stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Christophe Willem
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Single | Julkaisu | Paras sijoitus> FR | Paras sijoitus> FR  (DD) | Paras sijoitus> BEL (WA) | Paras sijoitus> SWI | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | "Sunny" | 7. heinäkuuta, 2006 | 3 | 2 | 9 | 17 | — |
| 2007 | "Élu produit de l'année" | 16. maaliskuuta, 2007 | — | 2 | 29 | — | Inventaire |
| 2007 | "Double je" | Toukokuu 2007 | 1 | 1 | 1 | 21 | Inventaire |
| 2007 | "Jacques à dit" | Lokakuu 2007 | 4 | 7 | 1 | 35 | Inventaire |
| 2008 | "Quelle chance / September" | Huhtikuu 2008 | 9 | — | 24 | — | Inventaire |
| 2009 | "Berlin" | 2009 | — | 5 | 8 | 57 | Caféine |
| 2009 | "Plus que tout" | 2009 | — | 2 | 6 | 53 | Caféine |
| 2009 | "Heartbox" | 2009 |  |  |  |  | Caféine |
Videografia > Musiikkivideot

2008 : Fermeture pour rénovation (#1 Ranskassa ja #1 Belgiassa)
Näyttelijänura

Christophe Willem teki elokuvadebyyttinsä elokuvassa Alive vuonna 2004.
Näyttelijänura > Elokuvat

| Elokuva | Vuosi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Alive | 2004 | Henri |
Palkinto

2008 : NRJ Music Awards - "vuoden paras ranskalainen tulokas"
2008 : NRJ Music Awards - levystä "Inventaire"
2008 : Victoire de la Musique - laulusta "Double Je"
2010 : NRJ Music Awards - "vuoden paras ranskalainen miesartisti"
2010 : NRJ Music Awards - levystä "Caféine"
Aiheesta muualla

virallinen blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
arvostelu levystä Caféine(englanniksi)
Desmodema

| Desmodema |
| --- | --- |
 Purjeviikatekala (Desmodema polystictum)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kiiltolahnakalat Lampriformes
Heimo::  Viikatekalat Trachipteridae
Suku::  Desmodema  Walters & Fitch, 1960
Katso myös
   Desmodema Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Desmodema on viikatekalojen (Trachipteridae) heimoon kuuluva kalasuku. Suvun kuvasivat Vladimir Walters ja John Edgar Fitch vuonna 1960.
Lajit

Sukuun kuuluu FishBasen mukaan ainoastaan seuraavat kaksi lajia:
Desmodema lorum
Purjeviikatekala (Desmodema polystictum)
Doom Metal Invasion

| Doom Metal Invasion Minotauri |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : kesä 2001, Mäkkäri
 Julkaistu: 2002
 Tyylilaji: doom metal
 Levy-yhtiö: Iron Bonehead Productions
Minotaurin muut julkaisut
| Funeralive 2002 | Doom Metal Invasion 2002 | Minotauri / Reverend Bizarre 2004 |
Doom Metal Invasion on suomalaisen doom metal -yhtyeen Minotaurin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Iron Bonehead Productions.
EP:stä julkaistiin rajoitettu käsin numeroitu 500 kappaleen 10" vinyylilevyn erä.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Ari Honkonen.
Cemetary Shadows
Frustrated
Paid Love
You Will Learn...
Kokoonpano

Ari Honkonen – laulu, kitara, miksaaja
Tommi Pakarinen – bassokitara, taustalaulu
Viljami Kinnunen – rummut
Kokoonpano > Muut tekijät

