stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
B.A.P

| B> A.P |
| --- | --- |
 Vasemmalta oikealle: Youngjae, Daehyun, Yongguk, Himchan, Zelo & Jongup
Tiedot
Toiminnassa:  2012–2019
Tyylilaji:  K-pop, Hip-hop, R&B
Kotipaikka:   Etelä-Korea
Jäsenet:  Bang Yong Guk / Yongguk/johtaja, pääräppäri   Kim Him Chan / Himchan/laulaja   Jung Dae Hyun / Daehyun/johtolaulaja   Yoo Young Jae / Youngjae/laulaja   Moon Jong Up / Jongup/päätanssia/laulaja   Choi Jun Hong / Zelo/räppäri, laulaja, johtotanssija  
Levy-yhtiö:  TS Entertainment (korea)  king records (japani)
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
B.A.P (koreaksi: 비에이피; lyhenne nimestä Best Absolute Perfect) oli eteläkorealainen kuusihenkinen hip hop -poikabändi. TS Entertainment perusti yhtyeen vuonna 2012. 
B.A.P debytoi kappaleella Warrior ja ensimmäinen albumi kantoi samaa nimeä sisältäen Warriorin lisäksi kaksi biisiä ja yhden intron.
Vuonna 2016 B.A.P teki comebackin julkaisten "Feel So Good" nimisen kappaleen.
Julkaisun myötä lähti käyntiin "B.A.P live on earth 2016 world tour" -kiertue. Kiertue kattoi 15 maata ja 30 konserttia, muun muassa Suomen. Suomen konsertti pidettiin Helsingin The Cirkuksessa 11.5.2016.   [lähde? ]
Jäsenet

| Esiintymisnimi> Romanisointi | Esiintymisnimi> Hangul | Syntymänimi> Romanisointi | Syntymänimi> Hangul | Syntymäpäivä | Syntymäpaikka | Puput/Matokit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Yongguk | 용국 | Bang Yongguk | 방용국 | 31. maaliskuuta 1990 | Incheon | Shishimato - punainen |
| Himchan | 힘찬 | Kim Himchan | 김힘찬 | 19. huhtikuuta1990 | Soul | Tatsmato - pinkki |
| Daehyun | 대현 | Jung Daehyun | 정대현 | 28. kesäkuuta 1993 | Gwangju | Kekemato - valkoinen |
| Youngjae | 영재 | Yoo Youngjae | 유영재 | 24. tammikuuta 1994 | Uijeongbu, Gyeonggi | Jokomato - keltainen |
| Jongup | 종업 | Moon Jongup | 문종업 | 6. helmikuuta 1995 | Seongnam, Gyeonggi | Dadamato - vihreä |
| Zelo | 젤로 | Choi Junghoon | 최준홍 | 15. elokuuta 1996 | Mokpo, Etelä-Jeolla | Totomato - sininen |
Diskografia > Studioalbumit

First Sensibility (2014)
Best.Absolute.Perfect (2016) (japaniksi)
Noir (2016)
Diskografia > EP:t

Goodbye (2012)
No Mercy (2012)
대박사건 (Crash) (2012)
One Shot (2013)
Badman (2013)
Matrix (2016)
Carnival (2016)
Diskografia > Single albumit

Warrior (2012)
Power (2012)
Stop It (2012)
어디니? 뭐히니? (Where are you?What are you doing?) (2014)
Put 'Em Up (2016)
Diskografia > Singlet

Warrior (2012)
Secret Love (2012)
Power (2012)
Goodbye (2012)
No Mercy (2012)
Crash (2012)
Stop It (2012)
Rain Sound (2013)
One Shot (2013)
Warrior (2013) (japaniksi)
One Shot (2013) (japaniksi)
Coffee Shop (2013)
Hurricane (2013)
Badman (2013)
1004 (Angel) (2014)
Where Are You? What Are You Doing? (2014)
No Mercy (2014) (japaniksi)
Excuse me (2014) (japaniksi)
Young, Wild & Free (2015)
Feel So Good (2016)
Feel So Good (2016) (japaniksi)
That's My Jam (2016)
Skydive (2016)
Wake Me Up (2017)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Nick Powell

