stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rehydroksylaatioajoitus

Esihistoriallisia keramiikkaesineitä Turkin Anatoliasta.
Rehydroksylaatioajoitus on menetelmä, jonka avulla voidaan määritellä keraamisten esineiden ikää. Arkeologinen materiaali on suurelta osin poltettua savea. Esineet reagoivat ilmassa olevan kosteuden kanssa ja niiden paino lisääntyy. Saviesineen materiaalin kiteet muuttuvat hitaasti ja niistä tulee kidevedellisiä. Rehydroksylaatio tapahtuu uudessa, vastapoltetussa esineessä nopeasti, mutta reaktio hidastuu pian ja jatkuu tuhansia vuosia.
Reaktio saadaan palautetuksi, nollatuksi, kun saviesinettä pidetään muutama tunti 500 °C:n lämpötilassa. Sen jälkeen reaktio alkaa jälleen alusta.
Esineen ikää määriteltäessä esinettä punnitaan nollauksen jälkeen tarkalla vaa'alla aluksi jopa minuutin välein. Väliaikaa pidennetään vähitellen ja muutaman päivän kuluttua saadaan arvoja, joilla selvitetään ajan ja massan kasvun riippuvuus, ja arvoista piirretään suora. On todettu, että poltettu saviesineen massan kasvu on verrannollinen ajan potenssiin 1/4. Mittausten perusteella saadaan selvitetyksi, miten massa kasvaa suhteessa ajan potenssiin 1/4. Kun esine on mitattu ennen kuumennusta, voidaan suoraa jatkaa ja päätellä esineen polttoaika.
Menetelmä on muita nykymenetelmiä tarkempi, mutta hyvin vanhojen, yli 10 000 vuoden ikäisten, esineiden arvioinnissa luotettavuus vähenee. Rehydroksylaatioon vaikuttavat ilman lämpötila ja kosteus sekä jonkin verran myös polttouunin lämpötila. Virhelähde on historian aikana tapahtunut tulipalo. Kun Canterburyn linnan tiilien ikää määriteltiin, tulos oli 66 vuotta. Linna oli kuitenkin osittain palanut toisen maailmansodan aikaisissa pommituksissa 1942, ja näin tiilien ikä oli nollautunut.
Menetelmää voivat käyttää myös ilmastontutkijat arvioidessaan maapallon ilmaston muutosta eri puolilla maailmaa.
Aiheesta muualla

Dating fired-clay ceramics using long-term power law rehydroxylation kinetics (absctract), The Royal Society (englanniksi)
Giancarlo Flati

Giancarlo Flati, Carnevale di memorie (2007).
Giancarlo Flati (11. toukokuuta 1953 L’Aquila, Abruzzo) on italialainen taiteilija ja kirurgi. Hän on Rooman Sapienza-yliopiston dosentti.
Vuodesta 1972 Flati on viettänyt pitkiä aikoja Ruotsissa Puolassa, Saksassa ja Norjassa. Vuodesta 1986 hän on työskennellyt Italian ja Pohjoismaiden lisäksi Yhdysvaltojen New Jerseyssä. Maalausten lisäksi hän on tehnyt kuvituksia Elio Perettin runoteoksiin.
Vuonna 2005 Flati sai Premio Museo Michetti -palkinnon Unicefin hyväksi tekemästään työstä.
Taiteellisen työn ohella Flati on julkaissut useita lääketieteellisiä teoksia ja artikkeleita aiheinaan mikro- ja sisäelinkirurgia sekä miesten hedelmättömyys.
Kun L’Aquilan maanjäristys 2009 tuhosi Flatin synnyinkaupungin, hän perusti  kulttuuriyhdistyksen Cantiere Aquilano di Cultura Creativa ai Margini della Coscienza. , joka on myös ajatushautomo ja filosofisten tekstien julkaisija.
Julkaisut

Varicocele ed infertilità maschile.  SEU, 2006.
Flati, Giancarlo: Giancarlo Flati: Intersezioni del Tempo.  Matteo Editore, 2008.
Flati, Giancarlo: From Qbits to Time Knots.  Nero su Bianco, 2012.
Flati, Giancarlo: Il segreto del pendolo di Bentov. Co-Scienza, estetica dell'invisibile e ordini nascosti.  Aracne Editrice, 2013.
Flati, Giancarlo: Attimi di silenzio.  Fondazione Mario Luzi Editore, 2015.
Kirjallisuutta

