stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laiturinkylä
Historia

Ensimmäinen Laituria koskeva tieto mainitaan Lapuan historiasssa (osa 1 s. 70): "Kun v. 1691 pitäjänsuutariksi mainittu Matti Antinpoika yritti asettua Laitokankaan uudistilalle, oli hänen asetettava takaajat siitä että hän ei vahingoittaisi talollisten niittyjä."
Maininta "-yritti asettua Laitokankaan uudistilalle" on tulkittu siten, että Matti Antinpoika ei ollut Laiturin ensimmäinen asukas. Hän oli kuitenkin se, jonka nimi merkittiin ensimmäisenä maakirjaan ja joka alkoi maksamaan talon veroja, joten häntä on yleisesti pidetty Laiturin ensimmäisenä asukkaana.lähde tarkemmin?
Laiturin nimi

Nimi "Laituri" ei luultavasti viittaa mihinkään laituriin, sillä se on selitettävissä sijaintinsa perusteella. Kaupin talon tyttären ja vävyn uudistila sijaitsi Kaupista katsottuna alueen laidalla. Vanhin nimi Laitokangas on luultavasti lyhennyt muotoon Laituri, "laidassa oleva".lähde tarkemmin?
Luonto ja maamerkit

Laiturin läpi kulkevassa Lapuanjoessa on Laiturin kohdalla saari, Laiturinsaari. Laiturinsaari on keskeltä peltoa, joen varsilla on rehevöitymisen seurauksena paljon kasvillisuutta.
Entinen Ylihärmän rata kulkee Laiturin läpi. Sitä käytetään kevyen liikenteen väylänä, ja talvisin moottorikelkkareittinä.  Radan varrella on myös Lapuanjoen ylittävä Laiturin rautatiesilta.
Dominique Pire

Dominique Pire
Isä Dominique Pire (oik. Georges Charles Clement Ghislain Pire, 10. helmikuuta 1910 Dinant, Belgia − 30. tammikuuta 1969 Leuven, Belgia) oli belgialainen dominikaanimunkki, jonka työskentely toisen maailmansodan jälkeisen pakolaisongelman auttamiseksi toi hänelle Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1958.
Elämäkerta

Pire antoi dominikaani-luostarilupauksensa vuonna 1932, ja samalla hän otti uuden nimen Dominique Pire. Tämän jälkeen hän opiskeli teologiaa ja valtiotiedettä Leuvenin katolisessa yliopistossa, suoritti tohtorin tutkinnon Roomassa 1936 ja palasi belgialaisessa Huyn kaupungissa sijaitsevaan Sarten luostariin. Luostarista käsin hän aloitti sosiaalityön alueen vähäosaisten parissa. Toisen maailmansodan aikana Pire toimi kenttäpappina vastarintaliikkeessä ja osallistui liittoutuneiden alas pudonneiden lentäjien palauttamiseen pois saksalaisten käsistä. Tästä toiminnasta hänet palkittiin lukuisilla mitaleilla sodan jälkeen.
Vuonna 1949 hän kiinnostui pakolaisongelmasta, joka oli sodan jälkeen Euroopan suuria kysymyksiä. Hän kirjoitti asiasta kirjan Du Rhin au Danube avec 60,000 D. P. ja perusti ”Kodittomien apu” -nimisen järjestön auttamaan pakolaisia ottamalla vastuulleen kummiperheitä. Vuoden 1950 jälkeen hän perusti Saksaan ja Itävaltaan ryhmän kyliä, joissa autettiin pakolaisia asettumaan paikoilleen. Hän kieltäytyi sekoittamasta sosiaalista vastuuta ja henkilökohtaista uskontoa, ja tämä aiheutti hänelle usein ongelmia.
Vastaanotettuaan Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1956 hän jatkoi toimintaansa rauhan puolesta perustamalla Rauhan yliopiston, jonka tehtävänä oli opettaa tulevia maailman johtajia suurempaan yhteisymmärrykseen. Hän perusti myös Rauhan saaren (Île de paix), vapaaehtoisjärjestön, jonka tehtäväksi oli määritelty maaseutuväestön auttaminen kehityksen tielle. Hänen elinaikanaan tämä hanke lähti toimimaan sekä Intiassa että Bangladeshissä.
Isä Dominique Piren perustamat järjestöt

