stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Legio XII Fulminata

Legio XII Fulminata (Salamoiva) oli roomalainen legioona. Julius Caesar perusti legioonan ja Legio XI Claudian helvetialaisia vastaan käymäänsä sotaa varten vuonna 58 eaa.
Legioona otti osaa Caesarin sisällissotaan. Se taisteli muun muassa Farsaloksen taistelussa. Sisällissodan jälkeen Caesar päästi tämän jälkeen legioonalaisensa eläkkeelle, mutta legioona palasi palvelukseen Caesarin murhan jälkeen. Legio XI Claudia astui Marcus Antoniuksen palvelukseen. Se osallistui luultavasti toisen triumviraatin sotiin Caesarin murhaajia vastaan. Myöhemmin se osallistui Antoniuksen epäonnistuneeseen Armenian sotaretkeen. Augustuksen kukistettua Antoniuksen Legio XII Fulminata lähetettiin takaisin itään, aluksi Egyptiin, mutta lopulta se päätyi Syyriaan.
Legioona otti osaa Gnaeus Domitius Corbulon Armenian sotaan. Legio XII Fulminata ja Legio IIII Scythica joutuivat kuitenkin antautumaan parthialaisille vuonna 62. Tämän häpeän lisäksi legioona menetti tunnuksensa taistelussa juutalaisia kapinallisia vastaan vuonna 66. Legioona kunnostautui kuitenkin ensimmäisen juutalaissodan aikana, ja se kannatti Vespasianusta, kun tämä julistautui keisariksi vuonna 69.
Vuonna 75 Domitianus lähetti legioonan avustamaan Albanian ja Iberian kuningaskuntia. Legioona otti luultavasti osaa Trajanuksen Armenian sotaan, joka johti Armenian liittämiseen Roomaan. Vuonna 134 alaanit hyökkäsivät Roomaan, mutta Arrianos löi heidät Legio XII Fulminatan ja Legio XV Apollinariksen avulla. Vuosina 162-166 legioona otti osaa Lucius Veruksen sotaan Parthiaa vastaan.
Vuoden 193 sisällissodassa legioona tuki Pescennius Nigeriä. Legioona osallistui luultavasti Rooman 200-luvulla käymiin sotiin Persiaa vastaan. Legioona tuki niin sanottua Palmyran valtakuntaa, jonka Aurelianus kukisti vuonna 274. Legio XII Fulminata oli vielä 400-luvulla vartioimassa Rooman itärajaa, mutta häviää tämän jälkeen lähteistä.
Legio XII Fulminata esiintyy Rick Riordanin fantasiaromaanissa Merenjumalan poika, jonka mukaan legioona selvisi Rooman hävityksestä ja muutti San Franciscoon jumalten tullessa Amerikkaan.
Legio X

Legio X voi viitata seuraaviin Rooman legiooniin:
Legio X Fretensis
Legio X Gemina
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Legio X”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Legio XIX

Germania vuosina 7-9
Legio XIX (yhdeksästoista legioona) oli roomalainen legioona, jonka Augustus perusti noin vuonna 41 eaa. tai 40 eaa. Legioona tuhoutui Teutoburgin taistelussa vuonna 9 jaa. Sen tunnusta ja nimeä ei tunneta mutta se saattoi olla Gallica tai Germanica.
Legioonan ensimmäinen sijoituspaikka oli Sisilia, missä se taisteli Sextus Pompeiusta vastaan. Vuonna 30 eaa. legioona siirrettiin Pisan lähistölle ja sen jälkeen Reinille, jossa perusleiri oli Kölnissä. Legio XIX osallistui Drusuksen ja Tiberiuksen Germaniaan tekemiin sotaretkiin. Vuonna 7 jaa. Publius Quinctilius Varuksesta tuli Germanian maaherra ja myös Legio XIX:n komentaja.
Syyskuussa vuonna 9 roomalaisten keruskiliittolaisten johtaja Arminius ilmoitti, että Reinillä oli syttynyt kapina. Varus siirtyi kolmen legioonansa (XVII, XVIII ja XIX) kanssa länteen kukistaakseen kapinan. Arminius oli kuitenkin pettänyt roomalaiset ja johti heidät ansaan lähellä nykyistä Osnabrückiä. Germaanit tuhosivat kaikki kolme legioonaa, ja niiden kotkat katosivat.
Legio XIV Gemina

