stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nils Ahrbom

Sveaplans gymnasium.
Nils Ahrbom (1905–1997) oli ruotsalainen arkkitehti.
Ahrbom piti arkkitehtitoimistoa yhdessä toisen ruotsalaisen arkkitehdin, Helge Zimdalin kanssa vuosina 1927–1951. Kungliga tekniska högskolanissa Tukholmassa hän toimi arkkitehtuurin professorina vuosina 1942–1963. Hän toimi myös linnanarkkitehtina Vadstenan linnassa.
Töitä

Itä-Götanmaan lääninmuseo, Linköping (Zimdalin kanssa, 1936–1939)
Sveaplans gymnasium, Tukholma (Zimdalin kanssa, 1936)
Södermalms högre allmänna läroverk för flickor, Tukholma (Zimdalin kanssa, 1945)
Ruotsin suurlähetystörakennukset Ankarassa, Kairossa, Tokiossa ja Pekingissä.
Pakkovalta

Pakkovalta on vallankäyttöä, jonka tarkoituksena on ohjata yhteisön toimintaa, tarvittaessa välittömiä pakkokeinoja käyttämällä tai välillisesti pakkokeinojen käyttämisellä uhkaamalla. Oikeuksia ja lakeja suojellaan usein pakkovallan keinoin. Toisaalta oikeudet ja lait voivat olla luonnottomia, jos kansalaiset tottelevat vain pakkovallalla.
Marxilaisessa diskurssissa sillä viitataan yhteiskuntaan, joka on olemassa ennen työväenluokan vallankumousta ja kommunistisen yhteiskunnan syntyä. Libertaareilla ja tietyillä muilla poliittisilla ryhmillä on oma, erittäin negatiivinen käsityksensä pakkovallasta, pitäen sitä käytännössä aina moraalisesti vääränä.
Sekä valtio että muut tahot käyttävät pakkovaltaa poliittisiin tarkoituksiin. Pakkovaltaa (lähinnä erityisessä poliittisessa merkityksessä) vastustavat anarkistit, liberaalit, marxistit sekä pasifistit. Joka tapauksessa pakkovalta on yksi perinteisimpiä motivointikeinoja, ja sitä käytetään jatkuvasti siihen tarkoitukseen. Muuhun kuin lakien valvomiseen rangaistusten keinoin perustuvia yhteiskuntia ei ole toteutettu, lukuun ottamatta lyhytikäistä anarkistien valtaa osissa Espanjaa sisällissodan aikana. Vaihtoehtona pakkovallalle on siten ollut mielivalta, joka on harjoitettu feodalismin aikana ja muun muassa Afganistanin sisällissodan jälkeen 1992–1996 ja Somaliassa diktaattori Siad Barren hallituksen kaaduttua. Tällöin hallinnassa ovat erilaiset lähinnä rosvojoukoiksi luokiteltavat ryhmät.
Nisäkkäiden anatomia

Carl von Linné antoi nisäkkäille nimen poikasten imettämiseen käytettyjen nisien mukaan. Kuvassa kili ja kuttu.
Nisäkkäiden anatomia on samankaltaista muiden selkärankaisten kanssa ja muistuttaa suurelta osin matelijoiden anatomiaa, sillä niiden sukupuut erkanivat triaskaudella noin 220 miljoonaa vuotta sitten. Kuten matelijat myös nisäkkäät hengittävät ilmaa ja niillä on verenkierto, mutta niistä poiketen nisäkkäät ovat tasalämpöisiä. Yksinomaan nisäkkäille tyypillisiä anatomisia piirteitä ovat maitorauhaset ja niihin liittyvät nisät, vaihtelevan laajuinen karvapeite sekä naarailla kohtu, jossa jälkeläistä kannetaan kunnes se kehittyy tarpeeksi selvitäkseen hengissä emänsä maidolla ruokittuna.
Nykyään nisäkkäitä on sopeutunut elämään niin maalla, merellä kuin ilmassakin ja niiden anatomia vaihtelee luonnollisen elinympäristön mukaisesti. Kuitenkin edellä mainitut ominaispiirteet ilmenevät miltei kaikissa nisäkkäissä. Jopa merinisäkkäät joutuvat nousemaan pintaan hengittämään ilmaa ja niillä on karvoja ainakin jossain elämänsä vaiheessa, joskin usein sangen vähän. Vesinokkaeläin on anatomialtaan varsin poikkeava nisäkäs sillä se munii, eikä sillä ole nisiä, mutta se erittää ihon läpi maitoa poikasilleen. Varhaisten nisäkkäiden, jotka muistuttivat nykyistä enemmän matelijaesivanhempiaan, arvellaan olleen tältä osin vesinokkaeläimen kaltaisia. Pussieläinten poikaset taasen syntyvät sen verran kehittymättöminä, että emo kantaa nisään kiinnittyneitä poikasiaan pussissa vielä syntymän jälkeen.
Hengitys ja verenkierto