Teppo Seppänen – miksaaja
Jari Honkonen – kansikuva
Aiheesta muualla

Albumi Doom Metal Invasion Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Doom Metal Invasion discogs.com -sivustolla
Desmodium gangeticum

| Desmodium gangeticum |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Faboideae
Suku::  Katkopalot Desmodium
Laji::  gangeticum
Kaksiosainen nimi
 Desmodium gangeticum  (L.) DC. 
Katso myös
   Desmodium gangeticum Wikispeciesissä   Desmodium gangeticum Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Desmodium gangeticum (Sanskrit: अंशुमती anshumati, ध्रुवा dhruva, दीर्घमूला dirghamoola, पीवरी pivari, शालपर्णी shalaparni) on Fabaceae-heimoon kuuluva kasvi.
Kasvi luetaan uuselintarvikkeisiin, jota sisältävä yrttivalmiste vedettiin Suomessa pois markkinoilta, koska kasvin turvallisuudesta ei ole tietoa eikä valmisteelle ole haettu markkinointilupaa.
Aiheesta muualla

ITIS: Desmodium gangeticum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Desmodium gangeticum (englanniksi)
Flora of China: Desmodium gangeticum (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Desmodium gangeticum (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Desmodium gangeticum (englanniksi)
Joseph Anthony Toal

Joseph Anthony Toal (s. 13. lokakuuta 1956 Roybridge) on brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi skotlantilaiseen Argyll and The Islesin hiippakuntaan 10. heinäkuuta 1980 ja nimitettiin sen johtoon 16. lokakuuta 2008. Piispaksi konsekroinnin suoritti 8. joulukuuta Keith Michael Patrick O’Brien, jota avustivat Faustino Sainz Muñoz ja Ian Murray.
Jussi Hämäläinen

| Jussi Hämäläinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jussi Hämäläinen
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1989 (ikä 35)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Takamies
Pituus:  184 cm
Paino:  80 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2009–2010 2010–2011 2014–:   Tampereen Pyrintö  BC Nokia  Raholan Pyrkivä
Jussi Hämäläinen (s. 20. maaliskuuta 1989) on suomalainen koripalloilija.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Hämäläinen pelasi kasvattajaseuransa edustusjoukkueessa kaudella 2009–2010, jolloin Pyrintö voitti Suomen mestaruuden. Seuranneen kauden hän pelasi I-divisioonan BC Nokiassa 0,8 pisteen ja 0,8 levypallon keskiarvoilla. Syksyllä 2014 Hämäläinen palasi pelaamaan valtakunnallisiin sarjoihin Raholan Pyrkivän I-divisioona B:hen nousseessa edustusjoukkueessa.
Jurassic Shift

| Jurassic Shift Ozric Tentacles |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1993
 Tuottaja(t): Ed Wynne
 Tyylilaji: psykedeelinen ja/tai progressiivinen rock, etninen musiikki,   elektroninen tanssimusiikki
 Kesto: 52.51
 Levy-yhtiö: Dovetail Records
Ozric Tentaclesin muut julkaisut
| Afterswish 1992 | Jurassic Shift 1993 | Arborescence 1994 |
Jurassic Shift on Ozric Tentaclesin vuonna 1993 julkaistu studioalbumi. Se nosti underground-henkistä yhtyettä suuren yleisön tietoisuuteen ja oli jonkin aikaa brittien albumilistalla kymmenen myydyimmän joukossa.
Kappalelista

"Sunhair" – 5:43
"Stretchy" – 6:51
"Feng Shui" – 10:24
"Half Light in Tillai" – 5:35
"Jurassic Shift" – 11:05
"Pteranodon" – 5:40
"Train Oasis" – 2:45
"Vita Voom" – 4:48
Joseph Atanga

Joseph Atanga (s. 14. elokuuta 1952) on kamerunilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin jesuiittapapiksi 11. heinäkuuta 1987 ja nimitettiin Bafoussamin hiippakunnan piispaksi 22. kesäkuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Félix del Blanco Prieto, jota avustivat André Wouking ja Athanase Bala.
3. joulukuuta 2009 Atanga sai nimityksen Bertouan arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 30. tammikuuta 2010.
Joseph Anthony Pepe

