stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eija Nousiainen

Eija Nousiainen (o.s. Grönberg, s. 25. lokakuuta 1944 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka on tehnyt pitkän uran Suomen Kansallisteatterissa.
Hänen puolisonsa Heikki Nousiainen, poikansa Mikko Nousiainen ja Mikon poika eli Eijan pojanpoika Niila, ovat myös näyttelijöitä. Hänen tyttärensä Miia Nousianen puolestaan työskentelee Ylessä ohjaajana, apulaistuottajana ja tuotantokoordinaattorina.
Nousiaiselle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2016.
Filmografia

Saatanan radikaalit (1971) – haastateltava pankin kassanhoitaja
Jäniksen vuosi (1977) – ulkomainen turisti
Pekko ja unissakävelijä (1997) – sairaanhoitaja
Going to Kansas City (1997) – Mikon äiti
Tuliportaat (1998) – sairaanhoitaja
Kulkuri ja joutsen (1999) – yöhoitaja
Pikkusisar (1999) – Eeron äiti
Hurmaava joukkoitsemurha (2000) – Lisbeth Korhonen
Levottomat (2000) – Arin äiti
Sibelius (2003) – Elisabeth Järnefelt
Tv-elokuvat

Lumikit – eli kohtauksia naisen elämästä (1986) – hoitaja
Kummitäti (1987)
Ilmalaiva Finlandia (2000)
Tv-sarjat

Oi kallis kaupunki (1975) – Riitta Saarinen
Edessä lupaava tulevaisuus (1992)
Tuntemattomalle Jumalalle (1993) – äiti
Kotikatu (1996) – perushoitaja
Ihmeidentekijät (1996) – potilas
Hovimäki (1999–2000) – Lovisa Ceder
Luottomies (2016) – mummeli
Pientä laittoa (2019) – rouva
Ei Haukku haavaa tee (2020) – iäkäs nainen
Syke (2021) – Eila Viljamaa
Maria Kallio (2023) – Sointu Annala
Aiheesta muualla

Eija Nousiainen Elonetissä.
Eija Nousiainen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Geostrofinen tuuli

Geostrofinen tuuli on laskennallinen yksinkertaistus, jota käytetään meteorologiassa. Tuulen sanotaan olevan geostrofisessa tasapainossa, kun Coriolis-ilmiö vaikuttaa vastakkaiseen suuntaan ja yhtä voimakkaana kuin paine-erovoima. Tällöin tuulen suunta on isobaarien eli ilmanpaineen samanarvonviivojen suuntainen.
Todellisen ilmakehän tuuli lähestyy geostrofista tuulta ilmakehän rajakerroksen yläpuolella eli muutaman kilometrin korkeudessa, missä kitkan vaikutus ei tunnu.
Aiheesta muualla

Suomen tuuliatlas: Geostrofinen tuuli (Arkistoitu – Internet Archive)
University of Illinois at Urbana-Champaign: Geostrophic Wind (englanniksi)
Energiakasvi

Fysikaalisia perusteita
Aurinko · Auringon säteily

Fotosynteesi · Kasvi · Biomassa
 Humifikaatio · Fossiloituminen
Palaminen
Fossiiliset polttoaineet
Kivihiili · Maakaasu ·
 Maaöljy:
(Bensiini · Diesel · Polttoöljy) 
· Turve
Biopolttoaineet
Bioetanoli · Biodiesel · Biokaasu · Puupelletti · Puupolttoaine · Puukaasu
Muita käsitteitä
Energiakasvi · Epätavanomainen öljy · Ydinpolttoaine
Energiakasvi on kasvi, jota viljellään biopolttoaineiden raaka-aineeksi. Valmistettava polttoaine voi olla kiinteää, nestemäistä tai biokaasua.
Kiinteät polttoaineet

