stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
João Carlos de Oliveira

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  João Carlos de Oliveira vuonna 1980. |  João Carlos de Oliveira vuonna 1980. |  João Carlos de Oliveira vuonna 1980. |  |
Maa:   Brasilia
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Montréal 1976 | kolmiloikka |  |
|  Pronssia | Moskova 1980 | kolmiloikka |  |
João Carlos de Oliveira (28. toukokuuta 1954 – 29. toukokuuta 1999) oli brasilialainen kolmiloikkaaja.
João Carlos de Oliveira hyppäsi vuonna 1975 Méxicossa kolmiloikan maailmanennätyksen 17,89 m, joka ylitettiin vasta kymmenen vuotta myöhemmin. Hän paransi Viktor Sanejevin nimissä ollutta maailmanennätystä 45 cm, mikä on miesten kolmiloikassa kaikkien aikojen suurin yksittäinen ME-parannus.
Montréalin 1976 olympialaisissa de Oliveira sijoittui pronssille tuloksella 16,90 m. Neljä vuotta myöhemmin Moskovan olympialaisissa neuvostoliittolaiset toimitsijat liputtivat monien mielestä arveluttavasti useat de Oliveiran pitkät hypyt yliastutuiksi ja brasilialainen jäi tuloksella 17,22 m pronssille Neuvostoliiton Jaak Uudmäen ja Viktor Sanejevin takana.
Tammikuussa 1982 de Oliveira loukkaantui pahasti liikenneonnettomuudessa ja lopulta hänen oikea jalkansa amputoitiin polven alapuolelta. Hän kuoli 45-vuotiaana vuonna 1999.
David Bowie (vuoden 1967 albumi)

| David Bowie David Bowie |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marraskuu 1966 –  25. helmikuuta 1967
 Julkaistu: 1. kesäkuuta 1967
 Tuottaja(t): Mike Vernon
 Tyylilaji: psykedeelinen pop kamaripop psykedeelinen folk music hall
 Kesto: 37.07
 Levy-yhtiö: Deram Records
David Bowien muut julkaisut
|   | David Bowie 1967 | David Bowie 1969 |
David Bowie on David Bowien vuonna 1967 julkaistu debyyttialbumi. Albumi on yksinkertaista ja kevyttä, tarttuvaa poppia, jossa on vaikutteita teatterista ja brittiläisestä varieteesta. Kappaleiden sanoitukset ovat usein erikoisia, humoristisia ja makaabereja. Bowien laulutyyli oli saanut paljon vaikutteita brittiläiseltä laulaja-näyttelijä Anthony Newleyltä. Levy ei menestynyt kaupallisesti, eikä Bowie ole myöhemmin ottanut sitä mukaan levyjensä virallisiin uudelleenjulkaisukampanjoihin.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut David Bowie.
A-puoli
Uncle Arthur – 2.07
Sell Me a Coat – 2.58
Rubber Band – 2.17
Love You Till Tuesday – 3.09
There Is a Happy Land – 3.11
We Are Hungry Men – 2.58
When I Live My Dream – 3.22
B-puoli
Little Bombardier – 3.24
Silly Boy Blue – 4.36
Come and Buy My Toys – 2.07
Join the Gang – 2.17
She's Got Medals – 2.23
Maid of Bond Street – 1.43
Please Mr. Gravedigger – 2.35
Kokoonpano

David Bowie – laulu, kitara, saksofoni, sovitukset
Derek Boyes – urut
Dek Fearnley – bassokitara
John Eager – rummut
Arvostelut

Allmusic () linkki
Meryl Davis

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Charlie White ja Meryl Davis vuonna 2014. |  Charlie White ja Meryl Davis vuonna 2014. |  Charlie White ja Meryl Davis vuonna 2014. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Taitoluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 | jäätanssi |  |
|  Hopeaa | Vancouver 2010 | jäätanssi |  |
|  Pronssia | Sotši 2014 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Moskova 2011 | jäätanssi |  |
|  Kultaa | London 2013 | jäätanssi |  |
|  Hopeaa | Torino 2010 | jäätanssi |  |
|  Hopeaa | Nizza 2012 | jäätanssi |  |
Meryl Davis (s. 1. tammikuuta 1987 Royal Oak, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän on voittanut jäätanssissa olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta parinsa Charlie Whiten kanssa.
Ura

