Seitsenvuotinen sota
Sota Euroopassa

Venäjä ja Itävalta olivat uudistaneet armeijoitaan ennen sotaa ja kehittäneet erityisesti tykistöään. Itävalta oli myös lisännyt armeijansa organisaation joustavuutta taisteluissa. Preussi joutui mannermaalla yksin taistelemaan liittokuntaa vastaan, sillä sen liittolainen Britannia oli kiinni suuressa siirtomaasodassa. Keväällä 1757 Preussin armeija hyökkäsi Böömiin ja kohtasi Itävallan joukot Prahan lähellä Leuthenissa. Taistelu päättyi Preussin voittoon, mutta Itävalta säilytti armeijansa iskukyvyn ja pystyi kesäkuussa pakottamaan Preussin pois Böömistä. Fredrik suuntasi silloin armeijansa länteen kohti Ranskaa. Vastustajat eivät kuitenkaan ruvenneet avoimeen yhteenottoon. Tämä oli viemässä Preussin hankaluuksiin, sillä samaan aikaan Venäjä eteni itärintamalla ilman vastusta. Lopulta lokakuussa 1757 Preussi kohtasi ranskalaiset Rossbachin taistelussa, joka päättyi Preussin loistavaan voittoon.
Britannia auttoi liittolaistaan Preussia taistelemalla ranskalaisia vastaan Länsi-Saksassa, jossa ranskalaiset hävisivät Mindenin taistelun elokuussa 1759. Ranskan rannikolla britit valtasivat Cherbourgin hetkellisesti vuonna 1758 ja Belle Îlen vuonna 1761. Brittien hyökkäykset Rochefortiin (1757) ja Saint-Maloon (1758) epäonnistuivat. Fredrik voitti Leuthenin taistelun viistorintamahyökkäyksellä, mutta itävaltalaiset kehittivät sille taktisia vastatoimia. Fredrikin puutteelliset piiritystaidot tuottivat Preussille vaikeuksia. Fredrik vastasi Preussin vastoinkäymisiin keskittämällä resursseja tykistöön ja kehittämällä sotataktiikkaa. Hän ei kuitenkaan kyennyt hyötymään taistelujen voitoista ja iskeminen Venäjän valtakeskuksiin oli joka tapauksessa mahdotonta. Preussin pelasti Venäjän keisarinna Elisabetin kuolema tammikuussa 1762. Tällöin valtaistuimelle nousi Pietari III, joka ihaili Fredrikiä suuresti. Pietari solmi Fredrikin kanssa rauhan ja palautti Venäjän valtaamat alueet takaisin Preussille. Venäjän vetäydyttyä sodasta Itävalta jäi yksin Preussia vastaan ja solmi rauhan ilman aluemuutoksia.
Preussin menestys perustui Fredrikin voitokkaisiin taisteluihin ja liittokunnan jäsenten yhteistyökyvyttömyyteen. Rossbachin taistelun jälkeen ranskalaiset keskittyivät taistelemaan Fredrikin liittolaisia (Hannover, Hessen, Iso-Britannia ja Braunschweig) vastaan Saksan länsiosissa. Itävaltalaiset ja venäläiset eivät myöskään tehneet yhteistyötä vaan kummatkin hyökkäsivät erillisinä osastoina Preussiin. Preussi oli isoissa vaikeuksissa venäläisten voitettua Künersdorfin taistelun vuonna 1759, mutta yhteisen strategian puute pelasti Preussin. Yhteistyön puuttesta huolimatta Itävalta ja Venäjä ahdistivat Preussin kulmaan, sillä ne eivät olleet sitoutuneet muihin sotiin samanaikaisesti. Sota kävi kuitenkin Preussilla raskaaksi: se menetti sodan aikana Reinillä olleet omistuksensa ja Berliiniin hyökättiin.
Sotaan liittyi myös espanjalais-ranskalaisen armeijan hyökkäys Portugaliin vuonna 1762. Portugalilaiset torjuivat hyökkäyksen brittiarmeijan avustuksella, mutta Portugalin sodassa ei käyty yhtään suurempaa taistelua. Espanjalais-ranskalainen armeija oli vaikeuksissa tautien, huonon huollon, pitkien yhteyksien, sateen ja tuntemattoman maaston vuoksi.