stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Martin Andermatt
Ura valmentajana

Andermatt aloitti valmennusuransa pelaaja-valmentajana FC Emmenbrückenin joukkueessa 1995. Hän siirtyi kahden kauden jälkeen FC Winterthuriin, josta 1998 FC Badenin joukkueeseen. Maaliskuussa 1999 Andermatt siirtyi SSV Ulmin päävalmentajaksi. Andermatt nosti seuran 2. Bundesliigassa sijalle 3 ja nosti seuran ensimmäistä kertaa 1. Bundesliigaan. Joukkueen kausi 1999–2000 alkoi hyvin, mutta lopulta SSV Ulm romahti ja putosi 2. Bundesliigaan. Andermatt sai potkut syyskuussa 2000 huonosti alkaneen 2. Bundesliigakauden jälkeen.
Kesällä 2001 Andermatt siirtyi Eintracht Frankfurtin päävalmentajaksi. Andermattin tavoitteena oli nostaa seura takaisin 1. Bundesliigaan, mutta tavoitteet eivät täyttyneet ja Andermatt sai potkut maaliskuussa 2002. Hän palasi Sveitsiin FC Wilin päävalmentajaksi, mutta sai potkut 2003 tehden tilaa Igor Belanoville.
2003 Andermatt siirtyi liechtensteiniläisseura FC Vaduzin päävalmentajaksi toimien samalla myös maajoukkueen päävalmentajana. Andermattin alaisuudessa FC Vaduz pelasi Sveitsin 2.divisioonassa, mutta kaudella 2004–2005 pelit eivät sujuneet odotusten mukaan ja Andermatt sai potkut neljä kierrosta ennen loppua.
Liechtensteinin maajoukkue menestyi Andermattin alaisuudessa kehnosti. Vaikka joukkue ylsi EM-karsinnoissa 2004 mm. yllätystasapeliin Portugalin kanssa, MM-karsinnoissa 2006 Liechtenstein hävisi kaikki ottelunsa. Andermatt jätti tehtävänsä lokakuussa 2006 ja siirtyi BSC Young Boysin päävalmentajaksi. Ensimmäisella kaudellaan berniläisseuran peräsimessä Andermatt luotsasi seuran liigassa sijalle 4.
Kausi 2008/09 alkoi Young Boysin kannalta kehnosti ja kolmen liigakierroksen jälkeen heinäkuun lopussa 2008 Andermatt sai potkut tehtävistään.  Hän palasi valmennustehtäviin lokakuussa 2009, kun Sveitsin liigassa hännille juuttunut FC Aarau palkkasi hänet valmentajakseen.  Hän ei kuitenkaan onnistunut kääntämään Aaraun kurssia, ja seura keräsi Andermattin alaisuudessa pelaamassaan 17 ottelussa ainoastaan kuusi pistettä. Andermatt sai potkut tehtävistään huhtikuussa 2010.
Toukokuussa 2011 Andermatt palasi valmentajaksi, kun Sveitsin liigan hännille juuttunut AC Bellinzona palkkasi hänet pelastamaan seuran varmalta putoamiselta.  Andermatt johdatti Bellinzona 2–0 voittoon Grasshopper-Club Zürichistä viimeisellä kierroksella. FC St. Gallenin hävittyä samaan aikaan BSC Young Boysille pelastui Bellinzona suoralta putoamiselta. Sarjakarsinnassa Andermattin suojatit saivat vastaansa Servetten. Ensimmäinen osaottelu päättyi Bellinzona 1–0 kotivoittoon, mutta vieraissa Servette oli parempi maalein 3–1 ja näin Andermattin miehistön kohtalona oli putoaminen liigasta. Andermatt jatkoi seuran päävalmentajana alemmalla sarjatasolla. Hän sai potkut toukokuussa 2012, kun Bellinzona ei onnistunut kauden päätteeksi nousemaan takaisin liigaan.
Andermatt palasi Bellinzonan peräsimeen jo vuoden 2013 alussa. Andermattin johdolla joukkue sijoittui Challenge Leaguessa toiseksi. Talousvaikeuksien vuoksi hänen sopimustaan seuran kanssa ei kuitenkaan jatkettu.
Tammikuussa 2014 Andermattista tuli FC Zugin päävalmentaja. Hän sai potkut seurasta kesäkuussa 2015.
Max Zenger

