stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Minhon yliopisto

| Minhon yliopisto> Universidade do Minho |
| --- | --- |
  
 Minhon yliopiston rehtorinvirastoa.
Perustettu:  1973
Tyyppi:  julkinen
Henkilökunta:  2 100
Opiskelijoita:  19 500
Sijainti:  Braga ja Guimarães,  Portugali
Sivusto:  www.uminho.pt
Minhon yliopisto (port. Universidade do Minho, lyhennys UMinho) on portugalilainen yliopisto, jolla on kampukset Bragassa ja Bragan piirin Guimarãesissa. Yliopisto perustettiin vuonna 1973.
Minhon yliopistossa on noin 19 500 opiskelijaa. Opetushenkilökuntaan kuuluu noin 1 300 tohtoria, jonka ohella yliopistolla on töissä 800 muuta ihmistä.
Vuonna 2017 kansainvälinen Shanghain Jiao Tong -yliopiston ARWU-yliopistoranking luokitteli Minhon yliopiston sijaluokkaan 401.–500. maailmassa. Se oli tässä vertailussa Portugalin 3.–5. parhaimmaksi arvostettujen yliopistojen ryhmässä. Verkkonäkyvyyttä korostavassa espanjalaisessa Webometrics-yliopistorankingissa yliopisto ylsi vuonna 2018 Portugalin 5. parhaaksi yliopistoksi ja maailmanlistan sijalle 420.
Minhon yliopiston Guimarãesin kampusta.
Samoin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Minhon yliopisto Wikimedia Commonsissa
Mikko Nesvitski

| Mikko Nesvitski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. marraskuuta 1967 (ikä 56) Petroskoi, Neuvostoliitto
Ammatti:  toimittaja
Mihail (Mikko) Nesvitski (s. 17. marraskuuta 1967 Petroskoi, Neuvostoliitto) on Venäjällä Petroskoissa ilmestyvän suomenkielisen Karjalan Sanomat -lehden päätoimittaja.
Nesvitski on työskennellyt Karjalan Sanomissa toimittajana vuodesta 1991, ja vuonna 2010 hänet nimitettiin lehden päätoimittajaksi. Hän on syntyperältään puolalais-venäläinen. Hän kävi Petroskoissa tasokkaana tunnettua koulua numero 17, jossa opetettiin suomea. Hän on opiskellut suomea Petroskoin yliopistossa ja kirjoittaa ja puhuu suomea.
Matti Markkanen

| Matti Markkanen |
| --- | --- |
 Matti Markkanen 1960-luvulla.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Matti Vilho Olavi Markkanen
Syntynyt: 4. joulukuuta 1937 Lapua
Kuollut: 2. maaliskuuta 2016 (78 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Muut tiedot
Muut nimet:  Volvo-Markkanen
Matti Vilho Olavi Markkanen eli ”Volvo-Markkanen” (myöh. Martin Edholm, 4. joulukuuta 1937 Lapua – 2. maaliskuuta 2016 Helsinki) oli Suomen tunnetuimpia rikollisia. Hän teki 1960-luvun lopulta aina 1980-luvun alkuun saakka satoja rikoksia lähes kaikissa Pohjoismaissa.
Markkanen tuli tunnetuksi lähinnä pankkiryöstöistä ja siitä, että hän varasti pakoautokseen tavallisesti Volvon, mistä median keksimä lisänimi juontuu. Syyksi juuri Volvon valintaan Markkanen on maininnut, että automerkkiä mainostettiin 1960-luvun Tanskassa murtovarmaksi, joten hän koki sen varastamisen eräänlaisena haasteena. Hän tutustui autoon vuokraamalla sen ja tutkimalla, miten se voidaan ottaa käyttöön ilman avaimia. Itse ryöstelyjen motiiveiksi hän kertoi jännityksen kaipuun ja halun vastustaa vallitsevia auktoriteetteja.
Nuoruus

