stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Petter (rap-artisti)

| Petter Alexis Askergren |
| --- | --- |
 Petter Sommarkryssetissä heinäkuussa 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 1974 (ikä 50)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Petter
Laulukielet:  ruotsi
Aktiivisena:  1996–
Tyylilajit:  hip hop
Levy-yhtiöt:  Universal Music, Bananrepubliken
Aiheesta muualla
www.petter.nu
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Petter Alexis Askergren eli Petter (s. 24. toukokuuta 1974) on ruotsalainen rap-muusikko.
Petter aloitti uransa vuonna 1996, ja hänen ensimmäinen studioalbuminsa Mitt Sjätte Sinne julkaistiin vuonna 1998. Albumi aloitti hip hop -villityksen Ruotsissa. Petter on tehnyt yhteistyötä norjalaisen rap-tuottaja Tommy Teen kanssa. Hänellä on myös oma levy-yhtiö Bananrepubliken. Petter vieraili räppäri Pee Ween kanssa suomalaisen Fintelligens-yhtyeen Renesanssi-albumin ”Stockholm–Helsinki”-kappaleella.
Petter asuu vaimonsa Mikaelan kanssa, ja heillä kaksi lasta. Hän on opiskellut taidehistoriaa Uppsalan yliopistossa. Hänelle diagnosoitiin ADHD vuonna 2011.
Diskografia > Albumit

Mitt Sjätte Sinne (1998)
Bananrepubliken (1999)
Petter (2001)
Ronin (2004)
P (2006)
God Damn It (2007)
X-Greatest Hits (2008)
En räddare i nöden (2010)
Samlar ut den (2010)
Diskografia > Singlet

Vinden Har Vänt (1998)
Du Vet Att Jag Gråter (1998)
Mikrofonkåt (1999)
Saker & Ting (1999)
Så Klart! (2000)
Rulla Med Oss (2000)
Tar Det Tillbaka (2001)
Ey Yo (2002)
Fredrik Snortare & Cecilia Synd (2004)
Repa Skivan (2004)
Det Går Bra Nu (2006)
Storstadsidyll (2006)
God Damn It (2007)
Logiskt (2007)
Goda dagars magi (2008)
"Min click" (mukana Kihlen)(2008)
"Slag under bältet" (2009)
"För alla dom" (2009)
"Fast för evigt" (2010)
"Gör min dag" (mukana Magnus Carlson) (2010)
Aiheesta muualla

Petterin sivusto (ruotsiksi)
Porvoon Kristuksen kirkastumisen kirkko

| Porvoon Kristuksen kirkastumisen kirkko |
| --- | --- |
 Porvoon ortodoksinen kirkko
Sijainti:  Vanha Helsingintie 2, Porvoo
Seurakunta:  Helsingin ortodoksinen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1989
Suunnittelija:  Juhani Sorsa
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Porvoon ortodoksinen kirkko eli Porvoon Kristuksen kirkastumisen kirkko on Porvoossa sijaitseva ortodoksinen kirkkorakennus. Kirkko kuuluu Helsingin ortodoksiseen seurakuntaan. Kirkko rakennettiin vuosina 1980-luvun lopulla ja sen vihki käyttöön Helsingin metropoliitta Tiihon 5. elokuuta 1989. Kirkko on pyhitetty Kristuksen kirkastumisen muistolle. Kirkon suunnittelijana toimi arkkitehti Juhani Sorsa.
Pikmin 4

| Pikmin 4 |
| --- | --- |

Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Pelisarja:  Pikmin
Pelimoottori:  Unreal Engine 4
Julkaistu:  2023
Lajityyppi:  reaaliaikainen strategiapeli (en)
Pelimuoto:  yksinpeli ja yhteistyömoodi
Ikäluokitus:  ESRB: 10 vuotta tai vanhempi 
Alusta:  Nintendo Switch
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Pelimoduuli ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Pikmin 4 on Nintendon kehittämä ja julkaisema Pikmin-sarjan  peli, joka julkaistiin 21. heinäkuuta 2023 Nintendo Switch -pelikonsolille. 
Pikmin 4:ssä ohjataan pientä hahmoa, joka komentaa pikmineiksi sanottuja pieniä kasvimaisia olentoja. Pelaaja voi ensimmäistä kertaa luoda pelissä oman hahmonsa. Pelissä esitellään myös hohtavat ja jäiset pikminit, sekä uusia ominaisuuksia kuten yöaikaan sijoittuva Night Expeditions -pelitila, jossa pelaaja suojaa alueita aaltoillen tulevia vihollisia vastaan. Pelin tarinassa pelaaja on juuri pelastusjoukkoihin värvätty jäsen, jonka on tarkoitus on pelastaa joukon muut jäsenet Kapteeni Olimarin epäonnistuneen pelastusyrityksen jälkeen.
Pelaaminen