Nisäkkäillä on täydellinen kaksinkertainen verenkierto. Tämä tarkoittaa sitä, että nisäkkäiden sydän on nelilokeroinen (oikea kammio ja eteinen; vasen kammio ja eteinen) ja sydämessä on väliseinä, joka estää hapettoman ja hapekkaan veren sekoittumisen. Kaksinkertaisuus tarkoittaa sitä, että nisäkkäiden verenkierrossa on kaksi lenkkiä, joista toinen eli keuhkoverenkierto alkaa sydämen oikeasta kammiosta, josta sydän pumppaa sen keuhkorakkuloihin. Keuhkorakkuloissa happi siirtyy vereen ja hiilidioksidi keuhkoihin diffuusion avulla. Keuhkoista veri siirtyy aorttaan ja muihin valtimoverisuoniin. Nisäkkäillä aortta kaareutuu aina vasemmalle. Linnuilla aortta kaareutuu oikealle, kun taas sammakkoeläimillä ja matelijoilla aortta kaareutuu molempiin suuntiin. Valtimot kuljettavat hapekkaan veren kudoksiin ja laskimot siirtävät hiilidioksidin uudelleen sydämeen ja pieneen verenkiertoon.
Nisäkkäiden ohella vain linnuilla ja krokotiilieläimillä on nelilokeroinen sydän. Matelijoilla krokotiilieläimiä lukuun ottamatta on kolmilokeroinen sydän, minkä vuoksi niillä on vaillinainen kaksinkertainen verenkierto (hapekas ja hapeton veri sekoittuvat). Lisäksi nisäkkäiden happea kuljettavilla punasoluilla ei ole tumaa, kun taas muilla selkärankaisilla on. Tuman puuttumisen ja solun koveran muodon ansiosta nisäkkäiden punasoluissa on enemmän hemoglobiinia, minkä ansiosta punasolut pystyvät siirtämään happea tehokkaammin.
Nisäkkäiden lihaksikas pallea erottaa sisäelimet vatsa- ja rintaonteloon. Pallea on sisäänhengitykseen osallistuva lihas. Muilla selkärankaisilla pallea on kalvomainen tai sitä ei ole lainkaan.
Ruoansulatus

Koska nisäkkäät ovat lintujen ohella ainoita tasalämpöisiä eläimiä, vaativat ne muita selkärankaisia enemmän ravintoa samalle kudosmassalle. Tämän vuoksi nisäkkäiden ruoansulatusjärjestelmä on kehittynyt muita selkärankaisia tehokkaammaksi ja pidemmälle. Kaikkiruokaisilla eläimillä ruoansulatusjärjestelmä on verrattain yksinkertainen verrattuna kasvinsyöjiin.
Ruoka kulkee hampaiden mekaanisen hienontamisen jälkeen ruokatorvea pitkin mahaan, jossa tapahtuu kemiallinen tai biokemiallinen hajoaminen. Kasvinsyöjillä on mahassaan symbioottisia bakteereita, jotka muuttavat kasvien hiilihydraatit, kuten selluloosan, haihtuviksi rasvahapoiksi (VFA), joita eläimen on helpompi hyödyntää energianlähteenä. Mahan kehitys on edennyt pisimmälle sorkkaeläimillä ja etenkin märehtijöillä, joilla on neliosainen mahalaukku, jonka osat ovat pötsi eli rapamaha, verkkomaha eli kuninkaankypäri, satakerta ja juoksutusmaha. Bakteereja ruoansulatuksessa käyttävillä eläimillä mahan pH on hieman hapan (hieman alle seitsemän), koska bakteerit eivät selviytyisi kovin happamissa olosuhteissa. Pötsistä ruoka liukuu verkkomahaan, jonka sisäseinässä on verkkomaisesti asettuneita poimuja. Täältä ruoka työntyy uudelleen suuhun pureksittavaksi, märehdittäväksi, ja valuu pötsiin johtavan raon ohi satakertaan, jonka limakalvossa on lehtimäisiä poimuja. Täällä siitä puristuu vettä pois, minkä jälkeen se joutuu juoksutusmahaan, missä siihen sekoittuu mahanestettä. Muilla nisäkkäillä mahan rakenne on huomattavasti yksinkertaisempi.
Mahasta ruoka siirtyy suolistoon, joka koostuu pääosin kahdesta osasta: ohut- ja paksusuolesta. Ohutsuolen nukkalisäkkeiden välissä olevat rauhaset tuottavat entsyymejä, jotka erottavat ravinnosta hiilihydraatit ja proteiinit. Nukkalisäkkeiden kautta ravintoaineet siirtyvät verenkiertoon. Ohutsuolen pituuden on havaittu olevan verrannollinen eläimen ruokavalioon siten, että kasvinsyöjillä on pisin ja hedelmiä syövillä lyhin ohutsuoli. Ohutsuolesta ravintoaines siirtyy paksusuoleen, jossa siitä varastoidaan suoloja ja nesteitä. Paksusuolesta jäljelle jäänyt jäte siirtyy peräsuoleen ja sieltä lopulta peräaukon kautta pois kehosta.
Hermosto ja aistit

