stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Carpelan
Aiheesta muualla

Suvanto, Seppo – Autio, Veli-Matti: / Carpelan (1400–). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  6.6.2003. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia
Erioikeus

Ulrika Eleonoran privilegiot
Erioikeus eli privilegio (lat. privilegium) on jollekin yhteisölle tai yksityiselle myönnetty etuus, jota ei ole muilla. Säädyillä eli aatelistolla, papistolla, porvaristolla ja talonpojilla on ollut vahvistettuja erioikeuksia, jotka on myöhemmin lainsäädännöllä kumottu, Suomessa lopullisesti 1995.
Säätyerioikeudet

Säätylaitos oli keskiajalla olemassa useimmissa Euroopan maissa. Yhteiskunnallisten erioikeuksien perusteella johonkin kansanluokkaan kuuluvat henkilöt saivat esimerkiksi yksinoikeuden tietyn kiinteän omaisuuden omistamiseen, heidät voitiin vapauttaa veroista ja rasituksista, he saattoivat saada harjoittaa elinkeinoaan vapaammin kuin muut tai he saattoivat käyttää julkista valtaa alaisiinsa nähden. Valtiollisten erioikeuksien nojalla tietty kansanluokka saattoi muodostaa valtiosäädyn, joka yhdessä toisten säätyjen kanssa muodosti säätyvaltiopäivät. Se rajoitti hallitsijan valtaa ja harjoitti joitakin valtiollisia tehtäviä. Erioikeuksien merkitys on kadonnut kansanvaltaisen valtiojärjestyksen myötä, sillä sen mukaan kansalaiset ovat yhdenvertaisia ja tasa-arvoisia. Esimerkiksi Ranskassa kaikki säätyerioikeudet lakkautettiin kerralla 4. elokuuta 1789, myöhemmin vähitellen lähes kaikissa muissakin maissa.
Säätyerioikeudet > Suomessa

Ruotsin valtakunnassa ja siihen kuuluvassa Suomessa aatelisia olivat alun perin ne tilalliset, jotka sitoutuivat toimittamaan ratsumiehen sotaan. Myöhemmin aatelisto oli perinnöllinen viranhaltijoiden luokka. Pappissäädyn erioikeudet antoivat papeille ja heidän perheenjäsenilleen oikeuksia ja etuuksia. Pappien erivapauksissa on lausuttu uskontopakon periaate ja valtion velvollisuus kouluttaa papit kustannuksellaan. Porvarissäädyn erivapaudet muodostivat perustan silloisten kaupunkien itsehallinnolle.
Ruotsin valtakunnan aateliston vuonna 1723 vahvistetut erioikeudet pysyivät voimassa myös Venäjän vallan aikana. Vuonna 1723 vahvistettiin myös papiston erioikeudet. Porvariston ja kaupunkien sekä talonpoikien oikeudet vahvistettiin myöhemmin vuonna 1789 annetuilla vakuutuksilla.
Säätyerioikeudet > Suomessa > Säätyerioikeuksien lakkauttaminen

