stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Þiðrekr Berniläisen saaga
Þiðrekrin saaga ja historia > Þiðrekrin saaga suurvalta-ajan Ruotsissa

Kaukaisesta menneisyydestä kertovat islantilaiset muinaissaagat alkoivat 1600–1700-luvulla herättää kiinnostusta erityisesti suurvalta-ajan Ruotsissa. Niiden katsottiin olevan lähteitä, jotka voisivat kertoa jotain Ruotsin muinaisesta ja loistokkaasta menneisyydestä, josta muuten oli saatavilla hyvin vähän lähteitä. Tämän seurauksena muinaissaagoja käytettiin ilman asianmukaista lähdekritiikkiä myös suurvaltaideologian rakennusaineena ja propagandatarkoituksessa, huolimatta siitä, että osa aikalaistutkijoista suhtautui muinaissaagojen lähdearvoon epäillen jo tuolloin. 


Suurvalta-ajan Ruotsissa Þiðrekrin saaga oli gööttiläisen historiankirjoituksen kantava voima. Saagan koettiin olevan avainasemassa, koska sen katsottiin käsittelevän goottien historiaa ja näiden kuningasta Teoderik Suurta. Saagassa mainittua Vilkinalandia, joka alkujaan viittasi slaavilaisiin alueisiin, pidettiin Ruotsin vanhana nimenä. Saagasta puhuttiinkin Vilkina sagana. Saagan merkittävällä asemalla Ruotsissa oli pitkät juuret: Þiðrekrin saagan 1400-luvulla tehtyä ruotsinkielistä, alkuperäistekstiä lyhentelevää ja tiivistävää käännöstä  Didrikskrönikan pidettiin jo alkujaan historiallisena totuutena. Sen poliittinen merkitys oli suuri jo 1400-luvulla, ja erilaiset poliittisesti motivoituneet tarkoitusperät vaikuttivat siihen, että saagaa tulkittiin virheellisesti. Käännös sisälsi myös useita käännös- ja tulkintavirheitä. Saagan länsiskandinaavinen versio vaipui pitkäksi ajaksi unholaan. Didrikskrönikan vaikutti yleisiin käsityksiin ruotsalaisten menneisyydestä useiden vuosisatojen ajan. 1600-luvulla oppineet kiinnostuivat kuitenkin uudelleen myös saagan varhaisesta versiosta, ja Stock. Perg. fol. no 4 käsikirjoituksen aukkokohtia pyrittiin täyttämään islantilaisten käsikirjoitusten avulla. 


Saaga ilmestyi lopulta myös uutena, myös länsiskandinaavisille käsikirjoituksille pohjautuvana käännöksenä Johan Fredrich Peringskiöldin teoksessa Wilkina Saga / Eller Historien Om Konung Thiderich af Bern Och hans Kämpar; Samt Niflunga Sagan vuonna 1715 (Stockholm: Horrn). Motiivina kääntämiselle ei kuitenkaan ollut Þiðrekrin saagan olemus kirjallisuutena vaan sen oletettu arvo Ruotsin muinaisesta historiasta kertovana lähteenä.
Käännökset ja editiot

Bertelsen, Henrik (toim.) 1905-1911. Þiðriks saga af Bern, 1. Samfund til udgivelse af gammel nordisk litteratur 34. Copenhagen: Møller.
Guðni Jónsson (toim.). 1951. Þiðreks saga af Bern, 1-2. Reykjavík.
Peringskiöld, Johan Fredrich (toim.). 1715. Wilkina Saga / Eller Historien Om Konung Thiderich af Bern Och hans Kämpar; Samt Niflunga Sagan; Innehållandes några Göthiska Konungars och Hieltars forna Bedrifter i Ryßland / Polen / Ungern / Italien / Burgundien och Spanien / rc. Sive Historia Wilkinensium, Theoderici Veronensis, ac Niflungorum; continens regum atq; heroum quorundam gothicorum res gestas, per russiam, poloniam, hungariam, Italiam, Burgundiam, atque Hispaniam, &c. Ex MSS. codicibus lingvæ veteris Scandicæ, in hodiernam Svecicam atque Latinam translata, Operâ Johannis Perinskiold. Stockholm: [Johan Laurentius Horrn].
The Saga of Thidrek of Bern. Käänt. Edward R. Haymes. New York: Garland, 1988.
The Saga of Didrik of Bern. Käänt. ruotsin kielestä Ian Cumpstey. Skadi Press, 2017.
Aiheesta muualla

