stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henkka Hyppönen
Aiheesta muualla

Henkka Hyppönen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Henkka Hyppönen Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Henkka Hyppönen Twitterissä.
Puhujaesittely
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle
Brahmakehrääjät

| Brahmakehrääjät |
| --- | --- |
 Brahmaea hearseyi
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Kehrääjämäiset Bombycoidea
Heimo::  Brahmakehrääjät  Brahmaeidae  Swinhoe, 1892
Suvut
 Acanthobrahmaea  Brahmaea  Calliprognos  Dactyloceras  Spiramiopsis 
Katso myös
   Brahmakehrääjät Wikispeciesissä   Brahmakehrääjät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Brahmakehrääjät (Brahmaeidae) on kehrääjämäisiin kuuluva pieni, viidessä suvussa noin 20 lajia käsittävä perhosheimo. Uusimpien geneettisten tutkimusten mukaan myös maitiaiskehrääjät kuuluisivat brahmakehrääjien heimoon.
Brahmakehrääjiä tavataan pääasiassa Aasiassa. Trooppisessa Afrikassa elää yhdeksän lajia ja Euroopassa yksi laji. Heimon perhoset vaihtelevat kooltaan melko kookkaasta erittäin kookkaaseen. Ne ovat tukevaruumiisia ja leveäsiipisiä, harmaansävyisiä yöperhosia, joiden yhdistävinä tuntomerkkeinä takasiiven diskaalisaran takareuna on huomattavasti M3-suonta lyhyempi ja takaruumiin jaokkeiden A1–A6 ilmarako on lähellä selkäkilven eli tergiitin reunaa. Yhtä lajia (Calliprognos miraculosa) lukuun ottamatta kaikkien lajien siipikuviointiin liittyy heimolle tunnusomainen, siiven poikki kulkeva tiheä ja aaltomainen viirutus. Molempien sukupuolten tuntosarvet ovat kaksoiskampamaiset ja imukärsä joko melko hyvin kehittynyt tai surkastunut.
Munat ovat puolipallomaisia. Toukat elävät joko käärmeenpistonyrttikasveilla (Asclepiadaceae) tai öljypuukasveilla (Oleaceae).
Aiheesta muualla

Tree of Life Web Project (englanniksi)
Markku Savela: Bramaeidae (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2287498  Wikispecies: Brahmaeidae  BioLib: 17224  BOLD: 85481  CoL: 7DB  EoL: 781  EPPO: 1BRAHF  Fauna Europaea: 6815  Fauna Europaea (new): 426924c8-fe79-4cdc-b57c-001b7e062084  GBIF: 4866  iNaturalist: 179915  IRMNG: 109874  NCBI: 119237  Open Tree of Life: 599972
Simón Bolívar

| Simón Bolívar |
| --- | --- |
 Bolívarin muotokuva vuodelta 1922.
Kolumbian 1. presidentti
 17. joulukuuta 1819 – 4. toukokuuta 1830  
Varapresidentti:  Francisco de Paula Santander
Seuraaja:  Domingo Caicedo
Perun 6. presidentti
 17. helmikuuta 1824 – 28. tammikuuta 1827  
Edeltäjä:  José Bernardo de Tagle
Seuraaja:  Andrés de Santa Cruz
Bolivian 1. presidentti
 12. elokuuta 1825 – 29. joulukuuta 1825  
Seuraaja:  Antonio José de Sucre
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1783 Caracas, Uuden-Granadan varakuningaskunta, Espanjan siirtomaaimperiumi
Kuollut: 17. joulukuuta 1830 Santa Marta, Suur-Kolumbia
Puoliso:  María Teresa Rodríguez del Toro y Alaysa
Tiedot
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
 Nimikirjoitus
Simón José Antonio de la Santísima Trinidad Bolívar (24. heinäkuuta 1783 Caracas, Uuden-Granadan varakuningaskunta, Espanjan siirtomaaimperiumi – 17. joulukuuta 1830 Santa Marta, Suur-Kolumbia) oli venezuelalaissyntyinen eteläamerikkalainen vallankumousjohtaja. Hän johti Bolivian, Kolumbian, Ecuadorin, Perun ja Venezuelan vapaustaisteluja Espanjan siirtomaavallasta 1800-luvun alkuvuosikymmeninä.
Bolívar oli Suur-Kolumbian (Kolumbia, Ecuador ja Venezuela) presidentti ja diktaattori 1819–1830, Bolivian presidentti 1825 ja Perun diktaattori 1823–1826.
Nuoruus