Mikkelin lyseota käydessään Markkanen vietti vuoden vaihto-oppilaana Yhdysvalloissa, mutta palattuaan kotimaahan hän jätti koulun kesken ollessaan abiturientti.
Asevelvollisuusaikanaan Markkanen suoritti Reserviupseerikoulun, ja myöhemmin hänet ylennettiin reservin luutnantiksi.
1950-luvun lopulla Markkanen muutti Tanskaan, jossa hän työskenteli matkatoimistovirkailijana muun muassa Finnairille. Hänet irtisanottiin matkatoimistosta vuonna 1966, minkä jälkeen hän ajautui rikolliseksi.
Rikollinen ura

Markkanen ehti tehdä lukuisia rikoksia ja olla pitkään etsintäkuulutettuna, ennen kuin hänet onnistuttiin pidättämään ensimmäisen kerran, Tanskassa maaliskuussa 1968. Siihen mennessä hänen kontollaan oli jo lukuisia aseellisia ryöstöjä, autovarkauksia, salakuljetuksia ja muun muassa hotellin eteisvahtimestarin haavoittaminen ampuma-aseella hotelliryöstön yhteydessä. Syytteet johtivat 16 vuoden vankeusrangaistukseen, josta hän suoritti lopulta seitsemän vuotta. Markkanen suoritti vankila-aikanaan 1970-luvun alussa ylioppilastutkinnon hyvin arvosanoin.
Vapauduttuaan Markkanen ryhtyi jälleen tekemään ryöstöjä. Kun hän 1. joulukuuta 1975 oli yhdessä Matti Mäki -nimisen rikostoverinsa kanssa ryöstänyt Nurmijärven osuuspankin Röykän konttorin ja paennut paikalta, poliisi käynnisti takaa-ajo-operaation, jonka aikana Markkanen yritti ampuakin häntä etsineen poliisin ja poliisikoiran, Lexin.  Häntä kiinniottamaan hälytettiin sotaväkeäkin, ja useita tunteja kestäneen takaa-ajon jälkeen hänet saatiinkin kiinni jo samana iltana Espoon Röylässä.  Hänet tuomittiin ryöstöistä jälleen seitsemäksi vuodeksi vankeuteen.
Jouduttuaan näin uudestaan vankilaan hän onnistui kuitenkin karkaamaan peräti kahdesti. Ensimmäinen vankilapako tapahtui Mikkelin vankilasta lokakuussa 1977 ja päättyi kuukauden päästä Norjassa siellä tapahtuneen ryöstön jälkeen. Markkanen pakeni uudestaan 7. syyskuuta 1980 kahdesta taposta 16 vuoden vankeusrangaistusta kärsineen Mikko Salmisen kanssa Helsingin keskusvankilasta. Pakomatkansa aikana miehet syyllistyivät kymmeniin rikoksiin Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. Markkanen pidätettiin 3. marraskuuta 1980 Smålandissa, Etelä-Ruotsissa. Poliisin koirapartio oli saanut vihjeen Markkasen piilopaikasta sen perusteella, että eräästä kesämökistä oli varastettu patja. Markkanen oli aseistautunut vahvasti, mutta antautui poliisille tekemättä vastarintaa. Salminen puolestaan oli palannut jo kuukautta aiemmin Suomeen ja jäänyt kiinni Kajaanissa 3. lokakuuta.
Markkanen vapautui vankilasta vuonna 1987.
Viimeiset vaiheet

