stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Relander

Relander voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Relander, suomalainen suku
Allan Ferdinand Relander (1901–1990), suomalainen merikapteeni ja merenkulkuneuvos
Andreas Relander (1829–1902), venäläinen diplomaatti, todellinen valtioneuvos
Anna Inkeri Relander (1888–1945), suomalainen kirjailija
Artur Relander (1862–1934), suomalainen rehtori ja kunnallispoliitikko
Arvo Relander (1936–2012), suomalainen kemisti, sairaalanjohtaja ja sairaalaneuvos
Bertha Relander (1866–1942), suomalainen musiikinopettaja ja kuoronjohtaja
Einar Relander (1876–1964), suomalainen hammaslääkäri, musiikkimies ja lastenkirjailija
Erik Relander (1937–2011), suomalainen historian opettaja ja paikallis- ja järjestöhistoriikkien kirjoittaja
Erika Relander (1879–1937), suomalainen opettaja ja taidemaalari
Evald Relander (1856–1926), suomalainen opettaja ja koulun- ja pankinjohtaja, maanviljelysneuvos
Felix Fridolf Relander (1864–1925), Venäjän evankelisluterilaisen kirkkokunnan ensimmäinen piispa
Hugo Relander (1865–1947), suomalainen koulumies, vakuutusmatemaatikko, toimitusjohtaja ja ministeri
Ilmari Relander (1894–1932), suomalainen jääkärieversti
Ilmari Relander (1910–1997), suomalainen yritysjohtaja, kauppaneuvos
Jukka Relander (s. 1957), suomalainen historioitsija, kolumnisti, esseisti ja kunnallispoliitikko
Kaj-Erik Relander (s. 1962), suomalainen ekonomi, Soneran entinen toimitusjohtaja
Konrad Relander, Konrad ReijoWaara (1853–1936), suomalainen terveysvalistaja, lääkintöneuvos ja valtiopäiväedustaja
Lauri Kristian Relander (1883–1942), Suomen presidentti 1925–1931. Hänen mukaansa on nimetty:
Relanderinmatala, matalikko Rauman edustalla
Relandersgrund, Rauman edustalla sijainnut majakkalaiva
Oskar Relander (1863–1930), suomalainen pedagogi ja kansanrunouden tutkija
Ragnar Relander (1910–1970), suomalainen kuvataiteilija, presidentti Lauri Kristian Relanderin poika
Ritva-Liisa Relander (1930–2019), suomalainen aikakauslehtitoimittaja
Robin Relander (k. 2019), suomalainen näyttelijä
Signe Relander (1886–1952), presidentti Lauri Kristian Relanderin puoliso
Sven Relander (1897–1956), suomenruotsalainen näyttelijä
Tauno Relander (1892–1977), suomalainen lääkintöneuvos ja sukututkija
Timo Relander (1941–2016), suomalainen Tilastokeskuksen pääjohtaja ja talouspolitiikan vaikuttaja
Kartanotalous

Kartanotalous oli keskiajan Euroopassa esiintynyt maatalouden tuotantomuoto, johon kuuluivat maaorja- tai vuokratyövoimalla viljellyt aateliskartanot. Joskus feodalismi-sanalla viitataan kartanotaloudessa eläneisiin yhteiskuntiin, mutta kyseistä sanaa käytetään myös muissa merkityksissä.
Sydänkeskiajalla Saksassa oli eräänlaista linnafeodalismia. Myöhäiskeskiajalla suurin osa väestöstä oli talonpoikia. Vain pieni osa maatiloista oli aateliston asuttamia kartanoita tai rälssitiloja.
Suomessa kruununtiloja lisättiin 1500-luvulla. Näin valtio sai lisää otetta hallintoonsa ja taloudellisten varojen käyttäminen valtion hyväksi helpottui. Valtio verotti talonpoikia siten, että se määräsi talonpojat antamaan käyttöoikeuden aatelisille joillekin maillensa määräajaksi lahjoitusmaina. Kun aatelistolla oli oikeus käyttää näitä maita, heillä oli feodaalinen oikeus talonpoikien suhteen.
Prinsessa