Kasveja voidaan polttaa sellaisenaan (polttopuu), puuhiilenä tai pelletteinä. Kiinteät polttoaineet sopivat voimalaitoksiin ja rakennusten lämmitykseen. Yksinkertaisinta energiakasvien käyttöä on perinteinen puulämmitys.
Kiinteinä polttoaineina käytettäviä kasvilajeja esimerkiksi nopeasti kasvavat pajut, joita on kasvatettu 1970-luvulta asti käytettäviksi lämmitysenergian tuotannossa polttoaineena metsästä saatavan hakkeen rinnalla tai sijasta. Kasvaessaan paju varastoi auringon energiaa kemialliseen muotoon fotosynteesiä käyttäen. Pajun ongelmana on sen siitepölyn aiheuttamat oireet allergiaa sairastaville. Haittaa voi torjua viljelemällä vain naaraspuolisia eli emikasveja.
Tropiikissa haitallisena vieraslajina leviävä alkujaan eteläamerikkalainen vesihyasintti sopii pellettien raaka-aineeksi.
Nestemäiset polttoaineet

Liikenteen käyttöön on kasveista jalostettu nestemäisiä polttoaineita kuten biodieseliä ja bioetanolia.
Euroopassa biodieseliä varten kasvatetaan rapsia. Vuonna 2012 dieseliin sekoitetusta kasvisöljystä 80% oli rapsiöljyä. Rapsiöljyntuotannon koko elinkaaren tarkastelu on kuitenkin osoittanut, etteivät kasvuhuonekaasujen päästöjen vähennykset kuitenkaan välttämättä täytä EU:n tavoitteita.
Myös hampun käyttöä energiakasvina on tutkittu. Hampun rakenne myös mahdollistaa suuren sadonkorjuuprosentin. Runko on paksu eikä ylimääräisiä lehtiä ja hauraita osia ole, jotka varisisivat maahan sadonkorjuun aikana.[lähde? ]
Tropiikissa kasvatetaan paljon palmuöljyä. Ympäristöjärjestöt ovat kuitenkin huolissaan öljypalmun viljelyyn liittyvistä ympärisyöuhkista.
Muita kasvilajeja ovat öljyjatropa
Bioetanolia valmistetaan tärkkelys-, selluloosa- tai sokeripitoisista kasveista kuten suokeriruo'osta ja sokerijuurikkaasta, vehnästä ja maissista.
Biokaasu

Biokaasu syntyy mädättämällä vihreää kasvimassaa anaerobisissa oloissa, jolloin syntyy metaania. Sitä voidaan käyttää sähkön- ja lämmöntuotannossa sekä puhdistaa liikennepolttoaineeksi tai suoraan kaasuverkkoon syötettäväksi. Maissi ja ahdekaunokki on todettu tähän hyvin sopiviksi lajeiksi.
Energiakasvit Suomessa

Bioenergiayhdistys Finbion mukaan Suomessa voidaan tuottaa 8 TWh peltoenergiaa. Finbio arvioi energiakasvien viljelyalaksi 250 000 ha ja olkien keräysalaksi 100 000 ha (2020). Vuonna 2007 ruokohelpiä viljeltiin 20 000 ha ja käytettiin 30 voimalassa. Ruokohelven kuljettaminen osoittautui kalliiksi ja sen polttaminen vaikeaksi, joten 2010-luvulla voimalat luopuivat asteittain sen energiakäytöstä.
Günther Huber

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten rattikelkkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten rattikelkkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten rattikelkkailu. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten rattikelkkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Nagano 1998 | kahden hengen |  |
|  Pronssia | Lillehammer 1994 | kahden hengen |  |
Günther Huber (s. 28. lokakuuta 1965) on italialainen entinen rattikelkkailija, olympiavoittaja.
Huber saavutti parinsa Antonio Tartaglian kanssa ensimmäisen kerran rattikelkkailun historiassa jaetun olympiakullan Naganosta 1998; Jakajana oli Kanada. Neljää vuotta aikaisemmin hän oli saavuttanut Lillehammerista pronssia Stefano Ticcin kanssa. Hän saavutti MM-kultaa Cortina d'Ampezzossa 1999 Enrico Costan kanssa ja hopeaa Sankt Moritzissa 1997 Tartaglian parina. Lisäksi hän voitti kaudella 1996-1997 maailmancupin kokonaiskisan.
Hän toimii nykyään Italian maajoukkueen valmentajana.
George Reiffenstein

