stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomi-konepistooli
Aseen suunnittelu ja valmistus

Aimo Lahti suunnitteli aseen ensimmäisen mallin Bergmann MP18 -konepistoolin pohjalta vuonna 1922. Asetta valmistettiin lisenssillä myös Ruotsissa, Tanskassa ja Sveitsissä.
Suomen puolustusministeriön taisteluvälineosasto tilasi lokakuussa 1931 Tikkakosken Rauta- ja Puuteollisuusyhtiöltä (vuodesta 1933 Oy Tikkakoski Ab) sadan kappaleen sarjan Suomi-konepistooleita kaliiperina 9 mm. Kaliiperin ja hankinnan alkamisvuoden mukaan aseen nimikkeeksi tuli ”9,00 mm:n konepistooli m/31”, lyhennettynä ”9,00 kp/31”. Samana vuonna yhtiö haki patenttia tälle perusmallille. Patentti myönnettiin seuraavan vuoden puolella, joten valmistuviin Suomi-konepistooleihin kaiverrettiin takatähtäimen jalan oikealle sivulle merkintä ”PATENT 1932”. Vasemmalle sivulle puolestaan merkittiin tehtaan tunnukset eli ympyrän ja kärkikolmion sisällä oleva T-kirjain sekä nimet ”SUOMI Tikkakoski”.
Ensimmäinen Suomen puolustusvoimien tilaama 100 kappaleen erä Suomi-konepistooleita valmistui joulukuussa 1932. Ennen talvisotaa asetta ehdittiin valmistaa noin 4 000 kappaletta. Sodan alettua Suomi-konepistooleita ryhdyttiin tekemään suunnilleen tuhannen kappaleen kuukausivauhdilla. Jatkosodan päättyessä asetta oli käytössä lähes 50 000 kappaletta. Kaikkiaan Suomi-konepistooleita valmistettiin vuosina 1931–1953 noin 80 000 kappaletta.
Suomi-konepistoolien varsinaiseksi valmistuspaikaksi valikoitui Oy Tikkakoski Ab:n tehdas Tikkakoskella silloisessa Jyväskylän maalaiskunnassa, sillä aseen suunnitelleen Aimo Lahden työpaikalla Valtion Kivääritehtaalla Jyväskylän Tourulassa ei ollut riittävästi mahdollisuuksia näiden aseiden valmistamiseen. Kuitenkin joitakin Suomi-konepistoolin osia valmistettiin alihankintana Valtion Kivääritehtaalla.
Suomi-konepistoolien valmistusnumerossa käytettiin kahta sarjaa. Tikkakosken tehtaalla valmistettujen aseiden sarjanumerointi päättyy numeroon 81 500. Kun puolustusvoimat puolestaan kasasi asevarikkotyönä uusia aseita osista talvisodan aikana, aloitti se niiden sarjanumeroinnin numerosta 100 000.
Suomi-konepistoolien tuotanto vaati lukuisia työstövaiheita, ja valmistukseen jouduttiin käyttämään laadukkaita ja siten myös kalliita materiaaleja. Näin ollen aseen rinnalle alettiin valmistaa tuotannollisesti edullisempaa, suurelta osin yhteenpuristetuista peltiosista valmistettua konepistoolia m/44, joka sai lempinimekseen ”Peltiheikki”.
Rakenne, patruunat ja patruunalippaat

Suomi-konepistoolin rakenne on umpinainen ja yksinkertainen, joten se on kestävä. Iskuri on kiinteästi kiinnitetty lukkoon. Liipasinkaaren etuosassa on vaihdin. Kun se on takana, ase on varmistettu, keskiasennossa ase ampuu kertatulta ja etuasennossa sarjatulta. Suomi-konepistoolin joihinkin vientiin suunniteltuihin malleihin oli lippaan taakse sijoitettu pistoolikahva, mutta se jätettiin pian pois. Jatkosodan aikana vuonna 1942 asetta parannettiin lisäämällä siihen suujarru.
Suomi-konepistoolia varten kehitettiin uusi 9 mm:n patruuna, jonka lähtönopeus oli 400 m/s. Patruunalippaiden suunnittelussa otettiin oppia m/26:n kanssa saaduista kokemuksista: Suomi-konepistoolissa voidaan käyttää sekä tanko- että rumpulipasta. Sotien aikana pääasialliset lipastyypit olivat 50 patruunan tankolipas sekä 70 patruunan rumpulipas. Kulloinkin käytettävään lipastyyppiin vaikutti ennen kaikkea raaka-aineiden saatavuus.
Käyttö ja merkitys

