stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jenny Lehtinen

Jenny Lehtinen (s. 28. huhtikuuta 1978 Espoo) on suomalainen radiotoimittaja ja mediapersoona. Lehtinen juonsi YleX-radiokanavan iltapäivälähetyksiä vuosina 2004–2012. Hän aloitti työt YleX:llä vuonna 2004, jolloin hän teki Kromosomi X -ohjelmaa yhdessä Marja Hintikan kanssa. Myöhemmin Lehtinen siirtyi YleX Iltapäivä -ohjelmaan, jota hän juonsi yhdessä Aino Töllisen ja Juuso ”Mäkkäri” Mäkilähteen kanssa. Tammikuussa 2012 hän siirtyi ohjelman tuottajaksi. Kesällä 2013 Lehtisellä oli nimeään kantava iltapäiväohjelma Yle Puheella, jossa käsiteltiin perinteisten kuolemansyntien roolia nyky-yhteiskunnassa.
Syksystä 2015 lähtien hän esiintyi Marja Hintikka Live -ohjelman vakiokommentaattorina. Vuonna 2016 hän alkoi pitää elämäntapamuutokseen pyrkivää Jenny ja läskimyytinmurtajat -nettiprojektia, jota esitettiin myös radiossa. Vuoden 2017 alussa Lehtinen aloitti Yleisradiossa vuoden mittaisen verkkokonaisuuden: armolliseen ja pysyvään elämänmuutokseen tähtäävän Vaakakapina-projektin. Vielä samana vuonna aihe laajeni omaksi tv-ohjelmakseen. Omalla nimellään kulkevaa Jenny+-ohjelmaa Lehtinen juontaa yhdessä ystävänsä Saara Sarvaksen kanssa. Viikoittaisen hyvinvointiin keskittyvän ohjelman ohjelman kolmas kausi alkoi syksyllä 2018 Yle Areenassa ja TV2:lla.
Vuonna 2025 Jenny Lehtinen toimii Yle Radio Suomen toimittajana.
Palkintoja

2016 – Kultainen Venla osana ohjelmasta Marja Hintikka Live
2017 – Kultainen Venla ohjelmasta Jenny+
Volkswagen Caddy

Volkswagen Caddy on Volkswagenin vuodesta 1979 lähtien valmistama pieni hyötyajoneuvomalli. Sen ensimmäinen sukupolvi oli korimalliltaan lava-auto, myöhemmät ovat pieniä paketti- ja tila-autoja. Vuosina 1996–2000 Caddy-pakettiauton rinnalla myytiin lisäksi myös avolavamallia, joka oli Škoda Pickupin Volkswageniksi nimetty versio. Automallin nimi on johdettu golfin mailapoikaa tarkoittavasta sanasta, koska se perustuu Volkswagenin Golf-malliin.
Volkswagen Caddy Typ 14D (1979–1992)

| Volkswagen Caddy Typ 14D |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Argentiina  Etelä-Afrikka  Jugoslavia  Yhdysvallat
Valmistaja:  Volkswagen
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  1979–1992
Muut nimet:  Volkswagen Rabbit Pickup
Korimalli:  2-ovinen lava-auto
Seuraaja:  Volkswagen Caddy (Typ 9K) Volkswagen Caddy (Typ 9U)
Teknisesti samankaltaisia:  Volkswagen Golf I Volkswagen Jetta I Volkswagen Scirocco I Volkswagen Scirocco II
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group A1
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,5–1,8 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali
Ensimmäisen sukupolven Caddy tuli ensimmäisenä markkinoille Pohjois-Amerikassa Volkswagen Rabbit Pickup -nimisenä, sillä Golfia, johon malli perustuu, myytiin siellä Rabbit-nimellä. Euroopassa malli esiteltiin vuonna 1982, ja sitä valmistettiin Sarajevossa. Bosnian sodan vuoksi valmistus lopetettiin vuonna 1992, mutta Etelä-Afrikassa autoa valmistettiin vuoteen 2007 saakka.
Volkswagen Caddy Typ 9K (1995–2003)

