stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuopio-Iisalmi-Nivala
Kokoonpano > Tuotanto

Mika Sundqvist – äänittäjä (MSL Mobile) ja miksaus (MSL Studio, Lempäälässä 1984)
Martti Syrjä – apulaisäänittäjä
Anssi Tikanmäki – miksaus (MSL Studio, Lempäälässä 1984)
Juice Leskinen – miksaus (MSL Studio, Lempäälässä 1984)
Vesa Lempiäinen – kansi
Pauli Saastamoinen – vuoden 2003 CD-painoksen uudelleen masterointi (Finnvox, kesäkuu 2003)
Arvostelut

Soundi:
Pyhän Panteleimonin luostari

| Pyhän Panteleimonin luostari Μονή Αγίου Παντελεήμονος |
| --- | --- |
 Pyhän Panteleimonin luostari.
Sijainti:  Athos,  Kreikka
Koordinaatit:  40°14′17″N, 24°12′05″E
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Tyyppi:  munkkiluostari
Perustettu:  900-luku
Asukkaita:  67
Tyylisuunta:  bysanttilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Athosvuori 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Pyhän Panteleimonin luostari (kreik. Μονή Αγίου Παντελεήμονος, Moní Agíou Panteleímonos, ven. Пантелеимонов монастырь) eli Rossikon (Ρωσικό, Rosikó) on ortodoksinen luostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on Athoksen venäläinen luostari ja omistettu Pyhälle Panteleimonille. Athoksen kahdenkymmenen luostarin välisessä hierarkiassa Panteleimonin luostari on sijalla yhdeksäntoista.
Pyhän Panteleimonin luostarin rakennuksia.
Pyhän Panteleimonin luostari on perustettu alun perin 900-luvulla. Katalaanit polttivat luostarin vuonna 1307 ja se rakennettiin uudelleen. Historiansa aikana luostari on saanut tukea Bysantin keisareilta, serbeiltä ja Venäjän tsaareilta, ja sinne asettui ajan kuluessa yhä enemmän erityisesti venäläisiä munkkeja. Venäläisten munkkien määrä ohitti kreikkalaisten määrän vuonna 1497. Turkkilaisvallan aikana luostari taantui ja oli välillä kokonaan hylättynä. 1700-luvulla luostari oli välillä uudestaan kreikkalainen, koska Venäjän ja Turkin väliset sodat johtivat venäläisten munkkien määrän vähenemiseen. Se on ollut venäläinen jälleen vuodesta 1875. Vuonna 1895 luostarissa oli jopa 1 000 venäläistä munkkia. Venäjän vallankumous pysäytti venäläisten määrän kasvun luostarissa. Luostarissa oli vakava tulipalo vuonna 1968. Vuonna 2011 luostarissa oli 67 asukasta.
Luostari sijaitsee Athoksen niemimaan länsirannikon keskivaiheilla lähellä Dáfnin satamakylää. Luostari on suurikokoinen ja koostuu lukuisista rakennuksista. Sellaisena se muistuttaa pientä kaupunkia. Luostarin pääkirkko (katholikon) on rakennettu 1800-luvulla ja omistettu Pyhälle Panteleimonille. Se on koristeltu venäläistä tyyliä edustavin maalauksin. Luostarin kirkossa on suuret kellot, joista suurin on halkaisijaltaan 2,7 metriä ja painaa 13 tonnia. Luostarin alaisuuteen kuuluu sivuluostari Bogoroditsan skiitta. Siihen kuuluu myös 15 kappelia sen sisäpuolella ja 20 ulkopuolella, sekä viisi keljaa. Luostarin kirjastossa on 1 320 kreikkalaista ja 600 slaavilaista käsikirjoitusta sekä yli 20 000 painettua kreikkalaista ja venäläistä kirjaa.
Luostarin pohjoispuolella sijaitsee Xenofónin luostari ja eteläpuolella Xiropótamoksen luostari.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Panteleimonin luostari Wikimedia Commonsissa
Pyhän Panteleimonin luostari. Kaikkien Athosvuoren Pyhien Perintösäätiö.
Athos (Pyhän Vuoren autonominen munkkivaltio)
| --- | --- |
Luostarit:  Suuri lavra  Vatopédin luostari  Ivíronin luostari  Chilandárin luostari  Pyhän Dionysioksen luostari  Koutloumoúsin luostari  Pantokrátorin luostari  Xiropótamoksen luostari  Zográfoksen luostari  Docheiárioksen luostari  Karákalloksen luostari  Filótheoksen luostari  Simonópetran luostari  Pyhän Paavalin luostari  Stavronikítaksen luostari  Xenofónin luostari  Pyhittäjä Gregorioksen luostari  Esfigménoksen luostari  Pyhän Panteleimonin luostari  Konstamonítoksen luostari 
Skiitat:  Bogoroditsan skiitta  Johannes Kastajan skiitta  Johannes Kastajan skiitta (Ivíron)  Neitsyt Marian ilmestyksen skiitta  Profeetta Elian skiitta  Pyhän Andreaan skiitta  Pyhän Annan skiitta  Pyhän Demetrioksen skiitta  Pyhän Demetrioksen skiitta (Lákkos)  Pyhän Kolminaisuuden skiitta  Pyhän Panteleimonin skiitta  Uusi skiitta 
Kylät:  Dáfni  Karyés
Hofkirchen

