stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fort Smith
Historia

Nykyisen Arkansasin alueella vaikutti monia intiaanikansoja, joista suurimpien joukossa olivat quapaw’t. Hernando de Soton johtama espanjalainen retkikunta liikkui alueella vuonna 1541 ja ranskalaisen Robert Cavelier de La Sallen johtama retkikunta vuonna 1682. Jälkimmäinen retkikunta julisti alueen kuuluvan Uuteen Ranskaan.
Arkansasin alueesta tuli virallisesti osa Yhdysvaltoja vuonna 1802. Alueelle oli ajan kuluessa siirtynyt useita intiaaniheimoja Mississippijoen länsipuolelta, ja heimot ajautuivat kahakoihin keskenään. Fort Smithin linnake rakennutettiin näiden kahakoiden hallitsemiseksi vuonna 1817. Nimensä se sai kenraali Thomas Adams Smithin mukaan. Alkuperäinen linnake oli käytössä vain 1820-luvulle saakka, mutta sen tilalle rakennutettiin toinen vuosina 1838–1848. 1800-luvun alkupuoliskolla Fort Smith oli Intiaaniterritorioon niin sanotulla Kyynelten tiellä siirrettyjen intiaanikansojen välietappi. 1840-luvulla linnoituksen komentajana toimi myöhempi presidentti Zachary Taylor.
Kun linnoitus oli perustettu ja intiaanien uhka väheneni, alueelle alkoi saapua siirtolaisia ja linnakkeen ympärille alkoi kasvaa asutuskeskus. Vuonna 1861 alkanut Yhdysvaltain sisällissota jakoi kaupungin asukkaat Etelävaltioiden ja Pohjoisvaltioiden kannattajiin. Arkansas liittyi etelään huhtikuussa 1861, ja pohjoisen joukot valtasivat sen 1. syyskuuta 1863. Sodan jälkeen linnake jäi pitkälti käyttämättömäksi. Alue tuli tunnetuksi rikollisuudestaan, ja alueesta vastannut tuomari Isaac C. Parker tuli puolestaan tunnetuksi "hirttäjätuomarina". Rautatie rakennettiin 1870-luvulla, ja linnakkeen toiminta lakkasi kokonaan vuonna 1896.
1930-luvun lama iski kaupunkiin 1900-luvulla, minkä lisäksi maanviljelijät kärsivät nimellä dust bowl tunnetusta kuivasta kaudesta. Sisällissodan jälkeen rotuerottelua jatkaneet Jim Crow -lait lakkautettiin vuoteen 1957 mennessä. Kaupunki teollistui, mutta teollisuus on kärsinyt muun maan tavoin tehtaiden siirtymisestä ulkomaille 2000-luvulla.
Talous

Fort Smith on yksi Arkansasin teollisuuden keskuksista. Paikallisen teollisuuden tuotteita ovat esimerkiksi moottorit, lämmitys- ja ilmastointilaitteet, sekä huonekalut. Turismin merkitys on kasvanut etenkin alueen historiallisten kohteiden ansiosta.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Fort Smithissä aikavälillä 2013–2017 olivat 36 532 Yhdysvaltain dollaria ja henkilöä kohden 23 650 dollaria. 25,8 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö

Fort Smithin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 86 209 ja vuoden 2018 arvion mukaan 87 845. Sen suuremman metropolialueen asukasluku oli 298 592. Kaupungin asukkaista 70,4 % oli taustaltaan valkoisia, 9,6 % afroamerikkalaisia, 1 % intiaaneja, 18,8 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 5,9 % aasialaisia. 21,2 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia, ja 12,7 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fort Smith Wikimedia Commonsissa
Fort Smithin historiallinen oikeustalo, Isaac C. Parkerin työpaikka.
Paikallinen luterilainen kirkko.
Françoise Sagan

