stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kulhia MK 2
Historia

Mikko Kulhia lähti kehittämään MK 2 -konetta edellisen MK 1b:n vaurioiduttua korjauskelvottomaan kuntoon kevättalvella 1930. Uuden koneen piirustukset valmistuivat talven aikana, ja kone rakennettiin hyvin nopealla työtahdilla koulujen päätyttyä alkukesästä 1930.
MK 2 valmistui kolmessa kuukaudessa, mutta joutui odottamaan ensilentoa aina vuoden 1931 alulle, sillä Kulhia joutui palaamaan koulun penkille syksyllä 1930. Koelentoja harkittiin tehtäväksi Parolasta, mutta ensilentoa lähdettiin lopulta yrittämään vasta tammikuussa 1931 järvien jäädyttyä. Valmistelut veivät aikaa, ja koneella päästiin lopulta ilmaan illan jo hämärtyessä. MK 2 oli edeltäjiinsä nähden huomattavasti nopeampi ja nousukykyisempi. Ensilento päättyi laskutelineen murtumiseen oikean siiven osuttua jäähän laskussa.
Vaurioita ei ehditty korjaamaan enää joululoman puitteissa, ja kone jäi jälleen odottamaan. Seuraavana kesänä veljekset rakensivat koneeseen vaneriset kellukkeet, joiden tilavuus oli 350 litraa ja massa 17 kilogrammaa per kelluke. [lähde? ] Anzani-moottori sai myös uudet männät, jotka olivat tosin aiempia raskaammat ja pudottivat näin ollen moottorin huippukierroksia. Pudotuksen seurauksena MK 2:lla päästiin tekemään ainoastaan rullauskokeita.
Mikko Kulhia pääsi opiskelemaan Teknilliseen korkeakouluun, ja seuraavat vuodet kuluivat tiiviisti harjoittelutöiden parissa. Väliin sattui myös toinen maailmansota.
Historia > Uudelleenkäyttöönotto 1950-luvulla

Vuosikymmenten tauko ei kuitenkaan vienyt Kulhian kiinnostusta ilmailuun. Hän suoritti kevääseen 1951 mennessä yksityislentäjän lupakirjan ja alkoi samoihin aikoihin suunnitella MK 2 -koneen kunnostamista ja käyttöönottoa.
Hattulaan varastoitu kone tuotiin vuonna 1951 kuorma-autolla Malmille, missä lentokonemekaanikot Vilho Jokinen ja Toivo Hallanranta korjasivat sen iltatöinään. Koneen ohjausvaijerit, polttoainesäiliö ja ohjaajan istuin uusittiin, minkä lisäksi moottori sai perusteellisen huollon ja koko kone uuden maalipinnan. Koneen lujuuslaskelmat toimitettiin ilmailuviranomaiselle, ja kunnostettu kone koekuormitettiin viranomaisen määräyksestä [lähde? ] Malmin lentoasemalla. Viranomainen antoi koneen rakenteelle hyväksynnän ja MK 2 sai rekisteritunnuksen OH-MOK.
Kulhia teki MK 2:lla neljä onnistunutta lentoa 16. joulukuuta 1951. Ilo jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä koneen vanha Anzani-moottori hajosi kesken lennon kuusi päivää myöhemmin. Kulhia joutui tekemään pakkolaskun, mikä vaurioitti koneen korjauskelvottomaan kuntoon. Sittemmin kone oli romuna varastossa Hattulassa, mutta sen lopullinen kohtalo on tuntematon. [lähde? ]
Rakenne

