stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tampere-Pirkkalan lentoasema
Maaliikenne

Lentoasema sijaitsee noin 15 kilometriä Tampereen keskustasta lounaaseen. Seututie 308 (Lentoasemantie) yhdistää lentoaseman pohjoiseen Tampereen kehätielle Tampereen ja Nokian suuntiin ja yhdystie 3003 etelään Lempäälän suuntaan.
Lentoasemalle ykkösterminaalin eteen kulkee Tampereen seudun joukkoliikenteen linja-auto 103 Tampereen keskustasta. Reitti kulkee sekä linja-autoaseman että rautatieaseman ohi. Lisäksi kentälle liikennöi linja-auto 39A Pirkkalan Suupantorilta.
Terminaali 1:n edessä on taksitolppa.
Lentoasemalle on kaavailtu raideyhteyttä osana Tampereen oikorataa Pirkanmaan maakuntakaavassa 2040. Yhteys palvelisi sekä tavara- että henkilöliikennettä. Myös raitiotien jatkamista lentoasemalle tulevaisuudessa on ehdotettu. Lisäksi seututie 309 (Ruskonkehä) on maakuntakaavan mukaan tarkoitus jatkaa Sääksjärveltä lentoasemalle, parantaen lentokentän saavutettavuutta etelän ja idän suunnasta.lähde?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Finavia – Tampere-Pirkkalan lentoasema
Suomen ilmailukäsikirja – Tampere-Pirkkalan lentoasema (Arkistoitu – Internet Archive)
Ilmatorjuntaupseeri-lehti: Satakunnan lennosto pääkaupungin ja merialueen puolustajana
Kuvia Airliners.netissä
VirtualTampere.com: Panoraamakuvia lentoasemasta
Ilmakuva Tampere-Pirkkalan lentoasemasta, Kansalaisen Karttapaikka
| n k Suomen lentoasemat |
| --- | --- |
Suuret kansainväliset:  Helsinki-Vantaa 
Pienet kansainväliset:  Ivalo  Joensuu  Kittilä  Kokkola-Pietarsaari  Kuusamo  Kuopio  Lappeenranta  Maarianhamina  Oulu  Rovaniemi  Tampere-Pirkkala  Turku  Vaasa 
Kotimaiset:  Jyväskylä  Kajaani  Kemi-Tornio  Pori  Savonlinna 
Ei säännöllistä liikennettä:  Enontekiö  Halli  Mikkeli  Seinäjoki  Utti 
Entiset lentoasemat:  Helsinki-Malmi  Kauhava  Sodankylä  Tampere-Härmälä  Varkaus  Ylivieska 
Suomen raja-asemat
| --- | --- |
Maaraja-asemat: Haapovaara | Imatran Pelkola | Inari | Karesuvanto | Karikangas | Karigasniemi | Karttimo | Kilpisjärvi | Kivilompolo | Kivipuro | Kokkojärvi | Kolmikanta (Imatra) | Kurvinen | Kuusamo | Leminaho | Muonio | Niirala (Tohmajärvi) | Nuijamaa-Brusnitšnoje (Lappeenranta) | Nuorgam | Näätämö | Onkamo | Parikkala | Pello | Puitsi | Rajakangas | Raja-Jooseppi-Lotta (Sodankylä) | Ruhovaara | Salla | Santio (Virolahti) | Tornio-Haaparanta | Uukuniemi | Vaalimaa-Torfjanovka (Virolahti) | Vainikkala-Lužaika (Lappeenranta) | Valkeavaara | Vartius-Lyttä (Kuhmo) | Virtaniemi
Lentoasemat: Enontekiö | Helsinki-Vantaa | Ivalo | Joensuu | Jyväskylä | Kajaani | Kemi-Tornio | Kittilä | Kokkola-Pietarsaari | Kuopio | Kuusamo | Lappeenranta | Maarianhamina | Mikkeli | Oulu | Pori | Rovaniemi | Savonlinna | Tampere-Pirkkala | Turku | Vaasa
Satamat: Eckerö | Färjsundet | Hamina | Hanko | Haukipudas | Helsinki | Inkoo | Kalajoki | Kaskinen | Kemi | Kemiö | Kirkkonummi | Kokkola | Kotka | Kristiinankaupunki | Lappeenranta | Loviisa | Långnäs | Maarianhamina | Merikarvia | Naantali | Nuijamaa | Olkiluoto | Oulu | Parainen | Pernaja | Pietarsaari | Pohja | Pori | Porvoo | Raahe | Rauma | Salo | Sipoo | Taalintehdas | Tammisaari | Tornio | Turku | Uusikaupunki
Rautatieasemat: Helsingin rautatieasema | Kouvolan rautatieasema | Vainikkalan rautatieasema
Terry Griffiths

