stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Me hirviöt (albumi)
Kappaleet

Miedon avausjuonto – 0.33
Hirviöiden valtakunta – 2.20 (alkuperäinen kappale "Rovaniemen markkinoilla")
Vanhanen soittaa – 1.49
Kekkonen tulee kuin ukkonen – 3.52
Remu soittaa – 1.10
Davarizie Razin – 2.15 (alkuperäinen kappale "Tallahassee Lassie")
Turkka soittaa – 1.23
Se on siin – 2.36
Sarasvuo soittaa – 1.00
Bettina S. – 3.39
Kulttuurikanisteri soittaa – 1.16
Harrikkamies – 2.19 (alkuperäinen kappale "Apinamies")
Sivupersoona soittaa – 0.50
Sua rakastan kuin hullu – 2.21
Kuosmanen soittaa – 0.51
Talvihitti – 2.24
Nykänen soittaa – 1.34
Uu-Pee-Ämmät – 2.06 (alkuperäinen kappale "Kurahaaran veljekset")
Kahvila soittaa – 1.12
Epävarma Tarzan – 3.26
Uotinen soittaa – 1.05
Ikikiuas – 2.26
Ylilääkäri Kaikkonen soittaa – 0.59
Muonioon – 3.51
Kekkosen loppujuonto – 0.10
Aiheesta muualla

Me hirviöt (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Morag Beaton

Morag Beaton (2. heinäkuuta 1926 Edinburgh – 1. huhtikuuta 2010 Sydney) oli skotlantilaissyntyinen, Australiaan muuttanut oopperalaulaja. Hänen poikkeuksellinen äänialansa mahdollisti hänelle sekä sopraano- että mezzosopraanoroolien esittämisen.
Beatonin ensimmäinen musiikinopettaja oli hänen äitinsä (k. 1948) Edinburghissa. Beaton palveli kolmen vuoden ajan toisessa maailmansodassa. Edinburghiin palattuaan hän opiskeli Joyce Flemingin ja kehittymiseensä laulajana erityisesti vaikuttaneen Hans Gálin johdolla. 1950-luvun lopussa Beaton voitti useita stipendejä ja palkintoja, joiden turvin jatkoi opiskeluaan. Hänen vuonna 1962 tekemänsä debyytti Berliinissä sai osakseen Richard Bonyngen huomion. Bonynge ja tämän vaimo, oopperalaulaja Joan Sutherland valmistelivat vuodelle 1965 Australian-kiertuetta, johon Beaton kutsuttiin osallistumaan. Bonynge antoi Beatonille viisi sivuroolia mezzosopraanona ja ehdotti sitten naispääroolia (Tatjana) Jevgeni Oneginissa. Beaton jatkoi työskentelyä Bonyngen kanssa vuoden 1965 jälkeen, sai monia rooleja sekä sopraanona että mezzosopraanona ja esiintyi vuonna 1967 Turandotin nimiroolissa Bonyngen johtamassa esityksessä Melbournessa. Turandotin roolista tuli Beatonille tärkeä; hän tulkitsi sen kaikkiaan 75 kertaa eri puolilla Australiaa vuoteen 1971 mennessä.
Kapellimestari Edward Downes aloitti Australian oopperan johtamisen vuonna 1973. Hän ajautui välirikkoon Beatonin kanssa, ja Beaton palasi Isoon-Britanniaan leikkausta varten. Tämän jälkeen hän ei enää esiintynyt oopperatuotannoissa, mutta toimi resitalistina. Beaton piti australialaisten ihailijoidensa sponsoroimana loppuunmyydyn resitaalin Sydneyn oopperatalossa vuonna 1983. Hän jatkoi resitaalien pitämistä eri puolilla Australiaa ja lauloi vielä 80-vuotisjuhlagaalassaan Geoffrey Tozerin säestämänä. Beatonia kuullaan vuoden 1966 studioäänityksellä Bernard Herrmannin oopperasta Wuthering Heights, jonka päärooliin (Cathy) säveltäjä Beatonin valitsi. Beaton ei koskaan mennyt naimisiin.
Meksikonbekardi

| Meksikonbekardi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tityrat Tityridae
Suku::  Bekardit Pachyramphus
Laji::  major
Kaksiosainen nimi
 Pachyramphus major  (Cabanis, 1847) 

