stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jättini

| Jättini> My Giant |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michael Lehmann
Käsikirjoittaja:   Billy Crystal  David Seltzer 
Tuottaja:  Billy Crystal
Säveltäjä:  Marc Shaiman
Kuvaaja:  Michael Coulter
Leikkaaja:  Stephen Semel
Pääosat:   Billy Crystal  Kathleen Quinlan  Joanna Pacula  Gheorghe Mureșan 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Castle Rock Entertainment
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  10. huhtikuuta 1998
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  7 985 929 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jättini on Michael Lehmannin ohjaama komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa 10. huhtikuuta 1998. Elokuvan pääosissa esiintyvät Billy Crystal ja koripalloilija Gheorghe Mureșan.
Juoni

Manageri Sammy matkustaa Romaniaan edustamansa näyttelijän kanssa. Saatuaan potkut Sammy joutuu auto-onnettomuuteen, ja pelastuu suurikokoisen romanialaisen miehen, Maxin, avulla.
Sammy uskoo Maxissa olevan potentiaalia näyttelijäksi, ja esittelee tälle elokuvateollisuutta. Samalla hän saa tietää Maxin halusta tavata nuoruuden rakkautensa Lilliana, joka oli muuttanut Gallupiin, Yhdysvaltoihin. Sammy lupaa viedä Maxin Lillianan luokse, mikäli tämä suostuu elokuvarooleihin. Näin Max päätyy ensimmäiseen rooliinsa Romaniassa kuvattavaan elokuvaan, josta kaksikko saa palkkioksi lentoliput Yhdysvaltoihin.
Saatuaan tietää uudesta Steven Seagalin elokuvasta, Sammy matkustaa Maxin kanssa kuvauspaikalle. Seagal ei ensin hyväksy Maxia elokuvaan, koska päävihollisen rooli on jo täytetty, mutta muuttaa mieltään kuultuaan Maxin toistavan lainauksia William Shakespearen näytelmästä.
Yhtäkkiä Maxin kunto huononee ja hänelle diagnosoidaan sydänsairaus, jota ei voida hoitaa sydämen siirrolla Maxin sydämen suuren koon takia. Sammy päättää etsiä käsiinsä Lillianan, mutta tämä ei suostu tapaamaan Maxia. Sammy joutuu turvautumaan vaimoonsa, joka esiintyy Maxin edessä Lillianan ja tapaa tämän.
Sammy lopulta päättää palauttaa Maxin Romaniaan, ja vie tämän tapaamaan vanhempiaan, jota Max ei ole tavannut vuosiin. Max kohtaa ilahtuneet vanhempansa, ja jää asumaan heidän kanssaan Sammyn palatessa Yhdysvaltoihin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Billy Crystal  | … |  Sammy Kamin   |
|  Gheorghe Mureșan  | … |  Maximus Zamfirescu   |
|  Kathleen Quinlan  | … |  Serena Kamin   |
|  Joanna Pacuła  | … |  Liliana Rotaru   |
|  Zane Carney  | … |  Nick Kamin   |
|  Dan Castellaneta  | … |  Partlow   |
|  Rider Strong  | … |  Justin Allen   |
|  Steven Seagal  | … |  Oma itse (cameo)   |
Aiheesta muualla

Jättini Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Jättini Elonet.
Vapahtajan kirkastumisen katedraali (Kálymnos)