Terry Griffiths vuonna 1991.
Terry Griffiths (16. lokakuuta 1947 – 1. joulukuuta 2024) oli walesiläinen snooker-ammattilainen, joka on peliuransa jälkeen toiminut valmentajana ja tv-kommentaattorina. Griffiths voitti maailmanmestaruuden vuonna 1979 ollen ensimmäistä kertaa tässä turnauksessa mukana.
Ura lyhyesti

Terry Griffiths pelasi amatöörivuosinaan upeasti, mutta hänen ei odotettu tekevän niin suurta vaikutusta ammattilaispiireissä kuin mitä hän lopulta teki. Griffiths oli kahdesti maailmanmestaruuskisoissa finaalissa, joista hän voitti ensimmäisen vuonna 1979, mutta hävisi 1980-luvun hallitsijalle Steve Davisille vuonna 1988. Vuonna 1979 Griffiths voitti mestaruutensa sijoittamattomana pelaajana, eli hän tuli turnaukseen karsintojen kautta. Maailmanmestaruuden lisäksi Griffiths voitti myös toiseksi arvostetuimman (nykyään myös ranking-turnauksen) UK Championshipin sekä useita muita ammattilaisturnauksia. Griffiths lopetti pelaajauransa vuonna 1997.
Pelaajauran jälkeen Griffiths on toiminut ammattipelaajien Stephen Hendryn, Mark Williamsin, Marco Fun, Allister Carterin sekä Mark Allenin valmentajana. Selkeästi parhaiten näistä on menestynyt Stephen Hendry, joka on kaikkien aikojen menestyksekkäin snooker-ammattilainen. Valmentamisen lisäksi Griffiths toimii myös BBC Sport -kanavan kommentaattorina.
Turnausvoitot > Ranking-turnaukset

Embassy World Championship 1979
Turnausvoitot > Muut turnaukset

World Trickshot 1994, 1992
Welsh Professional Championship 1988, 1986, 1985
Pot Black 1984
Irish Masters 1980–1982
UK Championship 1982
Masters 1980
World Cup (joukkue: Wales) 1980, 1979
Rita Dove

