stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut 1978
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Kevyt kärpässarja (48 kg) |  Stephen Muchoki |  Jorge Hernández |  Richard Sandoval    Armando Guevara |
| Kärpässarja (51 kg) |  Henryk Srednicki |  Héctor Ramírez |  Aleksandr Mihailov    Ishil Koki |
| Kääpiösarja (54 kg) |  Adolfo Horta |  Fazlija Sacirovic |  Stephen Förster    Kim Chung Chul |
| Höyhensarja (57 kg) |  Ángel Herrera |  Bratislav Ristic |  Roman Gotfryd    Antonio Esparragoza |
| Kevytsarja (60 kg) |  Andeh Davidson |  Vladimir Sorokin |  Kasebier Lutz    Rene Weller |
| Kevyt välisarja (63,5 kg) |  Valeri Lvov |  Mehmet Bogujevci |  Karl-Heinz Krüger    Jean-Claude Ruiz |
| Välisarja (67 kg) |  Valeri Raškov |  Miodrag Perunovic |  Roosevelt Green    Ernst Müller |
| Kevyt keskisarja (71 kg) |  Viktor Savtšenko |  Luis Martínez |  Jerzy Rybicki    Ilja Ilijev |
| Keskisarja (75 kg) |  José Gómez |  Tarmo Uusivirta |  Iljan Angelov    Slobodan Kacar |
| Raskas keskisarja (81 kg) |  Sixto Soria |  Tadija Kacar |  Herbert Bauch    Nikolai Jeretejev |
| Raskassarja (yli 81 kg) |  Teófilo Stevenson |  Dragomir Vujkovic |  Carlos Rivera    Jürgen Fanghänel |
Tilastot maittain

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Kuuba | 5 | 3 | - |
| 2. |  Neuvostoliitto | 3 | 1 | 2 |
| 3. |  Puola | 1 | - | 2 |
| 4. |  Kenia | 1 | - | - |
| 4. |  Nigeria | 1 | - | - |
| 6. |  Jugoslavia | - | 6 | 1 |
| 7. |  Suomi | - | 1 | - |
| 8. |  Itä-Saksa | - | - | 5 |
| 9. |  Venezuela | - | - | 3 |
| 10. |  Bulgaria | - | - | 2 |
| 10. |  Länsi-Saksa | - | - | 2 |
| 10. |  Yhdysvallat | - | - | 2 |
| 13. |  Etelä-Korea | - | - | 1 |
| 13. |  Japani | - | - | 1 |
| 13. |  Ranska | - | - | 1 |
Suomen edustajat

| Painoluokka | Nyrkkeilijä | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 57 kg | Hannu Kaislama | karsiutui 2. kierroksella |
| 60 kg | Jouko Moilanen | karsiutui 1. kierroksella |
| 63,5 kg | Esko Pallaspuro | karsiutui 1. kierroksella |
| 67 kg | Kalevi Kosunen | karsiutui 1. kierroksella |
| 75 kg | Tarmo Uusivirta | hopeaa |
Näkinpartaislevät

| Näkinpartaislevät |
| --- | --- |
 Hapranäkinparta (Chara globularis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Charophyta  Rabenhorst
Luokat
 Charophyceae  Chlorokybophyceae  Coleochaetophyceae  Yhtymälevät Conjugatophyceae  Klebsormidiophyceae  Mesostigmatophyceae 
Katso myös
   Näkinpartaislevät Wikispeciesissä   Näkinpartaislevät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Näkinpartaislevät (Charophyta) ovat makeassa vedessä tai murtovedessä eläviä kasveja tai kasvienkaltaisia eliöitä. Kaareen kuuluu kuusi luokkaa. Näkinpartaislevillä on pysty, nivelikäs, sädehaarainen sekovarsi, joka muistuttaa kortetta. Sekovarren pintaan kertyy usein kalsiumkarbonaattia.
Suomessa esiintyy ainakin seitsemän sukua, Characeae-heimon näkinparrat (Chara), siloparrat (Nitella), mukulaparrat (Nitellopsis) ja sykeröparrat (Tolypella) sekä yhtymälevien levyrihmat (Mougeotia), kierteisrihmat (Spirogyra) ja tähtirihmat (Zygnema). Suomessa kasvavia näkinpartaislevälajeja on 21. Tutkimusten mukaan maalla kasvavat versokasvit saivat alkunsa näkinpartaislevistä, joko Coleochaetales- tai Charales-lahkosta.
Lajeja