Nisäkkäiden aivot ovat muiden selkärankaisten aivoihin verrattuna suuret. Aivojen rakenteesta voidaan erottaa selviä eroja. Nisäkkäiltä löytyy niin sanottu isokorteksi, joka on rakenne isojen aivojen pinnassa ja vastaa sellaisista toiminnoista kuin tietoinen ajattelu, päättely ja etäisyyksien arviointi. Isokorteksi löytyy kaikilta nisäkkäiltä, mutta ei muilta selkärankaisilta. Tälle homologisena rakenteena tutkijat pitävät kuitenkin matelijoiden dorsaalista korteksia, josta osa tutkijoista arvelee isokorteksi muodostuneen. Kädellisten kohdalla isokorteksin toiminta alue on erityisen laaja. Neokorteksin pinta-alaa lisää aivojen voimakas poimuttuminen, vaikkakin pienimmillä nisäkkäillä poimuttuminen on vähäistä tai sitä ei ole lainkaan. Osa tutkijoista väittää poimuttumisen aiheutuvan tarpeesta saada isokorteksille lisää pinta-alaa, mutta toisten tutkijoiden mukaan poimurakenteen ideana on lisätä pinta-alaa, jolloin aivojen tuottaman runsaan lämpöenergian haihtuminen olisi tehokkaampaa.
Nisäkkäiden haju- ja kuuloaistit ovat tehokkaita, ja monien hedelmiä ja kasviksia syövien nisäkkäiden värinäkö on erityisen tarkka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nisäkkäiden anatomia Wikimedia Commonsissa
Olympiodoros nuorempi

