stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
OpenAL

OpenAL (Open Audio Library) on ohjelmointirajapinta ja kirjasto, joka on tarkoitettu ääniohjelmointiin. Se ottaa inspiraationsa OpenGL-kirjaston puolelta. Sen tarkoitus on tuottaa alusta- ja laiteriippumattomalla tavalla tuki positionaaliseen ääneen ja erilaisiin reaaliaikaisiin ääniprosessointiefekteihin (äänen vaimenemiseen etäisyyden takia, Doppler-ilmiön mallintamiseen, jne). Lisäksi se tarjoaa laitevalmistajille mahdollisuuden kehittää omia laajennuksiaan ominaisuuksille, joita ei vielä ole hyväksytty standardiin.
OpenAL on toteutukseltaan suhteellisen yksinkertainen ja helppokäyttöinen: kuuntelijoita on vain yksi, jota varten äänitehosteet luodaan. OpenAL ei myöskään huomioi äänen nopeutta muuta kuin Doppler-effektin laskennassa.
Se on avoimen lähdekoodin projekti, jonka aloitti Loki Software siirtääkseen Windows-pelejä Linuxille, ja jota nykyisin hallinnoi Creative Technology ja Apple. Alun pitäen tarkoituksena oli muodostaa OpenGL:n tapainen yhteinen "Architecture Review Board" -toimielin, mutta nykyäänkin jatkokehityksestä käydään edelleen keskustelua vain postituslistoilla.
OpenAL:n alkuperäisen referenssitoteutuksen teki pääasiassa Creative Technology. Se on nykyisin tunnettu nimellä OpenAL SI ("Sample Implementation"). Varhaisissa versioissa lisenssinä oli BSD, sitten lisenssiksi valittiin LGPL, joka oli käytössä versioon 1.1 saakka. Koska Creative julkaisi referenssitoteutuksen version 1.1 suljetun lisenssin alla, OpenAL:sta on haarautunut erilaisia versioita. Viimeisin vapaa versio on saatavissa Subversion-versionhallinnasta. Siitä on edelleen kehitetty LGPL:n saatavilla oleva, laajasti käytetty OpenAL Soft -toteutus.
Muita ohjelmointirajapintoja 3D-äänelle

Advanced Multimedia Supplements, JSR-234 - Java-kielinen rajapinta erityisesti kannettaville laitteille
DirectSound - C++-kielinen rajapinta Windowsille
Java3D - Java-kielinen rajapinta
OpenSL ES - C-kielinen rajapinta erityisesti kannettaville laitteille
Ottokar Czernin

Ottokar Czernin vuonna 1918.
Ottokar Czernin von und zu Chudenitz (26. syyskuuta 1872 Dimokur, Böömi – 4. huhtikuuta 1932 Wien) oli böömiläissyntyinen itävaltalainen kreivi, diplomaatti ja poliitikko, joka toimi Itävalta-Unkarin ulkoministerinä ensimmäisen maailmansodan aikana joulukuusta 1916 huhtikuuhun 1918. Hänen pyrkimyksensä irrottaa Itävalta-Unkari sodasta ja estää valtakuntaa hajoamasta epäonnistuivat.
Elämäkerta

