stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksandr Baryšnikov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Moskova 1980 | kuulantyöntö |  |
|  Pronssia | Montréal 1976 | kuulantyöntö |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Praha 1978 | kuulantyöntö |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1983 | kuulantyöntö |  |
|  Pronssia | München 1976 | kuulantyöntö |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Pronssia | Moskova 1973 |  kuulantyöntö |  |
Aleksandr Georgijevitš Baryšnikov (ven. Александр Георгиевич Барышников, 11. marraskuuta 1948 – 15. syyskuuta 2024) oli neuvostoliittolainen kuulantyöntäjä ja olympiamitalisti. Hän työnsi ensimmäisenä virallisesti kuulaa tasan 22 metriä ja oli ensimmäisiä pyörähdystyylin menestyksekkäitä käyttäjiä.
Baryšnikov alkoi harjoitella pyörähdystyyliä alkuvuonna 1972 valmentaja Viktor Aleksejevin johdolla. Münchenin 1972 olympialaisissa hän työnsi karsinnassa tuloksen 18,65 m eikä selviytynyt loppukilpailuun. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 20,13 m
Colombesissa 10. heinäkuuta 1976 Baryšnikov teki maailmanennätyksen 22,00 m. Ennätys pysyi hänen nimissään lähes kaksi vuotta. Montréalin 1976 olympialaisissa hän työnsi loppukilpailun kolmannella kierroksella tuloksen 21,00 m ja neljännellä lähes yhtä pitkälle, 20,96 m. Hän sijoittui pronssille vain 3 cm hopeamitalisti Jevgeni Mironoville ja 5 cm kultamitalisti Udo Beyerille hävinneenä.
Prahan EM-kilpailuissa 1978 Baryšnikov saavutti hopeaa tuloksella 20,68 m; alun perin hopealle sijoittunut Jevgeni Mironov hylättiin dopingtestin perusteella. Moskovan 1980 olympialaisissa Baryšnikov teki toisella työntökierroksella tuloksen 21,08 m ja saavutti hopeaa.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Baryšnikov saavutti pronssia Münchenissä 1976 tuloksella 20,02 m sekä hopeaa Budapestissa 1983 tuloksella 20,44 m. Lisäksi hän sijoittui kuudenneksi Katowicessa 1975 tuloksella 18,80 m ja neljänneksi Milanossa 1978 tuloksella 19,95 m.
Baryšnikov oli pituudeltaan 202-senttinen. Hän avioitui Montréalin olympialaisten jälkeen kuulantyönnön olympiavoittaja Nadežda Tšižovan kanssa.
Basileion

| Basileion> Βασίλειον |
| --- | --- |
Sijainti:  Ateena, Attika  Kreikka
Rakennustyyppi:  viranomaisrakennus
Valmistumisvuosi:  viimeistään 500-luvulla eaa.
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Basileion (m.kreik. Βασίλειον) oli antiikin aikainen fylobasileusten käyttämä rakennus Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi jossakin kaupungin niin kutsutun Arkaaisen agoran ympäristössä nykyisen Plákan kaupunginosan alueella.
Basileion oli rakennettu arkaaisella kaudella viimeistään 500-luvulla eaa. Sitä käytettiin fylobasileusten eli Attikan neljän varhaisen joonialaisen fylen johtajien alkuperäisenä kokoontumispaikkana. Myöhemmin, kun rakennukselle ei enää ollut käyttöä, sen paikalle saatettiin rakentaa esimerkiksi Ptolemaioksen gymnasion.
Jossakin Basileionin lähellä sijaitsivat muun muassa Prytaneion, Bukoleion, Epilykeion ja Thesmotheteion. Erään ehdotuksen mukaan Bukoleion oli Basileionin myöhempi nimitys, jolloin kyseessä olisikin sama rakennus.
Issi Baran

Issi Baran Helsingin kesäolympialaisissa vuonna 1952
Issi Israel Baran (4. marraskuuta 1927 Helsinki – 25. huhtikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen pikajuoksija, joka kuului Suomen maajoukkueeseen 1950-luvun alkupuoliskolla. Baran edusti Suomea Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Taustaltaan juutalainen Baran toimi aktiivisesti Helsingin juutalaisyhteisön parissa.
Elämä ja urheilu-ura > Tausta

