stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kambodžalainen kulttuuri

Khmer-tanssijoita Angkor Watin temppelillä Ranskan siirtomaakaudella.
Kolme buddhalaista munkkia Angkor Watilla.
Kambodžalla on monimuotoinen kulttuuriperintö. Maa tunnetaan kansainvälisesti muun muassa khmer-valtakunnan aikaisesta arkkitehtuurista, jonka huomattavimpiin monumentteihin kuuluu Angkor Watin temppelikompleksi, ja ainutlaatuisesta keittiöstään. Nykyisen Kambodžan kulttuurista voidaan erottaa kolme historiallista kerrostumaa: keskiajan klassinen khmer-kulttuuri, myöhempi theravada-buddhalainen kulttuuri ja uudempi ranskalainen siirtomaa-ajan perintö. Khmer-kulttuuri, joka kehittyi ja levittäytyi erityisesti khmer-valtakunnan aikana, on vaikuttanut suuresti naapurimaihin Laosiin ja Thaimaahan. Khmerit ovat kehittäneet oman musiikkinsa, arkkitehtuurinsa ja veistostaiteensa. He saivat jo varhain vaikutteita Intiasta ja Kiinasta; intialainen korkeakulttuuri saavutti Kambodžan alueen ajanlaskun ensimmäisen vuosisadan tienoilla, ja khmerit omaksuivat Intiasta ensin hindulaisuuden ja myöhemmin buddhalaisuuden, jotka sekoittuivat paikalliseen animismiin. Valtaosa khmereistä on edelleen buddhalaisia, ja uskonnolla on merkittävä vaikutus maan kulttuuriin.
1900-luvun jälkipuoliskon sotakausi ja anarkia olivat maan kulttuurielämälle tuhoisia, ja punakhmerien kansanmurhassa sai surmansa lukuisia taiteilijoita ja älymystön jäseniä. Punaiset khmerit yrittivät palata ”vuoteen nolla” ja hävittivät järjestelmällisesti maan perinteistä kulttuuria. Esimerkiksi esiintyvistä taiteilijoista arviolta 90 prosenttia surmattiin. Vuosisadan loppupuolella tilanne on kuitenkin parantunut ja monia vanhoja taidemuotoja on herätetty jälleen eloon.
Taide > Perinteiset kuvataiteet

Perinteistä kambodžalaista taidetta tuotettiin ennen siirtomaakautta sekä maaseudulla, jossa se oli käyttötaidetta, että hovissa, jossa toimi päätoimisia käsityöläisiä ja taiteilijoita. Monien perinteisten taidemuotojen valmistus loppui jossain vaiheessa kokonaan, mutta perinteiset taiteet ovat kokeneet 2000-luvulla uuden nousun. Taidemuotoihin kuuluvat muun muassa tekstiilien valmistaminen, keramiikka, lakka- ja hopeaesineiden sekä naamioiden ja korien valmistaminen, temppelimaalaus, kivikaiverrukset ja niin edelleen. Maaseudulla taiteilijan työ oli pääosin osa-aikaista tai satunnaista, mutta esimerkiksi Takêvin alueen silkinkutojat tunnettiin ikat-kankaidensa laadusta jo varhain.
Taide > Perinteiset kuvataiteet > Hopeatyöt

Hopean työstämisen historia ulottuu maassa ainakin 500 vuoden taakse. Hopeasepät valmistivat aseita, kolikoita ja esineitä seremonioihin, kuten hautajaisiin ja uskonnollisiin rituaaleihin. Perinteisesti sepät olivat hovin suojeluksessa. Ranskan siirtomaakaudella hopeatöitä esiteltiin ja vietiin ulkomaille. Nykyisin valmistettaviin perinteisiin hopeaesineisiin kuuluvat etenkin korut, hopearasiat ja pienet eläinveistokset; yleisiä aiheita ovat myös muun muassa Angkor, hedelmät ja liekit.
Taide > Perinteiset kuvataiteet > Keramiikka