Joseph Anthony Pepe (s. 18. kesäkuuta 1942 Philadelphia) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Philadelphian arkkihiippakuntaan John Joseph Krol 16. toukokuuta 1970. Hänet nimitettiin Las Vegasin piispaksi 6. huhtikuuta 2001, ja piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi William Joseph Levada, jota avustivat Michael Jarboe Sheehan ja Joseph Anthony Galante.
Don’t Pass Me By

”Don't Pass Me By” on brittiläisen rock-yhtye The Beatlesin kappale, joka julkaistiin vuonna 1968 heidän tupla-albumillaan ”The Beatles” (tunnetaan myös nimellä ”White Album”). Kappaleen sävelsi Ringo Starr, ja se on hänen ensimmäinen itsenäinen sävellyksensä, joka pääsi mukaan yhtyeen albumille.
Tausta ja sävellys

"Don't Pass Me By" on kappale, jota Ringo Starr oli työstänyt jo useiden vuosien ajan ennen kuin se lopulta äänitettiin ”White Albumille”. Ringo oli maininnut kappaleen olemassaolon haastatteluissa jo 1960-luvun puolivälissä, ja sen valmistuminen albumille oli hänelle henkilökohtaisesti tärkeä saavutus.
Kappale on country-tyylinen teos, ja sen sanoitukset kertovat yksinkertaisen tarinan sydänsurusta, jossa päähenkilö pyytää rakastaan olemaan ohittamatta ja unohtamatta häntä. Sävellys on yksinkertainen mutta tarttuva, ja sen leikkisä luonne sopii hyvin yhteen Ringon persoonan kanssa.
Äänitys ja tuotanto

"Don't Pass Me By" äänitettiin Abbey Road -studioilla vuonna 1968. Kappaleen äänityksessä olivat mukana Ringo Starr, joka laulaa päävokaalit ja soittaa rumpuja, sekä Paul McCartney, joka soittaa bassoa ja pianoa. Lisäksi kappaleessa kuullaan George Martinin sovittamaa viulua, joka lisää kappaleeseen kansanmusiikista inspiroitunutta sävyä. Kappaleen viulusoolo, joka soitetaan hieman epätavallisella tyylillä, antaa sille omintakeisen ja hauskan sävyn.
Kappaleen tuotanto korostaa sen country- ja folk-vaikutteita, mikä tekee siitä yhden erottuvimmista kappaleista ”White Albumilla”.
Vastaanotto

"Don't Pass Me By" sai julkaisun jälkeen vaihtelevan vastaanoton. Kappaleen yksinkertainen rakenne ja country-sävy erottuivat muiden albumin kappaleiden joukosta, ja vaikka se ei noussut suureen suosioon, monet fanit arvostivat sitä Ringon ensimmäisenä sävellyksenä. Ajan myötä kappale on saavuttanut kulttimaineen Beatles-fanien keskuudessa, ja sitä pidetään merkkinä Ringon omasta musiikillisesta panoksesta yhtyeeseen.
Vaikutus ja perintö

"Don't Pass Me By" on tärkeä kappale erityisesti Ringo Starrille, sillä se oli hänen ensimmäinen itsenäinen sävellyksensä Beatles-albumilla. Kappaleen leikkisä tyyli ja country-vaikutteet osoittavat hänen musiikillisia mieltymyksiään ja erottavat sen muusta Beatlesin tuotannosta. Vaikka kappale ei ole yhtyeen tunnetuimpia teoksia, se on saanut arvostusta erityisesti niiden keskuudessa, jotka pitävät Ringon rennosta ja maanläheisestä musiikkityylistä.
Kokoonpano

