stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pirkanmaan Plättä
Historia

Vuonna 1975 ensimmäisen kerran myönnetty Plättä-palkinto oli Suomen ensimmäinen lasten itsensä valitsema lastenkirjallisuuspalkinto. Sen perustajana voidaan pitää Tampereen kaupunginkirjaston entistä johtajaa Mikko Mäkelää, jonka aloitteesta hankittiin 20 vuosina 1975–1994 palkinnoksi jaettua Taisto Toivosen puupiirrosta. Piirros kuvaa Jalmari Finnen kirjojen Kiljusen herrasväkeä katsomassa näytelmää Pitkäjärveläiset. Nimensä palkinto sai Kiljusen perheen tyttären mukaan.
Palkintoa oli tarkoitus myöntää 20 vuoden ajan, mutta kirjailijoiden toiveesta sen jakamista jatkettiin ja uusia palkintotauluja ostettiin Jalmari Finnen säätiön apurahan tuella. Vuodesta 1995 palkintona oli taidegraafikko Tuula Lehtisen värigrafiikkatyö Maailmankuva (1992).
Äänestysinto hiipui vähitellen, ja palkinto myönnettiin usein samoille kirjailijoille. Tampereen kaupunginkirjasto päätti lopettaa palkinnon myöntämisen vuoden 2014 jälkeen. Viimeisen Plätän sai Marketta Könönen, pitkäaikainen Plättä-palkinnon ”primus motor”.
Palkinto jaettiin vuosittain 20. marraskuuta. Samaa kirjailijaa ei voitu palkita kahtena peräkkäisenä vuonna. Ennen vuotta 1999 sama kirjailija voitiin palkita aikaisintaan viiden vuoden kuluttua ja vuosien 1999–2003 sääntöjen mukaan kolmen vuoden kuluttua.
Palkinnon saajat

1975 Anni Polva: Tiinakin ratsastaa
1976 Kari Vaijärvi: Museoryöstö
1977 Jorma Kurvinen: Susikoira Roi
1978 Merja Jalo: Yllätysori
1979 Anneli Toijala: Filmaus seis!
1980 Anu Jaantila: Jenkkivuosi
1981 Anni Polva: Tiina saa suukon
1982 Anna-Liisa Haakana: Ykköstyttö
1983 Taru Mäkinen: Ninnan musta pilvi
1984 Ilma Ikonen: Pepe hevoshoitokoulussa
1985 Merja Jalo: Ponitalli vaarassa
1986 Elina Karjalainen: Teemu, karvainen kaveri; Laulavan Lintukoiran toinen elämä
1987 Anni Polva: Taitaa olla rakkautta, Tiina
1988 Ulla Lipponen (toim.) & Hannu Lukkarinen (kuv.): Kilon poliisi
1989 Tuija Lehtinen: Joka kimma sen tietää
1990 Jorma Kurvinen: Susikoira Roi ja muukalaiset
1991 Merja Jalo: Mustan hevosen salaisuus
1992 Kaisa Ikola & Minna Kulmala: Hullu luokka rakastuu
1993 Teija Niemi: Bileet
1994 Marvi Jalo: Ratsutytön rekiretki
1995 Tuija Lehtinen: Ikkunaprinsessa
1996 Jorma Kurvinen: Susikoira Roi ja pelimies
1997 Katri Manninen: Sikabileet
1998 Kaisa Ikola: Jäitä hattuun, hullu luokka
1999 Tuija Lehtinen: Sara@crazymail.com
2000 Ville Suhonen: Poika ja ilves
2001 Tuula Kallioniemi: Tähtiä ja tumpeloita
2002 Sinikka Nopola & Tiina Nopola: Risto Räppääjä ja pakastaja-Elvi
2003 Katri Manninen: Saku ja suuri suru
2004 Sinikka Nopola & Tiina Nopola: Risto Räppääjä ja sitkeä finni
2005 Timo Parvela: Ella ja Paterock
2006 Sinikka Nopola & Tiina Nopola: Heinähattu, Vilttitossu ja kielletty kampela
2007 Kirsti Manninen: Suden arvoitus
2008 Timo Parvela: Ella ja seitsemän törppöä
2009 Sinikka Nopola & Tiina Nopola: Risto Räppääjä. Erittäin salainen - Top secret
2010 Tuula Kallioniemi: Konsta, kovanaama
2011 Marvi Jalo & Merja Jalo: Jesse pentukoira
2012 Sinikka Nopola & Tiina Nopola: Risto Räppääjä saa isän sekä Anneli Kanto: Huippuvalmentaja
2013 Timo Parvela: Ella ja kadonnut karttakeppi
2014 Marketta Könönen: “Plättä-palkinnon pitkäaikainen primus motor”
Peter Mattei

