stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Teos (kaupunki)
Historia > Arkaainen kausi

Kreikkalaisen perinteen mukaan Teos oli Boiotian Orkhomenoksesta Athamaan johdolla tulleiden minyalaisten perustama siirtokunta. Joonialaisten muuttoliikkeiden aikaan kaupungin asukkaisiin liittyi paljon Ateenasta tulleita siirtokuntalaisia Kodroksen pojan Naukloksen sekä Apoikoksen ja Damasoksen johdolla. Myöhemmin sinne saapui vielä lisää boiotialaisia Gereen johdolla. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Tēios (Τήιος) ja Teiios (Τέιιος).
Teoksesta tuli kukoistava kauppa- ja merenkulkukaupunki. Se oli yksi Joonian liiton kahdestatoista kaupungista (dodekapolis). Thales esitti sitä kaupungin keskeisen sijainnin vuoksi jopa liiton keskukseksi, mutta hänen ehdotustaan ei noudatettu; sen sijaan liiton keskus oli Panionionissa Prienen alueella. Teos säilytti merkityksensä siihen saakka, kun Kyyros Suuren Persia valloitti Lyydian ja Joonian Harpagoksen johdolla. Tuolloin kaupunkilaiset katsoivat, etteivät voi olla barbarivallan alla, ja hylkäsivät suureksi osaksi kaupunkinsa ja muuttivat Traakiaan, perustaen sinne uudelleen Abderan kaupungin noin vuonna 540 eaa. Abdera luettiin Teoksen siirtokunnaksi, ja kaupunkien yhteydet säilyivät aina läheisinä, jopa siinä määrin, että Teoksessa hyväksytyt lait otettiin käyttöön myös Abderassa. Abderan lisäksi Teos perusti Fanagorian siirtokunnan Mustallemerelle vuonna 544 eaa. Se osallistui myös Naukratiin perustamiseen Egyptiin.
Osa Traakiaan muuttaneista teoslaisista palasi takaisin Teokseen. Tämä jäljelle jäänyt Teos säilytti asemansa Joonian liitossa, vaikkakin taantui aikaisempaan merkitykseensä nähden. Se kykeni kuitenkin osallistumaan Joonian kapinan aikaiseen Laden taisteluun vuonna 494 eaa. 17 laivalla. Teos löi omaa elektrum-rahaa 500-luvun eaa. lopulla, ja aiginalaisen mallin mukaista hopearahaa 500- ja 400-luvuilla eaa. Runoilija Anakreon oli kotoisin Teoksesta.
Historia > Klassiselta kaudelta myöhäisantiikkiin

Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Teos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se kapinoi ja yritti erota liitosta peloponnesolaissodan aikaan Ateenan epäonnistuneen Sisilian sotaretken jälkeen, ja yritti vaihtaa Spartan puolelle. Se joutui kuitenkin pian taipumaan takaisin Ateenan valtaan. 300-luvulla eaa. Teoksen lyömät hopearahat olivat foinikialaisen mallin mukaisia. Samalla vuosisadalla lyötiin myös joitakin kultarahoja.
Epikuroksen kerrotaan olleen Teoksessa Demokritoksen oppilaana. Antigonos I pyrki elvyttämään Teosta, ja aikoi yhdistää kaupungin synoikismoksella Lebedokseen niin, että lebedoslaiset olisi siirretty sinne. Lysimakhos valtasi kuitenkin Teoksen vuonna 302 eaa. ja siirrätti monia teoslaisia ja lebedoslaisia uudelleen perustamaansa Efesokseen eli Arsinoe Efesokseen. Noin vuonna 200 eaa. Teos toimi Dionysoksen taiteilijoiden koinonin eli eräänlaisen killan Joonian ja Hellespontoksen aluekeskuksena, mutta myöhemmin se siirtyi Efesokseen.
Rooman Syyrian sodassa roomalaiset ja rhodoslaiset kukistivat Antiokhos III:n laivaston Teoksen lähellä preettori Reguluksen johdolla. Teos tunnettiin muun muassa viinistään. Samasta syystä kaupungin tärkein jumaluus oli Dionysos eli roomalaisittain Bacchus. Teos löi omaa rahaa aina 200-luvulle jaa. saakka.
Varhaiskristillisellä ajalla Teoksen piispat olivat Efesoksen alaisia suffragaanipiispoja. Piispoista Maximuksen mainitaan osallistuneen Nikean kirkolliskokoukseen vuonna 325 ja Gennadiuksen Khalkedonin kirkolliskokoukseen vuonna 451. Kaupunki saattoi tuhoutua maanjäristyksessä.
Rakennukset ja löydökset

