stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hunningolla
Singlet > Vanha nainen hunningolla

”Vanha nainen hunningolla” julkaistiin tammikuun 2011 lopussa. Se debytoi Suomen virallisella singlelistalla sijalla 8, joka jäi toistaiseksi sen parhaaksi sijaksi. Kappaleelle on kuvattu musiikkivideo, joka julkaistiin 11. toukokuuta 2011 ensiksi Iltalehden sivuilla ja seuraavana päivänä Youtube-palvelussa. ”Vanha nainen hunningolla” -kappaleen korkein sijoitus latauslistalla on sijalla 7. Kappaletta on myyty 6008 eli kultalevyn verran vuonna 2011.
Singlet > Popeda

Levyn toinen single ”Popeda” julkaistiin 23. toukokuuta albumin julkaisun yhteydessä.
Singlet > Vanha sydän

Albumin kolmas single ”Vanha sydän” lähetettiin radioille lokakuussa ja sen radio ensisoitto tapahtui NRJ:n Hitti vai Huti? -äänestyksessä 10. lokakuuta 2011.
Singlet > On elämä laina

Albumin päätösraita julkaistiin singlenä alkuvuodesta 2012. Kappale nousi parhaimmillaan radioiden soittomääriä mittaavan Music Control listan kuudenneksi.
Tekijät

Erin Anttila – laulu, kitara, taustalaulu
Eppu Kosonen – rummut (kappale 10)
Marko Timonen – rummut (muut kappaleet)
Eeva Koivusalo – basso
Vesa Anttila – kitarat, kieli- ja kosketinsoittimet
Suvi Vainio – piano
Ville Riippa – kosketinsoittimet (kappaleet 1-3, 8, 10 ja 11)
Veera Perkola – sello
Kukka Lehto – viulu
Petri Puolitaival – baritonisaksofoni
Markus Larjomaa – pasuuna
Marko Kiviniemi – trumpetti
Mika Kuokkanen – taustalaulu
Pauli Saastamoinen – masteroija
Eppu Kosonen – miksaaja (kappaleet 6, 9, 10)
Jani Lagerström – miksaaja (kappaleet 1–5, 7–8 ja 11)
Suvi Vainio, Vesa Anttila – tuottajat, äänittäjät
Anna Salmisalo – valokuvat, kannen suunnittelu
Arvostelut

Soundi:
Claude Berri

Claude Berri (oik. Claude Berel Langmann, 1. heinäkuuta 1934 Pariisi – 12. tammikuuta 2009 Pariisi) oli ranskalainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja, alun perin näyttelijä.
Puolalais-romanialaiseen juutalaisperheeseen Pariisissa syntynyt Berri aloitti 16-vuotiaana opinnot René Simonin draamakoulussa, muttei pienen kokonsa takia koskaan saanut merkittäviä rooleja. Armeijan jälkeen ja vaihtelevia töitä tehdessään hän sai lehtijutusta idean lyhytelokuvaan Le Poulet, joka palkittiin Oscarilla 1966. Berri perusti oman elokuvayhtiön ja alkoi kirjoittaa, tuottaa ja ohjata omaelämäkerrallisia elokuvia kuten Me kaksi (Le Vieil homme et l’enfant, 1966), Le Pistonne (1970) ja Le Cinéma de papa (1971). Sen jälkeen Berri teki kevyitä komedioita kuten vuoden 1972 Sex Shop ja vuoden 1976 Ensimmäinen kerta. Vähitellen Berri siirtyi yhä enemmän tuottajan rooliin, kuten Roman Polańskin elokuvassa Tess – viattomuuden tarina 1979.
Parhaiten Berri ehkä tunnetaan vuonna 1986 valmistuneesta, monia palkintoja saaneesta kahden elokuvan kokonaisuudesta, Marcel Pagnolin romaaniin perustuvista maaseutudraamoista Jean de Florette ja Rakkauden lähde.
Berri oli 12 kertaa César-palkintoehdokkaana. Berrin tuottama Tess – viattomuuden tarina oli Oscar-ehdokkaana 1979.
Ohjauksia