Pelaaja ohjaa pientä hahmoa, joka komentaa pikmin-olentoja tutkiakseen erilaisia alueita, taistellakseen vihollisia vastaan, kantamaan esineitä ja ratkaisemaan pulmia. Joka pikminillä on omat vahvuutensa ja heikkoutensa: esimerkiksi punaiset pikminit kestävät tulta, valkoiset kestävät myrkkyjä ja siivekkäät pikminit pystyvät lentämään. Monet pulmat vaativat erityyppisiä pikminejä ratkaisua varten. Sarjan aiempiin peleihin verrattuna Pikmin 4:n kamera on lähempänä maata pelaajan hahmon takana.
Pikmin 4:ssä on samat pikminit kuten sarjan edellisissäkin osissa, ja siinä esitellään myös kaksi uutta pikmin-tyyppiä: jääpikminit, jotka pystyvät jäädyttämään vettä ja vihollisia, sekä vihreät hohtavat pikminit, joita voi käyttää Night Expeditions -tilassa. Pelaajan apuna on myös Oatchi-niminen koira, joka voi mm. auttaa tutkimisessa, hyökätä vihollisia vastaan ja kuljettaa pelaajaa ja pikminejä. Joissain paikoissa pelaaja voi ohjata Oatchia suoraan ratkaistaakseen erilaisia pulmia.
Kehitys

7. syyskuuta 2015 Pikminin luoja Shigeru Miyamoto vahvisti Eurogamerille, että Pikmin 4 oli kehitteillä ja ”hyvin lähellä valmistumista”. 7. heinäkuuta 2016 Miyamoto sanoi Game Rantin E3 -haastattelussa, että Pikmin 4 oli edelleen kehitysvaiheessa, vaikka se olikin alempana kehitysprioriteettien listalla.  Myöhemmin Miyamoto vakuutti Eurogamerille, että pelin kehitys oli edelleen ”etenemässä” 19. kesäkuuta 2017.  Ennen 13. syyskuuta 2022 tapahtunutta julkistusta Pikmin 4:ää pidettiin laajalti vaporwarena.
Markkinointi ja julkaisu

Shigeru Miyamoto julkisti Pikmin 4:n Nintendo Directissä 13. syyskuuta 2022. Pelistä näytettiin muutamia kuvia ilman yksityiskohtia pelaamisesta tai tarinasta. Paljastuksen ohella Nintendo ilmoitti, että Miyamoton julkistuksen aikana käyttämä Pikmin-teemainen T-paita tulee saataville Nintendo New Yorkissa sijaitsevassa myymälästä ja Nintendon verkkosivustolta.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
KonsoliFIN: 
Gamereactor: 7/10
Muropaketti: 
Helsingin Sanomat: 
KonsoliFINin Petri Katajan mielestä Pikmin 4 oli sarjan "paras ja hiotuin" peli. Hän kehui pelin pelattavuutta, graafista ilmettä ja pelattavan sisällön määrää. Pelin alueiden tutkiminen oli hänestä "hauskaa puuhaa". Hän näki kuitenkin pelin kaksinpelitilan huonompana ja puutteellisempana Pikmin 3:een  verrattuna, koska toinen pelaaja ei ohjaa toista hahmoa ruudulla.
Gamereactorin Ossi Mykkänen sen sijaan suhtautui Pikmin 4:ään kielteisemmin. Hänen mielestään "Muutamat uudet apurit, visuaaliset kikat ja ominaisuudet eivät vielä riitä antamaan kokonaisvaltaista kuvaa täysin uudesta pelistä ja ennemminkin Pikmin 4 tuntuu vanhan klassikon ehostetulta uusintaversiolta." Hän kehui alueiden graafista ilmettä ja värikkyyttä, mutta ihmishahmojen graafinen ilme taas oli "kuin suoraan tshekkoslovakialaisesta nukkeanimaatiosta 70-luvun lopulta" ja animointi jäykkää. Hän kuitenkin kehui pelin tarjoamaa haastetta ja hauskuutta.
Muropaketin Senja Littman piti Pikmin 4:n tapaa jakaa vuorokaudet 15 minuuttiin "inhottavalta ja keinotekoiselta". Hän kehui uusien Night Expeditions -ja Dandori Battle-pelitilojen tuomaa haastetta ja jännitystä, mutta näki ne ristiriidassa pelin leppoisan tunnelman kanssa. Hän kehui pelin ulkonäköä ja pikminien tekoälyä, mutta näki pelin muuten liian itseääntoistavana.
Helsingin Sanomien Johannes Valkola näki Pikmin 4:n ympäristöön liityvän tematiikan puhuvan " kierrätyksen, ympäristön ja lähiseutumatkailun puolesta". Hän kehui pelin tarjoamaa sisältöä yksinpelin läpipeluun jälkeen, jolloin "kokonaisuus saavuttaa mestarillisuuden uuden laveuden ja entistäkin täpärämpien tilanteiden myötä". Hän piti peliä sarjan parhaimpana.
Pintaliitos

