stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Väinö Korolainen

Väinö Vilho Korolainen (17. heinäkuuta 1909 Kerimäki – 21. huhtikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Korolaisen vanhemmat olivat rautatieläinen Ville Korolainen ja Anna Loviisa Konttinen ja puoliso vuodesta 1936 Elvi Elina Henttonen. Korolainen valmistui rakennusmestariksi Helsingin teknillisestä koulusta 1931 ja työskenteli valmistuttuaan rakennusmestarina useilla eri paikkakunnilla Keski-Suomessa.
Oman rakennusliikkeen Korolainen perusti 1951, toimittuaan sitä ennen työpäällikkönä Valtionrautateiden palveluksessa Hyvinkäällä. Osakeyhtiö yrityksestä tuli 1972. Yritys oli merkittävä urakoitsija, joka toteutti asuin-, liike-,  teollisuus- ja julkisia kiinteistöjä kuten koulujen, tutkimuslaitosten ja sairaaloiden tiloja. Sen suurimpia kohteita oli Alvar Aallon suunnittelema Teknillisen korkeakoulun päärakennus Otaniemessä Espoossa. Otaniemeen yritys rakensi myös muita Teknillisen korkeakoulun sekä VTT:n tiloja.
Korolainen, jolla oli myös useita alansa luottamustehtäviä,  sai teollisuusneuvoksen arvonimen 1969. Hän oli yrityksensä toimitusjohtaja vuoteen 1972 ja sitten sen hallituksen puheenjohtaja vuoteen 1984, jolloin hän luopui sen omistuksesta. Molempiin sotiin osallistunut Korolainen oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti.
Vertain

| Vertain |
| --- | --- |
 Saint-Pierren kirkko
 vaakuna
 Vertain
 Koordinaatit: 50°12′47″N, 3°31′38″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Hauts-de-France
Departementti:  Nord
Arrondissementti:  Cambrai
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5,8 km²
Väkiluku (2020):  508 
 – Väestötiheys:  87 as./km²
Kunnan numero:  59612
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vertain on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 23 kilometriä Cambrain kaupungista itään.
Saint-Pierren kirkon rakennutti vuonna 1629 Vertainin herra kreivi Philippe de Rubempré. Hänet haudattiin kirkkoon vuonna 1639, ja hänen muistolaatta sijaitsee kuorin edessä. Vanhasta kappelista peräisin oleva alttaritaulu on vuodelta 1465, sekä mustasta marmorista veistetty kasteallas on peräisin vuodelta 1704. Vuoden 1850 tulipalon jälkeen kirkon laiva rakennettiin uudelleen, ja se on tyyliltään uusgoottilainen.
Urheilu

Kunnassa on Pariisi–Roubaix maantiepyöräkilpailussa käytettävä kivitieosuus eli pavé. Saint-Martin-sur-Écaillon-Vertain osuuden pituus on 2 300 metriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vertain Wikimedia Commonsissa
Ville Majava

Ville Majava (s. 23. huhtikuuta 1991 Raahe) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Majava pelasi kaudet 2013 ja 2016–2017 Superpesistä Pattijoen Urheilijoissa. Ykköspesistä Majava pelasi Haapajärven Pesä-Kiiloissa, Kempeleen Kirissä ja Ylivieskan Kuulassa. Majava pelasi ulkokentällä polttolinjassa tai kopparina  ja sisäpelissä vaihtajana.
Majava pelasi urallaan 64 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi neljä kunnaria ja kymmenen tavallista juoksua, toi 37 juoksua ja keräsi 213 kärkilyöntiä. Majava pelasi urallaan myös seitsemän Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän on löi yhden juoksun. Majava on pelannut urallaan viisi Superpesiksen karsintasarjan ottelua. Näissä hän on tuonut kahdeksan juoksua ja kerännyt 22 kärkilyöntiä.
Väinönkatu