Myöhemmin 1990-luvulle tultaessa Volvo-Markkanen esiintyi usein julkisuudessa, johti muun muassa rakennusyritystä ja oli jopa ehdolla vuoden 1995 eduskuntavaaleissa. Samana vuonna hänet tuomittiin helsinkiläisen koruliikkeen ryöstösaaliin kätkemisestä kahdeksi ja puoleksi vuodeksi vankeuteen. Markkanen väitti oikeudessa, että hänet oli lavastettu syylliseksi. Taavi Kassilan kirja Kameleontti (WSOY 1988) väittää Markkasen toimineen myös vakoojana KGB:ssä ja ranskalaisessa OAS-terroristijärjestössä. Kirjaa on kuitenkin epäilty osittain fiktiiviseksi.kenen mukaan? Toisaalta Markkanen itsekin kertoi Yle Puheen haastattelussa kyseisistä yhteyksistä ja niistä mainitaan myös Matti Simolan toimittamassa suojelupoliisin historiikissa. Markkasen isä Olavi Markkanen toimi sotien aikana saksalaisten ja suomalaisten sotilaiden yhteysupseerina, ja oli yhteyksissä myös venäläisiin, ja Markkasen mukaan sai poikansa näillä yhteyksillä KGB:n palvelukseen. Neuvostoliiton lähetystö ainakin tarjosi lähetystösihteeri Viktor Zegalin kautta 1961 Matille mahdollisuutta opiskella Moskovassa.
Markkanen muutti vuonna 2001 Espanjan Fuengirolaan ja asui siellä kevääseen 2008 asti, jolloin hän muutti Helsingin Itäkeskukseen. Markkasen kerrottiin joulukuussa 2008 olevan vakavasti sairas. Hän sai aivohalvauksen ja poti diabetesta. Kuitenkin hän esiintyi julkisuudessa myös 2010-luvulla, muun muassa television ja radion puheohjelmissa.
Markkanen asui viimeiset vuotensa Helsingin Puotinharjussa ja kuoli pitkäaikaiseen sairauteen Meilahden sairaalassa maaliskuussa 2016.
Matti Markkasen poika Sakari Markkanen (s. 1988) on vuonna 2020 julkaissut toimittaja Kimmo Laakson kanssa tekemänsä kirjan Rikolliseksi kasvatettu. Pojan mukaan isä ei koskaan lopettanut rikollista uraansa ja kasvatti hänetkin rikolliseksi.
Markkasen vaiheita pankkiryöstäjänä, salakuljettajana ja vankikarkurina käsitellään vuonna 2023 valmistuneessa tanskalaisessa kolmiosaisessa dokumenttisarjassa Volvo-Markkasen tarina (Volvorøveren).
Kirjallisuutta

Kassila, Taavi: Kameleontti – Volvo-Markkasen tarina 1.  WSOY, 1988.  ISBN 951-0-15164-5.
Kassila, Taavi: Volvo-Rosvo – Volvo-Markkasen tarina 2.  WSOY, 1989.  ISBN 951-0-15996-4.
Sakari Markkanen ja Kimmo Laakso: Rikolliseksi kasvatettu: Volvo-Markkasen pojan tarina.  Johnny Kniga, 2020.  ISBN 978-951-0-43525-0.
Mirko Hrgović

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 5. helmikuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Sinj, Jugoslavia
Kansalaisuus:  Bosnia ja Hertsegovina
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 186 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997-1999 1999-2001 2001 2002-2003 2003-2005 2005-2008 2008 2008-2009 2009 2010 2010-2011 2011-2013 2013-2015 | Junak Sinj Hajduk Split Gamba Osaka Široki Brijeg Wolfsburg Hajduk Split JEF United Chiba Dinamo Zagreb Greuther Fürth Široki Brijeg Kavala Split Zadar |  |
Maajoukkue
| 2003–2009 | Bosnia ja Hertsegovina | 29 (3) |
Mirko Hrgović (s. 5. helmikuuta 1979 Sinj) on bosniahertsegovinalainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Hrgović debytoi Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa 2003. Hän on pelannut 29 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Mollie Sugden

Mary Isobel ”Mollie” Sugden (21. heinäkuuta 1922 – 1. heinäkuuta 2009) oli brittiläinen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Mrs. Slocomben roolista televisiosarjassa Are You Being Served? (1972–1985) ja esiintyi myös sen jatkosarjassa Grace & Favour (1992–1993).
Sugdenilla oli myös muita huomattavia televisiorooleja: hän muun muassa esitti Nellie Harveytä Coronation Streetissä vuosina 1965–1976.
Sugden syntyi Yorkshiressa. Hän oli naimisissa William Mooren kanssa vuodesta 1958 siihen saakka, kunnes jäi leskeksi 24. huhtikuuta 2000. Parilla oli kaksi yhteistä lasta ja lapsenlapsia.
Aiheesta muualla

Mollie Sugden Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mihail Muravjov (puna-armeijan komentaja)