| Rita Dove |
| --- | --- |
 Dove joulukuussa 2017.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Rita Frances Dove
Syntynyt: 28. elokuuta 1952 Akron, Ohio, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  Kirjailija ja Yliopisto-opettaja
Vanhemmat:  Ray A. Dove ja Elvira Hord
Puoliso:  Fred Viebahn (1979–)
Lapset:  Aviva Dove-Viebahn
Kirjailija
Äidinkieli: engalti
Tuotannon kieli: engalti
Tyylilajit:  romaani, novelli, fiktio, draama, antologia, essee ja runous
Esikoisteos:  The yellow house on the cornern
Palkinnot
 Kts. Rita Dove palkinnot ja kunnianosoitukset 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Rita Frances Dove (s. 28. elokuuta 1952 Akron, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija ja yliopiston professori. Hänen kirjallista uraansa ei voi rajoittaa vain yhteen on kirjallisuuslajiin ja Dove onkin kirjoittanut romaanin, novellin, fiktion, draaman, antologioita, esseitä sekä lukuisia runoja. Hän on myös kirjoittanut Yhdysvaltalaisiin lehtiin kolumneja. Hänen teoksensa ja työnsä ovat vaikuttaneet suuresti amerikkalaiseen kirjallisuuteen.
Dove on saanut lukuisia palkintoja ja kunnianosoituksia, muun muassa Pulitzerin palkinto runoudesta vuonna 1987. Dove on ainoa runoilija maailmassa, joka on saaanut National Humanities Medal -mitalin vuonna 1996 ja National Medal of Arts -mitalin vuonna 2011. Hänelle on vuoteen 2024 mennessä myönnetty yhteensä 29 kunniatohtorin arvoa Yhdysvaltalaisista korkeakouluista.
Dove on useiden järjestöjen jäsen ja hän on toiminut myös osissa järjestöissä johtotehtävissä. Dove toimi Yhdysvaltain runoilijan palkinnon konsulttina vuosina 1993–1995. Hän oli 40-vuotiaana nuorin virassa toiminut henkilö ja ensimmäinen afroamerikkalainen kyseisessä virassa. Lisäksi Dove toimi Kongressin kirjaston runouden erityis konsulttina vuosina 1999–2000 kahden muun merkittävän Yhdysvaltalaisen runoilijan kanssa.
Nuoruus ja koulutus

Dove syntyi Akronissa, Summitin piirikunnassa, Ohiossa vuonna 1952. Hänen isänsä Ray A. Dove oli kemisti ja amerikkalaisen teollisuuden yhdentymisen pioneeri, joka työskenteli rengasteollisuuden parissa Goodyearillä. Ritan äiti oli Elvira Hord. Ritan vanhemmat kannustivat häntä jo lapsesta alkaen pitkäjänteiseen opiskeluun ja laajaan lukemiseen.
Rita kasvoi lapsuudessa erityisesti historian, kirjallisuuden ja musiikin ympäröimänä, ja hän soitti nuoruudessaan pitkään selloa. Hän johtikin siitä syystä lukionsa silloista majorette-ryhmää. Dovea kiinnosti myös nuoresta asti kirjoittaminen ja runous, ja hän kirjoitti tarinoita, ja näytelmiä luokkalaisilleen esitettäväksi.
Nuoruus ja koulutus > Koulutus

Dove menestyi koulussa hyvin ja sijoittui maan sadan parhaan lukio-opiskelijan joukkoon vuonna 1970. Sen johdosta hän pääsi vierailemaan Valkoisessa talossa samana vuonna. Dove suoritti englannin kielen tutkinnon hyvin arvosanoin Miamin yliopistosta vuonna 1973. Vuonna 1977 hän opiskeli Iowan yliopistossa kirjailijoiden ryhmässä ja suoritti siellä MFA-tutkinnon.
Ura

| Ulkoista mediaa> Rita Dove.Kuva(t) |
| --- | --- |
 : 
Video(t)
 Yhdysvaltalainen runoilija Rita Dove, 15:43, C-SPAN: 

Toukokuussa 1993 Kongressin kirjastonhoitaja nimitti Doven Yhdysvaltain runoilijan palkinnon konsultiksi. Hän toimi virassa vuoteen 1995 asti. Dove oli 40-vuotiaana nuorin ja ensimmäinen afroamerikkalainen henkilö tässä virassa. Dove on toiminut myös Kongressin kirjaston runouden erityis konsulttina vuosina 1999 ja 2000, Yhdysvaltalaisten runoilijoiden Louise Glückin ja WS Merwinin kanssa.
Dove toimi AWP:n (Associated Writing Programs) hallituksessa vuosina 1985–1988 ja johti organisaatiota sen puheenjohtajana vuosina 1986–1987. Vuodesta 1991 alkaen Dove on ollut vuotuisen Anisfield-Wolf Book Award -palkinnon tuomaristossa. Vuosina 2004–2006 Dove toimi Virginian runoilijapalkinnon konsulttina. Virkaan päästyään hän keskittyi levittämään tietoutta runoudesta ja lisäämään yleisön tietoisuutta kirjallisuuden eduista.
Dove kirjoitti viikoittain kolumneja Washington Postille vuosina 2000–2002. Vuosina 2018–2019 hän toimi New York Times -lehden runotoimittajana.
Dove toimi Phi Beta Kappan hallituksen jäsenenä vuosina 1994–2000 ja Academy of American Poetsin kanslerina vuosina 2006–2012. Hän on American Philosophical Societyn ja American Academy of Arts and Sciencesin, Fellowship of Southern Writers ja PEN American jäsen. Dove on ollut Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen ja vuodesta 2023 lähtien hän on toiminut sen varapuheenjohtajana.
Ura > Runous

