo muutama minuutti saa ihmeitä aikaan kodinkuvalehti.fi.  15.9.2014. Viitattu 16.1.2020.
The society of forest medicine within the japanese society for hygiene forest-medicine.com. Viitattu 16.1.2020.
Korhonen, Anne & Liski-Markkanen, Sari: Metsä ikäihmisten hyvinvoinnin lähteenä.  Työtehoseura, 2013.  ISBN 978-951-788-429-7  Arkistoitu versio palvelussa Archive.org (pdf) (viitattu 16.1.2020).
Yliagronomi

Yliagronomi on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 9. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 4 250 euroa tai 1 100 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1977. Vuosien 1918–2013 aikana yliagronomin arvonimi on myönnetty 42 henkilölle.
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 1966

Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1966 Dortmundissa, Länsi-Saksassa. Kisojen ajankohta oli 27. maaliskuuta. Kisapaikkana oli Westfalenhalle, jonka juoksurata oli 160 metrin mittainen.
Mitalistit > Miehet

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m |  Barrie Kelly | 6,6 |  Heinz Erbstößer | 6,6 |  Viktor Kazatkin | 6,6 |
| 400 m |  Hartmut Koch | 47,9 |  Manfred Kinder | 48,3 |  Vasili Anisimov | 49,0 |
| 800 m |  Noel Carroll | 1.49,7 |  Tomáš Jungwirth | 1.50,8 |  Herbert Missalla | 1.51,0 |
| 1 500 m |  John Whetton | 3.43,8 |  Oleg Rajko | 3.46,7 |  Ulf Högberg | 3.47,2 |
| 3 000 m |  Harald Norpoth | 7.56,0 |  Siegfried Herrmann | 7.57,2 |  István Kiss | 8.05,0 |
| 60 m aj |  Eddy Ottoz | 7,7 |  Michael Parker | 7,8 |  Hinrich John | 7,9 |
| 4 × 2 kierrosta |  Länsi-Saksa Jörg Jüttner Rainer Kunter Hans Reinermann Jens Ulbricht | 2.30,1 |  Tšekkoslovakia Miroslav Veruk Juraj Demeč Ladislav Kříž Josef Trousil | 2.31,0 | – | – |
| 4+3+2+1 kierrosta |  Länsi-Saksa Leonhard Händl Werner Krönke Rolf Krüsmann Jürgen Schröter | 3.22,0 |  Italia Bruno Bianchi Sergio Bello Sergio Ottolina Ippolito Giani | 3.22,2 |  Belgia Werner Oijzers Willy Vandewyngaerden Georges Wijnants Albert van Hoorn | 3.27,2 |
| Korkeushyppy |  Valeri Skvortsov | 217 |  Wolfgang Schillkowski | 211 |  Kjell-Åke Nilsson | 208 |
| Seiväshyppy |  Gennadi Bliznetsov | 490 |  Rudolf Tomášek | 480 |  Rainer Liese | 470 |
| Pituushyppy |  Igor Ter-Ovanesjan | 823 |  Armin Baumert | 779 |  Jochen Eigenherr | 763 |
| Kolmiloikka |  Șerban Ciochină | 16,43 |  Michael Sauer | 16,35 |  Petr Nemšovský | 16,28 |
| Kuulantyöntö |  Vilmos Varjú | 19,05 |  Dieter Hoffmann | 18,25 |  Jiří Skobla | 18,08 |
Mitalistit > Naiset