Meryl Davis ja Charlie White saavuttivat juniorien maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia vuonna 2006. Aikuisten MM-kilpailuissa he sijoittuivat seitsemänneksi vuonna 2007, kuudenneksi vuonna 2008 ja neljänneksi vuonna 2009. Viimeksi mainittuna vuonna he voittivat neljän maanosan mestaruuskilpailuissa kultaa ja ensimmäisen kuudesta peräkkäisestä Yhdysvaltain-mestaruudestaan. Kaudella 2009–2010 he voittivat Grand Prix -finaalin sekä saavuttivat Vancouverin olympialaisissa ja MM-kilpailuissa hopeaa.
Davis ja White voittivat vuonna 2011 maailmanmestaruuden, neljän maanosan mestaruuden ja Grand Prix -finaalin. Vuonna 2012 he voittivat Grand Prix -finaalin mutta jäivät MM-kilpailuissa ja neljän maanosan mestaruuskilpailuissa hopealle. Vuonna 2013 he voittivat jälleen kaikki kolme kilpailua. Sotšin olympialaisissa 2014 he voittivat kultaa jäätanssissa ja saavuttivat pronssia joukkuekilpailussa.
Davis on pituudeltaan 160-senttinen. Häntä ja Whitea ovat valmentaneet Seth Chafetz, Igor Špilband, Oleg Epstein ja Marina Zueva.
Yksityiselämä

Davis kihlautui venäläis-kanadalaisen taitoluistelijan Fedor Andreevin kanssa heinäkuussa 2017.
Ildikó Ujlaki-Rejtő

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |  |
Maa:    Unkari
Naisten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 1964 | floretti |  |
|  Kultaa | Tokio 1964 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | México 1968 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | München 1972 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | México 1968 | floretti |  |
|  Pronssia | Montréal 1976 | floretin joukkuekilpailu |  |
Ildikó Ujlaki-Rejtő (myöhemmin Ildikó Sági-Rejtő, s. 11. toukokuuta 1937) on entinen unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Syntymästään saakka kuuro ja miekkailun 14-vuotiaana aloittanut Ildikó Rejtő voitti miekkailu-urallaan floretilla seitsemän olympiamitalia. Parhaimmillaan hän oli Tokion kisoissa 1964, jolloin hän voitti kaksi kultaa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän hävisi saksalaiselle Helga Meesille sekä alkusarjassa että loppusarjassa, mutta koska Ujlaki-Rejtő, Mees ja Italian Antonella Ragno hävisivät kukin yhden ottelun loppusarjassa, ratkottiin mitalijärjestys uusinnassa. Siinä Ujlaki-Rejtő voitti Meesin 4–0 ja Ragnon 4–1. Kaksi päivää myöhemmin hän voitti toisen kultamitalinsa joukkuekilpailussa, jonka loppuottelussa Unkari voitti Neuvostoliiton otteluvoitoin 9–7.
Méxicon 1968 olympialaisissa Ujlaki-Rejtő saavutti henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia Neuvostoliiton Jelena Novikovan ja Meksikon Maria del Pilar Roldanin takana. Ensimmäisen olympialaisen joukkuemitalinsa hän sai Roomassa 1960 ja viimeisen kilpaillessaan nimellä Ildikó Sági-Rejtő Montréalissa 1976.
MM-kisojen henkilökohtaisessa kilpailussa Ujlaki-Rejtő voitti kultaa Gdańskissa 1963. Lisäksi hän saavutti henkilökohtaisessa kilpailussa kolme muuta MM-mitalia. Joukkuekilpailussa hän voitti MM-kultaa neljästi.
Saavutukset florettimiekkailussa

