stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Philippe Besson
Elämä ja tuotanto

Besson syntyi perheeseen, jossa isä oli kansakoulunopettaja ja äiti notaarin apulainen. Hän suoritti loppututkinnon Rouenin kauppakorkeakoulussa (École supérieure de commerce de Rouen) ja on suorittanut myös oikeustieteellisen jatkotutkintodiplomin (DESS). Vuonna 1989 hän asettui asumaan Pariisiin, jossa hän toimi juristina ja opetti sosiaalioikeutta. Lähes viiden vuoden ajan hän toimi MEDEF:in puheenjohtajan Laurence Parisot'n oikeana kätenä. Tässä tehtävässään hän vaikutti voimakkaasti Ranskan ulkomaankaupan edistämistoimintoihin niin Buenos Airesissa kuin Shanghaissakin. Tämän jälkeen hän toimi Club Internetin johtajana.
Vuonna 1999 hänen kirjallisuusinnostuksena heräsi, kun hän luki ensimmäisen maailmansodan aikaisten taistelijoiden kertomuksia. Hän aloitti myös oman romaaninsa En l'absence des hommes kirjoittamisen. Tämän esikoisteoksen julkaisi kustannustalo Julliard, ja tämä oli alkua pitkälle kirjailijan ja kustantajan yhteistyölle. Teos julkaistiin 2001, ja se käsittelee Marcel Proustin henkilökuvaa. Kirja sai samana vuonna Emanuel-Robiès-kirjallisuuspalkinnon. Vuonna 2001 ilmestyi Bessonin seuraava teos Son frère, joka oli Femina-kirjallisuuspalkinnon saajaehdokkaiden valitussa joukossa. Elokuvaohjaaja Patrice Chéreaun tekemä elokuvatulkinta kirjasta sai vuonna 2003 Hopeisen karhun (Silberner Berliner Bär) Berliinin elokuvajuhlilla. Bessonin tuotanto on sen jälkeenkin ollut elokuvantekijöiden suosiossa.
Uransa tässä vaiheessa Philippe Besson päätti omistautua täysipainoisesti kirjalliselle työlle. Hänen romaaninsa Les Jours Fragiles ilmestyi vuonna 2004, ja se keskittyy runoilija Arthur Rimbaud'n viimeisiin elinpäiviin. Myös tämä teos on kiinnostanut elokuvantekijöitä, ja ohjaaja François Dupeyron on varannut siihen oikeudet.
Philippe Besson tavoittelee eräänlaista proustmaista kirjallista sanontaa, vaikkakin hänen kirjoitustyylinsä eroaakin suuresti esikuvastaan. Tämän lisäksi hän avoimesti tunnustaa ihailunsa Martin Pagen, Marguerite Durasin ja Arthur Rimbaud'n kirjallista tuotantoa kohtaan. Hänen tapansa kirjoittaa keskittyy romaanihenkilöiden älylliseen ja tunteelliseen käyttäytymiseen, se paljastaa myös erityisen kiinnostuksen kuolinkamppailuun sekä ihmissuhteiden vaikeaan kemiaan.
Teokset

En l'absence des hommes, Julliard, Pariisi, 2001. Prix Emmanuel-Roblès 2001.
Son frère, Julliard, Paris, 2001.
L'Arrière-saison, Julliard, Pariisi, 2002. Grand Prix RTL-Lire 2003.
Un garçon d'Italie, Julliard,  Pariisi, 2003.
Les Jours fragiles, Julliard, Pariisi, 2004.
Les amants, ELLE/Julliard, Paris, 2005. (novelli ilmestyi myös aikausilehti Ellen sivuilla)
48 heures au Lutétia, Scali, Pariisi, 2005. (kokoelma, jossa on kahdeksan kirjailijan unesta kirjoittamia novelleja)
Un instant d'abandon, Julliard, Pariisi, 2005.
L'Enfant d'octobre, Grasset, Pariisi, 2006. (aiheena Grégory-skandaali)
Se résoudre aux adieux, Grasset, Pariisi, 2006.
Elokuva