Prinsessa on hallitsijahuoneen naispuolinen ei-hallitseva jäsen. Sanan prinsessa maskuliinimuoto on prinssi. Nimitystä käytetään yleensä hallitsijan naispuolisista jälkeläisistä tai kuninkaan puolisosta, joka ei ole kuningatar. Vertauskuvallisesti sanaa käytetään myös hellittelynimenä viittaamaan tyttöihin ja nuoriin naisiin.
Nykyajan prinsessoja

Alankomaat: Ariane
Belgia: Lea, Marie-Christine, Maria Esmerelda
Yhdistynyt kuningaskunta: Anne, Beatrice, Eugenie, Charlotte, Catherine
Liechtenstein: Angela Gisela Brown
Monaco: Caroline, Stéphanie
Norja: Ingrid Alexandra, Märtha Louise
Ruotsi: Victoria, Estelle, Madeleine, Lilian, Birgitta, Leonore, Adrienne
Tanska: Isabella
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prinsessa Wikimedia Commonsissa
Mustapäiden veljeskunta

Mustapäiden veljeskunta (saks. Bruderschaft der Schwarzhäupter) oli Liivinmaalla 1300-luvulta toiminut naimattomien kauppiaiden muodostama veljeskunta. Jäsenet olivat porvarioikeuksia vailla olleita saksalaisia kauppiaankisällejä tai suuren killan jäsenien poikia. Sen vaakunassa oli maurilainen mustaihoinen Pyhä Mauritius. Avioiduttuaan ja porvarioikeuden hankittuaan mustapäiden oli siirryttävä suuren killan jäseniksi. Veljeskunta on ainutlaatuinen kauppaseuran ja puolustusliiton yhdistelmä.
Legendan mukaan veljeskunta sai alkunsa ryhmästä ulkomaisia kauppiaita, jotka osallistuivat Tallinnan eli Räävelin puolustamiseen Yrjönyön kapinan aikana. Ensimmäinen kirjoitettu maininta veljeskunnasta on vuodelta 1400.
Mustapäät toimivat myös Riiassa, joka oli Liivinmaan keskeinen kaupunki. Riian veljeskunnan talo Melngalvju nams mainitaan asiakirjoissa jo vuonna 1334.
Osana toimintaansa veljeskunta varusti ratsumiesyksikön suojelemaan kaupunkeja hyökkäyksiltä. Toiminnan merkitys väheni suuren Pohjan sodan jälkeen, jolloin Liivinmaasta tuli osa Venäjää. Myöhemmin veljeskunta keskittyi hyväntekeväisyyteen sekä juhlien ja konserttien järjestämiseen ja kokosi taideaarteita.
Mustapäinen vaakunassa on Pyhä Mauritius
Mustapäiden talo Tallinnan vanhassakaupungissa
Veljeskunnan talo Riiassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mustapäiden veljeskunta Wikimedia Commonsissa
Mustapäiden veljeskunta: Kisällikillasta herraklubiksi Yle Kulttuuri 9.5.2012
Mustapäät keksivät joulukuusen Kansanuutiset 23.12.2013
Juholanlampi (Vesanto)

| Juholanlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Vesanto
Koordinaatit:  63°00′54″N, 26°22′40″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  oj Kukertaisjokeen 
Järvinumero:  14.723.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  143,9 m  
Pituus:  210 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,487 km  
Pinta-ala:  0,749 ha  
Suurin syvyys:  3 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Juholanlampi  on Pohjois-Savossa Vesannolla  Rivikonkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 210 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Kukertaisjoen valuma-alueeseen (14.723) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 143,9 metriä mpy.
AFI:n 100-vuotissarjan 25 hienointa elokuvasävelmää

