stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirviskolibri

| Kirviskolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Microstilbon
Laji::  burmeisteri
Kaksiosainen nimi
 Microstilbon burmeisteri  (Sclater, 1887) 
Katso myös
   Kirviskolibri Wikispeciesissä   Kirviskolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kirviskolibri (Microstilbon burmeisteri) on eteläamerikkalainen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue käsittää Bolivian keski- ja eteläosat sekä Argentiinan pohjoisosan. Philip Lutley Sclater kuvaili lajin holotyypin Argentiinan Tucumánista vuonna 1887, ja nimesi lajin Hermann Burmeisterin kunniaksi.
Italian Grand Prix 1994

Italian Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 11. syyskuuta 1994 Monzassa. Kilpailun voitti Damon Hill, jolle voitto oli kauden neljäs.
Kilpailun alussa ensimmäiseen shikaaniin tultaessa tapahtui iso kolari, joka alkoi kun Eddie Irvine törmäsi Johnny Herbertin auton perään. Kolarissa olivat osallisena myös muun muassa David Coulthard ja Rubens Barrichello. Kilpailu keskeytettiin, ja uusintalähdössä Johnny Herbert lähti varikolta.
Uuden lähdön jälkeen Gianni Morbidelli ajoi Curva Grande -mutkassa ulos ja joutui keskeyttämään. Samalla kierroksella myös Alessandro Zanardi ja Jos Verstappen joutuivat keskeyttämään. Molemmilta oli rengas rikki, ja autoissa oli muitakin kolarista aiheutuneita vaurioita.
Ennen Jean Alesin tuloa varikolle kierroksella 14 hän johti toisena ajanutta Gerhard Bergeriä kymmenellä sekunnilla. Varikkopysähdyksen jälkeen Alesi joutui kuitenkin keskeyttämään vaihdelaatikko-ongelmien takia.
Kilpailun loppuvaiheilla Williams-tallin Damon Hillillä ja David Coulthardilla oli melko turvallinen kaksoisjohto. Kolmantena ajanut Berger kuitenkin saavutti heitä koko ajan. Viimeisen kierroksen viimeisessä mutkassa Coulthardin vauhti äkkiä hyytyi polttoaineen loputtua ja hän putosi kuudenneksi. Kilpailun voittoon ajoi Hill, toiseksi tuli Berger ja kolmanneksi Mika Häkkinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 0 |  Damon Hill | Williams-Renault | 53 | 1'18:03.2 | 3 | 10 |
| 2 | 28 |  Gerhard Berger | Ferrari | 53 | +4.93 | 2 | 6 |
| 3 | 7 |  Mika Häkkinen | McLaren-Peugeot | 53 | +25.64 | 7 | 4 |
| 4 | 14 |  Rubens Barrichello | Jordan-Hart | 53 | +50.634 | 16 | 3 |
| 5 | 8 |  Martin Brundle | McLaren-Peugeot | 53 | +1:25.575 | 15 | 2 |
| 6 | 2 |  David Coulthard | Williams-Renault | 52 | Polttoaine loppu | 5 | 1 |
| 7 | 25 |  Éric Bernard | Ligier-Renault | 52 | +1 krs. | 12 |   |
| 8 | 20 |  Érik Comas | Larrousse-Ford | 52 | +1 krs. | 24 |   |
| 9 | 5 |  Jyrki Järvilehto | Benetton-Ford | 52 | +1 krs. | 20 |   |
| 10 | 26 |  Olivier Panis | Ligier-Renault | 51 | +2 krs. | 6 |   |
| Kesk. | 31 |  David Brabham | Simtek-Ford | 46 | Rengasrikko | 26 |   |
| Kesk. | 3 |  Ukyo Katayama | Tyrrell-Yamaha | 45 | Ulosajo | 14 |   |
| Kesk. | 9 |  Christian Fittipaldi | Footwork-Ford | 43 | Moottori | 19 |   |
| Kesk. | 15 |  Eddie Irvine | Jordan-Hart | 41 | Moottori | 9 |   |
| Kesk. | 4 |  Mark Blundell | Tyrrell-Yamaha | 39 | Ulosajo | 21 |   |
| Kesk. | 23 |  Pierluigi Martini | Minardi-Ford | 30 | Ulosajo | 18 |   |
| Kesk. | 24 |  Michele Alboreto | Minardi-Ford | 28 | Vaihdelaatikko | 22 |   |
| Kesk. | 30 |  Heinz-Harald Frentzen | Sauber-Mercedes | 22 | Moottori | 11 |   |
| Kesk. | 29 |  Andrea de Cesaris | Sauber-Mercedes | 20 | Moottori | 8 |   |
| Kesk. | 32 |  Jean-Marc Gounon | Simtek-Ford | 20 | Vaihdelaatikko | 25 |   |
| Kesk. | 19 |  Yannick Dalmas | Larrousse-Ford | 18 | Ulosajo | 23 |   |
| Kesk. | 27 |  Jean Alesi | Ferrari | 14 | Vaihdelaatikko | 1 |   |
| Kesk. | 12 |  Johnny Herbert | Lotus-Mugen-Honda | 13 | Vaihteet | 4 |   |
| Kesk. | 6 |  Jos Verstappen | Benetton-Ford | 0 | Rengas/kolari | 10 |   |
| Kesk. | 11 |  Alessandro Zanardi | Lotus-Mugen-Honda | 0 | Kolari | 13 |   |
| Kesk. | 10 |  Gianni Morbidelli | Footwork-Ford | 0 | Kolari | 17 |   |
| DNQ | 34 |  Bertrand Gachot | Pacific-Ilmor |   |  |  |   |
| DNQ | 33 |  Paul Belmondo | Pacific-Ilmor |   |  |  |   |
Muuta

