stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomi hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 1978
Sijoitukset lajeittain > Hiihto, miehet > 30 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Aika | Ero voittajaan |
| --- | --- | --- | --- |
| 4 | Matti Pitkänen | 1.34.16,23 | +1.20,23 |
| 7 | Juha Mieto | 1.35.40,90 | +2.44,90 |
| 16 | Risto Kiiskinen | 1.37.06,52 | +3.00,52 |
| 29 | Arto Koivisto | 1.38.44,82 | +4.38,82 |
Mieto piti 30 kilometriä päämatkanaan, mutta oli jo 10 kilometrin jälkeen 50 sekuntia kärjen takana. Myös Koiviston tulos oli pettymys, mutta Pitkänen hiihti odotettua paremmin.
Sijoitukset lajeittain > Hiihto, miehet > 50 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Aika | Ero voittajaan |
| --- | --- | --- | --- |
| 4 | Matti Pitkänen | 2.49.46,28 | +3.03,22 |
| 15 | Pertti Teurajärvi | 2.54.25,11 | +7.42,05 |
| 31 | Heikki Torvi | 2.59.49,57 | +13.06,51 |
| 44 | Juha Mieto | 3.12.15,74 | +25.32,68 |
Suomalaisten kohtaloksi koitui vaikeassa kelissä epäonnistunut voitelu. Pitkänen johti kilpailua 10 kilometrin kohdalla ja oli vielä 30 kilometrin jälkeen toisena. Luistamattomien suksien vuoksi hän kuitenkin jäi mitalivauhdista. Mieto oli huonoilla suksillaan jo kymmenen kilometrin kohdalla yli kolme minuuttia Pitkäsen takana. Hän ei kuitenkaan halunnut keskeyttää, vaan hiihteli maaliin kilpailun viimeisenä yleisön pilkkahuutoja kuunnellen. Maaliin tulon jälkeen Mieto jatkoi hiihtoa yksin tein pukusuojaan asti.
Sijoitukset lajeittain > Hiihto, miehet > 4 × 10 km, viesti

| Sija | Kilpailijat | Aika | Ero voittajaan |
| --- | --- | --- | --- |
| 2 | Esko Lähtevänoja   Juha Mieto   Pertti Teurajärvi   Matti Pitkänen | 2.05.28,95 | +11,32 |
Avausosuuden jälkeen Suomi oli neljäntenä 10 sekuntia kärjestä. Toisessa vaihdossa joukkue oli kärjessä yhdessä Ruotsin ja Norjan kanssa. Ankkuriosuudelle Pitkänen pääsi lähtemään johtoasemassa yhdessä Ruotsin Thomas Magnusonin kanssa, mutta lopussa Suomi jäi selvästi hopealle.
Sijoitukset lajeittain > Maastohiihto, naiset > 5 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Aika | Ero voittajaan |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Helena Takalo | 18.53,50 | - |
| 2 | Hilkka Riihivuori | 18.58,49 | +4,99 |
| 9 | Taina Impiö | 19.30,44 | +36,94 |
| 19 | Marja Auroma | 20.09,15 | +1.15,65 |
Vielä neljän kilometrin kohdalla Raisa Smetanina johti kilpailua viiden sekunnin erolla Riihivuoreen ja Galina Kulakovaan. Heistäkin pari sekuntia jäljessä oli Takalo, joka hiihti etenkin viimeiset 600 metriä hurjaa vauhtia. Impiön ja Auroman sijoituksia pidettiin jokseenkin odotetuttuina.
Sijoitukset lajeittain > Maastohiihto, naiset > 10 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Aika | Ero voittajaan |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 | Hilkka Riihivuori | 37.23,43 | +21,71 |
| 5 | Taina Impiö | 37.32,47 | +30,75 |
| 13 | Helena Takalo | 38.24,16 | +1.22,44 |
| 23 | Marja-Liisa Hämäläinen | 39.33,86 | +2.32,14 |
Puolimatkassa Riihivuori oli kuudentena, mutta seitsemästä kilometristä maaliin hän tuli kilpailun kovinta vauhtia. Takalo kärsi pistoksesta, eikä ollut parhaimmillaan. Impiön suoritusta pidettiin positiivisena yllätyksenä.
Sijoitukset lajeittain > Maastohiihto, naiset > 20 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Aika | Ero voittajaan |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 | Helena Takalo | 1.13.57,95 | +57,10 |
| 4 | Hilkka Riihivuori | 1.14.00,26 | +59,59 |
| 13 | Taina Impiö | 1.16.31,84 | +3.30,99 |
| 16 | Marja-Liisa Hämäläinen | 1.17.06,60 | +4.05,75 |
Viiden kilometrin kohdalla Takalo oli vielä toisena.
Sijoitukset lajeittain > Maastohiihto, naiset > 4 × 5 km, viesti