Me kaksi (Le Vieil homme et l’enfant, 1966)
Sex Shop (1972)
Ensimmäinen kerta (La Première fois, 1976)
Elämä panoksena (À nous deux, yhdessä Claude Lelouchin kanssa 1979)
Le Maître d’école (1981)
Jean de Florette (1986)
Rakkauden lähde (Manon des sources, 1986)
Uranus (1990)
Germinal (1993)
Rakkaudella, Lucie Aubrac (Lucie Aubrac, 1997)
Ensemble, c’est tout – kimpassa (Ensemble, c’est tout, 2007)
Aiheesta muualla

Claude Berri Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Claude Berri Elonetissä.
Buddy DeSylva

| George Gard DeSylva> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. tammikuuta 1895 New York, Yhdysvallat
Kuollut: 11. heinäkuuta 1950 (55 vuotta) Los Angeles
Ammatti:  sanoittaja, säveltäjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Buddy DeSylva, B. G. DeSylva
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
George Gard ”Buddy” DeSylva, taiteilijanimeltään B. G. DeSylva (27. tammikuuta 1895 New York – 11. heinäkuuta 1950 Los Angeles), oli yhdysvaltalainen populaarimusiikin sanoittaja ja säveltäjä. Hän löi itsensä läpi Broadway-lauluntekijänä 1910-luvun lopulla ja sanoitti useita hittikappaleita mukaan lukien ”Look for the Silver Lining”, ”April Showers” ja ”Somebody Loves Me”. Myöhemmin hän työskenteli elokuvatuottajana Paramount Picturesilla. Hän oli yksi Capitol Records -levy-yhtiön perustajista.
Elämä ja ura > Alkuvuodet ja opiskelu

George Gard DeSylva syntyi 27. tammikuuta 1895 New Yorkissa ja vietti lapsuutensa Kaliforniassa. Hänen isänsä oli portugalilaissyntyinen näyttelijä ja äiti kalifornialaisen šeriffin tytär. Vanhemmat erosivat pian Georgen syntymän jälkeen. DeSylva esiintyi jo neljävuotiaana vaudevillen laulu- ja tanssiesityksessä, mutta joutui lopettamaan esiintymisen viisivuotiaana isoisänsä painostuksesta. High schoolissa ja collegessa ollessaan hän opiskeli viulunsoittoa ja oli usein poissa koulusta kirjoittaakseen musiikkia. Hänen vuonna 1915 kirjoittamansa näytelmä Nobody Loves a Fat Man esitettiin koulun päättäjäisissä ja sai innostuneen vastaanoton. Viulunsoittoa DeSylva ei koskaan oppinut, mutta sen sijaan hän opetteli professorinsa tyttären avustuksella soittamaan ukulelea. Myöhemmin hän pääsi opiskelemaan Etelä-Kalifornian yliopistoon Los Angelesiin.
Yökerhonomistaja Baron Long kuuli rannalla kävelyllä ollessaan DeSylvan soittavan kirjoittamiaan kappaleita paikalliselle tyttöryhmälle ukulelen säestämänä. Hän oli etsimässä havaijilaistyylistä soittajaa yökerhoonsa ja tarjosikin DeSylvalle työpaikkaa 60 dollarin viikkopalkalla. Tämä harkitsi pitkään ja lopulta suostui tarjoukseen. DeSylva ehti laulaa Longin yökerhossa kuusi kuukautta, kunnes eräs paikan vakioasiakkaista, laulaja Al Jolson, otti hänet suojatikseen ja vei hänet mukanaan New Yorkiin.
Elämä ja ura > New York

