stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mika Rättö

| Mika Rättö |
| --- | --- |
Mika Rätön kuva Teos-kustantamon nettisivujen kirjailijan mediapaketista. Kuvaaja Sami Sänpäkkilä (2017). Mika Rätön kuva Teos-kustantamon nettisivujen kirjailijan mediapaketista. Kuvaaja Sami Sänpäkkilä (2017).
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1973 (ikä 51)
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  progressiivinen rock, post-rock, pop, krautrock
Soittimet:  laulu, kosketinsoitin
Yhtyeet:  Kuusumun Profeetta Ektroverde Circle Rättö ja Lehtisalo Eleanoora Rosenholm Kansalainen 4
Levy-yhtiöt:  Ektro Records, AKTI Records, Domino Records, Helmi Levyt, Fonal Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mika Rättö (s. 5. huhtikuuta 1973 Pori) on suomalainen muusikko, näyttelijä, ohjaaja, kuvataiteilija ja kirjailija. Rättö on toiminut useissa yhtyeissä kuten Circle, Kuusumun Profeetta,  Ektroverde, Eleanoora Rosenholm ja Kansalainen sekä tehnyt yhteistyötä toisen porilaismuusikko Jussi Lehtisalon kanssa Rättö ja Lehtisalo -yhtyeessä ja kaksikko yhdessä Kauko Röyhkän kanssa Röyhkä ja Rättö ja Lehtisalo -kokoonpanossa.
Ura

Porissa asuvaa Rättöä pidetään yhtenä kotikaupunkinsa keskeisimmistä kulttuurivaikuttajista. Hän on toiminut musiikin ohella myös muilla taiteen aloilla, muun muassa teatterissa ja kuvataiteen sekä kirjallisuuden parissa. Hänen kirjallinen esikoisteoksensa Tihkuluodon kuiskaajat (Teos) ilmestyi maaliskuussa 2009. Teatteri Moderni Kanuuna on esittänyt kuusi Rätön käsikirjoittamaa näytelmää. Hänen ohjaamansa elokuva Samurai Rauni Reposaarelainen tuli ensi-iltaan keväällä 2016.
Koulutukseltaan Mika Rättö on sähköasentaja, tämän koulutuksen hän hankki Satakunnan ammattikoulussa vuosina 1989–1992. Toisen koulutuksensa hän hankki Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1993–1996.
Teokset

Tihkuluodon kuiskaajat.  Helsinki:  Teos, 2009.  ISBN 978-951-851-204-5
Mysterius Viisikulma-avain.  Helsinki:  Teos, 2013.  ISBN 978-951-851-463-6
Se jokin ”kuule härkäpapusi rapisevan”.  Helsinki:  Teos, 2018.  ISBN 978-951-851-833-7
Totuus.  Helsinki:  Teos, 2022.  ISBN 978-952-363-312-4
Aiheesta muualla

Illuusiotyöläinen – Mika Rätön henkilökuva Ylioppilaslehdessä 8/2004
Mika Rättö Meteli.netissä
Rättö kustannusosakeyhtiö Teoksen kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Arto Nybergin tekemä haastattelu Ylen Elävässä arkistossa
| n k Circle |
| --- | --- |
 Jussi Lehtisalo  Mika Rättö  Janne Westerlund  Pekka Jääskeläinen  Julius Jääskeläinen  Tomi Leppänen  Tuomas Laurila   Teemu Elo  Tomi Harrivaara  Teemu Niemelä  Janne Peltomäki  Ville Raitio  Petri Hagner  Juha-Pekka Hietaniemi  Mauri Päivistö  Pike Kontkanen  Jyrki Laiho 
Studioalbumit:  Meronia  Zopalki  Hissi  Fraten  Pori  Andexelt  Prospekt  Taantumus  Sunrise  Alotus  Guillotine  Forest  Tulikoira  Miljard  Tyrant  Tower  Panic  Katapult  Hollywood  Rautatie  Infektio  Noiduttu  Rakkaus tulessa  Giardino  Manner  Six Day Run  Enharmonic Intervals (for Paschen Organ)  Frontier  Incarnation  Leviatan  Pharaoh Overlord  Terminal  Henki 
Livealbumit:  Surface / Marble Zone 2  Raunio  Golem / Vesiliirto  Empire  Mountain  General  Arkades  The Blaze Game  Rakennus  Telescope  Triumph  Soundcheck  Maxim  Serpent  Suur-Pori  SSEENNSSEESS  Surface  Hukkaamiskielto  6000 km/h 
Kokoelmat:  Kollekt 
Singlet:  ”DNA”  ”Point”  ”Silver”  ”Crawatt”  ”Ghatarian”  ”Kitin”  ”Valas”  ”Riemukaari”  ”Elcric”  ”Earthworm”  ”Void Star”  ”Vaahto”  ”Odottamaton”  ”Mylläri”  ”End of Time”  ”Beer and Ribs”  ”Kumiluoti”  ”Kummitus”  ”Lily” 
DVD:t:  Saturnus Reality  Silta 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Yli aidan