Bortolatto, Luigina: Monografia "Giancarlo Flati" - Collana Esmeralda.  Zanotto Editore Eurocrom Libri, 2004.
Bortolatto, Luigina: "Giancarlo Flati" - Collana Esmeralda, Vol IV.  Zanotto Editore, 2007.
Bortolatto, Luigina: Giancarlo Flati: "Poeta Cosmico".  Euroarte XI, 2008.
Raptor

Raptor tarkoittaa seuraavia:
Raptor, laskettelurinne Beaver Creekissa Coloradossa Yhdysvalloissa
Raptor, SpaceX:n rakettimoottori
F-22 Raptor, Yhdysvaltalainen sotilashävittäjä
Raptor: Call of the Shadows, vuonna 1994 julkaistu Apogeen PC-peli
Dromaeosaurit (Dromaeosauridae), dinosaurusheimo, jonka lajeja kutsutaan yleensä nimellä raptori, erityisesti Velociraptoria.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Raptor”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gordon McMaster

Gordon James McMaster (13. helmikuuta 1960 – 28. heinäkuuta 1997) oli brittiläinen poliitikko. Hän oli vuosina 1990–1997 parlamentin jäsenenä skotlantilaisesta Paisley Southin vaalipiiristä. Hänen ammatillinen koulutuksensa oli puutarha-alalla, jota hän myös opetti ennen politiikkaan lähtemistään. Hän kärsi viimeisinä vuosinaan jatkuvista kivuista ja väsymyksestä, ja arveli oireidensa johtuvan nuorena saaduista altistuksista kasvinsuojeluaineille.
McMaster seurasi parlamentaarikkona Norman Buchania ja oli parlamentin jäsenenä, kunnes teki itsemurhan 37-vuotiaana. Hänen paikkansa otti Douglas Alexander.
Giacomo Antonelli
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Giacomo Antonelli Wikimedia Commonsissa
Gert Metz

| Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Länsi-Saksa> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Budapest 1966 | 4×100 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Praha 1967 | 1+2+3+4 kierrosta |  |
Gert Metz (7. helmikuuta 1942 Mainz – 17. huhtikuuta 2021 Mainz) oli saksalainen pikajuoksija.
Metz kilpaili urallaan Länsi-Saksaa edustaen. Hän voitti 1+2+3+4 kierroksen viestin sisäratojen Euroopan mestaruuden Prahassa 1967 ja 4×100 metrin viestin ulkoratojen EM-pronssia Budapestissä 1966. Méxicon kesäolympialaisissa 1968 Metz sijoittui 4×100 metrin viestissä kuudenneksi ja kilpaili myös sekä 100 että 200 metrillä. Metz kuoli 79-vuotiaana 17. huhtikuuta 2021.
Aiheesta muualla

Gert Metz Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Rehuvirna

| Rehuvirna |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Suku::  Virnat Vicia
Laji::  sativa
Kaksiosainen nimi
 Vicia sativa  L. 
Katso myös
   Rehuvirna Wikispeciesissä   Rehuvirna Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rehuvirna eli elovirna eli vikkeri (Vicia sativa) on virnakasvi, jota on viljelty yleisesti Etelä-Suomessa vihantarehukasvina. Rehuvirnan kukat ovat sinipunaiset ja ne ovat parittain lehtihangassa. Lehdykät ovat tylppä- tai lanttopäisiä, otakärkisiä.
Kasvi on ikivanha rehukasvi Etelä-Euroopassa, mutta Suomeen se on tullut 1800-luvun lopulla. Kasvi viihtyy viljeltynä ravinteikkaassa kuohkeassa maassa. Suomessa rehuvirna kasvaa vakiintuneena, luonnonvaraisesti leviävänä viljelykarkulaisena tai uustulokkaana.
Aiheesta muualla