| Sija | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Taina Impiö   Marja-Liisa Hämäläinen   Hilkka Riihivuori   Helena Takalo | 1.13.25,08 |
Impiö oli nopein avausosuudella, mutta Hämäläinen toi Suomen toiseen vaihtoon kolmantena puolisen minuuttia Neuvostoliiton ja DDR:n takana. Riihivuori hiihti osuutensa hurjaa vauhtia ja lähetti Takalon kärjessä ankkuriosuudelle. Hän kuitenkin luovutti johtoaseman Neuvostoliiton Kulakovalle, kunnes nykäisi ratkaisevasti viimeisellä kilometrillä.
Sijoitukset lajeittain > Mäkihyppy > K70m

| Sija | Kilpailija | Pisteet | Hyppyjen pituudet |
| --- | --- | --- | --- |
| 5 | Pentti Kokkonen | 248,7 | 82,5 - 85,0 |
| 6 | Tapio Räisänen | 246,5 | 83,5 - 84,5 |
| 12 | Jari Puikkonen | 236,1 | 81,5 - 82,5 |
| 15 | Jouko Törmänen | 227,0 | 78,5 - 79,5 |
Törmäsen suoritus oli pettymys, sillä häntä pidettiin etukäteen Suomen joukkueen vahvimpana mitalisuosikkina.
Sijoitukset lajeittain > Mäkihyppy > K90m

| Sija | Kilpailija | Pisteet | Hyppyjen pituudet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Tapio Räisänen | 256,6 | 111,5 - 108,0 |
| 6 | Jouko Törmänen | 241,9 | 104,0 - 107,5 |
| 12 | Pentti Kokkonen | 227,9 | 102,0 - 102,0 |
| 39 | Jari Puikkonen | 185,4 | 92,5 - 89,0 |
Avauskierroksen jälkeen Räisänen oli toisena ja Törmänen kymmenentenä. Kokkonen ja Puikkonen olivat pettymyksiä, sillä he olivat hyvässä vireessä harjoituksissa ja koekierroksella.
Sijoitukset lajeittain > Mäkihyppy > Joukkuemäki (epävirallinen MM-laji)

| Sija | Kilpailijat | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 2 | Tapio Räisänen <br\> Jouko Törmänen <br\> Pentti Kokkonen <br\> Jari Puikkonen | 401,0   (115,9 + 106,2 +   89,7 + 89,2) |
Puikkonen oli harjoituksissa hypännyt peräti 110,5 metriä, mutta jäi kilpailussa 89,5 metriin. Räisänen oli yksilötuloksissa kisan toiseksi paras Itävallan Alois Lipburgerin jälkeen.
Sijoitukset lajeittain > Yhdistetty

| Sija | Kilpailija | Mäki + Hiihto | Yhteispisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 2 | Rauno Miettinen | 224,6 + 210,64 | 435,24 |
| 8 | Jouko Karjalainen | 219,8 + 197,19 | 416,99 |
| 16 | Jukka Kuvaja | 190,5 + 203,95 | 394,45 |
| 17 | Jorma Etelälahti | 194,2 + 194,96 | 389,16 |
Mäkiosuuden jälkeen Miettinen oli kärjessä, ja hänen uskottiin pystyvän jopa mestaruuteen, mutta hiihto-osuudella Miettinen joutui taistelemaan tosissaan  hopeamitalistakin. Karjalainen oli mäen jälkeen yllättäin neljäntenä, Etelälahti sijalla 21 ja Kuvaja sijalla 22.
Lindholm (saari Stegenlahdella)