AFI:n 100-vuotissarjan 25 hienointa elokuvasävelmää (engl. AFI’s 100 Years of Film Scores) on American Film Instituten 100-vuotissarjan osa, joka julkaistiin vuonna 2005.
Lista

| # | Elokuva | Vuosi | Studio | Säveltäjä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Tähtien sota | 1977 | 20th Century Fox, Lucasfilm | John Williams |
| 2. | Tuulen viemää | 1939 | Selznick International | Max Steiner |
| 3. | Arabian Lawrence | 1962 | Columbia | Maurice Jarre |
| 4. | Psyko | 1960 | Paramount | Bernard Herrmann |
| 5. | Kummisetä | 1972 | Paramount | Nino Rota |
| 6. | Tappajahai | 1975 | Universal | John Williams |
| 7. | Laura | 1944 | 20th Century Fox | David Raksin |
| 8. | 7 rohkeata miestä | 1960 | United Artists | Elmer Bernstein |
| 9. | Chinatown | 1974 | Paramount | Jerry Goldsmith |
| 10. | Sheriffi | 1952 | United Artists | Dimitri Tiomkin |
| 11. | Robin Hoodin seikkailut | 1938 | Warner Bros. | Erich Wolfgang Korngold |
| 12. | Vertigo – punainen kyynel | 1958 | Paramount | Bernard Herrmann |
| 13. | King Kong | 1933 | RKO | Max Steiner |
| 14. | E.T. | 1982 | Universal | John Williams |
| 15. | Minun Afrikkani | 1985 | Universal | John Barry |
| 16. | Auringonlaskun katu | 1950 | Paramount | Franz Waxman |
| 17. | Kuin surmaisi satakielen | 1962 | Universal | Elmer Bernstein |
| 18. | Apinoiden planeetta | 1968 | 20th Century Fox | Jerry Goldsmith |
| 19. | Viettelyksen vaunu | 1951 | Warner Bros. | Alex North |
| 20. | Vaaleanpunainen pantteri | 1964 | United Artists | Henry Mancini |
| 21. | Ben-Hur | 1959 | MGM | Miklós Rózsa |
| 22. | Alaston satama | 1954 | Columbia | Leonard Bernstein |
| 23. | Linnake | 1986 | Warner Bros. | Ennio Morricone |
| 24. | Kultalampi | 1981 | Universal | Dave Grusin |
| 25. | Näin valloitettiin Villi Länsi | 1962 | MGM, Cinerama Releasing | Alfred Newman |
Aiheesta muualla

AFI:n 100-vuotissarjan 25 hienointa elokuvasävelmää American Film Instituten sivustoilla (englanniksi)
Shannon

| Shannon Abhainn na Sionainne |
| --- | --- |
 Shannon Limerickin edustalla.
Alkulähde:  Shannon Pot, Cuilcagh
Laskupaikka:  Shannonin estuaari, Limerick
Maat:  Irlanti
Pituus:  386 km
Alkulähteen korkeus:  100 m
Valuma-alue:  15 695 km²
Shannonin reitti
Shannon (iiriksi Sionainn ja Sionna) on Irlannin pisin joki, joka erottaa läntisen Irlannin saaren etelä- ja itäosasta. Shannon on ollut tärkeä vesiväylä antiikin ajoista lähtien. Sen kartoitti ensimmäisenä ensimmäisenä Klaudios Ptolemaios. 380 kilometriä pitkä joki on koko Britteinsaarten pisin. Joki virtaa pääosin etelään Lag na Sionnasta Cavanin kreivikunnassa ennen kuin kääntyy länteen ja laskee Atlanttiin 113-kilometrisen estuaarin läpi. Limerickin kaupunki sijaitsee paikalla, jossa jokivesi kohtaa estuaariveden. Ainoastaan Limerickin itäpuolella vuorovesi ei vaikuta jokeen.
Sijainti

Shannonin lähde on Cuilcaghvuorella Cavanin ja Fermanaghin kreivikuntien rajalla Pohjois-Irlannissa, josta se virtaa Shannon Caven läpi ja nousee Lag na Sionnaan Cavanin kreivikunnassa. Joki virtaa yhdentoista Irlannin kreivikunnan läpi, kun kaikkiaan Irlannissa on 32 kreivikuntaa. Shannonin varrella olevia järviä on muun muassa Lough Allen, Lough Ree ja Lough Derg. Shannonin sivujokiin lukeutuvat Inny, Suck ja Brosna.
Shannonista on kanavayhteys Dubliniin. Se on myös yhdistetty Ernejokeen laivaväylän kautta.
Asutus

