stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kim Yo-jong
Elämäkerta

Kim Yo-jong syntyi yhdysvaltalaisten lähteiden mukaan 26. syyskuuta 1989 ja eteläkorealaisten lähteiden mukaan 1987. Hän on isänsä Kim Jong-ilin nuorin lapsi ja ainoa tytär sekä Pohjois-Korean nykyisen johtajan Kim Jong-unin pikkusisko.
Kim kävi veljensä tavoin koulua Bernissä Sveitsissä. Hän käytti Sveitsissä salanimeä Pak Mi-hyang ja harrasti tiettävästi balettia.
Palattuaan Pohjois-Koreaan vuonna 2000 tai 2001 Kim kävi lukion ja sen jälkeen Kim Il-sungin yliopiston Pjongjangissa. Isänsä mukaan Kim suunnitteli jo vuonna 2002 poliittista uraa. Kim työskenteli vuodesta 2010 alkaen kansallisessa puolustuskomiteassa ja isänsä sihteeristössä. Julkisuudessa Kim esiintyi ensimmäisen kerran isänsä hautajaisissa vuonna 2011.
Veljensä noustua valtaan Kim nimitettiin maata hallitsevan työväenpuolueen propagandan ja agitaation osaston varajohtajaksi. Kimin tehtävänä on varmistaa, että hänen veljensä kuvataan vahvana johtajana ja että maa näyttää hyvin toimivalta. Kim on myös nähty usein avustamassa veljeään tärkeissä tilaisuuksissa. Hän vastaa myös veljensä turvallisuudesta. Kim toimi mahdollisesti veljensä sijaisena vuonna 2014 tämän sairastaessa.
Kim on Korean työväenpuolueen keskuskomitean jäsen sekä lokakuusta 2017 alkaen politbyroon varajäsen. Tammikuussa 2021 hänet pudotettiin politbyroosta.
Kimillä on paljon vaikutusvaltaa maassaan, ja hänen on arveltu saattavan nousta valtaan veljensä jälkeen. Tätä vastaan puhuu asiantuntijoiden mukaan se, että Pohjois-Korea on hyvin miesvaltainen yhteiskunta.
Kimin on kerrottu olevan naimisissa puoluesihteeri Choe Ryong-haen pojan Choe Songin kanssa, ja heillä on yksi lapsi (s. 2015). Toisen lähteen mukaan hän olisi naimaton ja lapseton.
Kirjallisuutta

Lee, Sung-Yoon: Pohjois-Korean prinsessa – Diktaattorin sisar Kim Yo Jong. Bazar Kustannus 2023. ISBN 9789523764491
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Puola
Pronomini

Pronominit eli asemosanat on sanaluokka, joka kuuluu nomineihin. Pronomineja käytetään jonkin substantiivin tai adjektiivin sijasta (asemasta, mistä suomenkielinen nimi). Usein pronominilla viitataan johonkin, mikä on edellä mainittu, ja sanaa, johon se täten viittaa, sanotaan pronominin korrelaatiksi. Suomen kielessä pronominia taivutetaan sijan ja luvun mukaan. Indoeurooppalaisissa kielissä sitä voidaan taivuttaa myös esimerkiksi suvun eli genuksen mukaan.
Pronominien luokittelu

Persoonapronominit
minä, sinä, hän, me, te, he
Demonstratiivipronominit eli osoituspronominit
tämä, tuo, se, nämä, nuo, ne
Interrogatiivipronominit eli kysyvät prononimit
kuka, (ken), mikä, kumpi (ja kumpainen)
Relatiivipronominit
joka, mikä
Indefiniittipronominit eli kvanttoripronominit, muun muassa seuraavat
joka, jokainen, joku, jompikumpi, jokin, kukin, mikin, kumpikin, kumpainenkin, kukaan, kenkään, mikään, kumpikaan, kumpainenkaan, eräs, muuan, itse, kaikki, molemmat, moni, muu, muutama, toinen, sama, samainen, ainoa, usea, harva
Refleksiivipronomini
itse (hän paransi itsensä)
Resiprookkipronomini
toinen (toinen toistaan)
Monissa kielissä on lisäksi erityisiä possessiivipronomineja, jotka merkitykseltään – mutta eivät muodoltaan – vastaavat persoonapronominien genetiiviä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pronomini Wikimedia Commonsissa
Sanaluokat
| --- | --- |
Nominit:  substantiivit  adjektiivit  numeraalit  pronominit 
Verbit: verbit
Vaillinaisesti taipuvat:  adverbit  adpositiot  partikkelit
Anatoli Kim