Akropolis, kaupunginmuurit, agora ja satamat
Teoksen kaupunki oli ympäröity muureilla, joiden reitti voidaan jäljittää kauttaaltaan. Akropoliilta on löydetty joitakin muurien jäänteitä. Alakaupungissa muuri sulki sisäänsä noin 0,5 neliökilometrin kokoisen alueen. Sen muurit on ajoitettu hellenistiselle kaudelle 100-luvulle eaa. Alakaupungissa sijaitsi agora eli kauppa- ja kokoontumispaikka. Sen pohjoiskulmasta on löydetty buleuterionin eli neuvoston kokouspaikan jäänteet.
Sekä pohjois- että eteläsataman paikalla on säilynyt aallonmurtajien jäänteitä. Eteläsataman aallonmurtajaa on säilynyt itä-länsisuunnassa 200 metrin matkalta, ja sen rakenne muistuttaa kaupunginmuurien rakennetta, joten se on saattanut olla rakennettu samaan aikaan.
Teatteri
Teatteri sijaitsi akropoliin kaakkoisrinteessä. Se oli alun perin hellenistisellä kaudella rakennettu kreikkalainen teatteri, joka muutettiin roomalaisella kaudella keisari Hadrianuksen aikana enemmänkin roomalaiseksi teatteriksi. Teatterin katsomoa on säilynyt 15 metrin korkeudelta. Teatterista avautui näköala kaupunkiin, Myonnesoksen niemimaalle sekä Samokselle asti.
Dionysoksen temppeli
Dionysos Setaneiokselle, Teoksen pääjumaluudelle, omistettu temppeli sijaitsi kaupungin länsiosassa juuri muurien sisäpuolella. Se rakennettiin hellenistisellä kaudella 100-luvulla eaa., ja sen arkkitehti oli Hermogenes. Sen paikalla on kuitenkin ilmeisesti ollut vanhempi, arkaaisella kaudella rakennettu temppeli. Temppeli kunnostettiin roomalaisella kaudella 100-luvulla jaa. ja omistettiin Hadrianukselle. Vitruvius mainitsee rakennuksen teoksessaan Arkkitehtuurista (De architectura).
Temppeli edusti joonialaista tyyliä. Sen stylobaatin koko on noin 35 × 19 metriä, ja sen peristasiksessa oli 11 × 6 pylvästä (heksastyyli). Sisällä temppelissä oli pronaos, naos eli cella sekä opisthodomos. Temppelin arkkitehtuurin yksityiskohdat muistuttavat Prienen Athenen temppeliä ja Magnesian Zeus Sosipoliin temppeliä. Joitakin temppelin pylväitä on kunnostettu paikalle.
Temppeliä ympäröi temenos-alue. Alttari oli tavan mukaan temppelin itäpuolella.
Muita löydöksiä
Teatterin kaakkoispuolelta on löydetty odeion, josta on säilynyt suhteelisen hyvin 11 penkkiriviä. Akropoliin koillispuolelta on löydetty gymnasioniksi tunnistettu suurikokoinen rakennus. Alakaupungin alueelta on löydetty vesikanavilla varustettua kivettyä katua.
Kaupungista on löydetty paljon piirtokirjoituksia, joissa on muun muassa Teoksen poliksen roomalaisten, aitolialaisten ja Kreetan polisten kanssa tekemiä sopimuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Teos Wikimedia Commonsissa
Odeionin rauniot.
Teoksen teatteri ilmasta nähtynä.
Tert-butyylihydroperoksidi

| Tert-butyylihydroperoksidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-hydroperoksi-2-metyylipropaani
CAS-numero:  75-91-2
PubChem CID:  6410
SMILES:  CC(C)(C)OO 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H10O2
Moolimassa:  90,12 g/mol
Sulamispiste:  −3 °C
Kiehumispiste:  89 °C (hajoaa)
Tiheys:  0,93 g/cm3 
Liukoisuus veteen:  Sekoittuu
Tert-butyylihydroperoksidi (C4H10O2) on orgaaninen peroksidi, jota käytetään hapettimena ja muovien valmistuksessa polymeraatioreaktion heräteaineena sekä muovien kovettajana. Aine myydään usein 70-prosenttisena vesiliuoksena.
Ominaisuudet