Service d'Entraide Familiale: järjestö työskentelee yhteiskunnan syrjäytyneiden perheiden ja yksittäisten henkilöiden yhteiskuntaan sopeuttamisen parissa.
Aide aux Personnes Déplacées: toimii Belgiaan saapuvien pakolaisten parissa ja kehitysmaiden lasten kummitoiminnassa.
Université de Paix: on erikoistunut konfliktien myönteisten ratkaisumallien hallintaan, niin perheissä, työpaikoilla kuin isommissakin yhteisöissä.
Iles de Paix: tukee pitkän aikavälin kehityshankkeita, ja niiden kohteena ovat Burkina Fason, Beninin, Malin, Guinea-Bissaun, Ecuadorin, Bolivian ja Perun maaseutujen asukkaat.
Aiheesta muualla

Nobel-komitean informaatio Dominique Pirestä
Aide aux Personnes Déplacées -nettisivustot
Université de Paix -nettisivustot (Arkistoitu – Internet Archive)
Iles de Paix -nettisivustot
Nobelin rauhanpalkinnon saajat
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Dunant, Passy 1902: Ducommun, Gobat 1903: Cremer 1904: Kansainvälisen oikeuden instituutti 1905: Suttner 1906: Roosevelt 1907: Moneta, Renault 1908: Arnoldson, Bajer 1909: Beernaert, Paul Balluet d’Estournelles de Constant 1910: Kansainvälinen Rauhantoimisto 1911: Asser, Fried 1912: Root 1913: La Fontaine 1917: Punainen Risti 1919: Wilson 1920: Bourgeois 1921: Branting, Lange 1922: Nansen 1925: Chamberlain, Dawes
1926–1950:  1926: Briand, Stresemann 1927: Buisson, Quidde 1929: Kellogg 1930: Söderblom 1931: Addams, Butler 1933: Angell 1934: Henderson 1935: Ossietzky 1936: Lamas 1937: Cecil 1938: Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto 1944: Punainen Risti 1945: Hull 1946: Balch, Mott 1947: Kveekarit 1949: Boyd Orr
1951–1975:  1950: Bunche 1951: Jouhaux 1952: Schweitzer 1953: Marshall 1954: Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestö 1957: Pearson 1958: Pire 1959: Noel‑Baker 1960: Lutuli 1961: Hammarskjöld 1962: Pauling 1963: Punainen Risti 1964: King 1965: Unicef 1968: Cassin 1969: Kansainvälinen työjärjestö 1970: Borlaug 1971: Brandt 1973: Kissinger, Lê 1974: MacBride, Satō 1975: Saharov
1976–2000:  1976: B. Williams, Corrigan 1977: Amnesty International 1978: Sadat, Begin 1979: Äiti Teresa 1980: Esquivel  1981: YK:n pakolaisapujärjestö 1982: Myrdal, García Robles 1983: Wałęsa 1984: Tutu 1985: Lääkärit ydinsotaa vastaan 1986: Wiesel 1987: Arias 1988: YK:n Rauhanturvaajat 1989: Dalai Lama 1990: Gorbatšov 1991: Suu Kyi 1992: Menchú 1993: Mandela, de Klerk 1994: Arafat, Peres, Rabin 1995: Pugwash-liike, Rotblat 1996: Belo, Ramos Horta 1997: Kampanja maamiinojen kieltämiseksi (ICBL), J. Williams 1998: Hume, Trimble 1999: Lääkärit ilman rajoja 2000: Kim
2001–:  2001: YK, Annan 2002: Carter 2003: Ebadi 2004: Maathai 2005: IAEA, ElBaradei 2006: Yunus, Grameen Bank 2007: Gore, IPCC 2008: Ahtisaari 2009: Obama 2010: Liu 2011: Gbowee, Johnson Sirleaf, Karman 2012: EU 2013: Kemiallisten aseiden kieltojärjestö 2014: Satyarthi, Yousafzai 2015: Tunisian kansallisen vuoropuhelun kvartetti 2016: Juan Manuel Santos 2017: International Campaign to Abolish Nuclear Weapons 2018: Murad, Mukwege 2019: Abiy 2020: Maailman ruokaohjelma 2021: Ressa, Muratov 2022: Bjaljatski, Memorial, Center for Civil Liberties 2023: Mohammadi 2024: Nihon Hidankyō
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Belgia 2  Yhdysvallat  Japani  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Igra s ognjom