LuontoPortti - Suomen luonto ja lajisto: Rehuvirna
Georgian lippu

Georgian lippu.
Georgian lippu on Georgian valtion kansallinen tunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 14. tammikuuta 2004 viidensadan vuoden tauon jälkeen. Aikaisemmin se oli keskiaikaisen Georgian kuningaskunnan lippu. Lipun mittasuhteet ovat 100:147.
Lipun historia

"Viiden ristin lippua" on käytetty ainakin 1200-luvulta. Lipun keskeinen elementti on Pyhän Yrjön risti (yhä käytössä Englannin lipussa) – Pyhä Yrjö on Georgian suojeluspyhimys. Georgialaisen tiedemiehen Giorgi Gabeskirian mukaan neljä ylimääräistä ristiä lisättiin mongolit maasta ajaneen Giorgi V:n hallituskaudella. Uusi muotoilu oli variantti ristiretkiaikaisesta Jerusalemin rististä. Ristien sanotaan edustaneen Kristuksen viittä haavaa. Lipun mahdollisesta armenialaisesta alkuperästä on myös kiistelty.
Lippu jäi käytöstä myöhemmin keskiajalla, kunnes georgialaiset nationalistit herättivät sen henkiin maan uudelleenitsenäistymisen jälkeen 1991. Suurin osa georgialaisista kannatti lipun palauttamista, ja parlamentti teki lain lipun vaihtamisesta 1999. Presidentti Eduard Ševardnadze ei kuitenkaan hyväksynyt lakia. Mikheil Saakašvilin oppositiopuolue otti lipun symbolikseen, ja Georgian ruusujen vallankumouksen jälkeen lippu otettiin virallisesti käyttöön. Vaihdos herätti myös vastustusta, sillä monien näkökulmasta poliittisen puolueen lipun ottaminen kansallislipuksi on epädemokraattista.
Georgian aikaisemmat liput > Itsenäinen Georgia (1918–1921, 1990–2004)

Georgian lyhyen itsenäisyyden aikana 1918–1921 otettiin käyttöön kolmivärinen lippu. Lipun suunnittelija on maalari Jakob Nikoladze, joka voitti kilpailun sen suunnittelemisesta.  Lippu poistettiin käytöstä, kun Neuvostoliitto valtasi maan. Lippu otettiin uudelleen käyttöön 14. marraskuuta 1990 Georgian itsenäistyttyä. Lippu menetti suosiotaan, koska se assosioitiin kaoottiseen 1990-luvun alkuun. Lipun viininpunainen väri symboloi hyviä menneitä ja tulevia aikoja, musta venäläisten hallintoa ja valkoinen toivoa rauhasta.
Georgian aikaisemmat liput > Neuvosto-Georgia (1921–1990)

Neuvostoliitossa Georgian sosialistinen neuvostotasavalta otti käyttöön useita eri versioita Neuvostoliiton lipusta. Niissä oli joko Georgian nimi tai sirppi, vasara ja punainen tähti sinisessä auringossa sekä sininen palkki.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maailman liput - Georgia
Aasian valtioiden liput
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Afganistan | Arabiemiirikunnat | Armenia | Azerbaidžan | Bahrain | Bangladesh | Bhutan | Brunei |
| Etelä-Korea | Filippiinit | Georgia | Indonesia | Intia | Irak | Iran | Israel |
| Itä-Timor | Japani | Jemen | Jordania | Kambodža | Kazakstan | Kiina | Kirgisia |
| Kuwait | Laos | Libanon | Malediivit | Malesia | Mongolia | Myanmar | Nepal |
| Oman | Pakistan | Pohjois-Korea | Qatar | Saudi-Arabia | Syyria | Singapore | Sri Lanka |
| Tadžikistan | Taiwan | Thaimaa | Turkki | Turkmenistan | Uzbekistan | Venäjä | Vietnam |
Georgian lippu 1918–1921 ja 1990–2004.
Georgian neuvostotasavallan lippu 1951–1990.
Riina Nevamäki

| Riina Nevamäki> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. marraskuuta 1975 (ikä 48) Kortesjärvi, Suomi
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  konsultti, valtiosihteeri
Poliitikko
Puolue:  Suomen Keskusta
Riina Susanna Nevamäki (s. 15. marraskuuta 1975 Kortesjärvi) suomalainen konsultti ja lobbari.
Hän oli pääministeri Juha Sipilän henkilökohtainen erityisavustaja ja määräaikainen valtiosihteeri. 
Nevamäestä tuli viestintäyhtiö Rud Pedersenin osakas lokakuun alussa 2019.
Nevamäen toimeksiantoihin on kuulunut ainakin menestyksekäs sidosryhmäviestintä Valtion kehitysyhtiö Vaken puolesta. Sipilän aikoinaan perustama kehitysyhtiö oli viisi vuotta ilman toimintaa, mutta Marinin hallitus päätti olla lakkauttamatta yhtiötä.
Elämä ja ura