| Hofkirchen |
| --- | --- |

 vaakuna
 Hofkirchen
 Koordinaatit: 48°40.7′N, 13°7.1′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baijeri
Hallintopiiri:  Ala-Baijeri
Piirikunta:  Passau
Hallinto:  
 – Pormestari:  Josef Kufner
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  32,70 km²
Väkiluku (31.12.2020):  3 758
 – Väestötiheys:  114,9 as./km²
 
 www.hofkirchen.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hofkirchen on kunta Passaun piirikunnassa Ala-Baijerissa Saksassa. Se sijaitsee 33 kilometriä Passausta luoteeseen ja lähin saman piirikunnan kaupunki on Vilshofen 8 kilometrin päässä. Kunnan pinta-ala on 32,70 neliökilometriä, sen asukasluku oli vuoden 2020 lopussa 3 758 ja väestötiheys 115 asukasta/km2. Hofkirchenin pormestarina toimii Josef Kufner.
Hofkirchen on mainittu ensi kerran vuonna 1005. 1200-luvulta alkaen se on kuulunut Passaun hiippakuntaanlähde?. Vuodesta 1862 kunnan kautta on kulkenut junayhteys Straubing–Passau. Vuonna 1970 Hofkircheniin liitettiin Hilgartsbergin kunta ja vuonna 1978 suurin osa Garhamin kunnasta.
Asukasluvun kehitys

1970: 2 842
1987: 3 122
2003: 3 677
2009: 3 598
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hofkirchen Wikimedia Commonsissa
Kunnan verkkosivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Hofkirchen (Donau)
Käännös suomeksi
James Mattis

| James Mattis |
| --- | --- |
 tammikuussa 2017
Yhdysvaltain 26. puolustusministeri
 20. tammikuuta 2017 – 1. tammikuuta 2019  
Presidentti:  Donald Trump
Edeltäjä:  Ashton Carter
Seuraaja:  Mark Esper
USCENTCOMin komentaja
 11. elokuuta 2010 – 22. maaliskuuta 2013  
Edeltäjä:  John R. Allen
Seuraaja:  Lloyd Austin
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. syyskuuta 1950 (ikä 74) Pullman, Washington, Yhdysvallat
Ammatti:  Sotilas
Tiedot
Koulutus:  HuK, historia
Tutkinnot:  Central Washington University
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Lempinimi:  Mad Dog
Palvelusmaa(t):  Yhdysvallat
Puolustushaara:  Merijalkaväki
Palvelusvuodet:  1969–2013
Sotilasarvo:  Kenraali
Taistelut ja sodat:  Persianlahden sota Afganistanin sota (2001–) Irakin sota
James N. Mattis (s. 8. syyskuuta 1950) on yhdysvaltalainen kenraali, joka toimi Yhdysvaltain puolustusministerinä 2017–2018. Taustaltaan hän on eläkkeellä oleva merijalkaväen kenraali, joka viimeksi toimi Yhdysvaltain asevoimien Lähi-idän sotatoimialueen päämajan USCENTCOMin komentajana. Hän on komentanut joukkoja Irakissa ja Afganistanissa.
Mattis on ollut mukana jokaisessa Yhdysvaltain sodassa siitä lähtien, kun hän everstiluutnanttina komensi merijalkaväen pataljoonaa Persianlahden sodassa 1990–1991.
Mattisin vuonna 2003 merijalkaväelle Irakissa antamaa ohjetta on lainattu paljon. Se kuului "Be polite, be professional, but have a plan to kill everybody you meet." – "Ole kohtelias, ole ammattimainen, mutta varaudu tappamaan kaikki vastaantulijat."
Elämä

