stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaapo
Tunnettuja Kaapoja

Kaapo Hakola, kirkonrakentaja
Kaapo Kakko, jääkiekkoilija
Kaapo Kalmari, pesäpalloilija
Kaapo Kähkönen, jääkiekkomaalivahti
Kari "Kaapo" Manninen, Pikku Kakkosen juontaja
Kaapo Murros, kirjailija, sosialidemokraattinen kansanedustaja
Kaapo Rissala, taidemaalari ja sisustussuunnittelija
Kaapo Viitaharju, jääkäriluutnantti
Kaapo Wirtanen, taidemaalari
Luntan Kaapo (oik. Gabriel Mikonpoika Luntta), sotilas ja murhamies
Tunnettuja Kaappoja

Kaappo Sutki, suurvaras
Tunnettuja Kaaproja

Kaapro Huittinen, maanviljelijä, agrologi ja kansanedustaja (Maalaisliitto)
Kaapro Jääskeläinen, kirjailija ja päätoimittaja A. B. Mäkelän kirjailijanimi
Kaapro Moilanen, toimittaja ja kansanedustaja (Kokoomus)
Kuvitteellisia Kaapoja

Kaapo (engl. Caillou), kanadalaista alkuperää oleva piirroshahmo
Kaapo, Pikku Kakkosessa esiintyvä juontajahahmo
Nimen muita merkityksiä

Kaarinan Pojat, KaaPo, jalkapalloseura
Puffadderit

| Puffadderit |
| --- | --- |
 Gaboninkyy (Bitis gabonica)
 mioseeni–nykyaika (holoseeni) 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Heimo::  Kyykäärmeet Viperidae
Alaheimo::  Varsinaiset kyykäärmeet Viperinae
Suku::  Puffadderit Bitis  Gray, 1842
 Puffaddereiden levinneisyys
Alasuvut
 Bitis  Calechidna  Keniabitis  Macrocerastes 
Katso myös
   Puffadderit Wikispeciesissä   Puffadderit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puffadderit (Bitis) on kyykäärmeiden (Viperidae) heimoon kuuluva käärmesuku. Siihen kuuluu 18 lajia, joita tavataan Afrikassa ja Arabian niemimaalla. Puffadderit ovat vankkarakenteisia, maassa eläviä, pääasiassa yöaktiivisia käärmeitä. Suku on erittäin monimuotoinen sekä morfologisesti että ekologisesti. Puffadderit voidaan erotella kokonsa puolesta suuriin ja pieniin lajeihin, minkä lisäksi ne muodostavat väritykseltään ja ekologialtaan kaksi ryhmää. Toinen ryhmä sisältää värikkäitä metsissä eläviä lajeja ja toinen harmaita ja ruskeita savannien ja autiomaiden asukkeja. Puffadderit ovat myrkyllisiä, ja jotkin suurikokoisista lajeista kuuluvat Afrikan vaarallisimpiin käärmeisiin.
Ulkonäkö ja koko

Puffaddereita pidetään kyykäärmeiden morfologisesti monimuotoisimpana sukuna. Kokonsa puolesta ne jakautuvat selvästi kahteen ryhmään, joista toinen sisältää jättimäisiä ja toinen pieniä lajeja. 18 lajista kuusi on suurikokoisia ja raskarakenteisia, yli metrin pituisiksi kasvavia käärmeitä, kun taas loput 12 ovat pieniä ja kasvavat harvoin yli 60-senttisiksi. Suku sisältää sekä maailman suurimman että pienimmän kyykäärmelajin. Suurin, sarvigaboninkyy (Bitis rhinoceros), voi kasvaa yli kaksimetriseksi ja 8,5 kilon painoiseksi, kun taas pikkudyynikyy (Bitis schneideri) jää alle 30-senttiseksi.
Puffaddereilla on leveä, kolmiomainen pää, joka erottuu selvästi niskasta. Vankkarakenteinen ruumis on leveä ja litteä, ja häntä on lyhyt. Silmät ovat pienet ja pupilli on pystysuora. Useilla lajeilla on muuntuneista suomuista koostuvat ”sarvet” silmien yläpuolella tai kuonon kärjessä.
Puffaddereiden väritys toimii naamiointina, ja se vaihtelee lajien elinympäristön mukaan. Sademetsissä elävillä lajeilla, kuten gaboninkyyllä (Bitis gabonica) ja sarvikuonokyyllä (Bitis nasicornis), on räikeän värisiä kuvioita, jotka vaikeuttavat käärmeen hahmottamista ja sulauttavat sen metsän pohjakerrokseen. Savanneilla ja autiomailla elävät puffadderit, kuten varsinainen puffadderi (Bitis arietans), ovat sen sijaan synkän ruskeita ja harmaita, jolloin niitä on vaikea havaita pölynharmaasta maasta.
Levinneisyys ja elinympäristö