Lindholm
Virustutkimuslaitos
| --- | --- |
Sijainti:  55°00′25″N, 12°30′20″E, Vordingborgin kunta Stege Bugt Tanska
Merialue:  Itämeri
Pinta-ala:  0,07 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Lindholm on pieni seitsemän hehtaarin kokoinen saari itäisessä Tanskassa, Mønin ja Sjællandin saarten välissä Stegenlahdella.
Tanskan valtio osti Lindholmin saaren vuonna 1925. Saareen perustettiin virusperäisten eläintautien tutkimuskeskus. Tanskalaisilla karjatiloilla raivosivat tuolloin suu- ja sorkkataudit, ja epidemioiden välttämiseksi tutkimuskeskus haluttiin perustaa saareen. Saareen pääsee ainoastaan lautoilla. Nykyisin keskusta pyörittää Tanskan teknillinen yliopisto, DTU. Tutkimuskeskuksen on tarkoitus muuttaa pois saaresta vuonna 2019.
Tutkimuskeskuksen tilalle saareen on suunniteltu ulkomaalaiskeskusta. Sinne siirrettäisiin rikoksen tehneitä ja kielteisen oleskelupäätöksen saaneita ulkomaalaisia. Saari ei olisi vankila, sillä rikokseen tuomitut ovat jo kärsineet rangaistuksensa, mutta heitä ei voida karkottaa Tanskasta, koska heitä uhkaisi kidutus tai teloitus kotimaassaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lindholm (saari Stegenlahdella) Wikimedia Commonsissa
Synkooppi

Synkooppi on musiikissa normaalisti painottoman iskun painotus.
Esimerkiksi 4/4-tahtilajissa iskut 1 ja 3 ovat tyypillisimmin painollisia. Jos näiden sijasta painotetaan iskuja 2 ja 4, rytmi on synkopoitu.
Takapotkun synkopointi on tyypillistä nykyaikaiselle populaarimusiikille. Se toteutetaan tyypillisesti lyömällä virvelirumpua tahdin toisella ja neljännellä iskulla. Tällainen synkopointi luo jännitettä luonnostaan painollisten ensimmäisen ja kolmannen iskun sekä takapotkujen välille. Takapotkun painottaminen on ollut 1940-luvun rhythm and bluesista lähtien tyypillistä lähes kaikelle länsimaiselle populaarimusiikille. Erityisesti 1950-luvulla kehitetyn rock-musiikin perustana on takapotkupainoinen rytmi. Takapotkua painotetaan myös reggaemusiikissa.
Synkooppi voi olla myös sävel, joka alkaa iskualan iskuttomasta osasta ja jatkuu seuraavaan iskualaan. Seuraavassa esimerkissä neljäsosanuotit ovat synkopoituja, koska ne ovat kahdeksasosanuotin verran sivussa iskualoista.
Synkliini

Synkliini ja antikliini kaaviomaisesti.
Rainbow Basinin synkliini USA:ssa.
Kalliossa näkyvä nouseva antikliini ja laskeva synkliini
Synkliini ja antikliini.
Eroosion kuluttamia kerrostumia, jossa pari synkliiniä on jäänyt ylös kourumaisiksi rakenteiksi.
Synkliini on kivikerrostumien aaltomainen painuma. Sen vastakohta on koholla oleva antikliini. Synkliinissä on monissa tapauksessa laakso tai järvi. Joskus synkliinin kerrostumat näkyvät vuoressa. Synkliinin kuluminen voi joskus synnyttää eriskummallisia kalliomuotoja.
Live at the US Festival

