stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksandr Aksinin

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Moskova 1980 | 4×100 m |  |
|  Pronssia | Montréal 1976 | 4×100 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ateena 1982 | 4×100 m |  |
|  Pronssia | Praha 1978 | 4×100 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Katowice 1975 | 60 m |  |
|  Pronssia | Milano 1978 | 60 m |  |
|  Pronssia | Sindelfingen 1980 | 60 m |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Sofia 1977 | 4 x 100 m |  |
Aleksandr Timofejevitš Aksinin (ven. Александр Тимофеевич Аксинин, 4. marraskuuta 1954 Leningrad, Venäjän SFNT – 28. heinäkuuta 2020) oli Neuvostoliittoa edustanut pikajuoksija, olympiavoittaja ja Euroopan mestari.
Aksinin kuului Neuvostoliiton pikaviestijoukkueeseen voittaen olympiakultaa Moskovassa 1980, olympiapronssia Montréalissa 1976, Euroopan mestaruuden Ateenassa 1982 ja EM-pronssia Prahassa 1978. Henkilökohtaisia arvokisamitaleita Aksinin saavutti 60 metrin matkalta sisäratojen EM-kilpailuissa: hopeaa Katowicessa 1975 ja pronssia Milanossa 1978 sekä Sindelfingenissä 1980. Moskovan kesäolympialaisissa Aksinin sijoittui lisäksi 100 metrillä neljänneksi jäätyään 0,03 sekuntia pronssiajasta. Neuvostoliiton mestaruuden Aksinin voitti 200 metrillä vuonna 1976 ja pikaviestissä vuosina 1974, 1978 ja 1980. Hänen ennätyksensä olivat 100 metrillä 10,26 sekuntia, 200 metrillä 20,80 sekuntia ja 60 metrillä 6,56 sekuntia. Aksinin kuoli 65-vuotiaana 28. heinäkuuta 2020.
Aiheesta muualla

Aleksandr Aksinin Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Anthony Soter Fernandez

Anthony Soter Fernandez (22. huhtikuuta 1932 Sungai Petani – 28. lokakuuta 2020 Cheras) oli malesialainen kardinaali. Hänet vihittiin papiksi Penangin hiippakuntaan 10. joulukuuta 1966 ja nimitettiin sen piispaksi 29. syyskuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. helmikuuta 1978. Pääkonsekraattorina toimi Gregory Yong Sooi Ngean, jota avustivat James Chan Soon Cheong ja Anthony Lee Kok Hin.
Fernandez sai 2. heinäkuuta 1983 nimityksen Kuala Lumpurin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 24. toukokuuta 2003. Hänet ylennettiin kardinaaliksi vuonna 2016.
Amersoft

Amersoft oli suomalainen yritys, joka oli osa suomalaista monialayritystä Amer-yhtymää.
Amersoft tuli tunnetuksi ensimmäisten suomalaisten kaupallisten pelien ja tietotekniikka-aiheisten kirjojen julkaisijana. Amersoft julkaisi vuosien 1984–1987 aikana useita suomalaisia pelejä erityisesti Commodore 64 -tietokoneelle. Yrityksellä oli merkittävä rooli suomalaisen pelialan syntymiseen 1980-luvun puolivälissä.
Amersoftin julkaisuja > Kirjoja

Kaikki kuusnelosesta (1983)
Seikkailupelit (1985)
Sanatar 64 (1984)
Commodore 64 ohjelmoinnin opas : pelit (1984)
Ohjelmoinnin opas: Grafiikka (1984)
Ohjelmoinnin opas: Hyötyohjelmat (1983)
Ohjelmoinnin opas: Konekieli (1985)
Ohjelmoinnin opas: Menetelmät (1983)
Ohjelmoinnin opas: Pelit [d64] (1983)
Ohjelmoinnin opas: Seikkailupelit (1985)
Memotech-opas (1985),  ISBN 951-35-3336-0
Amersoftin julkaisuja > Pelejä