| Anatoli Kim |
| --- | --- |
 Anatoli Kim
Henkilötiedot
Syntynyt: 1939 (ikä 85–86) Sergijevka, Kazahstanin sosialistinen neuvostotasavalta, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:  Venäjä
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: korea, venäjä
Tuotannon kieli: venäjä
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Anatoli Kim (ven. Анато́лий Андре́евич Ким; syntynyt 15. kesäkuuta 1939) on venäjänkielinen kirjailija.
Kimin korealainen isänisä tuli Venäjälle noin vuonna 1906. Muu perhe jäi Koreaan, ja hän avioitui uudestaan Venäjällä ja sai kolme poikaa, joista Andrei on Anatoli Kimin isä. Isä Andrei päätyi myöhemmin pakkosiirrossa muiden Sahalinin korealaisten kanssa Kazakstaniin, missä Anatoli Kim syntyi. Hän puhui kahdeksanvuotiaaksi pelkästään koreaa, mutta unohti kielen myöhemmin täysin. Anatoli Kim asui joitakin vuosia Etelä-Koreassa venäjän kielen opettajana ja tutustui taustaansa, mikä oli silmiä avaava kokemus.
Kimin tuotanto edustaa maagista realismia.
Suomennetut teokset

Orava, romaani, (Belka), suom. Olli Kuukasjärvi, Tammi 1987 ISBN 951-30-6380-1
Meren morsian, novelli, suom. Esa Adrian, antologiassa Neuvostoproosaa 3, WSOY 1979 ISBN 951-0-09401-3
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anatoli Kim Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Pryderi

Pryderi on walesilaisissa taruissa Pwyllin ja Rhiannonin poika. Eräs Rhiannonin hylkäämistä kosijoista, nimeltään Gwawl, ryösti Pryderin kätkyeestään.  Pryderin kasvatti päällikkö Teyrnon Twyrf Liant, joka löysi kolme päivää vanhan Pryderin tallistaan. Kun Teyrnon löysi lapsen, tämä oli ikäisekseen suuri ja poikkeuksellisen kehittynyt. Kun poika täytti neljä vuotta, huomasivat hänen kasvattivanhempansa tämän muistuttavan Dyfedin valtiasta Pwylliä, ja tajusivat, että löytölapsi oli Pwyllin kadonnut poika. He palauttivat tämän vanhemmilleen ja saivat avokätisen palkkion huolenpidostaan. Poikaa kutsuttiin pienenä nimellä Gwri (Kultakutri), mutta kun hänet palautettiin vanhemmilleen, nämä antoivat hänelle nimen Pryderi ("Huoli"). Myöhemmin Pryderi seurasi isäänsä Dyfedin ja Annwnin hallitsijana.
Pryderi esiintyy kaikissa Mabinogion-tarukokoelman Mabinogin neljä haaraa -tarinoissa.
Propertius

Auguste Jean Baptiste Vinchon, Propertius ja Cynthia Tivolissa.
Sextus Propertius (noin 47 eaa. – 15 eaa.) oli roomalainen runoilija. Hän kirjoitti etupäässä eroottisia elegioita, joissa rakkauden kohteena oli Cynthia-niminen nainen.
Sextus Propertius kuului varakkaaseen assisilaiseen ritarisukuun. Rooman sisällissodassa hän mentti sekä isänsä että omaisuutensa. Hän lähti Roomaan opiskellakseen asianajajaksi, mutta käytti siellä aikansa ylistääkseen runoillaan kevytmielistä rakastettuaan. Ensimmäinen hänen runoteoksistaan oli Monobiblos (28 eaa.). Sen jälkeen hän sai kontakin Maecenaan kirjallisuuspiiriin, erityisesti Ovidiukseen. Myöhempienkin  teosten aiheena on rakkaus Cynthiaan, mutta uusina aiheina tulevat välirikko Cynthian kanssa ja tämän kuolema. Hän sovelsi myöhempiin runoihinsa kreikkalaisen Kallimakhoksen Aitia-teoksen tematiikkaa Rooman oloihin. Sextus Propertiuksen tunnetuin runo on Elegioiden kuningatar.
Suomennettuja runoja

