stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Michael Frontzeck
Ura pelaajana

Käydessään koulua mönchengladbachilaisessa Gymnasium Odenkirchenissä Frontzeck palloili juniorijoukkue SpVg Odenkirchenissä. Ammattilaiseksi hän siirtyi 1982 Borussia Mönchengladbachin joukkueeseen. Frontzeck edusti joukkuetta kolmeen otteeseen vuosina 1982–2000. Hän pelasi myös VfB Stuttgartin, VfL Bochumin ja SC Freiburgin joukkueissa sekä Englannissa Manchester Cityssä. Kaikkiaan Frontzeckille kertyi 439 Bundesliiga-ottelua ja niissä 37 maalia.
Saksan maajoukkueessa Frontzeck pelasi 19 A-maaottelua vuosina 1984–1992. Hän oli mukana EM-hopealle 1992 sijoittuneessa joukkueessa. EM-hopean lisäksi Frontzeck voitti urallaan Saksan mestaruuden VfB Stuttgartin paidassa 1992.
Meriitit pelaajana
Saksan mestaruus: 1992
EM-hopeaa: 1992
Saksan cup
Hopeaa 1984
Monica Lindfors

| Monica Lindfors |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. marraskuuta 2000 (ikä 23) Helsinki
Taitoluistelija
Pituus:  165 cm
Entiset parit:  Juho Pirinen
Valmentaja(t):  Maurizio Margaglio
Koreografi(t):  Ossi Kanervo
Luisteluseura:  Helsinki FSC
Monica Lindfors (s. 22. marraskuuta 2000) on suomalainen taitoluistelija. Luisteluparinsa Juho Pirisen kanssa hän selviytyi finaaliin vuoden 2017 nuorten MM-kisoissa Taipeissa, Taiwanissa.
Monica Lindfors on taitoluistelija Viveca Lindforsin pikkusisko.  Sisarukset edustivat molemmat Suomea Taiwanissa junioreiden MM-kilpailuissa vuonna 2017.
Uran kohokohtia

| Kansainvälinen> Tapahtuma | Kansainvälinen> 2016–17 | Kansainvälinen> 2017–18 |
| --- | --- | --- |
| CS Tallinn Trophy |  | 14 |
| Bavarian Open |  | 7 |
| Egna Trophy |  | 8 |
Kansainvälinen: Juniori
| Junioreiden MM-kisat | 19 |  |
| Bavarian Open | 14. J. |  |
| Tallinna Trophy | 12. J. |  |
| NRW Trophy | 18. J. |  |
Kansallinen
| Suomen mestaruuskilpailut | 1. J. | 3 |
Käännös suomeksi
Mirriah (departementti)

Zinderin alueen departementit.
Mirriah on departementti Nigerin Zinderin alueella. Sen pinta-ala on 14 334 neliökilometriä. Asukkaita on 1 046 300 henkeä (vuonna 2010, arvio).
Mirriahin departementti rajoittuu pohjoisessa Zinderin alueen Tanoutin, idässä Gourén sekä etelässä Magarian ja Matameyen departementteihin ja lännessä Maradin alueeseen.
Departementin hallinnollinen keskus on Mirriahin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluvat Zinderin viisi kaupunkikuntaa sekä 16 maalaiskuntaa: Albarkaram, Dakoussa, Damagaram Tayakaya, Dogo, Droum, Gaffati, Garagoumsa, Gouna, Guidimouni, Hamdara, Kolleram, Mazamni, Moa, Tirmini, Wamé ja Zermou. Tärkeimmät elinkeinot ovat maanviljely sekä laiduntamiseen perustuva karjanhoito.
Mika Kortelainen (taloustieteilijä)