Katso myös
   Meksikonbekardi Wikispeciesissä   Meksikonbekardi Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Meksikonbekardi (Pachyramphus major) eli aikaisemmalta nimeltään meksikonlepinkäistyranni on tityrojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Meksikonbekardia tavataan Meksikossa ja Keski-Amerikassa. Sen kannaksi arvioidaan 50 000–499 999 yksilöä. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Meksikonbekardin elinympäristöä ovat metsät ja niiden reunamaat.
Maximilian Grabner

Maximilian Grabner vuonna 1945.
Maximilian Grabner (1905–1948) oli itävaltalainen Gestapo-päällikkö Auschwitzissa ja sotarikollinen.
Hän oli syntynyt Wienissä. Hän liittyi Itävallan poliisiin 1930, ja hänestä tuli silloin laittoman natsipuolueen jäsen 1933. Anschlussin jälkeen 1938 hän liittyi SS:ään ja hänestä tuli Gestapon jäsen. Hän saapui Katowiceen juuri toisen maailmansodan syttyessä. Hänet siirrettiin Auschwitzin keskitysleiriin vuotta myöhemmin, ja hänestä tuli leirin Gestapon poliittisen hallinnon päällikkö.
Gestapon päällikkönä hän taisteli leirin vastarintaliikettä vastaan, esti pakoyrityksiä ja vankien kontakteja ulkomaailmaan. Näitä yrityksiä tukahdutettiin hirveillä julmuuksilla ja vangitsemisilla bunkkeriin Lohko 11:ssä. Grabnerin esikunnan jäsenet, kuten Wilhelm Boger, joka joutui oikeuteen vasta 1960-luvulla, käyttivät niin kutsuttuja kovennettuja kuulusteluja, joissa epäiltyjä kidutettiin järjestelmällisesti. Grabner, yhdessä Schutzhaftlagerin komentajan kanssa, siisti Lohko 11:n lähettämällä osan vangeista ammuttaviksi.
1943 Grabner pidätettiin varkaudesta, korruptiosta ja huijauksista ja joutui oikeuteen Weimarissa vuotta myöhemmin. Oikeudenkäynnin jälkeen hän palasi Katowiceen.
Liittoutuneet pidättivät Grabnerin 1945. Hänet luovutettiin puolalaisille 1947. Hän sai syytteet murhista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan, ja hänet tuomittiin kuolemaan Auschwitz-oikeudenkäynnissä. Hänet hirtettiin 1948.
Maximilian Celeialainen

Pyhä Maximilian Celeialainen (kuollut 12. lokakuuta 288) oli marttyyri, pyhimys ja piispa. Hän syntyi aateliseksi ja oli rikkaiden ja hurskaiden vanhempiensa ainoa lapsi. Vanhempiensa kuoltua hän vapautti perheen orjat, antoi omaisuutensa köyhille ja teki pyhiinvaelluksen Roomaan. Hänestä tuli pappi ja hänestä tehtiin Lorschin piispa vuonna 257. Tehtyään 20 vuotta työtä lähetystyöpiispana hän palasi Celeiaan jossa hänestä tuli huomattu saarnaaja. Hänet pidätettiin kristittynä ja tapettiin koska hän kieltäytyi uhraamasta Marsille. Mies surmattiin mestaamalla. Pyhä Rupert rakensi kirkon hänen kunniakseen Bischofshofeniin ja vei hänen reliikkinsä sinne mistä ne vietiin vuonna 985 Passauhin. Hän on Habsburgien, Itävallan Linzin hiippakunnan ja Saksan Passaun hiippakunnan suojeluspyhimys ja hänet kuvataan piispana pitämässä miekkaa ja krusifiksia tai miekkaa ja kirjaa. Miehen muistopäivää vietetään 12. tai 29. lokakuuta.
Milo - kuun vartija

| Milo - kuun vartija> Mune, le gardien de la lune |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Alexandre Heboyan  Benoît Philippon 
Käsikirjoittaja:   Benoît Philippon  Jérôme Fansten 
Tuottaja:   Dimitri Rassam  Aton Soumache  Alexis Vonarb 
Säveltäjä:  Bruno Coulais
Leikkaaja:  Isabelle Malenfant
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Onyx Films  Kinology  ON Animation Studios  Orange Studio 
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  2014
Kesto:  86 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Milo - kuun vartija (ransk. Mune, le gardien de la lune) on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut ranskalainen piirroselokuva.
Suomeen Ensi-ilta: 9.6.2017.
Näyttelijät > Ranskankielinen versio