Väinönkatu
Väinönkatu on katu Jyväskylän keskustassa. Etelässä se alkaa Hannikaisenkadusta ja jatkuu Vapaudenkadun, Kauppakadun ja Yliopistonkadun yli ja päättyy Sepänkatuun. Pohjoisessa se ohittaa Jyväskylän torin. Vapaudenkadun ja Yliopistonkadun välissä sijaitseva osa Väinönkatua on kävelykatua. Katu oli alkujaan nimeltään Pohjoinen poikkikatu, mutta se nimettiin Wäinönkaduksi Jyväskylän asemakaavan laajentamisen yhteydessä vuonna 1899. Väinämöiseen viittaavan nimen antaminen kadulle lienee johtunut siitä, että pohjoisessa katu jatkui asemakaavan laajennusalueelle, jolla sijaitsevien katujen nimet viittasivat aiheiltaan Kalevalaan.
Voodoo (albumi)

| Voodoo King Diamond |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. syyskuuta 1998
 Tuottaja(t): King Diamond
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 61.57
 Levy-yhtiö: Massacre Records
King Diamondin muut julkaisut
| The Graveyard 1996 | Voodoo 1998 | House of God 2000 |
Voodoo on King Diamondin kahdeksas albumi. Albumi on vuodelta 1998 ja on äänitetty Nomad Record Studiossa. Uudelleen äänitetty levy on äänitetty Los Angered Recordsissa, Göteborgissa, Ruotsissa. Levy ja kansikuva: Massacre Records ja Metal Blade Records.
Kappaleet

Louisiana Darkness – 1.43
"LOA" House – 5.33
Life After Death – 5.40
Voodoo – 4.34
A Secret – 4.04
Salem – 5.18
One Down, Two To Go – 3.45
Sending of Dead – 5.40
Sarah's Night – 3.22
The Exorcist – 4.52
Unclean Spirits – 1.49
Cross of Baron Samedi – 4.29
If They Only Knew – 0.32
Aftermath – 1.39
Kokoonpano

King Diamond – laulu, kosketinsoitin
Andy La Rocque – kitara
Herb Simonsen – kitara
Chris Estes – basso
John Herbert – rummut
Dimebag Darrell – kitarasoolo kappaleessa "Voodoo"
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Voodoo (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Voodoo (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
King Diamond
| --- | --- |
Studioalbumit:   Fatal Portrait  Abigail  ”Them”  Conspiracy  The Eye  The Spider’s Lullabye  The Graveyard  Voodoo  House of God  Abigail II: The Revenge  The Puppet Master  Give Me Your Soul...Please  The Institute 
EP:t:  Demo • The Dark Sides • Collector's Item
Livealbumit:  In Concert 1987: Abigail • Deadly Lullabyes: Live
Kokoelmat:  A Dangerous Meeting • Nightmare in the Nineties • Decade of Horror • The Best of King Diamond
Singlet:  "No Presents for Christmas" • "Halloween" • "The Family Ghost" • "Welcome Home" • "Eye of the Witch" • "Masquerade of Madness"
Virolahden veneonnettomuus 1922

Virolahden veneonnettomuus tapahtui Virolahden Laitsalmella yöllä 17. – 18. syyskuuta 1922, kun laivalleen palaamassa olleita merimiehiä kuljettanut vene kaatui myrskyssä. Onnettomuudessa hukkui yksitoista henkilöä, joista yhdeksän oli tanskalaisia merimiehiä, heidän joukossaan laivan kapteeni J. Sörensen.
Tanskalainen Kööpenhaminaa kotipaikkanaan pitänyt höyrylaiva Rödfaxe oli saapunut 12. syyskuuta 1922 lastaamaan propseja Virolahdelle Tormoon lastauspaikalle. Osa laivan miehistöstä oli käynyt sunnuntaina 17. syyskuuta maissa ja he halusivat illalla palata laivalleen. Laitsalmella asunut kalastaja Jeremias Kiiski lähti vaimonsa kanssa viemään heitä veneellään parin kilometrin päässä sijainneelle Tormoon lastauspaikalle ja siellä olleelle laivalle. Venekunta lähti Laitsalmelta illalla kello 23 aikaan, eikä heistä enää kuultu mitään. Yöllä raivosi ankara myrsky, joka kaatoi veneen ja veneessä olleet yksitoista henkilöä hukkuivat. Onnettomuuden uhrien ruumiita löydettiin sitten seuraavina päivinä. Rödfaxe kuljetti onnettomuudessa hukkuneiden merimiesten ruumiit Tanskaan.
Vertaisarviointi