Nevamäki on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri Turun yliopistosta. Vuosina 2002–2003 hän työskenteli Esko Ahon eduskunta-avustajana. Nevamäki on avustanut myös Matti Vanhasta puolustus- ja pääministerinä sekä Vanhasen I hallituksen kauppa- ja teollisuusministerinä toiminutta Mauri Pekkarista. Vanhasen II hallituksen aikana Nevamäki toimi pääministerin EU-asioiden avustajana (2007–2008) sekä työ- ja elinkeinoministeriön valtiosihteerinä.  Vuonna 2009 Nevamäki toimi Veikkauksen yhteysjohtajana. Hän on toiminut keskustan puoluejohdon neuvonantajana vuodesta 2012. Nevamäki on työskennellyt myös keskustan puoluetoimistossa. Nevamäki on keskustan koordinaattori vuoden 2019 hallitusneuvotteluissa.
Nevamäki oli ehdolla vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Helsingin vaalipiirissä. Vuoden 2012 kuntavaaleissa Nevamäki oli ehdolla Espoon valtuustoon. Hän kuuluu keskustan liberaalisiipeen.
Nevamäki asuu Espoossa ja hänellä on kaksi lasta.
Günter Lüling

Enkeli ilmestyy paimenille (1485-1490). Günter Lüling piti Voiman suuraa (97) joulukertomuksena.
Günter Lüling (25. lokakuuta 1928 Varna, Bulgaria – 10. syyskuuta 2014 Erlangen, Saksa) oli saksalainen teologi, yhteiskuntatieteilijä sekä arabisti ja islamintutkija. Lüling oli saksalaisen Goethe-instituutin johtaja Aleppossa Syyriassa 1962–1965. Hänen tutkimuksensa Koraanin kristillis-pakanallisesta alkuperästä tekivät hänestä perinteisestä poikkeavan Koraanin-tutkimuksen varhaisen edeltäjän.
Teokset

Saksalainen Günter Lüling julkaisi 1970 väitöskirjaksi tarkoitetun Kritisch-exegetische Untersuchung des Qur'antextes ja vuonna 1973 teoksen Ûber den Ur-Quran, joka käännettiin myös englanniksi. Kirjat saivat liikkeelle uudenlaisen tavan tutkia Koraania historiallis-kriittisesti. Lüling tuli siihen tulokseen, että jopa kolmasosa Koraanin suurista olisi alun perin kristillisiä hymnejä. Hän tulkitsi asian niin, että Muhammed oli saanut Mekassa vahvoja kristillisiä vaikutteita. Esimerkkinä kristillisestä suurasta on "Al-Alaq" (suura 96).
Ensireaktio

Radikaalien näkemystensä vuoksi Lüling ei enää saanut töitä arabian laitoksilta eikä julkaisijaa teoksilleen, jotka hän sitten kustansi itse. Lüling sai tohtorinarvon vasta vuonna 1980 kuusi vuotta kestäneen oikeudenkäynnin jälkeen. Muun muassa Jaakko Hämeen-Anttila on jyrkästi torjunut Lülingin ajatukset, joita hän kuvaa sanoilla "hyvin omaperäinen ja todellisuudelle vieras tutkimustraditio". Fred Donner kuvaa Lülingin akateemista kohtaloa seuraavasti:
»Ensimmäinen hyökkäys Koraania koskevaa yksimielisyyttä kohtaan tuli sekin Saksasta Günter Lülingin 1970 julkaisemassa väitöskirjan ja sen jälkeisessä teoksessa Über den Ur-Koran. Yliopistopoliittisista syistä, jotka jätän tässä kertomatta, Lüling karkotettiin Saksan yliopistolaitoksesta ja hänen työhönsä kohdistui Saksan akateemisten vallanpitäjien vaikenemisen salaliitto vuosikymmenten ajan. Hänestä tuli akateeminen hylkiö, joka joutui itse kustantamaan kirjansa, ja koska ne oli kirjoitettu saksaksi, tieto niistä kantautui tutkijoille muualla kovin hitaasti.»
Jälkimaine