| Igra s ognjom Arija |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1989
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 39.42
 Levy-yhtiö: Arija Records, Melodija Moroz Records
Arijan muut julkaisut
| Geroi asfalta 1987 | Igra s ognjom 1989 | Krov za krov 1991 |
Igra s ognjom (ven. Игра с огнём) on venäläisen heavy metal -yhtye Arijan 4. albumi, joka julkaistiin vuonna 1989.
Kappaleet

Čto vi sdelali s vašei mečtoi – 5.21
Raskačaem Jetot mir – 6.01
Rab straha – 4.40
Iskušenie – 4.00
Igra s ognjom – 9.04
Boi prodolžaetsja – 6.08
Dai žaru! – 4.25
Kokoonpano

Valeri Kipelov – laulu
Vladimir Holstinin – kitara
Sergei Marvin - soolokitara
Vladimir Dubinin – bassokitara
Aleksandr Manjakin – rummut
Pohjoismaisten hiihtolajien Suomen olympiakarsinnat 1936

Pohjoismaisten lajien Suomen olympiakarsinnat käytiin vuonna 1936 Sotkamossa 9.-12.1.1936. Kisojen alkuvaiheessa 18 km:n hiihdossa oli yli 30 asteen pakkaset, jotka lauhtuivat pian sen jälkeen.
Tulokset > Miehet 18 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Sulo Nurmela | Vehkalahden Veikot | 1.12.50 |
| 2 | Kalle Jalkanen | Iisveden Kiri | 1.13.15 |
| 3 | Matti Lähde | Enson Kisailijat | 1.13.40 |
| 4 | Klaes Karppinen | Iisalmen Visa | 1.14.32 |
| 5 | Lauri Oinonen | Kuopion Polisi-Urheilijat | 1.15.44 |
| 6 | Valter Forsell | Vehkalahden Veikot | 1.16.00 |
| 7 | Jussi Kurikkala | Kalajoen Junkkarit | 1.16.04 |
| 8 | Pekka Niemi | Ounasvaaran Hiihtoseura | 1.16.21 |
Miesten 18 km hiihdettiin Sotkamossa 9. tammikuuta 1936. Osanottajia oli yli 26 miestä. Aamun pakkanen oli kisapaikalla peräti -39 astetta, jonka vuoksi kilpailujen lykkäämisestä keskusteltiin. Lopuksi päädyttin niiden aloittamista tuntia suunniteltua myöhemmin. Tällöin lämpötila oli -32 astetta. Väliaika-asemia oli kaksi eli 5,5 ja 10,5 km:n kohdalla. Siellä kisaa johti lopullinen voittaja Vehkalahden Sulo Nurmela kuudella sekunnilla ennen Enson Matti Lähdettä. Seuraavina olivat Iisveden Kalle Jalkanen ja Kuopion Lauri Oinonen yhdeksän sekuntia Lähteestä. Toisella väliaika-asemalla Nurmela oli lisännyt johtoaan Lähteeseen 28 sekuntiin. Kolmantena ollut Jalkanen oli 19 sekuntia Lähteestä. Seuraavina olivat tässä vaiheessa Lauri Oinonen ja Jussi Kurikkala samalla ajalla 18 sekuntia Jalkasesta. Maalin tultua neljä ensimmäistä eli Nurmela, Jalkanen, Lähde ja Kurikkala lunastivat hiihdoillaan olympiakisojen pikamatkan paikan. Nimekkäistä hiihtäjistä Karjalan Urheilijain Vilho Koskelainen oli 10., Kotkan Innon Mikko Husu oli lopputuloksissa 11. ja Valmari Toikka 14. sekä Metsäkylän Kurssin Arvi Riivari 15.