Varhaisimmat Kambodžasta löydetyt keramiikan jäänteet ovat 5000-luvulta eaa. Varhainen keramiikka oli lähinnä käyttökeramiikkaa. 1000–1200-luvuilla astioissa alettiin käyttää eläinaiheita, kuten lintuja, elefantteja ja jäniksiä. Perinteisissä uuneissa valmistettiin kivitavaraa, joka poltettiin yli tuhannen asteen lämpötilassa, mutta myös alempia lämpötiloja ja ulkoilmauuneja käytettiin. Yleisimmät lasitteet olivat vihreän tai ruskean värisiä. Maaseudulla vanhat perinteet ovat edelleen voimissaan. Viimeisimpänä kambodžalaisena mestarikeraamikkona pidetään Yary Livania, joka asuu nykyään Yhdysvalloissa.
Taide > Perinteiset kuvataiteet > Kuvanveisto

Kambodžalainen kuvanveisto tunnetaan erityisesti Angkorin kauden temppeleistä ja pagodeista. Hienostunutta, monipuolista ja aistillista veistotaidetta tuotettiin jo kuitenkin Funanin ja Chenlan aikakaudella ennen Angkoria. Kauden veistokset olivat intialaisvaikutteisia, mutteivät pelkkiä kopioita. Vanhimmat säilyneet veistokset ovat 500-luvulta, ja monet niistä kuvaavat kahdeksankätistä Vishnua.
Varhaisella Angkor-kaudella alettiin tehdä vapaasti seisovia veistoksia, joissa ei käytetty enää aiempaa hindulaisten jumalten lukuisiä käsiä tukevaa haloa. Kauden veistoksilla on rauhallinen ilme, ja liikettä on vähemmän. 900-luvun Banteay Srei -temppelin rakennusajan tyyliä pidetäänkin Kaakkois-Aasian taiteen huippukautena. Myöhempi Angkor-kauden veistostaide on sitä vastoin konservatiivisempaa, ja parhaimmat työt ovat seinäreliefejä. Viimeinen veistostaiteen kukoistusaika sijoittui 1100–1200-lukujen vaihteeseen Bayonin rakennusajalle.
Angkor-ajan veistostaide säilyi tasaisessa lämpötilassa hyvin vuosisatojen ajan ennen epävakaita oloja 1900-luvun loppupuolella. Tarvetta laajamittaisille korjauksille ei ollut, ja veistostaito ehtikin hävitä lähes kokonaan. Uusi koulutus on alkanut restaurointitöiden myötä vuosisadan lopussa.
Taide > Perinteiset kuvataiteet > Maalaustaide

Perinteinen maalaustaide keskittyi esimerkiksi temppeleiden (wat) koristeluun. Sota on tuhonnut niistä suuren osan, ja vain harvat vanhat maalaukset ovat säilyneet. Taidehistorioitsijoiden 1800-luvulla dokumentoimissa, jo kadonneissa seinämaalauksissa on kuvattu kohtauksia Buddhan elämästä ja Reamker-eepoksesta. Tunnetuimmat nykyaikaan säilyneet maalaukset ovat Phnom Penhin kuninkaallisen palatsin Hopeisessa pagodissa, Wat Rajabossa Siĕm Réabin maakunnassa ja Wat Kompong Tralach Leussa Kâmpóng Chhnăngin maakunnassa.
Taide > Perinteiset kuvataiteet > Tekstiilitaiteet