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michaël Gregorio  | … |  Mune/Milo   |
|  Izïa Higelin  | … |  Cire   |
|  Omar Sy  | … |  Sohone   |
|  Damien Boisseau  | … |  Milon isä   |
|  Féodor Atkine  | … |  Leeyoon   |
|  Éric Herson-Macarel  | … |  Necross   |
|  Michel Mella  | … |  Mox   |
|  Fabrice Josso  | … |  Spleen   |
|  Jean-Claude Donda  | … |  Xolal   |
|  Benoît Allemane  | … |  Yule   |
|  Patrick Poivey  | … |  Phospho   |
|  Patrice Dozier  | … |  Krrrack   |
|  Emmanuel Curtil  | … |  Zucchini   |
|  Paolo Domingo  | … |  les serpents   |
|  Patrick Préjean  | … |  Ciren isä   |
Näyttelijät > Suomenkielinen versio

Petrus Kähkönen, Markus Niemi, Emma Louhivuori, Carl-Kristian Rundman, Sasu Moilanen, Markus Bäckman, Antti Pääkkönen, Juhani Rajalin, Peter Pihlström, Petri Hanttu, Jarmo Koski, Katja Aakkula, Jukka Voutilainen
Maximilian Hell

Maximilian Hell pukeutunut saami-vaatteisiin hänen Vuoreijan vierailulla havaitsemaan Venuksen ylikulkua.
Maximilian Hell (Unkari: Hell Miksa) (15. toukokuuta 1720 – 14. huhtikuuta 1792) oli unkarilainen tähtitieteilijä ja vihitty jesuiittapappi Unkarin kuningaskunnasta.
Tähtitieteen lisäksi Hell tunnetaan alaviitteenä kielihistorian, erityisesti suomalais-ugrilaisten kielten historian tutkimukseen. Vuonna 1768 Tanskan ja Norjan kuningas Kristian VII kutsui Hellin, Wienin hoviobservatorion johtajan, Norjan pohjoisimpaan kärkeen Vardøhusiin rakentamaansa tähtitorniin. Matkatoverikseen Hell otti unkarilaisen János Sajnovicsin, koska tämäkin oli koulutukseltaan tähtitieteilijä ja koska Hell toivoi Pohjois-Norjasta todisteet siitä, että Euroopassa levinnyt käsitys unkarin, suomen ja saamen kielten sukulaisuudesta piti paikkansa. Saamen ja unkarin vertailun suoritti Sajnovics, mutta itse idean lisäksi myös työn suorittamisessa Hellillä oli osansa, minkä Sajnovics myönsi avoimesti, vieläpä julkaisunsa lopussa antoi kaiken ansion Hellille.
Sinitaivas

Sinitaivas voi tarkoittaa seuraavia:
sinitaivas, pilvetön, siniseltä näyttävä taivas
”Sinitaivas” (”Blauer Himmel”), Josef Rixnerin säveltämä tangokappale
Sinitaivas (My Blue Heaven), Henry Kosterin musikaali- ja draamaelokuva vuodelta 1950
Sinitaivas – 32 tunnetuinta, Olavi Virran kokoelma-albumi vuodelta 1983
Sinitaivas, suomalainen tanssiorkesteri
Sinitaivas-konsertti, suomalainen konserttikiertue
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sinitaivas”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Maximilian Eggestein