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m |  Margit Nemesházi | 7,3 |  Galina Mitrohina | 7,3 |  Mary Rand | 7,4 |
| 400 m |  Helga Henning | 56,9 |  Libuše Macounová | 57,2 |  Maeve Kyle | 57,3 |
| 800 m |  Zsuzsa Szabó | 2.07,9 |  Karin Kessler | 2.10,8 |  Marie Ingrová | 2.11,6 |
| 60 m aj |  Irina Press | 8,1 |  Gundula Diel | 8,4 |  Inge Schell | 8,4 |
| 4 × 1 kierros |  Länsi-Saksa Renate Meyer Erika Rost Hannelore Trabert Kirsten Roggenkamp | 1.18,4 |  Jugoslavia Ljiljana Petnjarić Marijana Lubej Jelisaveta Đanić Olga Šikovec | 1.21,7 |  Tšekkoslovakia Libuše Macounová Alena Hiltscherová Eva Kucmanová Eva Lehocká | 1.22,3 |
| Korkeushyppy |  Iolanda Balaș | 176 |  Olga Pulić | 173 |  Ilia Hans | 165 |
| Pituushyppy |  Tatjana Štšelkanova | 673 |  Mary Rand | 653 |  Heidemarie Rosendahl | 649 |
| Kuulantyöntö |  Margitta Gummel | 17,30 |  Tamara Press | 17,00 |  Nadežda Tšižova | 16,95 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Länsi-Saksa | 5 | 5 | 7 | 17 |
| 2. |  Neuvostoliitto | 5 | 3 | 3 | 11 |
| 3. |  Unkari | 3 | 0 | 1 | 4 |
| 4. |  Itä-Saksa | 2 | 4 | 0 | 6 |
| 5. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 6. |  Romania | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 7. |  Italia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 8. |  Irlanti | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 9. |  Tšekkoslovakia | 0 | 4 | 4 | 8 |
| 10. |  Jugoslavia | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 11. |  Ruotsi | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 12. |  Belgia | 0 | 0 | 1 | 1 |
Ylimääräinen professori (arvonimi)

Ylimääräisen professorin nimi ja arvo oli Suomessa arvonimi, joka on myönnetty vain yhden kerran itsenäisyyden aikana (vuonna 1918) ja jota ei ole koskaan ollut arvonimien luettelossa.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Nro | Päivämäärä | Henkilö | Ammatti tai arvo | Kotipaikka | Lähteet |
|  1.  | 17.7.1918  | Woldemar Backman  | lääketieteen ja kirurgian tohtori, Vaasan kaupunginlääkäri (1917–1923)  | Vaasa  |   |
Ennen itsenäisyyden aikaa ylimääräisen professorin arvonimi myönnettiin esimerkiksi kirjastonhoitaja Sven Gabriel Elmgrenille (1873) ja lääkäri, anatomian tutkija Thure Möllerille (1914).
Yliannostus

Aktiivihiiltä voidaan käyttää yliannoksen ensiavussa.
Yliannostus tarkoittaa sellaista lääkeaineen annostelua, joka ylittää elimistön kyvyn metaboloida aine tai erittää se ulos kehosta ennen kuin se aiheuttaa myrkytystilan. Yliannostus voi pahimmillaan johtaa vakavaan ruumiilliseen vammaan, kuten sisäelinten tuhoutumiseen, aivovaurioon tai kuolemaan.
Yliannostus voi olla tapaturmainen tai tahallinen. Tapaturmaiset yliannostukset ovat yleisiä etenkin huumeiden käyttäjillä, sillä katukaupassa hankittujen huumeiden vahvuus, koostumus ja epäpuhtauksien määrä on yleensä epävarma. Heroiini aiheuttaa paljon yliannostuksia, koska kadulla myytävän aineen vahvuus voi vaihdella kolmesta 90 prosenttiin.
Tahallinen yliannostus otetaan joskus itsemurhatarkoituksessa. Näin toimivat usein lääkeaineiden ja huumeiden väärinkäyttäjät sekä psykiatrisista sairauksista kärsivät. Tahalliseen yliannostukseen käytetään usein kipulääkkeitä, rauhoittavia lääkkeitä, opioideja tai masennuslääkkeitä, usein alkoholin kanssa.
Yliannostuksesta kärsivän ihmisen ensiapuun voi kuulua esimerkiksi hengityksen ja sykkeen tarkkailu, hätänumeroon tai myrkytystietokeskukseen soitto, vatsahuuhtelu, aktiivihiilen käyttö, virtsaamisen pakottaminen ja vastalääkkeiden antaminen.
Aiheesta muualla

Robert S. Gable: Comparison of acute lethal toxicity of commonly abused psychoactive substances. Society for the Study of  Addiction, 2004.  Artikkelin verkkoversio. (PDF) (englanniksi)
Yli-insinööri

Yli-insinööri on Suomessa ansioituneelle insinöörille  myönnettävä arvonimi. Se on myös eräiden julkishallinnon insinöörien virkanimike.
Yli-insinöörin arvonimi