| Live at the US Festival Triumph |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : toukokuu 1983
 Julkaistu: 23. syyskuuta 2003
 Tuottaja(t): Triumph
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 125.00
 Levy-yhtiö: TML
Triumphin muut julkaisut
| King Biscuit Flower Hour (In Concert) 1995 | Live at the US Festival 2003 | A Night of Triumph 2004 |
Live at the Us Festival on Triumphin livealbumi ja DVD, joka on julkaistu 2003. Massiivinen US Festivaali järjestettiin kolmen päivän ajaksi San Bernadinoon Kaliforniassa toukokuun 28.–30., 1983. Triumph saapui toukokuun 29, jota kutsuttiin "Heavy Metal Sunnuntaiksi" ja silloin esiintyivät myös Ozzy Osbourne, Judas Priest, The Scorpions, Mötley Crüe, Quiet Riot ja Van Halen. Kunntelijoiden määrä vaihteli kolmena päivänä, mutta kasvoi "Heavy Metal Sunnuntaina" noin 500 000 kuuntelijaan. DVD:n dokumenttiosassa esitetään taustatietoja esitysten yhteensovittamisesta. Myös kaikki salama-, pyro-, savu- ja valotekniikasta selitetään. Rik Emmett kertoo laulunkirjoitustyöstä kotonaan. He haastattelivat myös muita kuuluisuuksia kuten Ronnie James Dioa, joka myös oli mukana show’ssa. Kaksi videota, "Spellbound" ja "Follow Your Heart", on mukana levyllä. Myös Gil Moore ja Mike Levine antoivat 15-minuutin haastattelun vuonna 2003.
Kappaleet > CD

Allied Forces – 3.41
Lay It on the Line – 4.30
Never Surrender – 6.37
Magic Power – 5.49
A World of Fantasy – 5.32
Rock ’n’ Roll Machine – 10.31
When the Lights Go Down – 6.18
Fight the Good Fight – 7.38
Follow Your Heart – 4.06 (Bonuskappale)
Kappaleet > DVD

Fight the Good Fight
Spellbound
Follow Your Heart
Kokoonpano

Rik Emmett – kitara, laulu
Gil Moore – rummut, laulu
Michael Levine – bassokitara, koskettimet
Brett Zilahi – masterointi
Joel Kazmi – avustaja
Joe Aceti – konsertin ohjaaja
Richard Chyckil – miksaus
Arvostelut

AllMusic:
Aiheesta muualla

US Festivaalin nettisivu (englanniksi)
Teemu Kangas

Teemu Eerikki Kangas (s. 16. huhtikuuta 1978 Pori) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Porin Tarmoa ja hänen valmentajanaan on toiminut Eila Mikola. Kalevan kisoista Kangas voitti pronssia 400 metrin juoksussa vuonna 2002. Lisäksi hän saavutti viestijuoksun SM-kilpailuissa hopeaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa.
Lassi Saressalo

Lassi Saressalo (s. 4. kesäkuuta 1948 Virolahti) on suomalainen folkloristi, tietokirjailija ja kriitikko.
Opinnot

Ylioppilas Lappeenrannan lyseo 1968. Varusmiespalvelu Laskuvarjojääkärikoulu 1968-69. Turun yliopisto 1969, folkloristiikka, kansatiede, suomen kieli. FM 1973, FT 1996.
Työura

Assistentti ja opettaja Turun yliopistossa 1972-1975. Pohjoismainen Kansanrunousinstituutti 1975-1979, Bergenin yliopisto 1980, Turun yliopisto 1981-1982, 1985-1987. Suomen Akatemia/Kvensk folkekultur i Nord Norge -projekti 1982-1985. Turun kaupunki, Kulttuurikeskuksen johtaja 1987-1989. Tampereen kaupunki, Kulttuuritoimenjohtaja 1989-2005, Freelancer 2005-2008, Suomen Kotiseutuliitto, pääsihteeri 2008-2013. Dosentti, tietokirjailija, kriitikko.
Julkaisuja > Monografiat

