stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Korean tasavallan asevoimat

| Korean tasavallan asevoimat 대한민국 국군 |
| --- | --- |

Toiminnassa:  1948–
Valtio:   Korean tasavalta
Puolustushaarat:  Korean tasavallan maavoimat Korean tasavallan ilmavoimat Korean tasavallan merivoimat
Koko:  477,470 (2022) (aktiivipalveluksessa) 3,100,000 (2022) (reservi)
Tukikohta:  Maanpuolustusministeriö, Yongsan-gu, Soul
Sodat ja taistelut:  Korean sota Vietnamin sota Persianlahden sota Itä-Timorin kriisi 1999 Afganistanin sota (2001–2021) Irakin sota
Vuosipäivät:  1. lokakuuta (Korean tasavallan asevoimien päivä)
Komentajat
Nykyinen komentaja:  Presidentti Yoon Suk-yeol Puolustusministeri Shin Won-sik Pääesikunnan puheenjohtaja Amiraali Kim Myung-soo
Korean tasavallan asevoimat (kor. 대한민국 국군, Daehanminguk Gukgun) joka tunnetaan myös nimellä ROK:n asevoimat, ovat Etelä-Korean asevoimat. ROK:n asevoimat on yksi maailman suurimmista ja voimakkaimmista asevoimista, ja sen vahvuus vuonna 2022 on kerrottu olevan 3 600 000 (500 000 aktiivista ja 3 100 000 reserviläistä).
Korean tasavallan asevoimien juuret juontavat juurensa Korean tasavallan perustamiseen vuonna 1919, jolloin sen aseellinen haara oli nimeltään Korean vapautusarmeija, ja se kävi sotaa japanilaismiehitystä vastaan toteuttamalla laajamittaisia hyökkäyksiä, salamurhia, pommituksia, sabotaaseja sekä etsintä- ja pelastustehtäviä. Perustettiin virallisesti vuonna 1948 Korean tasavallan hallituksen perustamisen jälkeen. Etelä-Korean asevoimat ovat vastuussa valtion suvereniteetin ja alueellisen koskemattomuuden säilyttämisestä ja osallistuvat myös rauhanturvaoperaatioihin sekä humanitaariseen ja katastrofiavun antamiseen maailmanlaajuisesti.
Historia