Yli-insinööri on tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 9. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 4 250 euroa tai 1 100 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1937 kanavapäällikkö Albert Wulffille. Vuosien 1918–2013 aikana yli-insinöörin arvonimi on myönnetty 371 henkilölle.
Ylimarkun kirkko

| Ylimarkun kirkko |
| --- | --- |
 Kirkko heinäkuussa 2019
Sijainti:  Korsnäsvägen 1, Ylimarkku, Närpiö
Seurakunta:  Närpiön seurakunta
Rakentamisvuosi:  1875–1878
Suunnittelija:  Theodor Granstedt
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  1 200
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ylimarkun kirkko (ruots. Övermarks kyrka) on Närpiön Ylimarkkuun vuosina 1875–1878 rakennettu Närpiön seurakunnan puinen sisäviisteinen tasavartinen ristikirkko. Kirkon suunnitteli Theodor Granstedt. Ristikeskustassa on särmäkartion varaan rakennettu nelisivuinen lyhty. Sisäkatteena on puupylväiden kannattelema paneelikate. Kirkkoa on korjattu 1927 sisältä, 1955, 1956 ja 1967, jolloin ulkomaalaus uusittiin. Erillinen puinen uusgotiikkaa edustava kellotapuli on rakennettu 1876, sen kellot ovat vuosilta 1771, 1884 ja 1897. Kirkon pinta-ala on 660 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 1200 hengelle. Kirkon 17-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1976, mutta kirkossa on lisäksi Närpiön kirkosta 1881 siirretyt Olof Hedlundin 1747 valmistamat alun perin 6-äänikertaiset urut. Ne uudistettiin ja laajennettiin 8-äänikertaisiksi vuonna 1899. Alttaritaulu Golgata on Axel Haartmanin 1933 maalaama. Kirkon alkuperäinen ulkoseinien väri oli keltainen, mutta väritystä muutettiin 1967 arkkitehti Krister Korpelan ehdotuksesta. Ulkoseinät ovat kahta eri violetin värisävyä, kulmalaudat valkoiset ja koristukset harmaansiniset.
Harri Ylinen

Harri Olavi Ylinen (s. 10. toukokuuta 1964 Alahärmä) on suomalainen aitajuoksija. Hän edusti urallaan Jalasjärven Jalasta ja häntä valmensi Jorma Junttila. Kalevan kisoista Ylinen on saavuttanut kolme pronssia 110 metrin aitajuoksussa (1985, 1987 ja 1988). Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on lisäksi voittanut kultaa (1988) ja kaksi pronssia 60 metrin aitajuoksussa (1986, 1990). Ylisen 110 metrin aitajuoksun ennätys 13,90 s on vuodelta 1988.
Juoksu-uransa Ylinen lopetti vuoteen 1991, minkä jälkeen hän on muutamaan otteeseen 2000-luvulla esiintynyt virallisissa kilpailuissa heittolajeissa Turun Urheiluliittoa edustaen.
Harri Ylisen isä Heimo Ylinen ja veli Jukka Ylinen olivat pituushyppääjiä.
Suomen päärata

Rata alkaa Helsingin päärautatieasemalta, josta ratakilometrit mitataan.
Päärataa Helsingin Oulunkylän kohdalla.
Oulun rautatieasema, radan päätepiste.
Suomen rautateiden keskinen päärata (ruots. stambanan) kulkee Suomen poikki etelä–pohjoissuunnassa reittiä Helsinki–Hämeenlinna–Tampere–Seinäjoki–Kokkola–Ylivieska–Oulu. Nimi päärata tulee siitä, että reitti on kaikista merkittävin Suomen rautatieliikenteelle. Tärkein pääradan osuus on Helsinki–Tampere. Osuutta (Tampere–)Seinäjoki–Oulu kutsutaan nimellä Pohjanmaan rata.
Pääradan osuus Helsinki–Tampere muodostaa nauhakaupungin ja maan tärkeimmän kasvukäytävän. Helsingin, Riihimäen, Hämeenlinnan, Etelä-Pirkanmaan ja Tampereen seutukuntien ketjun varrella asuu kolmannes suomalaisista.
Päärata alkaa Helsingin päärautatieasemalta ja jatkuu Pasilan rautatieaseman läpi. Se kulkee valtatien 4 ja kantatien 45 välissä Helsingin koillisten ja Vantaan itäisten kaupunginosien ohitse. Tämän jälkeen radan varrella on nauhakaupunkia (tiheästi pikkukaupunkeja) Tampereelle asti ja se seuraa pitkälti valtatie 3:n linjausta. Tampereen jälkeen rata kulkee 1970-luvun suoraa rataoikaisua pitkin asumattomilla taipaleilla aina Seinäjoelle saakka eroten Parkanon jälkeen kolmostien reitistä. Seinäjoen jälkeen alkaa taas vanha mutkainen ratalinjaus. Rata kiertää rannikolle Kokkolaan seuraten valtatie 8:aa ja palaa sen jälkeen takaisin sisämaahan. Oulaisten jälkeinen ratalinjaus on taas suorempi ja rata kohtaa ennen Oulua Limingassa taas valtatie 8:n.
Historia > Ensimmäiset suunnitelmat