Peter Mattei, 2012
Peter Mattei (s. 3. kesäkuuta 1965 Piitimen kunta) on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan baritoni.
Mattei opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa ja Tukholman oopperakorkeakoulussa. Debyyttinsä hän teki vuonna 1990 Drottningholms Slottsteaterissa Nardon roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin teoksessa La finta giardiniera. Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1991 Pentheuksen roolissa Daniel Börtzin Backanternassa. Vuonna 2002 Mattei teki ensiesiintymisensä kreivi Almavivan roolissa Figaron häissä. Sittemmin hän on vieraillut samassa oopperatalossa usein. Muita oopperataloja, joissa Mattei on esiintynyt, ovat olleet Pariisin ooppera, Royal Opera House, La Scala, Baijerin valtionooppera, Zürichin ooppera, San Franciscon ooppera, Chicagon lyyrinen ooppera ja Den Norske Opera & Ballet. Mattein rooleihin oopperoissa ovat kuuluneet myös Don Giovanni (Don Giovanni), Amfortas (Parsifal), Wolfram (Tannhäuser), Jevgeni Onegin (Jevgeni Onegin), Figaro (Sevillan parturi), Marcello (La bohème), Jeletski (Patarouva), Šiškov (Kuolleesta talosta), Don Fernando (Fidelio), Posa (Don Carlos) ja Billy Budd (Billy Budd).
Mattein konserttiohjelmiston joukossa ovat olleet Elias (Felix Mendelssohn), Ein deutsches Requiem (Johannes Brahms), Kullervo (Jean Sibelius), Des Knaben Wunderhorn (Gustav Mahler), Johann Sebastian Bachin passiot, Messias-oratorio (Georg Friedrich Händel), Lyrische Symphonie (Alexander von Zemlinsky), War Requiem (Benjamin Britten) ja Lieder eines fahrenden Gesellen (Mahler). Festivaaleja, joilla Mattei on esiintynyt, ovat olleet Salzburger Festspiele, Aix-en-Provencen festivaali, Luzernin festivaali ja Tanglewoodin musiikkifestivaali. Kapellimestareita, joiden kanssa Mattei on työskennellyt, ovat olleet Georg Solti, Claudio Abbado, Daniel Barenboim, Riccardo Muti, Colin Davis, Riccardo Chailly, James Levine, Antonio Pappano, Zubin Mehta, Herbert Blomstedt, Esa-Pekka Salonen, John Eliot Gardiner, Gustavo Dudamel, Jeffrey Tate, Andrew Davis, Daniel Harding ja Yannick Nézet-Séguin.
Mattei sai vuonna 2004 nimityksen Ruotsin hovilaulajaksi. Hänen diskografiaansa kuuluu Colin Davisin johtama Troijalaiset (Hector Berlioz) Chorèben roolissa. Levystä myönnettiin kaksi Grammy-palkintoa.
Patrick Khodorenko

| Patrick Khodorenko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. lokakuuta 1998 (ikä 25) Walnut Creek, CA, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Patty
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  Lukko
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  15
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
Aik. seurat:  Hartford Wolf Pack (AHL) Charlotte Checkers (AHL)
Patrick Khodorenko (s. 13. lokakuuta 1998 Walnut Creek, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Rauman Lukossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Seuraura > Juniori- ja yliopistovuodet