Olympiakultaa henkilökohtaisessa kilpailussa 1964
Olympiakultaa joukkuekilpailussa 1964
Olympiahopeaa joukkuekilpailussa 1960, 1968 ja 1972
Olympiapronssia henkilökohtaisessa kilpailussa 1968
Olympiapronssia joukkuekilpailussa 1976
MM-kultaa henkilökohtaisessa kilpailussa 1963
MM-kultaa joukkuekilpailussa 1959, 1962, 1967 ja 1973
MM-hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa 1971
MM-hopeaa joukkuekilpailussa 1961, 1963, 1966, 1971, 1974 ja 1975
MM-pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa 1958 ja 1973
MM-pronssia joukkuekilpailussa 1969
Hr. Ms. De Ruyter (1853)

| Hr>  Ms. De Ruyter |
| --- | --- |
 Hr. Ms. De Ruyter

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vlissingen
Kölinlasku:  1831
Laskettu vesille:  1853
Loppuvaihe:  romutettu 1874
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 828 t
Pituus:  64,52 m
Leveys:  14,46 m
Syväys:  6,80 m
Koneteho:  1 740 ihp
Miehistöä:  250
Aseistus
Aseistus:  14 × pitkää 60 naulan matalapainetykkiä
Hr. Ms. De Ruyter oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston sotalaiva.
Alus tilattiin Vlissingenistä ja sen köli laskettiin 1831 74-tykkisenä linjalaivana. Alus muutettiin 54-tykkiseksi fregatiksi vuonna 1850 ja se laskettiin vesille 1853. Se muutettiin 45-tykkiseksi höyrykoneella varustetuksi potkurikäyttöiseksi alukseksi vuonna 1860 ja edelleen kolme vuotta myöhemmin ironcladiksi. Alus ei ollut onnistunut ja se romutettiin vuonna 1874.
De Havilland Canada

DHC-6 Twin Otter
De Havilland Canada (lyh. DHC) on kanadalainen Longview Aviation -konserniin kuuluva lentokonevalmistaja.
Yhtiön perusti alun perin vuonna 1928 englantilainen de Havilland -yhtiö. Englantilaisyhtiön tytäryritys siirtyi toisen maailmansodan aikana Kanadan valtion omistukseen. Ilmailun nousukaudella vuonna 1986 yhtiö yksityistettiin ja myytiin yhdysvaltalaiselle Boeingille. Sittemmin Bombardier-konserniin kuuluva Bombardier Aerospace osti yhtiön Boeingilta.
Helmikuussa 2006 Longview Aviation -konserniin kuuluva Viking Air, joka toimii Victoriassa, Kanadassa, osti Bombardieriltä valmistusoikeudet kaikkiin alkuperäisiin de Havilland-koneisiin, joihin kuuluvat muun muassa:
DHC-1 Chipmunk
DHC-2 Beaver
DHC-3 Otter
DHC-4 Caribou
DHC-5 Buffalo
DHC-6 Twin Otter
DHC-7 Dash 7
Bombardier jatkoi DHC-8 Dash 8 -koneen tuontantoa 7. marraskuuta 2018 asti, jolloin myös sen valmistusohjelma myytiin Longview Aviationille. Sekä Dash 8 -koneen että vanhempien de Havilland -koneiden valmistus siirrettiin uudelleen perustetulle De Havilland -yhtiölle.
De Havilland osti Canadair CL-sammutuslentokoneiden valmistusoikeudet vuonna 2016. Sarjan uusimman CL-515-koneen tuotantoa jatkettiin vuonna 2019 DHC-515-nimellä.
Yhtiö ilmoitti syyskuussa 2022 rakentavansa 1 500 -hehtaariset tuotantotilat Calgaryn lähistölle Albertassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The de Havilland Story Viking Air. Viitattu 1.12.2018 (englanniksi).
De Havilland Aircraft of Canada BAE Systems. Viitattu 1.12.2018 (englanniksi).
Nadežda Iljina

