stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Märkäjärvenmaa
Märkäjärvenmaan sijainti

1700-luvun isojakokartassa Märkäjärvenmaan rajoina ovat pohjoisessa Toijasjoki ja lännessä Märkäjärvi ja Makkosen kylän raja. Etelässä alueen rajalinja kulkee suorana viivana Makkosen itäisenä rajapisteeltä Jylhänkiveltä Ruskeenjärven pohjoisrannassa olevan ojan suuhun. Rajalinja ylittää järven ja kääntyy sen eteläpäästä jälleen viivasuorana Rajakalliolla olevalle Hämeenkyrön ja Sastamalan rajalle, joka rajaa aluetta idässä Toijasjoelle saakka.
Nykyisin Märkäjärvenmaan alue muodostaa Lahdenperän kylän eteläosan. Alueen kaakkoisosa on Mouhijärven pitäjän alueella.
Märkäjärvenmaan syntyvaiheet

Eräpalsta sijaitsi Rautavedeltä Pohjanlahdelle Suodenniemen pitäjän halki johtaneen vanhan eräreitin varrella. Erävaltauksen muodostumisen ajankohta tai alkuperäinen koko eivät ole tiedossa, mutta ensimmäinen sitä koskeva asiakirjamaininta on noin vuodelta 1450, kun Märkäjärvenmaa mainitaan Turun tuomiokirkon Mustaankirjaan sisältyvässä Satakunnan erämaiden luettelossa kuuden miehenmetsän kokoisena eräpalstana. Eräs Suomen keskiajan asiakirjojen varhaisista tutkijoista, Reinhold Hausen, tulkitsi asiakirjassa mainitun Mergaiárffán virheellisesti Mengajærffæksi. Virhe kertautui Jalmari Jaakkolan Pirkkalaisliikkeen synty -teoksessa (1923) sekä Väinö Voionmaan Mustankirjan luettelo Satakunnan erämaista -artikkelissa (1926) sekä Hämäläinen eräkausi -teoksessa (1947). Niissä arveltiin Hausenin tulkinnan perusteella merkinnän tarkoittavan Pohjanmaalla Alajärven pitäjässä sijaitsevaa Menkijärveä.
Märkäjärvenmaa kuului Mouhijärven Hyynilän kylän Toijasen ja Murron kylän Saksan taloille niin, että Toijanen omisti siitä 2/3 ja Saksa 1/3.
Asutuksen leviäminen Märkäjärvenmaahan

Märkäjärvenmaa erotettiin Toijasen ja Saksan maista liikamaana isonjaon yhteydessä 1700-luvun lopulla. Alueen kooksi laskettiin tuolloin 2630 tynnyrinalaa ja sinne oli jo perusteilla uudisasutusta. Hujulahden uudistila perustettiin Saksan omistamalle alueelle vuonna 1787. Isommalle Toijasen omistamalle maalle perustettiin puolestaan neljä tilaa: Sillanpää, Marjamäki, Pirttijärvi ja Rantala.
Märkäjärvenmaan myöhemmät vaiheet

Märkäjärvenmaa jakautui Suodenniemen ja Mouhijärven kuntien kesken niin, että valtaosa alueesta jäi Suodenniemen puolelle rajaa. Alueella on tosin edelleen sekä Hyynilän että Murron kyliin kuuluvia vanhoja ulkopalstoja.
Nykyisin Märkäjärvenmaa on kokonaan Sastamalan kaupungin alueella. Alue on laajasti asutettu, se on valtaosin maa- ja metsätalouden käytössä ja sitä halkoo tiheä tieverkko. Alueella on edelleen merkkejä sen vanhasta erämaavaiheesta: Väinö Voionmaan tulkinnan mukaan alueen keskellä sijaitsevan Pirttijärven nimi olisi muistuma vanhasta eränkävijöiden pirtistä, jollainen olisi siis järven rannalla aikanaan sijainnut.
Märkäjärvenmaan alue piirrettynä nykykartalle vuoden 1781 isojakokartan pohjalta.
Märkäjärvenmaan alueen kesäistä maisemaa.
Maailma on kaunis

