stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
BMC A -sarjan moottorit

Austin Mini, A-sarjan moottori
Austin Mini, moottori
A-sarjan moottorit ovat alun perin Austin Motor Companyn suunnittelemia ja rakentamia, nestejäähdytteisiä, nelisylinterisiä rivimoottoreita. Ne tulivat markkinoille vuonna 1951, Austin A30-mallin voimanlähteenä, ja niiden tuotanto päättyi vuonna 2000, Minin valmistuksen loppumisen myötä. Moottoria käytettiin sekä pitkittäisasennuksessa takavetoisiin että poikittaisasennuksessa etuvetoisiin autoihin. Sylinterilohko ja -kansi ovat valurautaa, kampiakseli on tuettu kolmella runkolaakerilla. Yksirivisen ketjun käyttämä nokka-akseli sijaitsee lohkossa, useissa versioissa on lohkon kyljessä peltiluukut, joiden kautta on pääsy venttiilinnostajille. Venttiilikoneisto on työntötankojen ja keinuvipujen käyttämä OHV. Sylinterikannen suunnitteli kansispesialisti Harry Weslake — hän suunnitteli kansia mm. Jaguarille, sekä moneen voitokkaaseen kilpamoottoriin. Moottoriversiot ovat kahta poikkeusta lukuun ottamatta ns. pitkäiskuisia. ts. poraus on pienempi kuin iskunpituus.
Jo 1930-luvulla alkaneen yhteistyön tiimoilta japanilainen Nissan alkoi 1950-luvun alussa valmistaa A-sarjan moottoreita lisenssillä. Pian tehdas kehitti niitä edelleen ja A-sarjan moottorit olivat perusta monelle Nissanin omalle moottorille. Syystä voidaan katsoa Nissanin luotettavan maineen muodostuneen 1960 - 70 lukujen, Austin A-sarjan moottoreihin perustuvan tekniikan ansiosta.
Tekniset arvot

| Iskutilavuus | Poraus mm | Isku mm | Puristus- suhde | Kaasutin- järjestelmä | Teho  hv | @rpm | Vääntö  Nm | @rpm |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 803 cc | 58 | 76.2 | 7.5:1 | yksi SU HS2 | 30 | 5000 | 62 | 2700 |
| 848 cc | 62.9 | 68.26 | 8.3:1 | yksi SU HS2 | 33 | 5500 | 60 | 2900 |
| 948 cc | 62.9 | 76.2 | — | yksi SU HS2 | 37 | 4750 | 68 | 2500 |
| 970 cc | 70.6 | 61.91 | — | kaksi SU HS2 | 65 | 6500 | 75 | 3500 |
| 997 cc | 62.43 | 81.28 | — | kaksi SU HS2 | 55 | 6000 | 73 | 3600 |
| 998 cc | 64.58 | 76.2 | 8.3:1 | yksi SU HS2 | 39 | 4750 | 71 | 2700 |
| 1071 cc | 70.6 | 68.26 | 8.5:1 | kaksi SU HS2 | 70 | 6000 | 84 | 4500 |
| 1098 cc | 64.58 | 83.72 | 8.5:1 | yksi SU HS2 | 47 | 5200 | 81 | 2450 |
| 1275 cc | 70.6 | 81.28 | 8.8:1 | yksi SU HS4 | 57 | 5300 | 94 | 3000 |
Kaikissa versioissa oli valurautainen lohko ja kansi, venttiilikoneisto OHV, kaksi venttiiliä per sylinteri. Moottoreista oli myös diesel-versioita, BMC:n traktorisovelluksiin.
Kaikki A-sarjan moottorit 1970-luvun puoliväliin asti ovat väriltään vihreitä ( Middle Bronze Green ) British Standard 381C värikortin koodin 223 mukaisesti. Tämä ei koske muualla kuin Britanniassa valmistettuja moottoreita.
Versiot ja sovellukset > 803

Ensimmäisen A-sarjan moottorin iskutilavuus oli 803 cc. Moottori oli ns. pitkäiskuinen, koska sen poraus ( 58 mm ) oli pienempi kuin iskunpituus ( 76,2 mm ).
 Yksi Zenith-alaimukaasutin tai SU-kaasutin.
Sovellukset:
1952-1956 Austin A30, teho 28 hv / 4400 rpm, vääntö 54 Nm / 2200 rpm
1952-1956 Morris Minor Series II, teho 30 hv / 4800 rpm, vääntö 54 Nm / 2400 rpm
Versiot ja sovellukset > 948