| Françoise Sagan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Françoise Quoirez
Syntynyt: 21. kesäkuuta 1935 Cajarc, Ranska
Kuollut: 24. syyskuuta 2004 (69 vuotta) Honfleur, Ranska
Kirjailija
Salanimi: Françoise Sagan 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.francoisesagan.fr
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Françoise Sagan (21. kesäkuuta 1935 Cajarc, Ranska – 24. syyskuuta 2004 Honfleur, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, alkuperäiseltä nimeltään Françoise Quoirez. Hänen kirjailijanimensä on peräisin Marcel Proustin romaanisarjasta Kadonnutta aikaa etsimässä. Sagan kirjoitti romaaneja, novelleja, näytelmiä ja elokuvakäsikirjoituksia, joista monet ovat romanttisia tarinoita keskiluokan ihmisistä.
Elämä

1950-luvulla Sagan harrasti muodikkaasti nopeita urheiluautoja, asui Pariisissa Seinen vasemmalla rannalla ja vietti aikaansa Juliette Grécon, Jean-Paul Sartren  ja muiden kulttuurihenkilöiden seurassa. Alkoholi, tupakka, uhkapeli ja huumeet kuuluivat noiden seurapiirien elämään. Lehdistössä häntä pidettiin naispuolisena James Deanina ja myöhemmin "viimeisenä eksistentialistina" ja "kurittomuuden ikonina".
Saganin kaksi avioliittoa päättyivät avioeroon. Hänellä on yksi poika. Sagan oli usein skandaalin silmässä muun muassa useiden liikenneonnettomuuksiensa ja huumeiden käyttönsä vuoksi. Hänet yhdistettiin myös talousrikoksiin (Elf-skandaali).
Sagan kuoli 69-vuotiaana keuhkoveritulppaan pitkään sairastettuaan ja omaisuutensa menettäneenä. Muistosanoissaan Ranskan presidentti Jacques Chirac totesi: "Menetimme yhden parhaista ja herkimmistä kirjailijoistamme."
Tuotanto

Esikoisteoksensa, romaanin Tervetuloa ikävä, Sagan julkaisi vain 18-vuotiaana vuonna 1954. Hän oli aloittanut teoksen kirjoittamisen kesäkuussa 1953, ja sen sanotaan valmistuneen seitsemässä viikossa. Romaanin päähenkilö on kertojaminä, 17-vuotias Cécile, josta kehkeytyy ensimmäinen Saganin luomista elämään pettyneiden teini-ikäisten vertauskuvista, hiukan J. D. Salingerin Sieppari ruispellossa -romaanin päähenkilön tapaan. Tervetuloa ikävä oli suunnaton menestys Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Sagan on tunnettu monista lausahduksistaan. "Raha ei tee ketään onnelliseksi, mutta itken mieluummin Jaguarissa kuin linja-autossa" on kuuluimpia Sagan-sitaatteja.
Vaikka Saganin tuotanto usein leimataan viihteelliseksi, moni feministinen kriitikko on pitänyt varsinkin varhaisia teoksia naisen roolia ansiokkaasti laventavina.
Sagan kirjoitti kaikkiaan yli 40 teosta. Niitä on käännetty yli 20 kielelle, ja niiden pohjalta on tehty elokuvia. Tunnetuin lienee Otto Premingerin Yhdysvalloissa ohjaama Tervetuloa ikävä -sovitus vuodelta 1957, pääosassa Jean Seberg. Saganista on myös kirjoitettu monia tutkimuksia ja elämäkertoja.
Teoksia