| Volkswagen Caddy Typ 9K |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Argentiina  Espanja
Valmistaja:  Volkswagen Nutzfahrzeuge
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  1995–2003
Korimalli:  pakettiauto tila-auto
Edeltäjä:  Volkswagen Caddy (Typ 14D)
Seuraaja:  Volkswagen Caddy (Typ 2K)
Teknisesti samankaltaisia:  SEAT Arosa SEAT Córdoba (Typ 6K) SEAT Ibiza (Typ 6K) SEAT Inca Volkswagen Golf III Volkswagen Lupo Volkswagen Polo III Volkswagen Vento
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group A03
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,4–1,9 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali
Toisen sukupolven Caddy esiteltiin vuonna 1995. Se oli uudelleennimetty SEAT Inca, joka oli SEAT Ibizan pakettiautoversio. Tavarankuljetusmallin lisäksi saatavana oli myös tila-auto Kombi, jossa oli takana kolmen istuttava takaistuin.
Bensiinimoottoriksi oli aluksi saatavana joko 1,4- (60 hv) tai 1,6-litrainen (75 hv). Dieselvaihtoehdot olivat 1,9-litraiset D (64 hv) ja SDI (64 hv), joista jälkimmäisessä oli suorasuihkutus. Vuonna 1996 tulivat lisäksi 1,7 SDI (57 hv) ja turboahdettu 1,9 TDI (90 hv).
Syksyllä 2000 valikoimasta poistuivat 1,6-litrainen bensiinimoottori ja 1,7 SDI. 1,4-litrainen vaihtui uuteen 16-venttiiliseen versioon, jonka teho oli 75 hevosvoimaa.
Volkswagen Caddy Typ 9U (1996–2000)

| Volkswagen Caddy Typ 9U |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Tšekki
Valmistaja:  Volkswagen Nutzfahrzeuge
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  1996–2000
Muut nimet:  Škoda Pickup
Korimalli:  2-ovinen lava-auto
Edeltäjä:  Volkswagen Caddy (Typ 14D)
Teknisesti samankaltaisia:  Škoda Favorit Škoda Felicia
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,6–1,9 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali
Pakettiauton rinnalla myytiin myös Caddy-avolavamallia, joka oli uudelleennimetty Škoda Pickup.
Moottorivalikoimassa olivat 1,6-litrainen (75 hv) bensiinimoottori ja dieselmoottori 1,9 SDI (64 hv).
Volkswagen Caddy Typ 2K (2003–2020)

| Volkswagen Caddy Typ 2K |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Algeria  Puola  Venäjä
Valmistaja:  Volkswagen Nutzfahrzeuge
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  2003–2020
Korimalli:  pakettiauto tila-auto
Edeltäjä:  Volkswagen Caddy (Typ 9K)
Seuraaja:  Volkswagen Caddy (Typ SB)
Teknisesti samankaltaisia:   A5-pohjalevyn mallit * Audi A3 (Typ 8P) Audi TT (Typ 8J)  Audi Q3 (Typ 8U)  SEAT Altea  SEAT León (Typ 1P)  SEAT Toledo (Typ 5P)  Škoda Octavia (Typ 1Z)  Škoda Yeti  Volkswagen Beetle (A5)  Volkswagen Eos  Volkswagen Golf V  Volkswagen Golf VI  Volkswagen Golf Plus  Volkswagen Jetta V  Volkswagen Jetta VI  Volkswagen Scirocco (2008)  Volkswagen Tiguan I  Volkswagen Touran I  
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group A5
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,0–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel nestekaasu maakaasu
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen kaksoiskytkin 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Kolmannen sukupolven Caddy esiteltiin syksyllä 2003 Amsterdamissa, ja se perustuu samalle A5-pohjalevylle kuin muun muassa Golf V. Malli oli saatavana normaalikokoisen lisäksi suurempana Maxi-versiona ja Life-tila-automallina.
Vuoden 2007 Euro NCAP -kolaritestistä Caddy sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Bensiinimoottoreina olivat aluksi 1,4 16V (75 hv) ja 1,6 8V (102 hv). Dieselmoottorit olivat pumppusuutintyyppiset 1,9 TDI (105 hv) ja 2,0 SDI (69 hv). Syksyllä 2005 1,9-litraisesta tuli lisäksi 75-hevosvoimainen versio. Seuraavana keväänä 1,4-litraisen bensiinimoottorin teho nousi 80 hevosvoimaan. Uutena moottorina oli maakaasua polttoaineenaan käyttävä 2,0 EcoFuel (109 hv).
Syksyllä 2007 dieselvalikoimaa laajensi 2,0 TDI (140 hv).
Vuonna 2010 Caddyn keulan ilmettä uudistettiin uusien Volkswagen-mallien mukaiseksi, ja pieniä muutoksia tehtiin myös ohjauspyörään, mittaristoon ja keskikonsoliin. 1,4-litraisen bensiinimoottorin korvasi turboahdettu 1,2 TSI (85/105 hv). Kaikki vanhat dieselmoottorit korvattiin uusilla yhteispaineruiskutteisilla 1,6 TDI:llä (75/102 hv) ja 2,0 TDI:llä (84/110 hv).
Keväällä 2011 esiteltiin 1,6-litraisen BiFuel-versio, joka voi käyttää bensiinin ohella nestekaasua polttoaineenaan. 2,0 TDI:stä tuli kesällä 2012 tarjolle lisäksi 140- ja 170-hevosvoimaiset versiot.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2015 esiteltiin toisen kasvojenkohotuksensa kokenut Caddy. Uudistuksessa auton ulkoista ilmettä nykyaikaistettiin ja se sai täysin uuden sisustan, jonka materiaalit ovat aiempaa korkeatasoisempia. Uuden moottorivalikoiman muodostivat bensiinimoottorit 1,0 TSI (102 hv), 1,2 TSI (84 hv) ja 1,4 TSI (125 hv), maakaasumoottori 1,4 TGI (110 hv) sekä dieselmoottori 2,0 TDI (75/102/122/150 hv).
Uudistettu Caddy sai vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Syksyllä 2015 Frankfurtin autonäyttelyssä esiteltiin maastokelpoisempi Caddy Alltrack, jossa on muun muassa koria suojaavia muoviosia.
Volkswagen Caddy Typ SB (2020–)