Baran syntyi Helsingissä 4. marraskuuta 1927. Baranin äiti oli syntynyt Venäjällä, ja Issi sai veljensä tavoin Suomen kansalaisuuden vasta vuonna 1949. Baran ei nuoren ikänsä vuoksi sotinut toisessa maailmansodassa, mutta hän osallistui laivastossa Israelin itsenäisyyssotaan 1940-luvun lopussa: hän saapui Palestiinaan päivää ennen kuin Israel julistautui itsenäiseksi. 180-senttinen ja noin 70-kiloinen Baran oli juutalainen ja edusti urheilu-urallaan Urheiluseura Makkabia, vaikka esimerkiksi Helsingin Kisa-Veikot yritti houkutella häntä vaihtamaan seuraa.
Elämä ja urheilu-ura > Pikajuoksu-ura

Baran luotti urheilijana lahjakkuuteensa eikä harjoitellut runsaasti. Hän saavutti SM-pronssia Helsingissä järjestettyissä vuoden 1951 Kalevan kisoissa ja voitti vuonna 1952 järjestetyn Helsingin olympiakisojen karsintakilpailun. Helsingin kesäolympialaisissa 1952 Baran kilpaili 100 metrillä ja Suomen pikaviestijoukkueessa 4×100 metrillä. 100 metrillä kahden ensimmäisen edettyä toisiin alkueriin hän jäi alkuerässään neljänneksi sekunnin kymmenyksen erolla jatkopaikasta. Pikaviestissä Baran juoksi Adolf Turakaisen, Voitto Hellstenin ja Pauli Tavisalon kanssa ajan 42,0 ollen alkueränsä neljäs joukkue kolmen ensimmäisen edettyä välieriin viimeisen jatkopaikan mentyä Puolalle kaksi sekunnin kymmenystä nopeammalla ajalla.
Vuosina 1952–1954 Baran edusti Suomea myös viidessä maaottelussa. Hän voitti yhdeksän piirinmestaruutta ja kolmesti Marskin kisat. Makkabiadien EM-kilpailuissa Baran voitti Kööpenhaminassa 1959, 31-vuotiaana, kultaa 100 metrillä ajalla 10,8 ja vietissä hopeaa. Hänen ennätyksensä 100 metrillä oli vuonna 1953 juostu 10,8 sekuntia. Hänet valittiin Makkabin parhaaksi urheilijaksi vuosina 1952–1960.
Elämä ja urheilu-ura > Myöhemmät vuodet

Baran työskenteli Suomen Turkisteollisuudessa ja myöhemmin tekstiiliagentuuriliike Rainer Oy:ssä, missä hän nousi enemmistöosakkaaksi ja toimitusjohtajaksi ennen kuin myi yhtiön Helkamalle. Baran oli myös aktiivinen Helsingin juutalaisen seurakunnan jäsen ja toimi myös Urheiluseura Makkabin johtokunnan jäsenenä vuodet 1962–1967, Juutalaisessa sairasapuyhdistyksessä, Juutalaisessa hautajaisyhdistyksessä, Juutalaisessa opintoyhdistyksessä ja varainhoitoyhdistyksessä. Baran kuoli Helsingissä 90-vuotiaana 25. huhtikuuta 2018.
Aiheesta muualla

Issi Baran Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Bariumperoksidi

| Bariumperoksidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  1304-29-6
PubChem CID:  14773
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  BaO2
Moolimassa:  169,33
Ulkomuoto:  Valkoinen tai vaaleanharmaa kiteinen aine
Sulamispiste:  450 °C
Kiehumispiste:  810 °C (hajoaa)
Tiheys:  5,68 g/cm3
Bariumperoksidi (BaO2) on barium- ja peroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää pyrotekniikassa sekä vetyperoksidin ja muiden epäorgaanisten peroksidien valmistamiseen.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa bariumperoksidi on valkoista tai harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain vähän veteen. Kidevedettömän bariumperoksidin lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen oktahydraatti (BaO2·8H2O). Bariumperoksidi on muiden peroksidien tavoin voimakkaasti hapettava yhdiste ja voi sytyttää orgaanisia materiaaleja palamaan. Kuumennettaessa bariumperoksidia 800–810 °C:n lämpötilaan se hajoaa muodostaen happea ja bariumoksidia. Happoliuokset hajottavat bariumperoksidin muodostaen vetyperoksidia.  Bariumperoksidi ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Valmistus ja käyttö

