stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Romuttaja (Transformers)
Elokuvasarja

Michael Bayn ohjaamassa Transformers-elokuvasarjassa Romuttajat oli kirjoitettu tekstityksissä "Wreckereiksi". Heitä esiintyy elokuvissa vain kolme. Ja he kaikki muuntautuvat aseilla varustetuiksi Chevrolet Impala NASCAR-kilpureiksi. He saapuivat Maahan jo ennen Transformers: Kaatuneiden koston tapahtumia. Mutta he ovat lähinnä toimineet Maassa vain mekaanikkoina Kennedyn avaruuskeskuksessa huoltamassa alustaan, Xantiumia.
Elokuvasarjassa esiintyvät Wreckerit ovat:
Leadfoot, punainen Juan Pablo Montoya #42 Target -kilpuri. Äänenä John DiMaggio.
Topspin, sininen Jimmie Johnson #48 Lowe's/Kobalt -kilpuri.
Roadbuster, vihreä Dale Earnhardt, Jr. #88 AMP Energy/National Guard -kilpuri. Äänenä Ron Bottitta.
Elokuvasarja > Transformers: Kuun pimeä puoli

Elokuva Transformers: Kuun pimeä puoli oli Wreckereiden ainoa esiintyminen elokuvasarjassa. Heidät nähtiin ensimmäisenä valmistelemassa Xantiumia lähtövalmiiksi, kun Autobotit joutuivat Sentinel Primen kiristyksen vuoksi lähtemään Maasta. Mutta Wreckerit keksivät piiloutua aluksen kantoraketteihin ja laskeutua niiden mukana takaisin Maahan. Alun perin he eivät epäkypsän käytöksensä takia päässeet aiemmin taistelemaan. Mutta Chicagossa käytyyn taisteluun he osallituivat. He ovat ammattiluokan taistelijoita kuten muutama muukin Autobotti, mutta säälimättömämpiä sillä he tekevät selvää jopa jo haavoittuneistakin Decepticoneista.
Roadbuster puhui elokuvassa skottilaisella aksentilla, Leadfoot cockneylaisella aksentilla ja Topspin ei puhunut ollenkaan.
Elokuvasarja > Transformers – Tuhon aikakausi

Elokuvassa Transformers – Tuhon aikakausi CIA:n erikoisyksikkö Cemetery Wind metsästi henkiin jääneitä transformereita. Kamerarobotin kautta Cade Yeager ja Autobotit näkivät kuinka agentit ampuivat Leadfootin palasiksi.
Elokuvasarja > Transformers: Viimeinen ritari

Elokuvassa Transformers: Viimeinen ritari esiintyi Autobotti, jolla oli Topspinin vartalo, mutta Leadfootin pää. Hän oleskeli Roadbusterin ja Seymour Simmonsin kanssa Kuubassa, jonne osa Autoboteista oli paennut Transformer Reaction Forcea. Hahmon äänenä oli Steven Barr ja lopputeksteissä hahmolle oli annettu nimi Volleybot.
Aiheesta muualla

Lisätietoa Romuttajista TFWIKI.Netissä, Transformers-aiheisesta wikiassa
Transformers
Wreckerit elokuvassa Transformers: Kuun pimeä puoli.
Saksan valtakunnankansleri

| Saksan valtakunnankansleri |
| --- | --- |
 Reichskanzler
Perustettu:  21. maaliskuuta 1871
Ensimmäinen:  Otto von Bismarck
Viimeinen:  Lutz Graf Schwerin von Krosigk
Lakkautettu:  23. toukokuuta 1945
Valtakunnankansleri (saks. Reichskanzler) oli Saksan valtakunnan hallituksen johtajan eli pääministerin virkanimike vuosina 1871–1945. Ensimmäinen valtakunnankansleri oli Preussin pääministeri Otto von Bismarck vuosina 1871–1890. Nimike säilyi samana sekä Saksan keisarikunnassa että Weimarin tasavallassa. Natsi-Saksassa kanslerin ja valtakunnanpresidentin virat yhdistettiin vuonna 1934 Adolf Hitlerille, johon sen jälkeen viitattiin pääasiassa nimikkeellä Führer (”johtaja”). Valtakunnankanslerin nimike siirtyi lopullisesti historiaan Saksan valtakunnan lakattua olemasta toukokuussa 1945. Vuonna 1949 perustetussa Saksan liittotasavallassa hallituksen johtajan nimikkeeksi otettiin liittokansleri. Saksan demokraattisessa tasavallassa vastaava virkanimike oli pääministeri. Saksojen yhdistyttyä vuonna 1990 pysyttiin liittotasavallan titteleissä.
Valtakunnankansleri, liittokansleri ja ”ministeripresidentti” tarkoittavat kaikki samaa asiaa eli pääministeriä.
Valtakunnankanslerin virka-asuntona oli Bismarckin ajoista alkaen Berliinissä sijainnut valtakunnankanslia, joka raunioitui toisen maailmansodan pommituksissa ja purettiin sodan jälkeen.
Luettelo valtakunnankanslereista > Saksan keisarikunnan aika (1871–1918)

