stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joulukalenteri: Talvipihan joulu
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Topi Kanerva  | … |  Onni Talvinen   |
|  Heikki Silvennoinen  | … |  Roimola   |
|  Isadora Brown  | … |  Ilona   |
|  Vesa Vierikko  | … |  Kornelius   |
|  Heikki Kinnunen  | … |  Possu Balthasar   |
|  Miitta Sorvali  | … |  Rouva Ankkanen  |
|  Aake Kalliala  | … |  Aasi   |
|  Ella Pyhältö  | … |  Atte   |
|  Jenny Pitkänen  | … |  Pepita   |
|  Tuomas Uusitalo  | … |  Eetu   |
|  Eeva Markkinen  | … |  Aune   |
|  Kristiina Halttu  | … |  Kertoja   |
|  Hanna Gibson  | … |  Eva Puola   |
|  Caron Barnes  | … |  Ilonan äiti   |
|  Annika Valtonen  | … |  Roimolan sihteeri   |
|  Edith Wallenius  | … |  Tyttö videovuokraamossa   |
|  Voitto Maasola  | … |  Pikku-Onni   |
|  Lisa Camara  | … |  Pikku-Ilona   |
|  Harri Kailanto  | … |  Eläinlääkäri   |
|  Leena Sarvi  | … |  Annikki   |
|  Jani Palovuori  | … |  Isäpukki   |
|  Joulupukki  | … |    |
Jaksot

| Jakso | Nimi |
| --- | --- |
1.: Avajaispäivä
2.: Roimola
3.: Rouva Ankkanen
4.: Ilona
5.: Eetun painajainen
6.: Toverin talkkuna
7.: Pässit
8.: Munkkeja ja minigolfia
9.: Tassutemppu
10.: Ateljee Talvipiha
11.: C.S.I Talvipiha
12.: Hyvä ämpäri
13.: Viva la Pepita
14.: Tiikerinsilmä
15.: Diiva on laskeutunut
16.: Kadonneen tulevaisuuden metsästäjät
17.: Yksityisetsivä Aasin tutkimuksia
18.: Tunnustuksia
19.: Talvipihan vastaisku
20.: Sikamaisen hyvää joulua
21.: Loppu
22.: Joulukortti
23.: Ihmeellinen on talvipiha
24.: Joulun tähti
Mårten Wikström

| Mårten Wikström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. kesäkuuta 1945 Helsinki
Kuollut: 7. tammikuuta 2024 (78 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto LL 1971, LKT 1971
Instituutti:  Helsingin yliopisto Suomen Akatemia
Tutkimusalue:  lääketieteellinen kemia
Palkinnot:  Anders Jahren palkinto (nuoren tutkijan palkinto, 1984) Suomal. lääkäriseuran juhlapalkinto 1985, A. I. Virtasen palkinto 1989, Matti Äyräpään palkinto 1993, Prof. E. J. Nyströmin palkinto (Suomen tiedeseura) 1995, Anders Jahren palkinto (pääpalkinto) 1996,  David Keilin palkinto (British Biochemical Society) 1997
Mårten Karl Fredrik Wikström (20. kesäkuuta 1945 Helsinki – 7. tammikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen fysikaalisen biokemian professori ja rakennebiologian ja biofysiikan tutkimusohjelman aiempi johtaja Helsingin yliopiston biotekniikan instituutissa.
Wikström pääsi ylioppilaaksi 1963 Brändö svenska samskolasta, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta 1971 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi samana vuonna. Lääketieteellisen kemian dosentti hän oli vuosina 1973–1983.
Vuosina 1973–1982 hän oli apulaisopettajana Helsingin yliopistossa,selvennä josta vuosina 1975–1976 Pennsylvanian yliopiston vierailevana professorina. Fysikaalisen biokemian professorina hän toimi vuodesta 1983 eläkkeelle jäämiseensä saakka. Vuosina 1996–2006 Wikströmille oli myönnetty Suomen Akatemian akatemiaprofessuuri. Vuodesta 1998 hän johti rakennebiologian ja biofysiikan tutkimusohjelmaa Helsingin yliopiston biotekniikan instituutissa.
Hän oli Biohit Oyj:n hallituksen jäsen (1997–).
Professori Wikström oli Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1982, EMBO:n (European Molecular Biology Organization) jäsen vuodesta 1985, Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1992 ja Academia Europæan jäsen vuodesta 2010.
Koulu- ja opiskeluaikanaan Wikström soitti rumpuja The Scaffolds -nimisessä rautalankayhtyeessä.
Wickström on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Aiheesta muualla