DeSylva alkoi työskennellä Tin Pan Alleyllä lauluntekijänä. Jolson käytti hänen kirjoittamiaan kappaleita tähdittämässään vuoden 1918 Broadway-musiikkinäytelmässä Sinbad. Näistä kappaleista, joihin kuului muun muassa ”I’ll Say She Does”, tuli DeSylvan ensimenestys ja seuraavina vuosina hän kirjoittikin kappaleita useisiin musikaaleihin. Hänen sanoittamastaan Jerome Kernin sävellyksestä ”Look for the Silver Lining” tuli hitti vuonna 1920. DeSylva jatkoi myös yhteistyötään Al Jolsonin kanssa; Jolson esitti Broadwaylla muun muassa DeSylvan ja Louis Silversin kappaleen ”April Showers” ja kirjoitti yhdessä DeSylvan kanssa sanat Joseph Meyerin vuoden 1924 sävellykseen ”California Here I Come”.
Vuodesta 1922 lähtien DeSylva kirjoitti musiikkia George White’s Scandals -musikaalisarjaan. Hän sanoitti useita George Gershwinin kappaleita, mukaan lukien vuoden 1924 ”Somebody Loves Me” (yhdessä Ballard MacDonaldin kanssa) ja ”Why Do I Love You” (yhdessä Ira Gershwinin kanssa). Vuonna 1925 hän sanoitti James F. Hanleyn sävellyksen ”Just a Cottage Small by the Waterfall”.
Vuonna 1925 DeSylva lyöttäytyi yhteen säveltäjä Ray Hendersonin ja sanoittaja Lew Brownin kanssa, ja kolmikosta tuli nopeasti yksi Broadwayn ja Hollywoodin menestyksekkäimmistä lauluntekijäryhmistä. He kirjoittivat musiikin vuoden 1926 George White’s Scandalsiin ja useisiin muihin Broadway-näytelmiin, mukaan lukien Good News (1927), Manhattan Mary (1927), Hold Everything (1928) ja Flying High (1930). He myös tekivät musiikkia Jolsonin elokuviin Sonny Boy ja It All Depends on You ja julkaisivat itsenäisiä populaarimusiikkikappaleita. He perustivat oman julkaisuyhtiönsä vuonna 1927. Yhtiö myytiin Warner Brothersille vuonna 1930 osana yhteensä 8 000 000 dollarin kauppaa. DeSylvasta, Hendersonista ja Brownista tehtiin vuonna 1956 elokuva Kaikki riippuu sinusta.
Elämä ja ura > Elokuvatuottajana

Henderson ja Brown palasivat New Yorkiin vuonna 1931 DeSylvan jäädessä Kaliforniaan työskentelemään elokuvatuottajana. Hän kuitenkin teki edelleen musiikkia myös Broadwaylle, mukaan lukien vuoden 1932 näytelmään Take a Chance. Hän tuotti muun muassa lapsitähti Shirley Templen elokuvat Pikku eversti (1935), Rikas tyttöraukka (1936) ja Pikku salamatkustaja (1936). Vuonna 1939 hän muutti New Yorkiin ja perusti musiikkijulkaisuyhtiön, mutta palasi vuonna 1941 Hollywoodiin. Hän toimi Paramount Picturesilla vastaavana tuottajana vuodesta 1941 vuoteen 1944. Vuonna 1942 hän perusti Johnny Mercerin kanssa levy-yhtiö Capitol Recordsin.
DeSylva kuoli 11. heinäkuuta 1950 Los Angelesissa.
Luettelo näytelmistä

Alla on lueteltu alkuperäiset Broadway-näytelmät, joihin DeSylva sanoitti tai sävelsi musiikkia.
| --- | --- |
 Panama Hattie (1940, myös tuottaja)  Louisiana Purchase (1940)  Du Barry Was a Lady (1939, myös tuottaja)  Take a Chance (1932, myös tuottaja)  Flying High (1930)  George White’s Scandals of 1929 (1929)  Follow Thru (1929)  Three Cheers (1928)  Hold Everything (1928)  George White’s Scandals of 1928 (1928)  Excess Baggage (1927)  Artists and Models (1927)  Manhattan Mary (1927)  Good News (1927)  Queen High (1926)  George White’s Scandals of 1926 (1926)  Captain Jinks (1925)  Big Boy (1925)  Gay Paree (1925)  George White’s Scandals of 1925 (1925)  Tell Me More (1925) :  George White’s Scandals of 1924 (1924)  Sweet Little Devil (1924)  Nifties of 1923 (1923)  Sally (1923)  Little Miss Bluebeard (1923)  Ziegfeld Follies of 1923 (1923)  George White’s Scandals of 1923 (1923)  The Yankee Princess (1922)  Orange Blossoms (1922)  George White’s Scandals of 1922 (1922)  The French Doll (1922)  Ziegfeld Follies of 1921 (1921)  The Broadway Whirl (1921)  Sally (1920)  The Greenwich Village Follies of 1920 (1920)  Morris Gest’s ”Midnight Whirl” (1919)  La, La, Lucille (1919)  Good Morning, Judge (1919)  Ziegfeld Follies of 1918 (1918)  Follow the Girl (1918)  Sinbad (1918)
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Buddy DeSylva on Wikiaineistossa (englanniksi)
Buddy DeSylva Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Heramaanjärvi

| Heramaanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala
Koordinaatit:  61°34′09″N, 24°08′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Vesijärven valuma-alue (35.73)
Laskujoki:  Heramaanoja Palojärveen
Järvinumero:  35.731.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130,1 m  
Rantaviiva:  2,619 km  
Pinta-ala:  20,56 ha  
Suurin syvyys:  30 m   (noin)
Saaria:  ei saaria 
 fiHeramaanjärvi 
Heramaanjärvi  on Pirkanmaalla Kangasalla Lihasulassa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 21 hehtaaria. Se on 900 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järven rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä ja se on erämaajärvi, jonka rannat ovat kallioista havupuumetsää. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven etelärannalle on rakennettu maja, jonka omistaja on Kangasalan reserviupseeriyhdistys. Majaa voi vuokrata.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Vesijärven lähialueeseen (35.731) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,1 metriä mpy. Järvi laskee Heramaanojana ensin Palojärveen ja sen jälkeen vielä Vähäjärveen, josta se laskee Vähäjärvenojana Vesijärveen Lihasulan Hepolahdessa.
Historiaa

Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 järvi esiintyy erämaajärvenä, jonka nimenä on ”Haramajärvi”. Järvestä on piirretty puro Palojärvelle ja puron alajuoksulle on merkitty niittyjä. Myös Heramaanjärven länsipäässä on niittyjä, mutta asutusta ei ole lähelläkään. Vuoden 1954 peruskartassa järven nimi kirjoitettiin ”Heramajärvi” ja sinne johti kärrypolku Koiviston talolta. Järvi oli tuolloin autio, mutta seuraavassa vuoden 1958 kartassa oli nykyiselle paikalle rakennettu kolme rakennusta. Tilanne säilyi vuosia samanlaisena, kunnes vuoden 1975 kartassa oli rakennuksille rakennettu uusi tie idästä Säynäjärvelle johtavalta tieltä. Tähän karttaan oli järven nimeksi merkitty nykyinen ”Heramaanjärvi”.
Luontoarvoja

Järvi on lähes luonnontilainen ja hyvin karu. Järvi on merkitty hyväksi urheilusukelluskohteeksi hyvän näkyvyyden ja erämaisuutensa takia. Vesi on kirkasta ja näkyvyyttä voi olla tilanteesta riippuen 4–10 metriä. Kaarinanpolku ohittaa järven ja on eräs sen kohteista. Järven rantoja kiertää polkuja rantaa seuraten.
Lihasulan säätiö on liittänyt vuonna 2016 järvenrannat ja niiden lähiympäristön luonnonsuojelualueeksi Metso-ohjelman mukaisesti. Itse järvi ei ole suojelualueena.
Hongiston Tarmo

| Hongiston Tarmo |
| --- | --- |
Perustettu:  1946
Paikkakunta:  Lohja
Lajit:  lentopallo
Kotisivu:  https://hongistontarmo.sporttisaitti.com
Hongiston Tarmo on lohjalainen lentopalloseura. Se perustettiin vuonna 1946 Lohjan Urheilijoiden alajaostoksi. Tuolloin seuran ohjelmistoon kuuluivat yleisurheilu, hiihto, lentopallo ja kuntoliikunta. Omaksi seurakseen Tarmo irtautui vuonna 1991, jolloin myös lentopallosta tuli seuran ainut laji. Kaudella 2011–2012 seuran miesten edustusjoukkue pelasi 4-sarjassa ja naisten edustusjoukkue 3-sarjassa.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Hyvin asetettu ongelma