Olympiodoros nuorempi (m.kreik. Ὀλυμπιόδωρος, Olympiodōros; n. 495–570) oli uusplatonilainen filosofi, opettaja ja astrologi. Hän eli Bysantin valtakunnan varhaisina vuosina ja oli aktiivinen enimmäkseen vuoden 529 jälkeen, jolloin Platonin Akatemia ja muut Ateenan pakanalliset filosofikoulut olivat sulkeneet ovensa. Häntä kutsuttiin nuoremmaksi erotukseksi suunnilleen samaan aikaan vaikuttaneesta peripateetikosta Olympiodoros vanhemmasta.
Olympiodoros oli viimeinen pakanallinen oppinut, joka piti yllä platonilaista perinnettä Aleksandriassa (katso Aleksandrian koulukunta). Hänen kuoltuaan koulukunta siirtyi kristityille aristoteelikoille ja siirrettiin lopulta Konstantinopoliin. Olympiodoros itse vältti vainot, joista monet hänen aikalaisena (esimerkiksi Hierokles Aleksandrialainen) kärsivät, mahdollisesti koska Aleksandrian koulukunta ei juurikaan osallistunut politiikkaan (kuten keisari Julianus Luopion hankkeeseen palauttaa mithralainen kultti), sekä mahdollisesti siksi, että se oli opillisempi ja vähemmän uskonnollinen kuin Ateenan Akatemia.
Olympiodoroksen säilyneisiin teoksiin kuuluvat Platonin elämäkerta, kommentaariot useisiin Platonin dialogeihin (mm. In Platonis Alcibiadem commentaria) ja Aristoteleen teoksiin, sekä johdanto aristoteeliseen filosofiaan. Olympiodoros tarjoaa myös sellaista tietoa varhaisemmasta uusplatonikko Iamblikhoksesta, jota ei tunneta muualta.
Sen lisäksi Olympiodorokselta on säilynyt Kommentaario Paulos Aleksandrinoksen astrologian johdantoteoksesta vuodelta 378. Vaikka Kommentaario on kahdessa myöhemmässä versiossa laitettu Heliodoroksen nimiin, L. G. Westerink on katsonut, että kyseessä on todellisuudessa Olympiodoroksen Aleksandriassa vuoden 564 touko- ja heinäkuun välisenä aikana pitämien luentojen yleisesitys. Kommentaario on aukikirjoitettu informatiivisempi versio Pauloksen niukkasanaisesta tekstistä. Se myös valaisee astrologian teorioiden kehitystä Paulosta seuranneen kahdensadan vuoden aikana.
Uusplatonilaiset filosofit David ja Elias ovat mahdollisesti olleet Olympiodoroksen oppilaita.
Aiheesta muualla

Wildberg, Christian: Olympiodorus The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Antiikin filosofia  Platonismi
Ossian Löwenmark

Bruno Ossian Löwenmark (10. kesäkuuta 1884 Kajaani – 15. marraskuuta 1954) oli suomalainen vakuutusalan yritysjohtaja.
Löwenmark kävi koulua Turussa ja valmistui Turun ruotsalaisesta kauppaopistosta 1903. Hän opiskeli myös Berliinin kauppakorkeakoulussa ja Englannissa Beccles Collegessa sekä teki opintomatkoja Saksaan, Amerikkaan, Norjaan, Englantiin ja Ranskaan.
Löwenmark aloitti uransa Suomen Yhdyspankin Turun konttorissa 1902–1907. Sen jälkeen hän oli työssä muun muassa Henkivakuutus Fenniassa Turussa ja Viipurissa 1909. Vuosina 1910–1911 hän toimi organisaattorina Kööpenhaminassa Carentia henkivakuutuslaitoksessa. Hän siirtyi 1911 Henkivakuutus Kalevan palvelukseen kansanvakuutusosaston järjestelijäksi ja päälliköksi. Hän oli Helsingin Pörssin varajohtajana 1918–1922 ja Ulkomaanpankin sivukonttorin johtajana 1922–1923. Vuodesta 1923 lähtien Löwenmark oli perustamansa Vakuutus Oy Auton toimitusjohtajana.
Löwenmark oli Pääoma- ja Elinkorkovakuutuslaitoksen jäsen sekä Autovakuutusliiton hallitusten jäsen. Hän oli Kansallis-Vakuutus-Oy:n puheenjohtajana 1930–1934 sekä Helsingin Pörssiklubin taloudenhoitajana ja sihteerinä vuodesta 1919. Hän oli Hufvudstadsbladetin Arvopaperipörssin toimittajana 1918–1922.
Oslo Plaza

| Oslo Plaza |
| --- | --- |

Osoite:  Sonja Henies plass 3
Sijainti:  Oslo, Norja
Rakennustyyppi:  hotelli
Valmistumisvuosi:  1989
Korkeus:  117 m
Kerrosluku:  37
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oslo Plaza on Oslossa sijaitseva pilvenpiirtäjä, jossa toimii Radisson Blu -hotelli. Rakennus valmistui vuonna 1989 ja on Oslon toiseksi korkein rakennus Tryvannstårnetin jälkeen. Aivan rakennuksen vieressä sijaitsee Oslo Spektrum -areena, johon hotellista on kulkuyhteys kävelysiltaa pitkin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oslo Plaza Wikimedia Commonsissa
Oslo Nye Teater