Suomessa säätyerioikeudet lakkautettiin suurelta osin 1800-luvulla, osittain kuitenkin vasta 1900-luvulla. Jo vuonna 1789 vahvistettu yhdistys- ja vakuuskirja poisti aatelistolta yksin­oikeuden korkeimpiin virkoihin sekä myönsi talon­pojillekin oikeuden ostaa rälssi­tiloja, ei kuitenkaan säteritiloja. Vuosien 1863–1864 valtiopäivillä päätettiin kumota säädyn yksinoikeus säteritilojen omistamiseen ja vapaus henkirahan maksamisesta, ja samalla keskusteltiin jo aateliston kaikkien muidenkin eri­oikeuksien poistamisesta. Vuoden 1867 valtio­päivillä kumottiin myös säännös, jonka mukaan aatelisilla oli eräissä asioissa oikeus käyttää ensimmäisenä oikeus­asteenaan hovi­oikeutta.
Kun vuonna 1879 säädettiin joukko lakeja elin­keino­vapauden toteuttamiseksi, porvariston sääty­eri­oikeudet kumottiin siltä osin, kuin ne koskivat porvareita henkilöinä, mutta kaupungeilla julkis­yhteisöinä oli vielä tämän jälkeen eräitä erioikeuksia.
Säätyerioikeudet menettivät enimmän merkityksensä vuonna 1906, kun säätyvaltiopäivät lakkautettiin ja tilalle tuli yleiseen äänioikeuteen perustuva eduskunta. Kaikilta osin niitä ei kuitenkaan kumottu, ja vielä vuoden 1928 valtiopäiväjärjestyksessä säädettiin, että siltä osin kuin ne olivat vielä voimassa, niitä voitiin muuttaa tai kumota vain perustuslain säätämisjärjestyksessä.
Itsenäisessä Suomessa vuoden 1919 hallitusmuodossa mainittiin kansalaisten olevan yhdenvertaisia lain edessä. Hallitusmuoto kielsi myöntämästä uusia aatelisarvoja tai muita perinnöllisiä arvoja. Muutamia vanhoja erioikeuksia aatelisilla kuitenkin oli vielä myöhemminkin, muun muassa muita laajempi vapaus määrätä testamentilla kaupungissa olevasta omaisuudestaan. Vanhat arvonimet jäivät osittain käyttöön.
Kirkko ja valtio -komitea esitti mietinnössään vuonna 1977, että vuonna 1723 annettu laki papiston eri­oikeuksista oli kumottava, samoin sääty­eri­oikeuksia koskenut valtio­päivä­järjestyksen säännös papiston erioikeuksien osalta. Sitä ennen oli jo eräs Veli Merikosken johtama työryhmä todennut, että oli käytännöllisesti katsoen mahdotonta selvittää, minkä verran vanhoista eri­oikeuksista oli vielä voimassa.
Säätyerioikeudet lakkautettiin kokonaan vuonna 1995 perusoikeusuudistuksen yhteydessä vanhentuneina, tarpeettomina ja epätasa-arvoisina.
Vapaa-ajattelijoiden mielestä luterilaisen kirkon etuoikeutettu asema sekä teologian opettaminen julkisissa yliopistoissa perustuvat pappissäädyn erivapauksiin, ja tältä osin säätyerioikeuksia ei olisi heidän mukaansa vielä täysin kumottu.
Kaupunkien erioikeudet Suomessa

Naantali ja Rauma saivat satamaoikeudet 1440-luvulla. Kaupunkien erioikeudet satamanpitoon perustuivat vuodesta 1789 lähtien kuningas Kustaa III:n antamaan vakuutukseen. Ne kumottiin Suomen eduskunnan päätöksellä vuonna 1995.
Helsingin pitäjän Koskelan kylän maille vuonna 1550 perustettu Helsingin kaupunki sai kuningas Juhana III:lta ensimmäiset privilegiot elokuussa 1569. Kaupungille myönnettiin karjalaitumeksi ja viljelysalueeksi kaksi Helsinginjoen (nykyisin Vantaanjoki) länsipuolella sijainnutta kylää, Kumpula ja Koskela. Kuningas Sigismundin vuonna 1594 antama privilegiokirje lisäsi Helsingin kaupungin omistuksiin tiluksia Oulunkylässä. Kuningas vahvisti kaupungin oikeuden nauttia, käyttää ja hallita lahjoitettuja maita ja vesiä laidunmaina, kalastusvesinä sekä muihin tarpeisiin. Myös Kaarle IX ja kuningatar Kristiina antoivat myöhemmin saman kuninkaallisen vahvistuksen. Kun Helsingin kaupunki määrättiin siirrettäväksi Vironniemelle, lahjoitettiin Töölön alue sille kuninkaallisella päätöksellä maapohjaksi vuonna 1643. Vuonna 1650 kuningatar Kristiina lahjoitti kaupungille Huopalahden seudulta lisää maatiloja. Reduktio 1680-luvulla ei koskenut Helsingin kaupunkia, vaan lahjoituspäätökset vahvistettiin vuoden 1685 kuninkaallisella päätöksellä. Lahjoitusmaat olivat käytännössä Töölöä lukuun ottamatta edelleen hallinnollisesti osa Helsingin pitäjää ja lahjoituksen tulkittiin muilla alueilla sisältävän vain nautintaoikeuksia ja veronkanto-oikeutta. Samankaltaista hallinnollista rajanvetoa kruunun kaupungeille lahjoittamien maiden osalta käytiin muuallakin Suomessa.
Kaupungeilla, jotka olivat saaneet kruunulta tapulikaupunkioikeuden, oli oikeus käydä ulkomaankauppaa. Laki kaupunkien kaupankäyntioikeuksista kumottiin vuonna 1868.
Käsityöläisten privilegiot