Mattis syntyi 8. syyskuuta 1950 Pullmanissa Washingtonin osavaltiossa. Hänen äitinsä nimi on Lucille (Proulx) Mattis. Hän valmistui Columbia High Schoolista Washingtonissa vuonna 1968, ja värväytyi Yhdysvaltojen merijalkaväkeen vuonna 1969.
Persianlahden sodassa silloinen everstiluutnantti Mattis komensi merijalkaväen 1. pataljoonaa. Afganistanin sodassa Mattis oli eversti, ja komensi merijalkaväen 7. rykmenttiä.
Palvellessaan Afganistanissa prikaatikenraalina hän oli tunnettu upseerina, joka edustaa "todellista johtajuutta". Eräs hänen alaisistaan totesi: "Kukaan ei olisi kyseenalaistanut Mattista, jos hän olisi nukkunut kahdeksan tuntia joka yö omassa huoneessaan ja odottanut avustajansa silittävän univormunsa. Mutta siellä hän oli, keskellä pakkasyötä, etulinjassa sotilaidensa kanssa."
Kenraalimajurin asemassa Mattis komensi merijalkaväen 1. divisioonaa vuoden 2003 hyökkäyksessä Irakiin ja sen jälkeisissä toiminnoissa Irakin sodassa. Mattisilla oli yksi keskeisiä rooleja taistelutoimissa al-Anbarin maakunnassa ja etenkin Fallujan ensimmäisen ja toisen taistelun aikana. Toukokuussa 2004 Mattis oli vastuussa hääseurueeseen osuneesta iskusta, jossa kuoli 42 miestä, naista ja lasta. Kohteen uskottiin olevan vastarintataistelijoiden tukikohta. Mattis on sanonut, että päätti pommituskohteesta 30 sekunnissa.
Puolustusministeriön tutkimus osoitti, että vain 55 prosenttia amerikkalaista sotilaista ja 40 prosenttia merijalkaväestä olisi ilmoittanut, jos heidän kollegansa olisi kohdellut väärin siviilejä. Mattis kertoi merijalkaväelle toukokuussa 2007: "Aina kun osoitamme vihaa tai inhoa siviileitä kohtaan, siitä hyötyvät al-Qaida ja muut kapinalliset." Osoittaen että ymmärsi, että levottomuuksien kukistamisen avain on maltti, hän lisäsi: "Joka kerran kun vilkutat irakilaiselle siviilille, al-Qaida kääntyy haudassaan."
Mattis toimi Yhdysvaltain asevoimien Lähi-idän sotatoimialueen päämajan USCENTCOM komentajana 11. elokuuta 2010 – 22. maaliskuuta 2013.
Presidentiksi valittu Donald Trump pyysi Mattisia puolustusministerikseen. Nimitys oli kiistanalainen, sillä sääntöjen mukaan puolustusministerin on täytynyt olla siviilinä vähintään seitsemän vuoden ajan ennen tehtävään ryhtymistä. Senaatti kuitenkin vahvisti nimityksen heti Trumpin virkaanastujaisten jälkeen 20. tammikuuta 2017. Mattisia varten tehty poikkeus seitsemän vuoden siviilijaksossa hyväksyttiin sekä senaatissa (äänin 81-17) että edustajainhuoneessa (268-151). Varsinaisessa nimitysäänestyksessä yksi senaattori vastusti Mattisin valintaa ja yksi ei äänestänyt.
Joulukuussa 2018 Mattis ilmoitti eroavansa. Presidentin mukaan hän jää eläkkeelle helmikuussa 2019. Muutamaa päivää myöhemmin Presidentti Trump kuitenkin ilmoitti, että varapuolustusministeri Patrick Shanahan aloittaa virkaatekevän puolustusministerin toimessa jo vuoden 2019 alusta.
Poliittiset näkemykset

