stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Qualcomm
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (englanniksi)
Qualcomm Google Finance -taloussivustolla (englanniksi)
| n k  NASDAQ-100-indeksin yritykset |
| --- | --- |
 Adobe  Advanced Micro Devices  Airbnb  Alphabet  American Electric Power  Amazon  Amgen  Analog Devices  Ansys  Apple  Applied Materials  ASML Holding  Astra Zeneca  Atlassian  Autodesk  Automatic Data Processing  Baker Hughes Company  Biogen  Booking Holdings  Broadcom  Cadence Design Systems  CDW  Cintas  Cisco Systems  Charter Communications  Coca-Cola Europacific Partners  Cognizant  Comcast  Constellation Energy  Copart  CoStar Group  Costco  CrowdStrike  CSX  Datadog  Dexcom  Diamondback Energy  DoorDash  Dollar Tree  Electronic Arts  Exelon  Fastenal  Fortinet  GE HealthCare  Gilead Sciences  Globalfoundries  Honeywell  Idexx Laboratories  Illumina  Intel  Intuit  Intuitive Surgical  Keurig Dr Pepper  KLA Corporation  Kraft Heinz  Lam Research  Lululemon Athletica  Marriott International  Marvell Technology Group  MercadoLibre  Meta  Microchip Technology  Micron Technology  Microsoft  Mondelez International  MongoDB  Monster Beverage  Moderna  Netflix  Nvidia  NXP Semiconductors  Old Dominion Freight Line  ON Semiconductor  O'Reilly Auto Parts  Paccar  Palo Alto Networks  Paychex  PayPal  PDD Holdings  PepsiCo  Qualcomm  Regeneron Pharmaceuticals  Roper Technologies  Ross Stores  Sirius XM  Splunk  Starbucks  Synopsys  T-Mobile US  Take-Two Interactive  Tesla, Inc.  Texas Instruments  Trade Desk  Verisk Analytics  Vertex Pharmaceuticals  Walgreens Boots Alliance  Warner Bros. Discovery  Workday  Xcel Energy  Zscaler 
Päivitetty: 4. tammikuuta 2024
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat
Khmer Issarak

Khmer Issarakin lipussa on punaisella pohjalla viisitorninen Angkor Watin siluetti.
Khmer Issarak ((khmeriksi ខ្មែរ​ឥស្សរៈ), suomeksi ”itsenäiset khmerit” tai ”vapaat khmerit”) oli kambodžalainen kansallismielinen liike, joka taisteli Ranskan siirtomaavaltaa vastaan. Se perustettiin Bangkokissa 1945.
Khmer Issarak oli aatteellisesti hyvin hajanainen ja 1940-luvun loppuun mennessä se oli hajonnut kommunistiseen ja antikommunistiseen siipeen. Thaimaalle myönteinen antikommunistinen siipi menetti nopeasti merkityksensä, kun yksi sen johtajista, Dap Chhuon, loikkasi Kambodžan hallituksen riveihin 1949. Son Ngoc Thanh muodosti sen rippeistä oikeistolaisen Khmer Serein 1950-luvulla.
Việt Minh puolestaan tuki Khmer Issarakin kommunistista siipeä, josta tulikin varteenotettava tekijä Indokiinan sodassa mutta ei Kambodžan sisäpolitiikassa. Issarakin kommunistit olivat osa  Việt Minhin delegaatiota Geneven konferenssissa 1954, mutta he eivät saavuttaneet minkäänlaisia erioikeuksia. Rauhan jälkeen osa siirtyi Pohjois-Vietnamiin ja osa katosi maan alle. Kun kommunistien ja antikommunistien taistelut alkoivat Kambodžassa 1970, Issarakin kommunistit liittyivät taisteluun. Monet heistä päätyivät punaisten khmerien hallintoon, mutta monesta tuli kuitenkin punakhmerien puhdistusten uhri vuosina 1972 ja 1973.
Joulusydän

