stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ayrton Senna
F1-uran tilastot > Tulokset kilpailuittain

(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta)
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1984 | Toleman | BRA Kesk. | RSA 6 | BEL 6 | SMR DNQ | FRA Kesk. | MON 2 | CAN 7 | USE Kesk. | USA Kesk. | GBR 3 | GER Kesk. | AUT Kesk. | DUT Kesk. | ITA   | EUR Kesk. | POR 3 | 9. | 13 |
| 1985 | Lotus | BRA Kesk. | POR 1 | SMR 7 | MON Kesk. | CAN 16 | USA Kesk. | FRA Kesk. | GBR 10 | GER Kesk. | AUT 2 | NED 3 | ITA 3 | BEL 1 | EUR 2 | RSA Kesk. | AUS Kesk. | 4. | 38 |
| 1986 | Lotus | BRA 2 | ESP 1 | SMR Kesk. | MON 3 | BEL 2 | CAN 5 | USA 1 | FRA Kesk. | GBR Kesk. | GER 2 | HUN 2 | AUT Kesk. | ITA Kesk. | POR 4 | MEX 3 | AUS Kesk. | 4. | 55 |
| 1987 | Lotus | BRA Kesk. | SMR 2 | BEL Kesk. | MON 1 | USA 1 | FRA 4 | GBR 3 | GER 3 | HUN 2 | AUT 5 | ITA 2 | POR 7 | ESP 5 | MEX Kesk. | JPN 2 | AUS DSQ | 3. | 57 |
| 1988 | McLaren | BRA DSQ | SMR 1 | MON Kesk. | MEX 2 | CAN 1 | USA 1 | FRA 2 | GBR 1 | GER 1 | HUN 1 | BEL 1 | ITA 10 | POR 6 | ESP 4 | JPN 1 | AUS 2 | 1. | 90 (94) |
| 1989 | McLaren | BRA 11 | SMR 1 | MON 1 | MEX 1 | USA Kesk. | CAN 7 | FRA Kesk. | GBR Kesk. | GER 1 | HUN 2 | BEL 1 | ITA Kesk. | POR Kesk. | ESP 1 | JPN DSQ | AUS Kesk. | 2. | 60 |
| 1990 | McLaren | USA 1 | BRA 3 | SMR Kesk. | MON 1 | CAN 1 | MEX 20 | FRA 3 | GBR 3 | GER 1 | HUN 2 | BEL 1 | ITA 1 | POR 2 | ESP Kesk. | JPN Kesk. | AUS Kesk. | 1. | 78 |
| 1991 | McLaren | USA 1 | BRA 1 | SMR 1 | MON 1 | CAN Kesk. | MEX 3 | FRA 3 | GBR 4 | GER 7 | HUN 1 | BEL 1 | ITA 2 | POR 2 | ESP 5 | JPN 2 | AUS 1 | 1. | 96 |
| 1992 | McLaren | RSA 3 | MEX Kesk. | BRA Kesk. | ESP 9 | SMR 3 | MON 1 | CAN Kesk. | FRA Kesk. | GBR Kesk. | GER 2 | HUN 1 | BEL 5 | ITA 1 | POR 3 | JPN Kesk. | AUS Kesk. | 4. | 50 |
| 1993 | McLaren | RSA 2 | BRA 1 | EUR 1 | SMR Kesk. | ESP 2 | MON 1 | CAN 18 | FRA 4 | GBR 5 | GER 4 | HUN Kesk. | BEL 4 | ITA Kesk. | POR Kesk. | JPN 1 | AUS 1 | 2. | 73 |
| 1994 | Williams | BRA Kesk. | PAC Kesk. | SMR Kesk. | MON   | ESP   | CAN   | FRA   | GBR   | GER   | HUN   | BEL   | ITA   | POR   | EUR   | JPN   | AUS   | - | 0 |
F1-uran tilastot > Voitot