Maximilian Eggestein syyskuussa 2017.
Maximilian Eggestein (s. 8. joulukuuta 1996 Hannover) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa SC Freiburgia.
Eggestein nousi Werder Bremenin junioreista edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran marraskuussa 2014. Kaudella 2015–2016 hän pelasi vielä vain seitsemän bundesliigaottelua mutta kaudella 2016–2017 jo 15 pääsarjaottelua. Ensimmäisen bundesliigamaalinsa hän teki huhtikuussa 2017 kotiottelussa Schalkea vastaan. Kaudella 2017–2018 hän pelasi 33 liigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2018–2019 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki 34 liigaottelua ja tuli vain yhdessä ottelussa ennen loppuvihellystä vaihtoon. Hän teki kauden aikana viisi liigamaalia, joista kaksi vierasottelussa Schalkea vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 32 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin.
Eggestein on pelannut Saksan alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.
Maximilian Eggesteinin pikkuveli Johannes Eggestein pelaa myös Werder Bremenin joukkueessa.
Snowbird

Snowbird (suom. lumilintu) on henkilö, joka muuttaa kylmemmistä Pohjois-Amerikan pohjoisosista lämpimiin eteläosiin, tyypillisesti talvella. Eteläosat ovat Sun Belt ja Havaiji Yhdysvalloissa, Meksiko ja Karibia. Tällaiset henkilöt olivat ennen vanhempia ihmisiä, mutta ovat nyt kaikista ikäluokista.[lähde? ]
Vastaavasti sunbird (suom. aurinkolintu) on henkilö, joka jättää lämpimämmät paikat kesällä ja muuttaa viileämpään paikkaan, kuten pohjoisemmaksi tai vuoristoon.[lähde? ]
Mauritius kesäolympialaisissa 2000

Mauritius osallistui Sydneyn kesäolympialaisiin vuonna 2000 20 urheilijan joukkueella. Maan urheilijat osallistuivat kahdeksaan eri lajiin. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi nyrkkeilijä Michael Macaque.
Mika Ninagawa

Mika Ninagawa (jap. 蜷川 実花, Ninagawa Mika, s. 18. lokakuuta 1972, Tokio) on japanilainen valokuvaaja ja ohjaaja. Hän on tunnettu värikkäistä valokuvista joissa on kukkia, kultakaloja ja maisemia. Hän toimii myös valokuvaajana muotijulkaisuille.
Elämäkerta

Ninagawa on julkaissut lähes 100 valokuvakirjaa. Hän on voittanut 26. Kimura Ihei -palkinnon, joka on Japanin arvostetuin valokuvauspalkinto.
Hänen ensimmäinen elokuvaohjauksensa oli vuoden 2007 Sakuran, jota seurasi vuoden 2012 Helter Skelter. Elokuvaohjauksien lisäksi hän on ohjannut musiikkivideoita kuten Alicia Keysin japanilainen versio kappaleesta "Girl on Fire" (2013) sekä AKB48:n "Heavy Rotation".
Hän on arvostetun teatteriohjaaja Yukio Ninagawan ja näyttelijä Hiroko Ninagawan tytär.
Filmografia > Elokuvat

Sakuran (2007)
Helter Skelter (2012)
Diner (2019)
Ningen Shikkaku (2019)
Filmografia > Televisiosarjat

Followers (2020, Netflix)
Aiheesta muualla

Mika Ninagawa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Mika Ninagawa
Käännös suomeksi
Me kaksi

| Me kaksi> Le vieil homme et l’enfant |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Claude Berri
Käsikirjoittaja:  Claude Berri Gérard Brach Michel Rivelin
Tuottaja:  André Hunebelle
Säveltäjä:  Georges Delerue
Kuvaaja:  Jean Penzer
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Valoria Films Renn Productions
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1967, Suomessa 24. tammikuuta 1969
Kesto:  87 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Me kaksi (Le vieil homme et l’enfant) on Claude Berrin ohjaama ranskalainen draamakomedia vuodelta 1967. Elokuva oli Berrin esikoisohjaus ja saavutti melko suuren kansainvälisen suosion. Berri laati myös elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Gérard Brachin ja Michel Rivelinin kanssa. Pääosaa, äreää vanhaa maalaismiestä esittää Michel Simon.
Juoni

