stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Missouri-synodi
Historia

Synodin juuret juontavat Saksista 1830-luvulla Yhdysvaltoihin lähteneisiin luterilaisiin siirtolaisiin. Siellä useat luterilaiset pitivät Saksin maakirkkoa nimellisesti luterilaisena ja järkeisopillisena. Kirkon sisällä toimi luterilaista tunnustusta kannattavia pastoreita, joitten ympärille kerääntyi samanmielistä väkeä. Heidän parissaan syntyi ajatus muuttaa Yhdysvaltoihin, jossa voitaisiin vapaasti perustaa luterilaiseen tunnustukseen sitoutunut kirkko. Tätä joukkoa johti pastori Martin Stephan.
Vuonna 1838 lähti kohti Yhdysvaltoja noin 800 hengen joukko, johon kuului myös pastoreita. He asettuivat Missourin osavaltion pääkaupunkiin St. Louisiin ja sen lähistölle. Pian yhteisö joutui kuitenkin vaikeuksiin, sillä se pääty erottamaan johtajansa Stephanin, minkä seurauksena jäsenet olivat epätietoisia siitä, oliko heillä enää lainkaan oikeutta toimia seurakuntana. Tässä tilanteessa pastori C. F. W. Walther otti merkittävän roolin ja teki asiasta perusteellisen teologisen selvityksen, joka sitten toimi ryhmän opillisena suunnannäyttäjänä. Tämä ryhmä toimi kantajoukkona niille seurakunnille, jotka vuonna 1847 järjestäytyivät Missouri-synodiksi.
Missouri-synodin presidentit

C. F. W. Walther (1847–1850)
F. C. D. Wyneken (1850–1864)
C. F. W. Walther (1864–1878) (2. kerran)
H. C. Schwan (1878–1899)
Franz Pieper (1899–1911)
Friedrich Pfotenhauer (1911–1935)
John William Behnken (1935–1962)
Oliver Raymond Harms (1962–1969)
J. A. O. Preus II (1969–1981)
Ralph Arthur Bohlmann (1981–1992)
Alvin L. Barry (1992–2001)
Robert T. Kuhn (2001)
Gerald B. Kieschnick (2001–2010)
Matthew C. Harrison (2010–)
Oppi > Raamattu

Missouri-synodin mukaan Raamattu eroaa kaikista muista maailman kirjoista siten, että se on Jumalan sanaa. Raamattu on Jumalan sanaa siksi, että sen eri kirjoitukset kirjoittaneet pyhät miehet kirjoittivat vain sen, mitä Pyhä Henki inspiraation kautta tahtoi heidän kirjoittavan. Synodin mukaan sanainspiraatio eli näkemys yksittäisistä Raamatun sanoistakin inspiroituina ei ole pelkkä teologinen päätelmä, vaan Raamatun itsensäkin opettama asia. Raamattua pidetään erehtymättömänä ja virheettömänä. Raamattu on annettu kristilliselle kirkolle uskon perustaksi. Siksi kaikki opit on johdettava sen perustalta.
Oppi > Jumala

Synodi opettaa, että Jumala on kolmiyhteinen, eli että yksi oikea Jumala on sekä Isä, Poika ja Pyhä Henki kolmena erillisenä persoonana, mutta yksi jumalalliselta olemukseltaan, tasavertaisina voimassa, ikuisuudessa ja vallassa, koska jokainen persoona omistaa saman jumalaisen olemuksen kokonaisuudessaan. Synodin mukaan kaikki ne opettajat ja yhteisöt, jotka torjuvat kolminaisuusopin, ovat kristillisen kirkon ulkopuolella.
Kirkolliset yhteydet

Missouri-synodilla on 36 yhteistyökirkkoa ympäri maailman. Yhteistyökirkkona olo tarkoittaa sitä, että kyseisillä kirkoilla on täysi alttari- ja saarnatuolin yhteys Missouri-synodiin, eli kirkkojen jäsenet voivat osallistua toistensa jumalanpalveluksissa ehtoolliselle ja niiden pastorit voivat saarnata yhteistyökirkkojen jumalanpalveluksissa. Monet synodin yhteistyökirkoista ovat myös Kansainvälisen luterilaisen neuvoston jäseniä, joka on maailmanlaajuinen tunnustuksellisten luterilaisten kirkkojen yhteistyöjärjestö. Yhteistyökirkoista kolme sijaitsee Pohjois-Amerikassa, seitsemän Latinalaisessa Amerikassa, 11 Euroopassa, 8 Aasiassa ja 7 Afrikassa.
Kannatusalueet