Romaaneja:
Tervetuloa ikävä (Bonjour tristesse, 1954; suom. Lea Karvonen, 1955).
Muuan hymy (Un certain sourire, 1956; suom. Satu Waltari, 1956).
Varjoa vajaat (Dans un mois, dans un an, 1957).
Pidättekö Brahmsista? (Aimez-vous Brahms?, 1959; suom. 1959).
Ihmeelliset pilvet (Les Merveilleux Nuages, 1961).
Toxique (1964).
Tappion hetki (La Chamade, 1965).
Sydämen vartija (Le Garde du cœur, 1968).
Palanen aurinkoa vedessä (Un peu de soleil dans l’eau froide, 1969).
Mustelmia sielussa (Des bleus à l’âme, 1972).
Vieraat kasvot (Un profil perdu, 1974).
Réponses (1975).
Sekainen vuode (Le Lit défait, 1977).
Rakastaja (Le Chien couchant, 1980; suom. Sulamit Hirvas, 1982).
Tervetuloa hellyys (La Femme fardée, 1981; suom. 1983).
Myrskyn silmässä (Un orage immobile, 1983; suom. 1984).
Avec mon meilleur souvenir (1984).
La Maison de Raquel Vega (1985).
...Et toute ma sympathie (1993).
Chagrin de passage (1994).
Le Miroir égaré (1996).
Derrière l’épaule (elämäkerta, 1998).
Näytelmiä:
Linna Ruotsissa (Château en Suède, 1960).
Les Violons parfois (1961).
L’Excès contraire (1987).
Elokuvakäsikirjoituksia:
Landru (1963; ohjaaja Claude Chabrol).
Les Fougères bleues (1977; pohjana Saganin oma novelli "Les Fougères bleues").
Generaattori, esittävän taiteen tila

Generaattori on Kajaanin ydinkeskustassa, Raatihuoneentorin kupeessa, Kainuun Sanomien vanhassa painohallissa sijaitseva kulttuurikeskus ja esittävän taiteen tila. Generaattorilla toimii kolme yhteisöä: kulttuuriosuuskunta G-voima, Kajaanin Harrastajateatteri ja nykytanssin tuotantoryhmä Routa.
Generaattorilla tuotetaan teatteri- ja tanssiesityksiä, taidealan koulutusta, kaupunkitapahtumia, konsertteja ja keskustelutilaisuuksia. Vuotuiset kävijämäärät vaihtelevat 15 000 – 22 000 välillä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Generaattori
Friedrich von Thun und Hohenstein

Friedrich von Thun und Hohenstein, Josef Mukařovskýn piirros.
Friedrich von Thun und Hohenstein (8. toukokuuta 1810 Tetschen (nyk. Děčín), Böömi – 24. syyskuuta 1881 Tetschen) oli itävaltalainen kreivi ja diplomaatti. Hän oli muun muassa Itävallan lähettiläänä Tukholmassa vuosina 1847–1849. Parhaiten hänet kuitenkin muistetaan toiminnastaan Saksan liittopäivien puhemiehenä Frankfurtissa vuonna 1850. Itävallan delegaatiota Frankfurtissa johtanut Thun und Hohenstein vastusti tiukasti varsinkin Otto von Bismarckin esittämiä vaatimuksia keskitetymmin johdetun Saksan luomisesta, mikä olisi vahvistanut Preussin johtoasemaa. Thun und Hohenstein oli myöhemmin Itävallan lähettiläänä Preussissa 1852–1854 ja Venäjällä 1859–1863.
Friedrich von Thun und Hohensteinin veli oli ministeri Leo von Thun und Hohenstein ja hänen poikansa Itävallan pääministerinä toiminut Franz von Thun und Hohenstein.
Formula 3 Italian Grand Prix 2019

|  Formula 3 Italian Grand Prix 2019 |
| --- | --- |
 7. osakilpailu 8 osakilpailusta kaudella 2019. 