| Mitalit> Maa:   Kanada. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Kanada. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Kanada. Olympialaiset .Miesten soutu | Maa:   Kanada> .Miesten soutu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | St. Louis 1904 | kahdeksikko |  |
George Patten ("Pat") Reiffenstein (17. maaliskuuta 1883 – 9. kesäkuuta 1932) oli kanadalainen soutaja. Hän syntyi ja kuoli Ontariossa. Hän kilpaili Argonaut Rowing Clubille (Toronto).
Reiffenstein osallistui vuoden 1904 kesäolympialaisiin Saint Louisissa ja sai siellä hopeaa kahdeksikossa.
George Reid

George Houston Reid (25. helmikuuta 1845 – 12. syyskuuta 1918) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian neljäntenä pääministerinä vuosina 1904–1905. Tätä ennen hän oli ollut Uuden Etelä-Walesin pääministeri vuosina 1894–1899. Hän oli Free Trade Partyn johtaja vuosina 1891–1908. Pääministerin uran jälkeen hän toimi diplomaattina Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Vuonna 1916 hänet välittiin Britannian alahuoneen House of Commonsin kansanedustajaksi, mutta hänen poliittinen ura Britanniassa katkesi pari vuotta myöhemmin hänen kuolemaansa.
Käännös suomeksi
Gagarin (suku)

Gagarinin suvun vaakuna.
Gagarin (ven. Гага́рин) on vanha venäläinen ruhtinassuku, joka katsoo polveutuvansa 800-luvulla eläneestä Rurikista. Suku polveutuu edelleen keskiaikaisista Starodubin ruhtinaista, joista ensimmäinen, Vladimirin ruhtinas Vsevolod III:n nuorin poika Ivan Vsevolodovitš, sai isältään läänitykseksi Starodub-na-Kljazmen kaupungin. Eräs Ivanin pojista oli Mihail Ivanovitš Starodubski-Golibesovski, jonka viidestä pojasta kolme tunnettiin lempinimellä Gagara, ’kuikka’. Heistä polveutuvat Gagarinin suvun kolme päähaaraa. Merkittäviä Gagarinin sukuun kuuluneita henkilöitä ovat olleet muun muassa valtiomies Pavel Gagarin (1789–1872), taidemaalari Grigori Gagarin (1810–1893) ja jesuiitaksi kääntynyt kirjailija Ivan Gagarin (1814–1882).
Avaruuslentäjä Juri Gagarin ei kuulunut ruhtinassukuun. Hänen esi-isänsä otti nimen mahdollisesti ruhtinassukuun kuuluneelta maanomistajalta, jonka maaorjana hän työskenteli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gagarin (suku) Wikimedia Commonsissa
Günther Brennecke

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | joukkuekilpailu |  |
Günther Karl Erich Brennecke (13. tammikuuta 1927 – 25. helmikuuta 2014) oli saksalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän sai lajissa pronssia vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa ja kilpaili siinä myös vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä.
Günther Csar

| Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten yhdistetty. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten yhdistetty. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten yhdistetty. Olympialaiset  | Maa:   Itävalta> Miesten yhdistetty. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Calgary 1988 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Val di Fiemme 1991 | joukkuekilpailu |  |
Günther Csar (s. 7. maaliskuuta 1966 Zell am Ziller, Tiroli) on itävaltalainen yhdistetyn kilpailija. Hän edusti Sportclub Mayrhofenia.
Csar kuului Hansjörg Aschenwaldin ja Klaus Sulzenbacherin kanssa Itävallan joukkueeseen, joka saavutti joukkuekilpailussa pronssia Calgaryn olympialaisissa 1988. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui Calgaryssa 34:nneksi ja Albertvillen olympialaisissa 1992 32:nneksi.
Csar voitti Klaus Sulzenbacherin ja Klaus Ofnerin kanssa joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Val di Fiemmessä 1991. Hän saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa 1986.
Maailmancupin osakilpailussa Csar oli parhaimmillaan viides Canmoressa joulukuussa 1986 ja Muraussa tammikuussa 1992. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi kaudella 1989–1990.
Edvard Ainasoja