Ringo Starr – laulu, rummut
Paul McCartney – bassokitara, piano
George Martin – viulusovitus
Edward R. Murrow

| Edward R>  Murrow |
| --- | --- |
 Kuva vuodelta 1956.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1908 Greensboro, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat
Kuollut: 27. huhtikuuta 1965 (57 vuotta) New York, New York
Ammatti:  toimittaja
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Edward R. Murrow (synt. Egbert Roscoe Murrow; 25. huhtikuuta 1908 Greensboro, Pohjois-Carolina – 27. huhtikuuta 1965 New York, New York) oli yhdysvaltalainen radio- ja televisiojournalisti.
Murrow’n ura radiossa alkoi vuonna 1935, jolloin hänet palkattiin CBS:n uutisten esimieheksi. Hän pyrki kasvattamaan CBS:n uutisten arvostusta palkkaamalla toimittajia asiantuntemuksen eikä niinkään radiokokemuksen perusteella. Palkattujen toimittajien joukossa olivat muun muassa Charles Collingwood, Eric Sevareid, William L. Shirer ja Howard K. Smith. Uudet toimittajat tunnettiin yleisesti nimellä Murrow’s Boys.
Toisen maailmansodan aikana Murrow teki itse reportaaseja suoraan tapahtumapaikoilta ja asettui usein vaaralle alttiiksi, kuten selostaessaan vuonna 1940 Lontoon pommituksia talojen katoilta.
Sodan jälkeen Murrow nimitettiin CBS:n uutisten varatoimitusjohtajaksi. Ensiesiintymisensä televisiossa Murrow teki 1951 ohjelman See It Now isäntänä.. Vuonna 1953 ohjelma käsitteli Milo Radulovichin erottamista Yhdysvaltain ilmavoimista sillä perusteella, että Radulovichin äiti ja sisar olivat kommunistimyönteisiä. See It Now epäili erottamispäätöksen laillisuutta, ja pian lähetyksen jälkeen Radulovich sai työnsä takaisin. Tapausta voidaan pitää yhdysvaltalaisen journalismin ja politiikan käännekohtana. Pian ohjelman jälkeen ilmeni, että senaattori Joseph McCarthy aikoi hyökätä Murrow’ta vastaan. Myös Murrow oli kerännyt aineistoa McCarthysta, ja 9. maaliskuuta 1954 lähetetty ohjelma koostui lähes yksinomaan McCarthyn omista lausunnoista ja antoi hänestä kuvan fanaatikkona. McCarthy sai tilaisuuden vaatimaansa vastineeseen ja nimitti Murrow’ta ”šakaalilauman johtajaksi”, mutta lausunto kääntyi häntä itseään vastaan. Ohjelman vaikutusvallan ja ajoituksen ansiosta McCarthyn vaikutusvalta romahti.
1950-luvun lopulla CBS:n ja Murrow’n välit alkoivat kiristyä, ja vuonna 1961 hän siirtyi presidentti John F. Kennedyn nimittämänä United States Information Agencyn johtoon. Kolme vuotta nimityksen jälkeen Murrow’lla todettiin keuhkosyöpä. Murrow kuoli 1965.
Vuonna 1964 Edward R. Murrow sai Presidential Medal of Freedomin. Radio Hall of Fameen hänet valittiin vuonna 1988. Hän sai myös yhdeksän Emmy-palkintoa, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Lisäksi hänet palkittiin Grammylla vuonna 1966 äänilevystä A Reporter Remembers, Vol. 1: The War Years.
George Clooney on ohjannut Murrow’n urasta elokuvan Hyvää yötä ja onnea, jossa Murrow’ta esittää David Strathairn.
Aiheesta muualla

Edward R. Murrow: Response to Senator Joe McCarthy on CBS' See It Now. (englanniksi)
About America: Edward G. Murrow. (englanniksi)
Edward R. Murrow: Broadcasting History. (englanniksi)
John Hunter