| Voitto | Kilpailu |
| --- | --- |
1: Portugalin GP 1985
2: Belgian GP 1985
3: Espanjan GP 1986
4: Yhdysvaltain GP 1986
5: Monacon GP 1987
6: Yhdysvaltain GP 1987
7: San Marinon GP 1988
8: Kanadan GP 1988
9: Yhdysvaltain GP 1988
10: Britannian GP 1988
11: Saksan GP 1988
12: Unkarin GP 1988
13: Belgian GP 1988
14: Japanin GP 1988
15: San Marinon GP 1989
16: Monacon GP 1989
17: Meksikon GP 1989
18: Saksan GP 1989
19: Belgian GP 1989
20: Espanjan GP 1989
21: Yhdysvaltain GP 1990
22: Monacon GP 1990
23: Kanadan GP 1990
24: Saksan GP 1990
25: Belgian GP 1990
26: Italian GP 1990
27: Yhdysvaltain GP 1991
28: Brasilian GP 1991
29: San Marinon GP 1991
30: Monacon GP 1991
31: Unkarin GP 1991
32: Belgian GP 1991
33: Australian GP 1991
34: Monacon GP 1992
35: Unkarin GP 1992
36: Italian GP 1992
37: Brasilian GP 1993
38: Euroopan GP 1993
39: Monacon GP 1993
40: Japanin GP 1993
41: Australian GP 1993
F1-uran tilastot > Ennätykset

Eniten perättäisiä voittoja samasta GP-kilpailusta: 5 (Monacon Grand Prix)
Eniten perättäisiä paalupaikkoja: 8
Eniten paalupaikkoja yhdellä kaudella ilman mestaruutta: 13
Nuorin Grand Slamin ajanut kuljettaja: 25 vuotta, 10 päivää. Sebastian Vettel rikkoi myöhemmin ennätyksen vuonna 2011.
Eniten perättäisiä eturivin lähtöpaikkoja
Eniten lähdöstä maaliin voittoja: 19
Eniten paalupaikkoja samasta GP:stä: 8 (San Marinon GP)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ayrton Senna Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Ayrton Senna Wikisitaateissa
Ylen Elävä arkisto: Ayrton Sennan hautajaiset.
Formula 1 -luokan kuljettajien maailmanmestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef 
Sennan Toleman-auto.
Senna Britannian GP:ssa vuonna 1986
Sennan kypärä
Ayrton Senna vuoden 1991 Monacon GP:ssä.
Sennan hauta.
Senna antamassa haastattelua vuoden 1989 Imolan osakilpailussa.
Siittiöiden varastointionkalo

Viikon ikäinen kanan alkio
Siittiöiden varastointionkalo on lintunaaraan munanjohtimessa emättimen ja kohdun yhtymäkohdassa sijaitseva pieni onkalo, jonne parittelun jälkeen varastoituu koiraan siittiöitä. Varastointionkaloiden määrä yhdellä naaraalla on yleensä satoja, jopa tuhansia. Siittiöitä varastoimalla naaras varmistaa sen, että muninnan alkaessa sillä on riittävä määrä siittiöitä hedelmöittämään munasoluja.
Alun perin ajatuksen varastointionkaloista esitti italialainen anatomian tutkija Hieronymus Fabricius de Aquapendente, tunnetummin Fabricius, 1600-luvulla tutkiessaan kanojen pitkittynyttä hedelmöitystä. Hänen myöhempi oppilaansa William Harvey vahvisti tutkimuksillaan, että parittelun ja viimeisen hedelmöityneen munan välinen aika on kolme viikkoa. Koska mikroskooppi oli Fabriciuksen aikana vielä tuntematon, ei hän voinut fyysisesti todistaa siittiöiden olemassaoloa. Kesti kolmisensataa vuotta, ennen kuin yhdysvaltalaiset siipikarjatutkijat vahvistivat Fabriciuksen oletuksen laboratoriossa, mutta vasta 1970-luvulla yhdysvaltalainen biologi Olin Bray löysi siittiöiden varastointionkalot, joita hän kutsui rauhasiksi.
Kaikkien lintulajien naarailla on siittiöiden varatointionkaloita, mutta siittiöiden varastointiaika vaihtelee suuresti lintuheimojen ja -lahkojen välillä. Lyhin se on lajeilla, joiden puolisot viettävät aikansa yhdessä, esimerkiksi kyyhkyillä viikko, ja pisin lajeilla, joiden puolisot vaeltavat ravinnon haussa pitkiä aikoja erillään, esimerkiksi myrskylinnulla yli kuukausi.
William Shakespeare