Päivämäärä:  7. syyskuuta 2019
Sijainti:  Monza, Italia
Rata:  Moottorirata   5,793 km
Lauantain kilpailu
Pituus:  22 kierrosta, 127,446 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Christian Lundgaard  (ART Grand Prix)
Aika:  1.38,834
Nopein kierros
Kuljettaja:   Robert Shwartzman  (Prema Racing)
Aika:  1.40,020 (kierroksella 17)
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Robert Shwartzman  (Prema Racing)
Toinen:   Jehan Daruvala  (Prema Racing)
Kolmas:   Yuki Tsunoda  (Jenzer Motorsport)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  22 kierrosta, 127,446 km
Sää:   Aurinkoinen
Nopein kierros
Kuljettaja:   Richard Verschoor  (MP Motorsport)
Aika:  1.49,580 (kierroksella 22)
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Yuki Tsunoda  (Jenzer Motorsport)
Toinen:   Liam Lawson  (MP Motorsport)
Kolmas:   Jake Hughes  (HWA Racelab)
Formula 3 Italian Grand Prix 2019 oli Formula 3 -kauden 2019 seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 7.–8. syyskuuta Monzan moottoriradalla Italiassa.
Tulokset > Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika | Ero | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 3 |  Christian Lundgaard | ART Grand Prix | 1.38,834 |  | 1 |
| 2 | 26 |  Marcus Armstrong | Prema Racing | 1.38,969 | +0,135 | 7 |
| 3 | 28 |  Robert Shwartzman | Prema Racing | 1.39,037 | +0,203 | 8 |
| 4 | 27 |  Jehan Daruvala | Prema Racing | 1.39,055 | +0,221 | 10 |
| 5 | 7 |  Lirim Zendeli | Sauber Junior Team by Charouz | 1.39,177 | +0,343 | 2 |
| 6 | 29 |  Teppei Natori | Carlin Buzz Racing | 1.39,303 | +0,469 | 12 |
| 7 | 2 |  Max Fewtrell | ART Grand Prix | 1.39,307 | +0,473 | 5 |
| 8 | 6 |  Richard Verschoor | MP Motorsport | 1.39,312 | +0,478 | 8 |
| 9 | 19 |  Niko Kari | Trident | 1.39,343 | +0,509 | 11 |
| 10 | 15 |  Giorgio Carrara | Jenzer Motorsport | 1.39,344 | +0,510 | 4 |
| 11 | 14 |  Yuki Tsunoda | Jenzer Motorsport | 1.39,437 | +0,603 | 6 |
| 12 | 11 |  Jake Hughes | HWA Racelab | 1.39,444 | +0,610 | 18 |
| 13 | 4 |  Liam Lawson | MP Motorsport | 1.39,505 | +0,671 | 14 |
| 14 | 18 |  Pedro Piquet | Trident | 1.39,511 | +0,677 | 9 |
| 15 | 21 |  Jüri Vips | Hitech Grand Prix | 1.39,645 | +0,811 | 17 |
| 16 | 31 |  Logan Sargeant | Carlin Buzz Racing | 1.39,717 | +0,883 | 22 |
| 17 | 1 |  David Beckmann | ART Grand Prix | 1.39,788 | +0,954 | 21 |
| 18 | 23 |  Alex Peroni | Campos Racing | 1.39,830 | +0,996 | 13 |
| 19 | 5 |  Simo Laaksonen | MP Motorsport | 1.40,068 | +1,234 | 15 |
| 20 | 12 |  Keyvan Andres | HWA Racelab | 1.40,084 | +1,250 | 16 |