Bariumperoksidia voidaan valmistaa kuumentamalla bariumoksidia 500–550 °C:n lämpötilaan. Pienen määrän vesihöyryä on todettu katalysoivan reaktiota. Muita tapoja valmistaa yhdistettä ovat bariumkloridin tai -oksidin reaktio vetyperoksidiliuoksen kanssa tai bariumnitraatin ja natriumperoksidin välinen reaktio.
Aikaisemmin bariumperoksidia käytettiin huomattavia määriä vetyperoksidin valmistukseen. Rikkihappo reagoi bariumperoksidin kanssa muodostaen vetyperoksidia ja bariumsulfaattia, joka veteen liukenemattomana saostuu ja voidaan erottaa suodattamalla. Näin muodostui laimea vetyperoksidiliuos. Myös muita peroksideja voidaan valmistaa samankaltaisilla reaktioilla. Muita käyttökohteita ovat ilotulitteiden valmistus, orgaanisissa synteeseissä hapettimena ja valkaisuaineena.
Justo Rufino Barrios

| Justo Rufino Barrios |
| --- | --- |
 W. T. Brighamin piirros Justo Rufino Barrioksesta.
Guatemalan presidentti
 4. kesäkuuta 1873 – 2. huhtikuuta 1885  
Edeltäjä:  Miguel García Granados
Seuraaja:  Alejandro Sinibaldi
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. heinäkuuta 1835 San Lorenzo, Guatemala
Kuollut: 2. huhtikuuta 1885 (49 vuotta) Chalchuapa, El Salvador
Ammatti:  sotilas, poliitikko
Tiedot
 Nimikirjoitus
Justo Rufino Barrios Auyón (19. heinäkuuta 1835 San Lorenzo, Guatemala – 2. huhtikuuta 1885 Chalchuapa, El Salvador) oli guatemalalainen sotilas ja poliitikko, joka toimi maan presidenttinä 1873–1885. Hänet tunnettiin liberaaleista uudistuksistaan ja tavoitteestaan yhdistää Keski-Amerikka uudelleen.
Barrios ja Miguel García Granados yrittivät kahdesti vallankumousta, ja he onnistuivat toisella yrittämällä 1871. García Granados nousi ensin presidentiksi, mutta Barrios korvasi hänet 1873.
Barriosin hallinto teki monia uudistuksia ja pienenski kirkon valtaa. Hänet valittiin toiselle kaudelle 1879, ja hän johti käytännössä diktaattorina.
Barriosin aikana valtio painosti kahvin, banaanin, kumin ja kaakaon vientiin, jolloin konservatiivieliitti menetti asemansa, sillä sen vauraus perustui kokkinellin vientiin ja karjatalouteen. Kahvi ohittikin kokkinellin maan tärkeimpänä vientituotteena. Kahvintuotannin selkeä lisäys johti myös moniin tiehankkeisiin ja pankkien perustamiseen.
Barriosin haaveena oli herättää eloon Keski-Amerikan liittovaltio. Naapurimaat eivät kuitenkaan tukeneet Barriosin hanketta, vain Honduras osoitti lievää kiinnostusta. Barrios yritti luoda liittovaltion ensin rauhanomaisesti, mutta sitten päätyi voimakeinoihin. Hän julisti 1885 liittovaltion perustetuksi ja vaati muiden Keski-Amerikan valtioiden edustajia Guatemalassa kokoontuvaan kansalliskokoukseen. Barrios kuoli El Salvadoria vastaan käydyssä Chalchuapan taistelussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Justo Rufino Barrios Wikimedia Commonsissa
| n k  Guatemalan presidentit ja valtionpäämiehet |
| --- | --- | --- |
| Valtionpäämiehet (1839–1847) |  Rivera  López Requena  Rivera  Carrera  |  |
| Presidentit (1847–) |  Carrera  Martínez  Escobar  Paredes  Carrera  Aycinena  Cerna  García Granados  Barrios  Sinibaldi  Barillas  Reina  M. Estrada  Herrera  Orellana  Chacón  Reina  Ubico  Ponce Vaides  Sotilasjuntta Arana  Árbenz  Toriello  Arévalo  Árbenz  Díaz  Monzón  Castillo  González López  Mendoza  Flores  Ydígoras  Peralta  Méndez  Arana  Laugerud  Lucas  Ríos Montt  Mejía Víctores  Cerezo  Serrano Elías  Espina  de León  Arzú  Portillo  Berger  Colom  Pérez Molina  Maldonado  Morales  Giammattei  |  |
Virkaa tekevä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef
Barbarella (elokuva)