USB-muistin sisäpuoli.
Pintaliitos on elektroniikassa menetelmä liittää komponentteja suoraan piirilevylle. 
Pintaliitoksen etuna on komponenttien tiiviimpi asettelu ja se sallii automaation käytön kokoonpanossa ja juotoksessa, joka parantaa merkittävästi luotettavuutta ja tuo suuria säästöjä kustannuksissa.
Nykyisin lähes kaikki kaupallisesti valmistettu tekniikka käyttää pintaliitostekniikkaa.
Historia

Pintaliitosta on aikoinaan kutsuttu "tasoasennukseksi" (engl. planar mounting).
1970- ja 1980-luvuilla automaatio piirilevyjen kokoonpanossa yleistyi erilaisille laitteille. Perinteiset komponentit olivat hankalia, koska komponenttien jalat eivät aina sopineet piirilevyn rei'istä. Tästä johtuen operaattorien oli usein ratkaistava ongelmia ja pysäytettävä valmistuskoneita, joka hidasti kokoonpanoa ja nosti kustannuksia. Koska komponentien jalkojen ei tarvitse kulkea piirilevyn läpi komponentit voitiin juottaa suoraan piirilevyyn ja pintaliitos syntyi ja yleistyi nopeasti.
Pintaliitoskomponentit

Pintaliitostekniikalla liitetyt komponentit ovat pintaliitoskomponentteja.
Komponenttien paketointityypit voidaan jakaa kolmeen luokkaan:
passiiviset pintaliitoskompontit, yleensä vastuksia ja kondensaattoreita
transistorit ja diodit (ledit)
mikropiirit
Pintaliitoksessa komponentin liittämiseen ei käytetä kantaa mikropiirille. 
Pintaliitos on suurelta osin korvannut reikäpiirilevyille asennuksen. Pintaliitos voi käyttää esimerkiksi juotospalloja (Ball grid array).
Pintaliitoskomponentit ovat elektroniikassa käytettyjä pieniä komponentteja, joilla ei voi toteuttaa kaikkia perinteisemmän elektroniikan kytkentöjä. Komponenttien pienemmän koon vuoksi niillä voi kuitenkin mahduttaa kytkentöjä pienempään tilaan. 
Juottaminen on erilaista kuin perinteisten jalallisten komponenttien tapauksessa, koska pintaliitoskomponenteissa ei ole reikiin juotettavia jalkoja ja piirilevyyn ei tarvitse porata reikiä. 
Tyypillisiä käsityökaluja, joita pintaliitoskomponenttien juottamisessa käsin voidaan käyttää, ovat suurennuslasi sekä pinsetit.
Aiheesta muualla