Myöhempi historiakriittinen tutkimus on löytänyt tukea Lülingin ajatuksille. Kristillisinä hymneinä tai mieterunoina on analysoitu esimerkiksi "Voiman suuraa" (97), "Norsun suuraa" (105) ja Niiniköyden suuraa (111). Christoph Luxenberg on yhtynyt Lülingin tulkintaan suurasta 96. Lüling ei liioin ollut ensimmäinen, joka etsi Koraanin juuria juutalais-kristillisestä perinteestä. Näin teki myös Adolf von Harnack (1851–1930).
Lülingin kunniaksi järjestettiin vuonna 2015 kansainvälinen tutkijasymposium.
Riina Solman

| Riina Solman |
| --- | --- |
 Solman vuonna 2022.
Viron julkishallintoministeri
 Kaja Kallaksen II hallitus 18. heinäkuuta 2022 – 17. huhtikuuta 2023  
Edeltäjä:  Keit Pentus-Rosimannus
Seuraaja:  virka lakkautettu
Viron väestöministeri
 Ratasin II hallitus 29. huhtikuuta 2019 – 26. tammikuuta 2021  
Edeltäjä:  virka perustettu
Seuraaja:  virka lakkautettu
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. kesäkuuta 1972 Viljandi, Viron SNT
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  Isänmaa
Tutkinnot:  Tallinnan yliopisto
Riina Solman (s. 23. kesäkuuta 1972 Viljandi) on virolainen Isänmaa-puolueen poliitikko. Hän toimi Viron väestöministerinä 2019–2021 ja julkishallintoministerinä 2022–2023. Hän on äitinsä puolelta vironinkeriläinen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Riina Solman Wikimedia Commonsissa
Günter Hermann

Günter Hermann (s. 5. joulukuuta 1960 Rehburg, Ala-Saksi, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelannut Hermann voitti maailmanmestaruuden vuoden 1990 MM-kisoissa.
Hermann aloitti uransa Bundesligassa vuonna 1982. Hän pelasi suurimman osan urastaan Werder Bremenissä, jossa voitti Saksan mestaruuden kahdesti sekä Saksan cupin ja Cup-voittajien Cupin. Günter Hermann siirtyi Werder Bremenistä kesken kauden 1992–1993 SG Wattenscheid 09:ään. Sieltä hän siirtyi pois kaudella 1993–1994 ja se jäi hänen viimeiseksi Bundesliga-kaudekseen. Hermann lopetti uransa Hannover 96:ssä vuonna 1996.
Günter Hermann pelasi Saksan jalkapallomaajoukkueessa kaksi maaottelua. Toisen vuonna 1988 ja toisen vuonna 1990 Saksan viimeisessä harjoitusmaaottelussa ennen vuoden 1990 MM-kisoja. Hermann onnistui vakuuttamaan päävalmentaja Franz Beckenbauerin ja pääsi kisoihin. Kisoissa Hermann ei pelannut minuuttiakaan, mutta voitti joukkueen mukana maailmanmestaruuden.
Pelaajauran jälkeen Hermann on toiminut valmentajana alasarjatasolla, VSK Osterholz-Scharmbeck nousi Hermannin valmennuksessa seitsemänneltä sarjatasolta Bezirksligasta neljännelle Oberligaan vain viidessä vuodessa 2001–2006.
Seurat

1982–1992 SV Werder Bremen (Bundesliga)
1992–1993 SG Wattenscheid 09 (Bundesliga)
1993–1996 Hannover 96 (2. Bundesliga)
Saavutukset

Maailmanmestaruus 1990
Cup-voittajien Cup 1992
Saksan mestaruus 1988 ja 1993
Saksan Cup 1991
Aiheesta muualla