Vuonna 1956 iskutilavuutta nostettiin 948 kuutiosenttimetriin. Tämä tapahtui suurentamalla porausta ( 62,9 mm ), iskunpituuden pysyessä entisellään ( 76,2 mm ).
Sovellukset:
1956-1962 Austin A35, teho 34 hv / 4750 rpm, vääntö 68 Nm / 2000 rpm
1956-1962 Morris Minor 1000, teho 37 / 4750 rpm, vääntö 68 Nm / 2500 rpm
1958-1961 Austin A40 Farina, teho 34 hv / 4750 rpm, vääntö 68 Nm / 2000 rpm
1958-1961 Austin-Healey Sprite, teho 43 hv / 5200 rpm, vääntö 71 Nm / 3300 rpm
1961-1962 Austin A40 Farina MkII, teho 37 hv / 5000 rpm, vääntö 68 Nm / 2500 rpm
1961-1964 Austin-Healey Sprite MkII, teho 46 hv / 5500 rpm, vääntö 72 Nm / 3000 rpm
1961-1964 MG Midget, teho 46 hv / 5500 rpm, vääntö 72 Nm / 3000 rpm
BMC Mini-traktoreihin tehty diesel-sovellus tuotti tehoa 16 hv / 2500 rpm, vääntömomentin ollessa 52 Nm / 1750 rpm. Moottorin kehitystyössä oli apuna englantilainen ajoneuvo- ja moottoriteollisuuden insinööri- ja konsulttitoimisto Ricardo Consulting Engineers. Lohko on lähes identtinen bensiiniversion kanssa, mutta öljypumpun paikka on muutettu ja sylinteriryhmä on kuivaputkinen. Myös kaikki mekaaniset osat ja sylinterikansi ovat diesel-versioon varta vasten suunniteltuja, yhteisiä osia bensiiniversion kanssa ei juuri ole. A-sarjan diesel-versiota valmistettiin myös venekäyttöön ( BMC Marine Engines ).
Versiot ja sovellukset > 848

Minin moottoriksi suunniteltu 848 cc moottori muokattiin 948 kuutiosenttimetrisestä, pitämällä poraus 62,9 millimetrissä mutta lyhentämällä iskunpituus 68,26 millimetriin. Tämä moottoriversio pysyi tuotannossa vuoteen 1980 asti, jolloin A-Plus -versio korvasi sen.
Sovellukset:
1959-1969 Austin Seven / Austin Mini / Morris Mini, teho 34 hv / 5500 rpm, vääntö 60 Nm / 2900 rpm
1961-1962 Riley Elf / Wolseley Hornet, teho 34 hv / 5500 rpm, vääntö 60 Nm / 2900 rpm
1964-1968 Mini Moke, teho 34 hv / 5500 rpm, vääntö 60 Nm / 2900 rpm
1969-1980 Mini 850 / City, teho 33 hv / 5300 rpm, vääntö 60 Nm / 2900 rpm
Versiot ja sovellukset > 997

Ainutlaatuinen 997 cc versio, jota käytettiin vain Mini Cooperissa. Moottorin poraus oli 62,43 mm ja iskunpituus 81,28 mm.
Sovellukset:
1961-1964 Austin / Morris Mini Cooper, teho 55 hv / 6000, vääntö 73 Nm / 3600 rpm
Versiot ja sovellukset > 998

Mini 1000 käytti moottorinaan 998 cc versiota. Moottori on johdannainen 948:sta, jonka porausta on kasvatettu 64,58 millimetriin, iskunpituuden pysyessä 76,2 millimetrissä.
Sovellukset:
1962-1969 Riley Elf / Wolseley Hornet, teho 38 hv / 5250 rpm, vääntö 71 Nm / 2700 rpm
1966-1982 Mini Moke, Australiassa valmistetut.
1983-1993 Mini Moke, Portugalissa valmistetut.
1964-1969 Austin / Morris Mini Cooper, teho 55 hv / 5800 rpm, Vääntö 77 Nm / 3000 rpm
1967-1980 Austin / Morris Mini, teho 38 hv / 5250 rpm, vääntö 71 Nm / 2700 rpm
1969-1975 Mini Clubman, teho 38 hv / 5250 rpm, vääntö 71 Nm / 2700 rpm
1969-1992 Mini Clubman automatic, teho 41 hv / 4850 rpm, vääntö 71 Nm / 2750 rpm
Versiot ja sovellukset > 1098

