stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1979–1980
Runkosarja

| --- | --- |
: Suoraan välieriin
: Puolivälieriin
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Joukkue | O | V | T | P |
| Nokian Urheilijat | 18 | 16 | 2 | 32 |
| Karhun Pojat | 18 | 15 | 3 | 30 |
| Playhonka | 18 | 14 | 4 | 28 |
| Lahden Sampo | 18 | 14 | 4 | 28 |
| Ilomantsin Urheilijat | 18 | 9 | 9 | 18 |
| Turun Riento | 18 | 5 | 13 | 10 |
| Kotkan Työväen Palloilijat | 18 | 5 | 13 | 10 |
| Hyvinkään Tahko | 18 | 5 | 13 | 10 |
| Roihuvuoren Roihu | 18 | 5 | 13 | 10 |
| Työväen Maila-Pojat | 18 | 2 | 16 | 4 |
Pudotuspelit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Puolivälierät | Puolivälierät | Puolivälierät |   |   | Välierät | Välierät | Välierät |   |   | Finaalit | Finaalit | Finaalit |
 
|   |   |   |   |   |   | 1 |  Nokian Urheilijat | 2 |   |  |  |  |  |
|   | 3 |  Playhonka | 2 |   |   | 4 |  Lahden Sampo | 1 |   |   |  |  |  |
|   | 6 |  Turun Riento | 0 |   |   |   |   |   |   |   | 1 |  Nokian Urheilijat | 2 |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 2 |  Karhun Pojat | 1 |
|   |   |   |   |   |   | 2 |  Karhun Pojat | 2 |   |   |  |  |  |
|   | 4 |  Lahden Sampo | 2 |   |   | 3 |  Playhonka | 1 |   |  | Pronssiottelu | Pronssiottelu | Pronssiottelu |
|   | 5 |  Ilomantsin Urheilijat | 0 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 3 |  Playhonka | 2 |
|   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 4 |  Lahden Sampo | 1 |
Kotasaari (Asikkala, Päijänne)

Kotasaari
| --- | --- |
Sijainti:  Asikkala Päijät-Häme Suomi
Saariryhmä:  Huhtasaarien saariryhmä
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  92,5 m 
Pinta-ala:  4,9 ha  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kotasaari  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassa.
Maantietoa

Saari on 340 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on noin 4,9 hehtaaria . Se sijaitsee Asikkalanselän keskiosassa Huhtasaaren saariryhmässä, joka jää Vedentaustan ja Salonsaaren välisen salmen suuhun. Kotasaari on saariryhmän uloin saari. Saarelta on matkaa Salonsaaren pohjoispäähän Kurenniemeen 600 metriä ja pohjoiseen Kaitasaariin 700 metriä. Kotasaarelta näkyy myös Ylimmäinen Huhtasaari kilometrin päässä. Kotasaari liittyy Kaitasaariin geologisesti, sillä ne luetaan kuuluvaksi samaan harjujaksoon . Harjujakso kulkee järven pohjassa ja se ylettyy vain paikoin vedenpintaan asti. Saarella on yksi mäki, joka kohoaa 14 metrin korkeuteen vedenpinnasta. Metsäiselle saarelle on rakennettu lähes 20 vapaa-ajan asuntoa.
Historiaa

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa ja Heinolan seudun taloudellisissa kartoissa vuosilta 1920 ja 1942 saari on merkitty ja se on toisinaan myös nimetty. Saari on kartoissa aina autio . Vuoden 1965 peruskartassa on saareen rakennettu ensimmäiset kaksi mökkiä ja seuraavassa kartassa vuodelta 1980 mökkejä on jo lähes kaksikymmentä.
Kaupunkiraideliikenne

Luas on pikaraitiotiejärjestelmä Dublinissa, Irlannissa.
Stadler Flirt- eli Sm5-yksikkö koeajolla Riihimäellä.
Kaupunkiraideliikenne on joukkoliikenteen ja raideliikenteen muoto, joka on tarkoitettu henkilökuljetuksiin kaupungeissa. Kaupunkiraideliikenne on useimmiten sähkökäyttöistä, mutta myös dieselkäyttöisiä junia käytetään.
Kaupunkiraideliikenteen perusmuodot