Hyvin asetettu ongelma on sellainen, jolle on olemassa yksikäsitteinen ratkaisu, ja ratkaisu muuttuu vain vähän, jos alkuarvot muuttuvat vähän (eli ratkaisu on alkuarvojen jatkuva funktio).
Käsitteen loi matemaatikko Jacques Hadamard. Hänestä fysikaalisten ilmiöiden matemaattisten mallien piti olla hyvin asetettuja.
Malli, joka ei täytä näitä ehtoja, on huonosti asetettu. Esimerkiksi lämpöyhtälö on hyvin asetettu. Käänteinen lämpöyhtälö, jossa alkuperäinen lämpötilajakauma päätellään myöhemmästä, ei ole hyvin asetettu, esimerkiksi ratkaisu on hyvin herkkä myöhemmän lämpötilajakauman pienillekin muutoksille.
Jatkuvan ajan mallit usein diskretoidaan, jotta ne voitaisiin ratkaista numeerisesti. Vaikka malli olisi hyvin asetettu, se voi olla numeerisesti epävakaa pyöristysvirheiden tai datavirheiden vuoksi. Toisaalta myös hyvin asetettu ongelma voi olla häiriöaltis.
Charles N’Zogbia

Charles N’Zogbia oli kysytty pelaaja kesän 2011 siirtomarkkinoilla.
Charles N’Zogbia (s. 28. toukokuuta 1986 Harfleur, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edusti vuosina 2011–2016 Englannin valioliigassa pelannutta Aston Villaa, jonne hän siirtyi Wiganista.
Hän pelaa yleensä keskikentän vasenta laitaa, mutta on nähty pelaavan myös vasempana puolustajana.
Hän on pelannut myös Ranskan alle 21-vuotiaiden joukkueessa.
N’Zogbia aloitti uransa ammattilaisena Newcastlessa vuonna 2004. Siirto N’Zogbian kasvattajaseurasta Le Havre AC:stä Newcastleen ei sujunut aivan helposti, vaan lopulta pitkän kiistelyn jälkeen FIFA:n päätöksellä siirto toteutui ilman siirtokorvausta.
N’Zogbia teki yhdeksän maalia pelaamissaan 118 Newcastle-ottelussa. Hän siirtyi tammikuun siirtoikkunassa 2009 Wiganiin kuuden miljoonan punnan korvausta vastaan ja samassa kaupassa Ryan Taylor siirtyi Newcastleen. Siirtoa ennen N’Zogbialla oli riitoja valmennusportaan kanssa.
Birminghamilaisseura Aston Villa ilmoitti heinäkuussa 2011, että se on tehnyt sopimuksen Charles N´Zogbian kanssa. Aston Villa joutui pulittamaan ranskalaislaiturista arviolta 9,5 miljoonaa puntaa eli noin 11 miljoonaa euroa.
Charles Nordhoff

| Charles Nordhoff> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. helmikuuta 1887 Lontoo, Iso-Britannia
Kuollut: 10. huhtikuuta 1947 (60 vuotta) Montecito, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Charles Bernard Nordhoff (1. helmikuuta 1887 Lontoo, Iso-Britannia – 10. huhtikuuta 1947 Montecito, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Yhdessä ystävänsä James Norman Hallin kanssa hän kirjoitti HMS Bountylla vuonna 1789 tapahtuneesta kapinasta trilogian, jonka ensimmäinen osa, Kapina laivassa, julkaistiin vuonna 1932. Trilogian kaksi muuta osaa ovat Meren voittajat (1933) ja Pitcairn's Island (1934).
Nordhoff tapasi Hallin molempien palvellessa lentäjinä ensimmäisessä maailmansodassa. Heidän kirjallinen yhteistyönsä alkoi kirjalla Lafayette Escadrillesta. Molemmat muuttivat Tahitille saatuaan Harper’s Magazinelta ennakkomaksun matkakuvausten kirjoittamisesta. Tahitilla Nordhoff avioitui polynesialaisen Pepe Tearan kanssa. Avioliitosta syntyi kuusi lasta ja se päättyi avioeroon 1941.
Bounty-trilogian ilmestymisen jälkeen Nordhoff ja Hall kirjoittivat vielä kuusi yhteistä romaania. Vuonna hän 1941 Nordhoff muutti Kaliforniaan ja avioitui uudelleen. Hän kuoli vuonna 1947.
Nordhoffin yksin kirjoittamien romaaneiden joukkoon kuuluvat muun muassa 1920-luvulla ilmestyneet Picarò, The Pearl Lagoon ja The Derelict.
Clementine (kuuluotain)