Cornelius Paulluksen puoliso Manalassa, teoksessa: Helikonin lähde: maailmanlyriikan suomennoksia, suom. Lauri Viljanen, WSOY 1951
Elegiat: I: 14, suom. Päivö Oksala, teoksessa: Rakkausrunoja: valikoima maailmankirjallisuudesta, , Helsinki: Otava 1953
Elegiat: I: 18, suom. Päivö Oksala, teoksessa: Maailmankirjallisuuden mestarilyriikkaa, toim. Maunu Niinistö, WSOY Helsinki 1967
Ihanaa oli viime yönä tuikkujen hämyssä riidellä, teoksessa: Rakkaus ei koskaan lepää: antiikin runoja rakkaudesta, suom. ja toim. Arto Kivimäki ja Sampo Vesterinen, Helsinki: Tammi 2001 ISBN 951-31-1884-3
Ystävälle, teoksessa: Rakkaus ei koskaan lepää: antiikin runoja rakkaudesta
Aiheesta muualla

Propertiuksen Elegiat (The Latin Library) (latinaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef
Kinematografi

Boulyn kinematografi vuodelta 1892
Kinematografi on varhainen elokuvien kuvaamiseen ja esittämiseen käytetty laite. Tämän elokuvakamerana, projektorina ja kehityskoneena toimivan laitteen keksi ja nimesi Léon Bouly (1872–1932) vuonna 1892. Boylyllä ei ollut varaa markkinoida laitetta tai maksaa edes patenttimaksuja. Lumièren veljesten tehtaan insinöörit ostivat patentin Boylyltä. Veljekset tekivät laitteen tunnetuksi ja alkoivat valmistaa niitä. He paransivat alkuperäistä laitetta ottaen siinä käyttöön perforoinnin, filmin raidassa oleva rei'ityksen, jonka avulla filmi saadaan liikkumaan varmasti ja vakioaskelin. He patentoivat kinematografinsa vuonna 1895.
Lumièren kinematografi projektoritoiminnassa.
1800-luvun lopulla palaset elokuvakameran keksimiseen olivat olemassa. George Eastman oli tuonut markkinoille rullafilmikameran 1888, läpinäkyvää selluloidi-kalvoa oli saatavilla ja illuusio liikkeestä nopeasti vaihtuvia kuvia esitettäessä oli tunnettu. Kinematografi oli teknisesti onnistuneempi kuin saman aikainen Edisonin työryhmän valmistama kinetografi kuvaukseen ja kinetoskooppi filmien esittämiseen tarkoitettu tirkistyskaappi vuodelta 1889. Edisonin laitetta oli esitelty Pariisissa vuonna 1894, joten Lumièren veljeksillä oli ollut mahdollisuus nähdä se ennen oman kinematografinsa patentointia. Projektorin eri versioita kehittävät samanaikaisesti myös amerikkalainen Woodville Latham, Robert William Paul Englannissa ja saksalaiset veljekset Max ja Emil Skladanowsky.  Kinematografin merkittävin muista erottava ominaisuus oli tarkka kuvansiirto epäkeskomekanismin ja filmin laitojen perforoinnin avulla. Koneen käyttäjä pyörittää kampea kuvattaessa noin kaksi kierrosta sekunnissa, jolloin filmiä siirtyi sulkimen ohi 16–18 ruutua sekunnissa. Tämä oli mykän kauden elokuvien nopeus. Äänielokuvien tullessa kuvausnopeus nostettiin 24 kuvaan sekunnissa. Kun kinematografia käytettiin projektorina, siihen liitettiin ulkopuolinen valonlähde.
Kinematografi tuli tunnetuksi ympäri maailmaa Lumièren veljesten kiertäessä esittämässä filmejään. Kevyenä laitteena se oli siirrettävissä kuvauspaikoille helposti.
Aiheesta muualla

Adventures in Cybersound
Mediakasvatuskeskus Metka sivujen osa "liikkuvan kuvan historia" (Arkistoitu – Internet Archive)
Mittaustukialus Prisma