Missouri-synodin suhteellisesti vahvimpia kannatusalueita osavaltioittain ovat Nebraska, Etelä-Dakota, Wisconsin, Iowa ja Minnesota. Yksittäisistä kaupungeista vahvimpia ovat Hutchinson, Norfolk, Fairmont, Shawano sekä Seymour.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto Missouri-synodi.
| n k Luterilaisuus Yhdysvalloissa |
| --- | --- | --- |
| Päälinja ja tunnustuksellisuus |  Amerikan evankelisluterilainen kirkko  Augsburgin luterilainen kirkko  Latvian evankelis-luterilainen kirkko Amerikassa  Lutheran Congregations in Mission for Christ  Pohjois-Amerikan luterilainen kirkko  |  |
| Synodi-kirkot |  Church of the Lutheran Confession  Concordia Lutheran Conference  Evankelisluterilainen synodi  Independent Lutheran Diocese  Lutheran Churches of the Reformation  Missouri-synodi  Orthodox Lutheran Confessional Conference  Protes'tant Conference  Wisconsinin evankelis-luterilainen synodi  |  |
| Vapaa luterilaisuus |  Amerikan luterilaisten kirkkojen liitto  Conservative Lutheran Association  Evangelical Lutheran Conference & Ministerium of North America  Lutheran Ministerium and Synod – USA  Vapaiden luterilaisten seurakuntien liitto  |  |
| Herätysliikkeet |  Apostolic Lutheran Church  Church of the Lutheran Brethren of America  Laestadian Lutheran Church  Old Apostolic Lutheran Church  |  |
| Korkeakirkollisuus |  Evangelical Catholic Church  Evangelical Lutheran Diocese of North America  Lutheran Church - International  |  |
Haman joukkomurha

Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Hamaa hallituksen kapinakaupunkiin tekemän hyökkäyksen jälkeen.
Haman joukkomurha (arab. مجزرة حماة‎) vuonna 1982 oli tapahtumasarja, jossa Syyrian hallituksen joukot kukistivat Muslimiveljeskunnan kapinan kovaotteisesti. Sunni-islamilaiset alkoivat kapinoida 1970-luvun loppupuolella Syyriassa.
Muslimiveljeskunnan sissit hyökkäsivät Hamassa baath-puolueen toimistoihin ja poliisiasemille tappaen kymmeniä puolueen jäseniä. Armeija saarsi kaupungin ja tulitti sitä tykein. Lisäksi hallituksen asemiehet kiduttivat ja tappoivat epäilemiään muslimiveljeskunnan jäseniä. Eri arvioiden mukaan kapinassa ja sen kukistamisessa kuoli 7 000–40 000 henkeä.. Haman raaka sotilasoperaatio lopetti pitkään jatkuneen sunniopposition kapinan.
Tausta > Muslimiveljeskunta

Muslimiveljeskunta oli sunnalainen järjestö. Se piti baath-puolueen arabinationalismia epäislamilaisena. Syyrian Baath-puolue kielsi muslimiveljeskunnan vuonna 1963.
Myös monet vähemmän uskonnolliset rikkaat sunnit vastustivat baathia, koska kokivat tämän radikaalin talouspolitiikan uhkaksi omistuksilleen. Varsinkin Haman kaupungissa oli voimakas baathin vastainen mieliala sunnien keskuudessa.
Tausta > Vuoden 1964 levottomuudet

Vuosina 1964–1965 oli Syyriassa suuri mielenosoitusten ja lakkojen aalto, jonka armeija kukisti. Hamassa islamilaiset protestoijat ryöstelivät viinikauppoja. Mellakoijilla oli paikallisen imaamin ja joidenkin kauppiassukujen tuki. Mellakoijat murhasivat erään islamilaisen baath-miliisin miehen. Tämän jälkeen protestoijat hyökkäsivät moniin baath-puolueen toimistoihin. Baathin johtama kansalliskaarti kukisti kapinan panssarien ja tykistön avulla. Presidentti Amin al-Hafiz määräsi kapinalliset surmattavaksi, ja armeija pommitti moskeijaa. Moni kapinallinen kuoli tulituksessa sortuvan minareetin romahdukseen. Noin 70–100 muslimiveljeskunnan jäsentä kuoli. Moni veljeskuntalainen meni maan alle.
Assadin vallankaappaus

