stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fa Ngum

| Fa Ngum> Lan Xangin kuningas |
| --- | --- |
 1353 – 1373  
Seuraaja:  Samsentai
Henkilötiedot
Syntynyt: 1316 
Fa Ngum oli 1300-luvulla elänyt nykyisen Laosin alueella sijainneen Lan Xangin kuningaskunnan perustaja ja sen hallitsija vuosien 1353 ja 1374 välillä. Fa Ngum varttui Khmerien valtakunnan Angkorissa ja valloitettuaan nykyisen Luang Prabangin hän toi maahan niin sanotun kultaisen Buddhan eli Phra Banin vahvistaen myös buddhalaisuuden asemaa muin tavoin. Fa Ngum syöstiin vallasta vuonna 1373 ja hänen seuraajakseen nousi Samsentai.
Elämäkerta

Fa Ngumia pidetään tavallisesti oikeana historiallisena hahmona, mutta monet hänen tarinansa yksityiskohdista tunnetaan vain legendojen kautta. Fa Ngum syntyi vuonna 1316. Fa Ngumin isä Phi Fa oli Luang Prabangin eli silloisen Xiang Dong Xiang Thongin kruununprinssi. Laosilaisen perinteen mukaan Phi Fa karkotettiin poikansa kanssa valtakunnasta tarinan eri versioiden mukaan joko koska hänellä oli suhde paikallisen hallitsijan jalkavaimoon, tai koska Fa Ngumilla oli syntyessään 33 hammasta, mitä pidettiin epäonnen merkkinä. Perhe pakeni Khmerien valtakunnan Angkoriin, jossa Fa Ngum avioitui paikallisen prinsessa Kaeo Keng Nyan kanssa.
Tarinan mukaan vuoden 1350 paikkeilla Fa Num valloitti khmer-armeijan tukemana Laosin pieniä ruhtinaskuntia Khmerien valtakunnan pohjoispuolella. Xieng Khouangin kukistuttua vallattiin myös Sipsong Chu Tai ja Sipsong Phan Na. Vuonna 1353 Fa Ngum valloitti entisen kotimaansa Xiang Dong Xiang Thongin. Valloituksensa jälkeen Fa Ngum julisti itsensä Lan Xangin eli Miljoonien elefanttien maan kuninkaaksi. Angkorista Fa Num toi mukanaan buddhalaisia munkkeja, sekä Phra Bangin eli kultaisen Buddhan patsaan. Tuolloin Xiang Dong Xiang Thong sai nykyisen nimensä Luang Prabang, eli Kultaisen Buddhan kaupunki. Oman valtansa tukemiseksi Fa Ngum rakennutti useita temppeleitä ja tuki luostarilaitosta. Maahan saapui mahdollisesti myös srilankalaisia theravada-buddhalaisia munkkeja.
Fa Ngum jatkoi valloituksiaan Luang Prabangin valloituksen jälkeen. Lannan kuninkaan sanotaan alkaneen maksaa vasalliveroa Lan Xangille ja myöhemmin pitkän piirityksen jälkeen kukistui myös Ban Keunin lähellä sijainnut Viang Khamin ruhtinaskunta. Tarinan mukaan Fa Ngum oli määrännyt joukkonsa ampumaan kaupungin bambumuureja kultaisilla ja hopeisilla nuolilla. Paikallisten hakattua muurinsa alas nuolien keräämiseksi Fa Ngumin joukot saattoivat hyökätä itse kaupunkiin. Valloitukset jatkuivat edelleen Khoratin ylängöllä ja Mekong-joen keskijuoksulla. Valloitusten ohella Fa Ngum loi diplomaattisuhteita avioituen esimerkiksi ayutthayalaisen prinsessa Kaeo Lot Fahin kanssa. Fa Ngumin hallinnollisiin uudistuksiin kuuluivat uusi lainsäädäntö, jolla kiellettiin esimerkiksi varkaudet, rosvoilu ja aviorikokset. Kuninkaan alaiset ruhtinaat velvoitettiin maksamaan tribuuttia maan hallitsijalle.
Tarinan mukaan Fa Num menetti kiinnostuksensa buddhalaiseen hänen angkorilaisen vaimonsa kuoltua vuonna 1368. Kuningas alettiin nähdä rappiollisena ja vuonna 1373 joukko paikallisia ylimyksiä syöksi hänet vallasta. Hänen seuraajakseen valtaistuimelle nostettiin Samsentai, eli niin sanottu 300 000 tain hallitsija. Fa Ngum karkotettiin Naniin, jossa hän kuoli eri lähteiden mukaan joko 2 tai vasta 20 vuotta myöhemmin.
Eulerin suora