Nopein kierros: Damon Hill 1,25.930
Kilpailu keskeytettiin ensimmäisen kierroksen kolarin takia, ja kilpailua jatkettiin uusintalähdön jälkeen. Kierrosmäärä ei vähentynyt uuden lämmittelykierroksen takia.
Aiheesta muualla

Video: http://www.dailymotion.com/video/xq28cs_formula-1-san-marinon-grand-prix-1994-osa-1_sport
Formula 1 -luokan Italian Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Autodromo Nazionale Monza (1950–1979, 1981–) Autodromo Enzo e Dino Ferrari (1980)
Formula 1 -kausi 1994
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Brasilia |  Tyynimeri |  San Marino |  Monaco |  Espanja |  Kanada |  Ranska |  Britannia |
|  Saksa |  Unkari |  Belgia |  Italia |  Portugali |  Eurooppa |  Japani |  Australia |
John Gardner (jännityskirjailija)

John Gardner (20. marraskuuta[lähde? ] 1926 Seaton Delaval, Northumberland, Englanti – 3. elokuuta 2007[lähde? ]) oli englantilainen jännityskirjailija, joka tunnetaan etenkin 16 James Bond -romaanistaan.
Gardner syntyi Seaton Delavalin kylässä Pohjois-Englannissa. Hän valmistui Cambridgen St John's Collegesta.[lähde? ] Kirjailijan työn ohessa hän työskenteli myös toimittajana ja teatterikriitikkona.
Suomennetut teokset

Isku vyön alle, (Understrike), suom. Erkki Savolainen, 1967
Myrkkyohjus, (Amber nine), suom. Erkki Savolainen, 1968
Lähtökäsky, 007, (Licence renewed), suom. Erkki O. Aura, 1981
Koston hetki, James Bond!, (For special services), suom. Leena Vallisaari, 1982
Tehtävä Suomessa, James Bond, (The icebreaker), suom. Leena Vallisaari, 1983
James Bond ja salainen koodi, (Role of honour), suom. Tauno Peltola, 1984
Flamingo, (Flamingo), suom. Tauno Peltola, 1985
Kuolet tänä yönä, James Bond, (Nobody lives forever), suom. Karri Kokko, 1986
Peli on pelattu, James Bond, (No deals Mr. Bond), suom. Karri Kokko, 1987
Koston hetki, James Bond!, (For special services), suom. Leena Vallisaari, 1988
Voita tai kuole, (Win, lose or die), suom. Karri Kokko, 1990
Haastan sinut, James Bond, (Brokenclaw), suom. Karri Kokko, 1991
James Bond ja Barbarossan mies, (The man from Barbarossa), suom. Leevi Lehto, 1992
Kuolema on ikuinen, James Bond, (Death is forever), suom. Heikki Kaskimies, 1993
Ei kukkia vainajalle, James Bond, (Never send flowers), suom. Heikki Kaskimies, 1994
James Bond ja liekkimeri, (Sea fire), suom. Pekka Auttoinen, 1996
Itä–Länsi-ottelu 2016