| Vapahtajan kirkastumisen katedraali Μητροπολιτικός Ναός Μεταμορφώσεως του Σωτήρος |
| --- | --- |
 Vapahtajan kirkastumisen katedraali.
Sijainti:  Póthia, Kálymnos, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Koordinaatit:  36°57′00″N, 26°59′02″E
Kirkkokunta:  Konstantinopolin ekumeeninen patriarkaatti
Hiippakunta:  Léroksen, Kálymnoksen ja Astypálaian hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1861
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Vapahtajan kirkastumisen katedraali (kreik. Μητροπολιτικός Ναός Μεταμορφώσεως του Σωτήρος, Mitropolitikós Naós Metamorfóseos tou Sotíros), myös Kristus Vapahtajan katedraali (Μητροπολιτικός Ναός Σωτήρος Χριστού, Mitropolitikós Naós Sotíros Christoú), on ortodoksinen kirkko Póthian kaupungissa Kálymnoksen saarella Kreikassa. Se on Léroksen, Kálymnoksen ja Astypálaian hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu Kristuksen kirkastumiselle.
Kirkon kellotorni.
Kirkko valmistui vuonna 1861. Sen suunnittelivat paikalliset taiteilijat ja arkkitehdit. Vuonna 1884 kálymnoslaiset merisienenkalastajat pitivät kirkossa kokouksen, joka johti ajalle poikkeuksellisten ja edistyksellisten kauppaa ja työntekijöiden oikeuksia säätelevien lakien säätämiseen.
Kirkko sijaitsee lähellä Kálymnoksen satamaa ja italialaisvallan aikaista hallintorakennusta. Kirkkorakennuksessa on suuri hopeanvärinen kupoli. Sisältä kirkon seinät on koristeltu paikallisten taiteilijoiden tekemin seinämaalauksin. Ikonostaasin on tehnyt kuvanveistäjä Giannoúlis Chalepás. Kirkon edustalla on erillinen kellotorni ja koristeellisesti kivetty aukio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vapahtajan kirkastumisen katedraali Wikimedia Commonsissa
Aina vierelläsi

| Aina vierelläsi> Stepmom |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Chris Columbus
Käsikirjoittaja:  Chris Columbus
Tuottaja:  TriStar Pictures
Säveltäjä:  John Williams
Kuvaaja:  Donald McAlpine
Leikkaaja:  Neil Travis
Pääosat:  Julia Roberts, Susan Sarandon, Ed Harris, Jena Malone, Liam Aiken
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  TriStar Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:  25. joulukuuta 1998
Kesto:  124 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  $ 50 000 000
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aina vierelläsi (engl. Stepmom) on yhdysvaltalainen draamakomedia.
Juoni

Jackie (Susan Sarandon) ja Luke (Ed Harris) asuvat New Yorkissa. He ovat eroamassa, mutta yrittävät pitää lastensa Annan ja Benin elämän vakaana, vaikka asiat muuttavat heidän elämänsä.
Luke alkaa tapailla Isabelia (Julia Roberts) ja muuttaa lopulta yhteen tämän kanssa. Isabel yrittää saada lapset tyytyväisiksi ja onnellisiksi, mutta Anna on hyvin töykeä Isabelia kohtaan.
Juuri kun elämä näyttää onnistuvan hyvin eikä ongelmia ole, todetaan Jackiella syöpä, johon hän kuolee. Elokuvassa yhdistyvät rakkaus, perhe ja vahvuus.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Julia Roberts  | … |  Isabel Kelly   |
|  Susan Sarandon  | … |  Jackie Harrison   |
|  Ed Harris  | … |  Luke Harrison   |
|  Jena Malone  | … |  Anna Harrison   |
|  Liam Aiken  | … |  Ben Harrison   |
|  Lynn Whitfield  | … |  Tohtori Stewart   |
|  Mary Louise Wilson  | … |  Rouva Franklin   |
Aiheesta muualla

Aina vierelläsi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Chris Columbuksen ohjaamat elokuvat
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
1980-luku: Ilta kaupungilla (1987) · Eläköön Elvis (1988)
1990-luku: Yksin kotona (1990) · Äitini on naiseni (1991) · Yksin kotona 2 – Eksynyt New Yorkissa (1992) · Mrs. Doubtfire – Isä sisäkkönä (1993) · Yhdeksän kuukautta (1995) · Aina vierelläsi (1998) · Robotin elämää (1999)
2000-luku: Harry Potter ja viisasten kivi (2001) · Harry Potter ja salaisuuksien kammio (2002) · Rent (2005) · I Love You, Beth Cooper (2009)
2010-luku: Percy Jackson: Salamavaras (2010)
Retributiivinen rangaistusteoria

Retributiivinen rangaistusteoria, joka tunnetaan myös nimillä sovitusteoria ja absoluuttinen rangaistusteoria, oikeuttaa rangaistuksen, koska se on luonnollinen seuraus rikoksesta. Rangaistuksella rikollinen tasoittaa tilinsä muun yhteisön kanssa.
Historia ja erilaiset perustelut