Czernin kuului böömiläiseen aatelissukuun. Hän aloitti diplomaattiuransa Itävalta-Unkarin Pariisin-lähetystöstä vuonna 1895, ja vuonna 1899 hänet nimitettiin asiainhoitajaksi Haagiin. Palattuaan kotimaahan Czernin valittiin vuonna 1903 edustajaksi Böömin maapäiville, jossa hän esiintyi konservatiivisen politiikan kannattajana. Hän toimi myös arkkiherttua Frans Ferdinandin läheisenä neuvonantajana. Czernin puolusti aatelin valtaa ja vastusti vuonna 1907 käyttöönotettua yleistä äänioikeutta. Hänestä tuli vuonna 1912 valtakunnanneuvoston ylähuoneen elinikäinen jäsen. Seuraavana vuonna hänet kutsuttiin takaisin diplomaatiksi, ja hän toimi vuosina 1913–1916 lähettiläänä Romaniassa. Maailmansodan puhjettua hän suositteli Itävalta-Unkarin hallitukselle Siebenbürgenin ja osan Bukovinasta tarjoamista Romanialle vastineena liitosta keskusvaltojen kanssa. Unkarin hallituksen vastustus esti hankkeen, ja Romania liittyi elokuussa 1916 sotaan ympärysvaltojen puolelle.
Uudeksi keisariksi tullut Kaarle I nimitti Romaniasta palanneen Czerninin joulukuussa 1916 ulkoministeriksi Stephan Buriánin tilalle. Ulkoministerinä Czernin pyrki irrottamaan Itävalta-Unkarin maailmansodasta, mutta Saksan vastustus ja kaksoismonarkian riipuvuus liittolaisestaan estivät tämän. Hän pyrki vakuuttamaan Saksan hallituksen pikaisen rauhan välttämättömyydestä ja suositteli Saksalle Elsass-Lothringenista luopumista, mikäli siten saataisiin ympärysvallat suostumaan rauhaan. Czerninin yhteistyö saksalaisen valtiopäivämies Matthias Erzbergerin kanssa johti Saksan valtiopäivien 19. heinäkuuta 1917 tekemään niin sanottuun rauhanpäätökseen.
Czernin joutui entistä enemmän vastakkain Saksan sodanjohdon kanssa, kun hän ilmoitti tammikuussa 1918 pitämässään puheessa hyväksyvänä Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilsonin neljäntoista kohdan ohjelman. Czernin johti saman vuoden helmi–maaliskuussa Brest-Litovskin rauhanneuvotteluita Saksan ulkoministeri Richard von Kühlmannin kanssa. Czerninin asema vaikeutui huomattavasti, kun Itävalta-Unkari joutui helmikuun 1918 erillisrauhassa luovuttamaan alueitaan vastaitsenäistyneelle Ukrainalle. Hän joutui eroamaan tehtävistään huhtikuussa 1918 niin sanotun Sixtus-skandaalin vuoksi, kun keisari oli käynyt salaisia rauhanneuvotteluita ympärysvaltojen kanssa kertomatta ulkoministerilleen. Czerninin erottua Burián palasi ulkoministeriksi.
Czernin toimi tasavallaksi muuttuneen Itävallan kansalliskokouksen jäsenenä vuosina 1920–1923. Hän julkaisi vuonna 1919 muistelmakirjan Im weltkrieg.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ottokar Czernin Wikimedia Commonsissa
Outi Kirves

| Outi Kirves> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. tammikuuta 1960 (ikä 64) Turku
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  taidegraafikko
Aiheesta muualla
Kotisivut
Outi Kirves (s. 27. tammikuuta 1960 Turku) on suomalainen taidegraafikko, joka tunnetaan suomalaista luontoa eri vuodenaikoina kuvaavista puupiirroksistaan. Kirves valittiin Vuoden nuoreksi taiteilijaksi 1988.
Outi Kirves pääsi ylioppilaaksi Joensuun yhteiskoulusta 1978 ja opiskeli sitten Kankaanpään taidekoulussa ja Lahden taidekoulussa. Hän on pitänyt yli 50 yksityisnäyttelyä gallerioissa ja museoissa ympäri Suomen ja vuonna 2000 Saksan Ahausissa. Yhteisnäyttelyosallistumisia hänellä on parikymmentä Suomesta ja saman verran ulkomailta. Hänen teoksiaan on ollut esillä muun muassa Skotlannin Aberdeenissa, Ruotsin Södertäljessä, Norjan Askerissa, Saksan Berliinissä ja Heidelbergissa, Slovenian Ljubljanassa, Moskovassa, Japanin Sapporossa ja Yhdysvaltojen Seattlessa. Hänen töitään on monien suomalaiskaupunkien ja niiden taidemuseoiden kokoelmissa.
Outi Kirves on toiminut keskeisesti nastolalaisessa kehitysvammaisille tarkoitetussa Taide- ja kulttuurikeskus Kaarisilta ry:ssä, joka palkittiin vuonna 2014 Suomi-palkinnolla. Asikkalassa asuva ja työskentelevä Kirves sai samana vuonna Hämeen taidepalkinnon. Sen luonnehditaan taiteilijan tyyliä ja ansioita:
Kirveen teokset ovat suuria ja tyyli omintakeista ja tunnistettavaa. Ohuet kahdelle päällekkäiselle japaninpaperille painetut värikerrokset saavat värit hehkumaan maalauksellisina ja voimakkaina. – – Kirves on oman tuotantonsa ohella kouluttanut erityistä tukea tarvitsevia opiskelijoita kuva-artesaaneiksi Kaarisillan ammattikoulussa Nastolassa. Kymmenvuotinen työ on tuottanut tulosta, ja myös hänen oppilaansa ovat saavuttaneet mainetta.
Aiheesta muualla