| Joulusydän Timo T>  A. Mikkonen ja ystävät |
| --- | --- | --- |

Albumin kansikuva.
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1988–1989
 Julkaistu: 1989
 Formaatti: LP, CD, C-kasetti
 Tuottaja(t): Kari Litmanen Jori Sivonen
 Tyylilaji: joulumusiikki, pop
 Kesto: 48.11
 Levy-yhtiö: CBS Records
Joulusydän on Timo T. A. Mikkosen jouluaiheinen vuonna 1989 julkaistu studioalbumi. Albumin julkaisi CBS Records (nykyinen Sony Music Entertainment), ja se julkaistiin LP:nä, C-kasettina ja CD-levynä. Albumilla esiintyvät Mikkosen lisäksi Mervi Hiltunen, Sakari Heikka, Cantores Minores -poikakuoro ja Mikkosen tytär Terhi.
Albumi

Albumin tekeminen sai alkunsa joulukuussa 1988, kun Timo T. A. Mikkonen oli suunnittelemassa Tänään, tässä ja nyt -ohjelmaan erikoisohjelmaa, jossa esitettäisiin jouluaiheinen kappale, jonka piti olla suomenkielinen versio jostakin tunnetusta ulkomaalaisesta jouluiskelmästä. Mikkonen pohti, kuka esittäisi kappaleen ohjelmassa, jolloin Mikkosen silloinen vaimo Tuire Mikkonen ehdotti häntä itseään. Näin syntyi Jori Sivosen sovittama ja Tarleena Sammalkorven sanoittama kappale "Jos joulu tois rintaan rauhan", joka on käännöskappale ulkomaalaisesta jouluiskelmästä "Blue Christmas". Myöhemmin pari televisiokatsojaa tekivät aloitteen levy-yhtiö CBS Recordsille. Levy-yhtiöstä soitettiin Mikkoselle, joka ehdotti tehdä jouluaiheinen pitkäsoitto. Levytyssopimus saatiin tehtyä, ja seuraavaksi ruvettiin suunnittelemaan materiaalia pitkäsoittoa varten. Ainoastaan "Talven ihmemaa" oli levytetty aiemmin suomen kielelle. Kaikki muut levyn kappaleet sanoitettiin, ja tulkittiin ensimmäistä kertaa suomeksi. Kun kappaleet oli valittu, alettiin etsimään levyprojektille muita laulajia sekä sovittaja-kapellimestaria, johon valittiin Kari Litmanen. Albumin tekoon pyydettiin mukaan Cantores Minores -poikakuoro, Savonlinnan oopperajuhlien Taikahuilun taiteilijakuntaan kuuluva kanttoritähdistön solisti Sakari Heikka, How Many Sisters-yhtyeestä tutuksi tullut laulaja Mervi Hiltunen sekä Mikkosen oma tytär Terhi.
Albumin kappaleiden esittelyä

Albumin nimikkokappale "Joulusydän" on suomenkielinen käännöskappale Wham!in jouluaiheisesta kappaleesta "Last Christmas". Mikkonen kertoo albumin kansipaperin sisäsivulla, että kappale kertoo "menneen joulun ja menetetyn sydämen kaipauksesta, joka antaa mahdollisuuden tulkita miehen ja naisen välisen suhteen ikuista draamaa, sukupolvesta ja aikakaudesta toiseen". Saman kappaleen on myöhemmin levyttänyt Arja Koriseva vuonna 2002 joulualbumilleen Joulu joka päivä.
Albumin kappale "Avaruus" on käännöskappale piirroselokuvan Lumiukko tunnussävelmästä "Walking in the Air". Kappaleen esittävät albumilla Sakari Heikka ja Cantores Minores- poikakuoro. Saman kappaleen on myöhemmin levyttänyt muun muassa Tarja Merivirta.
Kappaleet