RahaRuhtinas (1984)
Afrikan tähti (1985)
Uuno Turhapuro Muuttaa Maalle (1986)
Yleisurheilu
Herkkusuu
Mehulinja (1984)
10... Knock out
Crash 16 (1985)
Delta 16 (1985)
Amersoftin julkaisuja > Hyötyohjelmia

BASIC-kääntäjä (1984)
Anthony Scaramucci

| Anthony Scaramucci |
| --- | --- |
 Anthony Scaramucci vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1964 (ikä 60) Long Island, New York, Yhdysvallat
Poliitikko
Puolue:  Republikaanit
Anthony Scaramucci (s. 6. tammikuuta 1964 Long Island, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen sijoituspankkiiri. Heinäkuun 21. päivänä 2017 presidentti Donald Trump nimitti hänet Valkoisen talon viestintäjohtajaksi 15. elokuuta alkaen. Lehdistöpäällikkö Sean Spicer erosi vastalauseena Scaramuccin nimitykselle. 31. heinäkuuta, kymmenen päivää nimittämisestä ja kaksi viikkoa ennen kuin työn piti alkaa, Scaramuccin nimitys peruutettiin uuden kansliapäällikön John F. Kellyn esityksestä.
Nimityksensä jälkeen Scaramucci soitti The New Yorker -lehden toimittajalle kirosanojen ja alatyylin täyttämän puhelun, jossa hän muun muassa kutsui Valkoisen talon kansliapäällikkö Reince Priebusia ”v***n vainoharhaiseksi skitsofreenikoksi”. Scaramucci sanoi luulleensa puhuvansa toimittajalle luottamuksellisesti ilman siteeraamisen vaaraa, mutta toimittaja kiisti että näin olisi sovittu. Priebus sai lähteä heti haastattelun julkaisun jälkeen perjantaina ja Scaramucci seuraavana maanantaina.
Scaramucci avjoitui vuonna 2013 Deidre Ballin kanssa ja heillä on kaksi lasta. Vaimo jätti avioerohakemuksen miehensä nimitystä seuranneella viikolla, koska sanoi inhoavansa Trumpia.
Tultuaan erotetuksi Valkoisen talon hallinnosta Scaramucci muutti mielipidettään Trumpista ja alkoi esiintyä usein mediassa presidentin kriitikkona ja Joe Bidenin vaalikampanjan tukijana.
Alherd Bah’arevitš

| Alherd Bah’arevitš |
| --- | --- |
 Bah’arevitš vuonna 2020
Henkilötiedot
Syntynyt: 1975 Minsk, Valko-Venäjä
Kansalaisuus:  Valko-Venäjä
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Alherd Ivanavitš Bah’arevitš (valkoven. Альгерд Іванавіч Бахарэвіч, ven. Ольгeрд Иванович Бахаревич, Olgerd Ivanovitš Baharevitš; s. 1975 Minsk, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen kirjailija. Hän on kirjoittanut romaaneja sekä essee- ja novellikokelmia.
Bah’arevitšin teoksia on käännetty saksaksi, ranskaksi, puolaksi ja venäjäksi. Hänelle myönnettiin Erwin Piscator -palkinto vuonna 2021. Bah’arevitšin romaani Dogs of Europe palkittiin Valko-Venäjällä vuoden kirjana.
Amazon Alexa

| Amazon Alexa |
| --- | --- |


Luoja:  Amazon.com
Kehittäjä:  Amazon.com
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  marraskuu 2014
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  virtuaaliavustaja
Käyttökielet:  englanti
Alusta:  Amazon Echo
Amazon Alexa tai Alexa on Amazon.comin kehittämä ja julkaisema virtuaaliavustaja, jota käytettiin ensiksi Amazon Echossa. Vuoden 2017 CES-messuilla sen ilmoitettiin laajenevan muidenkin valmistajien älykaiuttimiin ja muihin laitteisiin. Sovelluskehittäjille avatulla ja alustariippumattomalle Alexalle esiteltiin CES 2017 -messuilla enemmän kehittäjän ulkopuolisten valmistajien toteutuksia kuin Cortanalle, Sirille tai Google Assistantille.
Historia