MK 2:n siipi oli aiempia ohuempi ja pinta-alaltaan pienempi, minkä lisäksi siinä käytettiin yhdysvaltalaista NACA M4 –siipiprofiilia. Siiven rakenne oli pinnoitettu kankaalla johtoreunan vanerista torsiolevyä lukuun ottamatta. Koneen rungossa käytettiin myös ajalle edistyksellistä kuorirakennetta. Rungon sivuilla käytettiin kahden millimetrin vanerilla, päälli- ja alapintojen ollessa millimetrin paksuista vaneria. Pinnoite kiinnittyi neljään pitkittäissuuntaiseen rimaan. Rungon sisällä ei ollut minkäänlaisia vinotukia, vaan rakenteen kantavan osan muodosti pääasiassa vanerinen ulkokuori.
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&05.04000005,40 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&&07.01000007,10 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&01.08500001,85 m  [lähde? ]
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&&09.02000009,20 m²
Siipiprofiili: NACA M4
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&&0183.&&&&00183 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&&&0300.&&&&00300 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × British Anzani Summit -V2-moottori; &&&&&&&&&&&&&025.&&&&0025 kW (&&&&&&&&&&&&&033.&&&&0033 hv)
Suoritusarvot
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0130.&&&&00130 km/h
Sakkausnopeus: &&&&&&&&&&&&&078.&&&&0078 km/h
Lentoaika: 3 h
Siipikuormitus: &&&&&&&&&&&&&032.060000032,60 kg/m²
Roza Hutor

Roza Hutorin maisemaa
Roza Hutor (ven. Роза Хутор, Ruusutarha) on talviurheilukeskus Krasnaja Poljanan taajamassa Sotšissa Venäjällä. Keskuksessa on alppihiihtokeskus ja extremepuisto, jotka toimivat vuoden 2014 talviolympialaisten kilpailupaikkoina.
Roza Hutorin olympiarinteet valmistuivat vuonna 2011. Keskuksen katsojakapasiteetti on lajista riippuen 4 000–7 500.
Roza Hutor sijaitsee Aibigavuorten rinteillä Mzymtajoen laaksossa. Alppihiihtokeskuksen on suunnitellut Kansainvälisen hiihtoliiton arkkitehti Bernard Russi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Roza Hutor Wikimedia Commonsissa
Ski Resort Rosa Khutor (Arkistoitu – Internet Archive)
Rättö ja Lehtisalo

| Rättö ja Lehtisalo> Tiedot |
| --- | --- |
Tyylilaji:  krautrock psykedeelinen rock progressiivinen rock
Kotipaikka:  Pori, Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Mika Rättö, laulu, kosketinsoittimet   Jussi Lehtisalo, kitara, basso, laulu   Turo Sinkkonen, basso   Tomi Leppänen, rummut   Aki Peltonen, kitara  
Levy-yhtiö:  Ektro Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rättö ja Lehtisalo on porilaisten Mika Rätön ja Jussi Lehtisalon muodostama projektiluontoinen yhtye. Sen musiikkia on kuvattu muun muassa krautrockiksi, "avaruusrockiksi" ja psykedeliaksi.
Diskografia > Albumit

Kopernikus hortoilee näkinkengässä  (Ektro Records,   2003)
Pari lepakkoa Transylvaniassa  (Ektro Records,   2004)
Ed Benttonin briljantti stabilismi tai taivaallinen kylpysaippua  (Ektro Records,   2006)
Röyhkä ja Rättö ja Lehtisalo:  Hiekkarantaa  (Ektro Records,   2009)
UU mama  (Ektro Records,   2010)
Matematiikka  (Ektro Records,   2012)
Diskografia > EP:t

Valonnopeus  (Sähkö Recordings, Puu,   2005)
Reverend Bizarre / Rättö ja Lehtisalo:  From The Void II / Soihdut nostakaa  (Ektro Records, Full Contact,   2008, split 12")
Aiheesta muualla