| Valtakunnankansleri (elinvuodet) | Valtakunnankansleri (elinvuodet) | Virkakausi | puolue | puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ruhtinas Otto von Bismarck (1815–1898) | 21. maaliskuuta 1871 – 20. maaliskuuta 1890 | sitoutumaton |  |
|  | kreivi Leo von Caprivi (1831–1899) | 20. maaliskuuta 1890 – 26. lokakuuta 1894 | sitoutumaton |  |
|  | ruhtinas Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürst (1819–1901) | 29. lokakuuta 1894 – 17. lokakuuta 1900 | sitoutumaton |  |
|  | ruhtinas Bernhard von Bülow (1849–1929) | 17. lokakuuta 1900 – 14. heinäkuuta 1909 | sitoutumaton |  |
|  | Theobald von Bethmann Hollweg (1856–1921) | 14. heinäkuuta 1909 – 13. heinäkuuta 1917 | sitoutumaton |  |
|  | Georg Michaelis (1857–1936) | 14. heinäkuuta 1917 – 1. marraskuuta 1917 | sitoutumaton |  |
|  | kreivi Georg von Hertling (1843–1919) | 1. marraskuuta 1917 – 30. syyskuuta 1918 | Keskusta |  |
|  | prinssi Maximilian von Baden (1867–1929) | 3. lokakuuta 1918 – 9. marraskuuta 1918 | sitoutumaton |  |
Luettelo valtakunnankanslereista > Weimarin tasavallan aika (1919–1933)

| Valtakunnankansleri (elinvuodet) | Valtakunnankansleri (elinvuodet) | Virka-aika | puolue | puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Friedrich Ebert (1871–1925) | 9. marraskuuta 1918 – 11. helmikuuta 1919  (10.11.1918 alkaen kansanvaltuutettujen neuvoston puheenjohtajana) | sosiaalidemokraatti |  |
|  | Philipp Scheidemann (1865–1939) | 13. helmikuuta 1919 – 20. kesäkuuta 1919  (nimikkeellä ministeripresidentti, Ministerpräsident) | sosiaalidemokraatti |  |
|  | Gustav Bauer (1870–1944) | 21. kesäkuuta 1919 – 26. maaliskuuta 1920 | sosiaalidemokraatti |  |
|  | Hermann Müller (1. kausi) (1876–1931) | 27. maaliskuuta 1920 – 8. kesäkuuta 1920 | sosiaalidemokraatti |  |
|  | Konstantin Fehrenbach (1852–1926) | 25. kesäkuuta 1920 – 4. toukokuuta 1921 | keskustalainen |  |
|  | Joseph Wirth (1879–1956) | 10. toukokuuta 1921 – 14. marraskuuta 1922 | keskustalainen |  |
|  | Wilhelm Cuno (1876–1933) | 22. marraskuuta 1922 – 12. elokuuta 1923 | sitoutumaton |  |
|  | Gustav Stresemann (1878–1929) | 13. elokuuta 1923 – 30. marraskuuta 1923 | liberaali |  |
|  | Wilhelm Marx (1. kausi) (1863–1946) | 30. marraskuuta 1923 – 15. tammikuuta 1925 | keskustalainen |  |
|  | Hans Luther (1879–1962) | 15. tammikuuta 1925 – 12. toukokuuta 1926 | liberaali |  |
|  | Wilhelm Marx (2. kausi) (1863–1946) | 17. toukokuuta 1926 – 12. kesäkuuta 1928 | keskustalainen |  |
|  | Hermann Müller (2. kausi) (1876–1931) | 28. kesäkuuta 1928 – 27. maaliskuuta 1930 | sosiaalidemokraatti |  |
|  | Heinrich Brüning (1885–1970) | 27. maaliskuuta 1930 – 30. toukokuuta 1932 | keskustalainen |  |
|  | Franz von Papen (1879–1969) | 1. kesäkuuta 1932 – 17. marraskuuta 1932 | keskustalainen vuoteen 1932 sitoutumaton vuodesta 1932 |  |
|  | Kurt von Schleicher (1882–1934) | 2. joulukuuta 1932 – 28. tammikuuta 1933 | sitoutumaton |  |
Luettelo valtakunnankanslereista > Kansallissosialistien vallan aika (1933–1945)