| William Shakespeare |
| --- | --- |
 Mahdollisesti John Taylorin maalaama niin sanottu Chandos-muotokuva, jonka arvellaan esittävän William Shakespearea.
Henkilötiedot
Syntynyt: huhtikuu 1564 (tarkkaa päivämäärää ei tiedetä) Stratford-upon-Avon, Warwickshire, Englannin kuningaskunta
Kuollut: 23. huhtikuuta (juliaaninen kalenteri) / 3. toukokuuta (gregoriaaninen kalenteri) 1616 Stratford-upon-Avon, Warwickshire, Englannin kuningaskunta
Ammatti:  näytelmäkirjailija, runoilija, näyttelijä
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
William Shakespeare (engl. [ˈwɪljəm ˈʃeɪkspɪə(ɹ)]; kastettu 26. huhtikuuta 1564 Stratford-upon-Avon, Warwickshire – 3. toukokuuta (J: 23. huhtikuuta) 1616 Stratford-upon-Avon, Warwickshire) oli englantilainen näytelmäkirjailija ja runoilija. Häntä pidetään yhtenä historian merkittävimmistä kirjailijoista ja aikansa etevimmistä englannin kielen taitajista. Shakespeare kirjoitti näytelmiä, niin tragedioita kuin komedioitakin, sonetteja ja runoja. Teokset on kirjoitettu vuosina 1585–1613, mutta näytelmien kirjoitusjärjestystä ei tiedetä varmasti.
Elämä > Nuoruus

Stratford-upon-Avonin Pyhän Kolminaisuuden kirkon kirjoista löytyy 26. huhtikuuta 1564 latinankielinen kastemerkintä Guilelmus filius Johannes Shakespere eli William, John Shakespearen poika. Kasteen ajankohdan mukaan on syntymäpäiväksi yleisesti arveltu 23. huhtikuuta. Arvio perustunee etupäässä siihen, että kyseinen päivä on Pyhän Yrjön päivä, joka 1800-luvulla katsottiin Englannin kansallisrunoilijalle sopivaksi syntymäpäiväksi. Shakespeare saattoi syntyä myös huhtikuun 21. tai 22. päivänä.
William oli John Shakespearen ja Mary Ardenin kahdeksasta lapsesta kolmas. Hänellä oli neljä sisarta ja kolme veljeä. William oli lapsista ensimmäinen, joka selviytyi yli lapsuusiän, vaikka pian hänen synnyttyään Stratfordiin saapui ruttoepidemia, joka surmasi joka seitsemännen asukkaan kaupungissa.
Shakespearen isä oli menestyvä hansikaskauppias ja raatimies, äiti vanhaa vaurasta sukua. Molemmat vanhemmat olivat todennäköisesti lukutaidottomia – vaikka isä toimi Stratfordin pormestarina, hän kirjoitti nimensä aina puumerkillä. Vaikka Shakespeare eli protestanttina, jotkut esittävät hänen olleen taustaltaan ja uskoltaan katolinen. Esimerkiksi elämäkerturi Anthony Holden on arvellut Williamin isää katoliseksi tämän talon kattorakenteista vuonna 1757 löytyneen testamentin perusteella. John Shakespeare olisi luultavasti pyrkinyt salaamaan asian, ja ajan katolisten vaino saattoi olla osasyy hänen elämänsä loppupuolen talousongelmiin.
Vaikka Shakespearen koulunkäynnistä ei ole säilynyt kirjallista tietoa, useimmat tutkijat uskovat hänen opiskelleen King's New Schoolissa Stratfordissa. Siirryttyään oppikouluun seitsenvuotiaana hänen lukujärjestykseensä kuului luultavasti latinan kielioppia ja antiikin kirjallisuutta.
Elämä > Aikuiselämä

