stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kidalin alue
Koulutus ja terveys

Vuonna 2009 koulua kävi 31,3 % alueen alakouluikäisistä, vähiten koko Malissa, jonka keskiarvo on 68,4 %. Koulua käyvien osuus tytöistä ja pojista oli lähes sama. Lukutaitoisten osuus yli 15-vuotiaista on 28,6 %, mikä on hieman yli keskiarvon (27,7 %).
Alueen imeväis- ja lapsikuolleisuus (80,2 ‰) on Malin pienin (koko maassa 154,0 ‰) ja elinajanodote (59,9 vuotta) maan korkein (koko maassa 55,6 vuotta). Vuonna 2013 toiminnassa oli kaksi poliklinikkaa ja kahdeksan kunnallista terveyskeskusta. Suurin osa kouluista oli suljettu edellisen vuoden levottomuuksien aikana.
Nähtävyydet

Alueen nähtävyyksiä ovat muinaiset kalliopiirrokset, keskiaikaisten kaupunkien rauniot ja muut arkeologiset kohteet, vuoriston ainutlaatuinen luonto sekä tuaregien perinteinen elämäntapa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kidalin alueen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Malin alueet
Bamako (pääkaupunkipiiri)
Gao
Kayes
Kidal
Koulikoro
Mopti
Ségou
Sikasso
Timbuktu
Jalo Kilpinen

Jalo Heikki Ilmari Kilpinen aik. Schildt (28. maaliskuuta 1894 Jyväskylän maalaiskunta – 3. huhtikuuta 1918 Tampere) oli suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti uransa aikana Jyväskylän SLU:ta ja Helsingin Kisa-Veikkoja.
Kilpinen-nimellä kilpaillut Schildt saavutti vuonna 1917 Tampereen Pyynikillä seiväshypyn SM-hopeaa edustaen Suomen Lyseoiden Urheilijoiden Jyväskylän osastoa ja hypättyään 340. Mestaruuden voitti Jussi Ruoho samalla tuloksella. Uusinnassa kumpikin ylitti 345, ja tulos jäi Kilpisen parhaaksi.
Kilpinen-nimi oli Schildtin sukuperinne, sillä isoisä Wolmar Schildt oli käyttänyt lehtikirjoituksissaan samaa sukunimeä (Wolmari Kilpinen).
Jalo Schildt oli ennen vuoden 1918 sisällissotaa aloittanut lääketieteen opinnot, jotka olivat kesken.
Kiiminkijoen vesistöalue

| Kiiminkijoen vesistö  (Suomen päävesistö: 60) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Pohjanmaa, Kainuu
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Kiiminkijoen vesistö (60)
Vesistöjako:  Kiiminkijoen alaosan alue (60.01), Ylikiimingin alue (60.02), Kiiminkijoen keskiosan alue (60.03), Juorkunan alue (60.04), Puolankajärven valuma−alue (60.05), Nuorittajoen alaosan alue (60.06), Nuorittajoen yläo. v-a (60.07), Pirttijoen valuma-alue (60.08), Kuorejoen valuma-alue (60.09)
Laskujoki:  Kiiminkijoki
Laskupaikka:  Haukipudas, Perämeri 
Koordinaatit:  65°12′04″N, 25°17′02″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  3 813,55 km²  
Järvisyys:  2,97 % 
Alueen pituus:  135 km  
Alueen leveys:  55 km  
Pääuoma:  178 km
Keskiylivirtaama:  366,3 m³/s  
Keskivirtaama:  44,7 m³/s  
Keskialivirtaama:  5,6 m³/s  
 fiJoki laskee Perämereen Haukiputaalla. 
Kiiminkijoen vesistöalue (vesistöaluetunnus 60) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Kiiminkijoki laskee Perämereen. Se sijaitsee Pohjois-Pohjanmaalla Utajärven, Pudasjärven, Puolangan ja entisten Haukiputaan, Kiimingin ja Ylikiimingin kuntien alueella. Vesistöalueen pääjoet ovat Kiiminkijoki sekä sen suurin sivujoki Nuorittajoki.
Yleistä > Vesistön sijainti