Outi Kirves 19.2.-9.3.2014 Auran Galleria. Viitattu 16.4.2022.
Outi Kirves – Vuoden nuori taiteilija 1988 Tampereen taidemuseo Tampere Art Museum / Youtube.  11.4.2019. Viitattu 16.4.2022.
OpenCola

Lasillinen OpenColaa.
Esimerkki Saksasta hankituista OpenColan aineksista.
OpenCola on kolajuoma, jonka resepti on vapaa avoimen lähdekoodin hengessä. Valmistusohje on lisensoitu GNU GPL -lisenssin mukaisesti, joten jokaisella on oikeus muuttaa reseptiä.
OpenColan kehitti torontolainen yritys Opencola vuonna 2001.
Aiheesta muualla

OpenColan resepti (englanniksi) (wikihow.com)
Ogasawara (Tokio)

| Ogasawara (小笠原村) |
| --- | --- |
 Kominaton hiekkaranta Chichijiman saarella
 lippu:  symboli
 Ogasawaran sijainti Tokion prefektuurissa
 Koordinaatit: 27°05′39″N, 142°11′31″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Tokion metropoli
Aliprefektuuri:  Ogasawaran aliprefektuuri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kyläkunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  104,35 km²
Väkiluku (08/2022):  2 586
 – Väestötiheys:  25 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Pandanus boninensis
 – Kukka:  Schima mertensiana
 – Lintu:  Apalopteron familiare hahasima
 – Kala:  Decapterus macarellus
 
 https://www.vill.ogasawara.tokyo.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ogasawara (jap. 小笠原村, Ogasawara-mura) on Japanin kyläkunta Tokion metropolissa. Se käsittää Ogasawarasaaret, jotka sijaitsevat Tyynessämeressä noin 1 000 kilometriä Tokion kaupunkialueelta etelään. Kunta kuuluu Ogasawaran aliprefektuuriin. Sen hallinnollinen keskus on Chichijiman saarella. Ogasawarassa on 2 586 asukasta (elokuussa 2022) ja sen pinta-ala on 104,35 neliökilometriä.
Maantiede

Ogasawaran kunta muodostuu yli 30 saaresta. Valtaosa niistä kuuluu kahteen saariryhmään, Ogasawarasaaria suppeampaan Ogasawara-saariryhmään (Ogasawara-guntō) ja Kazansaariin (Kazan-rettō). Lisäksi kuntaan kuuluu kolme yksittäistä saarta, Nishinoshima, Minamitorishima ja Okinotorishima. Kaksi jälkimmäistä saarta sijaitsevat muista saarista hyvin etäällä: kuntaan kuuvatkin sekä Japanin eteläisin piste (Okinotorishima) että itäisin piste (Minamitorishima). Vakituista asutusta on Ogasawara-saariryhmään kuuluvilla Chichijiman ja Hahajiman saarilla.
Valtaosa saarista on tuliperäisiä, ja ne kuuluvatkin samaan tulivuoriketjuun kuin Fuji. Saaret ovat jyrkkäpiirteisiä. Maanviljelyyn soveltuvia tasankoalueita on vähän. Saarilla vallitsee subtrooppinen ilmasto, ja lämpötilanvaihtelut ovat vähäisiä. Vuonna 2019 Chichijiman keskilämpötila oli 23,9 celsiusastetta.
Historia