Sen frère, ohjaus Patrice Chéreau. rooleissa Bruno Todeschini ja Eric Caravaca. Parhaan ohjauksen Hopeinen karhu Berliinissä 2003.
Les Jours fragiles, ohjaus François Dupeyron, rooleissa Julie Depardieu Isabellen roolissa ja hänen veljensä Guillaume Depardieu Isabellen veljen Arthur Rimbaud'n roolissa.
Un garçon d'Italie, ohjaaja Philippe Calvario.
En l'absence des hommes, Étienne Faure.
Kuunnelma

L'Arrière-saison, kuunnelma France Culture -radiokanavalle, esitetty 20. huhtikuuta 2004
Petankki

Petankkia Ranskassa.
Petankki tai pétanque [peˈtãk] on Ranskasta lähtöisin oleva kuulapeli. Petankissa kaksi joukkuetta heittelee metallikuulia mahdollisimman lähelle maahan heitettyä maalipalloa.
Säännöt > Pelikenttä

Petankkia voidaan pelata millaisessa tahansa maastossa. Jos pelialue päätetään rajata, sen tulee olla kansallisen mestaruusluokan kilpailuissa ja kansainvälisissä kilpailuissa vähintään 4 metriä leveä ja 15 metriä pitkä. Muissa kilpailuissa kentän vähimmäismitat ovat 3×12 metriä. Kentässä voi olla reunaesteet.
Säännöt > Kuulat

Kansainvälisen petankkiliiton hyväksymät kuulat ovat metallisia, halkaisijaltaan 70,5–80 millimetriä, ja painoltaan 650–800 grammaa. Alle 11-vuotiaiden kilpailuissa voidaan käyttää pienempiä kuulia. Kuuliin saa tehdä kaiverruksia, mutta niitä ei saa muokata niin, että niiden ominaisuudet muuttuvat.
Säännöt > Ottelumuodot

Petankkiottelun sallittuja muotoja on kolme: yksittäisten pelaajien kaksinpeli (singeli), kaksijäsenisten joukkueiden kaksinpeli (duppeli) tai kolmijäsenisten joukkueiden kaksinpeli (trippeli). Trippelissä jokaisella pelaajalla on kaksi kuulaa, duppelissa ja singelissä kolme.
Trippelillä on hieman muita pelimuotoja keskeisempi asema. Kaikki MM-kisat käydään nykyään trippeleinä – vielä 90-luvun alussa naisten MM-kisoissa pelattiin duppelia. Kansallisissa mestaruuskisoissa taas pelataan useampia pelimuotoja ja luokkia (yleinen, naiset, juniorit, veteraanit jne.). Suomessa SM-kisojen eri osat on 90-luvulta alkaen koottu yhdeksi monipäiväiseksi tapahtumaksi, jossa samalla paikkakunnalla pelataan kaikki luokat ja pelimuodot.
Säännöt > Pelin kulku

Pelin aluksi toinen joukkue heittää pelialueelle maalipallon. Maalipallo on halkaisijaltaan 30 millimetriä eli pienempi kuin kuulat. Se täytyy heittää aikuisten kilpailussa 6–10 metrin päähän heittoympyrästä, josta pelaajat heittävät kuulansa.
Pelaajat heittävät heittoympyrän sisältä yksitellen kuulansa pelialueelle. Heittovuoro on aina sillä joukkueella, joka on häviöllä, eli jonka lähin kuula on maalipallosta kauempana kuin vastajoukkueen lähin kuula. Sitten kun tämä joukkue on heittänyt kaikki kuulansa, toinen joukkue saa heittää loput kuulansa.
Pisteet saa se joukkueista, jonka lähin kuula on lähimpänä maalipalloa. Se saa niin monta pistettä kuin sen kuulia on lähempänä maalipalloa kuin vastustajan lähin kuula. Jos siis esimerkiksi kuulien järjestys maalipallosta lukien on A–A–B... saa joukkue A erästä kaksi pistettä. Vain pelialueen sisälle jääneet kuulat otetaan huomioon.
Peli pelataan normaalisti 13 pisteeseen, joskus 11 pisteeseen. Pelissä voi myös olla aikarajoite.
Historia