Mårten Wikströmin online-CV (luettu 6.9.2009)
Mårten Wikström[vanhentunut linkki] (englanniksi) (tuhat.helsinki.fi)
Mårten Wikströmin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Tieteilijät:  ORCID 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Elektroniikkapeli

Elektroniikkapeli on esimerkiksi nestekidenäytöllä tai VFD-näytöllä varustettu pienikokoinen, usein taskuun mahtuva pelilaite, joka on suunniteltu vain yhtä peliä varten. Elektroniikkapelien valtakausi oli 1980-luvulla, ja niiden seuraajaksi tulivat 1990-luvun taitteessa käsikonsolit. Halpoja elektroniikkapelejä valmistetaan vielä tänäkin päivänämilloin?.lähde?
Ensimmäisiä ja myös tunnetuimpia elektroniikkapelejä olivat Nintendon Game & Watch -pelit, jotka esiteltiin 1970-luvun lopulla. Pelien grafiikka oli mustavalkoista johtuen LCD-teknologiasta, mutta näyttöjen taustoissa saatettiin käyttää värejä. Elektroniikkapeleistä kehitettiin useita erilaisia malleja, viimeisimpänä taitettavat mallit, joissa saattoi olla jopa kolme erillistä näyttöä pelin eri tasoja varten. Laitteiden koko grafiikka oli suunniteltu vain yhtä peliä varten, eikä peliä voinut vaihtaa. Äänet olivat yksi- tai kaksikanavaisia. Peleistä saattoi löytyä myös lisätoimintoja, kuten kellonajan ja päivämäärän näyttö sekä herätysajastin. Tunnetuimpia elektroniikkapelejä olivat Nintendon Donkey Kong ja Mario Bros. sekä Atarin Space Invaders. lähde?
1980-luvulla monet yritykset valmistivat elektroniikkapelejä, tunnetuimpina näistä mm. Atari, Casio, Konami, Mattel, Nintendo ja Texas Instruments. Lisäksi esimerkiksi Tiger Electronics ja Casio on valmistanut rannekellon näköisiä elektroniikkapelejä.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1988

Vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa järjestettiin yleisurheilussa 42 kilpailutapahtumaa, miehille 24 ja naisille 18.
Aiheesta muualla

Kansainvälisen Olympiakomitean tulostietokanta
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1988 Wikimedia Commonsissa
Yleisurheilu olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024
Kesäolympialaisten 1988 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball (Näytöslaji) | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Keilailu (Näytöslaji) | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pyörätuolikelaus (Näytöslaji) | Pöytätennis | Ratsastus | Soutu | Sulkapallo (Näytöslaji) | Taekwondo (Näytöslaji) | Taitouinti | Tennis | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
46 asteen rengas

22 ja 46 asteen renkaat sekä sivuauringot.
46 asteen rengas on leveämpi, himmeämpi, ja kauempana auringosta oleva haloilmiö kuin 22 asteen rengas. Yleensä 46 asteen renkaan näkyessä näkyy myös 22 asteen rengas.
Synty

46 asteen halo syntyy, kun valonsäde kohtaa poikkileikkaukseltaan kuusikulmaisen  jääkiteen jossakin sen sivutahkossa ja se taittuu siten, että se poistuu kiteestä sen jommankumman kuusikulmaisen tahkon kautta.
Havaitseminen

46 asteen rengas näkyy melko harvoin osittain, ja hyvin harvoin kokonaisena, Se näkyy keskimäärin vain noin 15 kertaa vuodessa.
Havaitsemisen tekee vaikeaksi myös renkaan laajuus.
Valonsäteen kulku jääkiteessä 46 asteen halon syntyessä.
Mieskuoro Finlandia
Diskografia

1939 Mieskuoro Finlandia Manskören Finlandia - Finlandia Male Chorus, (1987)
Finlandia male chorus. (1993)
Aiheesta muualla

Mieskuoro Finlandian esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Vapauden pylväät