Kiiminkijoen valuma-alueen pinta-ala on 3 813,55 neliökilometriä ja järvisyys on 2,97 %. Joen pääuoman pituus on noin 150 kilometriä. Nuorittanjoen valuma-alueen pinta-ala on 1 136 km² ja järvisyys 2,2 %. Muut Kiiminkijoen huomattavat sivujoet ovat Tilanjoki-Pirttijoki, Jolosjoki ja Vepsänjoki. Kiiminkijoen valuma-alueen pinta-alasta noin 60 % on suota.
Yleistä > Vesistöalueen jakovaiheita

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Kiiminkijoen alaosan alue (60.01)
Ylikiimingin alue (60.02)
Nuorittajoen alaosan alue (60.06)
Nuorittajoen yläosan valuma-alue (60.07)
Kiiminkijoen keskiosan alue (60.03)
Juorkunan alue (60.04)
Pirttijoen valuma-alue (60.08)
Puolankajärven valuma-alue (60.05)
Kuorejoen valuma-alue (60.09)
Vesistöalueen suurimmat järvet ovat joen keski- ja latva-alueilla sijaitsevat Kalhamajärvi, Iso Olvasjärvi, Vihajärvi sekä Auhojärvi. Virtaamien vaihtelut ovat suuria vähäjärvisyyden vuoksi.
Kiiminkijoen vesistöalue on nykyään suojeltu koskiensuojelulailla. Kiiminkijoki kuuluu Project Aqua -ohjelmaan, jonka tavoitteena on säilyttää vesistöt jatkuvan tieteellisen tutkimustyön kohteina. Kansainvälisestikin harvinaisena Kiiminkijoki on kokonaisuudessaan sisällytetty Natura 2000 -ohjelmaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kiiminkijoen vesistöalue Wikimedia Commonsissa
Vesistöennusteet: Kiiminkijoen vesistö, vesi.fi
Ymparisto.fi — Kiiminkijoen vesistöalue
Kiipijämonnit

| Kiipijämonnit |
| --- | --- |
 Astroblepus sabalo
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Kiipijämonnit  Astroblepidae  Bleeker, 1862
Katso myös
   Kiipijämonnit Wikispeciesissä   Kiipijämonnit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiipijämonnit eli vanhemmalta nimeltään nahkaimumonnit ('stroblepidae) on monnikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan nopeasti virtaavista makeista vesistä Etelä-Amerikasta.
Lajit ja anatomia

Varhaisimmat kiipijämonnien heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu tertiäärikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu 1 suku ja lähteestä riippuen 40–54 lajia. Suurin osa niistä on pienikokoisia ja jäävät alle 10 cm:n mittaisiksi, mutta suurimmat lajit voivat kasvaa 30 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat imumonnien suuta muistuttava imusuu, pitkänomainen ja suomuton ruumis, lyhyt selkäevä ja leveähköt rintaevät. Kiipijämonneilla voi olla rasvaevä, mutta se puuttuu eräiltä lajeilta.
Levinneisyys ja elintavat

Kiipijämonnilajeja tavataan Andeilta alueelta joka ulottuu Panamasta, Kolumbian ja Venezuelan kautta Boliviaan. Heimon kalat elävät jopa 3 500 metrin korkeudella sijaitsevissa nopeasti virtaavissa puroissa ja joissa. Ne tarrautuvat suullaan kiviin ja voimakkaiden lihastensa avulla ne voivat jopa nuosta ylös vesiputouksia. Kiipijämonnilajien ravintoa ovat vesihyönteisten toukat.
Kildin

Kiltinän saaren kartta vuodelta 1790
Kildin (ven. Кильдин, Kildin) on itäisellä Muurmannin rannikolla Kuolan niemimaan edustalla sijaitseva Barentsinmeren saari. Se sijaitsee 20 km Kuolanvuonon suulta itään, ja sen erottaa mantereesta kapeimmillaan alle kilometrin levyinen mutta kulkukelpoinen Kiltinänsalmi.
Saari on noin 18 kilometrin pituinen ja enimmillään 7 km leveä. Kildin kuuluu Murmanskin alueen Kuolan piirin Teriberkan kuntaan.
Kildinin saaren länsiosassa on Ala-Kiltinän ja Länsi-Kiltinän kylät.lähde?
Historia