Huoneen lämmössä tert-butyylihydroperoksidi on väritön neste. Se on voimakas hapetin ja reagoi siksi hyvin herkästi, erityisesti helposti pelkistävien aineiden kanssa. Aine on palavaa ja muodostaa myös herkästi räjähtäviä seoksia.  Aine liukenee orgaanisiin liuottimiin ja sekoittuu veden kanssa.
Valmistus

Tert-butyylihydropeorksidia valmistetaan isobutaanista. Isobuteenissa monesti epäpuhtautena oleva isobuteeni poistetaan käsittelemällä seosta sopivissa olosuhteissa niin, että isobuteeni oligomerisoituu. Jäljelle jäänyt isobutaani erotetaan tislaamalla ja hapetetaan tert-butyylihydroperoksidiksi atomaarisella hapella.
Turvallisuus

Tert-butyylihydroperoksidi on ärsytystä aiheuttava ja syövyttävä aine. Hengitettynä aine aiheuttaa yskää ja hengitysvaikeuksia ja suurina pitoisuuksina myös keuhkovaurion. Nieltynä aine voi syövyttää ruokatorvea ja aiheuttaa pahoinvointia. Silmiin tai iholle joutuessaan tert-butyylihydroperoksidi voi aiheuttaa vakaviakin syövytysvammoja. Yhdiste on erityisesti veden eliöstölle haitallista.. Aineen on todettu aiheuttavan geenimutaatioita muun muassa Drosophila-suvun kärpäsille.
Teräspyrstökolibri

| Teräspyrstökolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Valkoperäkolibrit Chalybura
Laji::  buffonii
Kaksiosainen nimi
 Chalybura buffonii  (Lesson, 1832) 

Alalajit
 C. b. aeneicauda  C. b. buffonii  C. b. caerulogaster  C. b. micans 
Katso myös
   Teräspyrstökolibri Wikispeciesissä   Teräspyrstökolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Teräspyrstökolibri (Chalybura buffonii) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Keski- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Teräspyrstökolibri on kolibriksi suurikokoinen ja voi kasvaa noin 11–12 cm pitkäksi. Lajin sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Teräspyrstökolibrikoiras on selästään, päästään ja siivistään metallinkiiltoisen vihreä. Rinta ja vatsa ovat kiiltävän vihreät ja reunoiltaan kiiltävän siniset. Pitkä pyrstö on viuhkamainen ja sinisen musta ja pyrstön alaperä on valkoinen. Lajin naaraan selkä on kiiltävän vihreä ja rinta ja vatsa ovat harmaat. Pyrstö on yläpuolelta tumman vihreä ja alaperä koiraan tavoin valkoinen. Teräspyrstökolibrin nokka on pitkä ja väriltään musta.>
Levinneisyys ja elinympäristö

Teräspyrstökolibrin levinneisyysalue ulottuu Panamasta itään Venezuelaan ja etelään Peruun asti. Linnun elinympäristöä ovat kosteat ja kuivat metsät sekä metsien reuna-alueet, pensaikot ja kahviviljelmät. Laji elää tyypillisesti yksin tai pareittain. Teräspyrstökolibrin ravintoa on pääasiallisesti kukkien mesi ja lisäksi se pyydystää lentäviä hyönteisiä. Teräspyrstökolibrin pesimäkausi kestää maaliskuulta lokakuulle.
Teräspyrstökolibrinaaras
Termopari

K-tyypin termopari: mittaava metallilankojen liitos ja liitin mittariin
Termopari (eli lämpöpari, termoelementti) on kahden eri metallin liitoksessa syntyvään, lämpötilasta riippuvaan jännitteeseen (lämpösähköinen ilmiö) perustuva lämpötila-anturi. Saksalainen Thomas Seebeck keksi ilmiön vuonna 1822.
Toiminta

Termopareja valmistetaan monista metallipareista, joista toinen pidetään tiedetyssä, eli ns. vertailulämpötilassa ja toista tutkittavassa lämpötilassa. Parin lämpötilaeron noustessa niiden välinen jännite kasvaa. Mitattava lämpötila saadaan määritettyä jännite-eron avulla, kun tiedetään kyseisen metalliparin herkkyys, eli jännitteen riippuvuus lämpötilasta. Metallipareissa käytetyt materiaalit vaikuttavat syntyvään jännite-eroon.
Termoparityyppejä