John Hunter voi tarkoittaa seuraavia henkilötä:
John Hunter, Uuden Etelä-Walesin kuvernööri (1737–1821)
John Hunter, kirurgi ja anatomi (1728–1793)
John Hunter, brittiläinen arkkitehti ja luonnonsuojelija (1932–2005)
John Hunter, Kimberleyn ja Kurumanin entinen piispa (1897–1965)
John Hunter, kanadalainen poliitikko (s. 1909)
John Hunter, uusiseelantilainen soutaja (s. 1943)
John Hunter, skotlantilainen jalkapalloilija (1878–1966)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”John Hunter”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jollaksen kartano

| Jollaksen kartano |
| --- | --- |
 Kartanon päärakennus
Osoite:  Jollaksentie 54
Sijainti:  Jollas, Laajasalo, Helsinki
Suunnittelija:  Toivo Tikkanen Karl Malmström
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jollaksen kartano on Helsingin Laajasalon Jollaksessa sijaitseva kartano.
Kartanon historia juontaa juurensa vuoteen 1798, jolloin sen maat erotettiin Holmgårdin kartanosta. Kartanon nykyinen päärakennus on vuodelta 1919. Sen rakennutti varatuomari, pankkiiri Viktor Alexander Tavaststjerna, ja sen suunnittelivat arkkitehdit Malmström ja Tikkanen. Muotopuutarhasommitelma on peräisin vuodelta 1920 ja puutarha-arkkitehti Paul Olssonin suunnittelema.
Aikojen saatossa kartanon on omistanut muun muassa kirkkoherra Pettersson 1800-luvun lopulla ja tämän jälkeen asemapäällikkö Robert Rosvall, varatuomari A. Laurell ja edelleen Tavaststjernan perhe.
Vuonna 1920 kartanon maat jaettiin Tavaststjernan ja hänen sisaruksiensa kesken, jolloin alueen keskiosa ja kartanorakennus tulivat Viktor Tavaststjernalle, alueen itäosa (Jollas-Östergård) hänen veljelle Alarikille ja länsiosa (Jollas-Vestergård) hänen sisarelleen Selma Alftanille. Viktor kuoli jo samana vuonna, ja kartano jäi hänen leskelleen Gurli von Pfalerille.
Vuonna 1940 kartano myytiin SOK:lle, joka käytti sitä koulutustiloinaan. Vuonna 1981 SOK halusi luopua kartanosta, jolloin Helsingin kaupunki käytti etuosto-oikeuttaan ja hankki kartanon itselleen.
2010-luvulla kaupunki yritti myydä kartanoa, mutta päätyi vuokraamaan sen ravintola-alan yrittäjä Antti Tuomolalle. Pian tämä kuitenkin ilmoitti kuitenkin luopuvansa kartanosta ja muuttavansa pois Helsingistä, koska ei ole tyytyväinen vuokrasopimuksensa irtisanomisehtoihin. Tuomolan jälkeen kartanossa toimi perheyritys Kuuma Helsinki Oy, joka on pitänyt kahvilaa muun muassa Punavuoressa ja Kämp Galleriassa. Sekin luopui Jollaksesta vuoden kuluttua muun muassa energiakustannusten takia.
Kartanon päärakennus on suojeltu.
Paja
Kivimakasiini
Puutarhurin talo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jollaksen kartano Wikimedia Commonsissa
Department of Conservation

| Department of Consevation Te Papa Atawhai |
| --- | --- |

Ministeri(t):  
– Minister of Conservation:  Maggie Barry (2014 -)
– Associate Minister of Conservation:  Nicky Wagner
– Associate Minister of Conservation:  Peter Dunne
Kansliapäällikkö:  Lou Sanson
Budjetti:  452 465 000 NZD (2015/2016)
Osoite:  Conservation House 18-32 Manners Street Wellington 6011
Aiheesta muualla
Sivusto
Department of Conservation (DOC), maoriksi Te Papa Atawhai, on vuonna 1987 perustettu uusiseelantilainen julkinen laitos, joka vastaa Uuden-Seelannin ympäristön- ja luonnonsuojelusta sekä historiallisen perinnön vaalimisesta.
Laitoksen toimintakuva on lakien määrittämä ja lisäksi toimintaa ohjaa itsenäinen, ministerin nimittämä yksikkö (New Zealand Conservation Authority (NZCA)).
Luonnonsuojelu