Mika Kortelainen (s. 13. helmikuuta 1979) on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee tutkimusjohtajana Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa. Aiemmin Kortelainen on toiminut muun muassa tutkijana Joensuun yliopistossa, Aston Business Schoolissa Birminghamissa sekä apulaisprofessorina Manchesterin yliopistossa. Kortelainen on Helsingin yliopiston taloustieteen dosentti.
Kortelainen on koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Joensuun yliopistosta vuonna 2008 otsikolla "Production Frontier Methods in Environmental Performance Measurement and Analysis".
Aiheesta muualla

Kortelaisen tutkimukset IDEASissa
Kortelaisen henkilökohtainen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Mini Countryman

Mini Countryman on BMW:n omistaman Minin vuodesta 2010 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli.
Mini Countryman R60 (2010–2016)

| Mini Countryman R60 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Brasilia  Intia  Itävalta  Malesia  Thaimaa
Valmistaja:  Mini
Konserni:  BMW
Valmistusvuodet:  2010–2016
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Seuraaja:  Mini Countryman (F60)
Teknisesti samankaltaisia:  Mini Clubman (R55) Mini Coupé Mini Hatch (R56) Mini Paceman Mini Roadster
Iskutilavuus:  1,6–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti
Ensimmäisen sukupolven Countryman esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2010. Vuonna 2012 tuli markkinoille Countrymaniin perustuva kolmiovinen malli nimeltään Mini Paceman.
Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä Countryman sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Mini Countryman F60 (2017–)

| Mini Countryman F60 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Alankomaat
Valmistaja:  Mini
Konserni:  BMW
Valmistusvuodet:  2017–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Seuraaja:  Mini Countryman (R60)
Teknisesti samankaltaisia:  BMW F39 BMW F40 BMW F44 BMW F45 BMW F46 BMW F48 BMW F52 Mini Clubman (F54)
Pohjalevy:  BMW UKL2
Iskutilavuus:  1,5–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti 8-vaihteinen automaatti
Toisen sukupolven Countryman esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä vuoden 2016 lopulla. Se perustuu samalle modulaariselle UKL-pohjalevylle kuin esimerkiksi BMW X1.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Countryman sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mini Countryman Wikimedia Commonsissa
Mini Cooper S Countryman
Montans

| Montans |
| --- | --- |
 Keramiikan valmistuksessa käytettävä polttouuni
 vaakuna
 Montans
 Koordinaatit: 43°52′02″N, 1°53′10″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Occitanie
Departementti:  Tarn
Arrondissementti:  Albi
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  32,4 km²
Väkiluku (2016):  1 390 
 – Väestötiheys:  42 as./km²
Kunnan numero:  81171
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Montans on kunta Ranskan eteläosassa Tarnin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Tarnjoen varrella noin 26 kilometriä Albin kaupungista länteen.
Montansista löydetty roomalainen terra sigillata astia
Montansissa on pitkät perinteet keramiikan valmistuksessa. Jo gallialaisten tiedetään valmistaneen alueella keramiikkaa. Roomalaisten vallan aikana keramiikan tuotanto lisääntyi kahden ensimmäisen vuosisadan aikana, ja astioita kuljetettiin jokea pitkin aina Atlantin rannikolle saakka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Montans Wikimedia Commonsissa
Painonnosto kesäolympialaisissa 1936

Berliinin kesäolympialaisissa 1936 kilpailtiin painonnostossa viidessä eri painoluokassa, kaikki miehille. Egypti oli näiden olympialaisten paras painonnostomaa ottaen joka kolmannen jaossa olleen mitalin.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| alle 60,0 kg |  Anthony Terlazzo |  Saleh Soliman |  Ibrahim Shams |
| 67,5 kg |  Robert Fein    Anwar Mesbah | ei jaettu |  Karl Jansen |
| 75,0 kg |  Khadr El Touni |  Rudolf Ismayr |  Adolf Wagner |
| 82,5 kg |  Louis Hostin |  Eugen Deutsch |  Ibrahim Wasif |
| yli 82,5 kg |  Josef Manger |  Václav Pšenička |  Arnold Luhaäär |
Tulokset > Höyhensarja (alle 60 kg)

