stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Procol Harum
Procol Harum Suomessa

Suomessa yhtye on esiintynyt toistakymmentä kertaa, minkä lisäksi Gary Brooker on vieraillut maassa ainakin Eric Claptonin ja Ringo Starrin kokoonpanoissa. Procol Harumin ensiesiintyminen oli vuoden 1974 Ruisrockissa, mitä seurasivat 1975 Turun konserttitalo ja Helsingin Finlandia-talo, Kuusrock 1976, Tammisaaren kitaramusiikkifestivaali 1992, Järvenpään Puistoblues 2006 ja neljä kuukautta myöhemmin Helsingin Kulttuuritalo, sekä Äänekosken Keitelejazz vuosina 2009 ja 2010. Yhtye esiintyi Kulttuuritalossa taas 8. lokakuuta 2013, Turun Logomossa 8. joulukuuta 2015, Finlandia-talossa 11. marraskuuta 2016, ja 1. lokakuuta 2017 sekä Tampere-talossa 2. lokakuuta 2017. Yhtyeen syksylle 2021 suunnitellut esiintymiset Helsingissä ja Tampereella peruuntuivat koronaviruspandemian vuoksi.
Helsingin Sanomien Julius Heikkilä piti yhtyeen vuoden 1975 vierailua Finlandia-talossa yhtenä parhaista siihen asti kuulemistaan popkonserteista: ”Sopivissa suhteissa taitoa, tasapainoa ja tuota Procolin musiikille niin leimallista punnittua tyylikkyyttä sulautettuna jaloon sointiin.” Saman lehden Harri Uusitorppa taas kuittasi yhtyeen läpimurtolevytyksen ”A Whiter Shade of Pale” sanoilla ”vastenmielisen valittava virsi” ja piti Annie Lennoxin vuoden 1995 versiota parempana.
Suomalaisista rockartisteista Procol Harumin tyyli on vaikuttanut muun muassa varhaisen Wigwamin tyyliin sekä sen sähköurkuri Jukka Gustavssonin myöhempään tuotantoon.
Procol Harumin kappaleista on tehty monia suomenkielisiä versioita. Tunnetuimman kappaleen ”A Whiter Shade of Pale” suomensi Jyrki Lindström nimellä ”Merisairaat kasvot”, ja sen levytti tuoreeltaan Topmost-yhtye. Myöhemmin Juice Leskinen suomensi kappaleen Harri Marstion levytettäväksi nimellä ”Kalpeaakin kalpeempaa”. ”A Salty Dog” tunnetaan suomeksi Atte Blomin sanoittamana ja Pepe Willbergin ensimmäisenä levyttämänä nimellä ”Merimies”. Pepe Willberg on levyttänyt suomeksi myös kappaleen ”Pilgrim’s Progress” nimellä ”Vieraat”, sanoittajana Antti Aronen, ja kappaleen ”Pandora’s Box” nimellä ”Hermes”, sanoittajana Hector. ”Homburg” tunnetaan Suomessa Pertti Reposen suomennoksena ja Eddyn vuonna 1968 levyttämänä nimellä ”Tuhkaa”, sen levytti myöhemmin Pate Mustajärvi. Hector suomensi Procol Harumin kappaleen ”As Strong as Samson” nimellä ”Kuin Juudas” ja tulkitsi sen albumillaan Liisa pien (1975). Kappaleen ”A Rum Tale” on suomentanut Hector Seppo Närhelle nimellä ”Kun uin kolpakkoon” (1975) sekä Jukka Itkonen Harri Marstiolle nimellä ”Tyhjä tarina” (1989). Kappaleen ”Conquistador” suomensi Chrisse Johansson Kisu Jernströmin levytykseksi ”Mahtava mies” (1973) ja Juha Vainio Kirkan levytykseksi ”Valloittaja” (1977). Gary Brookerin soolouran kappale ”Old Manhattan Melodies” sai Juice Leskisen suomennoksena nimen ”Hämeentietä koilliseen”, ja sen levyttivät Eero ja Jussi Raittinen vuonna 1980 albumilleen Hämeentie 38.
Triviaa