Department of Conservation vastaa Uuden-Seelannin 14 kansallispuiston sekä muiden suojelualueiden suojelutoimista ja logistiikasta, muun muassa vaellusreittien kunnossapidosta. Eriasteisia suojelualueita, historiallisista ja luontoarvoisista syistä, on Uuden-Seelannin pinta-alasta noin 30 prosenttia. Suojelutoimien osalta toimintoihin sisältyvät tärkeänä osana myös vieraslajien torjunta. Lisäksi laitos vastaa joidenkin erittäin uhanalaisten alkuperäislajien, kuten kakapon, kantojen elvytystoimista.
Luonnonsuojelualueista noin kolmannes on määritelty suuremman statuksen kohteiksi, ja alueilla on kielletty muun muassa kaivostoiminta.
Onnettomuudet > Cave Creekin onnettomuus

28. huhtikuuta 1995 DOCin huoltama näköalatasanne sortui, jonka seurauksena 14 henkilöä kuoli. Heti tapahtuman jälkeen kaikki laitoksen hallinnoimat 106 näköalatasannetta tarkastettiin, jonka seurauksena 15 suljettiin välittömästi korjauksien vuoksi. Onnettomuus johti lopulta silloisen ministerin, Denis Marshallin eroon vuonna 1996. Department of Conservation maksoi kompensaationa uhrien perheille yhteensä 2.6 milj. NZD.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Department of Conservation Wikimedia Commonsissa
DOCin kyltti Fiordlandin kansallispuistossa
John Hunt Morgan

John Hunt Morgan
John Hunt Morgan (1. kesäkuuta 1825 – 4. syyskuuta 1864) oli etelävaltioiden kenraali ja ratsuväenupseeri Yhdysvaltojen sisällissodassa
Hän oli syntynyt Huntsvillessä Alabamassa. Hän taisteli Meksikon sodassa sotamiehenä ja otti osaa Buena Vistan taisteluun. Sisällissodan alussa hän liittyi etelävaltoiden armeijaan ja kohosi pian everstiksi 2. Kentuckyn ratsuväenrykmenttiin. Hän taisteli Shilohissa, ja lähti 4. heinäkuuta 1862 Knoxvilleen ja tunkeutui viikkojen kuluessa syvälle Kentuckyyn ja kahakoi Don Carlos Buellin joukkoja vastaan. Hän otti 1.200 vankia, jotka päästi menemään ja tunkeutui syvälle Unionin alueelle ja tuhosi suuria määriä vihollisen varusteita. Hän tunkeutui Indianaan ja Ohioon saakka, tällä Morganin ryöstöretkeksi kutsutulla matkallaan. Hän pääsi kauemmaksi pohjoiseen kuin kukaan muu univormuun pukeutunut etelävaltioiden sotilas. Ryöstöretki johti myös siihen että Edmund Kirby Smith ja Braxton Bragg käynnistivät konfederaation Heartland-offensiivin samana syksynä olettaen että tuhannet kentuckyläiset liittyisivät konfederaation riveihin, jos etelä valtaisi osavaltion.
Morgan ylennettiin prikaatinkenraaliksi 11. joulukuuta 1862. Hän sai arvon konfederaation kongressilta ryöstellessään William S. Rosecransin tarvikelinjoja joulukuussa 1862. Hän saavutti tästä voiton Hartsvillen taistelussa 7. joulukuuta. Joulukuussa Hunt nai Martha Readyn Tennesseestä. Kesällä 1863 Hunt käynnisti sen vuoden "Suuren ryöstöretken" samaan aikaan Gettysburgin ja Vicksburgin taistelujen aikaan, ylitti Ohio-joen ja eteni etelä-Ohioon ja Indianaan. Hänen ryöstöretkensä miltei päättyi 19. heinäkuuta Buffington Islandissa, kun 700 hänen miestään jäi sotavangeiksi Ohiojokea ylittäessään Unionin tykkiveneiden häiritessä ylitystä. Vain alle 200 miestä pääsi joen yli. Sotavangeiksi joutuneet päätyivät surullisen kuuluisaan Camp Douglasin vankileiriin Chicagoon, jossa olivat sodan loppuun, jossa oli huomattavan suuri vankikuolleisuus. Hunt antautui viimein Salinesvillessä Ohiossa 26. heinäkuuta joukkoineen, jotka olivat uupuneita ja nälkäisiä. 27. marraskuuta Morgan ja hänen kuusi upseeriaan, huomattavimpana Thomas Hines pakenivat Ohion rangaistusvankilasta. Morgan onnistui pakenemaan takaisin etelään salamatkustajana junassa.
Hänen ryöstöretkensä sai suurta huomiota liittovaltion ja etelän lehdistössä. Hunt oli rikkonut Braggin käskyä olla ylittämättä joki, ja Unionin vahvat joukko-osastot ja tykkiveneet joella ja sen pohjoispuolella olivat tuominneet ryöstöretken ennalta epäonnistumaan. Hunt sai vankeudesta paettuaan komentoonsa konfederaation joukkoja Tennesseen itäosista ja Virginiasta. 4. syyskuuta 1864 hänet ammuttiin hengiltä hänen paetessaan Unionin joukkojen iskua Greenevillessä Virginiassa. Hänet on haudattu Lexingtonin hautausmaahan.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:John Hunt Morgan
Joan Brossa