Max Zenger (s. 1988) on suomalainen jazzmusiikin saksofonisti ja säveltäjä. Hän on tulkinnut sekä perinteistä että kokeellisempaa jazzia.
Zenger valmistui Sibelius-Akatemiasta vuonna 2018. Hän on toiminut omissa yhtyeissään, kuten Maxxxtet- ja Max Zenger Globus -kokoonpanoissa. Hän on lisäksi osallistunut muun muassa solistina UMO feat Max Zenger: West Coast Jazz -nimisen projektin konserttisarjaan. Teemu Åkerblomin kvartetissa Zenger on soittanut saksofonin lisäksi huilua. Vuonna 2017 Zenger sai Pori Jazzissa "nousevan kyvyn" palkinnon ja vuonna 2018 Turku Jazzin "vuoden artistin" tunnustuksen. Hän on julkaissut useita levytyksiä, jotka sisältävät hänen soittoaan ja omia sävellyksiään.
Mark Rothko

| Mark Rothko |
| --- | --- |
 Mark Rothko noin vuonna 1949.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. syyskuuta 1903 Daugavpils [ven. Dvinsk], Venäjän keisarikunta
Kuollut: 25. helmikuuta 1970 (66 vuotta) New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Taiteilija
Taidesuuntaus:  Abstrakti ekspressionismi
Mark Rothko (alk. Markus Rothkowitz, 25. syyskuuta 1903 Daugavpils [ven. Dvinsk], Venäjän keisarikunta – 25. helmikuuta 1970 New York, Yhdysvallat) oli venäjänjuutalaista sukua oleva yhdysvaltalainen taidemaalari.
Tyyli

Rothko edustaa 1940-luvulla ilmaantunutta New Yorkin koulukuntaa. Hän kuului muun muassa Jackson Pollockin, Arshile Gorkyn ja Willem de Kooningin ohella niihin taiteilijoihin, joiden ansiosta New Yorkista tuli maailman kuvataiteen keskus 1950-luvulla.
Rothko tunnetaan abstrakteista, voimakkaita tunteita herättävistä maalauksistaan. Ne kuuluvat abstraktiin ekspressionismiin ja niitä on kutsuttu myös värikenttämaalauksiksi (Color Field).
»Taidemaalareiden keskuudessa on laajasti hyväksytty se huomio, että on sama mitä maalaa, niin kauan kuin se on hyvin maalattu. Tämä on akateemisuuden ydin. Ei ole olemassakaan hyvää maalausta ei-mistään.» 
(Mark Rothko)
Uran alkuvaihe

Rothko muutti Yhdysvaltoihin juutalaisen perheensä mukana vuonna 1913. Hän opiskeli Yalen yliopistossa vuodesta 1921 alkaen englantia, ranskaa, Euroopan historiaa, matematiikkaa, fysiikkaa, biologiaa, kansantaloustiedettä, filosofian historiaa ja psykologiaa. Rothko suunnitteli insinöörin tai asianajajan uraa, mutta lopetti opintonsa vuoden 1923 syksyllä ja muutti New Yorkiin. Siellä hän opiskeli maalausta Max Weberin johdolla, joka rohkaisi häntä maalaamaan.
Rothko tutustui 1920-luvulla modernistiseen taidemaalariin Milton Averyyn, jonka maalausten yksinkertaistetut ja värikkäät hahmot vaikuttivat hänen varhaistuotantoonsa. Hän ryhtyi opettamaan lapsia Brooklynin juutalaiskeskuksessa vuonna 1929 ja jatkoi opetustyötään seuraavat 20 vuotta.
1930-luvulla Rothko maalasi pääasiassa kaupunkimaisemia ja sisäkuvia, joissa oli henkilöhahmoja. Hyläten perinteiset esitystavat Rothko painotti emotionaalista lähestymistapaa aiheeseen – tätä hän ihaili lasten taiteessa. Hän omaksui tyylin, jota luonnehtivat harkittu epämuotoisuus ja maalin karkea sively. Näihin aikoihin Rothko toimi Yhdysvaltain Works Progress Administrationissa, joka oli liittovaltion kustantama taiteilijapalkkajärjestelmä.
Symbolit ja surrealismi