Khodorenko on San Jose Jr. Sharksin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Los Angeles Selectsiin, josta Khodorenko siirtyi kaudeksi 2012–2013 Michiganiin Honeybakediin pelaamaan HPHL 14U-sarjaa. Everett Silvertips varasi hänet 26. pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2013, mutta Khodorenko ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään, jotta hän voisi pelata tulevaisuudessa Yhdysvaltain yliopistosarjoissa. Kaudella 2013–2014 Khodorenko oli Honeybakedin 16U-joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 9+21=30. Hän voitti koko HPHL 16U-sarjan syöttöpörssin. Vuosina 2014–2016 Khodorenko pelasi Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana mm. USHL-junioriliigaa.
Vuodet 2016–2020 Khodorenko kävi Michiganin osavaltionyliopistoa. Freshman-vuotenaan 2016–2017 hän pelasi myös USA Hockey All-American Gamessa, mutta Khodorenkoa ei lopulta kuitenkaan koskaan varattu NHL:ään. Sophomore-vuotenaan 2017–2018 hän oli MSU:n toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 13+19=32. Junior-vuotenaan 2018–2019 Khodorenko oli tehoilla 18+19=37 joukkueensa paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Taro Hirosen jälkeen. Hän jakoi koko B1G:n maalipörssin neljännen sijan Penn Staten Liam Folkesin kanssa ja pistepörssin kahdeksannen sijan Penn Staten Nathan Sucesen kanssa. Khodorenko valittiin kauden päätteeksi divisioonan toiseen tähdistökentälliseen. Senior-vuotenaan 2019–2020 hän nousi MSU:n varakapteeniksi. Khodorenko voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 16+17=33, joilla hän sijoittui B1G:n maalipörssissä kolmanneksi ja pistepörssissä viidenneksi. Hänet valittiin kauden päätteeksi divisioonan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Ura > Seuraura > Ammattilaisura

Viimeisen yliopistokautensa päätteeksi maaliskuussa 2020 NHL-varaamaton Khodorenko teki kolmivuotisen tulokassopimuksen New York Rangersin kanssa. Samalla hän liittyi loppukevääksi amatööritryout-sopimuksella AHL-joukkue Hartford Wolf Packiin, jossa Khodorenko pelasi yhden ottelun, kunnes koronaviruspandemia keskeytti kauden. Pandemian lyhentämän kauden 2020–2021 hän pelasi kokonaan Wolf Packissa tehden 22 runkosarjaottelussa tehot 3+7=10. Khodorenko nostettiin kauden aikana kolmesti Rangersin NHL-joukkueen varamiesten "taksiryhmään". Kauden 2022–2023 hän pelasi myös Wolf Packissa, jossa Khodorenko teki 66 runkosarjaottelussa tehot 10+17=27. Kaudella 2023–2024 Khodorenko ehti pelata AHL:ssä vain neljä ottelua, kunnes hänen kautensa päättyi loukkaantumisen vuoksi jo lokakuun 2023 lopulla.
Elokuussa 2023 Khodorenko teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Charlotte Checkersin kanssa. Hän pelasi kaudella 2023–2024 65 runkosarjaottelua tehden 27 tehopistettä ja kolme pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä.
Khodorenko siirtyi kaudeksi 2024–2025 vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Rauman Lukkoon. Joukkueeseen siirtyi myös hänen kanssaan MSU:ssa pelannut maalivahti John Lethemon.
Ura > Maajoukkueura

Khodorenko pelasi World U-17 Hockey Challengessa marraskuussa 2014, jolloin hän voitti hopeaa.
Pelityyli

Lukon urheilutoimenjohtaja Kalle Sahlstedtin mukaan Khodorenko on klassinen, peliä tekevä keskushyökkääjä. Sahlstedtin mukaan hän on pehmeäkätinen ja nopea luistelija, jolla on erittäin hyvä pelisilmä. Khodorenko on maininnut suosikkipelaajakseen Pavel Datsjukin.
Muuta