Ogasawara Sadayorin on sanottu löytäneen Ogasawarasaaret vuonna 1593. Japaniin saaret liitettiin virallisesti vuonna 1876. Aluksi saaret olivat suoraan Japanin keskushallinnon, sitten Tokion prefektuurin alaisuudessa. Kunnallishallinto saarten alueelle ulotettiin toisen maailmansodan aikana vuonna 1940, kun niille perustettiin viisi kyläkuntaa. Pian valtaosa asukkaista kuitenkin jouduttiin evakuoimaan sodan vuoksi Japanin pääsaarille. Heitä oli silloin noin 7 700 henkeä. Keväällä 1945 Iwo Jiman (Iōtō) saari toimi raivokkaan Iwo Jiman taistelun näyttämönä.
Sodan päätyttyä Yhdysvallat miehitti Ogasawarasaaret. Miehityshallinto päästi saarten länsimaalaistaustaiset asukkaat palaamaan alueelle heti sodan jälkeen. Japanille saaret palautettiin vuonna 1968, jolloin loputkin asukkaat pääsivät palaamaan niille. Nykyinen Ogasawaran kyläkunta perustettiin vuonna 1979.
Talous

Merkittävä elinkeino on kalastus. Saaliskaloja ovat esimerkiksi boniitti, aitotonnikalat, hamadai (Etelis coruscans) ja muroaji (Decapterus muroadsi). Saarilla viljellään vihanneksia, trooppisia hedelmiä ja huonekasveja. Turismilla on rajallinen merkitys vaikeiden liikenneyhteyksien vuoksi.
Liikenne

Ainoa säännöllinen liikenneyhteys Japanin pääsaarilta Ogasawarasaarille on Tokion ja Chichijiman välillä viikoittain kulkeva laivareitti. Laivamatka kestää 24 tuntia. Chichijiman ja Hahajiman välillä liikennöi laiva viisi kertaa viikossa; tämä yhteys kestää kaksi tuntia.
Kulttuuri ja nähtävyydet

Ogasawarasaarilla elää monia endeemisiä ja harvinaisia kasvilajeja. Kunta kuuluukin lähes kokonaisuudessaan Ogasawaran kansallispuistoon. Ogasawarasaaret lisättiin luontokohteena myös Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2011.
Kuvia

Asutusta Chichijimalla
Ōmura-kaiganin hiekkaranta Chichijimalla
Hahajiman satamaa
Ogasawaran lukio
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ogasawara Wikimedia Commonsissa
Ogasawaran kyläkunnan internetsivut (japaniksi)
Opeta mua rakastamaan

| Opeta mua rakastamaan |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Anssi Blomstedt
Käsikirjoittaja:  Anssi Blomstedt
Tuottaja:  Anssi Blomstedt
Kuvaaja:  Matti Kurkikangas, Matti Litmanen, Kari Mattson
Leikkaaja:  Anssi Blomstedt
Pääosat:  Haastateltavat: Vexi Salmi Laila Helminen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Ensi-ilta:  1978
Kesto:  noin 33 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Opeta mua rakastamaan on Anssi Blomstedtin ohjaama, leikkaama ja tuottama lyhyt dokumenttielokuva iskelmätähden tuottamisesta vuodelta 1978. Dokumentissa seurataan, kuinka 16-vuotiaasta Laila Helmisestä yritettiin tehdä iskelmätähteä. Lisäksi elokuvassa näytetään vinyylilevyn tuotantoa.
Blomstedt on todennut innoittajakseen Frederick Wisemanin ja hänen tapansa tehdä dokumenttia, missä kohteena oleva prosessi näytetään mahdollisimman todellisena ja ilman asioiden korostamista. Dokumentti sai alkunsa, kun ohjaaja Blomstedt kiinnostui levytuotannon prosessin kuvaamisesta Wisemanin tapaan. Hän otti yhteyttä levytuottaja Vexi Salmeen, joka valitsi kohteeksi Laila Helmisen.
Dokumentti voitti ensimmäisen Risto Jarva -palkinnon vuonna 1979.
Aiheesta muualla