Saaren itäosassa on sijainnut entisiä kiltinänsaamelaisten kyliä, ja siellä onkin säilynyt kiltinänsaamelaisten yli 2 000 vuotta vanha kalmisto, josta on löydetty luisia ja pronssisia nuolenkärkiä.
Kildininsalmen etelärannalla saarta vastapäätä sijaitsi kiltinänsaamelaisten ja kuolansuomalaisten asuttama Uoljoen (Zarubihan) kylä.lähde?
Kiinanaurinkomäyrä

| Kiinanaurinkomäyrä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Näätäeläimet Mustelidae
Suku::  Aurinkomäyrät Melogale
Laji::  moschata
Kaksiosainen nimi
 Melogale moschata  (Gray, 1831) 
 Kiinanaurinkomäyrän levinneisyysalue
Katso myös
   Kiinanaurinkomäyrä Wikispeciesissä   Kiinanaurinkomäyrä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kiinanaurinkomäyrä (Melogale moschata) on noin 50–66 cm (häntä mukaan lukien) pitkä näätäeläin, joka kuuluu aurinkomäyrien sukuun. Sillä on muista Kaukoidän näätäeläimistä poiketen kasvoissaan naamarimaiset kuviot. Sen perärauhaset ovat muiden näätäeläinten tavoin hyvin kehittyneet, ja se pystyy tarvittaessa puolustautumaan erittämällä niistä pahanhajuista nestettä. Lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on ehdotettu kiinanhillerimäyrää.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kiinanaurinkomäyrän levinneisyys kattaa Koillis-Intian, Etelä-Kiinan ja osan Indonesiaa. Se suosii ruohikkoisia alueita, joilla kasvaa puita, sillä hyvänä kiipeilijänä se hakee toisinaan ravintonsa puista. Se on yöaktiivinen ja oleskelee päivisin maanalaisissa onkaloissa.
Ravinto

Kiinanaurinkomäyrän ravintoon kuuluu hedelmien lisäksi pikkueläimiä ja selkärangattomia, kuten sirkkoja, kotiloita ja matoja.
Lisääntyminen

Kiinanaurinkomäyrä synnyttää touko–kesäkuussa yleensä kolme poikasta.
Jouko Kilpi

Jouko Antero Kilpi (s. 21. huhtikuuta 1961) on suomalainen yleisurheiluvalmentaja ja entinen korkeushyppääjä. Hän edusti Virtain Urheilijoita ja edusti Suomea ensimmäisissä MM-kisoissa 1983.
Kilpi voitti ulkoratojen aikuisten Suomen mestaruuden Porissa 1983, sijoittui hopealle Lahdessa 1985, Kuopiossa 1987, Hämeenlinnassa 1988, Turussa 1989 sekä pronssille Vaasassa 1986. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai kultaa 1982 ja pronssia 1980 ja 1989.
Myös Jouko Kilven sisar Katja Kilpi on entinen korkeushyppääjä.
Kilpi on valmentanut muun muassa siskoaan Katjaa, Heikki Tanelia ja Jussi Viitaa.
Kilija

| Kilija (Кілія) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Kilija
 Koordinaatit: 45.4507°N, 29.2643°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Odessan alue
Piiri:  Izmajilin piiri
Väkiluku (2021):  19 116
 
 www.gorsovet-kiliya.org.ua 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kilija (ukr. Кілія; ven. Килия, Kilija) on kaupunki Etelä-Ukrainan Odessan alueella. Kilija sijaitsee Izmajilin piirissä Tonavan rannalla; vastarannalla on Romania. Kilijasta 227 kilometrin päässä koillisessa on aluekeskus Odessa.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin asukasluvuksi 19 116 (1.1.2021).
Kilijan satamaa.
Kirkko Kilijassa.
Toinen kirkko.
Kolmas kirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kilija Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat 
Muut:  Internet Encyclopedia of Ukraine  IdRef
Pauli Kilpiä