Shannonin varrella ovat muun muassa Dowra, Carrick-on-Shannon, Roosky, Tarmonbarry, Athlone, Shannonbridge, Banagher, Meelick, Portumna, Mountshannon, Dromineer, Killaloe/Ballina, O'Briensbridge/Montpelier, Castleconnell ja Limerick. Shannonin estuaarin alueella sijaitsee myös Shannon, Ballynacally, Killadysert, Foynes, Loghill, Labasheeda, Glin, Knock, Tarbert, Killimer, Kilrush, Moyasta, Carrigaholt ja Beal.
Historia

Joki syntyi viime jääkauden jälkeen noin 10 000 vuotta sitten. Viikingit asuttivat aluetta 900-luvulla ja käyttivät jokea ryöstääkseen rikkaita luostareita sisämaassa. Vuonna 937 Limerickin viikingit ottivat yhteen dublinilaisten viikinkien kanssa ja hävisivät.lähde?
1600-luvulla Irlannin sotaretken aikana Shannonilla oli tärkeä asema sotilaallisesti, koska se muodosti rajan idän ja lännen välille. Yhdentoista vuoden sodan aikana 1641-1653 irlantilaiset perääntyivät Shannonin taakse vuonna 1650 ja taistelivat sieltä käsin vielä kaksi vuotta Englannin parlamentaarista armeijaa vastaan. Suunnitellessaan maan asuttamista ja viljelemistä Irlannin valloittamisen jälkeen Oliver Cromwell käski jäljellä olevia irlantilaisia maanomistajia "painumaan joko helvettiin tai Connaughtiin" ("Hell or Connaught") pakottaen heidät muuttamaan tai kuolemaan.
Jakobiittikapinan aikana (1689-1691) jakobiitit perääntyivät Shannonin taakse Boynen tappionsa jälkeen 1690. Athlonen ja Limerickin kaupungit, jotka hallitsivat siltoja joen yli, joutuivat kokemaan monia verisiä piirityksiä.lähde?
Vuonna 1916 Pääsiäiskapinan johtajat suunnittelivat joukkojensa sijoittamista länteen pitämään "Shannonin-linjan". Kapinalliset eivät kuitenkaan olleet tarpeeksi hyvin varustautuneita tai valmistautuneita toteuttamaan niin kunnianhimoista suunnitelmaa.lähde?
Talous

Shannonin alkulähde on joen pituudesta huolimatta vain 76 metriä merenpinnan yläpuolella, joten joki on helposti purjehduskelpoinen eikä siinä ole kuin muutama sulku. Yksi suluista on ESB:n (irlantilainen sähköyhtiö) omistuksessa oleva vesivoimala Ardnacrushassa.lähde?
Kuljetustoimintaa kehitettiin laajamittaisesti 1980-luvulla yli 2,5 miljardilla eurolla. Sillä rahalla rakennettiin muun muassa tankkeriterminaali Foynesin ja öljylaituri Shannonin lentokentälle. Vuonna 1982 suuri alumiinin erottelulaitos rakennettiin Aughinishiin. Nykyään kauppalaivat tuovat 60 000 tonnia bauksiittia Länsi-Afrikan kaivoksilta erottelulaitokseen, jossa bauksiitista erotellaan alumiini. Erottelun jälkeen se kuljetetaan Kanadaan, jossa se jalostetaan lopulliseen muotoonsa. Vuonna 1985 Moneypointiin avattiin valtava hiilivoimala.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shannon Wikimedia Commonsissa
Alalampi (Vesanto, Tulilammet)

| Alalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Vesanto
Koordinaatit:  63°01′01″N, 26°21′12″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  oja Kalettomaan 
Järvinumero:  14.723.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  155,8 m  
Pituus:  220 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,499 km  
Pinta-ala:  1,477 ha  
Suurin syvyys:  9,1 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Alalampi  on Pohjois-Savossa Vesannolla  Oinaskylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 220 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Kukertaisjoen valuma-alueeseen (14.723) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 155,8 metriä mpy.
Fiat Grande Panda