Petankki perustuu vanhaan eurooppalaiseen kuulapeliin, ranskalaiselta nimeltään boules. Etelä-Ranskan Provencessa siitä kehittyi peli nimeltä jeu provençal. Se eroaa nykyajan petankista siinä, että kenttä on suurempi ja heittäjä ottaa kolmen askelen vauhdin.
Petankin keksi jeu provençalin pelaaja Jules Lenoir vuonna 1907 La Ciotat’n kylässä lähellä Marseillea. Hänen reumatisminsa esti häntä ottamasta vauhtiaskeleita, joten hän lyhensi kenttää ja otti käyttöön seisovan heittoasennon.
Ensimmäisen petankkiturnauksen uusilla säännöillä järjestivät vuonna 1910 veljekset Ernest ja Joseph Pitiot. Sen jälkeen pelistä tuli nopeasti boulesin suosituin muunnelma.
Nimensä uusi peli sai heittotavasta. Ensimmäisten harrastajiensa äidinkielessä oksitaanissa ilmaisu pè tanca tai ped tanca tarkoittaa samaa kuin ranskan pieds tanquées, siis jalat yhdessä. Sana pétanque on väännös näistä. Vielä 1910 lajin nimi oli Jeu de PIED-TANQUÈ.
Kansainvälinen petankkiliitto Fédération Internationale de Pétanque et Jeu Provençal perustettiin Marseillessa vuonna 1958. Lajin ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1959.
Maailmassa on lähes 600 000 petankin lisenssipelaajaa ja heidän lisäkseen harrastelijapelaajia. Petankki kuuluu esimerkiksi World Gamesin, Aasian kisojen, Välimeren kilpailujen ja Tyynenmeren kisojen lajiohjelmaan. Olympialaji se ei koskaan ole ollut.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Petanque-liitto
Kansainvälinen petankkiliitto
Maalipallo on petankkikuulaa pienempi.
Kun kuulat on heitetty, pisteet saa se joukkue, jonka lähin kuula on maalipalloa lähimpänä.
Tamminokkavarpunen

| Tamminokkavarpunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peipot Fringillidae
Suku::  Himalajannokkavarpuset Mycerobas
Laji::  affinis
Kaksiosainen nimi
 Mycerobas affinis  (Blyth, 1855) 
Katso myös
   Tamminokkavarpunen Wikispeciesissä   Tamminokkavarpunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tamminokkavarpunen (Mycerobas affinis) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Tamminokkavarpusta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa ja Thaimaassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pienin painajainen perheessä

| Pienin painajainen perheessä> Little Fockers |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Paul Weitz
Käsikirjoittaja:   John Hamburg  Larry Stuckey 
Tuottaja:   Jane Rosenthal  Robert De Niro  Jay Roach  John Hamburg 
Säveltäjä:  Stephen Trask
Kuvaaja:  Remi Adefarasin
Leikkaaja:   Greg Hayden  Leslie Jones  Myron I. Kerstein 
Lavastaja:  David Smith
Pääosat:   Robert De Niro  Ben Stiller  Owen Wilson  Blythe Danner  Teri Polo  Jessica Alba  Dustin Hoffman  Barbra Streisand 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Relativity Media TriBeCa Productions Everyman Pictures Universal Studios Paramount Pictures
Levittäjä:  Universal Studios UIP-Dunafilm Netflix Paramount Pictures
Ensi-ilta:   22. joulukuuta 2010  31. joulukuuta 2010
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  100 000 000 $
Tuotto:  310 650 585 $
Edeltäjä:  Painajainen perheessä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pienin painajainen perheessä (engl. Little Fockers) on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka on jatko-osa elokuville Perhe on painajainen ja Painajainen perheessä. Se on Perhe on painajainen-elokuvasarjan kolmas ja viimeinen osa. Elokuvan on ohjannut Paul Weitz. Elokuvan pääosia esittävät Robert De Niro, Ben Stiller, Owen Wilson, Blythe Danner, Teri Polo, Jessica Alba, Dustin Hoffman ja Barbra Streisand. Kritiikistä huolimatta elokuva oli taloudellinen menestys ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta naissivuosasta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robert De Niro  | … |  Jack Byrnes   |
|  Ben Stiller  | … |  Gaylord "Greg" Focker   |
|  Owen Wilson  | … |  Kevin Rawley   |
|  Dustin Hoffman  | … |  Bernie Focker   |
|  Barbra Streisand  | … |  Roz Focker   |
|  Blythe Danner  | … |  Dina Byrnes   |
|  Teri Polo  | … |  Pam Focker   |
|  Jessica Alba  | … |  Andi Garcia   |
|  Laura Dern  | … |  Prudence   |
|  Kevin Hart  | … |  Louis   |
|  Daisy Tahan  | … |  Samantha Focker   |
|  Colin Baiocchi  | … |  Henry Focker   |
|  Thomas McCarthy  | … |  Bob   |
|  Harvey Keitel  | … |  Randy Weir   |
|  Yul Vazquez  | … |  Junior   |
Aiheesta muualla