Dove sai vuonna 1987 Pulitzerin runouden palkinnon. Vuonna 1999 Dove osallistui Lincoln Memorial -tapahtumaan, jossa hän luki hänen oman runonsa ”America's Millennium”, John Williamsin musiikin säestyksellä.
Doven omasta mielestä hänen tähän mennessä kunnianhimoisin runokokoelmansa, Sonata Mulattica, julkaistiin vuonna 2009. Se sai vuonna 2010 Hurston-Wright Legacy -palkinnon. Doven vuonna 2016 julkaistu teos Collected Poems 1974–2004, oli National Book -palkinnon finalisti. Teos oli NAACP Image Awardsin runopalkinnon voittaja ja vuonna 2017 Library of Virginia Poetry Award -palkinnon voittaja.
Doven 11. ja viimeisin runokokoelma, Playlist for the Apocalypse, jonka julkaisi WW Norton & Company, julkaistiin elokuussa 2021. New York Timesin kriitikko Dwight Garner kutsui runokokoelmaa yhdeksi parhaaksi runokokoelmaksi maailmassa ja katsoi siinä olevan erityistä herkkyyttä, nokkeluutta ja rohkeutta.
Ura > Runous > The Penguin Anthology of 20th-Century American Poetry

Dove toimitti vuonna 2013 julkaistun, The Penguin Anthology of 20th-Century American Poetry -runokirjan, johon oli koottu eri merkittävien Yhdysvaltalaisia runoilijoiden runoja sadan vuoden ajalta. Kokoelma herätti laajaa keskustelua, kun jotkut kriitikot väittivät, että Dove arvostaa kattavaa, populistista agendaa laadun sijaan. Dove oli jättänyt kirjasta pois useita merkittäviä runoilijoita. Tunnettuja runoilijoita, jotka jäivät kirjasta ulkopuolelle, olivat muun muassa Sylvia Plath, Allen Ginsberg, Sterling Allen Brown, Louis Zukofsky, George Oppen, Charles Reznikoff ja Lorine Niedecker.
Yhdysvaltalainen runoilija John Olson kommentoi, että ”Dove sulkee pois henkeäsalpaavan paljon merkittäviä runoilijoita kirjasta pois”. Myös kriitikko Helen Vendler tuomitsi jyrkästi Doven valinnat. Hänen mielestä Dove suosii runoilijoiden teemoja ja taustoja laadun, ja tyylin sijasta.
Dove puollusteli valintojaan hyvin laajasti mediassa. Hän selitti kyseenalaisia valintojaan sillä että, hän oli alun perin valinnut Plathin, Ginsbergin ja Brownin runoteoksia, mutta nämä samoin kuin jotkut muut runoilijat jätettiin pois heidän kustantajien toiveensa mukaan, joten heidän runonsa oli poistettava valmiista teoksesta juuri ennen teoksen julkaisua. Lisäksi Penguin Booksin kanssa oli erimielisyyttä joidenkin runojen lupamaksuista.
Ura > Musiikki

