stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brent Sopel
Ura > Junioreista ammattilaiseksi

Vancouver Canucks varasi Sopelin vuoden 1995 NHL:n varaustilaisuudessa kuudennella kierroksella varausvuorolla 144. Ennen ammattilaisuraansa Sopel pelasi juniorina WHL:n Swift Current Broncosissa ja Saskatoon Bladesissa. Kaudella 1995–1996 Sopel pelasi loppukaudesta myös yhden ottelun Vancouverin farmijoukkueessa Syracuse Crunchissa mutta palasi seuraavaksi kaudeksi takaisin WHL:n Swift Currentiin. Myös keväällä 1996 Sopel pelasi Syracusessa.
Sopel teki 3. huhtikuuta 1996 sopimuksen hänet varanneen Vancouverin kanssa. Sopelin ensimmäinen ammattilaiskausi oli 1997–1998, jolloin hän pelasi 76 peliä Syracusessa, ja teki niissä 43 pistettä. Seuraavalla kaudella Sopel pääsi pelaamaan Vancouveriinkin viidessä pelissä mutta pääosa kaudesta meni jälleen Syracusessa. Ensimmäisen NHL-maalinsa Sopel teki 10. huhtikuuta 1999 ottelussa Edmonton Oilersia vastaan Tommy Salon selän taakse. Kaudella 1999–2000 Sopel pelasi jo 18 peliä Vancouverissa ja seuraavalla kaudella jo 52 ottelua, vaikka kärsikin loukkaantumisista. Tammikuussa 2000 Sopel lähetettiin kahdeksi viikoksi kuntouttaan itseään IHL-liigan Kansas City Bladesiin.
Ura > NHL-uran vakiintuminen

Sopel vakiinnutti paikkansa Vancouverissa, ja kaudella 2001–2002 hän teki 25 pistettä 66 ottelussa. Seuraavien kahden kauden aikana Sopelin pistemäärät lisääntyivät, ja kaudella 2003–2004 hänen pistesaldonsa oli 80 ottelussa 10+32. Työsulkukaudella 2004–2005 Sopel ei pelannut missään. Vancouver kauppasi Sopelin 3. elokuuta 2005 toisen kierroksen varausvuoroa vastaan New York Islandersiin. Hän ehti pelata Vancouverissa 302 runkosarjaottelua. Hän teki 16. elokuuta 2005 Islandersin kanssa kaksivuotisen sopimuksen, arvoltaan 2,4 miljoonaa dollaria. Sopel oli pienoinen pettymys NY Islanders, ja hänet kaupattiin kesken kauden 2005–2006 8. maaliskuuta 2006 yhdessä Mark Parrishin kanssa Los Angeles Kingsiin vaihdossa Denis Grebeškoviin ja Jeff Tambelliniin.
Sopel kaupattiin Los Angelesista 26. helmikuuta 2007 toisen kerran peräkkäin kesken kauden, tällä kertaa takaisin Vancouveriin, vaihdossa toisen ja neljännen kierroksen varausvuoroihin vuoden 2008 NHL:n varaustilaisuudessa. Ennen kauden 2007–2008 alkua Sopel oli Detroit Red Wingsin testissä, mutta hän teki lopulta sopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa. Vielä saman kauden aikana Chicago ja Sopel sopivat kolmen vuoden jatkosta sopimukseen. Seuraavalla kaudella Sopel kärsi loukkaantumisista ja joutui olemaan pitkään sivussa olkapääleikkauksen takia.
Ura > Stanley Cup -voittajaksi

Kaudella 2009–2010 Sopel oli voittamassa Chicagolle Stanley Cupia. Hän oli hyvä pudotuspeleissä ja teki niissä tehot 1+5. Tehotilastossa hänen saldonsa oli seitsemän plussan puolella. Kauden jälkeen hänet kaupattiin kuitenkin suurkaupassa Atlanta Thrashersiin, sillä Chicagon palkkakulut oli nousemassa liian suureksi kaudelle 2010–2011. Sopelin lisäksi Atlantaan siirtyivät Dustin Byfuglien, Ben Eager ja Akim Aliu. Chicago sai kaupassa Marty Reasonerin, Jeremy Morinin, Joey Crabbin ja ensimmäisen sekä toisen kierroksen varausvuoron 2010 varaustilaisuudessa. Sopel pelasi Thrashersissa vajaan kauden, helmikuuhun 2011 asti, jolloin hänet kaupattiin Montréal Canadiensiin yhdessä Nigel Dawesin kanssa. Thrashers sai vaihdossa Ben Maxwellin ja neljännen kierroksen varausvuoron 2011 varaustilaisuudessa.
Ura > NHL:stä KHL:ään

