stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Geir Haarden II hallitus
Ministerit

| Salkku | Ministeri | Ministeri | Aloitti tehtävässä | Lopetti tehtävässä | Puolue | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pääministeri |   | Geir Haarde | 24. toukokuuta 2007 | 1. helmikuuta 2009 | Itsenäisyyspuolue |  |
| Ulkoministeri |   | Ingibjörg Sólrún Gísladóttir | 24. toukokuuta 2007 | 1. helmikuuta 2009 | Sosiaalidemokraattinen liitto |  |
| Valtiovarainministeri |   | Árni M. Mathiesen | 24. toukokuuta 2007 | 1. helmikuuta 2009 | Itsenäisyyspuolue |  |
| Kauppaministeri |   | Björgvin G. Sigurðsson | 24. toukokuuta 2007 | 1. helmikuuta 2009 | Sosiaalidemokraattinen liitto |  |
| Oikeus- ja kirkollisministeri |   | Björn Bjarnason | 24. toukokuuta 2007 | 1. helmikuuta 2009 | Itsenäisyyspuolue |  |
| Kalastus- ja maatalousministeri |   | Einar Kristinn Guðfinnsson | 24. toukokuuta 2007 | 1. helmikuuta 2009 | Itsenäisyyspuolue |  |
| Terveys- ja sosiaaliturvaministeri |   | Guðlaugur Þór Þórðarson | 24. toukokuuta 2007 | 1. helmikuuta 2009 | Itsenäisyyspuolue |  |
| Sosiaaliministeri |   | Jóhanna Sigurðardóttir | 24. toukokuuta 2007 | 1. helmikuuta 2009 | Sosiaalidemokraattinen liitto |  |
| Liikenneministeri |   | Kristján L. Möller | 24. toukokuuta 2007 | 1. helmikuuta 2009 | Sosiaalidemokraattinen liitto |  |
| Opetusministeri |   | Þorgerður Katrín Gunnarsdóttir | 24. toukokuuta 2007 | 1. helmikuuta 2009 | Itsenäisyyspuolue |  |
| Ympäristöministeri |   | Þórunn Sveinbjarnardóttir | 24. toukokuuta 2007 | 1. helmikuuta 2009 | Sosiaalidemokraattinen liitto |  |
| Teollisuusministeri |   | Össur Skarphéðinsson | 24. toukokuuta 2007 | 1. helmikuuta 2009 | Sosiaalidemokraattinen liitto |  |
Gabriele Reinsch

Gabriele Reinsch (1988)
Gabriele Reinsch (s. 23. syyskuuta 1963 Cottbusissa) on saksalainen kiekonheittäjä. Hän on lajin maailmanennätysnainen tuloksella 76,80 metriä.
Saavutuksia

1981 - nuorten Euroopan-mestaruuskilpailut: hopeaa (kuulantyöntö)
1987 - universiadit: hopeaa (kiekonheitto)
1988 - kesäolympialaiset: 7. (kiekonheitto)
1990 - Euroopan-mestaruuskilpailut: 4. (kiekonheitto)
Mitat

Pituus: 1,85 metriä
Paino: 88 kilogrammaa
Eteläntäpläskunkki

Eteläntäpläskunkki on (Spilogale angustifrons) haisunäätiin kuuluva nisäkäslaji. Sen asuialue ulottuu Costa Ricasta Etelä-Meksikoon. Aikaisemmin tätä lajia pidettiin idäntäpläskunkin (Spilogale pusorius) alalajina.
Eteläntäpläskunkkin pituus on 34 cm, hännän pituus 23 cm ja paino 0,5–1 kilogrammaa. Se on väriltään näkyvästi mustavalkoinen ja muistuttaa ulkonäöltään Lännentäpläskunkkia. Sillä on hännän alla peräaukon rauhaset, jotka erittävät myskiä, ​​jota voidaan suihkuttaa itsepuolustukseksi. Sitä esiintyy jopa 300 metrin (980 jalan) korkeudessa kuivilla kivialueilla, joissa on pensaikkoa ja avointa metsää, sekä myös maatalousalueilla. Vaikka se kiipeää puihin, seetsii pääasiassa ravintoa maasta; sen ruokaa ovat pienet nisäkkäät, hyönteiset, linnut ja niiden munat, viljat ja hedelmät. Eteläntäpläskunkki arvioidaan olevan elinvoimainen laji.
Käännös suomeksi
Frans I (Itävalta)

