stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pikkukiljukotka
Koko ja ulkonäkö

Pikkukiljukotkan pituus on noin 60 cm, siipien kärkiväli 150 cm ja paino 1600 grammaa.
Pikkukiljukotka on lyhytpyrstöinen, melko pienikokoinen kotka, jolla suhteellisen tasaleveät siivet ja tasainen pyrstö. Se muistuttaa muodoltaan ja väritykseltään kiljukotkaa ja on usein erittäin vaikea erottaa tästä. Kuten monilla muillakin petolinnuilla, on lintua voitava tarkkailla pitkään ja hyvissä olosuhteissa, jotta määritys voisi olla varma. Lisäksi tulee tuntea iän vaikutus linnun ulkonäköön, lähilajien tuntomerkit ja höyhenpuvun vaihtelu.
Pikkukiljukotka on yleensä vaaleamman ruskea kuin kiljukotka. Nuori lintu on kokonaisuudessaan tumma. Siiven yläpeitinhöyhenten kärjet ovat vaaleat, siipisulat ovat hyvin tummat ja heikosti poikkiraitaiset. Ruumiinhöyhennys on useimmiten vaaleamman ruskea kuin kiljukotkalla. Karpaalialueella usein kaksi vaaleampaa puolikuukuviota. Vanha lintu on selästä vaaleanruskea, ruumiiltaan ruskea ja siipisulat ovat hyvin tummat. Sulkii vanhan linnun pukuun noin neljässä vuodessa, esiaikuiset vaihtelevan näköisiä.
Levinneisyys

Pesii pääosin Itä-Euroopassa itäisestä Saksasta Venäjälle ja Kreikasta Viroon. Mahdollisesti pesinyt Suomessa epäsäännöllisesti aikaisemmin. Keski- ja Itä-Euroopassa pesivät linnut talvehtivat Afrikassa. Viron pesimäkanta noussut vakaasti 1990–2000-luvuilla ja on nyt 500–600 paria. Koko Euroopan kannan arvioidaan olevan 10 800 – 15 200 paria.
Suomessa pikkukiljukotka on säännöllinen, mutta vähälukuinen vieras pääosin touko-syyskuussa etelärannikolla.
Intiassa asuva kiljukotkalajipopulaatio joka on aikaisemmin luokiteltu pikkukiljukotkan alalajiksi, on paikkalintu eikä muuta. Intialaista kiljukotkalajia pidetään nykyään omana lajinaan Aquila hastata.
Ravinto

Pikkukiljukotka syö pieniä nisäkkäitä, sammakkoeläimiä, matelijoita ja myös hyönteisiä.
Aiheesta muualla

Pikkukiljukotka Lintukuva-verkkopalvelussa
Piedmont

Piedmont voi viitata seuraaviin asioihin:
Maantieteessä

Piedmont, kylä Nova Scotiassa
Piedmont, kunta Québecissä, Kanadassa
Piedmont, alue Yhdysvaltain itäosissa
Piedmont, kaupunki Alabamassa
Piedmont, autiokaupunki Arizonassa
Piedmont, väestönlaskennallinen paikka Etelä-Carolinassa
Piedmont, kaupunki Etelä-Dakotassa
Piedmont, kaupunki Kaliforniassa
Piedmont, kunta Länsi-Virginiassa
Piedmont, kaupunki Missourissa
Piedmont, kaupunki Oklahomassa
Piedmont, paikkakunta Pohjois-Carolinassa
Piedmont, autiokaupunki Wyomingissä
Colorado Piedmont, Coloradon alue
Piedmont-jäätikkö, vuorelta laaksoon valunut jäätikkö
Colleget

Piedmont College
Piedmont Community College
Piedmont Technical College
Central Piedmont Community College
Piedmont Virginia Community College
Piedmont Baptist College
South Piedmont Community College
Muu käyttö

Piedmont, automalli
Piedmont Airlines, paikallinen lentoyhtiö
Piedmont Airlines, lentoyhtiö vuodet 1948–1989, yhdistyi US Airiin
Piedmont blues, bluesin tyylilaji
Piedmont League, entinen baseball-sarja
The Piedmont, Amtrakin matkustajajuna, osa junayhteyttä Carolinian and Piedmont
Sukunimenä