Pauli Olavi Kilpiä (s. 28. joulukuuta 1930 Kuusankoski) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Kuusankosken Puhtia edustanut Kilpiä voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1950 ja 1957. Hän oli TUL:n joukkueen kakkosvaravahti Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa. Vuonna 1971 hän voitti kontioiden eli ikämiesten Suomen mestaruuden.
Jääkiekkoa "Paaru" Kilpiä pelasi suomensarjassa.
Helsingin olympialaisissa pelanneita pesäpalloilijoita muistettiin 29.7.2012 superpesisottelussa Vimpeli-Joensuu. Paikan päällä ottelua seurasivat kutsuvieraina Pesäpalloliiton joukkueessa pelanneet Antti Elomaa (Lahden Mailaveikot), Toivo Ilola (Pallo-Toverit, Helsinki), Eino Kaakkolahti (Jyväskylän Kiri) ja Viljo Niemi (Vimpelin Veto) sekä TUL:n puolella pelanneet Kuusankosken Puhdin Pauli Kilpiä ja Pauli Lahtinen. Ansioituneet pelaajat huomioitiin juhlavasti ottelun alussa.
Kielihäiriöt ja monikielisyys

Kielihäiriöt ja monikielisyys kertoo monikielisten ihmisten kielihäiriöistä. Monikielinen henkilö puhuu kahta tai useampaa kieltä (lähes) äidinkielen veroisesti. Näin hyvään kielenomaksumistulokseen päästään tavallisimmin kotona opitussa kaksikielisessä ympäristössä. Lapsi voi oppia kaksikieliseksi myös erityisessä opetuksessa eli kielikylvyssä. Tieteellisiä tutkimuksia monikielisten ihmisten kielihäiriöistä tai monikielisyyden vaikutuksesta kielihäiriöille alttiisiin lapsiin on hyvin niukasti, ja tutkimusten tulokset ovat hyvin vaihtelevia. Tämän vuoksi ei voida asettaa pätevää normistoa koskien monikielisten lasten kielenkehitystä.
Kielihäiriöt

Kielen kehityksellistä viivästymää esiintyy noin 10 prosentilla lapsista ja varsinaisia kielihäiriöitä noin 2–3 prosentilla. Kielihäiriöt voidaan jakaa useaan eri luokkaan oireiden tai syiden perusteella. Tavallisimmat kielihäiriöt ovat kehityksellinen dysfasia eli kielen erityishäiriö ja afasia, usein aivokudoksen vauriosta johtuva kielihäiriö. Laaja-alaisemmissa häiriöissä myös nielemisessä ja syömisessä on hankaluuksia. Lievempiä häiriöitä ovat muun muassa puhumaan oppimisen viivästyminen ja äännevirheet, esimerkiksi r-virheisyys. Yleensä kielihäiriöisellä lapsella on vaikeuksia joko puheen tuottamisessa tai sekä puheen tuottamisessa että ymmärtämisessä. Kielihäiriöitä voidaan luokitella edelleen tarkemmin niiden ilmenemisestä riippuen.
Kielihäiriöt > Monikielisyys ja kielihäiriöt

1900-luvun alkupuolella uskottiin kielikylpyjen ja monikielisyyden aiheuttavan kielihäiriöitä, jopa niin sanottua puolikielisyyttä, tai ainakin kasvattavan mahdollisten kielihäiriöiden riskiä ja heikentävän äidinkielen kehittymistä. Nykytutkimus kuitenkin osoittaa, että monikielisyys voi monipuolistaa ihmisen kielellistä ilmaisua ja jopa vaikuttaa myönteisesti lapsen älylliseen kehitykseen. Vaikka kaksikielisyys tai monikielisyys ei sinänsä altistakaan kielihäiriöille, ei ole kyse siitä, ettei monikielisilläkin ihmisillä olisi kielihäiriöitä. Monikielisillä kielihäiriöitä esiintyy vähintään yhtä paljon kuin yksikielisillä.
Kielihäiriöt > Kielihäiriöiden syyt ja riskitekijät

Joskus kielihäiriö voi olla seurausta jostain toisesta sairaudesta tai vammasta, esimerkiksi kuulohäiriöstä tai aivoverenvuodosta, kuten afasian tapauksessa. Aina mitään tiettyä syytä kielihäiriölle ei löydy, jolloin diagnoosiksi voidaan antaa dysfasia. Kielihäiriöt ovat myös jossain määrin perinnöllisiä.
Altistavia tekijöitä erityisesti monikielisten lasten kielihäiriöille ovat esimerkiksi lapsen jääminen eristyksiin uuden maan kielestä (esimerkiksi eristyminen samanikäisten lasten seurasta) tai esimerkiksi pakolaisperheen raskas elämänvaihe, jossa vanhemmat eivät ole voineet tarjota lapselle riittäviä kielenkäyttömahdollisuuksia.
Puheterapia > Terapian tarpeen arviointi ja puheterapia