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Nicholas Edward Powell
Syntymäaika: 23. maaliskuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka:  Crewe, Iso-Britannia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 183 cm
Seura
Seura:  Wigan Athletic
Junioriseurat
2004-2010:  Crewe Alexandra FC
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2012 |  Crewe Alexandra FC | 55 | (14) |
| 2012–2016 |  Manchester United | 0 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Nick Powell (s. 23. maaliskuuta 1994) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa Wigan Athleticissä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Powell siirtyi Crewe Alexandrasta noin kuuden miljoonan punnan siirtokorvauksella Manchester Unitediin kesällä 2012. Wiganiin hän siirtyi vuonna 2016.
Blade of the Immortal

Blade of the Immortal (jap. 無限の住人, Mugen no Jūnin) on japanilaisen Hiroaki Samuran vuosina 1994–2012 julkaistu toimintapainotteinen manga-sarjakuva. Se on voittanut lukuisia palkintoja, joista merkittävin on kenties Eisner-palkinto parhaasta ulkomaisen sarjakuvan yhdysvaltalaisjulkaisusta vuodelta 2000.
Sarjakuvan tapahtumat sijoittuvat Tokugawa-kauden Japaniin, tarkemmin sanottuna 1780-luvulle. Sarjakuvan päähenkilö on Manji, joka on liki kuolematon soturi. Hänen naispuolinen toverinsa on Rin Asano. Muita keskeisiä hahmoja ovat Kagehisa Anotsu ja Taito Magatsu.
Blade of the Immortal ilmestyi englanniksi Dark Horse Comicsin kustantamana. Lehtiversioista koottuja albumeita ilmestyy yhteensä 31 kappaletta.
Takashi Miike ohjasi vuonna 2017 mangaan perustuvan elokuvan. Pääosaa esitti elokuvassa Takuya Kimura. Loppuvuonna 2019 ensi-iltansa sai mangaan perustuva animesarja.
Albumeita

Blood of a Thousand
Cry of the Worm
Dreamsong
On Silent Wings
On Silent Wings II
Dark Shadows
Heart of Darkness
The Gathering
The Gathering II
Secrets
Beasts
Fall Frost
Mirror of the Soul
Last Blood
Trickster
Shortcut
On the Perfection of Anatomy
The Sparrow Net
Badger Hole
Demon Lair
Demon Lair II
Footsteps
Scarlet Swords
Massacre
Snowfall at Dawn
Blizzard
Mist on the Spider's Web
Raining Chaos
Beyond Good and Evil
Vigilance
Final Curtain
Aiheesta muualla

Blade of the Immortal   Anime News Networkissa (englanniksi)
Blade of the Immortal Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Norman Buchan

Norman Findlay Buchan (27. lokakuuta 1922 – 23. lokakuuta 1990) oli brittiläinen Työväenpuolueen poliitikko. Hän istui parlamentin jäsenenä vuosina 1964–1990. Hänen kuoltuaan häntä seurasi Gordon McMaster.
Buchan oli naimisissa puoluetoverinsa, poliitikko Janey Buchanin kanssa.
Betonimylläri