Timo T. A. Mikkonen ja Mervi Hiltunen: Tunnelmaa jouluun – 4.18 (alkup. Christmas Without You)
Timo T. A. Mikkonen, Terhi Mikkonen ja Sakari Heikka: Kultainen mummi – 3.00 (alkup. There's No One Quite Like Gran'ma)
Mervi Hiltunen: Joulun tunne – 3.30 (alkup. Christmas Song)
Timo T. A. Mikkonen ja Mervi Hiltunen: Rokaten niin, rokaten näin – 3.20 (alkup. Rockin´ Around The Christmas Tree)
Timo T. A. Mikkonen: Vuoden vaan saan joulua odottaa – 2.28 (alkup. It's The Most Wonderful Time Of The Year)
Timo T. A. Mikkonen: Joulutaivas tähtineen – 3.26 (alkup. Have Yourself A Merry Christmas)
Sakari Heikka ja Cantores Minores: Avaruus – 3.26 (alkup. Walking In The Air)
Timo T. A. Mikkonen ja Mervi Hiltunen: Joulusydän – 5.22 (alkup. Last Christmas)
Timo T. A. Mikkonen ja Cantores Minores: Eilinen, huominen, yhteinen – 4.01 (alkup. Here's To Love)
Timo T. A. Mikkonen: Pappilan joulu – 2.19 (alkup. I´ll Be Home For Christmas)
Timo T. A. Mikkonen: Talven ihmemaa – 2.54 (alkup. Winter Wonderland)
Timo T. A. Mikkonen: Jos joulu jää sydämeen – 4.18 (alkup. When a Child Is Born)
Timo T. A. Mikkonen: Lunta saa tuiskuttaa – 1.52 (alkup. Let It Snow)
Timo T. A. Mikkonen: Jos joulu tuo rintaan rauhan – 2.51 (alkup. Blue Christmas)
Sovitus:
Kari Litmanen (kappaleet 1–13)
Jori Sivonen (kappale 14)
Kappaleiden sanoitukset:
Tarleena Sammalkorpi (kappaleet: 1, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 14)
Erik Lehtiniemi (kappaleet: 2, 13)
Vexi Salmi (kappale 3, 12)
Saukki (kappale 11)
Musiikkivideot

Levyn kappaleista "Jos joulu tuo rintaan rauhan", "Talven ihmemaa", "Kultainen mummi", "Lunta saa tuiskuttaa", "Vuoden vaan saan joulua odottaa", "Joulutaivas tähtineen", "Jos joulu jää sydämeen" ja "Eilinen, huominen, yhteinen" on julkaistu musiikkivideot. Nämä musiikkivideot esitettiin muun muassa Mikkosen omissa keskusteluohjelmissa, ja musiikkiohjelmassa Toivotaan, toivotaan. Musiikkivideot ovat katsottavissa muun muassa Nina Mikkosen The Mikkoset- YouTube-kanavalla joulukuussa 2022 julkaistuissa The Legacy of Timo T. A. -videoissa.
Aiheesta muualla

Albumi Fono.fi -äänitetietokannassa
Mtv.fi: Timo T.A. Mikkonen & Terhi ja Sakari – Kultainen mummi (musiikkivideo, esitetty Toivotaan, toivotaan -ohjelmassa.)
Yle Elävä arkisto: Pirkko Mannola ja Timo T. A. Mikkonen laulavat dueton (Mikkonen esittää Eilinen, huominen, yhteinen -kappaleen ohjelmassa H-hetki)
YouTube: The Mikkoset: The The Legacy of Timo T.A. jakso 8: Joulusydän osa 1 (musiikkivideoita Joulusydän-albumilta)
YouTube: The Mikkoset: The Legacy of Timo T.A. jakso 8: Joulusydän osa 2 (musiikkivideoita Joulusydän-albumilta)
Yrjö Laakkonen

