stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ristin Paavali

| Pyhä Ristin Paavali |
| --- | --- |
 Pyhä Ristin Paavali
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. tammikuuta 1694 Ovada, Piedmont, Italia
Kuollut: 18. lokakuuta 1775 Rooma, Italia
Kansalaisuus:  italialainen
Ammatti:  pappi
Vanhemmat:  Luca Daniel ja Anna Maria Daneo
Pyhä Ristin Paavali (italiaksi San Paolo Della Croce; alkuperäiseltä nimeltään Paolo Francesco Danei; 3. tammikuuta 1694, Ovada, Piedmont, Italia – 18. lokakuuta 1775 Rooma, Italia) oli italialainen pyhimys, pappi, näkijä ja passionistisääntökunnan perustaja. Hän oli Luca Danielin ja Anna Maria Daneon toinen lapsi kuudestatoista. Hän on passionistisääntökunnan suojeluspyhimys ja hänen symboleitaan ovat mies passionistiasussa, musta tunika ja viitta, nahkavyö ja ruusukko, risti, kirja ja risti sekä passionistisääntökunnan sydäntunnus. Autuas paavi Pius IX julisti hänet autuaaksi 1. lokakuuta 1852 ja pyhimykseksi 29. kesäkuuta 1867. Hän eli seuraavien 9 paavien hallintokausien aikana: Innocentius XII (1691-1700), Klemens XI (1700-1721), Innocentius XIII (1721-1724), Benedictus XIII (1724-1730), Klemens XII (1730-1740), Benedictus XIV (1740-1758), Klements XIII (1758-1769), Klemens XIV (1769-1774) ja Pius VI (1775-1799). Kuolinaikaansa mennessä pyhimys oli perustanut 12 luostaria Italiaan. Hänen muistopäiväänsä on vietetty 18. lokakuuta, 19. lokakuuta, 20. lokakuuta ja aikaisemmin 28. huhtikuuta.
Pyhää Ristin Paavalia on muistettu roomalaiskatolisessa messussa hänen muistopäiväänään seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:
»Orémus. Dómine Iesu Christe, qui, ad mystérium Crucis prædicándum, sanctum Paulum singulári caritáte donásti, et per eum novam in Ecclésia famíliam floréscere voluísti: ipsíus nobis intercessióne concéde; ut, passiónem tuam iúgiter recoléntes in terris, eiúsdem fructum cónsequi mereámur in cælis:»
Elämänvaiheet

Pyhän Ristin Paavalin elämä voidaan jakaa seuraaviin vaiheisiin:
Syntymä  3. tammikuuta 1694
Kaste tammikuu 1694
Konfirmaatio 1719-1720
Pappisvihkimys 7. kesäkuuta 1727
Passionistisäännön hyväksyntä 15. toukokuuta 1741
Passionistisääntökunnan hyväksyntä 1769
Kuolema 18. lokakuuta 1775
La Vuelta Femenina

La Vuelta Femenina on Espanjassa käytävä maantiepyöräilyn etappikilpailu, joka kuuluu UCI Women's World Tour -sarjaan. Sen järjestävät Unipublic ja Amaury Sport Organisation.
Kilpailu alkoi yksipäiväisenä nimellä Madrid Challnege by La Vuelta vuonna 2015, jolloin se järjestettiin miesten Espanjan ympäriajon päätöspäivänä Madridin keskustassa. Vuonna 2018 kilpailu laajeni kaksietappiseksi, jolloin avausetappina oli joukkueaika-ajo, ja kilpailualue laajeni Madridin ydinkeskustan ulkopuolelle. Seuraavana vuonna joukkueaika-ajo korvattiin henkilökohtaisella aika-ajolla.
Vuosina 2020–2022 kilpailun nimi oli Challenge by La Vuelta ja kilpailureitti laajeni Madridin alueen ulkopuolelle. Etappien määrä nousi vuosittain kolmesta viiteen. Vuodesta 2023 alkaen kilpailu on tunnettu nykyisellä nimellään La Vuelta Femenina, ja ajettu aiemman syyskuun sijaan toukokuussa. Etappeja oli 2023 seitsemän ja seuraavana vuonna määrä nousi kahdeksaan. Kilpailu on kuulunut UCI Women's World Tour -sarjaan vuodesta 2016 lähtien.
Kilpailun kolme parasta vuosittain