Silkin valmistuksen historia ulottuu Kambodžassa ensimmäiselle vuosisadalle. Angkorin ajan kivikaiverruksista on löydetty viittauksia siihen, että tekstiilejä käytettiin kaupankäynnin välineenä. Vanhojen veistosten detaljit kertovat ajan kuvioinneista. Vanhaa perinnettä ei kuitenkaan juuri dokumentoitu ennen 1900-lukua. Takêv on edelleen merkittävä silkinkudonnan keskus, jossa toimii noin 10 000 kutojaa. Yleensä silkkiä käytetään perinteisen sampot-hameen valmistuksessa. Perinteisissä vaatteissa käytetään yli 200 kuviota, ja niissä yhdistellään viittä perusväriä: keltaista, punaista, mustaa tai tummanruskeaa, sinistä ja vihreää. Värit saadaan luonnosta. Esittävämpiin silkkikankaisiin kuuluu vuorostaan pidan, jota käytetään seinävaatteena muun muassa häissä, hautajaisissa ja buddhalaisissa seremonioissa. Näihin kankaisiin kuvataan esimerkiksi apsaroita, buddhalaisia aiheita, luontoaiheita, Angkor Watin kuvia tai elefantteja. Kudontatekniikoita on kaksi: ikat-tekniikka, jolla saadaan aikaan kuviointeja, ja toimikassidos, joka tuottaa kaksi- tai yksivärisiä kankaita.
Mattoja valmistetaan etenkin Mekong-joen suiston alueella. Parhaiten tunnettu mattotyyppi valmistetaan ruo'oista, jotka värjätään tai jätetään luonnollisen värisiksi. Puuvillasta kudotut perinteiset vaatteet ovat edelleen suosittuja. Perinteinen ruudullinen puuvillahuivi on krama, ja sitä voidaan käyttää eri tarkoituksiin. Muita puuvillatekstiilejä on kuitenkin uhannut koneellinen halpatuotanto.
Taide > Moderni kuvataide

Kambodžan itsenäistymisen jälkeen huomio kiinnittyi perinteisten taidemuotojen lisäksi ”moderniin” taiteeseen. 1950-luvun lopulla esittävän piirroksen, maalaustaiteen ja kuvanveiston koulutus muodosti jo huomattavan osan maan taidekoulun opetuksesta. Myös hallitus tuki uusia taidemuotoja, ja Phnom Penhiin perustettiin 1960-luvulla useita gallerioita. Monet taiteilijat saivat kuitenkin surmansa punakhmerien valtakaudella.
Valtaosa taiteilijoista elättää itsensä käytännössä joko tuottamalla Angkor-aiheisia maalauksia ja veistoksia matkailijoita varten tai laatimalla kaupallisia kylttejä ja vastaavia kuvia. Ryhmä 1980-luvulla ulkomailla opiskelleita taiteilijoita on kuitenkin yrittänyt tietoisesti luoda khmer-nykytaidetta. Esimerkiksi Phy Chan Than, Soeung Vannara ja Long Sophea ovat tehneet maalauksia, joissa perinteiset khmer-aiheet yhdistyvät länsimaiseen modernismiin. Leang Seckon on vienyt tämän lähestymistavan vielä pidemmälle yhdistelemällä erilaisia tekniikoita; hänen töissään toisiinsa lomittuvat kambodžalaiset perinteet ja viittaukset nyky-yhteiskuntaan. Muihin merkittäviin nykytaiteilijoihin kuuluvat muiden muassa taidemaalari, kuvanveistäjä ja valokuvaaja Pich Sopheap sekä naivisti Svay Ken. Maahan on palannut 1990-luvulta lähtien ulkomailla asuneita khmer-taiteilijoita, kuten kansainvälistäkin menestystä saanut Marine Ky.
Taide > Esittävät taiteet > Musiikki