Khodorenkon pikkuveli Eric on pelannut jääkiekkoa puolustajana 17-vuotiaaksi asti. Veljeksillä on venäläiset sukujuuret.
Perinnelaiva

Perinnelaivalla tarkoitetaan merenkulun historian kannalta tarkasteltuna historiallisesti arvokasta, yhä arvonsa mukaisessaselvennä kunnossa ja käytössä olevaa alusta. Perinnelaivarekisteriä ylläpitää Museovirasto.[lähde? ]
Perinnelaivarekisteriin pääsy edellyttää aluksen teknisten tietojen, historiallisten vaiheiden sekä katsastustodistusten toimittamista Museovirastolle hakemuksen kera. Perinnelaivarekisteriin otettavat alukset valitsee perinnelaiva-asiain asiantuntijakunta, ja alukset hyväksyy Museovirasto.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Museovirasto: Perinnelaivarekisteri
Pitkäjärven koulu

Pitkäjärven koulu on Kangasalla, Vatialan kylässä sijaitseva koulu. Koulussa opiskelee noin 500 oppilasta 7-9 luokilla.
Koulun tilat

Pitkäjärven koulu on rakennettu ajatellen eri käyttäjäryhmiä. Niin koululaiset, yhdistykset kuin urheilijat ja musiikin harrastajatkin on huomioitu monella tapaa.
Koulussa on muun muassa iso liikuntasali, juoksusuora, kuntosali, 200-paikkainen auditorio, iso ruokala ja hyvin varustellut taideaineiden luokat, jotka ovat iltaisin harrastusryhmien käytössä.
Liikunta ja urheilu

Koulussa järjestetään vuosittain kolme urheilupäivää. Ensimmäinen niistä on koulun oma yleisurheilukilpailu, jossa luokat kilpailevat toisiaan vastaan eri lajeissa. Toinen urheilupäivä on talviliikuntapäivä, jossa oppilaat saavat valita mieluisen talviliikuntalajin ja liikkua sen parissa koko päivän. Vaihtoehtoina ovat esimerkiksi hiihto, luistelu, jääkiekko, retkiluistelu, lumikenkäily, laskettelu ja avantouinti. Kolmas urheilupäivä on kävelypäivä joka on ohjelmassa aina kevään viimeisellä kouluviikolla. Oppilaat aloittavat koulupäivän kävelemällä noin 8 km kävelylenkin kisapirtin maastossa ja kerääntyvät sen jälkeen koulun kentälle seuraamaan opettajat vastaan 9. luokkalaiset -pesäpallopeliä.
Koulun oppilaat osallistuvat oman koulun urheilutapahtumien lisäksi joka vuosi myös Aamulehden viestikarnevaaleille ja moniin koululiikuntaliiton urheilukilpailuihin.
Koulussa järjestetään myös joka vuosi luokkien välinen salibandyturnaus. Turnauksen pelejä pelataan aina välitunneilla ja turnaus huipentuu ennen vappua pelattavaan finaalipeliin.
Powell Clayton

Powell Clayton
Powell Clayton (7. elokuuta 1833 – 25. elokuuta 1914) oli Arkansas’n 9. kuvernööri vuosina 1868–1871. Hän istui Yhdysvaltain senaatissa vuoteen 1877.
Clayton palveli Yhdysvaltain sisällissodassa Unionin armeijassa. Hänet ylennettiin lopulta prikaatikenraaliksi vuonna 1864. Hän muutti Arkansas’han sisällissodan päätyttyä.
Clayton toimi vuosina 1897–1905 Yhdysvaltain suurlähettiläänä Meksikoon. Hän muutti myöhemmin Washington (DC):hen ja kuoli siellä 1914. Hänet on haudattu Arlingtonin sotilashautausmaalle.
Povina