Lähde: Pro Cycling Stats
| Vuosi | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 |  Shelley Olds |  Giorgia Bronzini |  Kirsten Wild |
| 2016 |  Jolien D'Hoore |  Chloe Hosking |  Marta Bastianelli |
| 2017 |  Jolien D'Hoore |  Coryn Rivera |  Roxane Fournier |
| 2018 |  Ellen van Dijk |  Coryn Rivera |  Audrey Cordon-Ragot |
| 2019 |  Lisa Brennauer |  Lucinda Brand |  Pernille Mathiesen |
| 2020 |  Lisa Brennauer |  Elisa Longo Borghini |  Lorena Wiebes |
| 2021 |  Annemiek van Vleuten |  Marlen Reusser |  Elise Chabbey |
| 2022 |  Annemiek van Vleuten |  Elisa Longo Borghini |  Demi Vollering |
| 2023 |  Annemiek van Vleuten |  Demi Vollering |  Gaia Realini |
| 2024 |  Demi Vollering |  Riejanne Markus |  Elisa Longo Borghini |
2025:
Yoshihiro Takahashi

| Yoshihiro Takahashi |
| --- | --- |
 Yoshihiro Takahashi syyskuussa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. syyskuuta 1953 (ikä 71) Higashinaruse, Akitan prefektuuri, Japani
Kansalaisuus:   Japani
Ammatti:  mangaka
Taiteilija
Salanimi:  Jun Takamiya (高宮じゅん), Gō Yūki (結城 剛)
Aiheesta muualla
www.nihonbungeisha.co.jp/weed/index.html
Yoshihiro Takahashi (jap. 高橋義廣 tai jap. 高橋 よしひろ, s. 18. syyskuuta 1953 Higashinaruse, Akitan prefektuuri, Japani) on japanilainen mangaka. Hänet tunnetaan etenkin koira-aiheisista tarinoistaan.
Takahashi on tehnyt useita mangasarjoja, joista ensimmäinen julkaistu on Shitamachi Benkei vuonna 1971. Uransa alkuaikoina hän käytti peitenimiä Jun Takamiya (高宮じゅん) ja Gō Yūki (結城 剛). Hänen tunnetuin työnsä on vuosina 1983–1987 julkaistu shōnen-manga Hopeanuoli (jap. 銀牙 -流れ星 銀-, Ginga Nagareboshi Gin). Muita hänen tunnetuimpia sarjojaan ovat Hopeanuolen jatko-osat Ginga Densetsu Weed ja Ginga Densetsu Weed: Orion, sekä koirataistelumanga Shiroi Senshi Yamato. Näissä tarinoissa koirat kuvataan miehisinä uroina ja niissä on paljon taisteluita. Takahashia on sanottu ensimmäiseksi mangakaksi, joka on tehnyt sankarin koiranpennusta.
Vaikka Takahashin tuotannossa on paljon koira-aiheisia tarinoita, hän on piirtänyt myös kalastustarinoita, urheilumangaa (mm. golfista, laukkakilpailuista, baseballista ja itsepuolustuslajeista) ja villin lännen tarinoita. Hän tekee joskus myös yhteistyötä eri henkilöiden kanssa toteuttamalla heidän käsikirjoituksensa sarjakuvamuotoon. Näissä mangoissa päähenkilöinä on ihmisiä, ja Takahashin koiratarinoista poiketen niissä kuvataan myös seksiä. Lähes kaikki hänen mangansa ovat kuitenkin aiheesta riippumatta hyvinkin väkivaltaisia, ja sitä voidaan kuvata todella yksityiskohtaisesti ja groteskisti. Koiratarinoissa tämä esiintyy koiratappeluiden muodossa.
Takahashi vieraili syyskuussa 2011 Suomessa roolipeli- ja animetapahtuma Traconin kunniavieraana. Lisäksi hän jakoi nimikirjoituksia kirjakaupoissa ja oli haastateltavana Heltechin AV-viestinnän koulutuspisteen tiloissa. Hän tuli uudelleen Suomeen Animeconin kunniavieraaksi heinäkuussa 2012, ja seuraavan vierailunsa hän teki vuonna 2023, jolloin hän jakoi nimikirjoituksia neljän päivän ajan Helsingissä, Kampin kauppakeskuksessa. Neljännen kerran Takahashi tulee Suomeen Animecon Worldin kunniavieraaksi Jyväskylään 5.-6. heinäkuuta 2025.
Teokset > Mangat