Kaupunkiraideliikenteen perusmuodot ovat:
Rautatie eli raskas raideliikenne, joka jakautuu kahteen alakategoriaan:
Metro, joka on kokonaan erotettu muusta rautatieliikenteestä omille, eritasoisille väylilleen.
Paikallisjuna, joka kulkee muun rautatieliikenteen kanssa samoilla radoilla.
Raitiotie eli kevyt raideliikenne, joka soveltuu liikenteeseen katuympäristössä muun liikenteen kanssa samassa tilassa.
Funikulaari eli kiskoköysirata, jota käytetään suhteellisen lyhyisiin siirtymiin jyrkillä rinteillä.
Nykyisin uudet kaupunkiraideliikennejärjestelmät yhdistävät usein näiden järjestelmien piirteitä kuhunkin kaupunkiin ja liikennöintialueeseen parhaiten soveltuvalla tavalla.
Helsingin seudulla nämä liikennemuodot ovat historiallisista syistä kokonaan erillään. Helsingin metro, Helsingin raitioliikenne ja pääkaupunkiseudun lähiliikenne ovat yhteensopimattomia, ja niiden linjoja ei voi nykyisellään erilaisen raideleveyden ja kuormaulottuman takia yhdistää. Metroradalla ja rautateillä on kyllä sama raideleveys (1 524 mm), mutta virroitustapa on erilainen: lähijunissa on ilmajohtovirroitus ja metrossa sivukiskovirroitus.
Järjestelmiä, joissa yhdistetään raitiotien, metron ja paikallisjunan ominaisuuksia, kutsutaan yleensä pikaraitioteiksi, jos käytettävä kalusto soveltuu liikenteeseen myös katuympäristössä. Rautatien ja raitiotien piirteitä yhdistävää liikennettä kutsutaan duoraitiotieksi, jos siitä merkittävä osa kulkee yleisen liikenteen rautatiellä.
Paikallisjunan ja metron yhdistäminen on myös yleistä. Esimerkiksi Tokion ja Lontoon metroissa on yhdistetty metro- ja paikallisjunia samaan kiskoliikennejärjestelmään.
Automaattirata on metroliikenteen muoto, jossa kuljettaja on korvattu automaatiolla. Automaattiradat ovat aina metroja, koska automaatio soveltuu vain muusta liikenteestä kokonaan erotettuun liikenteeseen.
Raitioliikenteen ja rautatieliikenteen erot

Raitio- ja rautatieliikenteen keskeinen ero ei liity raideleveyteen. Raitioliikenteen perustavanlaatuinen ero junaan (paikallisjuna ja metro) verrattuna on se, että raitiovaunua ajetaan kokonaan kuljettajan varassa kuten tieliikenneajoneuvoa, kun taas junaa ajetaan liikenteenohjauksen antamien määräysten eli opasteiden mukaan kullekin junalle erikseen turvatulla kulkutieosuudella. Käytännössä siis raitioliikenteessä kuljettaja kääntää itse vaihteet ja huolehtii vaunujen pitämisestä turvallisen etäisyyden päässä toisistaan, kun junassa puolestaan tämä tehtävä kuuluu liikenteenohjaajalle kuljettajan vain ajaessa junaa liikenteenohjaajan antamien opasteiden mukaan. Tämä tekee raitiovaunulla tapahtuvan liikennöinnin raskasta raideliikennettä huomattavasti joustavammaksi ja vähemmän alttiiksi liikennehäiriöille. Toisaalta raskaan raideliikenteen etuna on suurempi linjanopeus ja suurempi kuljetuskapasiteetti.
Kaupunkiraideliikenteen ominaisuuksia