| Valtakunnankansleri (elinvuodet) | Valtakunnankansleri (elinvuodet) | Virka-aika | Puolue | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Adolf Hitler (1889–1945) | 30. tammikuuta 1933 – 30. huhtikuuta 1945  (2.8.1934 alkaen ”johtaja ja valtakunnankansleri”, Führer und Reichskanzler) | kansallissosialisti |  |
|  | Joseph Goebbels (1897–1945) | 30. huhtikuuta 1945 – 1. toukokuuta 1945 | kansallissosialisti |  |
|  | Lutz Graf Schwerin von Krosigk (1887–1977) | 2. toukokuuta 1945 – 23. toukokuuta 1945  (nimikkeellä johtava ministeri, Leitende minister) | sitoutumaton konservatiivi |  |
Sametti

Punainen samettitakki.
Sametti on tiheänukkainen kangaslaatu. Kankaasta syntyy samettia, kun kuteeseen jätetään ylimääräisiä silmukoita, jotka voidaan leikata auki tai jättää lenkeiksi, niin että syntyy nukkamainen pinta.
Sametin kutomisen taito lienee peräisin Kaukoidästä.[lähde? ] Eurooppalaisissa kirjoituksissa se mainitaan 1200-luvulta asti ja on tunnistettavissa saman ajan ylhäisten muotokuvista. Ensimmäiset tunnetut sametinkutojat olivat Italiassa, myöhemmin painopiste siirtyi flaamien alueelle ja 1500-luvulla samettimuodin mekka oli Brugge Belgiassa.[lähde? ]
Samettia valmistettiin jo 1100-luvulla. Silloin raaka-aineina olivat pellava, puuvilla, silkki tai villa.
Koska sametti on paksua olematta jäykkää, se laskeutuu kauniisti ja on suosittu hameiden ja verhojen materiaali. Samettiverhot parantavat huoneen akustiikkaa vähentämällä kaikua. Romaninaisen perinteinen hame on mustaa samettia, jota on hameessa useita metrejä.
Vakosametissa nukka ei peitä koko pintaa, vaan pelkkiä raitoja. Vakosamettifarkut ja -takit olivat muodissa 1970-luvulla ja uudelleen 2000-luvulla.
Trikoosametti on samettimaisen nukkapintaista trikooneulekudosta. Se nousi Suomessa suosioon 1970-luvun keskivaiheilla arki- ja oloasujen materiaalina.
Kudesametissa samettinukan muodostaa kude ja loimisametissa nukan muodostavat loimet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sametti Wikimedia Commonsissa
Velvet Textile Research Centre Leiden
Roy Rogers

Roy Rogers vaimonsa Dale Evansin kanssa Oscar-gaalassa vuonna 1989.
Leonard Franklin Slye (5. marraskuuta 1911 – 6. heinäkuuta 1998) tuli kuuluisaksi laulajana ja lännenelokuvien näyttelijänä taiteilija­nimellä Roy Rogers.
Hän ja hänen toinen vaimonsa Dale Evans (oikealta nimeltään Frances Smith), palomino­hevosensa Trigger ja saksan­paimen­koiransa Bullet esiintyivät yli sadassa western-elokuvassa sekä televisio-ohjelmassa The Roy Rogers Show, jota esitettiin yhdeksän vuotta radiossa ennen kuin se siirtyi televisioon vuosiksi 1951–1957.
Mukana oli tavallisesti kaksi hänen kumppaniaan: Pat Brady (ajoi jeeppiä nimeltä ”Nellybelle”) ja marmattava jäärä Gabby Hayes. Royn lempinimi oli Karjapaimenten kuningas (”King of the Cowboys”). Dalen lempinimi oli Villin lännen kuningatar (”Queen of the West”). Monille yhdysvaltalaisille Roy Rogers oli amerikkalaisuuden ruumiillistuma.
Trigger-hevosen kuoltua Roy Rogers antoi täyttää tuon uskollisen kumppaninsa ja sijoitti ratsunsa karjatilansa päärakennuksen olohuoneeseen.
Elämä ja ura