Genkotsu Boy (げんこつボーイ) (1974)
Akutare Kyojin (Giants) (悪たれ巨人 (ジャイアンツ)) (1976) Tunnetaan myös nimellä Rowdyism Giant.
Shiroi senshi Yamato (白い戦士ヤマト) (1978)
Otoko no Tabidachi (男の旅立ち) (1981)
Aozora Fishing (青空フィッシング) (1982)
Tosaō (土佐王) (1982)
Sho to Daichi (翔と大地) (1983)
Ginga Nagareboshi Gin (銀牙流れ星銀) (1983) Tunnetaan Suomessa paremmin nimellä Hopeanuoli.
Kacchū no Senshi Gamu (甲冑の戦士 雅武) (1988)
Great Horse (グレートホース) (1990)
Ama Kakeru Toki (天翔ける瞬間) (1991)
Byakuren no Fangu (白蓮のフアング) (1993)
Takahashi Yoshihiro no Inu to Kurashitai (高橋よしひろのイヌと暮らしたい) (1994)
Kotō no Bōkensha (孤島の冒険者) (1995)
Kyōko no Shura (恭子の修羅) (1995) Julkaistu alun perin Champion Jack -mangalehdessä.
Shōnen to Inu (少年と犬) (1994) Uusintapainos vuonna 1996 nimellä Ginga no Inutachi [Shōnen to Inu] Remix (銀牙の犬たち [少年と犬] リミックス).
FANG (1998)
Kandō Ō Retsuden 2 (感動王列伝 2) (1998)
Ichi Geki (一撃) (1999)
Grand Slam (グランドスラム) (1999) Julkaistu Comic Gotta -mangalehdessä.
Ginga Densetsu Weed (銀牙伝説ウィード) (1999)
Ginga Densetsu Riki (銀牙伝説リキ) (2000)
Ginga Seiken Densetsu Meteor Gin (銀牙聖犬伝説 Meteor Gin) (2000)  Ginga Nagareboshi Gin -tietokirja.
Lassie (ラッシー) (2001)
Taishi - Haruka Naru Michi (大志 - 遥かなる道) (2001)
Boku no Inu, Boku no Weed (ぼくの犬僕のウィード) (2001)
Ginga Densetsu Weed Gaiden (銀牙伝説ウィード外伝) (2001)
Drunk! (どらんく!) (2002)
Ginga Densetsu Weed Gengashū (銀牙伝説ウィード 原画集) (2002) Ginga Densetsu Weed -taidekirja.
Ginga Densetsu Weed Meishōbu Retsuden (銀牙伝説ウィード 名勝負列伝) (2003) Ginga Densetsu Weed -tietokirja.
Ginga Nagareboshi Gin Shin Gaiden (銀牙流れ星銀　真・外伝) (2009) Ginga Nagareboshi Gin -lisätarinakokoelma.
Ginga Densetsu Weed: Orion (銀牙伝説ウィード オリオン) (2009)
Ginga Densetsu Anju to Jirōmaru (銀牙伝説 杏樹と次郎丸) Anju ja sankarikoira Jiroomaru (2011)
Ginga: The Last Wars (銀牙～THE LAST WARS～) (2015)
Ginga Densetsu Noah (銀牙伝説ノア) (2019)
Ginga Shōnen Densetsu Dog Days (銀牙少年伝説ドッグデイズ) (2022)
Ginga Densetsu: Requiem (~ 銀牙伝説 ~ レクイエム) (2024)
Teokset > Lyhyet tarinat