Toisen maailmansodan aikana kolttosia tekevä pieni juutalaispoika lähetetään Pariisista kesäksi maaseudulle, jottei vilkas poika herättäisi saksalaismiehittäjien huomiota. Poika saa paikan katolisesta perheestä, jonka vanha yrmy isäntä Pepe vihaa juutalaisia ja paljon muutakin. Pojan on maallakin salattava juutalaisuutensa ja muun muassa vältettävä peseytymistä muiden seurassa, ettei hän paljastuisi ympärileikatuksi.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michel Simon  | … |  Pepe   |
|  Roger Carel  | … |  Victor   |
|  Paul Préboist  | … |  Maxime   |
|  Alain Cohen  | … |  Claude   |
|  Luce Fabiole  | … |  Mémé   |
Vastaanotto ja jälkimaine

Michel Simon voitti Berliinin elokuvajuhlilla pääosastaan Hopeisen karhun. Lisäksi Claude Berri sai kaksi palkintoa ja oli ehdolla Kultaisen karhun saajaksi.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Snow Lake

Snow Lake voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Snow Lake, Manitoba, Kanada
Snow Lake, Pakistan
Snow Lake, New Mexico, Yhdysvallat
Snow Lake, Chelanin piirikunta, Washington, Yhdysvallat
Snow Lake, Kingin piirikunta, Washington, Yhdysvallat
Snow Lake, Mount Rainier, Lewisin piirikunta, Washington, Yhdysvallat.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Snow Lake”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Morainville

| Morainville |
| --- | --- |
 Morainvillen kunnantalo
 Morainville
 Koordinaatit: 48°22′50″N, 01°49′43″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Centre-Val de Loire
Departementti:  Eure-et-Loir
Arrondissementti:  Chartres
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3,82 km²
Väkiluku (2016):  26
 – Väestötiheys:  6,8 as./km²
Postinumero:  28700
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Morainville on Ranskan kunta Centre-Val de Loiren alueella Eure-et-Loirin departementissa. Se sijaitsee Chartresin itäpuolella. Kunnan pinta-ala on 3,82 neliökilometriä ja siellä on arviolta 26 asukasta (vuonna 2016).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Morainville Wikimedia Commonsissa
Sirkka Ikäläinen

Sirkka Tuulikki Ikäläinen (s. 14. huhtikuuta 1950 Keuruu) on suomalainen yleisurheilija, joka saavutti SM-mitaleja keskimatkojen juoksuissa. Hän edusti Suomea yhdessä maaottelussa. Kotimaassa hän edusti Keuruun Kisailijoita.
Ikäläinen saavutti Kalevan kisoissa pronssia 800 metrin juoksussa vuosina 1967 ja 1969 sekä 1 500 metrin juoksussa vuonna 1969, jolloin laji oli toista kertaa Kalevan kisojen ohjelmassa. Hän saavutti viestijuoksun SM-kilpailuissa 3 × 800 metrillä Keuruun Kisailijoiden joukkueessa hopeaa vuonna 1966 ja pronssia vuonna 1970. Maastojuoksun SM-kilpailuissa Ikäläinen voitti henkilökohtaisessa kilpailussa kultaa vuonna 1969 sekä saavutti joukkuekilpailussa pronssia vuosina 1969 ja 1970. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän saavutti 800 metrin juoksussa hopeaa vuonna 1970.
Ikäläinen edusti Suomea 800 metrin juoksussa kolmimaaottelussa Norjaa ja Viroa vastaan Tampereella syyskuussa 1967.
Ikäläinen teki 1 500 metrin juoksussa ensimmäisen virallisen Suomen-ennätyksen 4.52,7 Laukaassa 3. kesäkuuta 1968. Hän menetti ennätyksen 20 päivää myöhemmin Helena Kiviojalle mutta otti ennätyksen takaisin itselleen ajalla 4.47,5 Hankasalmella 7. heinäkuuta 1968. Tällä kertaa ennätys pysyi hänen nimissään kaksi viikkoa kunnes Pirjo Vihonen rikkoi sen. Ikäläisen omia ennätyksiä ovat 800 metrin juoksussa 2.14,2 vuodelta 1969 ja 1 500 metrin juoksussa 4.35,4 vuodelta 1970.
Morajärven rautatieasema