Dokumentti ja tekijän haastattelu Ylen Elävässä arkistossa
Orléans

| Orléans |
| --- | --- |
 Orléansin katedraalin ympäristöä
 lippu:  vaakuna
 Orléans
 Koordinaatit: 47°54′09″N, 01°54′32″E 
Valtio:   Ranska
Alue:  Centre
Departementti:  Loiret
Hallinto:  
 – Pormestari:  Serge Grouard (UMP)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  27,5 km²
Korkeus:  90–124 m
Väkiluku (2008):  113 257
 – Väestötiheys:  4 121 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  45234 / 45000
Motto::  "Hoc vernant lilia corde"
 
 www.orleans.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Orléans on Loiret’n departementin pääkaupunki Ranskassa. Vuonna 2006 Orléansin asukasluku oli 113 130. Ranskan pisin joki, Loire, virtaa kaupungin läpi.
Orléans on merkittävä teollisuus- ja kauppakaupunki. Orléans on myös merkittävä matkailukaupunki, ja sieltä löytyvät muun muassa Jeanne d'Arc -museo, 1530-luvulta oleva raatihuone sekä myöhäisgoottilainen 1200-luvulta oleva katedraali. Orléansin yliopisto perustettiin vuonna 1961.
Orléans oli alun perin kelttiläinen kaupunki, jota roomalaiset kutsuivat nimellä Aurelianum. Vuosina 1428–1429 Orléans oli englantilaisten piirittämä, mutta Jeanne d'Arc, "Orléansin neitsyt", valloitti kaupungin takaisin ranskalaisille.
Orléans on myös ranskalaisen kuningassuvun haarojen nimitys. Nykyisen herttuallisen Bourbon-Orléansin suku alkaa Ludvig XIV:n veljestä Filipistä, joka sai vuonna 1643 Orléansin kaupungin läänityksenä veljeltään Ludvig XIV:lta. Eräs Filipin jälkeläisistä, Ludvig Filip Joseph, liittyi vallankumouksellisiin vuonna 1789.
Kuvia Orléansista

Orléansin katedraali
Loire ja Orléans
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Orléans Wikimedia Commonsissa
D-pad

Donkey Kong Game & Watch -peli. Ristiohjain on vasemmalla puolella.
Ristiohjain tai ristikko-ohjain (engl. D-pad, control-cross, lyhenne sanoista directional pad) on viihdelaitteiden ohjaukseen tarkoitettu ohjainlaite, joka on peliohjaimissa perusteisena ennakko-oletuksena.
Sega Master Systemin kahdeksaa suuntaa tukeva ristiohjain.
Ohjain on yksi nappi, jota voitiin alun perin käyttää neljään suuntaan. Myöhemmissä ratkaisuissa ohjain on mahdollistanut kahdeksan suuntaa.
Ohjaimen kehitti Gunpei Yokoi Game & Watch -peleihin. Donkey Kong oli ensimmäinen peli, joka käytti ohjainta.
Ohjaimen patentti vanheni vuonna 2005.
Laite on yleistynyt peliohjaimista monenlaisiin kaukosäätimiin erilaisille laitteille. Ohjainta käytetään yleensä peukalolla.
Oskari Rajanen