| Fiat Grande Panda |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Serbia
Valmistaja:  Fiat
Konserni:  Stellantis
Valmistusvuodet:  2024–
Korimalli:  5-ovinen hatchback
Luokka:  B-segmentti
Edeltäjä:  Fiat Panda
Teknisesti samankaltaisia:  Citroën C3 IV Opel Frontera
Käyttövoima:  bensiini sähkö
Fiat Grande Panda on Fiatin vuodesta 2024 lähtien valmistama B-segmentin automalli. Se korvasi Fiat Pandan, joka jää vielä mallistoon uuden rinnalle. Auto perustuu samalle pohjalevylle kuin neljännen sukupolven Citroën C3 ja Opel Frontera.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat Grande Panda Wikimedia Commonsissa
Ranskan unioni

Ranskan unioni (ransk. Union française) oli Ranskan neljännen tasa­vallan perustus­lailla vuonna 1946 perustettu valtiollinen kokonaisuus, jonka muodostivat Ranska ja sen siihen­astiset siirto­maat. Vuonna 1958 sen tilalle perustettiin Ranskan yhteisö.
Unionin rakenne

New Yorkin yliopiston Afrikan historian professori Frederick Cooperin mukaan Ranskan unioni käsitti kuuden­laisia alueita:
Euroopassa varsinainen Ranska (ransk. France métropole), joka jakautui 90 departementtiin
”vanhat”, etupäässä Karibian alueella sijainneet siirto­maat, joista vuonna 1946 tuli Ranskan departementteja, sekä Senegalin neljä vanhaa kuntaa (Quatre communes)
”uudet” siirtomaat, jotka käsittivät pääosan Ranskan afrikkalaisista alueista ja joiden asukkaat enimmäkseen olivat Ranskan kansalaisuutta vailla
Algeria, jonka alue oli osa Ranskan tasa­valtaa, mutta jonka asukkaista vain osa, etupäässä eurooppalais­taustaiset, olivat Ranskan kansalaisia, kun taas enimmät arabit ja berberit olivat alamaisia, joilla oli vain rajoitetut kansalais- ja poliittiset oikeudet
protektoraatit Marokko, Tunisia ja Ranskan Indokiinan alueet, jotka olivat aikoinaan päätyneet sopimus­teitse Ranskan vallan alaisuuteen ja joiden hallitsijoilla oli itsenäisen valtion päämiehen asema
huoltohallintoalueet kuten Kamerun ja Togo, joita Ranska hallitsi Yhdistyneiden kansa­kuntien valtuuttamana ja jotka olivat aikaisemmin olleet Kansain­liiton mandaattialueita.
Historia