Käsityöläisen oikeus harjoittaa ammattiaan perustui maaherran myöntämään lupaan. Luvan saaneet suhtautuivat jyrkän kielteisesti laittomien käsityöläisten kilpailuun omilla reviireillään. Edunvalvonnassa heillä oli laki ja oikeus puolellaan, sillä jo lupia myönnettäessä pidettiin silmällä sitä, ettei samalle alalle ollut tungosta ja ettei lupia liikaa myöntämällä syöty alalla jo toimivien leipää. Luvan saaneet käsityöläiset maksoivat ammattinsa harjoittamisesta veroa. Edunvalvonta poiki 1700-luvulla oikeudenkäyntejä nurkkamestareita eli käsityöläisammattia laittomasti harjoittaneita henkilöitä vastaan.
Nykyaikaisia erioikeuksia Suomessa

Jehovan todistajien erioikeutena Suomessa oli vapautus asevelvollisuuden suorittamisesta vuosina 1987–2019. Vapautuslain katsottiin olevan ristiriidassa Suomen nykyisen perustuslain kanssa, minkä vuoksi se kumottiin vuonna 2019.
Netari

Netari on vuonna 2004 perustettu valtakunnallinen nuorisotalo netissä. Netarissa voi viettää aikaa, tavata kavereita ja jutella nuorisotyöntekijöiden sekä muiden luotettavien aikuisten kanssa. Netari toimii Twitchissä, Discordissa, Momiossa, Minecraft-serverillään sekä järjestää kahdenvälistä tukichatia verkkosivullaan. Netarilta löytyy myös toimintaa TikTokissa ja Instagramissa. Palveluissa järjestetään säännöllisiä päivystyksiä ja teemachatteja, joissa lapset ja nuoret voivat keskustella nuorisotyöntekijöiden sekä koulutettujen turvallisten vapaaehtoisten kanssa. Netaritoiminta on aloitettu vuonna 2004 Helsingin kaupungin nuorisoasiainkeskuksen koordinoimana hankkeena. Vuodesta 2012 koordinoivana tahona on ollut Pelastakaa Lapset ry.
Toiminnan tavoitteena on mahdollistaa nuorisotalotoimintaan osallistuminen netissä, tarjota mielekästä vapaa-ajan tekemistä verkossa, vahvistaa ja tukea nuorten kasvua tarjoamalla vertaisten seuraa, tarjota yhteisöllisiä kokemuksia verkkoympäristössä, lisätä nuorten mahdollisuuksia tavata uusia kavereita verkossa, luoda turvallisen keskustelun ilmapiiriä nettiin, ennaltaehkäistä ongelmia tarjoamalla keskustelutukea sekä mahdollistaa omista huolista kertominen luotettavalle aikuiselle. Netarin työntekijät eivät anna pidempiaikaista apua, esimerkiksi terapian muodossa, mutta toimivat usein lapsen ja nuoren ensimmäisenä askeleena kohti oikeita palveluita. Palveluiden aukioloajat kattavat hyvin miltei koko
Netarissa työskentelevät koulutetut nuorisotyön ammattilaiset. Netarissa on mukana nuorisotyöntekijöitä useasta kaupungista ja kunnasta: Harjavalta, Hyvinkää, Kemiönsaari, Kerava, Kokemäki, Kouvola, Kuopio, Lahti, Lappeenranta, Lemi, Lohja, Nokia, Nousiainen, Oulu, Pori, Somero, Vehmaa ja Ruokolahti. Lisäksi mukana on myös Pelastakaa Lapset ry:n työntekijöitä ja koulutettuja vapaaehtoisia. Netarissa työskentelevät Netari-ohjaajat sekä apuohjaajat on tunnistettavissa muista palvelun käyttäjistä Netari-tunnuksen avulla. Netarin ohjaajan / apuohjaajan tunnistaa käyttäjien netari-merkistä.
Aiheesta muualla