Surrealismi vaikutti amerikkalaiseen taiteeseen toisen maailmansodan aikana. 1940-luvulla Rothkon kuvista tuli yhä symbolisempia. Sodan aikana Rothko koki, että jos taide aikoi ilmaista ihmisen ja ihmiskunnan tragediaa, oli löydettävä uusia aiheita ja uusi muotokieli.
Hän sanoi, että: ”Huomasin hyvin vastahakoisesti, että ihmishahmo ei sovi tarkoituksiini.” Käänne täysin abstraktiin ilmaisuun tapahtui maalauksissa, joissa biomorfiset muodot ovat vaakasuorien, nauhamaisten värikenttien edessä. Nämä maalaukset muistuttavat vedenalaista maailmaa, jossa väri on valoisaa ja läpinäkyvää.
Värikenttämaalaukset

Taiteilijaystävänsä Adolf Gottliebin kanssa Rothko kirjoitti manifestin, joka julkaistiin The New York Timesissa. ”Suosimme monimutkaisen ajattelun yksinkertaista ilmaisua. Puolustamme suuria hahmoja, koska niillä on yksiselitteinen vaikutus. Toivomme pystyvämme perustamaan uudelleen kuvapinnan. Kannatamme litteitä muotoja, koska ne tuhoavat illuusion ja paljastavat totuuden.”
Vuoteen 1947 mennessä Rothko oli poistanut surrealismiin ja myytteihin viittaavat kuvat teoksistaan. Taiteilija ei enää halunnut selvittää töidensä merkitystä. ”Hiljaisuus on niin oikeaa”, hän sanoi. Rothko pelkäsi, että sanat vain halvaannuttaisivat katsojan mielen ja mielikuvituksen.
Kirjallisuutta

Mark Rothko.  (Näyttely: kesäkuu 17. – syyskuu 1.)  London:  Tate Gallery, 1987.  ISBN 0946590621.  (englanniksi)
Rothko, Mark & Rothko, Christopher: The artist's reality : philosophies of art.  (Edited and with an introduction by Christopher Rothko)  New Haven:  Yale University Press, 2004.  ISBN 0-300-10253-4.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mark Rothko Wikimedia Commonsissa
Rothko Chapel Rothkochapel.org. Viitattu 7.3.2020. (englanniksi)
Mark Rothko – American, born Russia (now Latvia). 1903–1970 MoMA, The Museum of Modern Art, New York. Viitattu 7.3.2020. (englanniksi)
Maj-Lis Holmberg

Maj-Lis Ulrika Holmberg (23. helmikuuta 1922 Helsinki – 1997) oli suomalainen filosofian lisensiaatti, yliopistonlehtori, kääntäjä ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Holmberg toimi Helsingin yliopistossa ruotsin kielen lehtorina 1961–1988. Hän käänsi erityisesti islantilaista runoutta.
Teoksia

Bålet : dikter. Holger Schildts förlag, Helsingfors 1948
Om glädje och oglädje : dikter : samt tretton nyisländska dikter i svensk tolkning. Schildt, Helsingfors 1973
O ljusa jordiska morgon : röster från en kyrkogård. Schildt, Helsingfors 1986
Käännöksiä

Jussi Vesa : Singer hundra år. Singer Sewing Machine, Helsingfors 1951
Jón úr Vör : Blåa natten över havet : dikter ; i tolkning av Maj-Lis Holmberg. Schildt, Helsingfors 1976
Ja tunturin takaa kuulet - : Islannin sodanjälkeistä lyriikkaa ; valik. ja islannin kielestä suom. Maj-Lis Holmberg. Weilin + Göös, Espoo 1977
Steinn Steinarr : Kanske har du aldrig varit till : dikter ; i tolkning av Maj-Lis Holmberg. Schildt, Helsingfors 1979
Europa slutar här : 5 isländska lyriker : dikter av Snorri Hjartarson et al. ; i tolkning från isländska av Maj-Lis Holmberg. Schildt, Helsingfors 1983
Palkinnot

Valtion kääntäjäpalkinto 1975
Martti Kadenius

Martti Kadenius (s. 11. elokuuta 1955 Tornio) on suomalainen teatterinäyttelijä ja -ohjaaja. Hänellä oli Velho-oopperatrilogianselvennä Käärme-oopperassaselvennä miespäärooli Iso-Venne, sekä muita pienempiä rooleja. Ohjaajana mm. Maa on syntinen laulu, Velhotar, Selekosen Ihimisiä, Rosvo-Perttunen, Läkkisepän Onni, Piaf-Pariisin Pikku Varpunen, Ruoka Hissi, Keisarin Narri,Över Älven, Mestari, Minä Kirjailijatar, Elämäni Kronikka, Benjamin, Mukka - olen toinen kuin tiedät. Kadenius on näytellyt lukuisissa näytelmissä niin Suomessa kuin Ruotsissa. Kadenius on toiminut myös teatterikriitikkona, sekä kirjoittanut lukuisia kulttuuripoliittisia artikkeleita eri lehtiin.[lähde? ]
Mathew Baker