| Barbarella> Barbarella, the Queen of the Galaxy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Roger Vadim
Käsikirjoittaja:  Roger Vadim, Vittorio Bonicelli, Claude Brulé, Brian Degas, Jean-Claude Forest, Tudor Gates, Terry Southern, Clement Biddle Wood
Perustuu:  Jean-Claude Forestin sarjakuvaan
Tuottaja:  Dino De Laurentiis
Säveltäjä:  Maurice Jarre
Kuvaaja:  Claude Renoir
Leikkaaja:  Victoria Mercanton
Tuotantosuunnittelija:  Mario Garbuglia
Pukusuunnittelija:  Paco Rabanne
Lavastaja:  Mario Garbuglia, Enrico Fea
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska Italia
Tuotantoyhtiö:  Marianne Productions, Dino De Laurentiis Cinematografica
Levittäjä:  Paramount Pictures Fandango at Home Xfinity Streampix
Ensi-ilta:  1968, Suomessa 1969
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  englanti ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Barbarella (Barbarella, the Queen of the Galaxy) on Roger Vadimin ohjaama ranskalais-italialainen elokuva vuodelta 1968. Se perustuu Jean-Claude Forestin Barbarella-sarjakuvaan.
Elokuvassa Jane Fonda esittää 4000-luvun avaruusagenttia, joka seikkailee mitä erikoisimmissa paikoissa ja vaatteissa, välillä lähes ilmankin vaatteita. Vaatteet suunnitteli baskilais-ranskalainen muotitaiteilija Paco Rabanne.
Elokuvan Pahaa Kuningatarta esitti Anita Pallenberg, joka tunnettiin parhaiten Rolling Stones yhtyeen kitaristin Keith Richardsin avovaimona. Elokuvan hullu tiedemies on nimeltään Durand Durand ja hänen innoittamana popyhtye Duran Duran on ottanut nimensä tästä elokuvasta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jane Fonda  | … |  Barbarella   |
|  John Phillip Law  | … |  Pygar   |
|  Anita Pallenberg  | … |  Musta Kuningatar   |
|  Marcel Marceau  | … |  professori Ping   |
|  Milo O’Shea  | … |  tiedemies Durand Durand   |
|  David Hemmings  | … |  Dildano   |
|  Ugo Tognazzi  | … |  Mark Hand   |
|  Claude Dauphin  | … |  maan presidentti   |
|  Talitha Pol  | … |  piipputyttö   |
|  Catherine Chevalier  | … |  Stomoxys   |
|  Marie Thérèse Chevalier  | … |  Glossina   |
|  Serge Marquand  | … |  kapteeni Sun   |
|  Véronique Vendell  | … |  kapteeni Moon   |
|  Maria Theresa Orsini  | … |  itsemurhatyttö  |
Tuotanto

Elokuvan käsikirjoittajina toimi ohjaajan lisäksi seitsemän muuta miestä.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuva sai kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Barbarella Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Barbarella Elonet.
HMS Barle (K298)