Edvard Ainasoja
Edvard Ainasoja (9. elokuuta 1891 Nivala – 20. elokuuta 1969 Nivala) oli puuseppä, jääkärivääpeli ja maanviljelijä.
Elämäkerta

Ainasojan vanhemmat olivat maanviljelijä Abner Ainasoja ja Johanna Viitala ja hänen puolisonsa oli Katriina Salanne (7. maaliskuuta 1894 Nivala – 1. joulukuuta 1963 Nivala). Ainasoja ja hänen vaimonsa on haudattu Nivalaan.
Jääkäriaika

Ainasoja ilmoittautui vapaaehtoisena jääkäripataljoona 27:ään ja saapui Lockstedtin leirille Saksaan Pioneerikomppaniaan 7. joulukuuta 1915. Hilfsgruppenführeriksi hänet ylennettiin 31. toukokuuta 1917. Ainasoja osallistui jääkäripataljoona 27:n mukana taisteluihin Misse-joella, Riianlahdella, Schmardenissa ja Aa-joella. Varavääpeliksi hänet ylennettiin Saksassa 11. helmikuuta 1918 juuri ennen kotimaahan lähtöä.
Suomen vapaussota

Ainasoja palasi Vaasaan 25. helmikuuta 1918 jääkäreiden pääjoukon mukana. Suomen sisällissodassa hän palveli joukkueenjohtajana 2. Jääkärirykmentin 12. jääkäripataljoonan 1. komppaniassa, joka otti osaa taisteluihin Tampereen seudulla. Hän haavoittui vaikeasti polveen ja olkapäähän Kalevankankaalla 28. maaliskuuta 1918. Häntä hoidettiin Vaasan ja Nivalan sairaaloissa. Toivuttuaan haavoistaan Ainasoja palveli joukkueenjohtajana 2. ja 5. Jääkärirykmentin Täydennyspataljoonan 1. komppaniassa, mistä hänet siirrettiin 18. kesäkuuta 1918 jääkärirykmentin 3. komppaniaan ja edelleen 18. heinäkuuta 1918 Pioneerikoulutuspataljoonaan ja pataljoonan jakauduttua kahtia Pioneeripataljoona 1:een, jossa toimi 4. komppanian kouluttajana. Osallistui Karjalankannaksella pioneeritehtäviin 15. toukokuuta 1919 – 30. syyskuuta 1919 joutuen mukaan rajakahakoihin venäläisten kanssa. Puolustusvoimista hän erosi heikentyneen terveydentilansa johdosta, joka oli peruja häneen haavoittumisestaan 2. lokakuuta 1920. Hänet ylennettiin vääpeliksi 7. toukokuuta 1918.
Talvi- ja jatkosota

Talvi- ja jatkosodan aikana hän toimi kotirintamalla väestönsuojelutehtävissä ja viljelyspäällikkönä.
Hän vastasi Nivalassa Suojeluskunnan ilmansuojelukoulutuksesta.
Ainasoja kävi Suojeluskunnan päällystökurssin 1944 Kannaksella.
Siviilitehtävät

Ainasoja jatkoi elämäänsä Haapaperällä maanviljelyn, metsänhoidon, osuustoiminnan ja nuorisoseuratyön parissa.
Ainasoja oli verotuslautakunnan ja Haapalan kansakoulun johtokunnan jäsen.
Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppania.
Gottfrid Lindström

Johannes Gottfrid Lindström (8. elokuuta 1887 Dragsfjärd – 16. kesäkuuta 1975 Dragsfjärd) oli suomalainen sosialidemokraattien kansanedustaja, varastonhoitaja ja herastuomari.
Lindströmin vanhemmat olivat torppari Elias Lindström ja Edla Charlotta Fagerström. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sitten merimiehenä sekä Taalintehtaan rautaruukin palveluksessa työmiehenä ja varastonhoitajana. Lindström toimi myös lautamiehenä.
Lindström oli SDP:n kansanedustajana 1933–1945 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli Dragsfjärdin kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnallislautakunnan varapuheenjohtajana sekä oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa. Lindström kuului jatkosodan aikana 1943 Kolmenkymmenenkolmen kirjelmän allekirjoittajiin.
Gottfrid Lindström oli naimisissa vuodesta 1916 Anna Josefina Nummelinin kanssa.
Gottfrid von Falkenberg