Legio XIV Gemina oli roomalainen legioona. Sen perusti ehkä Julius Caesar vuonna 57 eaa. Gallian sotaretken aikana.
Legioona tuhoutui vuonna 53 eaa., mutta se perustettiin pian uudelleen. Legioona osallistui sisällissodan aikana Ilerdan taisteluun, Dyrrhakhionin taisteluun ja Farsaloksen taisteluun. Vuonna 48 eaa. legioona lähetettiin Italiaan, mutta se aktivoitiin taas vuonna 46 eaa. Afrikan kampanjaa varten. Caesarin kuoleman jälkeen XIV legioona taisteli Octavianuksen alaisena. Sen jälkeen kun Octavianus kukisti Antoniuksen, legioonaan liitettiin Antoniuksen joukkoja ja se sai lisänimekseen Gemina ("kaksoislegioona"). Legioona siirrettiin tämän jälkeen Illyriaan.
Vuonna 6 jaa. legioona osallistui Tiberiuksen sotaretkeen markomanneja vastaan. Teutoburgin metsän taistelun jälkeen legioona siirrettiin Mogontiacumiin (nykyinen Mainz) Germanian Superioriin. Vuonna 21 osia legioonasta osallistui Galliassa sattuneen kapinan kukistamiseen. Myöhemmin legioona osallistui Caligulan Germanian sotaan.
Vuonna 43 legioona osallistui Britannian valloitukseen. Legioona osallistui Boudiccan kukistamiseen ja Nero antoi sille lisänimen Martia Victrix ("Mars-jumalan, voittoisa"). Nero suunnitteli sotaa Parthiaa vastaan ja legioona siirrettiin itään vuonna 67. Legioona oli Balkanilla kun Nero teki itsemurhan. Seuranneessa sisällissodassa legioona tuki ensin Galbaa ja tämän murhan jälkeen Othoa. Legioona ei kerennyt osallistumaan Cremonan ensimmäinen taisteluun. Vitellius lähetti legioonan takaisin Britanniaan. Vuonna 70 legioona osallistui Baatavien kapinan kukistamiseen. Tämän jälkeen legioona sijoitettiin jälleen Mogontiacumiin. Legioona osallistui luultavasti kaikkiin seuraavien vuosien Reinin toiselle puolelle suuntautuneisiin sotaretkiin.
Vuonna 89 legioona tuki Lucius Antonius Saturninuksen kapinaa, joka epäonnistui. Vuonna 92 se siirrettiin Pannoniaan. Legioona osallistui Trajanuksen Daakian sotiin. Tämän jälkeen legioona sijoitettiin Carnuntumiin. Osia legioonasta osallistui Lucius Veruksen Parthian sotaan ja Marcus Aureliuksen markomannisotaan.
Vuonna 193 legioona tuki Septimius Severusta. 200-luvulta legioonasta on niukasti lähteitä. Legioona tuki muun muassa usurpaattori Regalianusta vuosina 260-261. Gallian keisarikunnan aikana legioona tuki ensin Gallienusta, mutta tämän kuoleman jälkeen se tuki Victorinusta.
Yle Sámi Radio

| Yle Sámi Radio |
| --- | --- |

Perustettu:  1. marraskuuta 1991
Kuuluvuus: Pohjois-Lappi, internet
Dánsejohka: 100,5 MHz
Inari: 101,9 MHz
Näätämö: 103,3 MHz
Karigasniemi: 100,8 MHz
Kilpisjärvi: 103,7 MHz
Kuttanen: 102,2 MHz
Lammaskoski: 101,2 MHz
Nuorgam: 101,2 MHz
Nuvvus: 101,7 MHz
Rovaniemi: 103,0 MHz
Utsjoki: 102,6 MHz
Vuotso: 101,3 MHz
Ylläs: 103,8 MHz
Mediatiedot
Omistaja:  Yleisradio
areena.yle.fi/radio/ohjelmat/yle-sami-radio
Yle Sámi Radio (vuoteen 2016 Yle Saamen Radio) on Ylen saamenkielinen radiokanava. Siitä vastaa Ylen saamenkielinen toimitus, Yle Sápmi, ja sen kuuluvuusalue kattaa Lapin pohjoisimmat, saamenkieliset alueet sekä Rovaniemen. Kanavaa voi kuunnella myös internetissä.
Yle Sápmin toimitukset sijaitsevat Inarin kirkonkylässä, Utsjoella ja Enontekiöllä. Lisäksi Yle Sápmilla on työntekijöitä Pasilassa, Helsingissä.
Ohjelmisto