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Montréal 1976 | 4×400 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Helsinki 1971 | 4×400 m |  |
|  Pronssia | Rooma 1974 | 4×400 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Katowice 1975 | 4×2  kierrosta |  |
|  Hopeaa | Grenoble 1972 | 4×2  kierrosta |  |
|  Hopeaa | Göteborg 1974 | 400 m |  |
|  Hopeaa | Katowice 1975 | 400 m |  |
|  Pronssia | Wien 1970 | 1+2+3+4  kierrosta |  |
Nadežda Leonidovna Iljina (ven. Наде́жда Леони́довна Ильина́, o.s. Kolesnikova; 24. tammikuuta 1949 Zelenokumsk, Venäjän SFNT – 7. joulukuuta 2013) oli Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija.
Iljina kilpaili vuosien 1972 ja 1976 kesäolympialaisissa. 400 metrin juoksussa hän selviytyi molemmilla kerroilla välieriin. 4 × 400 metrin viestijuoksussa hän sijoittui Münchenissä 1972 kahdeksanneksi ja Montréalissa 1976 hän sai pronssia yhdessä Inta Klimovičan, Ljudmila Aksjonovan ja Natalja Sokolovan kanssa.
EM-kilpailuissa hän sijoittui 400 metrillä neljänneksi Roomassa 1974 ja 4 × 400 metrin viestissä hän sai pronssia Helsingissä 1971 ja Roomassa 1974. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän sai hopeaa 400 metrin juoksussa 1974 ja 1975. Sofiassa 1971 hän karsiutui 400 metrillä alkuerissä ja sijoittui 800 metrillä viidenneksi. Viestikilpailuista hän sai kultaa 1975, hopeaa 1972 ja pronssia 1970.
Iljina oli tennispelaaja Nadja Petrovan äiti.
Iljina kuoli auto-onnettomuudessa 7. joulukuuta 2013.
Dawn of the Black Hearts

| Dawn of the Black Hearts Mayhem |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 28. helmikuuta 1990 Sarpsborg, Norja 1986, Lillehammer
 Julkaistu: 1995
 Tuottaja(t):  ?
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 48.33
 Levy-yhtiö: Warhammer Records
Mayhemin muut julkaisut
| De Mysteriis Dom Sathanas 1994 | Dawn of the Black Hearts 1995 | A Tribute to the Black Emperors 1995 |
Dawn of the Black Hearts on black metal -yhtye Mayhemin live-bootleg, joka sisältää kaksi Mayhemin konserttia. Se julkaistiin alun perin vuonna 1994, mutta useiden uusintajulkaisujen myötä se on metallimusiikin historian kenties kaikkein piratisoiduin albumi. Albumin julkaisukoodi on ”Anti-Grishnackh 001”. Kansikuvana on Euronymouksen ottama valokuva 8. huhtikuuta 1991 itsemurhan tehneestä yhtyeen entisestä laulajasta, Per ”Dead” Ohlinista.
Kappaleet

Sarpsborg 1990
”Deathcrush” – 3:36
”Necrolust” – 4:19
”Funeral Fog” – 6:38
”Freezing Moon” – 6:06
”Carnage” – 4:18
”Buried by Time and Dust” – 5:46
”Chainsaw Gutsfuck” – 3:59
”Pure Fucking Armaggedon” – 3:15
Ski 1986
”Dance Macabre” (Celtic Frost) – 1:10
”Black Metal” (Venom) – 3:00
”Procreation of the Wicked” (Celtic Frost) – 2:40
”Welcome to Hell” (Venom) – 3:46
Kokoonpano

1–8
Euronymous – kitara
Necrobutcher – basso
Hellhammer – rummut
Dead – laulu
9–12
Euronymous – kitara
Messiah – laulu
Necrobutcher – basso
Manheim – rummut
Kappale- ja esittäjätietojen virheellisyys

Joissakin albumin julkaisuissa kappale- ja esittäjätiedot ovat osittain virheelliset: tällöin neljän viimeisen kappaleen väitetään olevan äänitettyjä Lillehammerissa ja että niissä laulaisi Maniac. Tämä ei kuitenkaan pidä paikkaansa.
Ilhéu das Rolas

Ilhéu das Rolas
Päiväntasaaja saarella.
| --- | --- |
Sijainti:  0°0′0″N, 6°31′25″E São Tomé ja Príncipe
Korkein kohta:  110  m 
| --- | --- |
Asukasluku:  76  (2012) 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ilhéu das Rolas on tulivuorisaari päiväntasaajalla Guineanlahdessa. Se kuuluu São Tomé ja Príncipen valtioon ja on laivayhteyden päässä São Tomén saarelta Porto Alegren kaupungista. Saarella on vakinaista asutusta arviolta parisataa henkeä. He saavat elantonsa pääasiassa matkailusta. Saarella on myös majakka.
Saari kuului ennen Portugalin imperiumiin. Meriupseeri, ilmailun uranuurtaja ja historioitsija Gago Coutinho, joka tutki aluetta 1910-luvulla, perusti geodesian tutkimusyksikön São Tomélle havaittuaan Ilhéu das Rolasin sijaitsevan täsmälleen päiväntasaajalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ilhéu das Rolas Wikimedia Commonsissa
Reginald De Koven