Ilmavoimien upseeri Hafez al-Assad kaappasi vallan vuosina 1970–1971. Assad voitti vaalit ylivoimaisesti ja selvitti kiireesti välinsä niiden kanssa, jotka eivät äänestäneet häntä. Mutta Syyrian lain mukaan presidentin tuli olla sunni, ja Assad oli alaviitti. Niinpä arvostettu sunnijohtaja julisti alaviitit osaksi sunneja. Alussa Assad rukoili sunnien uskonnollisina pyhäpäivinä, jotta ei suututtaisi sunneja. Assad myös lisäsi ministeriöiden rahallista tukea sunnimoskeijoille. Mutta kun Assad julisti uuden perustuslain 31. tammikuuta 1973, sunnit protestoivat. Uusi perustuslaki ei enää vaatinut, että presidentin tulee olla sunnimuslimi. Sunnien mielestä Assad oli "Allahin vihollinen". Assad pidätti 40 sunnijohtajaa ja palautti perustuslain ennelleen rauhoittaakseen sunneja.
Sunnien kapina > Alaviittien murhia

Kun Libanonissa syntyi vuonna 1976 sisällissota, Assad tuki maroniittikristittyjä eikä sunnimuslimeja. Syyrian sunnit eivät pitäneet tästä. Hallitus pidätti tunnetun sunnisaarnaajan Marwan Hadidin. Hadid teki nälkälakon vankilassa ja kuoli sen takia. Sunnit syyttivät hallitusta Hadidin murhasta. He aloittivat oppositiotoiminnan osin tämän, osin talouden alamäen takia. Äärisunnit alkoivat suunnitella aseellista kapinaa. Pian tuntematon taho murhasi Syyriassa alaviittitaustaisia lääkäreitä, opettajia ja muita ammattilaisia.
Muslimiveljeskunta syytti murhista maallisia tahoja.
Sunnien kapina > Sunnikapina 1979

Muslimiveljeskunta ja muut islamilaisryhmät aloittivat sissisodan 1979 hyökäten armeijan upseereja ja hallituksen virkamiehiä vastaan. Hallitus vastasi joukkopidätyksin, kidutuksin, joukkomurhin ja muilla vastaavilla keinoilla.
Talia muqatilanselvennä islamilaisaktivistit tappoivat 16. kesäkuuta 1979 kymmeniä alaviittikadetteja Aleppossa . Kadettien joukkomurha laukaisi kaupunkisissisodan. Sunnien ääriainekset hyökkäilivät Baathin puoluetoimistoihin, poliisiasemille, kasarmeihin, tehtaisin ja muihin kohteisiin. Turvajoukot ja islamistikapinoijat taistelivat muun muassa Aleppossa syksyllä 1979.
Kun hallitus pidätti marraskuussa sunnipappi Shaykh Zain al-Din Khairallamin, oppositiomellakointi lisääntyi räjähdysmäisesti. Opposition hyökkäyksiä tukivat lakot, boikotit ja mielenosoitukset. Aleppo karkasi hallituksen valvonnasta turvajoukkojen ja armeijan väliintulosta huolimatta. Äärisunnit murhasivat alaviittien lisäksi myös niitä sunnipappeja, jotka tuomitsivat sunnisissien tekemät verityöt. Muslimipappi Shaykh Muhammad al-Shami surmattiin omaan moskeijaansa 2. helmikuuta 1980.
Vuonna 1980 hallituksen kaatuminen näytti mahdolliselta. Muslimiveljeskunta nousi voimakkaimmaksi oppositioryhmäksi. Maaliskuussa 1980 muslimiveljeskunta sulki Aleppon kauppakeskuksen kahdeksi viikoksi. Myötätuntolakkoja oli kaupungeissa Hama, Homs, Idlib, Deir ez-Zor ja Hasaka
Hallitus siirsi joukkoja Libanonista Syyriaan. Hallitukselle uskolliset eliittijoukot saarsivat Aleppon. Tankit tulittivat kaupungissa summamutikassa asuinalueilla. Joukot haravoivat Aleppoa talo talolta etsien aseita ja oppositiotaistelijoita. Hallituksen operaatiossa kuoli satoja ja satoja pidätettiin. Pidätysleiri perustettiin Aleppon linnoitukseen. Tilanne oli pääosin rauhallinen toukokuussa. Mutta sunnit kapinoivat taas kesällä. Armeija surmasi summamutikassa kymmeniä-satoja ihmisiä, kun se kosti partioihinsa kohdistuneita hyökkäyksiä. Osa armeijan umpimähkään surmaamista oli hallituksen virkamiehiä ja tukijoita.
Hallitus sääti vuonna 1980 lain, jonka perusteella muslimiveljeskunnan jäsenen sai hirttää. Mutta toisaalta Syyrian hallitus maksoi muslimiveljeskunta-kytkennäiselle Hamasille, joka piti päämajaansa Damaskoksessa.
Muslimiveljeskunta yritti murhata 26. kesäkuuta 1980 Syyrian presidentin. Kostona tästä hallitus teloitutti 1 200 vangittua islamilaista seuraavana päivänä.
Sunnien kapina > Vuoden 1981 välikohtaus