Rogersin synnyinpaikka oli Ohion Cincinnati, missä hänen perheensä asui asuntolaivassa. Myöhemmin he muuttivat Ohiojokea ylös Portsmouthiin.
Rogers muutti Kaliforniaan 18-vuotiaana aloittaakseen laulajan uransa. Neljän vuoden vähäisen suosion jälkeen hän perusti western-musiikkia esittävän ryhmän The Sons of the Pioneers vuonna 1934. Ryhmä menestyi ja sen suosittuja lauluja olivat muun muassa ”Red River Valley”, ”Cool Water” ja ”Tumbling Tumbleweeds”.
Ensimmäisen elokuvaosansa jälkeen (1935) Rogers esiintyi tasaiseen tahtiin villin lännen elokuvissa. Kun Gene Autry sanoi irti elokuvasopimuksensa vuonna 1938, Roy sai pääosan elokuvassa Under Western Stars – ja tähti oli syntynyt. Roysta tuli kassamagneetti. Vuonna 1945 Dale Evans esiintyi yhdessä Royn kanssa. He menivät naimisiin seuraavana vuonna sen jälkeen kun ensimmäinen vaimo Arline oli menehtynyt lapsivuoteeseen.
Rogers oli monen lapsen ja aikuisenkin idoli elokuvien, televisio-ohjelmien ja sarjakuvien kautta. Useimmat hänen elokuvistaan oli kuvattu väreissä aikana, jolloin lähes kaikki muut B-elokuvat olivat mustavalkoisia. Myynnissä oli Roy Rogers -nukkeja, seikkailuromaaneja ja useita muita markkinatuotteita. Monen suomalaisen pikkupojankin leikkivarusteisiin kuuluivat Royn suosituksi tekemä hapsutakki ja leikkirevolverit. Elokuvia esitettiin usein viikonloppuisin suosituissa päivänäytöksissä sodan jälkeen.
Suomalaisessa 1950-luvun Sarjakuvalehdessä Royn kirjoitusasu oli Roi Rogers. Tätä sunnuntaisarjakuvaa piirsi Mike Arens, joka piirsi myöhemmin myös Disneyn sanomalehtisarjakuvia.
The Sons of the Pioneers pysyi suosiossa koko 1950-luvun. Vaikka Rogers ei ollut enää sen jäsen, he esiintyivät usein yhdessä elokuvissa ja televisiossa.
Roy Rogers kuoli 1998 sydänvaivoihin.
Roy Rogers ja Trigger -sarjakuvalehti ilmestyi Suomessa 1959–1961.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Roy Rogers Wikimedia Commonsissa
San Pedro de Alcántara (1788)

| San Pedro de Alcántara |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Real Astillero, Havanna
Kölinlasku:  26. tammikuuta 1787
Laskettu vesille:  27. kesäkuuta 1788
Loppuvaihe:  tuhoutunut tulipalossa ja sitä seuranneessa räjähdyksessä 24. huhtikuuta 1815
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 427 t 1 466 t (arqueo)
Pituus:  48,84 m (köli)
Leveys:  15,09 m
Syväys:  6,99 m
Miehistöä:  472
Aseistus
Aseistus:  alempi tykkikansi: 26 × 24 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 28 × 12 naulan tykkiä puolikansi: 10 × 8 naulan tykkiä etukansi: 2 × 8 naulan tykkiä
San Pedro de Alcántara oli Espanjan laivaston vuonna 1788 vesille laskettu San Fulgencio -luokan kaksikantinen 64-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