Kambodžalaisessa musiikissa käytetyt soittimet voidaan jakaa kolmeen laajaan luokkaan: lyömäsoittimiin, puhallinsoittimiin ja jousisoittimiin. Harvoja instrumentteja soitetaan yksinään, vaan ne muodostavat yleensä orkesterin. Tärkeimpiä ovat lyömäsoittimet, kuten symbaalit (chhing ja chhap), ksylofonit (roneat ek ja roneat thung), gongit, rummut ja niin edelleen. Tässä on nähtävillä indonesialaisen gamelan-musiikin laaja vaikutus. Khmerien musiikki on vuorostaan vaikuttanut suuresti etenkin thaimaalaiseen musiikkiin. Muinaisen khmer-musiikki- ja taideperinteen ymmärtäminen onkin tärkeää koko Kaakkois-Aasian kannalta, koska khmer-valtakunta toimi alueen kulttuurien sulatusuunina puolen vuosituhannen ajan. Myös kiinalaisella ja etenkin intialaisella perinteellä oli varhain merkittävä vaikutus klassisen khmer-musiikin kehittymiseen.
Perinteinen musiikki voidaan jakaa tyylillisesti hovimusiikkiin ja kansanmusiikkiin. Tärkein hovimusiikissa käytetty orkesteri on pinpeat, jonka historia ulottuu ainakin 1100-luvulle saakka. Pinpeat on kovaääninen, lyömäsoittimiin perustuva orkesteri, joka säestää yleensä tanssiesityksiä tai esimerkiksi uskonnollisia seremonioita tai varjonukketeatteria. Toinen merkittävä orkesteri on mohori, jonka sointi on pehmeämpi. Siihen liittyy yleensä yksi tai useampi laulaja ja sitä käytetään monissa erityyppisissä tilaisuuksissa. Molempien orkesterien koostumus saattaa vaihdella tilanteen mukaan. Kansanmusiikissa käytetään monia samoja soittimia, ja sitä esitetään esimerkiksi häissä, hautajaisissa ja esi-isien henkien palvontaan liittyvissä seremonioissa. Toisaalta modernin, muinaisen ja klassisen musiikin erottaminen toisistaan on vaikeaa, sillä kambodžalaisessa elävässä musiikissa toisiinsa sekoittuu kansanmusiikkia, uskonnollisia melodioita ja maan itäosien etnisten vähemmistöjen musiikkia.
Kambodžalaisessa populaarimusiikissa länsimaiset soittimet ja harmoniat yhdistyvät perinteisemmän khmer-musiikin piirteisiin. 1960- ja 1970-luvuilla suosioon nousivat erityisesti laulajat Sinn Sisamouth ja Ros Sereysothea, ja Phnom Penhissä oli tähän aikaan kukoistava garage rock -skene. Sisamouth joutui monien muiden tavoin punaisten khmerien surmaamaksi. Nykyisin maahan palanneet khmerit ovat tuoneet oman lisänsä Kambodžan musiikkiin ja esimerkiksi khmerinkielinen rap ja karaoke ovat suosittuja.
Taide > Esittävät taiteet > Tanssi

Kambodžalainen tanssi voidaan jakaa kolmeen luokkaan: klassiseen tanssiperinteeseen, yleisölle esitettävään kansantanssiin ja sosiaalisissa tilaisuuksissa tanssittaviin kansantansseihin. Klassista tanssia esitettiin alun perin vain hovissa, ja sillä on paljon yhteneväisyyksiä Thaimaan tanssiperinteen kanssa. Hovitanssi ja -musiikki saivat alkunsa Angkor-kaudella 800-luvulta lähtien, ja naisten esittämällä tanssilla oli tärkeä, kuninkaan valtaa voimistava uskonnollis-maaginen rooli. Tanssin ja teatterin inspiraationa käytettiin Mahabharatan ja etenkin Ramayanan tarinoita. Klassiselle hovitanssille luonteenomaisia ovat hienot asut, elegantit liikkeet ja käsieleet (kbach).
Tärkein tanssiryhmä lienee kuninkaallinen ”baletti”, kuten Thaimaassakin. Alun perin sen ohjelmistoon kuului ainoastaan lakhaon khaol -naamiotanssi, joka kuvaa Ramayanan khmer-version Reamkerin tapahtumia ja joka on miesten esittämää. Naisten esittämä klassinen tanssi (lakhaon kbach boran) on hitaampaa ja hienovaraisempaa kuin thaimaalaiset ja laoslaiset vastineensa. Sen tärkein muoto on 1950-luvulla kulttuurin khmeriläistämisen yhteydessä alkunsa saanut apsaroiden tanssi, jonka esittäjien korut ja kruunut kopioitiin Angkor Watin seinäreliefeistä. Robam apsaran ohjelmistoon kuuluu 60 puhdasta tanssikappaletta ja 40 tanssidraamaa, joissa tanssijoita säestää kuoro ja pinpeat-orkesteri, kuten lakhaon khaol -esityksissä.
Maan eri alueilla on omat kansantanssiperinteensä. Tanssit liittyvät paikallisiin seremonioihin ja juhlapäiviin. Monet yleisölle teatterissa esitettävät kansantanssit ovat todellisuudessa suhteellisen uusia, ja niiden koreografiat on luotu vasta 1960-luvulla, mutta ne perustuvat kuitenkin vanhempaan tanssiperinteeseen. Nämä tanssit ovat nopeatempoisia, niitä säestää mohori-orkesteri ja niissä eleet ovat vähemmän tyyliteltyjä kuin klassisessa tanssissa. Elävään kansantanssiperinteeseen lukeutuvat esimerkiksi piirissä tanssittava ram vong ja ram kbach, johon on vaikuttanut klassinen hovitanssi.
Taide > Esittävät taiteet > Teatteri