Sopel jätti NHL:n kesällä 2011, kun hän teki kaksivuotisen sopimuksen Venäjän KHL:ssä pelaavan Metallurg Novokuznetskin kanssa. Hän ehti pelata ennen siirtoaan 659 NHL:n runkosarjaottelua. Novokuznetsk myi kaudella 2012–2013 Sopelin Salavat Julajev Ufaan. Kesällä Sopel teki jatkosopimuksen Ufan kanssa.
Sopel palasi Pohjois-Amerikkaan kaudeksi 2014–2015. Hän teki yksivuotisen sopimuksen AHL-joukkueen Chicago Wolvesin kanssa. Sopel ilmoitti helmikuussa 2015 lopettavansa pelaajauransa.
Pelityyli

Sopel on puolustava puolustaja, jota käytetään paljon alivoimapelaamiseen. Hän on myös hyvä laukausten blokkaaja. Hänen pelikäsityksenä on tarpeeksi hyvä pelaamaan yksinkertaista peruspelaamista. Sopel ei kuitenkaan käytä kokoaan tarpeeksi hyvin hyödykseen, ja hänet on tunnettu hieman loukkaantumisherkkänä pelaajana.
Yksityiselämä

Brent Sopel meni naimisiin maaliskuussa 2001. Hänellä on vaimonsa Kellyn kanssa kolme omaa lasta: Jake, Lyla ja Jayla. Vanhemmalla tyttärellä Lylalla on sekä dysleksia että dysgrafia, jotka myös Brent Sopelilta on diagnosoitu. Lisäksi perheeseen kuuluu 17-vuotiaana vuonna 2007 adoptoitu Paul. Sopelit adoptoivat Paulin, kun tämän molemmat vanhemmat olivat kuolleet pienen ajan sisään. Paulin perhe ja Sopelit olivat tunteneet toisensa jo usemman vuoden, ja Sopelit halusivat auttaa yksin jäänyttä Paulia.
Aiheesta muualla

Sopel Chicago Blackhawksin kotisivulla
Brent Sopel The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Boforsin 57 millimetrin laivatykki

| Bofors 57 mm laivatykki |
| --- | --- |

Aseen tyyppi:  Laivatykki
Alkuperämaa:   Ruotsi
Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  1966 -
Valtion käytössä:   Ruotsi  Suomi  Irlanti  Kroatia  Montenegro  Ranska  Bangladesh  Brunei  Indonesia  Malesia  Singapore  Thaimaa  Kanada  Yhdysvallat  Meksiko
Valmistushistoria
Suunnittelijat:  Bofors Defence
Suunniteltu:  Mk1: 1964 Mk2: 1981 Mk3: 1995
Valmistajat:  Bofors Defence 1966-2000 United Defence 2000-2005 BAE Systems 2005-
Valmistusvuodet:  Mk1: 1966- Mk2: 1985 Mk3: 2000
Tekniset tiedot
Paino:  Mk3:14 000 kg (sis. 1 000 laukausta)
Piipun pituus:  3 990 mm
Kaliiperi:  57 mm /L70
Tulinopeus:  Mk1: 200 ls/min Mk2 & Mk3: 220
Lähtönopeus:  1 035 m/s
Tehokas kantama:  8 500 m
Maksimikantama:  17 000 m
Ampumakulmat:  Mk1: -10° - +78° Mk2: -10° - +75° Mk3: -10° - +77°
Boforsin 57 millimetrin laivatykki muodostaa sarjan sekä meri- että ilmamaalien torjuntaan suunniteltuja ruotsalaisen Boforsin valmistamia 57 millimetrin laivatykkejä. Maaliskuusta 2005 alkaen yhtiö on ollut osa BAE Systemsiä. Tykki on suunniteltu vuonna 1964 parannettuna versiona yhtiön Ruotsin asevoimille valmistamasta 57 millimetrin Ivakan M/50 -ilmatorjuntatykistä, joka oli käytössä Halland-luokan hävittäjillä. 57 mm Mark 1 tykin valmistus aloitettiin 1966 ja sitä asennettiin aluksi keveisiin partioaluksiin sekä ohjusveneisiin. Tykki on kauko-ohjattu.
Suunnittelu ja valmistus