Sámi Radio lähettää omaa radio-ohjelmaa maanantaista keskiviikkoon kello 7–11 ja 14–18.30 sekä torstaisin ja perjantaisin kello 7–11 ja 14–20.30. Muina aikoina lähetetään Yle Radio Suomen ohjelmaa. Radio lähettää myös Sveriges Radion ja Norsk Rikskringkastingin suoria saamenkielisiä lähetyksiä. Ohessa on kanavan viikon ohjelmakartta. Uutiset, eli Yle Ođđasat Sápmi, lähetetään kello 7.30, 9.00 ja 15.00.
|  | MA | TI | KE | TO | PE | LA | SU |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
0.00: Yle Radio Suomi
1.00: Yle Radio Suomi
2.00: Yle Radio Suomi
3.00: Yle Radio Suomi
4.00: Yle Radio Suomi
5.00: Yle Radio Suomi
6.00: Yle Radio Suomi
| 7.00 | Yle Sámi iđit - iiđeed - tue'les | Yle Sámi iđit - iiđeed - tue'les | Yle Sámi iđit - iiđeed - tue'les | Yle Sámi iđit - iiđeed - tue'les | Yle Sámi iđit - iiđeed - tue'les | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi |
| 8.00 | Buorre idit Sapmi | Buorre idit Sapmi | Buorre idit Sapmi | Buorre idit Sapmi | Buorre idit Sapmi | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi |
| 9.00 | Buorre idit Sapmi | Buorre idit Sapmi | Buorre idit Sapmi | Buorre idit Sapmi | Buorre idit Sapmi | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi |
| 10.00 | Rohkos | Ellee arkkadah | Jielli Arkiiv | Ealli arkiiva | Binna banna | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi |
| 10.30 | Musihkkaboddu | Musihkkaboddu | Musihkkaboddu | Musihkkaboddu | Musihkkaboddu | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi |
11.00: Yle Radio Suomi
12.00: Yle Radio Suomi
13.00: Yle Radio Suomi
| 14.00 | Binna banna (uusinta) | Rohkos (uusinta) | Ellee arkkadah (uusinta) | Jielli Arkiiv (uusinta) | Ealli arkiiva (uusinta) | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi |
| 14.30 | Dearvva! Tiörv! Tierva! | Dearvva! Tiörv! Tierva! | Dearvva! Tiörv! Tierva! | Dearvva! Tiörv! Tierva! | Dearvva! Tiörv! Tierva! | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi |
| 15.00 | Dearvva! Tiörv! Tierva! | Dearvva! Tiörv! Tierva! | Dearvva! Tiörv! Tierva! | Dearvva! Tiörv! Tierva! | Dearvva! Tiörv! Tierva! | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi |
| 16.00 | SR Radio Sapmi | SR Radio Sapmi | SR Radio Sapmi | SR Radio Sapmi | SR Radio Sapmi | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi |
| 17.00 | NRK Sapmi | NRK Sapmi | NRK Sapmi | NRK Sapmi | NRK Sapmi | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi |
| 18.00 | NRK Sapmi | NRK Sapmi | NRK Sapmi | NRK Sapmi | NRK Sapmi | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi |
| 18.30 | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi | Sohkarsohkka | Sohkarsohkka (uusinta) | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi |
| 19.00 | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi | Sohkarsohkka | Sohkarsohkka (uusinta) | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi |
| 20.00 | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi | Sohkarsohkka | Sohkarsohkka (uusinta) | Yle Radio Suomi | Yle Radio Suomi |
20.30: Yle Radio Suomi
21.00: Yle Radio Suomi
22.00: Yle Radio Suomi
23.00: Yle Radio Suomi
Aiheesta muualla