Kaupunkiraideliikenne on sekä energiankulutukseltaan että liikennöintikustannuksiltaan edullisin tapa kuljettaa suuria määriä ihmisiä kaupungeissa. Useimmat maailman  suurkaupungit käyttävät tämän vuoksi kaupunkiraideliikennettä peruskulkumuotonaan.
Kaupunkiraideliikenteen investointikustannukset ovat suuret. Erityisesti paikallisjuna- ja metrojärjestelmiä on hyvin kallista rakentaa olemassa olevaan kaupunkiympäristöön. Maantasoinen raitiotie on edullisempaa sovittaa kaupunkirakenteeseen.
Kaupunkiraideliikenteen linjaaminen on kaupunkisuunnittelun keskeinen kysymys. Suosituimmat kaupunkiraideliikennejärjestelmät on tarkoin sovitettu kaupunkirakenteeseen, ja usein kaupunkirakenne ja kaupunkiraideliikenne on suunniteltu samaan aikaan, kuten Tukholman tunnelbanan, Martinlaakson rata ja Vantaan Kehärata.
Pienen energiankulutuksen takia kaupunkiraideliikenne on hyvin ympäristöystävällistä, erityisesti jos raideliikenne on sähkökäyttöistä. Sähkökäyttöinen raideliikenne on paikallisesti saasteetonta, joten se vähentää ilmanlaatua heikentäviä typenoksidi-, häkä-, hiilivety-, hiukkas- ja otsonipäästöjä liikenneympäristössä sen korvaamaan yksityisauto- ja bussiliikenteen päästöjen verran. Sähkökäyttöisen vaunun energiankulutus kuljetettua matkustajaa kohden on noin puolet bussien energiankulutuksesta, joten jos sähkö tuotetaan fossiilisilla polttoaineilla, maailmanlaajuisesti vaikuttavien hiilidioksidi- ja typenoksidipäästöjen määrä vähenee vähintään puoleen junaliikenteen korvaaman auto- ja bussiliikenteen nykyisistä päästöistä. Energian tuotantotavaksi voidaan valita parhaaksi katsottu tuotantotapa, ja esimerkiksi tuulivoimalla siitä saadaan lähes päästötön.
Kaupunkiraideliikenteen arvostelu keskittyy yleensä hankkeiden suuriin kustannuksiin, ja usein esitetään, että bussiliikenteen kehittäminen tulisi edullisemmaksi. Kannattajat puolestaan esittävät, että busseilla ei voida kuljettaa yhtä suuria matkustajamääriä kuin kaupunkiraideliikenteellä. Bussien houkuttelevuus matkustajien kannalta on myös usein raideliikennettä huonompi ja niiden käyttökustannukset ovat raideliikennettä korkeammat, vaikkakin aloittamiskustannukset ovat alhaiset.
Kaupunkiraideliikennettä muistuttavia järjestelmiä

Kaupunkiraideliikenteen kanssa samanlaisiin käyttötarkoituksiin on toteutettu monorail- ja bussimetrojärjestelmiä. Näillä järjestelmillä on samoja piirteitä raideliikenteen kanssa kuten omat väylät ja erilliset asemat. Johdinautojärjestelmillä on sähkökäyttöisen raideliikenteen kanssa samankaltainen virransyöttö. Lisäksi kaupunkiraideliikenteen vaihtoehdoksi on esitetty raidetaksijärjestelmiä ja maglev-junia, joita ei ole kuitenkaan toteutettu. Lisäksi on esitetty vetykäyttöisten bussien korvaavan sähköisen raideliikenteen tarpeen.
Kaupunkiraideliikenne Suomessa

Suomessa lähijunaliikennettä on Helsingin, Tampereen ja Lahden seuduilla. Raitiovaunuliikennettä on Helsingissä (1891–) ja Tampereella (2021–). Raitiovaunuliikenne toimi ennen myös Turussa (hevosilla 1890–1892, sähköllä 1908–1972) ja Viipurissa (1912–1944). Suomen ainoa metro on Helsingin metro ja ainoa kaupunkiliikennefunikulaari Kakolan funikulaari Turussa.
Kola (Mali)

| Kola |
| --- | --- |
 Kola
 Koordinaatit: 11°20′29″N, 7°28′27″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Sikasson alue
Piiri:  Bougounin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  4 500
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kola on maalaiskunta Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kola-Sokoro sijaitsee 15 kilometriä Bougounista etelään. Kunnassa on 4 500 asukasta (vuonna 2009).
Kolan kunta rajoittuu pohjoisessa ja lännessä Bougounin, idässä Zantiébougoun ja etelässä Tiémala-Banimonotién kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulat. Tärkein vesistö on Baouléjoki. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on heinä- ja pensassavannia.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita ja fulbeja.
Kunnan läpi kulkee Bamakon ja Sikasson välinen maantie RN7, josta haarautuu maantie RN9 Manankoroon ja Norsunluurannikolle. Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, seesami, maapähkinä ja viljakasvit. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kalastusta, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Kokyū