Shitamachi Benkei (下町弁慶) (1971) Sisällytetty lisätarinaksi Genkotsu Boyn neljänteen osaan.
Tosaō (土佐王) Sisällytetty samannimiseen tarinakokoelmaan.
Revenger (リベンジャー) Sisällytetty Tosaō-tarinakokoelmaan.
Fire's Funsensu (ファイヤーズ奮戦す) Sisällytetty Tosaō-tarinakokoelmaan.
Rō Ō (老王) Sisällytetty Tosaō-tarinakokoelmaan.
Wild Adventure (ワイルド アドベンチャー) Sisällytetty Aozora Fishingin viidenteen osaan.
Itoshi no Dino (愛しのディーノ) Sisällytetty lisätarinaksi Kacchū no Senshi Gamun ensimmäisen julkaisun toiseen osaan.
Nagare Kenshi – Chizome No Seiken – (流れ拳士 – 血染めの正拳 –) Sisällytetty lisätarinaksi Otoko no Tabidachin kuudenteen osaan.
Saraba! Kita no Ōkami (さらば ! 北の狼) Sisällytetty lisätarinaksi Otoko no Tabidachin kuudenteen osaan.
Hanako to Kurasu (花子と暮らす) Sisällytetty Takahashi Yoshihiro no Inu to Kurashitaihin.
Bear Hunter — Fubuki-gō (ベアハンター吹雪号) Shiroi Senshi Yamato -lisätarina, sisällytetty Ama Kakeru Tokin toiseen osaan.
Hakugin no Teiō (白銀の帝王) Shiroi Senshi Yamato -lisätarina, sisällytetty Ama Kakeru Tokin kolmanteen osaan.
Black Cobra (ブラック コブラ) Sisällytetty lisätarinaksi Ama Kakeru Tokin kolmanteen osaan.
Moon Kid (ムーンキッド) Sisällytetty lisätarinaksi Shiroi Senshi Yamaton 1. julkaisun osaan 26 ja 2. julkaisun osaan 14.
Hanako to Kurasu (花子と暮らす) Sisällytetty Takahashi Yoshihiro no Inu to Kurashitaihin.
Kubiwa -Shōnen to Inu- (首輪-少年と犬) Sisällytetty Shōnen to Inu -tarinakokoelmaan.
Sensei no Inu (先生の犬) Sisällytetty Shōnen to Inu -tarinakokoelmaan.
Lead -Seinen to Inu- (糸岡 (リード) - 青年と犬) Sisällytetty Shōnen to Inu -tarinakokoelmaan.
Honō no Inu (炎の犬) Sisällytetty Shōnen to Inu -tarinakokoelmaan.
Obāsan no Inu (おばあさんの犬) Sisällytetty Shōnen to Inu -tarinakokoelmaan.
Amígo • Ken (アミーゴ • 犬) Sisällytetty Shōnen to Inu -tarinakokoelmaan.
Shiroi Yamainu (白い山犬) Sisällytetty Shōnen to Inu -tarinakokoelmaan sekä Ginga Nagareboshi Ginin neljännen julkaisun viimeiseen kirjaan.
Fureai Story — Yūta to Shiro (ふれあい ストーリー — ゆうたとシロ) Sisällytetty Boku no Inu, Boku no Weed -kirjaan.
Wagaya no Mel (我が家のメル) Sisällytetty Boku no Inu, Boku no Weed -kirjaan.
HANAKO Sisällytetty Ginga Densetsu Weed Gaiden -tarinakokoelmaan.
Lonely Ron (ロンリーロン) Kaksi samannimistä tarinaa, joista toinen on sisällytetty Ginga Densetsu Weed Gaiden -tarinakokoelmaan ja toinen Ginga Nagareboshi Gin Shin Gaiden -tarinakokoelmaan.
Shion no Kaze (シオンの疾風) Sisällytetty Ginga Densetsu Weed Gaiden -tarinakokoelmaan.
Mel no Tabidachi (メルの旅立ち) Sisällytetty Ginga Densetsu Weed Gaiden -tarinakokoelmaan.
Ganin (牙忍) Julkaistu Comic Jidai Katsugeki -mangalehdessä.
Kai no san kyōdai (甲斐の三兄弟) Julkaistu Business Jump -mangalehdessä ja sisällytetty Ginga Nagareboshi Gin Shin Gaiden -tarinakokoelmaan.
Chōmon no tabi (弔問の旅) Tarina surunvalitteluviestien viemisestä Suuressa taistelussa kuolleiden omaisille, julkaistu Business Jump -mangalehdessä ja sisällytetty Ginga Nagareboshi Gin Shin Gaiden -tarinakokoelmaan.
Karadaki no Tomon (枯滝の十文)
Shin Gaiden Benizakura Hen (真外伝紅桜編) Tarina Benizakuran pentuajasta,  julkaistu Business Jump -mangalehdessä
Namonaki Inu no Uta (名も無き犬の詩 tai 名もなき犬の詩) Julkaistu Business Jump -mangalehdessä ja omistettu Suomen Ginga-faneille
Teokset > Muut