| Frans I ja II |
| --- | --- |
 
Itävallan keisari
Valtakausi:  11. elokuuta 1804 – 2. maaliskuuta 1835
Seuraaja:  Ferdinand I
Pyhä saksalais-roomalainen keisari
Valtakausi:  5. heinäkuuta 1792 – 6. elokuuta 1806
Kruunajaiset:  14. heinäkuuta 1792
Edeltäjä:  Leopold II
Seuraaja:  Napoleon (Reinin liiton suojelija)
Unkarin ja Kroatian kuningas Böömin kuningas
Valtakausi:  1. maaliskuuta 1792 – 2. maaliskuuta 1835
Kruunajaiset:  6. kesäkuuta 1792 (Unkari ja Kroatia) 9. elokuuta 1792 (Böömi)
Edeltäjä:  Leopold II
Seuraaja:  Ferdinand I

Syntynyt:  12. helmikuuta 1768 Firenze, Toscanan suurherttuakunta
Kuollut:  2. maaliskuuta 1835 (67 vuotta) Wien, Itävallan keisarikunta
Hautapaikka:  Wien
Puoliso:  Maria Teresa
Lapset:  Ferdinand I Frans Karl
Koko nimi:  Franz Joseph Karl
Suku:  Habsburg-Lothringen
Isä:  Leopold II
Äiti:  Maria Luisa
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Nimikirjoitus:  
Frans I (12. helmikuuta 1768 Firenze, Toscanan suurherttuakunta – 2. maaliskuuta 1835 Wien, Itävallan keisarikunta) oli viimeinen Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari (1792–1806) ja ensimmäinen Itävallan keisari (1804–1835). Hän kuului Itävaltaa 1200-luvulta 1900-luvulle hallinneeseen Habsburg-sukuun.
Frans nousi valtaistuimelle vuonna 1792 isänsä, keisari Leopold II:n jälkeen. Tuolloin hänestä tuli Rooman keisari hallitsijanimellä Frans II sekä Itävallan arkkiherttua ja Unkarin ja Böömin kuningas. Napoleonin kukistettua Saksalais-roomalaisen keisarikunnan Frans julistautui vuonna 1804 Itävallan keisariksi hallitsijanimellä Frans I; kaksi vuotta myöhemmin hän luopui virallisesti Rooman keisarin arvonimestään. Hän on Euroopan historian ainoa hallitsija, joka on kantanut yhtaikaa kahta eri keisarinarvoa ja on siksi saanut kutsumanimen Doppelkaiser (”kaksoiskeisari”).
Elämäkerta