Käytäntöjä
Tiedejulkaisu
Tiedeyhteisö
Tieteellinen menetelmä
Vertaisarviointi
Avoin tiede
Tieteen tutkimus
Tieteen etiikka
Tieteenfilosofia
Tieteenhistoria
Tieteensosiologia
Aiheeseen liittyvää
Monitieteisyys
Näennäistiede
Avoin saatavuus
Avoin tieto
Avoin sisältö
Vertaisarvioinnin tekemistä National Institutes of Healthin määrärahoja varten.
Vertaisarviointi eli referee-käytäntö on alun perin tieteellisen julkaisemisen tapa, jossa lehteen tai julkaisuun lähetetyt artikkelit arvioi sekä julkaisusarjan toimitus että sen valitsemat ulkopuoliset asiantuntijat.
Vertaisarviointi on myös arvioinnin muoto opetuksessa ja koulutuksessa. Esimerkiksi Opetushallitus on julkaissut vertaisarvioinnin oppaan kansallisista arviointialueista ja -kriteereistä näyttötutkinnon järjestämiseen ja valmistavaan koulutukseen (2010). Myös vertaisarvioinnin arvioimista on kehitetty.
Vertaisarviointia sovelletaan myös päätettäessä tieteen ja eri taidealojen apurahoista. Esimerkiksi Taiteen edistämiskeskuksen asiantuntijaelinten päätösten tulee siitä säädetyn lain mukaan perustua vertaisarviointiin.
Vertaisarviointi käytännössä

Julkaisujen vertaisarvioinnissa toimitus valitsee ulkopuoliset asiantuntijat, jotka ovat alalla aktiivisesti toimivia tutkijoita. Arvioijia on yleensä kaksi, harvemmin yksi tai kolme. Normaalisti käytetyssä suljetussa vertaisarvioinnissa (engl. closed peer review) heidän henkilöllisyytensä salataan artikkelin kirjoittajilta ja kirjoittajien henkilöllisyys arvioijilta. Käytössä on myös avoin vertaisarviointi (engl. open peer review), jossa artikkelin kirjoittajat saavat tietää vertaisarvioijien henkilöllisyyden. Sen etuna voidaan pitää läpinäkyvyyttä ja vertaisarvioinnin ulkopuolisen arvioinnin mahdollisuutta Vertaisarvioinnista ei makseta palkkiota.
Vertaisarvioinnissa tarkistetaan julkaistavaksi tarjotun artikkelin asiasisällön ja tieteellisen merkittävyyden lisäksi myös sen kieliasu sekä varmistetaan, että tekstin rakenne vastaa tieteellisen kirjoittamisen käytäntöjä. Näitä ovat esimerkiksi tekstin tiiviys, kuvien ja taulukoiden selkeys sekä lähdeviitteiden käyttö. Yleistä on myös ottaa kantaa artikkelin sopivuutta julkaisun alaan.
Artikkeliin perehdyttyään asiantuntija eli referee kirjoittaa julkaisusarjan toimitukselle raportin, jossa hän määrittelee artikkeliin tehtävät korjaukset ja suosittelee joko artikkelin julkaisemista sellaisenaan, julkaisemista korjausten jälkeen tai julkaisematta jättämistä. Julkaisusarjan toimitus toimittaa raportin artikkelin kirjoittajille. Kun toimitus saa kirjoittajilta korjatun artikkelin, se lähetetään uudelleen arvioitavaksi. Kierrosten lukumäärää ei ole rajoitettu. Kun artikkeli on hyväksytty julkaistavaksi, siihen ei saa enää tehdä muutoksia lukuun ottamatta muusta tekstistä kokonaan erillistä kommenttia. Tämä merkitään usein otsikolla Note added in proof, jossa tekijät voivat esimerkiksi mainita tuloksen kannalta olennaisesta löydöstä tai havainnosta, joka on tehty arvioinnin aikana.
Vertaisarviointi vie aikaa, ja usein alkuperäisen artikkelin lähettämisestä lopullisen version julkaisemiseen kuluu useita kuukausia tai jopa yli vuosi.
Vertaisarvioinnin asema