Korean tasavallan asevoimien alkuperä juontaa juurensa Korean vapautusarmeijaan, jonka Korean väliaikainen hallitus perusti maanpaossa Chongqingissa, Kiinan tasavallassa vuonna 1940 Japanin miehityskaudella. Monet sen jäsenistä liittyivät myöhemmin Etelä-Korean asevoimiin. Lisäksi joukkoihin kuului myös joitakin etnisiä korealaisia Kuomintangin ja Mantšukuon sotilaita.
Kun Korea vapautettiin Japanin keisarikunnasta 15. elokuuta 1945, Korean poliisivoimat ja Korean rannikkovartiosto perustettiin Yhdysvaltain armeijan sotilashallituksen kautta Koreassa. Korean poliisivoimista tuli Korean tasavallan maavoimat ja Korean rannikkovartiostosta Korean tasavallan merivoimat, ja ne muodostivat Korean tasavallan asevoimat sen jälkeen, kun Etelä-Korean hallitus perustettiin 15. elokuuta 1948. Korean tasavallan ilmavoimat perustettiin lokakuussa 1949.
Etelä-Korean asevoimat pysyivät pitkälti poliisijoukkoina, kunnes Korean sota syttyi 25. kesäkuuta 1950, jolloin Yhdistyneiden Kansakuntien oli puututtava asiaan Yhdysvaltojen johtamilla joukoilla. Etelä-Korean armeija kehittyi Korean sodan aikana nopeasti, vaikka se kärsi valtavia tappioita. Kuten Neuvostoliitto aseisti Pohjois-Korean, Yhdysvallat aseisti ja koulutti Etelä-Korean armeijan koko Korean sodan ajan. Korean sodan jälkeen Etelä-Korea perusti Yhdysvaltojen kanssa yhteisen sotilasliiton (ROK-U.S. Alliance). Vietnamin sodan aikana Etelä-Korean armeija ja merijalkaväenjoukot taistelivat Etelä-Vietnamin ja Yhdysvaltojen rinnalla.
1970-luvulla Park Chung Heen hallinnon ”Yulgok-suunnitelman” (율곡사업) avulla Etelä-Korea alkoi rakentaa itsenäistä ja kansallista puolustusvoimaa. Nimi on peräisin Joseon-dynastian aikaisesta tiedemiehestä ja kuninkaan neuvonantajasta. Hän oli kutsunut koolle 10 000 miehen armeijan pitääkseen maan turvassa hyökkäyksiltä. Etelä-Korean nopean kasvun aikana 1980-luvulla armeija modernisoitui, ja se hyötyi useista hallituksen rahoittamista teknologiansiirtohankkeista ja kotimaisista puolustuskykyaloitteista. Etelä-Korean teollisuus toimitti 1990-luvulla noin 70 prosenttia armeijan tarvitsemista aseista, ampumatarvikkeista, viestintä- ja muuntyyppisistä laitteista, ajoneuvoista, vaatteista ja muista tarvikkeista, ja vuonna 2022 Etelä-Koreassa oli kaikkiaan 85 puolustusalan urakoitsijaa.
Nykyään Etelä-Korean asevoimilla on käytössään hyvä yhdistelmä sekä uudenaikaisia että vanhempia perinteisiä aseita. Sen valmiuksiin kuuluu monia kehittyneitä länsimaisia asejärjestelmiä, joita täydentää kasvava ja yhä kehittyneempi kotimainen puolustustuotantoala. Esimerkiksi Korean laivasto on aloittanut tiukan nykyaikaistamissuunnitelman, jossa hyödynnetään vahvaa paikallista laivanrakennusteollisuutta ja jonka tavoitteena on tulla sinivesilaivastoksi 2020-luvulla.
Komentorakenne

Korean asevoimien johto on määritelty perustuslaissa. Presidentti on joukkojen ylipäällikkö virkansa puolesta. Sotilaallinen valta kulkee presidentiltä kansalliselle puolustusministerille, jonka on usein oltava (mutta jonka ei ole laillisesti pakko olla) eläkkeellä oleva neljän tähden kenraali. Presidentti ja maanpuolustusministeri vastaavat koko sotilaallisesta organisaatiosta ja ylläpitävät näin armeijan siviilivalvontaa. Maanpuolustusministeri vastaa presidentin määräyksestä sotilasasioista ja valvoo pääesikunnan puheenjohtajaa ja kunkin asevoimien yksikön esikuntapäällikköä.
Sotilasstrategian ja poliittisten asioiden koordinoimiseksi presidentillä on kansallinen turvallisuusneuvosto, jota johtaa kansallinen turvallisuusneuvonantaja.
Komentorakenne > Pääesikunta

Pääesikunta koostuu pääesikunnan puheenjohtajasta sekä maavoimien, merivoimien ja ilmavoimien päälliköistä.
Pääesikunnan puheenjohtaja, neljän tähden kenraali tai amiraali, on asevoimien korkein upseeri. Puheenjohtaja avustaa puolustusministeriä operatiivisen komentovallan osalta ja valvoo puolustusministerin määräyksestä puolustusvoimien kunkin yksikön taistelujoukkoja. Operatiivinen johtoketju kulkee suoraan pääesikunnan puheenjohtajalta armeijan, laivaston ja ilmavoimien komentajille. Kunkin puolustushaaran (maavoimat, merivoimat ja ilmavoimat) esikuntapäälliköllä on hallinnollinen määräysvalta omassa osastossaan.
Puolustushaarat

Korean puolustusvoimat muodostuvat Korean armeijasta, merivoimista ja ilmavoimista. Korean merijalkaväki kuuluu merivoimien alaisuuteen. Korean armeijan reservijoukot ovat reserviosasto.
Puolustushaarat > Korean tasavallan armeija