Ranskan unioni perustettiin Ranskan neljännen tasa­vallan perustus­lailla 27. lokakuuta 1946. Sen mukaan Ranskalla ei enää ollut siirto­maita, vaan Ranskan emämaa (ransk. France metropole), meren­takaiset departementit ja meren­takaiset territoriot yhdistettiin Ranskan unioniksi, yhdeksi Ranskaksi.
Unionin tarkoituksena oli ”yhtenäistää meren­takaiset alueet Suur-Ranskaksi, jota asuttavat Ranskan kansalaiset ja jonka siunauksena on ranskalainen kulttuuri”. Brittiläisestä imperiumista poiketen, joka oli asettanut siirto­maihin paikallis­hallinnon, joka saattoi luonnollisesti kehittyä erilliseksi hallitukseksi, Ranska halusi muodostaa yhden hallituksen hallitsemaan keskitetysti koko Ranskan unionia.
Ranskan unionilla oli presidentti, korkea neuvosto (ransk. Haut Conseil) ja yleiskokous (ransk. Assemblée de l’Union). Presidenttinä toimi Ranskan presidentti. Unionin edustajistoon kuului tasavallan neuvoston, Ranskan kansallis­kokouksen sekä merentakaisten territorioiden ja departementtien paikallisten lain­säädäntö­elinten edustajia, mutta sillä ei käytännössä ollut mitään valtaa. Korkea neuvosto kokoontuikin vain kolme kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 1951.
Merentakaisilla alueillakin oli edustajistonsa, mutta todellisuudessa kaikki valta pysyi Ranskan parlamentilla ja oli täten hyvin keskitetty. Meren­takaisten alueiden omilla edustajistoilla oli vain rajoitetusti valtaa paikallisissa asioissa. Sen sijaan monet meren­takaisten territorioiden synty­peräiset asukkaat kohosivat Ranskan emämaassa merkittävään asemaan, jolloin heistä käytettiin nimitystö evolués (”kehittyneet”).
Siinä toivossa, että Algeriaan saataisiin rauha, unionin rakennetta uudistettiin 31. tammikuuta 1956. Assimilaatio tavoitteena hylättiin ja territorioille myönnettiin autonomia, joka teki niille mahdollisesti perustaa oman paikallisen hallituksen ja lopulta itsenäistyä. Tämä ei kuitenkaan toteutunut ennen vuotta 1958, jolloin Charles de Gaullen vaikutuksesta säädettiin Ranskan viidennen tasa­vallan perustus­laki. Silloin Ranskan unioni lakkautettiin ja tilalle perustettiin Ranskan yhteisö, joka oli itse­hallinnollisten valtioiden muodostama valtio­liitto.
Ranskan unionista eronneet maat

Seuraavat maat erosivat Ranskan unionista ja itsenäistyivät jo ennen kuin unioni vuonna 1958 lakkautettiin:
Kambodža 25. syyskuuta 1955
Etelä-Vietnam 9. joulukuuta 1955
Marokko 2. maaliskuuta 1956
Tunisia 20. maaliskuuta 1956
Laos 11. toukokuuta 1957
Lisäksi Ranska luovutti Intialle vuonna 1950 Chandernagorin ja vuonna 1954 muut Intian rannikolla sijainneet alueensa (Pondicherry, Karikal, Mahé, Pondicherry ja Yanao).
Kirjallisuutta

French Africa, 1947–48: Reform, Violence, and Uncertainty in a Colonial Situation. Critical Inquiry, 2014, 40. vsk, nro 4, s. 466–478.  Artikkelin verkkoversio.
A comparative study of French and British decolonization. Comparative Studies in Society and History, 1978, 20. vsk, nro 1.  Artikkelin verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
The French Colonial Consensus and People's War, 1946-58. Journal of Contemporary History, 1974, s. 217–247.  Artikkelin verkkoversio.
Ylälampi (Vesanto, Tulilampi)

| Ylälampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Vesanto
Koordinaatit:  63°00′51″N, 26°21′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  oja Alalampeen 
Järvinumero:  14.723.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  157,8 m  
Pituus:  160 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,452 km  
Pinta-ala:  1,06 ha  
Suurin syvyys:  4,7 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Ylälampi  on Pohjois-Savossa Vesannolla  Oinaskylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 160 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Kukertaisjoen valuma-alueeseen (14.723) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 157,8 metriä mpy.
AFI:n 100-vuotissarjan 25 parasta musikaalia

AFI:n 100-vuotissarjan 25 parasta musikaalia (engl. AFI's Greatest Movie Musicals) on American Film Instituten 100-vuotissarjan osa, johon on valittu 25 parasta elokuvamusikaalia Yhdysvaltain elokuvan historiassa. Lista julkaistiin 3. syyskuuta vuonna 2006 Hollywood Bowlissa. Toisin kuin useissa muissa AFI:n 100-vuotissarjan listoissa, tämä on toinen kahdesta listasta, johon on valittu vain 25 parasta ja eikä ole televisioitu.
Lista