Mattis on ottanut kantaa Israelin ja Palestiinan rauhanprosessiin toteamalla, että hän kannattaa kahden valtion mallia rauhan saavuttamiseksi. Nykyistä tilannetta hän kutsuu kestämättömäksi. Mattisin mielestä Länsirannan juutalaissiirtokunnat vahingoittavat rauhanneuvotteluja, ja pahimillaan ne voivat johtaa rotuerotteluun.
Mattisin mukaan Trumpin lausunnot Venäjästä ovat väärään tietoon perustuvia. Hänen mielestään Venäjän toimet Syyriassa, Ukrainassa ja Baltiassa ovat hälyttäviä. Hän on ollut Trumpin kanssa eri mieltä myös Iranin kanssa tehdyn ydinasesopimuksen irtisanomisesta, mikä on hänen mukaansa vahingollista Yhdysvalloille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James Mattis Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta James Mattis Wikisitaateissa
BBC
| n k  Yhdysvaltain puolustusministerit |
| --- | --- | --- |
|  Forrestal  Johnson  Marshall  Lovett  Wilson  McElroy  Gates  McNamara  Clifford  Laird  Richardson  Schlesinger  Rumsfeld  Brown  Weinberger  Carlucci  Taft  Cheney  Aspin  Perry  Cohen  Rumsfeld  Gates  Panetta  Hagel  Carter  Mattis  Esper  Austin  |  Forrestal  Johnson  Marshall  Lovett  Wilson  McElroy  Gates  McNamara  Clifford  Laird  Richardson  Schlesinger  Rumsfeld  Brown  Weinberger  Carlucci  Taft  Cheney  Aspin  Perry  Cohen  Rumsfeld  Gates  Panetta  Hagel  Carter  Mattis  Esper  Austin  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  IdRef 
Käännös suomeksi
Eric Woolfson

| Eric Woolfson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1945 Glasgow, Skotlanti
Kuollut: 2. joulukuuta 2009 (64 vuotta) Lontoo, Englanti
Ammatti:  muusikko, säveltäjä, manageri
Muusikko
Taiteilijanimi:  Eric Elder
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1960-luvulta vuoteen 2009
Tyylilajit:  aikuisrock, progressiivinen rock, soft rock, pop rock, musikaali
Soittimet:  laulu, piano, syntetisaattori
Yhtyeet:  Herman’s Hermits, The Alan Parsons Project
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Eric Norman Woolfson (18. maaliskuuta 1945 Glasgow, Skotlanti – 2. joulukuuta 2009 Lontoo, Englanti) oli skotlantilainen pianisti ja laulaja. Hänet tunnettiin parhaiten progressiivista rockia esittäneen The Alan Parsons Projectin perustajajäsenenä, lauluntekijänä ja vastaavana tuottajana. Woolfson oli yhtyeen jäsen vuosina 1975–1990. Tämän jälkeen hän teki pääasiassa musikaaleja, joiden aiheina olivat muun muassa Edgar Allan Poe ja Sigmund Freud.
Elämäkerta > Nuoruus

Woolfson syntyi Glasgow’ssa Skotlannissa vuonna 1945. Hänen enonsa Fred Stone oli taitava pianisti, mikä inspiroi myös Woolfsonia soittamaan. Ammatiltaan Stone oli psykiatrian professori, ja myös tätä aihetta Woolfson käsitteli myöhemmin tuotannossaan useasti. Hän kävi muutaman kerran tunneilla mutta keskittyi sitten itseopiskeluun eikä koskaan oppinut lukemaan nuotteja. Teini-ikäisenä Woolfson työskenteli jonkin aikaa kirjanpitäjänä, mutta oli ammattiin liian levoton. 18-vuotiaana hän muutti Lontooseen, missä hän alkoi liikkua Denmark Streetin muusikkopiireissä.
Elämäkerta > Uran alku