Þiðreks saga af Bern muinaisislanniksi Heimskringla.no -sivustolla
(No Pussyfooting)

| (No Pussyfooting) Fripp & Eno |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: marraskuu 1973
 Tuottaja(t): Brian Eno, Robert Fripp
 Tyylilaji: kokeellinen musiikki ambient drone
 Kesto: 39.45
 Levy-yhtiö: Island, E.G.
Brian Enon muut julkaisut
|   | (No Pussyfooting) 1973 | Here Come the Warm Jets 1974 |
(No Pussyfooting) on Robert Frippin ja Brian Enon marraskuussa 1973 julkasema albumi.
Kappaleet

Kaikki kappaleet ovat kirjoittaneet Brian Eno ja Robert Fripp
A-puoli
The Heavenly Music Corporation – 20.55
B-puoli
Swastika Girls – 18.52
Kokoonpano

Lähde
Brian Eno – syntetisaattori, kosketinsoittimet, nauhakäsittelyt
Robert Fripp – sähkökitara
(We Don’t Need This)

| ”(We Don’t Need This) Fascist Groove Thang” Heaven 17 |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Penthouse and Pavement
 Julkaistu: 1981
 Tuottaja(t): British Electric Foundation
 Tyylilaji: uusi aalto, synthpop
 Kesto: 04.20
 Levy-yhtiö: Virgin
Heaven 17:n muut singlet
|   | ”(We Don’t Need This) Fascist Groove Thang” 1981 | ”I’m Your Money” 1981 |
(We Don’t Need This) Fascist Groove Thang on brittiläisen synthpop-yhtyeen Heaven 17:n sanoittama ja esittämä kappale. Kappale oli pienehkö hitti Britanniassa vuonna 1981, vaikka BBC kielsikin kappaleen soiton radiossa. Se oli pienehkö hitti myös Yhdysvalloissa.
Henkilöstö > Heaven 17

Glenn Gregory – laulu
Ian Craig Marsh – syntetisaattori
Martyn Ware – syntetisaattori, Linn LM-1 ja taustalaulu
Henkilöstö > Muut

Malcolm Veale – syntetisaattori
Josie James – laulu
John Wilson – bassokitara
Aaro Amnell

Aaro Allan Amnell (1912 Oulu – 1975 Tampere) oli suomalainen kommunisti, joka taisteli vapaaehtoisena Espanjan sisällissodassa. Kauppa-apulaisena työskennellyt Amnell oli laittoman SKP:n jäsen. Vuonna 1935 hän sai puolentoista vuoden kuritushuonetuomion poliittisesta toiminnastaan. Heinäkuussa 1937 Amnell lähti Espanjaan ja liittyi kansainvälisten prikaatien Edgar André -pataljoonaan ruotsalaisten vapaaehtoisten mukana. Amnell osallistui muun muassa Huescan ja Teruelin taisteluihin ja haavoittui vuonna 1938. Hän palasi Suomeen marraskuussa 1938 Tukholman kautta yhdessä Erkki Polojärven kanssa.
Myöhemmin Amnell asui Tampereella ja toimi muun muassa pääluottamusmiehenä. Vuonna 1973 hän julkaisi sotakokemuksiinsa pohjautuvan romaanin Pyreneitten yli.
Teokset

Pyreneitten yli : romaani Espanjan sisällissodan ajoilta.  Tampere:  tekijä, 1973.
Aaro Hakkarainen