Termoparien eri tyypit eroavat toisistaan mm. lämpötila-alueeltaan ja herkkyydeltään. Yksi yleisimmistä on K-tyypin anturi, jossa parin muodostavat chromel (nikkelin ja kromin seos, NiCr) ja alumel (nikkelin ja alumiinin seos, NiAl).
| Anturityyppi | Metallipari | Mitta-alue, jatkuva / °C | Mittatarkkuus, luokka 1 / °C | Herkkyys, / μV/°C | Soveltuvuus, kommentteja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| K | cromel / alumel | −100 – +1 200 | ±1,5 −40 – +375 °C, ±0,004 · T 375–1 000 °C | noin 40 | yleinen ja halpa |
| S | platina / rodium | −50 – +1 600 | ±1,0 0–1 100 °C, ±[1 + 0,003 · (T − 1 100)] 1 100–1 600 °C | noin 10 | stabiili |
Kylmän pään kompensointi

Termoparia käytettäessä eri metalleista valmistettu johdinpari viedään mitattavaan kohteeseen. Mittarin lähellä syntyy myös metalliparit kuparijohtimia vastaan (liittimet, piirilevyt ja mittapiirit). Näiden niin sanotun kylmän pään liitoksien vaikutus on kompensoitava mittaamalla tämän liitoskohdan lämpötila ja laskemalla se mittatulokseen mukaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Termopari lämpötila-anturina, Pietiko Oy[vanhentunut linkki]
Temperature Measurements with Thermocouples: How-To Guide, National Instruments (engl.)
Mark Tewksbury

Mark Tewksbury (s. 7. helmikuuta 1968) on kanadalainen uimari. Hän voitti Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 kultaa 100 metrin selkäuinnissa ja sai pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Neljä vuotta aiemmin Soulin olympialaisissa 1988 hän saavutti hopeaa sekauintiviestissä ja sijoittui viidenneksi 100 metrin selkäuinnissa.
Tewksbury saavutti hopeaa 100 metrin selkäuinnissa Perthin MM-kilpailuissa 1991. Hän voitti Kansainyhteisön kisoissa kultaa 100 metrin selkäuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä Edinburghissa 1986 että Aucklandissa 1990.
Tewksbury syntyi Calgaryssä, Albertassa, ja opiskeli Calgaryn yliopistossa. Hän on ollut vuodesta 1998 lähtien avoimesti  homoseksuaali.
Tewksbury oli vuonna 1992 uimarina Lou Marsh Trophyn saaja.
Tetrabutyyliammoniumfluoridi

| Tetrabutyyliammoniumfluoridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  429-41-4
PubChem CID:  2724141
SMILES:  CCCC[N+](CCCC)(CCCC)CCCC.[F-]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C16H36NF
Moolimassa:  261,458 g/mol
Sulamispiste:  62–63 °C (hydraatti)
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Tetrabutyyliammoniumfluoridi eli TBAF (C16H36NF) on tetrabutyyliammoniumkationien ja fluoridi-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa fluorausreagenssina.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa tetrabutyyliammoniumfluoridi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin kuten tetrahydrofuraaniin, asetonitriiliin ja dimetyylisulfoksidiin. Tetrabutyyliammoniumfluoridi on erittäin voimakkaasti hygroskooppista ja se esiintyy muun muassa kidevedellisenä trihydraattina (C16H36NF·3H2O). Kidevettä ei voi poistaa yhdisteestä tavalliseen tapaan kuumentamalla alhaisessa paineessa. Tämä johtuu siitä, että fluoridi-ioni on niin vahvasti emäksinen, että se vastaanottaa protonin tetrabutyyliammoniumkationilta. Tämä johtaa eliminaatioreaktioon, jossa muodostuu tributyyliamiinia ja 1-buteenia.
Valmistus ja käyttö