Shakespeare solmi avioliiton 28. marraskuuta 1582 itseään kahdeksan vuotta vanhemman Anne Hathawayn kanssa. Anne oli tuolloin jo raskaana, ja heille syntyi lapsi seuraavan vuoden toukokuussa. He saivat kaikkiaan kolme lasta, esikoisensa Susannan sekä kaksoset Judithin ja Hamnetin tammikuussa 1585. Hamnet kuoli vuonna 1596.
Tiedot Shakespearen elämästä 1580-luvun puolivälistä eteenpäin ovat niukkoja. Elämäkerturi Anthony Holdenin mukaan Shakespeare muutti Lontooseen ehkä vuonna 1587, jolloin The Queen's Men -näyttelijäseurue kävi Stratfordissa.
Ensimmäinen maininta Shakespearesta Lontoon teatteripiireissä tunnetaan vuodelta 1592, jolloin tämän ”entisen näyttelijän” kirjoittama näytelmätrilogia Henrik VI todettiin suureksi menestykseksi. Vuoteen 1592 mennessä Shakespeare oli kirjoittanut mahdollisesti jo ainakin viisi näytelmää. Noihin aikoihin Lontoon teatterit suljettiin toistuvasti ruttoepidemioiden vuoksi, mikä antoi Shakespearelle aikaa kirjoittaa näytelmien välissä myös runoja.
Shakespeare liittyi vuonna 1594 The Lord Chamberlain's Men -näyttelijäseurueeseen, jonka pysyvä jäsen ja osaomistaja hänestä tuli. Seurue esiintyi kuningatar Elisabet I:lle joulukuussa 1594. Shakespeare asui todennäköisesti vuokralla 1590-luvun puolivälissä Bishopsgaten alueen St. Helenin seurakunnassa, kunnes hänellä oli vuonna 1597 varaa ostaa Stratfordista uusi talo perheelleen. Lontooseen rakennettiin vuonna 1599 Globe-teatteri, jonka vakituinen dramaturgi, näyttelijä ja osakkeenomistaja Shakespeare oli. Hän muutti asumaan Lontoon Southwarkiin. Globe-teatteri paloi vuonna 1613, mutta se rakennettiin uudelleen seuraavana vuonna. Palossa saattoi tuhoutua Shakespearen näytelmien käsikirjoituksia. Kuningatar Elisabet I:n kuoleman jälkeen 1603 kuningas Jaakko I otti Shakespearen näyttelijäseurueen suojelukseensa, ja se nimettiin The King's Meniksi.
Shakespeare palasi noin vuonna 1611 takaisin Stratfordiin ja asui siellä pysyvästi vuodesta 1614 terveytensä heikennyttyä.
Elämä > Kuolema ja hautaus

Shakespeare kuoli 23. huhtikuuta 1616, mahdollisena syntymäpäivänään. Hän oli naimisissa Annen kanssa kuolemaansa asti. Hän jätti omaisuutensa lapsilleen, vaimolleen, sisaruksilleen ja muille sukulaisilleen. Shakespearen lapsenlapset jäivät lapsettomiksi.
Shakespeare haudattiin Stratford-upon-Avonin Pyhän kolminaisuuden kirkkoon. Hänen pääkallonsa ei ilmeisesti ole haudassa, minkä vuoksi jotkut arkeologit uskovat, että hauta ryöstettiin 1700-luvulla ja kallo varastettiin.
Tuotanto

William Shakespearen kirjoittamiksi luetaan nykyisin 39 säilynyttä näytelmää. Osan niistä hän kirjoitti yhdessä jonkun toisen kirjailijan kanssa. Lisäksi häneltä on jäänyt sonetteja ja neljä kertovaa runoa.
Useita Shakespearen näytelmiä on pidetty Englannin ja koko länsimaiden kirjallisuuden suurimpiin kuuluvina. Hänen näytelmänsä kattavat tragedian, historian ja komedian. Shakespearen teoksia on käännetty useimmille nykyaikaisille kielille ja niitä esitetään jatkuvasti ympäri maailmaa. Näytelmille ominaista on psykologinen henkilökuvaus, luonteva dialogi, draamallinen jännite ja kielellinen taituruus. Myös Shakespearen sonetteja arvostetaan paljon. Shakespeare on Guinnessin ennätysten kirjan mukaan kaikkien aikojen käännetyin kirjailija: hänen teoksiaan oli lokakuuhun 2005 mennessä käännetty ainakin 116 kielelle.
Tuotanto > Näytelmät