Bolívar syntyi varakkaaseen valkoiseen kreoliperheeseen Caracasissa vuonna 1783. Hänen isänsä kuoli kolme vuotta myöhemmin ja äitinsä kuusi vuotta sen jälkeen. Bolívar varttui enonsa perheessä ja peri aikanaan vanhempiensa laajat maat, tilat, karjan ja kuparikaivokset. Yksityisopettajaltaan Bolívar oppi eurooppalaisen valistuksen ideat.
Bolívar matkusti Espanjaan 16-vuotiaana kolmeksi vuodeksi jatkamaan opintojaan. Hän vietti aikaa Espanjan hovissa ja meni naimisiin venezuelalaissyntyisen aristokraattiperheen tyttären María Teresa Rodríguezin kanssa. Vaimo kuoli vain muutaman vuoden kuluttua, eikä Bolívar mennyt koskaan uusiin naimisiin.
Käytyään välillä kotimaassaan Bolívar palasi Eurooppaan. Pariisissa hän perehtyi valistuskirjailijoiden teoksiin ja liittyi vapaamuurareihin. Hän tutustui eurooppalaisten rationalistien, kuten John Locken, Thomas Hobbesin, Georges Leclerc de Buffonin, Jean le Rond d’Alembertin ja Claude Adrien Helvétiuksen kirjoituksiin. Heidän lisäkseen etenkin valistusfilosofit Montesquieu ja Rousseau vaikuttivat suuresti Bolívarin poliittiseen ajatteluun ja Voltaire hänen elämänfilosofiaansa. On myös arveltu, että Bolívaria ajoi lisäksi henkilökohtainen kunnianhimo, ja hän sanoikin myöhemmin ”vapauttajan” arvonimen olevan kaikista arvonimistä korkein, jopa kuninkaan ja keisarin yläpuolella. Kun saksalainen tutkija Alexander von Humboldt oli kertonut Amerikan-matkansa jälkeen Bolívarille uskovansa Espanjan siirtomaiden olevan jo valmiita itsenäistymään, Bolívar vannoi Roomassa käydessään, että hän vapauttaisi kotimaansa.
Vallankumouksen jälkeen

Uusien valtioiden itsenäistymisten jälkeen Bolívar halusi varmistaa sen, että ne onnistuisivat muuntumaan siirtomaista kansakunniksi. Hän kirjoitti paljon poliittista kirjallisuutta ja laati Bolivian perustuslain. Bolívar ei uskonut, että Etelä-Amerikka olisi vielä valmis demokratiaan, joten hän kannatti siirtymäkautta, jonka aikana kansalaiset koulutettaisiin demokraattisiksi. Hän hyväksyi vain rajoitetun äänioikeuden ja kannatti epäsuoria vaaleja ja perinnöllisiin paikkoihin perustuvaa senaattia. Bolivian perustuslakiin Bolívar kirjoitti presidentille oikeuden elinikäiseen valtakauteen ja oikeuteen valita seuraajansa. Suur-Kolumbia ei suostunut ottamaan Bolivian perustuslakia omaksi perustuslaikseen, joten Bolívar alkoi hallita maata diktaattorina.
Bolívar ei uskonut uusien valtioiden pystyvän puolustautumaan Euroopasta mahdollisesti tulevaa hyökkäystä vastaan yksin, joten hän yritti perustaa ”hispaano-amerikkalaisten” maiden puolustusliiton miehitystä estämään. Panamassa järjestetty kongressi jäi kuitenkin vajaaksi, eikä liittoa syntynyt.
Poliittisen uran loppu ja kuolema