1.1 litrainen (1098 cc) versio oli tarkoitettu BMC:n keskikokoisten saloon-mallien voimanlähteeksi. Se oli johdannainen 998:sta ja tehty stroukkaamalla, eli iskunpituutta kasvattamalla. Isku oli 83,72 mm, porauksen pysyessä 64,58 millissä.
Sovellukset:
1962-1967 Austin A40 Farina, teho 48 hv / 5100 rpm, vääntö 81 Nm / 2500 rpm
1962-1971 Morris 1100 / Morris Minor 1000, teho 48 / 5100 rpm, vääntö 81 Nm /  2500 rpm
1962-1968 MG 1100, teho 55hv / 5500 rpm, vääntö 83 Nm / 2500 rpm
1962-1964 Austin-Healey Sprite Mk II, teho 56 hv / 5500 rpm, vääntö 84 Nm / 3250 rpm
1962-1964 MG Midget, teho 56hv / 5500 rpm, vääntö 84 Nm / 3250 rpm
1963-1974 Austin 1100, teho 48 hv / 5100 rpm, vääntö 81 Nm / 2500 rpm
1963-1967 Vanden Plas Princess 1100, teho 55 hv / 5500 rpm, vääntö 83 Nm / 2500 rpm
1964-1966 Austin-Healey Sprite Mk III, teho 59 hv / 5750 rpm, vääntö 88 Nm / 3500 rpm
1964-1966 MG Midget Mk II, teho 59 hv / 5750 rpm, vääntö 88 Nm / 3500 rpm
1965-1968 Riley Kestrel / Wolseley 1100, teho 55 hv / 5500 rpm, vääntö 83 Nm / 2500 rpm
1973-1975 Austin Allegro, teho 49 hv / 5250 rpm, vääntö 81 Nm / 2450 rpm
1975-1980 Austin Allegro, teho 45 hv / 5250 rpm, vääntö 75 Nm / 2900 rpm
1968-1982 Mini Moke, Australiassa valmistetut.
1975-1980 Mini Clubman, teho 45 hv / 5250 rpm, vääntö 76 Nm / 2700 rpm
1976-1980 Mini 1100 Special, teho 45 hv /  5250 rpm, vääntö 76 Nm / 2700 rpm
Versiot ja sovellukset > 1071

1071 cc versio oli vain Mini Cooper S-malleissa käytetty. Sen poraus oli 70.6 mm, iskunpituus oli sama kuin 848:ssa, 68.26 mm.
Sovellukset:
1963-1964 Austin / Morris Mini Cooper S, teho 70 hv / 6000 rpm, vääntö 84 Nm / 4500 rpm
Versiot ja sovellukset > 970

Seuraavaksi Mini Cooper S-malleissa siirryttiin 970 cc moottoriversioon. Poraus oli sama 70.6 mm kuin 1071 cc moottorissa, mutta iskunpituus oli lyhyempi 61.91 mm. 1071 ja 970 ovat ainoat A-sarjan moottorit, joiden poraus oli isompi kuin iskunpituus.
Sovellukset:
1964-1967 Austin / Morris Mini Cooper S, teho 65 hv / 6500 rpm, vääntö 75 Nm / 3500 rpm
Versiot ja sovellukset > 1275