ROK:n armeija (ROKA) on sotilashaaroista ylivoimaisesti suurin, ja sen henkilöstömäärä oli noin 420 000 vuonna 2020. Tämä on seurausta sekä Korean niemimaan vuoristoisesta maastosta (70 prosenttia on vuoristoa) että Pohjois-Korean vahvasta asemasta, johon kuuluu miljoona sotilasta, joista kaksi kolmasosaa on pysyvästi sijoitettu etulinjaan Korean demilitarisoidun vyöhykkeen läheisyyteen. Nykyinen hallinto on käynnistänyt maan puolustusohjelman, jonka mukaan Etelä-Korea kykenisi torjumaan Pohjois-Korean uhan täysin kotimaisin keinoin noin vuoteen 2030 asti.
Puolustushaarat > Korean tasavallan merivoimat

Korean merivoimat (ROKN) vastaa meri- ja maihinnousuoperaatioista. Korean tasavallan laivastossa on noin 70 000 vakituista sotilasta, mukaan lukien 29 000 Korean tasavallan merijalkaväen sotilasta. ROK:n merivoimalla on noin 150 laivaa. Merivoimien ilmailujoukkoihin kuuluu noin 70 lentokonetta.
Korean tasavallan merivoimiin kuuluvat Korean tasavallan merivoiman esikunta, Korean tasavallan laivasto ja Korean tasavallan merijalkaväki. Merivoimien komentaja on Korean tasavallan merivoimien korkein upseeri, ja hän valvoo merivoimien organisoinnin, rekrytoinnin, koulutuksen, varustamisen, toimitusten ja liikekannallepanon toimintaa.
Korean merivoimat on 1990-luvulta lähtien pyrkinyt rakentamaan valtamerilaivastoa suojellakseen meriliikenneyhteyksiä. Amiraali An Pyong-taen toimiessa meirvoimien komentajana presidentti Kim Young-sam tuki merivoimia hyväksymällä merivoimien pitkäaikaisen laivanrakennussuunnitelman. 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä Korean merivoimat laski vesille paikallisten laivanrakentajien kanssa suurempien ja paremmin varusteltujen sota-alusten pääalukset: Vuonna 2002 laskettiin vesille ROKS Chungmugong Yi Sunshin  4 500 tonnin hävittäjä; vuonna 2005 laskettiin vesille 14 000 tonnin maihinnousualus ROKS Dokdo; vuonna 2006 ROK:n merivoimat laski vesille ROKS Sohn Wonyilin, 1 800 tonnin U214-luokan sukellusveneen. Vuonna 2007 ROK:n merivoimat laski vesille AEGIS-taistelujärjestelmällä varustettujen Sejong the Great-luokan hävittäjien pääaluksen.
Korean laivasto sai vuonna 2016 valmiiksi uuden laivastotukikohdan Jeju-saaren etelärannikolle turvaamaan meriliikenneyhteyksiä. Merioperaatioiden tukemiseksi ROK:n laivasto otti käyttöön 10 000 tonnin logistiikkatukialus ROKS Soyangin ja laski vuonna 2018 vesille ensimmäisen paikallisesti rakennetun 3000 tonnin sukellusveneen Dosan Ahn Changhon.
Puolustushaarat > Korean tasavallan merijalkaväki

Korean tasavallan merijalkaväki (ROKMC) on Korean tasavallan merivoimien haara, joka vastaa maihinnousuoperaatioista ja toimii myös valmiusjoukkoina ja strategisena reservinä. ROK:n merijalkaväki, kooltaan 29 000 sotilasta, on organisoitu kahteen divisioonaan ja kahteen prikaatiin. ROK:n merijalkaväellä on noin 300 telaketjuajoneuvoa, mukaan luettuina amfibiovaunut, taistelupanssarivaunut ja itseliikkuva tykistö.
Korean tasavallan merijalkaväen komentaja on kolmen tähden kenraali.
Puolustushaarat > Korean tasavallan ilmavoimat

