stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Game Boy Advance SP
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
GBA-pelien ohjelmoimisesta (Arkistoitu – Internet Archive) FreePascalilla
Nintendon laitteet
| --- | --- |
Pelikonsolit:   Color TV Game  NES/Famicom NES 2/AV Famicom  SNES/Super Famicom  Virtual Boy  Nintendo 64 iQue Player  GameCube Panasonic Q  Wii  Wii U  Nintendo Switch  Nintendo Switch 2 
Käsikonsolit:   Game & Watch  Game Boy  Game Boy Color  Game Boy Advance  Game Boy Advance SP  Nintendo DS  Game Boy Micro  Nintendo DS Lite  Nintendo DSi  Nintendo DSi XL  Nintendo 3DS  Nintendo 3DS XL  Nintendo 2DS  New Nintendo 3DS  New Nintendo 3DS XL  New Nintendo 2DS XL  Nintendo Switch Lite 
Kolikkopelit:   Vs. UniSystem/DualSystem  PlayChoice-10  Nintendo Super System  Triforce
Game Boy Advance

| Game Boy Advance |
| --- | --- |


Kehittäjä:  Nintendo
Tuotesarja:  Game Boy
Sukupolvi:  6. sukupolvi
Julkaisu:  EU 22. kesäkuuta 2001JP 21. maaliskuuta 2001NA 11. kesäkuuta 2001AUS 21. kesäkuuta 2001
Valmistusmaa:  Japani
Tallennusväline:  GBA-pelimoduuli
Pelit:  Luettelo Game Boy Advance -peleistä
Taaksepäin yhteensopivuus:  Game Boy, Game Boy Color
Edeltäjä:  Game Boy Color
Seuraaja:  Game Boy Advance SP
Kotisivut:  www.nintendo.fi
Lisää videopeliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Game Boy Advance (jap. ゲームボーイアドバンス, Gēmu Bōi Adobansu, lyhenne GBA) on Nintendon kehittämä ja valmistama käsikonsoli. GBA oli Game Boy Colorin (GBC) seuraaja. Laite julkaistiin Japanissa 21. maaliskuuta 2001, Pohjois-Amerikassa 11. kesäkuuta 2001, Euroopassa 22. kesäkuuta 2001 ja Kiinassa 8. kesäkuuta 2004. Game Boy Advance on taaksepäin yhteensopiva sekä Game Boyn että Game Boy Colorin kanssa ja vastaa suorituskyvyltään suunnilleen Nintendon vanhempaa pöytäkonsolia SNES:iä.
Game Boy Advancen myyntimäärät 31.3.2007:[lähde? ]
79,46 miljoonaa maailmanlaajuisesti
16,66 miljoonaa Japanissa
41,10 miljoonaa Amerikoissa
21,71 miljoonaa muualla
Tekniset tiedot

leveys: 145 mm
paksuus: 25 mm
korkeus: 82 mm
paino: 140 g
suorittimet:
erikoisvalmisteinen 32-bittinen 16,8 megahertsin ARM-suoritin (ARM7TDMI), joka perustuu RISC-arkkitehtuuriin
8-bittinen Zilog Z80 -suoritin vanhojen Game Boy -mallien pelejä varten
muistimäärä: 0,38 Mt
näytön koko: 41 mm × 61 mm (2,9″)
näytön resoluutio: 240×160, jossa värejä yhtäaikaisesti 511 kpl
tuetut formaatit:
Game Boy -pelimoduuli
Game Boy Color -pelimoduuli
Game Boy Advance -pelimoduuli (32 Mt)
liitännät:
kuulokkeet
pelimoduuli
linkkikaapeli
Muuta