Morajärven rautatieasema (lyh. Mjv, ruots. Morjärvs järnvägsstation) on rautatieasema Ruotsin rataverkon rataosalla Boden–Haaparanta. Vuosina 1961–2012 Morajärven asema oli risteysasema, jossa Haaparannan radasta erkani sivurata Karlsborgsbrukiin. Vuodesta 2011 lähtien Karlsborgsbrukin rata jatkuu Haaparannalle saakka ja vanha päälinja Morajärvi–Karunki–Haaparanta on lakkautettu. Rautatieasema sijaitsee Morajärven kylässä Kainuun kunnassa Norrbottenin läänissä Eurooppatien E10 varrella.
Rautatieasema on rataosan Boden–Haaparanta ainoa miehitetty väliasema. Liikennepaikan sivuraiteet purettiin syksyllä 2011 lukuun ottamatta Liikenneviraston tukikohdan pistoraiteita.
Sosialistinen työväenpuolue

Sosialistinen työväenpuolue voi tarkoittaa seuraavia puolueita:
Sosialistinen työväenpuolue, irlantilainen trotskilainen (IST) puolue
Sosialistinen työväenpuolue, isobritannialainen trotskilainen (IST) puolue
Sosialistinen työväenpuolue, kreikkalainen trotskilainen (IST) puolue
Sosialistinen työväenpuolue, kroatialainen puolue
Sosialistinen työväenpuolue, meksikolainen entinen puolue
Sosialistinen työväenpuolue, perulainen trotskilainen (LIT-CI) puolue
Sosialistinen työväenpuolue, perulainen trotskilainen (UIT-CI) puolue
Sosialistinen työväenpuolue, romanialainen puolue
Sosialistinen työväenpuolue, saksalainen entinen puolue
Sosialistinen Työväenpuolue, suomalainen entinen puolue
Sosialistinen työväenpuolue, tanskalainen trotskilainen (USFI) puolue
Sosialistinen työväenpuolue, yhdysvaltalainen trotskilainen puolue
Sosialistinen työväenpuolue voi tarkoittaa myös seuraavia puolueita, joiden nimen osa termi on:
Espanjan sosialistinen työväenpuolue, espanjalainen sosiaalidemokraattinen (SI) puolue
Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue, luxemburgilainen sosiaalidemokraattinen (SI) puolue
Ruotsin sosialistinen työväenpuolue, ruotsalainen entinen puolue
Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue, saksalainen entinen puolue
Suomen Sosialistinen Työväenpuolue, suomalainen entinen puolue
Unkarin sosialistinen työväenpuolue, unkarilainen kommunistinen puolue
Yhdistynyt sosialistinen työväenpuolue, brasilialainen puolue
Aiemmin nimellä Sosialistinen työväenpuolue tunnettiin seuraavat puolueet:
Demokraattinen sosialistinen näkökulma, australialainen puolue, vuosina 197?–1990
Unkarin sosialistinen puolue, vuosina 1956–1989
Sosialistinen vaihtoehtopolitiikka, hollantilainen puolue
Nicaraguan kommunistinen puolue, vuosina 1967–1970
Palestiinan kommunistinen puolue
Sosialistinen työläinen, uusiseelantilainen trotskilainen puolue
Melonikaktukset

| Melonikaktukset |
| --- | --- |
 Melocactus acispinosus siemenkotineen.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Cereeae
Suku::  Melonikaktukset Melocactus  Link & Otto, 1827
Katso myös
   Melonikaktukset Wikispeciesissä   Melonikaktukset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Melonikaktukset (Melocactus) on noin 40 kaktuslajin muodostama suku, joka on peräisin Karibian ja pohjoisen Etelä-Amerikan alueelta, missä levinneisyys ulottuu Andeja pitkin aina Peruun asti. Joukko lajeja esiintyy myös Koillis-Brasiliassa. Muodoltaan melonikaktukset ovat usein pallomaisia, sillä ne kasvavat yleensä enemmän leveyttä kuin korkeutta. Harjujen päällä ovat voimakkaat piikit ja kasvin päälle kehittyy suvulle tyypillinen tuntomerkki, cephalium  eli "karvahattu", johon pienet kukat ja niitä seuraavat siemenkodat aikanaan kehittyvät. Aikuisena melonikaktus voi yltää metrin mittaan.
Näitä vaikeasti hoidettavia kaktuksia löytyy harvoin kaupoista. Lämmin ja aurinkoinen paikka on sopivin. Kasvia on kasteltava usein, mutta sen täytyy antaa kuivahtaa välillä. Kastelua tulee jatkaa talvellakin.
Lajeja