Isoin A-sarjan moottoreista oli 1.3 litrainen (1275 cc) versio. Sen poraus oli 70.6 mm ja iskunpituus 81.28 mm. Moottoriversio tuli markkinoille vuonna 1964 ja pysyi tuotannossa vuoteen 1980, jolloin se korvattiin uudella A-Plus -versiolla.
Sovellukset:
1964-1971 Austin / Morris Mini Cooper S, teho 76 hv / 5800 rpm, vääntö 107 Nm / 3000 rpm
1966-1970 Austin-Healey Sprite Mk IV, teho 65 hv / 6000 rpm, vääntö 98 Nm / 3000 rpm
1966-1974 MG Midget Mk III, teho 65 hv / 6000 rpm, vääntö 98 Nm / 3000 rpm
1967-1968 MG 1300 / Wolseley 1300, teho 58 hv / 5250 rpm, vääntö 94 Nm / 3000 rpm
1967-1968 Riley Kestrel 1300, teho 58 hv / 5250 rpm, vääntö 94 Nm / 3000 rpm
1967-1968 Vanden Plas Princess 1300, teho 58 hv / 5250 rpm, vääntö 94 Nm / 3000 rpm
1967-1973 Morris 1300, teho 58 hv / 5250 rpm, 94 Nm / 3000 rpm
1967-1974 Austin 1300, teho 58 hv / 5250 rpm, vääntö 94 Nm / 3000 rpm
1967 MG 1275 / Riley 1275, teho 58 hv / 5250 rpm, vääntö 94 Nm / 3500 rpm
1967 Wolseley 1275, teho 58 hv / 5250 rpm, vääntö 94 Nm / 3500 rpm
1967 Vanden Plas Princess 1275, teho 58 hv / 5250 rpm, vääntö 94 Nm / 3500 rpm
1968-1969 Riley Kestrel 1300 / Riley 1300, teho 70 hv / 6000 rpm, vääntö 104 Nm / 3000 rpm
1968-1971 Austin America automatic, teho 60 hv / 5250 rpm, vääntö 94 Nm / 2500 rpm
1968-1973 Wolseley 1300 manual, teho 65 hv / 5750 rpm, vääntö 96 Nm / 3000 rpm
1968-1973 MG 1300 Mk II, teho 70 hv / 6000 rpm, vääntö 104 Nm / 3000 rpm
1968-1974 Vanden Plas Princess 1300 manual, teho 65 hv / 5750 rpm, vääntö 96 Nm / 3000 rpm
1968 MG 1300 / Riley Kestrel 1300, teho 65 hv / 5750 rpm, vääntö 96 Nm / 3000 rpm
1969-1971 Morris 1300 GT, teho 70 hv / 6000 rpm, vääntö 100 Nm / 3250 rpm
1971-1982 Mini Moke Californian Australiassa valmistetut
1969-1974 Mini 1275 GT, teho 59 hv / 5300 rpm, vääntö 88 Nm / 2550 rpm
1969-1974 Austin 1300 GT, teho 70 hv / 6000, vääntö 100 Nm / 3250 rpm
1971-1980 Morris Marina, teho 60 hv / 5250 rpm, vääntö 94 Nm / 2500 rpm
1971 Austin Sprite, teho 65hv / 6000 rpm, vääntö 98 Nm / 3000 rpm
1973-1980 Austin Allegro, teho 59 hv / 5300 rpm, vääntö 94 Nm / 3000 rpm
1974-1980 Mini 1275 GT, teho 54hv / 5300 rpm, vääntö 88 Nm / 2550 rpm
A-Plus versiot

1970 - 80 -luvuilla British Leyland ja sitä seuranneet yhtiöt suunnittelivat, jo ikääntyvälle A-moottorille korvaavaa tuotetta. Sylinterikantena kokeiltiin OHC-versiota ja 1980-luvun lopulla suunnitelmissa oli korvata BMC A-moottori Rover K-sarjan moottorilla. Nämä suunnitelmat ja kokeilut kuitenkin lopetettiin, vanha A-sarjalainen vain yksinkertaisesti oli liian hyvä ja toimiva konsepti, jotta sitä olisi kannattanut korvata jollain muulla. Näin ollen vanha sotaratsu päätettiin kengittää uudelleen ja synnytettiin A-Plus -moottorisarja. Tarkalla virityksellä BL:n moottori-insinöörit onnistuivat nostamaan moottorin tehoa, ilman että sillä vastavuoroisesti oli haitallisia vaikutuksia vääntömomenttiin. Samalla joitain komponentteja päivitettiin luotettavampiin.
A-Plus versiot > 998 Plus

998 ccc A-Plus versio oli tuotannossa vuosina 1980 - 1992.
Sovellukset:
1980-1982 Mini 1000 / City / HL, teho 39hv / 4750 rpm, vääntö 71 Nm / 2000 rpm
1980-1982 Austin Allegro, teho 44 hv / 5250 rpm, vääntö 71 Nm / 3000 rpm
1980-1990 Austin Metro, teho 41 hv / 5400 rpm, vääntö 69 Nm / 2700 rpm
1982-1988 Mini HLE / City E / Mayfair, teho 40hv / 5000 rpm, vääntö 68 Nm / 2500 rpm
1981-1986 Austin Metro HLE teho 46 hv, vääntö 71 Nm
1988-1992 Mini City / Mayfair, teho 42 hv / 5250 rpm, vääntö 79 Nm / 2600 rpm
A-Plus versiot > 1275 Plus