Matt Piedmont, Emmy-palkittu käsikirjoittaja
Tobias Menzies

| Tobias Menzies |
| --- | --- |
 Menzies vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1974 (ikä 50) Lontoo, Iso-Britannia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1998–
Merkittävät roolit:   Game of Thrones  Outlander – Matkantekijä  The Crown (televisiosarja) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Tobias Menzies (koko nimeltään Hanan Tobias Simpson Menzies, s. 7. maaliskuuta 1974 Lontoo, Iso-Britannia), on brittiläinen näyttelijä, joka on tunnettu muun muassa roolistaan Edmure Tullyna televisiosarjassa Game of Thrones (2013–2016) sekä kaksoisroolistaan Frank Randallina ja Jonathan ”Musta Jaska” Randallina televisiosarjassa Outlander – Matkantekijä (2014–2017).
Valikoitu filmografia > Elokuva

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | The Low Down | The Low Down | John |
| 2004 | Finding Neverland – tarinan lähteillä | Finding Neverland | Teatterikävijä |
| 2006 | Casino Royale | Casino Royale | Villiers |
| 2007 | Sovitus | Atonement | Laivaston upseeri |
| 2011 | Hysteria | Hysteria | Mr. Squyers |
| 2014 | Black Sea | Black Sea | Lewis |
| 2016 | Underworld: Next Generation | Underworld: Next Generation | Marius |
Valikoitu filmografia > Televisio

| Televisio> Vuosi | Televisio> Suomenkielinen nimi | Televisio> Alkuperäinen nimi | Televisio> Rooli | Televisio> Lisätietoja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998–2000 | Sairaalaelämää | Casualty | Frank Gallagher | 11 jaksoa |
| 2000 | Midsomerin murhat | Midsomer Murders | Jack Dorset | 1 jakso |
| 2000 | Pitkä kylmä kesä | Summer in the Suburbs | Koulupsykologi | Televisioelokuva |
| 2002 | Foylen sota | Foyle’s War | Stanley Ellis | 1 jakso |
| 2005–2007 | Rooma | Rome | Marcus Junius Brutus | 17 jaksoa |
| 2007 | Viisasteleva sydän | Persuasion | William Elliot | Televisioelokuva |
| 2009 | Erikoisjoukkue | Spooks | Andrew Lawrence | 2 jaksoa |
| 2009 | Peter Kingdom | Kingdom | David Morston | 1 jakso |
| 2010 | Pieni ihmissydän | Any Human Heart | Ian Fleming | 2 jaksoa |
| 2010 | The Deep | The Deep | Raymond | 5 jaksoa |
| 2013 | Doctor Who | Doctor Who | Lieutenant Stepashin | 1 jakso |
| 2013 | Black Mirror | Black Mirror | Liam Monroe | 1 jakso |
| 2013–2016 | Game of Thrones | Game of Thrones | Edmure Tully | 8 jaksoa |
| 2014–2017 | Outlander – Matkantekijä | Outlander | Frank Randall ja Jonathan ”Musta Jaska” Randall | 23 jaksoa |
| 2016 | Yövahti | The Night Manager | Geoffrey Dromgoole | 5 jaksoa |
| 2017 | Star Wars Rebels | Star Wars Rebels | Kuvernööri Tibor Saxon | "Heroes of Mandalore" (äänirooli) |
| 2019–2020 | The Crown | The Crown | Prinssi Philip | 20 jaksoa |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tobias Menzies Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Aleksei Tšepurnov

Aleksei Ivanovitš Tšepurnov  (9. tammikuuta 1843 Helsinki – 9. marraskuuta 1912 Helsinki) oli suomalainen valtioneuvos ja insinööri, joka toimi Suomen suuriruhtinaskunnan tie- ja vesirakennusten ylihallituksen ylitirehtöörinä 1904–1906 ja rautatiehallituksen päätirehtöörinä 1906–1908.
Tšepurnov valmistui Helsingin teknillisestä reaalikoulusta tie- ja vesirakennusten insinööriksi vuonna 1866. Hän työskenteli aluksi Venäjällä rautatierakennuksilla, ja sitten insinöörinä Hämeenlinna-Tampere-radan ja Turun radan rakennustyömailla. Vuonna 1876 Tšepurnov nimitettiin ratainsinööriksi Riihimäelle, ja muutamaa vuotta myöhemmin ratainsinööriksi Pietariin. Hänet nimitettiin rautatiehallituksen päätirehtöörin apulaiseksi Pietariin vuonna 1890. Vuonna 1904 Tšepurnov nimitettiin tie- ja vesirakennusten ylihallituksen ylitirehtööriksi ja vuonna 1906 valtionrautateitten päätirehtööriksi. Tšepurnov ei osannut suomea, minkä johdosta Rautatieläisten liitto ilmoitti senaatille vastustavansa Tšepurnovin nimitystä. Tšepurnovin toimia ja rautatiehallitusta arvosteltiin julkisesti toistuvasti suomalaislehdissä. Hän jätti eroanomuksen päätirehtöörin virasta lokakuussa 1908.
Tšepurnovin poika oli shakkimestari Anatol Tšepurnov.
Ue