Netarin kotisivut
Cavèn-Pöysä, Outi. 2010. Netarin moniammatillinen verkkonuorisotyö. Toiminnan tarkastelu nuorten näkökulmasta. Arviointiraportti, projektivuosi 2009.
Kaivosoja, Anna. 2010. Nuorten tavoittaminen ja kohtaaminen verkkoyhteisöissä. Netari-ohjaajien käsitykset verkkonuorisotyön haasteista ja mahdollisuuksista. Oulun yliopisto.
Merikivi, Jani. 2008.Netari.fi – nuorisotyön arvo. Nuorisotutkimusseuran julkaisuja.
Nasr, Nadia & Puumalainen, Tiina. 2011. Nuoret Internetissä – Kohderyhmäanalyysi Netari.fi-hankkeelle. Diakonia-ammattikorkeakoulu.
Posti-Ahokas, Netta. 2013. Pelastakaa Lapset ry:n verkkonuorisotoiminnan arviointi nuorten näkökulmasta. Humanistinen ammattikorkeakoulu.
Heikki Hiekkasalmi

Heikki Hiekkasalmi on suomalainen basisti, joka soittaa Problems? -yhtyeessä. Hän on soittanut aikaisemmin muun muassa englanninkielisessä yhtyessä Automatic Eye.
Hiekkasalmi soittaa Fenderin jazz- ja precision -mallisilla bassoilla.
Hän on toiminut myös studiomuusikkona ja soittanut bassoa muun muassa Legioonan (Sony Music) ja heviyhtye World Without julkaisuilla. Hiekkasalmi on säveltänyt ja sanoittanut kyseisten yhtyeiden kappaleita.
Aiheesta muualla

"Ikävä kyllä nykyaikana manuaalisoittimilla soittaminen ei ole kovin muodikasta", sanoo punkin työmyyrä Tumppi Varonen | Savon Sanomat
Modern Finnish punk bass player in the Problems? band (Discogs)
Kielitypologia