Oskari Rajanen (31. heinäkuuta 1883 Orimattila – 29. marraskuuta 1958 Lahti) oli suomalainen kelloseppä, kauppias, yrittäjä ja koulun- ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Rajasen vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Ismael Rajanen ja emäntä Amalia Marttala ja puoliso Hilma Suleima Arvela. Rajanen kävi kansakoulun ja alemman käsityöläiskoulun ja harjoitti ammattiopintoja kellosepänliikkeessä Kotkassa 1893–1902 ja Helsingissä 1904–1909. Hän kävi myös Harjun maamieskoulun ja teki opintomatkoja Keski-Eurooppaan ja Pohjoismaihin 1920- ja 1930-luvuilla. Rajasella oli kello-, kulta- ja optikka-alan liike Lahdessa 1909–1963, kelloseppäkoulun johtajana hän toimi 1943–1948. Rajanen oli edelläkävijä kelloseppien piirissä varsinkin optisella alalla, kuten silmälasikaupan kehittämisessä. Hänen moniin luottamustehtäviinsä kuului Lahden kaupunginvaltuuston jäsenyys vuodesta 1930. Kauppaneuvoksen arvonimen Rajanen sai 1943 ja samana vuonna hänestä tuli Suomen Kelloseppäliiton kunniajäsen ja -puheenjohtaja. Rajanen oli Suomessa ensimmäinen kelloseppä, jolle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi. Hänet muistetaan myös lahjoittajana ja hyvinvoinnin taloudellisena tukijana.
Julkaisuja

Oskari Rajanen 40 v. 1909–1949, 1949.
Osceola

Osceola George Catlinin maalaamana 1837
Osceola (1804 – 20. tammikuuta 1838) oli seminolien päällikkö. Hän johti sadan soturin joukkoaan ensimmäisessä seminolisodassa. Hän syntyi Alabamassa vuonna 1804 Tallasseen kylässä creekperheeseen, mutta hänen isoisänsä oli britti. Floridaan hän päätyi äitinsä mukana, kun monet creek-intiaanit muuttivat sinne vuonna 1814.
Ensimmäisessä seminolisodassa hän taisteli Micanopyn alaisuudessa, joka ei ollut hyväksynyt Yhdysvaltojen tarjoamaa reservaattia Floridan ulkopuolelta. Vuonna 1837 Osceola oli tulossa rauhanneuvotteluihin, kun yhdysvaltalaiset vangitsivat hänet. Hän kuoli malariaan vankeudessa 20. tammikuuta 1838 kolmen vankilassa vietetyn kuukauden jälkeen.[lähde? ] Hänet haudattiin Fort Moultriehen sotilaskunnianosoituksin.
Paattionlehdon hautausmaa

Hautausmaan siunauskappeli kesällä 2009
Paattionlehdon hautausmaan kappelin interiööri.
Paattionlehdon hautausmaa eli Kemin pohjoinen hautausmaa on Kemin seurakunnan hautausmaa. Hautausmaa sijaitsee Paattion kaupunginosassa noin kolme kilometriä pohjoiseen Kemin keskustasta. Hautausmaa on syrjäyttänyt vanhan Peurasaaren hautausmaan Kemin seurakunnan päähautausmaana.
Vanhan hautausmaan käytyä ahtaaksi seurakunta hankki maa-alueen uutta hautausmaata varten vuonna 1939. Diplomi-insinööri Väinö Pekkalan tekemä hautausmaan käyttösuunnitelma hyväksyttiin Kemin kirkkovaltuustossa kevättalvella 1944. Piispa Väinö Malmivaara vihki hautausmaan käyttöön 14. lokakuuta 1945. Hautausmaata kutsuttiin aluksi "Karihaaran hautausmaaksi", mutta jo 1940–luvulla nimeksi vakiintui "Pohjoinen hautausmaa". Nykyinen nimi otettiin käyttöön 1993.
Siunauskappelin suunnittelusta järjestettiin kutsukilpailu kolmen arkkitehtitoimiston kesken vuonna 1958. Kilpailun voitti arkkitehti Osmo Sipari, jota avustivat arkkitehtiylioppilas Erkki Kairamo ja diplomi-insinööri Eino Puranen, ehdotuksellaan "Rauhan maa". Rakennustyöt alkoivat keväällä 1959 ja kappelin vihki käyttöön piispa Olavi Heliövaara 11. syyskuuta 1960. Tiili- ja betonirunkoinen valkeaksi rapattu kappeli edustaa modernistista arkkitehtuuria. Kappelisaliin mahtuu 250 henkilöä. Alttaritaulu on taidemaalari Erkki Koposen alun perin Kemin kirkkoon maalaama. 1953 valmistunut taulu siirrettiin kappeliin vuonna 1987. Kappelin 14-äänikertaiset urut ovat Kangasalan urkutehtaan vuonna 1961 valmistamat. Paattionlehdon kappeli on peruskorjattu 1993.
D-segmentti