| Sijoitus | Urheilija | Maa | Punnerrus | Tempaus | Työntö | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Anthony Terlazzo |  Yhdysvallat | 92,5 kg | 97,5 kg | 122,5 kg | 312,5 kg |
|  | Saleh Soliman |  Egypti | 85,0 kg | 95,0 kg | 125,0 kg | 305,0 kg |
|  | Ibrahim Shams |  Egypti | 80,0 kg | 95,0 kg | 125,0 kg | 300,0 kg |
| 4. | Anton Richter |  Itävalta | 80,0 kg | 97,5 kg | 120,0 kg | 297,5 kg |
| 5. | Georg Liebsch |  Saksa | 92,5 kg | 90,0 kg | 107,5 kg | 290,0 kg |
| 6. | Attilio Bescape |  Italia | 87,5 kg | 90,0 kg | 110,0 kg | 287,5 kg |
| 7. | John Terry |  Yhdysvallat | 75,0 kg | 92,5 kg | 120,0 kg | 287,5 kg |
| 8. | Max Walter |  Saksa | 75,0 kg | 90,0 kg | 115,0 kg | 280,0 kg |
Tulokset > Kevytsarja (-67.5 kg)

| Sijoitus | Urheilija | Maa | Punnerrus | Tempaus | Työntö | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Robert Fein |  Itävalta | 105,0 kg | 100,0 kg | 137,5 kg | 342,5 kg |
|  | Anwar Mesbah |  Egypti | 92,5 kg | 105,0 kg | 145,0 kg | 342,5 kg |
|  | Karl Jansen |  Saksa | 95,0 kg | 100,0 kg | 132,5 kg | 327,5 kg |
| 4. | Karl Schwitalle |  Saksa | 95,0 kg | 100,0 kg | 127,5 kg | 322,5 kg |
| 5. | John Terpak |  Yhdysvallat | 97,5 kg | 100,0 kg | 125,0 kg | 322,5 kg |
| 6. | Ibrahim Masoud |  Egypti | 90,0 kg | 100,0 kg | 132,5 kg | 322,5 kg |
| 7. | René Duverger |  Ranska | 97,5 kg | 95,0 kg | 125,0 kg | 317,5 kg |
| 8. | Robert Mitchell |  Yhdysvallat | 85,0 kg | 97,5 kg | 130,0 kg | 312,5 kg |
Tulokset > Keskisarja (-75 kg)

| Sijoitus | Urheilija | Maa | Punnerrus | Tempaus | Työntö | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Khadr El Touni |  Egypti | 117,5 kg | 120,0 kg | 150,0 kg | 387,5 kg |
|  | Rudolf Ismayr |  Saksa | 107,5 kg | 102,5 kg | 142,5 kg | 352,5 kg |
|  | Adolf Wagner |  Saksa | 97,5 kg | 112,5 kg | 142,5 kg | 352,5 kg |
| 4. | Anton Hangel |  Itävalta | 95,0 kg | 110,0 kg | 137,5 kg | 342,5 kg |
| 5. | Stanley Kratkowski |  Yhdysvallat | 95,0 kg | 107,5 kg | 135,0 kg | 337,5 kg |
| 6. | Hans Valla |  Itävalta | 102,5 kg | 102,5 kg | 130,0 kg | 335,0 kg |
| 7. | Carlo Galimberti |  Italia | 100,0 kg | 102,5 kg | 130,0 kg | 332,5 kg |
| 8. | Pierre Alleene |  Ranska | 90,0 kg | 105,0 kg | 135,0 kg | 330,0 kg |
Tulokset > Kevytraskassarja (-82.5 kg)