Kielihäiriöitä hoidetaan puheterapialla, joka voi sisältää sekä yksilö- että ryhmäterapiaa. Terapiassa voidaan harjoitella suun lihasten käyttöä ja opetella vuorovaikutustilanteissa toimimista. Esimerkiksi dysfaatikkolasten kanssa voidaan harjoitella kommunikointia myös viittomin ja kuvien avulla. Neuvolassa seurataan myös lapsen kielellistä kehitystä, mutta kaikki häiriöt eivät paljastu tässä seulassakaan. Tällöin lapsen ohjaavat puheterapiaan yleensä vanhemmat itse. Kielihäiriöt havaitaan yleensä lapsen ollessa 3–5-vuotias.
Monikielisen lapsen kielen kehityksen arviointi on neuvolassa vaikeata, sillä neuvoloiden keinot arvioida yksikielisen lapsen kieltä eivät ole päteviä kaksi- tai monikielisten lasten kohdalla. Yksikieliset lapset ohjautuvatkin tarvittaessa puheterapiaan paitsi paljon aikaisemmin kuin monikieliset lapset, myös useimmiten neuvolan ohjeesta. Monikieliset lapset puolestaan päätyvät puheterapiaan yleensä jonkin muun tahon kuin neuvolan lähetteestä. Mikäli lapsen omat vanhemmat ovat itse monikielisiä, pystyvät he helpommin huomaamaan lapsensa poikkeavan kielenkehityksen, mutta esimerkiksi kouluttamattomien yksikielisten vanhempien on huomattavasti hankalampi arvioida lapsensa kielen tilaa.
Puheterapia > Monikielisen puheterapia

Suomessa on jo jonkin verran kaksikielisiä puheterapeutteja, mutta heidän vahvuusalueensa ovat suomen lisäksi pääasiassa ruotsi, venäjä tai viro. Terapiaa ei ole vielä muilla kielillä tarjolla, vaikka muitakin suuria kieliryhmiä Suomessa on. Monikielisen ihmisen kielihäiriön hoito on vaikeaa jo sen vuoksi, että kulttuuriset käsitykset vammaisuudesta ja terapian tarpeellisuudesta vaihtelevat. Terapian toteuttamista vaikeuttaa myös se, että terapeutti ei välttämättä itse puhu asiakkaan äidinkieltä tai mitään asiakkaan puhumaa kieltä. Asiakkaan kielen tason arviointi voi olla tällaisessa tilanteessa liki mahdotonta. Joissain tapauksissa vanhemmat tai tulkki voivat auttaa kielen arvioinnissa, mutta tällöinkin heidän tietojensa tulisi olla todella kattavat, jotta lapsen kielen käännös olisi täsmällinen. Kielen tason arviointi vastaa parhaiten todellisuutta vain, mikäli puheterapeuttia avustavalla henkilöllä, kuten äidinkielen opettajalla, vanhemmalla tai tulkilla, on riittävän hyvä käsitys muiden asiakkaan kieltä puhuvien, samanikäisten lasten kielen yleisestä tasosta.
Kielimuurista huolimatta monet yksikielisten asiakkaiden puheterapiassa käytetyt terapiakeinot toimivat yhtä hyvin myös monikielisten asiakkaiden kanssa työskennellessä. Esimerkiksi kuvaharjoitukset toimivat hyvin paitsi terapiavälineenä myös keinona opettaa uutta kieltä lapselle. Mikäli lapsi osaa jo jonkin verran suomea tai muuta terapeutin käyttämää kieltä, on mahdollista työskennellä lapsen kanssa suoraan ilman tulkkia tai ylimääräisiä avustajia.
Puheterapia > Terapian tulos