Tetrabutyyliammoniumfluoridia voidaan valmistaa tetrabutyyliammoniumbromidin ja vetyfluoridin välisellä halogeeninvaihtoreaktiolla tai tetrabutyyliammoniumhydroksidin ja vetyfluoridin vesiliuoksien välisellä reaktiolla. Kidevedetöntä yhdistettä valmistetaan heksafluoribentseeniin ja tetrabutyyliammoniumsyanidin välisellä reaktiolla tetrahydrofuraaniliuoksessa.
Tetrabutyyliammoniumfluoridilla on useita käyttökohteita orgaanisen kemian synteeseissä. Sitä käytetään muun muassa poistamaan molekyyleistä suojaryhminä toimivia silyyliryhmiä, fluoraamaan alkyylihalogenideja ja alkoholeja, emäksenä ja fluoridi-ionin lähteenä.
Tetryyli

| Tetryyli |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  N-metyyli-N-(2,4,6-trinitrofenyyli)nitramidi
CAS-numero:  479-45-8
PubChem CID:  10178
SMILES:  CN(C1=C(C=C(C=C1[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H5N5O8
Moolimassa:  287,15 g/mol
Sulamispiste:  130 °C
Tiheys:  1,57 g/cm3
Liukoisuus veteen:  74 mg/l
Tetryyli eli trinitrofenyylimetyylinitramiini on TNT:n sukuinen räjähdysaine. Tetryyliä valmistetaan käsittelemällä dimetyylianiliinia rikkihapolla ja sen jälkeen nitraamalla se typpihapolla. Myös eräistä muista aniliinin johdannaisista saadaan nitraamalla tetryyliä.. Tetryylin ominaisuuksiin kuuluu: iskuherkkyys, lievä hygroskooppisuus, kemiallinen vakaus, myrkyllisyys ja valukelvottomuus. Tetryyliä käytettiin erityisesti toisen maailmansodan aikana räjäyttimissä ja nalleissa sellaisenaan, sekä TNT:hen seostettuna torpedojen ja merimiinojen täytteenä. Yhdistettä voidaan käyttää myös pH-indikaattorina. Sen väri muuttuu värittömästä punaisiksi pH-alueella 10,8–13.
Tetryylin kemiallinen kaava on C7H5N5O8 ja  rakennekaava (NO2)3C6H2N(CH3)NO2. Tetryyli on normaaliolosuhteissa hajuton ja väritön -  keltainen kiteinen aine, joka ei liukene veteen. Tetryylin moolimassa on 287.15 g/mol, sulamispiste 130 °C, suhteellinen tiheys 1.57
 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 479-45-8. Tetryyli räjähtää ilmassa 187 °C:ssa.
Aiheesta muualla

Tetryylin kansainvälinen kemikaalikortti
Landolt-Börnstein[vanhentunut linkki] (englanniksi)
PubChem (englanniksi)
Tetratsoli

| Tetratsoli |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  288-94-8
PubChem CID:  67519
SMILES:  C1=NNN=N1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CH2N4
Moolimassa:  70,066 g/mol
Sulamispiste:  156 °C
Tiheys:  1,406 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Tetratsoli (CN4H2) on typpeä sisältävä aromaattinen heterosyklinen orgaaninen yhdiste.
Ominaisuudet ja valmistus

Tetratsolin heterosyklinen ja aromaattinen rengas koostuu yhdestä hiiliatomista ja neljästä typpiatomista. Tetratsoli esiintyy kahtena eri tautomerisena muotona 1H-tetratsolina ja 2H-tetratsolina ja nämä eroavat siten onko vetyatomi sitoutunut 1- vai 2-asemassa sijaitsevaan typpiatomiin. Tautomeereista 1H-tetratsoli on vallitseva liuoksissa ja 2H-tetratsoli on susitumpi muoto kaasufaasissa. Huoneenlämpötilassa tetratsoli on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on suhteellisen stabiili, mutta voi räjähtää kuumennettaessa yli 180 °C:n lämpötilaan. Se liukenee hyvin veteen ja polaarisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja asetoniin, mutta huonommin poolittomiin liuottimiin kuten bentseeniin tai dietyylieetteriin. Tetratsolin pKa-arvo on noin 5, mikä tekee siitä yhtä happaman kuin useat karboksyylihapot. se kykeneekin muodostamaan eräiden metallien kanssa suoloja, joissa esiintyy negatiivisesti varautunut tetratsolidi-ioni. Tetratsoli reagoi elektrofiilien kanssa joko 1- tai 2-asemassa sijaitsevalla typpiatomilla.
Tetratsolia voidaan valmistaa vetysyanidin ja vetyatsidin tai amidratsonin ja typpihapokkeen välisellä reaktiolla. Yhdistettä voidaan käyttää 5-aminotetratsolin kanssa autojen turvatyynyissä, koska se kuumentuessa voidaan saada kontrolloituessa räjähtämään vapauttaen typpikaasua.
Tetratsolin tautomeriset muodot
Tetricus II

| Tetricus II |
| --- | --- |
 Tetricus II roomalaisessa Antoninianuksessa.
Gallian keisarikunnan keisari
Valtakausi:  kevät tai kesä 273 – kesä 274