Maailma on kaunis voi tarkoittaa seuraavaa:
”Maailma on kaunis”, Irwin Goodmanin esittämä kappale
Maailma on kaunis, Olli Lindholmin albumi vuodelta 2010
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Maailma on kaunis”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Maailma ilman natsismia

Maailma ilman natsismia (engl. World Without Nazism, ven. Мир без нацизма) on kansainvälinen antifasistinen järjestö. Järjestö on perustettu vuonna 2010 Kiovassa.
Viron suojelupoliisin raportin mukaan järjestön tarkoituksena on levittää venäläistä propagandaa esimerkiksi rinnastamalla holokaustin kieltäminen ja Venäjän virallisen näkemyksen toisesta maailmansodasta kritisoiminen.
Länsi-Saksa olympialaisissa

Länsi-Saksa osallistui olympialaisiin vuosina 1952–1988. Koska Itä-Saksa kieltäytyi osallistumasta olympialaisiin vuonna 1952, tuolloin Länsi-Saksa osallistui yksinkertaisesti nimellä Saksa ja vuosina 1956–1964 se osallistui yhdessä Itä-Saksan kanssa nimellä Saksojen yhdistynyt joukkue. Länsi-Saksa-nimellä se osallistui olympialaisiin vuodesta 1968 lähtien. Vuoden 1980 kesäolympialaisiin Länsi-Saksa ei osallistunut protestina Neuvostoliiton toimia vastaan.
Valtiot olympialaisissa
Makarov-pistooli

| 9 mm Pistolet Makarova (PM) |
| --- | --- |

Tyyppi:  itselataava pistooli
Valmistaja:  IŽ
Valmistusmaa:   Neuvostoliitto  Venäjä
Valmistusvuodet:  1947–
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  9 mm
Piipun pituus:  93,5 mm
Paino (tyhjänä):  730 g
Lipas:  yksirivinen tankolipas
Kapasiteetti:  8 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  315 m/s
9 mm Pistolet Makarova, lyh. PM (ven. 9-мм Пистолет Макарова (ПМ)) on Nikolai F. Makarovin suunnittelema neuvostoliittolainen massasulkuinen itselataava pistooli. PM hyväksyttiin Neuvostoliitossa sotavarusteeksi vuonna 1951. Se ei ole enää Venäjän asevoimien tai poliisin pääasiallinen palvelusase, mutta sen tuotanto jatkuu edelleen.
Pistoolia suunniteltaessa lähtökohdaksi otettiin Boris V. Sjominin vuonna 1946 suunnittelema 9 × 18 millimetrin patruuna. Sjominin patruuna pohjautui saksalaiseen 9 × 18 millimetrin Ultraan, joka puolestaan oli kehitetty 1930-luvulla tehokkaammaksi vaihtoehdoksi Walther PP:ssä käytetylle 9 × 17 millimetrin Browning-patruunalle. 9 × 18 millimetrin Makarov-patruunan luodin läpimitta on hieman suurempi kuin muiden yhdeksänmillisten pistoolien: 9,22 millimetriä. Samalle patruunalle on kehitetty lähinnä itäblokin maissa muitakin aseita. Vientimarkkinoille pistoolia on valmistettu myös .380 ACP -mallisena.
Makarov korvattiin virallisesti Venäjän käytössä vuonna 2003 Jarygin-pistoolilla, joka on tunnettu myös nimellä MP-443 ”Gratš”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Makarov-pistooli Wikimedia Commonsissa
Makarov.com
Pistol Makarych: Makarov Pistol History
Modern Firearms
Pistolet Makarova
Mälinlampi

| Mälinlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Luumäki
Koordinaatit:  60°57′40″N, 27°34′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven reitin valuma-alue (14.19)
Laskuoja:  oja Kivijärveen 
Järvinumero:  14.192.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  77 m  
Pituus:  300 m  
Leveys:  150 m  
Rantaviiva:  0,724 km  
Pinta-ala:  2,442 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMälinlampi 
Mälinlampi  on Etelä-Karjalassa Luumäellä Perälän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,4 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Kivijärven alueeseen (14.192) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 77 metriä mpy.
Mälkiä (Loppi)

| Mälkiä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Loppi
Koordinaatit:  60°45′19″N, 24°03′43″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskuoja:  oja Pikku Särkijärven 
Järvinumero:  35.887.1.033
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  123,8 m  
Rantaviiva:  2,45 km  
Pinta-ala:  18,383 ha  
Saaria:  2 
 fiMälkiä 
Mälkiä  on Kanta-Hämeessä Lopella Pernummen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 18,4 hehtaaria ja se on 850 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Se sijaitsee Räyskälän ympäristössä Pernunnummella, missä maaperä on muodostunut jääkauden loppuvaiheessa jäätikköjoen muodostumissa, joista alueella sanduri tai delta on vallitsevin maa-aineksen kasautumismuoto . Sillä on kaksi saarta. Järven rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta pohjoisrannalla Mälkiän maatilan peltoja. Rannolle on rakennettu noin 15 vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet yhdystieltä 16623.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjärven valuma-alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 123,8 metriä mpy. Järven laskee vain lyhyt suo-oja ja sen laskuoja lähtee itäpäästä kohti Viiverinsuota, mutta kääntyy Pohjattomasta Pikku Särkijärven läpi Särkijärveen.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi on unohtunut piirtää ja nimetä, mutta vuoden 1958 peruskartassa se näkyy. Pohjoisrannat peltoja oli silloin nykyistä vähemmän seikä vapaa-ajan asutusta ollut vielä ilmaantunut. Vuoden 1979 kartassa niitä oli kuusi.
Länsi-Ruanda

| Länsi-Ruanda Intara y’Iburengerazuba |
| --- | --- |

 Sijainti
 Koordinaatit: 2°22′30″S, 29°12′35″E 
Valtio:   Ruanda
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kibuye, Karongin piiri (vuodesta 2006–)
Pinta-ala:  6 233 km²
 – maa:  4 724,8 km²
Väkiluku (2012):  2 471 239
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  RW-04
 
westernprovince.gov.rw
Länsi-Ruanda (ruandaksi Intara y’Iburengerazuba; ransk. Province de l'Ouest) on yksi Ruandan neljästä maakunnasta ja viidestä maan aluehallinnon ylimmän tason yksiköstä. Länsi-Ruandan maapinta-ala on 4 724,8 neliökilometriä. Alueen väkiluku oli 2 471 239 vuonna 2012. Maakuntakeskuksena toimii Karongin piirissä sijaitseva Kibuye (12 325 as. vuonna 2012).
Maakunta jakautuu seitsemään piiriin: Karongi, Nyabihu, Rubavu, Rusizi, Ngororero, Nyamasheke ja Rutsiro. Nämä voidaan jakaa yhteensä 96 sektoriin (12–15 kpl/piiri), 538 soluun ja 3 624 kylään.
| Piiri | Väkiluku (2012) | Maapinta-ala (km²)  |
| --- | --- | --- |
| Karongi | &&&&&&&&&0331808.&&&&00331 808 | &&&&&&&&&&&&0993.&&&&00993 |
| Ngororero | &&&&&&&&&0333713.&&&&00333 713 | &&&&&&&&&&&&0679.&&&&00679 |
| Nyabihu | &&&&&&&&&0294740.&&&&00294 740 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.531,5 |
| Nyamasheke | &&&&&&&&&0381804.&&&&00381 804 | &&&&&&&&&&&01174.&&&&001 174 |
| Rubavu | &&&&&&&&&0403662.&&&&00403 662 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.388,3 |
| Rusizi | &&&&&&&&&0400858.&&&&00400 858 | &&&&&&&&&&&&0959.&&&&00959 |
| Rutsiro | &&&&&&&&&0324654.&&&&00324 654 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.1 157,3 |
| Yhteensä | &&&&&&&&02471239.&&&&002 471 239 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.4 724,8 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Länsi-Ruanda Wikimedia Commonsissa
Ruandan maakunnat
Etelä-Ruanda
Itä-Ruanda
Kigali
Länsi-Ruanda
Pohjois-Ruanda
Mälittyjärvi

| Mälittyjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Vesilahti
Koordinaatit:  61°15′18″N, 23°31′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue‎ (35.21)
Laskuoja:  oja Toivolanlammille 
Järvinumero:  35.211.1.031 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  111,4 m 
Rantaviiva:  1,243 km 
Pinta-ala:  0,03083 km² 
Tilavuus:  0.000047 km³ 
Suurin syvyys:  3,5 m 
Valuma-alue:  0,8 km² 
 fiMälittyjärvi 
Mälittyjärvi  eli Mälitty  on Pirkanmaalla Vesilahden Onkemäen länsipuolella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Mälittyjärvi on osa Pyhäjärven lähialuetta.
Maantietoa

Järven pituus on 500 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 3,1 hehtaaria. Se on syntynyt kallioisten mäkien väliin Mälittyjärvenvuoren länsirinteen juurelle. Järveen on kaivettu lyhyitä suo-ojia ympäröiviltä soilta. Myös sen laskuoja on kaivettu oja, joka lähtee järven pohjoispäästä. Oja juoksee pohjoiseen ensimmäisten maatilojen peltojen läpi ja muuttuu Koivistalhon pelloilla johto-ojaksi, joka painuu sitten Huhkamonkoluun ja laskee Toivolanlammin rantasuohon. Järven valuma-alue on pieni ja veden laskennallinen viipymä on 79 vuorokautta. Järven rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Länsirannat ovat soistuneita ja itärannat kovaa etsämaata. Järvi on autio ja sinne johtaa pohjoisesta polku.
Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu ainakin vuonna 2001. Se on karuhko humuspitoinen metsäjärvi, jonka vesi on ruskean väristä, sisältää humusta ja on melko hapanta. Veden väriluku vaihtelee 140–170 mg Pt/l ja veden happamuustaso on talvella alle pH 6. Järvestä on silloin mitattu jopa arvon pH 5,5, mikä on useimmille kaloille liian matala arvo. Järven puskurikyky happamoitumista vastaan on kuitenkin välttävä. Veden fosforipitoisuus oli 15 mikrogrammaa litrassa vettä (µg/l) ja typpipitoisuus oli 450 µg/l. Järven happitilanne on häiriintynyt. Nämä ovat karun järven arvoja. Levän klorofylliä esiintyi vain 6,8 milligrammaa kuutiometrissä vettä (mg/m³). Talvella päällysveden happipitoisuuden kyllästysprosentti on laskenut arvoon 43%. Alusvedessä tilanne on yleensä heikompi ja sieltä on mitattu happipitoisuuksia 0,7 milligrammaa litrassa vettä (mg/l). Veden kemiallinen hapenkulutus on tutkimusten mukaan 31 mg/l eli suuri. Arvo johtunee humuksen määrästä vedessä ja se selittää hyvin hapen vähyyttä. Mälityn virkistyskäyttöluokka on tyydyttävän ja välttävän rajaoilla. Pahimmat ongelmat ovat hapettomuus, vedenväri ja happamuus.
Historiaa