Ore no Alps (オレのアルプス) (1972)
Abare, Jirō! (あばれ次郎) (1973)
BOXER (ボクサー) (1974)
Vintage Hero (1997 tai 1998)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yoshihiro Takahashi   Anime News Networkissa (englanniksi)
Takahashi Gingapediassa, vapaassa Hopeanuoli-aiheisessa wiki-tietosanakirjassa
Esittely Tammen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Takahashi Production
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Japani  Korea 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  Europeana
Nižni Novgorod

| Nižni Novgorod (Нижний Новгород) |
| --- | --- |
 Vastapäivään alkaen isosta kuvasta: Kreml, Aleksanteri Nevskin katedraali, Mininin ja Požarskin muistomerkki, Gorkin autotehdas GAZ, Nižni Novgorod-messut, Tškalovin portaat.
 lippu:  vaakuna
 Nižni Novgorodin alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Nižni Novgorod
 Koordinaatit: 56°19′37″N, 44°00′27″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Liittovaltiosubjekti:  Nižni Novgorodin alue
Piiri:  Kaupunkipiiri
Perustettu:  
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  411 km²
Väkiluku (2014)  ():  1 263 873
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK) 
Postinumero:  603 000–603 901 
Suuntanumero(t):  +7 831
 
 http://www.admgor.nnov.ru/english/index.html (englanniksi), (venäjäksi), (saksaksi), (espanjaksi) 
 Rekisterikilven numero 52 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nižni Novgorod (ven. Нижний Новгород), ”Alempi Novgorod”, ent. Gorki, Го́рький), on 1,23 miljoonan asukkaan kaupunki Venäjällä. Se on Venäjän kuudenneksi suurin kaupunki. Nižni Novgorod sijaitsee Volgan ja sen sivujoen Okan yhtymäkohdassa noin 400 km Moskovasta itään. Nižni Novgorod on Volgan liittovaltiopiirin ja Nižni Novgorodin alueen hallinnollinen keskus.
Historia > Nimi

Kaupungin nimi oli alun perin vain Novgorod (uusi kaupunki), mutta sen erottamiseksi toisesta, vanhemmasta ja tunnetummasta Novgorodista (Veliki Novgorod) lännessä, kaupunkia kutsuttiin yleisesti ”alempien maiden Novgorodiksi” tai ”alemmaksi uudeksi kaupungiksi”.
Tämä maa-alue nimettiin ”alemmaksi” (ven. нижний, nižni), vaikka se on korkeammalla paikalla kuin Veliki Novgorod, koska se sijaitsee alavirtaan eli etelämpänä muista Venäjän kaupungeista, kuten Moskovasta, Vladimirista ja Muromista.
Vuosina 1932–1990 kaupungin nimi oli Gorki kaupungissa syntyneen kirjailija Maksim Gorkin mukaan.
Historia > Keskiaikainen ruhtinaiden hallintokeskus, 1200-1300 -luku