ROK:n ilmavoimat (ROKAF) on nykyaikainen ilmavoima, jolla se voi puolustautua erilaisilta uhkilta, kuten Pohjois-Korean armeijalta. ROK:n ilmavoimilla on noin 450 amerikkalaista taistelulentokonetta. Pohjois-Korean armeijalla on sitä vastoin noin 650 taistelulentokonetta, mutta enimmäkseen vanhentuneita neuvosto- ja kiinalaisperäisiä konetyyppejä.
Korea aloitti vuonna 1997 kotimaisten suihkukoulutuskoneiden kehittämisohjelman. Hanke huipentui lopulta KAI T-50:een, jota kutsutaan ”Golden Eagle” -nimellä ja jota käytetään suihkukoneiden lentäjien koulutuskoneena ja jota nyt viedään Indonesiaan.
Korean tasavallan ilmavoimat ilmoitti myös olevansa kiinnostunut hankkimaan RQ-4 Global Hawk -lennokeita ja Joint Direct Attack Munition -lentopommeja parantaakseen entisestään tiedustelu- ja hyökkäysvalmiuksiaan.
Etelä-Korean hallitus ilmoitti myös suunnittelevansa kotimaisen helikopterituotannon kehittämistä korvatakseen vanhenevat UH-1-helikopterit, joista monet palvelivat Vietnamin sodan aikana.
Asevelvollisuus

Etelä-Korean asevelvollisuus velvoittaa 18-28-vuotiaat miespuoliset kansalaiset suorittamaan pakollisen asepalveluksen. Naisia ei vaadita suorittamaan asepalvelusta, mutta he voivat ilmoittautua vapaaehtoisiksi upseereiksi tao aliupseereiksi.
Asevelvollisuuden pituus vaihtelee palvelushaaroittain: Armeijasssa tai merijalkaväessä 18 kuukautta, 20 kuukautta merivoimissa ja 21 kuukautta ilmavoimissa. Upseerit ja aliupseerit palvelevat vapaaehtoisina, ja heidän palvelusaikansa on pidempi kuin varusmiehillä. Kun varusmiehet suorittavat asepalveluksensa loppuun, heidät sijoitetaan automaattisesti reserviin.
Etelä-Korean poliisivoimien marssi 15. tammikuuta 1946.
Presidentti Park Chung Hee tarkastaa joukkoja Korean tasavallan asevoimien päivän paraatissa vuonna 1973.
Eteläkorealaisia sotilaita yhteisen turvallisuusalueen (Joint Security Area, JSA) sinisten rakennusten välissä, taustalla Pohjois-Korea.
ROKS Sejong the Great, Sejong the Great-luokan ohjushävittäjä.
Korean tasavallan merijalkaväki.
Mike Pompeo

| Mike Pompeo |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 70. ulkoministeri
 26. huhtikuuta 2018 – 20. tammikuuta 2021  
Presidentti:  Donald Trump
Edeltäjä:  Rex Tillerson
Seuraaja:  Antony Blinken
CIA:n pääjohtaja
 23. tammikuuta 2017 – 26. huhtikuuta 2018  
Presidentti:  Donald Trump
Edeltäjä:  John O. Brennan
Seuraaja:  Gina Haspel
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Kansasin 4. vaalipiiristä
 3. tammikuuta 2011 – 23. tammikuuta 2017  
Edeltäjä:  Todd Tiahrt
Seuraaja:  Ron Estes
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. joulukuuta 1963 (ikä 61) Orange, Kalifornia, Yhdysvallat
Puoliso:   Leslie Libert (vih. 1986; eronneet)  Susan Justice Mostrous (vih. 2020) 
Lapset:  1
Tiedot
Puolue:  republikaanit
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.whitehouse.gov/people/mike-pompeo
Michael Richard ”Mike” Pompeo (s. 30. joulukuuta 1963 Orange, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen liikemies, republikaanipoliitikko ja Yhdysvaltain 70. ulkoministeri. Hän on aiemmin toiminut Kansasin edustajana Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 2011–2017 ja CIA:n pääjohtajana vuosina 2017–2018.
Opiskelu