Asteroidi 14024 Procol Harum on nimetty yhtyeen mukaan.
Albumit

1967 Procol Harum
1968 Shine on Brightly
1969 A Salty Dog
1970 Home
1971 Broken Barricades
1972 Procol Harum Live
1973 Grand Hotel
1974 Exotic Birds And Fruit
1975 Procol’s Ninth
1977 Something Magic
1991 The Prodigal Stranger
1996 The Long Goodbye - Symphonic Music of Procol Harum
2003 The Well’s On Fire
2017 Novum
Kirjallisuutta

Nyman, Jake: ”Procol Harum”, Rocktieto. Osa 3 N–Z, s. 103–107.  (Soundi-kirja 16)  Pirkkala:  Fanzine Oy, 1982.  ISBN 951-99372-4-2.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Procol Harum – Beyond the Pale. (englanniksi)
Procol Harum – klassista rockia. Ylen Elävä arkisto.
Pánormos (Kálymnos)

| Pánormos Πάνορμος |
| --- | --- |
 Pánormos
 Koordinaatit: 36°58′22″N, 26°56′06″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Kálymnos
Kunta:  Kálymnos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  6101000015
Väkiluku (2011):  2 069
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pánormos (kreik. Πάνορμος), aiemmin Mprostá (Μπροστά), on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Kálymnoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kálymnoksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kaupungin väkiluku on 2 069 (vuonna 2011).
Pánormos sijaitsee Kálymnoksen saaren länsirannikolla. Se on saaren toiseksi suurin asutus ja nykyisin lähes kasvanut yhteen saaren pääkaupungin Póthian kanssa. Kálymnoksen lentokenttä sijaitsee vuorella aivan kaupungin eteläpuolella. Kaupungin nimi oli Mprostá (myös Brostá) vuoteen 1950, jolloin se muutettiin nykyiseksi.
Putte Possu

| Putte Possu |
| --- | --- |

Luoja(t):  Friz Freleng
Näyttelijä(t):  Joe Dougherty (1935–1937) Mel Blanc (1937–1988) Noel Blanc (1990–1992) Bob Bergen (1996–) Billy West (2003–2005) Jeff Bergman (2006)
Ensi- esiintyminen:  Oudot musikantit (I Haven't Got a Hat) (maaliskuu 1935)
Kustantaja:  Warner Bros. Animation
Henkilötiedot
Koko nimi:  Putte Possu
Sukupuoli:  Mies
Suhteet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Putte Possu (myös Putte Änkkänen, engl. Porky Pig) on piirroshahmo, joka on esiintynyt Looney Tunes ja Merrie Melodies -animaatioissa sekä sarjakuvissa.
Bob Clampett suunnitteli Puten hahmon, jonka ensiesiintyminen tapahtui lyhytanimaatiossa I Haven't Got a Hat 2. maaliskuuta 1935. Siinä Putte oli ylipainoinen lapsi ja hänen äänensä teki Joe Dougherty. Kesti muutaman vuoden ennen kuin Putte aikuistui ja sai piirretyissä Mel Blancin äänen. Hän esiintyi myös elokuvassa Kuka viritti ansan, Roger Rabbit? Piirretyissä Putte ottaa usein yhteen Repe Sorsan kanssa kuten Elmeri Väiskin. Putte änkyttää pahasti.
Suomalaisessa Nakke-sarjakuvalehdessä Putte esiintyi aluksi nimellä Putte Änkkänen. Hänen tyttöystävänsä nimi oli Petunia (myös alkukielellä) ja hän seikkaili usein Ossi (Cicero)-nimisen pikkupossun kanssa.
Aikakauslehti Apu julkaisi 1950-luvulla Väiski Vemmelsääri -sarjakuvaa, jossa Puten nimi oli Porkki.
Porky Pig esiintyi ensimmäisen kerran USA:ssa sarjakuvalehdessä Looney Tunes and Merrie Melodies Comics. Hahmolla oli oma sarjakuvalehtensä vuosina 1942–1962 (Dell) ja 1965–1984 (Gold Key Comics).
Sarjakuvissa Puten tunnetuimpia piirtäjiä ovat olleet Chase Craig, Roger Armstrong ja Carl Barks. Barks tosin piirsi Puttea vain kerran, tarina oli "Porky of the Mounties". Tarinan kirjoitti Chase Craig. Carl Beuttner uudelleentussasi joitakin yksityiskohtia (kuten Puten ja Petunian päät). Tarina pohjautui piirrettyyn Porky in the Northwoods (1936). Sarjakuva ei ole ilmestynyt suomeksi. Chase Craig on tunnettu muun muassa siitä, että hän toimitti Magnus, Robot Fighter -lehteä (suomeksi Markos – Robottiajan sankari). Hän toimitti USA:ssa myös lehtiä Donald Duck (Aku Ankka) ja Uncle Scrooge (Roope Ankka), kun Barks piirsi parhaita ankka-tarinoitaan, ja Paul Murryn aikaista Mickey Mouse (Mikki Hiiri) -lehteä.
DC Comics alkoi julkaista 1994 Looney Tunes -lehteä, jossa myös Putte on taas seikkaillut.
Amerikkalaisissa animaatioissa Puten äänenä on nykyisin Bob Bergen, suomenkielisissä dubbauksissa Petri Hanttu.
Suomessa Putte Possu tunnetaan myös Kipparikvartetin kappaleesta "Putte-Possun nimipäivät" (1953), jota ollaan Raahessa tuotteistamassa omaksi brändikseen [vanhentunut linkki], jolla ei ole tekemistä amerikkalaisen Puten kanssa. "Putte-Possun nimipäivät" löytyvät myös 1983 levytetyltä Putte-Possun huviretki -nimiseltä äänitteeltä.
Aiheesta muualla