| Sijoitus | Urheilija | Maa | Punnerrus | Tempaus | Työntö | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Louis Hostin |  Ranska | 110,0 kg | 117,5 kg | 145,0 kg | 372,5 kg |
|  | Eugen Deutsch |  Saksa | 105,0 kg | 110,0 kg | 150,0 kg | 365,0 kg |
|  | Ibrahim Wasif |  Egypti | 100,0 kg | 110,0 kg | 150,0 kg | 360,0 kg |
| 4. | Helmut Opschruf |  Saksa | 97,5 kg | 110,0 kg | 147,5 kg | 355,0 kg |
| 5. | Nicolas Scheitler |  Luxemburg | 105,0 kg | 105,0 kg | 140,0 kg | 350,0 kg |
| 6. | Fritz Haller |  Itävalta | 97,5 kg | 110,0 kg | 142,5 kg | 350,0 kg |
| 7. | William Good |  Yhdysvallat | 100,0 kg | 105,0 kg | 145,0 kg | 350,0 kg |
| 8. | Mohamed Geissa |  Egypti | 95,0 kg | 110,0 kg | 142,5 kg | 347,5 kg |
Tulokset > Raskassarja (yli 82.5 kg)

| Sijoitus | Urheilija | Maa | Punnerrus | Tempaus | Työntö | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Josef Manger |  Saksa | 132,5 kg | 122,5 kg | 155,0 kg | 410,0 kg |
|  | Václav Pšenička |  Tšekkoslovakia | 122,5 kg | 125,0 kg | 155,0 kg | 402,5 kg |
|  | Arnold Luhaäär |  Viro | 115,0 kg | 120,0 kg | 165,0 kg | 400,0 kg |
| 4. | Ronald Walker |  Yhdistynyt kuningaskunta | 110,0 kg | 127,5 kg | 160,0 kg | 397,5 kg |
| 5. | Houssein Moukhtar |  Egypti | 112,5 kg | 122,5 kg | 160,0 kg | 395,0 kg |
| 6. | Josef Zemann |  Itävalta | 110,0 kg | 122,5 kg | 155,0 kg | 387,5 kg |
| 7. | Paul Wahl |  Saksa | 115,0 kg | 110,0 kg | 150,0 kg | 375,0 kg |
| 8. | Rudolf Schilberg |  Itävalta | 125,0 kg | 107,5 kg | 140,0 kg | 372,5 kg |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Egypti | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 2. |  Saksa | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 3. |  Itävalta | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3. |  Ranska | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3. |  Yhdysvallat | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6. |  Tšekkoslovakia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7. |  Viro | 0 | 0 | 1 | 1 |
Mississauga IceDogs

Mississauga IceDogs oli kanadalainen jääkiekkoseura, joka pelasi vuosina 1998–2007 OHL-junioriliigassa. Joukkue oli kotoisin Mississaugasta.
IceDogs siirtyi Mississaugasta St. Catharinesiin, kun liikemies Bill Burke osti seuran Eugene Melnykiltä, Ottawa Senatorsin omistajalta. Melnyk halusi päästä eroon juniorijoukkueesta ja Burke osti sen keväällä 2007 saatuaan St. Catharinesin kaupunginvaltuustolta luvan kaupungin urheiluhallin käyttöön. Seuran uudeksi nimeksi tuli Niagara IceDogs.
Metsola (albumi)

| Metsola Kultasiipi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. joulukuuta 2009
 Tyylilaji: folk metal, rock
 Kesto: 40.33
 Levy-yhtiö: Winter Solitude
Kultasiiven muut julkaisut
|   | Metsola 2009 | Matkalla 2013 |
Metsola on saksalaisen metallimusiikin yhtyeen Kultasiiven ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2009.
Kappaleet

Talvella – 1.12 (Intro)
Metsola – 4.11
Keväällä – 0.36 (Välisoitto)
Laula – 3.48
Kesällä – 0.30 (Välisoitto)
Kultasiipi – 4.20
Huuhkaja – 0.13 (Välisoitto)
Soittajapaimen – 2.27
Susi – 1.08 (Välisoitto)
Kuusenjuuret – 4.26
Syksyllä – 0.49 (Välisoitto)
Ievan polka – 4.24
Kapakka – 0.20 (Välisoitto)
Metsäkukkia – 3.05
Lumi – 00.40 (Välisoitto)
Jos mun tuttuni tulisi – 8.24
Kokoonpano