Tulokset > Miehet 50 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Kalle Heikkinen | Ounasvaaran Hiihtoseura | 4.24.58 |
| 2 | Pekka Niemi | Ounasvaaran Hiihtoseura | 4.25.32 |
| 3 | Frans Heikkinen | Kainuun Hiihtoseura | 4.27.23 |
| 4 | Eino Leinonen | Ounasvaaran Hiihtoseura | 4.32.17 |
| 5 | Erkki Toimela | Anjalan Liitto | 4.32.21 |
| 6 | Kalle Tuppurainen | Kuopion Poliisi-Urheilijat | 4.32.25 |
| 7 | Hannes Kinnunen | Joensuun Kalevaiset | 4.32.43 |
| 8 | Mikko Husu | Kotkan Into | 4.35.32 |
Miesten 50 km hiihdettiin Sotkamossa 12. tammikuuta 1936. Sää kahta päivää aiemmin hiihdettyyn 18 km:n hiihtoon täysin erilainen; lämpötila pari plus-astetta ja ennnen kisaa aamulla räntäsade. Ensimmäisellä 12 km:n väliaika-asemalla kärjessä oli Ounasvaaran Niemi Joensuun Kinnusen ollessa kahdeksan sekuntia jäljessä. Liperin Kivekkäiden Martti Lappalainen oli kärkeä jäljessä 33 sekuntia. Seuraavina olivat Kalle ja Frans Heikkinen. Puolimatkassa kärkeen oli noussut Kainuun Frans Heikkinen tasan minuutin ennen Joensuun Kinnusta. Seuraavina olivat Niemi 38 sekuntia Kinnusesta, Lappalainen viisi sekuntia Niemestä ja Kalle Nieminen 17 sekuntia Lappalaisesta. 45 km:n kohdalla kärkeä piti Pekka Niemi tasan minuutin ennen Frans Heikkistä. Kalle Heikkinen oli puolestaan 25 sekuntia Frans Heikkisestä. Maaliin tultaessa kärki oli Kalle Heikkinen, Pekka Niemi ja Frans Heikkinen. Neljänneksi tullut Ounasvaaran Eino leinonen oli jäänyt merkittävästi kärkikolmikosta. Näin olympiajoukkueeseen 50 km:lle näytti kärkikolmikko olevan selvä valinta. Kisassa keskeyttivät nimimiehistä Väinö Liikkanen, Arvi Riivari ja Valmari Toikka.
Tulokset > Mäkihyppy

| Sija | Kilpailija | Pisteet | Seura | Hyppyjen pituudet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Lauri Valonen | Lahden Hiihtoseura | 148,0 | 47 - 47 m |
| 2 | Sauli Pälli | Pirkkalan Urheilijat | 146,6 | 44 - 44,5 m |
| 3 | Pertti Mattila | Lahden Hiihtoseura | 141,7 | 44 - 44 m |
| 4 | Niilo Nikunen | Evon Metsäpojat | 139,4 | 43 - 45 m |
| 5 | Leevi Lindqvist | Sortavalan Viritys | 129,4 | 39 - 40 m |
| 6 | P.Nevalainen | Kainuun Hiihtoseura | 116,6 | 36,5 - 39 m |
| 7 | Veikko Iivanainen | Puijon Hiihtäjät | 110,1 | kaat. - 38,5 m |
| 8 | Väinö Tiihonen | Puijon Hiihtäjät | 106,6 | kaat. - 46 m |
Mäkikilpailu käytiin Sotkamossa 12. tammikuuta 1936. Osanottajia oli 16. Kuopion Iivanainen ja Tiihonen menettivät mahdollisuuden kärkitaistoon kaaduttuaan ensimmäisen hyppynsä. Lauri Valonen ja Sauli Pälli erottuivat muista hyppääjistä tasaisuudellaan ja hyppyjen pituuksillaan. He ottivatkin kaksi kärkisijaa ennen Mattilaa ja Nikusta.
Tulokset > Yhdistetty