Vuoden 1959 peruskartassa järveen oli kaivettu ensimmäinen suo-oja. Kartassa ei ole silloin merkitty länsirannan soita, mutta myöhemmissä kartoissa sitä on. Järven nimi kirjoitettiin karttaan vielä vuonna 1980 "Mälitty".
Mikko Haapakoski

| Mikko Haapakoski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. tammikuuta 1967 (ikä 57) Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  177 cm
Paino:  80 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1986–2001
Seurat:  Kärpät (SM-liiga)   Ilves (SM-liiga)  SC Bern (Nationalliga A)   TPS (SM-liiga)
NHL-varaus:  179. varaus, 1987 Detroit Red Wings
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Piešťany 1987 | jääkiekko |  |
Mikko Haapakoski (s. 19. tammikuuta 1967 Oulu) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkopuolustaja. Rightin puolelta pelannut puolustaja pelasi jääkiekon SM-liigassa 455 ottelua tehoin 80+146=226. Jäähyminuutteja tuli 274. Kaudella 2014–15 hän toimi SM-liigajoukkue Turun Palloseuran apuvalmentajana sekä TPS:n A-nuorten päävalmentajana.
Pelaajaura > Seuraura

Haapakoski on Oulun Kärppien kasvatti ja aloitti myös ammattilaisuransa Kärpissä kaudella 1985–86. Hän oli voittanut keväällä 1985 A-nuorten Suomen mestaruuden. Haapakoski voitti Kärppien SM-liigajoukkueessa hopeaa 1987 ja pronssia 1986. Kärpät putosivat keväällä 1989 SM-liigasta. Haapakoski oli kausina 1986–87 ja 1988–89 Kärppien tehokkain puolustaja. Detroit Red Wings varasi hänet numerolla #179 kesällä 1987, mutta Haapakoski ei pelannut koskaan Pohjois-Amerikassa.
Kaudeksi 1989–90 Haapakoski siirtyi TPS:ään, jossa hän pelasi kevääseen 1993 saakka. Turussa ollessaan Haapakoski voitti Suomen mestaruuden keväinä 1990, 1991 ja 1993.
Vuodet 1993–1996 Haapakoski vietti Sveitsissä SC Bernissä, Nationalliga A:ssa. Kauden 1994–95 lopun hän pelasi Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan Wiener EV:ssä. Haapakoski oli kaudella 1993–94 Nationalliga A:n puolustajien pistepörssin kolmas tehoilla 14+19=33. Hän oli Bernin tehokkain puolustaja, kuten myös kaudella 1995–96.
Haapakoski palasi kaudeksi 1996–97 SM-liigaan ja siirtyi Tampereen Ilvekseen. Hän voitti Ilveksessä SM-hopeaa keväällä 1998. Haapakoski oli kaudella 1996–97 Ilveksen tehokkain puolustaja Allan Measuresin kanssa. Kaudella 1997–98 hän teki henkilökohtaisen yhden kauden piste-ennätyksensä SM-liigassa tehoilla 10+21=31. Haapakoski oli puolustajien pistepörssin kolmas yhdessä joukkuetoverinsa Håkan Åhlundin kanssa.
Haapakoski palasi kaudeksi 1999–00 Kärppiin, jotka pelasivat I-divisioonassa. Hän oli nostamassa kasvattajaseuraansa takaisin SM-liigaan keväällä 2000. Haapakoski kuului nousijajoukkueen avainpelaajiin ja hänet valittiin I-divisioonan tähdistökentälliseen. Haapakoski pelasi vielä kauden 2000–01 SM-liigassa, kunnes hän lopetti pelaajauransa kevääseen 2001.
Pelaajaura > Maajoukkueura

Ikäkausimaajoukkueet ovat tulleet Haapakoskelle tutuiksi. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1986 ja 1987. Vuonna 1987 tuli nuorten maailmanmestaruus. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1985.
Haapakoski pelasi myös yhdet miesten MM-kilpailut vuonna 1993, mutta jäi ilman mitalia.
Valmentajaura