Näyttö ei ole valaistu, minkä takia pimeässä pelaaminen on lähes mahdotonta.
Äänet tulevat vain yhdestä kaiuttimesta.
Konsolissa ei ole minkäänlaisia aluekoodeja, joten vaikkapa Amerikasta ostetut pelit toimivat laitteessa ongelmitta.
Kone toimii sekä akulla että paristoilla.
Laitteesta julkistettiin vuonna 2003 päivitetty versio nimeltään Game Boy Advance SP.
Vuonna 2005 konsolista julkaistiin pienennetty versio, Game Boy Micro. Se oli huomattavasti pienempi kuin alkuperäinen Game Boy Advance ja sen näyttö oli tulitikkuaskin kokoinen. Sillä ei voinut enää pelata Game Boyn tai Game Boy Colorin pelejä.
Pelit

Julkaisun yhteydessä Pohjois-Amerikassa oli saatavilla 15 peliä:
Army Men Advance
ChuChu Rocket!
Dodge Ball Advance
F-Zero: Maximum Velocity
Fire Pro Wrestling
Fortress
High Heat Baseball 2002
Iridion 3D
Pitfall: The Mayan Adventure
Rayman
Ready 2 Rumble Boxing: Round 2
Super Mario Advance
Tony Hawk’s Pro Skater 2
Top Gear GT Championship
Tweety and the Magic Jewel
Japanissa oli saatavilla lisäksi kaksi muuta peliä:
Kuru Kuru Kururin
Napoleon
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut (englanniksi)
Game Boy Advance Nintendo.com-sivustolla (englanniksi)
GBA Open Directory Project -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Nintendon laitteet
| --- | --- |
Pelikonsolit:   Color TV Game  NES/Famicom NES 2/AV Famicom  SNES/Super Famicom  Virtual Boy  Nintendo 64 iQue Player  GameCube Panasonic Q  Wii  Wii U  Nintendo Switch  Nintendo Switch 2 
Käsikonsolit:   Game & Watch  Game Boy  Game Boy Color  Game Boy Advance  Game Boy Advance SP  Nintendo DS  Game Boy Micro  Nintendo DS Lite  Nintendo DSi  Nintendo DSi XL  Nintendo 3DS  Nintendo 3DS XL  Nintendo 2DS  New Nintendo 3DS  New Nintendo 3DS XL  New Nintendo 2DS XL  Nintendo Switch Lite 
Kolikkopelit:   Vs. UniSystem/DualSystem  PlayChoice-10  Nintendo Super System  Triforce
Grynet Molvig

| Grynet Molvig |
| --- | --- |
 Molvig vuonna 2022.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anna Kristin Molvig
Syntynyt: 23. joulukuuta 1942 (ikä 81) Rygge, Norja
Kansalaisuus:  Norja
Ammatti:  näyttelijä, laulaja
Aiheesta muualla
IMDb
Anna Kristin ”Grynet” Molvig (s. 23. joulukuuta 1942 Rygge) on norjalainen laulaja ja näyttelijä. Hän teki läpimurtonsa Ruotsissa 1960-luvulla ja näytteli Tukholman kaupunginteatterissa vuodesta 1969. Lisäksi hän on esiintynyt elokuvissa ja televisiossa.
Yksityiselämä

Molvig on ollut kahdesti naimisissa, ensin pianisti-säveltäjä Alfred Jansonin kanssa, ja vuonna 1984 hän avoitui kreivi Carl Adam Lewenhauptin kanssa. Pari erosi vuonna 1996.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grynet Molvig Wikimedia Commonsissa
Svensk Filmdatabas (ruotsiksi)
Guitté

| Guitté |
| --- | --- |
 Château de Couëllan
 vaakuna
 Guitté
 Koordinaatit: 48°17′50″N, 2°05′36″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Côtes-d'Armor
Arrondissementti:  Dinan
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14,53 km²
Väkiluku:  654
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Guitté on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella.  Se sijaitsee Rance-joen varrella. Joki on kunnan kohdalla osittain tekojärveä, koska hieman alempana jokea on Rophémelin voimalaitospato. Kunnan nähtävyyksiä on linna Château de Couëllan. Linna on rakennettu alun perin 1400-luvulla, josta on jäljellä maavalli ja päätornin perustukset. Nykyinen linna on rakennettu pääosin 1600- ja 1700-luvuilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guitté Wikimedia Commonsissa
Giray