Reginald De Koven vuonna 1904.
Henry Louis Reginald De Koven (3. huhtikuuta 1859 Middletown – 16. tammikuuta 1920 Chicago) oli yhdysvaltalainen oopperasäveltäjä, kapellimestari ja musiikkikriitikko. Hän matkusti 1870-luvulla Eurooppaan ja opiskeli musiikkia Stuttgartissa, Firenzessä, Wienissä ja Pariisissa. Hän valmistui Oxfordin yliopistosta vuonna 1879. Hän ja librettisti Harry B. Smith kirjoittivat lukuisia operetteja, joista menestyneimmäksi muodostui vuoden 1890 Robin Hood. Vuonna 1902 De Koven perusti Washingtonin sinfoniaorkesterin. New Yorkissa hän toimi musiikkikriitikkona muun muassa Harper’s Weeklylle, New York Worldille ja The New York Heraldille. Hän sävelsi Percy MacKayen librettoihin kaksi laajamittaista oopperaa, The Canterbury Pilgrims (1917) ja Rip Van Winkle (1920) sekä teki noin 400 laulua, joista tunnetuimpiin kuuluvat ”Oh, Promise Me” ja ”A Recessional”.
Aiheesta muualla

Reginald De Koven Songwriters Hall of Fame. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC
Ihmisen seksuaalisuus

Herkules ja Omfale. François Boucherin öljyvärimaalaus vuodelta 1735.
Ihmisen seksuaalisuus on ihmisen synnynnäinen kyky ja valmius reagoida fyysisesti ja psyykkisesti aistimuksiin ja virikkeisiin kokemalla eroottista ja seksuaalista mielihyvää, sekä valmius pyrkiä näihin kokemuksiin.
Ihmisellä seksuaalisuus palvelee sekä ihmislajin biologista säilymistä että psyykkistä nautintoa. Seksuaalisuus on ominaisuus, joka on osa ihmisyyttä koko elämän ajan. Ihmisen seksuaalisuuteen kuuluu seksuaalinen kehitys, biologinen sukupuoli, sosiaalinen sukupuoli-identiteetti ja sen mukainen rooli, seksuaalinen suuntautuminen, eroottinen mielenkiinto, nautinto ja intiimiys sekä suvunjatkaminen.
Ihminen voi kokea ja ilmaista seksuaalisuuttaan esimerkiksi ajatuksin, fantasioin, haluin, uskomuksin, asentein ja arvoin sekä käyttäytymisessä, rooleissa ja suhteessa itseensä ja toisiin. Seksuaalisuuteen ja sen ilmaisuun vaikuttaa monen tekijän vuorovaikutus, kuten biologisten, psykologisten, sosiaalisten, taloudellisten, poliittisten, kulttuuristen, eettisten, oikeudellisten, historiallisten, uskonnollisten ja henkisten.
Seksuaalireaktiot

Seksuaalinen reaktiosarja jaetaan Mastersin ja Johnsonin mallin (1966) mukaisesti neljään osaan: kiihottumisvaiheeseen, tasannevaiheeseen, orgasmiin ja laukeamiseen. Näitä edeltäväksi vaiheeksi voidaan lisätä seksuaalinen halukkuus, jonka täytyy edeltää seksuaalista kiihottumista. Rosemary Bassonin naisten seksuaalisuutta ajatellen kehittämän kehämäisen mallin mukaan seksuaalinen reaktio voi alkaa mistä tahansa vastesyklin kohdasta, joita ovat tunnetason läheisyys, seksuaalinen ärsyke, seksuaalinen herääminen, seksuaalinen kiihottuminen ja halu, sekä emotionaalinen ja fyysinen tyydytys.
Seksi