Filosofeista Georg Wilhelm Friedrich Hegel ja Immanuel Kant on perinteisesti mielletty sovitusteorioita kannattaneiksi ajattelijoiksi, mutta nykyään Kantin osalta tulkinta ei ole yksiselitteinen. Näissä retributiivisissä teorioissa rangaistuksen oikeutus ja tarkoitus johdetaan suoraan tarkastelemalla menneisyydessä tapahtunutta tekoa eikä rangaistuksesta syntyvillä yhteiskunnallisilla seurauksilla ole asiassa merkitystä. Historiallisesti sovitusteoriat perustettiin usein esimerkiksi jumalan sanaan jolloin rikos käsitettiin synniksi ja rangaistus synnin sovitukseksi. 1900-luvun alkupuolella perustana saatettiin käyttää yleistä moraalilakia tai oikeuspositivistista ajatusta lain velvoittavuudesta. Nykyisin sovitusteoriat nauttivat kannatusta lähinnä angloamerikkalaisessa maailmassa jossa uudempi kannatusta saanut perusta on ajatus rikoksentekijän saavuttamasta epäoikeudenmukaisesta edusta (engl. unfair advantage). Tämän perustelun mukaan oikeuden tarkoituksena on turvata kaikille tietyt edut kuten vapaus ja turvallisuus ja yksi keino tähän on rikoslaki. Kaikki ovat etukäteen hyväksyneet esimerkiksi rikosoikeudelliset rajoittamistoimenpiteet, jotka on rikoslaissa ilmaistu. Rikoksentekijä hyötyy tässä mallissa turvatuista oikeuksista, mutta ei suostu jakamaan turvaamisen vaatimia rajoituksia. Syntynyt epäoikeudenmukainen etu riistetään tekijältä rangaistuksella.
Retributivismin lajit

Retributivismin alalajeista negatiivista käytetään yleensä yhdistelmäteorioissa. Sen mukaan ainoastaan niitä, jotka sen ansaitsevat on oikeutettua ja voidaan rangaista ja vain suhteessa tehtyyn tekoon. Esimerkiksi seurausetiikkaan pohjaavissa rangaistusteorioissa negatiivista retributivismia on käytetty eräiden puhtaasti seurauseettisen teorian koettujen ongelmien korjaamiseen. Positiivisen retributivismin mukaan sen ansaitsevia ei ainoastaan voida vaan myös täytyy oikeudenmukaisuuden nimissä rangaista. Se, että joku ansaitsee rangaistuksen ei ole vain vaatimus sille, että häntä voidaan rangaista vaan myös jo itsessään riittävä syy sellaisen määräämiseen.Positiivisesti retributiivisia sovitusteoriat voidaan pitää aitoina sovitusteorioina koska pelkkä sovituksen itseisarvon periaate oikeuttaa niissä rangaistuksen. Kolmas retributiivisten teorioiden laji ovat tavoiteretributiiviset eli välineelliset sovitusteoriat. Ne perustelevat rangaistuksen oikeutuksen jollakin rangaistuksen käyttöön liittyvillä ulkoisilla merkityksillä kuten oikeustajunnan tyydyttämisellä.
Kritiikki

Retributiivisten teorioiden merkittävä ongelma syntyy niiden menneisyyteen kohdistuvasta luonteesta. Oikeutuksen syntyessä menneisyydessä tehdystä teosta teoria ei pysty tarjoamaan minkäänlaista rajoitusta rikosoikeuden alan suhteen. Jos perustana käytetään esimerkiksi yleistä moraalilakia niin ongelmia syntyy nyky-yhteiskunnan monikulttuurisuudesta jonka vuoksi on mahdotonta löytää tällaista universaalia eettistä säännöstöä. Toisaalta epäoikeudenmukaisen edunkin ajatuksessa on ongelmallisia piirteitä. Joissain rangaistavaksi määritellyissä rikoksissa muuhun yhteiskuntaan nähden saavutettua etua voi esimerkiksi olla vaikea nähdä, edun suuruuden määrittäminen on vaikeaa ja tämä mittari ei välttämättä vastaa juurikaan käsityksiämme oikeudenmukaisista rangaistuksista rikoksille suhteessa toisiinsa. Tavoiteretributiiviseen teoriaan jonka oikeutuksena käytetään oikeustajunnan tyydyttämistä voidaan puolestaan suunnata kysymys siitä miten tällainen tyydytys eroaa pelkästä kostosta.
Nils Gyldenstolpe