| Tiedot |
| --- | --- | --- |
Päivämäärä: 1.–3.7.2016
Kaupunki: Kouvola, Suomi
Kenttä: KSS Energia Areena
Järjestäjä: Kouvolan Pallonlyöjät
Tulokset
Miehet: 0-1 (2-2, 2-3) '
Vuoden 2016 Itä–Länsi-ottelu oli järjestyksessään miesten 82. pesäpallon vuotuinen arvo-ottelu, joka pelattiin Kouvolan KSS Energia Areenalla 1.–3.7.2016.
Miesten sekä naisten ottelut televisioitiin ilmaisena Nelonen-kanavalla.
Länsi voitti miesten ottelun jaksoin 1–0.
Kirveslinja

Kirves pölkkyyn lyötynä.
Kirveslinja on Suomen kommunistisen puolueen (SKP) enemmistöläisestä johdosta 1980-luvun alkupuolella käytetty käsite. Tuolloin vähemmistöläiset erotettiin vuosien riitelyn jälkeen kokonaan puolueesta. SKP:n opposition (ns. taistolaiset) mukaan erottamisia ajaneet halusivat "leikata puolueen keskeltä halki kuin puun kirveellä". Nimitys liitetään varsinkin puolueen puheenjohtaja Arvo Aaltoon ja puoluesihteeri Aarno Aitamurtoon.
1970-luvun lopussa SKP:n enemmistön piirissä alkoi nousta yhä voimakkaammaksi käsitys, ettei yhtenäisyystunnuksin esiintynyt puolueoppositio tosiasiassa halunnut yhtenäisyyttä. Tämä näkyi muun muassa vaatimuksena “sääntöjen palauttamisesta”, jolla viitattiin vuoden 1970 sovittuun osapuolisopimukseen, jolla oppositiolle taattiin edustus puolueen päättävissä elimissä. Osa enemmistöläisistä halusi opposition erillistoiminnasta suivaantuneena erottaa koko opposition ja näiden kanssa turhan sopuisiksi ryhtyneet. Enemmistön ja vähemmistön väliin syntyi puolueen hajottamista vastustanut kolmaslinjalaisuus, jota edustanut Jouko Kajanoja toimi SKP:n puheenjohtajana 1982–1984. Kolmaslinjalaiset kuitenkin epäonnistuivat puolueen hajoamisen estämisessä.
Erityisen vahva kannatus kirveslinjalla oli SKP:n Lapin piirissä, josta myös Aalto oli lähtöisin. Oululaisen Kansan Tahto -lehden (SKDL:n pohjoissuomalainen äänenkannattaja) päätoimittaja Into Kangas oli kirveslinjan toinen henkilöitymä. Konkreettinen hajaannus näkyi Lapin piirissä jo ennen koko SKP:n hajoamista, sillä lappilainen kansanedustaja Esko-Juhani Tennilä suljettiin pois SKDL:n listoilta jo eduskuntavaaleissa 1983, vaikka hänet oli jäsenäänestyksessä listoille valittu. Tennilä pääsi eduskuntaan omalta listaltaan, jolloin hänen kannattajansa julistivat kirveen "takavarikoiduksi". Muita tunnettuja kirveslinjalaisia olivat mm. Mikko Ekorre ja Arvo Kemppainen.
Aalto nousi SKP:n puheenjohtajaksi 20. edustajakokouksessa 1984. Tämän jälkeen opposition hallussa olleet puoluejärjestöt erotettiin vuosina 1985–1986 ja vähemmistö joutui vastentahtoisesti lähtemään puolueesta. Kirveslinjalainen puoluejohto tuli myöhemmin tunnetuksi myös huonoista sijoituksista, joiden seurauksena suurin osa puolueen varoista menetettiin. Aalto joutui tämän vuoksi jättämään puheenjohtajan tehtävät 1988.
Ketonen