Islamilaississit iskivät vuonna 1981 erääseen Haman lähellä olleeseen alaviittikylään. Hallitus lähetti erikoisjoukot ja 47. prikaatin etsimään sissejä talosta taloon. Hamassa syntyi katutaisteluja. Armeija julisti ulkonaliikkumiskiellon. Hallituksen joukot teloittivat ainakin 350 Haman asukasta huhtikuun lopussa 1981. Vuonna 1981 islamistit tekivät kolme pommi-iskua Damaskoksessa.
Vuoden 1982 kapina

Armeijan yksikkö etsi yöllä 2. helmikuuta 1982 sissikomentaja Umar Jawwadia alias Abu Bakria. Katoilla olevat kapinallisten sala-ampujat tappoivat Syyrian armeijan sotilaita. Vahvistuksia saapui saartamaan Abu Bakria. Tämä määräsi kapinan aloitettavaksi. Sadat islamilaiskapinalliset hyökkäsivät baath-virkailijoiden koteihin, poliisiasemille ja kaappasivat aseita. Aamulla kapinalliset olivat surmanneet 70 baath-puolueen virkailijaa. He julistivat Haman vapaaksi kaupungiksi, ja kehottivat syyrialaisia kaatamaan Assadin hallinnon.
Kukistaminen

Presidentti Hafez Assad vastasi kapinaan lähettämällä Hamaan erikoisjoukkoja ja sotilastiedustelun asiamiehiä.  Hallituksen joukot kehottivat asukkaita antautumaan, ja varoittivat, että jokaista kaupunkiin jäävää kohdellaan kapinallisena. Armeija tulitti Hamaa tykistöllä ja tankkien tykein neljä päivää tuhoten suuren osan vanhasta kaupungista. Kapinalliset tekivät kovaa vastarintaa. Ihmisiä pakeni ulos kaupungista, jossa oli pian ruoka- ja vesipula. Armeija saarsi kaupungin. Kaupungin valtaus ja tulitus jatkui kolme viikkoa. Kapinalliset linnoittautuivat vanhaan kaupunkiin. Osa sotilaista loikkasi kapinallisten puolelle . Hallitus etsi Muslimiveljeskunnan jäseniä järjestelmällisesti. Hallituksen joukot pidättivät, kiduttivat ja tappoivat joukoittain Muslimiveljeskunnan jäseniksi epäilemiään. Kokonaisia perheitä kuoli teloituksissa. Armeija tuhosi kolmanneksen vanhasta kaupungista tykistöllä. Monien arvioiden mukaan hallitus tappoi 1 000–40 000, ja 100 000 pakeni. Vallatussa kapinakaupungissa hallitus kidutti ja murhasi muslimiveljiksi epäilemiään viikkojen ajan. 
Taisteluja hallituksen ja kapinallisten välillä oli myös muualla, ainakin Jisr al Shugourissa.
Seuraukset

Muslimiveljeskunnan kapina kukistui. Hallitus kovensi otteitaan mahdollista oppositiota vastaan. Monia kapinallisia pakeni ulkomaille, mm. Jordaniaan, Irakiin ja länsimaihin. Muslimiveljeskunta jakautui Lontoon maltilliseen pääryhmään, ja Irakin aseellisen vastarinnan kannattajiin. Hallitus kiisti Haman joukkomurhan, mutta se mainittiin virallisesti "tapahtumana" tai "välikohtauksena". lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haman joukkomurha Wikimedia Commonsissa
Aleppon kapinallisalueet vihreällä. Aleppon linnoituksesta tuli hallituksen pidätyskeskus.
Armeija ampui Haman kortteleita tykistöllä raunioiksi, kun kukisti Muslimiveljeskunan kapinan.
Sými