Tillmanus – laulu
Physaris – kitara
Olut Tynnyri – kitara
Finna Björnsdottir – bassokitara, taustalaulu
Svana Shadowsbane – huilu, kantele
Lotte Lundström – rummut
Arvostelut

Metal.de: 6/10
Aiheesta muualla

Metsola (albumi) Discogsissa (englanniksi)
Albumi Metsola (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Mirosław Kuczyński

| Mitalit> Maa:   Puola.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Maa:   Puola> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Suomi 1967 |  |  |
Mirosław Kuczyński (s. 1947) on puolalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Legia Varsovaa edustanut Kuczyński saavutti Puolan maajoukkueessa EM-pronssia Suomesta 1967.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Puolan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1967
4 Kuczyński |
5 Trams |
6 Malec |
7 Cegielski |
8 Chojnacki |
9 Kozak |
10 Korcz |
11 Likszo |
12 Łopatka |
13 Frelkiewicz |
14 Kwiatkowski |
15 Dregier |
Valmentaja Zagórski
Mirosław Drzewiecki

| Mirosław Drzewiecki |
| --- | --- |
 Drzewiecki (vasemmalla) ja Donald Tusk
Puolan urheilu- ja matkailuministeri
 16. marraskuuta 2007 – 13. lokakuuta 2009  
Edeltäjä:  Elżbieta Jakubiak
Seuraaja:  Adam Giersz
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. heinäkuuta 1956 (ikä 68) Łódź, Puola
Tiedot
Puolue:  Kansalaisfoorumi
Mirosław Michał Drzewiecki (s. 8. heinäkuuta 1956 Łódź) on puolalainen poliitikko. Hän edustaa Kansalaisfoorumi-puoluetta. Hän oli Donald Tuskin hallituksen urheilun ja turismin ministeri 2007–2009. Drzewiecki on ollut Sejmin, maansa parlamentin, jäsenenä vuosina 1991–1993 ja 1997–2011.
Aiheesta muualla

Mirosław Drzewiecki Sejmin sivuilla (puolaksi)
Mort Shuman

Mort Shuman (12. marraskuuta 1936 – 2. marraskuuta 1991) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi yhteistyöstään Doc Pomusin kanssa; heidän hittiensä joukossa on muiden muassa Elvis Presleyn levyttämä "Viva Las Vegas" (1964).
Shuman kuoli maksaleikkauksen jälkeen 54-vuotiaana. Hänet kelpuutettiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1992.
Kirjallisuutta

Nyman, Jake: ”Pomus–Shuman”, Rocktieto. Osa 3 N–Z, s. 82–83.  (Soundi-kirja 16)  Pirkkala:  Fanzine Oy, 1982.  ISBN 951-99372-4-2.
Millbrook U.S.A.

| Millbrook U> S.A. Golden Earring |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2002-2003, Millbrook Sound Studios, Millbrook New York
 Julkaistu: helmikuu 2003
 Formaatti: CD, LP, DVD
 Tuottaja(t): Golden Earring
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 53.05
 Levy-yhtiö: Universal Records
Golden Earringin muut julkaisut
| Last Blast of the Century 2000 | Millbrook U.S.A. 2003 | Naked III, Live at the Panama 2005 |
Millbrook U.S.A. on hollantilaisen rockyhtye Golden Earringin albumi vuodelta 2003.
Kappaleet > CD