Vapauden pylväät on lapualaisen kuvanveistäjän Timo Suvannon vuonna 1994 tekemä teos Laurilan puistossa Lapualla. Vapauden pylväät -muistopatsas on omistettu sodissa taistelleiden muistolle. Patsaan laatassa on teksti:
Teos syntyi veteraanivaikuttaja Hermanni Haapojan aloitteesta.
E. A. Liuha

Erkki Artturi Liuha (6. heinäkuuta 1898 Tampere – 9. kesäkuuta 1958 Sorva) oli suomalainen rakennusinsinööri ja rakennuspiirtäjä, joka työskenteli Tampereella arkkitehti Bertel Strömmerin toimistossa. Liuha avusti Strömmeriä Tuulensuun talon ja Tempon talon suunnittelussa, ja hän suunnitteli rakennuksia myös itsenäisesti. Tampereella hänen huomattavimpia töitään ovat Ojakadun kolmio (asuintalojen ja autotallin muodostama rakennuskokonaisuus) sekä Lähteenlinna (suuri asuinkerrostalo). Molemmat kohteet edustavat tyyliltään klassisismia.
Suunnittelutöitä

Asuinrakennus (As.oy Erkkilän-Aukee), Aleksanterinkatu 6, Tampere (1926)
Ojakadun kolmio (As.oy Koskipuisto), Ojakatu 2 / Aleksanterinkatu 12–14 / Rongankatu 1–3, Tampere (1926)
Sulkavan talo (As.oy Heinäpuisto), Pirkankatu 16, Tampere (1928)
Kurun haaksirikon uhrien muistomerkki, Tammikankaan hautausmaa, Ylöjärvi (1930)
Lähteenlinna, Itsenäisyydenkatu 10 / Aaltosenkatu 47–49 / Lähteenkatu 5, Tampere (1930)
Lapin asuinrakennuksia: Havutie 1, Havutie 5 ja Havutie 7 (1935, 1954)
Nekalan asuinrakennuksia: Erätie 27 ja Ahotie 9 (1938, 1939)
Tehdasrakennus, Yliopistonkatu 56, Tampere (1946)
Pirkkalan hautausmaan ruumishuone (1950) – yhdessä insinööri T. Rajalan kanssa
Epilän Nahkatehtaan konttori- ja asuinrakennus (1951)
Pienteollisuustalo (ensimmäinen rakennusvaihe), Yliopistonkatu 58, Tampere (1957)
Asuinrakennus, Sudenkatu 2 / Hippoksenkatu 17, Tampere (1950-luku)
E. A. Liuhan suunnittelema asuinkortteli (Ojakadun kolmio) Tampereen keskustassa. Vasemmalla Aleksanterinkatu, oikealla Ojakatu. Rakennukset ovat suojeltuja.
HL Kurun haaksirikon uhrien muistomerkki, 1930, Ylöjärvi.
Luettelo vuonna 1805 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 1805 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Tammikuu

17. tammikuuta – Abraham Hyacinthe Anquetil-Duperron, ranskalainen orientalisti ja zend-uskonnon tutkimuksen perustaja (s. 1731)
23. tammikuuta – Claude Chappe, ranskalainen keksijä (s. 1763)
28. tammikuuta – Mihály Csokonai, unkarilainen runoilija (s. 1773)
Helmikuu

17. helmikuuta – Johan Sederholm, suomalainen kauppias, laivanvarustaja ja tehtailija (s. 1722)
Maaliskuu

13. maaliskuuta – Olof Bergklint, ruotsalainen pedagogi, pappi, runoilija ja esteetikko (s. 1733)
16. maaliskuuta – Franz Xaver von Wulfen, itävaltalainen vapaaherra, jesuiittapappi, sotilas ja tiedemies (s. 1728)
21. maaliskuuta − Jean-Baptiste Greuze, ranskalainen taidemaalari (s. 1725)
24. maaliskuuta – Alois I, Liechtensteinin ruhtinas 1781–1805 (s. 1759)
Toukokuu