José Romero y Fernández de Landan suunnittelema alus tilattiin 16. toukokuuta 1786 Havannasta, missä köli laskettiin 26. tammikuuta 1787. Alus laskettiin vesille 27. kesäkuuta 1788.
Salwa Eid Naser
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde: IAAF
100 m: 11,24 (2019)
200 m: 22,51 (2019) NR
400 m: 48,14 (2019) NR, AR
Quito

| Quito (San Francisco de Quito) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Quito
 Koordinaatit: 00°13′46″S, 78°31′27″W 
Valtio:  Ecuador
Provinssi:  Pichincha
Kantoni:  Distrito Metropolitano
Perustettu:  6. joulukuuta 1534
Hallinto:  
 – Pormestari:  Pabel Muñoz
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  324 km²
 – Metropolialue:  4 204 km²
Korkeus:  2 850 m
Väkiluku (2019):  1 978 376
 – Väestötiheys:  4 314 as./km²
 – Metropolialue:  2 700 000
 – Väestötiheys metropolialue:  438 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5
Postinumero:  EC1701
Suuntanumero(t):  02
Lempinimi::  Luz de América
 
 Quito Distrito Metropolitano 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Quito (virallisesti San Francisco de Quito) on Ecuadorin pääkaupunki ja maailman toiseksi korkeimmalla sijaitseva pääkaupunki (2 850 metriä merenpinnasta – vain Bolivian hallinnollinen pääkaupunki La Paz on korkeammalla). Se on myös lähimpänä päiväntasaajaa sijaitseva pääkaupunki (kaupungin keskustasta noin 25 km). Kaupungin väkiluku oli vuonna 2019 yli 1,9 miljoonaa, jolla se on Ecuadorin toiseksi suurin kaupunki; vain Guayaquil on suurempi.
Quiton laajassa vanhassa kaupungissa (Casco antiguo) on säilynyt useita kolonialismin aikaisia rakennuksia. Vanha kaupunki on hyväksytty vuonna 1978 Unescon maailman perintökohteiden listalle. Unescon mukaan Quitossa on useista kaupunkia koetelleista maanjäristyksistä huolimatta koko Latinalaisen Amerikan laajin, parhaiten säilynyt ja vähiten muuttunut historiallinen keskusta.
Kaupunkia palvelee Mariscal Sucren kansainvälinen lentoasema.
Maantiede ja ilmasto

Quito sijaitsee pitkässä, kapeassa laaksossa Andeilla, Pichincha-tulivuoren ja Machángarajoen välissä, noin 25 kilometriä päiväntasaajasta etelään.
Quito jakaantuu kahteen pääosaan: vanhaan ja uuteen kaupunkiin. Uudessa kaupungissa ovat tärkeimmät ostosalueet, yliopistot ja monia valtion virastoja. Vanha kaupunki on Unescon maailmanperintökohde. Sen rakennukset on tehty enimmäkseen auringossa kuivatusta tiilestä, varakkaamman väen talot on rapattu ja kalkittu. Kaupungin asemakaava muodostuu enimmäkseen pääilmansuuntien mukaan järjestetystä ruudukosta.
Siirtomaa-ajan kirkkorakennusten tyyliä kutsutaan "Quiton barokiksi". Siinä on vaikutteita espanjalaisten, italialaisten, maurien, flaamilaisten ja intiaanien taiteesta. Sen puhtaimpia edustajia ovat San Franciscon ja Santo Domingon luostarit sekä La Compañían jesuiittakirkko, jonka alttari on kultaa. Hallintorakennukset ovat raskasta espanjalaista tyyliä. Keskusaukion reunalla sijaitsevat katedraali, hallituksen rakennus, arkkipiispan asunto ja kaupungintalo.
Quiton puistoista suurin on 67 hehtaarin laajuinen La Carolina Park. Siellä voi harrastaa monia eri urheilulajeja. Puistossa on muun muassa kasvitieteellinen puutarha ja tekojärvi. Viikonloppuisin La Carolina ‑puistossa käy jopa 50 000 vierailijaa. Muita Quiton puistoja ovat El Ejido, jossa kasvaa 1 470 eri puulajia, ja La Alameda lähellä kaupungin historiallista keskustaa.
Kaupungin koillisosassa, Machángaran rotkon rinteillä on boheemina pidetty Guapulon kaupunginosa. Tärkeimmät ostoskadut ovat Avenue Amazon, Avenue 6th of December ja Avenue Shyris. Niden lisäksi on useita ostoskeskuksia.
Kaupungissa vallitsee kaksi vuodenaikaa: Sadekausi eli talvi alkaa lokakuussa ja päättyy toukokuussa, kuivakausi eli kesä puolestaan alkaa kesäkuussa ja päättyy syyskuussa. Ilman lämpötila on keskimäärin 15 °C vuorokaudessa. Korkean sijainnin vuoksi yöt ovat melko viileät (matalimmillaan 7 °C), mutta keskipäivällä lämpötila voi kohota jopa 26 °C:en.
Historia