Kokyū
Kokyū (jap. 胡弓) on perinteinen japanilainen kolmi- tai nelikielinen kielisoitin. Se on ainut perinteinen japanilainen soitin, jota soitetaan jousella. Soittimen alkuperä on Okinawalla, ja se muistuttaa hyvin paljon shamisenia, mutta on kooltaan pienempi. Kokyūta on käytetty japanilaisessa kamarimusiikissa sankyokussa, mutta nykyään sen on korvannut shakuhachi.[lähde? ]
Koverin lentokenttä

| Koverin lentokenttä |
| --- | --- |
Sijainti:  Karjalan tasavalta, Venäjä
Koordinaatit:  61°8′32″N, 33°2′9″E
Ylläpitäjä:  Suomen armeija
Valmistumisvuosi:  1.1.1944
Suljettu:  25.6.1944
Huomioita
Huomioita:  Kenttä toimi myös Nurmoilan kentän varalaskupaikkana
Koverin lentokenttä oli suomalaisten jatkosodassa käyttämä lentokenttä Venäjällä Karjalan tasavallassa, Aunuksen kaupungissa. Se valmistui tammikuussa 1944. Kentän pituus oli yksi kilometri, ja leveimmillään kenttä oli noin 150 metriä leveä. Kentän rakensivat venäläiset sotavangit sekä samalle vankileirille sijoitetut poliittisista syistä tuomitut suomalaiset vangit. Kenttää käytti Suomen ilmavoimien Lentolaivue 32:n toisen lentueen Curtiss Hawk koneet.
Kentällä sijaitsi rakennukset päivystäville lentäjille, radistille sekä mekaanikoille. Lisäksi kentällä oli majoitustilana toimiva parakki. Alueella oli myös ruokala, jossa palveli ja asui lotta. Etäämmällä Aunusjoen varressa olivat erikseen asuinrakennukset, sekä rantasauna.
Kentän kiitotie tuhottiin 18. kesäkuuta 1944 kaivamalla siihen ojia ja kuoppia. Lopullisesti lentokenttä tuhottiin venäläisten suurhyökkäyksen alettua räjäyttämällä se 25. kesäkuuta 1944. Curtiss Hawkit siirrettiin operoimaan Uomaan lentokentälle, Sääksjärvelle, Pitkärannan ja Kolatselän välille.
Koripallo kesäolympialaisissa 1968

| Koripallo kesäolympialaisissa 1968 |
| --- | --- |

Joukkueet:  16
Isäntämaa:   Meksiko
Kaupungit:  México City
Ajankohta:  13. lokakuuta -   23. lokakuuta 1968
Mitalistit:  
–  Kultaa:   Yhdysvallat
–  Hopeaa:   Jugoslavia
–  Pronssia:   Neuvostoliitto
Vuoden 1968 kesäolympialaisten koripallo järjestettiin 13. – 23. lokakuuta 1968 Palacio de los Deportesissa, Méxicossa. Tämä oli seitsemäs kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa virallisena lajina. Koripallo järjestettiin ainoastaan miehille. Mukana oli 191 osanottajaa 16 eri maasta.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
|  YhdysvallatMike Barrett John Clawson Don Dee Calvin Fowler Spencer Haywood Bill Hosket James King Glynn Saulters Charlie Scott Mike Silliman Ken Spain Jo Jo WhiteValmentaja: Henry Iba |  JugoslaviaDragutin Čermak Krešimir Ćosić Vladimir Cvetković Ivo Daneu Radivoj Korać Zoran Marojević Nikola Plećaš Trajko Rajković Dragoslav Ražnatović Petar Skansi Damir Šolman Aljoša ŽorgaValmentaja: Ranko Žeravica |  NeuvostoliittoAnatoli Krikun Modestas Paulauskas Zurab Sak’andelidze Vadim Kapranov Juri Selihov Anatoli Polyvoda Sergei Belov Priit Tomson Serhi Kovalenko Gennadi Volnov Jaak Lipso Vladimir AndrejevValmentaja: Aleksandr Gomelski |
Lopputulokset