Vertaisarviointi tuli käytännöksi tieteellisessä julkaisutoiminnassa 1940-luvulla, jolloin lehdissä julkaiseminen alkoi korvata aikaisemmin julkaisukäytäntönä olleet laajat monografiatutkielmat. Käytäntö on osoittautunut niin tehokkaaksi, että nykyisin monilla aloilla vain vertaisarvioinnin läpikäyneiden julkaisujen katsotaan olevan käytännössä tieteellisesti varteenotettavia. Vertaisarvioinnin tarkoitus on oman alan ja tieteen lehdessä julkaistujen artikkelien yleisten standardien täyttäminen. Ammattitutkijat, tutkimustiedon ammattimaiset käyttäjät, kuten esimerkiksi esimerkiksi lääkärit ja opettajat, sekä eri tieteenalojen opiskelijat pitävät vertaisarvioimattomia julkaisuja luotettavuudeltaan ja tiedon syvällisyydeltään yleensä heikkotasoisempina.
Vaikka vertaisarvioinnin avulla voidaan parantaa tieteellisten artikkelien sisältöä ja muotoa, myös vertaisarvioiduissa lehdissä esiintyy virheitä ja muita puutteita.
Aiheesta muualla

Peer Review in European VET (englanniksi)
Open peer review englanninkielisessä Wikipediassa
Planned Obsolescence (Arkistoitu – Internet Archive)
Minä rakastan ikuisesti

| Minä rakastan ikuisesti Vuokko Hovatta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Sonic Pump ja El Camino -studiot, Helsinki
 Julkaistu: 27. syyskuuta 2013
 Tuottaja(t): Markus Koskinen
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 44.58
 Levy-yhtiö: Kaiho / Warner Music
Listasijoitukset
  16.
Vuokko Hovatan muut julkaisut
| Liaani 2010 | Minä rakastan ikuisesti 2013 | Voi kuinka myrsky rauhoittaa 2015 |
Minä rakastan ikuisesti on Vuokko Hovatan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 27. syyskuuta 2013. Se ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalle 16.
Kappaleet