Mihail Muravjov keisarillisen armeijan upseerina vuonna 1916.
Mihail Artemjevitš Muravjov (ven. Михаил Артемьевич Муравьёв; 25. syyskuuta (J: 13. syyskuuta) 1880 Burdukovo, Vetlužskin alue, Nižni Novgorodin kuvernementti – 11. heinäkuuta 1918 Simbirsk) oli venäläinen sotilas ja puna-armeijan komentaja, joka johti heinäkuussa 1918 lyhyeksi jäänyttä sotilaskapinaa.
Varhaisempi ura

Muravjov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän liittyi armeijaan vuonna 1898, osallistui vuosien 1904–1905 Venäjän–Japanin sotaan ja yleni vuoteen 1917 mennessä keisarillisen armeijan everstiluutnantiksi. Vasemmistososialistivallankumouksellisia kannattanut Muravjov ilmoittautui lokakuun vallankumouksen jälkeen uuden bolševikkihallinnon palvelukseen, ja hänet nimitettiin välittömästi Pietarin sotilaskomentajaksi. Hän torjui marraskuussa 1917 vastavallankumouksellisen Kerenskin–Krasnovin kapinan, minkä jälkeen hän toimi sota-asiain kansankomissaari Vladimir Antonov-Ovsejenkon esikuntapäällikkönä tämän johtaessa sotaretkeä Donin alueelle kenraali Aleksei Kaledinin kasakka-armeijaa vastaan.
Tammikuussa 1918 Murajvov sai johtoonsa punakaartilaisista, Itämeren laivaston matruuseista ja vanhan armeijan asevelvollisista muodostetun noin 4 000 miehen itsenäisen osaston, joka lähetettiin kukistamaan itsenäiseksi julistautunutta Ukrainan kansantasavaltaa ja sen keskusradaa. Lähestyessään Kiovaa hän löi pienen ukrainalaisjoukon Krutyn taistelussa. Jo Pultavassa Muravjov oli teloituttanut kaikki vangeiksi jääneet upseerit ja junkkarit, ja vallattuaan Kiovan helmikuun alkupuolella hän teloitutti siellä tuhansittain syrjäytetyn hallinnon tukijoita, minkä on sanottu olleen siihen mennessä Venäjän sisällissodan verisin tapahtuma. Muravjovin joukot joutuivat jo maaliskuun alussa perääntymään Kiovasta Saksan armeijan tieltä. Hän jatkoi ankaraa komentoaan Odessassa, mutta joutui pian perääntymään sieltäkin.
Maaliskuussa 1918 Muravjov siirtyi jälleen Antonov-Ovsejenkon esikuntaan Etelä-Venäjälle. Hänet pidätettiin huhtikuussa väärinkäytöksistä epäiltynä, mutta vapautettiin kesäkuun alussa.
Muravjovin kapina heinäkuussa 1918

Muravjov nimitettiin 13. kesäkuuta 1918 uuden itärintaman komentajaksi. Hänen oli tarkoitus johtaa operaatioita laajan alueen Keski-Venäjällä valloittanutta Tšekkoslovakian legioonaa ja Komutšin kansanarmeijaa vastaan. Kun vasemmistososialistivallankumouksellisten kapina puhkesi Moskovassa 6. heinäkuuta, Muravjov irtisanoutui puolueestaan ja säilytti edelleen bolševikkijohdon luottamuksen. Hän kuitenkin käynnisti oman kapinansa 10. heinäkuuta jätettyään edellisenä päivänä komentopaikkansa Kazanissa ja purjehdittuaan tuhannen miehen voimin Volgaa alas Simbirskiin. Hän julisti olevansa ”Venäjän Garibaldi”, joka kääntäisi maailmanhistorian kulun aloittamalla uudelleen sodan Neuvosto-Venäjän ja imperialistisen Saksan välillä. Tätä varten taistelu Tšekkoslovakian legioonaa vastaan oli lopetettava ja se oli kutsuttava mukaan yhteiseen hyökkäykseen saksalaisia vastaan. Muravjov pidätytti muun muassa 1. armeijan komentajan Mihail Tuhatševskin. Muravjovin toiminnan seurauksena puna-armeijan itärintama ja bolševikkien jalansija Volgan rannalla uhkasi romahtaa. Paikallisen toimeenpanevan komitean johtajana toiminut liettualainen bolševikki Juozas Vareikis onnistui kuitenkin järjestämään Muravjoville väijytyksen Simbirskissä. Muravjov ilmeisesti ammuttiin kiinnioton yhteydessä 11. heinäkuuta, jolloin hänen johtamansa kapina päättyi heti alkuunsa. Hänen kuolemaansa väitettiin jälkeenpäin myös itsemurhaksi.
Mirobriga