Pienin painajainen perheessä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pienin painajainen perheessä Elonet.
Pikonen

| Pikonen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°14′56″N, 26°03′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konniveden alue (14.13)
Laskuoja:  oja Kotajärveen 
Järvinumero:  14.133.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  78,8 m  
Pituus:  330 m  
Leveys:  150 m  
Rantaviiva:  0,782 km  
Pinta-ala:  3,65 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPikonen 
Pikonen  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Heinolan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Kotajärven valuma-alueeseen (14.133) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 78,8 metriä mpy.
Sähköpostiosoite

Sähköpostiosoite on sähköpostikäyttäjän ainutlaatuinen tunnus, jonka mukaan sähköpostiviesti ohjautuu oikealle vastaanottajalle. Sitä käytetään sähköpostien lähettämiseen sekä vastaanottamiseen internetissä. Tavallisen postin tapaan myös sähköpostiviesti tarvitsee niin lähettäjän kuin vastaanottajan osoitteen.
Jokaisessa sähköpostiosoitteessa on kaksi osaa, käyttäjänimi ja verkkotunnus. Ensiksi tulee käyttäjänimi, jonka jälkeen tulee @-symboli ja viimeiseksi verkkotunnus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sähköpostiosoite Wikimedia Commonsissa
Pontiac Solstice

| Pontiac Solstice |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Pontiac
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  2005–2009
Korimalli:  2-ovinen roadster
Luokka:  S-segmentti
Muotoilija:  Franz von Holzhausen, Vicki Vlachakis, Wayne Cherry
Teknisesti samankaltaisia:  Saturn Sky   Opel GT   Daewoo G2X
Tekniset tiedot
Teho:  170-264 hv
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali
Mitat
Massa:  1305 kg
Pituus:  3993 mm
Leveys:  1811 mm
Korkeus:  1273 mm
Pontiac Solstice on Pontiacin urheiluautomalli, joka ulkomuoto perustui Solstice conceptiin (2002), ja tuli tuotantoon North American Auto show’ssa esittelyn jälkeen2004. Auton korimalli on roadster. Autossa on nelisylinterinen rivimoottori (R4) ja sen voimanvälitys on takaveto. Solstice sai vuonna 2006 North American Car of the Year ja Design of the Year -palkinnon samana vuonna. Alkuun autoa sai vain avomallina, 2008 jälkeen myös umpinaisena. Pontiac Solsticen hintaluokka on 20 490 Yhdysvaltain dollaria. Solsticessa on vakiovarusteena 5-vaihteinen manuaalivaihteisto ja lisävarusteen saa 5-vaihteisen automaatin. Autoa myytiin n.10 000 kappaletta kunnes Pontiacin merkki lakkautettiin 2008 alkaneen laman seurauksena, tehdas suljettiin heinäkuussa 2009.
Autoa valmistettiin myös Opel GT ja Daewoo G2X- nimisinä eri markkina-alueille.
Muita tietoja