Dove on kirjoittanut sanat Pulitzer-palkinnon voittajan Tania Leónin musiikkiteoksille ”Singin' Sepia” (1996), ”Reflections” (2006), ”Crossing Choirill”. Dove on tehnyt myös yhteistyötä monien muiden säveltäjien, esimerkiksi Richard Danielpourin kanssa, ja kirjoittanut heille sanoja useisiin sävellyksiin.
Ura > Opetus

Dove opetti luovaa kirjoittamista englannin kielellä Arizonan yliopistossa vuosina 1981–1989. Vuodesta 1989 alkaen Dove on opettanut  Charlottesvillessä Virginian yliopistossa. Hän toimi lisäksi samaisessa yliopistossa englannin kielen professorina vuosina 1993–2020.
Palkinnot ja kunnianosoitukset

Pulitzer-palkinnon lisäksi Dove on saanut lukuisia kirjallisia ja akateemisia kunnianosoituksia, mukaan lukien 29 kunniatohtorin arvoa useista Yhdysvaltalaisista korkeakouluista. Dove sai Academy of Achieventilta Golden Plate -palkinnon vuonna 1994. Hän sai tieteiden Heinz-palkinnon vuonna 1997. Dove on ainoa runoilija maailmassa, joka on saanut sekä National Humanities -mitalin ja National Medal of the Arts -mitalin. Vuonna 1996 Dove sai Bill Clintonilta National Humanities -mitalin ja vuonna 2011 hän sai Barack Obamalta National Medal of Arts -mitalin.
Vuonna 2016 hän oli aloituspuhujana Virginian yliopistossa, joka ei perinteisesti jaa kunniatohtorin arvoja. Vuonna 2014 Dove palkittiin 10 000 dollarin arvoisella Carole Weinstein -palkinnolla runoudesta ja vuonna 2016 hän sai Stone Award for Lifetime Literary Achievement -palkinnon Oregonin osavaltionyliopistolta.
Dove valittiin Ohio Women's Hall of Fameen vuonna 1991 ja vuonna 2018 hänet nimettiin Virginian kirjaston Virginian merkittävien naisten joukkoon. Vuonna Dove 2017 sai Callaloo Lifetime Achievement Award -palkinnon ja vuonna 2019 100 000 dollarin arvoisen Wallace Stevens Award -palkinnon. Dove sai WEB Du Bois -mitallin Harvardin yliopistosta vuonna 2018 ja Langston Hughes -mitalin vuonna 2019.
Vuonna 2021 Dove sai runouden kultamitalin ja siihen liittyvät 5 000–100 000 dollarin arvoisen rahapalkinnon American Academy of Arts and Letters -järjestöltä. Se on järjestön korkein kunnianosoitus, jonka on saanut vain 16 runoilijana (3 naista) järjestön 110-vuotisen historian aikana. Dove on lisäksi ensimäinen afroamerikkalainen, joka on saanut tämän mitalin.
Vuonna 2022 paljastettiin Sanjay Suchakin tekemä ja Virginian yliopiston tilaama muotokuva Rita Dovesta. Muotokuva on esillä Virginian yliopiston historiallisen Pavilion VII:n eteishuoneessa. Dove sai elämäntyöstään kaksi palkintoa vuonna 2022, Ruth Lilly Poetry Prize -palkinnon Poetry Foundation -järjestöltä ja Rebekah Johnson Bobbitt -palkinnon Kongressin kirjastolta.
Dove sai vuonna 2023 36. henkilönä National Book Foundation -säätiöltä National Book Award -elämäntyöpalkinnon ja siihen liittyvän 10 000 dollarin rahapalkinnnon. Dove sai Academy of American Poets -jätjestöltä Poets Leadership -palkinnon vuonna 2024. Samana vuonna 2024 hän sai Thomas Robinson Prize for Southern Literature -palkinnon Mercer-yliopistolta vuonna 2024.
Yksityiselämä