Talvadaksen kylän etnohistoriallinen kehitys. Etnologinen tutkimus tenonsaamelaisen kylän elinkeinomuutoksesta. Folkloristiikan tutkimuksia 1. Turun yliopiston kulttuurien tutkimuksen laitos. Turku 1982
Kveenit - tutkimus pohjoisnorjalaisen vähemmistön identiteetistä.SKST 648. Helsinki 1996. (väitöskirja)
Pyhäjärven kappeli (yhdessä P. Nuutisen ja I. Väätin kanssa). Tampere 1998.
Kveenien maa. Tampereen Museoiden julkaisuja 60. Tampere 2000.
Inkeri. Kertomus Inkerin kansoista ja kulttuureista. Tampereen museoiden julkaisuja 56. Tampere 2000. (Myös viroksi ja venäjäksi. Julkaistu erikseen venäjäksi Pietarin näyttelyä varten 2003.)
Kansain kohtaloita. Suomalais-ugrilaiset ennen ja nyt. Tampereen museoiden julkaisuja 87. Tampere 2006.
Tartto–Tampere–Tartu 15 vuotta/aastat. Tampere Maja 10 vuotta/aastat. Kertomus ystävyydestä ja yhteistyöstä. Jutustus sõprusest ja koostööst. Tampere 2007. (Samasta aiheesta käsikirjoittanut ja toimittanut DVD:n.)
Pois Suomesta. Suomesta paenneita, karkotettuja, väkisin vietyjä, laittomasti lähteneitä. Traff Kustannus. Tampere 2010.
Kertomus Kevosta. Turun yliopiston Lapin tutkimuslaitos Kevon vuosikymmenet. Turun yliopiston Lapin tutkimuslaitos Kevo. 2017.  335 s.
Tarinoita rajalta. Historiaa ja muistoja Rajavartiolaitoksen sadan vuoden taipaleelta. Rajavartiolaitos 2019. 368 s.
Finska fjärrpatruller 1941–1944. Spaning och sabotage under andra världskriget. Svenskt Militärhistoriskt Biblioteks Förlag 2018.
Päämajan kaukopartiot jatkosodassa. WSOY, Porvoo 1987 1.- ja 2. painos; 3.painos WSOY Pokkarit 2010.
Laskuvarjojääkärit. Laskuvarjojääkärikoulu 1962–1992 (yhdessä J. Vilkunan kanssa). Hämeenlinna 1992.
Kertomus kaapelitelevisiosta. Suomen Kaapelitelevisioliitto ry 1973–2007 (Yhdessä Matti Tulinin kanssa). FiCom. Helsinki 2008.
Julkaisuja > Toimitetut teokset