harmaanäkinparta (Chara contraria)
hentosiloparta (Nitella gracilis)
itämerennäkinparta (Chara baltica)
kalkkinäkinparta (Chara intermedia)
kalvassiloparta (Nitella hyalina)
piikkinäkinparta (Chara horrida)
pohjannäkinparta (Chara strigosa)
punanäkinparta (Chara tomentosa)
silonäkinparta (Chara braunii)
suppunäkinparta (Chara connivens)
tummasiloparta (Nitella confervacea)
tunturisykeröparta (Tolypella canadensis)
tähtimukulaparta (Nitellopsis obtusa)
Aiheesta muualla

Laji.fi: Näkinpartaislevät (Charophyta)
Pellonpää, Ilkka: Evoluutiota ja systematiikkaa, Näkinpartaiset
ITIS: Charophyta (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Charophyta (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q133219  Wikispecies: Charophyta  AlgaeBase: 97242  APNI: 224706  BioLib: 1138954  CoL: 37  EoL: 58761336  EPPO: 1CHAP  GBIF: 7819616  iNaturalist: 311313  IRMNG: 11905112  ITIS: 9417  Open Tree of Life: 5578948  Paleobiology Database: 55110  uBio: 436427  WoRMS: 368664
Näyttämötaide (lehti)

Lehden ensimmäisen numeron kansisivu.
Näyttämötaide oli Helsingissä ja Hämeenlinnassa vuosina 1910–1913 ilmestynyt teatterialan aikakauslehti.
Eero Alpin toimittama Näyttämötaide oli 1800-luvun ohjelmalehtisten jälkeen ensimmäinen suomalainen teatterilehti. Laajalle teatterinharrastajayleisölle tarkoitetun lehden kustantajaksi tuli vuoden 1911 lopussa kymmenen kuukauden tauon jälkeen Arvi A. Karisto. Suomalaisten teatterien ohjelmistoa ja näyttelijöitä esitelleen lehden ilmestyminen katkesi taloudellisiin vaikeuksiin.
Aiheesta muualla

Näyttämötaide digitoituna kansalliskirjastossa
Näytteleminen

Näytteleminen on jonkin hahmon esittämistä lavalla tai filmikameran edessä. Näyttelijä hyödyntää suorituksessaan liikkeitä, eleitä ja äänenkäyttöä.
Näyttelemistä on luonnehdittu niin luovaksi toiminnaksi kuin pelkäksi tulkitsemiseksikin. Näytteleminen voidaan jakaa kahteen pääsuuntaan, eläytyvään (sisäiseen) ja tekniseen (ulkoiseen) menetelmään (Wilson 1994). Niiden pääasiallinen ero on siinä, työskenteleekö näyttelijä sisältä ulospäin vai ulkoa sisäänpäin. Jotkut näyttelijät vaihtavat tyyliään näiden menetelmien välillä nimenomaisen roolin vaatimuksista riippuen.
Eläytyvässä näyttelemisessä näyttelijä kiinnittää huomionsa roolihahmon sisäisiin ajatuksiin ja tunteisiin. Tärkeintä hänelle on rehellisyys. Lähestymistapaan kuuluu ”tunnemuistiin” pohjautuvaa valmistelua, roolihahmon analyysia, improvisaatiota ja itsekseen puhumista. Eläytyvän lähestymistavan voidaan katsoa sopivan etenkin avantgardistiseen teatteriin ja intiimiin elokuvatyöhön. Eläytyvää näyttelemistä  opettaa esimerkiksi Konstantin Stanislavskin ja Lee Strasbergin koulukunta. Stanislavski kehotti näyttelijää ”tuntemaan” tiensä roolin sisälle kuvittelemalla, millaista olisi itse olla dramatisoidussa tilanteessa. Strasbergin menetelmää eli ”metodia” noudattavan näyttelijän roolityöskentelylle on usein ominaista epäselvältä kuulostava puhe ja sisäänpäinkääntynyt, painostava roolitulkinta. Strasbergin kuuluisiin oppilaisiin lukeutuivat esimerkiksi James Dean ja Marlon Brando.
Teknisessä näyttelemisessä ”henkinen näkökulma” on ulkoinen eli yleisön näkökulma, ja näyttelijä ikään kuin seisoo sivussa itseään katsoen. Näyttelijä pitää tärkeimpänä kommunikaatiota yleisön kanssa. Hän luo roolin mallioppimisen, palautteen, kurin, kehonkielen ja yleisön tarkkaavuuden manipuloinnin pohjalta. Jokaisen liikkeen, eleen ja repliikkien ajoituksen tulee tapahtua ennalta suunnitellussa, hyvin harjoitellussa ja ohjaajan avulla määritellyssä järjestyksessä. Teknistä näyttelytapaa voidaan pitää sopivana klassisiin näytelmiin, oopperoihin ja eeppisiin elokuviin. Lähestymistavan tunnetuimpia edustajia on Laurence Olivier.
Näyttelemisen vaatimukset teatterissa, elokuvassa, televisiossa ja oopperassa ovat melko lailla samankaltaiset, mutta jotkin näyttelytekniikat eroavat toisistaan. Teatterissa täytyy usein esittää tunteita ja merkityksiä korostetulla intensiteetillä, sillä teatterilava vaimentaa liikkeiden ja äänen voimaa. Elokuvakamera sen sijaan liioittelee toimintaa ja tunnetta. Toisin kuin teatterissa, elokuvassa näyttelysuorituksen kokoaa elokuvan ohjaaja lyhyistä katkelmista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Näytteleminen Wikimedia Commonsissa
Näytteenottotaajuus