Oslo Nye Teaterin pääsisäänkäynti.
Oslo Nye Teater on Oslossa Norjassa sijaitseva teatteri. Se on yksi Norjan suosituimmista teattereista.[lähde? ] Teatteri perustettiin vuonna 1959, kun Det Nye Teater ja Folketeatret yhdistettiin. Se käsittää neljä näyttämöä: Oslo Nye Hovedscenen, Oslo Nye Centralteatret, Oslo Nye Trikkestallen ja Oslo Nye Caféscenen.
Aiheesta muualla

Teatterin kotisivut (norjaksi)
Oslon arkkitehtuuri- ja designkorkeakoulu

| Oslon arkkitehtuuri- ja designkorkeakoulu (AHO)> Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo |
| --- | --- |
  
 Vuodesta 2001 käytössä ollut päärakennus Maridalsveienin ja Akerselvan välissä.
Perustettu:  1945
Rehtori:  Irene Alma Lønne
Henkilökunta:  n. 150 (2019)
Opiskelijoita:  n. 700 (2019)
Sijainti:  Oslo,  Norja
Sivusto:  https://aho.no/
Oslon arkkitehtuuri- ja designkorkeakoulu (norj. Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo, lyh. AHO) on Oslossa sijaitseva valtiollinen korkeakoulu, jossa annetaan koulutusta arkkitehtuurin, muotoilun ja maisema-arkkitehtuurin aloilla. Se perustettiin vuonna 1945 osaksi Valtion käsityö- ja taideteollisuuskoulua (Statens håndverks- og kunstindustriskole, SHKS) ja itsenäistyi vuonna 1961 nimellä Oslon valtiollinen arkkitehtikoulu (Statens arkitektskole i Oslo, SAO). Vuodesta 1969 nimi oli Oslon arkkitehtikorkeakoulu (Arkitekthøgskolen i Oslo). Nykyisen nimensä se sai vuonna 2001 samalla, kun se muutti nykyiseen paikkaansa. Vuonna 2019 koulussa oli noin 700 opiskelijaa ja 150 työntekijää.
St. Olavs gate 2, jossa koulu toimi vuosina 1966–2001.
Aiheesta muualla

Koulun verkkosivut (norjaksi)
Norjan valtiolliset yliopistot ja korkeakoulut
| --- | --- |
Yliopistot:   Agderin yliopisto  Bergenin yliopisto  Kaakkois-Norjan yliopisto  Norjan teknis-luonnontieteellinen yliopisto  Norjan ympäristötieteen ja biologian yliopisto  Oslon yliopisto  Stavangerin yliopisto  Tromssan yliopisto 
Valtiolliset erityiskorkeakoulut:   Norjan eläinlääketieteellinen korkeakoulu  Norjan kauppakorkeakoulu  Norjan liikuntatieteellinen yliopisto  Norjan valtiollinen musiikkikorkeakoulu  Oslon arkkitehtuuri- ja designkorkeakoulu  Vapaa teologinen tiedekunta 
Alueelliset valtionkorkeakoulut:   Akershusin valtionkorkeakoulu  Bodøn valtionkorkeakoulu  Buskerudin valtionkorkeakoulu  Etelä-Trøndelagin valtionkorkeakoulu  Finnmarkin valtionkorkeakoulu  Gjøvikin valtionkorkeakoulu  Harstadin valtionkorkeakoulu  Innlandetin korkeakoulu  Molden valtionkorkeakoulu  Narvikin valtionkorkeakoulu  Nesnan valtionkorkeakoulu  Oslon valtionkorkeakoulu  Pohjois-Trøndelagin valtionkorkeakoulu  Saamelainen korkeakoulu  Tromssan valtionkorkeakoulu  Vestlandetin korkeakoulu  Voldan korkeakoulu  Ålesundin valtionkorkeakoulu  Østfoldin valtionkorkeakoulu 
Valtion taidekorkeakoulut:   Bergenin taidekorkeakoulu  Oslon taidekorkeakoulu
Nya ÖB

Nya ÖB oli Kokkolassa vuosina 2015–2017 ilmestynyt ruotsinkielinen paikallislehti.
Nya ÖB:n perustivat entiset Österbottens Tidningin toimittajat, joiden mielestä lehti kiinnitti liian vähän huomiota Kokkolan ja Kruunupyyn asioihin. Sen nimi viittasi Kokkolassa aikaisemmin julkaistuun Österbottningen-lehteen. Syyskuusta 2015 lähtien kerran viikossa ilmestynyt Nya ÖB sai 1500 tilaajaa. Varsinkin mainostulot osoittautuivat liian pieniksi ja lehti lopetettiin vuoden 2017 lopussa. Sen päätoimittajana työskenteli Yrsa Slotte.
Otto Henrik Moisio