Porky's Midnight Matinee (1941)
Putti Puuhkajasaarella

| Putti Puuhkajasaarella |
| --- | --- |

Kirjailija:  Marjatta Kurenniemi
Kuvittaja:  Maija Karma
Kieli:  suomi
Genre:  saturomaani
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1989
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  172
ISBN:  951-0-15737-6
Sarja: Onneli ja Anneli
Edeltävä:  Putti ja pilvilaivat
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Putti Puuhkajasaarella on Marjatta Kurenniemen kirjoittama lastenromaani. Se julkaistiin vuonna 1989, ja sen on kuvittanut Maija Karma.
Kirjan päähenkilö on Onneli ja Anneli -kirjoista tuttu Putti Vaaksanheimo. Myös tässä kirjassa, kuten sarjan kahdessa edellisessä osassakin, yhtenä teemana on luonnonsuojelu. Kasvit eivät voi hyvin saastumisen takia, ja lisäksi koko Kissanmintun kaupunki on vaarassa tuhoutua energiayhtiön patohankkeen vuoksi.
Juoni

Herra Vaaksanheimo järjestelee kotinsa kirjastossa isosetä Valdemar Vähätyisen arkistoja. Hän löytää Valdemarin kirjoittamia muistiinpanoja, joissa kerrotaan puuhkajista. Kirjoitus tuntuu kuitenkin jääneen kesken, eikä herra Vaaksanheimo oikein pääse perille, mitä nämä puuhkajat ovat. Herra Vaaksanheimo tulee vahingossa tönäisseeksi kirjastossa olevaa penkkiä, ja seinän ja penkin välistä lattialle putoaa huilu. Hän kokeilee huilua, joka soittaa merkillistä säveltä. Hetken kuluttua pihalle ilmestyy kuin tyhjästä puu, joka ei ole ollut siinä aiemmin. Herra Vaaksanheimo menee ulos tutkimaan puuta. Puulla onkin nokka, ja se tempaisee herra Vaaksanheimon mukaansa. Tämä puu tai ehkä lintu lentää herra Vaaksanheimo kyydissään tuntemattomaan ilmansuuntaan.
Herra Vaaksanheimon kyyditsijä on puuhkaja Puuhuu. Se laskeutuu lopulta vihreälle saarelle, jossa heitä vastassa on pieni, vihreäpartainen mies. Esittelyjen jälkeen käy ilmi, että pienet herrat ovat sukua toisilleen. Saaren asukas on herra Vaaksanheimon kauan kadoksissa ollut eno Vartti Vähätyinen. Herra Vaaksanheimon löytämä huilu on kuulunut isosetä Valdemarille, joka alun perin löysi kahdeksannessa valtameressä sijaitsevan Puuhkajasaaren. Puuhuu on puuhkajista ainoa, joka tuntee reitin ja se lentää pois saarelta vain kuullessaan huilun soivan.
Isosetä Valdemar oli keksijä ja taitava kemisti. Saarelta hän löysi uuden alkuaineen, jonka nimesi valdemariiniksi. Valdemariini auttaa kasveja kasvamaan ja poistaa saasteita ilmasta sekä vedestä. Vartti on parannellut Valdemarin keksintöä, josta olisi nyt apua saastuneen luonnon elvyttämiseksi. Aine olisi vain jollain konstilla saatava kuljetettua saarelta. Puuhuun jalkaan päätetään kiinnittää viesti, ja sitten on vain odotettava, että joku Ruusukujalla löytää herra Vaaksanheimon kirjastoon jättämän huilun ja soittaa sitä. Huilun löytää Vekotiitus, ja Puuhuu tulee noutamaan häntä. Salaa Vekotiituksen puuhia seurannut Putti hyppää myös mukaan.
Vekotiituksella on huilu mukanaan ja he keksivät suunnitelman, jonka avulla kuljettaa valdemariinia puuhkajien selässä kohti isojen maata. Vanhassa tehdasrakennuksessa alkaa valdemariiniliuoksen valmistus, mutta ongelmaksi muodostuu, kuinka aine saataisiin levitettyä luontoon. Putti keksii, että apua voitaisiin pyytää hänen ystäviltään pilvikansan joukossa. Lopulta pilvilaivat lastataan valdemariiniliuoksella ja maahan saadaan luontoa puhdistavaa ja parantavaa sadetta.
Vartti-eno alkaa kuitenkin kaivata takaisin rauhalliselle saarelleen. Vaaksanheimon perhe päättää myös, että heidän olisi parempi asua Puuhkajasaarella kuin isojen ihmisten joukossa. Puuhuu kuljettaa koko joukon saarelle. Kutsuhuilu jätetään Vekotiituksen haltuun, jotta hän voi tarvittaessa kutsua Puuhuun kyyditsemään Vartin luokseen. Huilu tuleekin ennen pitkää tarpeeseen, kun energiayhtiö ilmoittaa raivaavansa koko Kissanmintun kaupungin matalaksi patohankkeen tieltä. Sitä ennen Putti ja hänen pikkusiskonsa Mini ehtivät kokea jännittäviä seikkailuja Puuhkajasaarella sekä sen naapurisaarella, jossa elävät viimeiset dinosaurukset.
Pökkövehkat