Volkswagen Passat
D-segmentti tai ylempi keskiluokka on eurooppalaisen kokoluokituksen keskiluokkaa eli C-segmenttiä suurempi autojen kokoluokka.
Ylemmän keskiluokan autoja ovat esimerkiksi Ford Mondeo, Opel Insignia ja Volkswagen Passat.
One Way Home

| One Way Home The Hooters |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1986-1987 Record Plant Studios, New York ja Studio 4, Philadelphia.
 Julkaistu: heinäkuu 1987
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Rick Chertoff, Eric Bazilian, Rob Hyman
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 42.45
 Levy-yhtiö: Columbia Records
The Hootersin muut julkaisut
| Nervous Night 1985 | One Way Home 1987 | Zig Zag 1989 |
One Way Home on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Hootersin toinen studioalbumi vuodelta 1987.
Kappaleet

Satellite – 4.19 (säv. Rob Hyman, Eric Bazilian, Rick Chertoff)
Karla with a K – 4.42 (säv. The Hooters)
Johnny B – 4.01 (säv. Hyman, Bazilian, Chertoff)
Graveyard Waltz – 6.29 (säv. Hyman, Bazilian, Chertoff)
Fightin' On the Same Side – 4.09 (säv. Hyman, Bazilian, Chertoff)
One Way Home – 5.56 (säv. Hyman, Bazilian)
Washington's Day – 5.52 (säv. Hyman, Bazilian, Chertoff, Willie Nile)
Hard Rockin' Summer – 3.03 (säv. Hyman, Bazilian)
Engine 999 – 4.11 (säv. Hyman, Bazilian, Chertoff)
Kokoonpano

Eric Bazilian – laulu, kitara, mandoliini , huuliharppu, saksofoni
Rob Hyman – laulu, kosketinsoittimet, haitari, melodika
Andy King – basso, laulu
John Lilley – kitara
David Uosikkinen – rummut
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

One Way Home discogs.com -sivustolla
Paattinkijärvi

| Paattinkijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Ranua ja Rovaniemi
Koordinaatit:  66°13′59″N, 26°34′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Paattinkijoki
Järvinumero:  65.275.1.019 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  190,2 m 
Rantaviiva:  22,78 km 
Pinta-ala:  3,515 km² 
 fiPaattinkijärvi 
Paattinkijärvi on Kemijoen vesistöalueeseen kuuluva järvi Ranuan ja Rovaniemen alueella Etelä-Lapissa. Sen pinta-ala on noin 3,5 km², ja sen korkeustaso on 190,2 metriä merenpinnan yläpuolella. Paattinkijärvi saa vetensä kaakosta Näskäjärvestä sekä luoteesta Saukkojärvestä, joka sijaitsee kokonaan Rovaniemen puolella. Paattinkijärvestä vedet laskevat Paattinkijokea pitkin koilliseen Piittisjärveen.
Paattinkijärven länsiosa sijaitsee Rovaniemen puolella ja itäosa Ranuan puolella. Mainittavia saaria ovat Kuusisaaret, Tervasaari ja Peltosaari. Rantaviivaa on lähes 23 kilometriä. Suomen ympäristökeskuksen vuonna 2013 tekemien mittausten mukaan Paattinkijärven vedenlaatu on hyvä.
On uusi aika