Ketonen on suomalainen sukunimi:
Aarne Ketonen (1916–2008), seiväshyppääjä ja pesäpalloilija
Antti Ketonen (s. 1978), laulaja
Arvo Ketonen (1888–1948), toimitusjohtaja, päätoimittaja ja kansanedustaja
Irja Ketonen (o.s. Blomqvist, 1921–1988), Suomen ensimmäinen naispuolinen vuorineuvos, pääjohtaja, Arvo Ketosen puoliso
Jussi Ketonen (s. 1952), amerikansuomalainen matemaatikko, nuorin suomalainen tohtoriksi väitellyt henkilö
Kari Ketonen (s. 1971), näyttelijä
Keijo Ketonen (s. 1942), turkulaisen TS-yhtymän toimitusjohtaja, Irja ja Arvo Ketosen poika
Lauri Ketonen (s. 1983), näyttelijä
Maiju Ketonen (o.s. Kangasluoma, s. 1984), pesäpalloilija
Mikko Ketonen (s. 1945), TS-yhtymän toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja, Irja ja Arvo Ketosen poika
Oiva Ketonen (1913–2000), filosofi, professori, akateemikko
Olga K (Olga Ketonen, oik. Tuula Ketonen, 1964–2024), radiotoimittaja
Pekka Ketonen (s. 1961), näyttelijä
Pekka Ketonen (1928–2009), metsänhoitaja, Suomen Kennelliiton toiminnanjohtaja ja kuvanveistäjä
Rauno Ketonen (1935–2017), näyttelijä
Riitta Ketonen (s. 1956), pikajuoksija
Saska Ketonen, rumpali
Toivo Ketonen (1892–1946), 1917 perustetun Porvoon suojeluskunnan aktiiveja, toimittaja
Valtteri Ketonen (s. 1975), pesäpalloilija
Kerttu Rukala (oik. Kerttu Ketonen, 1912–1966), kirjailija
Kaisa Turpeinen (o.s. Ketonen, myöh. Turpeinen-Alitalo, 1911–2006), lääkäri.
Muut

Ketonen & Myllyrinne, komediasarja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Itä–Länsi-ottelu 2012

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Tiedot
Päivämäärä: 20.–22.7. 2012
Kaupunki: Sotkamo, Suomi
Kenttä: Hiukka
Järjestäjä: Sotkamon Jymy
Tulokset
Miehet: 1-2 Länsi
Naiset: 0-2 Länsi
A-pojat: 2-1 Itä
B-pojat: 1-0 Itä
B-tytöt: 0-2 Länsi
Vuoden 2012 Itä–Länsi-ottelu oli järjestyksessään miesten 78. pesäpallon vuotuinen arvo-ottelu, joka pelattiin Sotkamon Hiukassa 20.–22.7. 2012.
Jonas Lagus

Jonas Lagus (21. tammikuuta 1798 Kurikka – 24. kesäkuuta 1857 Pyhäjärvi) oli körttiläisyytenä tunnetun herätysliikkeen johtajia 1800-luvulla.
Laguksen vanhemmat olivat kappalainen Nils Lagus ja Sara Elisabet Forsman. Isä opetti poikaansa, joka tuli ylioppilaaksi 1812 ja ryhtyi lukemaan kieliä ja kirjallisuutta. Pappissuvusta ollut Lagus joutui keskeyttämään opinnot isänsä kuoltua; vuonna 1817 hänet vihittiin papiksi, ja hän aloitti papin tehtävät vain 19-vuotiaana Vöyrillä. Vuonna 1828 Lagus siirtyi kappalaiseksi Ylivieskaan ja 1830 Kalajoen kirkkoherran apulaiseksi. Samaan aikaan hän alkoi johtaa herännäisyysliikettä ja ystävystyi Paavo Ruotsalaisen ja Niilo Kustaa Malmbergin kanssa. Vuosina 1836–1838 Lagus oli toimittamassa herännäislehteä Hengellisiä Sanomia, ja 1838–1839 häntä syytettiin Kalajoen käräjillä luvattomista kokouksista ja rahan keräämisestä pakanoille. Rangaistukseksi hänet erotettiin virasta kuudeksi kuukaudeksi. Vuonna 1845 Lagus muutti kappalaiseksi Pyhäjärvelle, jossa hän toimi kuolemaansa saakka. Postuumisti julkaistiin Laguksen kirjekokoelma Evangelii röst för kallade själar (1860) ja sen ensimmäinen suomenkielinen supistettu painos 1861.
Laguksen ensimmäinen puoliso vuodesta 1821 oli Lovisa Eleonora von Essen (k. 1836), toinen vuodesta 1837 kauppias Herman Vilhelm Vidmarkin leski Albertiina Charlotta Ganander (k. 1849) ja kolmas vuodesta 1850 Johanna Rosalie Lagus (k. 1887).
Teoksia