Pompeo valmistui vuonna 1986 West Pointin sotilasakatemiasta ja suoritti vuonna 1994 oikeustieteen tutkinnon Harvard Law Schoolissa.
Ura

Pompeo pääsi kongressiin populistisen teekutsuliikkeen tuella. Hän oli edustajainhuoneen tiedusteluvaliokunnan jäsen. Vuoden 2016 presidentinvaaleissa hän tuki näkyvästi Donald Trumpia ja vastusti Hillary Clintonia.
Ura > Donald Trumpin hallinnossa

18. marraskuuta Trump valitsi Pompeon johtamaan keskustiedustelupalvelu CIA:ta. Senaatti vahvisti nimityksen 23. tammikuuta 2017. 13. maaliskuuta 2018 presidentti Trump ilmoitti nimittävänsä Pompeon ehdokkaakseen Yhdysvaltain ulkoministeriksi erottamansa Rex Tillersonin tilalle. Pompeo astui virkaan 26. huhtikuuta 2018.
3. kesäkuuta 2019 pitämässään puheessa ulkoministeri Pompeo vaati Kiinaa viettämään Tiananmenin aukion välikohtauksen 30-vuotispäivää. Pompeo myös sanoi että Kiina pyrkii olemaan maailman mahtavin talous- ja sotilaallinen mahti sekä Kiinalla on pyrkimys levittää totalitaarista yhteiskuntavisiotaan maailmanlaajuisesti.
23. heinäkuuta 2020 pitämässään puheessa (Kommunistinen Kiina ja vapaan maailman tulevaisuus) Pompeo kehotti vapaan maailman tulemista yhteen tukeakseen Kiinan kansalaisia ja kannustaakseen Kiinaa muuttumaan.
Trump ilmoitti voitettuaan presidentinvaalit 2024, että hän ei aio värvätä Pompeota uuteen hallintoonsa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mike Pompeo Wikimedia Commonsissa
| n k  Yhdysvaltain ulkoministerit |
| --- | --- | --- |
|  Jefferson  Randolph  Pickering  Marshall  Madison  Smith  Monroe  Adams  Clay  Van Buren  Livingston  McLane  Forsyth  Webster  Upshur  Calhoun  Buchanan  Clayton  Webster  Everett  Marcy  Cass  Black  Seward  Washburne  Fish  Evarts  Blaine  Frelinghuysen  Bayard  Blaine  Foster  Gresham  Olney  Sherman  Day  Hay  Root  Bacon  Knox  Bryan  Lansing  Colby  Hughes  Kellogg  Stimson  Hull  Stettinius  Byrnes  Marshall  Acheson  Dulles  Herter  Rusk  Rogers  Kissinger  Vance  Muskie  Haig  Shultz  Baker  Eagleburger  Christopher  Albright  Powell  Rice  Clinton  Kerry  Tillerson  Pompeo  Blinken  Rubio  |  Jefferson  Randolph  Pickering  Marshall  Madison  Smith  Monroe  Adams  Clay  Van Buren  Livingston  McLane  Forsyth  Webster  Upshur  Calhoun  Buchanan  Clayton  Webster  Everett  Marcy  Cass  Black  Seward  Washburne  Fish  Evarts  Blaine  Frelinghuysen  Bayard  Blaine  Foster  Gresham  Olney  Sherman  Day  Hay  Root  Bacon  Knox  Bryan  Lansing  Colby  Hughes  Kellogg  Stimson  Hull  Stettinius  Byrnes  Marshall  Acheson  Dulles  Herter  Rusk  Rogers  Kissinger  Vance  Muskie  Haig  Shultz  Baker  Eagleburger  Christopher  Albright  Powell  Rice  Clinton  Kerry  Tillerson  Pompeo  Blinken  Rubio  |  |
| n k  Keskustiedustelupalvelun pääjohtajat |
| --- | --- | --- |
| Keskustiedustelun pääjohtajat |  Souers  Vandenberg  Hillenkoetter  Smith  Dulles  McCone  Raborn  Helms  Schlesinger  Colby  Bush  Turner  Casey  Webster  Gates  Woolsey  Deutch  Tenet  Goss  |  |
| Keskustiedustelupalvelun pääjohtajat |  Goss  Hayden  Panetta  Petraeus  Brennan  Pompeo  Haspel  Burns  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Puola 
Henkilöt:  US Congress
Shield – lain varjolla