Krimin kaanikunta n. 1600-luvun aikoihin
Giray-suku (krimintat. Geray, mon. Geraylar) on Tšingis-kaanista periytynyt hallitsijasuku, joka hallitsi Krimin kaanikuntaa sen perustamisesta 1427 sen lakkauttamiseen 1783, jolloin se liitettiin osaksi keisarillista Venäjää. Suvun ensimmäinen Krimin kaani oli Hacı Giray. Giray-suvun jäseniä olivat myös useat vuosina 1521–1550 Kazanissa ja Astrahanissa hallinneet kaanit. Erikseen kuninkaallisista Giraysta oli olemassa myös sukuhaara Choban Giray (Çoban Geraylar).
Ennen aikuisikää nuoret miespuoliset Girayt kasvatettiin tšerkessiheimojen keskuudessa, joissa heitä opetettiin sodankäynnin taitoihin. Kaanien valinnan tekivät Girayn suvusta toiset tataariylimyssuvut, mırzat. Mırzat nimesivät myös perijän, jota kutsuttiin qalğa sultaniksi. Krimin kaanikunnan viimeisinä vuosisatoina Osmanien valtakunta otti oikeuden nimetä ja myös erottaa kaanit niin halutessaan.
Fredrik Langell

Fredrik Langell (8. toukokuuta 1746 Lappee tai Lappeenranta – 22. lokakuuta 1806) oli suomalainen lakimies, joka sai valtioneuvoksen arvon.
Langellin vanhemmat olivat kirkkoherra Anders Langell ja Maria Helena Gröön. Hän opiskeli vuodesta 1753 alkaen Turussa ja tuli 1767 kanslistiksi Pietariin Suomen, Liivinmaan ja Viron asioita varten perustettuun oikeuskollegioon. 1778 hänestä tuli oikeuskollegion sihteeri ja pari vuotta myöhemmin hän siirtyi Kyminkartanon tuomiokuntaan tuomariksi, sitten Viipuriin prokuraattorin apulaiseksi ja myöhemmin takaisin mainittuun tuomarinvirkaan. Langell sai 1775 tehtäväksi laatia lausunto Viipurin kuvernöörin Nikolai Heinrich von Engelhardtin suunnitelmasta lakkauttaa laamannioikeus Suomessa, samoin kuin lahjoitusmaan haltijoiden oikeudesta verottaa talonpoikia. Langell esitti, että Suomessa on rauhansopimuksen mukaisesti noudatettava Ruotsin vallan aikaisia lakeja, minkä käsityksen oikeuskollegio vahvisti. 1786 ja 1799 hän laati painamatta jääneen esityksen Viipurin läänin maantieteellisistä, taloudellisista ja kansatieteellisistä seikoista.
Langellin puoliso vuodesta 1782 oli Kristina Elisabet Hougberg (k. 1838).
Aiheesta muualla

Kotivuori, Yrjö: Fredrik Langell. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 13.4.2014.
Giri