Alexan edeltäjä on puolalainen Ivona, jonka Amazon osti vuonna 2013. Amazon julkisti Alexan yhdessä Echon kanssa marraskuussa 2014.
Tammikuuhun 2019 mennessä Alexaa käyttäviä tuotteita oli myyty 100 miljoonaa kappaletta.
Käyttö

Amazon Alexa aktivoituu sanomalla sille ”Alexa”, minkä jälkeen käyttäjän ja Alexan väliset keskustelut tallennetaan Amazonin palvelimille. Amazon.com ei ole suostunut kertomaan, käyttääkö se Alexan kuulemaa puhetta kohdennettuun mainontaan tai tuotesuosituksiin. Alexalle lähetetyt käskyt lähetetään prosessoitavaksi Amazon.comin palvelimille, josta oikea vastaus lähetetään takaisin. Alexa osaa muun muassa vastata käyttäjänsä esittämiin kysymyksiin, kertoa urheilutuloksia ja käynnistää musiikin toiston.
Arviot

Alexan julkaisun aikaan sitä kuvattiin tietokoneen käytön uudeksi sukupolveksi tulevaisuudeksi ja tuotteen olevan kuin Star Trekistä.
Kymmenen vuottan Alexan julkaisun jälkeen on arvioitu tuotteen olevan Amazonille valtaisa epäonnistuminen. Amazonin Worldwide Digital -divisioonan, joka sisältää Alexan, Echo-kaiuttimet ja Prime Video -palvelun, arvioidaan tekevän vuonna 2022 kymmenen miljardia dollaria tappiota. Suurin osa tappioista liittyy Alexaan ja muihin laitteisiin.
Amazonin strategiana on ollut myydä laitteita tappiolla ja korvata menetykset myöhemmistä ostoksista. Alexaa käytetään miljardeja kertoja viikossa, mutta komennot ovat usein triviaaleja, kuten musiikkikappaleiden vaihtaminen tai säätietojen haku. Amazonin on mahdotonta tehdä voittoa tällaisesta käytöstä. Amazonin alkuperäisenä tarkoituksena oli, että käyttäjät tilaisivat tuotteita virtuaaliavustajan avulla.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2018 – joukkuekilpailu

| Alppihiihto talviolympialaisissa 2018   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Alppiyhdistetty |  | miehet | naiset |  |  |  |  |
| Syöksylasku |  | miehet | naiset |  |  |  |  |
| Suurpujottelu |  | miehet | naiset |  |  |  |  |
| Pujottelu |  | miehet | naiset |  |  |  |  |
| Supersuurpujottelu |  | miehet | naiset |  |  |  |  |
| Joukkuekilpailu |  | seka | seka |  |  |  |  |