7. toukokuuta – William Petty, brittiläinen whig-poliitikko, jaarli ja Ison-Britannian pääministeri 1782–1783 (s. 1737)
9. toukokuuta – Friedrich Schiller, saksalainen runoilija, näytelmäkirjailija ja historioitsija (s. 1759)
25. toukokuuta – William Paley, englantilainen teologi ja kristillinen apologeetikko, utilitaristi ja filosofi (s. 1743)
28. toukokuuta – Luigi Boccherini, italialainen säveltäjä ja sellisti (s. 1743)
Elokuu

31. elokuuta − James Currie, skotlantilainen lääkäri (s. 1756)
Syyskuu

10. syyskuuta – Karl Hisinger, suomalainen hovioikeudenneuvos ja Vaasan hovioikeuden varapresidentti 1802–1805 (s. 1738)
10. syyskuuta – Kaarle Kustaa, Ruotsin prinssi, kuningas Kustaa IV Aadolfin ja kuningatar Fredrika Dorotean poika (s. 1802)
Lokakuu

5. lokakuuta – Charles Cornwallis, englantilainen markiisi, kenraali, poliitikko ja Intian kenraalikuvernööri 1786–1793 ja 1805 (s. 1738)
9. lokakuuta – Friedrich von Hahn, saksalainen aatelismies, filosofi ja tähtitieteilijä (s. 1742)
21. lokakuuta – Horatio Nelson, englantilainen amiraali (s. 1758)
Joulukuu

23. joulukuuta – Pehr Osbeck, ruotsalainen kasvi- ja eläintieteilijä ja pappi (s. 1723)
27. joulukuuta – Isabelle de Charrière, sveitsiläinen kirjailija ja filosofi (s. 1740)
Tuntematon päivämäärä

Ann Griffiths, walesilainen runoilija (s. 1776)
Gustaf Lucander, suomalainen taidemaalari (s. 1743 tai 1744)
Kaivo

Rengaskaivo ja käsipumppu on yleinen etenkin mökeillä.
Kaivo on pohjaveteen ulottuva (kehystetty) vedenottokuilu tai -putki, josta vesi on nostettavissa käyttöön.
Parhaiten pohjavettä saadaan tasarakeisista karkeista hiekka- tai sorakerrostumista, huonoimmin savi- ja moreenimaalajitelmista. Kallioporakaivoissa vesi saadaan kallion ruhjeiden kautta.
Kaivon paikka ja pohjaveden saantimahdollisuudet

Kaivon paikka valitaan siten, etteivät pinta- ja jätevedet pääse vettäläpäisevien maakerrosten läpi kaivoon. Pohjaveden saantiin on parhaat mahdollisuudet hiekka- ja soramuodostumissa, kuten harjuissa ja reunamuodostumissa. Yksittäisen kiinteistön vedenhankinnassa nämä alueet tulevat kuitenkin harvoin kysymykseen niiden harvalukuisuuden ja pitkien etäisyyksien takia. Valtaosa kiinteistökohtaisesta vedenhankinnasta perustuu moreenikerrostumista saatavissa olevaan pohjaveteen. Moreenikerrostumissa on pohjavettä yleensä ohuena kerrostumana rinteiden juurella ja alavissa maaston osissa. Moreeniin rakennettujen kaivojen syvyys on yleensä 5–6 metriä.
Kaivojen rakennetyyppejä