Gottfrid von Falkenberg (1590–1634) oli saksalaissyntyinen eversti, joka palveli muun muassa Ruotsin armeijassa ja omisti läänityksiä Suomessa.
Falkenberg palveli luutnanttina kreivi Ernst von Mansfeldin komentamassa rykmentissä vuodesta 1621 lähtien sekä everstiluutnanttina Turun läänin jalkaväkirykmentissä. Hän sai kuningas Kustaa II Aadolfilta palkkioksi useita läänityksiä Liivinmaalta ja Suomesta. Hän omisti Eurajoella sijaitsevan Vuojoen kartanon ja sai vuonna 1630 läänityksekseen Laitilassa sijainneen Palttilan kartanon. Falkenberg on haudattu Laitilan kirkkoon, jossa on myös hänen hautavaakunansa. Sen yhteydessä ollut miekka on nykyään Kansallismuseon kokoelmissa.
Falkenbergin puoliso oli Michel Jordanin tytär Kristina von Jordan (1610–1653). Heidän poikansa oli majuri Johan Gottfrid von Falkenberg.
Genta Miura

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Genta Miura
Syntymäaika: 1. maaliskuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Toyohashi, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 183 cm
Seura
Seura: Gamba Osaka
Pelinumero: 5
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2013–2016 2017– | Shimizu S-Pulse Gamba Osaka | 45 (0) 68 (2) |
Maajoukkue
| 2017– | Japani | 7 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Genta Miura (jap. 三浦 弦太; s. 1. maaliskuuta 1995 Toyohashi) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Miura debytoi Japanin A-maajoukkueessa joulukuussa 2017. Hän saavutti AM-hopeaa vuonna 2019. Hän on pelannut seitsemän maaottelua.
Aiheesta muualla

Soccerway
Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2019
1 Higashiguchi |
2 Miura |
3 Muroya |
4 Sasaki |
5 Nagatomo |
6 Endō |
7 Shibasaki |
8 Haraguchi |
9 Minamino |
10 Inui |
11 Kitagawa |
12 Gonda |
13 Mutō |
14 Itō |
15 Ōsako |
16 Tomiyasu |
17 Aoyama |
18 Shiotani |
19 Sakai |
20 Makino |
21 Dōan |
22 Yoshida |
23 Schmidt |
Valmentaja Moriyasu
Félix Serrallés

Félix Serrallés F3-kilpailussa Hockenheimringillä 2014.
Félix Juan Serrallés IV (s. 24. kesäkuuta 1992 Ponce, Puerto Rico) on puertoricolainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa kymmenvuotiaana ollen kahdesti toinen Karibianmeren sarjoissa vuosina 2004 ja 2005. Vuonna 2009 Serrallés kilpaili Skip Barber National Championship -sarjassa. Vuonna 2010 hän sijoittui sarjan kolmanneksi. Samana vuonna Serrallés kilpaili Formula Renault UK -talvisarjassa sekä F2000 Championship- ja U.S. F2000 National Championship -sarjoissa vierailevana kuljettajana. Vuonna 2011 Serrallés jatkoi Formula Renault UK -sarjassa saavuttaen kaksi palkintosijaa. Hän ajoi myös Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttaen 41 pistettä ja sijoittuen sarjan 12:nneksi. Vuonna 2012 Serrallés kilpaili Toyota Racing Series -sarjassa sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Hän ajoi myös yksittäisiä kilpailuja Formula 3 Euroseries -sarjassa sekä Britannian F3-sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Serrallés siirtyi uudelleen perustettuun Euroopan Formula 3 -sarjaan saavuttaen kaksi kakkossijaa sijoittuen sarjan 11:nneksi. Samana vuonna hän kilpaili Toyota Racing Series -sarjassa. Vuonna 2014 Serrallés jatkoi Euroopan F3-sarjassa sijoittuen jälleen loppupisteissä 11:nneksi. Vuonna 2015 Serrallés siirtyi Indy Lights -sarjaan.
Aiheesta muualla