| Yrjö Laakkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. tammikuuta 1943 Joensuu
Kuollut: 5. elokuuta 2023 (80 vuotta) Joensuu
Muut tiedot
Omaisuus:  23,8 miljoonaa euroa
Hallitusjäsenyydet:  Kauppahuone Laakkonen, Pohjois-Karjalan Arvopaperi, Pohjois-Karjalan Kirjapaino
Yrjö Ilmari Laakkonen (5. tammikuuta 1943 Joensuu – 5. elokuuta 2023 Joensuu) oli pohjoiskarjalainen liikemies ja hyväntekijä. Hän asui Joensuussa. Hän loi uransa autokauppiaana, kirjapainoyhtiön omistajana ja kiinteistösijoittajana yhdessä veljensä Reino Laakkosen (1932–2005) kanssa. Myös kolmas veli Erkki Laakkonen on ollut mukana perheyritystoiminnassa.
Perhe

Yrjö Laakkonen oli kahdesti naimisissa, hänellä oli yhteensä viisi lasta, joista vanhimmat Jyrki Laakkonen (1966–2016) ja Reetta Laakkonen ovat olleet omistajina Laakkosten yhtiöissä.
Yrjö Laakkosen omistuksia ja luottamustehtäviä

Pohjois-Karjalan Kirjapaino Oyj:n (mm. Karjalainen Oy, PunaMusta Oy, Paperityö Oy) hallituksen jäsen.
Kauppahuone Laakkonen Oy:n (mm. Veljekset Laakkonen Oy ja Autotalo Laakkonen Oy) hallituksen puheenjohtaja.
Pohjois-Karjalan Arvopaperi Oy:n (kiinteistösijoitusyhtiö, muun muassa Iso Myy) hallituksen puheenjohtaja.
Kytäjän kartanon (Hyvinkää) omistaja.
Kunnianosoitukset

Valkoisen Ruusun ritarikunnan komentaja (Suomi, 2013)
Suomen Yrittäjien timanttiristi (2003)
Valtakunnallinen yrittäjäpalkinto (1995)
Aiheesta muualla

Yrjö Laakkosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Ponttonisilta

Porin vuonna 1855 valmistunut Charlotta-silta kuvattuna vuonna 1926 Porin sillan työmaalta.
Ponttonisilta on kelluva silta, jota kannattavat proomun tai veneen kaltaiset ponttonit. Ponttonisillat ovat yleensä väliaikaisia, mutta joskus niitä voidaan käyttää pysyvästikin. Pysyvä ponttonisilta on tarkoituksenmukainen suojaisessa paikassa, johon ei ole taloudellisesti järkevää rakentaa kiinteää siltaa. Siitä voidaan myös poistaa tai siirtää osa, jotta laivat pääsevät kulkemaan ohi.
Sotilaskäytössä ponttonisillat ovat yleisiä. Vesistön ylityksen jälkeen ponttonisilta voidaan tuhota, jottei vihollinen saisi sitä käyttöönsä, tai purkaa ja kuljettaa uuteen ylityspaikkaan.
Ponttonisiltoja on käytetty antiikin ajoista lähtien.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ponttonisiltoja Structurae-sivustolla en.structurae.de. Viitattu 29.3.2009.
Pedro I

| Pedro I Pedro IV |
| --- | --- |
 Brasilian keisari
 
Brasilian keisari
Valtakausi:  12. lokakuuta 1822 − 7. huhtikuuta 1831
Kruunajaiset:  1. joulukuuta 1822
Seuraaja:  Pedro II
Portugalin ja Algarven kuningas
Valtakausi:  10. maaliskuuta 1826 − 2. toukokuuta 1826
Edeltäjä:  Juhana VI
Seuraaja:  Maria II

