Neuvostoliiton historia
Neuvostoliiton hajoaminen > Gorbatšovin viimeinen yritys

Mihail Gorbatšovin saavutukset 1980-luvun loppupuoliskolla olivat huomattavat. Hän oli reilun puolen vuosikymmenen aikana lopettanut kommunistisen puolueen yksinvallan, sallinut ortodoksisen kirkon toimintavapauden, tuonut maahan sananvapauden, lopettanut valtion taloudellisen monopolin ja antanut taloudellisen liikkumavapauden neuvostotasavalloille ja yksityisyrittäjyydelle, supistanut maan asevoimia ja ottanut ne demokraattisempaan valvontaan, sallinut Itä-Euroopan maiden harjoittaa vapaata politiikkaa ja normalisoinut Neuvostoliiton ulkosuhteet Yhdysvaltoihin ja Länsi-Eurooppaan.
Gorbatšovin yritykset maan kansantalouden parantamiseksi olivat kuitenkin epäonnistuneet tai toteutus oli jäänyt keskeneräiseksi. Maan bruttokansantuote oli laskussa, valtio ei kyennyt keräämään entiseen tapaan verotuloja eikä menoja onnistuttu supistamaan. Hallinnon päätös laskea liikkeelle lisää ruplia ei ratkaissut ongelmaa, vaan johti inflaation kasvuun. Vanhoilliset katsoivat että uudistuksissa oli menty jo liian pitkälle. Radikaalimmat uudistajat taas pitivät toimia riittämättöminä ja vaativat talouden vapauttamista, jotta palkat ja kulutustavaroiden hinnat vakiintuisivat luonnolliselle tasolle.
Uudistusmielistä linjaa ajaneen Boris Jeltsinin suosio kasvoi. Gorbatšov jakoi monet Jeltsinin näkemykset, mutta ei hyväksynyt tämän toimintatapoja. Jeltsin valittiin vuonna 1990 Venäjän korkeimman neuvoston eli parlamentin puheenjohtajaksi. Jeltsinin suosio pakotti Gorbatšovin lähentymään vanhoillisemman linjan kannattajia liittolaisia saadakseen. Gorbatšov pyrki vastaamaan Jeltsinin haasteeseen keskittämällä vallan itselleen ja ehdotti Neuvostoliiton presidentin viran perustamista. Tämän perustuslakimuutoksen mentyä läpi hän ajoi uutena presidenttinä uudenlaista liittosopimusta vuoden 1990 aikana.
Uudella liittosopimuksella Gorbatšov yritti sovitella kansallisia ristiriitoja vuodesta 1990 lähtien vanhanmallisen liittovaltiorakenteen hallitulla purkamisella, mikä antaisi tasavalloille suuremmat vapaudet ja keskushallinnolle jäisi lähinnä vain ulko- ja puolustuspolitiikka. Ehdotus uudesta liittovaltiomuodosta julkistettiin marraskuussa 1990 ja siitä järjestettiin kansanäänestys huhtikuussa 1991. Gorbatšovin ajama uudistus sai kansanäänestyksessä enemmistön, mutta Viro, Latvia, Liettua, Moldova, Georgia ja Armenia kieltäytyivät järjestämästä äänestystä. Nämä maat järjestivät oman kansanäänestyksensä, jossa niiden asukkaat antoivat tukensa maiden itsenäistymiselle.
Johtava rooli neuvostotasavaltojen kapinassa keskusvaltaa vastaan oli Baltian mailla. Näissä oli järjestäytynyt suurempaa itsemääräämisoikeutta ajavia poliittisia puolueita. Myös näiden maiden kommunistiset puolueet ajoivat samaa linjaa. Baltian maat olivat jo antaneet suvereniteettijulistuksen vuosina 1988 ja 1989, jonka mukaan niiden omat lait syrjäyttävät Neuvostoliiton lait. Ensin neuvostovallasta irtaantui Liettua, joka ilmoitti maan valtiollisen itsenäisyyden palauttamisesta maaliskuussa 1990. Latvia ja Viro tekivät saman päätöksen myöhemmin samana vuonna.
Baltian tapahtumat herättivät huolta Neuvostoliiton johdossa ja Gorbatšov halusi katkaista maiden itsenäistymiskehityksen. Kun itsenäistymisneuvotteluissa ei tapahtunut edistystä, ryhtyivät Liettuassa ja Latviassa jo olleet Neuvostoliiton erikoisjoukot palauttamaan järjestystä sotilaallisin toimin tammikuussa 1991. Syntyneissä levottomuuksissa usea siviili sai surmansa. Gorbatšov sanoutui irti väkivaltaisuuksista ja vakuutti että toimiin oli ryhdytty hänen tietämättään, mikä ennestään heikensi hänen asemaansa. Tapahtumien jälkeen Liettua, Latvia ja Viro tulivat entistä vakuuttuneimmiksi itsenäistymispäätöksensä oikeutuksesta.
Tukea Baltian maat saivat Jeltsiniltä, joka tuomitsi Baltiassa käytetyt sotilaalliset toimet ja antoi tukensa näiden itsenäistymiselle. Jeltsin ei kuitenkaan kannattanut Neuvostoliiton hajoamista. Hän toivoi alun perin uuden liittovaltion luomista, jossa liittotasavallat muodostaisivat valtioliiton kahden- ja monenvälisillä sopimuksilla, ja jossa Venäjä olisi merkittävin jäsen. Baltian maiden irtaantumista kohtalokkaammaksi Gorbatšoville muodostui syntynyt kaksoisvalta. Huhtikuussa 1991 myös Venäjälle hyväksyttiin Neuvostoliitosta riippumaton perustuslaki, jonka myötä maassa järjestettiin presidentinvaali. Kesäkuussa 1991 järjestetyissä vaaleissa Jeltsinistä tuli ensimmäinen vapailla vaaleilla valittu Venäjän valtionpäämies. Tämä korosti Jeltsinin ja Gorbatšovin eroa; Jeltsin oli vaaleilla valittu johtaja, kun Gorbatšov edusti hajoamassa olevaa kommunistista puoluetta ja vanhoillista neuvostokoneistoa.