Laivan runkojen vertailu
Mathew Baker (1530–1613) on laivasuunnittelija, joka uudisti Englannin laivastoa 1500-luvulla ja ensimmäisenä alkoi laatia piirustuksia laivojen rakennusohjeiksi.
Ensimmäisellä virallisella laivanrakennusmestareiden listalla vuonna 1537 Henrik VIII:n Englannissa mainitaan John Smyth, Robert Holborn, Richard Bull ja James Baker. James Baker vastasi monista Henrikin laivoston laivijen rakentamisesta. Baker suunnitteli tykkien asennukset laivojen alemmille kansille ylempien sijasta, mistä ajatuksesta on kunnia annettu kuninkaalle.
Isänsä Jamesin oppipoikana  ja telakkaympäristössä kasvaneena Mathew perehtyi laivanrakennukseen ja kirjattiin mestareiden listaan 1572. Kun John Hawkins uudisti laivaston hallintoa kehittämällä laivanrakennuksen työmenetelmiä, Mathew Bakeristä tuli ehkä Tudorien ajan merkittävin laivasuunnittelija. Hänen tiedetään suunnitelleen ainakin laivat Dreadnought, Vanguard, Merhonour ja Repulse.
Laivanrakennuksen kehitys

Mathew ei pitänyt kilpailjastaa Phineas Pettistä, jonka kanssa hän kilpaili Elisabet I laivaston pääsuunnitteljan paikasta. Menestyksensä Mathew saavutti, kun hänestä tuli ensimmäinen tunnettu laivanrakennusmestari, joka laati laivoista suunnitelmat paperille. Tuolloin vielä traditiona rakennuspaikalla mitoittaa laiva. Pienoismallit eivät sen jälkeen enää olleet ainoa tapa ymmärtää laivanrakennuksen salat ja piirustukset auttoivat rakentajaa keskustelemaan työstä tilaajan kanssa.
Laivanrakennuksesta on säilynyt vain muutamia italialaisia tutkielmia 1400-luvulta. Baker laati ensimmäiset englantilaisen tutkielman laivanrakennuksesta.
Peter Pett I ja Mathew Baker olivat molemmat Deptfordissa, kun uuden tyyppinen valtamerille rakennettu sotalaiva laskettiin vesille 1575. Se oli linjalaivan ensi esittely, jonka tyyppiset alukset myöhemmin leimasivat Englannin laivoston merten hallintaa. Revenge oli pienehkö 500 tonnin alus, mutta vaarallinen ja nopea. vahvasti aseistettuna sen etuna oli kyky pysyä merellä pitkiä aikoja ja se oli helposti hallitavissa taisteluissa.
Mathew Bakerin laatima skissi
Mario & Wario

| Mario & Wario |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Game Freak
Julkaisija:  Nintendo
Ohjaaja:  Satoshi Tajiri
Tuottaja:  Makoto Kano Tsunekaz Ishihara
Suunnittelija:  Satoshi Tajiri
Taiteilija:  Ken Sugimori Motofumi Fujiwara
Säveltäjä:  Junichi Masuda
Julkaistu:  JP 27. elokuuta 1993
Lajityyppi:  pulmapeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Super Famicon
Oheislaite:  SNES-hiiri
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Mario & Wario on Game Freakin kehittämä ja Nintendon julkaisema pulmapeli, joka on julkaistu ainoastaan Super Nintendo Entertainment Systemille Japanissa vuonna 1993. Pelin pelaamiseen tarvitsee SNES-hiirtä.
Pelissä ideana on ohjata Wanda-keijua, jonka pitää saada Mario turvallisesti kentän läpi. Mario liikkuu vain eteenpäin, näkemättä mitään, koska hänellä on päässään ämpäri. Pelaajan tulee muun muassa lisätä tasanteita aina oikeaan aikaan ja varoa, ettei Mario joudu vaaraan.
Aiheesta muualla

Mario & Wario MobyGamesissa (englanniksi)
Virallinen sivusto (japaniksi)
Peli GameFAQsissa (englanniksi)
Peli Super Mario Wikissä (englanniksi)
Mohammed Farah Salad