| Pökkövehkat |
| --- | --- |
 Jättipökkövehka (Amorphophallus titanum)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Vehkakasvit Araceae
Alaheimo::  Aroideae
Suku::  Pökkövehkat Amorphophallus  Blume ex Decne.
Katso myös
   Pökkövehkat Wikispeciesissä   Pökkövehkat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pökkövehkat (Amorphophallus) muodostavat vehkakasveihin kuuluvan monimuotoisen suvun.
Kuvaus

Kaikki pökkövehkat ovat ruohoja. Niillä on maanalainen versomukula, josta kasvaa kasvukauden aikana yleensä vain yksi monilehdykkäinen lehti. Joillakin lajeilla lehti voi kasvaa vaikuttaviin mittasuhteisiin, useamman metrin korkuiseksi, ja lehtilapa voi olla yli 15 cm leveä. Toisaalta joidenkin lajien lehdet ovat selvästi pienempiä.
Lehtien kuihduttua mukulat kasvattavat vehkoille tyypillisen kukinnon, jota ympäröi usein näyttävän värinen kukinnon suojuslehti. Itse kukinto on yleensä varsin paksu, epäsäännölisen muotoinen, antaen kasveille sekä suomalaisen nimen että tieteellisen sukunimen. Kukissa on usein erittäin voimakas, epämiellyttävä tuoksu.
Levinneisyys

Noin 170 lajia esiintyy vanhan maailman trooppisissa osissa, läheltä merenpinnan tasoa aina 3 000 metrin korkeuteen asti. Monet lajit ovat endeemisiä varsin pienillä alueilla.
Kasvatus

Jotkin lajit ovat huonekasveina melko helppoja. Runsas lannoitus kasvukaudella ja kuiva lepo kasvun jälkeen ovat tarpeen. Puolivarjoisa kasvupaikka on paras. Viljelyssä yleisin mukulapökkövehka (A. konjac) kestää jopa hieman pakkasta. Sitä on toisinaan saatavana suomalaisista puutarha-alan liikkeistä. Kasvien kukinta viljelyoloissa on kuitenkin harvinaista, ja sen saavuttamiseen menee vuosia.
Lajeja