Näytteenottotaajuus on taajuus, joka ilmoittaa jatkuvasta analogisesta signaalista otettavien näytteiden määrän sekunnissa. Tavallisimmin näytteet muunnetaan analogia-digitaalimuuntimella lukuarvoiksi, joiden perusteella alkuperäisen kaltainen jatkuva signaali voidaan muodostaa uudelleen, mikäli näytteenottotaajuus on riittävän suuri.
Näytteenottoteoreeman mukaan suurimpaan signaalissa esiintyvään taajuuteen nähden kaksinkertainen näytteenottotaajuus on riittävä, jotta alkuperäinen signaali voidaan muodostaa uudelleen. Esimerkiksi jos ihmisen kuuleman ääni-informaation taajuuskaista on noin 15 000 Hz,  riittävä näytteenottotaajuus on vähintään 30 000 Hz. Liian pieni näytteenottotaajuus aiheuttaa laskostumista, jolloin signaalista saadaan vähemmän kuin kaksi näytettä värähtelyjakson aikana, eikä alkuperäistä signaalia enää voida tarkasti palauttaa näytteiden perusteella.
Käytännön sovelluksissa näytteenottotaajuus on aina suurempi kuin kaksinkertainen kaistaleveys, esimerkiksi CD-levyillä äänisovelluksissa 44.1 kHz. Tällöin puhutaan ylinäytteistämisestä.
Näytteenottotaajuuden ja kaistaleveyden välisen riippuvuuden teoreettinen perusta on siinä, että  mielivaltaisen signaalin esittämiseen tarvittavien vapausasteiden lukumäärä  aikayksikköä kohti on verrannollinen signaalin käytettävissä olevaan kaistanleveyteen.
Kirjallisuutta

Oppenheim, Alan V.; Schafer, Roland W.: Digital Signal Processing.  Prentice-Hall, Inc., 1975.  ISBN 0-13-214635-5
Rabiner, Lawrence R.; Gold, Bernard: Theory and Application of Digital Signal Processing.  Prentice-Hall, Inc., 1975.  ISBN 0-13-914101-4
David O’Leary

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 2. toukokuuta 1958 (ikä 66)
Syntymäpaikka: Stoke Newington, Englanti
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1975–1993 | Arsenal |  |  |
| 1993–1995 | Leeds |  |  |
Maajoukkue
| 1977–1993 | Irlanti | 68 | (1) |