VTT ja Keksintösäätiö ovat arvioineet Suomi-konepistoolin erääksi merkittävimmistä suomalaiskeksinnöistä. Se oli kevyempi, tehokkaampi ja toimi varmemmin kuin edeltäjänsä. Suomi-konepistoolia pidettiin osatekijänä siihen, että Suomen lukumäärältään pienemmät joukot pärjäsivät talvisodassa puna-armeijaa vastaan. Sodassa havaittiin varsin pian, ettei ase ollut ryhmäaseena paras mahdollinen, vaan että toimi parhaiten taitavien ja taistelutilanteessa itsenäisesti toimivien miesten käytössä lyhyillä etäisyyksillä. Talvisodan rintamilla metsäisissä maastoissa hiihtäneet konepistoolimiehet iskivät monesti yllättäen vihollisjoukkojen kimppuun ja aiheuttivat niille runsaalla tulituksella raskaita tappioita.
Suomi-konepistooli oli puolustusvoimien käytössä vuodesta 1932 aina rynnäkkökiväärien yleistymiseen saakka. Jakovahvuuksissa se oli vielä 1990-luvulle asti ja varastoissa vuoteen 2007 saakka. Puolustusvoimien lisäksi Suomi-konepistooleita tilasivat Suomessa käyttöönsä muun muassa poliisi, rajavartiolaitos, suojeluskunnat sekä teollisuuslaitokset vartiointiaan varten.
Saksan armeija tilasi toisen maailmansodan aikana käyttöönsä noin kolmetuhatta asetta, joita käytettiin kaikilla rintamilla. Asetta myytiin myös Bulgariaan, Kroatiaan, Viroon, Norjaan, Puolaan ja Slovakiaan. Israel käytti pientä määrää Suomi-konepistooleita vuoden 1948 arabisodissa.
Kun Vilho Pentikäinen paljastui vakoilijaksi vuonna 1933, kävi ilmi, että hän oli välittänyt Suomi-konepistoolin mallin Neuvostoliittoon.
Lahja- ja edustusaseita

Oy Tikkakoski Ab lahjoitti Suomen sotamarsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimille tämän 70-vuotissyntymäpäivänä 4. kesäkuuta 1937 kantolaukkuun pakatun Suomi-konepistoolin varusteineen. Moskovan rauhan aikana Mannerheim itse puolestaan lahjoitti kymmenen hankkimaansa Suomi-konepistoolia Ratsuväkiprikaatiin kuuluneelle Jääkäripataljoona 1:lle tunnustuksena siitä, että pataljoonan sotilaat olivat kunnostautuneet talvisodan ankarissa mottitaisteluissa. Aseiden rungon oikealle sivulle tukkiin kiinnitettiin laatat, joissa luki ”Jääkäripataljoona 1:lle, 1940, Sotamarsalkka C G E Mannerheim”. Konepistoolit luovutettiin pataljoonalle alkukesästä 1941 juuri ennen sen lähtöä jatkosotaan. Marsalkka toivoi, että hänen lahjoittamiaan aseita käytettäisiin tosioloissa pataljoonan parhaimmille miehille jaettuina. Konepistoolit päätyivätkin sittemmin taistelukäyttöön jatkosodan rintamille.
Mannerheimin vieraillessa Saksassa 27.–28. kesäkuuta 1942, hän lahjoitti saksalaisille 120 uutta Suomi-konepistoolia, viisi rumpulipasta kutakin asetta kohden ja 2 000 patruunaa. Lahjoitukset oli tarkoitettu ensi sijassa Suomessa toimineiden saksalaisten sotilasjoukkojen käyttöön. Samassa yhteydessä Mannerheim lahjoitti omakätisesti Saksan valtakunnankansleri Adolf Hitlerille omistuslaatalla, kantolaukulla ja viidellä lippaalla varustetun Suomi-konepistoolin. On kerrottu, että Hitler olisi Mannerheimin lähdön jälkeen käynyt itse koeampumassa saamallaan konepistoolilla. Hitlerin saaman aseen myöhempi kohtalo on jäänyt epäselväksi; se todennäköisesti tuhoutui tai joutui sotasaaliina Neuvostoliittoon keväällä 1945.
Myös Saksan itärintamalla toisessa maailmansodassa taistelleelle suomalaiselle Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonalle toimitettiin Kaukasian sotatoimien aikana erä Suomi-konepistooleita. Aselähetyksen on tulkittu olleen eräänlainen sotilaiden kotimaata korostanut symbolinen lahja.
Tekniset tiedot