| Betonimylläri: Runoja |
| --- | --- |
 Ensimmäisen painoksen kansi.
Kirjailija:  Lauri Viita
Genre:  runous
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1947
Sivumäärä:  123
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Betonimylläri: Runoja on Lauri Viidan esikoisteos, runokokoelma, joka ilmestyi vuonna 1947.
Viita kirjoitti osan runoista jo rintamalla ollessaan. Kokoelman ilmestyessä Viita oli vielä sitä mieltä että hän jatkaa kirvesmiehenä, mutta sen saaman suosion ansiosta hän kuitenkin uskaltautui jättämään leipätyön. Kokoelmaa on pidetty ainutlaatuisena kirjallisena pommina.
Viita oli mitallisen runon mestari. Hän puheenomaistaa rytmiikan ja tuo runokieleen luontevasti "betonimyllärin" arkikuvaston. Vaikka vapaa mitta otti pian valta-aseman, Viidan ilmaisu kesti modernismin aallon. Monissa runoissa Viita kohdistaa kritiikkinsä kirkkoon, mutta uskonnonvastaisena sinänsä Viitaa ei voi pitää. Heikki Sarmanto on säveltänyt kokoelman runoja laulusarjaksi ”Betonimylläri”, jonka Tapani Kansa on levyttänyt. Jukka Siikavire on säveltänyt ”Alfhild”-runon. ”Alfhild” oli pitkään suosittu äitienpäiväruno, joskin sen suosio on aikojen kuluessa murentunut sen asetelmallisuuden vuoksi, mutta runoilija Torsti Äärelä on pohtinut, onko se typologisoitavissa pelkästään mustavalkoisesti asetteluun ”huora-madonna”. Hänen mukaansa sitä on tulkittava Viidan oman äitisuhteen kautta: Viita oli äidin lempilapsi.
Teoksen runossa ”Mylly” Runoilija käy vuoropuhelua Saatanan kanssa:
Runo on myöhemmin huomattu väännökseksi Otto Mannisen runosta vuodelta 1938. Viita käy siinä periaatekeskustelua Mannisen ja tämän arvomaailman kanssa. Samanlaista keskustelua ovat täynnä Viidan muukin lyriikka ja myös proosateos Moreeni. Tällaisen alluusioiden käytön on itävaltalainen psykiatri Leo Navratil osoittanut skitsofreenikoille tyypilliseksi, ja heille tyypillistä on myös metaforien runsaus. Viita harrastaa sana- ja kielileikkejä ja rakentaa käänteisiä maailmoja esittäen asiat kielteisessä, usein hyvin monitasoisessa, muodossa niin että lukijan mielikuvitus aktivoituu: kun runo sanoo, että jotakin puuttuu, lukija näkee mielessään sen mikä puuttuu. Kirjallisuudessa kielipelit saavat kuitenkin hyväksytyn aseman. Viita harrastaa usein kriitikoille ja lukijoille käsittämättömiä uudissanoja ja alku- ja loppusoinnuttelua, joka on siirtynyt myös proosaan. Viidan kielen tihentymät ja käänteet kääntävät lukijan huomion usein itse kieleen ja sen merkityksiin. Nykylukija ei silti enää tuskaile, ettei Viidan kielestä saa selvää.
Hannu Kankaanpää on rinnastanut Juice Leskistä Viitaan:
”Sekä Viita että Leskinen sotivat parhaimmillaan huumorin ja satiirin asein yksityistä pientä ihmistä rusentavaa esivaltaa, yhteiskuntamyllyä, poliitikkoja ja muita päällepäsmäreitä, kirkkolaitosta, tekopyhyyttä ja kyynisyyttä vastaan.”
Aiheesta muualla

Lauri Viidan runot Alfhild, Johtaja ja Kapina kokoelmasta Betonimylläri (1947). (Arkistoitu – Internet Archive)
Kokoelmaan sisältyvästä runosta ”Alfhild” ja linkki ääninäytteeseen, jossa Viita lukee runon.[vanhentunut linkki]
Kokemusraportti Betonimylläristä.[vanhentunut linkki] Yle.fi.
Lauri Viidan teokset
Betonimylläri (1947)
Kukunor (1949)
Moreeni (1950)
Käppyräinen (1954)
Suutarikin, suuri viisas (1961)
Entäs sitten, Leevi (1965)
Kootut runot (1966)
Ne runot, jotka jäivät (2016)
Norman Dello Joio

Norman Dello Joio (24. tammikuuta 1913 – 24. heinäkuuta 2008) oli yhdysvaltalainen säveltäjä.
Dello Joio syntyi New Yorkin kaupungissa italialaisille vanhemmille. Hän aloitti muusikonuransa urkurina ja kuoronjohtajana. Hän sai pianonsoiton opetusta isältään. Myöhemmin Dello Joio opiskeli urkujensoittoa Pietro Yonin johdolla, ja vuonna 1939 hän pääsi Juilliard School of Musiciin.
Dello Joio toimi opiskeluaikoinaan urkurina St. Anne's Churchissa mutta ryhtyi säveltäjäksi. Paul Hindemith opetti häntä vuodesta 1941.
Dello Joiosta tuli vähitellen yksi aikansa keskeisimmistä säveltäjistä Yhdysvalloissa. Hänelle myönnettiin vuonna 1957 Pulitzer-palkinto teoksesta Meditations on Ecclesiastes, joka oli saanut kantaesityksensä 20. huhtikuuta 1956. Hänet muistetaan myös kuoromusiikistaan. Lisäksi tuotantoon kuuluu mm. musiikkia puhaltimille ja jousille.
Dello Joio opetti Sarah Lawrence Collegessa vuosina 1944–1950 sekä Mannes College of Musicissa. Hän toimi professorina ja dekaanina Bostonin yliopistossa. Hän siirtyi vuonna 1978 Long Islandille, jossa hän jatkoi sävellystyötään siitä lähtien. Hänellä oli ensimmäisestä avioliitostaan balettitanssija Grayce Baumgoldin kanssa yksi tytär ja kaksi poikaa.
Bortenin hallitus