David O’Leary (s. 2. toukokuuta 1958 Stoke Newington, Englanti) on irlantilainen jalkapalloilija, joka pelasi keskuspuolustajana.
O’Leary edusti Englannin liigassa Arsenalia vuosina 1975–1993 ja Leedsiä vuosina 1993–1995. Hän voitti Arsenalin joukkueessa liigamestaruuden kausilla 1988–1989 ja 1990–1991. Hän pelasi 25 liigaottelua heti ensimmäisellä liigakaudellaan 1975–1976 ja kuului 1990-luvulle saakka Arsenalin vakiomiehistöön. Kaudella 1977–1978 hän pelasi yhtä vaille kaikki liigaottelut ja kaikki FA Cupin ottelut tappioon päättynyttä loppuottelua myöten. Kaudella 1979–1980 hän pelasi Euroopan cup-voittajien cupissa kaikki Arsenalin ottelut joukkueen edetessä loppuotteluun saakka.  Hän oli voittamassa FA Cupia vuosina 1979 ja 1993, joista jälkimmäisellä kerralla hän pääsi loppuottelussa ja sen uusinnassa kentälle vasta aivan ottelun lopussa.
O’Leary pelasi Irlannin maajoukkueessa 68 ottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 1977–1993. MM-kilpailuissa 1990 neljännesvälieräottelussa Romaniaa vastaan hän pääsi vaihtopelaajana jatkoajalla kentälle ja teki rangaistuspotkukilpailussa viimeisen maalin Irlannin mennessä jatkoon lukemin 5–4.
Luettelo pikkuplaneetoista: 318001–319000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
318001:stä ja päättyen 319000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Diane O’Grady

| Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | pariaironelonen |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tampere 1995 | pariaironelonen |  |
Diane O'Grady (s. 23. marraskuuta 1967) on kanadalainen soutaja. Hän saavutti pariaironelosessa olympiapronssia Atlantassa 1996. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti samassa luokassa hopeaa Tampereella 1995 sekä sijoittui kuudenneksi Aiguebelettessa 1997.
Oa (demos)

| Oa> Ὄα.Sijainti |
| --- | --- |
 Oa
Koordinaatit:  37°59′10″N, 23°53′9″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Papangeláki, luoteeseen Spátasta, Spáta-Artémida, Itä-Attika, Attika
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Pandionis
 :  Hadrianis (vsta 126 jaa.)
Trittys:  mesogeios
Demonyymi:  Oaeus (Ὀαεύς), Oaieus (Ὀαιεύς), Oathen (Ὄαθεν), Ōathen (Ὤαθεν)
Bulen jäseniä:  4
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oa (m.kreik. Ὄα, myös Ōa, Ὤα) oli antiikin aikainen alun perin Pandionis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Oa sijaitsi Attikan itäosassa. Se sijoitetaan suunnilleen nykyisen Papangelákin tienoille luoteeseen Spátan kaupungista.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Pandionis ja sillä oli neljä edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin roomalaisella kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 124/125 jaa. Hadrianis-fyleen. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Oaeus (Ὀαεύς), Oaieus (Ὀαιεύς), Oathen (Ὄαθεν) ja Ōathen (Ὤαθεν).
Nävertäjäsimpukat

| Nävertäjäsimpukat |
| --- | --- |
 Pholadidea suteri
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Simpukat Bivalvia
Alaluokka::  Autobranchia
Lahko::  Myida
Heimo::  Nävertäjäsimpukat Pholadidae  Lamarck, 1809
Alaheimot
 Jouannetiinae  Martesiinae  Pholadinae 
Katso myös
   Nävertäjäsimpukat Wikispeciesissä   Nävertäjäsimpukat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nävertäjäsimpukat (Pholadidae) on simpukoihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan niin merivesistä kuin makeista vesistäkin.
Taksonomia ja anatomia

Elossa olevat nävertäjäsimpukat jaetaan kolmeen alaheimoon ja 16 sukuun. Lajeja heimossa on noin 80–90. Heimon lajien kuori on muodoltaan pitkänomainen tai soikea ja kuoressa on usein suomumaisia levyjä tai uurteita. Jalka on kookas, lihaksikas ja muodoltaan pyöreä. Nävertäjäsimpukoiden sifonit ovat hyvin pitkät.>
Levinneisyys ja elintavat