Sýmin saari lähisaarineen.
| --- | --- |
Sijainti:  36°35′56″N, 27°50′03″E, Sými Ródos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Korkein kohta:  Vígla, 616 m
Pinta-ala:  58,1 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  2 590
Suurin kaupunki:  Sými
Kieli:  kreikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sými (kreik. Σύμη; myös Sími), antiikin Syme (kreik. Σύμη, Symē), on Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään. Se on yksi saariryhmän kahdestatoista pääsaaresta. Sými sijaitsee Välimeressä Turkin rannikolla Ródoksesta 44 kilometriä luoteeseen. Saaren pinta-ala on 58,1 neliökilometriä ja asukasluku oli 2 590 vuonna 2011. Hallinnollisesti saari kuuluu Sýmin kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkaupunki on Sýmin kaupunki.
Sými asutettiin esihistoriallisella ajalla, ja tämän jälkeen saarta ovat asuttaneet monet eri kansat ja se on ollut monen eri kansakunnan alaisuudessa. Johanniittain ritarikunta otti Sýmin haltuunsa 1309 ja antoi saarelaisille monia kaupankäyntiä helpottavia erioikeuksia. Osmanien kaudella saarella oli huomattavan laaja autonomia. Kreikkaan saari liitettiin Dodekanesian kanssa vuonna 1948.
Nykyään Sýmin talous perustuu kaupankäyntiin, rakennusteollisuuteen ja matkailuun. Aiemmin saari tunnettiin kuitenkin pesusienensukeltajista, kalastajista ja laivanrakentajista. Saaren suosituin nähtävyys on Arkkienkeli Mikaelin luostari.
Mytologia ja etymologia

Kreikkalaisessa mytologiassa saaren nimen alkuperästä kerrotaan kahta eri tarinaa. Eustathios Thessalonikelaisen mukaan saaren ensimmäinen asukas oli merenjumala Glaukos, joka ryösti Ialysoksen kuninkaan tyttären Symen ja toi tämän vaimokseen nykyisin Sýminä tunnetulle saarelle. Ylijumala Zeuksen karkotettua titaani Iapetoksen pojan Prometheuksen tämä meni Sýmille hakemaan turvaa. Erään myytin mukaan Prometheus asui Sýmillä kuolemaansa saakka. Khariitit eli ”Kolme kaunotarta” syntyivät mytologian mukaan saarella. Toisen version mukaan Sými on puolestaan saanut nimensä meren jumalan Poseidonin nymfivaimon ja Khthonioksen äidin Symen mukaan.
Eustathioksen, Strabonin ja Stefanos Bysanttilaisen mukaan Sýmillä oli useita eri nimiä antiikin aikana, kuten Metapontis, Aigle ja Kirke. Aelianuksen ja Ptolemaioksen töistä on löydetty Sýmille myös nimitys Elkussa. Runoilija Homeroksen kirjoittamassa Ilias-eepoksessa Sýmin kuninkaana oli Troijan sodan aikana Nireus. Nireus oli kertoman mukaan raukkamainen, mutta kaunis soturi. Hän otti osaa Troijan sotaan.
Roomalaisen kirjailijan Plinius vanhemman mukaan saari sai muinaiskreikan apinaa tarkoittavan nimen Scimmia, koska se yhdessä lähisaarineen muistuttaa muodoltaan Kykladeilla sijaitsevaa Deloksen saarta. Plinius vanhemman mukaan sanasta Scimmia kehittyi sana Sými. Myös italialainen 1400-luvun matkailija Cristoforo Buondelmonti mainitsee sanan tulevan apinaa tarkoittavasta sanasta mimo tai simeia. Buondelmontin mukaan Zeus muutti Prometheuksen apinaksi, kun tämä oli luonut ihmiset ja opettanut näille pitkäikäisyyden salaisuuden. Alun perin tämä oli ollut vain jumalten yksinoikeus.
Tosin Buondelmonti kirjoitti myös, että nimi on peräisin henkilöltä nimeltä Simen, joka eli titaani Kronoksen aikoihin ja oli saaren ensimmäinen asukas. Hän mainitsee myös nimen Simia, joka olisi juontunut Simetos-nimisestä kuninkaasta. Buondelmonti kertoo myös, että nimi saattaa tulla sanasta sima, joka tarkoittaa ”lähellä”. Sými sijaitsee hyvin lähellä Vähän-Aasian rannikkoa. Turkkilainen Piri Reis on maininnut 1500-luvulla, että turkiksi ”Symia” on ”qonbsu” eli lähellä Anatoliaa.
Maantiede