Ateena – 3.41 (säv. Tuure Kilpeläinen, san. Aulikki Oksanen, sov. Markus Koskinen)
Yhdet hautajaiset – 3.25 (säv. Jarkko Meretniemi, san. W. H. Auden, suom. Risto Ahti, sov. Markus Koskinen)
Minä rakastan ikuisesti sinua – 3.36 (säv. ja san. Markus Koskinen, Timo Kiiskinen, Tuure Kilpeläinen, sov. Markus Koskinen, Anssi Växby & Sampo Haapaniemi)
Haitula – 3.25 (säv. Kerkko Koskinen, san. Anna Viitala, sov. Markus Koskinen)
Kielletyt värit – 3.39 (säv. ja san. Markus Koskinen & Timo Kiiskinen, sov. Markus Koskinen)
Lepää rauhassa talvi – 3.49 (säv. Markus Koskinen, san. Riina Katajavuori, sov. Markus Koskinen & Anssi Växby)
Mäntypuussa – 4.11 (säv. Jarkko Meretniemi, san. Marina Tsvetajeva, suom. Hannu Helin, sov. Markus Koskinen, Ville Riippa & Anssi Växby)
Meihin meistä – 3.35 (säv. ja san. Markus Koskinen & Timo Kiiskinen, sov. Markus Koskinen)
Ikkuna – 2.43 (säv. Pepe Johansson, san. Marina Tsvetajeva, suom. Hannu Helin, sov. Markus Koskinen & Ville Riippa)
Nimesi viisi kirjainta – 3.36 (säv. Jarkko Meretniemi, san. Marina Tsvetajeva, suom. Hannu Helin, sov. Markus Koskinen)
Viisi sormea – 4.17 (säv. Markku Kanerva & Timo Kiiskinen, san. Timo Kiiskinen, sov. Markus Koskinen & Ville Riippa)
Hiljaa laulaen – 5.01 (säv. Jarkko Meretniemi, san. Rainer Maria Rilke, suom. Risto Ahti, sov. Markus Koskinen & Anssi Växby)
Kokoonpano

Jaakko Kääriäinen – kitara
Markus Koskinen – kitara
Anssi Växby – bassokitara
Anssi Sopanen – rummut
Ville Riippa – koskettimet
Bratislava Symphony Orchestra – jouset
Markus Koskinen – tuottaja
Ville Riippa – äänittäjä (El Camino)
Jussi Kraft – äänittäjä (Sonic Pump)
Sampo Haapaniemi – miksaaja
Svante Forsbäck – masteroija
Sanni Seppo – kannen suunnittelu, valokuvat
Petri Kuokka – grafiikka, värierottelu
Nelli Palomäki – kansikuva
Pete Eklund – A&R
Arvostelut

Soundi:
Aiheesta muualla

Minä rakastan ikuisesti discogs.com -sivustolla
Vertaistuki

Vertaistuki on järjestelmällistä tukitoimintaa kahden ihmisen välillä tai ryhmässä. Vertaistukeen osallistuvat ovat tasavertaisia keskenään ja toimivat yleensä sekä tukijoina että tuettavina. Vertaistuki perustuu samankaltaisten elämänkokemuksien ja elämänvaiheiden läpieläneiden ihmisten keskinäiseen tasa-arvoisuuteen, keskinäiseen solidaarisuuteen, kuulluksi ja ymmärretyksi tulemiseen sekä kohtaamiseen ja keskinäiseen tukeen. Varsinaisten vertaistukijoiden lisäksi vertaistukitoiminaan voi liittyä myös ryhmän tai keskustelun ohjaaja.
Vertaistukea voidaan käyttää psykologisena hoitomuotona terapian sijasta tai sen tukena. Vertaistuella voi olla terapeuttinen vaikutus osallistujiin.
Menetelmät

Vertaistukea voidaan toteuttaa monella tavalla. Keskeinen tapa ryhmässä on vuorotellen kertoa omista kokemuksista. Aktiivinen kuuntelu on keskeinen osa vertaistukea. Joissain vertaistuen muodoissa kannustetaan tunteiden avoimeen näyttämiseen ja kokemiseen. Toiminnallisessa vertaistuessa korostuu puheen sijaan toiminnallisuus, yhteisöllisyyden ja vertaisuuden keinoin.
Merkitys

Ammattilaisten tarjoaman hoitojen, tiedon ja tuen lisäksi erityisesti muiden samassa elämäntilanteessa olevien perheiden tarjoama vertaistuki auttaa arjessa selviytymisessä. Vertaistoiminta on vapaaehtoistoimintaa, joka perustuu omaan elämänkokemukseen, elämäntaitoihin ja persoonallisuuteen. Vertaistukea annetaan tavallisen ihmisen tiedoin ja taidoin, eikä se korvaa ammattityötä vaan toimii sen tukena. Vertaisryhmä tarjoaa mahdollisuuden kokemusten, tiedon ja tuen vaihtoon nimimerkin suojassa.
Aiheesta muualla