Nižni Novgorodin perusti vuonna 1221 Vladimirin ruhtinas Juri II mordvalaisen kylän paikalle Volga ja Oka jokien risteykseen. Se oli itäslaavien itäisin alue aina keskiajan loppuun saakka 1500-luvulle asti.
Mordvalaisten jatkuvat hyökkäykset alueen takaisinvaltaamiseksi olivat uhka uudelle linnoitukselle. Suuriruhtinas Purgazin johtamien mordvalaisjoukkojen suurhyökkäys vuonna 1229 saatiin torjuttua. Sit-joen verisen taistelun ja ruhtinas Juri II:n kuoleman jälkeen vuonna 1238 mongolit miehittivät linnoituksen. Nižni Novgorodin linnoitus käytti myöhemmin hyväkseen kahden joen muodostamaa luonnollista vallihautaa ja se oli ruhtinaskunnan tärkein varustus itäisen rajan turvaamisessa.
Nižni Novgorod kuului Moskovan ja Tverin ohella useiden vastaperustettujen kaupunkien joukkoon, jotka säästyivät vähäpätöisyytensä vuoksi mongolien tuhoilta, mutta kasvoivat tataarivallan aikana 1300- ja 1400-luvuilla Venäjän poliittisen elämän keskuksiksi.
Kublai-kaanin suostumuksella Nižni Novgorod liitettiin Vladimir–Suzdalin ruhtinaskuntaan vuonna 1264. Sen merkitys kasvoi entisestään, kun Suzdalin ruhtinaskunnan hallintokeskus siirrettiin sinne Gorodetsista vuonna 1350. Ruhtinas Dmitry Konstantinovitš Suzdal (1323–1383) pyrki vuodesta 1365 lähtien tekemään pääkaupungistaan Moskovan kilpailijan. Hän rakennutti kivilinnoituksen, useita kirkkoja ja oli historioitsijoiden suojelija. Itäslaavien tärkeimmän historiallisen kronikan (ven. Повесть временных лет) varhaisimman olemassa olevan käsikirjoituksen, Laurentian Codexin (ven. Лаврентьевский список) kirjoitti muistiin paikallinen munkki Laurentius vuonna 1377.
Historia > Moskovan ruhtinaskunnan vahvin linnoitus, 1400-1700 -luku

Vuonna 1392 kaupunki liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan ja siitä tuli pian Venäjän puolustuksen ratkaiseva kohta Volgan tataareja vastaan. Paikalliset ruhtinaat ottivat sukunimekseen Šuiski ja asettuivat Moskovaan, jossa he kohosivat hovissa merkittäviksi henkilöiksi ja suvusta nousi valtaistuimelle tsaariksi Vasili IV Šuiski.
Krimiläisen tataaripäällikkö Edigun joukkojen poltettua kaupungin vuonna 1408, Nižni Novgorod rakennettiin uudelleen ja moskovalaiset pitivät sitä tärkeimpänä linnoituksenaan sodassa Kazanin tataareita vastaan. Vuonna 1469 Iivana III Suuri ja vuonna 1552 Iivana IV Julma lähtivät kaupungista valloittamaan tataarien pääkaupunkia Kazania.
Valtava punatiilinen kreml, yksi Moskovan Venäjän vahvimmista ja vanhimmista säilyneistä linnoituksista, rakennettiin vuosina 1508–1511 venetsialaisen arkkitehti Pietro Francescon valvonnassa. Hän suunnitteli linnoituksia myös mm. Moskovaan. Linnoitus oli riittävän vahva kestämään tataarien piirityksiä vuosina 1520 ja 1536. Venäjän laajentumista itään viivästytti Kazanin piiritys vuoteen 1552 asti.
Vuonna 1612 paikallisen lihakauppiaan Kuzma Mininin kokoama vapaaehtoisten joukko, joita johti ruhtinas Dmitri Požarski karkotti puolalaisten joukot Moskovasta ja lopetti vuosien 1598–1613 sekasorron ajan sekä vakiinnutti Romanov-dynastian. Kremlin edessä oleva pääaukio on nimetty Mininin ja Požarskin mukaan, paikalliset kutsuvat sitä pelkästään nimellä Minin-aukio. Kuzma Mininin maalliset jäännökset on haudattu linnoitukseen. Näiden tapahtumien muistoksi pystytettiin vuonna 2005 tarkka kopio Punaisella torilla Moskovassa sijaitsevasta Mininin ja Požarskin muistomerkistä Pyhän Johannes Kastajan kirkon eteen.
Seuraavan vuosisadan aikana kaupunki menestyi taloudellisesti. Venäjän rikkain kauppiassuku Stroganov asettui kaupunkiin. Arkkitehtuuri-  ja ikonimaalaustyyli, joka tunnetaan nimellä Stroganovin koulukunta (ven. Строгановская школа) kehittyi kaupungissa 1600- ja 1700-lukujen vaihteessa.
Nižni Novgorodin historiallisessa vaakunassa vuodelta 1781 on valkoisessa kentässä punainen hirvi, jolla oli mustat sarvet ja sorkat. Uusi vaakuna vuodelta 2006 on samanlainen, ja siinä on kaupungille vuonna 1970 myönnetyn Leninin kunniamerkin punainen nauha ja kultainen kruunu.
Historia > Venäjän suurin kauppakeskus, keisarivallan aika 1800–1917