Kiihtyvyys: 5,5 / 5,7 s (100 km/h).
Huippunopeus: 200–230 km/h.
Tehot: 170-264 hv
Turboahtimen tehot: 260 hv
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pontiac Solstice Wikimedia Commonsissa
Pontevedra CF

Pontevedra Club de Fútbol on jalkapalloseura Pontevedran kaupungista Espanjasta. Seura on perustettu vuonna 1941, ja sen edustusjoukkue pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Joukkueen kotistadionina toimii 7 500-paikkainen Estadio Municipal de Pasarón.
Historia

Joukkue on perustettu 16. lokakuuta 1941 ja sen ensimmäinen puheenjohtaja oli Fernando Ponte Conde. 1960-luku oli Pontevedran parasta aikaa, jolloin se pelasi yhteensä 6 kautta Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa. Ensimmäisen kauden se pelasi siellä kaudella 1963–1964, jonka jälkeen putosi Segunda Divisióniin. Joukkue nousi jälleen Primera Divisióniin kaudeksi 1965–1966 ja pelasi siellä 5 peräkkäistä kautta 1965–1970.
Historiansa aikana Pontevedra CF on pelannut kaikkiaan 6 kautta Primera Divisiónissa, 9 kautta Segunda Divisiónissa, 27 kautta Segunda División B:ssä ja 22 kautta Tercera Divisiónissa.
Saavutukset

Segunda División: 1963, 1965
Segunda División B: 2004, 2007
Tercera División: 1947, 1948, 1960, 1976, 1982, 1983, 1984
Aiheesta muualla

Pontevedra CF virallinen kotisivu
Segunda División B 2019–2020
| --- | --- |
Lohko 1:   At. Baleares  Atlético B  Celta B  Coruxo  Getafe B  Ibiza  Internacional  Langreo  Las Palmas B  Las Rozas  Marino  Melilla  Oviedo B  Peña Deportiva  Pontevedra  Racing Ferrol  Rayo Majadahonda  Real Madrid B  SS Reyes  Sporting B 
Lohko 2:   Alavés B  Amorebieta  Arenas  Barakaldo  Bilbao Athletic  Burgos  Calahorra  Cultural Leonesa  Guijuelo  Haro  Izarra  Leioa  Osasuna B  Real Sociedad B  Real Unión  Salamanca CF  Tudelano  UD Logroñés  Unionistas  Valladolid B 
Lohko 3:   Andorra  Badalona  Barcelona B  Castellón  Cornellà  Ebro  Ejea  Espanyol B  Gimnàstic  Hércules  La Nucía  Levante B  Llagostera  Lleida Esportiu  Olot  Orihuela  Prat  Sabadell  Valencia Mestalla  Villarreal B 
Lohko 4:   Algeciras  Atlético Sanluqueño  Badajoz  Cádiz B  Cartagena  Córdoba  Don Benito  Linense  Marbella  Mérida  Murcia  Recreativo  Recreativo Granada  San Fernando  Sevilla B  Talavera  UCAM Murcia  Villarrobledo  Villanovense  Yeclano
Tanssiklubi Star

Tanssiklubi Star on vuonna 1968 perustettu tanssiurheiluseura Helsingissä, joka on erikoistunut kilpatanssivalmennukseen. Vakio- ja latinalaistanssien lisäksi seuran ohjelmaan kuuluvat myös argentiinalainen tango ja salsa.
Tanssiklubi Star on yksi kaikkien aikojen menestyksekkäimpiä suomalaisia tanssiseuroja. Menestynein starilainen pari kautta aikain on Heikki ja Vieno Ketonen kolmellatoista Suomen-mestaruudella.
Aiheesta muualla