Giri (jap. 義理) on japanilainen käsite, joka tarkoittaa suurin piirtein "velvollisuutta" tai "kiitollisuudenvelkaa". Girin sanotaan olevan merkittävä tekijä japanilaisissa sosiaalisissa suhteissa. Termillä on lukuisia erilaisia nyansseja erilaisissa sosiaalisissa tilanteissa, joita se säätelee. Girin ja ninjōn, henkilökohtaisten toiveiden, vastakkainasettelu on merkittävä teema Japanin kirjallisuudessa ja taiteessa, esimerkiksi Chikamatsu Monzaemonin teoksissa ja kabuki-näytelmissä yleensä.
Esimerkki yhteisössä vaikuttavasta giristä:
»F pistäytyy G:n pitämässä kahvilassa. Hän pyytää rahaa tulevan, naapurustossa pidettävän festivaalin hyväksi. G tekee lahjoituksen girin vaikutuksesta, mahdollisesti pienimmän mahdollisen summan. Todellisuudessa hän ei haluaisi antaa lainkaan rahaa.»
Esimerkki moraalisiin valintoihin vaikuttavasta giristä:
»H on sushi-kokki, joka on työskennellyt ravintolassaan kymmenen vuoden ajan. Samassa kaupunginosassa juuri avatun ravintolan omistaja tarjoaa hänelle houkuttelevaa työtä erinomaisin etuuksin. Girin vuoksi kokki hylkää tarjouksen.»
Girin merkittävä piirre on se, että osapuolet eivät varsinaisesti sovi toistensa kanssa mitään, vaan toimivat pikemminkin ennakoiden. Giri on siis täysin subjektiivinen käsite ja sen toteutuminen riippuu osapuolten huomaavaisuudesta. Tiukat sosiaaliset rakenteet ja säännöt voidaan nähdä esteenä girin toteutumiselle, minkä vuoksi kiistan sattuessa kahden osapuolen välille esimerkiksi käräjöintiä vältetään ja suositaan keskinäistä sovittelua.
Ganzhou Huangjinin lentoasema

Ganzhou Huangjinin lentoasema (IATA: KOW, ICAO: ZSGZ) on lentoasema Jiangxin maakunnan prefektuuritason kaupungissa Ganzhoussa. Lentoasema sijaitsee Nankangin kaupunkipiirissä, noin 16 kilometriä Ganzhoun keskustasta. Lentoasema palveli 1 279 798 matkustajaa vuonna 2017 Kiinan sisäisessä liikenteessä.
Historia

Entinen samanniminen lentoasema oli Ganzhoun Zhanggongin kaupunkipiirissä lähellä Huangjinin kylää, jonka mukaan lentoasema sai nimensä. Se rakennettiin ensin vuonna 1936, ja avattiin siviiliin käyttöön vuonna 1959. Kun viimeinen lento lähti entiseltä lentoasemalta 25.3.2008, kaikki toiminnat siirrettiin nykyiselle lentoasemalle, joka avattiin virallisesti seuraavana päivänä.
Lentoyhtiöt ja reittikohteet

| Lentoyhtiö | Kohteet |
| --- | --- |
Air China: Peking-Capital
China Eastern Airlines: Shanghai-Hongqiao, Shanghai-Pudong, Qingdao
China Southern Airlines: Peking-Capital, Guangzhou, Shenzhen
GX Airlines: Haikou, Nanchang, Nanning
Lucky Air: Hangzhou, Kunming
Sichuan Airlines: Chengdu, Xiamen
Tianjin Airlines: Xi’an, Zhuhai
Xiamen Airlines: Chongqing, Fuzhou (Fujian)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ganzhou Huangjinin lentoasema Wikimedia Commonsissa
Lennonjohtotorni.
Giric

Giric (k. n. 889) oli Skotlannin kuningas. Hän hallitsi yhdessä Eochaidin kanssa, joka oli edellisen kuninkaan Aedin veljenpoika. Giricin ja Eochaidin suhteesta on erilaisia selityksiä; Giric saattoi olla hänen serkkunsa tai holhoojansa. Pidetään myös todennäköisenä, että Giric juonitteli Eochaidin kanssa Aedin syrjäyttämiseksi ja mahdollisesti surmasi tämän itse. Giric valloitti Northumbrian ainakin kerran.
Fredrik Lassas