Puffadderit on ekologisesti monimuotoisin kyykäärmesuku ja laajimmalle levinnyt kyykäärmesuku Afrikassa. Suvun pääasiallinen levinneisyys on Saharan eteläpuoleisessa Afrikassa, mutta varsinaisella puffadderilla on jäännöspopulaatioita myös Pohjois-Afrikassa ja Arabian niemimaalla. Puffadderit ovat valloittaneet erilaisia elinympäristöjä päiväntasaajametsistä kuiviin aavikoihin. Suku on monimuotoisimmillaan eteläisessä Afrikassa.
Varsinaista puffadderia lukuun ottamatta suurikokoiset lajit ovat pääasiassa sademetsien ja niiden läheisten viljelysalueiden asukkeja, joita tavataan Länsi- ja Keski-Afrikassa sekä hajanaisilla alueilla mantereen kaakkoisosissa. Nämä viisi lajia muodostavat alasuvun Macrocerastes, johon kuuluu lisäksi Angolan harvakasvustoisilla, kivisillä ylängöillä elävä pienikokoinen Bitis heraldica. Varsinainen puffadderi elää ruohomailla, savanneilla ja pensasaroilla, mutta se puuttuu metsistä ja aavikoilta. Se eroaa siis muista suurikokoisista lajeista paitsi geneettisesti myös levinneisyytensä ja elinympäristönsä puolesta. Se muodostaakin oman alasukunsa Bitis, joka on läheisintä sukua toiselle yksilajiselle alasuvulle, Keniabitikiselle, jossa puolestaan on vain pienikokoinen laji Bitis worthingtoni. Bitis worthingtoni elää ainoastaan Keniassa, missä sen elinympäristöä ovat ylänköjen ruohomaat ja pensasarot Itä-Afrikan hautavajoaman alueella.
Kymmenen eteläisessä Afrikassa endeemistä lajia muodostavat alasuvun Calechidna. Näistä osalla on laaja levinneisyys, kun taas toisia tavataan hyvin rajatulta alueelta, kuten yksittäisestä vuoriryhmästä. Calechidna-lajit elävät lajista riippuen joko kivisissä tai hiekkaisissa elinympäristöissä. Hiekkaisten seutujen lajeja tavataan esimerkiksi hiekkaisilta savanneilta, pensasaroilta, aavikoilta ja rannikoiden hiekkadyyneiltä, kun taas kivisiä elinympäristöjä ovat kivikkoiset ja soraiset ruohomaat ja pensasarot sekä alankoalueilla että vuoristoissa.
Elintavat

Puffadderit ovat hidasliikkeisiä, pääasiassa yöaktiivisia käärmeitä, jotka elävät maan kamaralla mutta ovat myös hyviä uimareita. Suvun muista lajeista poiketen sarvikuonokyy ei elä yhtä yksiselitteisesti maassa, vaan se voi kiivetä myös suuriin puihin 2–3 metrin korkeuteen. Pienillä lajeilla on aavikkomaiseen elinympäristöön liittyviä sopeumia, kuten sivuttain liikkuminen ja hiekkaan kaivautuminen päiväsajaksi.
Puffaddereiden suurimmat lajit ovat laiskanoloisia käärmeitä, jotka eivät liiku paljoa, ja liikkuessaan ne ovat melko hitaita ja kömpelöitä. Jos niitä lähestytään, ne luottavat kuviointinsa tuomaan naamiointiin ja lähtevät harvoin pakoon. Gaboninkyy, sarvigaboninkyy ja sarvikuonokyy purevat vain kunnolla häirittynä, mutta puffadderi ja pienemmät lajit ovat ärhäkämpiä ja hyökkäävät useammin.
Puffadderit (engl. puff adders, ’puhinakyyt’) ovat saaneet nimensä puolustusmenetelmästään, kovaäänisestä sihinästä, joka kuulostaa puuskuttelulta. Ääni muodostuu, kun ilma puristuu ulos keuhkoista ja henkitorvesta ääniraon kautta. Puffadderit puuskuttelevat yleensä ennen kuin hyökkäävät.
Elintavat > Lisääntyminen

