Jussi Jurkka
Elokuvat

Jussi Jurkka näytteli 25 teatteri­elo­kuvassa vuosina 1948–1961, kun suomalainen elo­kuva eli niin sanottua studio­kauttaan. 1970-luvulla hän esiintyi kuudessa elo­kuvassa. Jurkan elo­kuva­taiteellinen esikuva varsinkin alku­aikoina oli ranskalainen Jean Marais. Vaikka elo­kuva­taide kiinnosti Jurkkaa, hän ei arvostanut sitä liki­mainkaan yhtä paljon kuin teatteri­a. Teatteri­lavalla näyttelijä hallitsi tilaa ja esitystä ja oli vastuussa näytöksen onnistumisesta. Elo­kuvissa ohjat olivat kuvaajien, leikkaajien ja ohjaajan käsissä. Useat näyttelijät eivät edes käyneet katsomassa omia elo­kuviaan.
Jurkka näytteli usein draamaelokuvissa ja melo­draamoissa. Hänen rooli­hahmonsa joutuivat perimmäisten kysymysten ääreen: usein kyse oli elämästä ja kuolemasta. Useat Jurkan tulkitsemat roolihahmot tekivät henki­rikoksen, joutuivat sellaisen uhriksi tai tekivät itse­murhan. Eräissä elo­kuvissa hänen hahmonsa romanttisen rakkauden kohteille kävi kalpaten, kuten Morsiusseppeleessä (1954). Kevyempää draamaa edustavat roolit Aino Räsäsen kartano­romanttisen Helena-sarjan kirjoihin perustuvissa elo­kuvissa. Jurkalla oli rooli myös kolmessa Väinö Linnan teksteihin perustuvassa teoksessa.
Jurkka oli jo lapsuudessaan mukana kahdessa elo­kuvassa. Vuonna 1940 hän oli sisarensa kanssa osana lapsilaumaa isänsä ohjaamassa musiikki­hupailussa Eulalia-täti ja samana vuonna hänellä oli pieni sivu­osa juoksu­poikana Hugo Hytösen komediassa Ketun­häntä kainalossa. Elo­kuvista kumpikin on säilynyt jälki­polville, mutta niitä ei ole esitetty televisiossa.
Jurkan ammattimainen valko­kangas­ura alkoi vuonna 1948 kreditoimattomalla Pertin roolilla Ville Salmisen ohjaamassa draamassa Irmeli, seitsen­toista­vuotias. Jurkan ensimmäinen merkittävä rooli oli Junkkerin Arttu Lasse Pöystin ohjaamassa kartano­draamassa …ja Helena soittaa (1951). Hän esitti saman roolin myös kahdessa myöhemmässä Helena-sarjan kuvauksessa. Rehti ja reipas Arttu ei ollut Jurkalle tavan­omainen osa; hänen rooli­tyypikseen muotoutui pikemminkin moni­mutkainen ja sairaalloisen herkkä nuorimies. Vuonna 1952 Jurkka teki pääroolin Aarne Tarkaksen rikos­elo­kuvassa Yö on pitkä. Kriitikot ylistivät hänen suoritustaan heikko­tahtoisena nuorukaisena. Hannu Lemisen melo­dramaattisessa epookki­elo­kuvassa Morsius­seppele (1954) Jurkka näytteli mies­pää­osan Aino-Maija Tikkasen vasta­näyttelijänä. Elo­kuvassa Jurkan näyttelemä yläluokan nuorukainen rakastuu Tikkasen näyttelemään maalais­tyttöön, mutta epäsäätyinen rakkaus päättyy traagisesti.
Jurkan tunnetuin elo­kuva­tehtävä lienee luutnantti Lammio Edvin Laineen ohjaamassa elo­kuvassa Tuntematon sotilas (1955). Elo­kuva sai miljoonittain katsojia, ja sen näyttelijät jäivät pitkäksi aikaa rooliensa vangeiksi. Myös näyttelijä Jussi Jurkka ja fiktiivinen luutnantti Lammio samaistettiin toisiinsa. Erään kerran Jurkka joutui ikävään väli­kohtaukseen Lammio-roolinsa takia.
Jack Witikan elo­kuvassa Silja – nuorena nukkunut (1956) Jurkan vasta­näyttelijänä oli Heidi Krohn. He olivat näytelleet parina ensimmäisen kerran Tähtisilmässä (1955). Laineen melo­draamassa Musta rakkaus Jurkka teki mies­pää­osan mielen­vikaisena Paulina vasta­näyttelijättärenään Eeva-Kaarina Volanen. Vuonna 1959 Jurkka sai mies­sivu­osan Jussi-palkinnon agitaattori Puntar­pään roolistaan Matti Kassilan elo­kuvassa Punainen viiva. Jurkan elo­kuva­rooleista muistettava on myös rattopoika Brunon osa Kassilan rikos­klassikossa Komisario Palmun erehdys (1960).
Jurkan komedia­tehtäviä olivat muun muassa taiteilijan rooli Matti Oraviston elo­kuvassa Tähtisilmä, miespääosa lasitaiteilijana Kassilan elokuvassa Lasisydän (1959), vävyn rooli Laineen elo­kuvassa Myöhästynyt hääyö (1960) ja johtaja Vilhelmin osa Toivo Särkän elo­kuvassa Miljoona­vaillinki (1961). Valta­osa Jurkan elo­kuva­rooleista oli niin sanottua ”parempaa väkeä”. Köyhän kansan miehiä edusti muun muassa Siukolan rooli Laineen elo­kuvassa Akseli ja Elina (1970). Niin ikään vuonna 1970 Jurkka näytteli pää­majoitus­mestaria Kassilan sotadraamassa Päämaja, ja sai erin­omaisia arvioita rooli­suorituksestaan. Hän voitti toisen Jussi-palkintonsa yhteisesti rooleistaan Päämajassa ja Akselissa ja Elinassa. Jurkan viimeisten vuosien rooleihin lukeutuu poliisin osa Laineen elo­kuvassa Viimeinen savotta (1977).