Mirobriga (lat. < kelt.; m.kreik. Μιρόβριγα) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Mirobriga, kaupunki Hispania Baeticassa, nykyinen Capilla Espanjassa
Mirobriga, kaupunki Hispania Tarraconensiksessa
Mirobriga, kaupunki Lusitaniassa
Mira Zimińska-Sygietyńska

Mira Zimińska-Sygietyńska
Mira Zimińska-Sygietyńska (21. helmikuuta 1901 Płock – 26. tammikuuta 1997 Varsova) oli puolalainen näyttelijä ja laulaja.
Elämä ja ura > Varhaiset vaiheet ja teatterityö

Zimińska-Sygietyńskan alkuperäinen nimi oli Maria Burzyńska, mutta hän omaksui varhaisella urallaan taiteilijanimen "Mira". Hänen tarkasta syntymäpäivästän ei ole täyttä varmuutta, sillä hän kertoi epävirallisesti syntyneensäkin jo vuonna 1895. Zimińska-Sygietyńskan molemmat vanhemmat työskentelivät Płockin teatterissa, jossa hän itsekin aloitti esiintymisen lapsena. Debyytti toteutui pienessä roolissa Gabriela Zapolskan näytelmässä Ich czworossa. Tämän jälkeen Zimińska-Sygietyńska esiintyi Tadeusz Rittnerin ja Stanisław Wyspiańskin näytelmissä.
Zimińska-Sygietyńskan ensimmäinen mies oli Jan Zimiński, mutta pariskunnan tiet erosivat vuonna 1920. Ensiesiintymisensä Varsovassa Zimińska-Sygietyńska teki 18-vuotiaana Miraż-teatterissa. Suurimman suosionsa teatteriurallaan hän saavutti Qui Pro Quo -teatterissa, jossa hän esiintyi perustajajäsen Tadeusz Sobockin aloitteesta kiinnitettynä ensimmäisen kerran vuonna 1920. Kyseisessä teatterissa Zimińska-Sygietyńska työskenteli (joistain tauoista huolimatta), kunnes se lakkautettiin vuonna 1931. Monista hänen Qui Pro Quossa esittämistään lauluista tuli hittejä, ja Zimińska-Sygietyńskasta tuli yksi parhaiten ansainneista puolalaisnäyttelijöistä. Hän mainosti erinäisiä ylellisyystuotteita. Hän saavutti Varsovassa monien kirjailijoiden ja intellektuellien kuten Tadeusz Boy-Żeleńskin ja Jerzy Stempowskin suosion.
1930-luvun mittaan Zimińska-Sygietyńska jatkoi esiintymistään teattereissa ja eteni suuremmille näyttämöille. Hän esiintyi muiden muassa Stefan Jaraczin ja Maria Modzelewskan kanssa. Merkittäviin rooleihin kuului Madame Sans-Gêne -näytelmän nimirooli.
Elämä ja ura > Elokuvaura

Zimińska-Sygietyńska esiintyi sekä mykkäelokuvissa että varhaisimmissa puolalaisissa äänielokuvissa. Elokuvadebyyttinsä hän teki vuonna 1922 Danny Kadenin elokuvassa Wszystko się kręci. Hän esiintyi myös Michał Waszyńskin, Henryk Szaron, Konrad Tomin ja Mieczysław Krawiczin musiikkikomedioissa.
Elämä ja ura > Toisen maailmansodan aika ja myöhempi ura