| n · k ·  | n · k ·  | n · k ·  | n · k ·  |  |  |  |  |
Alppihiihdon sekajoukkuekilpailu Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 24. helmikuuta 2018 Yongpyong Alpine Centressä Pyeongchangissa Etelä-Koreassa.
Joukkueet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Itävalta Stephanie Brunner  Katharina Gallhuber  Katharina Liensberger  Manuel Feller  Michael Matt  Marco Schwarz   Kanada Candace Crawford  Erin Mielzynski  Laurence St. Germain  Phil Brown  Trevor Philp  Erik Read   Tšekki Gabriela Capová  Martina Dubovská  Kateřina Pauláthová  Ondřej Berndt  Filip Forejtek  Jan Zabystřan   Ranska Adeline Baud-Mugnier  Nastasia Noens  Tessa Worley  Julien Lizeroux  Clément Noël  Alexis Pinturault   Saksa Lena Dürr  Marina Wallner  Fritz Dopfer  Alexander Schmid  Linus Straßer  |   Iso-Britannia Charlotte Guest  Alexandra Tilley  David Ryding  Laurie Taylor   Unkari Szonja Hozmann  Mariann Mimi Maróty  Márton Kékesi  Dalibor Šamšal   Italia Federica Brignone  Chiara Costazza  Irene Curtoni  Stefano Gross  Riccardo Tonetti  Alex Vinatzer   Norja Nina Haver-Løseth  Kristin Lysdahl  Maren Skjøld  Sebastian Foss Solevåg  Leif Kristian Nestvold-Haugen  Jonathan Nordbotten   Venäläiset olympiaurheilijat Anastasiia Silanteva  Ekaterina Tkachenko  Aleksandr Horošilov  Ivan Kuznetsov   Slovakia Soňa Moravčíková  Veronika Velez-Zuzulová  Petra Vlhová  Matej Falat  Adam Žampa  Andreas Žampa  |   Slovenia Ana Bucik  Maruša Ferk  Tina Robnik  Štefan Hadalin  Žan Kranjec   Etelä-Korea Gim So-hui  Kang Young-seo  Jung Dong-hyun  Kim Dong-woo   Ruotsi Frida Hansdotter  Anna Swenn-Larsson  Emelie Wikström  Mattias Hargin  Kristoffer Jakobsen  André Myhrer   Sveitsi Denise Feierabend  Wendy Holdener  Luca Aerni  Daniel Yule  Ramon Zenhäusern   Yhdysvallat Patricia Mangan  Megan McJames  Alice Merryweather  David Chodounsky  Mark Engel  Nolan Kasper  |
Tulokset > Turnauspuu

Tähdellä merkityt joukkueet etenivät jatkoon parhaan mies- ja naislaskijan nopeammalla kumulatiivisella ajalla.
Anna Blomqvist

Anna Catharina Blomqvist (27. lokakuuta 1840 Helsinki – 24. syyskuuta 1925) oli suomalainen kielten- ja musiikinopettaja ja naisasialiikkeen aktivisti.
Blomqvistin vanhemmat olivat kirjallisuuden professori Alexander Blomqvist ja Christina Charlotta Harring. Hän opiskeli kieliä ja musiikkia Ranskassa ja Sveitsissä 1856–1858, musiikkia ja kieliä Dresdenissä, Berliinissä, Pariisissa 1867, 1868, 1869 ja kieliä Berliinissä 1877. Hän oli 1858–1867 saksan, ranskan ja 1871–1909 laulunopettaja sisarensa johtamassa Blomqvistin koulussa Helsingissä, saksan kielen opettaja Helsingin ruotsalaisessa tyttökoulussa ja sen jatko-opistossa.
Blomqvistin sisar oli Anna Charlotta Elisabeth Blomqvist.
Blomqvistien arkisto on Kansalliskirjaston käsikirjoituskokoelman musiikkiarkistoissa.
Julkaisuja

Elementära sångövningar (Alkeisharjoituksia laulussa, 1890 toim. P. J. Hannikainen)
Förberedande kurs i tyska språket, 1900
Deutsches Lesebuch, 1892 (yhdessä muiden kanssa)
Aldershot Town FC

Aldershot Town FC:n kotikenttä Recreation Ground.
Aldershot Town Football Club on jalkapalloseura Aldershotista, Englannista. Kaudella 2018–2019 Aldershot pelaa Englannin viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla National Leaguessa, jonne se putosi vuonna 2013 pelattuaan viisi kautta yhtä sarjatasoa ylempänä kakkosliigassa.
Historia