Venezuela ja Uusi-Granada ajautuivat sotaan vuonna 1826, ja myös Peru havitteli eroon Kolumbian vallasta. Bolívar lupasi maalle uuden perustuslain, joka tyydyttäisi myös Venezuelaa. Seurasi sekaannuksen aika, ja lopulta Venezuela itsenäistyi syksyllä 1829. Bolívar joutui jättämään Kolumbian presidentinvirkansa sen jälkeen, kun paljastui, että hänen hallituksena oli suunnitellut Bolívarin seuraajaksi Euroopasta valittua monarkkia. Vaikka Bolívar ei itse tiennytkään suunnitelmasta, hän erosi vuonna 1830.
Bolívar jätti Bogotán toukokuussa 1830 ja suunnitteli pakenevansa Eurooppaan. Hän jäi kuitenkin tilalleen Santa Mariaan, missä hän kuoli pian tuberkuloosiin.
Jälkimaine

Bolívaria pidetään nykyisin sankarina laajalti koko Etelä-Amerikassa. Hänen patsaitaan löytyy ympäri maailmaa, esimerkiksi Washingtonista ja Helsingistä. Sekä Venezuelan että Bolivian valuutat (Venezuelan bolivar ja Bolivian boliviano) on nimetty Bolívarin mukaan.
Venezuelan sosialistipresidentti Hugo Chávez (k. 2013) nimesi panamerikkalaisiin, sosialistisiin ja demokraattisiin ihanteisiin perustuvat vallankumoukselliset poliittiset ja taloudelliset uudistuksensa ”bolivarianismiksi” ja maansakin ”Venezuelan bolivariaaniseksi tasavallaksi”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simón Bolívar Wikimedia Commonsissa
Etelä-Amerikan vapauttajan elämäntarina. "El Liberator" Simon Bolivar, nykyaikaisen historioitsijan silmillä katsottuna, Hakkapeliitta, 10.04.1934, nro 15, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Perun presidentit
San Martín
Luna Pizarro
La Mar
Bernardo de Tagle
Riva Agüero
Sucre
Bernardo de Tagle
Bolívar
Santa Cruz
Salazar y Baquíjano
La Mar
Gutiérrez de la Fuente
Gamarra
Luna Pizarro
Orbegoso
Bermúdez
Salaverry
Santa Cruz
Gamarra
Menéndez
Torrico
Vidal
Figuerola
Vivanco
Nieto
Castilla
Elías
Menéndez
Figuerola
Menéndez
Castilla
Echenique
Castilla
San Román
Castilla
Diez Canseco
Pezet
Diez Canseco
Prado
Diez Canseco
Balta
Gutiérrez
Diez Canseco
Zevallos
Pardo
Prado
Piérola
García Calderón
Montero
Iglesias
Arenas
Cáceres
Morales Bermúdez
Borgoño
Cáceres
Piérola
Romaña
Candamo
S. Calderón
Pardo y Barreda
Leguía
Ponce
Sánchez Cerro
Elías Arias
Jiménez
Samanez Ocampo
Sánchez Cerro
Benavides
Prado Ugarteche
Bustamante y Rivero
Odría
Noriega
Odría
Prado Ugarteche
Pérez Godoy
Lindley
Belaúnde
Velasco
Morales Bermúdez
Belaúnde
García
Fujimori
Paniagua
Toledo
García
Humala
Kuczynski
Vizcarra
Merino
Sagasti
Castillo
Boluarte
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Taiwan  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  ORCID 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  KulturNav  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Miniatyyrimaalaus 17-vuotiaasta Bolívarista vuonna 1800.
Bolívarin rintakuva Torontossa Kanadassa.
Luettelo Akseli Gallen-Kallelan Afrikan-ajan taideteoksista

Luettelo Akseli Gallen-Kallelan Afrikan-ajan taideteoksista sisältää Akseli Gallen-Kallelan vuosina 1909–1911 Brittiläisessä Itä-Afrikassa toteuttamia taideteoksia, joita syntyi kaikkiaan 170 kappaletta. Perhe Gallen-Kallela matkusti Pariisiin vuonna 1909, asui siellä vajaan vuoden ja matkusti edelleen Afrikkaan nykyisen Kenian alueelle. Luettelo auttaa hahmottamaan aikakauden tunnettujen teosten, kuten Hwandoni Hillsin (1910), syntytaustaa.
Aiheesta muualla