Oikea taide on vakavaa puuhaa  28.8.2007. Kaleva.[vanhentunut linkki]
Rättö ja Lehtisalo Last.fm:ssä (englanniksi)
Roza Rımbayeva

| Roza Rımbayeva> Роза Қуанышқызы Рымбаева |
| --- | --- |
 Roza Rımbayeva vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Roza Quanışqızı Rımbayeva
Syntynyt: 28. lokakuuta 1957 (ikä 66) Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:  Kazakstan
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Roza Quanışqızı Rımbayeva (kaz. Роза Қуанышқызы Рымбаева, ven. Роза Куанышевна Рымбаева, Roza Kuanyševna Rymbajeva; s. 28. lokakuuta 1957, Kazahstanin SNT) on kazakstanilainen poplaulaja, näyttelijä ja palkittu kansantaiteilija.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Roza Rımbayeva Wikimedia Commonsissa
Roza Rymbaeva / Роза Рымбаева – Жездеке (synth disco, Kazakhstan 1988 YouTubessa
Ring Magazinen vuoden tyrmäys

Ring Magazine on vuonna 1922 perustettu nyrkkeilyyn erikoistunut aikakauslehti. Vuodesta 1989 lähtien lehti on nimennyt jonkin kuluneena vuonna tapahtuneen merkittävän tyrmäyksen nimellä Knockout of the year, vuoden tyrmäys.
1980

1989: Michael Nunn tyrmäsi 1. erässä Sumbu Kalambayn
1990

1990: Terry Norris tyrmäsi 1. erässä John Mugabin
1991: Palkintoa ei myönnetty
1992: Kennedy McKinney tyrmäsi 11. erässä Welcome Ncitan
1993: Gerald McClellan tyrmäsi 5 erässä Julian Jacsonin
1994: George Foreman tyrmäsi 10 erässä Michael Moorerin
1995: Julio Cesar Vasquez tyrmäsi 11 erässä Carl Danielsin
1996: Wildredo Vasquez tyrmäsi 11 erässä Elos Rojasin
1997: Arturo Gatti tyrmäsi 5 erässä Gabriel Ruelasin
1998: Roy Jones Jr tyrmäsi 4 erässä Virgil Hillin
1999: Derrick Jefferson tyrmäsi 6 erässä Maurice Harrisin
2000

2000: Benn Tackie tyrmäsi 10 erässä Roberto Garcian
2001: Lennox Lewis tyrmäsi 4 erässä Hasim Rahmanin
2002: Lennox Lewis tyrmäsi 8 erässä Mike Tysonin
2003: Rocky Juarez tyrmäsi 10 erässä Antonio Diazin
2004: Antonio Tarver tyrmäsi 2 erässä Roy Jones Jrin
2005: Allan Green tyrmäsi 1 erässä Jaidon Codringtonin
2006: Calvin Brock tyrmäsi 6 erässä Zuri Lawrencen
2007: Nonito Donaire tyrmäsi 5 erässä Vic Darchinyanin
2008: Edison Miranda tyrmäsi 3 erässä David Banksin.
2009: Manny Pacquiao tyrmäsi 2 erässä Ricky Hattonin.
2010

2010: Sergio Gabriel Martínez tyrmäsi  2 erässä Paul Williamsin
2011  Nonito Donaire tyrmäsi 2 erässä Fernando Montielin
Rowland Hill

| Rowland Hill |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. joulukuuta 1795 Kidderminster, Englanti
Kuollut: 27. elokuuta 1879 (83 vuotta) Lontoo
Rowland Hill (3. joulukuuta 1795 Kidderminster, Englanti – 27. elokuuta 1879 Lontoo) oli englantilainen opettaja ja hallintovirkamies. Hän oli modernin postilaitoksen ja postimerkin isä.
Elämä ja ura