| Volkswagen Caddy Typ SB |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Puola
Valmistaja:  Volkswagen Nutzfahrzeuge
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  2020–
Korimalli:  pakettiauto tila-auto
Edeltäjä:  Volkswagen Caddy (Typ 2K)
Teknisesti samankaltaisia:  Audi A3 (Typ 8Y) Cupra Formentor Ford Tourneo Connect III SEAT León (Typ KL) Škoda Octavia (Typ NX) Volkswagen Golf VIII Volkswagen Talagon
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group MQB Evo
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,5–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Neljännen sukupolven Caddy esiteltiin helmikuussa 2020 Düsseldorfissa. Se perustuu samalle MQB-perusrakenteelle kuin esimerkiksi Volkswagen Golf VIII. Edeltäjäänsä verrattuna auto on 25 millimetriä aiempaa matalampi, mutta siitä huolimatta kuormatila on aiempaa suurempi. Volkswagenin ja Fordin välisen hyötyajoneuvojen kehittämisyhteistyön seurauksena vuonna 2021 esitelty uusi Ford Tourneo Connect on tekniikaltaan hyvin läheistä sukua Caddylle. Autojen eroavaisuudet ovat lähinnä ulkonäöllisiä.
Vuoden 2021 Euro NCAP -kolaritestistä Caddy sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volkswagen Caddy Wikimedia Commonsissa
Volkswagenin automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit: Henkilöautot: Arteon ·  Atlas ·  Atlas Cross Sport ·  Bora (2018–) ·  C-Trek ·  Gol ·  Golf ·  ID.3 · ID.4 ·  ID.5 ·  ID.6 ·  Jetta ·  Lamando ·  Lavida ·  Passat ·  Phideon ·  Polo ·  Saveiro ·  T-Cross ·  T-Roc ·  Taigo ·  Taigun ·  Talagon ·  Tayron ·  Tharu ·  Tiguan ·  Touareg ·  Touran ·  up! ·  Viloran ·  Virtus  Hyötyajoneuvot: Amarok ·  Caddy ·  Crafter ·  Transporter
Lopetetut ilmajäähdytteiset mallit: 181 (Kurierwagen/Trekker/Thing/Safari) ·  1500/1600 (Typ 3) ·  411/412 (Typ 4) ·  Kupla (Typ 1) ·  Brasilia ·  Country Buggy (Sakbayan) ·  Hebmüller Cabriolet ·  Karmann Ghia ·  Kommandeurwagen ·  Kübelwagen ·  Schwimmwagen ·  SP2 ·  Type 18A ·  VW-Porsche 914
Lopetetut vesijäähdytteiset mallit: Ameo ·  Apollo ·  Beetle ·  Bora ·  Citi Golf ·  CC ·  Corrado ·  Derby ·  Eos ·  Fox ·  Golf Plus ·  Golf Sportsvan ·  Iltis ·  K70 ·  LT ·  Lupo ·  New Beetle ·  Parati ·  Phaeton ·  Pointer/Logus ·  Routan ·  Scirocco (1974–1992) ·  Scirocco (2008–2017) ·  Sharan ·  SpaceFox ·  Taro ·  Vento
Konseptimallit: 1-Litre Concept ·  up!/space up!/space up! blue/E-Up!/Up! Lite ·  GX3 ·  Iroc ·  EcoRacer ·  Concept A ·  Concept R ·  New Beetle Ragster ·  EDAG Biwak ·  Microbus Concept ·  W12/Nardo ·  Stanley ·  Concept BlueSport
Tulevat mallit: 
Volkswagen-pohjaiset (asuntoautot, kit-carit, kilpa-autot): Herbie ·  Formula Vee ·  Baja Bug ·  Meyers Manx ·  EMPI Imp ·  Westfalia Campervans
Volkswagen Rabbit Pickup
Volkswagen Caddy Life
Kolmannen sukupolven facelift-malli (2010).
Facelift-mallin Volkswagen Caddy Life (2010).
Kolmannen sukupolven facelift-malli (2015).
Volkswagen Caddy Alltrack
Reikäkorttikone