Kokoa ry - Koulutetut kokemusasiantuntijat ry
Huoma ry - Henkirikoksen uhrien läheiset ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Nuoretlesket.fi — Suomen nuoret lesket eli Winkut
Raittius.net - Vertaistukea päihderiippuvaisille sekä heidän läheisilleen (Arkistoitu – Internet Archive)
Sosped-säätiön vertaistuki (Arkistoitu – Internet Archive)
Mitrakukat

| Mitrakukat |
| --- | --- |
 Vitimitrakukka (Mitella diphylla)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Yläluokka::  Euphyllophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Ylälahko::  Rosanae
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Rikkokasvit Saxifragaceae
Suku::  Mitrakukat Mitella  L.
Katso myös
   Mitrakukat Wikispeciesissä   Mitrakukat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mitrakukat (Mitella) on rikkokasvien (Saxifragaceae) heimoon kuuluva ruohovartisten kasvien suku.
Tuntomerkit

Mitrakukat ovat juurakollisia ja toisinaan rönsyllisiä ruohoja. Kukintovarret ovat kohenevia tai pystykasvuisia, lehdellisiä tai lehdettömiä, tavallisesti 6–55, joskus vain kaksi, joskus jopa 65 senttimetrin korkuisia, lähes kaljuja tai niissä on varrellisia rauhasia. Lehdet sijaitsevat tyviruusukkeena ja varressa; varsilehdet voivat puuttua tai niitä on yhdestä kolmeen. Ne ovat vuorottaisia tai vastakkaisia, korvakkeellisia ja tavallisesti ruodillisia, karvattomia tai rauhaskarvaisia. Lehtilapa on soikea, herttamainen tai munuaismainen, tavallisesti matalaliuskainen, harvoin liuskaton, nyhä- tai hammaslaitainen, kourasuoninen ja kalju tai eri määrässä karvainen.
Kukat sijaitsevat tertuissa, 2–60 kussakin, tai toisinaan kukat ovat yksittäin. Hypantio (pohjusmalja) on kasvanut enimmäkseen yhteen sikiäimen seinämän kanssa ja on väriltään vihreä, vihertävän valkoinen tai vihertävän keltainen. Valkoisia, vihertäviä tai kellertäviä verholehtiä on viisi, samoin terälehtiä, jotka ovat vihertäviä, kellertäviä tai valkoisia, joskus vaaleanpunaisia tai purppurankirjavia. Mesiäinen sijaitsee heteiden tyvellä tai puuttuu. Heteitä on viisi tai kymmenen, ja niiden palhot ovat rihmamaisia. Sikiäin on lähes kehänpäällinen tai miltei kokonaan kehänalainen, yksilokeroinen ja koostuu emilehdistä, jotka ovat yhtyneet melkein koko pituudeltaan. Istukat ovat parietaalisia eli laitaistukoita. Vartaloita on kaksi. Hedelmänä on epäselvästi kaksinokkainen kota, joka sisältää punertavan purppuvaisia, punertavanruskeita tai mustahkoja, kiiltäviä, soikeahkoja tai munanmuotoisia siemeniä.
Levinneisyys

Mitrakukat ovat kotoisin Pohjois-Amerikasta, Kiinasta, Japanista, Koreasta, Mongoliasta ja Aasian puoleiselta Venäjän alueelta.
Luokittelu