Toisen maailmansodan jälkeisten 57 millimetrin tykkien suunnittelun Bofors aloitti jo 1940-luvun lopulla ja vuoteen 1950 mennessä valmistui 60 pituuskaliiperin tykki, jota toimitettiin Ruotsin, Alankomaiden ja Ranskan laivastoille. Ranska hankki tykin lisenssin ja valmisti sitä nimellä Modelle 1951. Tykkimallin valmistus päättyi 1960-luvun alussa, kun Ruotsi luopui risteilijöistä ja hävittäjistä ja siirtyi ohjusveneisiin.
Vaikka Bofors oli valmistanut 120 TAK L/146 -tykkejä korvetteihin ja 76 millimetrin TAK 76 L/50 -tykkejä ohjusveneisiin, Ruotsin merivoimat ei pitänyt olemassa olevia tykkimalleja ohjusveneisiin soveltuvina. Asennettavien tykkien tuli soveltua kaikkien mahdollisten ilmamaalien torjuntaan sekä maakohteiden tuhoamiseen. Ongelman ratkaisemiseksi Bofors aloitti 1964 uuden 57 millimetrin 70 pituuskaliiperin tykin suunnittelun. Suunnittelutyö saatiin päätökseen kahdessa vuodessa.
Suunnittelu ja valmistus > Bofors 57 mm SAK 57/70 Mk 1

Se asennettiin ensimmäiseksi Ruotsin merivoimien Spica-luokan ohjusveneisiin vuonna 1966. Tykin tulinopeus oli 200 laukausta minuutissa. Aluksella oli tykin makasiinissa oli valmiina 40 laukausta, minkä lisäksi 128 laukausta oli varastoituna.
Boforsin edeltäneestä 57 millimetrin L/60 ilmatorjuntatykistä vuonna 1962 valmistama malli, joka oli poikkesi edeltäjästään suuremmalla tulinopeudella, uusituilla ampumatarvikkeilla, nestejäähdytteisellä putkella sekä uudella nopean suuntaamisen mahdollistavalla sähköhydraulisella järjestelmällä. Ase on tai on ollut Ruotsin lisäksi käytössä Suomessa, Malesiassa, Norjassa, Indonesiassa, Singaporessa ja Jugoslaviassa.
Suunnittelu ja valmistus > Bofors 57 Mk 2

Maeritorjuntaohjusten kehitys johti siihen, että Mark 1 ei täyttänyt enää torjuntavaatimuksia. Stockholm-luokan tykeille asetetut vaatimukset toimivat suunnittelutyön perustana, mikä aloitettiin 1977. Työ saatiin päätökseen 1981. Mk2 otettiin käyttöön 1985 Stockholm-luokan korveteissa.
Mark 2 on edeltäjäänsä keveämpi versio, joka on varustettu uudistetulla servojärjestelmällä. Bofors suunnitteli aseen 1981 ja se otettiin palvelukseen Stockholm-luokan korveteilla vuonna 1985.  Tykin tarkkuus ja nopeus mahdollistavat merimaaliohjusten torjunnan. Mallia valmistettiin kaikkiaan 25 kappaletta.
Suunnittelu ja valmistus > Bofors 57 Mk 3

Mark 3 on tykin viimeisin versio, jonka Bofors suunnitteli vuonna 1996. Se otettiin palveluskäyttöön 2000. Tykki mahdollistaa Mk2:lle suunniteltujen ampumatarvikkeiden lisäksi älykkäiden ampumatarvikkeiden käytön. Tykistä valmistettu häiveversio, jossa putki vedetään tulitoiminnan välillä tornin sisään, vähentää tutkakaikua. Tykin putki on varustettu ammuksen lähtönopeuden mittaamiseksi tutkalla, jonka antamat arvot syötetään tulenjohtolaitteelle. Näin ampumatarvikkeita voidaan vaihtaa tehokkaasti tarpeen mukaan.
Suunnittelu ja valmistus > Mk 110 57 mm -tykki