Reikäkorttikone
Reikäkorttikone on kortistojen käsittelyä helpottava sähkömekaaninen kone. Arkistoitavat tiedot oli talletettu kirjoittamalla pahvikorteille, joiden reunoissa oli pyöreitä reikiä. Reikä saattoi olla kahdessa tilassa: paikallaan tai pois leikattuna, jolloin kortin laitaan leikattiin kyseiseen kohtaan lovi. Esimerkiksi kaksi viereistä reikää kuvasivat henkilökortistossa arvoja "nainen" ja "mies", ja miesten korteista lovettiin "nainen"-kohta pois.
Kun haluttiin hakea kortiston kaikki naisia koskevat kortit, pujotettiin metallipuikko oikeaan kohtaan ja korttilaatikosta voitiin nostaa oikeat kortit puikon varassa ylös. "Mies"-kortit eivät nousseet, koska puikko sujahti kortin laidan loveen.
Reikäkorttikoneella pystyttiin tekemään "tai"-hakuja, mutta ei "ja"-hakuja.
Suomen ensimmäiset reikäkorttikoneet hankittiin Tilastolliseen päätoimistoon (nykyinen Tilastokeskus) vuonna 1922. 1920-luvulla reikäkorttilaitteistoja hankkivat ainakin Henkivakuutusyhtiö Salama ja Vakuutusyhtiö Sampo. Kansaneläkelaitos otti ensimmäiset reikäkorttikoneensa käyttöön vuosina 1940–1941, ja sotavuosien jälkeen myös Yhdyspankki ja Postipankki hankkivat reikäkorttikoneita. Reikäkorttilaitteistojen valmistajana toimintansa aloittanut IBM perusti tytäryhtiön Suomeen vuonna 1936, ja vuonna 1952 IBM alkoi myös painaa reikäkortteja omassa painossaan Helsingissä. Vuonna 1955 noin 80 suomalaista organisaatiota käytti reikäkorttikoneita. Reikäkorttikoneita käytettiin Suomessa pienissä kirkkoherranvirastoissa ja koulujen kanslioissa vielä 1980-luvun alussa.
Alankomaiden väestörekisterijärjestelmä oli reikäkorteilla ennen toista maailmansotaa. Niinpä natsit saattoivat pujottaa kortistoissa puikon kohtaan "Uskonto: juutalainen" ja löytää kaikkien kaupungin juutalaisten nimet ja osoitteet. Tämä jätti moniin Keski-Euroopan maihin rekisterikammon: muun muassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa jouduttiin pitkään perustelemaan sitä, että vuoden 2002 väestönlaskennassa kysyttiin uskontoa ensimmäistä kertaa 1930-luvun jälkeen.
Reikäkortteja käytettiin myös muun muassa varhaisten tietokoneiden tiedonsyöttämiseen ja erilaisten laitteiden ohjelmointiin.
Fiat Regata