Mittaustukialus Prisma Suomenlinnan laiturissa.
Mittaustukialus Prisma on Rauma-Repola Oy:n Savonlinnan telakalla vuonna 1978 rakennettu merenmittaajien tukialus. Se valmistui Merenkulkuhallituksen, myöh. Merenkulkulaitos käyttöön.
Kookas uudisrakenne

Mitoiltaan Prisma on 60 × 13 × 3 metriä. Se on suurin koskaan Saimaan kanavan kautta merelle siirretty alus: kaikista suluista piti poistaa siirron ajaksi johteet ja silti alus mahtui vain juuri ja juuri.
Teknisiä tietoja

Alus suunniteltiin tukialus Kallan pohjalta, tosin se on yli kaksisataa tonnia suurempi ja varustettu jo alun alkaen kuljetuskoneistolla; aluksessa oli kaksi kansiperämoottoria ja keskilaivassa läpikulkeva Aquamaster-ruoripotkuri. Kansiperämoottorit oli sijoitettu aluksen perässä olevaan suorakaiteen muotoiseen syvennykseen; aluksen konehuone oli sijoitettu aivan perään, minkä merkkinä aluksen savupiippu on aivan kansirakenteiden takareunassa. Koneisto on dieselsähköinen ja teho 630 hevosvoimaa. Kaikki kolme vetolaitetta kääntyvät 360 astetta ja voidaan tarvittaessa nostaa ylös, jolloin syväys pienenee kahteen metriin, normaalisti se on noin kolme. Koneiston avulla alus pystyy tarvittaessa liikkumaan kaikkiin suuntiin, jopa vinottain tai suoraan poikittain. Matkanopeus on 7,5 solmua.
Aluksen keulakannella on kuuden tonnin nosturi, jolla mittausveneiden moottorit ja muut raskaat kappaleet voidaan siirtää korjaamoon. Nosturin lähellä on kansipaikat kolmelle apuveneelle. Siltakannen katolla on helikopterikenttä. Aluksessa on, kuten kaikissa nykyaikaisissa valtion työaluksissa, biologinen vedenpuhdistamo. Aluksen viemäri- ja vesijohtojärjestelmä voidaan tarvittaessa yhdistää kunnalliseen verkostoon. Aluksessa on majoitustilat yli 50 miehelle, piirustussali 12 piirtäjälle, sauna, korjaamotilat ja muu tarpeellinen. Alus on lämpöeristetty myös talvikäyttöön sopivaksi.
Alukseen liittyi vakiomittauslaivue eli seitsemän kymmenmetristä mittausvenettä ja 4–5 apuvenettä. Merenmittausvarustukseen kuuluivat työntö- ja vaijeriharat.
Käyttöongelmia

Prisman koneteho on kovalla kelillä hiukan rajallinen, joten tarvittaessa alusta hinataan mittausveneillä. Alus itse ei tee mittauksia kuin poikkeustapauksissa, vaan mittauksen tekevät mittausveneet ja aineisto työstetään tukialuksella.
Mittaustyön arkipäivää

Prisman työkenttä käsitti aluksi merialueen Helsingistä itään aina rajalle asti; sittemmin se on työskennellyt myös lännempänä, aina Ahvenanmerellä asti.
Aluksesta saatuja kokemuksia käytettiin hyväksi, kun rakennettiin nimenomaan sisävesien mittaukseen tarkoitetut tukialukset Linssi ja Sesta.
Loppuajat

2000-luvun ensimmäisen vuosikymmen puolimailla alus poistettiin vanhentuneena ja tarpeettomana merenmittauskäytöstä.
Mittauskäytön loputtua Prisma toimi pitkään Merisotakoululla kadettien majoitustilana koulun asuntolan remontin ajan. Kesällä 2011 alus on Aurajoen rannassa Turussa odottamassa tulevaa myyntiään.
Vuonna 2013 Prisma myytiin kaupalliselle merirosvouksen vastaiselle yhtiölle ja poistui Suomesta
Kinetoskooppi