Povina (unk. Gerebes) on kylä Kysucké Nové Meston alueella Žilinan aluepiirissä Slovakiassa. Povina kuuluu Tatran vuoristolalueen länsipuoliseen Kysucká vrchovinan ylängön alueeseen. Sen vakinainen asukasluku on noin 1 150. Siellä on tarjolla hotellipalvelua ja retkeilymahdollisuuksia turisteille. Kylä kuului aikoinaan ympäristöineen Itävallan keisarikuntaan.
Playtime

| Playtime |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jacques Tati
Käsikirjoittaja:  Jacques Tati Jacques Lagrange
Tuottaja:  Bernard Maurice
Säveltäjä:  Francis Lemarque
Kuvaaja:  Jean Badal Andréas Winding
Leikkaaja:  Gérard Pollicand
Lavastaja:  Eugène Roman
Pääosat:  Jacques Tati
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska Italia
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   16. joulukuuta 1967  12. syyskuuta 1969
Kesto:  124 min
Alkuperäiskieli:  ranska, englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Playtime on Jacques Tatin ohjaama elokuva vuodelta 1967. Tati näyttelee myös pääosaa, herra Hulot’ta.
Elokuvan tekeminen kesti kolme vuotta, mutta filmi ei menestynyt kaupallisesti vaan ajoi Tatin vararikkoon.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Playtime oli mukana heistä yhdeksän listalla. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi Playtimen kaikkien aikojen kahdeksanneksi parhaaksi komediaksi. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 50 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Juoni

Ryhmä amerikkalaisturisteja saapuu Pariisin lentokentälle, jonka koomisia ja satunnaisia tapahtumia seurataan ensimmäiset kymmenisen minuuttia. Lentokentältä turistiryhmä siirtyy ultramodernin Pariisin kaduille. Heidän mukanaan konekaupungissa seikkailee Tatin esittämä vakiohahmo Monsieur Hulot, joka ei kuitenkaan varsinaisesti nouse elokuvan päähenkilöksi. Elokuvassa ei myöskään ole varsinaista juonta, vaan se koostuu enemmän tai vähemmän irrallisista kohtauksista, jotka kuvaavat ihmisten ja ultramodernin ympäristön vuorovaikutusta ja niiden välisiä konflikteja. Herra Hulot’n tarkoitus on hoitaa yksinkertainen asia eräässä virastossa, mutta monet käänteet ja väärinkäsitykset saavat hänet seikkailemaan ympäri keinotekoisen tuntuista kaupunkia ihmisten asuntoihin ja lopulta uuteen ja vielä hieman keskeneräiseen ravintolaan, jossa tapahtuva jakso kestää noin 40 minuuttia.
Tuotanto

Tatin edellinen elokuva Enoni on toista maata oli menestynyt hyvin, ja hän ryhtyi varojen turvin suurisuuntaiseen Playtime-hankkeeseen. Playtime kuvattiin laadukkaimmalle mahdolliselle elokuvausmateriaalille, 65 millimetrin filmille, ja siinä käytettiin monikanavaista ääntä. Kokonainen lavastekaupunki rakennettiin Pariisin kaakkoisosasta löytyneelle joutomaalle aitoine asfalttikatuineen, liikennevaloineen ja monine rakennuksineen. Kuvien taustalla kohoavat lasijulkisivuiset tornitalot ovat muutaman metrin korkuisia pienoismalleja. Tati olisi halunnut Tativilleksi kutsutun kuvauspaikan muodostuvan Playtimen kuvausten jälkeen Rooman Cinecittàn kaltaiseksi elokuvakeskukseksi, mutta Ranskan silloinen kulttuuriministeri André Malraux ei ollut kiinnostunut hankkeen edistämisestä. Niinpä Tativillen lavasteet jouduttiin purkamaan kuvausten jälkeen, mikä pahensi Playtimen Tatille aiheuttamia taloudellisia ongelmia.
Elokuvan alkuperäisessä versiossa oli väliaika, ja sen kokonaiskesto oli noin 155 minuuttia. Tati leikkasi elokuvasta lyhyemmän version, kestoltaan 124 minuuttia, sekä erimittaisia versioita, joiden pituus on vaihdellut 93 ja 170 minuutin välillä. Nykyään 124 minuutin versiota pidetään lopullisena.
Vastaanotto