| Nils Gyldenstolpe |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Nils Carl Gustaf Fersen Gyldenstolpe
Syntynyt: 30. syyskuuta 1886 Östersund
Kuollut: 10. huhtikuuta 1961 (74 vuotta) Tukholma
Kansalaisuus:  Ruotsi
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  ornitologia
Nils Carl Gustaf Fersen Gyldenstolpe (30. syyskuuta 1886 Östersund – 10. huhtikuuta 1961 Tukholma) oli ruotsalainen kreivi ja lintutieteilijä.
Elämäkerta

Nils Gyldenstolpe oli kreivi August Gustaf Fersen Gyldenstolpen ja Hedvig Fredrika Alice Nierothin kolmas lapsi. Hän oli kreivi ja marsalkka Nils Gyldenstolpen (s. 1642 Turku, k. 1709 Tukholma) jälkeläinen kahdeksannessa polvessa. Hänen puolisonsa oli Sofia Margareta Emilia Heijkensköld.
Gyldenstolpe tutki Ruotsin Lappia vuosina 1906 ja 1909. Vuonna 1910 hän matkusti Algeriassa, 1911–1912 Thaimaassa ja 1914–1915 Malakan niemimaalla. Siinä välissä hän opiskeli Uppsalan yliopistossa. Vuonna 1914 Gyldenstolpe liittyi professori Lönnbergin tutkimusryhmään Ruotsin kansallismuseon selkärankaisten osastolle, jossa hän työskenteli loppuelämänsä ajan. 1921–1922 hän osallistui keskiseen Afrikkaan tehdylle tutkimusmatkalle. Vuonna 1924 hän väitteli tohtoriksi Lundin yliopistossa Afrikanretkensä kokoelmasta. Viimeisen matkansa hän teki Uuteen-Guineaan 1951.
Gyldenstolpe perehtyi etenkin Etelä-Amerikan linnustoon, ja hän lähetti sinne useita ammattimaisia keräilijöitä hankkimaan näytteitä. Kaikista näytteistä hän laati tarkan luettelon.
Gyldenstolpe nimesi joitakin uusia lintulajeja ja alalajeja, muun muassa kalaharinkiurun (Mirafra passerina) ja kastanjakurkkuorneeron (Synallaxis cherriei).
Teoksia

Birds collected by the Swedish zoological expedition to Siam 1911-1912. Uppsala. Almqvist & Wiksells Boktrykeri, 1913.
Zoological results of the Swedish zoological expeditions to Siam, 1911-1912 & 1914-1915. Tukholma. Almqvist & Wiksells Boktryckeri, 1916.
Types of Birds in the Royal Natural History Museum in Stockholm. Tukholma. Almqvist & Wiksells Boktryckeri, 1926.
Notes on ant wrens allied to Myrmotherula surinamensis Gmelin, together with the descriptions of two new forms. Tukholma. Almqvist & Wiksells Boktryckeri, 1930.
On a new spine-tail from east Ecuador together with some notes on the forms of the Synallaxis rutilana-group. Tukholma. Almqvist & Wiksell, 1930.
A manual of Neotropical sigmodont rodents. Tukholma. Almqvist & Wiksells boktryckeri Ab, 1932.
A remarkable new flycatcher from Madagascar. Uppsala. 1933.
Orort land : en forskningsresa till Nya Guinea. Tukholma. Wahlström & Wilstrand, n. 1953.
Aiheesta muualla

Gyldenstolpen perheen kirjekokoelma
Kotivuori, Yrjö: Nils Gyldenstolpe. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
Types of Birds in the Royal Natural History Museum in Stockholm (Arkistoitu – Internet Archive)
Adelsvapen
Passaváksen linna

| Passaváksen linna> Κάστρο του Πασσαβά |
| --- | --- |
 Passaváksen linnan muureja.
Sijainti:  Diró, Anatolikí Máni, Lakonia, Peloponnesos, Kreikka
Koordinaatit:  36°43′39″N, 22°30′19″E
Rakennustyyppi:  linna
Valmistumisvuosi:  1254
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Passaváksen linna (kreik. Κάστρο του Πασσαβά, Kástro tou Passavá) on keskiaikainen linna Mánin niemimaalla Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Passaváksen kukkulalla lähellä Anatolikí Mánin kunnan Dirón kylää.
Historia