Sopiva kaivotyyppi valitaan rakennuspaikan, maaperän ja muiden ominaisuuksien perusteella. Valintaan vaikuttavat lisäksi alueen pohjaveden laatu, tarvittavan veden määrä sekä kaivon rakentamisesta ja kunnossapidosta kertyvät kustannukset.
Rengaskaivo (kuilukaivo) valitaan kun halutaan hyödyntää maaperässä olevaa pohjavettä. Reunojen sortuminen estetään tukirakenteilla, aikaisemmin hirsikehikoilla tai kiviladelmilla. Nykyisin kaivot tehdään yleensä betonisista renkaista tai valetaan paikalla. Kaivojen halkaisijat vaihtelevat 1–5 metrin välillä ja syvyydet vaihtelevat pohjaveden pinnan tasosta riippuen parista metristä yli 20 metriin. Kuilukaivoja voidaan rakentaa myös muovista.lähde?
Porakaivo tehdään poraamalla peruskallioon syvä reikä, johon kalliohalkeamissa oleva vesi kertyy ja jonka pohjalta vesi nostetaan pumpulla ylös. Suomessa kallioporakaivot ovat usein noin 20–150 metriä syviä, muualla maailmalla voidaan joutua poraamaan huomattavasti syvemmälle – syvimmät kaivot ovat jopa 900 metriä syviä. Kallioporakaivon läpimitta on yleensä 140–150 mm. Porakaivon reiän yläosaan asennetaan suojaksi teräsputki, joka estää maa-aineksen valumisen reikään.
Siiviläputkikaivoja on yksittäisiä kiinteistöjä varten tehty lähinnä hiekka- ja sora-alueille, jos pohjavedenpinnan syvyys on yli 10 metriä ja rengaskaivon rakentaminen on vaikeaa tai kallista. Kaivot rakennetaan kalliokaivojen porauskalustolla, ja niiden syvyys vaihtelee 20:stä 40 metriin.
Kaivon rakenteet ja ympäristö tulee tarkastaa ja huoltaa säännöllisesti. Merkittävä osa veden laatuongelmista johtuu vaurioituneista tai viallisista rakenteista. Kansirakenteiden puutteet ja huono kunto on myös vakava turvallisuusriski.lähde?
Veden nostomenetelmiä

Ennen nostettiin vesi kaivosta käsivoimin pelkästään köyteen sidotun sangon avulla. Myöhemmin käytettiin kammesta käännettävää vinssiä sangon nostamiseen. Tämä tapa nostaa vettä kaivosta on yhä käytössä etenkin loma-asunnoilla. Ehkä yleisin tapa ainakin 1950- ja 1960-luvulla oli käyttää vedennostinta, jossa ämpäriin, useimmiten sinkittyyn peltiämpäriin, oli kiinnitetty pitkä puuvarsi. Näitä on vieläkin käytössä.
Vanhimpia nostoa helpottavia malleja oli vinttikaivo, jossa on korkeaan puutukeen asennettu pitkä vipuvarsi, jonka toiseen päähän on puuvarrella kytketty sanko ja toinen pää toimii vastapainona. Vivun käyttäminen keventää veden nostamista kaivosta. Yksi yleisimmistä sähköttömistä vedennostotavoista on käsipumppu. Käsipumpumpulla vesi nousee sankoon.
Nykyaikaisessa betonirengaskaivossa vesi imetään pumpun avulla putkea pitkin käyttökohteeseen, kuten talon painesäiliöön.
Porakaivon pohjalle taas lasketaan nostovaijeriin, sähköjohtoon ja vesijohtoon kytketty uppopumppu, joka työntää vettä putkea pitkin ylös. Syvässä reiässä ei voi käyttää imevää pumppua kuten perinteisessä kaivossa, koska alipaine ei pysty nostamaan vettä seitsemää metriä alempaa. Ejektoritoimisella pumpulla voidaan kuitenkin nostaa vettä syvemmältäkin, vaikka pumppu on maan pinnalla.
Arteesisen kaivon kansanomainen nimitys on lirikaivo. Sellaista käytetään muun muassa Vampulassa, missä tällaisiin luonnon erikoisuuksiin on mahdollisuuksia ainakin Vehka-alhon alueella. Vesi tulee maan sisältä omalla paineellaan, pumppua ei tarvita. Arteesinen kaivo perustuu siihen, että maaperässä esimerkiksi savi estää veden pääsyn normaalille painetasolle. Kun vedelle avataan pääsy ylöspäin kaivon avulla, se purkautuu paineen vaikutuksesta maata kohti. Pohjaveden korkeudella ei ole merkitystä arteesisen kaivon toimintaan, ratkaiseva tekijä on paine.
Myös lähde voi toimia arteesisen kaivon kaltaisena vedenottopaikkana.
Kaivon käyttötarkoitukset ja veden laatu