Quito on saanut nimensä laaksoa asuttaneesta quitu-heimosta. Ennen espanjalaisten tuloa se oli 
seirien ja inkojen pääkaupunki.
Sebastián de Belalcázar perusti espanjalaisen kaupungin 6. joulukuuta 1534.
Ensimmäisinä kaupunkiin asettuivat fransiskaanimunkit, jotka perustivat sinne luostarin. Heitä seurasivat augustiinilaiset, dominikaanit ja jesuiitat.
Antonio José de Sucren johtamat joukot löivät Pichinchan taistelussa espanjalaisten vastarinnan ja varmistivat Quiton itsenäisyyden 24. toukokuuta 1822.
H. G. Wellsin romaaniin Maailmojen sota perustunut radiokuunnelma pelästytti useimmat kaupungin asukkaista 12. helmikuuta 1949. Väkijoukko sytytti radioaseman palamaan, samaten El Comercion – kaupungin tärkeimmän sanomalehden – toimituksen, aiheuttaen ainakin kuuden ihmisen kuoleman. Omaisuusvahingot arvioitiin 350 000 dollariksi.
Vuonna 1999 tulivuori Pichincha purkautui ja Quiton kadut peittyivät tuhkaan. Se oli purkautunut edellisen kerran vuonna 1660. Myös vuonna 2002 purkautuneesta Reventadorista tuli tuhkaa Quitoon asti.
Politiikka

Quitoa johtavat pormestari ja 15-jäseninen kaupunginvaltuusto. Pormestariksi valittiin vuonna 2014 Mauricio Rodas.
Talous ja liikenne

Pääkaupunkiaseman takia Ecuadorin valtio on Quiton tärkeimpiä työllistäjiä. Myös yliopistot ja turismiin liittyvät tehtävät tarjoavat toimeentulon monille.
Quitossa ei ole juurikaan raideliikennettä lukuun ottamatta lähinnä turistien suosimaa viikonloppuisin liikennöivää vanhanaikaista junaa, joka kulkee El Bolicheen Cotopaxin kansallispuiston kautta.
Kaupunkia palvelee vuonna 1995 perustettu johdinautolinja, jota käyttää päivittäin neljännesmiljoona matkustajaa.
Quiton linja-autoasema sijaitsee vanhankaupungin eteläpuolella. Sieltä lähtee kymmenittäin linjoja maan eri kaupunkeihin.
Väestö

Vuonna 2010 Quiton väkiluku oli 1 607 734. Asukkaista noin 80 prosenttia on mestitsejä. Alkuperäiskansojen yhteisöt ovat sulautuneet muuhun väestöön, mutta shyrien, inkojen ja jumbojen perintö on osa kaupungin identiteettiä.
Quitossa toimii useita yliopistoja kuten Ecuadorin keskusyliopisto (Universidad Central del Ecuador), Kansallinen teknillinen yliopisto ( Escuela Politécnica Nacional), Katolinen yliopisto sekä yksityiset Quiton yliopisto (Universidad San Francisco de Quito eli USFQ) ja  Universidad Del Pacífico – Ecuador.
Quitossa toimii useita jalkapallojoukkueita. Liga Deportiva Universitaria de Quito on yhdeksällä kansallisella mestaruudellaan yksi Ecuadorin menestyneimmistä. Muita kaupungin liigajoukkueita ovat El Nacional ja Deportivo Quito.
Kuvia Quiton kaupungista

El Ejido ‑puisto.
La Carolina ‑puisto.
Kaupunkipyörien lainauspaikka Ciclopolis.
Mitad del Mundo: päiväntasaajan sijainti on merkitty oranssilla viivalla.
Mitad del Mundo: monumentti päiväntasaajalle.
La Compañían jesuiittakirkko.
La Compañían jesuiittakirkko.
Jalkapallostadion.
Cotopaxi-tulivuoren huippu (5 897 m).
Cayambe-tulivuoren huippu (4 690 m).
Hotel Plaza Grande
Guápulo, Quito
Guápulo, Quito
Guápulo, Quito
Guápulo, Quito
Guápulo, Quito
Guápulo, Quito
Guápulo, Quito
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Quito Wikimedia Commonsissa
Quito Ecuador
Plaza de San Francisco, Quito
Quiton historiallista keskustaa.
Kuuluisa La Compania -kirkko.
Kuvaus Pichinchan taistelusta
TelefériQo
Rajputit