Matemaattisesti lahjakas Hill aloitti opettamisen 12-vuotiaana isänsä, T. W. Hillin koulussa Hilltopissa, lähellä Birminghamia, ja johti koulua, joka siirrettiin vuonna 1819 Hazelwoodiin, vuoteen 1833 asti. Hänen siellä toteuttamansa koulujärjestelmän pääpiirteet esiteltiin teoksessa Plans for the Government and Education of Boys in Large Numbers (1822). Hänen mukaansa poikien olisi saatava mahdollisimman paljon itsenäisyyttä ja opiskeltava mahdollisimman omatoimisesti. Hillin voimakkaan persoonallisuuden ansiosta menetelmä tuotti hyviä tuloksia, ja järjestelmää jäljiteltiin muissa maissa.
Vuonna 1832 Hill laati Gibbon Wakefieldille Etelä-Australian asuttamista koskevan suunnitelman ja myöhemmin liittyi Etelä-Australian siirtokuntakomission sihteeriksi. Vuonna 1835 Hill esitti tilastollisen analyysin perustuvan postiuudistussuunnitelman, jonka hallitus hyväksyi jyrkästä vastustuksesta huolimatta vuonna 1839 ja joka johti yhtenäisen postimaksujärjestelmän (postimerkin) käyttöönottoon. Hillin vaikutusvaltainen teos Post Office Reform: Its Importance and Practicability, joka julkaistiin vuonna 1837, esitti nykyaikaisen postimaksujärjestelmän periaatteet, ennakkomaksun ja standardoidun hinnoittelun postimerkillä. Hill sai vuonna 1839 viran valtiovarainministeriöstä valvoakseen uudistustensa toteuttamista, mutta menetti sen vuonna 1841, kun liberaalihallitus erosi. Hallituksen vaihduttua vuonna 1846 hänet nimitettiin valtiollisen postimestarin sihteeriksi ja vuonna 1854 pääsihteeriksi. Hänet lyötiin ritariksi vuonna 1860. Hill on haudattu Westminster Abbeyyn.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rowland Hill Wikimedia Commonsissa
Régine Crespin

Régine Crespin vuonna 1987.
Régine Crespin (23. helmikuuta 1927, Marseille – 5. heinäkuuta 2007) oli ranskalainen oopperalaulaja. Hän oli äänialaltaan ensin sopraano ja sittemmin mezzosopraano.
Crespin aloitti lauluopintonsa 16-vuotiaana ja pääsi myöhemmin Pariisin konservatorioon. Hän debytoi vuonna 1950 Mulhousessa Lohengrinin Elsana ja esiintyi myöhemmin samana vuonna samassa roolissa Pariisissa.
Crespinin ohjelmistoon kuului mm. Richard Wagnerin, Hector Berlioz'n, Gabriel Faurén, Maurice Ravelin, Christoph Willibald Gluckin, Jules Massenet'n, Jacques Offenbachin, Francis Poulenc'n, Giacomo Puccinin, Pjotr Tšaikovskin sekä Richard Straussin tuotantoa. Vaikka hän vetäytyi laulajanuraltaan vuonna 1989, hän sai sen jälkeenkin mainetta laulunopettajana. Hän kuoli maksasyöpään 80-vuotiaana.
Régine Cavagnoud

| Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten alppihiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Ranska> Naisten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | St. Anton 2001 | supersuurpujottelu |  |
Régine Cavagnoud (27. heinäkuuta 1970 Thônes, Ranska – 31. lokakuuta 2001 Innsbruck, Itävalta) oli ranskalainen alppihiihtäjä.
Cavagnoud voitti supersuurpujottelun maailmanmestaruuden St. Antonissa 2001. Olympialaisissa hänen paras sijoituksensa oli syöksylaskun 7:s sija Naganon kisoissa 1998.
Maailmancupissa Cavagnoud pystyi kahdeksaan osakilpailuvoittoon, joista neljä tuli super-G:stä, kolme syöksylaskusta ja kaksi suurpujottelusta. Hän voitti lisäksi super-G:n maailmancupin kaudella 2000-2001.
29. lokakuuta 2001 Itävallan Pitztalissa lasketussa harjoituslaskussa, Régine Cavagnoud törmäsi saksalaiseen valmentajaan Markus Anwanderiin. Cavagnoud sai törmäyksessä lukuisia aivovammoja, päähän ja kasvoihin kohdistuneita vammoja sekä häneltä murtui kylkiluita, jotka aiheuttivat vammoja maksaan ja keuhkoihin. Cavagnoud kuoli kaksi päivää myöhemmin Innsbruckin yliopistollisessa sairaalassa.
Cavagnoud on haudattu kotikaupunkinsa La Clusazin hautausmaalle.
Rod Steiger