Eulerin suora (punainen) on suora linja jolle kolmion eri korkeusjanojen leikkauspisteet sekä yhdeksän pisteen ympyrän keskipiste (punainen)sijoittuvat.

Eulerin suora on geometriassa eräiden kolmion merkillisten pisteiden kautta kulkeva suora. Ensimmäiset Eulerin suoralla tunnetut pisteet olivat kolmion painopiste, kolmion ympäri piirretyn ympyrän keskipiste ja kolmion ortokeskus. Nykyään tunnetaan muitakin merkillisiä pisteitä, jotka sijaitsevat Eulerin suoralla. Suora on nimetty Leonhard Eulerin mukaan.
Viitekehys

Kolmion merkilliset pisteet tunneettiin jo antiikin kreikassa. Silloin oli huomattu, että kolmion korkeusjanat leikkasivat toisensa aina samassa pisteessä, oli kolmion muoto mikä tahansa. Tätä ominaisuutta pidettiin "merkillisenä". Myös kolmion kulmanpuolittajien ja keskinormaalien tiedettiin tekevän näin.
Vasta klassisella ajalla löydettiin uusia "merkillisiä pisteitä", joista jotkin olivat keskenään samalla suoralla. Eulerin suoran lisäksi tunnetaan esimerkiksi Nagelin suora, Gergonnen suora ja Soddyn suora, joiden nimet ovat lähteistään vapaasti suomennettuja. Nämä suorat kuuluvat suurempaan suorien joukkoon, josta useimmat ovat nimeämättömiä suoria.
Nykyään merkillisiä pisteitä tunnetaan yli 5 000 ja Eulerin suoralle niistä osuu yli 100. Merkilliset pisteet on luetteloitu muun muassa Kimberlingin merkillisten pisteiden ensyklopediassa tunnuksillä  \scriptstyle X_{i}, missä i on pisteen indeksi eli järjestysnumero. Eulerin suoran merkitys on ainakin historiallinen, koska se on ensimmäinen tällainen havaittu suora.
Ominaisuuksia ja erityispiirteitä

Eulerin suoralta tunnettiin ensin keskinormaalien leikkauspiste (O =  \scriptstyle X_{3}), korkeusjanojen leikkauspiste eli ortokeskus (H =  \scriptstyle X_{4}) ja mediaanien leikkauspiste eli kolmion painopiste (G =  \scriptstyle X_{2}). Näistä  \scriptstyle X_{3} on samalla kolmion ympäri piirretyn ympyrän keskipiste. Neljäs tunnettu piste Eulerin suoralla on yhdeksän pisteen ympyrän (N =  \scriptstyle X_{5}) keskipiste.
Tasasivuisessa kolmiossa pisteet  \scriptstyle X_{2},  \scriptstyle X_{3},  \scriptstyle X_{4} ja  \scriptstyle X_{5} yhtyvät yhdeksi pisteeksi. Muissa kolmioissa ne ovat aina erillään toisistaan. Pisteiden välimatkojen suhteet säilyvät samoina, vaikka referenssikolmion muoto muuttuisikin. Mikäli mukaan otetaan vielä yksi merkillinen piste, de Longchampsin piste (L =  \scriptstyle X_{20}), suhtautuvat järjestettyjen pisteiden  \scriptstyle X_{20}− \scriptstyle X_{3}− \scriptstyle X_{2}− \scriptstyle X_{5}− \scriptstyle X_{4} eli L−O−G−N−H välimatkat suhdeluvuilla 6−2−1−3.
Eulerin suora leikkaa Soddyn suoran de Longchampsin pisteessä ( \scriptstyle X_{20}) , Gergonnen suoran Evansin pisteessä  \scriptstyle X_{1375}  ja Nagelin suoran painopisteessä G eli  \scriptstyle X_{2}.
Todistus