valkopökkövehka (Amorphophallus albus)
itupökkövehka (Amorphophallus bulbifer)
isopökkövehka (Amorphophallus gigas)
mukulapökkövehka (Amorphophallus konjac, syn. A. rivierei)
Amorphophallus paeoniifolius
jättipökkövehka (Amorphophallus titanum)
Kuuluisin laji on jättipökkövehka (Amorphophallus titanum), jota usein sanotaan maailman suurikukkaisimmaksi kasviksi. Sitä se ei kuitenkaan ole, koska kukinto koostuu sadoista pienistä kukista. Suurin yksittäinen kukka on Rafflesia-suvun kasveilla, joita kasvaa Sumatralla samoin kuin tämä pökkövehkakin. Jättipökkövehkan kukinto on yli kahden metrin korkuisena todella näyttävä, ja se onkin maailman suurin haarautumaton kukinto. Lajia pidetään hankalana viljeltävänä, ja se kukkii ruukussa kasvaessaan vain harvoin. Juurimukuloiden istutuskin on hankalaa, sillä ne painavat yli 30 kiloa.
Tämän ja A. konjacin lisäksi tunnettuja lajeja ovat muun muassa lajit A. bulbifer ja A. variabilis.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Amorphophallus
Suomen Lajitietokeskus: Pökkövehkat – Amorphophallus
Radhouène Felhi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 25. maaliskuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Meknassi, Tunisia
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 186 senttimetriä
Seura
Seura:  ES Sahel
Pelinumero: 4
Junioriseurat
 ?–1996 1996–2005:  SS Meknassi  ES Sahel
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005– 2009–2010 |  ES Sahel →  1860 München (laina) | 43 (3) 23 (0) |
Maajoukkue
| 2008– |  Tunisia | 25 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. helmikuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 1. heinäkuuta 2010.
Radhouène Felhi (arab. رضوان الفالحي‎, s. 25. maaliskuuta 1984 Meknassi, Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Felhi edustaa Tunisian pääsarjassa ES Sahelia.
Ura

Felhi aloitti jalkapalloilun kotikaupungissaan Meknassin junioriseurassa SS Meknassissa. Myöhemmin Tunisian huippuseuroihin kuuluva ES Sahel kiinnitti huomionsa nuoreen puolustajaan. Sahelin junioreissa hänestä kehittyi monipuolinen puolustaja, joka kykenee keskuspuolustuksen lisäksi pelaamaan laitapuolustajana, sekä puolustavana keskikenttäpelaajana. Noustuaan kaudella 2005–2006 edustusjoukkueeseen Felhi oli voittamassa Afrikan Confederation Cupia. Seuraavalla kaudella hän voitti ensimmäisen Tunisian mestaruutensa ja teki samalla kaudella läpimurtonsa Tunisiassa.
24. kesäkuuta 2009 Felhi siirtyi vuoden mittaisella lainasopimuksella saksalaiseen 1860 Müncheniin.
Ura > Maajoukkueura

Tehtyään läpimurtonsa maansa pääsarjassa Felhi sai kutsun maajoukkueeseen vuonna 2008, jolloin hänet valittiin mukaan vuoden 2008 Afrikan-mestaruuskisoihin. Kisojen aikana Felhi pelasi ensimmäisen ottelunsa Senegalia vastaan 23. tammikuuta 2008. Yhteensä hän on pelannut 25 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Saavutukset

Afrikan Confederation Cup: 2006
Tunisian mestaruus: 2007
Afrikan Mestarien liiga: 2007
CAF Super Cup: 2008
Radhia Nasraoui

| Radhia Nasraoui |
| --- | --- |
 Radhia Nasraoui vuonna 2012
Henkilötiedot
Syntynyt: 1953 (ikä 70–71) Tunis, Ranskan Tunisia
Ammatti:  asianajaja
Puoliso:  Hamma Hammami
Muut tiedot
Tunnustukset:  Olof Palme -palkinto (2012)   Geuzenpenning-mitali (2013)
Järjestö:  Association de lutte contre la torture en Tunisie ja OMCT Tunis
Radhia Nasraoui (arab. راضية النصراوي‎‎; s. 1953 Tunis, Ranskan Tunisia) on tunisialainen asianajaja, joka on erikoistunut ihmisoikeuksiin liittyviin kysymyksiin. Hän on Tunisiassa aktiivisesti vastustanut erityisesti kidutusta, ja hänen perustamansa järjestö on tarjonnut kidutuksesta kärsineille lääketieteellistä ja oikeudellista tukea. Nasraoui on joutunut hallinnon kritisoijana ahdisteluiden ja pelottelun kohteeksi.
Elämä > Nuoruus ja uran alku