| Yli aidan> Over the Hedge |
| --- | --- |
 DVD:n kansi.
Ohjaaja:  Tim Johnson Karey Kirkpatrick
Käsikirjoittaja:  Len Blum Lorne Cameron David Hoselton Karey Kirkpatrick
Perustuu:  Michael Fryn ja T. Lewisin sarjakuvaan Aidan takaa
Tuottaja:  Bonnie Arnold
Säveltäjä:  Rupert Gregson-Williams
Leikkaaja:  John K. Carr
Pääosat:  Bruce Willis   Garry Shandling   Steve Carell   William Shatner   Wanda Sykes   Nick Nolte   Thomas Haden Church   Avril Lavigne
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  DreamWorks Animation
Levittäjä:  UIP-Dunafilm Netflix Paramount Pictures
Ensi-ilta:   19. toukokuuta 2006  22. syyskuuta 2006
Kesto:  83 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  80 miljoonaa $
Tuotto:  336 miljoonaa $
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yli aidan (engl. Over the Hedge) on Dreamworks Animation Studiosin tekemä yhdysvaltalainen
animaatioelokuva, jonka ovat ohjanneet Tim Johnson ja Karey Kirkpatrick. Alkuperäisiä ääninäyttelijöitä ovat esimerkiksi Bruce Willis, William Shatner, Thomas Haden Church ja Avril Lavigne. Elokuvan ensi-ilta Suomessa oli 22. syyskuuta 2006.
Elokuva perustuu Suomessa nimellä Aidan takaa tunnettuun Michael Fryn ja T. Lewisin sarjakuvaan.
Juoni

Elokuvan keskushahmona on pesukarhu RJ, joka tuhoaa vahingossa Vincent-karhun herkkuruoat. Jotta RJ ei joutuisi Vincentin tapettavaksi, puolivallaton pesukarhu lupaa hankkia kaikki ruoat viikon sisällä. RJ kutsuu eräitä pienellä metsäkaistaleella eläviä eläimiä hankkimaan kasakaupalla ruokaa metsän vieressä olevalta esikaupunkialueelta, jossa asuu ihmisiä. Asuinalueen ja metsän erottaa toisistaan vain suuri pensasaita. Aluksi kaikkia eläimiä pelottaa mennä ihmisten ilmoille, mutta pesukarhu saa nämä kuitenkin suostuteltua mukaansa. Siellä kaikki saavat tutustua ihmisten mukavuuksiin ja etsiä sieltä kaikenlaisia herkkuja. RJ väitti, että ruokaa on kerättävä talven varalle, mutta todellisuudessa hän haluaa antaa kaikki ruoat Vincentille. Ruuanhakumatkalla eläimet käyvät myös kovaa taistelua tuholaistorjujan, kissojen, koirien sekä erään esikaupungissa asuvan naisen kanssa.
Äänirooleissa

| Alkuperäinen näyttelijä | Suomalainen näyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Bruce Willis | Santeri Kinnunen | RJ |
| Garry Shandling | Antti Pääkkönen | Verne |
| Steve Carell | Petri Hanttu | Hammy |
| Nick Nolte | Pekka Laiho | Vincent |
| Wanda Sykes | Eija Vilpas | Stella |
| William Shatner | Esko Salminen | Ozzie |
| Avril Lavigne | Annituuli Kasurinen | Heather |
| Eugene Levy | Eero Saarinen | Lou |
| Catherine O’Hara | Rinna Paatso | Penny |
| Thomas Haden Church | Jarmo Koski | Dwayne ”Gebzey” LaFontant |
| Omid Djalili | Juha Muje | Tiikeri |
Kahden pienen ihmisroolin ääninä olivat Lee Bienstock ja Sean Yazbeck, jotka olivat Diilin amerikkalaisversiossa voittaneet vastakilpailijansa ja saivat ääniroolit palkinnoksi.
Tapio (etunimi)