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Fredrik Jean Joakim Lassas
Syntymäaika: 1. lokakuuta 1996 (ikä 28)
Syntymäpaikka: Porvoo, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 175 cm
Junioriseurat
2008–2009: Futura
2010–2012: Honka
2012–2014: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2014 | Klubi 04 | 31 | (7) |
| 2013–2014 | HJK | 15 | (0) |
| 2015–2017 | HIFK | 61 | (1) |
| 2016 | → 1. FC Köln II (laina) | 4 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 111 | (8) |
Maajoukkue
| 2011 | Suomi U15 | 4 | (0) |
| 2011–2012 | Suomi U16 | 17 | (3) |
| 2012–2013 | Suomi U17 | 6 | (0) |
| 2013–2014 | Suomi U18 | 19 | (4) |
| 2015– | Suomi U21 | 14 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 9. toukokuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 23. joulukuuta 2015.
Fredrik Jean Joakim Lassas (s. 1. lokakuuta 1996 Porvoo) on suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikentän keskellä. Lassas pelasi Veikkausliigassa Helsingin Jalkapalloklubin ja Helsingin IFK:n joukkueissa. Hän lopetti pelaajauransa kauteen 2017.
Lassas on porvoolaisen FC Futuran kasvatti. Hän on pelannut juniorina myös FC Hongan sekä HJK:n joukkueissa. Lassas on ollut vuodesta 2011 vakiokasvo poikamaajoukkueissa. Hän on pelannut Suomen paidassa kymmeniä otteluja ja toiminut myös poikamaajoukkueiden kapteenina. Hän teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa kauden 2013 päätöskierroksella 26. lokakuuta, tultuaan vaihdosta kentälle Sakari Mattilan tilalle.
Lassas hyväksyttiin keväällä 2015 opiskelijaksi Helsingin yliopiston oikeustieteelliseen tiedekuntaan.
Saavutukset

Vuoden lupaava pelaaja 2014
Fates Warning

| Fates Warning |
| --- | --- |
 Fates Warning Evolution Fest -festivaaleilla Firenzessä vuonna 2007
Tiedot
Toiminnassa:  1983–
Tyylilaji:  progressiivinen metalli
Kotipaikka:   Hartford, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Jim Matheos, kitara   Ray Alder, laulu   Joey Vera, basso  
Entiset jäsenet:  ks. Entiset jäsenet  
Levy-yhtiö:  Metal Blade Records  
Aiheesta muualla
fateswarning.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fates Warning (Bratislava, Slovakia, 2017)
Fates Warning on yhdysvaltalainen progressiivista metallia soittava yhtye, joka on vaikuttanut vahvasti kyseisen genren kehitykseen 1980-luvun puolivälistä alkaen. Yhtye on tunnettu hyvin teknisestä ja kokeilevasta progerockin tyylilajin, space rockin futuristisen psykedelian, itämaisen musiikin ja jazzin erikoisien rytmien ja kappale-melodioiden rakenteen perinteiseen heavy metaliin taiteellisesta yhteen fuusioinnista.
Historia