Kinetoskoopin rakenne, ylhäällä katseluaukko
Kinetoskooppi on laite, jolla voi katsella elävää (liikkuvaa) kuvaa. Yhdysvaltalainen keksijä Thomas Alva Edison esitti laitteen periaatteen vuonna 1888.
Vaikka kyseessä ei ollut elokuvaprojektori — laite oli suunniteltu näyttämään filminauhan sisältö yhdelle henkilölle kerrallaan laitteen kotelossa olevan aukon kautta — kinetoskooppi esitteli myöhemmissäkin laitteissa ennen videoiden markkinoilletuloa käytetyn tavan esittää liikkuvaa kuvaa luomalla liikkeen illuusio esittämällä peräkkäisten rei'itetyllä filminauhalla olevien kuvien sarja valonlähteen ja suurinopeuksisen sulkimen avulla. Edisonin työntekijä William Kennedy Laurie Dickson vastasi laitteen käytännön kehittämisestä vuosina 1889–1892. Dicksonin työryhmä kehitti laitetta varten ensimmäisen käyttökelpoisen selluloidifilmin ja otti käyttöön laitteessa 35 mm:n kinofilmikoon. Kinetoskoopin ja fonografin yhdistelmässä kinetofonissa (engl. Kinetophone tai Phonokinetoscope) lisättiin kinetoskooppiin myös ääni fonografin ääntä tallentavan  vahasylinterin avulla.
Kinetoskoopin kaupallinen ensi-ilta oli New Yorkin Broadwaylla 14. huhtikuuta 1894.
Kinetoskoopin filmiä pyöritti sähkömoottori. Filmin pituus oli noin 50 jalkaa (n. 15,2 m). Katseluaukossa oli suurentavat linssit. Kutakin kuvaa valaisi sulkimeen yhdistetty sähkölamppu vain hetken kerrallaan, mikä loi liikkeen vaikutelman.
Kinetofonia käyttävä mies n. 1895. Huomaa laitteen sisälle fonografiin johtavat korvakuulokkeet.
Kirjallisuutta

Brown, Richard: The Kinetoscope : A British History. John Libbey Publishing, 2017. ISBN 9780861967308.
Kinalahti

Kinalahti (karjalaksi Kinälahti tai Kinelahti, ven. Кинелахта, Kinelahta) on kylä ja entinen kylähallintoalue Prääsän piirin eteläosassa Aunuksen piirin rajalla Karjalan tasavallassa Venäjällä.
Kylä

Kinalahden kylä sijaitsee Vieljärven kunnassa 84 kilometriä Prääsästä lounaaseen Vieljärveltä Viteleeseen vievän tien varrella, Sinamusjärven rannalla.
Kylähallintoalue

Kinalahden entinen kylähallintoalue käsitti Prääsän piirin lounaisosan, ja siihen kuuluivat kylät Kinalahti (keskuskylä), Atsu, Kukoinvaara, Lampiniemi ja Panniselkä. Vuonna 1926 kylässä asui 205 karjalaista ja 5 venäläistä . Vuonna 1996 alueella asui 130 asukasta. Se yhdistettiin osaksi Vieljärven maalaiskuntaa 2006. Asukkaat työskentelevät pääasiassa metsätalouden parissa.
Suzanne Prou

| Suzanne Prou> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1920 Grimaud, Ranska
Kuollut: 1995 (74–75 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Pääteokset:  Terassilla
Palkinnot
 Renaudot-palkinto 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Suzanne Prou (1920 Grimaud, Ranska – 1995) oli ranskalainen kirjailija. Hänen romaaniensa tapahtumaympäristönä on usein joku Provencen pikkukaupunki. Romaaneista välittyvät sovinnaisuuden taustalla kuohuvat tunteet.
Terassilla kertoo kahdesta yhdessä asuvasta vanhasta naisesta, joiden menneisyyteen kuuluu häpeällinen kolmiodraama, jonka osapuoli, nuori Paul Bernardini, kuoli hämärissä oloissa. Teos oli Ranskassa paitsi menestys, myös palkittu. Teoksesta myönnettiin Proulle Renaudot-palkinto 1973.
Suomennetut teokset

Terassilla (La terrasse des Bernardini), suom. Leena Kirstinä, WSOY 1977 Sarja: Aikamme kertojia ISBN 951-0-07881-6
Protektionismi