Nävertäjäsimpukoita tavataan maailmanlaajuisesti lauhkeista ja lämpimistä meristä, ja muutamia lajeja myös makeista vesistä. Heimon lajit elävät usein matalissa vesissä kaivautuneina saveen, puuhun tai jopa hiekka- tai kalkkikiveen. Kuoren suomut toimivat viilan tavoin, kun simpukat kaivautuvat materiaaliin. Eräät nävertäjäsimpukkalajit voivat aiheuttaa vaurioita laiturirakenteille. Ravinnokseen nävertäjäsimpukat suodattavat vedestä eloperäistä ainesta.
Luettelo pikkuplaneetoista: 32001–33000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
32001:stä ja päättyen 33000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Oblutšje

| Oblutšje Облучье |
| --- | --- |

 Juutalaisten autonomisen alueen sijainti
 Oblutšje
 49°01′01″N, 131°03′00″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Juutalaisten autonominen alue
Aikavyöhyke:  UTC+10 (MSK+7)
Väkiluku 1923, 1924, 1926, 1931, 1939, 1959, 1970, 1979, 1989, 1992, 1996, 1998, 2000, 2001, 2002, 2003, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 ja 2023:  550 , 1 140 , 2 733 , 6 000 , 13 598 , 15 277 , 12 781 , 13 420 , 12 016 , 11 700 , 11 600 , 11 600 , 11 300 , 11 300 , 11 069 , 11 100 , 11 000 , 10 900 , 10 800 , 10 700 , 10 574 , 9 033 , 8 910 , 8 851 , 8 811 , 8 792 , 8 742 , 8 540 , 8 393 , 8 365 , 7 959  ja 7 831 
Oblutšje (ven. Облу́чье) on kaupunki Juutalaisten autonomisella alueella Venäjällä. Se sijaitsee Amurin sivujoen Hinganin varrella 159 kilometriä Birobidžanista länteen. Kaupunki on Oblutšjen piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rata. Asukkaita on 10 600 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuosina 1909–1911 rakennetun Solonin rautatieaseman yhteyteen. Vuonna 1938 siitä tuli kaupunki. Nykyään Oblutšjessa on rautatieliikenteen yrityksiä ja kullankaivuuta harjoittava yhtiö.
James Obiorah

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: James Chibuzor Obiorah
Syntymäaika: 24. elokuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Jos, Nigeria
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 185 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1995 | Enyimba International |  |  |
| 1995–1998 | Anderlecht | 30 | (6) |
| 1998–2001 | Grasshoppers | 16 | (0) |
| 2001–2004 | Lokomotiv Moskova | 62 | (20) |
| 2003–2004 | → Cádiz (laina) | 16 | (2) |
| 2004–2005 | → Niort (laina) | 12 | (4) |
| 2005–2006 | Grazer AK | 5 | (0) |
| 2006–2007 | Niort | 16 | (2) |
| 2007–2008 | Kaduna United |  |  |
| 2008–2009 | Sporting Toulon Var | 11 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 168 | (36) |
Maajoukkue
| 1998–2002 | Nigeria | 3 | (1) |

James Chibuzor Obiorah (s. 24. elokuuta 1978 Jos, Nigeria) on nigerialainen peliuransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Obiorah edusti nigerialaisseurojen lisäksi belgialaista Anderlechtia, sveitsiläistä Grasshoppersia, venäläistä Lokomotiv Moskovaa, espanjalaista Cádizia, ranskalaisia Niortia ja Sporting Toulon Varia sekä itävaltalaista Grazer AK:ta. Maalimäärillä mitattuna hänen paras kautensa oli 2001, jolloin hän teki Lokomotiv Moskovalle 14 maalia 25 Venäjän liigan ottelussa.
Kaudella 2002–2003 Obiorah teki Lokomotiv Moskovalle kaksi maalia Mestarien liigassa. Hän onnistui maalinteossa ensimmäisen lohkovaiheen kotiottelussa Barcelonaa vastaan 1. lokakuuta ja toisen lohkovaiheen vierasottelussa Real Madridia vastaan 11. joulukuuta.
Obiorah pelasi Nigerian maajoukkuessa yhden ottelun vuonna 1998 ja kaksi ottelua vuonna 2002, joista toisen MM-kilpailuissa Englantia vastaan.
Mona Nørgaard