Yhdysvaltain rannikkovartiostolle vuonna 2004 ja Yhdysvaltain laivastolle vuonna 2006 tarjottu hieman muutettu Mark 3. Tykille suunniteltu 3P-ammus on Yhdysvalloissa nimetty Mark 295 Mod 0:ksi. Tykki on käytössä rannikkovartioston kuttereissa ja laivaston LCS-ja DDG1000-luokkien aluksilla. Laivasto vaihtoi DDG1000-luokan tykit keveämpiin ja halvempiin General Dynamicsin 30 millimetrin Mk46tykkeihin.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Bofors 57 mm gun
Käännös suomeksi
Bullard

Bullard on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Edward Bullard (1907–1980), brittiläinen geofyysikko
Eugene Bullard (1895–1961), yhdysvaltalainen lentäjä
James B. Bullard, yhdysvaltalainen taloustieteilijä
Jimmy Bullard (s. 1978), englantilainen jalkapalloilija
John Bullard, yhdysvaltalainen banjonsoittaja
Kim Bullard (s. 1955), yhdysvaltalainen muusikko
Mike Bullard (s. 1961), kanadalainen jääkiekkoilija
Robert Lee Bullard (1861–1947), yhdysvaltalainen kenraali.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
BMW 3-sarja (G20)

| BMW G20 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Brasilia  Indonesia  Intia  Kiina  Malesia  Meksiko  Saksa  Thaimaa
Valmistaja:  BMW
Valmistusvuodet:  2018–
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  BMW F30
Teknisesti samankaltaisia:  BMW G01 BMW G02 BMW G05 BMW G06 BMW G07 BMW G11 BMW G15 BMW G16 BMW G22 BMW G29 BMW G30 BMW G32 Toyota Supra (A90)
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  BMW CLAR
Moottori:  R4 R6
Iskutilavuus:  1,6–3,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  takaveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 8-vaihteinen automaatti
BMW G20 on BMW 3-sarjan seitsemännen sukupolven malli, jota on valmistettu vuodesta 2018 lähtien. Se korvasi edeltäneen F30-mallin.
BMW 3-sarja (G20) 2018–

BMW G20 esiteltiin sedan-korisena Pariisin autonäyttelyssä lokakuussa 2018. Se perustuu samalle CLAR-pohjalevylle kuin esimerkiksi suurempi 5-sarja (G30). Edeltäjäänsä verrattuna malli on kasvanut hieman kokoa, lisäksi tavaratilaa on 36 litraa aiempaa enemmän. Farmarimalli Touring on edeltäjäänsä 76 millimetriä pidempi, 16 millimetriä leveämpi ja kahdeksan millimetriä korkeampi. Akseliväli kasvoi 41 millimetrillä.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä G20 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Alkuvaiheessa bensiinimallit olivat 320i (184 hv) ja 330i (258 hv). Dieselvalikoiman muodostivat 318d (150 hv), 320d (190 hv) ja 330d (265 hv), joista keskimmäisen yhteyteen on saatavana neliveto.
Urheilullinen M3 esiteltiin syksyllä 2020. Se erottuu ulkonäöltään selkeästi perusmalleista, sillä keulan ilme suurikokoisella, vertikaalisella etusäleiköllä on samanlainen kuin 4-sarjassa (G22). Kuusisylinterisen 3,0-litraisen moottorin teho on 480 hevosvoimaa. Voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto ja vetotapana takaveto. Competition-versiossa teho on nostettu 510 hevosvoimaan, ja kyseisessä mallissa on kahdeksanportainen automaattivaihteisto. M3 on saatavana takavetoisen lisäksi myös nelivetoisena. Lisäksi ensimmäistä kertaa siitä tulee saataville farmarikorinen malli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta BMW 3-sarja (G20) Wikimedia Commonsissa
BMW 3-sarjan farmari (G21).
BMW M3 Competition
BMW 3-sarja (E30)

| BMW E30 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Etelä-Afrikka  Saksa
Valmistaja:  BMW
Valmistusvuodet:  1982–1993
Korimalli:  2-ovinen sedan 2-ovinen cabriolet 4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  BMW E21
Seuraaja:  BMW E36
Teknisesti samankaltaisia:  BMW Z1
Tekniset tiedot
Moottori:  R4 R6
Iskutilavuus:  1,6–2,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  takaveto neliveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti 4-vaihteinen automaatti
BMW E30 on BMW 3-sarjan toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1982–1993. Se korvasi edeltäneen E21-mallin ja seuraajaksi tuli E36. BMW E30 -mallin perusrakenteeseen perustuu myös avoauto BMW Z1.
BMW 3-sarja (E30) 1982–1993