Brittiläisen Liberaalipuolueen poliittinen juliste 1910-luvulta, joka esittelee puolueen näkemyksiä vapaakaupan ja protektionismin eroista. Vapaakauppa näkyy ääriään myöten täynnä olevassa kaupassa jossa on paljon asiakkaita  alhaiset hinnat kun taas protektionismi  näkyy kaupassa jossa on  korkeat hinnat  ja työvoimapula sekä kauppiaan  ja hintasääntelijän välisestä vihamielisyydestä.
Protektionismi (ransk. protectionnisme) on kauppapoliittinen suojelujärjestelmä, jonka avulla pyritään suojelemaan ja edistämään oman maan kansantaloutta. Yleisesti protektionismi tarkoittaa suojatullien tai muiden kaupan esteiden kannattamista. Taloustieteellisenä terminä protektionismi tarkoittaa valtion sisäisillä markkinoilla toimivien eli kotimaisten tuottajien suojelemista torjumalla ulkopuolista kilpailua esimerkiksi suojatullein, valtion suoralla tai epäsuoralla avulla, protektiivisin tariffein tai kiintiöin. Syitä protektionismiin ovat oman tuotannon suojaaminen, työllisyyden ja omavaraisuuden turvaaminen.lähde?
Protektionismi oli keskeinen osa merkantilismia. Liberalismin kannattajat ovat 1700-luvulta alkaen väittäneet protektionismin hyödyttävän vain valtion suojelullaan suosimia yrityksiä kansalaisten kustannuksella ja sanoneet vapaakaupan olevan yleinen etu. Protektionismin vastustajien mukaan teollisuudenalojen suojelu tyypillisesti johtaa kilpailukyvyn heikkenemiseen, kun kilpailupaine ei enää pakota toiminnan tehostamiseen ja tuotteiden parantamiseen. Liberalismin perinteinen perustelu on suhteellisen edun periaate, jonka mukaan jokainen maa pärjää paremmin, jos tekee vain niitä tuotteita, joita maassa kannattaa tehdä, ja tuo muut tuotteet ulkomailta. Protektionismia perustellaan kuitenkin usein turvallisuuspoliittisilla näkökohdilla.lähde?
Maailmantaloudessa oli 1930-luvulla vallalla protektionismi. Monen suomalaisen tuotteen synty ajoittuu 1930-luvun protektionismiin. Toisaalta se vaikutti maatalouteen Suomessa. Esimerkiksi Suomen omavaraisuus viljan suhteen nousi noin 40 prosentista noin 90 prosenttiin vuoteen 1938 mennessä. Myllyteollisuus kasvoi, samoin maatalouskoneiden tuotanto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Protektionismi Wikimedia Commonsissa
Minna Kimpimäki

Minna Kimpimäki (s. 1971) on suomalainen varatuomari, oikeustieteilijä ja professori. Hän toimii Lapin yliopistossa rikosoikeuden professorina vuodesta 2016 ja oikeustieteiden tiedekunnan dekaanina.
Akateeminen ura

Minna Kimpimäki valmistui 1990 ylioppilaaksi Haukiputaan lukiosta. Lukion jälkeen hän opiskeli Lapin yliopistossa oikeustiedettä valmistuen oikeustieteen kandidaatiksi 1994 ja lisensiaatiksi 1997. Tohtoriksi hän väitteli 2005. Hän suoritti vaaditut auskultoinnit ja hänelle myönnettiin 2004 varatuomarin arvo.
Kimpimäki on työskennellyt vuodesta 1993 eri tehtävissä Lapin yliopistossa. Hän on toiminut mm. tutkimusapulaisena, tutkijana ja rikosoikeuden assistenttina. Hän on toiminut myös rikos- ja prosessioikeuden yliassistenttina, joka erikoistui kansainvälisen rikos- ja prosessioikeuden kysymyksiin. Viimeksi ennen tuloaan professoriksi hän työskenteli yliopistonlehtorina.
Minna Kimpimäki on toiminut useamman kerran professorien viransijaisena vakinaisen professorin ollessa estynyt hoitamasta virkaansa. Hän hoiti Lapin yliopistossa viransijaisena kansainvälisen oikeuden professuuria 2006–2007 ja 2010–2011, sekä rikosoikeuden professorin virkaa vuonna 2008. Rikosoikeuden professorina Lapin yliopistossa toiminut Terttu Utriainen jäi keväällä 2014 eläkkeelle yli 30 virkavuoden jälkeen. Lapin yliopiston rehtori Mauri Ylä-Kotola nimitti kesällä 2016 hänen seuraajakseen Minna Kimpimäen. Professorina Kimpimäki aloitti elokuun alussa 2016.
Lapin yliopisto myönsi Kimpimäelle vuonna 2010 kansainvälisen rikosoikeuden dosentin arvon.
Tutkimustyö ja julkaisut