Mitrakukkien suvussa on noin 20 lajia laajasti ymmärrettynä. Fylogeneettisten tutkimusten mukaan suku on kuitenkin polyfyleettinen, ja tulisi jakaa neljäksi tai viideksi suvuksi. Sukulaisuussuhteet muihin rikkokasveihin ovat epäselviä.
Luokittelu > Lajeja

vitimitrakukka (Mitella diphylla)
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Mitrakukat (Mitella)
United States Department of Agriculture (USDA): Mitella (englanniksi)
Flora of China: Mitella (englanniksi)
Merenneitomies ja Merirokkopoika

| Merenneitomies ja Merirokkopoika |
| --- | --- |
Luoja(t):  Stephen Hillenburg
Ensi- esiintyminen:  Paavo Pesusieni -televisiosarjan jakso Merenneitomies ja Merirokkopoika
Henkilötiedot
Status:  Aktiivinen
Ammatti:  Supersankari
Sukupuoli:  Mies
Asuinpaikka:  Tangala
Voimat:  mm. lasersilmät
Suhteet
Sisarukset:  Yhdessä heidän jaksossa vihjataan olevan veljeksiä
Tutut:  Paavo Pesusieni Patrik Tähtönen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Merenneitomies (engl. Mermaid Man) ja Merirokkopoika (engl. Barnacle Boy) ovat kaksi vanhainkodissa asuvaa supersankaria. Heillä on näkymätön vene, joka heidän pitää joka kerta etsiä, kun he lähtevät sillä jonnekin. Paavo ja Patrik seuraavat heidän nuorena tekemäänsä tv-sarjaansa tv:stä. Yhdessä heidän jaksossa vihjataan olevan veljeksiä. Heidät loi Stephen Hillenburg ja Merenneitomiestä ääninäyttelee vanhana Ernest Borgnine (1999-2012), Joe Whyte (2012-) ja nuorena Adam West ja Tom Kenny ja suomeksi Kari Tamminen ja Mika Ala-Panula ja Merirokkopoikaa vanhana Tim Conway ja nuorena Burt Ward ja suomeksi Petri Hanttu, Aku Laitinen ja Christian Lönegren.
Näyttelijät

| --- | --- |
 Merenneitomies: Ernest Borgnine (1999-2012) Joe Whyte (2012-) Adam West/Tom Kenny (nuorena) Suomeksi: Kari Tamminen (jaksot 6–94, 131–) Mika Ala-Panula (jaksot 114–117): Merirokkopoika: Tim Conway Burt Ward (nuorena) Suomeksi: Petri Hanttu (jaksot 6–94) Aku Laitinen (jaksot 114–117) Christian Lönegren (jaksot 131–)
Ville Luho

Ville Luho (alk.  Bernhard Wilhelm Klén, 17. elokuuta 1911 – 15. huhtikuuta 1982) oli suomalainen arkeologi, koulutukseltaan filosofian tohtori (1956).
Luho opiskeli historiaa ja pääsi Kansallismuseoon töihin 1940, missä hän toimi Aarne Äyräpään assistenttina. Hänestä tuli Muinaistieteellisen toimikunnan esihistoriallisen osaston amanuenssi 1949, sen johtaja 1970, museoviraston esihistorian toimisto toimistopäällikkö 1972–1976. Tutki erityisesti kivikautta. Vuodesta 1964 hän toimi dosenttina. Hän järjesti Kansallismuseossa pitkään esillä olleen esihistorian näyttelyn.
Teokset

Alavuden historia 1 : Alavuden vaiheita esihistoriallisesta ajasta vuoteen kirjoittanut Eero Kojonen, s. 9-50: Alavuden esihistoriallisia vaiheita kirjoittanut Ville Luho, 1918, 2. p. 1993
Askola-kulttuuri Suomen varhaismesoliittinen kivikausi, 1957
Askola-Kultur die frühmesolithische Steinzeit in Finnland, 1956
Helsinge sockens förhistoria, 1963
Helsingin pitäjän esihistoria, 1965
Komsa-Kultur, 1956
Kurikan historia 1: Esihistoriasta Suomen sotaanOsmo Rinta-Tassi esihistorian osan laat. Ville Luho, 1980
Lapuan historia 1 : Esihistoriallisesta ajasta Suomen sotaan, Erkki Lehtinen & Ville Luho, 1963
Suomen kivikauden pääpiirteet, 1948
Suomusjärvi-Kultur Die mittel- und spätmesolithische Zeit in Finnland, 1967
Suur-Lohtajan historia 1 :  Esihistoriallisesta ajasta Suomen sotaan, kirj. Ville Luho, Armas Luukko, 1957
Työväen-osakeyhtiö Alku, 50-vuotiskertomus, 1938
Vanhan-Ruoveden historia 1, Niilo Söyrinki, Ville Luho, Mauno Jokipii, 1959, 2. p. , 1989 7.
Volkswagen Talagon