Woolfson sai töitä sessiopianistina ja työskenteli muun muassa Jimmy Pagen ja John Paul Jonesin kanssa. Vuoden 1965 tienoilla hän sai vakituisen työn Andrew Loog Oldhamin Immediate Recordsilta. Woolfson soitti pianoa monien levy-yhtiön julkaisujen taustayhtyeessä. Hänen kirjoittamiaan kappaleita esittivät myös muiden tuottajien ja levy-yhtiöiden muusikot. Woolfson teki kappaleita esimerkiksi Marianne Faithfullille ja Peter Noonelle.
Woolfson solmi sopimuksen myös Southern Musicin kanssa. Yhtiölle säveltäneet Andrew Lloyd Webber ja Tim Rice hankkivat kappaleilleen näkyvyyttä kirjoittamalla musikaaleja sen sijaan, että olisivat yrittäneet myydä niitä aikansa suosituimmille laulajille. Se teki Woolfsoniin pysyvän vaikutuksen. Southern Musicin -vuosinaan Woolfson soitti lyhyen aikaa Herman’s Hermitsissä vierailevana pianistina ja yritti myös saada pysyvän paikan jossain levy-yhtiön yhtyeessä siinä kuitenkaan onnistumatta.
Vuonna 1969 Woolfson avioitui. Sekä appivanhemmat että Woolfsonin omat vanhemmat suhtautuivat musiikkiuraan kielteisesti, ja Woolfson työskenteli kahden vuoden ajan isänsä huonekaluliikkeen keittiöosastolla. Hän ei pitänyt uudesta työstään ja palasi pian musiikkialalle.
Soittajan- ja säveltäjäntöidensä ohella Woolfson toimi freelancer-tuottajana useille eri levy-yhtiöille. Woolfsonin tuottamia yhtyeitä ja sooloartisteja olivat muun muassa Dave Berry, The Equals ja The Tremeloes. Samoihin aikoihin Woolfson sai idean Edgar Allan Poe -aiheisesta teema-albumista. Hän äänitti muutamia kappaleita The Tremeloesin kitaristin Rick Westwoodin kanssa mutta jätti hankkeen kesken, koska ei ollut tyytyväinen tuottajantaitoihinsa.
Woolfson oli tyytymätön tuloihinsa lauluntekijänä ja päätti ryhtyä manageroimaan muusikoita. Hänen ensimmäiset asiakkaansa olivat Carl Douglas ja Alan Parsons. Woolfson tapasi Parsonsin sattumalta käydessään Abbey Roadin studioilla vuonna 1975. Studioteknikkona työskennellyt Parsons aloitteli uraa tuottajana ja tuottikin seuraavina vuosina menestysalbumeja Pilotille, Cockney Rebelille, John Milesille ja Al Stewartille.
Elämäkerta > The Alan Parsons Project

Woolfson piti Parsonsia taitavana tuottajana ja päätti toteuttaa Poe-albuminsa tämän kanssa. Miehet perustivat The Alan Parsons Project -nimisen yhtyeen. Koska Woolfson oli yhtyeen manageri, projekti nimettiin Parsonsin mukaan. Sen kantavana ajatuksena oli tehdä musiikkia samaan tapaan kuin auteur-ohjaajat tekivät elokuvia: soittajien ja laulajien sijaan yhtyeen keulahahmoja olivatkin tuottaja ja lauluntekijä. Yhtyeen ensimmäinen albumi Tales of Mystery and Imagination ilmestyi 1976. Pääasiallisena säveltäjänä ja sanoittajana toimi Woolfson, kun taas Parsons oli vastuussa yhtyeen tunnistettavasta äänimaailmasta. Woolfson myös lauloi joitakin yhtyeen kappaleita, mukaan luettuna yhtyeen suurimmat hitit ”Eye in the Sky”, ”Time” ja ”Don’t Answer Me”.
1980-luvun alkupuolella Woolfsonia häiritsi huijari, joka osteli hänen nimissään luksusautoja ja huviveneitä. Woolfsonina esiintynyt henkilö myös antoi haastattelun Billboardille ja pestasi kitaristi Al Di Meolan olemattomiin äänityksiin. Woolfson kirjoitti aiheesta ”Somebody Out There” -nimisen kappaleen.
The Alan Parsons Project julkaisi yhteensä kymmenen albumia vuosina 1976–1987. 1980-luvun lopulla Parsons ja Woolfson aloittivat työn Sigmund Freudia käsitelleen albumin parissa. Woolfson halusi tehdä aiheesta teatterimusikaalin, kun taas Parsons olisi halunnut pitäytyä yhtyeen aiempien albumien konseptissa. Vuonna 1990 ilmestynyttä Freudianaa ei lopulta julkaistu The Alan Parsons Projectin nimellä, mutta sen kannessa oli tarra, joka mainitsi sekä Woolfsonin ja Parsonsin nimet ja lisäksi sen, että Woolfson oli The Alan Parsons Projectin perustajajäsen. Levy jäi miesten viimeiseksi yhteistyöprojektiksi.
Vaikka The Alan Parsons Project ei koskaan konsertoinut, se oli erittäin suosittu ja myi uransa aikana kymmeniä miljoonia albumeja. Woolfson itse jälkeenpäin katui yhtyeen nimeämistä Parsonsin mukaan, mutta oli toisaalta tyytyväinen siihen, että sai nauttia menestyksestä ilman julkisuuden varjopuolia. Konsertoinnista hän ei koskaan pitänyt.
Elämäkerta > Musikaalit