Europeana Collections
Sun Yat-sen

| Sun Yat-sen |
| --- | --- |

Kuomintangin johtaja
 25. elokuuta 1912 – 12. maaliskuuta 1925  
Seuraaja:  Zhang Renjie
 Kiinan tasavallan presidentti
 1. tammikuuta 1912 – 10. maaliskuuta 1912  
Seuraaja:  Yuan Shikai
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. marraskuuta 1866  Xiangshan, Kiina
Kuollut: 12. maaliskuuta 1925 (58 vuotta)  Peking, Kiina
Ammatti:  lääkäri, kirjailija
Arvonimi: Generalissimo
Lapset:  4
Tiedot
Puolue:  Kuomintang
 Nimikirjoitus
Sun Yat-sen (perint.: 孫逸仙; yksink.: 孙逸仙; pinyin: Sūn Yìxiān; Jyutping: Syun1 Jat6-sin1) eli Sun Zhongshan (perint.: 孫中山; yksink.: 孙中山; pinyin: Sūn Zhōngshān) (12. marraskuuta 1866 – 12. maaliskuuta 1925) oli kiinalainen vallankumousjohtaja ja poliitikko, Kuomintang-puolueen perustaja ja Kiinan tasavallan ensimmäinen presidentti. 1930-luvulla hän sai postuumisti tittelin ”Maan isä” (yksink.: 国父; perint.: 國父; pinyin: Guófù), jota käytetään yhä yleisesti Taiwanissa. Manner-Kiinassa hänestä käytetään nimitystä ”Vallankumouksen edelläkävijä” (kiin.: 革命先行者; pinyin: Gémìng Xiānxíngzhě) ja hänet mainitaan nimeltä Kiinan kansantasavallan perustuslain johdannossa.
Hän loi poliittisen ideologian, joka tunnetaan nimellä kansan kolme periaatetta.
Sunin mukaan on nimetty lukuisia asioita.
Nimet

Kiinalaisen perinteen mukaisesti Sun Yat-senillä oli useita nimiä, joita käytti eri kohdissa elämäänsä. Hänen ”oikea”, genealogisiin luetteloihin merkitty nimensä on Sun Deming (perint.: 孫德明; yksink.: 孙德明; pinyin: Sūn Démíng; Jyutping: Syun1 Dak1-ming4). Tätä genealogista nimeä käytettiin virallisissa yhteyksissä. Etunimen ensimmäinen merkki on dé (kiin.: 德; pinyin: dé; Jyutping: dak1) on sukupolvimerkki, joka esiintyi myös Sunin sisarusten nimissä. Perinteisesti tätä nimeä ei käytetty perheen ulkopuolella, eikä Kiinassa tai Taiwanissa melkein kukaan tiedä Sunin oikean nimen olleen Sun Deming.
Sunin alkuperäinen nimi eli iso nimi tai koulunimi oli Sun Wen (perint.: 孫文; yksink.: 孙文; pinyin: Sūn Wén; Jyutping: Syun1 Man4). Tämä nimi on kiinalaisten keskuudessa tunnetumpi. Sun käytti tätä nimeä allekirjoittaessaan virallisia asiakirjoja
Perinteisesti lapset nimettiin Kiinassa vasta muutaman vuoden ikäisinä. Ennen nimen antamista lapsesta käytettiin pientä nimeä eli maitonimeä, joka Sunilla oli Sun Dixiang (perint.: 孫帝象; yksink.: 孙帝象; pinyin: Sūn Dìxiàng; Jyutping: Syun1 Dai3-zoeng6). Sunin vanhemmat nimesivät tämän kunnioittaakseen Xuanwu-jumalaa. Nimen merkki dì (kiin.: 帝; pinyin: dì; Jyutping: dai3) viittaa jumalaan.
Sun kastettiin Hongkongissa 17-vuotiaana vuonna 1883. Hän valitsi itselleen kastenimeksi Sun Rixin (perint.: 孫日新; yksink.: 孙日新; pinyin: Sūn Rìxīn; Jyutping: Syun1 Jat6-sin1).
Opiskellessaan Hongkongissa Sun sai Au Fung-chiltä nimen Sun Yixian (perint.: 孫逸仙; yksink.: 孙逸仙; pinyin: Sūn Yìxiān; Jyutping: Syun1 Jat6-san1). Asioidessaan länsimaalaisten kanssa hän käytti tätä nimeä, minkä takia hänet tunnetaankin länsimaissa yleensä nimellä Sun Yat-sen, joka on nimen kantoninkiinankielinen ääntämysasu. Mandariinikiinassa hänestä ei yleensä käytetä tätä nimeä, vaan nimeä Sun Zhongshan.
Sun valitsi itselleen kohteliaisuusnimeksi Zaizhi (perint.: 載之; yksink.: 载之; pinyin: Zàizhī; Jyutping: Zoi3-zi1). Tätä nimeä kuitenkin käytettiin harvoin, eikä sitä juurikaan tunneta.
Japanissa ollessaan Sun rekisteröityi hotelliin valenimellä Nakayama Shō (jap. 中山樵).
Qing-dynastian kukistumisen ja Kiinan tasavallan perustamisen jälkeen Suniin ryhdyttiin taas viittaamaan nimellä Sun Wen. Käytetympi nimi hänen viimeisinä vuosinaan oli kuitenkin Sun Zhongshan (perint.: 孫中山; yksink.: 孙中山; pinyin: Sūn Zhōngshān; Jyutping: Syun1 Zung3-saan1), joka on muunnelma hänen japaninkielisestä nimestään. Mandariinikiinassa hänet tunnetaan parhaiten juuri tällä nimellä.
Varhainen elämä