Puffadderit synnyttävät eläviä poikasia. Paritteluaika on lokakuusta joulukuuhun, ja poikaset syntyvät maalis-toukokuussa. Metrin pituinen emo synnyttää noin 20-senttisiä poikasia. Pienet lajit synnyttävät yleensä 3–15 poikasta ja suuret 16–43. Varsinaisen puffadderin poikueet voivat olla valtavia, ja laji pitää hallussaan käärmeiden suurimman poikueen ennätystä, 156 poikasta, vaikkakin 30–50 poikasta on lajille tavanomaisempi määrä.
Elintavat > Ravinto

Suurimmat puffadderilajit saalistavat lähinnä pieniä nisäkkäitä, pääasiassa jyrsijöitä, mutta myös lintuja, sammakkoeläimiä ja liskoja. Pienten lajien ravinto on huonommin tunnettua, ja useimpien niistä ravintomieltykset ovat melko tutkimattomia. Niiden oletetaan olevan opportunisteja, joille kelpaavat erilaiset pikkunisäkkäät ja matelijat, ja joidenkin aavikkolajien tiedetään suosivan ravinnokseen liskoja. Suuren kitansa ja paksun ruumiinsa ansiosta puffadderit voivat syödä kokoonsa nähden hyvin suuria saaliita.
Puffadderit iskevät saaliinsa nopeasti väijyksistä, ja tanakka ruumis tuo iskuun vakautta. Pienen saaliin, kuten sammakon, käärme voi niellä heti ilman myrkkyä, mutta kookkaamman saaliin se myrkyttää ja antaa juosta vapaana kunnes se kuolee, ja käärme saapuu sitten aterioimaan. Tämä ei välttämättä kuitenkaan päde lajeihin, joiden silmien päällä on sarvet. Eräs hypoteesi sarvien tarkoitukselle on nimittäin se, että ne suojaavat käärmeen silmiä saaliseläimen raapaisuilta niin, että käärme voi vangita suuhunsa myös jyrsijöitä, liskoja ja lintuja, jotka muuten voisivat vahingoittaa sitä jaloillaan.
Uhat

Puffaddereilla on vain vähän vihollisia. Merkittävimpiä ovat petolinnut, mungot, pahkasiat ja ihminen. Suurikokoisia lajeja vainotaan ja niitä käytetään osassa Afrikkaa ihmisravinnoksi. Marokossa varsinainen puffadderi on toinen käärmeenlumoojien kahdesta yleisimmin käyttämästä lajista, ja se on siellä paikallisesti uhanalainen. Pienet lajit ovat suosittuja lemmikkimatelijoita, ja laiton kerääminen kansainväliseen kauppaan uhkaa joitakin lajeja. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) on arvioinut yhdeksän puffadderilajia elinvoimaisiksi, viisi vaarantuneiksi, kaksi erittäin uhanalaisiksi ja yhden puutteellisesti tunnetuksi.
Evoluutio ja luokittelu

Varhaisimmat puffaddereiden fossiilit ovat peräisin varhaiselta mioseenilta Namibiasta, ja ne kuuluvat kuvaamattomalle lajille. Molekyyliajoitusten perusteella suku kuitenkin erosi muista kyykäärmeistä jo varhaisella oligoseenilla. Puffaddereiden lähimpiä sukulaisia ovat puukyyt (Atheris). Suvun suurin lajiutumisvaihe sijoittuu ajoitusten mukaan myöhäiselle mioseenille sekä plioseenille, mutta kivisten seutujen Calechidna-lajien keskuudessa tapahtui lajiutumisaalto vielä myöhemmin, viimeisimpien noin 1,2 miljoonan vuoden aikana. Suuri koko puffaddereiden suvussa on joko kehittynyt itsenäisesti kahtena eri aikana, tai sitten suku oli alun perin suurikokoinen, ja pieni koko on kehittynyt useita kertoja itsenäisesti.
Evoluutio ja luokittelu > Alasuvut ja lajit