| Tapio |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  18. kesäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  2. tammikuuta, 8. joulukuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  metsänjumala Tapio
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tapio on suomalainen miehen etunimi. Nimi Tapio johtuu muinaissuomalaisesta metsänhaltija Tapiosta. Tapion nimipäivä on 18. kesäkuuta. Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut 140 475 Tapio-nimistä miestä ja muutama nainen (alle 25). Tapioiden (kuten Tapanienkin) lempinimi on usein Tapsa.
Canal Grande

Canal Grande satelliittikuvassa vuodelta 2001.
Canal Grande (ital. Canal Grande, venetsiaksi Canałaso) on Venetsiassa, Italiassa, sijaitseva kanava. Se alkaa kaupungin rautatieaseman luota ja laskee kaupungin läpi lähes neljän kilometrin matkan Bacino di San Marcoon eli Pyhän Markuksen altaaseen. Muodoltaan takaperoista S-kirjainta muistuttava Canal Grande on kaupungin pääliikenneväylä, jolla liikennöi muun muassa vesitakseja ja -busseja sekä gondoleja. Kanavan pituus on 3 800 metriä, leveys 30–70 metriä ja keskisyvyys viisi metriä.
Kanavan rantaa reunustavat lukuisat Venetsian johtavien sukujen rakennuttamat palatsit, joista käytetään vaatimattomasti nimitystä Ca’ (sanasta casa ’talo’). Näitä palatseja ovat esimerkiksi Palazzo Vendramin-Calergi, Ca' Pesaro, Ca' d'Oro, Ca' Rezzenico ja Ca' Dario. Kanavan ylittävä Ponte di Rialto eli Rialton silta kuuluu Venetsian tunnetuimpiin nähtävyyksiin.
Galleria

Canal Grande 1800-luvulla.
Kanavan varren rakennuksia 1800-luvulla otetussa kuvassa.
Ponte di Rialto.
Näkymää Rialton sillalta.
Palazzo Grimani di San Luca.
Vaporetto.
Ca’ Foscari.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Canal Grande Wikimedia Commonsissa
Livekuvaa Canal Grandelta
Onko "Ca' d'Oro" yksi Venetsian helmistä vaarassa?, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 27.04.1930, nro 17, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Elaine Paige