| Sija | Kilpailija | Seura | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Niilo Nikunen | Evon Metsäpojat | 290,6 (150,0 + 140,6) |
| 2 | Lauri Valonen | Lahden Hiihtoseura | 280,6 (123,0 + 157,6) |
| 3 | Aarne Valkama | Ounasvaaran Hiihtoseura | 279,5 (160,0 + 119,5) |
| 4 | Eero Hyyryläinen | Kainuun Hiihtoseura | 230,9 (120,0 + 110,9) |
| 5 | Väinö Heikkinen | Kainuun Hiihtoseura | 224,9 (120,0 + 124,9) |
| 6 | Sauli Kemppainen | Kainuun Hiihtoseura | 210,1 (93,0 + 117,1) |
| 7 | Timo Murama | Ounasvaaran Hiihtoseura | 192,4 (134,0 + 58,4) |
| 8 | Oiva Valonen | Lahden Hiihtoseura | 189,5 (131,0 + 58,5) |
Mäkikilpailu käytiin Sotkamossa 10.-11. tammikuuta 1936. Osanottajia oli 10, joista Lahden Erkki Mäkinen ja Pertti Mattila keskeyttivät jo hiihto-osuudella. Voiton hiihto-osuudella otti Ounasvaaran Valkama ennen Evon Niilo Nikusta ja Ounasvaaran Timo Muramaa. Mäessä Nikunen yllätti hyvillä varmoilla hypyillään sijoittuen mäkiosuudella toiseksi, mutta ottaen näin yhdistetyn voiton. Mäkiosuudella Lauri Valonen oli odotetusti selvä ykkönen, mutta kokonaiskisassa hän jäi siis Nikusen taakse. Kolmannen sijan mäessä otti Kainuun oma mies Väinö Heikkinen ollen lopputuloksissa viides. Kisan etukäteissuosikeista Timo Murama kaatui molemmat hyppynsä, kuten myös Oiva Valonen.
Valinnoista

Suomen Hiihtoliitto valitsi olympiajoukkueeseen:
18 km ja viestiin: Sulo Nurmela, Kalle Jalkanen, Matti Lähde, Klaes Karppinen sekä varalle Valter Forsell, Pauli Pitkänen. Pekka Niemi ja Kalle Heikkinen
50 km: Kalle Heikkinen, Pekka Niemi, Frans Heikkinen, Sulo Nurmela sekä varalle Klaes Karppinen, Kalle Jalkanen, Pauli Pitkänen ja Matti Lähde
Mäenlasku: Lauri Valonen, Sauli Pälli, Veikko Iivanainen ja Väinö Tiihonen
Yhdistetty: Lauri Valonen, Niilo Nikunen, Timo Murama ja Pertti Mattila.
Pakarinen