Nykyään eläviä puffadderilajeja on 18, jotka voidaan jakaa neljän alasuvun kesken. Alasuvuista kaksi on yksilajisia. Lisäksi sukuun luetaan yksi sukupuuttoon kuollut laji Tansaniasta, Bitis olduvaiensis, jonka fossiilit ovat peräisin pleistoseenilta. Muita fossiilijäänteitä on löydetty ainakin Tansaniasta plioseenilta ja Namibiasta mioseenilta, mutta näitä ei ole määritelty varmuudella mihinkään lajiin kuuluvaksi. Ne voivat kuulua vielä kuvaamattomille lajeille, tai ainakin Tansaniasta löydetyt jäänteet voivat myös kuulua jo kuvatulle Bitis ulduvaiensikselle.
Evoluutio ja luokittelu > Fylogenia

Fylogeneettisiin analyyseihin pohjautuva kladogrammi puffaddereiden suvusta (Ceríaco et al., 2020). Siinä on kaikki lajit paitsi huonosti tunnettu Bitis harenna. Analyysien mukaan pikkudyynikyy (Bitis schneideri) ja Bitis rubida eivät ole monofyleettisiä lajeja. Calechidna-alasuku on selvästi jakautunut kahteen pienempään kladiin, jotka poikkeavat toisistaan paitsi geneettisesti myös elinympäristön perusteella: toista tavataan kivisistä, soraisista ja vuoristoisista paikoista, kun taas toinen viihtyy kuivien seutujen hiekkaisessa alustassa.
Merkitys ihmiselle

Suurin osa puffaddereista, varsinkin pienet lajit, ovat rajatulla alueella eläviä karujen seutujen asukkeja. Pienet puffadderilajit eivät ole lääketieteellisesti kovin merkittäviä, eikä varmoja tapauksia ihmisen kuolemaan johtaneista kohtaamisista niiden kanssa ole. Vaarattomia nekään eivät kuitenkaan ole, etenkään Bitis atropos, jolla tiedetään olevan voimakkaita neurotoksisia vaikutuksia. Suurikokoiset lajit Bitis parviocula ja Bitis harenna elävät pienellä alueella Etiopian ylängöllä, eikä niiden myrkkyä tunneta hyvin.
Suurin vaara liittyy neljään suurikokoiseen lajiin, jotka ovat puffadderi, gaboninkyy, sarvikuonokyy ja sarvigaboninkyy. Ne ovat levinneet laajalle alueelle, ja ne lukeutuvat Afrikan vaarallisimpiin käärmelajeihin. Ne ovat hidasliikkeisiä, yöaktiivisia ja hyvin naamioituneita käärmeitä, joiden päälle astuu helposti vahingossa. Käärmeen purema sisältää suuren määrän solumyrkkyä, ja se vaatii kiireellistä hoitoa hyvin varustellussa sairaalassa. Myrkkyyn on olemassa vastamyrkky. Varsinkin varsinainen puffadderi elää yleisenä ihmisasutuksen lähellä savanneilla, ja ärhäkkänä käärmeenä se puree usein ihmisiä ja kotieläimiä. Se aiheuttaa luultavasti enemmän puremia kuin muut puffadderilajit yhteensä, ja sitä voidaan pitää Afrikan vaarallisimpana käärmeenä.
Kookas ja sarvekas laji sarvikuonokyy (Bitis nasicornis) kuuluu kyykäärmeistä värikkäimpiin.
Suurikokoinen puffadderi liikkuu melko hitaasti ja kömpelösti.
Puuskutteleva puffadderi
Namibiandyynikyyn (Bitis peringueyi) silmät sijaitsevat sen pään päällä, ja se vaaniskelee hiekkaan kaivautuneena niin, että vain silmät näkyvät.
Pienenä lajina Bitis atropos on herkkä hyökkäämään.
Bakteerivaginoosi

| Bakteerivaginoosi |
| --- | --- |
 Mikroskooppikuva bakteerivaginoosista — kohdunkaulan soluja peittävät sauvamaiset bakteerit, Gardnerella vaginalis (nuolet).
Luokitus
ICD-10:  B96, N76
ICD-9:  616.1
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Bakteerivaginoosi (BV) eli emättimen bakteeritasapainon häiriö (Gardnerella vaginitis), on emättimen sairaus, jonka aiheuttaa liiallinen bakteerimäärä. Tavallisin oire on lisääntynyt  valkovuoto, jonka haju on usein tympeän kalamainen. Vuoto on yleensä valkoista tai harmahtavaa. Kivulias virtsaaminen on mahdollinen oire. Kutinaa ei tavallisesti esiinny. Toisinaan oireita ei ole lainkaan. Bakteerivaginoosi lisää useiden sukupuolitautien riskiä, esimerkiksi HIV/AIDS-tartunnan riskiä. Raskauden aikainen tulehdus lisää myös ennenaikaisen synnytyksen riskiä.
Syy ja diagnoosi