Illustrated London News -aikakauslehdessä vuonna 1876 julkaistu piirros Rajputanan alueen rajputeista.
Rajputit (sanskritiksi: raja-putra, "kuninkaan poika") ovat yksi Intian kastilaitoksen kasteista. Rajputit ovat kshatriyat-soturikastiin kuuluvaa hinduaatelistoa. Rajput-nimitys käsittää useita patrilineaarisia klaaneja, jotka historiallisesti yhdistettiin soturiuteen. Useat klaanit kutsuvat itseään rajputeiksi, kaikkia ei kuitenkaan yleisesti hyväksytä.
Intiassa rajputit ovat vaikuttaneet pohjois-, länsi- ja keskiosissa, nykyisten Rajasthanin, Gujaratin, Uttar Pradeshin, Himachal Pradeshin, Haryanan, Jammun, Punjabin, Uttarakhandin, Madhya Pradeshin ja Biharin alueilla. Pakistanissa heidän vaikutusalueita ovat olleet Punjab ja Sindh.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Rajput
Sametinpehmeä yö

| Sametinpehmeä yö Harri Marstio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1991
 Julkaistu: 1991
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Parlophone
Harri Marstion muut julkaisut
| Ilon sekunnit 1989 | Sametinpehmeä yö 1991 | Sateenkaaren pää 1993 |
Sametinpehmeä yö on suomalaisen laulajan Harri Marstion kuudes studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1991.
Kappaleet

Sametinpehmeä yö – 4.46
Muisto vain jää – 3.48
Pullo viiniä käy – 3.44
Hiljaisuus – 3.47
Kertokaa se hänelle – 4.22
La Paloma – 3.35
Luonnostaan – 3.57
Kärsimysten hotelli – 5.06
Kuu – 3.44
Maailma on minun – 4.17
Rajsamandin piirikunta

Rajsamandin piirikunta on Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva piirikunta, jonka pääkaupunkina toimii Rajsamandin kaupunki. Piirikunta perustettiin 10. huhtikuuta 1991 erottamalla se Udaipurin piirikunnasta. Rajsamandin piirikunnan väkiluku oli 1 156 597 henkeä vuoden 2011 väestönlaskennassa. Suurin uskonto piirikunnassa on hindulaisuus, jota tunnustaa yli 95 prosenttia väestöstä. Toiseksi eniten on muslimeita, joiden määrä jää hieman alle kolmeen prosenttiin, jainalaisia on yli prosentti.
Piirikunnan suurimmat kaupungit ovat Rajsamand, Nathdwara, Deogarh ja Amet.
Rajuilma

Rajuilma voi viitata seuraaviin asioihin:
rajuilma, sääilmiö
Rajuilma, jyväskyläläinen hard rock -yhtye
Rajuilma, Rajuilma-yhtyeen albumi vuodelta 1990
Rajuilma, suomalainen televisiosarja vuodelta 1980
Rajuilma, ranskalaisen sotilaan Jean-Andoche Junotin lempinimi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Rajuilma”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rajsamand

| Rajsamand |
| --- | --- |
 Rajsamandjärveä
 Rajsamand
 Koordinaatit: 25.07°N, 73.88°E 
Valtio:  Intia
Osavaltio:  Rajasthan
Piirikunta:  Rajsamand
Väkiluku (2011):  67 798
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rajsamand on Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Kaupunki on saanut nimensä 1600-luvulla rakennetusta Rajsamandjärvestä, joka on paikalliselle maanviljelykselle elintärkeä. Kaupungin väkiluku on vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 67 798 henkeä. Suurin uskonto on hindulaisuus, jonka kannattajia on noin 84 prosenttia väestöstä. Toiseksi eniten on muslimeita, joiden määrä on hieman alle 10 %, jainalaisia on kolmanneksi eniten alle 6 % osuudella.
Rajsamandissa on esiintynyt 2010-luvun lopulla islaminuskoisten vierastyöläisten vastaista mielialaa. Vuoden 2017 joulukuun kuudentena päivänä eräs osavaltioon saapunut bengalisiirtolainen tuli murhatuksi. Hänen murhansa jälkeen sadat Rajsamandiin saapuneet bengalit pakenivat kaupungista.