| 21 | 10 |  Bent Viscaal | HWA Racelab | 1.40,097 | +1,263 | 28 |
| 22 | 20 |  Leonardo Pulcini | Hitech Grand Prix | 1.40,108 | +1,274 | 27 |
| 23 | 17 |  Devlin DeFrancesco | Trident | 1.40,114 | +1,280 | 24 |
| 24 | 25 |  Sebastián Fernández | Campos Racing | 1.40,190 | +1,356 | 19 |
| 25 | 8 |  Fabio Scherer | Sauber Junior Team by Charouz | 1.40,258 | +1,424 | 20 |
| 26 | 30 |  Felipe Drugovich | Carlin Buzz Racing | 1.40,370 | +1,536 | 29 |
| 27 | 22 |  Ye Yifei | Hitech Grand Prix | 1.40,639 | +1,805 | 30 |
| 28 | 9 |  Raoul Hyman | Sauber Junior Team by Charouz | 1.41,052 | +2,218 | 23 |
| 29 | 24 |  Alessio Deledda | Campos Racing | 1.41,161 | +2,327 | 25 |
| 30 | 16 |  Andreas Estner | Jenzer Motorsport | 1.42,031 | +3,197 | 26 |
Lähde:
Tulokset > Lauantain kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 28 |  Robert Shwartzman | Prema Racing | 22 | 42.46,627 | 8 | 25+2 |
| 2. | 27 |  Jehan Daruvala | Prema Racing | 22 | +1,391 | 10 | 18 |
| 3. | 14 |  Yuki Tsunoda | Jenzer Motorsport | 22 | +1,923 | 6 | 15 |
| 4. | 6 |  Richard Verschoor | MP Motorsport | 22 | +2,372 | 3 | 12 |
| 5. | 18 |  Pedro Piquet | Trident | 22 | +3,517 | 9 | 10 |
| 6. | 11 |  Jake Hughes | HWA Racelab | 22 | +4,557 | 18 | 8 |
| 7. | 4 |  Liam Lawson | MP Motorsport | 22 | +5,170 | 14 | 6 |
| 8. | 8 |  Fabio Scherer | Sauber Junior Team by Charouz | 22 | +5,837 | 20 | 4 |
| 9. | 31 |  Logan Sargeant | Carlin Buzz Racing | 22 | +6,830 | 22 | 2 |
| 10. | 20 |  Leonardo Pulcini | Hitech Grand Prix | 22 | +7,473 | 27 | 1 |
| 11. | 29 |  Teppei Natori | Carlin Buzz Racing | 22 | +8,620 | 12 |  |
| 12. | 17 |  Devlin DeFrancesco | Trident | 22 | +8,935 | 24 |  |
| 13. | 3 |  Christian Lundgaard | ART Grand Prix | 22 | +9,924 | 1 | 4 |
| 14. | 2 |  Max Fewtrell | ART Grand Prix | 22 | +10,951 | 5 |  |
| 15. | 9 |  Raoul Hyman | Sauber Junior Team by Charouz | 22 | +11,728 | 23 |  |
| 16. | 30 |  Felipe Drugovich | Carlin Buzz Racing | 22 | +12,206 | 29 |  |
| 17. | 10 |  Bent Viscaal | HWA Racelab | 22 | +13,198 | 28 |  |
| 18. | 25 |  Sebastián Fernández | Campos Racing | 22 | +15,523 | 19 |  |
| 19. | 12 |  Keyvan Andres | HWA Racelab | 22 | +17,850 | 16 |  |
| 20. | 5 |  Simo Laaksonen | MP Motorsport | 22 | +19,367 | 15 |  |
| 21. | 26 |  Marcus Armstrong | Prema Racing | 22 | +20,599 | 7 |  |
| 22. | 16 |  Andreas Estner | Jenzer Motorsport | 22 | +21,148 | 26 |  |
| 23. | 24 |  Alessio Deledda | Campos Racing | 22 | +22,067 | 25 |  |
| Kesk. | 23 |  Alex Peroni | Campos Racing | 17 | DNF | 13 |  |
| Kesk. | 1 |  David Beckmann | ART Grand Prix | 15 | DNF | 21 |  |