Aldershot Town Football Club perustettiin vuonna 1992, kun kaupunki jäi kyseisen vuoden keväänä ilman jalkapalloseuraa Aldershot Football Clubin mentyä konkurssiin kesken kauden, ensimmäisenä liigaseurana sitten Accrington Stanleyn kolmekymmentä vuotta aikaisemmin.
Joukkue joutui aloittamaan taipaleensa Isthmian Leaguen kolmosdivisioonasta, viisi sarjaporrasta liigatasoa alempaa. Seuran otteluissa kävi kuitenkin paljon yleisöä ja kahtena kautena peräkkäin joukkue ylsi sarjanousuun. Vuodet 1994–1998 se pelasi Isthmian Leaguen ykköstasolla kunnes nousi Isthmian League Premier Division -sarjaan, ja sieltä kaudeksi 2003–04 konferenssitasolle. Kauden 2007–2008 Aldershot voitti konferenssin pääsarjan mestaruuden ja nousi ensi kertaa historiansa aikana Englannin liigan sarjoihin, kakkosliigaan, jossa se pelasi viisi kautta.
Aldershot Townin tunnuskuvana on sen historiaa symboloiva liekeistä nouseva feenikslintu.
Historia > Valmentajat

Steve Wignall (1992–1995)
Paul Shrubb (väliaik., 1995)
Steve Wigley (1995–1997)
George Borg (1997–2002)
Colin Fielder (väliaik., 2002)
Terry Brown (2002–2007)
Gary Waddock (2007–2009)
Kevin Dillon (2009–2011)
Dean Holdsworth (2011–)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivu
Kannattajien sivusto
Alexis Pinturault

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alexis Pinturault vuonna 2017. |  Alexis Pinturault vuonna 2017. |  Alexis Pinturault vuonna 2017. |  |
Maa:   Ranska
Miesten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 | alppiyhdistetty |  |
|  Pronssia | Sotši 2014 | suurpujottelu |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | suurpujottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sankt Moritz 2017 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Åre 2019 | alppiyhdistetty |  |
|  Kultaa | Courchevel / Méribel 2023 | alppiyhdistetty |  |
|  Hopeaa | Cortina d'Ampezzo 2021 | alppiyhdistetty |  |
|  Pronssia | Vail / Beaver Creek 2015 | suurpujottelu |  |
|  Pronssia | Åre 2019 | suurpujottelu |  |
|  Pronssia | Cortina d'Ampezzo 2021 | supersuurpujottelu |  |
|  Pronssia | Courchevel / Méribel 2023 | supersuurpujottelu |  |
Alexis Pinturault (s. 20. maaliskuuta 1991 Moûtiers, Ranska) on ranskalainen alppihiihtäjä. Hän on alppiyhdistetyn ja joukkuekilpailun maailmanmestari, maailmancupin kokonaiskilpailun voittaja, suurpujottelucupin voittaja, kuusinkertainen alppiyhdistetyn cupin voittaja sekä kolminkertainen olympiamitalisti.
Ura > Arvokisat

Nuorten MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2011 Pinturault voitti suurpujottelussa kultaa. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui pujottelussa 17:nneksi. Schladmingissa 2013 hän oli viides suurpujottelussa ja kuudes sekä pujottelussa, supersuurpujottelussa että superalppiyhdistetyssä.
Pinturault voitti pronssia suurpujottelussa Sotšin olympialaisissa 2014. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sai suurpujottelussa pronssia sekä oli superalppiyhdistetyssä viides ja supersuurpujottelussa yhdestoista. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä sijoittui supersuurpujottelussa kuudenneksi, suurpujottelussa seitsemänneksi ja alppiyhdistetyssä kymmenenneksi.
Pinturault saavutti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hopeaa alppiyhdistetyssä ja pronssia suurpujottelussa sekä oli viides pujottelussa. Åre MM-kilpailuissa 2019 Pinturault voitti kultaa alppiyhdistetyssä ja pronssia suurpujottelussa. Pujottelussa hän oli neljäs. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa alppiyhdistetyssä ja pronssia supersuurpujottelussa. Suurpujottelussa hän johti kilpailua ensimmäisen kierroksen jäljkeen, mutta laski ulos radalta toisella kierroksella. Pujottelussa hän sijoittui seitsemänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui suurpujottelussa viidenneksi, supersuurpujottelussa 11:nneksi ja pujottelussa 16:nneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 Pinturault saavutti alppiyhdistetyn maailmanmestaruuden ja supersuurpujottelun pronssia sekä oli suurpujottelussa seitsemäs ja parisuurpujottelussa yhdestoista.
Anna Birjukova