Syntynyt:  300
Gaius Pius Esuvius Tetricus, usein Tetricus II, oli Gallian keisarikunnan viimeisen keisarin Tetricus I:n poika. Hänen syntymä- ja kuolinvuotensa sekä elämänsä vaiheet ennen vuotta 273 ja vuoden 274 jälkeen ovat tuntemattomia tai epäselviä. Tetricus I nimitti hänet caesariksi keväällä tai kesällä 273, mutta on esitetty että nimitys olisi tapahtunut vuonna 271 tai 272. Tetricus II sai myös arvonimen princeps iuventutis ('nuorison johtaja'). Tammikuun ensimmäisenä päivänä vuonna 274 molemmat Tetricukset olivat konsuleina. Kesällä 274 heidät kuitenkin kukisti Rooman keisari Aurelianus. Aurelianus esitteli Tetricuksia triumfissaan mutta antoi armahtaa heidät. Tetricus I nimitettiin jopa Lucanian maaherraksi (corrector Lucaniae) ja Tetricus II pääsi Rooman senaattiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tetricus II Wikimedia Commonsissa
Tervaleppäkorpi

Tervaleppäkorvelta näyttävä maisema.
Tervaleppäkorpi kuuluu Suomen luonnonsuojelulain mukaan suojeltaviin luontotyyppeihin. Tervaleppäkorvessa on tulvien tai lähteiden vuoksi läpi kasvukauden niin märkää, että valtapuulajina siellä on muita Suomen puulajeja paremmin tulvaa sietävä tervaleppä. Tämä ei kuitenkaan yksinään riitä tervaleppäkorven määritelmäksi, vaan biotooppia (luontotyyppiä) on tarkasteltava kokonaisuutena: esimerkiksi melko yleiset järviruokovaltaiset, järvikortevaltaiset ja suursaravaltaiset, tervaleppää kasvavat kosteat alueet eivät ole tervaleppäkorpia. Osa kasvupaikkatyypin tunnistamisessa tärkeistä opaskasveista on lueteltu luonnonsuojeluasetuksen säännöksessä, mikä kuvastaa niiden merkitystä luontotyypin tunnistamisessa.
Eliöstö

Tervaleppäkorvelle ovat ominaisia vanhat, kookkaat ja usein monirunkoiset tervalepät. Kosteus ja tiheään kasvavan tervalepän varjostus synnyttävät tasaisen, viileän ja kostean pienilmaston. Muita tervaleppäkorven puita voivat olla hieskoivu, harmaaleppä, puumaiset pajut, saarni ja vähäisessä määrin kuusikin. Aluskasvillisuudessa kuivempien mättäiden ja vetisten välikköpintojen vaihtelu on tyypillistä. Pensaina voi kasvaa esimerkiksi tuomea, pihlajaa, paatsamaa ja herukkaa. Mättäillä kasvaa varpujen ja sammalten ohella usein suuria saniaisia, kuten hiirenporrasta ja nevaimarretta. Märemmillä paikoilla kasvaa muun muassa vehkaa, kurjenmiekkaa ja rentukkaa.
Monet sienet ja jäkälät viihtyvät kosteassa korvessa. Linnuista tervaleppäkorvessa voi tavata muun muassa mustapääkertun, satakielen, mustarastaan ja pikkutikan. Tervalepän tyypillinen kääpä on harvinainen lakkakääpä.
Tervaleppä
Hiirenporras
Suovehka
Okarahkasammal
Lakkakääpä
Pikkutikka
Suojelu