Passaváksen kukkula toimi antiikin aikana Lasin kaupungin akropoliina. Passaváksen linna rakennettiin paikalle frankkivallan aikana vuonna 1254. Sen rakennuttaja oli Jean de Neuilly, ja se toimi hänen hallitsemansa Akhaian ruhtinaskuntaan kuuluneen Passaváksen paronikunnan keskuksena. Linna rakennettiin vartioimaan mánilaisia, jotka vastustivat frankkihallintoa, ja se hallitsi itäistä kulkureittiä Mánin niemimaan ja muun Lakonian välillä. Linnan nimen on selitetty tulevan ranskan kielestä joko ilmaisusta ”pas avant” (”ei enempää”) tai ”passe avant” (taisteluhuuto: ”eteenpäin”).
Vuonna 1262 linna siirtyi Bysantin valtaan. Vuosina 1460/1463–1481 se oli venetsialaisten hallussa. Vuonna 1481 se siirtyi osmaneille, hieman myöhemmin kuin suuri osa muusta Peloponnesoksesta. Maltalla toimineen Johanniittain ritarikunnan sanotaan saaneen linnan haltuunsa vuonna 1611, mutta kyseessä saattoivat olla ennemmin maltalaiset merirosvot. Viimeistään 1614 linna oli taas osmaneilla. Vuonna 1685 alkaneen toisen venetsialaisen kauden alussa linna antautui venetsialaisten ja mánilaisten joukoille, ja tämän jälkeen se oli mánilaisten hallussa. Vuoden 1715 jälkeen linna oli taas turkkilaisilla. Mánilaiset saivat sen haltuunsa lopullisesti vuonna 1780.
Rakennus

Linna sijaitsee 140 metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna ja 80 metrin korkeudessa ympäristöstään laskettuna. Se on pohjakaavaltaan epäsäännöllinen nelikulmio, ja sen suurin pituus on noin 180 metriä ja suurin leveys noin 90 metriä. Linnan muurien pituus oli noin 580 metriä ja niiden sisään jäi noin kahden hehtaarin kokoinen alue. Muureissa oli kaksi porttia. Muurit ovat osittain romahtaneet. Linnan kulmissa oli tornit, joista luoteiskulman torni on parhaiten säilynyt. Lisäksi linnasta on säilynyt muun muassa parakkirakennusten, moskeijan ja vesisäiliön jäänteitä. Linnan rakentamisessa oli käytetty uudelleen kukkulan antiikin aikaisten rakennusten kiviä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Passaváksen linna Wikimedia Commonsissa
Vanha piirros linnasta. Vincenzo Coronelli: Memoire istoriografiche delli regni della Morea e Negroponte, Venetsia, 1686.
Hd

Hd tarkoittaa seuraavia:
Harley-Davidson, HD, yhdysvaltalainen moottoripyörävalmistaja
Haukiputaan rautatieasema, liikennepaikkalyhenne Hd,  rautatieliikennepaikka Suomessa
HD, Huntington-proteiinin tuotantoon vaikuttava ihmisen geeni
Henry Draper -luettelo, tunnus HD, Annie Cannonin laatima tähtiluettelo
Higher diploma, HD, Hongkongissa ja Irlannissa myönnettävä akateeminen palkinto
hit dice, HD, pöytäroolipeleissä käytettävä arpakuutio, jolla arvotaan hahmojen pisteet
hybridilevyasema, HD, tietokoneen tallennuslaite
hyperaktiivisuushäiriö, HD, neurologinen poikkeavuus
kiintolevy, HD, englannin sanoista hard drive tai hard disc, tietokoneen tallennusväline
suuritilavuuksinen, HD, englannin sanoista high density, levykkeiden tallennusstandardi
Helsingborgs Dagblad, ruotsalainen sanomalehti
Voimistelu kesäolympialaisissa 1960

