Sturgeonin laki
Sovelluksia

The Encyclopedia of Science Fictionin mukaan Sturgeonin väitettä on tarkasteltava sen alkuperäisessä asiayhteydessä – vastauksena tieteiskirjallisuuden yleistävään leimaamiseen sen huonoimpien edustajien perusteella. Tästä huolimatta laille on ehdotettu erilaisia käytännön sovelluksia, jotka vaihtelevat taidearvostelusta taloustieteeseen.
Effectiviology-sivuston mukaan Sturgeonin lakia voidaan soveltaa kuluttamiseen ja tuottamiseen. Ostopäätöksen tekeminen on kuluttajan näkökulmasta nollasummapeli, jossa rajallisella määrällä taloudellisia resursseja hankitaan erilaisia tuotteita. Samoin informaation sisäistämiseen tarvittavat henkiset voimavarat ovat rajalliset. Roska kannattaa siksi suosiolla sivuuttaa, jolloin voimavaroja vapautuu mielekkäämpään toimintaan. Vastaavasti luovan työn tekijän on hyvä tiedostaa Sturgeonin laki ja verrata omaa tuotettaan muihin vastaaviin. Huonolaatuista tuotetta ei yleensä kannata julkaista, koska se katoaa kohinaan. Heikonkin tuotteen julkaisemiselle voi tosin olla muita syitä, kuten tästä saatava oppimiskokemus. Sturgeonin lain sisäistäminen voi muutoinkin olla oppimiselle eduksi, koska se auttaa asettamaan realistisia tavoitteita ja ymmärtämään, etteivät kaikki tuotteet voi eikä niiden tarvitsekaan olla käänteentekeviä. Esimerkiksi suurin osa taiteilijan töistä voi olla keskinkertaisia, mutta tämä ei vielä tee hänestä lahjatonta.
Daniel Dennett sisällytti Sturgeonin lain vuonna 2013 julkaisemaansa ”seitsemän kriittisen ajattelun työkalun” luetteloon. Vaikka 90 % saattaakin hänen mukaansa olla arviona yläkanttiin, on tärkeää olla tuhlaamatta aikaa tyhjänpäiväisyyksiin. Dennettin mukaan kriitikot hyökkäävät mielellään epäonnistumisia vastaan, vaikka on selvää, että niitä löytyy miltä tahansa alalta loputtomasti. Viisaampaa olisi tarkastella alan arvostetuimpia ja suosituimpia edustajia: ”Jos haluat kritisoida ammattia, taiteenlajia tai tieteenalaa – – älä haaskaa [omaa ja muiden] aikaa paskalle naureskeluun! Tartu parhaimmistoon tai unohda koko juttu.”
Queenslandin yliopiston apulaisprofessori Tim Kastelle julkaisi Dennettin innoittamana Sturgeonin lakia käsittelevän artikkelin Business Insider -verkkolehdessä. Kastellen mukaan laista voidaan innovaatiojohtamisessa tehdä kolme päätelmää:
Yleistävät väitteet, kuten ”suuryritykset eivät kykene innovaatioihin”, ovat epäluotettavia. Tosiasiassa suurin osa sekä pienistä että suurista yrityksistä on kykenemättömiä innovaatioihin. Tästä huolimatta uusia keksintöjä tehdään jatkuvasti.
Missä tahansa yhteisössä on yksilöitä ja ryhmiä, joiden toimintatavat ovat tavanomaista tehokkaampia. Nämä toimintatavat on tunnistettava ja otettava käyttöön koko organisaatiossa.
Monimutkaisen järjestelmän sisäinen luokittelu on tärkeää. Poikkeamat jäävät helposti huomiotta, koska organisaatio suosii normatiivista toimintaa. Jos enemmistö toimintatavoista on kuitenkin heikkolaatuisia, juuri poikkeamia kannattaa tutkia.
Jos kriitikko esimerkiksi esittää, että suuryritykset eivät kykene innovaatioihin, hänen tulisi osoittaa, millä tavoin vaikkapa Google, IBM ja Apple ovat epäinnovatiivisia. Jos kriitikko ei tähän kykene, koko argumentti on todennäköisesti väärä.
Sturgeonin laki on tullut kuuluisaksi ohjelmoijien parissa, koska sen katsotaan heijastelevan IT-alan tilaa. Digitalisoituvassa maailmassa tarvitaan jatkuvasti uusia ohjelmistoja, jolloin houkutuksena on luoda massatuotettuja muunnelmia olemassa olevasta tekniikasta. Erikoistuneet, kutakin ongelmaa varten räätälöidyt ratkaisut olisivat usein parempia, mutta niiden kehittäminen on kallista ja aikaa vievää. The Jargon File -tietokonesanaston mukaan ”suurin osa hakkereista tunnistaa [Sturgeonin lain] ja on tuskallisen tietoinen sen todenperäisyydestä”.
Buck Rogers oli Sturgeonin esimerkki roska- science fictionista, jota käytettiin koko lajityypin leimaamiseen.