Olkoon R, S, T kolmion ABC sivujen keskipisteet, H ABC:n ortokeskus, O ABC:n ympäri piirretyn ympyrän keskipiste ja M ABC:n keskijanojen leikkauspiste. Silloin jana RO on kohtisuorassa janan ST kanssa, jana SO kohtisuorassa janan RT kanssa, joten O on RST ortokeskus ja ABC on yhdenmuotoinen ABC:n kanssa. Lisäksi AR ja ST ovat suunnikkaan ATRS lävistäjät, joten ne puolittavat toisensa. Tästä seuraa, että M on myös kolmion RST keskijanojen leikkauspiste. Yhdenmuotoisuudesta seuraa, että molemmissa kolmioissa OMR ja HMA kärjen, ortokeskuksen ja painopisteen muodostamat kolmiot ovat yhdenmuotoiset. Siis kulma OMR = kulma HMA. Tämä tarkoittaa, että O, M ja H ovat samalla suoralla.
Historia

Vuonna 1765 Leonhard Euler osoitti, että kaikissa kolmioissa ortokeskus, ympäröivän ympyrän keskipiste ja painopiste ovat kollineaarisia.
Evelyn Berezin

Evelyn Berezin ['evəlin 'berezin] (12. huhtikuuta 1925 New York – 8. joulukuuta 2018 New York) oli yhdysvaltalainen tietokoneiden suunnittelija. Hän kehitti 1970-luvun taitteessa ensimmäisen tietokonepohjaisen tekstinkäsittelylaitteen nimeltä Data Secretary ja oli myös lentolippujen varausjärjestelmien, vedonlyöntijärjestelmien ja reaaliaikaisten pankkitietojärjestelmien pioneeri. Hänen Redactron-yrityksensä työllisti viitisensataa ihmistä 1970-luvun puolivälissä, jolloin sen osti Burroughs osaksi toimistotekniikkabisnestään.
Elämä ja ura

Evelyn Berezin syntyi köyhän juutalaissiirtolaisperheen tyttäreksi New Yorkin Bronxissa. Hän opiskeli aluksi liiketaloutta mutta vaihtoi pääaineensa fysiikkaan. Suoritettuaan bachelor-tutkinnon 1946 hän sai jatko-opintostipendin Yhdysvaltain atomienergiakomissiolta ja väitteli tohtoriksi ydinfysiikasta New Yorkin yliopistossa. Stipendikauden päättyessä hän valitsi kuitenkin urakseen nousussa olleen tietojenkäsittelytekniikan ja sai vuonna 1951 paikan Electronic Computer Corporation -yrityksessä. Hän rakensi siellä ensimmäisen tietokoneensa ja pian toisen Underwood-yritykselle, joka kuitenkin myytiin pian italialaiselle Olivettille, eikä Berezinin laite päässyt tuotantoon.
1950-luvun lopulla Berezin työskenteli logiikkasuunnittelun päällikkönä Teleregister Corporationissa, jossa hän työryhmineen rakensi United Airlines -lentoyhtiölle maailman ensimmäisen reaaliaikaisen lipunvarausjärjestelmän. 1960-luvulla Berezin siirtyi Digitronics Corporationiin ja teki tärkeimmän keksintönsä, tekstinkäsittelytietokoneen kilpailemaan IBM:n esittelemän virheenkorjausmahdollisuudella varustetun kirjoituskoneen kanssa. Myös Berezinin kehittämässä laitteessa käytettiin aluksi sekä näppäimistönä että tulostimena IBM Selectric -pallokirjoituskonetta.
Aiheesta muualla

Berezin Women in Technology International -järjestön sivustolla
European Le Mans Series -kausi 2014