Voimistelu kesäolympialaisissa 1960 käytiin telinevoimistelussa 14 eri lajissa, joista kahdeksan oli miehille ja kuusi naisille.
Miehet > Moniottelu

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Boris Šahlin |  Neuvostoliitto | 115,95 |
|  | Takashi Ono |  Japani | 115,90 |
|  | Juri Titov |  Neuvostoliitto | 115,60 |
Miehet > Permanto

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Nobuyuki Aihara |  Japani | 19,450 |
|  | Juri Titov |  Neuvostoliitto | 19,325 |
|  | Franco Menichelli |  Italia | 19,275 |
Miehet > Hevonen

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Eugen Ekman |  Suomi | 19,375 |
|  | Boris Šahlin |  Neuvostoliitto | 19,375 |
|  | Shuji Tsurumi |  Japani | 19,150 |
Miehet > Renkaat

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Albert Azarjan |  Neuvostoliitto | 19,725 |
|  | Boris Šahlin |  Neuvostoliitto | 19,500 |
|  | Velik Kapsazov |  Bulgaria | 19,425 |
|  | Takashi Ono |  Japani | 19,425 |
Miehet > Hyppy

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Takashi Ono |  Japani | 19,350 |
|  | Boris Šahlin |  Neuvostoliitto | 19,350 |
|  | Vladimir Portnoi |  Neuvostoliitto | 19,225 |
Miehet > Nojapuut

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Boris Šahlin |  Neuvostoliitto | 19,400 |
|  | Giovanni Carminucci |  Italia | 19,375 |
|  | Takashi Ono |  Japani | 19,350 |
Miehet > Rekki

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Takashi Ono |  Japani | 19,600 |
|  | Masao Takemoto |  Japani | 19,525 |
|  | Boris Šahlin |  Neuvostoliitto | 19,475 |
Miehet > Joukkuekilpailu

| Sija | Urheilijat | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Takashi Ono Shuji Tsurumi Yukio Endō Masao Takemoto Nobuyuki Aihara Takashi Mitsukuri |  Japani | 575,20 |
|  | Boris Šahlin Juri Titov Albert Azarjan Vladimir Portnoi Nikolai Miligulo Valeri Kerdemelidi |  Neuvostoliitto | 572,70 |
|  | Franco Menichelli Giovanni Carminucci Angelo Vicardi Pasquale Carminucci Orlando Polmonari Gianfranco Marzolla |  Italia | 559,05 |
Naiset > Moniottelu

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Larysa Latynina |  Neuvostoliitto | 77,031 |
|  | Sofija Muratova |  Neuvostoliitto | 76,696 |
|  | Polina Astahova |  Neuvostoliitto | 76,164 |
Naiset > Permanto

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Larysa Latynina |  Neuvostoliitto | 19,583 |
|  | Polina Astahova |  Neuvostoliitto | 19,532 |
|  | Tamara Ljukina |  Neuvostoliitto | 19,449 |
Naiset > Puomi

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Eva Bosáková |  Tšekkoslovakia | 19,283 |
|  | Larysa Latynina |  Neuvostoliitto | 19,233 |
|  | Sofija Muratova |  Neuvostoliitto | 19,232 |
Naiset > Nojapuut

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Polina Astahova |  Neuvostoliitto | 19,616 |
|  | Larysa Latynina |  Neuvostoliitto | 19,416 |
|  | Tamara Ljukina |  Neuvostoliitto | 19,399 |
Naiset > Hyppy

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Margarita Nikolajeva |  Neuvostoliitto | 19,316 |
|  | Sofija Muratova |  Neuvostoliitto | 19,049 |
|  | Larysa Latynina |  Neuvostoliitto | 19,016 |
Naiset > Joukkuekilpailu

| Sija | Urheilijat | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Larysa Latynina Sofija Muratova Polina Astahova Margarita Nikolajeva Lidija Ivanova Tamara Ljukina |  Neuvostoliitto | 382,320 |
|  | Věra Čáslavská Eva Bosáková Ludmila Svédová Adolfina Tačová Matylda Matoušková Hana Ružičková |  Tšekkoslovakia | 373,323 |
|  | Sonia Iovan Elena Leuşteanu Emilia Liţă Atanasia Ionescu Uta Poreceanu Elena Niculescu |  Romania | 372,053 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Neuvostoliitto | 10 | 8 | 8 | 26 |
| 2. |  Japani | 4 | 2 | 3 | 9 |
| 3. |  Tšekkoslovakia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4. |  Suomi | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5. |  Italia | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 6. |  Bulgaria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6. |  Romania | 0 | 0 | 1 | 1 |
Capo