Ue tarkoittaa seuraavia:
Euroopan unioni, lyhenne useilla Euroopan unionin virallisilla kielillä UE, eurooppalaisten valtioiden muodostama taloudellinen ja poliittinen liitto
evankelisluterilainen uskonto, Suomen koululaitoksen oppiainelyhenne UE, oppiaine
Transeuropean Airlines, IATA-koodi UE, lentoyhtiö
urbaani löytöretkeily, UE, englanninkielisestä ilmauksesta urban exploration, kaupungeissa sijaitsevien tilojen tutkimista
urheiluseura, UE, katalaaninkielisestä nimestä unió esportiva, monien jalkapalloseurojen nimen osa
uusiutuva energia, UE, uusiutuvista lähteistä saatava energia
ü, saksan kielessä myös ue, latinalainen kirjain.
Pamela Lincoln

| Pamela Lincoln> Pamela Gill |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. kesäkuuta 1937 Los Angeles, Kalifornia
Kuollut: 21. marraskuuta 2019
Ammatti:  Näyttelijä
Puoliso:  Darryl Hickman
Aiheesta muualla
IMDb 
Pamela Lincoln (syntyjään Pamela Gill; 19. kesäkuuta 1937 – 21. marraskuuta 2019) oli amerikansuomalainen näyttelijä. Hänen äitinsä oli Verna Hillie ja hänen isoisänsä oli alavutelainen Edvard Verner Heikinpoika Hillie ent. Etelämäki.
Henkilökohtainen elämä

Hän meni naimisiin Darryl Hickmanin kanssa 1959. He erosivat 1982.
Filmografia

| Otsikko> Vuosi | Otsikko> Suomenkielinen nimi | Otsikko> Alkuperäinen nimi | Otsikko> Rooli | Otsikko> Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1959 | Isä tietää kaiken | Father Knows Best | Janet Mason | 1 jakso |
| 1959 |  | One Step Beyond | Older Lisa Garrick | 1 jakso |
| 1959 |  | Zane Grey Theater | Kitty | 1 jakso |
| 1959 | The Tingler | The Tingler | Lucy Stevens |  |
| 1959 |  | Have Gun - Will Travel | Mary - Maid | 1 jakso |
| 1961 |  | Anatomy of a Psycho | Pat |  |
| 1979 |  | The Doctors | Doreen Aldrich | 1 jakso |
| 1982 | Tootsie – lyömätön lyyli | Tootsie | Secretary |  |
Perussuomalaisten historia

Perussuomalaisten historia käsittelee Perussuomalaiset-puolueen historiaa. Perussuomalaiset perustettiin vuonna 1995 vararikkoon päätyneen Suomen Maaseudun Puolueen seuraajaksi. Puolueen alkutaival oli tahmea mutta nousujohteinen ja monien ja värikkäiden vaiheiden kautta se on onnistunut vakiinnuttamaan asemansa yhtenä kolmesta suuresta puolueesta sosialidemokraattien ja kokoomuksen joukkoon kilpailemaan suurimman puolueen asemasta.
Puolueen kannatus on kasvanut yhteiskunnassa tapahtuneiden muutosten myötä, joihin perinteiset puolueet eivät ole kyenneet riittävästi vastaamaan. Puolue oli pitkään EU-kriittinen pienpuolue, kunnes nousi vuoden 2011 eduskuntavaaleissa eduskunnan kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi keräten noin 19 prosentin kannatuksen. Vaalimenestykseen keskeinen syy oli eurovaluuttaan liittyneet Kreikan tukipaketit, joita puolue asettui johdonmukaisesti vastustamaan. Tämä politiikka vetosi erityisesti miesäänestäjiin, ja puolueen kannatus onkin sen historian ajan ollut miesvaltainen.
Vuonna 2015 perussuomalaiset osallistui Keskustan johtamaan Sipilän hallitukseen, mikä johti puolueen gallupmenestyksen romahtamiseen ja perussuomalaisten puoluekokous 2017 puolueen eduskuntaryhmän jakautumiseen kahtia. Puolue uudistui eurooppalaisen oikeistopopulistisen valtavirran mukaiseksi maahanmuutto- ja islamkriittiseksi puolueeksi.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa puolue nousi takaisin toiseksi suurimmaksi puolueeksi ja edustajakunta uusiutui suuresti. Puolue vastasi monille miesäänestäjillensä annettuja lupauksia 2019–2021 ja seuraavaksi puoluejohtajaksi nousi elokuussa 2021 naishenkilö laaja-alaisemmalla paletilla. Puolue menestyi eduskuntavaaleissa 2023 entistäkin paremmin ja puolue päätti osallistua oikeistolaiseen Orpon hallitukseen.
Puolueen perustaminen