Pakarinen on suomenkielinen sukunimi:
Ari Pakarinen (s. 1969), suomalainen keihäänheittäjä
Ari Pakarinen (s. 1968), suomalainen pikajuoksija
Arvi Pakarinen (1895–1925), suomalaissyntyinen Neuvosto-Karjalassa asunut kirjailija, kirjailijanimeltään Arvi Nummi.
Bruno Pakarinen (1880–1955), suomalainen taidemaalari
Eino Pakarinen (1882–1932), suomalainen runoilija
Esa Pakarinen (1911–1989), suomalainen näyttelijä, hanuristi, laulaja ja viihdyttäjä
Esa Pakarinen Junior (s. 1947), suomalainen näyttelijä
Hanna Pakarinen (s. 1981), suomalainen laulaja
Heidi Pakarinen (s. 1976), suomalainen laulaja, vuoden 2013 tangokuningatar
Iiro Pakarinen (s. 1991), suomalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja
Ilmari Pakarinen (1910–1987), suomalainen voimistelija ja olympiamitalisti
Kaija Pakarinen (s. 1954), suomalainen näyttelijä
Kalevi Pakarinen (1935–1999), suomalainen nykyaikainen viisiottelija, miekkailija, uimari ja vesipalloilija
Kalle Pakarinen (Kerman Kalle) (1904–1981), suomalainen kanavanvartija, sulkumestari ja sääennustaja
Karl Pakarinen (1884–1918), suomalainen jääkäriluutnantti
Laura Pakarinen (s. 2000), salibandyn pelaaja
Liisa Pakarinen (1911–1973), suomalainen näyttelijä
Pentti Pakarinen (1924–2007), suomalainen kansanedustaja (Liberaalinen kansanpuolue), lääketieteen ja kirurgian tohtori, silmälääkäri
Pertti Pakarinen (1931–1998), suomalainen yleislääketieteen ja psykiatrian erikoislääkäri ja kirjailija
Pia Pakarinen (s. 1960), suomalainen kokoomuslainen poliitikko, Helsingin seudun kauppakamarin toimitusjohtaja
Pia Lamberg, o.s. Pakarinen (s. 1990), suomalainen malli ja näyttelijä, Miss Suomi 2011
Riikka Pakarinen (s. 1981), suomalainen poliitikko ja yleisurheilija
Riikku Pakarinen (1886–1937), suomalainen näyttelijä
Risto Pakarinen, toimittaja ja kirjailija
Simo Pakarinen (1882–1949), suomalainen kirjastonhoitaja ja -johtaja
Tellervo Pakarinen (s. 1959), suomalainen viisiottelija
Terttu Pakarinen (1946–2012), suomalainen arkkitehti ja yhdyskuntasuunnittelun professori
Tomi Pakarinen (s. 1969), suomalainen jalkapalloilija
Weikko Pakarinen (1884–1930), suomalainen oppikoulun opettaja, oppikirjojen tekijä ja suomentaja
Myös seuraavien henkilöiden alkuperäinen sukunimi oli Pakarinen:
Laura Joensuu (o.s. Pakarinen, s. 1987), gospel-laulaja
Maikki Järnefelt (o.s. Pakarinen, 1871–1929), oopperalaulaja
Pia Lamberg (ent. Pakarinen, s. 1990), Miss Suomi 2011
Marita Lång (o.s. Pakarinen, s. 1967), korkeushyppääjä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Jalkaväkirykmentti 27 (talvisota)

| Jalkaväkirykmentti 27 |
| --- | --- |
 Suomalaisia joukkoja Raatteentiellä
Toiminnassa:  1939 - 1940
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Jalkaväki
Lempinimi:  Kemin rykmentti
Sodat ja taistelut:  Suomussalmi, Raatteen tie, Kuhmo
Jalkaväkirykmentti 27 eli Kemin rykmentti oli Peräpohjolan alueen reserviläisistä muodostettu rykmentti talvisodassa.
Rykmentti perustettiin 13. lokakuuta 1939 Kemissä. Sen komentajaksi määrättiin kemiläinen everstiluutnantti August Mäkiniemi. Rykmentti sai käskyn siirtyä rintamalle 7. joulukuuta. Siellä rykmentti liitettiin eversti Hjalmar Siilasvuon johtamaan 9. divisioonaan.
Pataljoonat

Ensimmäinen pataljoona (I/JR 27) komentajanaan kapteeni Eino Lassila (majuri Huugo Kahva 29. helmikuuta alkaen)
Toinen pataljoona (II/JR 27) komentajanaan kapteeni Jaakko Sihvonen.
Kolmas pataljoona (III/JR 27) komentajanaan kapteeni Aarne G. Airimo.
Taistelut