Normaalia pidempi, lähes juoneton elokuva ei menestynyt kaupallisesti vaan ajoi Tatin vararikkoon, jossa hän joutui muun muassa myymään elokuvan vakuudeksi asetetun talonsa. Seuraavina vuosina Tati joutui hankkimaan tulonsa Ranskan ulkopuolelta, jottei niitä olisi ulosmitattu hänen velkojilleen.
Elokuvan Ranskan-ensi-ilta oli joulukuussa 1967. Suomessa Playtime saapui teattereihin vasta syksyllä 1969, ja ohjaaja vieraili Helsingissä erikoisnäytöksessä. Helsingin Sanomain Paula Talaskivi ihasteli arviossaan elokuvan pikkutarkkaa ja viimeisteltyä tekotapaa ja piti ravintolajaksoa ”juhlavana”, joskin sen tunnelma laskee hänen mielestään liiankin realistisesti eikä se nouse elokuvan alkujaksojen tasolle.
Playtime restauroitiin vuonna 2013 alkuperäisistä kameranegatiiveista ja julkaistiin blu-rayna eri puolilla maailmaa, myös Pohjoismaissa.
Tati esittelee elokuvaa Helsingin Bio Reassa. Tulkkina Tetta Kannel.
Pirkan opisto

Pirkan opiston logo
Pirkan opisto on  Nokian, Pirkkalan, Lempäälän ja Vesilahden kuntien muodostama kansalaisopisto, joka tarjoaa yleissivistäviä opintoja kaikille sekä taiteen perusopetusta lapsille ja nuorille. Taiteen opintotarjontaan kuuluvat kuvataiteen, tanssitaiteen, teatteritaiteen, musiikin, käsityön sekä sanataiteen opinnot.
Kansalaisopiston ohjelmassa on mm. kieliä, yhteiskunnallista koulutusta, taito- ja taideaineita sekä liikunta- ja terveysalan kursseja. Lisäksi opisto järjestää avointa yliopisto-opetusta yhteistyössä Tampereen kesäyliopiston kanssa.
Opiston sisällä toimivat myös Pirkan opiston kuvataide- ja käsityökoulu, Pirkan opiston musiikkiopisto sekä Pirkan opiston tanssi- ja teatterilinja. Näissä kaikissa opiskelijat voivat suorittaa taiteen perusopetuslain mukaisia pitkäjänteisiä taideopintoja.
Kuntien tekemän sopimuksen mukaan Nokian kaupunki toimii Pirkan opiston vastuukuntana. Opisto on Nokian kaupungin sivistyskeskukseen kuuluva vapaan sivistystyön oppilaitos. Opiston hallintoelimenä toimii Pirkan opiston jaosto, johon jäsenkunnat ovat nimenneet edustajansa.
Opistossa on vuosittain noin 46 000 oppituntia, 1900 kurssia, 350 musiikin yksilöopiskelijaa, ja noin 22 000 kurssilaista.
Opisto järjestää myös toiveiden mukaan räätälöityä tilauskoulutusta ja vuokraa opetustilojaan lyhytaikaisesti muille koulutusten järjestäjille, yhdistyksille, yrityksille ja yksityishenkilöille.
Opiston toimintamuotoina ovat edellä mainittujen lisäksi myös kunnan tilaamien henkilöstökoulutusten järjestäminen ja monet yleisluennot.
Opiston tapahtumakalenteriin kuuluvat myös kaikille avoimet tapahtumat, joissa opiston kurssilaiset ja oppilaat pääsevät näyttämään taitojaan estradilla (teatteri, tanssi, konsertti, näyttely).
Vuodesta 2008 alkanut neljän kunnan yhteistyöhön satsaaminen opistojen välillä loi edellytykset opistojen yhdistämiselle ja toiminnan edelleen kehittämiselle.
Yhdistettyjen opistojen historiaa