Fransin vanhemmat olivat keisari Leopold II sekä Espanjan prinsessa Maria Louise, Espanjan Bourbon-sukuisen kuninkaan Kaarle III:n tytär. Fransin syntyessä keisarina oli hänen setänsä Joosef II, ja hänen isänsä hallitsi pohjoisitalialaista Toscanan suurherttuakuntaa, joka kuului Habsburg-suvun omistuksiin. Koska Joosef II oli lapseton, näytti todennäköiseltä, että keisariuden perisi hänen veljensä vanhin poika Frans. Tämän vuoksi Frans kutsuttiin 16-vuotiaana keisarilliseen hoviin Wieniin, jossa hän sai kruununperillisen kasvatuksen.
Joosef II kuoli vuonna 1790, ja hänen veljestään Leopoldista tuli uusi keisari. Leopold ehti kuitenkin olla valtaistuimella vain kaksi vuotta, sillä hän kuoli ennenaikaisesti 1792, vain 44-vuotiaana. Hänen poikansa, 24-vuotias Frans, kruunattiin saman vuoden maaliskuussa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi.
Ranskan suuri vallankumous uhkasi Fransin valtakuntaa. Hänen tätinsä Marie-Antoinette kuoli giljotiinilla. Huhtikuussa 1792 vallankumouksellinen Ranska julisti sodan Itävallalle. Ensimmäinen sota kesti viisi vuotta ja päättyi tappioon. Itävalta pakotettiin rauhaan Campo-Formiossa 1797, ja menetti Lombardian ja Reinin länsirannan. Frans johti Itävallan sotaan uudelleen 1799 ja 1805, mutta hävisi molemmilla kerroilla. Pressburgin rauhassa 1805 Fransin oli luovutettava Venetsia Italian kuningaskunnalle ja Tiroli Baijerille.
Frans otti 1804 Itävallan keisarin arvonimen, pian sen jälkeen kun Napoleon julisti itsensä keisariksi. Itävallan keisarina hän oli Frans I. Seuraavan hävityn sodan jälkeen hän hajotti Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan.
Frans julisti uudelleen sodan Ranskalle huhtikuussa 1809. Wienin rauhassa 1809 hän menetti Salzburgin, Krainin ja Adrianmeren rannikon. Frans nimitti uuden ulkoministerin, Klemens von Metternichin, ja ryhtyi voittoisan Ranskan liittolaiseksi. Keisarin tytär Maria Louise annettiin Napoleonin puolisoksi ja Ranskaa autettiin Venäjän retkellä.
Vuonna 1813 hän ryhtyi taas sotaan Ranskaa vastaan ja sai Wienin kongressissa (1814–1815) takaisin entisen alueensa, paitsi Belgian ja lisäksi Venetsian. Keisarien solmima Pyhä allianssi takasi taantumuksen pysymisen vallassa ja Euroopan suurvaltojen rajat pysyivät muuttumattomina lähes puoli vuosisataa.
Frans tuki von Metternichin konservatiivista politiikkaa ja palautti katoliselle kirkolle sen menettämää valtaa. Lisäksi hän tuki taiteita ja tieteitä, sekä otti käyttöön höyrylaivat Tonavalla ja oli innostunut rautateiden rakentamisesta.
Frans haudattiin Wienissä keisarilliseen kryptaan hautaan numero 57 neljän vaimonsa ympäröimänä.
Muissa hallitsemissaan maissa hänet tunnettiin nimillä: saksaksi: Franz II/I, tšekiksi ja slovakiksi: František I, unkariksi: I. Ferenc, italiaksi: Francesco II/I ja sloveeniksi Franc.
Avioliitot ja lapset