Kaivosta otetaan tavallisimmin juomavesi ja muu talousvesi jokapäiväiseen käyttöön.
Kaivon vesi tulisi tutkia aina, jos veden epäillään aiheuttavan terveysoireita tai jos sen väri, maku tai haju on muuttunut oleellisesti. Kaivoveden laatu tulisi tutkituttaa säännöllisesti vähintään kolmen vuoden välein, koska kaikkia veden laatuun vaikuttavia tekijöitä ei huomaa vettä käytettäessä.
Pohjavesi on kaivosta otettaessa yleensä kirkasta, raikasta ja sellaisenaan käyttökelpoista. Kaivovesissä voi esiintyä kuitenkin luonnollisia kallio- ja maaperästä johtuvia veden laatuhaittoja tai pohjavesi voi olla likaantunut ihmistoiminnan seurauksena. Pohjaveden laatu vaihtelee luonnostaan maa- ja kallioperäolosuhteista johtuen eri puolilla Suomea ja paikkakuntakohtaisesti. Korkeat arseeni-, fluoridi- ja radonpitoisuudet ovat yleisempiä kalliopohjavedessä ja siten porakaivoissa kuin rengaskaivoissa. Yleisimmin laatuhaittoja aiheuttavat pohjaveden happamuus, rauta ja mangaani.
Yleisimmin terveyshaittoja aiheuttavat korkea bakteeripitoisuus tai liiallinen nitraatin/ nitriitin määrä. Nämä johtuvat yleensä ihmistoiminnasta kuten jätevesistä tai lannoituksesta. Myös esimerkiksi karjasuojien, öljysäiliöiden, suolattavien teiden tai meren läheisyys voivat aiheuttaa ongelmia.
Kaivoveden analyysitulkki on sekä kaivoveden laatuasioiden parissa työskenteleville että kaivonomistajille tarkoitettu työkalu kaivoveden laadun arvioimiseen. Analyysitulkki perustuu Suomen ympäristökeskuksen koollekutsuman kaivoasioiden asiantuntijaryhmän (nk. Kaivoverkoston) arvioon ja arviota verrataan sosiaali- ja terveysministeriön (STM) asetukseen 401/2001 talousveden laatuvaatimuksista ja -suosituksista.
Palokaivo on ollut kaivo, joka on tarkoitettu erityisesti sammutusveden ottamiseen palontorjunnassa.
Kansanuskomukset

Kansanuskomuksiin ovat kuuluneet kaivonkatsojat, jotka määrittävät esimerkiksi varvun, taskukellon tai sormuksen avulla vesisuonen paikan, johon kaivo kannattaa kaivaa, jotta siihen tulisi vettä.lähde?
Toivomuskaivo on kaivo, johon heitetään kolikko ja toivotaan samalla jotakin. Uskomuksen mukaan toive toteutuu tämän jälkeen. Toivomuskaivosta ei ammenneta vettä.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaivo Wikimedia Commonsissa
Juuti, Petri S.: Kaivot ja käymälät – johdatus historiaan esimerkkinä Suomi.  (Englanninkieliset osuudet kääntänyt Katri J. Wallenius)  Tampere:  KehräMedia, 2005.  ISBN 951-44-6251-3  Teos verkossa (PDF). (suomeksi, englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Vedenhankinta kaivosta Ympäristö.fi-sivustolla.
Lirikaivo Virttaalla.
Kaivon kunnostustyö kannattaa teettää ammattilaisella.
Vinttikaivo
Adam Duce

| Adam Duce |
| --- | --- |
 Adam Duce esiintymässä Machine Headin kanssa vuonna 2012
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1972 (ikä 52)
Muusikko
Tyylilajit:  groove metal 
Soittimet:  Bassokitara
Yhtyeet:  Machine Head
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Adam Duce (s. 14. huhtikuuta 1972) on yhdysvaltalaismuusikko, joka tunnetaan parhaiten yhtenä Machine Headin perustajajäsenistä. Duce soitti Machine Headissa vuosina 1992-2013.
Ura

Duce oli lapsena todella energinen tapaus, mikä lopulta johti siihen, että hän joutui 11-vuotiaana parannuskouluunselvennä Texasiin kahdeksi vuodeksi. Duce kertoi tästä myöhemmin haastattelussa viitaten olleensa aivan liian energinen lapsi.
Ducen ensikosketus raskaampaan musiikkiin tapahtui AC/DC:n For Those About to Rock We Salute You -albumin myötä.  Kun hän pääsi parannuskoulusta pois, hänen lapsuudenystävänsä ja yksi Machine Headin perustajajäsenistä, Logan Mader, tutustutti hänet metallimusiikkiin yhtyeiden Slayer, Metallica, Exodus, King Diamond sekä Celtic Frost musiikilla.
Vuonna 1987 Duce ja Mader päättivät molemmat aloittaa kitaransoiton ja perustaa yhdessä yhtyeen. Muutaman epäonnistuneen kerran jälkeen Mader suostutteli Ducen aloittamaan bassonsoiton, koska he eivät löytäneet sopivaa basistia.
Ducen suurimmat vaikuttajat bassonsoittoon ovat Cliff Burton, Geezer Butler sekä Steve Harris. Vaikka Ducen suurimmat vaikuttajat soittavat bassoa sormilla, soittaa Duce itse silti plektraa käyttäen.
Machine Head