Fates Warning on perustettu Hartfordin kaupungissa Connecticutissa vuonna 1983. Sen tuotanto oli aluksi perinteistä heavy metalia höystettynä laulaja John Archin omituisella tulkinnalla, mutta jo toisella levyllään The Spectre Within (1985) yhtye omaksui vaikutteita progressiivisen rockin suuntaan. Kolmatta levyä Awaken the Guardian (1986) voidaan pitää eräänä progressiivisen metallin synnyn ja kehityksen kulmakivenä. Ristiriitaisia mielipiteitä herättänyt laulaja John Arch vaihdettiin vuonna 1987 nuoreen Ray Alderiin. Muutos merkitsi seuraavalla albumilla No Exit myös tyyliloikkaa suoraviivaisempaan, jopa paikoin speed metalista vaikutteita hakevaan ilmaisuun. Samalla tekstien aihemaailma vaihtui mytologiamaailmoista kohti myöhempää tuotantoa hallitsevaa ihmissuhteiden ja arjen symbolista ilmaisua. Ilmaisun muutos jatkui seuraavalla Perfect Symmetry -levyllä, jossa Steve Zimmermanin tilalle rumpaliksi oli istutettu ex-Warlord Mark Zonder. Levyä hallitsee edellisen levyn tapaisten ankarien kitarariffien ohella Zonderin vaihteleva synkooppinen rytmiikka ja akustisten kitaroiden luomat kontrastit. Kokoonpano pyrki seuraavilla levyillä Parallels (1991) ja Inside Out (1994) luomaan virtaviivaisempaa ja radioystävällisempää ilmaisua suuremman yleisön tavoittamiseksi menettämättä kuitenkaan kaikkia ominaispiirteitään. Fates Warning pysyi kuitenkin pienehkönä nimenä.
1990-luvun puolivälissä Frank Arestin musiikilliset näkemykset alkoivat kulkea toiseen suuntaan kuin Jim Matheoksella. Aresti lähti bändistä 1996 ja perusti oman Dragon Spoon -projektin. Samassa yhteydessä myös Joe DiBiase lähti perhesyihin vedoten. DiBiasea on korvannut Joe Vera (mm. ex-Armoured Saint). Matheos on jatkanut ainoana kitaristina. Myös muille jäsenille alkoi tuolloin kertyä enemmän sivuprojekteja ja soolotöitä: Alderilla Engine, Veralla Chroma Key yhdessä ex-Dream Theater Kevin Mooren kanssa sekä Engine ja Armored Saint, Matheoksella soolotöitä ja Zonderilla Paradigm yhdessä Eric Zimmermanin kanssa. Fates Warning muuttui myös projektiksi muiden joukossa ja levyjen julkaisutahti ja kiertueet harvenivat. Vuoden 1997 A Pleasent Shade of Gray koostuu progressiivisen rockin parhaiden perinteiden mukaisesti 12 osaan jaetusta yhdestä sävellyksestä. Tällä, samoin kuin vuoden 2000 Disconnected-levyllä vahvan roolin saavat Kevin Mooren soittamat koskettimet ja konerytmit. Disconnectedilta on myös kitarasoolot riisuttu pois. Tässä mielessä vuonna 2004 syksyllä ilmestynyt FWX merkitsi paluuta perinteisemmän bändisoundin pariin. Sävellykset ovat pääosin ilmavia ja mukana on itämaisia sävyjä. Mark Zonder erosi yhtyeestä levyn julkaisun jälkeen.
Fates Warningin ilmaisu on muuttunut usein radikaalistikin vuosien myötä. Yhdistäviä tekijöitä ovat lähinnä sävellysten vahvat tunnelmat, joiden ehdoilla musiikkia on rakennettu.
Nykyiset jäsenet

Jim Matheos – kitara (1983–)
Ray Alder – laulu (1987–)
Joey Vera – basso (1996–)
Entiset jäsenet

Mark Zonder – rummut (1988–2004)
Frank Aresti – kitara (1986–1996)
Joe DiBiase – basso (1983–1996)
Steve Zimmerman – rummut (1983–1988)
John Arch – laulu (1983–1987)
Victor Arduini – kitara (1983–1985)
Julkaisut

| --- | --- |
 Studioalbumit Night on Brocken (1984)  The Spectre Within (1985)  Awaken the Guardian (1986)  No Exit (1988)  Perfect Symmetry (1989)  Parallels (1991)  Inside Out (1994)  A Pleasant Shade of Gray (1997)  Disconnected (2000)  FWX (2004)  Darkness in a Different Light (2013)  Theories of Flight (2016)  Long Day Good Night (2020) :  Livealbumit Still Life (1998)  Awaken the Guardian Live (2017)  Live Over Europe (2018) Kokoelma-albumit Chasing Time (1995) Videot ja DVD:t Live at the Dynamo (2000)  View from Here (2003)  Live in Athens DVD (2005)  A View From Here (2007)  Awaken the Guardian Live (2017)
Julkaisut > Musiikkivideot