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Stuttgart 1993 | kolmiloikka |  |
|  Pronssia | Göteborg 1995 | kolmiloikka |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1994 | kolmiloikka |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1994 | kolmiloikka |  |
Anna Birjukova (ven. Анна Бирюкова, s. 27. syyskuuta 1967 Jekaterinburg) on venäläinen entinen kolmiloikkaaja, maailman- ja Euroopan mestari.
Birjukova voitti MM-kultaa Stuttgartissa 1993 uudella maailmanennätyksellä 15,09. Seuraavana vuonna hän sijoittui hopealle sisäratojen EM-kilpailuissa tuloksella 14,72 sekä voitti Euroopan mestaruuden Helsingissä loikittuaan 14,89.
Vuoden 1995 MM-kilpailuissa Birjukova loikki pronssille tuloksella 15,08. Kilpailun voitti Inesa Kravets uudella maailmanennätyksellä 15,50, hopeaa sai Iva Prandževa tuloksella 15,18.
Birjukovan ennätys pituushypyssä on 664 vuodelta 1994 ja kolmiloikassa MM-kultaa tuonut tulos 15,09 vuodelta 1993.
Aiheesta muualla

Anna Birjukova Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Naisten kolmiloikan maailmanmestarit
Antikainen

Antikainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Akseli Antikainen (1904–1997), kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Annina Antikainen (s. 1989), lentopalloilija
Ari Antikainen (s. 1945), kasvatussosiologian professori ja tietokirjailija
Eero Antikainen (1906–1960), ammattiyhdistyspoliitikko ja kansanedustaja
Jarkko Antikainen (s. 1950), laulaja
Juha Antikainen (s. 1979), pesäpallon pelinjohtaja
Kosti Antikainen (1930–1980), graafikko ja kirjojen kuvittaja
Marjukka Nurmela-Antikainen (s. 1942), kouluneuvos ja tietokirjailija
Noora Antikainen (s. 1981), haulikkoampuja
Risto Antikainen (s. 1949), psykologi
Sanna Antikainen (s. 1988), perussuomalaisten kansanedustaja
Toivo Antikainen (1898–1941), poliitikko ja sotilas
Tommi Antikainen (s. 1976), jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Angie Sage

| Angie Sage> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1952 Thames Valley, Englanti
Kansalaisuus:  brittiläinen
Kirjailija
Äidinkieli: Englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aikakausi:  2005 – nykyaika
Tyylilajit:  fantasia, lasten- ja nuortenkirjallisuus
Esikoisteos:  Magiaa (2005)
Aiheesta muualla
septimusheap.com (englanniksi)
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Angie Sage (s. 1952 Thames Valley) on englantilainen lasten- ja nuortenkirjailija. Angie Sage opiskeli Leicesterissä graafista suunnittelua sekä kuvitusta.
Kun Sagen fantasiakirja Magiaa (2005) ilmestyi, se nousi ykköseksi Britannian lastenkirjojen myyntilistalla. Teos oli myös useita viikkoja New York Timesin menekkiykkösten listalla. Kirjan julkaisuoikeudet on myyty lähes 30 maahan. Teos aloittaa Septimus Heap -sarjan. Angie Sage on julkaissut myös toistakymmentä lasten kuvakirjaa.
Septimus Heap -sarja suomeksi