The Hammer Of Love – 3.46 (säv. Hay, Kooymans)
Albino Moon – 3.54 (säv. Hay, Kooymans)
Skyscraper Hell Of A Town – 4.18 (säv. Hay, Kooymans)
A Sound I Never Heard – 4.45 (säv. Frank Carillo, Kooymans)
Better Of Dead – 3.55 (säv. Carillo, Kooymans)
Colourblind – 4.10 (säv. Hay, Kooymans)
On A Night Like You – 3.51 (säv. Hay, Kooymans)
Kingfisher – 5.19 (säv. Hay, Kooymans)
Coming In Going Out – 3.08 (säv. Carillo, Hay, Kooymans)
The Thief – 3.46 (säv. Carillo, Hay, Kooymans)
Beautiful Blue – 4.10 (säv. Hay, Kooymans)
Love Is A Loser (When Lust Comes Around) – 4.21 (säv. Hay, Kooymans)
The Last Frontier Hotel – 3.39 (säv. Hay, Kooymans)
Kappaleet > DVD

Skyscraper Hell Of A Town
Gypsy Rose
Coming In Going Out
Kokoonpano

George Kooymans – kitara, laulu
Rinus Gerritsen – syntetisaattori, huuliharppu, basso, harmoni, urut, flyygeli
Barry Hay – laulu
Cesar Zuiderwijk – rummut
Kokoonpano > Muut

Frank Carillo - dulcimer, harmoni, taustalaulu, tamboura, slide-kitara, laúd
Birgit Lewis - taustalaulu
Aiheesta muualla

Millbrook U.S.A. discogs.com -sivustolla
Meiju Niskala

Meiju Niskala (s. 1978 Multia) on suomalainen esitys- ja kaupunkitaiteilija sekä kirjailija.
Elämä ja ura

Niskala varttui Jyväskylän Palokassa erityispedagogivanhempien ainoana lapsena. Hän valmistui Turun taideakatemiasta teatteri-ilmaisun ohjaajaksi vuonna 2002. Niskala jatkoi opintojaan Taideteollisen korkeakoulun Medialaboratoriossa. Hän on opiskellut myös saksofoninsoittoa Bostonissa.
Elämä ja ura > Teokset

Niskalan ensimmäinen julkisen tilan teos, Eufrosiina Urbanus, nähtiin Turun kauppatorilla vuonna 2000. Niskalan tunnetuimpia teoksia ovat muun muassa vuonna 2008 Helsingin juhlaviikoilta startannut kaupunkitaideteos Kokemuksellisen kaupungin konsultti, kokemukselliset kaupunkikirjat Turusta ja Helsingistä Olet tässä (Turku) vuonna 2006 sekä Olet tässä (Helsinki) vuonna 2008.
Vuonna 2011 Niskala käsikirjoitti ja ohjasi Euroopan Kulttuuripääkaupunkivuoden ohjelmistoon kuuluneen Turku365-teoskokonaisuuden. Teoskokonaisuuden laajimpia teoksia olivat muun muassa Kakolan kukkulalle sijoittunut, 420 metriä pitkä Paraatimatto Joutomaalle, Pallivahan Pitsihuntu, Torkkutyynyt Aurajokivarressa sekä Taidetta Kansalle! -teos, jossa 82 taideteosta jaettiin yleisölle hakemusten perusteella.
Vuonna 2014 Niskala toteutti työryhmänsä kanssa viikon kestäneen Olennaistamo-yhteisötaideteoksen Oulun Rotuaarille. Teos kehotti ohikulkijoita pysähtymään, ajattelemaan mikä on olennaista ja jakamaan ajatukset muiden kanssa.
Suomen Kulttuurirahaston käynnistämässä kolmivuotisessa Koko Suomi leikkii -hankkeessa Niskala suunnitteli Leikki 2.0 -yhteisötaideteoksen, jossa pyrittiin saamaan lapset ja aikuiset yhdessä leikkimään. Teoksessa leikki oli toisinajattelua, löytöretkeilyä ja maailman ihmettelyä, jota varten osallistujat saivat Niskalan suunnittelemat toiminnalliset leikkipaketit.
Niskala oli yksi ensimmäisen Helsinki Biennaalin 2021 taiteilijoista. Hänen teoksessaan Tulin kyllä ajatelleeksi, mutta hieman liian myöhään osallistujat kulkivat Vallisaareen maisemassa, kallioilla ja niityllä kuulokkeista tulevia ohjeita seuraten. Teosta luonnehdittiin poeettiseksi ja tapahtumalliseksi kuunnelmaksi.
Joulukuussa 2021 Niskala piti Ylen jouluperinteisiin jo vuosikymmenten ajan kuuluneen Taiteilijan joulusaarnan.
Elämä ja ura > Palkinnot