| Shield - lain varjolla> Shield |
| --- | --- |

 The Shield logo
Tyyli:  rikosdraama
Kestoaika:  47 minuuttia
Luoja(t):  Shawn Ryan
Pääosissa:  Michael Chiklis Walton Goggins Benito Martinez Kenny Johnson CCH Pounder Jay Karnes
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  FX Networks (Yhdysvallat) Nelonen (Suomi)
Esitetty:  12. maaliskuuta 2002 – 25. marraskuuta 2008
Tuotantokausia:  7
Jaksoja:  88
Aiheesta muualla
IMDb 
Shield – lain varjolla (The Shield) on Yhdysvalloissa vuonna 2002 alkanut rikosdraamasarja, joka on saavuttanut suosiota Suomessakin. Sarjan tapahtumapaikkana on Los Angeles. Sarjan päähahmona on etsivä Vic Mackey (Michael Chiklis), joka toimii Farmingtonin poliisin iskuryhmän vetäjänä. Muita sarjan keskeisiä hahmoja ovat iskuryhmässä toimivat Curtis ”Lemonhead” Lemansky (Kenny Johnson), Ronnie Gardocki (David Rees Snell) sekä Shane Vendrell (Walton Goggins). Muissa rooleissa on muun muassa poliisipäällikkö David Aceveda (Benito Martinez) sekä rikostutkijat Claudette Wyms (CCH Pounder) ja Holland "Dutch" Wagenbach (Jay Karnes). Sarjassa esiintyi elokuvista tuttuja nimiä, esimerkiksi Glenn Close, Forest Whitaker ja Anthony Anderson.
Sarjaa tehtiin seitsemän tuotantokautta ja jaksoja valmistui 88. Viimeinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 25. marraskuuta 2008. Sarjan on luonut Shawn Ryan ja Barn Productions. Sarjaa on näytetty Yhdysvalloissa FX kanavalla. Suomessa sarjaa näytettiin Nelosella.
Sarjan päähenkilöt

Michael Chiklis - Vic Mackey
Kenny Johnson - Curtis "Lemonhead" Lemansky
Walton Goggins - Shane Vendrell
Benito Martinez - David Aceveda
CCH Pounder - Claudette Wyms
Jay Karnes - Holland "Dutch" Wagenbach
Michael Jace - Julien Lowe
Catherine Dent - Danny Sofer
Juoni