Magiaa.  ((Magyk, 2005.) Kuvittanut Mark Zug)  Suomentanut Kaisa Kattelus. WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-32585-8.
Varjo.  ((Flyte, 2006.) Kuvittanut Mark Zug)  Suomentanut Kaisa Kattelus. WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-32586-5.
Peili.  ((Physik, 2007.) Kuvittanut Mark Zug)  Suomentanut Kaisa Kattelus. WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-32655-8.
Kivi.  ((Queste, 2008.) Kuvittanut Mark Zug)  Suomentanut Kaisa Kattelus. WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-34521-4.
Saari.  ((Syren, 2009.) Kuvittanut Mark Zug)  Suomentanut Kaisa Kattelus. WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36333-1.
Pimeä. (Darke, 2011.) Suom. Kaisa Kattelus. Kuvittanut Mark Zug. WSOY, 2012
Tuli. (Fyre, 2013.) Suom. Kaisa Kattelus. Kuvittanut Mark Zug. WSOY, 2014
Aiheesta muualla

Angie Sagen verkkosivut (englanniksi)
Vesa Sisättö: Kuka on Septimus Heap? Helsingin Sanomat 29.3.2007.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2014 – naisten supersuurpujottelu

| Naisten supersuurpujottelu |
| --- | --- |
Kisapaikka:  Roza Hutor
Kilpailupäivä(t):  15. helmikuuta 2014
Kilpailijoita:  50
Mitalistit
–  Kultaa:   Anna Fenninger (AUT)
–  Hopeaa:   Maria Höfl-Riesch (GER)
–  Pronssia:   Nicole Hosp (AUT)
| Alppihiihto olympialaisissa 2014   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Alppiyhdistetty |  | Miehet |  | Naiset |  |
| Pujottelu |  | Miehet |  | Naiset |  |
| Supersuurpujottelu |  | Miehet |  | Naiset |  |
| Suurpujottelu |  | Miehet |  | Naiset |  |
| Syöksylasku |  | Miehet |  | Naiset |  |
Naisten pujottelu talviolympialaisissa 2014 käytiin 15. helmikuuta Roza Hutorin laskettelukeskuksessa. Kilpailun voittoon laski Itävallan Anna Fenninger ennen Saksa Marlies Schildiä ja Kathrin Zetteliä. 50:stä laskijasta ainoastaan 31 pääsi maaliin ja ensimmäisestä 11 laskijasta ainoastaan kolme selvisi maaliin asti. Brittilaskija Chemmy Alcott kuvasi rataa "ylhäältä jäiseksi ja alhaalta saippuanliukkaaksi".
Lähtökohdat kilpailuun

Kilpailu alkoi kello 11:00 paikallista aikaa. Lähtöpaikka sijaitsi 1580 metrin korkeudessa Devil's Spinen ja Forest Dropin välissä.
Talven aikana alppihiihdon maailmancupissa oltiin kilpailtu viidesti supersuurpujottelussa. Itävallan Lara Gut oli voittanut kolmesti, liechtensteinilainen Tina Weirather kerran ja itävaltalainen Elisabeth Görgl kerran. Supersuurpujottelucupia johti ennen olympialaisia Gut ennen Weiratheria, Fenningeria ja Görgliä. Weirather ei kuitenkaan pystynyt osallistumaan kilpailuun, sillä hän oli kaatunut viimeisessä syöksulaskuharjoituksessa ja saanut ruhjevamman sääreensä. Muista suosikeista puuttuivat Yhdysvaltojen Lindsey Vonn (ei pystynyt osallistumaan olympialaisiin, kaksi eturistisidevammaa vuonna 2013) ja Andrea Fischbacher (ei selvinnyt karsinnoista). Kilpailun ennakkosuosikiksi nousikin sloveeni Tina Maze, joka oli lajin hallitseva maailmanmestari, talviolympialaisten 2010 hopeamitalisti ja maailmancupkauden 2012–2013 voittaja.