Suurempi 1.3 litrainen (1275 cc) moottori sai myös "A-Plus -käsittelyn". Sitä valmistettiin vuosina 1980–2000, ja se oli viimeinen A-sarjan moottoriversio.
Sovellukset:
1980-1982 Austin Allegro, teho 62 hv / 5600 rpm, vääntö 98 Nm / 3200 rpm
1980-1984 Morris Ital, teho 61 hv / 5300, vääntö 94 Nm / 2950 rpm
1980-1990 Austin Metro, teho 63 hv / 5650 rpm, vääntö 98 Nm / 3100 rpm
1982-1989 MG Metro, teho 72 hv / 6000 rpm, vääntö 102 Nm / 4000 rpm
1983-1985 Austin Maestro HLE,  teho 64 hv / 5500 rpm, vääntö 99 Nm / 3500 rpm
1983-1993 Austin Maestro, teho 68 hv / 5800 rpm, vääntö 102 Nm / 3500 rpm
1984-1989 Austin Montego, teho 68 hv / 5600 rpm, vääntö 102 Nm / 3500 rpm
1989-1990 Austin Metro GTa, teho 72 hv / 6000 rpm, vääntö 102 Nm / 4000 rpm
1990-1991 Mini Cooper, teho 61 hv / 5550 rpm, vääntö 83 Nm / 3000 rpm
1990-1991 Mini Cooper S, teho 78 hv / 6000 rpm, vääntö 106 Nm / 3250 rpm
1991-1996 Mini Cooper 1.3i / Cabriolet, teho 63 hv / 5700 rpm, vääntö 95 Nm / 3900 rpm
1991-1996 Mini Cooper S 1.3i, teho 77 hv / 5800 rpm, vääntö 110 Nm / 3000 rpm
1992-1996 Mini Sprite / Mayfair, teho 50 hv / 5000 rpm, vääntö 89 Nm / 2600 rpm
A-Plus versiot > 1275 Turbo

Turboahdettu versio oli tuotannossa vuosina 1983-1990.
Sovellukset:
1983-1989 MG Metro Turbo, teho 94 hv / 6130 rpm, vääntö 115 Nm / 2650 rpm
1989-1990 Mini ERA Turbo, teho 94 hv / 6130 rpm, vääntö 115 Nm / 3600 rpm
A-Plus versiot > 1275 TPi

Roverin moottorisuunnittelija Mike Theaker kehitti 1.3 A-Plus -moottorista erityisen kaksipisteruisku-version  ( TPi, twin-port injection ).
Sovellukset:
1997-2000 Mini Cooper 1.3i ( TPi ), teho 63 hv / 5500 rpm, vääntö 95 Nm / 3000 rpm
JOHN COOPER GARAGES
1990-luvulla tapahtuneen Mini Cooperin henkiinheräämisen myötä John Cooper Garages toimitti lukuisia OEM-hyväksyttyjä " Cooper S ja Si" -virityspaketteja, asennettaviksi tehdasvalmisteisiin vakio-Coopereihin. Virityspaketit voitiin asentaa dealer-asennuksena missä tahansa virallisen Rover-edustajan pisteessä, ja ne kuuluivat auton tehdastakuun piiriin.
SPi = Single-port injection, yksipisteruisku, TPi = Twin-port injection, kaksipisteruisku
S (kaasutin), teho 77 hv
Si (Spi), versio 1, teho 77 hv
Si (Spi), versio 2, teho 82 hv
Si (Spi), versio 3, teho 86 hv
Si (Tpi), 1997, teho 85hv / 5500 rpm
Si (Tpi), 1999, teho 90 hv / 6000 rpm
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Frankfurter Rundschau

| Frankfurter Rundschau |
| --- | --- |


Lehtityyppi:  Päivälehti
Kustantaja:  Druck und Verlagshaus Frankfurt am Main
ISSN:  ISSN 0940-6980
Perustettu:  1945
Kotimaa:  Saksa
Kieli:  Saksa
Aiheesta muualla
Kotisivu
Rundschau-Haus
Frankfurter Rundschau on 1. elokuuta 1945 ilmestymisensä aloittanut Frankfurt am Mainissa ilmestyvä sanomalehti. Se oli yhdysvaltalaisten miehitysalueella ensimmäinen ilmestymisensä aloittanut saksankielinen lehti. Lehden omistaa Druck und Verlagshaus Frankfurt am Main GmbH ja sen levikki on yli 181 000. Se edustaa liberaalia vasemmistolaista näkemystä.
Aiheesta muualla