European Le Mans Series -kausi 2014 oli European Le Mans Series -sarjan 11. kausi. Kausi alkoi 19. huhtikuuta Silverstonessa ja päättyi 19. lokakuuta Autódromo do Estorilissa.
Kausi jatkoi edelliseltä kaudelta viiden kaksipäiväisen tapahtuman mallia, mutta kilpailujen kesto kasvatettiin kolmesta tunnista neljään tuntiin. Kaudella oli mukana 45 autoa ja 150 kuljettajaa kolmessa luokassa: LMP2, LMGTE ja GTC.
Kilpailukalenteri

| Nro | Kilpailu | Rata | Sijainti | Ajankohta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Silverstonen 4 tunnin ajo |  Silverstone Circuit | Silverstone, Iso-Britannia | 19. huhtikuuta |
| 2 | Imolan 4 tunnin ajo |  Autodromo Enzo e Dino Ferrari | Imola, Italia | 18. toukokuuta |
| 3 | Red Bull Ringin 4 tunnin ajo |  Red Bull Ring | Spielberg, Itävalta | 20. heinäkuuta |
| 4 | Le Castelletin 4 tunnin ajo |  Circuit Paul Ricard | Le Castellet, Ranska | 14. syyskuuta |
| 5 | Estorilin 4 tunnin ajo |  Autódromo do Estoril | Estoril, Portugali | 19. lokakuuta |
Kauden tulokset

| Nro | Rata | LMP2-voittajatalli> LMP2-voittajakuljettajat | LMGTE-voittajatalli> LMGTE-voittajakuljettajat | GTC-voittajatalli> GTC-voittajakuljettajat | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Silverstone |  No. 46 Thiriet by TDS Racing |  No. 55 AF Corse |  No. 96 Team Ukraine | Raportti |
| 1 | Silverstone |  Ludovic Badey  Tristan Gommendy  Pierre Thiriet |  Duncan Cameron  Matt Griffin  Michele Rugolo |  Sergey Chukanov  Andrii Kruglyk  Alessandro Pier Guidi | Raportti |
| 2 | Imola |  No. 38 Jota Sport |  No. 72 SMP Racing |  No. 60 Formula Racing | Raportti |
| 2 | Imola |  Filipe Albuquerque  Simon Dolan  Harry Tincknell |  Andrea Bertolini  Viktor Shaytar  Sergey Zlobin |  Johnny Laursen  Mikkel Mac  Andrea Piccini | Raportti |
| 3 | Red Bull Ring |  No. 36 Signatech Alpine |  No. 55 AF Corse |  No. 71 SMP Racing | Raportti |
| 3 | Red Bull Ring |  Paul-Loup Chatin  Nelson Panciatici  Oliver Webb |  Duncan Cameron  Matt Griffin  Michele Rugolo |  Aleksey Basov  Kirill Ladygin  Luca Persiani | Raportti |
| 4 | Paul Ricard |  No. 43 Newblood by Morand Racing |  No. 55 AF Corse |  No. 73 SMP Racing | Raportti |
| 4 | Paul Ricard |  Gary Hirsch  Christian Klien  Pierre Ragues |  Duncan Cameron  Matt Griffin  Michele Rugolo |  Olivier Beretta  Anton Ladygin  Devi Markozov | Raportti |
| 5 | Estoril |  No. 24 Sébastien Loeb Racing |  No. 72 SMP Racing |  No. 87 BMW Sport Trophy Marc VDS | Raportti |
| 5 | Estoril |  Vincent Capillaire  Jimmy Eriksson |  Andrea Bertolini  Viktor Shaytar  Sergey Zlobin |  Henry Hassid  Bas Leinders  Markus Palttala | Raportti |
Eino Saari

Eino Saari vuonna 1961.
Eino Armas Saari (7. lokakuuta 1894 Turku − 13. huhtikuuta 1971 Helsinki) oli Helsingin yliopiston professori, Yhteiskunnallisen korkeakoulun ja sittemmin Tampereen yliopiston kansleri, kansanedustaja ja ministeri.
Henkilöhistoria

