stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ronald Ryan
Henkirikos ja tuomio

19. joulukuuta 1965 Ryan suoritti yhdessä toverinsa Peter John Walkerin kanssa vankilapaon ja otti kiväärinsä mukaan.
Vankilapako kävi ilmi, ja aseistautuneet vartijat lähtivät karkurikaksikon perään. Ryan ampui George Hodsonin kuoliaaksi. Neljätoista todistajaa ilmoitti myöhemmin oikeudessa kuulleensa yhden laukauksen.
Ryan tuomittiin kuolemaan ja Walker kahdentoista vuoden vankeuteen. Kaikki kuolemantuomiot oli jo yli vuosikymmenen ajan peruttu, ja tuomarin mukaan oli oletettavaa, että Ryaninkin tapauksessa kävisi näin.
Ronald Ryania ei päätetty armahtaa, ja hänen hirttämisensä herätti laajoja protesteja Victoriassa ja muualla maassa. Ryanin teloituksen jälkeen kuolemanrangaistus onkin kielletty kaikkialla Australiassa.
Salahdine Hmied

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 1. syyskuuta 1961 (ikä 63)
Syntymäpaikka: Marokko
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 183 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1983–1989 | FAR Rabat |  |
Maajoukkue
|  |  Marokko |  |
Salahdine Hmied (s. 1. syyskuuta 1961) on uransa lopettanut marokkolainen jalkapalloilija. Maalivahtina pelannut Hmied edusti FAR Rabatia. Hän oli myös mukana kakkosvahdin roolissa Marokon maajoukkueessa vuoden 1986 MM-kilpailuissa, jossa Marokko eteni ensimmäisenä afrikkalaismaana lohkovaiheesta jatkoon. Seuratasolla Hmied voitti vuonna 1985 Afrikan Mestarien liigan ja kolmesti Marokon mestaruuden.
Shomalitasanko

Shomalitasanko on tasankoalue Afganistanissa Kabulin pohjoispuolella. Se on 80 km pitkä ja 30 km leveä. Tasangon halki kulkee tie, jota reunustavat 10 metriä leveät kaistat, joilla on punaisia kiviä miinojen merkkinä. YK:n alaisen järjestön UNMASin Mine Action Centerin mukaan alue on maailman tiheimmin miinoitettu. Maisemassa näkyy rikkiammuttuja autoja, panssarivaunuja ja laivakontteja.
Laakso on tuhoutunut vuodesta 1979 kestäneiden sotien aikana. Talot on poltettu ja kaikki puut kaadettu alueelta, joka aikoinaan oli Kabulin puutarha, jossa viljeltiin vihanneksia ja hedelmiä ja jossa kaupunkilaiset retkeilivät. Seudulla on kuitenkin vettä, ja maaperä on hedelmällinen. YK:n pakolaisjärjestö UNHCR asutti alueelle noin 14 000 perhettä ja rakensi vedenottopaikkoja.
Sholto Carnegie

| Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Iso-Britannia> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Račice 2022 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Belgrad 2023 | kahdeksikko |  |
|  Pronssia | Ottensheim 2019 | nelonen i.p. |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Luzern 2019 | nelonen i.p. |  |
|  Kultaa | Varese 2021 | nelonen i.p. |  |
|  Kultaa | München 2022 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Bled 2023 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Szeged 2024 | kahdeksikko |  |
Sholto Carnegie (s. 28. helmikuuta 1995) on brittiläinen soutaja. Hän on olympiavoittaja, kaksinkertainen maailmanmestari ja viisinkertainen Euroopan-mestari.
Carnegie saavutti alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa kahdeksikossa vuonna 2016 ja perämiehettömässä nelosessa vuonna 2017. Yleisessä sarjassa hän voitti Euroopan-mestaruuden ja saavutti MM-pronssia perämiehettömässä nelosessa vuonna 2019. Vuonna 2021 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja sijoittui Tokion kesäolympialaisissa neljänneksi. Vuodesta 2022 hän on kilpaillut arvokilpailuissa kahdeksikossa. Vuonna 2022 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja maailmanmestaruuden, kuten myös vuonna 2023. Vuonna 2024 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja Pariisin kesäolympialaisissa olympiakultaa 1,04 sekunnin erolla hopealle sijoittuneeseen Alankomaiden venekuntaan.
Saarijärvi (Tammela)

| Saarijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela, Loppi
Koordinaatit:  60°44′32″N, 24°02′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  35.887.1.019
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,4 m  
Rantaviiva:  2,911 km  
Pinta-ala:  29,753 ha  
Saaria:  1 
 fiSaarijärvi 
Saarijärvi  on Kanta-Hämeessä Tammelassa ja Lopella Pernummen kylän lähellä sijaitseva ojaton umpijärvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 30 hehtaaria ja se on 950 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Se sijaitsee Räyskälän ympäristössä Pernunnummella, missä maaperä on muodostunut jääkauden loppuvaiheessa jäätikköjoen muodostumissa, joista alueella sanduri tai delta on vallitsevin maa-aineksen kasautumismuoto. Sandurin keskellä olevat painaumat voivat olla suppia, jotka ovat syntyneet, kun paikalleen juuttunut jäävuori on estänyt kohdan täyttymisen hiekalla ja joka on sulanut myöhemmin pois . Sen rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järvessä on yksi autio saari, joka on 80 metriä pitkä ja 30 metriä leveä. Sen rantoja seuraa muutama kävelypolku ja sen länsirantaan on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto. Sinne tulee metsäautotie yhdystieltä 2824. Järven ylittää saaren kautta pohjois-etelä-suunnassa Tammelan ja Lopen välinen kuntaraja.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjärven valuma-alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121,4 metriä mpy. Järveen ei tule tai lähde yhtään ojaa, joten se on umpijärvi.
SI.VM E.T A.V.VM

| SI> VM E.T A.V.VM Silentium |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 2001
 Tyylilaji: goottimetalli, doom metal
 Kesto: 21.02
 Levy-yhtiö: Spikefarm Records
Silentiumin muut julkaisut
| Altum 2001 | SI.VM E.T A.V.VM 2001 | Sufferion – Hamartia of Prudence 2003 |
SI.VM E.T A.V.VM on suomalaisen goottimetallin yhtyeen Silentiumin EP-levy. Se on julkaistu vuonna 2001 levymerkillä Spikefarm Records.
Kappaleet

Apart – 4.52
Grieving Beauty (remake) – 6.30
I Bleed for... – 4.06
Lament (remake) – 5.34
Kokoonpano

Matti Aikio – laulu, basso
Tiina Lehvonen – laulu
Toni Lahtinen – kitara, laulu
Juha Lehtioksa – kitara
Janne Ojala – rummut
Sami Boman – laulu, kosketinsoitin
Jani Laaksonen – viulu
Kokoonpano > Muut tekijät

Arttu Sarvanne – äänittäjä
Mikko Karmila – miksaaja
Mika Jussila – masteroija
Janne Peltonen – layout
Janne-Matti Nurminen – kansikuva
Aiheesta muualla

Albumi SI.VM E.T A.V.VM Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
SI.VM E.T A.V.VM discogs.com -sivustolla
Sasta

| Sasta Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1969
Toimitusjohtaja:  Juha Latvala
Puheenjohtaja:  Jari Markku Saastamoinen
Avainhenkilöt:  mallisto ja tuotekehitys Kirsi Kärkkäinen
Kotipaikka:  Nurmes
Toimiala:  Muu takkien, pukujen, housujen, hameiden yms. valmistus
Liikevaihto:   2,2 milj. € (2009)
Liikevoitto:   0,1 milj. € (2009)
Henkilöstö:  10 (2009)
Kotisivu:  www.sasta.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sastan reppu ja tuulenpitävät hanskat.
Sasta Oy on Nurmeksessa toimiva ulkoiluvaatteita suunnitteleva, valmistuttava ja markkinoiva yritys. Vuonna 1969 perustettu perheyritys on tunnettu erävaatteistaan, ja sen tärkeimmät vientimaat ovat Pohjoismaat ja Venäjä.
Yrityksen aputoiminimi on vuodesta 1999 ollut Sasta Klub 64 Degrees Northern Latitude eli SASTA 64°N.
Keväällä 2021 perustettu Finlaysonin, Makian ja Vallila Interiorin uusi yhteinen emoyhtiö Manna & Co osti 20 prosenttia Sastan osakekannasta.
Historiaa