Frans I oli naimisissa neljä kertaa:
Ensimmäisen avioliittonsa Frans solmi 6. tammikuuta 1788 Württembergin herttuan Fredrik II Eugenin tyttären Elisabet Wilhelmine Luisen kanssa (21.4.1767–18.2.1790). Avioliitto kesti vain kaksi vuotta, sillä Elisabet kuoli lapsivuodekuumeeseen eli infektioon synnytettyään 18. helmikuuta 1790 ensimmäisen lapsensa. Tytär arkkiherttuatar Ludovika Elisabet (1790–1791), jäi eloon mutta kuoli jo vuoden ja neljän kuukauden iässä 24. kesäkuuta 1791.
Toisen avioliiton Frans solmi 19. maaliskuuta 1790 kaksinkertaisen serkkunsa, Napolin ja Sisilian prinsessa Maria Teresan (1772–1807) kanssa, joka oli Molempain Sisilian kuninkaan Ferdinand I:n ja Itävallan arkkiherttuatar Maria Karoliinan vanhin tytär. He saivat kaksitoista lasta, joista seitsemän saavutti aikuisiän. Kaksi lapsista oli henkisesti kehitysvammaisia. Maria Teresa kuoli 12. lapsensa ennenaikaisen synnytyksen jälkeisiin komplikaatioihin 35-vuotiaana.
Marie-Louise, Ranskan ja Italian keisarinna, naitettiin välittäjän avulla Napoléon Bonaparten kanssa, heillä oli yksi poika; toisen kerran avioitui morganaattisesti rakastajansa Adam-Adalbert von Neippergin kanssa, heillä oli kolme lasta joista ensimmäinen syntyi ennen avioliittoa
Ferdinand, kruununperillinen ja myöhempi keisari Ferdinand I, joka naitettiin Sardinian prinsessa Savoijin Maria Annalle (1803–1884), joka toimi vammaisen miehensä hoitajana
Maria Josefina Leopoldina, naitettiin välittäjän avulla Brasilian keisari Pedro I:n kanssa, heillä oli yhdeksän lasta mm. Maria II ja Pedro II
Maria Klementina (1798–1881), nai enonsa Salernon prinssi Leopoldon, Molempain Sisiliain kuninkaan Ferdinand I:n pojan, heillä oli jälkeläisiä
Maria Karolina (1801–1832), nai Saksin kuningas Fredrik August II:n (1797–1854), liitto oli lapseton
Franz Karl, avioitui Baijerin prinsessa Sophien kanssa, heidän neljästä pojastaan tuli keisari Frans Joosef I, Meksikon kuningas Ferdinand Maksimilian I ja Itävallan arkkiherttua Kaarle Ludvig
Maria Anna (1804–1858), syntyi henkisesti kehitysvammaisena ja kasvoiltaan epämuodostuneena, pysyi naimattomana
Kolmannen kerran Frans avioitui 6. tammikuuta 1808 pikkuserkkunsa Maria Ludovika von Austria-Esten (1787–1816) kanssa, joka oli arkkiherttua Ferdinand Karlin ja Modenan Maria Beatrice d'Esten tytär. Avioliitto oli lapseton ja päättyi kahdeksan vuoden kuluttua, kun Maria Ludovika kuoli tuberkuloosiin. Maria Ludovika kasvatti edellisen vaimon lapset ja antoi heille hyvän koulutuksen.
Neljännen avioliittonsa Frans solmi 10. marraskuuta 1816 prinsessa Caroline Augustan (1792–1873) kanssa, joka oli Baijerin kuningas Maksimilian I Joosefin ja  Hessen-Darmstadtin prinsessa Augusta Wilhelminen tytär ja ollut 1808-1814 naimisissa Württembergin kruununprinssin Vilhelm I:n kanssa, joka oli mitätöity 1814. Lapseton avioliitto kesti Fransin kuolemaan asti, jonka jälkeen Caroline Augusta eli korkeaan ikään ja kuoli 81-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frans I (Itävalta) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Leopold II | Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan hallitsija 1792–1806 | Seuraaja:  — |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:  — | Itävallan keisari 1804–1835 | Seuraaja: Ferdinand I |
Frans I ja toinen puoliso keisarinna Maria Teresa lastensa kanssa.
Eteläntyllit

| Eteläntyllit |
| --- | --- |
 Kolotylli (Thinornis novaeseelandiae)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurmitsat Charadriidae
Suku::  Eteläntyllit Thinornis  G.R. Gray, 1845
Katso myös
   Eteläntyllit Wikispeciesissä   Eteläntyllit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eteläntyllit (Thinornis) on rantalintujen lahkon kurmitsojen heimoon kuuluva lintusuku. Suvun kaksi lajia elävät Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Eteläntyllilajit:
Mustapäätylli (Thinornis cucullatus)
Kolotylli (Thinornis novaeseelandiae)
Fury of Dracula