"Kyrie Eleison" (1986)
"Anarchy Divine" (1988)
"Silent Cries" (1988)
"Through Different Eyes" (1989)
"Point of View" (1991)
"Eye to Eye" (1992)
"Monument" (1994)
"Simple Human" (2004)
"I Am" (2013)
"Firefly" (2013)
"From The Rooftops" (Lyric Video) (2016)
"Seven Stars" (2016)
"SOS" (2016)
Aiheesta muualla

fateswarning.com
fateswarning.info
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fates Warning Wikimedia Commonsissa
Gunnar Eklund

Gunnar Eklund (6. marraskuuta 1916 Eckerö – 23. toukokuuta 2009, Maarianhamina, Ahvenanmaa) oli Viking Line -yhtiön perustaja ja merenkulkuneuvos. Hän aloitti uransa merellä kansipoikana ja matruusina Åland II -aluksella, ja 1930-luvun lopulla hän kiersi kolme kertaa Australian ympäri Pamir-nelimastoparkin timpurina ja konemiehenä. Eklund valmistui merikapteeniksi vuonna 1946. Saatuaan keuhkosairauden hän joutui lopettamaan kylmälastialus Korsön päällikkönä 1957. Hän hankki omistukseensa merikapteeni Henning Rundbergin kanssa höyrylaiva Dinardin, jolle annettiin nimeksi S/S Viking. He aloittivat liikennöinnin nimellä Vikinglinjen 1. kesäkuuta 1959. Liiketoiminnallisten erimielisyyksien jälkeen Eklund perusti vuonna 1963 uuden yrityksen Ålandsfärjan AB, josta tuli myöhemmin SF Line ja viimein Viking Line.
Fredrik Kristian

| Fredrik Kristian |
| --- | --- |
 Fredrik Kristian, Anton Raphael Mengsin maalaama muotokuva.
Saksin vaaliruhtinas
Valtakausi:  5. lokakuuta 1763 – 17. joulukuuta 1763
Edeltäjä:  Fredrik August II
Seuraaja:  Fredrik August III

Syntynyt:  5. syyskuuta 1722 Dresden, Saksin vaaliruhtinaskunta
Kuollut:  17. joulukuuta 1763 (41 vuotta) Dresden, Saksin vaaliruhtinaskunta
Puoliso:  Maria Antonia
Lapset:  Fredrik August III Kaarle  Joosef Anton Maria Amalia Maksimilian Maria
Koko nimi:  Friedrich Christian Leopold Johann Georg Franz Xaver
Suku:  Wettin
Isä:  Fredrik August II
Äiti:  Maria Josepha
Uskonto:  roomalaiskatolinen
Fredrik Kristian (saks. Friedrich Christian; 5. syyskuuta 1722 Dresden – 17. joulukuuta 1763 Dresden) oli lyhytaikainen Saksin vaaliruhtinas lokakuusta joulukuuhun 1763.
Fredrik Kristianin isä oli Saksin vaaliruhtinas Fredrik August II, joka oli myös Puolan kuningas nimellä August III. Fredrik Kristian oli lapsesta alkaen sairaalloinen, mutta älykäs ja valtiomiestaitoinen. Hän tuli isänsä kuoltua vaaliruhtinaaksi 5. lokakuuta 1763 ja suunnitteli monenlaisia uudistuksia, mutta kuoli vain pari kuukautta myöhemmin. Häntä ei ehditty valita Puolan kuninkaaksi ja osin hänen kuolemansa seurauksena Wettinin hallitsijasuku menettikin Puolan valtaistuimen.
Fredrik Kristian nai vuonna 1747 keisari Kaarle VII:n tyttären Maria Antonian. Heidän poikansa Fredrik August III seurasi isäänsä vaaliruhtinaana ja kruunautti itsensä myöhemmin kuninkaaksi. Myös Fredrik Kristianin toinen poika Anton oli myöhemmin Saksin kuninkaana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fredrik Kristian Wikimedia Commonsissa
HMNB Portsmouth