Perussuomalaiset perustettiin 11. toukokuuta 1995 vararikkoon päätyneen Suomen Maaseudun Puolueen (SMP) seuraajapuolueeksi, ja se merkittiin puoluerekisteriin 13. lokakuuta 1995. Puolueella oli perustettaessa yksi kansanedustaja, SMP:n listalta Vaasan vaalipiiristä valittu Raimo Vistbacka, joka myös päätti uuden puolueen nimestä sekä toimi perussuomalaisten puheenjohtajana vuoteen 1997.
Kunnallisvaaleissa 1996 perussuomalaiset asetti ehdokkaita noin 150 kunnassa, keräsi yli 21 tuhatta ääntä ja sai 138 valtuutettua. Tuolloin puolue nautti yli 10 prosentin kannatusta 20 kunnassa. Perussuomalaiset kuitenkin menetti SMP:ltä periytyneitä paikkoja 216 eli 61 prosenttia kaikista valtuustopaikoistaan, ja puolueen kannatus putosi SMP:n vuoden 1992 kunnallisvaalien tuloksesta puolitoista prosenttia.
Varhainen EU-kriittinen puolue

Vuonna 1997 perussuomalaisten johtoon nousi Timo Soini, jota ei kuitenkaan valittu vuoden 1999 vaaleissa eduskuntaan. Perussuomalaisten listoilta eduskuntaan pääsi ainoastaan Raimo Vistbacka, joka uusi paikkansa. Saman vuoden eurovaaleissa perussuomalaiset oli vaaliliitossa KIPU:n ja EKA:n kanssa.
Vuoden 2000 presidentinvaalissa perussuomalaiset asetti ehdokkaakseen toisen puolueen, Vapaan Suomen Liiton puheenjohtaja Ilkka Hakalehdon. Ehdokkuuden tueksi muodostettiin Raimo Vistbackan johtama Itsenäisen Suomen Puolesta 2000 -kansalaisliike, joka oli puolueiden yhteiselin EU-kriittisten voimien kokoamiseksi. Hakalehto jäi vaalissa kuudenneksi seitsemän ehdokkaan joukossa 1,0 prosentin kannatuksella.
Eduskuntavaaleissa 2003 puolue sai kolme edustajaa: uusina valittiin puheenjohtaja Timo Soini Uudeltamaalta ja Tony Halme Helsingistä. Vuoden 2004 eurovaaleissa perussuomalaiset solmi vaaliliiton kristillisdemokraattien kanssa, saaden kuitenkin vain noin 0,5 prosenttia äänistä.
Puolueen ehdokas presidentinvaaleissa 2006 oli Timo Soini, joka sai 3,4 prosenttia äänistä. Soinin kampanjan tärkeimpiä vaaliteemoja olivat EU-vastaisuus ja Suomen itsenäisyys. Hän vaati kansanäänestystä Euroopan unionin jäsenyydestä ja eroa siitä kansanäänestyksen tuloksen perusteella. Kampanja-avauksessa soi Kari Tapion kappale "Olen suomalainen" ja kampanjan slogan oli "Suomen Soini presidentiksi".
Vuoden 2007 eduskuntavaaleihin puolue asetti tavoitteekseen 6 prosentin kannatuksen ja 10 paikkaa. Edellisissä vaaleissa valittu Tony Halme ei tosin asettunut ehdolle. Puolue solmi vaaliliittoja Itsenäisyyspuolueen, kokoomuksen, kristillisdemokraattien ja Köyhien Asialla -puolueen kanssa. Lopulta perussuomalaisten kannatus nousi 4 prosenttiin ja paikkamäärä viiteen. Soinin ja Vistbackan lisäksi eduskuntaryhmään nousivat Pentti Oinonen, Pertti ”Veltto” Virtanen ja Pirkko Ruohonen-Lerner, kaksi jälkimmäistä sitoutumattomina. Soini keräsi kolmanneksi eniten ääniä koko maassa.
Kunnallisvaaleissa 2008 perussuomalaiset kuusinkertaisti ääniosuutensa ja nelinkertaisti paikkamääränsä. Tuolloin perussuomalaisten kannatus nousi 5,4 prosenttiin.
Kesäkuun 2009 eurovaaleissa puolue sai jo melkein 10 prosenttia äänistä ja ensimmäisen europarlamenttiedustajansa, kun Soini tuli valituksi vaalien ylivoimaisena äänikuninkaana. Kristillisdemokraatit ja perussuomalaiset olivat solmineet vaaliliiton.  Aiemmissa eurovaaleissa puolue jäi paikoista kauas. Soini keräsi 130 715 ääntä.
Ammattiyhdistysvaikuttaja Matti Putkonen liittyi perussuomalaisiin vuonna 2010 ja aloitti työskentelyn puoluetoimistolla. Marraskuussa 2010 kansanedustaja Markku Uusipaavalniemi loikkasi Suomen Keskustasta perussuomalaisiin.
Nousu suureksi puolueeksi