Aaro Hakkarainen (19. toukokuuta 1882 Rautavaara – 11. toukokuuta 1939 Joensuu) oli suomalainen maanmittausinsinööri ja näytelmäkirjailija.
Hakkaraisen vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Aaro Hakkarainen ja Greta Lovisa Rissanen. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun lyseosta vuonna 1903 ja valmistui maanmittariksi Polyteknillisestä korkeakoulusta vuonna 1906.
Teoksia

Ruth ja Boos, näytelmä.
Syyllisiä, näytelmä. (Joensuun näytelmäseura)
Tupaantulijaiset, näytelmä. (Joensuun näytelmäseura)
Noidan pauloissa, näytelmä.
Ketaran kasvatti, näytelmä. 1922
422

| --- | --- |
Vuosisadat: 200-luku · 300-luku · 400-luku · 500-luku · 600-luku
Vuosikymmenet: 390-luku · 400-luku · 410-luku · 420-luku · 430-luku · 440-luku 450-luku · 460-luku · 470-luku · 480-luku · 490-luku · 500-luku
Vuodet: 390 · 391 · 392 · 393 · 394 · 395 · 396 · 397 · 398 · 399 400 · 401 · 402 · 403 · 404 · 405 · 406 · 407 · 408 · 409 410 · 411 · 412 · 413 · 414 · 415 · 416 · 417 · 418 · 419 420 · 421 · 422 · 423 · 424 · 425 · 426 · 427 · 428 · 429 430 · 431 · 432 · 433 · 434 · 435 · 436 · 437 · 438 · 439 440 · 441 · 442 · 443 · 444 · 445 · 446 · 447 · 448 · 449 450 · 451 · 452 · 453 · 454 · 455 · 456 · 457 · 458 · 459 460 · 461 · 462 · 463 · 464 · 465 · 466 · 467 · 468 · 469 470 · 471 · 472 · 473 · 474 · 475 · 476 · 477 · 478 · 479 480 · 481 · 482 · 483 · 484 · 485 · 486 · 487 · 488 · 489 490 · 491 · 492 · 493 · 494 · 495 · 496 · 497 · 498 · 499 500 · 501 · 502 · 503 · 504 · 505 · 506 · 507 · 508 · 509
Tapahtumia

Celestinus I nimitettiin paaviksi.
Syntyneitä

Licinia Eudoxia, Itä-Rooman keisarin Theodosius II:n tytär.
Geneviève, Pariisin suojeluspyhimys.
Kuolleita

Paavi Bonifatius I.
Lounela

Lounela on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Lauri Lounela (vuoteen 1918 Lönnrot, 1889–1970), opettaja, kansanperinteen kerääjä
Mimmi Lounela, entinen lapsinäyttelijä
Paavo Lounela (1940–2022), pappi, opettaja ja virkamies
Pekka Lounela (1932–2002), pakinoitsija, kriitikko ja kirjailija, Paavo Lounelan veli
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
A New Day Has Come