Suomen estetiikan seura antoi Niskalalle Vuoden esteettinen teko -palkinnon vuonna 2011. Joulukuussa 2011 kulttuuriministeri Paavo Arhinmäki palkitsi Niskalan Suomi-palkinnolla.
Niskalan esikoisromaani Sata kirjettä kuolleelle äidille (2019) oli Runeberg-palkintoehdokkaana vuonna 2020. Kirja oli yleisön suosikki Varjo-Runeberg-äänestyksessä.
Julkaisut

Olet tässä (Turku).  (Graafinen suunnittelu: Pia Seppälä, kuvitus: Pia Seppälä ja Maarit Kotiranta.)  Helsinki:  Avain, 2006.  ISBN 952-5524-26-4.
Juhlapäiväkirja.  Helsinki:  Avain, 2007.  ISBN 978-952-5524-44-4.
Olet tässä (Helsinki).  (Graafinen suunnittelu: Satu Kontinen)  Helsinki:  Avain, 2008.  ISBN 978-952-5524-50-5.
Kalenteri arjen löytöretkeilijälle.  Helsinki:  Like, 2011.  ISBN 978-952-01-0527-3.
Kaisa Järnefelt, Meiju Niskala, Anne Vasko: Leikki vieköön!.  Helsinki:  Tammi, 2014.  ISBN 978-951-31-7760-7.
Sata kirjettä kuolleelle äidille.  Helsinki:  WSOY, 2019.  ISBN 978-951-0-42940-2.
Kun syvään hengittäminen ei riitä.  Helsinki:  WSOY, 2020.  ISBN 978-951-0-45421-3.
Aiheesta muualla

Meiju Niskala & People – Meiju Niskalan virallinen sivu
Turku365 -teoksen kotisivu
"Arjen nyrjäyttäjä" palkittiin Vuoden esteettisestä teosta HS.fi.  1.12.2011.
Montauban

| Montauban |
| --- | --- |
 Tarn-et-Garonnen prefektuuri
 vaakuna
 Montauban
 Koordinaatit: 44°01′05″N, 01°21′21″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Occitanie
Departementti:  Tarn-et-Garonne
Arrondissementti:  Montauban
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  135,17 km²
Väkiluku (2006):  53 941
 – Väestötiheys:  399,1 as./km²
 
 www.montauban.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Montauban [mɔ̃tobɑ̃] on kaupunki Ranskassa. Se on Tarn-et-Garonnen departementin prefektuuri, eli pääkaupunki, Midi-Pyrénées'n alueella (région).
Montaubanissa syntyneitä

Jean Auguste Dominique Ingres, taidemaalari
Daniel Cohn-Bendit, poliitikko ja europarlamentaarikko
Olympe de Gouges, näytelmäkirjailija, journalisti ja feministi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Montauban Wikimedia Commonsissa
Montaubanin vanha silta ja Ingresin museo.
Myytinmurtajat (10. tuotantokausi)

Myytinmurtajat (MythBusters) on yhdysvaltalainen televisiosarja. Jokaisessa jaksossa keskitytään kahteen tai useampaan kaupunkitarinaan, yleiseen uskomukseen, elokuvakohtaukseen tai nettihuhuun.
Kauden 10 jaksot 179 - 197 esitettiin Yhdysvalloissa vuonna 2012.
Mika Kottila