Rod Steiger elokuvassa Jumalaton vaimo (1957).
Rodney "Rod" Stephen Steiger (14. huhtikuuta 1925 Westhampton, New York, Yhdysvallat – 9. heinäkuuta 2002 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Ura

Steiger aloitti elokuvauransa 1950-luvun alussa. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat Alaston satama (On the Waterfront, 1954), jossa vastanäyttelijänä oli Marlon Brando, Mitä kovemmin he kaatuvat (The Harder They Fall, 1956), jossa vastanäyttelijänä oli mm. Humphrey Bogart, Atlantin valli murtuu (The Longest Day, 1962), jossa näytteli lukuisia elokuvatähtiä, Tohtori Živago (Doctor Zhivago, 1965), jossa vastanäyttelijöinä olivat mm. Omar Sharif ja Julie Christie, Yön kuumuudessa (In the Heat of the Night, 1967), jossa vastanäyttelijänä oli mm. Sidney Poitier ja Maahan, senkin hölmö! (A Fistful of Dynamite, 1972), jossa vastanäyttelijänä oli James Coburn. 1990-luvulla hän näytteli enimmäkseen sivuosissa, mm. elokuvissa Spesialisti, The Hurricane sekä End of Days. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi Biljardihait (Poolhall Junkies, 2002).
Steiger voitti parhaan miespääosan Oscarin elokuvasta Yön kuumuudessa. Hän oli Oscar-ehdokkaana myös rooleistaan elokuvissa Alaston satama (miessivuosa) ja Panttilainaaja (pääosa). Hän on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle (7080 Hollywood Blvd).
Yksityiselämä

Steiger oli viisi kertaa naimisissa. Hänellä oli tytär toisesta avioliitosta ja poika neljännestä avioliitosta. Hän kuoli munuaissairauteen ja keuhkokuumeeseen 77-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rod Steiger Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Rod Steiger NNDB:ssä
Kirppu (hevonen)

| Kirppu |
| --- | --- |
 Kirppu ja Ludvig Fabritius Aurajoen jäällä.
Syntynyt:  1879
Kuollut:  1907 (27 vuotta)
Sukupuoli:  ori
Väri:  vaaleanpunarautias
Rotu:  suomenhevonen
Synnyinmaa:   Suomi
Isä:  Löfgrenin Poiku
Emä:  Granlundin tamma
Kasvattaja:  Pöykkölän tila, Rovaniemi
Omistaja:  Pöykkölän tila (1879–1883)   Leontej Tichanoff (1884–1887)   Ludvig Fabritius (1888–1907)
Tasoitusennätys:  1.42,5
Voittosumma:  11 508 mk
Suurkilpailuvoittoja
 Suuri orikilpailu 1888, 1889, 1890, 1891 
Kirppu (1879 Rovaniemi – 1907 Pöytyä) on yksi neljästä kantaoriista, joista kaikki nykypäivän suomenhevoset polveutuvat. Se oli aikakautensa tunnetuin suomalainen kilpahevonen, joka voitti muun muassa nykyisten Kuninkuusravien edeltäjänä pidetyn Suuren orikilpailun neljästi peräkkäin vuosina 1888–1891.
Pöykkölän tilalla Rovaniemellä syntynyt Kirppu siirtyi vuonna 1884 Uhtualta kotoisin olleen venäläisen kauppiaan Leontej Tichanoffin omistukseen. Rovaniemen varakkaimpiin liikemiehiin kuulunut Tichanoff puolestaan myi oriin neljä vuotta myöhemmin turkulaiselle eläinlääkärille Ludvig Fabritiukselle, jonka hoivissa hevonen vietti loppuikänsä.
Kilpauran alku Rovaniemellä