HMNB Portsmouth vuonna 2005.
HMNB Portsmouth eli His Majesty’s Naval Base Portsmouth on yksi Britannian kuninkaallisten merivoimien kolmesta tukikohdasta. Se sijaitsee Portsmouthin kaupungissa Portsmouthin sataman itärannalla Solentin salmesta ja Wightsaaresta pohjoiseen. Se on Britannian merivoimien vanhin tukikohta, joka on ollut tärkeä osa kaupunkia vuodesta 1194.
Tukikohdassa on maailman vanhin kuivatelakka, ja sinne on sijoitettu kaksi kolmasosaa Britannian merivoimien pinta-aluksista. Lisäksi tukikohdassa on kaupallisia maatoimintoja, kuten laivanrakennusta, laivojen korjausta, huoltoa, majoitusta ja ravintoloita sekä henkilöstöpalveluja, kuten hammaslääkintä-, lääkintä-, koulutus-, kirkollisia ja hyvinvointipalveluja. Kaupalliset palvelut ostetaan alihankintana BVT Surface Fleetiltä, ja muista palveluista huolehtii puolustusministeriö.[lähde? ]
Tukikohdassa on myös Portsmouthin telakkamuseo, jossa ovat esille muun muassa Mary Rose, HMS Victory sekä HMS Warrior.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HMNB Portsmouth Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Gunnar D. Hansson

Gunnar D. Hansson (s. 1945 Smögen) on ruotsalainen runoilija, esseisti, kirjallisuustieteilijä ja kielenkääntäjä. Hän on yhdistänyt runoudessaan nykyaikaisia vaikutteita sekä muinaispohjoismaisia ja niitäkin varhaisempia historiallisia teemoja.
Hansson varttui Smögenin saarella Göteborgin pohjoispuolella Bohuslänin alueella. Hän väitteli filosofian tohtoriksi kirjallisuustieteen alalla väitöskirjallaan Lyckans berså (2008) ruotsalaisesta kirjailija Lars Ahlinista. Hansson teki debyyttinsä runoilijana kokoelmallaan Övergångar, uppskov vuonna 1979. Läpimurtonsa hän saavutti runokokoelmien trilogiallaan, jonka muodostavat Olunn (1989), Lunnebok (1991) ja Idegransöarna (1994). Näissä teoksissaan hän syventyy merelliseen luontoon ja eläimistöön. Näiden ja hänen muidenkin kokoelmiensa runot ovat tyyliltään esseistisiä, mutta lyyrisiä. Hanssonin myöhempiä teoksia ovat AB Neandertal (1996), Lomonosovryggen (2009) ja Tapeshavet (2017). Tapeshavet sai nimensä viimeisimmän jääkauden jälkeen Ruotsin länsirannikolle muodostuneen rantaviivan mukaan. Hansson on julkaissut myös esseekokoelmat Ärans hospital (1999) ja Garbo går iland (2020).
Hansson on tehnyt käännöksiä muinaisenglantilaisesta ja muinaisislantilaisesta runoudesta. Hän on myös kääntänyt vaimonsa Ildikó Márkyn kanssa unkarilaisten Endre Adyn ja Péter Esterházyn kirjoituksia. Hansson on ollut kirjallisuustieteen dosenttina ja on Göteborgin yliopiston emeritusprofessori. Hän on saanut runoudestaan ja esseistiikastaan monia merkittäviä kirjallisuuspalkintoja. Näiden joukossa ovat olleet Bellman-palkinto (2004) ja Ekelöf-palkinto (2009). Vuonna 2010 Hansson sai yhdessä Ildikó Márkyn kanssa Ruotsin akatemian kielenkääntäjäpalkinnon (Svenska Akademiens översättarpris).