Capo akustiselle kitaralle
Kapo akustisen kitaran kaulalla. Kuvan esimerkin mukaisesti otteet ovat samat kuin soitettaessa ilman kapoa, mutta kapoa käytettäessä kappaleen sävellaji nousee korkeammalle.
Capo tai kapo on nauhallisten kielisoittimien (kuten  kitara) käytettävä apuväline, joka asetetaan soittimen otelaudalle poikittain (samalla tavalla kuin etusormi barré-soinnuissa).
Periaate

Jos capo asetetaan esimerkiksi niin kutsutusti normaalivireisen (E-vire) kitaran kolmannelle nauhalle, kitaran vire nousee G:hen, jolloin kitaralla voidaan soittaa haluttu kappale helposti G-sävellajissa, käyttäen kuitenkin kappaleessa olevien sointujen otteita normaalisti (katso kuva). Capoa käyttämällä soitettava kappale voidaan helposti transponoida korkeampaan sävellajiin.
Käyttö

Capolla voi vaihtaa soittimen sävellajia niin kutsutusti "lennosta", asettamalla capo otelaudalle, tai siirtämällä sitä eri kohtaan. Esimerkkitapauksessa kitaralla soitettu kappale soi liian matalalta laulajan äänialaan nähden, jolloin capoa voidaan käyttää kappaleen transponoimiseen laulajalle sopivaan äänialaan.
1734

| --- | --- |
Vuosisadat: 1500-luku · 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku
Vuosikymmenet: 1690-luku · 1700-luku · 1710-luku · 1720-luku · 1730-luku · 1740-luku 1750-luku · 1760-luku · 1770-luku · 1780-luku · 1790-luku · 1800-luku
Vuodet: 1690 · 1691 · 1692 · 1693 · 1694 · 1695 · 1696 · 1697 · 1698 · 1699 1700 · 1701 · 1702 · 1703 · 1704 · 1705 · 1706 · 1707 · 1708 · 1709 1710 · 1711 · 1712 · 1713 · 1714 · 1715 · 1716 · 1717 · 1718 · 1719 1720 · 1721 · 1722 · 1723 · 1724 · 1725 · 1726 · 1727 · 1728 · 1729 1730 · 1731 · 1732 · 1733 · 1734 · 1735 · 1736 · 1737 · 1738 · 1739 1740 · 1741 · 1742 · 1743 · 1744 · 1745 · 1746 · 1747 · 1748 · 1749 1750 · 1751 · 1752 · 1753 · 1754 · 1755 · 1756 · 1757 · 1758 · 1759 1760 · 1761 · 1762 · 1763 · 1764 · 1765 · 1766 · 1767 · 1768 · 1769 1770 · 1771 · 1772 · 1773 · 1774 · 1775 · 1776 · 1777 · 1778 · 1779 1780 · 1781 · 1782 · 1783 · 1784 · 1785 · 1786 · 1787 · 1788 · 1789 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809
Tapahtumia

Ruotsi siirtyi vasemmanpuoleiseen tieliikenteeseen, missä pysyi vuoteen 1967.
Säädettiin Ruotsin yleinen valtakunnanlaki, jonka kaariksi nimettyihin osiin oli koottu sekä siviili-, rikos- että prosessioikeudelliset säännökset. Jotkin sen säännökset ovat yhä voimassa sekä Ruotsissa että Suomessa.
Charles François Dufay julkaisi havaintonsa, että on olemassa kahdenlaista sähköä, "lasisähköä" ja "hartsisähköä" (nimitetään nykyisin positiiviseksi ja negatiiviseksi sähköksi), ja että samanlaiset sähkövaraukset työntävät toisiaan luotaan, erilaiset vetävät toisiaan puoleensa.