Sun Yat-sen syntyi Cuihengin kylässä, Xiangshanin piirikunnassa, Guangdongin maakunnassa Etelä-Kiinassa. Piirikunta on jälkeenpäin saanut nimen Zhongshan hänen kunniakseen. Perhe oli köyhä ja eli maanviljelyksestä.
13-vuotiaana hän muutti veljensä luokse Honoluluun, Havaijille, jonne veli oli muuttanut työläiseksi ja edennyt sitten menestyneeksi kauppiaaksi. Sun Yat-sen opiskeli Iolani-koulussa Honolulussa (1879–1882) ja myöhemmin suoritti lääketieteen loppututkinnon Hongkongin kiinalaisten lääketieteellisessä korkeakoulussa, ollen toinen koulun kahdesta ensimmäisestä valmistujasta 1892. Hän toimi sittemmin lääkärinä Hongkongissa. Hänen Havaijilla viettämänsä aika pohjusti hänen tyytymättömyyttään Qing-dynastian hallintoon, ja hän aloitti poliittisen uransa yrittämällä järjestää kiinalaisten pakolaisten keskuudessa uudistusryhmiä Hongkongissa. Lokakuussa 1894 hän perusti Xing Zhong-yhteisön, jonka tavoitteena oli menestyvä Kiina ja jota hän käytti myöhemmissä vallankumouksellisissa toiminnoissa.
Vuonna 1895 hänen suunnittelemansa vallankaappaus epäonnistui, ja seuraavat 16 vuotta Sun vietti maanpakolaisena Euroopassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Japanissa, keräten rahaa vallankumoukselliselle puolueelleen ja rahoittaen kansannousuja Kiinassa. Japanissa hän liittyi kiinalaisten toisinajattelijoiden ryhmään (josta myöhemmin tuli Tongmenghui) ja päätyi pian ryhmän johtajaksi. Hänet karkotettiin Japanista Yhdysvaltoihin.
Kansannousu ja presidenttinä

10. lokakuuta 1911 sotilaallinen kansannousu Wuchangissa, johon Sun ei ollut suoranaisesti osallinen, aloitti prosessin joka kaatoi vuosituhansia kestäneen keisarivallan Kiinassa. Luettuaan lehdistä Qing-dynastian vastaisista levottomuuksista, Sun palasi välittömästi Yhdysvalloista Kiinaan.
29. joulukuuta 1911 provinssien edustajat valitsivat Sunin Kiinan tasavallan presidentiksi ja uudenvuoden päivän 1912 tasavallan ensimmäisen vuoden ensimmäiseksi päiväksi tapaamissaan Nanjingissa.
Kuomintangin virallinen historia korostaa Sunin roolia ensimmäisenä presidenttinä, mutta myöhemmät historioitsijat ovat kyseenalaistaneet hänen merkittävyytensä vuoden 1911 vallankumouksessa huomauttaen ettei hänellä ollut mitään tekemistä Wuchangin kansannousun kanssa. Tämän tulkinnan mukaan hänet nimitettiin presidentiksi siksi, että hän oli kunnioitettu mutta melko merkityksetön hahmo, ja siten erinomainen kompromissiratkaisu vallankumouksellisten ja konservatiivien välillä.
Vannottuaan virkavalansa Sun sähkötti kaikkien provinssien johdolle kehottaen niitä valitsemaan ja lähettämään senaattoreita perustamaan uuden Kiinan tasavallan Kansalliskongressin. Kansalliskongressi julisti virkaatekevän hallituksen ja tasavallan alustavan lain maan laiksi.
Virkaatekevä hallitus oli varsin heikossa asemassa, sillä vaikka useimmat eteläisen Kiinan provinssit olivat julistautuneet itsenäisiksi Qing-dynastian vallasta, pohjoisen Kiinan provinssit eivät tehneet niin. Virkaatekevällä hallituksella ei myöskään ollut omaa armeijaa ja sen hallinta kapinan aloittaneeseen Uuteen armeijaan oli rajallinen.
Kansannousu ja presidenttinä > Vallasta luopuminen ja kamppailu Yuan Shikaita vastaan