Kambodžasta tunnetaan kaksi varjonukketeatterin (nang sbek) muotoa, sbek toch, jossa nuket ovat pieniä ja nivellettyjä, ja sbek thom, jossa käytettävät nuket ovat suuria ja kaiverrettuja eikä niissä ole liikkuvia osia. Viime vuosina myös kolmas muoto sbek por on herätetty eloon. Sbek thomissa nukkeja liikuttelevat tanssijat sermin edessä ja takana. Sbek tochin nuket muistuttavat vuorostaan malesialaisia wayang kulit -nukkeja, ja se on ainoa perinteinen puhutun teatterin muoto. Nukketeatteria säestää orkesteri.
1900-luvun alussa Kaakkois-Aasiaan alkoi syntyä juoneen ja dialogiin keskittyvää teatteria, jota esitettiin pysyvissä rakennuksissa maksavalle yleisölle. Lakhaon yike -teatterityyppi syntyi Kambodžassa malesialaisten bangsawan-teatteriseurueiden vaikutuksessa. Esitykset käsittelevät muinaisia khmer-kuninkaita ja niissä vuorottelevat dramaattinen laulu ja puhe sekä musiikki. Toinen samoihin aikoihin syntynyt merkittävä kansanteatterin tyyppi on lakhaon bassac, joka sai alkunsa jokia pitkin liikkuvista kiertävistä teatteriseurueista. Se muistuttaa suuresti kiinalaista oopperaa ja siihen vaikutti vietnamilainen klassinen tuồng-teatteri. Myös lakhaon apei, jossa sekoittuvat yike ja tanssi, syntyi 1900-luvun alussa, mutta se lähes katosi 1940-luvulle mennessä.
Myös sirkus on ollut jo varhain merkittävä viihdemuoto, ja sirkusesityksiä on kuvattu esimerkiksi Angkorin kauden kivireliefeihin. Yhteydet kommunistisiin maihin kuten Neuvostoliittoon ja Kiinaan auttoivat kehittämään sirkuksen teknistä puolta, mutta siihen kuuluu Kambodžassa perinteistä tanssia ja musiikkia, jotka erottavat sen muista sirkusmuodoista.
Juhlat