Bortenin hallituksen yhteiskuva Oslon kuninkaallisen linnan edustalla vuonna 1965.
Bortenin hallitus oli Norjan hallitus 12. lokakuuta 1965 – 17. maaliskuuta 1971. Se oli Keskustapuolueesta, Høyrestä, Venstrestä ja Kristillisestä kansanpuolueesta koostunut enemmistöhallitus.
Ministerit

Pääministeri
Per Borten (Keskustapuolue)
Ulkoministeri
John Lyng (Høyre) 12.10.1965–22.5.1970
Svenn Stray (Høyre) 22.5.1970–17.3.1971
Valtiovarainministeri
Ole Myrvoll (Venstre)
Kirkko- ja opetusministeri
Kjell Bondevik (Kristillinen kansanpuolue)
Maatalousministeri
Bjarne Lyngstad (Venstre) 12.10.1965–21.8.1970
Hallvard Eika (Venstre) 21.8.1970–17.3.1971
Liikenne- ja viestintäministeri
Håkon Kyllingmark (Høyre)
Palkka- ja hintaministeri
Dagfinn Vårvik (Keskustapuolue)
Ulkomaankauppa- ja merenkulkuministeri
Kåre Willoch (Høyre) 12.10.1965–5.6.1970
Otto Grieg Tidemand (Høyre) 5.6.1970–17.3.1971
Oikeusministeri
Elisabeth Schweigaard Selmer (Høyre) 12.10.1965–3.10.1970
Egil Endresen (Høyre) 3.10.1970–17.3.1971
Elinkeinoministeri
Sverre Walter Rostoft (Høyre)
Sosiaaliministeri
Egil Aarvik (Kristillinen kansanpuolue)
Kalastusministeri
Oddmund Myklebust (Keskustapuolue) 12.10.1965–8.11.1968
Einar Hole Moxnes (Keskustapuolue) 8.11.1968–17.3.1971
Kunta- ja työministeri
Helge Seip (Venstre) 12.10.1965–29.8.1970
Helge Rognlien (Venstre) 29.8.1970–17.3.1971
Perhe- ja kuluttajaministeri
Elsa Skjerven (Kristillinen kansanpuolue)
Puolustusministeri
Otto Grieg Tidemand (Høyre) 12.10.1965–5.6.1970
Gunnar Hellesen (Høyre) 5.6.1970–17.3.1971
Blades of Steel

| Blades of Steel Konamic Ice Hockey |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Konami Novotrade
Julkaisija:  Konami
Jakelija:  Nintendo eShop
Pelisarja:  Blades of Steel
Julkaistu:  Kolikkopeli 1987 Famicom Disk System 22. heinäkuuta 1988 NES Joulukuu 1988 Commodore 64, MS-DOS, Amiga 1990 Game Boy 1991 Wii Virtual Console 2007
Lajityyppi:  urheilupeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille  PEGI 12 
Alusta:  Kolikkopeli, Amiga, Commodore 64, MS-DOS, Family Computer Disk System, Game Boy, Nintendo Entertainment System, Wii Virtual Console
Jakelumuoto:  Levyke (FDS), pelimoduuli (NES)
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Blades of Steel (Japanissa Konamic Ice Hockey, jap. コナミック アイスホッケー, Konamikku Aisu Hokkē) on Konamin vuonna 1987 pelihalleissa julkaisema jääkiekkopeli, joka käännettiin seuraavana vuonna Family Computer Disk Systemille ja Nintendo Entertainment Systemille. Pelin joukkueet ovat kuvitteellisia, mutta ne perustuvat Kanadan ja Yhdysvaltojen kaupunkeihin. Peli on tunnettu nopeatempoisesta jääkiekosta ja tappelumekanismistaan. Peliä voi pelata joko tietokonetta tai toista ihmispelaajaa vastaan. Yksinpelissä on valittavissa kolme eri vaikeusastetta. Joukkueissa on kolme hyökkääjää, kaksi puolustajaa ja maalivahti.
Pelin NES-versio uudelleenjulkaistiin Nintendon Virtual Consolessa 24. joulukuuta 2007. Kolikkopeliversio uudelleenjulkaistiin Microsoftin Game Roomissa 24. marraskuuta 2010.
Vastaanotto