| Elaine Paige |
| --- | --- |
 Elaine Paige
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. maaliskuuta 1948 (ikä 76) Barnet, Hertfordshire, Englanti
Kansalaisuus:   Britannia
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
Aiheesta muualla
Kotisivu
Elaine Paige (oik. Elaine Bickerstaff s. 5. maaliskuuta 1948 Barnet, Hertfordshire, Englanti) on englantilainen laulaja ja musikaalinäyttelijä.
Paigen uran ensimmäinen rooli oli Anthony Newleyn/Leslie Bricussen musikaalissa The Roar of the Greasepaint—the Smell of the Crowd. West End debyyttinsä hän teki musikaalissa Hair, jota seurasivat merkittävät roolit musikaaleissa Jesus Christ Superstar, Nuts, Grease, ja Billy, joka on musikaalisovitus elokuvasta Billy Liar.
Vuonna 1978 Hal Prince tarjosi tuolloin vielä suhteellisen tuntemattomalle Paigelle pääosaa Tim Ricen ja Andrew Lloyd Webberin Evitassa. Eva Perónin roolista tuli merkittävä käänne hänen urallaan ja Paigea pidetään nykyään yhtenä merkittävimmistä musiikkiteatterin näyttelijättäristä. Paige sai roolistaan parhaan näyttelijättären palkinnon (Society of West End Theatre Award) ja Variety Club nimesi hänet vuoden teatteripersoonaksi.
Elaine Paigella on ollut pääosa monissa Lloyd Webberin musikaaleissa: mm. Grizabella (Cats) ja Norma Desmond (Sunset Boulevard). Lloyd Webberin Song and Dance kirjoitettiin Paigea varten, mutta lopulta osan esitti Marti Webb.
Vuonna 1986 Paige esitti Florencen osan musikaalissa Chess, jonka on sanoittanut Tim Rice ja säveltänyt Benny Andersson ja Björn Ulvaeus. Hän oli laulanut osan jo teatteriproduktiota edeltävässä levytyksessä 1984. Tästä roolista Paige sai Laurence Olivier Award -ehdokkuuden parhaasta naispääosasuorituksesta musikaalissa.
Tätä seurasi menestyksekäs uusintaproduktio Cole Porterin  musikaalista Anything Goes (1989), Édith Piafin osa Pam Gemsin musikaalissa Piaf (1993), ja toinen menestynyt uusintaesitys Richard Rodgersin ja Oscar Hammerstein II:n The King and I (2000).
Vuonna 2004 Paige lauloi New York City Operassa Mrs. Lovettin osan  Stephen Sondheimin Sweeney Toddissa.
Paige on menestynyt myös Brittien singlelistalla. I Know Him So Well (duetto Barbara Dicksonin kanssa musikaalissa Chess) oli listan ensimmäisenä neljä viikkoa ja on Guinnessin ennätysten kirjan mukaan edelleen eniten myyty naisduon esittämä kappale.
Myös kappale "Memory" musikaalista Cats nousi top ten listalle. Lisäksi kahdeksan hänen albumiaan on myynyt kultaa ja neljä moninkertaista platinaa.
1995 Elisabet II myönsi Elaine Paigelle OBE:n arvon saavutuksistaan musiikkiteatterissa.
Viime vuosinaselvennä Paige on esiintynyt enemmän televisiossa, ja syyskuussa 2004 hän aloitti viikoittaisen radio-ohjelman Elaine Paige on Sunday, joka soittaa teatteri- ja elokuvamusiikkia.
Levytykset > Soololevyt

Sitting Pretty (1978)
Elaine Paige (1981)
Stages (1983)
Cinema (1984)
Love Hurts (1985)
Christmas (1986)
The Queen Album (1988)
Love Can Do That (1991)
Romance and the Stage (1993)
Piaf (1994)
Performance (1996)
Essential Musicals (2006)
Elaine Paige Live (2009)
Elaine Paige and Friends (2010)
Levytykset > Kokoelmalevyt

Memories: The Best Of Elaine Paige (1987)
The Collection (1988)
Together: The Best of Elaine Paige and Barbara Dickson (1992)
Encore (1995)
From A Distance (1997)
On Reflection: The Very Best Of Elaine Paige (1998)
Elaine Paige: A Collection (2003)
Love Songs (2004)
Centre Stage: The Very Best Of Elaine Paige (2004)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Fanisivut
Elaine Paige Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Elaine Paige
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef 
Käännös suomeksi
Venäjän federaation kauppa- ja teollisuusministeriö

| Venäjän federaation kauppa- ja teollisuusministeriö Министерство промышленности и торговли Российской Федерации |
| --- | --- |

Ministeriön rakennus Moskovassa. Ministeriön rakennus Moskovassa.
Perustettu:  2008
Sijainti:  Moskova
Valtio:  Venäjä
Ministeri:  Anton Alihanov
Aiheesta muualla
Sivusto
Venäjän federaation kauppa- ja teollisuusministeriö (ven. Министерство промышленности и торговли Российской Федерации, Ministerstvo promyšlennosti i torgovli Rossijskoi Federatsii) on Venäjän federaation ministeriö.
Ministerit