Mohammed Farah Salad on somalialainen poliitikko ja sotilas. Hän toimi maan pääministerinä puolen vuoden ajan vuosina marraskuusta 1969 maaliskuuhun  1970. Hän nousi valtaan sotilasvallankaappauksessa kun Siad Barresta tuli maan presidentti. Puoli vuotta myöhemmin pääministerin toimi lakkautettiin.
Maunu Alppinen

Maunu Martti Alppinen (17. tammikuuta 1922 Vaasa – 18. helmikuuta 1998 Vaasa) oli suomalainen viilari ja ammattiyhdistysjohtaja.
Alppisen vanhemmat olivat viilari Eino Martti Alppinen ja Aili Maria Kivimäki. Hänen puolisonsa 1940–1962 oli Martta Linnea Kuusisto ja vuodesta 1969 Sirkka Liisa Nättinen. Ammatiltaan Alppinen oli isänsä tavoin viilari, VR:n palveluksessa 1938–1960. Hän oli Rautatieläisten Ammattiyhdistysten Liiton sihteeri 1960–1967, VR:n henkilökunnan työttömyyskassan johtaja vuodesta 1961, SAK:sta eronneiden ammattiliittojen muodostaman Suomen Ammattijärjestön järjestösihteeri 1967–1969 ja keskusjärjestöjen eheytyksen jälkeen SAK:n järjestösihteeri 1974–1977 ja sihteeri 1977–1982. Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen Alppinen oli 1950–1960.
Aiheesta muualla

Maunu Alppinen Biografiasampo.
Mohammed Dionne

| Mohammed Dionne |
| --- | --- |

Senegalin pääministeri
 2014–2019  
Edeltäjä:  Aminata Touré
Seuraaja:  Amadou Ba (vuodesta 2022)
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. syyskuuta 1959 Gossas
Kuollut: 5. huhtikuuta 2024 (64 vuotta) Pariisi, Ranska
Mohammed Dionne (22. syyskuuta 1959 Gossas – 5. huhtikuuta 2024 Pariisi, Ranska) oli senegalilainen insinööri ja poliitikko, joka oli Senegalin pääministerinä 2014–2019.
Vuonna 2019 pääministerin virka lakkautettiin, jotta presidentti voisi toimia suoraan hallinnon kanssa. Virka palautettiin 2022, jolloin Amadou Basta tuli pääministeri.
Ennen pääministerin tehtävää Dionne oli ollut vastuussa edellisessä hallituksessa kehitysohjelmasta. Hän työskenteli urallaan myös Länsi-Afrikan kehityspankissa ja Yhdistyneiden kansakuntien teollistamisjärjestössä. Hän oli koulutukseltaan tietokoneinsinööri.
Dionne oli ehdolla maaliskuun 2024 presidentinvaaleissa. Hän kuitenkin matkusti kesken vaalikampanjan Pariisiin saamaan lääketieteellistä hoitoa, ja hän kuoli Pariisissa huhtikuussa 2024.
Marissa Meyer

| Marissa Meyer |
| --- | --- |
 Marissa Meyer vuonna 2018
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. helmikuuta 1984 (ikä 40)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Aikakausi:  2012–
Tyylilajit:   nuortenkirjallisuus  fantasiakirjallisuus  tieteiskirjallisuus 
Esikoisteos:  Cinder (2012)
Pääteokset:  The Lunar Chronicles Heartless
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Marissa Meyer (19. helmikuuta 1984) on yhdysvaltalainen nuortenkirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat fantasiakirjasarja The Lunar Chronicles ja Heartless-romaani.
Monet Meyerin teoksista mukailevat vanhoja satuja. The Lunar Chronicles -sarjan teokset pohjautuvat Tuhkimoon, Punahilkkaan, Tähkäpäähän sekä Lumikkiin. Heartless-romaanin päähenkilö on puolestaan Herttakuningatar, joka esiintyy Lewis Carrollin romaanissa Liisan seikkailut ihmemaassa. Meyerin uusin teos, marraskuussa 2021 julkaistava Gilded, kertoo Tittelintuuresta.
Teokset > The Lunar Chronicles