| Blades of Steel> Arvostelupisteet.Julkaisu | Blades of Steel> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Allgame: 4,5/5
IGN: 7,5/10 
MikroBitti: 79/100
The Video Game Critic: A
Blades of Steel on saanut kriitikoilta hyvän vastaanoton. Allgamen toimittaja Skyler Millerin mielestä peli on "aikakautensa nautittavampia". The Video Game Critic kehui pelin grafiikkaa ja hyviä ääniefektejä. Arvostelijan mukaan peli kuului NES:n parhaimmistoon; hän piti sitä myös yhtenä parhaista ikinä julkaistuista jääkiekkopeleistä.
Aiheesta muualla

Blades of Steel MobyGamesissa (englanniksi)
Official entry into the Hockeywood Video Game Hall of Fame (englanniksi)
Blades of Steel PAL-A NES-WIKIssä (englanniksi)
Niittylampi

Niittylampi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Niittylampi, lampi Hankasalmella
Niittylampi, järvi Kirkkonummella
Niittylampi, lampi Mäntyharjussa
Niittylampi, lampi Soinissa
Niittylampi, lampi Suonenjoella
Niittylampi, lampi Ähtärissä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Niittylampi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Bedokin metroasema

Bedok on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Bedokissa Singaporen itäisellä suuralueella. Se avattiin 4. marraskuuta 1989. Asemaa käyttävät East West Linen junat.
Junat

| Pääteasema | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Viimeinen juna |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ma – la |  | su & yleinen vapaa |  | joka päivä |  |  |
East West Line
| EW1 Pasir Ris | 6:18 |  | 6:46 |  | 0:29 |  |  |
| EW33 Tuas Link | 5:39 |  | 6:05 |  | 23:34 |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bedokin metroasema Wikimedia Commonsissa
Bedokin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Tanah Merah | East West Line | Seuraava asema: Kembangan |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Bedok MRT Station
Käännös suomeksi
Nina Proll

| Nina Proll |
| --- | --- |
 Nina Proll vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. tammikuuta 1974 (ikä 50)
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Nina Proll (s. 12. tammikuuta 1974) on itävaltalainen näyttelijä. Hän varttui Waldviertelissä ja saapui Wieniin ollessaan kolmentoista.
Proll suoritti maturan katolisessa tyttölukiossa. Hänellä on ollut laaja rooli muun muassa Barbara Albertin draamaelokuvassa Nordrand (1999). Hän sai vuonna 1999 Venetsian elokuvajuhlilla Marcello Mastroianni -palkinnon. Hänet tunnetaan elokuvien ja television ohella useista musikaaleista.
Proll on tullut tunnetuksi myös levyttäneenä muusikkona ja Dancing Stars -kilpailun osallistujana. Hänen tanssiparinaan oli unkarilainen ammattilaistanssija Balázs Ekker.
Aiheesta muualla

Nina Proll Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Viralliset sivut (saksaksi)
NFT MSI-3100