Saaren vanhemmat olivat vartiopäällikkö Juho Paavali Saari ja Ida Loviisa Lindgren ja puoliso vuodesta 1925 Aino Helmi Koivisto. Saari tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta reaalilyseosta 1913. Hän valmistui metsänhoitajaksi vuonna 1916, filosofian kandidaatiksi 1919 ja filosofian tohtoriksi 1923. Hänen väitöskirjansa julkaistiin vuotta aiemmin ja sen aihe oli Kotitarvepuun kulutus maaseudulla Turun ja Porin läänissä.
Saari toimi ensin assistenttina Helsingin yliopistossa ja sitten Metsätieteellisessä tutkimuslaitoksessa vuodesta 1916 vuoteen 1922. Metsähallituksen tilastokonttorin johtaja hän oli vuodesta 1922 vuoteen 1925, jolloin hänestä tuli metsäpolitiikan (myöhemmin metsätaloustiede) ensimmäinen professori Helsingin yliopistoon; lopullinen virkanimeke oli kansantaloudellisen metsäekonomian professori, ja hän hoiti virkaa vuoteen 1963 saakka. Vuodesta 1927 vuoteen 1932 Saari toimi Metsätieteellisen tutkimuslaitoksen puunkäyttötutkimuksen johtajana, vuodesta 1942 alkaen myös Puunjalostusteollisuuden keskusliiton metsäasiantuntijana. Saari vieraili useasti Pohjois-Amerikassa Rockefeller-säätiön stipendiaattina, työskenteli metsätaloustieteen tutkijana ja julkaist tutkimuksiaan paitsi suomeksi myös englanniksi. Vuonna 1954 Saari valittiin Yhteiskunnallisen korkeakoulun kansleriksi.
Saari toimi useiden valtiollisten komiteoiden ja neuvottelukuntien puheenjohtajana, yritysten hallintoneuvostojen jäsenenä ja YK:n Elintarvike- ja maatalousjärjestön FAO:n Suomen ja Euroopan toimikunnissa. Tässä toimessa hän työskenteli asiantuntijana Paraguayssa vuosina 1952 ja 1953. Hän oli myös muun muassa Suomen kulttuurirahaston säätiön hallintoneuvoston varaesimies ja Suomen ylioppilaskuntien liiton puheenjohtaja. Vuonna 1953 hän sai Göttingenin yliopistolta metsätieteen kunniatohtorin arvon.
Vuonna 1951 Saari valittiin Suomen kansanpuolueen puheenjohtajaksi ja puolueen kansanedustajaksi 1954. Sosiaaliministerinä hän toimi 1956–1957.
Julkaisuja

Itä-Suomen lahjoistusmailla noudatetusta metsäpolitiikasta, 1919
Suomen metsät ja metsätalous, 1922 (Olli Heikinheimon kanssa)
Kotitarvepuun kulutus maaseudulla Turun ja Porin läänissä, 1922 (väitöskirja)
Kuloista, etupäässä Suomen valtionmetsiä silmällä pitäen, 1923
Kulot ja metsäpalovakuutus, 1924
Etelä-Suomen yksityistilojen metsätalouden tuotto, 1929
Suomen puunjalostusteollisuus, 1930
Growth and Cuttings in the Finnish Forests, 1930
Tutkimuksia Suomen puuvanuketeollisuuden raaka-ainekustannuksista, 1931
Suomen nykyisen metsäverotuksen tarkastelua, 1931
Piirteitä Yhdysvaltain metsäpolitiikasta, 1934
Puun käyttö Suomessa, 1934
Suomen kuusipuukysymys, 1934
Metsätalouden tuloksenlaskennan peruspiirteitä, 1935
Exports of Finnish Forest Products in Relation to the Forest Resources, 1935
Methods employed in different countries in comparing the forest resources and the cut,1936
Ehdotus käytännölliseksi ja yksinkertaiseksi tuloksenlaskentamenetelmäksi, 1937
Valtakuntien metsätaseiden ja liikahakkauksien käsitteistä, 1937
Metsätaloudelliset tilastot, 1937
Puutavaran mittauksen standardisoiminen, 1939
Suomen metsäalojen arvon määrääminen, 1940
Suomen metsävarat ja niiden käyttö, 1942
Metsäojitusten yksityistaloudellisen edullisuuden määrääminen, 1942
Metsätalouden kehitys, 1942 (teoksessa Itsenäinen isänmaa)
Die Nachhaltogkeit der finnischen Forstwirtschaft, 1934
FAO:n suositus metsäpolitiikan perusteiksi, 1952
Yksityismetsälain ja metsänhoitoalain luonnoksen suhde hakkuumäärän tasaisuuden ja kohoamisen vaatimuksiin, 1962
Aiheesta muualla