Zimińska-Sygietyńska pidätettiin ja lähetettiin Pawiakin vankilaan vuonna 1942. Vapautumisensa jälkeen hän osallistui natsipuolueen propagandakoneiston valvomiin esityksiin. Toisaalta hän teki esiintymisiä myös Varsovan kansannousuun osallistuneiden barrikadeilla ja piti resitaaleja haavoittuneille kapinaan nousseiden sairaaloissa. Tästä huolimatta Zimińska-Sygietyńskan asenteista natsimiehityksen aikana annettiin sodan päätyttyä hyvin kielteinen kuva.
Zimińska-Sygietyńska sai hyväksynnän työnsä jatkamiselle vuonna 1947, mutta suoritus Kamillan roolissa Stanisław Dobrzańskin Żołnierz królowej Madagaskaru -teoksessa jäi hänen viimeiseksi esiintymisekseen teatterissa menestyksellisyydestään huolimatta.
Vuonna 1948 Zimińska-Sygietyńska perusti uuden puolisonsa, Tadeusz Sygietyńskin kanssa kansanlaulu- ja tanssiryhmän Mazowsze, jonka taiteellisena johtajana hän toimi miehensä kuoltua vuodesta 1955 loppuelämänsä ajan. Ryhmän kanssa hän teki kansainvälisiä esiintymisiä kymmenissä eri maissa. Toisen maailmansodan jälkeinen työ toi Zimińska-Sygietyńskalle monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Polonia Restituta -ritarikunnan komentajanristin tähden sekä suurristin ja Valkoisen Kotkan ritarikunnan arvon. Vuonna 1985 hän sai Płockin kunniakaupunkilaisen arvonimen.
Sotaa edeltäneitä hittejään enimmäkseen Marian Hemarin sanoihin Zimińska-Sygietyńska äänitti vuonna 1958. Hänestä tehtiin dokumenttielokuva vuonna 1981. Myöhäisellä urallaan hän kirjoitti kaksi omaelämäkerrallista teosta. Zimińska-Sygietyńska kuoli vuonna 1997, mutta Mazowsze jatkoi toimintaansa tämän jälkeenkin.
Ma’anshan

| Ma’anshan 马鞍山市, Mă'ānshān Shì |
| --- | --- |
 Ma’anshanin sijainti Kiinan Anhuin maakunnassa
 Ma’anshan
 Koordinaatit: 31.6689°N, 118.5013°E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Anhui
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Prefektuuritason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4 042 km²
Väkiluku (2010):  2 304 774
Aikavyöhyke:  UTC+8
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ma’anshan (kiin. 马鞍山市, pinyin: Mă'ānshān Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Anhuin maakunnan itäosassa. Kaupungin väkiluku on 2,305 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 4 042 neliökilometriä.
Ilmasto

Ma’anshanissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesäisin on kuumaa ja sateista, talvella on kuivaa ja viileää. Vuoden keskilämpötila on noin 16 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 090 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 29 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 2 °C. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 180 millimetriä. Joulukuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 33 millimetriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ma’anshan Wikimedia Commonsissa
China Postal code Anhui Province (prefektuuri ja piirikuntataso) (englanniksi) (youbianku.com)
Murder in the First

Murder in the First voi viitata seuraaviin:
Alcatraz – kohtaloni (Murder in the First), yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1995
Ensimmäisen asteen murha (Murder in the First), yhdysvaltalainen televisiosarja vuosilta 2014–2016.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Murder in the First”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mykolajivin piiri

| Mykolajivin piiri Миколаївський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Mykolajivin alueen kartalla
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 46.9759°N, 31.9940°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Mykolajivin alue
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Mykolajiv (476 101 as., 2021)
Pinta-ala  ():  7 689,9 km²
Väkiluku (2021 (arvio)):  645 562
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
 
Verkkosivu
Mykolajivin piiri (ukr. Миколаївський район, Mykolajivskyi raion) on hallinnollinen piiri Ukrainan länsiosassa Mykolajivin alueella. Piiri perustettiin alkujaan vuonna 1923. Nykyään – vuoden 2020 aluelaajennusten jälkeen – Mykolajivin piiri rajoittuu pohjoisessa Pervomaiskin piiriin, idässä Baštankan piiriin, kaakossa Hersonin alueeseen (Hersonin piiri), lounaassa Mustaanmereen, ja lännessä Odessan alueeseen (Odessan ja Berezivkan piirit). Piirin hallinnollinen keskus on Mykolajivin kaupunki (476 101 as., 2021).
Mykolajivin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Mykolajivin alueen piirien lukumäärän neljään. Mykolajivin piirin pinta-alaksi tuli 7 689,9 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Mykolajivin piirin väkiluvuksi 645 562 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 80.1 prosenttia piirin asukkaista (516 797 as.), eli kolmen kaupungin (Mykolajiv, Nova Odesa ja Otšakiv) sekä neljän kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on huomattavasti aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi.
Mykolajivin piiri ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta.
Tsentralnyi Prospekt (aiempi Prospekt Lenina).
Mykolajivin rautatieasema.
Mykolajivin siviililentoasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mykolajivin piiri Wikimedia Commonsissa
Moneca Stori