NFT MSI-3100 on taistelunjohtojärjestelmä, joka koostuu kahdesta KMC 9000 pääteasemasta. Pääteasemien välillä on Budos väylä, jonka kautta ne välittävät tilannekuvaa toisilleen. Järjestelmään ei kuulu varsinaista tulenkäyttöjärjestelmää, mutta kaikkiin järjestelmään liitettyihin asejärjestelmiin tulee kuulua tulenkäytönhallinta. Järjestelmä kykenee käsittelemään 99 itse lisättyä maalia ja 48 linkin kautta saatua maalia.
Pääteasemista toinen on tarkoitettu taktiseen johtamiseen ja toinen asejärjestelmien hallintaan. Maalien seuranta voi olla manuaalista tai automaattista. Manuaalinen järjestelmä mahdollistaa tiedon lisäämisen saatuihin tietoihin. Automaattisessa  järjestelmässä REX II dataplotteri lisää tutkalta saadun tiedon näyttöön. Kumpaankin pääteasemaan kuuluu kaksi KS500 tietokonetta, joista toinen on käytönhallintaa varten ja toinen tehtävän hallintaa varten. Lisäksi järjestelmään kuuluu KS 800 tietokone datan esikäsittelyä varten. Asejärjestelmien hallinnan päätteeseen on liitetty tietokone Terne sukellusveneidentorjuntaheittimen käyttöä varten ja taktisen johtamisen näytön kautta hallitaan merimaali- ja ilmamaalien ammunta.
Järjestelmä on asennettu ensimmäisen kerran Norjan laivaston Oslo-luokan fregattiin helmikuussa 1987.
Betoniporsas

Betoniporsas on liikenne-esteenä käytettävä betonista valettu kulkueste. Niitä on tavallisesti kaupunkien kävelykaduilla ja pysäköintialueilla. Suomessa betoniporsaat ovat tavallisesti pitkänomaisia möhkäleitä, joissa on punaisia ja keltaisia raitoja.
Kaupunkikuvan kaunistamiseksi on tehty myös muun muassa sian ja kilpikonnan muotoisia betoniporsaita. Sian muotoisia on suunnitellut esimerkiksi Pekka Jylhä, Espoon betoniporsaiden suunnittelija.
Erilaisia betoniporsaita

Betonisia liikenne-esteitä.
Betoniporsas.
Betonin värisiä betoniporsaita.
Sian muotoinen betoniporsas.
Betoniporsas Oulaisissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Betoniporsas Wikimedia Commonsissa
Bort-les-Orgues

| Bort-les-Orgues |
| --- | --- |
 Yleisnäkymä kunnasta
 vaakuna
 Bort-les-Orgues
 Koordinaatit: 45°24′06″N, 2°29′53″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Corrèze
Arrondissementti:  Ussel
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  15,1 km²
Väkiluku (2021):  2 541 
 – Väestötiheys:  168 as./km²
Kunnan numero:  19028
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bort-les-Orgues on kunta keskisessä Ranskassa Corrèzen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Dordognejoen varrella, noin 26 kilometria Usselin kaupungista kaakkoon.
Puy de Bort
Bort-les-Orgues sijaitsee Ranskan keskiylängöllä, ja kunnan korkein huippu on 860 metriä korkea sammunut tulivuori Puy de Bort. Vuorelle tunnusomainen kaksi kilometriä pitkä ja 80 metriä korkea fonoliittimuodostelma Orgues de Bort.
Vuonna 1942 aloitettiin rakentamaan patoa Dordognejokeen kaupungin yläjuoksulle. Hanke työllisti yli 1 000 ihmistä. Arkkitehti André Coynesin suunnitteleman padon korkeus on 119 metriä ja pituus 390 metriä. Pato valmistui vuonna 1951, jolloin yläjuoksulle syntyi Lac de Bort-les-Orguesin tekojärvi.
Tunnettuja kuntalaisia

Jean-François Marmontel (1723-1799), kirjailija
Pierre Tornade (1930-2012), näyttelijä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bort-les-Orgues Wikimedia Commonsissa
Blade II

| Blade II |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Guillermo del Toro
Käsikirjoittaja:  David S. Goyer
Perustuu:  Blade
Tuottaja:  Peter Frankfurt Wesley Snipes Patrick Palmer Avi Arad
Säveltäjä:  Marco Beltrami
Kuvaaja:  Gabriel Beristain
Leikkaaja:  Peter Amundson
Pääosat:  Wesley Snipes Kris Kristofferson Ron Perlman Leonor Varela Norman Reedus Luke Goss
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  New Line Cinema Amen Ra Films Imaginary Forces
Levittäjä:  InterCom New Line Cinema Microsoft Store Netflix
Ensi-ilta:   2002-3-2222. maaliskuuta 2002 (Yhdysvallat)  2002-2-11. helmikuuta 2002 (Suomi)  
Kesto:  117 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  55 miljoonaa $
Tuotto:  155 010 032 $
Edeltäjä:  Blade
Seuraaja:  Blade: Trinity
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Blade II on Guillermo del Toron ohjaama yhdysvaltalainen vampyyrielokuva vuodelta 2002. Se on jatko-osa vuonna 1998 valmistuneelle Blade-elokuvalle. Sen pääosaa näyttelee Wesley Snipes.
Juoni lyhyesti