| A New Day Has Come Céline Dion |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2001–2002
 Julkaistu:    25. maaliskuuta 2002    26. maaliskuuta 2002   30. maaliskuuta 2002 
 Tuottaja(t): Luettelo tuottajista
 Tyylilaji: pop
 Kesto: CD 72.22 DVD 19.10
 Levy-yhtiö: Columbia, Epic
muut julkaisut
|  Les indispensables (2001) | A New Day Has Come (2002) | One Heart (2003)  |
A New Day Has Come on Céline Dionin albumi, jonka avulla hän teki merkittävän paluun kahden vuoden tauon jälkeen. Albumi julkaistiin 25. maaliskuuta 2002. Se on Dionin yhdeksäs englanninkielinen albumi ja 28. albumi yhteensä.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | I’m Alive | K. Lundin, A. Carlsson | 3.30 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Right in Front of You | S. Morales, S. Soloman, K. DioGuardi, D. Siegel | 4.13 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Have You Ever Been in Love | A. Bagge, P. Astrom, T. Nichols, D. Hall, L. Bagge | 4.08 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Rain, Tax (It’s Inevitable) | Terry Britten, Charlie Dore | 3.25 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | A New Day Has Come (radio remix)  | Aldo Nova, Stephan Moccio | 4.23 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Ten Days | A. Nova, Maxime Le Forestier, Gérald De Palmas | 3.37 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Goodbye’s (The Saddest Word) | Robert Lange | 5.19 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Prayer | Corey Hart | 5.34 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | I Surrender | Louis Biancaniello, Sam Watters | 4.17 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | At Last | Mack Gordon, Harry Warren | 4.39 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Sorry for Love | K. DioGuardi, A. Bagge, P. Astrom, A. Birgisson | 4.10 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Aún Existe Amor | Richard Cocciante, I. Ballesteros-Diaz | 3.52 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | The Greatest Reward | Pascal Obispo, A. Carlsson, Jörgen Elofsson, L. Florence, P. Guirao | 3.28 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | When the Wrong One Loves You Right | Martin Briley, F. Gallucio, M. Maye | 3.48 |  |  |  |  |  |  |
| 15. | A New Day Has Come | A. Nova, S. Moccio | 5.43 |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Nature Boy | Eden Ahbez | 3.45 |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Super Love | Guy Roche, Shelly Peiken | 4.16 |  |  |  |  |  |  |
Tuottajat

Walter Afanasieff
Peer Astrom
Christian B.
Anders Bagge
Arnthor Birgisson
Andreas Carlsson
Marc Dold
Simon Franglen
Humberto Gatica
Richie Jones
Robert John ”Mutt” Lange
Kristian Lundin
Vito Luprano
Steve Morales
Christopher Neil
Aldo Nova
Gérald De Palmas
Guy Roche
Ric Wake
Aiheesta muualla

Albumin tekijäluettelo Allmusicissa (englanniksi)
Londoniitti

| Londoniitti |
| --- | --- |
 Keltaista londoniittia
Kemialliset ominaisuudet
Kemiallinen kaava:  (Cs,K,Rb)Al4Be4(B,Be)12O28
Fysikaaliset ominaisuudet
Väri:  valkoinen tai kellertävä
Lohkeavuus:  ei ole
Kovuus Mohsin asteikolla:  8
Tiheys:  3,34 g/cm3 (mitattu),  3,42 g/cm3 (laskennallinen)
Optiset ominaisuudet
Kiilto:  lasikiilto
Aiheesta muualla
  Londoniitti Commonsissa 
Londoniitti ((Cs,K,Rb)Al4Be4(B,Be)12O28) on Madagaskarilta löydetty boraattimineraali. Se on roditsiitinkaltainen mineraali, mutta sisältää runsaasti cesiumia. Londoniitin väri vaihtelee valkeasta vaaleankeltaiseen ja se fluoresoi heikosti kellanvihreää valoa lyhytaaltoisella (253,7 nm) ultraviolettisäteilyllä. Londoniitin kovuus on 8 Mohsin asteikolla ja sillä ei ole selkeää lohkeavuutta. Londoniitin mitattu tiheys on 3,34 g/cm3 ja laskennallinen tiheys 3,42 g/cm3.
Londoniitti on nimetty Oklahoman yliopiston geologian ja geofysiikan professorin David Londonin mukaan.
Aiheesta muualla

Mindat.org: Londonite (englanniksi)
Webmineral.com: Londonite (englanniksi)
A New Bohemia

| A New Bohemia Lapko |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2. toukokuuta 2010
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: Fullsteam Records
Listasijoitukset
  3.
Lapkon muut julkaisut
| Young Desire 2007 | A New Bohemia 2010 | ΓΟΛΕ 2012 |
A New Bohemia on Lapkon neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 2. toukokuuta 2010.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 3.
Kappaleet