Evangelisia neuvoja kutsutuille sieluille : valituita otteita edes-menneen sielun-paimenen kirjeistä ystäville. Suom. Wilh. C[arls]son. Wilén, 1861.
Neljä keskustelua lihallisen ja saatanan välillä. Suom. Henrik Schwartzberg. Gummerus, 1891.
Saatanan vimma kristityssä maailmassa. Uudesti korjaillut ja kustantanut A. Torwinen.  A. Torwinen, 1916.
Evankeliumin ääni. Esipuheen kirjoittanut Olavi Kares. Uusi kielellisesti korjattu painos, toim. Anna-Liisa Väinölä. WSOY, 1938.
Aiheesta muualla

Kalevi Lämsän tutkimus: Jonas Lagus (1798–1857) kasvattajana ja opettajana (Viitattu 12.4.2014)
Ikka Huhta: / Lagus, Jonas (1798-1857) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  28.11.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 12.11.2014.
Joakim Lundström

| Joakim Lundström |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. helmikuuta 1984 (ikä 40) Gävle, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Jocke
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  HC Košice
Sarja:  Extraliga
Pelinumero:  84
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–
Aik. seurat:  Brynäs IF (SEL) Valbo HC (Ruotsi I) IF Sundsvall Hockey (Allsv.) Frölunda HC (SEL) Timrå IK (SEL) Admiral Vladivostok (KHL) HIFK (SML) Leksands IF (SHL) KHL Medveščak Zagreb (KHL) HC Nové Zámky (Extraliga)
Gert Joakim Lundström (s. 25. helmikuuta 1984 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa Slovakian Extraligassa pelaavaa HC Košicea.
Ura > Maajoukkueura

Lundström pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2004 ja alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2002.
Tilastot > Maajoukkuetilastot

| Vuosi | Turnaus | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | U18 | 3 |  |  | 180 | 8 | 0 | 2.67 | 90,6 |
| 2004 | JMM | 6 | 2 | 3 | 313 | 11 | 2 | 1.40 | 93,3 |
Jalo Syvähuoko

Jalo Syvähuoko (1930)
Jalo N. Syvähuoko (23. helmikuuta 1886 Kärkölä – 15. maaliskuuta 1963 Helsinki) oli yrittäjä ja rakennusneuvos, joka saavutti Suomessa uranuurtajan aseman betonirakennustekniikan ja rakennuskoneiden kehittäjänä. Hänen perustamansa Rakennustoimi Oy kasvoi yhdeksi maan suurimmista rakennusliikkeistä 1930-luvulla.
Betonointi

Jalo Syvähuoko syntyi suhteellisen vauraan tilan poikana Kärkölässä. Hän muutti Helsinkiin 18-vuotiaana ja matemaattisesti lahjakkaana menestyi teollisuuskoulussa poikkeuksellisen hyvin ja valmistui rakennusmestariksi 1906.  Hän perusti ensimmäisen oman yrityksensä, betonitöihin erikoistuneen  Rautabetoniliike Jalo N. Syvähuokon vuonna 1910, vain 24-vuotiaana. 1920–1930-luvuilla yritys teki suurimman osan Helsingissä rakennettujen talojen teräsbetonirakenteista - rautabetonisia välikattoja hän oli tehnyt vuoteen 1930 mennessä 356 rakennukseen Helsingissä.  Syvähuokon tapa taivuttaa raudat koneellisesti varastoissa tuli yleisesti käyttöön vasta toisen maailmansodan jälkeen.
Rakennuskoneet

Syvähuoko suunnitteli lähes kaikki tarvitsemansa rakennuskoneet itse yrityksessään Rakennuskonepaja Oy, joka oli useamman vuosikymmenen ajan ainoa rakennuskonetehdas Suomessa. Syvähuoko kehitti esimerkiksi Suomen ensimmäisen betonimyllyn ja yhdistetyn tiili- ja laastihissin, sekä työntökärryt betonin siirtoon. Hänen innovaatioihinsa kuuluivat myös tienpäällystyskone, jolla suoritettiin ensimmäinen koneellisesti valmistettu betonitie Suomessa 1930 sekä ensimmäiset Suomessa käyttöönotetut nosturit rakennustyömailla.
Rakennusurakointi