Traditon och samhälle. NIF Rapporter No 4. Åbo 1976.
Ämneskonferens 1976 (yhdessä G. Herrasen kanssa). Nif Publications No 5. Åbo 1976
A Guide to Nordic Tradition Archives (yhdessä G.Herrasen kanssa). NIF Publications No 7. Turku 1978
Aihehakemisto. Inkerin henkisen kansanperinteen keruuprojekti. Folkloristiikan toimitteita 1. Turun yliopisto, kulttuurien tutkimuksen laitos. Äänitearkisto (TKU). Turku 1981.
Äänitearkisto-opas. Turun yliopiston kulttuurien tutkimuksen laitoksen folkloristiikan ja uskontotieteen äänitearkisto. Turku 1981.
Kulttuurin kenttätutkimus (yhdessä P. Suojasen kanssa). Tampereen yliopiston kansanperinteen laitoksen julkaisu n:o 9. Tampere 1982.
Äänitearkisto-opas (yhdessä H–P. Huttusen kanssa). Folkloristiikan toimitteita 3. Turku 1985.
Kartano meren rannalla. Elämää ja historiaa Ala-Lemussa. (yhdessä Marja-Liisa Vilpon kanssa). Turku 1986.
Bibliografia kveeneistä, en kvensk bibliografi (yhdessä Venke Olsenin kanssa). Tromura, Kulturhistorie nr. 10. Tromso 1988.
Miksi Tartto on. Toimitettu antologia Tarton hengestä (yhdessä M. ja A. Lõhmuksen kanssa). Tartto–Tampere 1998.
Kohtaaminen Siperiassa (yhdessä Toimi Jaatisen ja Kaarina Suomisen kanssa). Tampereen museoiden julkaisuja 61. Tampere 2002.
Kenen kotiseutu (yhdessä Erja Heleniuksen kanssa). Tampereen Museoiden julkaisuja 72. Tampere 2004.
Vepsä. Maa, kansa, kulttuuri. SKS ja Tampereen museot 2005.
Pitkällä matkalla. Kertomuksia pakolaisuudesta Suomessa (yhdessä Marja Pentikäisen kanssa). Etnika Oy 2005.
Kotiseutuni mun. Kirjoituksia Kotiseudun & Hiidenkiven sadalta vuodelta (yhdessä Pekka Laaksosen kanssa). SKS Toimituksia 1240, Suomen Kotiseutuliiton julkaisuja A:21. 2009.
Kulttuuriympäristöni. Rakennettu Maisema. Min kulturmiljö. Bebyggt landskap. (yhdessä Liisa Lohtanderin kanssa). Suomen Kotiseutuliitto ja Ympäristöministeriö. Suomen Kotiseutuliiton julkaisuja A:20. 2010.
Liikuttavat ympäristöt, Miljöer som rör och berör. (Yhdessä Liisa Lohtanderin ja Hilkka Högströmin kanssa. Suomen Kotiseutuliitto ja Liikuntatieteellinen Seura. Suomen Kotiseutuliiton julkaisuja A 24. 2012.
Kotiseutututkijan ABC, http://www.kotiseutuliitto.fi/abc  2013.
Kotiseutu, Kotiseutuliiton vuosikirja 2013.
Inkerikot, setot ja vatjalaiset. Kansankulttuuri, kieli ja uskomusperinteet. (yhdessä Riho Grünthalin ja Kati Kallion kanssa) SKS Toimituksia 1467. 2021.
Julkaisuja > Kriitikko

Suomen Kotiseutuliitto/kirjamakasiini,
Agricola, Suomen humanistiverkosto/arvostelut
Aiheesta muualla

http://www.saressalo.fi
Lennox Lewis

| Lennox Lewis Maailman raskaansarjan maailmanmestari |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Lennox Claudius Lewis
Syntynyt: 2. syyskuuta 1965 West Ham, Lontoo, Englanti
Kansalaisuus:   britti  kanadalainen
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  The Lion
Pituus:  196 cm
Paino:  113 kg
Painoluokka:  raskassarja
Kätisyys:  oikeakätinen, eli nyrkkeilytermein orthodox
Ammattilaistilastot
Ottelut:  44
Voitot:  41
– tyrmäysvoitot:  32
Tappiot:  2
Ratkaisemattomat:  1
Aiheesta muualla
www.lennoxlewis.com
| Mitalit>  Olympialaiset  |
| --- | --- | --- |
|  Kultaa | Soul 1988 | superraskassarja |
Kansainyhteisön kisat 
|  Kultaa | Edinburgh 1986 | superraskassarja |
Lennox Claudius Lewis (s. 2. syyskuuta 1965 Lontoo) on entinen raskaansarjan nyrkkeilijä, jolla on sekä Ison-Britannian että Kanadan kansalaisuus. Hän voitti olympiakultaa vuonna 1988 ja voitti ammattilaisena raskaansarjan maailmanmestaruuden kolme kertaa. Vielä Soulin olympialaisissa 1988 Lewis edusti Kanadaa, mutta ammattilaisena hän otteli Ison-Britannian lipun alla.
Lewis on 196 cm pitkä. Huippukuntoisena hän painoi noin 112 kiloa. Hän edusti sekä rakenteeltaan että tyyliltään modernia nykyaikaista raskaansarjan nyrkkeilijää.
Elämä ja ura > Nuoruus