Ensimmäinen ehdotus rautatiestä Suomessa tehtiin 20. maaliskuuta 1849, jolloin Suomen tie- ja vesikulkulaitosten insinöörikunnan päällikkö Alfred Stjernvall ehdotti rautatielinjausta Helsingistä Hausjärven Turkhautaan. Hänen ehdotuksensa mukaan rautatie olisi toteutettu hevosvetoisena. Tutkimusten tuloksena vuonna 1851 valmistunut ratasuunnitelma sisälsi höyryveturivetoisena toteutettavan radan välille Helsinki–Hämeenlinna. Maaliskuussa 1853 Hämeenlinnan kaupunki yhdessä suurtilallistensa kanssa oli anonut toimilupaa rakentaa rautatie Helsinkiin, mutta anomus hylättiin. Rautatiehanketta ja siitä esitetyn ratasuunnitelman käsittelyä jarrutti myös vuosina 1853–1856 käyty Krimin sota. Venäjän sotamenestys oli kärsinyt vaatimattomasta rataverkosta.
Historia > Toteutunut suunnitelma

Vuoden 1856 maaliskuussa tapahtuneen Helsingin vierailunsa aikana Venäjän keisari ja Suomen suuriruhtinas Aleksanteri II käski muun muassa laatimaan esityksen sisämaan liikenneyhteyksien parantamiseksi. Toimeksianto osoitettiin kenraalikuvernööri Bergin johtamalle komitealle, jonka tuli selvittää sisämaan ja satamien välisiä sekä keisarikunnan pääkaupunkiin Pietariin johtavia liikenneyhteyksiä kanavia ja rautateitä käyttäen. Vuonna 1851 laadittu ratasuunnitelma tarkastettiin komiteaan kuuluneen Alfred Stjernvallin velipuolen Knut Stjernvallin johdolla. Stjernvallista oli tullut uusi insinöörikunnan päällikkö. Tarkastettu ratasuunnitelma välille Helsinki–Hämeenlinna esitettiin marraskuussa 1856 pidetyssä komitean kokouksessa, joka johti komitean enemmistön kannatukseen. Komitea lähetti laatimansa ehdotuksen senaatille, joka hyväksyi ratasuunnitelman jo saman vuoden joulukuussa. Aleksanteri II teki lopullisen hyväksyvän päätöksen radan rakentamisesta 4. maaliskuuta 1857.
Historia > Radan rakennus ja käyttöönotto