1930-luvun alussa Syvähuoko laajensi yritystoimintansa rakennusurakointiin, ja yrityksen nimeksi vaihdettiin Rakennustoimi Oy. Yritys kasvoi muutamassa vuodessa yhdeksi maan suurimmista talonrakentajista.
Syvähuokon kokonaan tai osittain urakoimia kohteita ovat muun muassa Helsingin Olympiastadion, Alkon pääkonttorirakennukset ja tehdasrakennus Salmisaaressa, Mikael Agricolan kirkko, Nuuttilan navetta Kärkölässä, Lassila & Tikanojan liikepalatsin runkotyöt Eteläesplanadilla, Fredrikinkadun Tennishallit, Postisäästöpankki Fabianinkadulla, Kisakylän rakennukset Helsingissä, elokuvateatteri Bio Capitol Mannerheimintiellä, Kallion virastotalo ja Lasipalatsi, Autopalatsi sekä Yrjönkadun uimahallin rakenteiden suunnittelu ja betonityöt.
Syvähuoko oli myös saunojien tunteman kertalämmitteisen Aitokiukaan kehittäjä. Hänet nimitettiin rakennusneuvokseksi vuonna 1946.
Muuta

Arkkitehti Väinö Vähäkallio suunnitteli Syvähuokon vuonna 1927 Taka-Töölöön Stenbäckinkatu 24:ään valmistuneen komean yksityistalon.  Talossa on nykyisin Romanian Suomen-suurlähetystö.
Vuonna 1923 Syvähuoko rakennutti Hietala-nimisen huvilan Vuosaaren Kallahteen. Huvilan pohjoispuolelle valmistui 1920-luvulla vielä puutarhurin asunto, kasvihuoneita ja 4 680 neliömetrin 1800-luvun tyylinen muotopuutarha jonka suunnitteli todennäköisesti vihersuunnittelija Paul Olsson. Puutarhaan kuului ruusutarha ja joonialainen pylväikkö. Huvilaa laajennettiin vielä 1939 kun se siirtyi Sasekan omistukseen rakentamalla harkoista siipirakennus ja rappaamalla koko rakennus. Huvila oli virka-asuntona vuoteen 1964 saakka ja sitten toimistona. Helsingin kaupunki on omistanut huvilan vuodesta 1975 alkaen. Huvila ja puutarha peruskorjattiin vuonna 2006, jolloin se sai nimekseen Villa Lill Kallvik. Talossa toimii nyt Taiteilijatalo.
Aiheesta muualla

Urakoitsija Jalo Syvähuokon huvilan (Hietala) puutarha Vuosaaressa, Leikosaarentie 21. Valokuva vuodelta 1930, Helsingin kaupunginmuseo (Finna)
Pylväikkö urakoitsija Jalo Syvähuokon huvilan (Hietala) puutarhassa Vuosaaressa. Valokuva vuodelta 1930, Helsingin kaupunginmuseo (Finna)
Stenbäckinkatu 24, omistaja urakoitsija Jalo Syvähuoko. Valokuva vuodelta 1930, Helsingin kaupunginmuseo (Finna)
Urakoitsija Jalo Syvähuoko kotinsa kirjastossa, Stenbäckinkatu 24. Valokuva noin vuodelta 1930, Helsingin kaupunginmuseo (Finna)
Suomalainen keksintö, Suomen Kuvalehti, 25.10.1930, nro 43, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Jukka Isometsä