Nokian Työväenopisto (perustettu v. 1945)
Lempäälä-opisto (perustettu v. 1963 nimellä Lempäälän kansalaisopisto)
Pirkkalan opisto (perustettu v. 1966)
Rehtorit

rehtori Matti Korolainen v.2013 -
apulaisrehtori Anna-Leena Salokorpi v.2013-
Aiheesta muualla

Pirkan opisto
Pornainen-seura

| Pornainen-seura ry |
| --- | --- |

 Pornainen-seuran julkaisusarjan kirja
Perustettu:  1966, merkitty yhdistysrekisteriin 10.2.1967
Kotipaikka:  Pornainen
Puheenjohtaja:  Jukka Salonen
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pornainen-seura ry on kotiseutuyhdistys, joka vaalii kulttuuriperinteitä ja kotiseutuhenkeä Pornaisissa. Pornainen-seura on määritellyt tehtävänsä näin: seura on ”nykyajassa elävä yhdistys, joka siirtää uusille polville perinnettä, sen arvoja ja elämäntaitoa sekä herättää harrastusta, intoa ja kiinnostusta oman ajan yhteiskunnan moninaisuuteen.” Pornainen-seura tekee retkiä, järjestää kyläkävelyitä, luentoja ja juhlia. Lisäksi seura julkaisee paikallishistoriaan liittyvää perinnettä; Pornalainen murresanasto ja julkaisusarja Muisteluita ja tarinoita Pornaisista, josta viimeisin, seitsemäs kirja julkaistiin jouluna 2017. Seuran puheenjohtajana toimii Jukka Salonen.
Pornainen-seura hoitaa Pornaisten kotiseutumuseota ja esittelee museota sekä kirkkoa kesäsunnuntaisin.
Pornainen-seuran aloitteesta ja pornaislaisten avustuksella kirkkopihaan pystytettiin vuonna 1993 menneiden sukupolvien muistopatsas.
Aiheesta muualla

Kotisivut
Pikkuholmi

| Pikkuholmi |
| --- | --- |
Kaupunki:  Raahe
Postinumero(t):  92130
Pikkuholmi on kaupunginosa Raahessa. Alue sijaitsee lähellä kaupungin keskustaa Lehmirannan ja Antinkankaan kaupunginosien välissä. Pikkuholmin alueella sijaitsee muun muassa K-Supermarket ja R-kioski.
Pella (täsmennyssivu)

Pella voi viitata seuraaviin:
Paikkoja > Antiikki

Pella, Makedonian kuningaskunnan pääkaupunki
Pella, Dekapoliihin kuulunut kaupunki Palestiinassa
Paikkoja > Nykyaika

Pella, kaupunki Burkina Fasossa
Pella, kunta Italiassa
Pélla, kaupunki ja kunta Kreikassa
Pélla, alueyksikkö Kreikassa
Pella, kaupunki Venäjällä
Pella, kaupunki Iowan osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Henkilöitä

Catalina Pella (s. 1993) on argentiinalainen tennispelaaja.
Giuseppe Pella (1902–1981), italialainen poliitikko, pääministeri 1953–1954
Guido Pella (s. 1990), argentiinalainen tennispelaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pella”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Philippe Sollers

| Philippe Sollers> Philippe Joyaux |
| --- | --- |
 Philippe Sollers
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. marraskuuta 1936 Talence, Ranska
Kuollut: 5. toukokuuta 2023 (86 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Philippe Sollers Philippe Diamant
Tuotannon kieli: ranska
Palkinnot
 Prix Médicis 
Aiheesta muualla
Sivusto
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Philippe Sollers, myös Philippe Diamant, alkuperäinen nimi: Philippe Joyaux, (28. marraskuuta 1936 Talence, Ranska – 5. toukokuuta 2023) oli ranskalainen kirjailija ja kriitikko.