Kielihäiriöistä toipuminen on yhtä yksilöllistä kuin häiriön ilmeneminenkin: joidenkin ihmisten häiriö häviää tai ainakin lievenee huomattavasti, mutta vaikeammissa tapauksissa kielihäiriö kestää koko elämän. Terapia onnistuu sitä paremmin, mitä aikaisemmassa vaiheessa lapsen kielihäiriö havaitaan ja terapia aloitetaan. Tämä pätee sekä yksi- että monikielisiin lapsiin.
On mahdollista, että esimerkiksi maahanmuuttajalasten tapauksissa suomenkielinen terapia kasvattaa terapiakielen osuutta jopa lapsen ensikielen kustannuksella. Näin voi käydä, mikäli lapsen äidinkielen kehitystä ei tueta esimerkiksi kotona. Joillain paikkakunnilla on kuitenkin mahdollista laittaa samankieliset maahanmuuttajalapset samaan ryhmään esimerkiksi päiväkodissa ja heille voidaan järjestää jopa samankielistä henkilökuntaa. Näin heidän ensikielensä pysyy yhä vahvana. Joka tapauksessa monikielisyyden vaihtaminen yksikielisyyteen on harvoin toimiva ratkaisu, sillä se saattaa häiritä lapsen kielen kehitystä entisestään.
Kiitokori

Kiitokori on suomalainen erikoisajoneuvojen koreja valmistava yritys. Kiitokori on erikoistunut erityisesti linja-autoihin sekä lentokentillä käytettäviin jäänpoistoautoihin. Kiitokorin tehdas sijaitsee Kausalassa.
Kiitokori Group-konserniin kuuluvat korivalmistaja Kiitokori Oy:n lisäksi myös Saurus-merkkisiä palo- ja pelastusajoneuvoja valmistava Sammutin Oy  Jyväskylässä, hydraulisia nostolavoja valmistava Vema Lift Oy Kaarinassa sekä linja-autojen ja erikoisajoneuvojen sähköjärjestelmiä valmistava Minorum Oy Tuusulassa. Konsernin liikevaihto oli vuonna 2011 noin 35 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 235.
Historiaa

Kiitokorin edeltäjä oli vuonna 1943 perustettu Kausalan Rakennuspuutyö Oy, joka valmisti ovia ja ikkunoita. Yrityksen kiinteistö tuhoutui tulipalossa lokakuussa 1947. Tasan vuoden kuluttua tästä, lokakuussa 1948 yrityksen nimi muutettiin Kiitokori Oy:ksi ja uuden yhtiön toimialaksi tuli autonkorien valmistus.
Toimintansa alkuaikoina Kiitokori valmisti myös kuorma-autojen ohjaamoja erityisesti Sisu- ja Vanaja-autoihin sekä myymälä- ja kirjastoautoja. Ensimmäinen paloauto valmistui vuonna 1952 ja ensimmäinen myymäläauto vuonna 1956. Kuorma-auton ohjaamojen valmistus hiipui, kun autovalmistajat alkoivat tehdä autojen hytit itse. Kirjasto- ja klinikka-autojen tuotanto alkoi 1960-luvun puolivälin aikoihin ja samaan aikaan autojen korirakenteissa siirryttiin puusta teräkseen. Myymäläautojen kauppa kukoisti 1970-luvulle saakka; tuhannes Kiitokorin rakentama myymäläauto luovutettiin ostajalle vuonna 1970. Sadas Kiitokorin valmistama kirjastoauto luovutettiin yhtiön kotikuntaan Iittiin vuonna 1973.
Kiitokorin toimitusjohtajana toimi lähes sen perustamisesta eli vuodesta 1950 lähtien aina vuoteen 1979 asti teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Esa Hannula.
Ajokki Oy osti Kiitokorin koko osakekannan vuonna 1984, ja samana vuonna Kiitokori sai Neuvostoliitosta suurtilauksen, joka käsitti 40 television ulkolähetysautoa. Vuonna 1986 Kiitokori siirtyi Wiima Oy:n omistajalle, diplomi-insinööri Ilmari Mustoselle.
Kiitokori on koko toimintansa ajan ollut pienehkö tai keskisuuri valmistaja; vuonna 1956 Kiitokori rakensi kymmenen uutta koria ja täyskorjasi viisi. Kahta vuosikymmentä myöhemmin 1975 tuotantomäärä oli 15 koria, kun alan suurimmat suomalaiset tuottivat noin kymmenkertaisia määriä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kiitokori
Kilmez