Virkaatekevän hallituksen päätehtävä oli saada Beiyangin armeijaa, joka oli pohjoisen Kiinan merkittävin armeija, johtavan Yuan Shikain tuki puolelleen. Kun hänelle oli luvattu uuden tasavallan presidentin virka, Yuan siirtyi vallankumouksellisten puolelle ja pakotti keisarin väistymään vallasta.
Yuan teki itsestään diktaattorin ja nostatti siten vastustusta maassa. Vuonna 1913 Sun johti kapinaa Yuania vastaan ja joutui kapinan epäonnistuttua pakenemaan Japaniin, missä hän kokosi Kuomintangin uudelleen.
25. lokakuuta 1915 hän meni Japanissa naimisiin Song Qinglingin kanssa erottuaan ensimmäisestä vaimostaan Lu Muzhenista.
Guangzhou ja yhteistyö kommunistipuolueen kanssa

Hän palasi Kiinaan 1917 ja nousi Kantonissa perustetun separatistihallituksen presidentiksi 1921. Vuonna 1923 hän piti puheen, jossa Kansan kolme periaatetta julistettiin valtakunnan perustaksi ja viiden yuanin perustuslaista tehtiin poliittisen järjestelmän perusta.
Kerätäkseen armeijan Pohjoisen sotaretkeä Pekingin sotapäälliköitä vastaan Sun avasi Whampoan sotilasakatemian (nykyisin Huangpun sotilasakatemia) lähellä Guangzhouta. Akatemian johtajaksi hän nimitti Tšiang Kai-šekin ja poliittisiksi opettajiksi puoluejohtajia kuten Wang Ching-wei ja Hu Han-min.
1920-luvun alkupuolella Komintern tuki Kuomintangin muutosta leninistiseksi keskustalaisdemokraattiseksi puolueeksi sen liittoutuessa Kiinan kommunistisen puolueen kanssa. Tässä vaiheessa Sun oli vakuuttunut siitä että ainoa tapa yhdistää Kiina oli sotilaallinen valloitus etelästä lähtien, mitä seuraisi poliittinen ohjailu ennen siirtymistä demokratiaan.
Guangzhou ja yhteistyö kommunistipuolueen kanssa > Viimeiset vuodet

Vuonna 1924 Sun oli mukana perustamassa Guangdongin yliopistoa, joka nykyään kantaa hänen nimeään.
10. marraskuuta 1924 Sun matkusti pohjoiseen ja piti puheen jossa hän esitti konferenssia ja länsimaiden kanssa tehtyjen epätasa-arvoisten sopimusten hylkäämistä. Kaksi päivää myöhemmin hän matkusti uudelleen Pekingiin neuvottelemaan maan tulevaisuudesta, heikkenevästä terveydestään ja sotapäälliköiden kanssa käytävästä sodasta huolimatta.
Hän kuoli maksasyöpään Pekingissä maaliskuussa 1925 ollessaan 58-vuotias.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Radio86.fi: Sun Yat-sen - Tasavallan isä
Lähetyssaarnaaja, pastori Matti Koivisto : Rouva Sun Yat-Sen. Kuvia Sun Yat-Senin ruumiin loistavista hautajaisista ja siirrosta komeaan mausoleumiin, Aamulehti, 03.11.1929, nro 301, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Taiwan  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Names of Sun Yat-sen
Käännös suomeksi
Braheapalmut