Pintaliitostekniikka
Pesumenetelmät pintaliitostekniikassa
Pintaliitoskondensaattoreita, oikealla perinteisempiä
Pohjoiskatka

| Pohjoiskatka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malcostraca
Lahko::  Katkat Amphipoda
Heimo::  Gammaridae
Suku::  Gammarus
Laji::  oceanicus
Kaksiosainen nimi
 Gammarus oceanicus  Segerstråle, 1947 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pohjoiskatka (Gammarus oceanicus) on katkojen lahkoon kuuluva meren rantavesien äyriäinen. Se on yksi viidestä alkuperäisenä Suomen rannikoilla elävästä Gammarus-suvun leväkatkalajista. Näitä äyriäisiä on vaikea erottaa toisistaan ilman mikroskooppia. Hiljattain Suomeen on lisäksi levinnyt vieraslajina samaan sukuun kuuluva tiikerikatka (Gammarus tigrinus).
Pohjoiskatka on parin sentin mittaiseksi kasvava, sivuilta litistynyt (kapea) koukkuselkäinen äyriäinen. Selkäpuoli on sileä, eläin väriltään yleensä vihreän ruskea. Silmät ovat mustat, munuaisen muotoiset. Pohjoiskatka elää Itämeren lisäksi Pohjoisen Atlantin rannikoilla valtameren molemmin puolin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjoiskatka Wikimedia Commonsissa
Putrajayan lippu

| Putrajayan lippu |
| --- | --- |
   
Suhde:  1:2
Putrajayan lippu on Malesian territorion Putrajayan tunnus. Lippu koostuu kahdesta sinisestä ja yhdestä keltaisesta pystyraidasta. Lipun keskellä on Malesian vaakuna.
Pitkäkielileikko

| Pitkäkielileikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Lepakot Chiroptera
Heimo::  Leikot Phyllostomidae
Alaheimo::  Glossophaginae
Suku::  Lionycteris  Thomas, 1913
Laji::  spurrelli
Kaksiosainen nimi
 Lionycteris spurrelli  Thomas, 1913 
 Lionycteris spurrellin levinneisyys. IUCN:n antama levinneisyys poikkeaa tästä hieman.
Katso myös
   Pitkäkielileikko Wikispeciesissä   Pitkäkielileikko Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Pitkäkielileikko (Lionycteris spurrelli) on Etelä-Amerikkalainen leikkojen heimoon kuuluva lepakkolaji.
Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin suomenkieliseksi nimeksi on pitkäkielileikko.
Ulkonäkö ja koko

Lajin kuonossa on pieni kolmiomainen ja eteenpäin osoittava nenälehti. Turkki on väriltään punertavaa tai ruskeaa ja melko tummaa. Naama, korvat ja siivet on harmahtavan mustat, raajat vaaleanpunaiset.
Levinneisyys ja elinympäristö

Pitkäkielileikko elää eteläisestä Panamasta pohjoiseen Boliviaan ja Amazonin altaan eteläosiin ulottuvalla alueella, Bolivian, Brasilian, Ecuadorin, Guyanan, Kolumbian, Panaman, Perun, Ranskan Guayanan, Surinamen ja Venezuelan alueilla.
Lajia tavataan sademetsissä, plantaaseilla ja puutarhoissa sekä savannilla. Päivänsä se viettää yleensä luolissa tai kallionhalkeamissa.
Porin piru

Porin Piru on toteutumaton julkinen veistos, jota Pori-seura ry suunnitteli sijoitettavaksi Porin kauppatorille vuosina 1973–1975. Veistoshanke perustui vammalalaiseen sanontaan "Jos Porista olet, niin piru olet, ja jos Kokemäelt', niin koko perkele". Vuonna 1975 Pori-seuran puheenjohtaja Hugo Nuorsaari määritteli, että sanonta tarkoitti "kovaa naamaa sodassa tai vastaavassa".
Veistoshankkeen alkuvaiheet

Veistoksen tekijäksi valittiin kuvanveistäjä Kauko Räike. Veistoksen piennoisluonnoksesta tehtiin Räikkeen ja Pori-seuran välillä sopimus 12. helmikuuta 1974. Patsaan piennoisluonnos oli tarkoitus julkistaa Porin päivänä 28.–30. syyskuuta 1974. Patsaasta suunniteltiin myös myöhemmin toteutettavaa täysikokoista kappaletta Porin kauppatorille. Täysikokoisesta patsaasta kaavailtiin Porin näkyvää symbolia ja turistinähtävyyttä, ja siihen aiottiin liittää vesisuihkuelementti.
Patsashanke herätti julkista keskustelua ja 5. maaliskuuta 1974 kolmekymmentä tunnettua porilaista lähetti hanketta kritisoivan julkisen kirjelmän Pori-seuralle.  Kirjelmässä Pori-seuran hallitusta pyydettiin harkitsemaan patsaspäätöstä uudelleen. Patsaspäätöstä pidettiin masentavana ja porilaisia kristittyjä loukkaavana.
Viisi ehdotusta