Otto Henrik (Heikki) Moisio (10. joulukuuta 1866 Viitasaari – 9. tammikuuta 1923 Lappeenranta) oli suomalainen opettaja ja toimittaja.
Moision vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Moisio ja Maria Kaisa Kokkinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta vuonna 1888, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1893. Moisio auskultoi Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa ja suoritti kasvatustieteen tutkinnon vuonna 1897.
Moisio työskenteli Lappeenrannan yhteiskoulun venäjän kielen ja sittemmin suomen, historian ja filosofian opettajana vuodesta 1897 aina kuolemaansa saakka. Hän työskenteli myös Itä-Suomen Sanomien aputoimittajana sekä päätoimittajana vuosina 1899–1900 ja 1902–1914, toimi Kansanvalistusseuran luennoitsijana, laati artikkeleita Tietosanakirjaan ja suomensi eräitä Leo Tolstoin satuja. Nuorsuomalaisiin ja sittemmin kokoomuspuolueeseen kuulunut Moisio oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsen ja toimi useita vuosia sen varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana.
Olga Lönnbohm

Olga Margareta Lönnbohm, o.s. Molander, (1871 Ruskeala – 28. lokakuuta 1904 Kuopio) oli suomalainen runoilija.
Olga Lönnbohm oli naimisissa 1895–1904 runoilija Eino Leinon vanhemman veljen, kansakoulujen tarkastaja Oskar Andreas Ferdinand (Antti) Lönnbohmin (kirjailijanimi O. A. F. Mustonen) kanssa.
Teoksia

Laululeikkejä. U. W. Telén ja K., Kuopio 1903, 2. painos WSOY 1908, 3. painos WSOY 1934 (3. painokseen laulut on tarkastanut Aune Krohn, selitykset Anni Collan)
Osloer Straßen metroasema

Sisäänkäynti Osloer Straßen metroasemalle.
Osloer Staßen metroasema on Berliinin metron (U-Bahn) asema Gesundbrunnenin kaupunginosassa. Asema on linjan U9 pohjoinen pääteasema. Lisäksi Osloer Straßen asemalla pysähtyvät linjan U8 metrojunat, ja asemalta on yhteys MetroBus-linjalle M13.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Osloer Straßen metroasema Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Pankstraße | U8 | Seuraava asema: Franz-Neumann-Platz |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Nauener Platz | U9 | Seuraava asema: - |
Nya Rampen

Nya Rampen on suomenruotsalaisten näyttelijöiden perustama kokeellinen teatteriryhmä. Sen groteskin tyylitellyt tuotannot ovat voittaneet useita palkintoja eurooppalaisilla teatterifestivaaleilla.
Nya Rampenissa toimivat Elmer Bäck, Rasmus Slätis ja Jakob Öhrman.
Nya Rampenin ja ruotsalaisen Institutet-ryhmän yhdessä toteuttama Conte D’Amour käsitteli valtaa ja seksuaalisuutta vuonna 2008 paljastuneen itävaltalaisen Josef Fritzlin insestitapauksen kautta. Näytelmä voitti muun muassa pääpalkinnon Saksassa 2011 pidetyllä Impulse-teatterifestivaalilla. Sen jälkeen toteutettu We Love Africa and Africa Loves Us ruotii länsimaisen ihmisen ristiriitaista suhdetta kehitysmaihin. Teoksessa esiintyy sama groteski perhe kuin Conte D´Amourissa. Trilogiaksi muodostuneen sarjan päättää Bis zum Tod, joka tutkii pedofilian herättämää pelkoa nyky-yhteiskunnassa.
Vuonna 2011 Baltic Circle -festivaaleilla esitetty Nya Rampenin teos Worship! tutki ihmisen pakkomielteistä halua kuulua ja uskoa johonkin. Se yhdisti balettia, musikaalia, oopperaa, jousisoitantaa, miekkailua, tosi-tv:tä, tietokonepeliä, väkivaltaviihdettä, pornoa ja viittauksia Shakespearen teoksiin.
Onks ollu mitään

| Onks ollu mitään RJaarli |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2011, Espoo
 Julkaistu: 2011
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: rap
 Levy-yhtiö: Pass The Mic Organization
RJaarlin muut julkaisut
| Avaa silmäs 2009 | Onks ollu mitään 2009 | Myskii 2012 |
Onks ollu mitään on suomalaisen rap-artisti RJaarlin nykyisin Jaarli sekä Pikkolon yhteinen esikoisjulkaisu. Se julkaistiin vuoden 2011 keväällä Pass The Mic Organization -levy-yhtiön kautta.
Kappaleet