Dove meni naimisiin saksalaissyntyisen kirjailijan Fred Viebahnin kanssa vuonna 1979. He tapasivat ensimmäisen kerran kesällä 1976 Doven ollessa jatko-opiskelija lowan yliopistossa. Parille syntyi tyttö lapsi, Aviva Dove-Viebahn vuonna 1983. Dove ja Viebahn harrastavat yhdessä tanssia. Vuodesta 1989 asti pari on asunut Charlottesvillessä, Virginiassa.
Dokumenttielokuva

Yhdysvaltalainen dokumenttielokuvantekijä  Eduardo Montes-Bradley on tehnyt Rita Dovesta dokumenttielokuvan, Rita Dove: An American Poet vuonna 2014. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa Charlottesvillessä Paramount-teatterissa 31. tammikuuta 2014.
Tuotanto > Runous > Kokoelmat

The yellow house on the cornern, Pittsburgh: Carnegie-Mellon University, 1980 ISBN 978-0887480928
Museum, Carnegie Mellon, 1983 ISBN 978-0915604784
Thomas and Beulah, Carnegie Mellon, 1986 ISBN 978-0-88748-021-8
Grace Notes, New York: W. W. Norton, 1989 ISBN 978-0-393-02719-8
Selected Poems, Pantheon/Vintage, 1993 ISBN 978-0-679-75080-2
Mother Love, New York: W. W. Norton, 1995 ISBN 978-0-393-31444-1
On the Bus with Rosa Parks, New York: Norton, julkaistu 1999 ISBN 978-0-393-04722-6
American Smooth, New York: W. W. Norton, 2004 ISBN 978-0-393-05987-8
Sonata Mulattica, New York: W. W. Norton, 2009 ISBN 978-0-393-07008-8
Collected Poems 1974-2004, New York and London: W. W. Norton, 2016 ISBN 978-0-393-28594-9
Playlist for the Apocalypse, New York: W. W. Norton, 2021 ISBN 978-0-393-86777-0
Tuotanto > Runous > Yksittäisiä runoja

Kaikki runot on julkaistu The New Yorker -aikakauslehdessä. Lähde runoihin:
”Vacation”, 1994
”Incarnation In Phoenix”, 1996
”Une Vie Sans Ailleurs by Breyten Breytenbach”, 1999
”American Smooth”, 2003
” All Souls’ ”, 2003
”Hattie McDaniel Arrives at the Coconut Grove”, 2004
”The Bridgetower”, 2008
”The Spring Cricket Considers the Question of Negritude”, 2012
”Found Sonnet: The Wig”, 2016
”Bellringer”, 2019
”Pedestrian Crossing, Charlottesville”, 2020
”Last words”, 2021
Tuotanto > Antologiat

The Penguin Anthology of Twentieth-Century American Poetry, New York: Penguin Books, 2011 ISBN 978-0-14-310643-2
The Best American Poetry 2000, New York: Scribner, 2000 ISBN 978-0-7432-0033-2
Tuotanto > Romaanit

Through the Ivory Gate, Pantheon Books, 1992 ISBN 978-0-679-41604-3
Tuotanto > Fiktiot

Fifth Sunday, Kentuckyn yliopisto, Callaloo Fiction Series, 1985 ISBN 978-0-912759-06-7
Tuotanto > Draamat

Darker Face of the Earth, Sto 1994, tarkistettu painos julkaistu 1996 ISBN 978-1885266941
Tuotanto > Novellit

Fifth Sunday, Kentuckyn yliopisto, Callaloo Fiction Series, 1985 ISBN 978-0-912759-06-7
Tuotanto > Esseet

The Poet's World, Washington, DC: Kongressin kirjasto, 1995 ISBN 978-0844408743
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rita Dove Wikimedia Commonsissa
Rita Doven elämänkerta, Poetry Foundation (englanniksi)
Kuvia Rita Doven elämänvarrelta (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Rita Dove
Dove lokakuussa 2010.
Dove ja Amanda Gorman ”Furious Flower” -gaalassa Washingtonissa syyskuussa 2019.
Doven määritelmä Mainen osavaltion kirjaston sisäänkäynnillä Augustassa. Määritelmä suomennettuna: ”Kirjasto on mahdollisuuksien areena, joka avaa sekä ikkunan sieluun että oven maailmaan.”
Dove saamassa National Medal of Arts -mitallia Barack Obamalta vuonna 2012.
Montes Bradley ja Rita Dove Rita Dove: An American Poet dokumenttielokuvaa kuvattaessa syyskuussa 2013.
Käännös suomeksi
Badakhšon (lehti)