| Kesk. | 21 |  Jüri Vips | Hitech Grand Prix | 7 | DNF | 17 |  |
| Kesk. | 19 |  Niko Kari | Trident | 3 | DNF | 11 |  |
| Kesk. | 7 |  Lirim Zendeli | Sauber Junior Team by Charouz | 3 | DNF | 2 |  |
| Kesk. | 22 |  Ye Yifei | Hitech Grand Prix | 1 | DNF | 30 |  |
| Kesk. | 15 |  Giorgio Carrara | Jenzer Motorsport | 1 | DNF | 4 |  |
Lähde:
Tulokset > Sunnuntain kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 14 |  Yuki Tsunoda | Jenzer Motorsport | 22 | 41.11,470 | 6 | 15 |
| 2. | 4 |  Liam Lawson | MP Motorsport | 22 | +1,312 | 2 | 12 |
| 3. | 11 |  Jake Hughes | HWA Racelab | 22 | +2,018 | 3 | 10 |
| 4. | 6 |  Richard Verschoor | MP Motorsport | 22 | +2,803 | 5 | 8+2 |
| 5. | 18 |  Pedro Piquet | Trident | 22 | +6,861 | 4 | 6 |
| 6. | 20 |  Leonardo Pulcini | Hitech Grand Prix | 22 | +7,930 | 10 | 4 |
| 7. | 8 |  Fabio Scherer | Sauber Junior Team by Charouz | 22 | +14,329 | 1 | 2 |
| 8. | 28 |  Robert Shwartzman | Prema Racing | 22 | +14,952 | 8 | 1 |
| 9. | 3 |  Christian Lundgaard | ART Grand Prix | 22 | +15,019 | 13 |  |
| 10. | 31 |  Logan Sargeant | Carlin Buzz Racing | 22 | +16,320 | 9 |  |
| 11. | 21 |  Jüri Vips | Hitech Grand Prix | 22 | +16,417 | 26 |  |
| 12. | 30 |  Felipe Drugovich | Carlin Buzz Racing | 22 | +19,285 | 16 |  |
| 13. | 27 |  Jehan Daruvala | Prema Racing | 22 | +22,373 | 7 |  |
| 14. | 26 |  Marcus Armstrong | Prema Racing | 22 | +23,517 | 21 |  |
| 15. | 19 |  Niko Kari | Trident | 22 | +25,101 | 27 |  |
| 16. | 17 |  Devlin DeFrancesco | Trident | 22 | +25,759 | 12 |  |
| 17. | 9 |  Raoul Hyman | Sauber Junior Team by Charouz | 22 | +25,970 | 17 |  |
| 18. | 7 |  Lirim Zendeli | Sauber Junior Team by Charouz | 22 | +30,267 | 28 |  |
| 19. | 22 |  Ye Yifei | Hitech Grand Prix | 22 | +35,425 | 29 |  |
| 20. | 5 |  Simo Laaksonen | MP Motorsport | 22 | +36,412 | 20 |  |
| 21. | 2 |  Max Fewtrell | ART Grand Prix | 22 | +36,412 | 14 |  |
| 22. | 12 |  Keyvan Andres | HWA Racelab | 22 | +37,328 | 19 |  |
| 23. | 15 |  Giorgio Carrara | Jenzer Motorsport | 22 | +38,842 | 30 |  |
| 24. | 16 |  Andreas Estner | Jenzer Motorsport | 22 | +44,302 | 22 |  |
| 25. | 24 |  Alessio Deledda | Campos Racing | 22 | +47,238 | 23 |  |
| 26. | 25 |  Sebastián Fernández | Campos Racing | 22 | +1.16,932 | 18 |  |
| 27.† | 10 |  Bent Viscaal | HWA Racelab | 21 | DNF | 17 |  |
| 28.† | 1 |  David Beckmann | ART Grand Prix | 21 | DNF | 25 |  |
| 29.† | 29 |  Teppei Natori | Carlin Buzz Racing | 21 | DNF | 11 |  |
| DNS | 23 |  Alex Peroni | Campos Racing | 0 | Ei startannut | 24 |  |
Lähde:
Muuta