Radhia Nasraoui syntyi vuonna 1953, ja hän on kertonut saaneensa sekulaarin kasvatuksen. Hänen isänsä oli yhteiskunnallisesti aktiivinen, ja hän seurasi isänsä jalanjälkiä liittymällä opiskeluaikoinaan opiskelijajärjestö Union générale des étudiants de Tunisieen, jonka protesteihin hän myös osallistui. Nasraoui opiskeli oikeustiedettä Tunisin yliopistossa, missä hän tapasi myös tulevan miehensä, Hamma Hammamin, joka oli myöhemmin perustamassa kommunistista puoluetta.
Nasraoui valmistui vuonna 1976 ja liittyi Tunisin asianajajakuntaan. Hän aloitti työuransa lakitoimiston harjoittelijana, ja siellä hän vakuutti asianajajat puolustamaan opiskelijoita, jotka oli tuomittu osallistumisesta presidentti Habib Bourguiban vastaisiin protesteihin.
Elämä > Oma toimisto ihmisoikeusasianajajana

Nasraoui perusti vuonna 1978 oman toimistonsa, ja hän on keskittynyt puolustamaan Tunisian poliittisia vankeja. Hän oli ensimmäisiä, jotka puolusti islamistipuolueen jäsenten vaimoja, joita oli 1990-luvulla vainottu, ahdisteltu ja kidutettu. Nasraoui oli aktiivisesti vastustamassa Tunisian viranomaisten tekemiä ihmisoikeusrikkomuksia.
Nasraoui oli vuonna 2003 perustamassa kidutuksen vastaista Association de lutte contre la torture en Tunisie -järjestöä (ACTT). Siitä tuli vuonna 2011 Organisation Mondiale Contre la Torturen Tunisian-toimisto. ACTT tuomitsi julkisesti kidutuksen käyttämisen ja takasi lääketieteellistä ja oikeudellista apua kidutuksesta kärsineille.
Koska Nasraoui on aktiivisesti kritisoinut Tunisian hallitusta ja hallintokoneistoa, hän ja hänen perheensä ovat itsekin joutuneet ahdistelun ja pelottelun kohteeksi. Nasraoui on ollut poliisin valvonnan alla, ja Tunisian turvallisuusjoukot ovat pahoinpidelleet hänet. Nasrouin mies Hamma Hammami on myös istunut useita vuosia vankilassa ja joutunut elämään piilossa mahdollisen pidätyksen, kidutuksen ja kuoleman pelon takia.
Tunnustukset

Nasraoui on saanut toimistaan useita kansainvälisiä ihmisoikeuspalkintoja. Vuonna 2012 hänelle myönnettiin Olof Palme -palkinto yli 30 vuotta kestäneestä työstä kidutusta ja rankaisemattomuutta vastaan. Vuonna 2013 hän puolestaan sai Geuzenpenning-mitalin. Nasraouista tuli vuonna 2006 Université libre de Bruxellesin ja vuonna 2013 Monsin yliopiston kunniatohtori.
Puolustusvoimien teknillinen tutkimuslaitos

Puolustusvoimien teknillinen tutkimuslaitos (lyhenne PvTT) oli Ylöjärven Lakialassa ja osittain Riihimäellä sijaitseva Pääesikunnan alainen sotilaslaitos, joka tuotti puolustusvoimien ja maanpuolustuksen kehittämiseksi ja päätöksenteon tueksi elektroniikan ja informaatiotekniikan, suojan sekä asetekniikan tutkimuspalveluita. Puolustusvoimien tutkimustoiminnan uudelleenjärjestelyssä teknillisen tutkimuslaitoksen tilalle perustettiin Puolustusvoimien tutkimuslaitos vuonna 2014.
Laitokseen kuului elektroniikka- ja informaatiotekniikkaosasto, räjähde- ja suojelutekniikkaosasto, asetekniikkaosasto ja hallinto-osasto. Elektroniikka- ja informaatiotekniikkaosasto (PVTTEI-OS) sijaitsi Riihimäellä.
Laitos syntyi vuoden 1999 alussa yhdistettäessä Puolustusvoimien tutkimuskeskus ja Sähköteknillinen tutkimuslaitos. Näistä ensimmäinen oli toiminut jo vuodesta 1974 Lakialassa. Organisaatiomuutoksen yhteydessä syntyi myös Siiviiliräjähteiden tarkastuslaitos (Explosives Notified Body).
Historia