Seksi on ihmiselle hänen oman seksuaalisuutensa toteuttamista, tekoja tai ajatuksia, jotka antavat seksuaalista hyvän olon tunnetta ja fyysistä nautintoa. Seksiä voi harrastaa yksin esimerkiksi haaveilemalla, fantasioimalla, eroottisten virikkeiden käyttämisellä tai itsetyydytyksellä. Toisen ihmisen kanssa seksiä voi harrastaa esimerkiksi flirttailemalla, hyväilemällä kiihottavasti, rakastelemalla tai yhdynnällä.
Seksuaalinen suuntautuminen

Seksuaalinen suuntautuminen kertoo siitä, kehen ihminen ihastuu, rakastuu tai tuntee emotionaalista tai eroottista vetovoimaa. Vastakkaisesta sukupuolesta kiinnostuva on heteroseksuaali, omasta sukupuolestaan kiinnostuva homoseksuaali, ja sekä miehistä että naisista kiinnostuva on biseksuaali tai panseksuaali. Aseksuaali on ihminen, jolla ei ole seksuaalista kiinnostusta tai halua.
Sukupuolielimet

Siitin on ulkoinen miehen sukupuolielin, joka toimii tärkeänä elimenä miehen seksuaalisen mielihyvän aikaansaamiseksi. Mies saa kiihottuessaan erektion, kun siittimen paisuvainen täyttyy verestä ja siitin paisuu. Kiihotuksen saavuttaessa huippunsa mies saa yleensä siemensyöksyn ja orgasmin, minkä jälkeen siitin veltostuu jälleen.
Naisen sukupuolielinten osia ovat esimerkiksi häpykukkula, isot ja pienet häpyhuulet, häpykieli ja emätin.
Ihoa voidaan pitää niin naisen kuin miehenkin suurimpana sukupuolielimenä. Ihossa on erogeenisia alueita, joiden hyväileminen ja koskettelu tuottavat mielihyvää.
Seksuaalisuuteen vaikuttavat hormonit

Tärkeimpiä ihmisen seksuaalisuuteen vaikuttavia hormoneja ovat androgeenit, testosteroni, estrogeenit, oksitosiini ja prolaktiini.
Seksuaalisuus ja ikä

Seksuaalisuus on ihmisyyden olennainen ja erottamaton osa, joka on olemassa koko eliniän. Seksuaalisuus kehittyy portaittain yksilön psyykkisen, fyysisen ja sosiaalisen kehityksen osina ja rinnalla, eikä sitä voi irrottaa erilleen muusta kasvusta ja kehityksestä.
Lapsuuden seksuaalisuus poikkeaa selvästi aikuisuuden seksuaalisuudesta. Lapsen seksuaalisuus on esimerkiksi uteliaisuutta ja ihmettelyä, omaan kehoon tutustumista, läheisyyden opettelua sekä hauskanpitoa.
Nuoruusiässä ihminen alkaa tutustua kehossaan voimistuviin seksuaalisiin tuntemuksiin itseä kiihottavin ajatuksin, materiaalein ja kosketteluin itse tai ystävän kanssa. Nuori alkaa kokea erektioita tai kostumista. Omaa muuttuvaa ulkonäköä tutkitaan ja vertaillaan toisiin, ja ulkonäköä aletaan korostaa joskus seksuaalisesti. Kiinnostus seksuaalisuuteen kasvaa, ja nuori etsii tietoa eri lähteistä. Rakkauden tunteet alkavat herätä, ja omaa seksuaalista identiteettiä aletaan pohtia. Nuori voi alkaa saada seurustelussaan seksuaalisia kokemuksia kuten koskettelua ja kiihottumista. Ensimmäisen yhdynnän tytöt kokevat keskimäärin 17 ja pojat 18 vuoden iässä, mutta seksuaalisuuden edistymisessä vaihtelua myöhäismurrosikäisissä on huomattavan paljon.
Kehitysvammaisen seksuaalinen kehitys on tavallisesti samanlaista kuin muidenkin ihmisten, ja hän käy läpi samat psykoseksuaalisen kehityksen vaiheet, tosin joskus viivästyneesti.
Ikääntyminen vaikuttaa ihmisyksilöiden seksuaalisuuteen eri tavoin. Hormonitoiminnan vähentyessä seksuaalisen kiihottumisen saavuttaminen voi naisilla kestää aiempaa kauemmin, mutta orgasmin saanti helpottuu. Miesten libido heikkenee iän myötä ja erektiohäiriöt lisääntyvät. Seksuaalisuuden muutokset ikääntyessä johtuvat vahvasti ulkoisista tekijöistä, kuten parisuhteesta tai sen puutteesta, sairauksista tai lääkityksestä. Osa pareista jatkaa ikääntyessään seksielämäänsä mahdollisimman pitkään, mutta osa siirtyy suhteessaan vaiheeseen, johon ei enää kuulu seksuaalista läheisyyttä.
Kirjallisuutta