Lewis syntyi vuonna 1965 Lontoon West Hamissa jamaikalaisten vanhempien lapsena. Kaksitoistavuotiaana hänen perheensä muutti Kincheneriin, Ontarioon Kanadassa. Lewis kävi lukion Cameron Heights Collegiate -instituutissa, missä hän loisti urheilussa, erityisesti kanadalaisessa jalkapallossa, jalkapallossa ja koripallossa. Lopulta hänen suosikkiurheilulajinsa oli kuitenkin nyrkkeily. Nyrkkeilyssä hän kehittyi nopeasti ja voitti juniorien amatöörinyrkkeilyn maailmanmestaruuden vuonna 1983.
Seuraavana vuonna Lewis otteli superraskaassa sarjassa Los Angelesin olympialaisissa vuonna 1984. Olympialaiset eivät menneet aivan suunnitelmien mukaisesti, sillä hän hävisi Yhdysvaltojen Tyrell Biggsille, sijoittuen lopulta viidenneksi.
Lewis ei halunnut siirtyä vielä olympialaisten jälkeen ammattilaiseksi vaan hän harjoitteli seuraavat neljä vuotta voittaakseen kultaa seuraavissa olympialaisissa.
Lewisin amatööriuran saldo oli 94 voittoa ja 11 tappiota.
Elämä ja ura > Uran lopettaminen

Tämän ottelun jälkeen Lewis kohtasi kauan odottamansa Mike Tysonin vuonna 2002 ja voitti ottelun ylivoimaisesti tyrmäten Tysonin kahdeksannessa erässä. Ottelun aikana Lewis käytti fyysisiä etujaan tehden tilaa ulottuvalla jabillaan ja lähitilanteissa sitomalla. Lewis pohti ennen ottelua nyrkkeilyn lopettamista Tyson-ottelun jälkeen. Lewis–Tyson-ottelun lipunmyynti oli hidasta.
Lewisin piti alun perin otella juhannuksena 2003 Kirk Johnsonin kanssa, mutta ottelu peruuntui Johnsonin loukkaannuttua harjoituksissa.
Näin Johnssonin tilalle saatiin lyhyellä varoitus ajalla Ukrainan Vitali Klytško. Lewis voitti Klytškon teknisellä tyrmäyksellä. Klytško johti niukasti ottelua keskeytyshetkellä kaikkien tuomarien kirjanpidossa, mutta Klytškon silmäkulmavamma esti hänen ottelemisensa, ja tuomari päätti keskeyttää ottelun. Näin Lewis säilytti mestaruutensa jälkipuinnista huolimatta. Lewisin viimeisessä ottelussa hän näytti jo selviä ikääntymisen merkkejä: hänen työskentelynsä kehässä oli enää varjo siitä, mitä se oli hänen parhaina päivinään. Lewis oli kaikesta huolimatta kuitenkin viimeisessä ottelussaankin saamassa ottelua hallintaansa viidennessä ja kuudennessa erässä. Asiaan vaikutti ainakin osittain varmasti myös se että Klytškon silmäkulmasta valui runsaasti verta eikä hän nähnyt kaikkia Lewisin iskuja. Välittömästi ottelun jälkeen kehässä pidetyssä haastattelussa hän oli energiaa täynnä ja uhosi kiivaasti, että olisi voittanut Klytškon joka tapauksessa vedoten muun muassa hänen veriseen naamaansa. Ennen ottelua hän oli julistanut hoitelevansa Klytškon nuoremman veljen Volodymyrin aamiaiseksi ja Vitalin lounaaksi. Ottelu Vitali Klytškoa vastaan jäi kuitenkin Lewisin viimeiseksi otteluksi.
Lewisin tunnetuimmat ottelut olivat vuonna 1999 käyty kamppailu Evander Holyfieldin kanssa sekä Mike Tysonin kohtaaminen vuonna 2002. Lewis ilmoitti lopettamisestaan helmikuussa 2004.
Marraskuussa 2008 uutisoitiin Lewisin mahdollisesta paluusta. Lewisin mukaan raskaan sarjan heikko taso houkuttelee takaisin kehiin ja hän voisi riittävän suuresta rahallisesta tarjouksesta vetää hanskat uudelleen käteen.
Vuonna 2009 Lewis valittiin nyrkkeilyn Hall of Fameen.
Aiheesta muualla