http://www.driverdb.com/drivers/felix-juan-serralles-iv/career/
Fuller House

| Fuller House |
| --- | --- |

Tyyli:  tilannekomedia
Kestoaika:  30 min
Luoja(t):  Jeff Franklin
Kehittäjä(t):  Jeff Franklin
Pääosissa:   Candace Cameron Bure  Jodie Sweetin  Andrea Barber 
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  Netflix
Julkaistu:  27. helmikuuta 2016
Tuotantokausia:  5
Jaksoja:  75
Tuotanto
Tuottaja(t):  Jeff Franklin
Ohjaaja(t):   Jeff Franklin  Mark Cendrowski  Rich Correll  Katy Garretson  Jeff Franklin  Joanna Kerns  Joel Zwick  Dave Coulier  Rob Schiller  Eric Dean Seaton  Jody Margolin 
Käsikirjoittaja(t):   Jeff Franklin  Polina Diaz  Steve Baldikoski  Bryan Behar  Boyd Hale  Amy Engelberg  Wendy Engelberg  Andrew Gottlieb  Bob Keyes  Marsh McCall 
Säveltäjä(t):   Jesse Frederick  Bennett Salvay 
Kuvaaja(t):  Gregg Heschong
Tuotantoyhtiö(t):   Netflix  Miller/Boyett Productions  Warner Horizon Television 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Fuller House on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka on spin-off sarjasta Full House. Fuller House on Netflixin alkuperäissarja.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Candace Cameron Bure  | … |  Donna Jo Tanner-Fuller   |
|  Jodie Sweetin  | … |  Stephanie Tanner   |
|  Andrea Barber  | … |  Kimmy Gibbler   |
|  Scott Weinger  | … |  Steven Hale   |
|  Michael Campion  | … |  Jackson Fuller   |
|  Soni Nicole Bringas  | … |  Ramona Gibbler   |
|  Elias Harger  | … |  Max Fuller   |
|  John Brotherton  | … |  Matt Harmon   |
|  Juan Pablo Di Pace  | … |  Fernando Hernandes-Guerrero-Fernandes-Guerrero   |
|  Fox & Dashiell Messitt  | … |  Tommy Fuller   |
|  Adam Hagenbucha  | … |  Jimmy Gibbler   |
Gottfried Achenwall

Gottfried Achenwall (20. lokakuuta 1719 Elbing, Preussi (nyk. Elbląg, Puola) – 1. toukokuuta 1772, Göttingen) oli saksalainen tilastotieteilijä, joka opiskeli Jenassa, Hallessa ja Leipzigissa. Achenwall lasketaan tilastojen keksijöiden joukkoon.
Färingsö

Skå-Edebyn pienkoneiden lentokenttä
| --- | --- |
Sijainti:  Ekerö Tukholman läänissä, Uppland Ruotsi
Vesialue:  Långtarmen Lambarfjärden Lövstafjärden, Mälaren 
Korkein kohta:  51 m mpy. 
Pinta-ala:  8 202 ha  
| --- | --- |
Asukasluku:  9 154 (2018 )
Asutuskeskukset:  Stenhamra
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Stenhamran asuinalue ja koulukeskus
Svartsjön linna
Kasvihuone Svegronin toimipiste Svartsjönissä
Färingsö eli Svartsjölandet on Mälarenin saari Ruotsissa Ekerön kunnassa, joka sijaitsee Tukholman läänissä. Saari on Ruotsin toiseksi suurin järvisaari Selaönin jälkeen.
Maantietoa