| Volkswagen Talagon |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kiina
Valmistaja:  Volkswagen
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  2021–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Audi A3 (Typ 8Y) Cupra Formentor Ford Tourneo Connect III SEAT León (Typ KL) Škoda Octavia (Typ NX) Volkswagen Caddy (Typ SB) Volkswagen Golf VIII
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group MQB Evo
Moottori:  R4 VR6
Iskutilavuus:  2,0–2,5 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  7-vaihteinen kaksoiskytkin
Volkswagen Talagon on Volkswagenin vuodesta 2021 lähtien Kiinan markkinoille valmistama suurikokoinen crossover-tyyppinen automalli.
Talagon esiteltiin Shanghain autonäyttelyssä huhtikuussa 2021. Se perustuu samalle MQB Evo -pohjalevylle kuin esimerkiksi kahdeksannen sukupolven Golf. Malli on saatavana sekä kuusi- että seitsemänpaikkaisina versioina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volkswagen Talagon Wikimedia Commonsissa
Volkswagenin automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit:  Henkilöautot: Arteon ·  Atlas ·  Atlas Cross Sport ·  Bora (2018–) ·  C-Trek ·  Gol ·  Golf ·  ID.3 · ID.4 ·  ID.5 ·  ID.6 ·  Jetta ·  Lamando ·  Lavida ·  Passat ·  Phideon ·  Polo ·  Saveiro ·  T-Cross ·  T-Roc ·  Taigo ·  Taigun ·  Talagon ·  Tayron ·  Tharu ·  Tiguan ·  Touareg ·  Touran ·  up! ·  Viloran ·  Virtus  Hyötyajoneuvot: Amarok ·  Caddy ·  Crafter ·  Transporter
Lopetetut ilmajäähdytteiset mallit:  181 (Kurierwagen/Trekker/Thing/Safari) ·  1500/1600 (Typ 3) ·  411/412 (Typ 4) ·  Kupla (Typ 1) ·  Brasilia ·  Country Buggy (Sakbayan) ·  Hebmüller Cabriolet ·  Karmann Ghia ·  Kommandeurwagen ·  Kübelwagen ·  Schwimmwagen ·  SP2 ·  Type 18A ·  VW-Porsche 914
Lopetetut vesijäähdytteiset mallit:  Ameo ·  Apollo ·  Beetle ·  Bora ·  Citi Golf ·  CC ·  Corrado ·  Derby ·  Eos ·  Fox ·  Golf Plus ·  Golf Sportsvan ·  Iltis ·  K70 ·  LT ·  Lupo ·  New Beetle ·  Parati ·  Phaeton ·  Pointer/Logus ·  Routan ·  Scirocco (1974–1992) ·  Scirocco (2008–2017) ·  Sharan ·  SpaceFox ·  Taro ·  Vento
Konseptimallit:  1-Litre Concept ·  up!/space up!/space up! blue/E-Up!/Up! Lite ·  GX3 ·  Iroc ·  EcoRacer ·  Concept A ·  Concept R ·  New Beetle Ragster ·  EDAG Biwak ·  Microbus Concept ·  W12/Nardo ·  Stanley ·  Concept BlueSport
Tulevat mallit: 
Volkswagen-pohjaiset (asuntoautot, kit-carit, kilpa-autot):  Herbie ·  Formula Vee ·  Baja Bug ·  Meyers Manx ·  EMPI Imp ·  Westfalia Campervans