| Moneca Stori> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt:  Vancouver, Brittiläinen Kolumbia
Ammatti:  ääninäyttelijä
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Monica Gemmer
Aktiivisena:  2000–
Merkittävät roolit:  Kagome Higurashi (Inuyasha)
Aiheesta muualla
IMDb 
Moneca Stori (s. Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Kagome Higurashina Inuyashan englanninkielisessä versiossa. Hän käyttää joskus myös nimeä Monica Gemmer.
Sekä Inuyashassa että Hamtarossa Storin roolihahmona on Cathy Weseluckin roolihahmon tytär.
Filmografia

Inuyasha - Kagome Higurashi
Hamtaro - Laura Haruna
Junkers Come Here - Yoko Inoue
Gundam Wing - Sally Po (ep 3, 8, 12), Catherine Bloom
Dragonball Z - Videl
Monster Rancher - Michelle (ep. 60)
Ranma ½ - Princess Ori
Megaman NT Warrior Axess - Silk
X-Men: Evolution - Amanda Sefton
Aiheesta muualla

Moneca Stori Crystalacids.comissa (englanniksi)
Miroslav Blaťák

| Miroslav Blaťák> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. toukokuuta 1982 (ikä 42) Zlín, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  79 kg
Seura
Seura:  Salavat Julajev Ufa
Sarja:  KHL
Pelinumero:  23
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–
Aik. seurat:  PSG Zlín (CZE), Mora IK (SEL)
NHL-varaus:  129. varaus, 2001 Detroit Red Wings
| Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Tšekki> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Saksa 2010 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Latvia 2006 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Suomi & Ruotsi 2012 | jääkiekko |  |
Miroslav Blaťák (s. 25. toukokuuta 1982 Zlín, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa KHL-seura Salavat Julajev Ufaa.
Ura

Blaťák on kotikaupunkinsa seuran PSG Zlínin kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset ottelussa Extraligassa kaudella 2000–2001, jolloin hän oli mukana kahdeksassa ottelussa tehoin 0+2=2. Detroit Red Wings varasi Blaťákin neljännellä kierroksella numerolla 129 vuoden 2001 NHL:n varaustilaisuudessa. Seuraavalla kaudella hän pääsi pelaamaan jo 39 peliä tehoin 4+7=11 ja oli mukana myös pudotuspeleissä.
Kaudella 2003–2004 Blaťák voitti sarjan pääsarjamestaruuden. Hän pelasi seurassa vielä kaksi kautta. Kaudeksi 2006–2007 Blaťák siirtyi ensimmäistä kertaa urallaan Tšekin ulkopuolelle, kun hän teki sopimuksen Ruotsin Elitserienissä pelaavan Mora IK:n kanssa ja oli tehoilla 6+15=21 seuran tehokkain puolustaja.
Kaudeksi 2007–2008 Blaťák siirtyi Venäjän superliigassa pelaavaan Salavat Julajev Ufaan. Hän teki avauskaudellaan tehot 2+12=14 ja oli voittamassa mestaruutta.
Muriel Day

Muriel Day (s. 11. tammikuuta 1942, Newtownards) on irlantilainen laulaja. Day edusti Irlantia Eurovision laulukilpailussa 1969 kappaleella The Wages of Love ja sijoittui kilpailussa jaetulle seitsemännelle sijalle. Kappale nousi parhaimmillaan Irlannin singlelistan ensimmäiseksi ja pysyi listalla seitsemän viikkoa.
Day muutti vuonna 1971 Kanadaan, jossa opiskeli lääketiedettä ja toimi laserterapeuttina. Day muutti takaisin Belfastiin 1990-luvulla.