Eduskuntavaaleissa 2011 perussuomalaiset otti Suomen historian toiseksi suurimman vaalivoiton, kun puolueen kannatus nousi 19 prosenttiin, ja se sai itselleen 34 uutta paikkaa eduskuntaan tehden puolueen eduskuntaryhmästä 39 edustajan vahvuisen ja eduskunnan kolmanneksi suurimman. Soini kutsui tulosten varmistuttua vaalivoittoa "jytkyksi". Kaiken kaikkiaan perussuomalaiset keräsi 560 075 ääntä.
Puolue jättäytyi vaalien jälkeen oppositioon, koska se ei voinut hyväksyä vaalit voittaneen kokoomuksen kaavailemia EU-tukipaketteja. Europarlamentaarikoksi kahta vuotta aiemmin valittu Timo Soini palasi eduskuntaan ja hänen tilalleen europarlamenttiin siirtyi Maanpuolustuskorkeakoulun tutkija Sampo Terho. Eduskuntaan palasivat myös Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajina aikoinaan toimineet Anssi Joutsenlahti, Lea Mäkipää sekä Pentti Kettunen.
Soini oli ehdolla myös presidentinvaaleissa 2012. Odotuksia kehnompi menestys presidentinvaaleissa 2012 aiheutti kritiikkiä Timo Soinin kampanjaa kohtaan puolueen sisällä.
Kunnallisvaaleissa 2012 perussuomalaiset yli kaksinkertaisti ääniosuutensa verrattuna vuoden 2008 vaaleihin ja lähes kolminkertaisti paikkamääränsä. Puolue nousi suurimmaksi ryhmäksi Uuraisilla ja Kihniössä.
Vuoden 2014 eurovaaleissa puolue sai äänistä noin 13 prosenttia ja nosti paikkamääränsä kahteen. Valituiksi tulivat vaalien toiseksi suurimmalla äänimäärällä Jussi Halla-aho sekä paikkansa uusinut Sampo Terho.
Suomen Uutiset -verkkolehden julkaisu alkoi joulukuussa 2014.
Eduskuntavaaleissa 2015 perussuomalaisten kannatus laski edellisvaalien tuloksesta, ja puolue menetti eduskunnassa yhden paikan. Puolue nousi silti 38 kansanedustajallaan edustajamäärältään Suomen toiseksi suurimmaksi puolueeksi. Ääniä puolue sai kolmanneksi eniten (17,7 %), jääden keskustan ja kokoomuksen taakse.
Sipilän hallitukseen osallistuminen