Fury of Dracula on strateginen yksi-vastaan-muut -tyylinen lautapeli, joka perustuu Bram Stokerin romaaniin Dracula. Pelin on alun perin kehittänyt Stephen Hand, ja sen julkaisi vuonna 1987 Games Workshop. Pelistä on myöhemmin julkaistu kolme uudistettua painosta: Fantasy Flight Games julkaisi toisen painoksen vuonna 2006 sekä kolmannen 2015. Wizkids Games julkaisi pelin viimeisimmän, 4. painoksen vuonna 2019.
Pelin sisältö

Fury of Dracula -peli sisältää Euroopan karttaa muistuttavan pelilaudan, useita erilaisia kortteja, kuten sijainti-, esine- ja juonikortteja, pelimerkkejä, kuten junalippu- ja haavamerkkejä, sekä figuureja, jotka edustavat pelin pelattavia hahmoja. Figuurit ovat vaihdelleet eri painosten välillä: ensimmäisessä painoksessa hahmoja oli vain neljä, kun taas myöhemmissä painoksissa hahmoja on viisi. Neljäs painos oli ensimmäinen, jossa figuurit oli maalattu.
Pelin kulku

Fury of Draculassa pelaajat ovat jakautuneet kahteen ryhmään: yksi pelaaja on kreivi Dracula, joka yrittää levittää pimeitä voimiaan ympäri Eurooppaa. Loput pelaajat ovat puolestaan romaanista tuttuja sankareita, jotka yrittävät pysäyttää vampyyrin: lordi Godalming, tohtori John Steward, Mina Harker ja professori van Helsing. Metsästäjät voittavat pelin päihittämällä Draculan taistelussa. Dracula puolestaan voittaa pelin, mikäli hän onnistuu keräämään tarpeeksi vaikutuspisteitä.
Peli on jakautunut kaksiosaisiin vuoroihin: päivä- ja yövuoroihin. Metsästäjien on turvallisempaa liikkua ja toimia päivällä, sillä he voivat joutua helpommin ansaan yövuoroilla. Dracula voi toimia vain yövuorojen aikana.
Pelaajat liikkuvat pelilaudalla kaupunkien välillä. Metsästäjät liikkuvat laudalla siirtämällä hahmojaan maanteitä, rautateitä ja merireittejä pitkin etsiessään Draculan jälkiä, joskin rautatie- ja merireittin käyttöön liittyy tiettyjä rajoituksia. Dracula puolestaan voi kulkea vain maa- ja merireittejä pitkin, ja merireittien käyttäminen vahingoittaa häntä.
Dracula liikkuu muilta pelaajilta salassa asettamalla pelilaudan reunassa olevalle ns. polulle kuvapuoli alaspäin kortteja, joihin on merkitty kaupunki. Kun Dracula siirtyy uuteen kaupunkiin, hän siirtää polulla olevia kortteja yhden oikealle ja asettaa nykyistä sijaintiaan esittävän kortin polun ensimmäiseksi. Mikäli yksi metsästäjistä pysähtyy polulla olevaan kaupunkiin, on Draculan paljastettava tämä kortti muille pelaajille. Näin metsästäjät pystyvät selvittämään vampyyrin liikkeitä. Draculan polulla voi kerrallaan olla enintään kuusi korttia: mikäli pelaaja olisi pelaamassa seitsemännen kortin polulleen, polun viimeinen kortti ”valmistuu”, jolloin Dracula voi saada muun muassa vaikutuspisteitä.
Liikkuessaan kaupungista toiseen Dracula jättää jälkeensä kohtaamiskortteja. Nämä kortit voivat olla esimerkiksi ansoja tai kätyreitä, jotka koettavat hidastaa metsästäjien etsintöjä. Metsästäjät voivat puolestaan poistaa löytämiään kohtaamiskortteja, jotta ne eivät valmistu ja täten vie Draculaa lähemmäksi pelin voittoa.
Palkinnot ja arvostelut