Leikola, Matti: / Saari, Eino (1894–1971). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  9.10.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Onni Peltonen | Suomen sosiaaliministeri 1956–1957 | Seuraaja: Tyyne Leivo-Larsson |
European Le Mans Series -kausi 2018

European Le Mans Series -kausi 2018 oli European Le Mans Series -sarjan 15. kausi. Kausi alkoi 15. huhtikuuta Ranskan Paul Ricardissa ja päättyi 28. lokakuuta Portugalin Algarvessa.
Kaudella olivat mukana samat kilpailut kuin edellisellä kaudella. Kilpailijat ajoivat LMP2, LMP3 ja LMGTE-luokissa.
Kilpailukalenteri

| Nro | Kilpailu | Rata | Sijainti | Ajankohta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Le Castellet’n 4 tunnin ajo |  Circuit Paul Ricard | Le Castellet, Ranska | 15. huhtikuuta |
| 2 | Monzan 4 tunnin ajo |  Autodromo Nazionale Monza | Monza, Italia | 13. toukokuuta |
| 3 | Red Bull Ringin 4 tunnin ajo |  Red Bull Ring | Spielberg, Itävalta | 22. heinäkuuta |
| 4 | Silverstonen 4 tunnin ajo |  Silverstone Circuit | Silverstone, Iso-Britannia | 18. elokuuta |
| 5 | Span 4 tunnin ajo |  Circuit de Spa-Francorchamps | Spa, Belgia | 23. syyskuuta |
| 6 | Portimãon 4 tunnin ajo |  Autódromo Internacional do Algarve | Portimão, Portugali | 28. lokakuuta |
Lähde:
Tulokset

| Nro | Rata | LMP2-voittajatalli> LMP2-voittajakuljettajat | LMP3-voittajatalli> LMP3-voittajakuljettajat | LMGTE-voittajatalli> LMGTE-voittajakuljettajat | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Paul Ricard |  No. 24 Racing Engineering |  No. 15 RLR Msport |  No. 66 JMW Motorsport | Raportti |
| 1 | Paul Ricard |  Norman Nato  Paul Petit  Olivier Pla |  John Farano  Rob Garofall  Job van Uitert |  Liam Griffin  Alex MacDowall  Miguel Molina | Raportti |
| 2 | Monza |  No. 26 G-Drive Racing |  No. 11 EuroInternational |  No. 55 Spirit of Race | Raportti |
| 2 | Monza |  Andrea Pizzitola  Roman Rusinov  Jean-Éric Vergne |  Giorgio Mondini  Kay van Berlo |  Duncan Cameron  Matt Griffin  Aaron Scott | Raportti |
| 3 | Red Bull Ring |  No. 26 G-Drive Racing |  No. 15 RLR Msport |  No. 88 Proton Competition | Raportti |
| 3 | Red Bull Ring |  Andrea Pizzitola  Roman Rusinov  Jean-Éric Vergne |  John Farano  Rob Garofall  Job van Uitert |  Matteo Cairoli  Gianluca Roda  Giorgio Roda | Raportti |
| 4 | Silverstone |  No. 26 G-Drive Racing |  No. 3 United Autosports |  No. 66 JMW Motorsport | Raportti |
| 4 | Silverstone |  Andrea Pizzitola  Roman Rusinov  Jean-Éric Vergne |  Matthew Bell  Garett Grist  Anthony Wells |  Liam Griffin  Alex MacDowall  Miguel Molina | Raportti |
| 5 | Spa-Francorchamps |  No. 22 United Autosports |  No. 2 United Autosports |  No. 80 EbiMotors | Raportti |
| 5 | Spa-Francorchamps |  Filipe Albuquerque  Philip Hanson |  Scott Andrews  John Falb |  Fabio Babini  Bret Curtis  Riccardo Pera | Raportti |
| 6 | Portimão |  No. 22 United Autosports |  No. 13 Inter Europol Competition |  No. 77 Proton Competition | Raportti |
| 6 | Portimão |  Filipe Albuquerque  Philip Hanson |  Martin Hippe  Jakub Smiechowski |  Marvin Dienst  Dennis Olsen  Christian Ried | Raportti |
Esteban Benzecry