Perinteiset kambodžalaiset juhlat liittyvät usein maanviljelyyn tai uskontoon. Tärkeitä monipäiväisiä festivaaleja ovat esimerkiksi kambodžalainen uusivuosi huhtikuussa, esi-isien henkien juhla Pchum ben syksyllä ja vesijuhla Om touk marraskuun puolivälissä. Kolme kuukautta kestävä buddhalainen paastoaika (vassa) alkaa heinäkuun puolivälissä ja päättyy loka-marraskuussa, kun munkit lopettavat retriittinsä ja kansalaiset tuovat uhrilahjoja temppeleihin. Kambodžassa vietetään myös kuukalenterin mukaista uuttavuotta tammi-helmikuussa, mutta se ei ole yleinen vapaapäivä. Kansallisia juhlapäiviä (osa monipäiväisiä) maassa on 17 kappaletta:
| Päivämäärä | Nimi | Huomautuksia |
| --- | --- | --- |
| 1. tammikuuta | Uusivuosi | Kansainvälinen uusivuosi. |
| 7. tammikuuta | Voitonpäivä | Punakhmerien hallinnon kaatumisen muistopäivä. |
| Helmikuu, siirtyvä | Meak Bochea | Buddhan opetuksia kunnioittava juhlapyhä. |
| 8. maaliskuuta | Kansainvälinen naistenpäivä | – |
| Huhtikuun puoliväli | Kambodžalainen uusivuosi | Khmerien uusivuosi kestää kolme päivää ja sillä juhlistetaan sadonkorjuun päättymistä. |
| 1. toukokuuta | Kansainvälinen työn päivä | – |
| 13.–15. toukokuuta | Kuninkaan syntymäpäivä | Kuningas Norodom Sihamonin syntymäpäivä. |
| Toukokuun puoliväli, siirtyvä | Bonn visak Bochea | Buddhan syntymää, valaistumista ja kuolemaa juhlistava muistopäivä. |
| Toukokuun loppupuoli, siirtyvä | Bonn chrat preah nongkol | Kuninkaallinen aurajuhla, joka suoritetaan sadekauden alussa. |
| 18. kesäkuuta | Kuningataräidin syntymäpäivä | Kuningataräiti Norodom Monineath Sihanoukin syntymäpäivä. |
| 24. syyskuuta | Perustuslain päivä | Kambodžan perustuslain käyttöönottoa 1993 juhlistava muistopäivä. |
| Syys- tai lokakuu, siirtyvä | Pchum ben | Esi-isien henkien juhla, johon kuuluu temppelivierailuja. |
| 29. lokakuuta | Kruunajaispäivä | Kuningas Norodom Sihamonin kruunajaisten muistopäivä. |
| 31. lokakuuta | Kuningasisän syntymäpäivä | Kuningasisä Norodom Sihanoukin syntymäpäivä. |
| 9. marraskuuta | Itsenäisyyspäivä | Kambodžan itsenäistyminen Ranskasta vuonna 1953. |
| Marraskuu, siirtyvä | Vesijuhla | Vesifestivaali juhlistaa Tônlé Sab -joen virran kääntymistä takaisin Mekongiin sadekauden jälkeen. Juhlaan kuuluu venekilpailuja, esityksiä, paraateja, ilotulituksia, musiikkia ja niin edelleen. |
| 10. joulukuuta | Ihmisoikeuksien päivä | Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuksien julistuksen hyväksymisen vuosipäivä. |
Keittiö