| Fiat Regata |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Argentiina  Italia
Valmistaja:  Fiat
Valmistusvuodet:  1983–1990
Muut nimet:  Fiat Marengo
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Fiat 131
Seuraaja:  Fiat Tempra
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat Ritmo SEAT Málaga
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,3–1,9 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti
Fiat Regata on Fiatin vuosina 1983–1990 valmistama keskiluokan automalli, joka korvasi Fiat 131:n. Se perustui tekniikaltaan Fiat Ritmoon. Regatan seuraajaksi tuli Fiat Tempra. Espanjalainen SEAT valmisti vuosina 1985–1992 SEAT Málagaa, joka oli hyvin läheistä sukua Regatalle.
Regata esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 1983. Bensiinimoottoreina olivat SOHC-tyyppiset 1,3- (68 hv) ja 1,5-litraiset (82 hv) sekä DOHC-tyyppinen 1,6-litrainen (100 hv). Ainoa dieselmoottori oli alkuvaiheessa 1,7-litrainen (58 hv), mutta jo vuonna 1984 sen rinnalle tuli myös 1,9-litrainen (65 hv).
Fiat Regata Weekend
Vuonna 1984 esiteltiin farmarimalli Regata Weekend, jossa oli alas taittuva takapuskuri lastaamisen helpottamiseksi. Malli oli saatavana 1,3- ja 1,6-litraisilla bensiinimoottoreilla sekä molemmilla dieseleillä. Farmarimallista valmistettiin myös pakettiautoversiota nimeltään Fiat Marengo.
Facelift-mallin Fiat Regata.
Regata sai vuonna 1986 muun muassa uudet ovenkahvat. 1,6-litrainen sai polttoaineen ruiskutusjärjestelmän ja tuli saataville myös katalysaattorilla varustettuna. Uutena moottorina oli 1,9-litrainen (80 hv) turbodiesel. 1,7-litraisen dieselin iskutilavuutta pienennettiin hieman, mutta sen polttoaineenkulutus laski ja teho nousi 60 hevosvoimaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat Regata Wikimedia Commonsissa
Fiatin automallit
Koto (yhtye)

Koto oli italialainen italodiskoryhmä, joka koostui Anfrando Maiolasta (k. 2023) ja Stefano Cundarista (k. 1990). Kokoonpanon suosituimmat kappaleet olivat "Visitors", "Dragon's Legend", "Chinese Revenge" ja "Jabdah", jotka julkaistiin vuosina 1983–1988. Stefano Cundari tunnetaan myös siitä, että hän on ollut mukana ryhmässä "Hipnosis" vuosina 1982–1987.
Vuonna 1989 saksalainen levymerkki ZYX Music osti oikeudet Koto-nimeen ja -nauhoituksiin. He palkkasivat hollantilaistuottaja Michiel van der Kuyn nauhoittamaan ja miksaamaan uudestaan joitakin vanhoja Koton tuotoksia. Hän myös teki miksauksia scifi-elokuvien tunnusmusiikista.
2000-luvulla Anfrando Maiola hankki itselleen takaisin oikeudet Koto-nimeen ja jatkoi musiikin tuottamista sen alaisena. Viimeisimmät kappaleet häneltä olivat nimeltään "Koto Is Still Alive" (2001) ja "Blow The Whistle" (2003).
Diskografia > Albumit

Masterpieces (1989)
Koto Plays Synthesizer World Hits (1990)
From The Dawn Of Time (1992)
Koto Plays Science-Fiction Movie Themes (1993)
Diskografia > Singlet

Chinese Revenge (1982)
Japanese War Game (1983)
Visitors (1985)
Jabdah (1986) (Sveitsi: 11, Saksa: 23, Alankomaat: 28)
The Koto Mix (1987)
Dragon's Legend (1988) (Alankomaat: 28)
Time (1989)
Champion's Cue (1990)
Acknowledge (1990)
Mechanic Sense (1992)
Mind Machine (1992)
Koto Is Still Alive (2001)
Blow The Whistle (2003)
Planet X (2003)
Strange Skies (2009)
Diskografia > Kokoelmat

"Mind Machine" (1992)
"The 12" Mixes" (1995)
"Greatest Hits & Remixes" (2015)
Aiheesta muualla

http://www.discogs.com/artist/Koto - alkuperäisen kokoonpanon diskografia
http://www.discogs.com/artist/Koto+(2) - Michel van der Kuyn "Koton" diskografia
Kuolonsyöjät