Vuonna 2015 perussuomalaiset päätti Timo Soinin johdolla lähteä hallitukseen ensimmäistä kertaa. Se sai keskustan ja kokoomuksen kanssa muodostetusta Sipilän hallituksesta neljä ministerinpaikkaa. Ulkoministeriksi ja pääministerin sijaiseksi nousi Soini, puolustusministeriksi Jussi Niinistö, työministeriksi Jari Lindström ja terveysministeriksi Hanna Mäntylä.
Puoluejohtajana Soini hyväksyi elokuussa 2015 Kreikan kolmannen tukipaketin. Soinin mukaan "nyt oli eri tilanne" kuin tiukasti perussuomalaisten vastustaman toisen tukipaketin tapauksessa.Myöhemmin kokoomuksen tuolloinen puheenjohtaja Alexander Stubb paljasti kokoomuksen pyrkineen "halaamaan perussuomalaiset hallituksessa kuoliaaksi". Tällä Stubb tarkoitti sitä, että hallitus tulisi tekemään muutoksia ja tekoja, jotka olivat aiemmin olleet perussuomalaisille tärkeitä kritiikin kohteita, eikä puolue pystyisi täyttämään kaikkia lupauksiaan, joita se oli oppositiossa esittänyt.
Perussuomalaisten gallupkannatus alkoi heiketä merkittävästi pian vaalien jälkeen. Puoluejohtaja Soinin mukaan kannatuslaskuun syynä oli työntekijöihin osuneet Sipilän hallituksen pakkolait. Kannatuslaskuun vaikutti myös vuonna 2015 Suomessa alkaneen ja vuonna 2016 jatkuneen Euroopan pakolaiskriisin paisuminen.
Sampo Terho nousi Eurooppa-, kulttuuri- ja urheiluministeriksi 5. toukokuuta 2017. Hän oli perussuomalaisten viides ministeri.
Puheenjohtajavaali ja eduskuntaryhmän hajoaminen 2017

Timo Soini ilmoitti blogissaan maaliskuussa 2017, ettei asetu uudelleen ehdolle puolueen puheenjohtajaksi kesäkuun 2017 puoluekokouksessa.
Puheenjohtajaehdokkaiksi ilmoittautuivat mm. eduskuntaryhmän puheenjohtaja ja hiljattain ministeriksi nostettu Sampo Terho, kansanedustajat Leena Meri ja Veera Ruoho sekä europarlamentaarikko Jussi Halla-aho. Ehdokkuudesta kieltäytyivät eduskunnan puhemies Maria Lohela sekä ministerit Jussi Niinistö ja Jari Lindström. Puheenjohtajavaali käytiin 10. kesäkuuta ja Halla-aho voitti sen jo ensimmäisellä kierroksella saatuaan yli 50 prosenttia äänistä.
12. kesäkuuta keskusta ja kokoomus ilmoittivat, etteivät ne jatka hallituksessa Halla-ahon johtamien perussuomalaisten kanssa. Halla-ahon mukaan perussuomalaiset oli halukas sitoutumaan hallitusohjelmaan, mutta pääministeri Juha Sipilä ei suostunut tiukentamaan maahanmuuttopolitiikkaa. Seuraavana päivänä enemmistö puolueen kansanedustajista erosi perussuomalaisten eduskuntaryhmästä ja perusti Uusi vaihtoehto -nimisen eduskuntaryhmän.
16. kesäkuuta 2017 Perussuomalaisten puoluehallitus päätti virallisesti erottaa kaikki Uuteen vaihtoehtoon loikanneet perussuomalaisista. Heille, jotka tekivät päätöksen pikaistuksissaan, annettiin tosin kesäkuun loppuun asti aikaa vaihtaa takaisin perussuomalaisten eduskuntaryhmään. Lopulta Ritva ”Kike” Elomaa sekä Arja Juvonen ilmoittivat palaavansa perussuomalaisten eduskuntaryhmään. Puolueen "hoviin" kuulunut Raimo Vistbacka kuitenkin poistui puolueesta. Lisäksi hoviin kuulunut mainosyrittäjä Jukka Jusula leikkasi saksilla jäsenkirjansa televisiolähetyksessä.
Halla-ahon kausi (2017–2021)