Suomi-konepistooli m/31:tä valmistettiin neljä eri versiota.
9 mm KP/-31 (I)
Aseen massa ilman lipasta: 4,6 kg
Kokonaispituus: 870 mm
Piipun pituus: 314 mm
Luodin lähtönopeus: 380–400 m/s
Tulinopeus: 750–900 + ls/min
9 mm KP/-31 SJR (II)
Aseen massa ilman lipasta: 4,9 kg
Kokonaispituus: 925 mm
Suujarrulla varustettu malli, muut ominaisuudet kuin perusmallissa.
9 mm KP-31 ”KORSU”
Aseen massa ilman lipasta: 4,35 kg
Kokonaispituus: 745 mm
Lopullinen malli pitkällä vaipalla.
”Lytistetty” piipun pää.
9 mm KP/-31 ”TANKKI”
Kokonaispituus: 610 mm. (Varsinaisen aseen pituus, jota jotkin vaippamallit saattoivat lisätä. Myös ase-kokonaisuuden paino riippui vaippamallin painosta. Joissakin vaipoissa oli integroitu panssarikalotti eli ”pallo-maski”, ja vaippa katsottiin panssariajoneuvon, eikä sen ”apuaseen” osaksi.)
Lippaiden massat (tyhjänä/täytenä)
Rumpu m/-31 40 ptr.        1 000 g / 1 500 g
Rumpu m/-37 70 ptr.        1 030 g / 1 900 g
Tanko m/-31 20 ptr.         200 g / 450 g
Tanko ”ruumisarkku” 50 ptr. 390 g / 1 015 g
Tanko m/-54/-55 36 ptr.     400 g / 850 g
Tiedot pohjautuvat lippaiden yllä lueteltuihin nimellistilavuuksiin ja patruunan painoon 12,5 grammaa.
Kirjallisuutta