2004–2012: Viktor Hristenko
2012–2024: Denis Manturov
2024– Anton Alihanov
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venäjän federaation kauppa- ja teollisuusministeriö Wikimedia Commonsissa
| n k  Venäjän federaation ministeriöt |
| --- | --- |
Presidentin alaiset:  Hätätilaministeriö  Oikeusministeriö  Puolustusministeriö  Sisäministeriö  Ulkoasiainministeriö 
Pääministerin alaiset:  Digitaalisen kehityksen, viestinnän ja joukkoviestinnän ministeriö  Energiaministeriö  Kaukoidän ja arktisen alueen kehitysministeriö  Kauppa- ja teollisuusministeriö  Kulttuuriministeriö  Liikenneministeriö  Luonnonvara- ja ympäristöministeriö  Maatalousministeriö  Rakennus-, asunto- ja yleishyödyllisyysministeriö  Opetusministeriö  Talouskehitysministeriö  Terveysministeriö  Tiede- ja korkeakouluministeriö  Työ- ja sosiaaliministeriö  Urheiluministeriö  Valtiovarainministeriö
The Last Legion

| The Last Legion |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Doug Lefler
Käsikirjoittaja:   Valerio Massimo Manfredi  Jez Butterworth  Tom Butterworth  Carlo Carlei  Peter Rader 
Tuottaja:   Dino De Laurentiis  Martha De Laurentiis  Raffaella De Laurentiis  Tarak Ben Ammar 
Säveltäjä:  Patrick Doyle
Kuvaaja:  Marco Pontecorvo
Leikkaaja:  Simon Cozens
Lavastaja:   Francesco Postiglione  Alberto Tosto 
Pääosat:   Colin Firth  Thomas Sangster  Ben Kingsley  Aishwarya Rai  Peter Mullan  Kevin McKidd 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia  Iso-Britannia  Ranska 
Levittäjä:  The Weinstein Company
Ensi-ilta:  17. elokuuta 2007
Kesto:  102 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  67 000 000 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Last Legion on Doug Leflerin ohjaama toimintaseikkailu, joka sai ensi-iltansa 17. elokuuta 2007.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Colin Firth   | … |  Aurelius   |
|  Ben Kingsley   | … |  Ambrosinus / Merlin   |
|  Aishwarya Rai   | … |  Mira   |
|  Peter Mullan   | … |  Odoacer   |
|  Kevin McKidd   | … |  Wulfila   |
|  John Hannah   | … |  Nestor   |
|  Iain Glen   | … |  Orestes   |
|  Thomas Sangster   | … |  Romulus Augustus   |
|  Rupert Friend   | … |  Demetrius   |
|  Nonso Anozie   | … |  Batiatus   |
|  Owen Teale   | … |  Vatrenus   |
|  Alexander Siddig   | … |  Theodorus Andronikos   |
|  Robert Pugh   | … |  Kustennin   |
|  James Cosmo   | … |  Hrothgar   |
|  Harry Van Gorkum   | … |  Vortgyn   |
|  Beata Ben Ammar   | … |  Flavia   |
|  Murray McArthur   | … |  Tertius   |
SKA-Neftjanik

| SKA-Neftjanik |
| --- | --- |

Koko nimi:  SKA-Neftjanik (ven. СКА-Нефтяник)
Perustettu:  1947
Entiset nimet:  ODO SKVO SKA (-1999)
Kaupunki:  Habarovsk, Venäjä
Kenttä:  Jerofei Arena
– kapasiteetti:  10000
Värit:           
Sarja:  Superliiga
SKA-Neftjanik (ven. СКА-Нефтяник) on venäläinen jääpalloseura Habarovskista. Seura perustettiin vuonna 1947 nimellä ODO Habarovsk. Nimi muuttui sittemmin SKA:ksi. Kirjainlyhenne SKA tarkoittaa asevoimien urheiluseuraa, mikä oli yleinen urheiluseuran nimi Neuvostoliitossa. Nykyistä nimeä SKA-Neftjanik on käytetty seuran pääsponsorin Habarovskin öljynjalostamon mukaan kaudesta 1999-2000.
Habarovskin SKA on yksi Neuvostoliiton menestyneimpiä jääpalloseuroja. SKA on pelannut Neuvostoliiton/Venäjän liigassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1954.
Saavutuksia