Badakhšon (Бадахшон) on Tadžikistaniin kuuluvalla Vuoristo-Badahšanin autonomisella alueella ilmestyvä tadžikinkielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin NKP(b):n Vuoristo-Badahšanin aluekomitean ja alueen toimeenpanevan komitean äänenkannattajaksi Horugissa vuonna 1931. Se ilmestyi tadžikiksi ja venäjäksi nimellä Badakhšoni surkh (”Punainen Badahšan”) aluksi 500 kappaleen painoksena. Vuosina 1944–1959 sen rinnalla ilmestyi venäjänkielinen lehti Sovetski Badahšan. Tadžikikinkielinen lehti sai nimen Badakhšoni soveti (”Neuvosto-Badahšan”) vuonna 1955.
Badakhšoni soveti oli Tadžikistanin kommunistipuolueen Vuoristo-Badahšanin aluekomitean ja alueneuvoston äänenkannattaja. Se ilmestyi viidesti viikossa tadžikiksi sisältäen yhden venäjänkielisen sivun. Lehden painosmäärä kasvoi 1980-luvulla 12 000 kappaleeseen.
Lehti sai nimen Badakhšon vuonna 1991. Se ilmestyy Vuoristo-Badahšanin viranomaisten äänenkannattajana kerran viikossa. Kahdeksansivuisen ja A3-kokoisen lehden painosmäärä oli 3 500 kappaletta vuonna 2021.
Jääkiekko talviolympialaisissa 1948

| Jääkiekko talviolympialaisissa vuonna 1948 |
| --- | --- |
Joukkueet:  9
Isäntämaa:   Sveitsi
Kaupungit:  Sankt Moritz
Ajankohta:  30. tammikuuta –   8. helmikuuta 1948
 
Mitalistit
–  Kulta:   Kanada
–  Hopea:   Tšekkoslovakia
–  Pronssi:   Sveitsi
 
Maalintekijä:   Walter Halder (21)
  ← 1936 1952 →
Jääkiekko oli kuudetta kertaa olympialaisten ohjelmassa vuoden 1948 talviolympialaisissa. Turnaus oli samalla myös maailmanmestaruuskilpailut ja Euroopan-mestaruuskilpailut. Turnauksen ottelut pelattiin 30. tammikuuta – 8. helmikuuta 1948.
Olympiaturnaukseen osallistui yhdeksän maata, jotka pelasivat keskenään yksinkertaisen sarjan. Ottelut pelattiin pääasiassa St. Moritzin olympiastadionin pikaluisteluareenalla. Talvi oli leuto, minkä johdosta osa otteluista aloitettiin jo aamuseitsemältä.
Yhdysvaltain olympiakomitea ja maan jääkiekkoliitto eivät päässeet sopimukseen siitä, mikä joukkue kisoihin lähetetään. Lopulta molemmat järjestöt lähettivät Sveitsiin oman joukkueensa. Kansainvälinen olympiakomitea kielsi kumpaakin joukkuetta osallistumasta turnaukseen, mutta sveitsiläiset järjestäjät antoivat Yhdysvaltojen jääkiekkoliiton joukkueen silti pelata. Turnauksen jälkeen Kansainvälinen olympiakomitea diskasi neljänneksi sijoittuneen Yhdysvaltojen joukkueen. Se sai kuitenkin pitää neljännen sijansa maailmanmestaruusturnauksessa. Yhdysvaltain 31–1-voitosta Italiaa vastaan tuli jääkiekkohistorian suurinumeroisin voitto maajoukkueiden välillä, kunnes Kanada rikkoi ennätyksen seuraavan vuoden maailmanmestaruuskilpailuissa päihittämällä Tanskan maalein 47–0.
Turnauksen voitti Kanada. Olympiavoitto oli Kanadalle viides. Mestaruus ratkesi maalieron perusteella. Kanada ja Tšekkoslovakia eivät hävinneet turnauksessa yhtään ottelua. Joukkueiden keskinäinen ottelu päättyi maalittomaan tasapeliin. Monet olivat kuitenkin sitä mieltä, että Tšekkoslovakia oli turnauksessa vakuuttavampi. Tähtipelaajanaan Tšekkoslovakialla oli Vladimír Zábrodský. Kanadan ei uskottu lähettäneen turnaukseen parasta mahdollista joukkuettaan. Maata edusti Ottawa RCAF Flyers, jonka pelaajat koostuivat pääosin Kanadan puolustusvoimien henkilökunnasta.
Sarjataulukko