Farmingtonin poliisipiiriin astelee uusi poliisipäällikkö David Aceveda (Benito Martinez), joka haluaa saada uudistuksia aikaan poliisipiirissä ja kitkettyä rikollisuuden pois kaduilta. Vic Mackey (Michael Chiklis) iskujoukkoineen eivät ole kovinkaan suosittuja poliisipäällikön silmissä, syynä tähän ovat erilaiset korruptioepäilyt iskuryhmää kohtaan sekä heidän liiallinen voimankäyttönsä. Iskujoukko ja etenkin Mackey haluaa saada tulosta tehokkain keinoin ja siihen eivät aina lait päde. Mackey käyttää kaduilla kovia otteita saadakseen tunnustuksen rikollisilta ja saadakseen aikaan tuloksia ja tuloksia myös syntyy. Aceveda ei kuitenkaan voi suvaita tällaista toimintaa iskujoukolta ja hän haluaa päästä eroon Mackeystä.
Erilaisista käänteistä huolimatta Mackey pysyy Farmingtonin poliisipiirissä, koska mitään todisteita ei saada häntä kohtaan, vaikka erinäisiä syytösepäilyjä koko iskuryhmää kohtaan on olemassa. Sarjan toisen tuotantokauden lopussa iskuryhmä ryöstää suuren määrän rahaa Armenialaiselta mafialta ja ottavat nämä rahat itselleen talteen. Rahat todetaan myöhemmin merkatuiksi ja Aceveda pääsee osittain jo rahojen jäljille jotka johtavat Mackeyyn ja iskuryhmään. Myöhemmin Lemansky (Kenny Johnson) joka on yksi iskuryhmäläisistä polttaa suurimman osan rahoista, koska ei kestä jatkuvaa painetta iskuryhmän ympärille kohdistuvasta epäilystä.
Tämän tapahtuneen jälkeen iskuryhmä hajoaa ainakin tietyksi ajaksi ja Farmingtonin poliisipiiri saa uuden poliisipäällikön Acevedan siirtyessä kaupungin valtuustoon. Paikan poliisipäällikkönä ottaa Monica Rawlings (Glenn Close). Rawlings ja Mackey tulevat aluksi hyvin toimeen ja Mackey saakin tehtäväkseen koota iskuryhmän ja näin ollen vanhat jäsenet kootaan uudelleen yhteen, vaikka Shane (Walton Goggins) ja Lemansky eivät alkuun tulekaan toimeen, koska Shane on edelleen vihoissaan Lemille rahojen tuhoamisesta. Yrityksistä huolimatta Rawlings menettää paikkansa poliisipäällikkönä, syynä tähän olivat takavarikot rikollisen omaisuutta kohtaan joka oli Rawlingsin yksi tuomista uudistuksista Farmingtoniin. Yhteisö ja poliisijohto katsoi kuitenkin tätä huonona toimintamallina. Viidennellä tuotantokaudella sarjaan saapuu sisäisestä tutkinnasta Jon Kavanaugh (Forest Whitaker) joka alkaa tutkia iskuryhmän toimintaa. Yksi sarjan suuri käänne on yhden iskuryhmän jäsenen Lemanskyn kuolema, joka tapahtuu viidennellä tuotantokaudella.
Aiheesta muualla

http://www.nelonen.fi/sarjat/sarjat.asp?s=2&sID=45&SerieId=847&cat=5[vanhentunut linkki]
http://www.fxnetworks.com/shows/originals/the_shield/main.html
Kuopio-Iisalmi-Nivala

| Kuopio-Iisalmi-Nivala Juice Leskinen Grand Slam |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 17.–19. marraskuuta 1983
 Studio : Kaupunginhotelli, Kuopio PK-halli, Iisalmi Tuiskula, Nivala
 Julkaistu: marraskuu 1984    (1988: 1. CD-painokset)   (2003: remasteroidut CD-painokset)
 Formaatti: LP-levy (WISH 5) C-kasetti (WISHC 5) CD-levy (WISHCD 5 / JHNCD 2531)
 Tuottaja(t): Juice Leskinen Mika Sundqvist Anssi Tikanmäki 
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 68.08
 Levy-yhtiö: Polarvox Oy   Love Kustannus (2003)
 Levymerkki: Amulet Polarvox (C-kasetti)   Johanna (2003)
Muut kannet
   Albumin takakansi.
Listasijoitukset
  Suomi: 20. (marraskuu 1984) 
Juice Leskinen Grand Slamin muut julkaisut
| Boogieteorian alkeet peruskoulun ala-astetta varten, lyhyt oppimäärä 1983 | Kuopio-Iisalmi-Nivala 1984 | Pyromaani palaa rikospaikalle 1985 |
Kuopio-Iisalmi-Nivala on Juice Leskinen Grand Slamin neljäs albumi ja ainoa live-albumi, joka julkaistiin marraskuussa 1984. Albumi äänitettiin vuoden 1983 marraskuussa pidetyillä keikoilla Kuopiossa, Iisalmessa ja Nivalassa kolmena peräkkäisenä päivänä 17.–19. marraskuuta 1983. Albumilla olevaa Ila Louerannan laulamaa ”MCMLXXXIV”-kappaletta ei ole julkaistu Leskisen muilla varsinaisilla levyillä.
Albumi julkaistiin Amulet-levymerkillä vinyylilevynä (kahdella levyllä) ja C-kasettina marraskuussa 1984. Vuonna 1988 Amulet julkaisi albumin ensi kertaa CD-painoksena. Vuonna 2003 albumista julkaistiin remasteroitu CD-painos Johanna-levymerkillä.
Albumi nousi marraskuussa 1984 Suomen levylistojen 20. sijalle ja pysyi listalla yhteensä kahdeksan viikon eli kahden kuukauden ajan.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Juice Leskinen ja sovittanut Anssi Tikanmäki, ellei toisin mainita.
Kappaleet > A-puoli