Saavutuksia Neuvostoliiton liigassa:
5 hopeaa 1964, 1970, 1982, 1986, 1989
10 pronssia 1955, 1965, 1968, 1969, 1972,1979, 1981, 1984, 1985, 1988
Saavutuksia Venäjän liigassa:
5 kultaa 2017, 2018, 2019, 2020, 2023
4 pronssia 2005, 2015, 2016, 2021
Saavutuksia Venäjän cupissa:
7 kultaa 2002, 2004, 2014, 2016, 2017, 2018, 2022
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Venäjän Jääpallon Superliiga
Baikal-Energija, Irkutsk
Ak Bars Dynamo, Kazan
Dynamo, Moskova
Jenisei, Krasnojarsk
Kuzbass, Kemerovo
Rodina, Kirov
Sibselmash, Novosibirsk
SKA-Neftyanik, Habarovsk
Start, Nižni Novgorod
Uralski Trubnik, Pervouralsk
Volga, Uljanovsk
Vodnik, Arkangeli
Sajany-Hakasija, Abakan
Murman, Murmansk
Java-virtuaalikone

Yleiskatsaus Java-virtuaalikoneen (JVM) arkkitehtuuriin, joka perustuu  Java SE 7 Edition -spesifikaatioon.
Java-virtuaalikone (engl. Java Virtual Machine, JVM) on abstrakti kone (virtuaalikone), joka suorittaa sille käännettyjä Java-ohjelmia. Virtuaalikone on toteutettu ohjelmallisesti oikean laitteiston ja käyttöjärjestelmän päällä ajettavaksi. Java-kielellä tehdyt ohjelmat käännetään tavukoodiksi ja suoritetaan JVM:llä oikeassa ympäristössä.
Java-virtuaalikoneen avulla voidaan ajaa myös eräillä muilla ohjelmointikielillä tehtyjä ohjelmia, jotka on käännetty JVM:n tukemaksi tavukoodiksi. JVM-spesifikaatio (engl. JVM Specification) kuvaa JVM-toteutuksen formaaliset vaatimukset. Spesifikaatio varmistaa Java-ohjelmien yhteentoimivuuden eri toteutusmuodoissa, jotta Java-kehitystyökaluja (JDK) käyttävien ohjelmiston kehittäjien ei tarvitse huolehtia taustalla olevan laitteistoalustan erilaisuuksista.
JVM:n tarkka määrittely

Määritelmän mukaisesti Java virtuaalikone on abstrakti (virtuaalinen) tietokone. Se on osa Javan runtime-ympäristöä. Ympäristössä käytetään jätteiden keräysalgoritmia. Siinä ei ole eritelty mitään muita Javan sisäisiä optimointeja, joita Javan virtuaalikoneen ohjeet käyttävät. Tärkein syy jättää tämä pois on se, että virtuaalitietokoneen toteuttajia ei rajoiteta tarpeettomasti. Mikä tahansa Java-ohjelma voidaan ajaa jonkin konkreettisen toteutuksen sisällä, joka sisältää Javan virtuaalitietokoneen yksityiskohdat.
Javan Standard Edition (J2SE) 5.0 versiosta lähtien muutoksia JVM:n tarkkaan määrittelyyn on kehitetty Java Community Process:in (JSR 924) alaisuudessa. Vuodesta 2006 lähtien JSR 202:n ehdottamien luokkatiedoston muutosten tukemiseksi suoritetaan JSR 924:n ylläpitolisenssiversiona. Tarkka määritelmä JVM:lle julkaistiin "blue book" -kirjana, jonka alkupuhe toteaa:
»Tarkoituksenamme on, että tämä tarkkan määrittelyn tulisi riittävästi dokumentoida Javan virtuaalitietokonetta, jotta voidaan tehdä yhteensopivia clean-room -toteutuksia. Oracle tarjoaa testejä, jotka varmistavat, että Javan virtuaalitietokoneen toteutus toimii oikein.»
Yksi Oraclen JVM:istä on nimetty HotSpotiksi. Toinen on periytynyt BEA Systemsiltä ja sen nimi on JRockit. Oracle omistaa Java-tavaramerkin ja voi sallia sen käytön implementaatiopaketeissa varmistaakseen, että ne ovat täysin yhteensopivia Oraclen specifikaation kanssa.
JVM:n tarkka määrittely > Luokkalataaja