Porin päivänä, syyskuussa 1975 Pori-seura julkisti viisi Kauko Räikkeen laatimaa ehdotusta Porin piru -patsaaksi. Ne olivat nimeltään Läpi harmaan kiven, Atlas, Tulta päin, Elon virran vesimyllyt ja Ritari.  Ehdotukset asetettiin viikoksi esille Porin Sokos-tavaratalon toiseen kerrokseen. Näyttelyn nimi oli Muunnelmia aiheesta Porin piru. Räikkeen mukaan veistosehdotusten kantava ajatus oli "läpi harmaan kiven", joka hänestä kuvasi porilaista luonteenlaatua.  Lisäksi veistokset kuvasivat porilaisten pirullista sisua, voimaa, sitkeyttä, tyyntä alistumista luontoon sekä ylpeyteen kätkettyä huumoria. Näyttelyn aikana yleisö sai äänestää suosikkiaan, ja lopullisen valinnan tekisi Pori-seura.
Vuonna 2008 Porin torille asetettiin Pertti Mäkisen veistos Toriparlamentti.
Pullakko

Sarojen pullakoita
Pullakko on sarakasveilla tavattava rakenne, jonka sisällä kukasta muodostuva hedelmä kehittyy. Saroilla (Carex) pullakon sisällä kehittyvä hedelmä on pähkylä. Pullakot ovat usein jyvän- tai sipulinmuotoisia ja niiden kärjessä voi lajista riippuen olla ota. Useilla saroilla pullakon muoto on tärkeä lajituntomerkki ja sen perusteella muun muassa pullosaran (Carex rostrata) ja luhtasaran (Carex vesicaria) voi hyvin erottaa toisistaan. Erilaistähkäisillä saroilla, joilla hede- ja emikukat sijaitsevat eri tähkissä, voi emitähkissä olla lukuisia pullakoita.
Kuvia eri saralajien emitähkistä ja pullakoista

Pullosaran (Carex rostrata) emitähkä, jossa paljon pullakoita
Pullosaran (Carex rostrata) pullakoita
Luhtasaran (Carex vesicaria) emitähkä, jossa paljon pullakoita
Luhtasaran (Carex vesicaria) pullakoita
Mutasaran (Carez limosa) emitähkä, jossa noin parikymmentä pullakkoa
Mutasaran (Carex limosa) pullakoita (alimmat) ja tähkäsuomuja (kaksi ylintä).
Pulleakurjenherne

| Pulleakurjenherne |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit
Suku::  Kurjenherneet Astragalus
Laji::  cicer
Kaksiosainen nimi
 Astragalus cicer  L. (1753) 
Katso myös
   Pulleakurjenherne Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pulleakurjenherne (Astragalus cicer) on monivuotinen hernekasvilaji. Se on 20–80 senttimetriä korkeaksi kasvava pystyvartinen ruoho. Lehdet ovat parilehdykkäiset ja lehdykkäpareja 8–12. Kukintona on lehtihankainen perällinen terttu. Kukan teriö on vaaleankeltainen, kooltaan 12–16 millimetriä. Palko on lyhyt, pyöreähkö ja pullistunut, 1–1,5 cm mittainen.
Pulleakurjenhernettä esiintyy Keski- ja Itä-Euroopassa, Baltiassa, Venäjällä, Turkissa ja Kaukasiassa. Pohjoismaissa ja Yhdysvalloissa se on lisäksi tulokaslajina tai viljelykarkulaisena. Lajia viljellään rehukasvina.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Pulleakurjenherne (Astragalus cicer) Suomessa.
Petroskoin lentoasema