Fussballdaten
Saksan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 Illgner |
2 Reuter |
3 Brehme |
4 Kohler |
5 Augenthaler |
6 Buchwald |
7 Littbarski |
8 Häßler |
9 Völler |
10 Matthäus |
11 Mill |
12 Aumann |
13 Riedle |
14 Berthold |
15 Bein |
16 Steiner |
17 Möller |
18 Klinsmann |
19 Pflügler |
20 Thon |
21 Hermann |
22 Köpke |
Valmentaja Beckenbauer
Gavin MacLeod

Gavin MacLeod
Gavin MacLeod (synt. Allan George See, 28. helmikuuta 1931 Mount Kisco, New York – 29. toukokuuta 2021 Palm Desert, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan eritoten pitkäkestoisista roolihahmoistaan televisiosarjoissa The Mary Tyler Moore Show (1970–1977), jossa hän näytteli uutisreportteri Murray Slaughteria, sekä Lemmenlaiva (1977–1986), jossa hän näytteli kapteeni Merrill Stubingia.
MacLeod syntyi ja kasvoi New Yorkin osavaltiossa. Hän valmistui Ithaca Collegesta ja palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa. Hän sai uransa aikana kaikkiaan viisi Golden Globe -ehdokkuutta. MacLeod ei keskittynyt yksinomaan televisioon, vaan sai arvostusta myös elokuvanäyttelijänä.
Lemmenlaivan saaman suosion jälkeen MacLeod toimi myös risteily-yhtiö Princess Cruisesin edustajana ja lähettiläänä. Hän oli myös Kaliforniassa sijaitsevan Palm Springsin kaupunginjohtaja.
MacLeod oli naimisissa Joan Rootvikin kanssa vuoteen 1972 saakka ja meni vuonna 1974 naimisiin Patti Steelen kanssa, josta kuitenkin erosi vuonna 1982, mutta meni hänen kanssaan uudestaan naimisiin vuonna 1985 tultuaan sitä ennen uskoon.
Aiheesta muualla

Gavin MacLeod Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Raptors NBA TV

| Raptors NBA TV |
| --- | --- |
Lähetykset alkoivat:  7. syyskuuta 2001
Omistaja:  Maple Leaf Sports & Entertainment
Maa:   Kanada
Näkyvyysalue:  Koko maa
Pääkonttori:  Toronto
Kotisivu:  www.nba.com/raptors/raptorstv
Infobox OKNimi-testi OK: 
Raptors NBA TV on kanadalainen televisiokanava, joka aloitti toimintansa vuonna 2001. Kanava on NBA TV:n kanadalainen versio.
Raptors NBA TV on Toronto Raptorsin oma televisiokanava ja se keskittyy seuraan liittyviin uutisiin. Tämän lisäksi kanava näyttää muutakin koripallo-ohjelmistoa. Raptors NBA TV:n toiminta-alue on ainoastaan Kanada.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi)
Reicheltia halsteadi

| Reicheltia halsteadi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Jäykkäleukakalat Tetraodontiformes
Heimo::  Pallokalat Tetraodontidae
Suku::  Reicheltia
Laji::  halsteadi
Kaksiosainen nimi
 Reicheltia halsteadi  (Whitley, 1957) 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Reicheltia halsteadi on meressä elävä pallokala. Se on sukunsa ainoa laji.
Ulkonäkö ja koko

R. halsteadi jää noin 16 cm pitkäksi.
Levinneisyys ja elinympäristö

R. halsteadi elää Tyynenmeren lounaisosassa. Sitä on tavattu vain Australian keskiosan itäosasta. Se elää hiekkapohjaisilla alueilla juuri rannan aaltojen murtumisalueen tavoittamattomissa.
Rehuvuohenherne

| Rehuvuohenherne |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit
Suku::  Vuohenherneet Galega
Laji::  orientalis
Kaksiosainen nimi
 Galega orientalis  Lam. (1788) 
Katso myös
   Rehuvuohenherne Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rehuvuohenherne (Galega orientalis) on rehukasvina viljelty monivuotinen hernekasvi ja komealupiinin kaltainen typensitojakasvi. Kasvilla on voimakas jopa metrin syvyyteen kasvava juuristo. Sen versot ovat 80–120 senttimetriä korkeita. Rehuvuohenherne kukkii heinä–elokuussa sinivioletein kukin, jotka kasvavat pitkinä latvaterttuina. Rohtovuohenherneeseen verrattuna kasvin korvakkeet ovat erimuotoiset, kukat tummemman väriset ja palot riippuvat. Kasvi on luokiteltu Suomessa vieraslajiksi.
Levinneisyys