Blade liittoutuu arkkivihollisensa Damaskinosin kanssa taistellakseen supervampyyrejä vastaan, jotka teurastavat niin ihmisiä kuin vampyyrejäkin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Wesley Snipes  | … |  Eric Brooks / Blade   |
|  Kris Kristofferson  | … |  Abraham Whistler   |
|  Ron Perlman  | … |  Reinhardt   |
|  Leonor Varela  | … |  Nyssa Damaskinos   |
|  Norman Reedus  | … |  Josh / Scud   |
|  Thomas Kretschmann  | … |  Eli Damaskinos   |
|  Luke Goss  | … |  Jared Nomak   |
|  Matt Schulze  | … |  Chupa   |
|  Danny John-Jules  | … |  Asad   |
|  Donnie Yen  | … |  Snowman   |
|  Karel Roden  | … |  Karl Kounen   |
|  Marit Velle Kile  | … |  Verlaine   |
|  Daz Crawford  | … |  Lighthammer   |
|  Tony Curran  | … |  Priest   |
|  Santiago Segura  | … |  Rush   |
NFS

NFS voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Network File System, verkkolevyjärjestelmä
Need for Speed, videopelisarja
Pohjolan ammatillinen yhteisjärjestö, NFS (Nordens Fackliga Samorganisation)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”NFS”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nasse

Nasse voi tarkoittaa seuraavia:
Nasse-setä, Vesa-Matti Loirin esittämä sketsihahmo
kaasunaamarin nimitys sotilasslangissa
Nasse, sukunimenä:
Albert Nasse (1878–1910), yhdysvaltalainen soutaja
Ulrike Nasse-Meyfarth (s. 1956), saksalainen korkeushyppääjä ja olympiavoittaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nasse”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Norman Boyd Kinnear

Norman Boyd Kinnear (11. elokuuta 1882 Edinburgh – 11. elokuuta 1957 Wimbledon) oli skottilainen eläintieteilijä.
Kinnearin isänsä C. H. G. Kinnear oli edinburghilainen arkkitehti ja samaa sukua kuin Sir William Jardine. Opiskellessan Trinity Collegessa Glenalmondissa hän teki samanaikaisesti vapaaehtoistyötä assistenttina Kuninkaallisessa skottilaisessa museossa (Royal Scottish Museum) 1905–1907. Vuonna 1905 hän osallistui keräilyretkelle Huippuvuorille.
William Eagle Clarken suosituksesta hänet palkattiin Bombay Natural History Societyn kuraattoriksi vuosiksi 1907–1919. Hän toimi myös seuran lehden apulaistoimittajana.
Vuonna 1913 hän avioitui Gwendolen Beatrice Millardin kanssa, jonka suku asui Intiassa ja oli tekemisissä BNHS:n kanssa. Vuonna 1920 Kinnear valittiin Natural History Museumin eläintieteen osaston assistentiksi, vuodesta 1945 alkaen osaston hoitajaksi ja elokuusta 1947 alkaen museon johtajaksi. Hän jäi eläkkeelle 3. huhtikuuta 1950 ja lytöiin ritariksi saman vuoden heinäkuussa.
Kinnear oli Bulletin of the British Ornithologists' Club -julkaisun toimittaja 1925–1930 ja British Ornithologists' Unionin (BOU) puheenjohtaja 1943–1948. Hän toimi myös Councils of the National Trustissa ja Zoological Societyssa. Hän oli eräs Society for the History of Natural Historyn perustajista.
Kinnear kirjoitti kaksi artikkelia Intian ornitologian ja nisäkästutkimuksen historiasta Journal of the Bombay Natural History Society -julkaisuun.
Kinnear kuvaili ja nimesi linnuista ainakin isotrogonin (Harpactes wardi), vanuatunkeisarikyyhkyn (Ducula bakeri), tiibetintiaistimalin (Alcippe ludlowi) ja yhdessä Batesin kanssa arabiantikan (Dendrocopos dorae).