Finlandia – 0.12 (säv. Jean Sibelius)
Marilyn – 3.26
Kuopio tanssii ja soi – 2.30
Luonas kai olla saan – 2.10
Per Vers, runoilija – 3.23
Ensyklopedia: Lääninkomanshi – 0.22 (säv. säv. trad.)
Eesti (On My Mind) – 3.20
Boogieteorian alkeet – 3.03
Kappaleet > B-puoli

Ollaan ihmisiksi – 3.40
Myrkytyksen oireet – 3.40
Yhdessä itkien – 3.45
Ensyklopedia: Järjestyy / Syvästi ori huokaa – 1.12 (säv. trad.)
Hopeinen kuu – 2.06 (alkup. Guarda Che Luna, säv. Gualtiero Malgoni, suom. san. Reino Helismaa)
Viidestoista yö – 3.45
Kappaleet > C-puoli

Arkadianmäen ongelmajätelaitos – 3.01
Elämässä pitää olla runkkua – 2.48
KK – 2.54
MCMLXXXIV – 2.30
Rock’n Roll’n Blues’n Jazz – 3.02
Syvänmerensukeltaja – 3.05
Kappaleet > D-puoli

One More Cup of Coffee – 5.32 (säv. ja san. Bob Dylan)
Ensyklopedia: Avaruus/Joululaulu – 2.04 (säv. trad.)
Pilvee, pilvee – 9.16
Maamme (Vårt Land) – 1.25 (säv. Fredrik Pacius, suom. san. Paavo Cajander)
Och Nordens Gossar – 0.10 (alkup. Ei tämä tyttö lempeä anele, säv. ja san. Mika Sundqvist, ruots. san. Juice Leskinen, sov. trad.)
Kappaleet > Nivalan tallenteen kappaleet

Yleisradion TV2 kuvasi Nivalan keikan 19. marraskuuta 1983. Televisiossa se nähtiin vuoden 1984 helmikuussa sekä muun muassa Yle Teema -kanavalla marraskuussa 2006 Leskisen kuoleman jälkeen.
Boogieteorian alkeet
Eesti (On My Mind)
Syksyn sävel
Yhdessä itkien
Arkadianmäen ongelmajätelaitos
MCMLXXXIV
Viidestoista yö
Hellurei ja Onni Gideon (alkup. Giddy Up A Ding Dong, säv. Bell Freddie ja Lattanzi Peppino W.)
Rock’n Roll’n Blues’n Jazz
Kuopio tanssii ja soi
Luonas kai olla saan
Elämässä pitää olla runkkua
Kokoonpano > Grand Slam

Juice Leskinen – laulu ja kitara
Ila Loueranta – kosketinsoittimet, laulu ja kitara
Vesa Sytelä – rummut
Antti Tammilehto – basso ja laulu
Anssi Tikanmäki – kosketinsoittimet ja laulu
Hannu ”Puntti” Valtonen - kitara ja laulu
Kokoonpano > Vierailevat muusikot > Puhaltajat

Vesa Hyrskykari - tenorisaksofoni
Nalle Lehtonen - trumpetti
Antti Seppo - tenorisaksofoni
Kokoonpano > Vierailevat muusikot > Muut muusikot

Pantse Syrjä – kitara (23)
Pate Mustajärvi – laulu (11, 16)