I Don’t Even Kill – 4.44
King & Queen – 3.30
I Shot the Sheriff – 2.52
A New Bohemia – 4.32
Summer Nights – 3.13
Horse and Crow – 4.56
Please Need Me – 4.34
Grab the Stick – 3.51
Kiss ‘n’ Cry – 4.13
Share Today – 6.21
Kokoonpano

Malja – laulu, kitara
Nordberg – bassokitara
Heikkonen – rummut
Arviot

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Rumba:
Soundi:
Abel Raunio

Abel Fabian Raunio, sukunimi aik. Räisänen (29. lokakuuta 1870 Pielavesi – 10. heinäkuuta 1933 Alajärvi) oli suomalainen kirkkoherra, suomentaja ja kristillinen kirjailija.
Raunion vanhemmat olivat maanviljelijä Salomon Räisänen ja Saara Karoliina Fyhr. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1893 ja suoritti teologian erotutkinnon erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1901. Raunio vihittiin papiksi 1901.
Raunio oli Inkerissä Kaprion kirkkoherrana 1907–1909 ja Rääpyvän kirkkoherrana 1909–1913. Suomeen palattuaan hän oli Perhon kirkkoherrana 1913–1927 ja Alajärven kirkkoherrana 1924–1933.
Abel Raunio oli naimisissa vuodesta 1895 Amanda Aleksandra Haakin kanssa.
Julkaisuja

Nimellä A. F. Raunio:
Jesus vieraana : tutkistelu Kol. 2: 6 johdosta. Tekijä, Rauma 1898, 2. painos Hämeenlinna 1901
Kristityn suhde maalliseen tavaraan : saarna 15 sunnuntaina Kolminaisuuden p:stä. "Toukomettisen" pennikirjasto 5. Kauppakirjapaino, Helsinki 1899
Suuri salaisuus. "Toukomettisen" pennikirjasto 3. Pettersson, Helsinki 1899
Synteimme puhdistus ; kirj. A. F. R. "Toukomettisen" pennikirjasto 6. Hämeen sanomat, Hämeenlinna 1900
Herran huolenpito kansansa kotimatkasta : saarna Savonlinnan tuomiokirkossa toisena rukouspäivänä 1906. Tekijä, Savonlinna 1906
Käsikirja : Perhon seurakunnalle vuodeksi 1916. Tekijä, Perho 1915
Kunnallisen elämän tehtävistä lähiaikoina meillä : esitelmä Perhon kunnanvaltuuston kokouksessa 3. 2. 1923. Kokkola 1923
Toimitustöitä

Joulumuruja ; toim. A. F. Raunio, Akseli Korpinen. "Talvikukkain" toimitus, Kuopio 1900
Hyvästijättö : evankelinen julkaisu ; toim. A. F. Raunio ym. Kuopio 1903
Suomennoksia

Peter Paul Waldenström : Kaikki pitää tulla täytetyksi : tutkistelu Mark. 10: 32-45 johdosta, pidetty Immanuelin kirkossa Tukholmassa laskiaissunnuntaina 1894. Lähetyskirjakauppa, Helsinki 1894
Agnes Vollmar : Mummu : kertomus nuorille ja vanhoille ; suom. Benjamin Ajo ja Abel Fabian Raunio. Lähetyskirjakauppa, Helsinki 1894, 2. painos 1903
N. Fries : Vitjoilla sidottu taivaaseen : kertomus. Lähetyskirjakauppa, Helsinki 1894
Johannes Bäck : Korpimatkalla : juhlasaarna Luth. evank. yhdistyksen vuosijuhlassa Helsingissä kesäk. 30 p. 1897. Suomen luth. evank.-yhdistys, Helsinki 1898, 2. painos 1899, 3. painos 1904
Sven Wägner : Lyhykäinen filosofian historia. 1-2 vihko. Edlund, Helsinki 1898
Johan Vilhelm Fontell : Taivaallinen koti : lähetyssaarna Lutherilaisen Evankeliumi-yhdistyksen vuosijuhlassa Helsingissä heinäkuun 6 p:nä 1899.  Suomen luth. evank.-yhdistys, Helsinki 1899, 2. painos 1908
Sven Wägner : Kreikan filosofian ja keskiajan filosofian historia. Edlund, Helsinki 1901
6 Sigma