Kilmez (ven. Кильме́зь) on Volgan vesistöön kuuluvan Vjatkan sivujoki Udmurtian tasavallassa ja Kirovin alueella Venäjällä. Sen pituus on 270 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 17 240 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus Vitšmarin kylän luona on 84,6 kuutiometriä sekunnissa.
Kilmez-jokea
Joki saa alkunsa Krasnogorskojen piirissä sijaitsevasta suosta ja laskee Vjatkaan Kirovin alueella. Tärkeimmät sivujoet ovat Pester, Ut, Kyrtšma, Lumpun, Loban, Kulma, Kutyk, Arlet, Nuzyk ja Vala.
1950–1970-luvuilla Kilmeziä käytettiin puutavaran uittoon. Sen varrella sijaitsee Kirovin alueen Kilmezin piirikeskus sekä samanniminen taajama Udmurtian puolella.
Aiheesta muualla

Kilmez Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
Seppo Kilponen

Seppo Kilponen (s. 20. syyskuuta 1941 Oulu) on entinen suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Kilponen pelasi jalkapallourallaan SM-sarjassa Oulun Työväen Palloilijoissa ja HIFK:ssa sekä alemmilla sarjatasoilla Oulun Palloseurassa. Hän edusti Suomea 34 maaottelussa vuosina 1966–1971. Urheilutoimittajat valitsivat Kilposen vuoden jalkapalloilijaksi 1969.
Jääpallossa Seppo Kilponen edusti 1960-luvulla Oulun Palloseuraa ja Helsingin IFK:ta, jonka riveissä hän saavutti SM-hopeaa kaudella 1965.
Kiintymys jälkeläisiin

| Kiintymys jälkeläisiin> Περὶ τῆς εἷς τὰ ἔγγονα φιλοστοργίας.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Plutarkhos
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  filosofia
Julkaistu:  n. 120
Suomennos
Suomentaja:  Erkki Sironen, Sampo Vesterinen
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2005
ISBN:  951-31-3274-9
Sarja: Moralia
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kiintymys jälkeläisiin (m.kreik. Περὶ τῆς εἷς τὰ ἔγγονα φιλοστοργίας, Peri tēs eis ta engona filostorgias; lat. De amore prolis) on Plutarkhoksen Moralia-kokoelmaan (kirja VI, 35) kuuluva tutkielma, joka käsittelee nimensä mukaisesti eläinten ja ihmisten kiintymystä omiin jälkeläisiinsä.
Plutarkhoksen teos on lyhyt essee, se sisältää vain viisi lukua. Teos on viimeistelemätön ja keskeneräinen, teksti katkeaa kesken. Teos on säilynyt nykyaikaan 13 keskiaikaisessa käsikirjoituksessa.
Plutarkhos pyrkii osoittamaan, että kiintymys jälkeläisiin on ihmisillä suurempaa kuin eläimillä, ja että kiintymyksen perusta on biologiassa. Jotkut kyllä väittävät tätä vastaan, mutta Plutarkhoksen mielestä se johtuu vain siitä, että ihmisissä luonnon jäljet eivät ole enää yhtä selvästi näkyvillä. Hän esittää ensin useita esimerkkejä eläinten maailmasta. Esimerkkeinä toimivat muun muassa kuningaskalastajat, pikkuhait, leijonat ja linnut (sellaisina kuin Homeros ne esittää), sekä peltopyy- ja kanaemot. Plutarkhoksen mukaan olisi häpeällistä, jos eläimillä rakkaus jälkeläisiä kohtaan ilmenisi näin luonnostaan, mutta ihmisillä ainoastaan hyötymismielessä, kuten erilaisten palkkioiden tavoitteluna. Plutarkhoksen näkemys on suunnattu muun muassa epikurolaisia vastaan.
Ihmisen biologiasta Plutarkhos käyttää esimerkkinä maidon tuottamista. Hän kuvaa kuukautisia ja raskautta, ja sitä, kuinka ylimääräinen veri suuntautuu synnytyksen jälkeen naisen rintoihin muuttuen siellä maidoksi. Äiteihin on myös istutettu kiintymyksen ja huolenpidon vietti. Se ilmenee heti syntymän jälkeen siinäkin, että vaikka vastasyntynyt on veren tahrima ja ryönän peittämä, se ei häiritse äitiä. Hän esittää myös historiallisen esimerkin: kukaan ei pakottanut ensimmäisenä synnyttäneitä naisia ja vastasyntyneen nähneitä miehiä kasvattamaan lapsia, mutta silti he tekivät niin, vaikka lasten kasvatus on vaivoja täynnä, eikä palkkiota tule pitkään aikaan.