Saastamoisten kauppiassuku aloitti liiketoimintansa Nurmeksessa 1930-luvulla, kun Eino Saastamoinen toimi kulkukauppiaana ja myöhemmin torikauppiaana. Toiminta oli kannattavaa, ja sen seurauksena syntyi E. Saastamoisen vaateliike, joka on toiminut muun vaatemyynnin ohella Sasta-tuotteita tehtaanmyymälänä.
Sasta-tuotemerkki syntyi vuonna 1969, kun Urpo Saastamoinen teki eräpuvun vihreästä sarkakankaasta. Sasta tulee nimestä Saastamoinen. Alun perin metsästys- ja ulkoiluvaatteita valmistettiin vaatekaupan myymälärakennuksen yhteydessä, mutta vuonna 1984 Sasta Oy eriytettiin myymäläyhtiöstä. Sasta oli aikoinaan suuri työllistäjä Nurmeksessa, ja parhaimmillaan yrityksellä oli työntekijöitä toista sataa. Suomen tekstiili- ja vaatetusteollisuuden rakennemuutokset sekä 1990-luvun alun lama siirsi ompelutyöt ulkomaille Venäjälle, Viroon ja Liettuaan. Vuonna 2007 Sasta siirsi suurimman osan vientitoiminnoistaan tanskalaiselle kalastusvälinetoimittaja Svendsen Sport AS:lle. Vuonna 2010 Sastan myynnistä noin neljännes tuli vientimarkkinoilta.
Historiaa > Nimihistoria

Sasta Oy:n aikaisempina päätoiminiminä ovat olleet Eino Saastamoinen lyhyttavara-kauppa 1935–1974, E Saastamoinen 1974–1977, Kommandiittiyhtiö E. Saastamoinen 1977–1984, Sastatuote Ky 1984–1988 ja Sastatuote Oy 1988–1989.
Nykyäänselvennä E. Saastamoinen Oy:llä on päätoimialanaan vaatteiden yleisvähittäiskauppaa pitävä Sastan tehtaanmyymälä. Sen aikaisempina päätoiminiminä ovat olleet Sastatuote Ky 1984–1984 sekä Kommandiittiyhtiö E. Saastamoinen 1984–1994.
Toiminta

Nykyäänselvennä yrityksessä työskentelee kymmenisen henkilöä lähinnä myynnissä ja tuotekehittelyssä. Alihankkijayrityksissä Sasta työllistää 40–50 ihmistä.
Vuonna 2010 yrityksen toimitusjohtajana toimiva Jari Saastamoinen on kolmannen polven Saastamoinen, joka toimii yrityksen palveluksessa. Hänen sisarensa Kirsi Kärkkäinen vastaa yrityksen mallistosta ja tuotekehityksestä.
Erä- ja ulkoiluvaatemarkkinoilla Sasta näkee merkittävimpinä kilpailijoinaan muun muassa Haltin, Haglöfsin ja Fjällrävenin, sekä uutena kilpailijana Erätukun.
2010-luvun lopulla Sasta alkoi päästä kansainvälisille markkinoille muun muassa verkkokauppa Zalandon kautta. Kansainvälisessä hipsterikulttuurin edustajiin vetoavassa imagossa korostuvat metsästyksen sijasta autenttisuus ja luonnonläheisyys Fjällrävenin ja yhdysvaltalaisen Filsonin vaatteiden tavoin.
Vuonna 2018 Sasta aloitti yhteistyön jääkiekkoilija Ville Leinon perustaman Billebeino-vaatemerkin kanssa, ensimmäisenä tuotteena kierrätysvillasta valmistettu sarkapusero.
Aiheesta muualla

Sastan kotisivut
Uusitalo, Niina: Kaukoitä vaatii vaatteiden tuottajalta volyymia  16.7.2004. Taloussanomat. Viitattu 13.2.2011.
San Diego–Coronado Bridge

| San Diego-Coronado Bridge |
| --- | --- |

Ylittää:  San Diegon lahti
Sijainti:  San Diego, Kalifornia
Siltatyyppi:  palkkisilta
Pituus:  3 407 m
Avattu liikenteelle:  3. elokuuta 1969
Koordinaatit:  32.688509°N, 117.154083°W
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
San Diego-Coronado Bridge (lyh. Coronado Bridge) on eteläkalifornialaiset San Diegon ja Coronadon kaupungit yhdistävä silta Yhdysvalloissa. Se on osa California State Route 75 -tietä ja ylittää San Diego Bayn. Silta on pituudeltaan 3 407 metriä ja se avattiin liikenteelle vuonna 1969. Tullimaksut yksinomaan moottoriajoneuvoliikenteelle tarkoitetulta sillalta poistettiin vuonna 2002.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sillan historiaa Caltrans-sivustolla
Salah Niaré