| # | Elokuva | Vuosi | Studio |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Laulavat sadepisarat | 1952 | MGM |
| 2. | West Side Story | 1961 | United Artists |
| 3. | Ihmemaa Oz | 1939 | MGM |
| 4. | Sound of Music | 1965 | 20th Century Fox |
| 5. | Cabaret | 1972 | Allied Artists |
| 6. | Maija Poppanen | 1964 | Disney |
| 7. | Tähti on syntynyt | 1954 | Warner Bros. |
| 8. | My Fair Lady | 1964 | Warner Bros. |
| 9. | Pariisin lumoissa | 1951 | MGM |
| 10. | Tyttö ja kosija | 1944 | MGM |
| 11. | Kuningas ja minä | 1956 | 20th Century Fox |
| 12. | Chicago | 2002 | Miramax |
| 13. | 42:nen katu | 1933 | Warner Bros. |
| 14. | Syke ei sammu | 1979 | 20th Century Fox |
| 15. | Top Hat | 1935 | RKO |
| 16. | Funny Girl | 1968 | Columbia |
| 17. | Iskelmäkaruselli | 1953 | MGM |
| 18. | Yankee Doodle Dandy | 1942 | Warner Bros. |
| 19. | Ilo irti | 1949 | MGM |
| 20. | Grease | 1978 | Paramount |
| 21. | Seitsemän veljeksen morsiamet | 1954 | MGM |
| 22. | Kaunotar ja hirviö | 1991 | Disney |
| 23. | Enkeleitä Broadwaylla | 1955 | MGM |
| 24. | Teatterilaiva | 1936 | Universal |
| 25. | Moulin Rouge! | 2001 | 20th Century Fox |
Aiheesta muualla

AFI:n 100-vuotissarjan 25 parasta musikaalia American Film Instituten sivustoilla (englanniksi)
Vilhelm III (Alankomaat)

| Vilhelm III |
| --- | --- |
 
Alankomaiden kuningas
Valtakausi:  17. maaliskuuta 1849 – 23. marraskuuta 1890
Edeltäjä:  Vilhelm II
Seuraaja:  Vilhelmiina
Luxemburgin suurherttua
Valtakausi:  17. maaliskuuta 1849 – 23. marraskuuta 1890
Edeltäjä:  Vilhelm II
Seuraaja:  Aadolf I

Syntynyt:  19. helmikuuta 1817 Bryssel, Yhdistynyt Alankomaiden kuningaskunta
Kuollut:  23. marraskuuta 1890 (73 vuotta) Apeldoorn, Alankomaat
Puoliso:  Sophie von Württemberg Emma av Waldeck-Pymont
Lapset:  Vilhelm   Maurice   Alexander   Vilhelmiina
Koko nimi:  Willem Alexander Paul Frederik Lodewijk
Suku:  Orania-Nassau
Isä:  Vilhelm II
Äiti:  Anna Pavlovna
Uskonto:  protestantti
Vilhelm III  (Willem Alexander Paul Frederik Lodewijk, 19. helmikuuta 1817 – 23. marraskuuta 1890) oli Alankomaiden kuningas ja Luxemburgin suurherttua vuosina 1849–1890.  Hänen vanhempansa olivat kuningas Vilhelm II sekä Anna Pavlovna, Venäjän keisari Aleksanteri I:n sisar.
Vilhelm inhosi isänsä tekemiä liberaaleja myönnytyksiä ja joutui heti valtaistuimelle noustuaan hankauksiin liberaalipuolueen kanssa. Vuonna 1862 hän lakkautti orjuuden Alankomaiden Länsi-Intiassa.
Vilhelm oli naimisissa kahdesti, ensin serkkunsa Sophie von Württembergin kanssa (1839–1877). Tästä liitosta syntyi kolme poikaa, Vilhelm, Morits ja Aleksanteri. Toisesta liitosta 1879 Emma av Waldeck-Pymontin kanssa syntyi tytär Vilhelmiina, josta tuli seuraava kuningatar.
Vilhelm III kuoli munuaissairauteen vuonna 1890. Hänen tyttärestä Vilhelmiinasta tuli kuningatar, koska Vilhelmin pojat olivat kuolleet ennen isäänsä.
Koska Luxemburgin silloisen kruununperimyslain mukaan naiset eivät voineet periä suurherttuakunnan kruunua, Vilhelm III:n kuoltua hänen seuraajakseen nousi Luxemburgissa Aadolf I.