Rehuvuohenherne on kotoisin Kaukasiasta, missä lajia esiintyy Venäjään kuuluvassa Pohjois-Kaukasiassa, Armeniassa ja Azerbaidžanissa. Kasvi on levinnyt muun muassa Länsi-Venäjälle ja useaan Euroopan maahan. Suomessa rehuvuohenhernettä on tavattu luonnonvaraisena 1980-luvulta alkaen ja 2000-luvun aikana se on merkittävästi yleistynyt. Kasvi luokitellaan Suomessa luonnossa vakiintuneeksi ja mahdollisesti haitalliseksi vieraslajiksi.
Ympäristövaikutukset

Rehuvuohenherne voi todella olla ongelmallinen kasvi monissa ympäristöissä. Sen nopea leviäminen ja kilpailukykyinen luonne voivat aiheuttaa haasteita niityillä, tienvarsilla ja muilla luonnonalueilla. Vaikka sen siniset kukat saattavat näyttää kauniilta, kasvi voi vahingoittaa paikallista kasvistoa ja eläimistöä.
Rehuvuohenherneen leviäminen voi myös vaikuttaa maiseman monimuotoisuuteen ja luonnon ekosysteemeihin. Se voi syrjäyttää paikallisia lajeja ja muuttaa luontaisia kasvillisuustyyppejä, mikä puolestaan vaikuttaa eläinten elinympäristöihin ja ravinnon saatavuuteen.
Tämä korostaa tarvetta tarkkailla ja hallita rehuvuohenherneen leviämistä eri alueilla. On tärkeää ottaa käyttöön toimenpiteitä, jotka estävät sen leviämisen ja suojelevat paikallista ekosysteemiä. Tämä voi sisältää kasvin poistamista ja estämistä sen istuttamista arvokkaille luontokohteille. Lisäksi on olennaista kasvattaa tietoisuutta tämän kasvin haitallisista vaikutuksista ympäristölle ja kannustaa ihmisiä välttämään sen tarkoituksellista levittämistä.
Gordon Milne

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 29. maaliskuuta 1937 (ikä 87)
Syntymäpaikka: Preston, Englanti
Kansalaisuus:  Englanti
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1956-1960 1960-1967 1967-1970 1970-1972 | Preston North End Liverpool Blackpool Wigan Athletic |  |
Maajoukkue
| 1963-1964 | Englanti | 13 (0) |
Gordon Milne (s. 29. maaliskuuta 1937 Preston) on englantilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Milne debytoi Englannin maajoukkueessa 1963. Hän on pelannut 13 maaottelua.
Gordon Mills

Gordon Mills (15. toukokuuta 1935 – 29. heinäkuuta 1986) oli englantilainen lauluntekijä ja manageri. Häntä pidetään yhtenä menestyneimmistä managereista. Hän toimi muun muassa Tom Jonesin, Engelbert Humperdinckin, Gilbert O’Sullivanin ja Lynsey de Paulin managerina.
Kappale ”I’ll Never Get Over You” Johnny Kidd and the Piratesin levyttämänä saavutti neljännen sijan brittiläisillä soittolistoilla 1963. ”I’m the Lucky One” nousi Cliff Richardin esittämänä Top 10 -joukkoon 1964. Vuonna 1965 Mills kirjoitti yhdessä Les Reedin kanssa Tom Jonesille kappaleen ”It’s Not Unusual”, joka nousi soittolistojen kärkisijoille.
Gordon Millsin kirjoittamia lauluja

”It’s Not Unusual” (1965)
”And I Tell the Sea” (1965)
”I’ve Got a Heart”
”I’ll Never Let You Go”
”Not Responsible”
”Once Upon a Time” (1965)
”Some Other Guy”
”The Rose” (1965)
”Untrue Unfaithful” (1965)