Bakteerivaginoosin aiheuttaa emättimessä luontaisesti esiintyvän bakteeritasapainon häiriintyminen. Tavanomainen bakteerikanta muuttuu ja bakteerien kokonaismäärä lisääntyy sata- tai tuhatkertaiseksi. Riskitekijöitä ovat esimerkiksi emättimen suihkuttaminen, uudet tai useat seksikumppanit, antibiootit ja kierukan käyttö. Bakteerivaginoosia ei kuitenkaan pidetä sukupuolitautina. Tautiepäilyn perustana ovat oireet, ja diagnoosi voidaan vahvistaa, jos tutkitun valkovuodon mukaan emättimen pH-arvo on tavallista suurempi ja siinä on runsaasti bakteereja. Bakteerivaginoosi sekoitetaan usein hiivatulehdukseen tai trikomoniaasiin.
Ehkäisy ja hoito

Tavallisin hoitokeino on antibiootti, joko klindamysiini tai metronidatsoli. Näitä lääkkeitä voi käyttää myös raskauden keski- ja loppuvaiheessa. Tulehdus kuitenkin uusiutuu monesti hoidon jälkeen. Probiootit saattavat auttaa uusiutumisen ehkäisemisessä. On epäselvää, vaikuttaako probioottien tai antibioottien käyttö raskauden kulkuun.
Epidemiologia ja historia

Bakteerivaginoosi on hedelmällisessä iässä olevien naisten yleisin emätintulehdus. Siitä kärsii 5–70 prosenttia naisista. Bakteerivaginoosi on yleisintä joissakin osissa Afrikkaa ja harvinaisinta Aasiassa ja Euroopassa. Yhdysvalloissa vaivaa esiintyy noin 30 prosentilla 14–49-vuotiaista naisista. Määrä vaihtelee huomattavasti myös kunkin maan etnisestä ryhmästä toiseen. Bakteerivaginoosin kaltaisia oireita on kuvailtu lähes yhtä kauan kuin historiaa on tallennettu, mutta ensimmäinen selvästi dokumentoitu tapaus on vuodelta 1894.
Rune Glifberg

Rune Glifberg
Rune Glifberg (s. 7. lokakuuta 1974) on ammattirullalautailija. Hän on syntynyt Kööpenhaminassa, Tanskassa. Nykyäänmilloin? hän asuu Costa Mesassa, Yhdysvalloissa.
Eekku Aromaa