Tanssiklubi Star (Arkistoitu – Internet Archive)
Tanssikeskus Latosaari

| Tanssikeskus Latosaari |
| --- | --- |
 Latosaari elokuussa 2012
Osoite:  Huhtalantie 142 62100 Lapua
Koordinaatit:  62°57′36″N, 023°02′24″E
Tanssilattia:  1 000 m², koivuparkettia
Tanssikausi:  syyskuu–toukokuu
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tanssikeskus Latosaari on Lapualla Lapuanjoen rannalla, Valtatie 19:n kupeessa sijaitseva alueen merkittävä lavatanssi-, juhla- ja kokouspaikka. Latosaaressa on historiansa aikana esiintynyt useita tunnettuja yhtyeitä ja solisteja. Moni yhtye on myös soittanut esikoiskeikkansa Latosaaressa, esimerkiksi Hanoi Rocks. [lähde? ]
Latosaaressa on 376 m² suuruinen parketti (+ kesäisin 400 neliömetrin lisälava), kaksi baaria A-oikeuksin, savuton kahvio, terassi ja grilli. Tilojen vanhaan osaan mahtuu 300–500 henkilöä ja uudelle puolelle noin 1 000–2 000 henkilöä.
Aiheesta muualla

www.latosaari.net (Arkistoitu – Internet Archive)
Pikojärvi

| Pikojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  62°03′22″N, 26°20′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kälkäjoen valuma-alue (14.95)
Laskuoja:  oja Kouhinjokeen 
Järvinumero:  14.954.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  126,7 m  
Pituus:  1 km  
Leveys:  390 m  
Rantaviiva:  2,852 km  
Pinta-ala:  19,969 ha  
Saaria:  1 
 fiPikojärvi 
Pikojärvi  on Etelä-Savossa Kangasniemellä  Särkimäen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,0 kilometriä pitkä, 390 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 20,0 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kälkäjoen valuma-alueella (14.95), jonka Mustajoen valuma-alueeseen (14.954) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,7 metriä mpy.
Tanssikoulu

| Tanssikoulu> The Dancing Masters |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Malcolm St. Clair
Käsikirjoittaja:  Scott Darling
Tuottaja:  Lee S. Marcus
Säveltäjä:  Arthur Lange
Kuvaaja:  Norbert Brodine
Leikkaaja:  Norman Colbert
Tuotantosuunnittelija:  Thomas Little
Pääosat:   Stan Laurel  Oliver Hardy 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios
Ensi-ilta:  19. marraskuuta 1943
Kesto:  63 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tanssikoulu (The Dancing Masters) on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1943, ja sen pääosissa esiintyivät Stan Laurel ja Oliver Hardy. Elokuvassa Stan ja Ollie esittävät tanssikoulun omistajia, jotka pyrkivät auttamaan aloittelevaa keksijää Grant Lawrencea rahoituksen hankkimisessa. Muiden keinojen epäonnistuttua pyritään rahaa hankkimaan Stanin tapaturmavakuutuksen avulla.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Stan Laurel  | … |  Stan    |
|  Oliver Hardy  | … |  Ollie    |
|  Trudy Marshall  | … |  Trudy Harlan    |
|  Bob Bailey  | … |  Grant Lawrence    |
|  Matt Briggs  | … |  Wentworth Harlan    |
|  Margaret Dumont  | … |  Louise Harlan    |
|  Allan Lane  | … |  George Worthing   |
Pikkutalvikki

| Pikkutalvikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ericales
Heimo::  Kanervakasvit Ericaceae
Suku::  Terttutalvikit Pyrola
Laji::  minor
Kaksiosainen nimi
 Pyrola minor  L. 
Katso myös
   Pikkutalvikki Wikispeciesissä   Pikkutalvikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikkutalvikki (Pyrola minor) on pohjoisella pallonpuoliskolla esiintyvä, erityisesti rehevissä metsissä kasvava valkokukkainen kasvi.
Ulkonäkö ja koko