Harviala, Lauri: (Suomen armeijan käyttämat aseet 1918–1945.) Kansa taisteli, 1975, nro 5.  Artikkelin verkkoversio. (PDF) Viitattu 14.12.2017.
Hyytinen, Harri: Patruunat ja Kaliberit 1.  Jyväskylä:  Arma Fennica Oy, 2007.  ISBN 978-952-5687-01-9
Hyytinen, Timo – Hyytinen, Harri: Suomi-konepistoolin tarina: Näin syntyi maailman paras ase ja näin sitä käyttivät maailman parhaat taistelijat.  Jyväskylä:  Arma Fennica, 2003.  ISBN 951-97543-9-3
Hyytinen, Timo: Aimo Lahden asekeksinnöt.  Jyväskylä:  Arma Fennica Oy, 2013.  ISBN 978-952-5687-21-7
Hyytinen, Timo: Tikkakosken aseet 1918–1990.  Jyväskylä:  Arma Fennica Oy, 2011.  ISBN 978-952-5687-14-9
Konepistooli Suomi.  Jyväskylä:  Tikkakosken rauta- ja puuteollisuus Oy, 1930.  Kansalliskirjasto / Digitoidut aineistot Viitattu 14.12.2017.
Lahti, Aimo: Asesuunnittelijana Suomessa.  (Haastatellut ja koonnut Maire Vaajakallio)  Jyväskylä:  Gummerus, 1970.
Lahti, Aimo: Aimo Lahti, asesuunnittelun suuri suomalainen.  (Maire Vaajakallion tekemien haastattelujen pohjalta täydentänyt, ajanmukaistanut ja toimittanut Markku Palokangas)  Oulu:  Ase-lehti, 2000.  ISBN 952-91-2548-8
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomi-konepistooli Wikimedia Commonsissa
Suomalainen asekeräily: Suomi-konepistooli m/31
Suomalainen asekeräily: Suomi M/31 korsukonepistooli ja panssarivaunukonepistooli
guns.connect.fi: Gunwritersin Suomi-KP:n historia, osa 1
Jaeger Platoon: Finnish army 1918–1945 – Machinepistols, Part 1: Bergmann and Suomi (englanniksi)
Suomimaskinpistolen hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Suomi KP/-31 SJR -konepistoolilla ja panssarinyrkillä aseistettuja suomalaissotilaita ohittamassa tuhottua T-34-panssarivaunua Tali-Ihantalassa vuonna 1944.
Suomi-konepistooli Imatran rajamuseossa.
Ignatas Konovalovas

| Ignatas Konovalovas |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. joulukuuta 1985 (ikä 39)
Kansalaisuus:   Liettua
Pyöräilijä
Pituus:  190 cm
Paino:  75 kg
Joukkue:  lopettanut uransa
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  aika-ajon erikoismies
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2008 2009–2010 2011–2012 2013–2014 2015 2016–2024:  Crédit Agricole Cervélo TestTeam Team Movistar MTN Qhubeka Team Marseille - 13 KTM FDJ / Groupama-FDJ
Suurimmat voitot
 Dunkerquen neljän päivän ajo 2015 Italian ympäriajo, etappi 
 Tiedot päivitetty: 4. tammikuuta 2025 
Ignatas Konovalovas (s. 8. joulukuuta 1985 Panevėžys, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Crédit Agricole -tallissa 2008, edusti vuosina 2009–2010 Cervélo TestTeamia, 2011–2012 Team Movistaria, 2013– 2014 MTN Qhubekaa, 2015 Team Marseille - 13 KTM -joukkuetta ja vuodesta 2016 alkaen FDJ / Groupama-FDJ:tä uransa loppuun, vuoteen 2024 saakka.
Konovalovas on kilpaillut myös ratapyöräilyssä saavuttaen nuorten EM-kilpailuissa kolme pronssimitalia joukkuetakaa-ajossa. Maantieajossa hän on saanut alle 23-vuotiaiden EM-hopeaa 2007. Italian ympäriajossa 2009 hän voitti kilpailun päätösetapin, Roomassa ajetun 14,4 kilometrin aika-ajon, sekunnin erolla Bradley Wigginsiin.
Saavutuksia

Lähde: Cycling Archives
Ilmee

Ilmee (ruots. Ilmes) oli kappeliseurakunta Rautjärven seurakunnassa luovutetussa Karjalassa. Ilmeen kirkon kellotorni on kunnostettu 1997.
Historia

Ilmeen kylä liitettiin Hiitolaan Pähkinäsaaren rauhassa 1323. Tämän jälkeen Ilmee oli lähes 600 vuotta (1323–1896) enemmän tai vähemmän kiinteästi osana Hiitolaa. Seuraavat yli 40 vuotta (1897–1940) Ilmee kuului kokonaan Rautjärveen. Moskovan rauhassa Ilmee jakaantui taas kahtia, tällä kertaa Metsäkylän kohdalta, josta suurin osa sekä Torsankylä Ilmeestä jäivät Suomen puolelle. Koko muu Ilmee luovutettiin Neuvostoliitolle.
Kyliä