| HMS Barle |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Canadian Vickers, Montreal
Kölinlasku:  6. lokakuuta 1941
Laskettu vesille:  26. syyskuuta 1942
Palveluskäyttöön:  30. huhtikuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  palautettu Yhdysvaltoihin 27. helmikuuta 1946
Loppuvaihe:  romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 390 t (kuiva) 1 860 t (kuormattu)
Pituus:  91,82 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,13 m
Syväys:  2,74 m
Koneteho:  5 500 ihp (4,1 MW)
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  107
Aseistus
Aseistus:  2 x QF 4"/L40 Mk XIX -tykkiä yksiputkisina CP Mk XXIII -asennuksina 10 x Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä 1 x Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 150 x syvyyspommia
HMS Barle (viirinumero K298) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 palvelukseenotettu River-luokan fregatti, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 30. syyskuuta 1941 Montrealista Kanadasta Canadian Vickersiltä Yhdysvalloille luovutettavana partioaluksena PG103. Sen köli laskettiin 6. lokakuuta ja alus laskettiin vesille 26. syyskuuta 1942. Alus valmistui 30. huhtikuuta 1943. Ei ole tiedossa laskettiinko alus vesille kastettuna HMS Barleksi, mutta valmistuessaan se oli luovutettu Britannian kuninkaalliselle laivastolle.
Palvelus

Alus liitettiin Britteinsaarille saavuttuaan ja varustamisen päätyttyä 5. saattajaryhmään heinäkuussa 1943 suojaamaan Atlantin saattueita. Alus siirrettiin brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon vuoden 1944 lopulla ja se saapui Sydneyyn Australiaan tammikuussa 1945.
Alus palasi vuoden 1945 lopulla Britteinsaarille, jossa se poistettiin palveluksesta. Alus siirrettiin Yhdysvaltoihin, jossa se palautettiin Yhdysvaltain laivastolle 27. helmikuuta 1946. Myöhemmin alus romutettiin.
Joseph Barthel

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Joseph Barthel vuonna 1952. |  Joseph Barthel vuonna 1952. |  Joseph Barthel vuonna 1952. |  |
Maa:   Luxemburg
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | 1500 m |  |
Joseph "Josy" Barthel (24. huhtikuuta 1927 Mamer, Luxemburg – 7. heinäkuuta 1992 Luxemburg, Luxemburg) oli luxemburgilainen keskimatkojen juoksija, maan ainoa olympiavoittaja, myöhemmin poliitikko.
Joseph Barthelin juoksijankyvyt havaittiin ensimmäisen kerran hänen juniorivuosinaan toisen maailmansodan aikana. Ensimmäistä kertaa hän saavutti kuuluisuutta voittaessaan 800 metriä sotilaiden MM-kisoissa Berliinissä vuonna 1947. Seuraavana vuonna hän voitti samoissa kisoissa Brysselissä sekä 800 että 1 500 m.
Lontoon olympialaisissa Barthel tuli yhdeksänneksi 1 500 metrillä. Seuraavana vuonna hän voitti Universiadeissa (tuolloin vielä nimeltään ylioppilaiden MM-kisat) 1 500 m ja kaksi vuotta myöhemmin hän uusi voittonsa voittaen samalla myös 800 m.
Helsingin olympiakisoissa Barthel osallistui 1 500 metrille. Edeltävän talven hän oli harjoitellut Rudolf Harbigin valmentajana parhaiten tunnetun Woldemar Gerschlerin johdolla laihtuen 10 kiloa. Maailmantilastossa Barthel oli vasta kymmenes, mutta peräkkäisinä päivinä juostuna alkuerät, välierät ja finaali veivät parhaan terän ennakkosuosikeilta. Barthel voitti sekä alku- että välieränsä ja juoksi finaalissa taktisesti erinomaisen juoksun voittaen ajalla 3.45,1. Tiukassa kilpailussa viisi ensimmäistä mahtui sekunnin sisään eivätkä muutkaan paljoa jääneet. Selostajille tilanne oli vaikea, koska kaikkien kärkipään juoksijoiden asut olivat valtaväriltään valkoisia. Pekka Tiilikainen sai kaikkien mitalimiesten järjestyksen ja osan nimistäkin väärin. Harmistuneena hän kysyi Ruotsin radion selostaja Sven Jerringiltä, miten tämä oli onnistunut. Jerring vastasi, ettei hän tiennyt kuutta ensimmäistä lainkaan, mutta seitsemäs ja kahdeksas olivat ruotsalaisia.
Kemian insinööriksi opiskellut Barthel yritti paluuta 1 500 metrin huipulle neljä vuotta myöhemmin Melbournen olympiakisoissa, mutta ei selviytynyt finaaliin.
Vuonna 1962 Barthel valittiin Luxemburgin yleisurheiluliiton puheenjohtajaksi. Vuosina 1973–1977 hän oli Luxemburgin olympiakomitean puheenjohtaja. Hän toimi myös Luxemburgin hallituksen ministerinä. Vuosina 1977–1979 hän oli liikenne-, energia-, turismi- ja ympäristöministeri, vuosina 1979–1984 ympäristö-, liikenne-, energia-, informaatio- ja viestintäministeri.
Barthel kuoli vaikean sairauden murtamana.
Luxemburgin kansallisstadionin nimi on Stade Josy Barthel hänen kunniakseen. Myös hänen syntymäpaikkakuntansa Mamerin lukio on nimetty hänen mukaansa.
Ennätykset