Woolfsonin ja Brian Brollyn Freudianaan perustuva musikaali sai kantaesityksensä vuonna 1990 Wienin Theater an der Wienissä, missä sitä esitettiin 19 kuukauden ajan. Freudianan menestyksen myötä Woolfson teki myös toisen musikaalin Gaudin, jonka kantaesitys oli Aachenissa vuonna 1994. Musikaalia esitettiin myös Alsdorfissa (1995) ja Kölnissä (1996). Esitykset jatkuivat viiden vuoden ajan, minä aikana Gaudin kävi katsomassa yli puoli miljoonaa ihmistä.
Woolfsonin uhkapelaamista käsitellyt musikaali Gambler perustui hänen 1970-luvun lopulla Monte Carlossa viettämiinsä vuosiin ja samaa aihetta käsitelleeseen The Alan Parsons Projectin albumiin The Turn of a Friendly Card. Ensi-ilta oli Berliinissä 1996, mutta erityisen suosittu musikaali oli Etelä-Koreassa, missä se voitti useita palkintoja. Korealainen tuotanto vieraili myös Japanissa vuosina 2002 ja 2005.
Woolfson palasi Edgar Allan Poen pariin vuonna 2003, jolloin hän julkaisi studioalbumin nimeltä Poe: More Tales of Mystery and Imagination. Samana vuonna albumin kappaleet esitettiin Abbey Roadin studioilla. Vuonna 2009 sai ensi-iltansa musikaali Edgar Allan Poe.
Vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Dancing Shadows keskittyi erityisesti Aasian-markkinoille, ja sen esikuvana oli korealainen näytelmä nimeltä ”Metsäpalo”. Woolfson sävelsi ja sanoitti musikaalin, näytelmäosuudet kirjoitti Ariel Dorfman. Näytelmä voitti Koreassa useita palkintoja, mukaan luettuna parhaan musikaalin teatteripalkinnon.
Elämäkerta > The Alan Parsons Project That Never Was

Vuosina 2007–2008 Woolfson kävi läpi vanhoja arkistojaan etsiessään bonusmateriaalia The Alan Parsons Projectin albumien uudelleenjulkaisuille. Hän löysi joukon kappaleita, jotka olivat aikanaan jääneet julkaisematta. Vanhat demoversiot julkaistiin bonuskappaleina uudelleenjulkaistuilla levyillä, mutta Woolfson päätti lisäksi tehdä kappaleista viimeistellymmät versiot. Ne ilmestyivät tammikuussa 2009 nimellä Eric Woolfson sings The Alan Parsons Project That Never Was.
Elämäkerta > Kuolema

Woolfson kuoli munuaissyöpään joulukuussa 2009. Hän oli kuollessaan 64-vuotias. The Guardian kuvaili muistokirjoituksessaan Woolfsonia ”epätavalliseksi ilmiöksi: valtavan menestyneeksi rock-muusikoksi, joka onnistui pysymään lähes tuntemattomana.”
Yksityiselämä

Woolfsonin vaimo Hazel oli hänen kaukainen sukulaisensa. He avioituivat vuonna 1969 ja saivat kaksi tytärtä sekä useita lapsenlapsia. Woolfson perheineen muutti vuonna 1978 Monacoon. He palasivat Britanniaan kaksi vuotta myöhemmin.
Moniin kappaleisiinsa Woolfson sai inspiraation vaimoltaan. The Alan Parsons Projectin hitti ”Games People Play” sai nimensä Hazelin lukemasta kirjasta, ja Freudianan teemaan vaikuttivat hänen tuolloiset psykologian opintonsa.
Woolfson oli etniseltä taustaltaan juutalainen, mutta ei harjoittanut mitään uskontoa. Poliittisilta kannoiltaan hän oli liberaali ja tuki taloudellisesti 1980-luvulla toiminutta sosiaalidemokraattista puoluetta.
Tuotanto