Yle Sápmin kotisivut
Johanna Pohjola: Sydämen kielellä[vanhentunut linkki] Journalisti 1/2013.
Yle
| --- | --- |
Radiokanavat:   Yle Radio 1  YleX  Yle Radio Suomi  Yle Sámi Radio  Yle Puhe (lakkautettu)  Yle Klassinen  Yle Vega  Yle X3M  Yle Mondo  Yle Sat 1  Yle Sat 2 
Televisiokanavat:   Yle TV1 (HD)  Yle TV2 (HD)  Yle Teema & Fem (Yle Fem, Yle Teema, HD)  TV Finland 
Uutispalvelut:   Yle Uutiset (selkokielinen, viittomakielinen)  Yle Urheilu  TV-nytt  Yle Ođđasat  Novosti Yle  Yle Uutisvahti  Sää  Yle Tiede 
Muut palvelut:   Yle Areena  Yle Elävä arkisto  Abitreenit  Digitreenit  Yle Oppiminen  Yle Uutisluokka  Yle Kioski 
Organisaatio:   Yleisradion hallintoneuvosto  Yleisradion hallitus  Yleisradion johtoryhmä  Ylen yksiköt  Svenska Yle  Yle Sápmi 
Muuta:   Pasilan linkkitorni  Merja Ylä-Anttila  Matti Apunen
Legio XI Claudia

Legio XI Claudia oli roomalainen legioona. Julius Caesar perusti legioonan ja Legio XII Fulminatan Helvetialaisia vastaan käymäänsä sotaa varten vuonna 58 eaa.
Legioona otti osaa Caesarin sisällissotaan. Se taisteli muun muassa Farsaloksen taistelussa. Caesar päästi legioonalaiset eläkkeelle mutta Octavianus pestasi heidät jälleen palvelukseen Caesarin kuoleman jälkeen. Toisen triumviraatin sisällissotien jälkeen Augustus lähetti legioonan Balkanille. Legioona oli Burnumissa, kun Lucius Arruntius Camillus Scribonianus kapinoi Claudiusta vastaan. Legio XI ja Legio VII kukistivat kapinan melko pian. Tästä hyvästä Legio XI sai lisänimen Claudia Pia Fidelis. Vuoden 69 sisällissodassa legioona kannatti Othoa ja tämän kukistumisen jälkeen Vespasianusta. Legioona lähetettiin vuonna 70 kukistamaan bataavien kapinaa. Tämän jälkeen legioona siirrettiin Vindonissaan Germania Superiorissa.
Vuosian 101-106 legioona otti osaa Trajanuksen Daakian sotiin. Vuonna 114 se siirrettiin Moesia Inferioriin. Legioona tuki Septimius Severusta, kun tämä julistautui keisariksi vuonna 193. Sodassa Pescennius Nigeriä vastaan legioona oli mukana piirittämässä Byzantionia ja Issoksen taistelussa. Legioona oli luultavasti myös mukana Severuksen sodassa Parthiaa vastaan.
Legioona tuki keisari Gallienusta hänen sodassaan Gallian keisarikuntaa vastaan. Legioona oli vielä 400-luvulla vartioimassa Tonavan vastaista rajaa. Tämän jälkeen se häviää lähteistä.
Legio XVIII

Legio XVIII (kahdeksastoista legioona)  oli roomalainen legioona, jonka Augustus perusti noin vuonna 41 eaa. Legioona tuhoutui Teutoburgin taistelussa vuonna 9 jaa. Sen tunnusta ja nimeä ei tiedetä, mutta se saattoi olla Gallica tai Germanica.
Legioona perustettiin – kuten XVII – luultavasti alun perin vastustamaan Sextus Pompeiusta, toisen triumviraatin viimeistä vastustajaa. Legio XVIII oli ilmeisesti myös yksi niistä legioonista, jotka Octavianus (Augustus) oli luvannut Marcus Antoniukselle parthialaisia vastaan käytävään sotaan, mutta joita hän ei koskaan lähettänyt Antoniukselle.
Legioona sijoitettiin Galliaan sen jälkeen, kun Augustus oli lyönyt Marcus Antoniuksen ja Kleopatran Aktionin taistelussa vuonna 31 eaa. Myöhemmin Legio XVII siirrettiin Reinin varrelle, jossa se liitettiin Drusuksen ja Tiberiuksen johtamaan Rooman Germanian armeijaan. Vuonna 7 jaa. Publius Quinctilius Varuksesta tuli Germanian maaherra ja myös Legio XVIII:n komentaja.
Syyskuussa vuonna 9 roomalaisten keruskiliittolaisten johtaja Arminius ilmoitti, että Reinillä oli syttynyt kapina. Varus siirtyi kolmen legioonansa (XVII, XVIII ja XIX) kanssa länteen kukistaakseen kapinan. Arminius oli kuitenkin pettänyt roomalaiset ja johti heidät ansaan lähellä nykyistä Osnabrückiä. Germaanit tuhosivat kaikki kolme legioonaa, ja niiden kotkat katosivat.
Lars Gathenhielm