11. joulukuuta rykmentti aloitti hyökkäyksen Suomussalmen kirkonkylään osana Suomussalmen taistelua.
23. joulukuuta rykmentin ensimmäinen pataljoona hyökkäsi Raatteen tielle. Loput rykmentistä siirtyivät Raatteen tielle Suomussalmen taistelujen jälkeen.
Rykmentti siirrettiin Kuhmoon 21.–26. tammikuuta välisenä aikana.
Judit

| Judit |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  10. joulukuuta
– ortodoksinen:  12. joulukuuta
Muunnelmia:  Juudit, Jutta, Judy
Vastineita eri kielissä:  Judith, Judita, Giuditta
Nimen alkuperä:  Juudean asukas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Judit tai Judith on heprealaisperäinen naisen etunimi, joka merkitsee juudealaista naista. Muodossa Judit nimi esiintyy varsinkin Unkarissa, Espanjassa ja Skandinavian maissa, muodossa Judith muun muassa englannin-, ranskan- ja saksan­kielisissä maissa.
Nimen on tehnyt tunnetuksi Raamatun apokryfi­kirjoihin kuuluva Juditin kirja, jonka päähenkilö, Judit, pelasti koti­kaupunkinsa assyrialaisten hyökkäykseltä surmaamalla heidän päällikkönsä.
Suomessa nimi on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu muodossa Judit 903:lle ja muodossa Judith 768 naiselle, kumpikin myös muutamalle miehelle. Juditin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 10. joulukuuta. Nimestä on käytössä myös muunnos Jutta, jonka nimi­päivä on myös suomen­kielisen kalenterin mukaan samana päivänä.
Kuvitteellisia Juditeja ja Juditheja

Judith Auerbach, Sophia Lorenin näyttelemä juutalaisnainen elokuvassa Judith – vaarojen raja (1966)
Judith Mossman, tohtori Half-Life-videopelisarjassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Judit Wikimedia Commonsissa
Hieroja-Priita

| hieroja-Priita |
| --- | --- |
Luoja(t):  Väinö Linna
Ensi- esiintyminen:  Täällä Pohjantähden alla -romaanit
Henkilötiedot
Sukupuoli:  nainen
Asuinpaikka:  Pentinkulma
Suhteet
Lapset:  Susi-Kustaa
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hieroja-Priita on kuvitteellinen henkilöhahmo Väinö Linnan kirjoittamassa romaanitrilogiassa Täällä Pohjantähden alla. Hän on kylän hieroja ja parmuska (ruots. barnmorska) eli lapsenpäästäjä, joka asuu omassa mökissään. Hieroja-Priita on saanut itse aviottoman pojan, Susi-Kustaan Töyryn talon isännän kanssa. Hieroja-Priita on luonteeltaan suora ja hienostelematon, mutta rehellinen. Häneltä myös suvaitaan suoraa puhetta hänen erikoisasemansa vuoksi paremmin kuin muilta. Hieroja-Priita toimi kätilönä romaanitrilogian ensimmäisessä osassa Akseli Koskelan syntyessä. Hieroja-Priitan kuoltua hänen poikansa Kustaa perii tämän omistaman mökin tonttimaineen.
Krov za krov

| Krov za krov Arija |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1991
 Julkaistu: 1991
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 40.00
 Levy-yhtiö: Sintez Records Moroz Records
Arijan muut julkaisut
| Igra s ognjom 1989 | Krov za krov 1991 | Notš korotše dnja 1995 |
Krov za krov (Кровь за кровь) on venäläisen heavy metal -yhtye Arijan viides albumi, joka julkaistiin vuonna 1991.
Kappaleet