Pikkutalvikilla on luikerteleva maavarsi, josta nousee 5–20 cm korkeita lehdettömiä kukkavarsia. Varsien juurella on vihreinä talvehtivia ruusukelehtiä. Ohuet, hieman kurttuiset lehdet ovat 2–5 cm pitkiä, leveänsoikeita ja kärjestä pyöreitä tai hyvin lyhytsuippuisia. Lehti on väriltään usein punertava. Lehden ruoti on tavallisesti lapaa lyhyempi ja siipipalteinen. Pikkutalvikin kukinto on pysty terttu. Se kukkii kesä-heinäkuussa nuokkuvin, pallomaisin, vaaleanpunertavin tai aivan valkoisin kukin, joita on 7–16 kappaletta kukinnossa. Pikkutalvikin emin luotti näkyy juuri ja juuri terälehtien muodostaman kellon sisältä, kun isotalvikilla (Pyrola rotundifolia) se on selvästi esillä.
Pikkutalvikin ja isotalvikin välillä tunnetaan melko harvinainen risteymä (Pyrola minor × rotundifolia). Suomessa risteymiä tavataan useimmin maan pohjoisosista.
Levinneisyys

Pikkutalvikkia tavataan yleisesti lähes koko Euroopassa läntisimpiä ja eteläisimpiä osia lukuun ottamatta. Levinneisyysalue jatkuu Venäjän läpi Siperiaan, jossa lajia tavataan paikoitellen. Pikkutalvikkia kasvaa myös Grönlannissa ja laajalla alueella Pohjois-Amerikassa. Suomessa pikkutalvikki on yleinen koko maassa.
Elinympäristö

Pikkutalvikki viihtyy tuoreissa, lievästi soistuneissa ja lehtomaisissa kangasmetsissä, korvissa, metsäojien partailla ja hylätyissä sorakuopissa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Pikkutalvikki (Pyrola minor)
Kasviatlas 2020: Pikkutalvikin (Pyrola minor) levinneisyys Suomessa.
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Pikkutalvikki (Pyrola minor)
Luontoportti: Pikkutalvikki (Pyrola minor)
Pohjolan kasvien pauloissa: Pyrola minor - pikkutalvikki
Luopioisten kasvisto: Pikkutalvikki (Pyrola minor)
ITIS: Pyrola minor (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Pyrola minor (englanniksi)
Flora of China: Pyrola minor (englanniksi)
Pikkutalvikin kukinto.
Tanssinopettajan paluu

Tanssinopettajan paluu on ruotsalaisen kirjailijan Henning Mankellin kirjoittama vuonna 2000 julkaistu rikosromaani, jonka päähenkilö on rikospoliisi Stefan Lindman. Tanssinopettajan paluu -romaanin pohjalta on tehty myös televisiosarja, jossa Lindmania esittää Jonas Karlsson.
Lindman on pääosassa vain tässä yhdessä kirjassa, mutta romaanissa Ennen routaa hän muuttaa Ystadiin ja työskentelee yhdessä Kurt Wallanderin ja Linda Wallanderin kanssa. Lindman on myös mukana Wallander-elokuvasarjassa, jossa häntä esittää Ola Rapace.
Juoni

Boråsilainen rikospoliisi Stefan Lindman sairastuu vakavasti ja ryhtyy sairauslomallaan tutkimaan entisen kollegansa, eläkepäivikseen Pohjois-Ruotsiin Härjedaleniin muuttaneen Herbert Molinin raakaa murhaa. Molin on kidutettu kuoliaaksi. Murhapaikalta löytyy verijälkiä, jotka muodostavat lattiaan oudon kuvion, joka paljastuu tangon askeliksi. Myöhemmin myös Molinin naapuri murhataan. Murhatavan perusteella tekijä näyttäisi olevan sama, mutta murhien motiivia ja uhrien välistä mahdollista yhteyttä on vaikea löytää.
Joitakin paikallisia poliiseja häiritsee toiselta paikkakunnalta tulleen kollegan omatoimiset tutkimukset. Lindman kuitenkin ystävystyy yhden paikallisen rikospoliisin kanssa.
Murhan motiivit johtavat kauas historiaan, toiseen maailmansotaan ja Ruotsin senaikaisiin yhteyksiin natsi-Saksan kanssa. Lindman saa myös selville, että natsi-ideologia ei ole vieläkään kadonnut Ruotsista.