Petroskoin lentoasema tai Petroskoin kansainvälinen lentoasema (ven. Международный аэропорт ”Петрозаводск” (Бесовец), Meždunarodnyi aeroport Petrozavodsk (Besovets), karjalaksi Petroskoin lendoazema) (IATA: PES, ICAO: ULPB) on Karjalan tasavallan pääkaupungin Petroskoin kahdesta lentoasemasta suurempi. Lentokenttä sijaitsee noin 12 kilometriä Petroskoin keskustasta luoteeseen Suojoen rannalla lähellä Besovetsin (Pesoutsan) kylää.
Petroskoin lentoaseman sijainti.
Se on Venäjän luokituksessa toisen luokan lentoasema, jota voivat käyttää alle 75 tonnin ilma-alukset kuten esimerkiksi Tu-134, An-24 ja Jak-40 tyyppiä olevat lentokoneet. Lentokentältä on ollut ajoittain kansainvälisiä reittilentoja Suomeen.[lähde? ] Kentältä on säännöllistä reittiliikennettä lähinnä Moskovaan. Liikennemääriltään kenttä onkin pienehkö, eikä se ole matkustajamääränsä puolesta kuulunut Venäjän 50 vilkkaimman lentoaseman joukkoon.
Historia

Lentoasema perustettiin elokuussa 1939. Lentoasema oli alkujaan sotilaskäytössä. Lentoasema oli Suomen ilmavoimien käytössä jatkosodan vuosina 1941–1944 Äänislinnan sotilaslentoasemana. Sitä kutsuttiin Viitanan lentokentäksi, koska Viitanassa oli rautatieliikennepaikka neljän kilometrin päässä lentokentästä.
Siviililentoja on tehty vuodesta 1964, ja lentokenttä on edelleen yhdistetyssä sotilas- ja siviilikäytössä. Sitä käyttävät Venäjän federaation asevoimien 159. kaartinhävittäjärykmentti sekä rajavartioinnista vastaavan FSB:n lentokoneet. Lentoaseman nimi oli vuosina 1939–1964 Besovets ja 1964–1994 Petrozavodsk-2. Kansainvälisiä lentoja kentältä on tehty vuodesta 1990.
Vuosina 1994–2003 kenttää hoiti yritys GAP Aeroport Besovets ja 2003–2009 ZAO Aeroport Petrozavodsk, jotka kumpikin vuorollaan ajautuivat konkurssiin, ja vuodesta 2009 valtiollinen AU RK Aeroport Petrozavodsk. Vuonna 2009 kentälle valmistui uusi valaistus ja se saatiin ympärivuorokautiseen käyttöön, ja reittiliikenne voitiin käynnistää uudestaan.
Aiheesta muualla

AU RK Аeroport Petrozavodsk (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (gov.karelia.ru)
Aeroport Besovets (venäjäksi) (yandex.ru)
Международный аэропорт "Петрозаводск" (Бесовец). Справка (venäjäksi) (ria.ru)
Venäjän lentotukikohdat Euroopassa
Kartta esittää Venäjän ilmavoimien lentopaikkojen ohella merivoimien ja maavoimien keskeisimmät lentotukikohdat ja -asemat. (Huom! Sisältö täydentyy, kesken.)
Punahäntämaaorava

| Punahäntämaaorava |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Oravamaiset Sciuromorpha
Heimo::  Oravat Sciuridae
Alaheimo::  Varsinaiset oravat Sciurinae
Tribus::  Marmotini
Suku::  Maaoravat Tamias
Laji::  ruficaudus
Kaksiosainen nimi
 Tamias ruficaudus  (A.H. Howell, 1920) 
Katso myös
   Punahäntämaaorava Wikispeciesissä   Punahäntämaaorava Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Punahäntämaaorava (Tamias ruficaudus tai Neotamias ruficaudus) on maaoravien sukuun kuuluva jyrsijä, joka elää Albertan ja Brittiläisen Kolumbian provinsseissa Kanadassa sekä Montanan, Idahon ja Washingtonin osavaltioissa Yhdysvalloissa.
Qu Chunyu

| Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten kaukalopikaluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten kaukalopikaluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten kaukalopikaluistelu. Olympialaiset  | Maa:   Kiina> Naisten kaukalopikaluistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2022 | 2 000 m sekaviesti |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | 3 000 m viesti |  |
Qu Chunyu (kiin.: 曲春雨; pinyin: Qū Chūnyǔ, s. 20. heinäkuuta 1996 Heihe) on kiinalainen kaukalopikaluistelija ja olympiavoittaja. Qu saavutti olympiakultaa Pekingin olympialaisissa 2022 2 000 m sekaviestikilpailussa. Lisäksi hän saavutti samoissa olympialaisissa pronssia 3 000 metrin viestikilpailussa. Ensimmäisen kerran olympialaisiin hän osallistui Pyeongchangissa 2018, jolloin ei saavuttanut mitaleja.
Popov