FR-online (saksaksi)
Canon EOS 100D

| Canon EOS 100D |
| --- | --- |

Tyyppi:  digitaalinen järjestelmäkamera
Kenno:  CMOS APS-C 22,3 × 14,9 mm
Korkein resoluutio:  5 184 × 3 456 (18,0 megapikseliä)
Objektiivi:  Canon EF / Canon EF-S
Suljinajat:  1/4 000 – 30 s
Tarkennuspisteet:  9
Sarjakuvaus:  4 kuvaa sekunnissa
ISO-arvot:  ISO 100 – 12 800
LCD-näyttö:  3,0", kosketusnäyttö, 1 040 000 pikseliä
Akku:  LP-E12
Paino:  407 g (akun ja muistikortin kanssa)
Canon EOS 100D on Canonin digitaalinen järjestelmäkamera, joka julkaistiin 21. maaliskuuta 2013. Siinä on 18 megapikselin CMOS-kenno ja sillä voi kuvata parhaimmillaan neljä kuvaa sekunnissa. Kamera tuottaa Full HD -videokuvaa korkeintaan 30 ruutua sekunnissa. 100D:ssä on myös kolmen tuuman kosketusnäyttö ja yhdeksän pisteen laaja-alainen tarkennus.
Kamera tunnetaan Yhdysvalloissa nimellä EOS Rebel SL1 ja Japanissa nimellä EOS Kiss X7.
Carl-Gustaf Hiort af Ornäs

Carl-Gustaf Hiort af Ornäs
Carl-Gustaf Vilhelm ”Nalle” Hiort af Ornäs (27. helmikuuta 1911 Suomi – 7. marraskuuta 1996 Espanja) oli suomalainen sisustusarkkitehti, joka tuli 1950- ja 1960-luvulla tunnetuksi nojatuoleistaan ja muista olohuonekalusteistaan. Hänen huonekalujaan oli mukana Milanon triennaalissa vuonna 1957. Hiort af Ornäsin suunnittelemia kalusteita valmisti hänen perustamansa Puunveisto Oy Lauttasaaressa vuodesta 1945 lähtien. Pienten valmistussarjojen, kiinnostavan muotoilun ja korkean laadun ansiosta Hiort af Ornäsin huonekaluista maksetaan designhuutokaupoissa korkeita hintoja.
Elämä ja ura