800 m 1.51,0
1 000 m 2.24,0
1 500 m 3.44,1
maili 4.06,3
2 000 m 5.19,2
Batisti

Batist
Batisti on erityisen hienolankainen palttinasidoksinen kangaslaji. Se valmistettiin aikaisemmin käsin kehrätystä pellavalangasta; nykyisin siihen käytetään jonkin verran karkeampaa, koneella kehrättyä pellava- tai puuvillalankaa sekä synteettisiä kuituja.
Hienoa batistipalttinaa on perinteisesti käytetty erilaisten kirjontatöiden pohjakankaana. Siitä on valmistettu sisustuselementtejä, kuten liinoja sekä pieniä asusteita, kuten koristeellisia nenäliinoja, kalvosimia ja kauluksia.
Eräs batistityyppi on erittäin jäykkä ja kiiltäväpintainen lasibatisti, joka muistuttaa paljon organzaa. Alun perin rikkihapolla käsitellyssä kankaassa langat ovat sulautuneet kiinnityskohdissa toisiinsa niin, että ne eivät pääse siirtymään käytössä eivätkä pesussa. Lasibatistia on käytetty muun muassa tarjoiluesiliinoihin, pukujen koristeluun, naisten puseroihin ja käsitöihin.
Batoni

Batoni (georg. ბატონი) on georgian kielen "herraa" tai "mestaria" tarkoittava sana. Se on peräisin sanasta patroni (georg. პატრონი), joka tarkoitti aiemmin samaa asiaa, ja sitä on käytetty yleisesti 1400-luvulta alkaen.
Georgian feodaalihierarkiassa batoni saattoi tarkoittaa ylintä hallitsijaa (kuten monarkkia), lääninherraa tai ketä tahansa maallikkoa tai papistoon kuulunutta henkilöä, joka omisti qman eli "orjan" tai "maaorjan". Sana esiintyy joskus osana kuninkaallisten ja aatelisten arvonimistöä. Esimerkiksi Mukhranin ruhtinaiden arvonimi oli batoni (Mukhran-batoni), ja Kakhetin varhaisiin kuninkaisiin viitattiin niin ikään sanalla batoni joissakin georgialaisissa lähteissä.
Nykykäytössä batoni on miehestä käytettävä kunnioittava nimitys, joka vastaa suomen sanaa "herra". Vastaava naisesta käytettävä sana on kalbatoni (georg. ქალბატონი). Sanaa voidaan käyttää koko nimen tai pelkästään suku- tai etunimen kanssa. Kun henkilölle puhutaan suoraan, sana on vokatiivissa, (kal)batono (georg. [ქალ]ბატონო), ja se edeltää joko etu- tai (yleisemmin) sukunimeä, mutta sitä voidaan käyttää tässä tapauksessa myös yksinään.
Barneveld

| Barneveld |
| --- | --- |
 Näkymä Gardenerin kylään Barneveldissä.
 lippu:  vaakuna