6 Sigma (yleisemmin Six Sigma) on tilastotieteeseen perustuva laatujohtamisen työkalu. Perusajatus on, että prosessin virheitä on pystyttävä mittaamaan, ennen kuin sitä voi kehittää systemaattisesti. 6 Sigmassa siis mitataan virheiden määrää ja selvitetään systemaattisesti, kuinka niitä voidaan poistaa. 6 Sigman kehittäjinä pidetään Mikel Harrya ja Jack Welchiä. Jack Welch tunnetaan General Electricin entisenä johtajana. Menetelmän juuret ovat 1980-luvulta, mutta se yleistyi vasta 2000-luvulla.
Virheiden poistaminen prosessista

Virheet pyritään poistamaan ensin pienentämällä hajontaa tai vaihtelua. Kun hajonta on pieni, on prosessi hallittavissa. Tämän jälkeen jatketaan mittausarvojen analysointia, ja kun arvo poikkeaa kontrollirajoista, siihen johtanut tilanne analysoidaan. Erityis- (special causes) ja satunnaissyyt (common causes) on siis erotettava toisistaan tilastollisilla menetelmillä. 6 Sigma -menetelmä kohdistaa huomion satunnaissyihin ja -ongelmiin.
Prosessinkehityksen ammattilaiset

Prosessinkehitystä varten määritellään, mikä on kriittistä asiakkaalle ja yritykselle, ja kehittämistä varten perustetaan muutosprojekti. 6 Sigmaan kuuluvat eritasoiset prosessinkehityksen ammattilaiset, esimerkiksi Black Belt. Vyön väri kuvaa 6 Sigman ammatti- ja koulutustasoa. Black Belt hallitsee tilastolliset menetelmät ja muutosprojektin johtamisen.
Design for Six Sigma

"Design for Six Sigma" tarkoittaa sitä, että suunnitellaan asia (esimerkiksi tuote) niin, että se täyttää asiakkaan tarpeet ja huomioi prosessin kyvykkyyden.selvennä QFD:tä käytetään yleisesti Design for Six Sigman osana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Six Sigma: Systemaattinen innovointi
General Electric: What is Six Sigma? (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Želtša

| Želtša Желча |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Outovan- ja Strugi-Krasnyjen piiri
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Želtšan valuma-alue
Pinta-ala:  1 220 km²
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Lugan ylänkö, Tvorožkovo
 :  58.356847°N, 28.655960°E
Laskupaikka:  Peipsijärvi
 :  58.310777°N, 27.676585°E
Läpivirtausjärvet:  Velino, Dolgoje ja Užinskoje
Sivu-uomat:  Remda, Krapivinka, Nižnjaja Belka ja Jeglina
Taajamat:  Jamm, Polna
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  noin 49 m  mpy. 
Laskukorkeus:  30,1 m  mpy. 
Korkeusero:  18,9 m  
Pituus:  107 km  
Kaltevuus:  0,18 m/km
Muuta
Narvanjoen vesistöalueessa vaaleanvihreä rajattu alue esittää Peipsijärven valuma-aluetta. Želtša laskee Peipsijärveen sen itäpuolelta.
Lugan ylänkö sijaitsee Pihkovan alueen kartan pohjoisosassa (keltainen alue).
Želtša (ven. Желча) on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella Outovan- ja Strugi-Krasnyjen piirissä virtaava joki, joka laskee Peipsijärveen.
Joen kulku