Laitoksen edeltävät nimet ovat Sähköteknillisen koulun koeasema (KoeAs/SähkötK) vv. 1956-63 ja Puolustusvoimien tutkimuskeskus. Myös Puolustusvoimien Kemian Laboratorio, aikaisempi nimi 40-luvulla Puolustuslaitoksen kemiallinen Laboratorio (Pl.KemL) on hoitanut alan tehtäviä aikaisemmin.
Laitoksen johtajat

diplomi-insinööri Risto Ivars 1956-61
insinöörieversti Jouni Koivisto 1961-89, KoeAs päällikkö -1963
insinöörieversti (1989) Reijo Marjanen 1989-96
insinöörieverstiluutnantti Tapio Jäppinen 1996-97
insinöörieverstiluutnantti Tapio Halkola 1997-98
eversti (1998) Alpo Julkunen 1998-2003
insinöörieversti (2002) Ilkka Jäppinen 2003-06
eversti (2002) Esa Lappalainen 2006-07
insinöörieversti (2008), tekniikan tohtori Mika Hyytiäinen 1.1.2008 – 31.8.2012
insinöörieversti (2012) Jyri Kosola PvTT 1.9.2012 – 31.12.2013
Luettelo Qatarin kaupungeista

Qatarin kartta
Tämä on luettelo Qatarissa sijaitsevista kaupungeista.
Doha
Al Wakrah
Dukhan
Al Khuwayr
Ar Rayyan
Ar Ru'ays
Umm Bab
Umm Sa'id
Umm Salal 'Ali
Umm Salal Muhammad
Luettelo Pariisin metron asemista

Pariisin metrokartta, jossa asemat on merkitty maantieteellisesti oikeille paikoilleen.
Pariisin metro on maailman neljänneksi vanhin metrojärjestelmä. Se koostuu 16 linjasta (14 päälinjaa ja kaksi pienempää linjaa), joilla on yhteensä 303 asemaa.
Huomiotavaa

Asemat on usein nimetty sen aukion, kadun tai muun paikan mukaan, jonka lähellä se sijaitsee. Nämä paikat taas on usein nimetty jonkin muun paikan tai henkilön mukaan.
Jotkut asemat, esimerkiksi Bercy ja Vaugirard, on nimetty Pariisin kaupunginosien mukaan, vaikka ne eivät välttämättä sijaitse kyseisissä kaupunginosissa. Muutamat näistä ovat aikaisemmin olleet Pariisiin vuonna 1860 liitettyjen kuntien nimiä.
Kaksoisnimien, kuten Reuilly – Diderot ja Strasbourg – Saint-Denis, käyttö johtuu monissa tapauksissa kahden alun perin erillisen aseman yhdistämisestä vaihtoasemaksi. Kaksoisnimiä on käytetty myös muissa tapauksissa: esimerkkeinä Alma – Marceau ja Faidherbe – Chaligny, jotka sijaitsevat katujen risteyksessä. Nämä asemat on nimetty risteävien katujen mukaan.
Useita asemia on nimetty uudelleen 1900-luvulla. Tiettyinä aikakausina nimenmuutoksia on tehty runsaammin. Esimerkiksi vuonna 1914, kun Saksa julisti sodan Ranskalle, Berlinin asema nimettiin uudelleen Liègeksi ja Allemagne (joka tarkoittaa "Saksa" ranskaksi) Jaurèsiksi. Eniten asemien nimiä vaihdettiin toisen maailmansodan jälkeen. Esimerkiksi vuonna 1946 Marboeuf nimettiin uudelleen Franklin D. Rooseveltiksi ja Aubervilliers-Villette Stalingradiksi.
Metron ja RER:n solmukohta Châtelet – Les Halles on maailman suurin maanalainen metroasema.
Maakuntasarja

Maakuntasarja voi tarkoittaa seuraavia:
Pesäpallon Maakuntasarja
Jalkapallon Maakuntasarja
Jääpallon Maakuntasarja
vuosina 1947-1974 pelattu kolmanneksi korkein jääkiekkosarja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Maakuntasarja”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.