 Koordinaatit: 52°8′N, 5°35′E 
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Gelderland
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Jos Houben
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  176,74 km²
 – Maa:  176,02 km²
 – Josta vettä:  0,73 km² 
Väkiluku (1.1.2009):  52 066
 – Väestötiheys:  296 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.barneveld.nl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Barneveld (alasaksaksi Barreveld, Bareveld) on kunta Alankomaissa, Gelderlandin provinssissa. Asukkaita kunnassa on 52 066 (1.1.2009) ja väestötiheys oli 296 as./km². Pinta-alaa Barneveldillä on 176,74 neliökilometriä, josta vettä on 0,73 km². Kunnan pormestari on Jos Houben.
Barneveldin naapurikunnat ovat Putten pohjoisessa, Ermelo koillisessa, Apeldoorn idässä, Ede etelässä, Scherpenzeel lounaassa, Leusden lännessä sekä Amersfoort ja Nijkerk luoteessa. Leusden ja Amersfoort kuuluvat Utrechtin maakuntaan.
Barneveldin kuntaan kuuluu yhdeksän kylää: Barneveld, Voorthuizen, Kootwijkerbroek, Garderen, Terschuur, Stroe, Zwartebroek, De Glind ja Kootwijk.
Barneveldissä on kaksi rautatieasemaa: Barneveld Noord ja Barneveld Centrum.
Kartta Barneveldin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Tunnettuja asukkaita

Jacobus Kapteyn (1851–1922), astronomi
Egbert Adriaan Kreiken (1896–1964), opettaja ja astronomi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Barneveld Wikimedia Commonsissa
Kunnan kotisivut (hollanniksi)
Kartta (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
| n k Gelderlandin provinssin kunnat |
| --- | --- | --- |
|  Aalten  Apeldoorn  Arnhem  Barneveld  Berkelland  Beuningen  Bronckhorst  Brummen  Buren  Culemborg  Doesburg  Doetinchem  Druten  Duiven  Ede  Elburg  Epe  Ermelo  Geldermalsen  Groesbeek  Harderwijk  Hattem  Heerde  Heumen  Lingewaal  Lingewaard  Lochem  Maasdriel  Montferland  Neder-Betuwe  Neerijnen  Nijkerk  Nijmegen  Nunspeet  Oldebroek  Oude IJsselstreek  Overbetuwe  Putten  Renkum  Rheden  Rijnwaarden  Rozendaal  Scherpenzeel  Tiel  Voorst  Wageningen  West Maas en Waal  Westervoort  Wijchen  Winterswijk  Zaltbommel  Zevenaar  Zutphen  |  Aalten  Apeldoorn  Arnhem  Barneveld  Berkelland  Beuningen  Bronckhorst  Brummen  Buren  Culemborg  Doesburg  Doetinchem  Druten  Duiven  Ede  Elburg  Epe  Ermelo  Geldermalsen  Groesbeek  Harderwijk  Hattem  Heerde  Heumen  Lingewaal  Lingewaard  Lochem  Maasdriel  Montferland  Neder-Betuwe  Neerijnen  Nijkerk  Nijmegen  Nunspeet  Oldebroek  Oude IJsselstreek  Overbetuwe  Putten  Renkum  Rheden  Rijnwaarden  Rozendaal  Scherpenzeel  Tiel  Voorst  Wageningen  West Maas en Waal  Westervoort  Wijchen  Winterswijk  Zaltbommel  Zevenaar  Zutphen  |  |
Barneveldin keskustaa.
Bariumsulfidi

| Bariumsulfidi> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:  21109-95-5
PubChem CID:  6857597
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  BaS
Moolimassa:  169,4
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  1 200 °C
Tiheys:  4,25 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
   
Bariumsulfidi (BaS) on barium- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Sitä käytetään muun muassa muiden bariumyhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet

Bariumsulfidi on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä jauhetta, jonka epäpuhtaudet usein värjäävät harmahtavaksi. Kosteassa ilmassa se hapettuu bariumin sulfiitiksi, tiosulfaatiksi, sulfaatiksi tai polysulfideiksi ja hiilidioksidin kanssa reagoidessaan se muodostaa bariumkarbonaattia. Kidevedettömän bariumsulfidin lisäksi tunnetaan kidevedellinen heksahydraatti (BaS·6H2O). Yhdiste liukenee veteen, jolloin muodostuu bariumvetysulfidia ja bariumhydroksidia, jonka vuoksi bariumsulfidin vesiliuokset ovat emäksisiä. Vesiliuoksissa muodostuu helposti polysulfideja, jotka värjäävät liuokset keltaisiksi.