| Sija | Maa |
| --- | --- |
:  Yhdysvallat
:  Jugoslavia
:  Neuvostoliitto
4.:  Brasilia
5.:  Meksiko
6.:  Puola
7.:  Espanja
8.:  Italia
9.:  Puerto Rico
10.:  Bulgaria
11.:  Kuuba
12.:  Panama
13.:  Filippiinit
14.:  Etelä-Korea
15.:  Senegal
16.:  Marokko
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2. |  Jugoslavia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3. |  Neuvostoliitto | 0 | 0 | 1 | 1 |
Korenovskin lentotukikohta

Korenovskin lentotukikohta Venäjän länsiosien kartalla. Tukikohta sijaitsee Krasnodarin aluepiirissä, 4 kilometriä Korenovskin keskustasta lounaaseen.
Korenovskin lentotukikohta (ven. База ВВС Кореновск, basa VVS Korenovsk) eli Korenovskin sotilaslentokenttä (ven. военный аэродром Кореновск, vojennyi aerodrom Korenovsk), on Venäjän Krasnodarin aluepiirissä, neljä kilometriä Korenovskin keskustasta lounaaseen sijaitseva Venäjän asevoimien helikopteritukikohta.
Korenovskissa toimii 55. riippumaton helikopterikykmentti (55 OVP; yksikkö 35666). 55 OVP:llä on ollut lentue Mil Mi-8AMTSh -kuljetuskoptereita, lentue Mil Mi-28N ja Mil Mi-35M -hyökkäyskoptereita sekä lentue Kamov Ka-52 hyökkäyskoptereita.
55 OVP on osallistunut sotatoimiin esimerkiksi Georgiassa (2008) ja rykmentti osallistui sotatoimiin Syyriassa (2016) menettäen siellä muun muassa silloisen komentajansa Mil Mi-35M -helikopterin alasampumisessa. Korenovskin ja Budjonnovskin helikoptereita osallistui Venäjän sotatoimiin Krimin miehitykseen Krimin vuonna 2014, ja sen jälkeenkin Korenovskin sotilaskoptereita osallistui kansainvälisillä vesillä Mustallamerellä ukrainalaisiin aluksiin kohdistuneissa vihollisuuksissa. Ukrainalaisen InformNapalmin mukaan syksyllä 2021 rykmentin entinen komentaja tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen hänen käskettyään vuonna 2019 sittemmin pudonneen Mil Mi-28N -helikopterin lentoon huonoissa sääoloissa.
Aiheesta muualla

Korenovsk air base[vanhentunut linkki] (englanniksi) (openaip.net)
Vojennyi aerodrom Korenovsk (Korenovsk) (venäjäksi) (wikimapia.org)
Venäjän lentotukikohdat Euroopassa
Kartta esittää Venäjän ilmavoimien lentopaikkojen ohella merivoimien ja maavoimien keskeisimmät lentotukikohdat ja -asemat. (Huom! Sisältö täydentyy, kesken.)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: ru:Кореновск (аэродром)
Käännös suomeksi
Kovero