Esteban Benzecry (s. 13. huhtikuuta 1970 Lissabon, Portugali) on argentiinalainen säveltäjä. Hän on asunut Ranskassa vuodesta 1997. Hän sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 2011.
Benzecry syntyi Lissabonissa, mutta muutti neljä vuotta myöhemmin Argentiinaan. Hän opiskeli kuvataidetta Escuela Nacional de Bellas Artes Prilidiano Pueyrredónissa ja sai maalaustaiteen opettajan diplomin. Sävellysopintoja hän suoritti Argentiinassa Haydée Gerardin ja Sergio Hualpan johdolla. Benzecry muutti vuonna 1997 Pariisiin ja jatkoi sävellysopintojaan Pariisin konservatoriossa opettajinaan Jacques Charpentier ja Paul Méfano. Lisäksi hän sai siellä elektroakustisen musiikin opetusta Luis Naónilta ja Laurent Cuniot'lta. Vuonna 1999 hänelle myönnettiin tuomariston yksimielisellä päätöksellä Pariisin konservatorion ensimmäinen palkinto sävellyksessä. Benzecry on kapellimestari Mario Benzecryn poika.
Benzecry sai Argentiinan musiikkikriitikkojen liiton tunnustuksen "nuorena löytönä" vuonna 1992. Vuonna 1994 sama liitto myönsi hänen ensimmäisestä sinfoniastaan (El compendio de la vida, 1993) parhaan kaudella kantaesitetyn argentiinalaisen teoksen palkinnon. Teoksen innoituksen lähteinä olivat säveltäjän neljä itse tekemää maalausta. Benzecry oli vuonna 1995 Kansainvälisen Menuhin-musiikkiakatemian ja vuosina 2004–2006 Casa de Velázquezin (Madrid) residenssisäveltäjä. Hän sai vuosina 1999, 2002 ja 2006 Académie des Beaux-Arts'n palkinnot. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin jälleen myös Argentiinan musiikkikriitikkojen liiton palkinto parhaasta kantaesitetystä teoksesta, joka tällä kertaa oli sellolle ja selloyhtyeelle laadittu La lumière de Pacha Caman. Vuonna 2008 Benzecrylle myönnettiin sävellyksen Guggenheim Fellowship. Vuonna 2019 hän sai säveltäjänä klassisen musiikin kategoriassa platinaisen Konex-palkinnon.
Lukuisat merkittävät orkesterit ja musiikin instituutiot eri puolilta maailmaa ovat tilanneet ja kantaesittäneet Benzecryn teoksia. Hänen teoksiaan ovat esittäneet muiden muassa Gustavo Dudamel, Sol Gabetta, Nemanja Radulović, Alberto Lysy, Sergio Tiempo, Gautier Capuçon, Miguel Harth-Bedoya, Laurent Petitgirard, Alain Altinoglu, Daniel Kawka, Wolfgang Doerner, Alain Pâris, Horacio Lavandera ja Jesús Castro-Balbi. Benzecryn tuotantoon kuuluu kolme sinfoniaa sekä lukuisia muita teoksia orkesterille, jousiorkesterille, kamarimusiikin kokoonpanoille ja soolosoittimille. Osassa teoksistaan Benzecry on yhdistellyt Latinalaisen Amerikan rytmejä ja Euroopan modernin taidemusiikin vaikutteita.
Euromissile

| Euromissile |
| --- | --- |
Perustettu:  1972
Lakkautettu:  2001
Toimiala:  aseteollisuus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Euromissile oli saksalais-ranskalainen aseteollisuusyritys, jonka Aérospatiale ja Messerschmitt-Bölkow-Blohm perustivat vuonna 1972.
Myöhemmin EADSin perustamisvaiheessa yhtiöt sopivat yhdessä Finmeccanican ja BAE Systemsin kanssa siirtävänsä ohjusteollisuusyrityksensä MBDA-yhtiöön.
Tuotteet