Clementine-kuuluotaimen viimeisiä tarkastuksia.
Clementinen kuva Kuusta, etelänapa kuvan keskiössä.
Clementine oli Yhdysvaltain 25. tammikuuta 1994 Kuuta kiertämään lähettämä avaruusluotain. Se kartoitti Kuun pinnan ottaen 200 000 kuvaa noin 200 metrin tarkkuudella. Clementinen oli tarkoitus etsiä tutkallaan myös merkkejä vesijäästä Kuun napa-alueilta, joilla on varjoisia alueita. Sen oli tarkoitus mennä tutkimaan myös Geographos-asteroidia, mutta toimintahäiriön takia kunnollisia tuloksia ei voitu saada ja projekti keskeytettiin kesäkuussa 1994.
Clementinen Lidar-laseretäisyysmittalaitteen avulla laadittu Kuun korkeussuhdekartta
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.cmf.nrl.navy.mil/clementine/ (Arkistoitu – Internet Archive)
http://nssdc.gsfc.nasa.gov/planetary/clementine.html
http://astrogeology.usgs.gov/Projects/Clementine/index.html
NASA PDS Imaging Node Clementine mission page (Arkistoitu – Internet Archive)
Cassandra Steen

| Cassandra Steen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. helmikuuta 1980 (ikä 44)
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Laulukielet:  saksa, englanti
Aktiivisena:  1997–
Tyylilajit:  soul 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Cassandra Steen (s. 9. helmikuuta 1980 Ostfildern-Ruit, Baden-Württemberg) on saksalainen kevyen musiikin laulaja. Hänen tyylilajinaan on lähinnä rhythm and blues. Steen on esiintynyt sekä soololaulajana että Glashaus-yhtyeen solistina. Hän on niin ikään ollut mukana Zeichen der Zeit -projektissa.
Ura

Cassandra Steen varttui kaksikielisessä ympäristössä: kodin piirissä puhuttiin englantia, muualla saksaa. Hän lauloi jo 17-vuotiaana stuttgartilaisessa Freundeskreis-hiphop-yhtyeessä ja toimi sen jälkeen lyhyen aikaa soololaulajana. Vuosina 1999–2008 ja edelleen vuodesta 2016 alkaen Steen on toiminut soul-yhtye Glashausin solistina.
Steenin ensimmäinen studioalbumi Seele mit Herz julkaistiin 2003, mutta se menestyi heikosti. Vuonna 2009 julkaistiin Steenin toinen studioalbumi Darum leben wir. Sen kaupallinen menestys oli hyvä, mutta kriitikkovastaanotto jäi varaukselliseksi. Steenin ääntä luonnehdittiin yhtäältä vahvaksi ja tunteikkaaksi, toisaalta sen luonnehdittiin hukkuvan voimakkaaseen äänitaustaan. Levyltä lohkaistu single "Stadt" nousi listoilla sijalle kaksi. Steenin kolmas sooloalbumi Mir so nah julkaistiin huhtikuussa 2011, ja siinä nähtiin merkkejä taiteellisesta kypsymisestä.
Vuonna 2017 Steen lauloi Glashausin studioalbumilla Kraft.
Cassandra Steen on työskennellyt myös ääninäyttelijänä. Vuonna 2009 hän antoi äänensä Tianan hahmolle elokuvassa Prinsessa ja sammakko. Steen duetoi Ne-Yon kanssa elokuvaan liittyvällä singlellä "Never Knew I Needed".
Aiheesta muualla