Lars Gathenhielm
Lars Gathenhielm (30. marraskuuta 1689 – 25. huhtikuuta 1718) oli ruotsalainen kaapparikapteeni Suuren Pohjan sodan ajalta. Hän loi mittavan omaisuuden kaappaustoiminnalla Pohjanmerellä.
Ängelholms FF

Ängelholms FF on ruotsalainen jalkapalloseura Ängelholmista.
Historia

Ängelholms FF syntyi vuonna 1976, kun vuonna 1950 perustettuun Skörpinge GIFiin liitettiin vuonna 1905 perustetun Ängelholms IF:n jalkapallojaos. Ängelholms IF jatkaa edelleen yleisurheiluseurana.
Vuonna 2016 seura oli vähällä tehdä konkurssin, mutta se sai velkansa maksettua.
Vuonna 2024 seuran A-joukkue pelaa Ettanissa eli kolmannella sarjatasolla.
Leppälahti

Leppälahti voi tarkoittaa seuraavia:
Leppälahti, kylä ja kaupunginosa Jyväskylässä.
Leppälahti, kylä ja valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö Kuopiossa
Leppälahti, kylä Kurussa Ylöjärvellä
Leppälahti, kylä Liperissä
Leppälahti, kylä Reisjärvellä.
Jussi Leppälahti (s. 1986), suomalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Merja Leppälahti (s. 1956), suomalainen folkloristi, tietokirjailija ja kriitikko.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Leppälahti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Zolfaghar (ohjus)

| Zolfaghar |
| --- | --- |
 Zolfaghar
Tyyppi:  SRBM
Valmistushistoria
Valmistaja:  IRGC AF
Valmistusmaa:   Iran
Valmistusvuodet:  2017–
Ohjus
Kantomatka:  700 km
Moottori:  1-vaiheinen kiinteän polttoaineen rakettimoottori
Mitat
Pituus:  10,3 m
Halkaisija:  0,68 m
Zolfaghar (pers. ‏ذوالفقار‎) on iranilainen lyhyen kantaman ballistinen ohjus (SRBM). Se kuuluu Fateh-ohjusperheeseen. Ohjuksen julkisti puolustusministeri Hossein Dehghan vuonna 2016. Ohjus on yksivaiheinen ja käyttää kiinteää polttoainetta.
Operatiivinen historia

Vuonna 2017 ohjusta on raportoitu käytetyn kohteita vastaan Syyriassa. 18. kesäkuuta 2017 Iran ilmoitti laukaisseensa kuusi Zolfaghar-ohjusta Deir ez Zorin alueelle. Ohjukset väitettiin ammutun Kermanshahin ja Kurdistanin tukikohdista, joista niille kertyi lentomatkaa yli 600 kilometriä. Siten se olisi Iranin pisimmältä tekemä ohjusisku sitten 1980-luvulla käydyn sodan Irakia vastaan.
Lokakuussa 2018 Iran käytti jälleen ohjuksia Syyriaan tekemissä iskuissaan. Ohjusten kohteina olivat Deir ez Zorissa sijaitsevat ISIS-keskittymät. Ohjusten lentomatka länsi-Iranista oli iranilaislähteiden mukaan 570 kilometriä.
Iranin on raportoitu mahdollisesti käyttäneen Zolfaghar-ohjuksia tammikuun 2020 hyökkäyksessään Ain Al Asadin lentotukikohtaan Irakissa.
16. lokakuuta 2022 Washington Post kertoi Iranin aikeista toimittaa ohjuksia Venäjälle Venäjän–Ukrainan sotaan sen jälkeen, kun Venäjällä alkoi yhdysvaltalaisarvion mukaan olla pulaa täsmäaseista. Tiedustelulähteiden mukaan Iran aikoisi toimittaa Venäjälle Zolfaghar-ohjuksien lisäksi myös Fateh-110 -ohjuksia. Sekä Iran että Venäjä ovat kiistäneet asetoimitukset Venäjälle Ukrainan sotaan. Sittemmin iranilaiset viranomaiset ovat kuitenkin vahvistanut Zolfaghar- ja Fateh 110 -ohjusten kaupan. Nämä toimitettaisiin Venäjälle 2–3 lähetyksenä "hyvin pian".
Tekniset tiedot