BoardGameGeek -sivusto on antanut pelille pelin neljännelle painokselle arvosanan 7.5/10, joka perustuu yli 12 000 arvosteluun. Peli oli saanut kehuja temaattisuudestaan ja yksi-vastaan-muut -tyylistään, mutta pelin sääntöjen määrä sekä erikoinen, viiden pelaajan kehotettu pelaajamäärä olivat keränneet moitteita.
Lautapeliopas.fi -sivuston Mikko Saari kuvailee peliä vahvasti tunnelmalliseksi ja haastavaksi elämyspeliksi, mutta joka voi sääntöjensä puolesta olla paikoittain kömpelö, ja parhaimmillaan peli on vasta muutaman pelikerran jälkeen, kun pelaajat ovat saaneet tutustua sääntöihin.
Pelin kolmas painos oli ehdokkaana vuoden 2015 Golden Geek Best Thematic Board Game -palkinnolle.
Ginevra King

Ginevra King, kuva noin vuodelta 1916.
Ginevra King (1898–1980) oli yhdysvaltalainen perijätär, seurapiirihenkilö ja kirjailija F. Scott Fitzgeraldin ensimmäinen rakkaus. Etunimensä King oli saanut Leonardo da Vincin maalauksen mukaan. King toimi Fitzgeraldin inspiraationa kun kirjoitti romaaniinsa Kultahattu tämän naispäähenkilön, Daisy Buchananin.
King ja Fitzgerald tapasivat tammikuussa vuonna 1915. King oli 16-vuotias ja Fitzgerald 18-vuotias. Ihastuminen oli molemminpuolista. Seuraavien viiden kuukauden aikana nuoret olivat intensiivisessä kirjeenvaihdossa. King jätti jopa raamattutuntinsa väliin voidakseen kirjoittaa kirjeitään. Tapaamisaikaan Fitzgerald opiskeli Princetonin yliopistossa ja King Westoverin sisäoppilaitoksessa. Paitsi että oli Fitzgerald oli Kingille koulutyttöaikojen suuri ihastus, hän näki tässä myös tilaisuuden päästä tylsänä pitämästään yläluokan elämästä aidompaan ja värikkäämpään elämään. King ilmaisi kirjeissään olevansa kyllästynyt tanssiaisiin ja että kenenkään kanssa ei voi keskustella vakavasti.
Suhteesta on saatu paljon tietoa Kingin päiväkirjojen välittämänä. Ne täyttyvät koulutytön vuodatuksista, että miksi rakastavaiset eivät näe toisiaan tarpeeksi usein. Nuoret kuitenkin vierailivat salaa toistensa luona.  Kingin perikunta on lahjoittanut päiväkirjan ja säilyneet kirjeet tutkijoiden käyttöön.
Kahta vuotta myöhemmin asioihin puuttui Kingin isä. Hän ilmoitti Fitzgeraldille, että "köyhän pojan ei pitäisi ajatella mennä naimisiin rikkaan tytön kanssa". Tätä ennen King oli miettynyt Fitzgeraldille ääneen, että tämä ei ole hänestä oikeasti kiinnostunut, vaan hänen "idealisoidusta kuvastaan".
Vuonna 1918 King kirjoitti Fitzgeraldille, että menee pian kihloihin William Mitchellin kanssa. Avioliiton oli järjestänyt kaksi yläluokkaista chicagolaista sukua kyselemättä nuorten mielipidettä. Liitto kesti yhdeksäntoista vuotta ja siitä syntyi kolme lasta. King jätti Mitchellin ja avioitui liikemies John T. Pinen kanssa.
King ja Fitzgerald tapasivat vielä kerran Hollywoodissa vuonna 1937. Fitzgerald työskenteli käsikirjoittajana ja yritti pysyä raittiina. Hän kirjoitti tyttärelleen innostuneen kirjeen, että King oli hänen ensimmäinen rakkautensa. Tapaaminen ei sujunut hyvin. Fitzgerald saapui sinne humalassa ja päätyi solvaamaan Kingiä kun tämä kysyi minkä hahmon esikuva hän oli tämän teoksissa.
Kingin sanotaan vaikuttaneen Fitzgeraldin tuotantoon ja ajatteluun kahdella tavalla. Toisaalta hän ihailee varakkuutta, mutta toisaalta pitää rikkaiden elämää tyhjänä.
Aiheesta muualla