| --- | --- |
 Sooloartistina ”San Tokay” / ”Sunflower” (1971, nimellä Eric Elder)  Freudiana (1990)  Poe: More Tales of Mystery and Imagination (2003)  The Alan Parsons Project That Never Was (2009)  Somewhere in the Audience (2013, valikoima lauluja Woolfsonin musikaaleista) Musikaalit Freudiana (1990)  Gaudi (1994)  Gambler (1997)  Dancing Shadows (2007)  Edgar Allan Poe: A Musical (2009) :  The Alan Parsons Project Tales of Mystery and Imagination (1976)  I Robot (1977)  Pyramid (1978)  Eve (1979)  The Turn of a Friendly Card (1980)  Eye in the Sky (1982)  Ammonia Avenue (1984)  Vulture Culture (1985)  Stereotomy (1986)  Gaudi (1987)  The Sicilian Defence (äänitetty 1979, julkaistu 2014)
Graniittipalaistra

| Graniittipalaistra |
| --- | --- |
 Graniittipalaistran rauniot.
Sijainti:  Delos, Kykladit, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Koordinaatit:  37°24′13″N, 25°16′07″E
Rakennustyyppi:  palaistra
Valmistumisvuosi:  noin 150 eaa.
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Delos 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Graniittipalaistra oli antiikin aikainen palaistra eli urheilupaikka Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Deloksen Pyhän järven aluetta.
Graniittipalaistran raunioita.
Graniittipalaistra oli rakennettu hellenistis–roomalaisella kaudella noin vuonna 150 eaa. Se on saanut nykyisen tutkimuksessa käytetyn nimensä rakennusmateriaalistaan. Palaistra sijaitsi Pyhän järven pohjoispuolella alueella, jossa oli paljon samalla ajalla rakennettuja yksityistaloja. Heti palaistran länsipuolella sijaitsi niin kutsuttu Järvitalo ja eteläpuolella toinen palaistra, niin kutsuttu Järven palaistra. Palaistran itäpuolella sijaitsi Deloksen hippodromi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Graniittipalaistra Wikimedia Commonsissa
Ellinoora Ojala

| Ellinoora Ojala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. lokakuuta 1998 (ikä 26)
Kansalaisuus:   Suomi
Pesäpalloilija
Lempinimi:  Ellis
Aktiivisena:  2018-
Ulkopelipaikka:  kakkoskoppari
Sisäpelirooli:  vaihtaja
Seura:  Haminan Palloilijat
Sarja:  Naisten Ykköspesis
Pelaajaura
Junioriseurat
2013-2017:  Hämeenlinnan Paukku
Ammattilaisjoukkueet
2018-2019 2020  2021-2023 2024 2025:  Janakkalan Jana  Pesä Ysit  Haminan Palloilijat Kuusankosken Puhti Haminan Palloilijat
Ellinoora Ojala (s. 16. lokakuuta 1998) on suomalainen pesäpalloilija.
Ojala edustaa kaudella 2025 Naisten Ykköspesiksessä pelaavia Haminan Palloilijoita. Hänen kasvattajaseuransa on Hämeenlinnan Paukku. Ojala on pelannut Superpesistä Haminan Palloilijoissa ja Lappeenrannan Pesä Yseissä. Naisten Ykköspesistä Ojala on pelannut Haminan Palloilijoiden lisäksi Kuusankosken Puhdissa,  Janakkalan Janassa sekä Hämeenlinnan Paukussa.  Ulkokentällä Ojala pelaa kakkoskopparina. ja sisäpelissä vaihtajana. Kaudeksi 2025 Ojala on valittu toiseksi Haminan Palloilijoiden joukkueen varakapteeneista. Ojala on Haminan Vallikentän kakkospuolen katsomon suosikkipelaaja.
Ojala on pelannut 44 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kaksi tavallista juoksua, tuonut kolme juoksua ja kerännyt 22 kärkilyöntipistettä. Ojala on pelannut kaksi Superpesiksen alempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on tuonut yhden juoksun ja kerännyt yhden kärkilyöntipisteen. Naisten Ykköspesiksessä Ojala on pelannut 149 runkosarjan ottelua, joissa hän on lyönyt 1+23 juoksua, tuonut 24, sekä löynyt 242 kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty kauden 2024 jälkeen.