Cinder.  Feiwel and Friends, 2012.  ISBN 9780312641894.
Scarlet.  Feiwel and Friends, 2013.  ISBN 9780312642969.
Cress.  Feiwel and Friends, 2014.  ISBN 9780312642976.
Winter.  Feiwel and Friends, 2015.  ISBN 9780312642983.
Teokset > The Lunar Chronicles > Wires and Nerve

Wires and Nerve, Volume 1.  Feiwel and Friends, 2017.  ISBN 9781250078261.
Wires and Nerve, Volume 2: Gone Rogue.  Feiwel and Friends, 2018.  ISBN 9781250078285.
Teokset > The Lunar Chronicles > Muut liittyvät teokset

Fairest.  Feiwel and Friends, 2015.  ISBN 9781250060556.
Stars Above.  Feiwel and Friends, 2016.  ISBN 9781250091840.
Teokset > The Renegades Trilogy

Renegades.  Feiwel and Friends, 2017.  ISBN 9781250044662.
Archenemies.  Feiwel and Friends, 2018.  ISBN 9781250311443.
Supernova.  Feiwel and Friends, 2019.  ISBN 9781250078384.
Teokset > Muut teokset

Heartless.  Feiwel and Friends, 2016.  ISBN 9781250044655.
Instant Karma.  Feiwel and Friends, 2020.  ISBN 9781250618818.
Gilded.  Feiwel and Friends, julkaistaan 2. marraskuuta 2021.  ISBN 9781250618849.
Aiheesta muualla

Kotisivut (englanniksi)
Marissa Meyer Goodreads-sivustolla (englanniksi)
Mohammed Daud Khan

| Mohammed Daud Khan |
| --- | --- |
 Mohammed Daud Khan vuonna 1975.
1. Afganistanin presidentti
 17. heinäkuuta 1973 – 28. huhtikuuta 1978  
Edeltäjä:  Mohammed Zahir Shah
Seuraaja:  Abdul Qadir (väliaikainen) Nur Mohammed Taraki
Afganistanin pääministeri
 7. syyskuuta 1953 – 10. maaliskuuta 1963  
Edeltäjä:  Shah Mahmud Khan
Seuraaja:  Mohammad Yusuf
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1909 Kabul, Afganistan
Kuollut: 28. huhtikuuta 1978 (68 vuotta) Kabul, Afganistan
Arvonimi: Prinsessa
Puoliso:  Zamina Begum, kuningas Mohammed Zahir Shahin sisar
Tiedot
Puolue:  Afganistan Kansallinen Vallankumouspuolue
Mohammed Daud Khan (18. heinäkuuta 1909 – 28. huhtikuuta 1978) oli Afganistanin pääministeri vuosina 1953–1963 ja ensimmäinen presidentti 1973–1978.
Mohammed Daud Khan oli vuodesta 1953 serkkunsa kuningas Mohammed Zahir Shahin nimittämänä pääministerinä. Kenraali Khan tunnettiin pääministerikautenaan edistyksellisestä politiikastaan etenkin naisten oikeuksien kannalta ja kahdesta viiden vuoden modernisoimissuunnitelmastaan. Hän kääntyi Neuvostoliiton puoleen talous- ja sotilasavun saamiseksi. Kuningas erotti hänet 1963 ja ryhtyi hallitsemaan itse.
Vuonna 1973 Mohammed Daud Khan kaappasi vallan kuninkaan ollessa ulkomailla ja julisti maan tasavallaksi ja itsensä presidentiksi. Hän yritti pelata Neuvostoliiton ja länsivallat toisiaan vastaan ja vieraannutti vasemmistolaiset tukijansa. Hän hankki runsaasti aseita tukijoiltaan Neuvostoliitosta taistellakseen kasvavaa islamistista liikettä vastaan, joka nousi kapinaan maaseudulla, ja jonka johtajista monet hakivat turvaa naapurimaista. Asevarustelu huolestutti Pakistania ja Irania niiden pelätessä Afganistanin tavoittelevan pääsyä merelle.
Khan salamurhattiin presidenttikautensa lopuksi Afganistanin kahtiajakautuneen marxilaisen kansandemokraattisen puolueen radikaalin maolaisen Khalq-siiven vallankaappauksessa.
Khanin jäännökset haudattiin Kabulin lähistölle 2009, 30 vuotta hänen murhansa jälkeen.
Max Wünsche