Hiort af Ornäs, kutsumanimeltään Nalle, opiskeli arkkitehtuuria Teknillisessä korkeakoulussa mutta ei suorittanut tutkintoa. 1930-luvulla Hiort af Ornäs työskenteli Porissa Ekwallin huonekalutehtaan teknisenä johtajana. Hän asui suurimman osan elämästään Espoon Tapiolassa, jonne hän rakensi omakotitalon. Tämä Inkeri ja Erkki Linnasalmen yhdessä Hiort af Ornäsin kanssa suunnittelema ”Villa Hjort” on yhä olemassa. Hiort af Ornäs muutti viettämään eläkevuosiaan Espanjaan, jossa kuoli 1996. Espanjassa ollessaan hän suunnitteli useita rakennuksia suomalaisten suosimaan Los Pacosin lähiöön Fuengirolassa.
Hiort af Ornäs perusti Puunveisto Oy:n 1945. Ornäs kehitti tekniikoita vanerinkappaleiden taivuttamiseksi monessa eri suunnassa, jotta saatiin aikaan monipuolisia ja ergonomisia muotoja etenkin tuoleihin. Rolf Mesterton toimi sekä Hiort af Ornäsin assistenttina että Puunveisto Oy:n tehtaan yleismiehenä vuodesta 1968 alkaen.selvennä Myöhemmässä vaiheessa Hiort af Ornäs perusti Helsinkiin Nallenluola-nimisen liikkeen, jonka rakentamisessa Rolf autoi Hiort af Ornäsia. Nallenluola myi Ornäsin suunnittelemia huonekaluja aivan Nupposen liikkeen vieressä.
Puunveiston tekemiä kalusteita myi Suomessa myös lahtelainen Mikko Nupposen yritys, jonka omistajiin kuului hänen poikansa, Hiort af Ornäsin toisen vaimon Orvokin isä Toivo Nupponen. Myös silloinen vaimo Orvokki työskenteli Nupposella samoihin aikoihin. Hiort af Ornäsin tuotantoa valmistettiin myös Ruotsissa Gösta Westberg AB:n toimesta lisenssin alaisena. Puunveisto Oy:n tuotanto, historiallisine suunnittelumateriaaleineen sekä alkuperäisine prototyyppeineen siirtyi Hiort af Ornäsin eläköidyttyä Puu Rolle Oy:lle. Puu Rolle oli Rolf Mestertonin (Hiort af Ornäsin avustuksella ja toiveesta) perustama yritys, joka käytännössä jatkoi Puunveiston yritystoimintaa uudella nimellä. Nupponen jatkoi osaltaan joidenkin mallien valmistusta, mutta Hiort af Ornäsin mielenkiinto yhteistyöhön Nupposen kanssa hiipui hiljalleen.
Hiort af Ornäsin tuotantoon kuuluu huonekaluja aina tuoleista ja sohvista senkkeihin saakka. Tunnetuin Siesta-nojatuoli on suunniteltu vuonna 1952. Muita Hiort af Ornäsin nojatuolimalleja ovat Mandarin, Meloni, Tapio ja Rielto, sohvaryhmiä Manhattan, Studio ja Pajatso. Vuonna 1971 Hiort af Ornäs suunnitteli SOK:lle muovisen Afo-tuolisarjan, joita näkyi paljon muun muassa Sokos-tavaratalojen kahviloissa ja muissa yleisissä tiloissa.
Hiort af Ornäs oli ruotsalaista aatelissukua. Hänen samanniminen isoisänsä, arkkitehti Carl-Gustaf Hiort af Ornäs (1845–1900) tuli Suomeen 1870-luvulla ja toimi Helsingissä rakennusurakoitsijana.
Marras-joulukuussa 2015 lahtelainen Fasetti Oy järjesti Hiort af Ornäsin tuotannosta näyttelyn Unohdettu Ornäs ja julkaisi seuraavana vuonna kirjan Muotojen mestari. Fasetti on ottanut Ornäsin suunnittelemia kalusteita uustuotantoon. Vuonna 2019 rekisteröitiin suunnittelijan tuotteisiin erikoistunut Ornäs Oy, joka toimii samassa hollolalaisessa osoitteessa Fasetin kanssa.
Kirjallisuutta

Huusko, Anna-Kaisa & Wilenius, Johannes: Hiort af Ornäs: Muotojen mestari.  Hollola:  Fasetti Oy, 2016.  ISBN 978-952-93-7452-6.
Aiheesta muualla

Puunveisto Oy:n tuoteluettelo. (Arkistoitu – Internet Archive) issuu.com.
Hiort af Ornäsin kalusteita Artnet-sivustolla.
Hiort af Ornäsin kalusteita Bukowskin sivustolla. (Arkistoitu – Internet Archive)
Frankfurtin eläintarha

| Frankfurtin eläintarha |
| --- | --- |

Sijainti:  Frankfurt, Saksa
Perustettu:  1858
Eläinlajeja:  450
Organisaatio
Aiheesta muualla
Verkkosivut
Ilmakuva Frankfurtin eläintarhasta.
Frankfurtin eläintarha (saks. Frankfurter Zoo) on vuonna 1858 perustettu Saksan Frankfurtissa sijaitseva eläintarha. Siellä on noin 4 500 eläintä, jotka edustavat noin 450 eri lajia.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (saksaksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
GTR - FIA GT Racing Game