Pituus: 10,3 m
Rungon halkaisija: 0,6 m
Kantama: 700 km
Taistelukärki: 500 kg HE-räjähde, tytärammukset
Rakenne: 1-vaiheinen kiinteä polttoaine
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zolfaghar (ohjus) Wikimedia Commonsissa
Ångermanjoen vesistö

Ruotsin päävesistöalueet
Högakustenbron silta ylittää joen sen joensuun kohdalta.
Ångermanjoen vesistö (ruots. Ångermanälvens avrinningsområde, vesistöaluetunnus 38) muodostuu Pohjanlahden Selkämereen laskevan Ångermanjoki (ruots. Ångermanälven) ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 31 864 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma

Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Ångermanjoki, jonka pituus on 447 kilometriä . Joki laskee Itämereen noin 16 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue

Ångermanjoen vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Uumajanjoen vesistön (tunnus 28) ja Indalinjoen vesistön (tunnus 40) välissä. Sillä on yhteinen vedenjakaja sen luoteispuolella sijaitsevan Vefsnan vesistön (tunnus 115) kanssa. Tämä laskee Norjan puolella Atlanttiin. Ruotsin ja Norjan valtionraja seuraa Itämeren vesistöalueen vedenjakajaa eikä Ångermanjoen vesistö ylitä vedenjakajaa siellä. Ångermanjoen vesistö seuraa lounaispuolella sijaitsevan Indalinjoen vesistön vedenjakajaa lähes rannikkoalueelle saakka. Ångermanjoki laskee kuitenkin niin pitkää merenlahteen, että lahden ympäristössä on monien mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita. Ångermanjoen vesistön pohjoispuolella Vefsanin vesistön itäpuolelta alkaa Uumajanjoen vesistö, jonka kanssa on pitkä yhteinen vedenjakaja. Vasta idässä ja lähempänä merenrannikkoa Uumajanjoen vesistö vaihtuu pienempiin vesistöihin. Ensin tulee Öreälvenin vesistö (tunnus 30) ja Leduånin vesistö (tunnus 31), sitten sekä Gidejoen vesistön (tunnus 34) että Moälvenin vesistö (tunnus 36), ja viimeiseksi vaihtuu Nätraånin vesistö (tunnus 37). Merenrannikon lähellä on pienten valuma-alueiden osuus yhtä suuri kuin lahden pohjoispuolellakin on.
Vesistön valuma-alue > Valuma-alueen piirteitä

Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (51,3 %), turve (18,8 %), kalliomaa (16,6 %), hiekka ja sora (1,0 %), multamaa (1,4 %), savimaa (0,3 %) ja jäätikköjokijäänteet (2,5 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (65,2 %), soita ja kosteikkoja (13,1 %), kalliomaita (1,8 %), viljelymaita (0,6 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,3 %) sekä joutomaita (11,0 %). Näiden lisäksi on 8,1 % vesistöjä.
Vesistön valuma-alue > Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Ångermanjokiin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 536 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 1390 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 167 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 500 m³/s, keskiylivirtaama (MHQ) on 1330 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 136 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 1619,7 m³/s on mitattu elokuussa 1993 ja pienin 171 m³/s elokuussa 2006. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulvan ja muiden tulvien virtaamat on tasattu varastoimalla vettä järviin ja varastoaltaisiin, josta sitä on otettu vesivoimatuotantoon tasaisesti.
Vesivoima

Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 381 patoa, joista 36,5 % säännöstellään jokien virtaamia. Niiden säännöstelykapasiteetti on 6 164  miljoonaa kuutiometriä.
Joessa on suuria vesivoimaloita, muun muassa Kilforsen. Kaikkiaan Ångermanjoessa on 15 voimalaitosta, jotka ovat seuraavat voimalaitokset: Sollefteå, Forsmo, Moforsen, Nämforsen, Lasele, Långbjörn, Edensforsen, Degerforsen, Gulsele, Hällby, Åsele, Stenkullafors, Volgsjöfors, Malgomaj ja Stalon. Vesistön sivu-uomissa on vielä 35 voimalaa lisää:
Bruksånissa on Bruket, Nylandsån, Källsjön ja Tunsjön,
Dalsånissa on Dikanäs,
Faxälvenissa on Hjälta, Forsse, Edsele, Ramsele, Storfinnforsen, Lövön, Bågede, Gäddede, Linnvasselv, Junsterforsen, Blåsjön ja Sippmikk,
Fjällsjöälvenissa on Kilforsen, Sil, Fjällsjö, Bodum, Borgforsen, Hoting, Klingerforsen, Tåsjö, Korsselbränna, Bergvattnet ja Dabbsjö,
Högforsånissa on Högfors,
Järvsjöånissa on Dalasjö,
Satsånissa on Saxnäs,
Sängsjönissa on Fäbodbäcken Nedre ja Fäbodbäcken Övre,
Umanissa on Uman,
Vojmånissa on Vilhelmina.
Voimaloiden yhteisteho on 2 633 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 11 793 gigawattituntia.
Käännös suomeksi
Lauri Levämäki