Mona Nørgaard vuonna 2007.
Mona Nørgaard on tanskalainen suunnistaja. Hän voitti henkilökohtaisen kilpailun maailmanmestaruuden Viborgissa 1974 lähes kolmen minuutin erolla hopealle sijoittuneeseen Ruotsin Kristin Cullmaniin.
Saavutukset > MM-kisoissa

Viborg 1974
Kultaa henkilökohtaisella matkalla
Patrick O’Callaghan

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Patrick O’Callaghan |  Patrick O’Callaghan |  Patrick O’Callaghan |  |
Maa:   Irlanti
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | moukari |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1932 | moukari |  |
Patrick ”Pat” O’Callaghan (28. tammikuuta 1906 Cork – 10. joulukuuta 1991 Tipperary) oli irlantilainen yleisurheilija ja kaksinkertainen moukarinheiton olympiavoittaja.
Vuonna 1927 O’Callaghan kilpaili Dublinissa ensimmäistä kertaa moukarikilpailussa. Vain kolmetoista kuukautta myöhemmin hän osallistui lajiin vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisissa. Finaalissa Ruotsin Ossian Skiöld johti kisaa aina toiseksi viimeiselle kierrokselle asti. Tällöin O’Callaghan heitti uransa siihen asti pisimmän heiton (51 sentillä) ja otti itsenäiselle Irlannille sen ensimmäisen olympiakullan.
Seuraavissa olympialaisissa Los Angelesissa 1932 Suomen Ville Pörhölä johti kilpailua viimeiselle kierrokselle asti, jolloin O’Callaghan heitti 53,92 ja otti toisen olympiakultansa.
Vuoden 1936 kisoihin O’Callaghan ei päässyt osallistumaan, sillä IAAF ei tunnustanut Irlannin urheiluliittoa. Samasta syystä IAAF ei hyväksynyt hänen Corkin piirikunnan mestaruuskisoissa 1937 tekemäänsä maailmanennätystä (59,55), joka syntyi ylipainoisella välineellä ja tavallista pienemmästä kehästä. Se kesti rikkomattomana epävirallisesti vuoteen 1949. O’Callaghan voitti Irlannin mestaruuden kuudessa lajissa: moukari, kuula, kiekko, 56 paunan (25 kg) painon pituus- ja korkeusheitto ja korkeushyppy.
Urheilu-uransa jälkeen O’Callaghan toimi lääkärinä Clonmelin kaupungissa aina 1980-luvun lopulle asti.
Seppo Närhi

| Seppo Närhi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. syyskuuta 1949 (ikä 75) Äänekoski, Suomi
Muusikko
Aktiivisena:  1970–
Tyylilajit:  iskelmä, folk, country
Yhtyeet:  Kalmar Union Seppo Närhi & Kurimus
Levy-yhtiöt:  Hi-Hat Love Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Seppo Närhi (s. 2. syyskuuta 1949 Äänekoski) on suomalainen laulaja. Hän oli suosituimmillaan 1970-luvulla. Närhen tunnetuin kappale on Hectorin sanoittama "Prinsessa 65" vuodelta 1975. Närhi levytti enimmäkseen englanninkielisten kappaleiden suomenkielisiä cover-versioita.
Elämä ja ura