Kielitypologia, ani harvoin lingvistinen typologia on lingvistiikan eli yleisen kielitieteen tutkimussuunta. Se vertailee maailman kieliä niiden rakennetyyppien mukaan, riippumatta niiden sukulaisuussuhteista, ja pyrkii löytämään yleisiä lainalaisuuksia.
Kielitypologian suuntauksia ja osa-alueita ovat esimerkiksi seuraavat:
Perinteinen morfologinen typologia kehittyi 1800-luvulla, ja sen merkittäviä edustajia olivat esimerkiksi Friedrich von Schlegel, August von Schlegel ja Wilhelm von Humboldt. Katso erikseen artikkelia morfologinen typologia.
Syntaktisen typologian alaan voidaan lukea lauseen rakenteeseen ja lauseenjäsenten suhteisiin liittyvä typologinen tutkimus. Paljon tutkittuja kysymyksiä:
sanajärjestys, esimerkiksi subjektin, objektin ja verbin keskinäinen järjestys
diateesi eli lauseenjäsenten pääroolien ja niiden suhteiden ilmaiseminen.
Kielet voidaan diateesisuhteiden ilmaisemisen perusteella luokitella tyyppeihin, joista tunnetuimpia ovat
akkusatiivikielet, joissa subjekti on tyypillisesti nominatiivimuotoinen riippumatta siitä, onko verbillä objektia, ja objekti puolestaan tyypillisesti akkusatiivimuotoinen. Akkusatiivikieliä ovat muun muassa useimmat Euroopan kielet.
ergatiivikielet, joissa transitiivisen (objektillisen) verbin subjekti (esimerkiksi Mies juo oluen) on ergatiivisijassa, intransitiivisen (objektittoman) verbin (esimerkiksi Mies laiskottelee) taas absolutiivimuotoinen samoin kuin objekti (esimerkiksi Mies halaa naista). Tunnettuja ergatiivikieliä ovat esimerkiksi baski ja kurdi, mutta suomessakin on joissain rakenteissa ergatiivisia piirteitä. Esim. partitiivia voidaan tietyissä tapauksissa käyttää sekä subjektin että objektin sijana: Lautasella on puuroa (partitiivisubjekti). Lapset syövät puuroa (partitiiviobjekti).
aktiivikielet, joissa agentti (aktiivinen toimija) on aina eri sijassa (aktiivi) kuin passiivinen kokija. Aktiivikielen tapaisia rakenteita ovat esimerkiksi suomessa yksipersoonaiset kokijarakenteet tyyppiä Minua paleltaa.
Strukturalistinen typologia 1900-luvun alkupuolella kuvasi kielten rakennetta tiettyjen parametrien avulla, kuten synteesi (montako morfeemia sanaa kohti) tai kieliopillisten suhteiden ilmaisukeinot (käytetäänkö esimerkiksi itsenäisiä kieliopillisia sanoja, vartalonvaihteluja vai taivutuspäätteitä).
Universaalitypologia, jonka tunnetuimpia nimiä on Joseph H. Greenberg, etsii ja kartoittaa ihmiskielen yleisiä lainalaisuuksia, universaaleja. Nämä voivat olla ehdottomia (kaikissa kielissä on vokaaleja), tendenssimäisiä (useimmissa maailman kielissä foneemien määrä on 20:n ja 40:n välillä) tai implikatiivisia ("jos, niin", esimerkiksi: jos kielessä on perussanajärjestys subjekti-objekti-verbi ja genetiivimäärite sijaitsee ennen pääsanaa, silloin myös määritteenä oleva adjektiivi sijaitsee ennen pääsanaansa).
Areaalitypologia tutkii kielten rakennetyyppien ja rakenteellisten ilmiöiden esiintymistä alueittain, esimerkiksi ns. euroversaaleja eli Euroopan kielten tyypillisiä ominaisuuksia.
Hanna Markkula-Kivisilta

Markkula-Kivisilta huhtikuussa 2020
Hanna Elina Markkula-Kivisilta (o.s. Markkula, s. 10. helmikuuta 1965 Helsinki) on suomalainen Kansallisen Kokoomuksen entinen kansanedustaja (1991–2003). Hän oli Vantaan kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1985–1996, joista kaupunginhallituksessa vuodet 1989–1996. Koulutukseltaan Markkula-Kivisilta on valtiotieteen maisteri Helsingin yliopistosta (1994).
Markkula-Kivisilta valittiin ensimmäisen kerran kansanedustajaksi eduskuntavaaleissa 1991 Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hän toimi eduskunnassa kolme vaalikautta, joiden aikana hän oli varsinaisena jäsenenä hallintovaliokunnassa (1991–1995), ympäristövaliokunnassa (1991–1998, 1999–2003) sekä valtiovarainvaliokunnassa (1999–2003). Markkula-Kivisilta ei asettunut ehdolle enää vuoden 2003 eduskuntavaaleissa.
Syyskuussa 2003 Markkula-Kivisilta aloitti Pelastakaa Lapset ry:n pääsihteerinä. Hän toimi Raha-automaattiyhdistyksen (RAY) hallituksen ja tarkastusvaliokunnan jäsenenä vuodesta 2013 RAY:n lakkauttamiseen asti. Hän on myös Soste ry:n ja Lastensuojelun keskusliiton hallituksen jäsen.
Markkula-Kivisilta on ollut vuodesta 1995 naimisissa Ilkka Kivisillan kanssa. Heillä on kaksi lasta. Muusikko Reino Markkula oli Hanna Markkula-Kivisillan isä.
Co-opoly