Färingsö sijaitsee Mälarenin itäosassa Tukholman kaupungin ja läntisen saaren Ekerönin välissä. Saarien väliin jää pitkä salmi Långtarmen, Färingsön itäpuolelle jää etelässä Lambarfjärden ja pohjoisessa Lövstafjärden, kaakkoispuolelle Mörbyfjärden ja koillispuolelle Görväln. Kaakkoispuolella sijaitsee Lovön, jonka kautta tulee Tukholmasta maantie. Tie ylittää Lullehovsundetin siltaa pitkin saaren kaakkoispäähän.
Färingsön pituus on 17,2 kilometriä ja leveys on 7,1 kilometriä. Sen pinta-ala on 8 200 hehtaaria eli 8,2 neliökilometriä . Saaren ympärillä on runsaasti muita saaria. Ekerönin ja Lovönin lisäksi voidaan mainita saaren luoteispäässä sijaitsevat Dävensö ja Eldgarnsö, itäpuolella sijaitsevat pienemmät saaret Lambarön ja Skäftingeholmen. Saarella on neljä erityistä aluetta: Svartsjöviken, Törnbyviken, Väntholmen ja Igelviken. Törnbyviken on pari kilometriä pitkä lähes umpeen kasvamassa oleva lahti Stenhamran eteläpuolella. Sen lahdensuuhun on ruopattu kanava, josta veneet pääsevä lahdessa sijaitsevaan venesatamaan. Väntholmen on pitkä niemi, jonka suojaan jää Väntholmsviken. Lahdelta työntyy etelään kolme kilometriä pitkä Hilleshögviken, jonka pohjukasta alkaa ruoppaamalla auki pidetyn Svartsjövikenin lahdensuu. Tämänkin lahden pohjukka on kasvamassa umpeen. Viereinen erilleen kuroutunut järvi Igelviken on sen sijaan vesikasvillisuudesta vapaa.
Färingsön asukasluku vuonna 2018 vaaleissa oli 9 154 , mikä on 34 % Ekerön kunnan pysyvästi asuvasta väestöstä. Asukkaat sijoittuvat lähinnä Stenhamran taajamaan, jossa sijaitsee koulukeskus. Eri puolilla saarta sijaitsee pieniä asuinalueita, joissa on yhteenlaskettuna merkittävä määrä asukkaista. Saareen pääsee vain yhtä maantietä pitkin. Se tulee Lovönistä ja tie haarautuu heti alussa saaren keskilinjaa seuraavaksi päätieksi ja Stenhamraan johtavaksi tieksi. Stenhamrasta lähtee toinen tie koilliseen päin ja se kohtaa päätien Svartvikissä. Yksi sivutie ylittää Eldgarns-sundetin matkallaan Eldgarnsönin saarelle.
Historiaa

Saarella sijaitsi 1300-luvun puolivälissä kuninkaallinen Svartsjön linna. Koko saari siirtyi jo varhain kruunun omistukseen ollen suoraan kuninkaan omassa käytössä. Kustaa Vaasa rakennutti Svartsjön linnaksi kivisen rakennuksen, joka kuitenkin paloi 1600-luvun loppupuolella. Sen tilalle rakennettiin 1700-luvulla huvi- ja metsästyslinna kuningatar Ulrika Eleonooralle. Arkkitehti Carl Hårleman suunnitteli linnan rokokoo-tyyliseksi. Linnan käyttö kuninkaallisena residenssinä väheni 1800-luvulla ja vuosisadan lopussa siitä tehtiin vankila. Vankilan toimintaa kehitettiin ja laajennettiin muihin rakennuksiin 1960-luvulla, ja linna on nykyään restauroitu erilliseksi rakennukseksi. Koska Färingsöllä ei ollut muita aatelisia, on Svartsjön linna saaren ainoa. Saaren maatilat ovat tämän vuoksi luonteeltaan torppia.
Färentunan keskiaikainen kirkko
Kalastajatorppa Svartsjönin Fiskaruddenissa
Sunbyn tuulimylly
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Färingsö Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Färingsö
Käännös suomeksi
Haapa-aho

Haapa-aho on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Heikki Haapa-aho (s. 1983), judoka ja kreikkalais-roomalaisen tyylin painija
Unto Haapa-aho (s. 1932), muusikko
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.