Popov (ven. Попо́в), naisilla Popova (Попо́ва) on yleisimpiä venäläisiä sukunimiä, jota esiintyy myös bulgarialaisilla. Se perustuu ammattinimitykseen pop (поп) ’pappi’. Nimi voi viitata seuraaviin henkilöihin tai asioihin:
Popov
Albert Popov (s. 1997), bulgarialainen alppihiihtäjä
Aleksandr Aleksandrovitš Popov (s. 1980), venäläinen jääkiekkoilija
Aleksandr Serafimovitš Popov, Aleksandr Serafimovitš (1863–1949), venäläinen kirjailija
Aleksandr Stepanovitš Popov (1859–1906), venäläinen fyysikko ja radion kehittäjä
Aleksandr Vladimirovitš Popov (s. 1965), valkovenäläinen ampumahiihtäjä
Aleksandr Vladimirovitš Popov (s. 1971), venäläinen uimari
Andrei Popov (1821–1898), Venäjän laivaston amiraali ja laivasuunnittelija
Angel Popov, bulgarialaissyntyisen painonnostajan Said Saif Asaadin (s. 1979) entinen nimi
Anton Popov (1853–1927), bulgarialainen näyttelijä
Boris Popov (s. 1941), neuvostoliittolainen vesipalloilija
Denys Popov (s. 1999), ukrainalainen jalkapalloilija
Dušan Popov (1912–1981), serbialainen toisen maailmansodan aikainen kaksoisagentti
Jevgeni Popov (s. 1946), venäläinen kirjailija
Leonid Popov (s. 1945), neuvostoliittolainen kosmonautti
Markian Popov (1902–1969), neuvostoliittolainen kenraali
Nikolai Popov (1901–1971), komilainen kirjailija
Oleg Popov (1930–2016), venäläinen sirkustaiteilija
Sergei Popov (1930–1995), neuvostoliittolainen kestävyysjuoksija
Sophia Popov (s. 1992), saksalainen golfaaja
Vasili Popov, venäläinen liikemies ja oppositiojohtaja
Popova
Diana Popova (s. 1976), bulgarialainen rytminen voimistelija
Ljubov Popova (1889–1924), venäläinen taidemaalari
Mariana Popova (s. 1978), bulgarialainen laulaja
Tamara Popova-Veltcheva, suomalainen balettitanssija ja baletin opettaja
Valentina Popova (s. 1945), neuvostoliittolainen keihäänheittäjä
Valentina Popova (s. 1960), neuvostoliittolais-slovakialainen pöytätennispelaaja
Vera Jestavfiena Popova (1867–1896), venäläinen kemisti.
Muita
Popov Porog, Papinkosken venäjänkielinen nimitys
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Qu Yuan

Qu Yuan 1600-luvun piirroksessa.
Qu Yuan (noin 339–278 eaa.) oli varhaisin nimeltä tunnettu kiinalainen runoilija. Hänellä on ollut suuri merkitys kiinalaisen runouden kehittymiseen.
Qu Yuan syntyi Chun hallitsijasuvun jäseneksi. Hänet kutsuttiin alle 30-vuotiaana Chun hallitsijan Huaiwangin neuvonantajaksi. Qu Yuan suositteli Qinin läänitysvaltion vastustamista. Politiikka ei ollut suosittua, ja Qu Yuan joutui sisäiseen karkotukseen, kun häntä kiellettiin tulemasta Jangtsejoen eteläpuolelle. Määräyksestä huoimatta hän vaelteli murheellisena Chun eteläosissa ja hukuttautui lopulta Jangtsen sivujokeen. Lohikäärmeveneiden juhla on saanut alkunsa runoilijan ruumiin etsimisestä.
Qu Ridong

| Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Kiina> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Nikosia 2003 | Skeet, joukkue |  |
Qu Ridong (s. 1968, Guizhou) on kiinalainen haulikkoampuja.
Qu on saavuttanut MM-kilpailuissa Nikosiassa 2003 joukkuehopeaa skeetissä. Olympialaisissa Pekingissä 2008 hän oli kuudes skeetissä.