Shakespearen aikana näytelmiä painettiin paperin koon mukaan kvartto- ja foliopainoksina. Foliopainoksia tehtiin neljä, joista vuonna 1623 julkaistu, 36 näytelmää sisältänyt ensimmäinen folio on tärkein lähde Shakespearen näytelmistä. Aiemmin tehdyt halvemmat kvarttojulkaisut ovat monesti huonoja, jopa näyttelijöiden ulkomuistista kopioimia.
Shakespearen näytelmät tavataan karkeasti jakaa neljään tyylilliseen kauteen. 1590-luvun puoliväliin asti Shakespeare kirjoitti lähinnä klassisia ja italialaisvaikutteisia komedioita, kuten Kesäyön unelma ja lyyrisiä historiallisia näytelmiä, kuten Henrik IV:n ensimmäinen osa. Tämän jälkeen hänen näytelmänsä vakavoituivat, henkilöhahmonsa syvenivät, ja kerronnassa tapahtui siirtymää lyriikasta proosan suuntaan. Seuraavan kauden aloitti tragedia Romeo ja Julia (n. 1595–1596) ja päätti toinen kuuluisa tragedia Julius Caesar (1599). Varhaiset näytelmät ovat tyypillisesti kevyempiä kuin tragedisen kauden tummasävyiset, pettämisen, murhien, himon, vallan ja itsekkyyden kaltaisia aiheita käsittelevät näytelmät.
Shakespearen tragedinen kausi kesti noin vuodet 1600–1608. Siihen kuuluvat maineikkaimmat tragediat Othello, Macbeth, Hamlet ja Kuningas Lear. Viimeisenä kautenaan Shakespeare siirtyi romansseihin ja tragikomedioihin, kuten Talvinen tarina ja Myrsky. Myöhäiskauden romanttiset näytelmät sisältävät usein onnellisen lopun, sekä taikuutta ja muita fantasiaelementtejä. Rajanveto kausien välillä on kuitenkin epätarkka ja muitakin luokittelutapoja on esitetty.
Kuten ajan tapana oli, Shakespeare perusti monet työnsä toisten näytelmäkirjailijoiden töihin, ja kierrätti vanhempia tarinoita sekä historiallista materiaalia. Esimerkiksi Hamlet (n. 1601) on todennäköisesti uudelleen kirjoitettu versio vanhemmasta Hamlet-näytelmästä, ja tarinan peruskuvio esiintyy jo Saxo Grammaticuksen Tanskalaisten teoissa. Se sisältö, mitä pidetään oleellisena, kuten dialogi ja henkilöhahmot syvemmässä merkityksessä, katsotaan kuitenkin Shakespearen luomukseksi. Historiallisissa näytelmissään Shakespeare käytti kahta päälähdettä: Plutarkhoksen Antiikin suurmiesten elämäkertasarjaa Kuuluisien miesten elämäkertoja ja Raphael Holinshedin Englannin historiaa käsitteleviä Kronikoita.
Tuotanto > Näytelmät > Historialliset näytelmät

Shakespeare kirjoitti 11 historiallista näytelmää, joista kymmenen Elisabet I:n hallintokaudella vuosien 1589–1599 aikana ja viimeisen Jaakko I:n aikana vuonna 1613.
Shakespearen historialliset näytelmät sisältävät yleensä traagisen keskushenkilön ja komediallisiakin piirteitä, mutta niillä on omat tunnusomaiset teemansa, dramaattiset rakenteensa ja poliittiset päätelmänsä. Jokainen teos sijoittuu Englantiin ja käsittelee nimihahmona toimivan kuninkaan kohtaamia poliittisia haasteita. Näytelmien kahdeksan kuningasta hallitsivat Englantia vuosien 1199 ja 1547 välisenä aikana. Useimmat kuninkaista esiintyvät vain yhden näytelmän pääosassa, mutta Henrik VI on saanut kolme ja Henrik IV kaksi näytelmää. Näytelmät kuvaavat historiallisten tapahtumien jatkumon, joka liittyy Englannin yhdistymiseen. Shakespeare painottaa inhimillistä draamaa historiallisen tarkkuuden sijaan, ja näytelmät ottavat suuria vapauksia aikajärjestyksen, paikkojen ja henkilöiden suhteen.
Shakespearen historialliset näytelmät oletetussa kirjoitusjärjestyksessä:
Henrik VI, osa I, 1589–90.
Henrik VI, osa II, 1590–91.
Henrik VI, osa III, 1590–91.
Rikhard III, 1592–93.
Edvard III, 1590–94.
Rikhard II, 1595.
Kuningas Juhana, 1595–96.
Henrik IV, osa I, 1596–97.
Henrik IV, osa II, 1598.
Henrik V, 1598–99.
Henrik VIII, 1612–13.
Tuotanto > Näytelmät > Komediat