Salah Niaré (17. kesäkuuta 1926 Bamako – 18. lokakuuta 2019) oli malilainen agronomi ja poliitikko.
Vanhaan bamakolaissukuun syntynyt Niaré suoritti agronomin tutkinnon Montpellierissa ja työskenteli Ylä-Voltassa. Hän oli Ranskan Sudanin ensimmäisen hallituksen maatalousministeri vuosina 1957–1959. Niaré työskenteli Sudanin tasavallan ja Malin maa- ja karjatalouden valtiosihteerinä vuodesta 1959, suurlähettiläänä Ylä-Voltassa vuodesta 1962 ja maatalouden valtiosihteerinä vuodesta 1966.
Vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen Niaré työskenteli vuodesta 1969 Bamakon Institut d’économie ruralen pääjohtajana. Myöhemmin hän oli YK:n palveluksessa Afrikan talouskomissiossa ja johti elintarvike- ja maatalousjärjestön edustustoja Zairessa ja Nigerissä.
Niaré osallistui Sudanin liiton uudelleen perustamiseen vuonna 1991. Eläkevuotensa hän vietti pelloillaan Bamakon liepeillä.
Ronald Ross

| Ronald Ross |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. toukokuuta 1857
Kuollut: 16. syyskuuta 1932 (75 vuotta)
Arvonimi: Sir
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Parasitologia ja epidemiologia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1902)
Ronald Ross (13. toukokuuta 1857 – 16. syyskuuta 1932) oli skotlantilainen lääkäri ja vuodesta 1902 tropiikkilääketieteen professori Liverpoolissa. Hän sai vuonna 1902 Nobelin lääketieteen palkinnon malariaan liittyvästä työstään.
Ross on myös julkaissut runoja, romaaneja ja matemaattisia tutkimuksia.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ronald Ross Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
Rising

| Rising Rainbow |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Musicland-studiolla helmikuussa 1976
 Julkaistu: 17. toukokuuta 1976
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Martin Birch
 Tyylilaji: heavy metal hard rock progressiivinen rock/metalli
 Kesto: 33.28
 Levy-yhtiö:  Polydor Records    Oyster
Listasijoitukset
  11. (kesäkuu 1976)    17. (19. kesäkuuta 1976)    23. (22. kesäkuuta 1976)    36. (9. heinäkuuta 1976)    38. (1976)    48. (1976)
Rainbow'n muut julkaisut
| Ritchie Blackmore's Rainbow 1975 | Rising 1976 | On Stage 1977 |
Singlet albumilta Rising
 ”Starstruck” Julkaistu: 1976
Rising (tunnettu myös nimellä Rainbow Rising) on heavy metal/hard rock -yhtye Rainbow’n toukokuussa 1976 julkaistu toinen albumi. Se on musiikillisesti progressiivisempi kuin yhtyeen esikoisalbumi.
Kokoonpanomuutokset

Yhtyeen johtohahmoa Ritchie Blackmorea ja laulaja Ronnie James Dioa lukuun ottamatta kokoonpano oli muuttunut kokonaan edellisen albumin jälkeen, koska Blackmore halusi kokoonpanoon musiikillisesti lahjakkaampia muusikoita. Rumpaliksi oli liittynyt Jeff Beckin yhtyeessä soittanut Cozy Powell, uusi basisti oli skotlantilainen Jimmy Bain ja kosketinsoittimien taakse asettui amerikkalaismuusikko Tony Carey.
Albumin sisältö

Osaa albumin kappaleista oli soitettu ja hiottu vuoden 1975 kiertueilla, ja albumi nauhoitettiin vuoden 1976 helmikuussa Münchenissä Musicland-studioilla noin kymmenen päivän aikana Martin Birchin toimiessa tuottajana. Albumin avaavassa ”Tarot Woman” -kappaleessa Tony Careyn soittama syntetisaattori on vahvasti esillä Blackmoren suoraviivaisen riffin päällä. Seuraavat kolme kappaletta ”Run with the Wolf”, ”Starstruck” ja ”Do You Close Your Eyes” edustavat perinteikkäämpää hard rock -suuntausta, ja viimeksi mainitusta kappaleesta tuli vakionumero Dion aikaisen kokoonpanon konserteissa.
Kakkospuolen avaa albumin ja yhtyeen suurimpiin klassikoihin kuuluva eeppinen ”Stargazer”, jossa yhtyettä säestää Münchenin filharmoninen orkesteri. Blackmore on kertonut säveltäneensä kappaleen sellolla. Albumin päättää nopeatempoinen ”A Light in the Black”, jonka tuplabasarikomppi sekä kosketin- ja kitarasoolot enteilivät voimakkaasti power metal -tyylilajin syntyä. Albumilla Ronnie James Dion kirjoittamat sanoitukset käsittelevät pääasiassa fantasia- ja mytologia-aiheita. Kokonaiseksi albumiksi Rising on yllättävän lyhyt kestäen vain hieman yli puoli tuntia, kun normaali albumimitta tuohon aikaan oli n. 40–45 minuuttia.
Albumin saama vastaanotto ja myöhempi vaikutus