Yuki Tsunodan ensimmäinen voitto.
Gabriel Wilhelm Sohlberg

Gabriel Wilhelm Sohlberg yhdessä tyttärensä kanssa heinäkuussa 1877.
Gabriel Wilhelm Sohlberg (30. lokakuuta 1851 Kisko – 2. toukokuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen läkkiseppä ja tehtailija jonka 1876 perustamasta peltisepänverstaasta sai alkunsa monialayritys Oy G. W. Sohlberg Ab.
Kiskon pitäjän Sorttilan kylässä Sortin talossa syntyneen Sohlbergin vanhemmat olivat Gabriel Eliasson Paavola ja Maria Helena Salonius. Gabriel Wilhelm oli kuusihenkisen perheen neljäs lapsi. Vuonna 1857 isä Gabriel lunasti Suomusjärven Taipalen kylässä sijaineen Paavola-nimisen kotitalonsa sisaruksiltaan ja perhe muutti sinne.
Sohlberg joutui muuttamaan Suomusjärveltä Helsinkiin työnhakuun vuonna 1868 kun perhe menetti Paavolan tilan. Hän oli oppipoikana A. F Bergmanin läkkisepänliikkeessä 1868–1873, sai kisällikirjan 1873 ja pääsi levyseppämestariksi 1876. Samana vuonna Sohlberg perusti oman peltisepänliikkeen Helsinkiin. Liikkeen tehdas sijaitsi Ullanlinnan kaupunginosassa Jääkärikatu 4:ssä ja oma myymälä Aleksanterinkatu 50:ssä. Liike teki aluksi erityisesti rakennusten peltikattoja mutta talvisin liikkeessä alettiin myös valmistaa erilaisia peltisepän tuotteita kuten paloruiskuja, sankoja, maitopystöjä, ammeita ym.
Sohlbergin yritys muutettiin osakeyhtiöksi 1908. Yhtiön toimitusjohtajaksi tuli G. W. Sohlbergin poika Wilhelm Aleksanteri Sohlberg (1876–1938) ja teknilliseksi johtajaksi toinen poika Toivo Sohlberg. Sohlberg itse jatkoi yhtiön hallituksen puheenjohtajana kuolemaansa saakka. Yritys on vielä nykyäänkin G. W. Sohlbergin jälkeläisten omistuksessa.
Sohlberg oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1898–1903. Hän kuului Käsityö- ja tehdasyhdistyksen valtuuskuntaan 1884–1898 ja toimi valtuuskunnan varapuheenjohtajana 1897–1907 ja puheenjohtajana 1907–1908.
Sohlberg oli naimisissa kaksi kertaa:
1873–1881 Maria Gustava Åkerlundin kanssa, liitosta oli kolme lasta
1882–1913 Emilia Maria Oksasen kanssa, liitosta oli seitsemän lasta
Kirjallisuutta

Jyrki Vesikansa: Pellistä Perlokseen – Oy G. W. Sohlberg Ab:n historia 1876–2001.  2001
Friedrich von Stülpnagel

| Friedrich von Stülpnagel> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Friedrich Gottlob Paul Ferdinand von Stülpnagel
Syntynyt: 16. heinäkuuta 1913 Lichterfelde, Saksa
Kuollut: 7. heinäkuuta 1996 (82 vuotta) München, Saksa
Yleisurheilija
Pituus:  187 cm
Paino:  70 kg
Laji:  pikajuoksu
Seura:  MSV Wünsdorf
Ennätykset:  400 metrin juoksu: 48,9 (1936)
| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Berliini 1936 | 4 x 400 metrin viesti |  |
Friedrich Gottlob Paul Ferdinand von Stülpnagel (s. 16. heinäkuuta 1913 Lichterfelde Saksa – 7. heinäkuuta 1996 München Saksa) oli saksalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Olympialaisissa von Stülpnagel edusti Saksaa kerran, vuonna 1936 Berliinissä. Tuolloin hän oli mukana pronssia saavuttaneessa 4 x 400 metrin viestijuoksun joukkueessa. 400 metrin ennätyksensä 48,9 von Stülpnagel juoksi vuonna 1936.
Francesco Golisano

Francesco Golisano (25. kesäkuuta 1930 – 21. joulukuuta 1991) oli italialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Totòn roolista Vittorio De Sican elokuvassa Milanon ihme (1951); se toi hänelle Bafta-ehdokkuuden vuonna 1952. Muita elokuvia, joissa hän esiintyi, olivat Rooman auringon alla (1948), Vent’anni (1949), Il caimano del Piave (1951), Un ladro in paradiso (1952) ja Una croce senza nome (1952).
Golisano syntyi Roomassa. Hän kuoli 61-vuotiaana Velletrissä, Italiassa.
Aiheesta muualla

Francesco Golisano Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Francesco Golisano
Käännös suomeksi
Gabriel Wallenius