Syntynyt:  12. lokakuuta 1798 Queluzin palatsi, Lissabon, Portugali
Kuollut:  24. syyskuuta 1834 (35 vuotta) Queluzin palatsi, Lissabon, Portugali
Hautapaikka:  Keisarillinen krypta, Brasilian itsenäisyyden monumentti, São Paulo, Brasilia
Puoliso:  Maria Leopoldina Leuchtenbergin Amélie
Lapset:  Kuningatar Maria II Prinssi Miguel Prinssi João Carlos Prinsessa Januária Prinsessa Paula Prinsessa Francisca Keisari Pedro II Maria Amélia
Koko nimi:  Pedro de Alcântara Francisco António João Carlos Xavier de Paula Gonzaga Pascoal Cipriano Serafim de Bragança e Bourbon
Suku:  Bragança
Isä:  Juhana VI
Äiti:  Carlota Joaquina
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Nimikirjoitus:  
Pedro I (suomeksi myös Pietari I; 12. lokakuuta 1798 Lissabon, Portugali – 24. syyskuuta 1834 Lissabon, Portugali) oli itsenäisen Brasilian keisarikunnan ensimmäinen keisari sekä Portugalin kuningas nimellä Pietari IV.
Suku

Pedro I:n koko nimi oli Pedro de Alcântara Francisco António João Carlos Xavier de Paula Gonzaga Pascoal Cipriano Serafim de Bragança e Bourbon. Hän oli Portugalin kuninkaan Juhana VI:n (João VI) ja kuningatar Carlota Joaquinan toiseksi vanhin poika. Hänen isänsä vanhemmat Pietari III ja Maria I olivat olleet toistensa setä ja veljentytär. Pedron äidin vanhemmat olivat Espanjan kuningas Kaarle IV ja kuningatar Maria Luisa.
Pedrolla oli kahdeksan sisarusta. Hänen vanhempi sisarensa Maria Isabella oli Espanjan kuninkaan Ferdinand VII:n puoliso.
Lapsuus ja koulutus

Pedron vanhempien avioliitto oli onneton. Äiti Carlota Joaquina oli kunnianhimoinen ja pyrki aina ajamaan Espanjan etuja, jopa Portugalin kustannuksella. Hän oli kuulemma uskoton aviomiehelleen, ja suunnitteli jopa puolisonsa kukistamista sala​​liitossa tyytymättömien portugalilaisten aatelisten kanssa. Vanhemmat asuivat toisistaan erillään eikä äiti halunnut tavata lapsiaan.
Pedron kasvatuksesta vastasivat kotipettaja Maria Genoveva do Rêgo e Matos ja munkki António de Arrábida. Pedron opetus sisälsi laajan joukon aineita, kuten matematiikka, poliittinen talous, logiikka, historia ja maantiede. Hän oppi puhumaan ja kirjoittamaan paitsi portugalia myös latinaa ja ranskaa, minkä lisäksi hän ymmärsi englantia ja saksaa. Pedro omisti hallitsijanakin joka päivä vähintään kaksi tuntia opiskeluun ja lukemiseen.
Pedron koulutus osoittautui puutteelliseksi eikä hän aina noudattanut opinto-ohjelmaansa. Hän oli impulsiivinen eikä oppinut hallitsemaan itseään tai arvioimaan päätöstensä seurauksia ja mukauttamaan näkemyksiään tilannemuutoksiin. Hänen isänsä ei koskaan antanut kenenkään kurittaa poikaansa.
Portugalin kruununprinssinä

Nuorena miehenä Pedro oli komea ja energinen ja piti fyysisistä aktiviteeteista, kuten ratsastuksesta, jossa hän oli erinomainen. Hänellä oli vain vähän kärsivällisyyttä häntä kyllästyttäviin asioihin, kuten opiskelemiseen tai valtionhallintoon, mutta hänestä kehittyi erittäin taitava puutyömies ja muusikko. Hän piti myös naisista ja aloitti sarjan suhteita jo nuorena.
Kuningasperhe pakeni vuonna 1807 Napoleonin valloituksia Brasiliaan, jolloin Rio de Janeirosta tuli tosiasiallisesti Portugalin imperiumin pääkaupunki. Kuningas Juhana VI:n palattua 1820-luvulla Portugaliin Brasilia menetti monet etuoikeuksistaan, mikä raivostutti kansallismieliset. Kruununprinssi Pedro jäi Brasiliaan, asettui kansallismielisten puolelle ja tuki jopa vuonna 1820 puhjennutta kapinaa Portossa.
Pedro ympäröi itsensä ministereillä, jotka olivat Brasilian itsenäistymisen puolella. Portugalin Cortês (parlamentti) halusi säilyttää Brasilian siirtomaana ja vaati Pedroa palaamaan Lissaboniin saattamaan koulutuksensa loppuun.
Nousu Brasilian keisariksi