Peliuran jälkeen Haapakoski siirtyi valmentamaan Kärppien junioreita. Hänestä tuli kaudella 2002–03 A-nuorten päävalmentaja. A-junioreiden valmennuksen jälkeen Haapakoski nousi aikuisten edustusjoukkueen kakkosvalmentajaksi Kari Jalosen rinnalle kaudeksi 2004–05. Haapakoski voitti Kärppien kakkosvalmentajana Suomen mestaruuden vuosina 2005, 2007 ja 2008. Hopeaa tuli vuonna 2009 sekä pronssia vuonna 2006.
Haapakoskesta oli määrä tulla Kärppien edustusjoukkueen päävalmentaja kaudella 2010–2011, mutta siirtyi päävalmentajan tehtäviin jo kauden 2009–2010 lopussa Matti Alatalon saatua potkut joukkueen vaisun menestyksen vuoksi. Marraskuussa 2010 Haapakoski sai potkut joukkueen huonon menestyksen vuoksi ja hänet korvasi Hannu Aravirta.  Maaliskuussa 2011 Haapakoski teki vuoden mittaisen sopimuksen Mestiksessä pelaavan Joensuun Jokipoikien päävalmentajan pestistä. Jokipojat tiedotti maaliskuussa 2012 jatkosopimuksesta, jonka myötä hän jatkoi joukkueen peräsimessä kaksivuotisella sopimuksella aina kevääseen 2014 asti. Keväällä 2015 Haapakoski voitti A-nuorten Suomen mestaruuden TPS:n päävalmentajana.
Muuta

Jääkiekkoilija Lasse Pirjetä on Haapakosken serkku.
Aiheesta muualla

Mikko Haapakoski The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Mikko Haapakoski Eurohockey.com. (englanniksi)
Mikko Haapakoski Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Matti Alatalo | Oulun Kärppien päävalmentaja 3/2010–10/2010 | Seuraaja: Hannu Aravirta |
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 1993
2 Haapakoski |
4 Hämäläinen |
5 Jutila (C) |
7 Immonen |
8 Harila |
10 Tikkanen |
11 Viitakoski |
12 Laukkanen |
13 Koivu |
14 Korpisalo |
15 Alatalo |
16 Säilynoja |
20 Palo |
22 Saarikoski (A) |
24 Riihijärvi |
26 Ylönen |
27 Timo Peltomaa |
28 Varvio |
30 Ketterer |
31 Sulander |
35 Lindfors |
40 Nieminen (A) |
88 Sirén |
Valmentaja Pentti Matikainen
M/S Svansjö

M/S Svansjö oli suomalainen moottorirahtilaiva, joka ajoi konerikon jälkeen 19. lokakuuta 1971 saaren rantaan Pellingin saaristossa Loviisan edustalla. Laivan miehistö pelastui, mutta laiva jäi hylyksi.
Toivo Torkkelin omistama ja Haminaa kotisatamanaan pitänyt Svansjö oli rehulastissa matkalla Helsingistä Kotkaan, kun se konerikon jälkeen ajoi myöhään illalla Vastamaa-nimisen saaren rantaan Loviisan Hamnholmenissa. Laivan keula pysähtyi muutaman metrin päähän saaren rannasta, ja miehistö pelastui saarelle. Vedenpinnan alla oleva hylyn jäänteet ovat kohtisuorassa saaren rantaa vastaan, mutta hylystä ei ole näkyvissä mitään pinnalla eikä saaren rannalla.
390 bruttorekisteritonnin ja 520 kuollutpainotonnin Svansjön pituus oli 44,6 metriä, leveys 7,6 metriä ja syväys 3,6 metriä. Laivan dieselmoottorin teho oli 360 hevosvoimaa ja suurin nopeus 8,5 solmua. Laivan rakensi vuonna 1936 hampurilainen Deutsche Werft A. G., Betrieb Finkenwärder-telakka alun perin paikallislikenteen matkustajalaivaksi nimellä Finkenwerder. Laivan omisti Hafen-Dampfschiffahrts AG, ja sen kotisatama oli Hampuri. Laiva upposi toisen maailmansodan loppuvaiheissa ilmapommituksen aikana 11. maaliskuuta 1945. Se nostettiin ylös vuonna 1949 ja muutettiin rahtilaivaksi. Laiva oli sitten hampurilaisten varustamoiden omistuksessa nimillä Claus Bischoff ja Jenny Porr. Vuonna 1959 laiva ostettiin Suomeen ja se sai nimen Marga. Svansjö-nimen laiva sai 1963. Sen omistivat viimeksi vuodesta 1963 porvoolainen Paul Vilhelm Lindqvist, vuodesta 1965 kaskislainen Arne Hilding Karlsson ja vuodesta 1971 haminalainen Toivo Torkkeli.
M/S Hiiumaa