Jukka Isometsä  (s. 22. kesäkuuta 1981 Tornio) on suomalainen jääkiekkotuomari, joka toimii jääkiekon SM-liigassa linjatuomarina. Hän tuli SM-liigaan tuomariksi kaudella 2006−2007. Nuorempana Isometsä pelasi 1-divisioonassa.
Joakim Nordström

| Joakim Nordström |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. helmikuuta 1992 (ikä 32) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  PHK TsSKA Moskova
Sarja:  KHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  AIK IF (Alls./SEL) Almtuna IS (Alls.) Chicago Blackhawks (NHL) Rockford IceHogs (AHL) Carolina Hurricanes (NHL) Charlotte Checkers (AHL)  Boston Bruins (NHL) Calgary Flames (NHL)
NHL-varaus:  90. varaus, 2010 Chicago Blackhawks
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Chicago Blackhawks | 2015  |
Joakim Nordström (s. 25. helmikuuta 1992 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue TsSKA Moskovassa. Nordström on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa. Hänen vahvuuksiinsa kuuluu kahden suunnan pelaaminen, nopeus, kiekonhallinta, kiekoton pelaaminen, alivoimapelaaminen ja joukkuepelaaminen. Nordström ei ole kuitenkaan mikään synnynnäinen pelintekijä, eikä juuri loista tehopisteiden valossa. Hänellä on kehitettävää myös voimassa ja lihasmassassa.
Ura > Seuraura

Nordström on Hanvikens SK:n kasvatti. Hän siirtyi myöhemmin juniorina AIK IF:ään, jossa Nordström voitti J18 Allsvenskanin mestaruuden vuonna 2009. Kaudella 2009–2010 hän teki debyyttinsä miesten peleissä pelaamalla kaksi ottelua HockeyAllsvenskanissa.
NHL-seura Chicago Blackhawks varasi Nordströmin kolmannella kierroksella 90. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2010. Kaudeksi 2010–2011 AIK nousi Elitserieniin, jossa Nordström pelasi 11 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen sekä yhden playoff-ottelun. Hän teki Elitserien-debyyttinsä 23. syyskuuta 2010 Södertälje SK:ta vastaan. Nordström pelasi kauden aikana miesten pelejä myös 12 ottelua lainalla sarjatasoa alempana Almtuna IS:ssä. Kausi 2011–2012 oli hänen ensimmäinen kokonainen Elitserienissä ja se toi 47 runkosarjaottelussa tehot 3+3=6 sekä 10 playoff-ottelussa tehot 1+2=3. Maaliskuussa 2012 Nordström teki kaksivuotisen jatkosopimuksen AIK:n kanssa.
Toukokuussa 2011 Nordström teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa, mutta hän sopi pelanneensa ensimmäisen sopimuskautensa 2012–2013 lainalla AIK:ssa. Nordström teki Elitserienin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 5+4=9. Elitserien-kauden päätyttyä, maaliskuussa 2013 hän siirtyi Blackhawksin farmijoukkue Rockford IceHogsin vahvuuteen.
Kaudeksi 2012–2013 Nordström otti harjoitusleirin päätteeksi paikan Blackhawksin NHL-joukkueen kokoonpanosta ja debytoi NHL:ssä näin ollen kauden avauskierroksella 1. lokakuuta 2013 Washington Capitalsia vastaan. Hänen NHL-uransa avausmaali syntyi 11. lokakuuta 2013 New York Islandersin kevin Poulinin taakse. Kuitenkin jo samassa kuussa Nordström siirrettiin kahdeksan NHL-ottelun jälkeen farmijoukkue IceHogsin vahvuuteen. Hän pelasi kautensa suurimmaksi osaksi farmissa, mutta Nordströmin palattua Blackhawksin NHL-kokoonpanoon huhtikuussa 2014 hän pelasi loppukauden ylhäällä. Kaikkiaan Nordström pelasi kauden aikana NHL:ssä 16 runkosarja- ja seitsemän playoff-ottelua tehopistein 1+2=3.[lähde? ]
Kauden 2014–2015 Nordström aloitti farmijoukkue IceHogsissa. Hän pelasi kauden aikana AHL:n tähdistöottelussa. Nordström pelasi yli puolet kaudestaan kuitenkin Blackhawksin NHL-joukkueen puolella tehden 38 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä. Hän voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin. Syyskuussa 2015 Nordström teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Blackhawksin kanssa, mutta vain runsas viikko myöhemmin hänet ja Kris Versteeg kaupattiin Carolina Hurricanesiin vaihdossa Dennis Robertsoniin, Jake Massieen ja kesän 2017 viidennen kierroksen varausvuoroon.
Lokakuussa 2020 Nordström teki vapaana agenttina Calgary Flamesin kanssa yksivuotisen ja 700 000 dollarin arvoisen sopimuksen.