Vuonna 1997 voimaan tulleen luonnonsuojelulain määritelmän täyttäviä tervaleppäkorpia on koko maassa yhteensä vain muutamia satoja hehtaareja. Suurin osa niistä on pieniä, enintään muutaman hehtaarin laajuisia. Esimerkiksi Helsingin suojeltavien luontotyyppien kartoituksessa kesinä 1998 ja 1999 löytyi ainoastaan yksi, Vallisaaresta. Laajimmat ja edustavimmat esiintymät sisältyvät valtakunnallisiin suojeluohjelmiin.
Tervaleppäkorvet ovat erityisesti sienten, jäkälien ja monien eläinlajien elinympäristöinä tärkeitä. Tervaleppäkorvet ovat arkoja vesitalouden muutoksille, joten niitä uhkaa ennen muuta ojittaminen, rakentaminen ja vesistöjen säätely. Luontotyypin harvinaistumiseen on metsäojituksilla ollut suuri merkitys. Suurin osa Suomen tervaleppäkorvista sijaitsee Pori–Parikkala-linjan eteläpuolella.
Aiheesta muualla

Pääkkönen, Pilvi & Aulikki Alanen: Luonnonsuojelulain luontotyyppien inventointiohje.  (Suomen ympäristökeskuksen moniste 188)  Helsinki:  Suomen ympäristökeskus, 2000.  ISBN 952-11-0738-3
Metsätyyppiopin mukaiset Suomen metsien kasvupaikkatyypit, suotyypit ja suoyhdistymätyypit
| --- | --- |
Lehtometsätyypit:    lehto
Kangasmetsätyypit:    lehtomainen kangas | tuore kangas | kuivahko kangas | kuiva kangas | karukkokangas
Suotyypit:    suometsät (korpi | luhta | räme) ja avosuot (neva | letto)
Suoyhdistymätyypit:    keidassuo | aapasuo | palsasuo
Tetrakis(trifenyylifosfiini)palladium(0)

| Tetrakis(trifenyylifosfiini)palladium(0) |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  14221-01-3
PubChem CID:  11979704 ja 75534879
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C72H60P4Pd
Moolimassa:  1155,5 g/mol
Sulamispiste:  100–116 °C (hajoaa)
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Tetrakis(trifenyylifosfiini)palladium(0) (Pd[P(C6H5)3]4) on kompleksiyhdiste, jossa keskusatomina on palladium. Palladiumia ympäröi ligandeina neljä trifenyylifosfiinimolekyyliä. Tetrakis(trifenyylifosfiini)palladium(0) on suhteellisen stabiili kompleksi, jota käytetään katalyyttinä useissa tärkeissä orgaanisissa synteeseissä käytettävissä reaktioissa.
Ominaisuudet

Tetrakis(trifenyylifosfiini)palladium(0) on huoneenlämpötilassa kirkkaankeltainen kiteinen aine. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten tetrahydrofuraaniin, trikloorimetaaniin, bentseeniin, tolueeniin ja dimetyyliformamidiin. Yhdiste on kiinteänä suhteellisen stabiili, mutta hajoaa valon ja ilman vaikutuksesta ja kuumennettaessa. Liuoksissa tetrakis(trifenyylifosfiini)palladium(0) on tasapainossa tris(trifenyylifosfiini)palladium(0)- ja bis(trifenyylifosfiini)palladium(0)kompleksien kanssa. Yhdiste noudattaa 18 elektronin sääntöä.
Valmistus ja käyttö

Tetrakis(trifenyylifosfiini)palladium(0)ia on saatavissa kaupallisesti, mutta tyypillisesti se valmistetaan juuri ennen käyttöä stabiilimmasta bis(trifenyylifosfiini)palladium(II)kloridista tai -asetaatista, jotka voidaan pelkistää yhdisteeksi hydratsiinin avulla. Toinen tapa tuottaa yhdistettä on tris(dibentsylideeniasetoni)dipalladium(0)in ja trifenyylifosfiinin välinen reaktio.
Tetrakis(trifenyylifosfiini)palladium(0) on yksi käytetyimmistä katalyyteistä platinakatalysoiduissa kytkentäreaktioissa kuten Suzuki- ja Stille-kytkentä, joissa muodostetaan uusia hiiliatomien välisiä sidoksia. Yhdessä muiden katalyyttien kanssa sitä voidaan käyttää myös useiden funktionaalisten ryhmien pelkistämiseen, hiilen ja muiden alkuaineiden, kuten hapen, typen, rikin, fosforin ja eräiden metallien välisten sidosten muodostamisessa ja eräiden suojaryhmien poistamiseen.
Tetrakis(trifenyylifosfiini)palladium(0)ia