Ilmee on ollut jakautuneena kahteen osaan: Iso-Ilmeeseen eli Hiitolan Ilmeeseen ja Pieneen eli Rautjärven Ilmeeseen. Vuonna 1930 nämä kaksi kylää olivat virallisesti jakaantuneet useaan pienempään kylään.
Kyliä > Iso-Ilmee

Keskikylä
Koskenkylä
Metsäkylä
Salokylä
Torsankylä
Kyliä > Rautjärven Ilmee

Vanha-Ilmee
Siisiälä
Hynnilä
Aiheesta muualla

Ilmeen kotisivut
Suomen Neuvostoliitolle 1940-luvulla luovuttamat alueet
| Kokonaan luovutetut kunnat |
| --- | --- |
kaupungit: Käkisalmi | Sortavala | Viipuri
kauppalat: Koivisto | Lahdenpohja
maalaiskunnat: Antrea | Harlu | Heinjoki | Hiitola | Impilahti | Jaakkima | Johannes | Kanneljärvi | Kaukola | Kirvu | Kivennapa | Koiviston maalaiskunta | Kuolemajärvi | Kurkijoki | Käkisalmen maalaiskunta | Lavansaari | Lumivaara | Metsäpirtti | Muolaa | Petsamo | Pyhäjärvi Vpl | Rautu | Ruskeala | Räisälä | Sakkola | Salmi | Seiskari | Soanlahti | Sortavalan maalaiskunta | Suistamo | Suojärvi | Suursaari | Terijoki | Tytärsaari | Uusikirkko | Valkjärvi | Viipurin maalaiskunta | Vuoksela | Vuoksenranta | Äyräpää
Osin luovutetut kunnat
sodan jälkeen muihin kuntiin yhdistetyt: Jääski | Korpiselkä | Pälkjärvi | Säkkijärvi | Vahviala
toimintaansa vuoden 1948 jälkeen jatkaneet: Ilomantsi | Inari | Kitee | Kuusamo | Lappee | Nuijamaa | Parikkala | Rautjärvi | Ruokolahti | Saari | Salla | Simpele | Tohmajärvi | Vehkalahti | Virolahti | Uukuniemi | Värtsilä | Ylämaa
Vuokra-alueeseen sisältyneet kunnat
kokonaan: Hanko
osin: Bromarv | Degerby | Espoo | Inkoo | Kirkkonummi | Siuntio
Yksittäisiä mainittavia paikkoja luovutetuilla alueilla
 : Elisenvaara | Enso | Ihantala | Ilmee | Kolosjoki | Konevitsa | Kyyrölä | Liinahamari | Pitkäranta | Pölläkkälä | Uuras | Valamo
| n k Etelä-Karjalan rovastikunta |
| --- | --- | --- |
| Seurakunnat |  Imatra  Joutseno  Lappee  Lappeenranta  Lauritsala  Luumäki  Parikkala  Ruokolahti  Sammonlahti  Taipale  |  |
| Entiset seurakunnat |  Ilmee  Lappeenranta ja Lappee  Lemi  Nuijamaa  Rautjärvi  Saari  Saimaan kanava  Savitaival  Simpele  Taipalsaari  Uukuniemi  Ylämaa  |  |
Mikkelin hiippakunta
Santana (albumi)