Duce tapasi Robb Flynnin yhteisen kaverin kautta ollessaan 16-vuotias ja heistä tulikin myöhemmin kämppiksiä. Näihin aikoihin Flynn soitti Bay Area thrash metal -yhtyeessä nimeltä Vio-Lence. Vuonna 1991 he ajautuivat isoon tappeluun paikallisen jengin kanssa Oaklandissa, Kaliforniassa. Tämä johti Flynnin eroamiseen Vio-Lencesta ja Machine Headin perustamiseen. Flynn kutsui mukaan Ducen lisäksi kitaristi Logan Maderin sekä rumpali Tony Costanzan.
Duce soitti bassoa ja lauloi taustalaulut kaikille Machine Headin albumeille eroonsa asti sekä oli mukana joka kiertueella vuoteen 2012 asti. Duce teki myös muutaman esiintymisen Roadrunner Unitedin kanssa.
Unto the Locustin kirjoitusprosessin aikoihin välit Flynnin kanssa alkoivat hiertää. Duce ei osallistunut täysillä kappaleiden tekoon. Duce totesi tehneensä monia riffejä ja sanoituksia, mutta Flynnille ei ollut kelvannut niistä mikään. Myöhemmin tämä on kerrottu olleen isoin syy Ducen erottamiseen yhtyeestä.
22. helmikuuta 2013 Machine Head ilmoitti, että Duce ja yhtye eivät jatka enää yhdessä.  Flynn kertoi myöhemmin yhtyeen verkkosivuilla, että Duce on erotettu.
21. tammikuuta 2014 Duce haastoi Machine Headin silloiset jäsenet (Flynn, Phil Demmel, Dave McClain) sekä managerin oikeuteen tavaramerkin sekä kumppanuussopimuksen rikkomisesta sekä kunnianloukkauksesta.  7. heinäkuuta 2014 Machine Headin Facebook -sivuilla ilmoitettiin, että oikeusjuttu on ratkennut.
Diskografia

Machine Head
Burn My Eyes (1994, Roadrunner Records)
The More Things Change... (1997, Roadrunner Records)
The Burning Red (1999, Roadrunner Records)
Supercharger (2001, Roadrunner Records)
Through the Ashes of Empires (2004, Roadrunner Records)
The Blackening (2007, Roadrunner Records)
Unto the Locust (2011, Roadrunner Records)
Führer

| Johtaja ja valtakunnankansleri |
| --- | --- |
 Führer und Reichskanzler
 
 
 
Virka-asunto:  Valtakunnankanslia, Wolfsschanze
Nimittäjä:  Saksan valtiopäivät
Perustettu:  2. elokuuta 1934
Ensimmäinen:  Adolf Hitler
Viimeinen:  Adolf Hitler
Lakkautettu:  30. huhtikuuta 1945
Führer (lausunta saks.   [ˈfyːʁɐ], suom. johtaja) oli kansallissosialistisen Saksan diktaattorina vuosina 1933–1945 hallinneen Adolf Hitlerin käyttämä titteli. Nimityksellä der Führer on yleisesti viitattu Hitleriin henkilönä.
Hitler ilmoitti jo vuonna 1921, että kansallissosialistisessa puolueessa noudatettaisiin Führerprinzipiä eli johtajaperiaatetta, jonka mukaan kaikkien jäsenten tulisi alistua johtajan tahtoon. Samaa periaatetta oli puolueen valtaannousun jälkeen tarkoitus soveltaa koko Saksaan. Kansallissosialistit käyttivät vaalipropagandassaan iskulausetta ”Ein Volk, ein Reich, ein Führer” (”Yksi kansa, yksi valtakunta, yksi johtaja”).