Sými sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren kaakkoisosassa Ródoksen luoteispuolella ja Turkin Datçan niemimaan etelärannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 58,1 neliökilometriä ja rantaviivan pituus on 85 kilometriä. Saari on noin kahdeksan kilometriä leveä leveimmältä kohdaltaan. Pohjois–eteläsuunnassa pituus on noin 13 kilometriä. Ródoksen saarelle on matkaa 24 meripeninkulmaa eli noin 44 kilometriä. Satamakaupunki Pireukseen on matkaa puolestaan 255 meripeninkulmaa eli noin 472 kilometriä.
Sými on kallioinen ja vuoristoinen saari. Saaren korkein kohta on 616 metriä korkea Vígla.
Sýmin läheisyydessä sijaitsee paljon pieniä saaria, kuten saarista suurin Nímos sekä pienemmät Sesklí, Marmarás, Pláti, Kouloúndros, Chondrós, Oxiá, Artikonísi ja Troumpéto sekä Diavátesin saaret (Karavalonísi ja Megalonísi).
Maantiede > Hallinto, kaupungit ja kylät

Sými ja sen pienemmät lähisaaret kuuluvat hallinnollisesti Sýmin kuntaan. Kunta kuuluu Ródoksen alueyksikköön ja se Etelä-Egean saarten alueeseen.
Saaren suurin asutus on pääkaupunki Sýmin kaupunki (2 354 asukasta). Se muodostuu kahdesta osasta. Toinen osa Gialós, jota kutsutaan myös nimellä Káto Pólis, käsittää sataman ympäristön. Toinen osa on Chorió, jonka toinen nimi on Áno Sými. Chorió sijaitsee sataman yläpuolella. Sýmin kaupungin lisäksi saarella on muutamia pienempiä asutuksia, kuten Marathoúnta, Emporeíos samannimisen lahden rannalla, Pédio niin ikään samannimisen lahden rannalla sekä Panormítis, jossa on suuri luostari. (Katso myös: Luettelo Sýmin kunnan kaupungeista ja kylistä.)
Maantiede > Uimarannat

Sýmin uimarannat ovat pääasiassa kallioita ja kivirantoja. Hienohiekkaiset rannat puuttuvat kokonaan. Symin itärannikolla sijaitsevat Nanoún, Vathín, Ágios Geórgios Disálonaksen, Gialóksen ja Marathoúntan rannat, joille pääsee Sýmin kaupungin Gialóksesta veneillä. Sýmin kaupungin kupeessa sijaitsee pieni Nósin ranta, joka on erityisesti päivämatkailijoiden suosiossa. Pédion kylän läheisyydessä sijaitsevat hiekaton Agía Marínan ranta sekä Ágios Nikólaoksen ranta. Myös Emporeíoksen kylässä sijaitsee uimaranta.
Maantiede > Ilmasto

Sýmin lämpötilat ovat tavallisesti asteen tai enemmän korkeampia kuin Ródoksella. Aurinkoisia päiviä saarella on vuodessa vähintään 320. Keskikesällä Sýmin lämpötilat ovat Kreikan korkeimpia. Talvet ovat puolestaan leutoja. Saarella ei ole omaa sääasemaa.
Maantiede > Luonto

Aikoinaan Sýmiä, kuten muitakin Dodekanesian saaria, peittivät tiheät metsät, mutta saari muuttui karuksi, kun metsät hakattiin laivanrakennusmateriaaliksi. Puita tuotiin sittemmin saarelle Turkista, mutta tuonti loppui Kyproksen kriisiin vuonna 1974. Nykyisin saarella on sypressi-, oliivipuu-, rautatammi-, kataja-, mänty- ja viikunapuulehtoja. Sýmin sypressimetsä yhdessä saaren itäosan kanssa on julistettu Natura 2000 -verkoston piiriin. Lisäksi Sýmillä kasvaa granaattiomenaa, kiinanruusua, oleanteria ja ihmeköynnöksiä. Sými on nykyisin vihreimmillään tammikuusta huhtikuuhun, sillä silloin villikukat kukkivat. Sýmin vesillä kasvaa esimerkiksi pesusientä.
Saaren kukkuloilla ja kivisillä niemillä tavataan läpi vuoden esimerkiksi merikotkia ja lokkeja. Kesäkuukausien aikana saarella elää myös muun muassa käkiä. Sými on julistettu kansainvälisesti tärkeäksi lintualueeksi. Sýmillä tavataan myös vuohia, muutamia lampaita, käärmeitä ja liskoja. Aaseja Sýmillä käytetään tavaroiden kuljettamiseen paikkoihin, joihin autoilla ei pääse.
Historia > Antiikki