Vuonna 1817 Nižni Novgorodiin siirrettiin Venäjän vilkkain kauppatapahtuma Makaryevin messut, jotka alkoivat houkutella vuosittain miljoonia kävijöitä ja näytteilleasettajia Aasiaa ja Eurooppaa myöten. 1800-luvun puoliväliin mennessä kaupunki oli vakiintunut Venäjän imperiumin kauppapääkaupungiksi. Insinööri Alexandr Popovin maailman ensimmäinen radiovastaanotin ja insinööri Vladimir Šuhovin maailman ensimmäiset hyperboloiditorni- ja ristikkokuoret esiteltiin Yleisvenäläisessä teollisuus- ja taidenäyttelyssä Nižni Novgorodissa vuonna 1896. Venäjän virallisten keisarillisten tilastojen mukaan Nižni Novgorodissa oli 14. tammikuuta 1913 mennessä 97 000 asukasta.
Suurin teollisuusyritys oli Sormovon rautatehdas, jolla oli oma rautatieyhteys Moskovan rautatieasemalta Nižni Novgorodin eteläpuolella. Yksityinen Moskova-Kazanin rautatieyhtiön asema oli Yläkaupungissa. Muut teollisuudenalat kehittyivät vähitellen, ja 1900-luvun alussa kaupunki oli myös kehittynyt teollisuuskeskus.
Historia > Neuvostovallan jälkeinen aika 1990-

Vuonna 2016 Venäjän presidentti avasi uuden Suuren Isänmaallisen Sodan 70-vuotisen Voiton muiston Tehtaan, joka on osa Almaz-Antein sotateollisuuskonsernia. Kaupungin 800-vuotisjuhlia vietettiin 21. elokuuta 2021. Venäjän keskuspankki laski liikkeelle Nižni Novgorodin 800-vuotisjuhlan muistorahan.
Väestö > Asukasluvun kehitys

| Vuosi | 1811 | 1840 | 1863 | 1897 | 1914 | 1926lähde? | 1931 | 1939lähde? | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2002 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&&014400.&&&&0014 400 | &&&&&&&&&&026098.&&&&0026 098 | &&&&&&&&&&041500.&&&&0041 500 | &&&&&&&&&&090053.&&&&0090 053 | &&&&&&&&&0111200.&&&&00111 200 | &&&&&&&&&0181200.&&&&00181 200 | &&&&&&&&&0350251.&&&&00350 251 | &&&&&&&&&0664000.&&&&00664 000 | &&&&&&&&&0941962.&&&&00941 962 | &&&&&&&&01170133.&&&&001 170 133 | &&&&&&&&01344474.&&&&001 344 474 | &&&&&&&&01438133.&&&&001 438 133 | &&&&&&&&01311252.&&&&001 311 252 | &&&&&&&&01250615.&&&&001 250 615 |
Talous > Teollisuus

Kaupungissa on GAZ:n (Gorkovski Avtomobilnyi Zavod) tehdas, joka tunnetaan Gorkin autotehtaana. Tehdas valmistaa Gazel-paketti- ja -avolava-autoja, ja se on aiemmin valmistanut Volga-henkilöautoja. Kaupungissa on myös suuri lasitehdas sekä Kaskol-lentokonetehdas.lähde?
Talous > Liikenne