Kambodžalaisessa keittiössä yhdistyy piirteitä Thaimaan, Intian ja Kiinan ruokakulttuureista, mutta myös ranskalaiset ja myöhemmin vietnamilaiset ovat tuoneet omat mausteensa maan keittiöön. Tärkein ruoka-aine on riisi, jota saatetaan syödä kolme kertaa päivässä. Sen vaihtoehtona ovat nuudelit. Merkittävin proteiininlähde ovat kala ja muut merenelävät, joita saadaan etenkin Tônlé Sab -järvestä. Myös lihaa (nautaa, sikaa ja kanaa) syödään jonkin verran, mutta vähemmän, ja usein sitä käytetään pikemminkin vain mausteena. Tuoreita kasviksia ja hedelmiä syödään runsaasti ja rasvaa on hyvin vähän. Intialaisen keittiön vaikutuksesta kertoo curryruokien (kari) käyttö, Kiinan vaikutusta taas ovat esimerkiksi erityyppiset riisinuudelit, valmistustekniikat ja soijakastikkeen käyttö. Ranska on jättänyt jälkensä maahan muun muassa leipien muodossa. Khmer-keittiötä luonnehditaan usein thaimaalaisen keittiön kaltaiseksi vähemmin maustein.
Oman makunsa khmer-keittiölle antavat limettimehu, kookosmaito ja fermentoitu, voimakkaan hajuinen kalatahna (prahok). Kun prahokia ei käytetä, sen voi korvata vastaavanlainen katkaravuista valmistettu tahna (kap). Yleisiin mausteisiin kuuluvat myös kurkuma, galangal-juuri, valkosipuli, sitruunaruoho, tamarindi ja inkivääri. Monimutkainen kroeung-mausteseos toimii pohjana valtaosalle ruokalajeista ja keittiö perustuukin etenkin mausteiden ja aromaattisten yrttien tuomiin makuihin. Riisi on joko rakenteeltaan tavallista, aromaattista tai tahmariisiä, jota käytetään etenkin jälkiruoissa esimerkiksi durian-hedelmän kanssa. Kambodžalaisessa keittiössä käytetty kala on enimmäkseen makeanveden kalaa. Suosittuihin kalaruokalajeihin kuuluu esimerkiksi amok, kookosmaidossa valmistettu kala.
Tyypillinen kambodžalainen ateria koostuu riisin lisäksi keitosta (samlor), salaatista, kasviksista ja kalasta. Aterialla on yleensä ainakin kolme tai neljä erillistä ruokalajia, joista jokainen on joko makea, hapan, suolainen tai kitkerä. Melkein joka ateria syödään riisin kanssa: aamiaisella riisipuuroa tai riisinuudeleita. Kotona ruokaa syödään vuorotellen, aikuiset miehet ensimmäisenä, ruoan valmistaja viimeisenä. Khmerien ravintolakulttuuri on kehittymätöntä, ja monet ravintolat tarjoavat kiinalaistyylistä ruokaa. Khmerit syövät, perheestä riippuen, joko sormillaan, lusikalla tai syömäpuikoilla. Yleisimmät ruokajuomat ovat vesi ja tee. Myös palmuviini on suosittua. Väkevämpiin alkoholijuomiin kuuluu riisistä valmistettu choum.
Urheilu

Suosittuja urheilulajeja Kambodžassa ovat jalkapallo, kamppailulajit ja perinteinen khmer-paini. Perinteisiä khmerien harjoittamia kamppailulaleja ovat bokator ja pradal serey -nyrkkeily. Bokator oli alun perin sotilaiden taistelua varten harjoittama laji, jota on kuvattu jo Angkor Watin korkokuviin ja joka lienee edeltänyt muita kaakkoisaasialaisia potkunyrkkeilyn muotoja. Bokatorin harjoittajat käyttävät vyötäröllään perinteistä krama-huivia. Myös pradal serey on vanha urheilulaji, jota muistuttavaa nyrkkeilyä on harjoitettu ainakin jo 800-luvulla. Perinteisiä khmer-painiotteluita järjestetään vuorostaan erityisesti uutenavuotena ja muina juhlapäivinä. Painiotteluun kuuluu kolme erää, ja sen voittaa selätyksellä.
Kambodžan jalkapallomaajoukkue ei ole kertaakaan esiintynyt MM-kisoissa. Aasian kisoissa se sijoittui neljänneksi vuonna 1972. FIFAn rankingissa lokakuussa 2010 maa oli sijalla 182. Maassa on 65 jalkapalloseuraa ja niissä 5 511 rekisteröityä pelaajaa. Kambodžan jalkapalloliitto perustettiin vuonna 1933 ja FIFAan se liittyi 1950-luvun alussa. Kesäolympialaisiin Kambodža on osallistunut vuodesta 1964 lähtien, yleensä alle 10 hengen joukkueella. Maa ei ole saanut mitaleita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kambodžalainen kulttuuri Wikimedia Commonsissa
Cambodia Cultural Profile (englanniksi)
Kiveen kaiverrettua khmerinkielistä tekstiä.
Kiviveistoksia Angkor Thomissa.
Khmer-valtakunnan aikainen garuda-veistos, kullattua pronssia, 1100–1200-luku.
Pidan-kuvakangas 1900-luvun vaihteesta.
Apsara-tanssija.
Rappeutunut Le Rex -elokuvateatteri Phnom Penhissä.
Näkymä Angkor Watille vesialtaan yli.
Pilareille nostettu puurakennus Kambodžan maaseudulla.
Phnom Penhin rautatieasema.
Prahok-ateria: banaaninlehdessä valmistettua prahok-tahnaa, riisiä ja vihanneksia.
Kansk