Kirppu tunnettiin kotiseudullaan jo nuorena lahjakkaana juoksijana, mutta oli kuitenkin aluksi liian rajuluonteinen kilpahevoksi. Valtion kilpa-ajoissa Kirppu oli mukana ensimmäistä kertaa Oulussa vuonna 1884, jolloin sitä valmensi ja ohjasti Karvo-niminen maanviljelijä. Aikalaisten kertomusten mukaan Karvolla oli vaikeuksia saada hevosta hillityksi kilpailutilanteessa. Hevonen juoksi Oulussa kolmen virstan matkalla ajan 6.25 ja sijoittui toiseksi. Kaksi vuotta myöhemmin Kirppu oli jo rauhoittunut ja voitti Oulussa ajalla 6.08,5.
Vaikka Kirppu oli poikkeuksellisen lahjakas hevonen, sillä ei kuitenkaan ollut mahdollisuutta nousta suuren yleisön tietoisuuteen kaukaa Rovaniemeltä käsin. Kilpailumatkat olivat pitkiä, joten niiden jälkeen ori ei luonnollisesti ollut enää itse kilpailussa parhaimmillaan. Päästäkseen Jyväskylän valtionajoihin Kirppu joutui taittamaan peräti 700 kilometrin pituisen matkan. Lopputuloksena oli väsyneenäkin tehty oma ennätys 6.00,0, mutta se ei riittänyt edes palkintosijoille, vaan vaivanpalkkana oli pelkkä kunniakirja.
Fabritiuksen omistuksessa

Viipurilainen eläinlääkäri Ludvig Fabritius oli tutustunut Kirppuun ensimmäistä kertaa Hämeenlinnan valtionajoissa 1886 ja ihastui hevoseen niin, että päätti hankkia sen omakseen. Kilpailutoiminta oli tuohon aikaan hyvin rajoittunutta, esimerkiksi valtionajoissa samaa hevosta ei sääntöjen mukaan voitu palkita kuin kaksi kertaa vuodessa. Tämän vuoksi Kirppu kilpaili Turkuun muuttaneen Fabritiuksen käsistä vain pari kertaa vuodessa, yleensä Turun valtionajoissa ja Hämeenlinnan Suuressa orikilpailussa, sekä kerran myös Helsingissä. Suuren orikilpailun Kirppu voitti neljästi peräkkäin vuodesta 1888 lähtien.
Maaliskuussa 1888 ori teki uuden omistajansa Ludvig Fabritiuksen ohjastamana Suuressa orikilpailussa kolmen virstan suomenennätyksen 5.34,4. Nykyisin käytettävänä kilometriaikana tulos on 1.44,3. 1890-luvun alussa Kirppu oli noussut jo kansalliseksi kuuluisuudeksi, jonka kilpailuja saapui katsomaan suuria väkijoukkoja. Viimeisen kerran se osallistui valtionajoihin voitokkaasti Helsingissä vuonna 1895.
Vuonna 1895 Kirppu loukkaantui polviinsa astutettavana olleen tamman potkaistua sitä, ja se siirrettiin lopulta Pöytyälle Pihlavan kartanoon viettämään vanhuuspäiviään. Loppuunkuluneista hampaistaan kärsinyt Kirppu lopetettiin kesällä 1907 27-vuotiaana. Fabritius kutsui sitä ”elämänsä hevoseksi” ja julkaisi jopa Kirpun yli 400-sivuisen elämäkerran vuonna 1927.
Kilpailutilastot

Yhteensä Kirppu kilpaili urallaan 26 kertaa, joista voittoja kertyi 16 ja kakkossijoja kuusi. Palkintosummaksi muodostui 11 508 silloista markkaa, joka vastaa vuoden 2015 rahassa noin 60 000 euroa ja ennätykseksi jäi kilometriajaksi muutettuna 1.42,5. Nykyinen Suomen ennätys 3 100 metrin matkalla on Köppisen vuonna 2014 Porissa juoksema 1.23,8.
Kantakirja ja jälkeläiset