https://classicchicagomagazine.com/scott-fitzgeralds-muse-now-a-mitchell/
Epoch Casette Vision

| Epoch Casette Vision |
| --- | --- |

Lisää videopeliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Epoch Casette Vision on japanilaisen Epoch Co., Ltd:n valmistama ja vuonna 1981 julkaistu pelikonsoli. Konsolin hinta oli 13 500 jeniä ja pelien hinta oli 4 000 jeniä. Konsoleita myytiin Japanissa 300 000 kappaletta vuoteen 1982 mennessä. Laitteelle oli saatavissa myös valopistooli. Pelejä konsolille julkaistiin 11 kappaletta. Myöhemmin julkaistiin pelikonsoli nimeltä Super Casette Vision.
Tekniset tiedot

Keskusmuisti: 128 tavua
Värit: 8 kappaletta
Resoluutio: 54x62
Audio: mono
Ekskogenin rautatieasema

Ekskogenin asema on Tukholman Roslagsbananiin kuuluva asema, joka sijaitsee Ekskogenin taajamassa 38 kilometrin päästä Tukholmasta, Vallentunan kunnassa. Ekskogen on linjan 27 toiseksi viimeinen asema jonka jälkeen tulee Kårsta. Ekskogenin asemaa käyttää keskimäärin 200 ihmistä päivässä.[lähde? ] Asemasta pitää huolta SL eli Storstockholms lokaltrafik.
Eteläntähtimalikka

| Eteläntähtimalikka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Alalahko::  Tricholomatineae
Heimo::  Incertae sedis
Suku::  Omphaliaster
Laji::  asterosporus
Kaksiosainen nimi
 Omphaliaster asterosporus  (J.E. Lange) Lamoure 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eteläntähtimalikka (Omphaliaster asterosporus, syn. Hygroaster asterosporus) on laakea tai kupera ruskeanharmaa ja kuivana vaalea sienilaji. Sen jalka on lakin värinen. Heltat ovat lakkia vaaleammat. Malto haisee ja maistuu jauholta. Eteläntähtimalikka ei ole ruokasieni. Se kasvaa melko harvinaisena havumetsien sammalikoissa.
GLS Group

| GLS Group |
| --- | --- |

Kotipaikka:  Amsterdam, Alankomaat
Emoyhtiö:  Royal Mail
Kotisivu:  gls-group.eu
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
GLS-ajoneuvo Tomaszów Mazowieckissä (Puola)
General Logistics Systems B.V., joka tunnetaan myös nimellä GLS, on brittiomisteinen logistiikkayritys, jonka kotipaikka on Amsterdam. Rico Back perusti yhtiön vuonna 1989 nimellä German Parcel. Myöhemmin se muutettiin nimelle GLS. Se on Royal Mailin tytäryhtiö.
Toiminnot

GLS toimii suoraan ja kumppanuusverkoston kautta 41 Euroopan maassa, kahdeksassa Yhdysvaltain osavaltiossa ja kahdessa Kanadan provinssissa.
Vuosina 2016–2017 GLS toimitti 508 miljoonaa pakettia yli 270 000 asiakkaalle. Sen liikevaihto oli 2,5 miljardia euroa vuodessa. Yrityksellä on noin 26 000 ajoneuvoa ja yli 70 jakelukeskusta. Saksan, Italian ja Ranskan osuus GLS:n kokonaistuloista vuosina 2019–2020 oli 54,6 %.
Historia