| Co-opoly: The Game of Cooperatives |
| --- | --- |
 Valokuva lautapelin pakkauksen etukannesta.
Pelaajia:  3-6
Ikäsuositus:  10+
Pelin kesto:  60–90 min
Monimutkaisuus:  matala
Strategisuus:  keskitasoa
Satunnaisuus:  korkea (nopat)
 BoardGameGeek 
Co-opoly: The Game of Cooperatives on lautapeli, jossa pelaajat perustavat työosuuskunnan ja pyrkivät saamaan markkinat haltuunsa. Pelissä on määriteltävä tavoitteet ja keinot niihin pääsemiselle. Co-opolyssa harjoitetaan osuustoiminnallisen yhteisyrittämisen taitoja ja pelissä vastustajana ovat fiktiiviset markkinat.  Peli muistuttaa monopolia pelilautoineen ja noppinensa. Pelissä on tärkeämmässä asemassa keskusteleminen ja demokraattinen päätöksenteko tiedon salailun sijasta.
Musiikkivuosi 2024

Musiikkivuosi 2024 käsittelee vuoden 2024 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Emma-gaala 2024
8. joulukuuta: Jean Sibeliuksen päivä
Julkaisuja

Mob Entertainment, CG5: Sleep Well
Ariana Grande: Eternal Sunshine
Beyoncé: Cowboy Carter
Crownshift: Crownshift
Taylor Swift: The Tortured Poets Department
Apocalyptica: Apocalyptica Plays Metallica Vol. 2
Evergrey: Theories of Emptiness
Dark Tranquillity: Endtime Signals
Billie Eilish: Hit Me Hard and Soft
Wintersun: Time II
Nightwish: Yesterwynde
Cemetery Skyline: Nordic Gothic
Ad Infinitum: Abyss
Swallow the Sun: Shining
Rotting Christ: Pro Xristou
Delain: Dance with the Devil
Ensiferum: Winter Storm
Dua Lipa: Radical Optimism
Kilpailuja

Uuden Musiikin Kilpailu 2024
Eurovision laulukilpailu 2024
Giulio Masetti

Giulio Masetti vuonna 1922.
Giulio Masetti (1895–1926) oli italialainen autourheilija. Hän voitti Targa Florio -autokilpailun kahdesti, vuonna 1921 Fiatilla ja vuonna 1922 Mercedeksellä. Hän kuoli ajettuaan ulos kilpailunumerolla 13 varustetulla Delage-autollaan vuoden 1926 Targa Floriossa. Hänen muistokivensä on vielä tänäkin päivänä paikalla tapahtumapaikalla.
Masettia muistetaan muistomerkeillä Sisiliassa ja Firenzessä, ja hänen perintöään kunnioitetaan vuosittain Targa Floriossa.
Trinity (levy-yhtiö)

Trinity oli Kingston Wall -yhtyeen henkilökohtainen levy-yhtiö. Trinityä pyörittivät Petri Walli, Sami Kuoppamäki ja Jukka Jylli.
Diskografia > Albumit

I  (1992) (CD, Kasetti) - FIN 9. (10/1998)
II  (1993) (CD, Kasetti) - FIN 14. (10/1998)
Tri-Logy  (1994) (CD, Kasetti) - FIN 18. (9/1998)
Diskografia > Singlet