Kieltäydyttyään palaamasta Portugaliin Pedro menetti asemansa Portugalin kruununperillisenä, ja hänet alennettiin hovin edustajaksi Brasiliassa. Kuultuaan tästä hän julisti Brasilian itsenäiseksi 7. syyskuuta 1822. Hänet julistettiin Brasilian keisariksi 12. lokakuuta 1822 ja kruunattiin 1. joulukuuta.
Pedron alkuperäinen suosio hiipui. Brasilian yleiskokouksen valmisteltua liberaalia perustuslakia hän hajotti sen vuonna 1823 ja karkotti radikaalien johtajan José Bonifácio de Andrada e Silvan. Pedro hyväksyi 25. maaliskuuta 1824 jonkin verran vähemmän liberaalin perustuslain, jonka valtioneuvosto oli laatinut hänen pyynnöstään. Vaikka peruskirjan hyväksyminen saattoi pelastaa Pedron aseman, se ei palauttanut hänen suosiotaan. Hänen itsevaltainen tyylinsä, oppimattomuudesta johtuva innostuksen puutteensa parlamentaarista hallintoa kohtaan ja jatkuva kiinnostus Portugalin asioihin eivät miellyttäneet hänen alamaisiaan. Samoin armeijan epäonnistuminen sodassa Argentiinaa vastaan Cisplatinan provinssista eli nykyisen Uruguayn alueesta vähensi hänen suosiotaan.
Avioliitot ja lapset > Ensimmäinen avioliitto

Pedron ensimmäinen puoliso oli Itävallan arkkiherttuatar Maria Leopoldina (1797–1826), joka oli keisari Frans I:n ja Napolin ja Sisilian prinsessa Maria Teresan toiseksi vanhin tytär. He avioituivat 6. marraskuuta 1817 Rio de Janeiron katedraalin kuninkaallisessa kappelissa. Heidät kruunattiin 1. joulukuuta 1822.
Pedrolle ja Maria Leopoldinalle syntyi seitsemän lasta. Maria Leopoldina kärsi useita keskenmenoja ja kuoli yhdeksännen raskautensa keskenmenon komplikaatioihin 29-vuotiaana. Hän oli ollut kansan rakastama keisarinna, ja alamaisten parissa kiersi jopa huhu, että hän olisi kuollut aviomiehensä väkivallan uhrina. Heidän avioliittonsa ei ollut onnellinen, ja Pedro antoi pitkäaikaisen rakastajatartaan Domitila de Castron ja tämän lasten asua palatsissa vuodesta 1822.
Maria II (1819–1853), Portugalin hallitsija 1826–1853 ja Brasilian kruununperijä, kunnes hänen kruununperimysoikeutensa poistettiin 1835.
Miguel (k. 1820), syntyi kuolleena
João Carlos (1821–1822), Beiran prinssi, kuoli alle vuoden ikäisenä
Januária Maria (1822–1901), Brasilian ja Portugalin prinsessa, Molempain Sisiliain prinssin Luigin puoliso.
Paula Mariana (1823–1833), Brasilian prinsessa, kuoli 9-vuotiaana luultavasti aivokalvontulehdukseen.
Francisca (1824–1898), Brasilian prinsessa, Ranskan prinssin François d’Orléansin puoliso.
Pedro II (1825–1891), Brasilian keisari 1831–1889, suljettiin pois Portugalin kruununperimysjärjestyksestä.
Avioliitot ja lapset > Toinen avioliitto