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 22. syyskuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 195 cm
Lempinimi: Hirvi
Junioriseurat
: MPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1991–1992 | MPS | 37 | (21) |
| 1993 | Ponnistus | 26 | (8) |
| 1994–1995 | HJK | 32 | (6) |
| 1994 | → MPS (laina) | 2 | (4) |
| 1994 | → FinnPa (laina) | 1 | (0) |
| 1994 | → PK-35 (laina) | 1 | (2) |
| 1994 | → Honka (laina) | 1 | (2) |
| 1996 | RoPS | 14 | (2) |
| 1997 | Hereford United | 13 | (1) |
| 1997–1998 | HJK | 51 | (14) |
| 1999 | SK Brann | 13 | (1) |
| 2000–2001 | Trelleborgs FF | 46 | (9) |
| 2002–2004 | HJK | 74 | (36) |
| 2005–2006 | FC Lahti | 32 | (6) |
| 2009 | MPS | 6 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 349 | (114) |
Maajoukkue
| 1991 | Suomi U16 | 7 | (0) |
| 1992 | Suomi U17 | 12 | (0) |
| 1993 | Suomi U18 | 6 | (1) |
| 1993–1996 | Suomi U21 | 20 | (4) |
| 1998–2004 | Suomi | 31 | (7) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Mika Kottila (s. 22. syyskuuta 1974 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Kottila edusti urallaan Malmin Palloseuraa, Helsingin Jalkapalloklubia, FC Lahtea ja Rovaniemen Palloseuraa Suomessa, Trelleborgs FF:ää Ruotsissa, SK Brannia Norjassa, sekä Hereford Unitedia Englannissa. Siirtosumma HJK:sta Branniin oli noin 500 000 euroa.
Kottila voitti kerran Veikkausliigan maalikuninkuuden, vuonna 2002. Hän pelasi maajoukkueessa 31 ottelua, onnistuen maalinteossa seitsemän kertaa. Veikkausliigassa Kottila pelasi yhteensä 204 ottelua ja teki 64 maalia. Hän voitti Suomen mestaruuden kolmesti ja Suomen Cupin kahdesti HJK:ssa. Kottila pelasi joukkueessa myös Mestarien liigan lohkovaiheessa vuonna 1998.
Saavutukset

Suomen mestaruus 1997, 2002, 2003
SM-pronssi 1994, 1995
Suomen Cup 1998, 2003
Veikkausliigan paras maalintekijä 2002
Aiheesta muualla

Kottilan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Veikkausliigan paras maalintekijä
1990: Tarkkio & Czakon • 1991: Tarkkio • 1992: Luiz Antônio & Lius • 1993: Sumiala • 1994: Dionísio • 1995: Popovitš • 1996: Luiz Antônio • 1997: Rafael • 1998: Hiukka • 1999: Popovitš • 2000: Kuqi • 2001: Roiha • 2002: Kottila • 2003: Puhakainen • 2004: Pohja • 2005: Mäkelä • 2006: Vuorinen • 2007: Rafael • 2008: Kokko & Myntti • 2009: Vuorinen • 2010: Mäkelä • 2011: Furuholm • 2012: Sirbiladze • 2013: Väyrynen • 2014: Emet & Solignac • 2015: Kokko • 2016: Riski • 2017: Kangaskolkka • 2018: Klauss • 2019: Valenčič • 2020: Riski • 2021: Källman & Tuco • 2022: Erwin • 2023: Radulović
Mini Hatch

Mini Hatch (Yhdysvalloissa Mini Hardtop) on BMW:n omistaman Minin vuodesta 2000 lähtien valmistama pieni henkilöautomalli, joka on seuraaja vuosina 1959–2000 valmistetulle alkuperäiselle Minille. Mallia valmistetaan hatchback- ja cabriolet-korimalleina.