Max Wünsche SS-Sturmbannführerinä (majurina) vuonna 1943
Max Wünsche (20. huhtikuuta 1915 – 17. huhtikuuta 1995) oli saksalainen Waffen-SS-everstiluutnantti (SS-Obersturmbannführer) toisessa maailmansodassa.
Wünsche toimi muun muassa rynnäkkötykki- ja panssarivaunupataljoonan komentajana Leibstandarte Adolf Hitler-divisioonassa. Hän sai Rautaristin Ritariristin helmikuussa 1943 tuhottuaan pataljoonineen oma-aloitteisesti divisioonan sivustaa uhanneen voimakkaan vihollisosaston. Kesällä 1943 hänet käskettiin SS-Hitlerjugend -panssaridivisioonan 12. SS-panssarirykmentin komentajaksi. Hän osallistui rykmentteineen ankariin torjuntataisteluihin Normandiassa Caenin suunnalla, jossa hän sai tammenlehvät Ritariristiinsä.
Everstiluutnantti Wünsche jäi länsiliittoutuneiden vangiksi Falaisen motissa 24. elokuuta 1944. Hän vietti sodan lopun sotavankileirillä ja hänet vapautettiin vuonna 1948.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Max Wünsche Wikimedia Commonsissa
Max ja Moritz

Max ja Moritz
Max ja Moritz on ilmeisesti opettavaiseksi tarkoitettu saksalainen kuvakertomus vuodelta 1865, jonka laati Wilhelm Busch. Se kertoo kahdesta kurittomasta pojasta, jotka eivät lakkaa tekemästä kepposia ja jotka jauhetaan lopulta jyviksi. Suomeksi kertomuksen riimitteli Kalle Väänänen.
Kertomus alkaa näin:
Max ja Moritz edustaa eurooppalaista 1800-luvun kuvakertomusta, jota on pidetty modernin sarjakuvan eräänä edeltäjänä. Max ja Moritz itse oli vanhimman edelleen jatkuvan sarjakuvastripin, Rudolph Dirksin Kissalan poikien (Katzenjammer Kids), esikuva.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wilhelm Busch - Max und Moritz Projekti Gutenbergissä
Mario & Luigi: Superstar Saga

| Mario & Luigi: Superstar Saga |
| --- | --- |

Kehittäjä:  AlphaDream Vanpool (minipelit)
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Yoshihiko Maekawa
Tuottaja:  Shigeru Miyamoto Tetsuo Mizuno
Käsikirjoittaja:  Hiroyuki Kubota
Taiteilija:  Toshizo Morikawa
Säveltäjä:  Yōko Shimomura
Pelisarja:  Mario & Luigi
Julkaistu:  Game Boy AdvanceNA 17 marraskuuta 2003JP 21. marraskuuta 2003EU 21. marraskuuta 2003AUS 21. marraskuuta 2003
Lajityyppi:  roolipeli
Pelimuoto:  Yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 3
Alusta:  Game Boy Advance
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
Mario & Luigi: Superstar Saga on AlphaDreamin kehittämä ja Nintendon vuonna 2003 julkaisema roolipeli Game Boy Advancelle. Se on kolmas Mario-roolipeli ja ensimmäinen osa Mario&Luigi-sarjassa. Pelin musiikin sävelsi Yōko Shimomura, jonka muihin projekteihin lukeutuvat muun muassa Super Mario RPG: Legend of the Seven Stars ja Kingdom Hearts.
Mario & Luigi: Superstar Sagassa on uniikki taistelusysteemi, samanlainen kuin sarjan aiemmissa peleissä Super Mario RPG ja Paper Mario, missä tärkeintä on näppäinten oikeaan aikaan painaminen saavuttaakseen onnistuneen hyökkäyksen tai puolustautumisen. Superstar Sagassa tämä ominaisuus on kuitenkin tärkeämmässä roolissa, sillä hyvin ajoitetulla näppäimen painalluksella voi kasvattaa hyökkäyksen voimaa jopa kolminkertaiseksi tai puolustautuessa tainnuttaa vihollisen.
Superstar Sagassa sekä Mario että Luigi, taistelemista unohtamatta, pystyvät kummatkin ratkomaan puzzleja, tavoittamaan uusia alueita yhteisillä hypyillä sekä tehdä yhdessä erilaisia hyökkäyksiä. Marion täyttäminen vedellä on yksi hyökkäyksistä: Luigi voi lyödä täytettyä Mariota vasaralla tai hypätä sen päälle, jolloin Mario ruiskuttaa vedet ulos. Huippunopeus syntyy kun Mario polttaa Luigin housut.