Kantakirjaan Kirpun merkitsi Turun Hippos vuonna 1903. Orinäyttelyihin se osallistui muun muassa Vaasan maatalousnäyttelyn yhteydessä 1894, jolloin se sai ensimmäisen palkinnon.
Isäoriina Kirppu sai yhteensä 170 jälkeläistä, joista 89 oli oriita ja 81 tammoja. Kirpun isälinjalta polveutuvat muiden muassa ravikuninkuuden voittaneet Ihme-Toti (1962) ja Riuska (1966) sekä ravikuningattaret Ilo (1948), Riuskan-Tyttö (1974, 1976), Lenita (1979) ja Totina (1991). Nykyään Kirpun suora isälinja on lähes sammunut, ja se on enää muutaman Ihme-Totin (s. 1948) jälkeläisen varassa.
Kirjallisuutta

Fabritius, Ludvig: Juoksijaori Kirppu, sen elämäkerta, sen merkitys hevossiitoksessamme ja selostus sen kantakirjajälkeläisistä, Turku, 1927.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kirppu Wikimedia Commonsissa
Kirppu Suomen Hippoksen tietokannassa
91 vuotta Kirpun kuoleman jälkeen syntynyt jälkeläinen B. Helmiina.
Kirppu on haudattu Pihlavan kartanon puutarhaan ja sille on pystytetty muistokivi.
Salibandyn Rock SM

Salibandyn Rock SM-turnaus on musiikki-, media- ja viihdealan aktiiveille ja niillä työskenteleville tarkoitettu salibandytapahtuma, jossa pelataan virallisesta Rock SM-tittelistä.
Säännöt

8-12 joukkuetta
Molempien sukupuolten edustajia oltava koko ajan kentällä
Ylin sarjataso miehillä 3. divisioona (ei liiga-, ykkös- ja kakkosdivarin pelaajia)
Ylin sarjataso naisilla Superykkönen (liigapelaajat erityisluvalla)
Ylimmän sarjatason jälkeen sijoitusottelut
Jokaisella pelaajalla oltava "rock-yhteys", joka on pystyttävä todistamaan. Sellaiseksi voidaan laskea musiikkiin ja musiikkitoimittamiseen liittyvien toimien lisäksi esimerkiksi näytteleminen.
Peliaika on 2 x 15 min, alkusarjassa suoraa aikaa, jatko-otteluissa toisen erän 3 viimeistä minuuttia tehokasta.
Muutoin normaalit
Roza Hutor Alpine Center