"Santana" on yhdysvaltalaisen latinorock-yhtye Santanan debyyttialbumi, joka julkaistiin 30. elokuuta 1969. Albumi oli bändin läpimurto ja saavutti suuren suosion erityisesti sen esiintymisen jälkeen Woodstockin festivaaleilla samana vuonna. Albumi yhdisti rockmusiikkiin vahvoja latinalaisia vaikutteita, kuten afro-kuubalaisia rytmejä, jotka olivat ominaisia yhtyeen kitaristin ja perustajajäsenen Carlos Santanan musiikilliselle tyylille.
Taustaa
Santana perustettiin vuonna 1966 San Franciscossa, ja yhtyeen jäsenet olivat alkujaan osa kaupungin kasvavaa psykedeelisen rockin skeneä. Bändin musiikillinen lähestymistapa erosi kuitenkin perinteisestä psykedeelisestä rockista, sillä se yhdisti bluesia, jazzia ja erityisesti latinalaisamerikkalaisia rytmejä. Tämä ainutlaatuinen yhdistelmä herätti huomiota paikallisella tasolla ja johti levytyssopimukseen Columbia Recordsin kanssa.
Albumin sisältö
Santanan debyyttialbumi sisältää yhdeksän kappaletta, jotka esittelevät bändin monipuolista musiikillista palettia. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat instrumentaaliraita "Soul Sacrifice", joka sai laajaa huomiota Woodstockin esityksen myötä, sekä "Jingo" ja "Evil Ways", joista jälkimmäisestä tuli yhtyeen ensimmäinen suuri hitti.
Albumilla käytetään laajasti lyömäsoittimia, kuten congoja ja timbaleja, mikä lisää sen ainutlaatuista latinalaista tunnelmaa. Carlos Santanan kitarasoolot, jotka yhdistävät bluesin, rockin ja latinalaisen musiikin sävyjä, ovat olennainen osa albumin soundia.
Kappalelista:
1. ”Waiting” – 4:07
2. ”Evil Ways” – 3:56
3. ”Shades of Time” – 3:14
4. ”Savor” – 2:46
5. ”Jingo” – 4:23
6. ”Persuasion” – 2:37
7. ”Treat” – 4:46
8. ”You Just Don’t Care” – 4:37
9. ”Soul Sacrifice” – 6:38
Menestys ja vastaanotto
Santana nousi nopeasti Yhdysvaltain Billboard 200 -listan sijalle 4 ja sai lopulta platinalevyn myyntiensä ansiosta. Albumin menestys johti Santanan laajempaan tunnettuuteen ja vakiinnutti yhtyeen aseman yhtenä merkittävimmistä latinalaisrockin edustajista.
Kriitikoiden keskuudessa albumi sai pääosin myönteisen vastaanoton. Monet pitivät sitä raikkaana ja innovatiivisena, ja erityisesti Carlos Santanan kitaransoittotyyliä sekä bändin rytmisiä kokeiluja kiiteltiin. Vaikka albumi ei ollut täysin vapaa arvostelusta – jotkut kokivat sen tuotannon ajoittain epätasaiseksi – se on sittemmin saanut klassikkoaseman ja vaikuttanut merkittävästi myöhempien latinalaisrockin ja fuusiomusiikin artistien työhön.
Vaikutus ja perintö
Santanan debyyttialbumia pidetään yhtenä latinalaisrockin kulmakivistä, ja se avasi tietä tuleville sukupolville yhdistää erilaisia musiikkikulttuureja. "Soul Sacrifice" ja "Evil Ways" ovat edelleen keskeisiä kappaleita Santanan konserttiohjelmistossa, ja albumi on inspiroinut lukuisia muusikoita eri genreissä.
Aspås

| Aspås |
| --- | --- |
 Aspåsin kirkko
 Aspås
 Koordinaatit: 63°21′56″N, 14°29′03″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Jämtlandin lääni
Maakunta:  Jämtland
Kunta:  Krokom
Väkiluku (31.12.2023):  524
Aspås on taajama Krokomin kunnassa Jämtlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 524 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aspås Wikimedia Commonsissa
Rigoberto Urán