| On uusi aika Kuningasidea |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 13. kesäkuuta 2012
 Formaatti: CD, LP, digitaalinen
 Tyylilaji: reggae
 Kesto: 38.08
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 14.
Kuningasidean muut julkaisut
|   | On uusi aika 2012 | Nimi on enne 2014 |
Singlet albumilta On uusi aika
 ”Enemmän duoo ku sooloo” Julkaistu: 19. maaliskuuta 2012  ”Prinsessa” Julkaistu: 16. toukokuuta 2014
On uusi aika on reggaeyhtye Kuningasidean ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin Warner Music Finlandin kautta 13. kesäkuuta 2012. Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan 14. sijalle. Albumin kappaleesta ”Valkoinen lippu” julkaistiin musiikkivideo marraskuussa 2011. Albumin toinen näytekappale ”Enemmän duoo ku sooloo” julkaistiin singlenä 19. maaliskuuta 2012, ja se nousi parhaimmillaan Suomen virallisen singlelistan toiselle sijalle. Kappaleesta julkaistiin musiikkivideo maaliskuussa 2012.
Kappaleet

Intro – 0.53
Valkoinen lippu – 4.18
Huomisen haavat – 3.31
Suurmiehet – 4.36
Neekaanol – 0.43
Enemmän duoo ku sooloo – 4.11
Prinsessa – 3.44
Juna – 0.56
Katto päällä – 4.41
Kuinka monta – 3.44
Mistä on tultu – 3.51
Tiikerililja – 3.42
Arvostelut

Keskisuomalainen: negatiivinen
Soundi:
Clyde McPhatter

Clyde McPhatter
Clyde McPhatter (15. marraskuuta 1932 – 13. kesäkuuta 1972) oli merkittävimpiä varhaisia rhythm and blues -laulajia. Hän oli afroamerikkalainen baptisti ja syntyi Durhamissa, Pohjois-Carolinassa.
McPhatter aloitti ammattiuransa Billy Ward and the Dominoes -yhtyeessä vuonna 1950. "Sixty Minute Man" oli huomattava menestys vuonna 1951. Myöhempiin hitteihin lukeutui "Have Mercy Baby", mutta McPhatter jätti yhtyeen 1953 ja perusti The Drifters -yhtyeen. Se sai levytyssopimuksen Atlantic Recordsilta, ja tunnetuimpien kappaleiden joukkoon lukeutuvat "Money Honey", "Such a Night", "Honey Love", "White Christmas" ja "Whatcha Gonna Do".
Jätettyään The Driftersin Clyde McPhatter aloitti soolouran. Ensimmäinen soolohitti "Love Has Joined Us Together" oli levytetty Ruth Brownin kanssa. Hänen tunnetuin laulunsa on "A Lover's Question", joka nousi listoille vuonna 1958. Laulaja sai Britanniassa ainoan listasijoituksensa vuonna 1956 levytyksellä "Treasure of Love".
McPhatter siirtyi MGM Recordsille ja sitten Mercury Recordsille. Hänen 1960-luvun hittejään ovat "I Told Myself a Lie", "Think Me a Kiss" (1960), "Ta Ta", "I Never Knew" ja "Lover Please" (1962). Hän asui 1960-luvun lopulla tilapäisesti Englannissa, mutta palasi Yhdysvaltoihin, jossa kuoli 39-vuotiaana alkoholismin aiheuttamiin sydän-, maksa- ja munuaisvaurioihin. Hänen hautansa sijaitsee George Washington Memorial Parkissa New Jerseyssä.
Rock and Roll Hall of Fame myönsi McPhatterille postuumin paikan vuonna 1987. Hänet on kelpuutettu myös Rockabilly Hall of Fameen.