We Cannot Move  (1993) (CD)
Štüldt Håjt  (1994) (CD)
The Real Thing, Radio Edits  (1994) (CD)
Meiltähän tämä käy

| Meiltähän tämä käy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Matti Kassila
Käsikirjoittaja:  Lauri Jauhiainen Matti Kassila
Tuottaja:  Mauno Mäkelä
Säveltäjä:  Toivo Kärki Jaakko Salo
Kuvaaja:  Olavi Tuomi
Leikkaaja:  István Szintai Pentti Ojala
Lavastaja:  Asko Apajalahti
Koreografi:  Kaarina Tuunanen
Pääosat:  Esa Pakarinen Kauko Helovirta Kirsti Ortola Marjo Wallenius
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Fennada-Filmi Oy
Ensi-ilta:  26. lokakuuta 1973
Kesto:  90 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Meiltähän tämä käy on Matti Kassilan ohjaama komedia vuodelta 1973. Elokuva jäi Esa Pakarisen viimeiseksi.
Elokuvassa Esa Pakarinen esittää kuuluisaa hahmoaan Severi Suhosta. Elokuvaan on liitetty lukuisia tuotantoaikanaan ajankohtaisia ilmiöitä ja henkilöitä, muun muassa matkailukeisari Kille Kiekkonen, jonka esikuvaksi on tunnistettavissa Kalevi Keihänen. Kiekkoselta tarvitaan elokuvan eräässä vaiheessa helikopteri lainaan.
Tarina sisältää lukuisia aineksia myös vanhasta rillumarei-kulttuurista, mukana on pontikankeittoa, kovaa ryypiskelyä, saunomista, puolituhmia ralleja ja alastomien naisvartaloiden vilahtelua. Elokuvassa Kauko Helovirta esittää Ville Wållbergia, joka on tunnistettavissa Yhtyneiden Paperitehtaiden suurmieheksi Juuso Waldeniksi.
Elokuva on kuvattu Waldenin asuinseudulla Valkeakoskella ja sen ympäristössä, muun muassa Sääksmäen sillalla, Tervasaaren tehtaalla ja Tehtaan kentällä. Monia tehdaskohtauksia kuvattiin myös Kaipolan paperitehtaassa Jämsässä.
Juoni

Suhonen on tukkijätkä, joka savottatöiden loputtua joutuu hakeutumaan töihin metsäyhtiön tehtaille. Suhoselle osoitetaan paikka tehtaan porttivahtina, ja melkein heti syntyy konflikti sisään pyrkivän tehtaanpatruunan kanssa. Suhosta on nimittäin käsketty estää tuntemattomien pääsy alueelle. Tehtaanpatruuna Wållberg ajaa Jeepillään väkisin portin läpi. Suhoselle määrätään siirto varastolle, jossa vilkas tukkijätkä pitkästyy heti ja eroaa töistä. Paikkakunnalla Suhonen kohtaa tehtaalla työskentelevän vuosien takaisen naistuttavuutensa ja saa kuulla olevansa tämän tyttären isä. Tehtaalla töissä oleva tytär tapailee tehtaanpatruuna Wållbergin poikaa, mikä on omiaan lämmittämään Suhosen ja Wållbergin välejä. Kohta tulevat apekset ajelevat ympäriinsä Jeepillä, ja Wållberg esittelee kaupunkia. Pankinmiehet haluavat syrjäyttää tehtaanpatruunan ja saada uuden komennon tehtaaseen. Lopulta se toteutuu, kun Wållberg jää eläkkeelle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Esa Pakarinen  | … |  Severi Suhonen   |
|  Kauko Helovirta  | … |  vuorineuvos Wille Wållberg   |
|  Kirsti Ortola  | … |  pääemäntä Anna Tuhkanen   |
|  Jussi Jurkka  | … |  Ruutanansuon Nestori   |
|  Marjo Wallenius  | … |  ATK-operaattori Leena Tuhkanen   |
|  Hannu Lauri  | … |  laskentapäällikkö Wille Wållberg Jr.   |
|  Olavi Ahonen  | … |  konttoripäällikkö Törrönen   |
|  Ritva Vepsä  | … |  Elsi Seppälä, englantilaisen pankin osastopäällikkö   |
|  Martti Pennanen  | … |  ministeri Vänttinen   |
|  Kosti Klemelä  | … |  ministeri Vepsäläinen   |
|  Kurt Ingvall  | … |  pankinjohtaja Ehrensvärd   |
|  Pentti Siimes  | … |  Kurt von Brunkenfeldt   |
|  Pekka Autiovuori  | … |  Kille Kiekkonen   |
|  Leo Lastumäki  | … |  vahtimestari   |
|  Esa Saario  | … |  tuomari Ketonen   |
|  Aarno Sulkanen  | … |  sosiaalipäällikkö Antikainen   |
|  Seppo Kolehmainen  | … |  henkilökunnan päällikkö   |
|  Marjatta Raita  | … |  Anita   |
|  Rauni Ranta  | … |  vuorineuvoksen sihteeri   |
|  Pentti Järventie  | … |  vuorineuvoksen tilanhoitaja   |
|  Sylva Rossi  | … |  rouva Järvinen   |
|  Aarne Laine  | … |  portinvartija Paavo Tarkka   |
|  Maija-Liisa Peuhu  | … |  emäntä lammaskarsinassa   |
|  Anja Räsänen  | … |  emäntä pyykkirannassa   |
|  Mauri Jaakkola  | … |  paperikonemies Kauhanen   |
|  Kaarina Tuunanen  | … |  nainen tehtaalla   |
|  Keijo Lindroos  | … |  mies tehtaalla   |
|  Rauha Puntti  | … |  kerrossiivooja   |
|  Lauri Jauhiainen  | … |  autonkuljettaja Juntunen   |
|  Anneli Eskola  | … |  neiti Pykäläinen   |
Vastaanotto