Brusila, Pirkko (toim.): Seksuaalisuus eri kulttuureissa.  Helsinki:  Duodecim, 2008.  ISBN 978-951-656-253-0
Buss, David M.: Halun evoluutio: Ihmisen pariutumisstrategiat.  ((The evolution of desire: Strategies of human mating, 1994.) Suomentanut Susanna Tuomi-Giddings)  Kerava:  Sitruuna, 2006.  ISBN 952-99366-6-4
Diamond, Jared: Miksi seksi on hauskaa?.  ((Why is sex fun? The evolution of human sexuality, 1997.) Suomentanut Tiina Ohinmaa. Tieteen huiput)  Helsinki:  WSOY, 1998.  ISBN 951-0-22375-1
Gregersen, Edgar: Seksuaalisuuden maailma.  ((Sexual practices: The story of human sexuality, 1983.) Käännös: Pirkko Huhtanen)  Helsinki:  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18854-9
Heusala, Kari: Naisen seksuaalisuus.  Helsinki:  Like, 2001.  ISBN 951-578-847-1
Heusala, Kari: Miehen seksuaalisuus.  Helsinki:  Like, 2003.  ISBN 952-471-021-8
Kontula, Osmo: Halu & intohimo: Tietoa suomalaisesta seksistä.  (Kuvitus: Sirkka-Liisa Lonka)  Helsingissä:  Otava, 2008.  ISBN 978-951-1-22680-2
Suomela, Anu (toim.): Seksi: Kaikki mitä tulee tietää.  (Koottu Sexpo-säätiön kotisivuille lähetetyistä kysymyksistä ja niiden vastauksista)  Helsinki:  Ajatus, 2009.  ISBN 978-951-20-7835-6
Tammisalo, Osmo: Rakkauden evoluutio: Ihmisen parinvalinnan biologiaa.  Helsinki:  Terra cognita, 2005.  ISBN 952-5202-89-5
Vilkka, Hanna: Sukupuolen ja seksuaalisuuden kohtaaminen.  Jyväskylä:  PS-kustannus, 2010.  ISBN 978-952-451-462-0
Virtanen, Jukka: Kliininen seksologia.  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-24863-0
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tietoa seksuaalisuudesta (Arkistoitu – Internet Archive) Väestöliitto
https://www.historiallinenaikakauskirja.fi/wp-content/uploads/2024/06/HAik_2_2024_Teemajohdanto.pdf Riikka Taavetti, Kirsi Vainio-Korhonen ja Lotta Vuorio: Polkuja seksuaalisuuden historiaan, Historiallinen aikakauskirja 122:2 (2024)
İlisu

Näkymä İlisun kylään.
İlisu (ven. Елису, Jelisu) on kylä Qaxin piirissä Azerbaidžanissa. Se sijaitsee 1200–1400 metrin korkeudella Kaukasuksen pääjonon etelärinteellä virtaavan Qaraçay-joen laaksossa 12 kilometriä Qaxista koilliseen. Asukkaita on noin 3 400 henkeä.
1700-luvulla İlisusta tuli Kaukasuksen molemmin puolin asuvien tsahurien sulttaanikunnan keskus. İlisun sulttaanikunta liitettiin Venäjään vuonna 1807, ja lopullisesti se lakkautettiin vuonna 1844 viimeisen sulttaanin liityttyä imaami Šamilin joukkoihin. 1800-luvun lopulla kylä tunnettiin sen lähellä sijaitsevista kuumista kivennäisvesilähteistä.
Nykyään İlisu on suosittu matkailukohde. Kivestä rakennetun kylän nähtävyyksiin kuuluvat linnoituksen rauniot ja erikoinen moskeija. Lähistöllä sijaitsee İlisun luonnonsuojelualue.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta İlisu Wikimedia Commonsissa