Kovero on
Kovero (kylä) Joensuun kaupunginosa,
Kovero (kylä Lapualla) Lapualla sijaitseva kylä
Kovero (kylä Laitilassa)
Tuupovaaran kunnan entinen nimi
Kovero-niminen suomalainen keskitysleiri Itä-Karjalassa jatkosodan aikana
Koveron perinnetila, museoitu kruununmetsätorppa Seitsemisen kansallispuiston läheisyydessä.
Järviä
Kovero, järvi Juuassa
Kovero, järvi Padasjoella
Kovero, järvi Ruovedellä Helvetinjärven kansallispuistossa
Kovero, järvi Sysmässä
katso myös
Koverojärvi, järvi Hämeenlinnassa
Koverojärvi, järvi Joensuussa
Koverojärvi, järvi Orivedellä
Koverojärvi, järvi Tammelassa
Henkilöitä
Einari Kovero (1892–1976), runoilija
Esko Kovero (s. 1958), näyttelijä
Ilmari Kovero (1877–1963), kansantaloustieteilijä, professori
Karl Adolf Kovero (1845–1929), kirjailija ja kääntäjä
Kyllikki Kovero, myöh. Tuominen, o.s. Ståhlberg (1908–1994), opettaja ja oppikirjojen laatija
Martti Kovero (1882–1955), Tilastollisen päätoimiston ylijohtaja, professori
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kovero”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Korpraalisieppo

| Korpraalisieppo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pensassiepot Petroicidae
Suku::  Korpraalisiepot Poecilodryas
Laji::  brachyura
Kaksiosainen nimi
 Poecilodryas brachyura  (Sclater, 1874) 
Katso myös
   Korpraalisieppo Wikispeciesissä   Korpraalisieppo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Korpraalisieppo (Poecilodryas brachyura) on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Korpraalisieppoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kol (kuningas)

| Kol> Ruotsin kuningas |
| --- | --- |
Valtakausi:  ~1167–1173   kanssahallitsijana 1167–1169 Burislev   vastahallitsijana Knuut Eerikinpoika
Edeltäjä:  Kaarle Sverkerinpoika
Seuraaja:  Knuut Eerikinpoika

Kuollut:  1172 tai 1173
Isä:  Jon-jaarli (luultavasti)
Uskonto:  roomalaiskatolinen
Kol oli yhdessä Burislevin kanssa Ruotsin kuningas ja kruununtavoittelija noin vuosina 1167–1173.
Kristina Haataja

Kristina Haataja (s. 1953) on suomalainen kirjailija ja kääntäjä, joka on toiminut myös kielten opettajana sekä toimittajana. Hän on viettänyt suuren osan elämästään Pariisissa. Haataja on julkaissut Suomessa romaanit Passio (1991), Yö (1994) ja Temppeli (1995) sekä Ranskassa teoksen La lézarde et le caillou (2006) yhdessä Sylvie Durbec'n kanssa. Hän on kääntänyt muun muassa Marguerite Duras'n, Emmanuel Carrèren, Jules Vernen ja Virginie Despentes'n romaaneja.
Kristina Hillmann

Kristina Hillmann vuonna 2012.
Kristina Hillmann (s. 5. syyskuuta 1991 Basel, Sveitsi) on saksalainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä seitsemänneksi sijoittuneeseen Saksan naisten joukkueeseen. Hänen seuranaan on ollut Hampurin Uhlenhorster HC, ja hän pelaa keskikentällä. Hän on lääketieteen opiskelija.
Kungurin metsäaro

Kungurin metsäaro (ven. Кунгу́рская лесосте́пь, Kungurskaja lesostep) on metsäaroalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee aluepiirin kaakkoisosassa Iren ja Sylva -jokien välisellä alueella. Metsäaron pinta-ala on 12 000 neliökilometriä.
Kasvillisuus käsittää Euraasian metsäarovyöhykkeen lajeja, joista monet ovat nykyään Uralin alueella harvinaisia. Metsäsaarekkeissa kasvaa koivua ja haapaa sekä vähäisemmässä määrin lehmusta, jalavaa ja mäntyä. Kungurin metsäaroa pidetään jääkautta seuranneen lämpimän kauden (5000–1000 eaa.) jäänteenä. Sen säilymistä ovat edistäneet seudun lämpimät kesät, vähäinen sademäärä ja kalkkikiveä sisältävät sedimenttilajit. Nykyään suuri osa alueesta on maatalouden käytössä.
Kirkkonummen suomalainen seurakunta