Kuolonsyöjän puku Harry Potter -elokuvista.
Kuolonsyöjät (engl. Death Eaters) ovat kuvitteellisia hahmoja J. K. Rowlingin Harry Potter -kirjasarjassa. He ovat lordi Voldemortin kannattajia ja tunnettuja ja pelättyjä raakalaismaisuudestaan ja uskollisuudestaan Voldemortille.
Lordi Voldemort keräsi ympärilleen kannattajia, joita hän alkoi kutsua kuolonsyöjiksi. Kuolonsyöjien tarkoituksena on tappaa kaikki ei-puhdasveriset velhot (ironista kyllä, Voldemortkin on "vain" puoliverinen, hänen isänsä oli jästi) ja ottaa valta velhomaailmassa. He ovat Voldemortin aatteiden kannattajia, ja tottelevat herransa käskyjä. Yleensä he palvelevat Voldemortia kuolemaansa saakka. Nimitys syntyy todennäköisesti Voldemortin pakkomielteestä ei vain saavuttaa kuolemattomuus vaan tuhota kuolema lopullisesti.
Kaikki kuolonsyöjät kantavat Voldemortin tunnusmerkkiä; pääkalloa ja käärmettä kuvaavaa tatuointia, jota kutsutaan myös pimeän piirroksi (engl. The Dark Mark). Voldemort kutsuu kuolonsyöjiä kokoon koskettamalla jonkun kuolonsyöjän tatuointia, jolloin toisten tuntiessa kivun omassaan he tiesivät ilmiintyä paikalle. Kuolonsyöjät pystyivät myös kutsumaan Voldemortia painamalla pimeän piirtoa. Pimeyden velhoina kuolonsyöjät voivat myös käyttää kalmokalvaus-loitsua, joka loihtii pimeän piirron esimerkiksi taivaalle. Usein taivaalle leimautettu pimeän piirto on merkkinä kuolonsyöjän tekemästä murhatyöstä.
Kun Voldemort menetti voimansa ja ruumiinsa yrittäessään surmata Harry Potterin, suurin osa kuolonsyöjistä joutui Azkabanin velhovankilaan tai kielsi koskaan olleensa kuolonsyöjä, luullen herransa kuolleen. Kuolonsyöjien vihollisia ovat Taikaministeriö ja Albus Dumbledoren johtama Feeniksin kilta.
Lucius ja Narcissa Malfoyn poika, Draco Malfoy, liittyi kuolonsyöjiin teoksessa Harry Potter ja puoliverinen prinssi isänsä jouduttua Azkabanin velhovankilaan. Teoksessa Harry Potter ja kuoleman varjelukset Malfoyt eivät toimi enää Voldemortin hyväksi.
Dumbledoren pakon edessä ja Dumbledoren pyynnöstä surmannut Severus Kalkaros kuului kuolonsyöjiin, mutta hän oli ollut siitä asti Dumbledoren puolella, kun Voldemort tappoi Lily Potterin. Igor Irkoroff, josta tuli myöhemmin velhokoulu Durmstrangin rehtori, oli kuolonsyöjä, mutta hänet armahdettiin hänen kerrottua oikeudenkäynnissä kuolonsyöjien nimet. Regulus Musta, Sirius Mustan pikkuveli oli kuolonsyöjä, mutta hän kääntyi Voldemortia vastaan. Myöhemmin Poimittaislinjan rahastaja ja konduktööri Stan Pikitie liittyi kuolonsyöjiin komennuskirouksen alaisena ja osallistui Seitsemän Potterin taisteluun.
Tylypahkan taistelussa nähtiin kolme tuntematonta kuolonsyöjää, joista yksi kuoli seitsemännen kerroksen taistelussa, yksi taisteli Arthur Weasleyn kanssa ja yksi, joka joutui Harry Potterin tainnuttamaksi.
Kuolonsyöjiä > Avery