http://www.lennoxlewis.com/ (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.boxrec.com/list_bouts.php?human_id=1853&cat=boxer
Lotta Toivonen

| Lotta Toivonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Lotta Toivonen (o.s. Koskela)
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1977 (ikä 47)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Takamies
Pituus:  170 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1993–1998 1998–2003 2003–2006 2006–2012:   Tampereen Pyrintö  Pussihukat  Pantterit  ToPo II
Lotta Toivonen (o.s. Koskela; s. 28. huhtikuuta 1977) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Toivonen teki naisten SM-sarjadebyyttinsä kasvattajaseurassaan kaudella 1993–1994 ja pelasi Pyrinnössä SM-sarjaa viiden kauden ajan. Pyrinnön jälkeen hän siirtyi viiden kauden ajaksi Pussihukkiin, missä voitti SM-pronssia keväällä 1999, ja sen jälkeen kolmeksi kaudeksi Panttereihin, minä aikana hän saavutti kaksi Suomen mestaruutta, yhden SM-hopean ja Suomen cupista yhden mestaruuden sekä hopean. Vuodet 2006–2012 Toivonen pelasi I-divisioonaa Torpan Poikien reservijoukkueessa.
Toivosen kaksoissisko Laura Koskela on myös koripallon Suomen mestari.
Saavutukset

Suomen mestaruus 2004 ja 2006
SM-hopeaa 2005
SM-pronssia 1999
Suomen cup 2003
Suomen cupin hopeaa 2004
Lotta Toivanen

Lotta Toivanen (s. 1965) on suomalainen kääntäjä, joka suomentaa erityisesti ranskasta. Hän on suomentanut yli 60 teosta.
Toivanen asui ylioppilaskirjoitusten jälkeen pari vuotta Pariisissa ja valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1995 pääaineenaan romaaninen filologia. Hän teki kaupallisia käännöstöitä ja toimi av- ja EU-kääntäjänä ennen ryhtymistään päätoimiseksi kirjallisuuden suomentajaksi. Toivanen on suomentanut muun muassa Édouard Louis’n, Annie Ernaux’n ja Michel Houellebecqin teoksia.
Toivanen sai vuonna 2011 Gummeruksen tunnustuspalkinnon ansioituneesta työstä erityisesti ranskankielisen kirjallisuuden suomentajana. Vuonna 2020 Toivanen sai J. A. Hollon palkinnon Éric Vuillardin teoksen Päiväkäsky suomennoksesta. Vuonna 2021 hänelle myönnettiin Helsingin yliopiston Maurice de Coppet -palkinto Vuillardin teoksen 14. heinäkuuta suomennoksesta. Toivanen on ollut myös Jarl Hellemann -palkintoehdokkaana vuosina 2019 (Leïla Slimani: Kehtolaulu), 2022 (Annie Ernaux: Vuodet) ja 2023 (Annie Ernaux: Isästä/Äidistä).
Aiheesta muualla

Lotta Toivanen Kirjasampo.fi:ssä
Leipomenlammit

| Leipomenlammit |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  60°52′55″N, 24°19′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskuoja:  oja Renkajokeen 
Järvinumero:  35.883.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  100 m  
Rantaviiva:  0,4 km  
Pinta-ala:  0,617 ha  
 fiLeipomenlammit 
Leipomenlammit , josta toista kutsutaan myös nimellä Etulammi , on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Haapamäen kylän lähellä sijaitsevat kaksi lampea.