Aikalaisarvioissa elokuva saa monelta kiitosta. Sakari Toiviainen (Ilta-Sanomat) pitää elokuvaa laadukkaana, sutjaakkaana ja hauskana. Ruotsinkielisten lehtien kriitikoiden suhtautuminen on kuitenkin nuivaa. Eirik Udd (Nya Pressen) löytää elokuvasta kukoistavaa halpaa komediaa.
Mikael Fränti (Helsingin Sanomat) aistii vuonna 1981 arviossaan elokuvassa ”paljon kaupallista, väkisin pingotettua laskelmointia”. Vuonna 2014 TV-maailman kriitikko AP:n mukaan elokuva modernisoi tukkilaiskomediaa aihetta kunnioittaen mutta välillä tyhjääkin sutien.
Eeva-Maija Haukinen

| Eeva-Maija Haukinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. helmikuuta 1944 (ikä 80) Oulu
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Pekka Haukinen   Erkki Pajala
Näyttelijä
Aktiivisena:  1965–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Eeva-Maija Haukinen (o.s. Tyhtilä, s. 3. helmikuuta 1944 Oulu) on suomalainen eläkkeellä oleva näyttelijä, joka on esiintynyt useissa elokuvissa ja teattereissa.
Ura

Vuonna 1972 Haukinen sai parhaan naispääosan Jussi Risto Jarvan ohjaamasta elokuvasta Kun taivas putoaa. Vuonna 1987 televisionäytelmä Lumikit palkittiin Kultaisella Nymfillä Monte Carlon televisiofestivaaleilla.
Haukinen esiintyi televisiosarjassa Kotikatu Kaisa Virtasen roolissa vuonna 1998. Syksyllä 2013 hän esiintyi Ylen sarjassa Kansan mies.
Haukiselle myönnettiin taiteilijaeläke 2015.
Yksityiselämä

Haukisen ensimmäinen aviomies oli kirjailija Pekka Haukinen lähde? ja toinen aviomies näyttelijä Erkki Pajala.
Valikoitu filmografia

Kun taivas putoaa (1972)
Kotikatu (1998–1999)
Kansan mies (2013)