Levämäki kuvattuna 1950-luvulla. Kuva: Pekka Kyytinen.
Lauri Elias Levämäki (18. lokakuuta 1906 Mikkeli – 15. syyskuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen järjestöjohtaja, pankinjohtaja ja poliitikko. Hän toimi Säästöpankkiliiton toimitusjohtajana vuosina 1947–1971. Sitä ennen hän oli muun muassa Kansallisen Edistyspuolueen puoluesihteeri 1938–1941.
Levämäki suoritti vuonna 1927 filosofian kandidaatin tutkinnon mutta isän, Salamon Levämäen, toiveena ollut jatkotutkinto lakitieteestä jäi tekemättä kun poika kiinnostui politiikasta. Hän oli mukana perustamassa muutaman vuoden toiminutta Kansanvaltaista Ylioppilasyhdistystä ja oli isänsä tavoin mukana Kansallisen Edistyspuolueen toiminnassa. Hän suuntautui pankkialalle ja toimi Postisäästöpankin ja Helsingin Suomalaisen Säästöpankin johtajistossa, kunnes aloitti Säästöpankkiliiton johdossa vuonna 1947.
Kirjailija Matti Kurjensaari kutsui Levämäkeä ”säästämisen ideologiksi”, joka koki tehtäväkseen valvoa säästäjien oikeuksia. Suurena ansionaan Levämäki piti vuosina 1955–1969 käytössä olleen indeksitilijärjestelmän luontia säästäjiä kurittavaa inflaatiota vastaan. Vuodesta 1948 hän toimi pankkiryhmien välisen Rahalaitosten neuvottelukunnan jäsenenä ja myös sihteerinä vuoteen 1965 asti sekä Veronmaksajain Keskusliiton hallituksessa vuodet 1948–1966 ja sitten järjestön valtuuskunnan jäsenenä. Keskinäisen Vakuutusosakeyhtiö Kalevan hallintoneuvostoon hän tuli vuonna 1959 ja Suomen Siviili- ja Asevelvollisuusinvalidien Liiton hallitukseen vuonna 1961. Säästöpankkiliiton vuosina hän ei osallistunut puoluepolitiikkaan, mutta liittyi eläkkeelle jäädessään Liberaaliseen Kansanpuolueeseen. Hän jäi eläkkeelle liiton toimitusjohtajan tehtävästä marraskuussa 1971 ja kuoli vuonna 1973.
Zollikon

| Zollikon |
| --- | --- |
 Zollikon sijaitsee Zürichinjärven itärannalla.
 vaakuna

 Zollikon
 Koordinaatit: 47°20′30″N, 8°34′30″E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Zürich
Hallintoalue:  Meilenin alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  7,85 km²
Korkeus:  406–666 m
Väkiluku (31.12.2017)  (vakinaiset asukkaat):  12 983
 – Väestötiheys:  1 654 as./km²
 
 www.zollikon.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zollikon on kaupunki Sveitsissä Zürichin kantonissa. Siellä oli vuoden 2017 lopulla 12 983 vakinaista asukasta.
Sijainti

Zollikon sijaitsee Zürichinjärven itärannalla viitisen kilometriä Zürichistä kaakkoon.
Liikenne

Zürichinjärven itärantaa seuraileva SBB:n rautatie ja valtatie 17 (saks. Hauptstrasse 17) Zürichistä Rapperswiliin kulkevat Zollikonin kautta. Kaupungista on ZSG:n (Zürichsee Schifffahrtsgesellschaft) säännöllinen laivayhteys Zürichiin ja Rapperswiliin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zollikon Wikimedia Commonsissa
Illi, Martin: Zollikon (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  24.2.2014. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)