Shakespeare kirjoitti 13 komediaa, jotka ulottuvat farssista taianomaiseen ja traagiseen. Ne ovat tarinaltaan usein monimutkaisia, ja niissä on mukana liioiteltuja ja hillittömästi käyttäytyviä henkilöhahmoja. Tarinoissa on yleensä onnellinen loppu, useimmiten häät, ja ehdollinen lupaus onnellisuudesta. Jotkin näytelmät päättyvät epilogiin, jossa yksi hahmoista puhuu suoraan teatteriyleisölle. Tarinat kertovat rakastavaisista, jotka voittavat vaikeudet ja saavuttavat tietoisuuden itsestään ja rakastetustaan. Shakespearen komedioissa on toisinaan myös traagisia piirteitä.
Monessa komediassaan Shakespeare hyödyntää henkilöllisyyksiin liittyviä sekaannuksia ja naamioitumisia. Neljässä komediassa nuoret naiset naamioituvat miehiksi saadakseen tietää enemmän rakastettujensa salatuista puolista. Tarinoissa kuvataan myös sukupolvien välisiä suhteita ja ongelmia. Nuorten rakastavaisten vanhemmat usein aluksi järkyttyvät uhmakkaiden lastensa puuhista mutta tulevat lopuksi hyväksymään tosirakkauden lastensa palattua kotiin ja mentyä naimisiin.
Shakespearen komediat oletetussa kirjoitusjärjestyksessä:
Kaksi nuorta veronalaista, 1592–94.
Erehdysten komedia, 1593–94.
Kuinka äkäpussi kesytetään, 1593–94.
Turhaa lemmen touhua, 1595.
Kesäyön unelma (tai Kesäyön uni), 1595–96.
Venetsian kauppias, 1594–97.
Windsorin iloiset rouvat, 1597.
Paljon melua tyhjästä, 1598–99.
Miten haluatte, 1599.
Loppiaisaatto, 1601–02.
Troilus ja Cressida, 1600–1608.
Loppu hyvin, kaikki hyvin, 1602–1603.
Mitta mitasta, 1604.
Näistä näytelmistä Loppu hyvin, kaikki hyvin, Mitta mitasta ja Troilus ja Cressida sisältävät myös tragedian aineksia, joten ne on toisinaan erotettu omaksi ryhmäkseen.
Tuotanto > Näytelmät > Tragediat

Kymmenessä tragediassaan Shakespeare käsittelee ihmisluontoa ajavia voimia rakkauden kaipuusta vallanhimoon. Näiden näytelmien traagiset päähahmot perustuvat usein historiallisiin henkilöihin, joista Shakespeare luki esimerkiksi Plurarkhoksen teoksista. Jotkin näytelmät sijoittuvat Britanniaan, jotkin antiikin Kreikkaan ja Roomaan. Shakespearen tragedioista etenkin Romeo ja Julia, Julius Caesar, Hamlet, Othello, Kuningas Lear ja Macbeth luetaan Shakespearen ja koko maailmankirjallisuuden merkittävimpiin ja yleispätevimpiin teoksiin.
Shakespearen tragediat oletetussa kirjoitusjärjestyksessä:
Titus Andronicus, 1593–94.
Romeo ja Julia, 1594–96.
Julius Caesar, 1599.
Hamlet – Tanskan prinssi, 1600–01.
Othello, 1604.
Kuningas Lear, 1605.
Macbeth, 1605–06.
Antonius ja Kleopatra, 1607–08.
Coriolanus, 1607–08.
Timon Ateenalainen, 1607–08.
Tuotanto > Näytelmät > Romanssit

Shakespearen kuusi myöhäistuotantoon kuuluvaa näytelmää on 1700-luvun lopulta alkaen usein luokiteltu romantiikaksi, vaikka omana aikanaan jotkin niistä luokiteltiinkin komedioiksi ja jotkin tragedioiksi. Shakespearen kohdalla romantiikalla tarkoitetaan komediaa vakavampia teoksia, joissa klassisen kreikkalaistyylinen, toiminnallinen ja nopeasti etenevä juoni nostaa esiin monenlaisia voimakkaita tunteita, ja tragiikka, kuolema, menetys tai katastrofi määrittävät tapahtumat loppuun asti.
Shakespearen romanssit oletetussa kirjoitusjärjestyksessä:
Perikles, 1607–08.
Cymbeline, 1609–10.
Talvinen tarina, 1610–11.
Myrsky, 1611.
Cardenio, kadonnut
Kaksi jalosukuista, 1613–1614.
Tuotanto > Näytelmät > Kadonneet näytelmät