| GTR – FIA GT Racing Game |
| --- | --- |

Kehittäjä:  SimBin
Julkaisija:  10tacle Studios, Atari
Jakelija:  Atari
Pelisarja:  GTR
Pelimoottori:  ISImotor (muokattu)
Julkaistu:  EU 11.3.2005NA 3.5.2005AUS 5.10.2007
Lajityyppi:  simulaatiopeli, ajopeli
Pelimuoto:  moninpeli ja yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E  
Alusta:  Windows
Jakelumuoto:  CD-ROM ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
GTR – FIA GT Racing Game (lyh. GTR) on SimBinin ajopeli, jossa simuloidaan FIA GT -mestaruussarjan kisoja vuoden 2003 kalustolla.
Pelin myynti aloitettiin saksaa puhuvissa maissa (ja vain saksankielisenä versiona) 4. marraskuuta 2004, muutamaa kuukautta ennen maailmanlaajuista englanninkielisen version julkaisua. Tästä seurasi, että autopeli- ja simulaatioharrastajat ympäri maailmaa tilasivat saksankielistä versiota niin paljon, että peli löytyi parin saksalaisen verkkokaupan myyntilistan kärkisijoilta marraskuun alussa 2004. Harrastajat tekivät peliin jopa saksa-englanti -käännöksen, joilla saksankielisestä GTR:stä sai käytännössä englanninkielistä versiota vastaavan.
Innokkaimmille harrastajille löytyy GTRank-sivusto kierrosaikojen vertailua varten, eli vastaava sivusto kuin kilpa-autosimulaattoreiden uranuurtajan Grand Prix Legendsin GPLrank.[lähde? ]
Simulaatio-moodin lisäksi GTR:ssä on Semi-Pro -moodi ja Arcade-moodi.
Aiheesta muualla

GTR: FIA GT Racing Game MobyGamesissa (englanniksi)
Chang’e 4

| Chang’e 4 |
| --- | --- |

Chang’e 4 on Kiinan kuuluotain. Se koostuu useasta osasta ja laukaistiin kahdella laukaisulla. Queqiao reley-satelliitti laukaistiin 20. toukokuuta 2018. Laskeutuja Chang’e 4 ja kulkija Yutu 2 laukaistiin 7. joulukuuta 2018. 3. tammikuuta 2019 Chang’e 4 laskeutui ensimmäisenä aluksena pehmeästi Kuun Maahan näkymättömälle puolelle.
Queqiao reley-satelliitin mukana laukaistiin myös kaksi mikrosatelliittia, Longjiang-1 ja Longjiang-2. Niissä on Saudi-Arabiassa valmistetut kamerat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chang’e 4 Wikimedia Commonsissa
Foroneus

Foroneus oli kreikkalaisessa mytologiassa jokijumala, joka oli Inakhoksen ja nymfi Melian poika. Hänen sisaruksiaan olivat Aigaleus ja Io. Toisen uskomuksen mukaan Foroneus ei olisikaan ollut jokijumala, vaan ensimmäinen Argoksen alueella asunut ihminen, joka keksi myös tulenkäytön – eikä Prometheus, joka yleisemmän version mukaan oli varastanut sen Olympoksen jumalilta. Tämän lisäksi Heran palvonta ja sepäntaidot lasketaan hänen aloittamikseen.
Foroneus hallitsijana

Foroneus seurasi isäänsä valtakunnan hallitsijana. Hän laajensi valtansa yli koko Peloponnesoksen ja perusti Foroneian kuningaskunnan ja perusti kauppasiirtokunnan, josta myöhemmin muodostui Argoksen kaupunki.
Foroneuksella oli kaksi puolisoa: nymfi Teledike, jonka kanssa hänellä oli lapset Niobe ja Apis, ja nymfi Kerdo, jonka kanssa hänellä oli Megaran ensimmäinen kuningas Kar. Kuolemansa jälkeen hänet haudattiin Argokseen, jossa häntä vielä Pausaniaan aikana palvottiin. Hänen poikansa Apis seurasi isäänsä valtaistuimelle.
Isänsä mukaan Io tunnettiin myös nimellä Foronis.
Foroneus jokijumalana

Zeuksen puoliso Hera ja merenjumala Poseidon pyysivät jokijumalia Foroneusta, Asterionia, Kefisosta ja Inakhosta päättämään, kumpi heistä saisi hallita Argolissa. Nämä ratkaisivat kiistan Heran hyväksi, jolloin Poseidon suitsi rangaistukseksi jokien alkulähteet niin, että joet kuivuivat aina silloin, kun pelkät sateet eivät tuoneet tarpeeksi vettä.