| Eekku Aromaa |
| --- | --- |
 Kalevi Suomela, Eekku Aromaa, Jarmo Pykälä ja Teemu Matinpuro "Rauhan uudet mallit" -seminaarissa
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. elokuuta 1981 (ikä 43)
Eekku Aromaa (ent. Eeva-Maija, s. 14. elokuuta 1981) on suomalainen poliitikko. Hän työskentelee Naisasialiitto Unionin pääsihteerinä. Hän työskenteli rauhanjärjestö Sadankomitean pääsihteerinä 2008–2014. Aikaisemmin Aromaa on työskennellyt Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton pääsihteerinä 2006–2007 ja Animalian järjestösihteerinä 2001–2002.
Aromaa oli vuoden 2007 YK-nuorisodelegaatti. Hän on ollut pitkään partiossa ja edustanut maailman partiolaisia muun muassa YK:n sosiaalisen kehityksen komiteassa. Hän on edustanut Suomea myös asekauppasopimusneuvotteluissa YK:ssa.
Aromaa on ollut vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen 2009–2011 ja 2017–2019 ja varajäsen 2003–2005 ja 2007–2009. Hän on puolueen kehityspoliittisen työryhmän puheenjohtaja 2012–2013. Aiemmin hän on ollut jäsenenä turvallisuuspoliittisessa, perustulo-, sosiaaliturvan uudistus-, tasa-arvo- ja eläintyöryhmissä.
Aromaa on ollut vihreiden ehdokkaana Uudellamaalla eduskuntavaaleissa 2003 ja Espoossa kunnallisvaaleissa 2000, 2004, 2008 ja Helsingissä kunnallisvaaleissa 2012. Hän on ollut Espoon tasa-arvotoimikunnan puheenjohtaja ja nuorisolautakunnan jäsen. Hän työskenteli Espoon Vihreiden kunnallisvaalipäällikkönä 2004. Aromaa on UMO-säätiön hallituksen jäsen 2012–2017. Hän oli myös Kallion seurakuntaneuvoston ja Helsingin seurakuntayhtymän yhteisen kirkkovaltuuston jäsen 2011–2014  ja 2024- kirkkovaltuuston jäsen.
Aromaa on ollut Demon vapaaehtoisena Nepalissa. Hän on myös Kansalaisjärjestöjen konfliktienehkäisyverkoston ohjausryhmän jäsen ja Maanpuolustustiedotuksen suunnittelukunnan jäsen (2011–2015). Kaudella 2014–2017 Aromaa oli Yhteiskunta-alan korkeakoulutettujen liittovaltuuston jäsen.
Aromaa on valmistunut yhteiskuntatieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta pääaineenaan yhteiskuntapolitiikka. Lisäksi Aromaa on opiskellut tuotekehitystyön erikoisammattitutkinnon palvelumuotoilusta, opettajan ja rehtorin pätevyydet sekä MBA-tutkinnon.
Teokset

Kuuluisa kasviskeittokirja.  Helsinki:  Animalia, 2002.  ISBN 951-98700-4-0
Pax Europaea – Näkökulmia Eurooppaan.  Helsinki:  Sadankomitea, 2014.  ISBN 978-951-9372-43-3
Sankaritarinoita tytöille ja kaikille muille.  Helsinki:  Intokustannus, 2018.  ISBN 978-952-2649-71-3
Tasa-arvoinen kasvatus. Opas vanhemmille ja muille lasten läheisille.  Helsinki:  Naisasialiitto Unioni ry, 2022.  ISBN 978-952-65096-0-0
Aiheesta muualla

Eekku Aromaan blogi Fifissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Softball kesäolympialaisissa 2020

Yokohama Stadium on toinen softballin ottelupaikoista.
Softballissa kilpailtiin Tokion 2020 kesäolympialaisissa viidettä kertaa. Ottelut pelattiin Jokohamassa Yokohama Stadiumilla ja Fukushima Azuma Stadiumilla Fukushimassa. Turnaukseen osallistui kuusi joukkuetta, joista yksi paikka oli varattu isäntämaa Japanille. Alkulohkon ottelut pelattiin 21.–26. heinäkuuta. Loppuottelu ja pronssiottelu pelattiin 27. heinäkuuta Jokohamassa.
Softballissa pelattiin vain naisten turnaus: miehet pelasivat turnauksen baseballissa. Softball/Baseball oli yksi viidestä lajista, jotka tuotiin vuoden 2020 olympialaisiin, mutta ei ole varmuutta, että niissä kilpailtaisiin myös vuonna 2024. Edellisen kerran softball oli mukana Pekingissä 2008, jolloin olympiakultaa voitti Japani.
Turnauksen voitti isäntämaa Japani, joka voitti loppuottelussa Yhdysvallat. Japani teki loppuottelussa kaksi juoksua, kun Yhdysvallat ei onnistunut tekemään yhtään juoksua. Pronssia saavutti Kanada, jolle mitali oli sen historian ensimmäinen olympiamitali softballista.
Ottelujärjestelmä

Softballissa joukkueet pelasivat yhdessä lohkossa, jossa ne kohtasivat toisensa kertaalleen. Lohko-otteluiden jälkeen pelattiin loppuottelu ja pronssiottelu.
Karsinnat ja joukkueet