| Joan Brossa |
| --- | --- |
 Joan Brossa vuonna 1998.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. tammikuuta 1919 Barcelona, Espanja
Kuollut: 30. joulukuuta 1998 (79 vuotta) Barcelona, Espanja
Kansalaisuus:  katalaani
Taiteilija
Taidesuuntaus:  surrealismi
Palkinnot
 Unescon Picasso-mitali, 1993 
Joan Brossa i Cuervo (19. tammikuuta 1919 Barcelona – 30. joulukuuta 1998) oli katalaaniksi kirjoittanut espanjalainen runoilija, näytelmäkirjailija, taiteilija ja graafinen suunnittelija. Häntä pidetään 1900-luvun jälkipuoliskon merkittävämpänä katalonialaisena avantgarde-runoilijana.
Brossa kirjoitti noin 50 kirjaa ja 350 teosta teatteriin. Hän sai maailmanlaajuista mainetta visuaalisesta runoudesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joan Brossa Wikimedia Commonsissa
Joan Brossan biografia (katalaaniksi, englanniksi, espanjaksi)
Joan Brossa -säätiö Barcelonassa (katalaaniksi, espanjaksi, englanniksi)
Joan Brossan kirjallisuusluettelo (Arkistoitu – Internet Archive) (katalaaniksi)
Joan D. Vinge

| Joan D>  Vinge |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1948 (ikä 76)
Kirjailija
Palkinnot
 Hugo-palkinto Locus-palkinto 
Aiheesta muualla
www.sff.net/people/jdvinge/home.htm
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Joan D. Vinge (s. 2. huhtikuuta 1948) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hän on voittanut Locus- ja Hugo-palkinnot romaanillaan The Snow Queen (1980). Myöhemmin hän on tehnyt useita elokuvien romaaniversioita, joista on suomennettu Lost in Space – matkalla avaruuteen (1998).
Hän on ollut naimisissa yhdysvaltalaisen tieteiskirjailija Vernor Vingen ja kustannustoimittaja James Frenkelin kanssa. Vingellä ja Frenkelillä on kaksi lasta ja he asuvat Madisonissa, Wisconsinissa.
Aiheesta muualla

Joan D. Vinge Internet Speculative Fiction Database -sivustolla (englanniksi)
Raili Suominen: Perhe eksyksissä[vanhentunut linkki]. Turun sanomat 13.11.1998.