BMW 3-sarja uudistui täysin vuoden 1982 lopussa. Ulkoiset muutokset edeltäjään verrattuna olivat kuitenkin vain pieniä. Suurin tekninen uudistus tehtiin takajousitukseen. Työn laatu oli yksityiskohtia myöten korkeatasoista ja ohjaamoergonomiassa uusi 3-sarja oli edelläkävijä. 3-sarjan hinnat olivat lähes Mercedes-Benzin tasolla, ja erityisesti suurempien moottorien lisähinnat olivat hyvin korkeita. Aluksi mallivaihtoehdot olivat 316 (90 hv), 318i (105 hv), 320i (125 hv) ja 323i (139 hv).
Täysin uutena korimallina 3-sarjaan esiteltiin neliovinen sedan vuonna 1984. Sekin oli kuitenkin kaksiovisen tavoin takaistuintiloiltaan varsin ahdas.
Vuonna 1985 malli 323i korvattiin 171-hevosvoimaisella 325i:llä. Markkinoille tulivat samaan aikaan myös nelivetoinen 325iX ja dieselmalli 324d. Kaikkein suorituskykyisin malli M3 esiteltiin syksyllä 1985. M3-mallissa oli nelisylinterinen 2,3-litrainen 200 hevosvoiman tehon tuottava moottori.
Alkuvuodesta 1987 myös 3-sarjaan saatiin 2,4-litrainen turbodiesel.
Syksyllä 1987 esiteltiin ensimmäinen 3-sarjan farmarimalli, joka oli nimeltään Touring. Farmari oli aluksi saatavana malleina 320i, 325i ja 324td. Myöhemmin valikoima täydentyi 318i:llä ja 316i:llä. Tavaratila Touringissa ei ollut erityisen suuri.
Vuosimallin 1988 3-sarjaa uudistettiin kevyesti. Muutoksia tehtiin esimerkiksi puskureihin ja takavaloihin. Ajovaloihin tuli uusi ellipsoiditekniikka. 318i-malliin tuli uusi suorituskykyisempi ja taloudellisempi M40-moottori, jossa on hyödynnetty V12-moottorin teknisiä ratkaisuja. Uuden moottorin teho oli 115 hevosvoimaa.
Keväällä 1988 1,8 litran kaasutinmoottorilla varustettu 316 korvattiin 1,6-litraisella M40-moottorilla varustetulla 316i:llä. Tehoa oli 102 hevosvoimaa ja vääntö kasvoi vanhaan moottoriin verrattuna huomattavasti. Syksyllä 1989 esiteltiin urheilullinen 318iS, jossa oli 136-hevosvoimainen neliventtiilimoottori.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta BMW 3-sarja (E30) Wikimedia Commonsissa
Neliovinen BMW 318i.
BMW E30 Cabriolet
BMW E30 Touring
BMW M3 E30
Arto Saari

Arto Saari (s. 9. marraskuuta 1981 Seinäjoki) on suomalainen ammattilaisrullalautailija.
Hän aloitti lautailun harrastamisen kotikaupungissaan Seinäjoella 1990-luvun alussa ja kilpaili eurooppalaisissa alan kilpailuissa kesällä 1998 (Mastership). Hän esiintyy pelihahmona Tony Hawk's Underground -skeittipelissä. Arto Saaren hahmo on Tony Hawk’s Underground -pelin Fandom-sivustolla.
Nuoruus ja ura lyhyesti