Yksi organisaatioyksikkö JVM:n koodissa on luokka. Luokkalataajan käyttöönottajan tulee voida tunnistaa ja ladata mitä tahansa, jota mukautuu Java-luokan tiedostotyyppiin. Minkä tahansa toteutuksen tulee olla vapaa tunnistamaan muita kaksiosaisia tyylejä lukuun ottamatta luokkatiedostoja, mutta sen tulee kuitenkin tunnistaa luokkatiedostot.
Luokkalataaja suorittaa kolme perus aktiviteettia tässä tarkassa järjestyksessä:
Lataaminen: löytää ja tuo tyypin binääritiedot
Linkittäminen: suorittaa verifioinnin, valmistelun ja valikoiduissa tilanteissa resoluution säädön.
Verifiointi: Varmista tuodun tyypin oikeinkirjoituksen
Valmistelu: Allokoi muistia luokkan muuttujille ja alustaa muistin perus arvoihin
Resoluutio: Muuttaa tyyppien symboliset maininnat suorin mainintoihin.
Käyttöönotto: Herättää Java koodin, joka käyttöönottaa luokan muuttujat niiden tiettyihin lähtöarvoihin.
Yleisesti käytössä on kolme luokkalataajatyyppiä. Ne ovat bootstrap-luokkalataaja, extension-luokkalataaja sekä System / Application -luokkalataaja.
JVM:n tarkka määrittely > JVM arkkitehtuuri

JVM käyttää tarkoin määriteltyjä tietotyyppejä, joiden määritelmät löytyvät Java Virtual Machine teknisistä tiedoista. Tietotyypit vodaan jakaa alkeellisiin ja viittaus tyyppeihin. Alkeellisiin Tietotyyppeihin kuuluu mm. kokonaisluvut ja liukuluvut. Alun perin JVM oli tarjolla vain 32 bittisillä tietokoneilla, josta johtuen esimerkiksi long ja double tyyppiset tietotyypit, jotka vaativat 64 bittiä ovat tuettuja, mutta ne tallennetaan kahdelle muistipaikalle, jotka molemmat on 32 bittisiä. Muun muassa char ja short tyyppisiä tietotyyppejä käytetään 32 bittisinä kokonaislukuina. Uusimmat JVM julkaisut tukevat 64 bittiä, joten on mahdollista käyttää joko 32 bittistä tai 64 bittistä JVM:ää 64 bittisellä käyttöjärjestelmällä. Merkittävin hyöty 64 bittisen ympäristön käytössä on suurempi osoite avaruus eli yksilöllisten osoitteiden määrä. Se mahdollistaa paljon suuremman Java Threads määrän käytön, mikä voi olla tarpeellista joidenkin suurin ohjelmien tekemisessä. 32 bittinen JVM on kuitenkin jonkin verran tehokkaampi verrattuna 64 bittiseen JVM versioon.
JVM sisältää niin sanotun roskien kerääjän (garbage collector), joka poistaa muistista sellaisia olioita ja tietoja, joita ei enää tarvita ja vapauttaa täten muistia ohjelman käytettäväksi. Koodi, vakiot ja muu luokkien sisältämä tieto ei kuitenkaan välttämättä kuulu garbage collectorin piiriin, jolloin niitä ei välttämättä hävitetä. Kuitenkin joka kerta kun metodia kutsutaan, luodaan uusi rakenne, joka kuitenkin hävitetään kun, metodista poistutaan.
JVM:n tarkka määrittely > Tavukoodin ohjeet

JVM:llä on ohjeet seuraaville tehtäväryhmille:
Lataa ja varastoi
Aritmeettinen
Tyyppimuunnos
Olion luonti ja manipulointi
Operandi pino hallinta (push / pop)
Ohjauksen siirto (haaroittuminen)
Metodin kutsuminen ja palauttaminen
Poikkeusten heitto (throw exception)
Näyttöön perustuva samanaikaisuus
Päämääränä on binaarinen yhteensopivuus. Jokainen tietty isäntäkäyttöjärjestelmä tarvitsee oman toteutuksensa JVM:stä ja suoritusajasta. Nämä JVM:t tulkitsevat tavukoodin semanttisesti samalla tavalla, mutta varsinainen toteutus voi olla erilainen. Monimutkaisempi kuin vain tavukoodin emulointi on yhteensopivuus ja tehokas Java core API:n toteutus, jonka täytyy olla kartoitettu jokaiseen isäntäkäyttöjärjestelmään.
Nämä ohjeet toimivat joukolla yleisiä abstrakteja tietotyyppejä minkään tietyn käskysarja-arkkitehtuurin alkuperäisten tietotyyppien sijaan.