Želtša on 107 kilometriä pitkä ja se laskee Peipsijärven itärantaan aivan järvenosan kaakkoisosaan Remdan niemimaan pohjoisrantaan. Joen lähteet sijaitsevat Lugan ylängöllä Strugi-Krasnyjen puolella Tvorožkovon (ven. Творожково) kylässä ja sen järvien luoteispuolella. Se virtaa ensin 16 kilometriä luoteeseen päin ja kääntyy Juhnovossa (ven. Юхново) länteen. Matkalla siihen yhtyy Ostroovjanka (ven. Остроовянка) joen itäpuolelta. Joki ylittää piirirajan siirtyen siten Outovan piiriin. Jo viiden kilometrin päässä joki kääntyy Vološovossa (ven. Волошно) lounaaseen ja samalla siihen yhtyy pohjoisesta lyhyt Olhovets (ven. Ольховец) ja heti perään siihen yhtyy etelästä valuma-alueen toiseksi suurin sivujoki Jeglina, joka kasvattaa Želtšan uomaa leveyttä selvästi. Joki mutkittelee länteen päin ja kahdeksan kilometrin päässä siihen yhtyy useita sivujokia. Etelästä päin tulee suurin sivujoki Nižnjaja Belka ja pohjoisesta sekä Tšetševinka (ven. Чечевинка) että Bolosjanka (ven.  Болосянка). Želtša on jo alkanut meanderoida kapeassa jokilaaksossaan, mutta sivujokien vedenlisäyksen jälkeen meanderointi on jatkossa voimakkaampaa. Joki suurenee taas samalla, kun siihen yhtyy muutaman kilometrin matkalla useita sivujokia: Doštšenka (ven. Дощенка), Krapivenka (ven. Крапивенка) ja Perenka (ven. Перенка). Jammin (ven. Ямм) taajamassa on tehty vesistöjärjestelyitä ja joki on tänne Peipsijärveltä asti purjehduskelpoinen, sillä Peipsijärven vedenpinnankorkeus ylettyy tänne asti . Jammissa Želtšan yhtyy lisää jokia. Niistä merkittävimmät ovat Dubenka (ven. Дубенка) ja Osnitsa (ven. Осница). Uoma laajenee nyt ja se muodostaa kolmen järven ketjun. Ensimmäinen järvi Užinskoje laskee salmen tapaista uomaa myöten seuraavaan järveen Dolgoje. Myös tämä yhtyy seuraavaan järveen Velinoon salmea myöten. Želtša jatkaa varsin leveänä ensin viisi kilometriä etelälounaaseen, mutta se alkaa hiljalleen kääntyä kohti länsilounasta ennen kuin se laskee Peipsijärveen Želtšanlahdella (ven. Желченский залив). Joen tulvatasanko on kosteikkoa ja seutu on muutenkin alavaa ja soistunutta. Erityisesti Nizovitsyn (ven. Низовицы) kylän jälkeen on jokimaisema rehevää. Erityisesti lyhyt sivujoki Remda (ven. Ремда), joka on leveämpi kuin Želtša itse, laajenee yläpäästään pyöreäksi Vladytšnojen järveksi. Sekä Remdan että Vladytšnojen ympäristö on suomaata.
Luontoarvoja

Remdan suojelualue (ven. Ремдовский заказник, Remdovskij zakaznik) seuraa joenuomaa suistosta Gorelka (ven. Горелка) ojalle asti ja rajaa alueen itä-länsi-suuntaisesti. Suojelualue kattaa koko Remdan niemimaan ja se rajautuu etelässä Tšorjanajokeen.
Valuma-alue, sivujoet ja järvet > Yleistä