Прощай, Норфолк! – 5.20
Зомби – 4.30
Антихрист – 5.04
Не хочешь – не верь мне – 4.02
Кровь за кровь – 7.43
Бесы – 3.21
Всё, что было – 5.14
Следуй за мной! – 4.42
Muusikot

Valeri Kipelov – laulu
Vladimir Holstinin – soolokitara
Vitali Dubinin – basso, taustalaulu
Aleksandr Manjakin – rummut
Sergei Mavrin – soolokitara
Jekaterina Boldyševa – taustalaulu (7)
Notš korotše dnja

| Notš korotše dnja Arija |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1995
 Julkaistu: 1995
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 45.05
 Levy-yhtiö: Arija Records Moroz Records
Arijan muut julkaisut
| Krov za krov 1991 | Notš korotše dnja 1995 | Generator zla 1998 |
Notš korotše dnja (Ночь короче дня) on venäläisen heavy metal -yhtye Arijan kuudes albumi, joka julkaistiin vuonna 1995.
Kappaleet

Рабство иллюзий – 5.51
Паранойя – 4.59
Ангельская пыль – 6.00
Уходи и не возвращайся – 3.51
Король дороги – 4.17
Возьми моё сердце – 4.06
Зверь – 3.44
Дух войны – 4.58
Ночь короче дня – 7.14
Muusikot

Valeri Kipelov – laulu
Vladimir Holstinin – soolokitara
Sergei Terentjev – kitara
Vitali Dubinin – basso, taustalaulu
Aleksandr Manjakin – rummut
Sergei Mavrin – soolokitara
Aleksandr Mjasnikov – koskettimet
Sääkspää

| Sääkspää |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Uurainen
Koordinaatit:  62°28′33″N, 25°22′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Lanneveden va (14.65)
Laskujoki:  Isojoki Kukkaroiseen 
Järvinumero:  14.653.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  162,9 m  
Pituus:  4,4 km  
Leveys:  1 km  
Rantaviiva:  14,2491 km  
Pinta-ala:  1,6018 km²   
Tilavuus:  0,00333977651 km³ 
Keskisyvyys:  2,01 m  
Suurin syvyys:  5,7 m  
Saaria:  3 
:  Heinäsaari, Matosaari, Pääsaari
 fiSääkspää 
Sääkspää  on Keski-Suomessa Uuraisilla Kyynämöisten lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 4,4 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 160 hehtaaria eli 1,6 neliökilometriä. Muodoltaan järvi on pitkä ja koillis-lounaissuuntainen. Lounaispäässä on pääaltaasta Pajuniemen erottama Pieni Sääkspää, ja altaita yhdistää toisiinsa Piikasalmi. Järvessä on kolme saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,67 hehtaaria. Ne ovat suurimmasta pienimpään Matosaari, Pääsaari ja Heinäsaari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 3,34 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,0 metriä ja suurin syvyys on 5,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 14,2 kilometriä. Rantojen asutus on paikoin tihenevää haja-asutusta, joka koostuu sekä maatiloista peltoineen että pienemmistä ranta-asunnoista. Kirkonkylän tiheä asutus ei yllä aivan järvelle asti, mutta koillisessa seututien 627 varrella on pieni Aittoahon teollisuusalue.
Luontoarvoja

Sääkspää on tummavetinen järvi, jolla on etenkin maisema- ja virkistysarvoa rantojen loma-asutukselle. Sen rannoilla esiintyy metsän ja peltomaan ohella myös jonkin verran soistumia, kuten isovarpurämettä keskiosan Mustaniemessä. Koillisessa Pääsaaren eteläpuolella on matalikkoa, joka on arvokasta kalalokkien ja kalatiirojen elinympäristöä.
Pieni Sääkspää (tai Pieni-Sääkspää) on Virtasalmen ja Piikasalmen väliin jäävä suvantomainen järvenosa, jonka rannoilla kasvaa pajukkoa. Salmissa kasvaa runsaasti järvikortetta, umpeen kasvavassa Piikasalmessa myös ulpukkaa. Alue on telkän elinympäristöä.