Rising julkaistiin toukokuussa 1976, ja se nousi Britannian albumilistalla sijalle 11 ja Yhdysvalloissa Billboardin listalla sijalle 48. Julkaisun aikaan amerikkalaisen Rolling Stone -lehden arvostelija Robert Duncan piti Blackmoren kitaratyöskentelyä kohtuullisen hyvänä, mutta kritisoi Dion sanoituksia joko ”epäselvinä” tai ”liian itsestäänselvinä”. Albumin amerikkalaisessa painoksessa yhtyeen nimi oli muodossa Blackmore’s Rainbow. Britanniassa vuonna 1981 Kerrang!-lehti valitsi albumin kaikkien aikojen parhaaksi levyksi. Saman lehden vuonna 2005 tekemällä listalla albumi pääsi sijalle 74. Allmusic-sivuston arvostelija kehuu albumin soitantaa ”tiukaksi ja värikkääksi”.
Nykyään niin monet kriitikot kuin fanitkin pitävät albumia parhaimpana yhtyeen tuotannosta. ja albumin arvioidaan vaikuttaneen runsaasti myöhemmin 1990-luvulla suosioon nousseeseen power metal -genreen. Tästä hyvänä esimerkkinä albumilla ovat Blackmoren neoklassisvaikutteinen kitaratyyli, Dion fantasia-aiheiset sanoitukset sekä Cozy Powellin voimakas rumpujen soitto ja tuplabassorumpujen käyttö kappaleessa ”A Light in the Black”. Ronnie James Dio on myöhemmin todennut Rising-kokoonpanon olleen musiikillisesti paras yhdistelmä jossa hän on ollut mukana. ja myös Ritchie Blackmore on kertonut pitävänsä albumista.
Rainbow vuonna 1976

Vuonna 1976 yhtye teki laajan maailmankiertueen aina Kaukoitää myöten. Rising-albumilta keikkasettiin nousivat ”Stargazer”, ”Do You Close Your Eyes”, osana medleyta soitettu ”Starstruck” sekä joksikin aikaa ”A Light in the Black”. Konserttinauhoituksista julkaistiin seuraavana vuonna On Stage -niminen livealbumi, jolla tosin on tältä albumilta mukana vain osa kappaletta ”Starstruck”. Liveversiot ”Stargazer”- ja ”Do You Close Your Eyes” -kappaleista löytyvät 1990- ja 2000-luvuilla julkaistuilta arkistolivealbumeilta (Live in Germany 1976 ja kuuden CD:n Deutschland Tournee 1976). Kiertueen jälkeen Blackmore alkoi järjestellä kokoonpanoa uudelleen ja pian Jimmy Bain ja Tony Carey saivat lähteä yhtyeestä.
CD-julkaisut

Ensimmäisessä CD-painoksessa oli alkuperäiseen vinyyliversioon verrattuna hieman erilainen miksaus. Kyseessä oli New Yorkissa tehty miksaus, jonka Blackmore hylkäsi.
Alkuperäisen albumin varsinainen miksaus tehtiin Los Angelesissa ja vuoden 1999 remasteroitu versio sisältää tämän miksauksen. Vuonna 2011 julkaistiin albumista ”Deluxe Edition”, joka sisältää molemmat edellä mainitut miksaukset sekä albumin raakamiksauksen ja ”Stargazer”-kappaleen liveharjoituksen.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittaneet Ritchie Blackmore ja Ronnie James Dio.
A-puoli
Tarot Woman – 5.58
Run with the Wolf – 3.48
Starstruck – 4.06
Do You Close Your Eyes – 2.58
B-puoli
Stargazer – 8.26
A Light in the Black – 8.12
Kappaleet > 2011 Deluxe Edition