| Kansk Канск |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Krasnojarskin aluepiiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kaupunkipiiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  96,3 km²
Korkeus:  200 m
Väkiluku (2009):  97 300
 – Väestötiheys:  1 010 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+7 (MSK+4)
 
 www.kansk-adm.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kansk (ven. Канск) on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jenisein sivujoen Kanin varrella 247 kilometriä Krasnojarskista itään. Kaupunki on Kanskin piirin hallinnollinen keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Kanskin kautta kulkee Siperian rata (Kansk-Jeniseiskin asema) sekä Novosibirskin ja Irkutskin välinen M53-valtatie. Asukkaita on 97 300 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa Jenisein Komarovkan koskien viereen vuonna 1628 rakennetusta pienestä linnoituksesta. Seudun alkuperäisiä asukkaita olivat kotit ja kamassit. Vuonna 1640 linnoitus siirrettiin 43 kilometriä ylemmäs kaupungin nykyiselle paikalle, missä burjaatit tuhosivat sen kahteen kertaan. Vakituinen venäläisasutus syntyi vasta vuonna 1717. 1700-luvun puolivälistä lähtien Kansk oli huomattava kaupan välittäjä. Vuonna 1782 siitä tuli Tobolskin läänin Tomskin alueeseen kuulunut kihlakuntakaupunki. Vuodesta 1823 lähtien se oli Jeniseiskin lääniin kuuluneen piirikunnan keskus.
Nykyään Kanskissa on mm. kemian tehdas, puunjalostus- ja koneenrakennusteollisuutta, tekstiilitehdas ja viinatehdas. Kaupungissa toimii teatteri ja vuonna 1912 avattu kotiseutumuseo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kansk Wikimedia Commonsissa
Kanskin kaupungin sivusto (venäjäksi)
Hallinnollinen keskus: Krasnojarsk

Artjomovsk |
Atšinsk |
Bogotol |
Borodino |
Divnogorsk |
Dudinka |
Igarka |
Ilanski |
Jeniseisk |
Kansk |
Kodinsk |
Lesosibirsk |
Minusinsk |
Nazarovo |
Norilsk |
Šarypovo |
Sosnovoborsk |
Ujar |
Užur |
Zaozjornyi |
Zelenogorsk |
Železnogorsk
Krasnojarskin aluepiirin piirijako
Kaupunkipiirit:


Atšinsk •
Bogotol
Borodino •
Divnogorsk •
Jeniseisk •
Kansk •
Kedrovyi •
Krasnojarsk •
Lesosibirsk •
Minusinsk •
Nazarovo •
Norilsk •
Šarypovo •
Solnetšnyi •
Sosnovoborsk •
Zelenogorsk •
Železnogorsk
Piirit:


Aban •
Atšinsk •
Balahta •
Berjozovka •
Biriljussy •
Bogotol •
Bogutšany •
Bolšaja Murta •
Bolšoi Upui •
Dzeržinskoje •
Evenkia •
Idrinskoje •
Ilanski •
Irbeiskojen •
Jemeljanovo •
Jeniseisk •
Jermakovskoje •
Kansk •
Kazatšinskojen piiri •
Karatuzkoje •
Kežma •
Kozulka •
Krasnoturansk •
Kuragino •
Mana •
Minusinsk •
Motygino •
Nazarovo •
Nižni Ingaš •
Novosjolovo •
Partizanskoje •
Pirovskoje •
Rybnoje •
Sajan •
Šarypovo •
Severo-Jeniseiski •
Suhobuzimskoje •
Šušenskoje •
Taimyr •
Tasejevo •
Turuhansk •
Tjuhtet •
Ujar •
Užur