| Rigoberto Urán |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Rigoberto Urán
Syntynyt: 26. tammikuuta 1987 (ikä 37)
Kansalaisuus:   Kolumbia
Pyöräilijä
Pituus:  173 cm
Paino:  54 kg
Joukkue:  lopettanut uransa
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2006 2007 2008–2010 2011–2013 2014 2015 2016–2024:  Tenax Unibet.com Caisse d'Epargne Team Sky Omega Pharma-Quick Step Etixx-Quick Step EF Education
Suurimmat voitot
 Grand Prix Cycliste de Québec 2015 Milano–Torino 2017 Ranskan ympäriajo, etappi Italian ympäriajo, nuorten kilpailu 2012 Italian ympäriajo, 2 etappia Espanjan ympäriajo, etappi 
 Tiedot päivitetty: 4. tammikuuta 2025 
Aiheesta muualla
rigobertouran.com
| Mitalit> Maa:   Kolumbia.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kolumbia.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kolumbia.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Maa:   Kolumbia> Miesten pyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | maantieajo |  |
Maa:  Etixx-Quick Step
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Richmond 2015 | joukkueaika-ajo |  |
Rigoberto Urán (s. 26. tammikuuta 1987 Urrao, Kolumbia) on kolumbialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Tenax-joukkueessa 2006, edusti seuraavan kauden Unibet.com-tallia, vuosina 2008–2010 Caisse d'Epargne -joukkuetta, 2011–2013 Team Sky -tallia, 2014 Omega Pharma-Quick Stepiä, 2015 Etixx-Quick Step -joukkuetta ja vuodesta 2016 yhdysvaltalaistalli EF Educationia uransa loppuun, vuoteen 2024 saakka.
Urán voitti vuonna 2007 Sveitsin ympäriajon seitsemännen etapin. Seuraavana vuonna hän sijoittui Katalonian ympäriajon kokonaiskilpailussa toiseksi 16 sekuntia Gustavo César Velosolle hävinneenä. Kauden päätteeksi hän oli kolmas Lombardian ympäriajossa hävittyään kirikamppailun toisesta sijasta Janez Brajkovičille. Italian ympäriajossa 2012 hän voitti nuorten kilpailun. Lontoon olympialaisten maantieajossa hän saavutti hopeaa hävittyään loppukirissä irtiottokumppanilleen Aleksandr Vinokuroville. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Giro del Piemonten ja oli kolmas Lombardian ympäriajossa.
Italian ympäriajossa 2013 Uran sijoittui toiseksi 4 minuuttia 43 sekuntia Vincenzo Nibalille hävinneenä. Hän voitti vuoristossa ajetun kymmenennen etapin 20 sekunnin erolla Carlos Betancuriin. Italian ympäriajossa 2014 hän voitti 12. etapin, 41,9 kilometrin aika-ajon minuutin ja 17 sekunnin erolla Diego Ulissiin, ja nousi samalla kokonaiskilpailun johtoon ohi Cadel Evansin. Lopputuloksissa hän oli toinen 2 minuuttia ja 58 sekuntia Nairo Quintanalle hävinneenä.
Uran voitti Grand Prix Cycliste de Québec -kilpailun 2015. Richmondin MM-kilpailuissa 2015 hän sai joukkueaika-ajossa hopeaa. Seuraavana vuonna hän sijoittui Lombardian ympäriajossa kolmannen kerran kolmanneksi. Ranskan ympäriajossa 2017 hän voitti Chambéryyn päättyneen yhdeksännen etapin. Hän sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi 54 sekuntia Chris Froomelle hävinneenä. Hän voitti samana vuonna Milano–Torino-kilpailun. Hän voitti 17. etapin Espanjan ympäriajossa 2022,
Saavutuksia

Lähde: Cycling Archives
KRIS

KRIS (Kriminellas revansch i samhället) (suom. Rikollisten revanssi yhteiskunnassa)  on eri puolille maailmaa levinnyt, alun perin Ruotsista lähtöisin oleva entisten vankien perustama järjestö, joka tarjoaa monipuolista apua ja tukea rikostaustaisille.  Tavoitteena on rikoksesta tuomittujen selviytyminen rangaistuksen päättyessä ja niiden nuorten auttaminen, joilla on riski ajautua rikosuralle. KRIS:n periaatteita ovat päihteettömyys, rehellisyys, toveruus, yhteisvastuullisuus ja yhdenvertaisuus.
Toiminta