Gabriel Wallenius (22. marraskuuta 1725 Vesilahti (luult.) – 15. marraskuuta 1808 Kitee) oli suomalainen kruununvouti ja talousmies.
Walleniuksen vanhemmat olivat Tottijärven kappalainen Josef Wallenius (k. 1759) ja Anna Katarina Kirckhauff. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1745.
Wallenius opiskeli Turun akatemiasta 1745 ja sitten Greifswaldin yliopistossa 1746 ja suoritti lainopillisen tutkinnon Turun akatemiassa. Wallenius oli ensin kanneviskaalinkonttorin ylimääräisenä kanslistina 1751 ja Uudenkaupungin vt. pormestarina 1751–1753 ennen kuin siirtyi 1753 Pohjois-Karjalaan, ja oli siellä Karjalan tuomiokunnan vt. tuomarina 1753–1759 ja Karjalan pohjoisen voutikunnan kruununvoutina 1759–1806. Walleniuksesta tuli asessori 1806. Hän sai nimen ”Karjalan kuningas” tehtyään kohennusta paikallisiin oloihin, muun muassa verotusta oikeudenmukaistettiin, rakennettiin maanteitä jne. Wallenius omisti Pohjois-Karjalassa kaksi maatilaa, Liperissä Siikasalmen hovin ja Tohmajärvellä Jouhkolan hovin, joista tuli mallitiloja.
Gabriel Wallenius oli naimisissa 1764–1807 Kristina Sofia Posseniuksen (k. 1807) kanssa. Heidän poikansa oli senaattori, kuvernööri ja Turun hovioikeuden presidentti Erik Wallensköld. Muista Walleniuksen pojista Josef Wallenius (1766–1800) oli kamarikollegion kanslistina Tukholmassa, Gabriel Wallenius (1776–1819) oli Karjalan alisen kihlakunnan kruununvoutina ja Petter Wallenius (1773–1838) oli Tohmajärven kirkkoherrana. Walleniuksen tyttären Maria Walleniuksen poika oli Viipurin hovioikeuden presidentti, valtioneuvos ja valtiopäivämies Claes Gabriel Molander, vuodesta 1833 Nordenheim (1805–1875).
Aiheesta muualla

"Karjalan kuningas". Hänen poikansa ja pojanpoikansa, Suomen Kuvalehti, 15.02.1930, nro 7, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Gramophone

Gramophone on brittiläinen taidemusiikkia käsittelevä aikakauslehti, joka on yksi oman alansa suurilevikkisimmistä julkaisuista. Sen perusti vuonna 1923 skotlantilainen kirjailija Compton Mackenzie. Lehti palkitsee vuosittain parhaaksi katsomiaan taidemusiikin levytyksiä Gramophone-palkinnoilla. Lehti julkaisee kirjasarjaa The Classical Good CD and DVD Guide. Myös merkittävä taidemusiikin levytyksiä arvioiva vuosikirja Penguin Guide to Compact Discs on kolmen Gramophone-lehden arvostelijan kirjoittama.
Aiheesta muualla

Gramophone-lehden sivut
Grampianvuoret

| Grampianvuoret |
| --- | --- |
 Näkymä Morronelta.
Maantiede
Sijainti:  Skotlanti
Korkein kohta
Nimi:  Ben Nevis
Korkeus meren-pinnan tasosta:  1 344 m
Grampianvuoret (engl. Grampian Mountains, gaeliksi Am Monadh) on vuoristo Skotlannissa. Grampianvuoristolla viitataan yleensä Ylämaiden alueeseen Great Glenin siirroslinjasta Ylämaiden etelärajan Highland-siirrokseen saakka. Vuoristoon huiput ovat Britteinsaarten korkeimpia, ja ne kohoavat yleisesti yli 900 metrin. 1 344 metrin korkuinen Ben Nevis on Britteinsaarten korkein vuori.
Grampianvuorten perustana on Dalradian kiviainesta, joka muodostui alkujaan sedimentteinä 500–800 miljoonaa vuotta sitten Iapetusmeren laidalla. Dalradian kivet kuumentuivat ja tiivistyivät myöhemmin, kun Skotlanti muodostui mannertörmäyksissä. Niiden alkuperäinen rakenne on kuitenkin monin paikoin edelleen näkyvissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grampianvuoret Wikimedia Commonsissa