Närhi kävi koulunsa Äänekoskella. Hieman toisella kymmenellä ollessaan hän aloitti pianotunnit kuoronjohtaja Annika Wahrmanin johdolla. Myöhemmin Närhi perusti neljän koulukaverinsa kanssa Five Fellows -bändin, josta siirtyi Tuomo Vuorisen yhtyeeseen laulajaksi. 1970-luvun alussa perustettiin ravintolaorkesteri Kalmar Union, jossa Närhi toimi urkurina ja lauloi kakkossooloa, pääsolistin ollessa Leo Luoto. Yhtye julkaisi ainoan albuminsa Kalmar Union vuonna 1973.
Alkutalvesta 1975 levy-yhtiö Scandian uuden Hi-Hat-levymerkin tuottaja Tommi Liuhala kiinnostui Närhen persoonallisesta lauluäänestä ja kiinnitti hänet levy-yhtiön sooloartistiksi. Liuhala antoi Närhelle kappaleen "Prinsessa 65", jonka Hector oli suomentanut Neil Sedakan kappaleesta "Queen of 1964". Muita Närhen tuon ajan kappaleita ovat "Soittaja", "Minä ja toi kuu", "Vieraat huoneet" ja "Takki pois".
Närhi osallistui Syksyn sävel -kilpailuun vuonna 1975 Hectorin tekemällä kappaleella "Kujakissa" sekä vuonna 1976 kappaleella "Riita halki ja voita väliin". Närhen ura hiljeni 1980-luvulla, mutta hän jatkoi keikkailua Kari Tapion ja Kari Vepsän taustayhtyeissä.
2000-luvun alussa Närhi halvaantui ja vietti hiljaiseloa vuoteen 2006 asti. Tuolloin ilmestyi uusi levy Voittamaton. Sen jälkeen Närhi on satunnaisesti jatkanut keikkailua Kurimus-orkesterinsa kanssa. Vuonna 2009 ilmestyi single "Vielä keikkaa monta teen", joka on uusi country-versio Närhen jo vuonna 1975 levyttämästä kappaleesta.
Seppo Närhen tytär on Kemopetrolin laulusolisti Laura Närhi, jonka äiti on Seppo Närhen entinen puoliso ja Otavan markkinointijohtaja Maija Kuusi.
Närhi on saanut valtion taiteilijaeläkettä vuodesta 2016 alkaen. Hän konsertoi yhä vuonna 2018 muutaman konsertin vuodessa.
Diskografia

Kalmar Union (1973)
Närhi (1975)
Randevuu (1976)
Enkelit on harvinaista riistaa (1977)
Vieraat huoneet (1979)
20 suosikkia – Prinsessa 65 (1996, kokoelma)
Voittamaton (2006)
Kujakissa – 35 laulua tästä elämästä (2009, kokoelma)
Aiheesta muualla

Seppo Närhen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Sepponärhi.net (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
O 2 -luokka

| O 2 -luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  130 t (pinnalla) 150 t (sukellus)
Pituus:  31,1 m
Leveys:  3,1 m
Syväys:  2,9 m
Koneteho:  2 × MAN 6-sylinteristä dieselmoottoria 350 bhp 1 × sähkömoottori 200 shp
Nopeus:  11 solmua (diesel) 8,5 solmua (sähkö)
Miehistöä:  10
Aseistus
Meritorjunta:  2 × 450 mm torpedoputkea
O 2 -luokka on Alankomaiden kuninkaallisen laivaston neljän aluksen muodostama sukellusveneluokka.
Suunnittelu

Luokan neljän Hay-Whitehead tyyppisen aluksen suunnittelu pohjautui Marley F. Hayn ja Fiumessa toimipaikkaansa pitävän Whitehead Companyn suunnitelmiin.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hr. Ms. O 2 | Koninklijke Maatschappij De Schelde, Vlissingen | 1909 | 30. tammikuuta 1911 | 1911 | poistettu alusluettelosta 1931 |
| Hr. Ms. O 3 | Koninklijke Maatschappij De Schelde, Vlissingen |  | 30. heinäkuuta 1912 |  | poistettu alusluettelosta 1932 |
| Hr. Ms. O 4 | Koninklijke Maatschappij De Schelde, Vlissingen |  | 5. elokuuta 1913 | 1914 | poistettu alusluettelosta 1935 |
| Hr. Ms. O 5 | Koninklijke Maatschappij De Schelde, Vlissingen |  | 2. lokakuuta 1913 | 1914 | poistettu alusluettelosta 1935 |
O-Kloorianiliini

| o-Kloorianiliini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-kloorianiliini
CAS-numero:  95-51-2
PubChem CID:  7240
SMILES:  C1=CC=C(C(=C1)N)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H6ClN
Moolimassa:  127,568 g/mol
Sulamispiste:  -14 °C
Kiehumispiste:  208,8 °C
Tiheys:  1,213 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 8,16 g/l (25 °C)
o-Kloorianiliini eli 2-kloorianiliini (C6H6ClN) on orgaaninen yhdiste ja aniliinin kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineiden, lääkkeiden ja hyönteismyrkkyjen valmistamiseen. o-Kloorianiliini on m- ja p-kloorianiliinien isomeeri.