Isäntämaa Japani pääsi suoraan olympiaturnaukseen. Loput viisi joukkuetta määritettiin neljän karsintapahtuman kautta. Ensimmäinen mahdollisuus varmistaa paikkansa olympialaisissa oli softballin naisten maailmanmestaruuskilpailut 2018, jonka voittaja, tai toinen, jos Japani olisi voittanut turnauksen, pääsi olympialaisiin. Turnauksen voitti Yhdysvallat, joka näin varmisti toisena paikkansa lopputurnaukseen. Afrikan ja Euroopan yhteiseen karsintaturnaukseen pääsivät mukaan vuoden 2019 Euroopan mestaruuskilpailuiden kuusi parasta joukkuetta ja vuoden 2019 Afrikan mestaruuskilpailuiden kaksi parasta joukkuetta. Tästä karsinaturnauksesta pääsi mukaan yksi joukkue. Aasia ja Oseania järjestivät samanlaisen karsintaturnauksen, johon pääsivät vuoden 2019 Aasian mestaruusturnauksen kuusi parasta joukkuetta pois lukien Japani sekä kaksi parasta joukkuetta Oseanian vuoden 2019 mestaruusturnauksesta. Aasian ja Oseanian karsintaturnauksen voittaja pääsi myös olympiaturnaukseen. Kaksi viimeistä maata määräytyivät Amerikan karsintaturnauksen kautta. Amerikan karsintaturnaukseen pääsivät 16 parasta joukkuetta vuoden 2019 Pan-Amerikan kisoista.
Karsinnat ja joukkueet > Olympiaturnaukseen päässeet joukkueet

| Joukkue | Karsintatapa | Karsintapäivä | Aiempia esiintymisiä | Edellinen | Edellinen paras sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Japani | Isäntämaa | 01 7. syyskuuta 2013 | 4 | 2008 | Kultaa (2008) |
|  Yhdysvallat | MM-kilpailujen 2018 voittaja | 02 12. elokuuta 2018 | 4 | 2008 | Kultaa (1996, 2000, 2004) |
|  Italia | Afrikan ja Euroopan karsintaturnauksen voittaja | 03 27. heinäkuuta 2019 | 2 | 2004 | 5. (2000) |
|  Meksiko | Amerikoiden karsintaturnauksen loppuottelija | 04 1. syyskuuta 2019 | 0 | – | – |
|  Kanada | Amerikoiden karsintaturnauksen loppuottelija | 04 1. syyskuuta 2019 | 4 | 2008 | 4. (2008) |
|  Australia | Aasian ja Oseanian karsintaturnauksen voittaja | 05 29. syyskuuta 2019 | 4 | 2008 | Hopeaa (2004) |
Aikataulu

Kaikki ajat paikallista aikaa, JST (UTC+9).
| Päiväys | Aika | Ottelu |
| --- | --- | --- |
| 21. heinäkuuta | 9.00–17.00 | Alkulohkon 3 ottelua |
| 22. heinäkuuta | 9.00–17.00 | Alkulohkon 3 ottelua |
| 24. heinäkuuta | 10.00–16.30 | Alkulohkon 2 ottelua |
| 24. heinäkuuta | 20.00–22.00 | Alkulohkon 1 ottelu |
| 25. heinäkuuta | 10.00–16.30 | Alkulohkon 2 ottelua |
| 25. heinäkuuta | 20.00–22.00 | Alkulohkon 1 ottelu |
| 26. heinäkuuta | 10.00–16.30 | Alkulohkon 2 ottelua |
| 26. heinäkuuta | 20.00–22.00 | Alkulohkon 1 ottelu |
| 27. heinäkuuta | 13.00–15.00 | Pronssiottelu |
| 27. heinäkuuta | 20.00–22.30 | Loppuottelu |
Ottelut > Alkulohko

| Sij>  | Joukkue | O | V | H | TJ | PJ | JE | % | OP | Karsinta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yhdysvallat | 5 | 5 | 0 | 9 | 2 | +7 | 100,0 | — | Loppuottelu |
| 2 |  Japani (I) | 5 | 4 | 1 | 18 | 5 | +13 | 80,0 | 1 | Loppuottelu |
| 3 |  Kanada | 5 | 3 | 2 | 19 | 4 | +15 | 60,0 | 2 | Pronssiottelu |
| 4 |  Meksiko | 5 | 2 | 3 | 11 | 10 | +1 | 40,0 | 3 | Pronssiottelu |
| 5 |  Australia | 5 | 1 | 4 | 5 | 21 | −16 | 20,0 | 4 |  |
| 6 |  Italia | 5 | 0 | 5 | 1 | 21 | −20 | 0,0 | 5 |  |