Vuonna 2017 Perussuomalaiset joutui lähtemään hallituksesta, koska muut hallituspuolueet eivät halunneet jatkaa yhteistyötä Jussi Halla-ahon johtamien perussuomalaisten kanssa. Halla-aho on maininnut hallitusyhteistyön kariutumisen syyksi maahanmuuttovaatimuksen. Perussuomalaisista loikanneiden kansanedustajien perustama Uusi vaihtoehto (sittemmin Sininen eduskuntaryhmä) jäi hallitukseen.
Vuoden 2018 presidentinvaalissa puolueen 1. varapuheenjohtaja ja ensimmäisen kauden kansanedustaja Laura Huhtasaari sijoittui kolmanneksi lähes 7 prosentin ääniosuudella. Tulos tulkittiin voitoksi puolueelle, jonka eduskuntaryhmä oli hajonnut kahtia edellisenä vuonna.
Eduskuntavaaleissa 2019 perussuomalaisten kannatus pieneni hieman edellisvaaleihin verrattuna, mutta puolue onnistui saamaan yhden kansanedustajan paikan enemmän kuin edellisissä vaaleissa. Perussuomalaiset nousi eduskunnan toiseksi suurimmaksi puolueeksi. Puoluejohtaja Halla-aho tuli valituksi eduskuntavaaleissa ja oli vaalien ääniharava. Hän tuli kotimaan politiikkaan Euroopan parlamentista vasta heinäkuussa 2019.
Toukokuun 2019 eurovaaleissa perussuomalaiset sai äänistä noin 14 % ja säilytti molemmat paikkansa. Valituiksi tulivat Laura Huhtasaari ja Teuvo Hakkarainen.
Eduskunnan istumajärjestyksessä puolue oli pitkään sijoitettu keskelle, keskustan ja vihreiden väliin, mutta vuoden 2019 valtiopäivillä se päätettiin siirtää salin oikeaan laitaan. Perussuomalaiset vastustivat siirtoa kaikkien muiden puolueiden kannattaessa sitä. Halla-ahon johdolla perussuomalaiset vastustivat Suomen osallistumista EU:n koronaelvytyspakettiin ja vaativat kansanäänestystä siitä.
Kuntavaaleissa 2021 perussuomalaiset sai historiansa korkeimman kannatuksen kuntavaaleissa: 14,5 prosenttia.
Kuntavaalien jälkeen kesäkuussa 2021 Halla-aho ilmoitti että hän ei hae jatkokautta perussuomalaisten puheenjohtajana. Elokuun 2021 puheenjohtajakilpaan ilmoittautuivat kansanedustaja Sakari Puisto, varapuheenjohtaja Riikka Purra ja perussuomalaisten jäsenet Ossi Tiihonen sekä Kristiina Ilmarinen. Purra voitti puheenjohtajakilvan.
Kirjallisuutta

Nurmi, Lauri: Perussuomalaisten hajoamisen historia.  Helsinki:  Into, 2017.  ISBN 978-952-264-878-5.
Aiheesta muualla

Yle: Perussuomalaiset syntyi niin kuin Suomessa ennen vanhaan synnyttiin: saunassa
Raimo Vistbacka toimi puolueen ensimmäisenä puheenjohtajana ja kansanedustajana.
Timo Soini oli perussuomalaisten puuhamies ja puheenjohtaja 20 vuoden ajan. Soinin kaudella Perussuomalaiset nousi suureksi eduskuntapuolueeksi ja hallitusvastuuseen.
Jussi Halla-aho toimi perussuomalaisten puheenjohtajana vuosina 2017–2021.
Quick Mail Transfer Protocol

Quick Mail Transfer Protocol (QMTP) on professori Daniel J. Bernsteinin kehittämä prototokolla sähköpostin välittämiseen korvaamaan SMTP.
Se liittyy Bernsteinin qmail-sähköpostinvälitysohjelmaan, joka lienee ainoa ohjelma, joka kyseistä protokollaa tukee.
Sergio Oliva

| Sergio Oliva |
| --- | --- |
 Sergio Olivan käsivarsi
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. heinäkuuta 1941 Havanna, Kuuba
Kuollut: 12. marraskuuta 2012 (71 vuotta) Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Ammatti:  kehonrakentaja, poliisi
Muut tiedot
Lempinimet:  The Myth, El Mito
Aiheesta muualla
Kotisivu
Sergio Oliva (4. heinäkuuta 1941 Havanna, Kuuba – 12. marraskuuta 2012 Chicago, Yhdysvallat) oli kuubalaissyntyinen, Yhdysvalloissa uransa tehnyt kehonrakentaja ja kolminkertainen Mr. Olympia -kilpailun voittaja. Olivan lempinimi oli "The Myth", "El Mito" eli Myytti.