German Parcel perustettiin vuonna 1989  kansallisena pakettipalvelujen tarjoajana Saksassa. Vuonna 1992 perustettiin Euroopan laajuinen General Parcel. Vuonna 1999 Rico Back johti yrityksen myynnin Royal Mailille, joka oli tuolloin Britannian valtionyhtiö mutta yksityistettiin vuonna 2013.
Aiheesta muualla

GLS Finland (suomeksi)
GLS:n virallinen kotisivu (englanniksi)
Erla Ásgeirsdóttir

Erla Ásgeirsdóttir (s. 27. tammikuuta 1994) on islantilainen alppihiihtäjä. Hänen seuransa on Breidablik.
Erla osallistui vuoden 2014 talviolympialaisiin. Hän sijoittui pujottelussa 36:nneksi ja suurpujottelussa 52:nneksi. Maailmanmestaruuskilpailuihin Erla on osallistunut vuosina 2013 ja 2015. Paras sijoitus on vuoden 2015 kisojen 45:s sija pujottelussa.
Nuorten MM-kilpailuihin Erla on osallistunut neljä kertaa vuosina 2011 ja 2013–2015. Parhaiten hän sijoittui vuoden 2011 pujottelussa, kun hän laski 42:nneksi.
Etelä-Atlantin välähdys

Välähdyksen arvioitu sijainti
Etelä-Atlantin välähdys oli amerikkalaisen Vela-satelliitin havaitsema kaksoisvälähdys Etelä-Afrikasta etelään Intian valtameren ja Etelä-Atlantin välisellä merialueella 22. syyskuuta 1979 kello 00:53 UTC. Välähdyksen on arveltu liittyneen Etelä-Afrikan tai Israelin ydinaseohjelmiin. Kyse saattoi olla myös suuren meteoriitin kaasuuntumisesta ja räjähdyksestä Maan ilmakehässä. Vela 6911 havaitsi ensin lyhyen, terävän, kirkkaan välähdyksen ja sitten pitempikestoisen ja himmeämmän välähdyksen. Velat olivat tunnistaneet oikein aiemmin 41 ydinkoetta. Räjähdyspaikka oli Crozetsaarten ja Prinssi Edwardin saarten välissä paikassa 47°S, 40°E hydroakustisten tietojen perusteella. Räjähdyksen voima oli vain kolmen kilotonnin luokkaa.
Aiheesta muualla

South Africa and the affordable bomb (David Albright)
Proliferation: A flash from the past (David Albright)
Report on the 1979 Vela Incident
1979 South Atlantic "Flash" is Consistent with a Nuclear Explosion, According to Newly Declassified Energy Department Documents
Israeli Nuclear Weapons Testing
The Vela Incident Nuclear, Test or Meteoroid?, National Security Archive Electronic Briefing Book No. 190, May 5, 2006
Epocheclipse

| EpochEclipse Ultimate Best of Hawkwind |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1971–1999
 Julkaistu: elokuu 1999
 Tyylilaji: progressiivinen rock, heavy rock, space rock, elektroninen musiikki
 Levy-yhtiö: EMI
Hawkwindin muut julkaisut
| Epocheclipse – 30 Year Anthology 1999 | EpochEclipse Ultimate Best of 1999 | Masters of Rock 2002 |
Epocheclipse on Hawkwindin kokoelma-albumi. Se on yhden cd:n versio samaan aikaan julkaistusta 3 cd:n Epocheclipse-kokoelmasta.
Kappaleet

Silver Machine
Master of the Universe
Urban Guerilla
Sonic Attack
The Psychedelic Warlords (Disappear in Smoke) (single edit)
Assault and Battery (Part 1)
Motorhead
Back on the Streets
Quark Strangeness and Charm
25 Years (12" remix)
Motorway City
Angels of Death (single edit)
Night of the Hawks
Needle Gun
Right to Decide (radio edit mix)
Alien I Am (Roswell edit)
Love in Space (single mix)
Silver Machine (Infected by the Scourge of the Earth) (radio edit)