Leskeksi jäänyt Pedro alkoi etsiä uutta puolisoa, mutta kohdeltuaaan ensimmäistä vaimoaan huonosti hänellä oli niin kyseenalainen maine, että useimmat eurooppalaiset prinsessat torjuivat hänet suoralta kädeltä. Lisäksi Pedron entinen appi Frans I pyrki kaikin voimin estämään uuden avioliiton, jotta tämän lapsenlapset perisivät aikanaan Brasilian kruunun.
Pedro joutui tinkimään vaatimuksistaan puolison syntyperän osalta. Brasilian Pariisin-lähettiläälle, Pedra Brancan varakreivi Domingos Borges de Barrosille oli vihjattu Amélie de Leuchtenbergistä, jonka ainoa ”vika” oli se, että hänen isänsä Eugène de Beauharnais oli ollut Napoleonin vahva tukija ja adoptiopoika ja siten Portugalin sekä Brasilian vihollinen. Amélien Wittelsbach-sukuinen äiti, Baijerin prinsessa Augusta oli innokas saamaan Beauharnais’n suvulle kuninkaallista statusta.
Prinsessa Amélie oli pitkä, kaunis ja sopusuhtainen, ja hänellä oli herkät kasvonpiirteet, siniset silmät ja kullanruskeat hiukset. Hän oli myös sivistynyt ja herkkä sekä yksi saksankielisten maiden parhaiten koulutetuista prinsessoista.
Pedro ja Amélie vihittiin välittäjän avulla 2. elokuuta 1829 Münchenissä vaatimattomassa seremoniassa ilman sulhasta ja 16. lokakuuta Rio de Janeiron katedraalin keisarillisessa kappelissa. Pedron ja Amélien ainoa lapsi oli myöhemmin maanpaossa Pariisissa syntynyt tytär Maria Amélia (1831–1853), joka kuoli 21-vuotiaana tuberkuloosiin. Toisen avioliittonsa aikana Pedro ei ottanut uusia rakastajattaria.
Avioliitot ja lapset > Muut suhteet

Pedrolla oli vuodesta 1822 pitkäaikainen rakastajatar, Santosin markiisitar Domitila de Castro (1797–1867). Heille syntyi vuosina 1823−1830 viisi lasta. Suhde päättyi lopullisesti elokuussa 1829 ennen kuin Pedro avioitui toisen puolisonsa kanssa. Pedro tunnusti aviottomista lapsistaan vanhimman tyttären, Goiásin herttuatar Isabel Marian (1824–1898), joka otetiin pois äidiltään nelivuotiaana ja lähetettiin viisivuotiaana sisäoppilaitokseen Ranskaan. Hän avioitui vuonna 1843 Treubergin kreivi Ernst Joseph Johann Fischler von Treubergin kanssa. Nuorempaa tytärtä Maria Isabel de Alcântara Bourbonia (1830–1896) Pedro ei koskaan tunnustanut eikä antanut hänelle aatelisarvoa eikä perintöä.
Näiden lisäksi Pedrolla oli ainakin kaksi muuta aviotonta lasta.
Portugalin kuninkuus ja vallasta syrjäyttäminen