Intro
Muutama lauantai (mukana Eemeli & Latiksen Andy)
Massit Part 2
Päiväni pyörässä (mukana Opa)
Pakene arkee (mukana Oiva Vedätys & Hanna)
Ilman valoja
Kirotut
Noste
Kerran vielä
Outro
Arvostelut

Tuoreet Platat:
Aiheesta muualla

Bandcamp
Olga Neuwirth

Olga Neuwirth vuonna 2002.
Olga Neuwirth (s. 4. elokuuta 1968 Graz) on itävaltalainen säveltäjä. Hän on opiskellut musiikinteoriaa ja sävellystä San Franciscon konservatoriossa Elinor Armerin johdolla ja myöhemmin Wienin musiikin ja esittävän taiteen yliopistossa Erich Urbannerin johdolla. Hän on myös ollut Adriana Hölszkyn, Tristan Murail'n ja Luigi Nonon sävellysoppilaana.
Säveltämisen lisäksi Olga Neuwirth on kiinnostunut myös elokuvista, kirjallisuudesta, arkkitehtuurista ja kuvataiteista, ja hänen työnsä ovat usein moniaistillisia ja poikkitaiteellisia. Hän yhdistelee teoksissaan useita eri musiikkityylejä, esimerkiksi taidemusiikkia, rap-musiikkia ja jazzia. Hän hyödyntää sekä tavanomaisia orkesterisoittimia että elektronisesti tuotettua ääntä. Säveltämisen lisäksi hän on järjestänyt myös ääni-installaatioita ja taidenäyttelyitä.
Vuonna 2008 Olga Neuwirthille myönnettiin Heidelberger Künstlerinnenpreis -palkinto.
Aiheesta muualla

http://www.olganeuwirth.com/ Neuwirthin verkkosivusto] (englanniksi)
Otto Herschmann

| Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Itävalta> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ateena 1896 | 100 m vapaauinti |  |
Miesten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1912 | säilän joukkue |  |
Otto Herschmann (4. tammikuuta 1877 – 14. kesäkuuta 1942) oli itävaltalainen, juutalainen urheilija ja olympiamitalisti.
Herschmann osallistui vuoden 1896 kesäolympialaisissa 100 metrin vapaauintiin. Hän sijoittui toiseksi ajalla 1.22,8 häviten 0,6 sekuntia voittajalle, Alfréd Hajósille. Vuoden 1912 olympialaisissa hän kuului hopeaa voittaneeseen Itävallan säilämiekkailujoukkueeseen. Hän toimi tuolloin myös Itävallan olympiakomitean puheenjohtajana ja on ainoa kansallisen olympiakomitean puheenjohtaja, joka virassa toimiessaan on saavuttanut olympiamitalin.
Natsit pidättivät Herschmannin Wienissä 14. tammikuuta vuonna 1942 ja hänet karkotettiin Sobibórin keskitysleirille. Hän kuoli Izbicassa Saksan miehittämässä Puolassa myöhemmin samana vuonna.
Herschmann on valittu kansainväliseen juutalaisten urheilijoiden Hall of Fameen.
7. marraskuuta 2001 Herschmannin kotikaupunki Wien nimesi erään kujan Herschmannin muistoksi Otto-Herschmann-Gasseksi (suom. Otto Herschmannin kuja).
Orvo Kokkonen

Orvo Kalevi Kokkonen (20. kesäkuuta 1945 Jyväskylä – 29. lokakuuta 2017 Jyväskylä) oli suomalainen pesäpalloilija.
Orvo Kokkonen pelasi koko 1960-luvun Jyväskylän Kirissä, jossa saavutti nuorten Suomen mestaruuden 1960 ja miesten SM-kultaa 1964 ja oli saman vuoden Mestarit – Muu Suomi -ottelussa kentän paras yleis- ja ulkopelaaja. Kokkosen harrastuksiin kuului myös lentopallo.