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Kanada  | 8 |  7  |  1  |  0  |  69  |   5  | +64 | 15 |
|  Tšekkoslovakia  | 8 |  7  |  1  |  0  |  80  |  18  | +62 | 15 |
|  Sveitsi  | 8 |  6  |  0  |  2  |  67  |  21  | +46 | 12 |
|  Yhdysvallat  | 8 |  5  |  0  |  3  |  86  |  33  | +53 | 10 |
|  Ruotsi  | 8 |  4  |  0  |  4  |  55  |  28  | +27 | 8 |
|  Iso-Britannia  | 8 |  3  |  0  |  5  |  39  |  47  | -8 | 6 |
|  Puola  | 8 |  2  |  0  |  6  |  29  |  97  | -68 | 4 |
|  Itävalta  | 8 |  1  |  0  |  7  |  33  |  77  | -44 | 2 |
|  Italia  | 8 |  0  |  0  |  8  |  24  | 156  | -132 | 0 |
Yhdysvallat diskattiin kisojen jälkeen, ja se menetti olympialaisten neljännen sijansa. Se sai kuitenkin pitää maailmanmestaruuskisojen neljännen sijansa.
Mitalistijoukkueiden pelaajat

| --- | --- |
Kultaa::  Kanada  H. Brooks, Murray Dowey, Bernard Dunster, R.A. Forbes, Andy Gilpin, Jean Gravelle, Patrick Guzzo, Walter Halder, Thomas Hibberd, Ross King, Henri-André Laperrière, John Lecompte, J. Leichnitz, George Mara, Albert Renaud, Reginald Schroeter, Irving Taylor
Hopeaa::  Tšekkoslovakia  Vladimír Bouzek, Gustav Bubník, Jaroslav Drobný, Přemysl Hajný, Zdeněk Jarkovský, Vladimír Kobranov, Stanislav Konopásek, Bohumil Modrý, Miloslav Pokorný, Václav Roziňák, Miroslav Sláma, Karel Stibor, Vilibald Šťovík, Ladislav Troják, Josef Trousílek, Oldřich Zábrodský, Vladimír Zábrodský
Pronssia::  Sveitsi  Hans Bänninger, Alfred Bieler, Heinrich Boller, Ferdinand Cattini, Hans Cattini, Hans Dürst, Walter Dürst, Emil Handschin, Werner Lohrer, Heini Lohrer, Reto Perl, Ulrich Poltera, Gebhard Poltera, Beat Rüedi, Otto Schubiger, Riccardo Torriani, Hans Trepp
Kanadan joukkue.
Alppihiihto talviolympialaisissa 1998

XVII talviolympialaiset järjestettiin vuonna 1998 Naganossa, Japanissa. Alppihiihdossa järjestettiin kymmenen kilpailutapahtumaa.
Miehet > Syöksy

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Jean-Luc Cretier | 1.50,11 |
| 2 |  | Lasse Kjus | 1.50,51 |
| 3 |  | Hannes Trinkl | 1.50,63 |