Isänsä kuollessa Pedro I sai 10. maaliskuuta 1826 myös Portugalin kuninkaan kruunun Pietari IV:nä. Hän asetti voimaan Portugalin uuden perustuslain, mutta hänet pakotettiin luopumaan Portugalin kruunusta tyttärensä Maria II:n hyväksi jo 28. toukokuuta samana vuonna. Koska Maria oli vain seitsenvuotias, Pedro IV asetti veljensä Mikaelin (Miguel) sijaishallitsijaksi ja lupasi tämän naivan Marian. Mikael kuitenkin julistautui itse kuninkaaksi ja kumosi Pedron perustuslain.
Poliittinen kriisi, voimakas vastustus Brasilian parlamentissa ja joukko paikallisia kansannousuja saivat Pedron luopumaan kruunusta viisivuotiaan poikansa Pedro II:n hyväksi 7. huhtikuuta 1831 ja lähtemään maasta. Pedro I miehitti Azorit ja hyökkäsi veljeään Portugalia hallinnutta Mikaelia vastaan. Kolmivuotisen sisällissodan jälkeen Mikael pakotettiin luopumaan vallasta vuonna 1834 ja ajettiin maanpakoon ja Maria II palautettiin Portugalin valtaistuimelle.
Pedro I kuoli syntymäpaikassaan Queluzin palatsissa 35-vuotiaana pitkälle edenneeseen tuberkuloosiin.
Perintö

Pedron maalliset jäänteet sydäntä lukuun ottamatta palautettiin Brasiliaan vuonna 1972 maan 150-vuotisjuhlallisuuksien yhteydessä. Pedro I:n toiveiden mukaisesti hänen sydämensä on säilötty kirkkoon Portossa Portugalissa. Vuonna 2022 sydän kuljetettiin muutamaksi viikoksi Brasiliaan osana maan 200-vuotisjuhlia. Pedro I ja hänen molemmat puolisonsa on sittemmin haudattu São Pauloon vuonna 1922 valmistuneen Brasilian itsenäisyyden monumentin keisarilliseen kryptaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pedro I Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Kruununprinssi Pedro noin 11-vuotiaana, Francesco Bartolozzi n. 1809.
Kruununprinssi Pedro 18-vuotiaana, Jean-Baptiste Debret 1816.
Keisari Pedro I, Simplício Rodrigues de Sá 1822
Arkkiherttuatar Maria Leopoldinan saapuminen Brasiliaan, Jean-Baptiste Debret (1817).
Pedro I:n ja Amélien häät lokakuussa 1829, Jean-Baptiste Debret (n. 1829). Isänsä takana lapset Pedro, Januária, Paula ja Francisca.
Pedro I:n ja keisarinna Amélien haudat keisarillisessa kryptassa São Paulossa.
Serreion Teikhos

| Serreion Teikhos> Σέρρειον Τεῖχος.Sijainti |
| --- | --- |
 Serreion Teikhos
Koordinaatit:  40°45′1″N, 27°19′27″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Gaziköy, Tekirdağ
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Propontinen Traakia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Serreion Teikhos (m.kreik. Σέρρειον Τεῖχος, myös Serrion Teikhos, Σέρριον Τεῖχος) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Propontisessa Traakiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Tekirdağin maakunnan Gaziköytä.
Maantiede

Serreion Teikhoksen kaupunki sijaitsi Propontiin (nyk. Marmaranmeri) pohjoisrannikolla. Samalla rannikolla kaupungista länteen sijaitsivat Neapolis ja Tyrodiza (Tiristasis), ja itään Panion ja Bisanthe. Serreion Teikhoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Nimen perusteella kaupunki on ollut linnoitus, joka on ollut ympäröity muurein.
Usein Serreion Teikhos on tulkittu samaksi paikaksi kuin eräiden antiikin lähteiden mainitsema Ganos (Γάνος, lat. Ganus). Ne on merkitty samaksi paikaksi esimerkiksi Barrington Atlas of the Greek and Roman World -kartastossa. Toisaalta Aiskhines mainitsee ne erillisinä paikkoina.
Historia

Serreion Teikhoksen historiasta tiedetään vain vähän. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa arkaaisen tai klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tärkein syy luetteloinnille on se, että Serreion Teikhos kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa muutamia kertoja vuosina 428/427–418/417 eaa. Filippos II valtasi kaupungin Makedonialle vuonna 346 eaa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Serioteikhitēs (Σεριοτειχίτης).