Saari aloitti katulautailun Etelä-Pohjanmaalla yhdeksänvuotiaana enoltaan saamalla Vision Gator -laudalla, mutta varsinainen harjoittelu alkoi vasta pari vuotta myöhemmin.[lähde? ]
Saari nousi ammattilaiseksi Flip Skateboardsille vuonna 1999.
Vuonna 2001 hänet valittiin Thrasher-lehden vuoden skeittaajaksi. Hän on esiintynyt myös lautailuvideoissa, kuten Menikmati, Flip Skateboardsin Sorry ja Alien Workshopin Mind Field. Lempitempukseen hän on maininnut switch 360 flipin, omiksi suosikeikseen puolestaan muun muassa Mark Gonzalesin, Guy Marianon ja Pat Duffyn. Vuonna 2004 Saari äänestettiin Yleisradion Suuret suomalaiset -äänestyksessä sijalle 26 .
Saari löi Itävallan Dominic Dietrichin ja Slovakian Ondrej Leskovianskyn ja voitti siten vuonna 2007 Hollannissa pidettyjen rullalautailun maailmanmestaruuskilpailuiden (WSR 07) street-sarjan.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Amerikanskeittari Arto Saari
Carolinen piirikunta (Maryland)

Carolinen piirikunta (engl. Caroline County) on Yhdysvaltojen Marylandin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 33 406 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Dentonin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1774.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carolinen piirikunta (Maryland) Wikimedia Commonsissa
Australiansuohaukka

| Australiansuohaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Circinae
Suku::  Suohaukat Circus
Laji::  approximans
Kaksiosainen nimi
 Circus approximans  Peale, 1848 
Katso myös
   Australiansuohaukka Wikispeciesissä   Australiansuohaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Australiansuohaukka (Circus approximans) on haukkojen heimoon kuuluva petolintu. Sitä tavataan Australiassa, Fidžissa, Ranskan Polynesiassa, Indonesiassa, Uudella-Kaledonialla, Uudessa-Seelannissa, Papua-Uudessa-Guineassa, Tongassa, Vanuatussa, Wallis ja Futunassa.
Nuori lentävä lintu Australiassa.
Sen määräksi arvioidaan kymmeniätuhansia, ja kantaa pidetään vakaana, koska sillä ei ole mitään erityisiä uhkia.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset keinokastellut viljellyt maat, heinäarot, suolaiset suot, sisämaan suot, yli 8 hehtaarin laajuiset järvet ja pensastot 3 800 metrin korkeuteen saakka.
Babel (romaani)

| Babel Mystinen kertomus> Babel or the Necessity of Violence |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  R. F. Kuang
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia
Kustantaja:  HarperCollins
Julkaistu:  2022
Suomennos
Suomentaja:  Helene Bützow
Kansitaiteilija:  Mika Tuominen
Kustantaja:  Teos
Julkaistu:  2023
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  654
ISBN:  978-952-363-392-6

Aiheesta muualla
Finna
Kirjasampo
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Babel: Mystinen kertomus (Babel, or the Necessity of Violence) on vuonna 2022 ilmestynyt amerikankiinalaisen kirjailijan R. F. Kuangin kirjoittama fantasiaromaani. Sen on suomentanut Helene Bützow, ja suomennoksen on vuonna 2023 julkaissut Teos.
Babel on viktoriaaniseen aikaan 1820-1830-luvulle Britanniaan sijoittuva fantasiaromaani, jonka tapahtumaympäristö on Oxfordin yliopisto ja siellä sijaitseva kuvitteellinen käännösakatemia Babel. Yliopiston professori tuo Kiinasta Oxfordiin opiskelemaan kasvattipoikansa, jolle on annettu länsimainen nimi Robin Swift. Ennen akatemiaan pääsyä hän on opiskellut kiinaa ja klassisia kieliä. Babelissa on käytössä salaisia voimia sisältäviä hopeatankoja, joiden materiaali tuodaan Britannian siirtomaista. Hopean avulla Britanniasta on tullut maailmanvalta, mutta opiskelijoissa herää epäilys vallan oikeutuksesta.
Palkinnot

Babel oli Hugo-palkinto-ehdokkaana vuonna 2023, mutta hämäristä syistä se ei Kiinassa lokakuussa pidetyssä tapahtumassa saanut lisää ääniä eri äänestyskierroksilla, kuten myöhemmin julkaistuista tilastoista ilmeni, mikä herätti syytöksiä sensuurista. Tilastojenkin julkaisu viivästyi tammikuulle, kun ne yleesä on tapana julkaista pikimmiten tapahtuman jälkeen.
Babel on saanut useita muita palkintoja:
Blackwell's, 2022, kaunokirjallisuuspalkinto
Parhaan romaanin Nebula-palkinto, 2022
British Book Awards, 2023
Locus-palkinto, 2023 fantasiaromaanista
Babelsbergin linna