Kaupungissa toimii maanalainen, Nižni Novgorodin metro. Rautatieyhteydet ovat hyvät, junat pääkaupunki Moskovaan lähtevät pääasiassa Nižni Novgorodin Moskovan rautatieasemalta. Matka-aika suurnopeusjuna Sapsanilla Moskovaan oli alle neljä tuntia vuoden 2013 alussa; matka-aikaa pyritään rataa parantamalla lyhentämään yli tunnilla. Myös kaupungin keskustasta noin 18 kilometriä lounaaseen sijaitsevaa kansainvälistä lentoasemaa uusitaan kymmenvuotisella modernisointihankkeella.
Urheilu

Kaupungin jääkiekkoseura Torpedo pelaa KHL-liigassa, jääpalloseura Start pelaa Venäjän jääpallon superliigassa, ja jalkapalloseura FK Volga pelaa Venäjän valioliigassa.lähde? Nižni Novgorod oli yksi FIFAN vuoden 2018 jalkapallon MM-kisojen isäntäkaupungeista.lähde?
Ilmakuva: Nižni Novgorod sijaitsee Volgan ja sen sivuhaaran Okan yhtymäkohdassa.
Nižni Novgorodin Kremliä ja Mininin ja Požarskin keskusaukio
Messujen päärakennus
Kaupunkinäkymä joelle
Ensimmäinen silta Okan yli (Kanavinski).
Metro-silta
Toinen silta Okajoen yli (Molitovski).
Myzinski-silta
Jokilaivojen matkustajaterminaali.
Keskustan ostoskatu Bolšaja Pokrovskajan jalankulkualuetta.
Teatteritalo.
Planetaario ja sirkus.
Kaupungin teknisen yliopiston rakennus.
Mig-31 -lentokone, kaupungin Kaskolin tehtaiden tuotantoa.
Ystävyyskaupungit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Essen, Saksa (1991)   Linz, Itävalta (1993)   Jinan, Kiina (1994)   Philadelphia, Yhdysvallat (1994)  |   Tampere, Suomi (1995)   Matanzas, Kuuba (2004)   Suwon, Korean tasavalta (2005)  |   Novi Sad, Serbia (2006)   Sant Boi de Llobregat, Espanja (2008)   Barcelona, Espanja (2009)  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nižni Novgorod Wikimedia Commonsissa
Jandex-karttapalvelu
Nižni Novgorod (venäjäksi)
| n k Maantieteellisen Euroopan yli miljoonan asukkaan kaupungit |
| --- | --- |
 Barcelona  Belgrad  Berliini  Birmingham  Budapest  Bukarest  Bryssel  Donin Rostov  Hampuri  Harkova  Istanbul1  Kazan  Kiova  Köln  Lontoo  Madrid  Milano  Minsk  Moskova  München  Nižni Novgorod  Odessa  Pariisi  Perm  Pietari  Praha  Rooma  Samara  Sofia  Tbilisi  Ufa  Varsova  Volgograd  Voronež  Wien 
1Sijaitsee sekä Euroopassa että Aasiassa
Hallinnollinen keskus: Nižni Novgorod

Arzamas | Balahna | Bogorodsk | Bor | Gorbatov | Gorodets | Dzeržinsk | Knjaginino | Kstovo | Kulebaki | Lukojanov | Lyskovo | Navašino | Pavlovo | Pervomaisk | Perevoz | Šahunja | Sarov | Semjonov | Sergatš | Tškalovsk | Uren | Vetluga | Volodarsk | Vorsma | Vyksa | Zavolžje
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: ru:Бомбардировка Горького
Kuzma Minin vetoaa Nižni Novgorodin asukkaisiin nostamaan vapaaehtoisten armeijan puolalaisia valloittajia vastaan (Konstantin Makovskin maalaus, 1896).
Messujen päärakennus, postikortti vuodelta 1896.
Voitonpäivä Mininin ja Pozharskin-aukiolla 9. toukokuuta 1945,'.
Sverdlov pääkatu (nykyinen Bolšaja Pokrovskaja) ja Minin-aukio neuvostoajalla ennen vuotta 1990.
Nižni Novgorodin alue
Käännös suomeksi