Keisarillisella päätöksellä rata säädettiin rakennettavaksi yksiraiteisena, mutta kahdella penkereellä. Rakentaminen alkoi 13. kesäkuuta 1857. Rakentamisen alkamisesta kuulutettiin kirkoissa. Työnjohtajaksi määrättiin Uudenmaan läänin kuvernööri Knut Stjernvall, ja rakennusvalvojana toimi kenraali Johan Mauritz Nordenstamin johtama rautatiejohtokunta. Rata-alueen maita pakkolunastettiin, ja radan varrelle rakennettiin väliaikainen maantie.
Rataosuus jaettiin viiteen työpiiriin. Hyvästä palkkauksesta huolimatta työnjohdolla oli vaikeuksia saada kokoon riittävästi työvoimaa, jonka määrä vaihteli rakennushankkeen aikana 1 000–4 000 välillä. Lisäksi Saimaan kanavan rakennustyömaalta vapautuneita kuritushuonevankeja oli radan rakennuksessa mukana yli 200. Työntekijät palkattiin vuosipalvelukseen eli vuodeksi kerrallaan. Palkka maksettiin rahana, ja työhön kuului myös asunto kasarmissa. Työ oli kuitenkin valvottua ja kurinalaista, ja vuoden 1805 palkollisasetuksen nojalla radanrakentajien fyysinen rankaiseminen oli sallittua. Järjestystä ratatyömaalla ylläpiti järjestysmies, jolla oli valtuudet toimia poliisiviranomaisena ja syyttäjänä oikeudessa. Apunaan järjestysmiehellä oli aseistetut kasakat, jotka valvoivat vankityövoimaa ja palkanmaksua sekä kuljettivat postia. Kasakoiden palkka oli huomattava kuluerä. Rakentajina käytettiin myös useita satoja sotilaita, mitä perusteltiin työvoimapulalla ja palkkatason hillitsemisellä.
Rata rakennettiin melko alkeellisella tekniikalla, mutta huolellisesti ja arvokkailla materiaaleilla, kuten raudalla ja sementillä. Raiteita varten hankittiin saksalaismalliset rautaiset kiskot, jotka painoivat 33 kiloa metriltä. Rataan kuului siltoja, maa- ja kallioleikkauksia sekä penkereitä. Vuonna 1861 valmistuneen Helsingin asemarakennuksen ja sen ratapihan tieltä kuivatettiin Kluuvinlahti. Ratalinjasta tuli suora ja nousuista loivia, ja tasoristeyksiä kertyi vain vähän. Liikennepaikkoja oli yhteensä seitsemän, ja niiden keskimääräinen väli oli 15,4 kilometriä.
Ensimmäinen radan pohjoispäähän asti ajettu vihkiäisjuna saapui Hämeenlinnaan 31. tammikuuta 1862 kello 11 aamupäivällä. Lemminkäinen-veturin vetämään junaan oli kytketty useita vaunuja, joissa oli yhteensä 30 kutsuvierasta. Matkalippujen hinnasto julkaistiin helmikuussa ja ensimmäinen aikataulu maaliskuussa. Radan viralliset avajaiset pidettiin 17. maaliskuuta, joka on nykyään VR:n syntymäpäivä.
Rakentamiskustannukset ylittyivät arvioidusta 2,2 miljoonasta hopearuplasta lopulta 3,7 miljoonaan. Ylittymiseen vaikuttivat muun muassa kalliit ja laadukkaat materiaalit sekä palkkojen nousu. Säästösyistä useat seuraavat ratahankkeet, kuten Riihimäki–Pietari-rata, toteutettiin huomattavasti halvemmin esimerkiksi mutkaisemmilla ratalinjoilla ja kevyemmillä päällysrakenteilla. Knut Stjernvall sai budjetoinnista julkista kritiikkiä ja erosi Valtionrautateiltä vuonna 1863.
Historia > Matka-ajat ja matkustajamäärät

Radan avaamisen aikaan matka Helsingistä Hämeenlinnaan kesti 4 tuntia 40 minuuttia. Vuonna 1864 matka oli kuitenkin jo noin tunnin verran nopeampi. Vuonna 1875 junamatkan keskinopeus oli 33,8 kilometriä tunnissa. Vuonna 1934 lanseerattu pikajuna ”Lentävä Tamperelainen” ylsi Helsingin ja Tampereen välillä säännöllisesti 90 kilometriin tunnissa.
Vuoden 1862 aikana matkustajia Helsingin ja Hämeenlinnan välillä oli kaikkiaan 39 000 ja seuraavana vuonna 64 000. Tavaraa kuljetettiin 13 000 tonnia. Luvut kasvoivat voimakkaasti Riihimäki–Pietari-radan avaamisen myötä. Koko rataverkolla miljoonan matkustajan raja ylitettiin vuonna 1874.
Historia > Pääradan rakennusvaiheet

108 kilometriä pitkän Helsinki–Hämeenlinna-radan valmistuttua Suomen nykyisen pääradan rakentaminen pohjoiseen päin jatkui kiivasta vauhtia.
Valmistumisvuodet rataosittain
1862: Helsinki–Hämeenlinna
1870: Riihimäki–Lahti–Kouvola–Viipuri–Pietari
1876: Hämeenlinna–Tampere, Turku–Toijala
1882: Tampere–Haapamäki ja Haapamäki–Seinäjoki
1883: Seinäjoki–Vaasa
1885: Seinäjoki–Kokkola
1886: Kokkola–Oulu–Tuira–Toppila
1909: Tuira–Kemi–Rovaniemi
1932: Rovaniemi–Kemijärvi
1971: Tampere–Seinäjoki-oikorata