KRIS:n toiminta voidaan jakaa kolmeen osa-alueeseen. Näitä ovat vankilatyö, avotyö ja nuorisotyö. Pääpaino kaikessa toiminnassa on päihteettömän ja rikoksettoman elämäntavan tukeminen vertaiskokemuksen avulla.
Vankilatyön tavoitteena on tukea vankeja ja vankilasta vapautuneita irtaantumaan päihde- ja rikoskierteestä, kannustaa päihteettömyyteen ja rikoksettomuuteen sekä edistää entisten rikollisten integroitumista yhteiskuntaan. Vankilatyössä pyritään jakamaan tietoa erilaisista mahdollisuuksista ja tukimuodoista, tuetaan vertaiskokemuksen kautta vankien muutosprosessia ja annetaan informaatiota vapautumiseen liittyvissä asioissa näin myötävaikuttaen uusintarikollisuuden vähentämiseen ja rikollisuutta ylläpitävän syrjäytymiskehityksen katkaisemiseen. Vankilatyö sisältää mm. henkilökohtaisia tukitapaamisia (vertaistukihenkilö, palveluohjaus, tukityö ja neuvonta), teemaryhmiä, intensiivistä lomatukea poistumisluvan aikana, tuetuttuja asiointilomia, portilta hakuja vapautuessa, palveluohjausta, opiskelu- ja työmahdollisuuksien kartoitusta sekä yhdessä tekemistä mm. erilaisten harrastusten parissa.
Avotyö keskittyy pääosin toimintakeskuksista käsin tehtävään tukityöhön. Toimintakeskuksien tarkoituksena on tarjota rikostaustaisille matalan kynnyksen palveluita ja paikka, jossa voi viettää aikaa muiden päihteettömyyteen sitoutuneiden entisten rikollisten kanssa. Toimintakeskukset sisältävät mm. seuraavia palveluita: vertaistukityötä, kuntouttavaa työtoimintaa, koevapausohjelmia, ammatillista ennalta ehkäisevää nuoriso- ja vapaa-ajan ohjaustyötä ja ohjattuja nuorten ryhmätoimintoja, verkostoyhteistyötä, palveluohjausta, neuvontaa, päihde- ja asumispalveluihin ohjausta, teemaryhmiä, naisten ryhmätoimintoja, vapaa-aika-, harrastus- ja liikuntatoimintoja, atk-koulutuksia sekä jatkosuunnitelmien tekoa työelämään ja koulutukseen.
KRIS-erityisnuorisotyö on ennalta ehkäisevää ja korjaavaa kriminaalityötä 15-25 -vuotiaille päihde- ja/tai rikoskierteessä oleville nuorille vertaistuen avulla. Erityisnuorisotyön tavoitteena on tukea nuoren päihteettömyyttä ja rikoksettomuutta sekä luoda yhdessä tavoitteita, jotka auttavat nuorta saamaan kiinni mielekkäämmästä ja vastuullisemmasta elämäntavasta. Nuorisotyön mentoreilla itsellään on kokemuksia mm. syrjäytymisestä, vankilasta, päihdeongelmasta ja lastensuojelun asiakkuudesta. Nuorisotyö sisältää mm. vertaistukityötä, harrastustoimintaa, leiritoimintaa, verkostopalavereita sekä ohjausta työelämään ja koulutukseen.
Organisaatio

KRIS on jakautunut usealle paikkakunnalle ja koostuu useasta itsenäisestä paikallisyhdistyksestä. Toimintaa ja toiminnan eettisyyttä valvoo KRIS-Suomen keskusliitto, joka on valtakunnallinen Suomen KRIS:n kattojärjestö. Keskusliiton ensisijainen tarkoitus on yhtenäistää KRIS-työtä, valvoa sen etiikkaa sekä helpottaa jäsenjärjestöjen keskinäistä asemaa ja työtä tasavertaisuuden hengessä jälkihuollon toimijoiden kentässä. Keskusliitto on perustettu sääntömääräisten tehtäviensä myötä edistämään päihteettömyyden merkityksen kokonaisvaltaista ymmärrystä, vertaistyön arvonnousua ja kokemukseen perustuvan tiedon käyttöä vapautuvien jälkihuollossa.