Babelsbergin linna on Potsdamissa Saksassa sijaitseva entinen Hohenzollernien linna. Se sijaitsee Haveljoen rannalla Babelsbergin kukkulalla suoraan vastapäätä Berliinin puolella olevaa Glienickeä.
Linnan rakennutti vuonna 1833 tuleva Preussin kuningas ja Saksan keisari Vilhelm I kesäasunnokseen. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Karl Friedrich Schinkel englantilaisen maalaiskartanon tyyliin. Rakennus edustaa uustudorilaista arkkitehtuuria. Se sisältää runsaasti erkkereitä, torneja, sakaroita ja loggioita. Sisätilat ja ikkunat on tehty uusgoottilaiseen tyyliin. Linnan suunnittelua jatkoivat Schinkelin jälkeen Ludwig Persius ja Johann Heinrich Strack, jotka suunnittelivat useita sivurakennuksia. Kaikilla arkkitehdeilla oli vaikeuksia täyttää prinssi Vilhelmin puolison, prinsessa Augustan toiveet koristeellisemmista tiloista. Strack suunnitteli vuosina 1844–1849 rakennetun torniin päättyvän lisäsiiven. Tornin sisälle sijoitettiin kahden kerroksen korkuinen tanssiaissali. Linnaa ympäröivän puiston suunnitteli alun perin Peter Joseph Lenné, mutta hänen työttään jatkanut Hermann von Pückler-Muskau toteutti oman näkemyksensä.
Linna on tällä hetkellä suljettuna yleisöltä kunnostustöiden vuoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Babelsbergin linna Wikimedia Commonsissa
Bajcsy-Zsilinszky útin metroasema

Bajcsy-Zsilinszky út on Budapestin metron linjan 1 asema Pestin puolella Unkarin pääkaupungissa Budapestissa. Asema on maanalainen ja se on avattu vuonna 1896. Asema on nimetty unkarilaispoliitikko Endre Bajcsy-Zsilinszkyn mukaan. Aiemmin asema on tunnettu myös nimellä Váczy körút.
Bajo Nuevo ja Serranilla

Satelliittikuva, johon on merkitty Serranilla.
Satelliittikuva Bajo Nuevosta.
Bajo Nuevo eli Petrelsaari ja Serranilla ovat asumattomia saaria, joita Honduras, Jamaika, Kolumbia, Nicaragua ja Yhdysvallat ovat kaikki vaatineet itselleen.
Kolumbia pitää Bajo Nuevoa ja Serranillaa osana San Andrés, Providencia y Santa Catalinan departementtiaan ja on rakennuttanut Serranillalle majakan. Jamaika on sopinut Kolumbian kanssa alueen luonnonvarojen käytöstä, eikä ole viime vuosikymmeninä enää käytännössä vaatinut aluetta itselleen. Honduras on luopunut vaateistaan, mutta Nicaragua vaatii Bajo Nuevoa ja Serranillaa itselleen kansainvälisessä tuomioistuimessa.
BMW 3-sarja (F30)

| BMW F30 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Brasilia  Egypti  Etelä-Afrikka  Indonesia  Intia  Kiina  Malesia  Meksiko  Saksa  Thaimaa  Venäjä
Valmistaja:  BMW
Valmistusvuodet:  2011–2019
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  BMW E90
Seuraaja:  BMW G20
Teknisesti samankaltaisia:  BMW F32 BMW F34
Tekniset tiedot
Moottori:  R3 R4 R6
Iskutilavuus:  1,5–3,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  takaveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 8-vaihteinen automaatti 7-vaihteinen kaksoiskytkin
BMW F30 on BMW 3-sarjan kuudennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2011–2019. Se korvasi edeltäneen E90-mallin ja seuraajaksi tuli G20. F30:n coupé- ja cabriolet-korimallit tunnetaan omana 4-sarjanaan (F32), ja mallisarjaan kuului lisäksi fastback-korinen 3-sarjan Gran Turismo (F34).