HOT (ohjus)
MILAN
Roland (ohjus)
Aiheesta muualla

GlobalSecurity.org (englanniksi)
Etelä-Pohjanmaan mieslaulajat

| Etelä-Pohjanmaan Mieslaulajat r> y. |
| --- | --- |
Perustettu:  1951
Kotipaikka:  Seinäjoki
Toiminta-alue:  Etelä-Pohjanmaa
Puheenjohtaja:  Hannu Rintasalo
 Taiteellinen johtaja Kristian Heberg 
Aiheesta muualla
www.jussit.net
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
| Etelä-Pohjanmaan Mieslaulajat Jussit> Tiedot |
| --- | --- |
Tyylilaji:  a cappella, kuoromusiikki
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Etelä-Pohjanmaan mieslaulajat on Etelä-Pohjanmaalla toimiva mieskuoro, joka tunnetaan myös nimillä Jussit ja Jussikuoro. Kuoro on perustettu vuonna 1951, ja nykyisinmilloin? siinä on noin 55 laulajaa ympäri maakuntaa. Kuoron taiteellisena johtajana on syksystä 2022 alkaen Kristian Heberg (s. 1988) Kempeleestä. Kuoron varajohtajana toimivat Maunu Malkamäki ja Juha Kortelainen, molemmat Seinäjoelta. Kuoron puheenjohtajana on vuodesta 2018 lähtien toiminut Hannu Rintasalo Ilmajoelta.
Jussikuoro laulaa tyypillistä neliäänistä (I ja II tenori sekä I ja II basso) mieskuoromusiikkia ja myös erityisesti Jusseille sovitettua pohojalaasta uhoa sisältävää musiikkia. Musiikkia on myös levytetty. Viimeisin, kansallisromanttista musiikkia sisältävä levy, Kultakehto, on vuodelta 2012. Vuonna 2004 Jussit toteuttivat yhteistyössä Seinäjoen Tangomarkkinoiden kanssa Miehen tie -nimisen esityksen, josta on tehty myös DVD.
Esiintyminen

Jussit käyttävät eteläpohjalaisen miehen kansallispukua eli jussipukua esiintymisasuna.
Konsertteja ja muita esiintymisiä Jusseilla on vuosittain eri puolilla Suomea noin 10 joiden lisäksi kuoro tekee esiintymismatkoja ulkomaille. Kuoro tekee yhteistyötä ja -konsertteja myös muiden kuorojen ja esiintyjien kanssa. Kuoron pienryhmänä toimii lauluryhmä Heikoollenkki, joka esiintyy kvartettina tai vahvistettuna kvartettina.
Jussien ohjelmistossa on usein perinteistä musiikkia Toivo Kuulan "Nuijamiesten marssista" Jean Sibeliuksen "Finlandiaan". Näiden lisäksi ohjelmistossa on kulloiseenkin aikaan ja teemaan soveltuvaa suomalaisten ja ulkomaisten säveltäjien tekemää uutta ja vanhaa musiikkia. Tyypillinen konsertti kestää noin tunnin.
Historia

Etelä-Pohjanmaan Maakuntaliiton piirissä heräsi ajatus Etelä-Pohjanmaan maakuntakuoron perustamisesta. Kuoron perustava kokous oli Seinäjoella 29. toukokuuta 1951. Kuoron tason nousuun vaikutti erityisesti Ensti Pohjola, joka kävi Helsingistä käsin kuoroa johtamssa. Pohjolan johdolla tehtiin mm. konserttimatkat Yhdysvaltoihin ja Kanadaan vuonna 1960.