Želtša sijaitsee Narvanjoen vesistöalueen Peipsijärven alueella. Se laskee Peipsijärveen, mistä sen laskujoki Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Želtšan valuma-alue sijaitsee Pihkovan alueella. Pääosa siitä kuuluu Outovan piiriin, mutta osa latva-alueista ylettyvät Strugi-Krasnyjen piirin alueelle asti. Želtšan valuma-alueen pinta-ala on 1 220 neliökilometriä.
Sen valuma-alue rajautuu etelässä Tšorjanan valuma-alueeseen, pohjoisessa pieniin Kunan, Gdovkan ja Tšorman valuma-alueisiin, koillisessa Pljussan ja sen sivujokien Tšornajan ja Ljutan valuma-alueisiin sekä kaakossa vielä Velikajan sivujoen Pihkovanjoen valuma-alueeseen.
Valuma-alue, sivujoet ja järvet > Sivujokia

Želtšan suurimpia tai merkittävimpiä sivujokia ja -ojia on esitelty alla taulukossa.
| yhtyy Želtšaan  (km suusta) | nimi | nimi (ven>  ) | pituus (km) | valuma-alue (km²) | lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 | Remda | Ремда | 6 |  | 1 |
|  | Kuritsa | Курица |  |  | 2 |
|  | Vetka | Ветка |  |  | 2 |
|  | Gorelka | Горелка |  |  | 2 |
|  | Petrovka | Петровка |  |  | 2 |
| 35 | Dubenka | Дубенка | 22 |  | 1 |
| 38 | Osnitsa | Осница | 10 |  | 1 |
| 42 | Perenka | Перенка | 10 |  | 1 |
| 52 | Krapivenka | Крапивенка | 21 |  | 1 |
|  | Doštšenka | Дощенка |  |  | 2 |
|  | Tšetševinka | Чечевинка |  |  | 2 |
|  | Volosjanka | Волосянка |  |  | 2 |
| 61 | Nižnjaja Belka | Нижняя Белка | 41 | 199 | 1 |
|  | Žukov | Жуков |  |  | 2 |
| 76 | Jeglina | Еглина | 38 | 183 | 1 |
|  | Olhovets | Ольховец |  |  | 2 |
|  | Ostroovjanka | Остроовянка |  |  | 2 |

Lähteet: 1 = , 2 =
Valuma-alue, sivujoet ja järvet > Järviä

Želtšan valuma-alueella sijaitsee arviolta toista sataa järveä. Järvistä Užinskoje, Dolgoje ja Velino sijaitsevat joenuomassa. Uoman lähellä on vielä muitakin järviä, kuten esimerkiksi vierekkäiset Boborovo (ven. Боброво), Dolgojen (ven. Долгое, pieni) ja Gorodištše (ven. Городище), näiden pohjoispuolella Beloje ja Tolbino (ven. Толбино) sekä kolmen läpivirtausjärven pohjois- ja eteläpuolella järvet Plotkino, Tobolki (ven. Тоболки), Ploskoje (ven. Плоское) ja Zasušenje (ven. Засушенье). Jammin ympäristössä on pieniä järviä, kuten Ženskoje (ven. Женское), Dorožka ja Pušno.
Muut Želtšan valuma-alueen järvet sijaitsevat sivujokien alueilla. Latvavesistössä on Ostroovjankan pääjärvenä Boldyrevskoje (ven. Болдыревское), Jeglinajoella pieni Podolskoje, Nižnjaja Belkalla suuri Zabelskoje ja sen pohjoispuolella pieni Dudno (ven. Дудно), Bolosjankalla on pääjärvenä Nadozerje, Osnitšalla samoin Vjažištše sekä ylempänä sijaitseva Bolšoje Brannoje, sitten Dubenkan alajuoksulla ovat Dubno, Jamskoje (ven. Ямское) ja Vzgljadovo ja Želtšan alajuoksulla Remdan pääjärvenä Vladytšnoje.
Hallintoalue

Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (ven. Балтийский бассейновый округ). Joen vesistörekisterin numero on 01030000312102000027411 . Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kokonaan Pihkovan alueeseen.
Huomautuksia

1 2 3 4 5 6 7 8  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Желча (река), jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
1 2 3 4 5 6 7  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
Käännös suomeksi