M/S Hiiumaa (IMO 9481805) on virolainen autolautta. Se liikennöi Viron mantereen Rohukülan ja Hiidenmaan Heltermaan välillä. AS Saaremaa Laevakompanii tilasi vuonna 2007 kolme uutta autolauttaa, joiden rungot rakennettiin Liettuan Klaipėdassa jonka jälkeen ne siirrettiin norjalaiselle Fiskerstrand BLRT AS -telakalle viimeisteltäväksi. M/S Hiiumaa on valmistunut toukokuussa 2010.
Tekniset tiedot

Bruttovetoisuus: 5233 GT
Pituus: 97,84 m
Leveys: 18,00 m
Syväys:  4,00 m
Nopeus: 16 solmua
Kapasiteetti: 160 henkilöautoa ja 600 matkustajaa
Aiheesta muualla

Tuulelaevad (viroksi) (englanniksi)
Naamankylä

Naamantietä kylän länsilaidalla Leikonsuon kohdalla, itään eli kylälle päin nähtynä.
Naamankylä on kylä Naamanjoen varrella Utajärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla.
Sijainti ja yhteydet

Naamankylä sijaitsee parinkymmenen kilometrin päässä kunnan keskustaajamasta itään,  yhdystieltä 8300 risteävän Naamantien varrella. Perimätiedon mukaan kylä on syntynyt isonvihan aikaan, kun venäläisiä ryöstäjiä pakoon lähteneet perheet rakensivat alueelle piilopirtit.  Naamankylältä pääsee myös itään, Järvikylältä Otermalle päin menevää metsäautotietä myöten, joka yhtyy seututie 800:aan Kaihlalahdessa. Pohjoiseen päin on sen sijaan suuri Säippäsuon-Kivisuon soidensuojelualue Kortejärvestä länteen, samoin kuin etelään Tolkansuon soidensuojelualue Kutujoesta länteen.
Kylän asutusta ja toimintaa

30. joulukuuta 1938 kylälle päätettiin rakentaa oma koulurakennus, mutta talvisota keskeytti rakennustyöt. Ennen koulurakennuksen valmistumista, vuosina 1939–1947, koulu toimi tarkoitusta varten vuokratussa Ahosen pirtissä. Uusi koulurakennus paloi 26. marraskuuta 1960, ja sen tilalle rakennettiin toinen koulurakennus vuosina 1961–1962. Vuonna 1976 Naaman koulu lakkautettiin ja kylä liitettiin kirkonkylän koulupiiriin. Nykyisin kylän harvahko asutus on keskittynyt lähes yksinomaan jokivarteen, Alakylän, Korvenkylän, Naamankylän ja Järvikylän alueille, samoin kuin kesämökkiasutus.
Naamalla toimii kyläyhdistys Naaman kyläseura ry. Kylälle on rakennettu talkoilla oma kylätalo, Mäntyrinne, joka valmistui ensimmäisen kerran vuonna 1992 ja rakennettiin tulipalon jälkeen uudelleen.
Kylän lähettyvillä on useita turvetuotantoalueita kuten Korteperänsuo, Kapustasuo ja Niskansuo.