YouTube: Cassandra Steen - Stadt ft. Adel Tawil
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Cassandra Steen
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Cassandra Steen
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Käännös suomeksi
Käännös suomeksi
Huiluvarikset (suku)

| Huiluvarikset (suku) |
| --- | --- |
 Huiluvaris (Cracticus torquatus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Leijut Artamidae
Suku::  Huiluvarikset Cracticus  Vieillot, 1816
Katso myös
   Huiluvarikset (suku) Wikispeciesissä   Huiluvarikset (suku) Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Huiluvarikset (Cracticus) on leijujen heimoon kuuluva lintusuku. Huiluvarikset elävät Oseaniassa ja ovat närhen ja mustarastaan kokoluokkaa. Ne ovat pääasiassa hyönteissyöjiä ja varastoivat saaliitaan orapihlajan tai muiden piikkipensaiden piikkeihin lepinkäisten tapaan. Huiluvaristen sukua pidetään lepinkäisten vastinsukuna Oseaniassa, josta lepinkäiset puuttuvat, lukuun ottamatta yhtä lajia Papua-Uudessa-Guineassa.
Huiluvariksiin (Cracticus) kuuluvia lajeja

Hopeahuiluvaris (Cracticus argenteus)
Huiluvaris (Cracticus torquatus)
Huppuhuiluvaris (Cracticus nigrogularis)
Papuanhuiluvaris (Cracticus cassicus)
Savannihuiluvaris (Cracticus mentalis)
Tagulanhuiluvaris (Cracticus louisiadensis)
Aiheesta muualla

ITIS: Cracticus (englanniksi)
Dansk Melodi Grand Prix 1958

| Eurovision laulukilpailu 1958  Tanskan euroviisukarsinta> Dansk Melodi Grand Prix 1958 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  16. helmikuuta 1958
Tapahtumapaikat:  Radiotalo, Kööpenhamina
Juontaja(t):  Sejr Volmer-Sørensen
Kapellimestari:  Kai Mortensen
Voittaja:  Raquel Rastenni ”Jeg rev et blad ud af min dagbog”
Tanska Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 1957  1959 ► 
Dansk Melodi Grand Prix 1958 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 1958. Kilpailuun lähetettiin 114 ehdotuskappaletta, joista valittiin kuusi finalistia. Finaali pidettiin 16. helmikuuta radiotalossa Kööpenhaminassa. Voittajan valitsi kymmenhenkinen raati, ja vain kilpailun voittaja julkaistiin. Kilpailun voitti Raquel Rastenni kappaleella "Jeg rev et blad ud af min dagbog".
Kappaleet

| Numero | Artisti | Kappale | Lauluntekijä(t) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Raquel Rastenni | Jeg rev et blad ud af min dagbog | Sven Ulrik, Harry Jensen |
| 2 | Raquel Rastenni | Refræn | Eric Christiansen, Carl Andersen |
| 3 | Birthe Wilke & Gustav Winckler | For altid | Eric Christiansen, Anni Weimar |
| 4 | Preben Uglebjerg | Evas lille sang | Bjarne Hoyer, Ulla Vibæk |
| 5 | Bent Weidich | Nanina | Kjeld Bonfils, Poul Clemmensen |
| 6 | Preben Neergaard | Mit gamle hakkebræt | Eric Christiansen,  Carl Andersen |
Christopher Cockerell

| Christopher Cockerell |
| --- | --- |
 Cockerell vuonna 1976
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. kesäkuuta 1910
Kuollut: 1. kesäkuuta 1999 (88 vuotta)
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Peterhouse, Gambridge
Tunnetut työt:  Ilmatyynyalus
Palkinnot:  Royal Societyn jäsenyys RDI Elmer A. Sperry Award Royal Medal (1966) Albert Medal (1966)
Christopher Sydney Cockerell (4. kesäkuuta 1910 – 1. kesäkuuta 1999) oli englantilainen insinööri, joka tunnetaan parhaiten ilmatyynyaluksen keksijänä.