| Roza Hutor Alpine Center |
| --- | --- |

Paikkakunta::  Krasnaja Poljana, Venäjä
Vuori:: Aibga Ridge, Roza Peak
Yläasema:: 2 474 m
Ala-asema:: 940 m
Korkeusero:: 1 534 m
Laskettelurinteitä:: 102 km
Laskettelupuistoja:: 1 kpl
Pisin rinne:: Panorama – 5,015 km
Hiihtohissejä:: 26 kpl
Hissikapasiteetti:: 39 792 henkilöä/h
Lumetus:: Kyllä
Miehet
Syöksylasku
Lähtö:: 2 045 m
Maali:: 970 m
Korkeusero:: 1 075 m
Pituus:: 3 495 m
Keskijyrkkyys:: 30,8 %
Maksimijyrkkyys:: 63 %
Minimijyrkkyys:: 8 %
Olympiakilpailu:: 9.2.2014
1. MC-kilpailu:: 11.2.2012
Super-G
Lähtö:: 1 592 m
Maali:: 970 m
Korkeusero:: 622 m
Pituus:: 2 096 m
Keskijyrkkyys:: 29,7 %
Olympiakilpailu:: 16.2.2014
Suurpujottelu
Lähtö:: 1 370 m
Maali:: 960 m
Korkeusero:: 410 m
Olympiakilpailu:: 19.2.2014
Pujottelu
Lähtö:: 1 160 m
Maali:: 960 m
Korkeusero:: 200 m
Olympiakilpailu:: 22.2.2014
Naiset
Syöksylasku
Lähtö:: 1 755 m
Maali:: 965 m
Korkeusero:: 790 m
Pituus:: 2 713 m
Keskijyrkkyys:: 29,1 %
Olympiakilpailu:: 12.2.2014
1. MC-kilpailu:: 18.2.2012
Super-G
Lähtö:: 1 580 m
Maali:: 965 m
Korkeusero:: 615 m
Pituus:: 2 100 m
Keskijyrkkyys:: 29,3 %
Olympiakilpailu:: 15.2.2014
1. MC-kilpailu:: 2.2.2020
Suurpujottelu
Lähtö:: 1 365 m
Maali:: 965 m
Korkeusero:: 400 m
Olympiakilpailu:: 18.2.2014
Pujottelu
Lähtö:: 1 160 m
Maali:: 960 m
Korkeusero:: 200 m
Olympiakilpailu:: 21.2.2014
Roza Hutor Alpine Center (ven. Роза Хутор) on laskettelukeskus Roza Hutorin talviurheilukeskuksessa Krasnaja Poljanan taajamassa Sotšissa Venäjällä.
Miesten syöksylaskurinnettä.
Keskus toimi vuoden 2014 talviolympialaisten alppihiihtotapahtumien kilpailupaikkana. Roza Hutor Alpine Centerin olympiarinteet valmistuivat vuonna 2011, ja siellä käytiin ensimmäiset maailmancupin kilpailut vuonna 2012. Siellä järjestettiin myös alppihiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Roza Hutor Alpine Center Wikimedia Commonsissa
Alppihiihdon maailmancupin rinteet
Adelboden: Chuenisbärgli | Alta Badia: Gran Risa | Beaver Creek: Birds of Prey | Bormio: Stelvio | Garmisch-Partenkirchen: Gudiberg, Kandahar | Kitzbühel: Ganslern, Streif
Val Gardena: Saslong | Wengen: Jungfrau / Männlichen, Lauberhorn
Ruskopriinia

| Ruskopriinia |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Hertut Cisticolidae
Suku::  Priiniat Prinia
Laji::  rufescens
Kaksiosainen nimi
 Prinia rufescens  (Blyth, 1847) 
Katso myös
   Ruskopriinia Wikispeciesissä   Ruskopriinia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruskopriinia (Prinia rufescens) on kaakkoisaasialainen varpuslintu. Sen laaja elinympäristö ulottuu Intian itä- ja koillisosista Bangladeshiin, Bhutaniin, Myanmariin, Etelä-Kiinaan, Vietnamiin, Laosiin, Kambodžaan, Thaimaahan ja Malakan niemimaalle. Lajista tunnetaan kuusi alalajia. Edward Blyth kuvaili lajin holotyypin Myanmarin Arakanista 1847.
Salama-alustus

Salama-alustus on luento, jonka pituus on rajattu 1–10 minuuttiin (usein viisi minuuttia). Salama-alustuksessa luennoitsija tai alustaja voi vain esitellä aiheen pintapuolisesti ja opetustilanteessa salama-alustusta seuraakin keskustelu, jossa yleisö voi esittää tarkentavia kysymyksiä. Menetelmä soveltuu hyvin tilanteisiin, joissa yleisö on heterogeeninen, eikä pitkä luento tai esitelmä palvelisi yleisön tarpeita riittävän hyvin.
Menetelmän juuret ovat vuoden 1997 Python-konferenssissa, jossa alustuksia kutsuttiin yksinkertaisesti lyhyiksi puheiksi. Salama-alustuksen nimen lanseerasi Mark Jason Dominus vuonna 2000.