Melocactus amethystinus (syn. Melocactus salinensis)
Melocactus azureus
Melocactus bahiensis
Melocactus broadwayi
Melocactus caesius
Melocactus conoideus – kupumelonikaktus
Melocactus deinacanthus – lumomelonikaktus
Melocactus ernestii (syn. Melocactus uebelmannii)
Melocactus erythracanthus
Melocactus estevesii
Melocactus fortalezensis
Melocactus glaucescens – sinimelonikaktus
Melocactus intortus (syn. Melocactus communis) – karibianmelonikaktus
Melocactus lanssensianus
Melocactus levitestatus
Melocactus matanzanus
Melocactus maxonii
Melocactus oaxacensis
Melocactus paucispinus – okamelonikaktus
Melocactus roraimensis
Melocactus warasii
Aiheesta muualla

Melocactusten kuvia CactiGuide.comissa
Meri-Rastila

| Meri-Rastila> Havsrastböle |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Meri-Rastila korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Itäinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  544
Pinta-ala:  1,91 km² 
Väkiluku:  5 327  (2017)
Väestötiheys:  2 789 as./km²
Osa-alueet:  on itse osa-alue Vuosaaren peruspiirissä
Postinumero(t):  00980
Lähialueet:  Kallahti, Rastila, Vartiosaari, Marjaniemi, Puotila
Meri-Rastila (ruots. Havsrastböle) on Helsingin Vuosaaren kaupunginosan osa-alue. Meri-Rastilassa asuu 5 327 ihmistä (1.1.2017) ja työpaikkoja on 263 (31.12.2015).
Nykyinen kerrostalovaltainen asuinalue on rakennettu pääosin 1990-luvun alkupuolella; sitä ennen alue oli lähinnä metsäistä Rastilan ulkoilualuetta. Vanhastaan alue on kuulunut Rastilan (Rastböle) keskiajalta periytyvän kartanon alueisiin, jonka maat Helsingin kaupunki hankki omistukseensa 1950-luvun alussa.
Osa-alueen asukkaista 40 prosenttia oli ulkomaalaistaustaisia vuoden 2019 lopussa.
Maantiede

Meri-Rastila rajoittuu maantieteellisesti pohjoisessa Vuotiehen ja metrorataan, lännessä Vartiokylänlahteen, ja idässä Kallahden alueeseen ja etelässä se jatkuu aina Ramsinniemen kärkeen asti. Metroradan pohjoispuolella Meri-Rastilan naapurissa sijaitsee pientalovaltainen Rastila, johon kuuluu myös 2000-luvulla valmistunut Rastilankallion kerrostaloalue. Meri-Rastilan alueeseen kuuluvat pientalo- ja huvila-alueet Ramsinrannassa ja Ramsinniemessä. Ramsinniemessä sijaitsee meren rannalla myös kokoushotelli Rantapuisto. Sen lähellä sijaitsee myös entinen hotelli Vuoranta, joka oli aikanaan Alkon koulutuskeskus.
Meri-Rastilan kerrostaloalueen keskellä on Haruspuisto, jonka eteläpuolella on hieman metsää. Pohjoispuolella on Meri-Rastilan tori. Torin vieressä on kauppa, jossa on myös muita liiketiloja. Puiston ja torin väliin jää korttelitalo Merirasti, jossa on päiväkoti, Merilahden peruskoulun luokat 1–4, nuorisotalo ja Merirasti-kappeli. Korttelitalo on valmistunut vuonna 1993 ja sen ovat suunnitelleet Kaarlo Leppänen ja Anneli Nurmi.