CD 1
Tarot Woman (New York Mix)
Run with the Wolf (New York Mix)
Starstruck (New York Mix)
Do You Close Your Eyes (New York Mix)
Stargazer (New York Mix)
A Light in the Black (New York Mix)
Tarot Woman (Los Angeles Mix)
Run with the Wolf (Los Angeles Mix)
Starstruck (Los Angeles Mix)
Do You Close Your Eyes (Los Angeles Mix)
Stargazer (Los Angeles Mix)
A Light in the Black (Los Angeles Mix)
CD 2
Tarot Woman (Rough Mix)
Run with the Wolf (Rough Mix)
Starstruck (Rough Mix)
Do You Close Your Eyes (Rough Mix)
Stargazer (Rough Mix)
A Light in the Black (Rough Mix)
Stargazer (Pirate Sound Tour Rehearsal)
Kokoonpano > Rainbow

Ritchie Blackmore – kitara, bassokitara
Ronnie James Dio – laulu
Tony Carey – kosketinsoittimet
Jimmy Bain – bassokitara
Cozy Powell – rummut
Kokoonpano > Vierailijat

Münchenin filharmoninen orkesteri, johtajanaan Rainer Pietsch
Konzertmeister: Fritz Sonneleitner
Tuotanto

Tuottaja: Martin Birch
Kannen maalaus: Ken Kelly
Ulkoasu ja valokuvat: Fin Costello
Arvostelut

Korroosio () linkki
Sputnik Music () linkki
Allmusic () linkki
Shon Seung-mo

| Mitalit> Maa:  Etelä-Korea.Miesten sulkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Etelä-Korea.Miesten sulkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Etelä-Korea.Miesten sulkapallo. Olympialaiset  | Maa:  Etelä-Korea> Miesten sulkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | kaksinpeli |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Birmingham 2003 | kaksinpeli |  |
Shon seung-mo (s. 1. heinäkuuta 1980 Milyang) on eteläkorealainen sulkapalloilija ja olympiamitalisti. Shon saavutti olympiahopeaa kaksinpelistä vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa. Hän hävisi finaalissa Indonesian Taufik Hidayatille. Ensimmäisellä kierroksella Shon voitti Suomen Antti Viitikon. Shon on voittanut myös MM-pronssia Birminghamista vuodelta 2003 kaksinpelistä. Hän on 182 senttimetriä pitkä ja painaa 79 kilogrammaa. Shon on osallistunut kaksiin kesäolympialaisiin.
Shon on osittain sokea, sillä hänen silmäänsä osui sulkapallo hänen ollessaan nuorempi.
Käännös suomeksi
Savirakentaminen

Perinteinen savirakennus
Moderni savirakennus
Savirakentamisella tarkoitetaan saven käyttöä asuin- ja muiden rakennusten materiaalina. Pelkän savi-hiekkaseoksen käyttöä kutsutaan massiivisavirakentamiseksi. Savi-olkiseoksen käyttöä kutsutaan kevytsavirakentamiseksi. Savirakentamiseen liittyy myös olkipaalirakentaminen eli suorakaiteen muotoisten olkipaalien käyttö seinien rakennusaineena. Olkipaalit päällystetään yleensä savirappauksella. Olkipaalirakentaminen on huomattavasti helpompaa kuin kevytsavirakentaminen, jossa oljen ja saven sekoittaminen on työlästä ja saven ja oljen sekoitussuhde vaikuttaa lämmöneristävyyteen.
Kirjallisuutta

Volhard Franz, Westermarck Mikael: Savirakentaminen. Rakennusalan kustantajat, Helsinki 1994.
Lundsten Bength, Achcar Leticia, Westermarck Mikael: Selvitys savirakentamisesta. Raportti koerakentamisesta kevytsavitekniikalla. Teknillinen korkeakoulu, arkkitehtiosaston julkaisuja 1994/8, Espoo 1994.
Westermarck Mikael, Heuru Eija-Reetta, Lundsten Bengt: Luonnonmukaiset rakennusaineet. Teknillinen korkeakoulu, arkkitehtiosaston julkaisuja 1998/46. Rakennustieto, Helsinki, 1998.
Westermarck Mikael, Riuttamäki Juha-Pekka, Pelto-Uotila Tero, Weck Tor-Ulf: Olkipaalit rakennusaineena maatilojen puurakennuksissa. Teknillinen korkeakoulu 2002.
Schillberg Klaus, Knieriemen Heinz: Bauen und sanieren mit Lehm. AT Verlag 2001.
Minke Gernot, Mahlke Friedemann: Der Strohballenbau. Ökobuch 2004.