Love’s Labour’s Won
Cardenio
Tuotanto > Runot

Shakespearelta julkaistiin 154 sonettia eli lyyristä runoa, jotka käsittelevät rakkauden, kauneuden ja kuolevaisuuden kaltaisia aiheita. Sonetit kirjoitettiin niissä käytetyn kielen perusteella 1590-luvun alussa, mutta ne julkaistiin vasta vuonna 1609, yleisen käsityksen mukaan ilman kirjailijan lupaa.
Shakespearen sonetit jaetaan kolmeen ryhmään. Sonetit 1–126 on osoitettu nuorelle miehelle, joskin ilman johdonmukaista seksuaalista sisältöä. Täksi mieheksi on aikojen kuluessa epäilty useita eri henkilöitä, eikä asiasta ole varmuutta. Sonetit 127–152 on osoitettu ”tummalle naiselle”, ja sonetit 153–154 Kupidolle, rakkauden jumalalle.
Sonettien lisäksi Shakespearen ei tiedetä kirjoittaneen muuta lyyristä runoutta. Shakespeareltä julkaistiin lisäksi neljä kertovaa runoa.
Shakespearen runot oletetussa kirjoitusjärjestyksessä:
Shakespearen sonetit, 1590-luvulla, julk. yhtenä niteenä 1609.
The Phoenix and the Turtle, 1586–92, julk. 1601.
Venus and Adonis, 1592–93.
The Rape of Lucrece, 1592–94.
A Lover’s Complaint, 1603–04, julk. 1609.
Kieli

Shakespearen näytelmissä esiintyy tutkijoiden yleisimmän arvion mukaan noin 1 500 sellaista englannin kielen sanaa, jota ei ole löydetty yhdestäkään varhaisemmasta tekstistä. On mahdotonta sanoa, kuinka moni näistä sanoista oli Shakespearen itsensä keksimiä, ja kuinka moni oli jo käytössä puhekielessä. Tällaisia sanoja ovat esimerkiksi advertising, critic, gossip, manager, puke ja torture.
Shakespeare käytti tuotannossaan yhteensä 27 870 eri sanaa. Moni Shakespearen käyttämä sana on sittemmin poistunut käytöstä englannin kielessä tai muuttunut merkitykseltään.
Useimmat Shakespearen säkeistä koostuvat kymmenestä tavusta. Yleisimmin hän käytti jambista pentametriä, jossa paino on parillisilla tavuilla.
Kritiikki

Shakespearea arvostettiin omana aikanaan, mutta ei ylistetty. 1600-luvun lopussa klassiset ihanteet tulivat muotiin, ja monet kriitikot arvostivat Ben Jonsonia ja John Fletcheriä enemmän kuin Shakespearea. Shakespearea arvosteltiin muun muassa komedian ja tragedian sekoittamisesta. 1700-luvulla Shakespearen arvostus kasvoi Samuel Johnsonin ja Edmond Malonen julkaistua hänen töistään uudet painokset.
1800-luvulle tultaessa Shakespeare oli saanut Englannissa kansalliskirjailijan aseman ja alkoi tulla tunnetuksi muissakin maissa. Shakespearea mainostaneisiin kuuluivat Victor Hugo, Johann Wolfgang von Goethe ja Stendhal. Romantiikan aikana Shakespearea ylisti Samuel Taylor Coleridge. Viktoriaanisena aikana Shakespearen näytelmistä tehtiin laajamittaisia spektaakkeliversioita. George Bernard Shaw sen sijaan hyökkäsi Shakespeare-kulttia vastaan esittäen, että Ibsenin naturalismi oli tehnyt Shakespearen tuotannosta aikansa eläneen.
1900-luvun modernistinen vallankumous ei hylännyt Shakespearea, vaan valjasti hänet avant garden välineeksi. Saksan ekspressionistit ja Moskovan futuristit hyödynsivät Shakespeare-aiheita. Shakespeare vaikutti Bertolt Brechtin eeppiseen teatteriin. Runoilija ja kriitikko T. S. Eliot argumentoi Shaw'ta vastaan sanoen, että Shakespearen ”primitiivisyys” teki tästä aidosti modernin. T. S. Eliotin ja G. Wilson Knightin kritiikin uusi koulukunta tutki Shakespearen kuvastoa aiempaa tarkemmin. 1950-luvulta alkaen moderni tutkimus vaihtui postmoderniksi, ja 1980-luvulta alkaen Shakespeare-tutkimukseen on liittynyt strukturalismin ja feminismin kaltaisia liikkeitä.