Sými on asutettu esihistoriallisella ajalla. Antiikin kontekstissa saari tunnetaan nimimuodossa Syme. Siitä käytettiin myös nimiä Aigle, Kirke ja Metapontis.
Saaren poliksen eli kaupunkivaltion Symen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Sýmin kaupungin paikalla. Sen akropoliina toimi sama kukkula, jolla on ollut linnoitus myös myöhempinä aikoina. Kukkulalla on pelasgimuurien jäänteitä. Ensimmäisenä akropolista asuttivat kaarialaiset, mutta se oli hylätty, kun doorilaiset saapuivat Symelle. Doorilaisten lisäksi Symelle muutti lelegeja ja lakedaimonialaisia. Asuttajia saapui myös muun muassa Rhodokselta, Argoksesta ja Knidoksesta. Syme yhdessä muiden doorilaiskaupunkien kanssa joutui antiikin kreikkalaisen historioitsijan Herodotoksen mukaan vuonna 480 eaa. luovuttamaan Persian kuninkaalle Kserkses I:lle 30 laivaa. Historioitsija Diodoros Sisilialaisen mukaan taas Syme yhdessä Kosin ja Rhodoksen kanssa olisi lahjoittanut Kserkses I:lle 40 laivaa.
Kserkses I kärsi vuonna 480 eaa. Salamiin taistelussa tappion kreikkalaisia vastaan, minkä seurauksena Syme tuli osaksi Deloksen meriliittoa ja sen oli maksettava veroja Ateenalle. Historioitsija Thukydideen mukaan ateenalaiset käyttivät Symeä sotilasasemanaan ja asevarastonaan. Syme otti vuonna 378 eaa. osaa toiseen Ateenan liittoon. Yhdessä muiden Kreikan kaupunkien, kuten Ateenan, kanssa Syme nousi Makedonian kuningas Filippos II:sta vastaan tämän ollessa piirittämässä kreikkalaista Byzantionin kaupunkia. Filippos II joutuikin luopumaan Byzantionin piirityksestä. Syme, kuten muutkin Dodekanesian saaret, liitettiin vuonna 146 eaa. Rooman valtakuntaan.
Historia > Bysanttilainen keskiaika

Rooman valtakunnan jakauduttua Sýmistä tuli muun Kreikan tavoin osa Bysantin valtakuntaa. Bysantin vallan aikana Sými kuului muun muassa Kibyrrhaiotain teemaan eli hallinnolliseen alueeseen. Kibyrrhaiotain teema oli ”laivastoteema”, ja sen pääpaikka oli luultavasti Attaliassa. Muita teemaan kuuluneita kaupunkeja olivat esimerkiksi Knidos, Rhodos, Miletos ja Halikarnassos. Bysantin aikana sýmiläiset rakensivat Bysantille korvetteja, pieniä sotalaivoja, sekä työskentelivät niissä.
Kun neljäs ristiretki oli valloittanut Konstantinopolin vuonna 1204, Rhodoksen kuvernööri Leo Gabalas perusti Rhodokselle itsenäisen valtion, johon kuului myös Sými, ja asettui sen johtajaksi. Vuonna 1233 Nikaian keisarin Johannes III Vatatzeksen joukot hyökkäsivät Rhodokselle ja pakottivat Leon vasallin asemaan. Gabalasten valta päättyi vuonna 1249, kun nikaialaiset valtasivat Rhodoksen. Sými liitettiin vuonna 1204 perustetun Nikaian keisarikunnan osaksi. Nikaian keisari Mikael VIII Palaiologoksen joukot valtasivat Konstantinopolin takaisin vuonna 1261 ja elvyttivät Bysantin valtakunnan, johon Sými tämän jälkeen kuului jälleen.