| Kirkkonummen suomalainen seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Kirkkonummen kirkko.
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Espoon hiippakunta
Rovastikunta:  Espoon tuomiorovastikunta
Pääkirkko:  Kirkkonummen kirkko
Jäsenmäärä:  20 056 (2022)
– Osuus asukkaista:  59,9 %
Kirkollisvero:  1,00 %
Kirkkoherra:  Anna-Maija Kuutti-Manninen
Verkkosivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirkkonummen suomalainen seurakunta on seurakunta Uudellamaalla, Kirkkonummen kunnassa. Seurakunta kuuluu Espoon hiippakunnassa Tuomiorovastikunta ja on osa Kirkkonummen seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimii Anna-Maija Kuutti-Manninen (valittu vuonna 2021). Vuonna 2018 seurakunnassa oli 20 998 jäsentä.
Kirkot

Kirkkonummen kirkko
Pyhän Matteuksen kirkko
Haapajärven kirkko
Papisto

2000–2018: Timo Posti
2019–2021: Hannu Suni
2021→ Anna-Maija Kuutti-Manninen
Kotaselkä (Mänttä-Vilppula)

| Kotaselkä |
| --- | --- |
 Lasku-uoma Vilppulankoski heinäkuussa 2009.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Mänttä-Vilppula
Koordinaatit:  62°00′50″N, 24°32′21″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuoreveden alue (35.61)
Laskujoki:  Vilppulankoski 
Järvinumero:  35.611.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,4 m  
Rantaviiva:  11,4984 km  
Pinta-ala:  1,13573 km²  
Tilavuus:  0,0059902 km³  
Keskisyvyys:  5,27 m  
Suurin syvyys:  21,18 m  
Saaria:  3 
 fiKotaselkä 
Kotaselkä  on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön ja sen Keuruun reitin alajuoksulle.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 114 hehtaaria eli 1,1 neliökilometriä. Se on 3,1 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Järven ympäristössä korkeusvaihtelut ovat loivia ja suurin mäki kohoaa yli 10 metrin korkeuteen Kotaniemessä. Järven muoto on rikkonainen. Lampisenniemi on 650 metriä pitkä niemi, joka on jakamassa järvialtaan neljään osaan. Niemen pohjoispuolelle jää 600 metriä pitkä Lampisenlahti, jonka lahdensuu kapenee paikoin 40 metrin levyiseksi. Lampisenniemi aiheuttaa Pirttiniemen kanssa toisen kapeikon sen eteläpuolelle, joka erottaa järvestä suuruan sisältävän pienen järvenosan. Kapeikon itäpuolelle jää lahdelma, jossa sijaitsevat Pirttilahti ja Pajulahti. Suurimman järvenosan muodostaa järven itäosa, joka on 1,5 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Sen kaakkpoispäässä sijaitsee Taipaleenlahti. Pohjoisrannan Kotaniemi erottaa järven siihen laskevasta Kuoreveden vesireitistä.
Järvessä on kartan mukaan kolme saarta. Kotasaaret muodostavat saariparin järven itäpäässä. Ne ovat 100 metriä ja 70 metriä pitkät. Kolmas saari sijaitsee Lampisenlahdella ja se on 30 metriä pitkä. Saaret ovat autiot.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 6,0 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0060 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 5,3 metriä ja suurin syvyys on 21,2 metriä. Syvin kohta sijaitsee Lampisenniemen edustalla sen itäpuolella. Syvin kohta kuuluu laajempaan yli 10 metriä syvään syvänteeseen, johon sisältyy kolme yli 15 metrin syvännettä.
Järven rantaviivan pituus on 11 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta länsipäässä sijaitsevia Vilppulan taajama-alueita. Järven etelärannoilla ulottuvat peltomaat joisskin kohdin järven rantaan asti. Taajama-alueen ulkopuolella on haja-asutusta vain muutama kiinteistö tai maatila. Rantaan on rakennettu kymmenen vapaa-ajan asuntoa tai rantasaunaa. Niille tulee tiet Vilppulan taajamasta tai taajamasta lähteviltä kyläteiltä. Järven länsipäässä sijaitsee Mänttä-Vilppulan kaupungin vuokraama Koivuniemen retkeilymaja .