| Braheapalmut |
| --- | --- |
 Kalifornianbraheapalmu (Brahea armata)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Arecales
Heimo::  Palmukasvit Arecaceae
Suku::  Braheapalmut Brahea  Mart. ex Endlicher
Katso myös
   Braheapalmut Wikispeciesissä   Braheapalmut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Braheapalmut (Brahea) on palmukasvien heimoon kuuluva suku, jonka lajeja voidaan kasvattaa huonekasveina. Sukuun kuuluu 11 lajia, jotka esiintyvät Meksikossa, Belizessä, El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa ja Nicaraguassa.
Lajeja

Kalifornianbraheapalmu (Brahea armata)
Meksikonbraheapalmu (Brahea edulis)
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Braheapalmut (Brahea)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q138362  Wikispecies: Brahea  BOLD: 317847  CoL: 8VVQF  EoL: 30210  EPPO: 1BHQG  GBIF: 2736788  GRIN: 1679  iNaturalist: 56850  IPNI: 31128-1  IRMNG: 1308998  NCBI: 292682  NZOR: 9bd3eef9-efcb-4335-975a-a9d9abb1299f  Open Tree of Life: 822888  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77329337-1  WFO: wfo-4000005309
Frans Salesilainen

| Frans Salesilainen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. elokuuta 1567 Château de Sales, Duché de Savoie, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Kuollut: 28. joulukuuta 1622 Lyon, Lyonnais, Ranskan kuningaskunta
Kansalaisuus:  ranskalainen
Ammatti:  piispa
Arvonimi: Kirkonopettaja
Vanhemmat:  François de Sales de Boisy ja Françoise de Sionnaz 
Muut tiedot
Lempinimet:  Doctor caritatis (armeliaisuuden tohtori)
Pyhä Frans Salesilainen C.O., O.M., O.F.M. Cap. (eng. Francis de Sales, ransk. François de Sales; 21. elokuuta 1567 Château de Sales – 28. joulukuuta 1622 Lyon) oli renessanssiaikainen ranskalainen roomalaiskatolinen piispa, lähetystyöntekijä, sääntökuntalainen ja sääntökunnan perustaja. Katolinen kirkko on julistanut hänet pyhimykseksi ja yhdeksi kirkonopettajista arvonimellä Doctor caritatis eli armeliaisuuden tohtori. Miehen kerrotaan kirjoittaneen ainakin 21 000 kirjettä, 4 000 saarnaa, käännyttäneen ainakin 70 000 henkilöä ja laatineen hengellisiä kirjoja, kuten tunnetun teoksen Introduction to the Devout Life. Hän on kirjoittajien, Bakerin hiippakunnan Oregonissa, Cincinnatin arkkihiipakunnan Ohiossa, katolisen lehdistön, Columbuksen hiippakunnan Ohiossa, ripittäjien, kuurojen ihmisten, kuurouden, Wilmingtonin hiippakunnan Delawaressa, kouluttajien, journalistien ja opettajien suojeluspyhimys. Lisäksi häntä kunnioitetaan sääntökunnassa Institutum Christi Regis Summi Sacerdotis ja hänen mukaansa ovat nimetyt sääntökunnat Institutum Oblatorum S. Francisci Salesii, Missionarii S. Francisci Salesii de Annecio ja Societas S. Francisci Salesii. Pyhimyksen tunnuksia ovat kalju mies pitkällä parralla piispan vaatteissa pitäen kirjaa, piikkien pistämä sydän ja Neitsyt Marian kuva. Paavi Aleksanteri VII julisti miehen autuaaksi 8. tammikuuta 1661 ja pyhimykseksi 19. huhtikuuta 1665 sekä hänestä tehtiin kirkonopettaja autuaan paavi Pius IX:n hallintokaudella 1877. Katolisessa kirkossa pyhän Fransin muistopäivää vietetään 24. tammikuuta. Pyhä Frans Salesilainen saatetaan mainita vähintään vuodelta 590 peräisin olevassa Kaikkien pyhien litaniassa ja hänelle on laadittu myös englanninkielinen litania.