Oikeustieteilijänä Kimpimäki on tutkinut etupäässä kansainvälisen rikosoikeuden kysymyksiä. Hänen tutkimustyönsä rikosoikeuden kansainvälistymisen tutkimuksessa on ollut uraauurtavaa.
Kimpimäki on julkaissut oikeustieteen alalta artikkeleita ja teoksia, jotka käsittelevät muun muassa niin kutsuttua universaaliperiaatetta kansainvälisessä rikosoikeudessa. Helsingin yliopiston Erik Castrén-instituutissa vuonna 2011 toimineen tohtori Magdalena Kmakin  mukaan universaaliperiaatteen mukaisesti ajatellaan, että vakavat rikokset vahingoittavat kaikkia valtioita, joten kaikilla valtioilla on siksi oikeus syyttää epäiltyjä tahoja näistä teoista.
Julkaisuissaan Kimpimäki on pohtinut, mitä prostituution, parituksen ja ihmiskaupan oikeudellinen sääntely on ja miten se tulisi toteuttaa. Hänen on myös laatinut kansainvälisen rikosoikeuden yleisesityksen.
Kimpimäen oikeustieteellinen artikkeli Raiskauksen määrittelyn kipukohta: pakottamalla vai ilman suostumusta? sai Lakimies-aikakauskirjan parhaan kirjoituksen palkinnon vuonna 2017.
Tutkimustyö ja julkaisut > Teoksia

Universaaliperiaate kansainvälisessä rikosoikeudessa. Suomalainen lakimiesyhdistys. 2005. ISBN 9789518552430
Haureuden harjoittajista ihmiskaupan uhreihin. Prostituution, parituksen ja ihmiskaupan oikeudellinen sääntely. Lapland University Press. 2009. ISBN 9789524843256
Kansainvälinen rikosoikeus. Kauppakamari. 2015. ISBN 9789522463401
Porvarisvaakuna

| Porvarisvaakunoita |
| --- | --- |
 Franz II. Von Sachsen-Lauenburgin herttua (1547–1619) ruhtinasvaakuna, sekä tämän alla talonpoikaisvaakunoita pyhän Jacobin kirkossa.
Suomen Heraldinen Seura ry - Heraldiska Sällskapet i Finland ry .
Porvarisvaakuna tai siviilivaakuna tai siviiliaseet, on aatelittomille henkilölle tarkoitettu heraldisella selityksellä perusteltu henkilö, suku, yritys tai yhteisövaakuna, sukuvaakunat rakentuvat ensisijaisesti kilvestä, henkilövaakunat sekä toisinaan myös sukuvaakunat rakentuvat kilvestä, kypärästä, lakipunoksesta, kypäränpeitteestä, kypäränkoristeesta, myös toisinaan vaakunan aseina sukua yhdistävästä allegorisesta attribuutista, lisäksi vaakunassa voi olla ulkoisia tunnuksia kuten tunnuslause ja sotahuuto.
Suomessa porvarisvaakunoihin luetaan yhdistysten, seurojen, säätiöiden ja kirkollisten sekä tasavallan presidentin vaakunat tai eroteltuna kilvet.
Yhdistys vaakuna

Vaakunat voivat olla joko suku- tai henkilövaakunoita jotka voi olla joko aatelisten sukujen tunnuksina kruunun myöntämiä (aseita) eli aatelisvaakunoita, tai aatelittomien porvarisvaakunoita (siviiliseita),tai yrittäjien yritysaseita, näiden lisäksi heraldiikassa vaakunat voivat muodostaa allianssiyhteisöjä joita tunnetaan (eng. arms of alliance) liittovaakuna.
Suomessa pidetään yllä numeraalista rekisteriä siviili, yleishyödyllisten yhdistysten, yritysten sekä kirkollisista vaakunoista Suomen heraldisen seuran vaakunarekisterissä, tällä hetkellä rekisteröityjä vaakunoita on kaikkiaan vajaa kolmetuhatta. Suomen Heraldinen seura on julkaissut vuonna 2006 aihetta käsittelevän kirjan vaakunakäärö, kirjassa esitellään kuvitettuna noin 1500 henkilö, suku- ja yhteisövaakunaa..