Avery oli kuolonsyöjä, joka oli Voldemortin kannattaja ensimmäisessä velhosodassa. Hän kävi Tylypahkaa samaan aikaan Mulciberin ja Severus Kalkaroksen kanssa ja kuului heidän kanssaan samaan luihuisjengiin. Avery oli yksi kuolonsyöjistä, joka ei joutunut Azkabaniin Voldemortin kukistumisen jälkeen. Kun Voldemort palasi takaisin valtaan ja kutsui kaikki kuolonsyöjät luokseen Avery pyysi antamaan anteeksi sen etteivät he etsineet häntä mihin Voldemort nauroi ja langetti kidutuskirouksen Averyyn. Myöhemmin Avery ehdotti komennuskirouksen langettamista Sturgis Podmoreen ennustuksen saamiseksi mutta yritys epäonnistui ja Voldemort rankaisi Averya. Avery osallistui Salaperäisyyksien osaston taisteluun ja joutui Azkabaniin mutta hän pakeni ja osallistui Tylypahkan taisteluun. Averyn kohtalo jäi epäselväksi mutta jos hän selviytyi hän todennäköisesti joutui Azkabaniin loppuiäkseen.
Kuolonsyöjiä > Avery Sr.

Avery Sr. oli yksi ensimmäisistä kuolonsyöjistä. Hän opiskeli Tylypahkassa samaan aikaan Voldemortin kanssa ja kuului tämän luihuisjengiin. Hän oli myös Kuhnukerhon jäsen. Ei ole tiedossa, oliko vanhempi Avery vielä elossa toisen velhosodan aikaan.
Kuolonsyöjiä > Amikus ja Alekto Carrow

Sisarukset Amikus ja Alekto Carrow ovat kuolonsyöjiä, jotka osallistuivat Astronomiatornin taisteluun. Amikus pilkkaa Dumbledorea mikä huvittaa Alektoa. Kalkaroksen tapettua Dumbledoren Amikus taisteli Ginnyn kanssa kunnes hän pakeni sisarensa kanssa. Amikusista ja Alektosta tulee kirjassa Harry Potter ja kuoleman varjelukset Tylypahkan opettajia taikaministeriön valtauksen jälkeen. Amikusin olisi tarkoitus opettaa suojautumista pimeyden voimilta, mutta siitä tulee pelkkää pimeyden voimien opetusta. Alekto taas ryhtyy opettamaan jästitietoa professori Amore Burbagen murhan jälkeen. Jästitiedosta tulee pakollinen aine ja tunnit koostuvat lähinnä jästien mustamaalaamisesta. Amikus aiheuttaa syvän haavan Nevillen kasvoihin Nevillen kieltäydyttyä käyttämästä kidutuskirousta oppilaaseen rangaistuksena. Amikus ja Alekto myös pahoinpitelevät Terry Bootin ja kiduttavat Michael Corneria.
Kirjan lopussa Alekto vaanii Harrya Korpinkynnen tornissa ja saatuaan Harryn kiinni hän kutsuu Voldemortin paikalle koskettamalla pimeän piirtoaan, mutta Luna Lovekiva tainnuttaa hänet. Amikus pelkää Lordi Voldemortin raivostuvan Alekton töppäilyistä ja päättää uhrata Tylypahkan oppilaita pimeyden lordille. Minerva McGarmiwa kuitenkin estää Amikusta ja tämä sylkee McGarmiwaa kasvoille. Tämän johdosta Harry tyrmää Amikusin kidutuskirouksella ja sen jälkeen McGarmiwa komennuttaa Amikusin ja vangitsee Carrowin sisarukset.
Kuolonsyöjiä > Crabbe Snr

Crabbe Snr oli kuolonsyöjä, joka oli mukana ensimmäisessä velhosodassa. Crabbe oli yksi niistä kuolonsyöjistä, jotka eivät joutuneet Azkabaniin Voldemortin kukistumisen jälkeen. Crabbe sai myöhemmin vaimonsa kanssa pojan Vincentin. Crabbe oli läsnä Voldemortin noustua uudelleen valtaan ja kutsuttua kaikki kuolonsyöjät paikalle. Crabbe Snr oli mukana Salaperäisyyksien osaston taistelussa, jossa hän jahtasi Rodolphusin kanssa Harrya, Hermionea, ja Nevilleä, mutta Harry tainnutti Crabben, joka kaatui päin kaappikelloa. Taistelun jälkeen Crabbe vangittiin ja hän joutui Azkabaniin. Crabbe myöhemmin pakeni ja osallistui Tylypahkan taisteluun, missä hänen poikansa Vincent sai surmansa. Crabben kohtalo jäi epäselväksi Voldemortin kukistuttua.