stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hypseus

Hypseus (m.kreik. Ὑψεύς) oli kreikkalaisessa mytologiassa lapiittien kuningas ja jokijumala Peneioksen ja najadi Kreusan poika. Puolisonsa Khlidanopen kanssa hänellä oli lapset Kyrene, Themisto ja Astyageia.
Desentralisaatio

Keskitetty (A) ja hajautettu (B)
Desentralisaatio eli hajautuspolitiikka tarkoittaa päätöksenteon ja hallinnon hajottamista lähemmäksi kansalaisia. Sillä tarkoitetaan myös valtion laitosten hajasijoittamista eri puolelle maata. Suomessa sanaa käytetään yleensä julkishallinnossa. Termiä käytetään kuitenkin eri tieteissä, kuten insinööritieteissä, logistiikassa, politiikan tutkimuksessa, sosiologiassa ja taloustieteissä.
Anarkistit kannattavat usein poliittisen vallan täydellistä desentralisaatiota.
Herbert Runge

| Herbert Runge |
| --- | --- |
 Kuva Berliinin kisojen loppuottelusta Guillermo Lovell vastaan Herbert Runge. Runge kuvassa oikealla.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Herbert Runge
Syntynyt: 23. tammikuuta 1913 Elberfeld
Kuollut: 11. maaliskuuta 1996 (83 vuotta) Wuppertal
Kansalaisuus:  Saksa
Nyrkkeilijä
Pituus:  190 cm
Painoluokka:  raskassarja
Ammattilaistilastot
Ottelut:  25
Voitot:  5
– tyrmäysvoitot:  1
Tappiot:  14
Ratkaisemattomat:  6
Ei tuomiota/ mitätöity:  0
| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten amatöörinyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten amatöörinyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten amatöörinyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten amatöörinyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Berliini 1936 | raskassarja |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1934 | raskassarja |  |
|  Hopeaa | Milano 1937 | raskassarja |  |
|  Pronssia | Dublin 1939 | raskassarja |  |
Herbert Runge (23. tammikuuta 1913 Elberfeld – 11. maaliskuuta 1996 Wuppertal) oli saksalainen nyrkkeilijä, jonka amatööriura ajoittui 1930-luvulle ja ammattilasiura 1940-luvulle.
Ura

Herbert Rungen nyrkkeilyura sai alkunsa kotiseudulla Elberfeldessä (kuuluu kaupunkiliitosten jälkeen nykyiseen Wuppertalin kaupunkiin). Vuosina 1935–1943 hän saavutti kahdeksan raskaan sarjan Saksan mestaruutta.
Amatööriurallaan hän sai kolme Euroopan mestaruusmitalia eli hopeaa vuosina 1934 ja 1937 sekä pronssia 1939. Vuoden 1934 EM-kisoissa finaalivastustajana oli Suomen Gunnar Bärlund, jolle Runge hävisi pistein. Vuoden 1937 EM-kisojen finaalissa vastustaja oli Ruotsin Olle Tandberg, jolle tuli myös pistetappio. Vuoden 1939 EM-kisoissa Runge kohtasi jälleen Tandbergin, mutta nyt välierässä ja hävisi jälleen. Suurin menestys Rungelle tuli Berliinin vuoden 1936 olympialaisissa, joissa hän voitti raskaan sarjan kultamitalin. Finaalissa hän voitti pistein Argentiinan Guillermo Lovellin.
Sodan jälkeen Runge jatkoi ammattilaisena 1946–1949. Ammattilasiurasta ei kuitenkaan tullut enää menestyksekästä. Otteluita kertyi kaikkiaan 25, joissa tuli vain viisi voittoa, ratkaisemattomia kuusi ja tappioita kaikkiaan 14.
Uransa jälkeen Runge työskenteli lihamestarina kotiseudullaan Wuppertalissa. Runge nähtiin julkisuudessa Münchenin vuoden 1972 olympialaisten nyrkkeilytapahtumissa yleisön joukossa.
Muisto

Rungen olympiavoiton yhteydessä saama tammi istutettiin Wuppertalin urheilustadionin Stadion am Zoon alueelle.
Hölloch

Hölloch
Hölloch on suosittu luontomatkailukohde.
| --- | --- |
Tyyppi:  Karstimaa
Sijainti:  Schwyz Sveitsi
Vuoristo:  Alpit
Korkeus merenpinnasta:  551 – 1 490 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Hölloch on luolasto Keski-Sveitsissä, Schwyzin kantonissa, Muotathalin kunnassa.
Löydettyjen luolakäytävien ja onkaloiden pituus oli keväällä 2013 yhteensä 201 km. Luolasto sijaitsee noin 10 neliökilometrin alueella 551 – 1 490 metrin korkeudessa. Ensimmäiset luolat löytyivät vuonna 1875, kun paikallinen kyläasukas Alois Ulrich selvitti satunnaisten vedenvirtausten alkuperää.
Hölloch sijaitsee karstimaalla, johon tyypillisesti syntyy uurteita ja luolia veden syövyttäessä kallioperän liukenevia aineita.
Aiheesta muualla

NZZ:n artikkeli 24.4.2011
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Huhtsaaret (Kuhmoinen, Sarvisalo)

Huhtsaaret
| --- | --- |
Sijainti:  Kuhmoinen Pirkanmaa Suomi
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  105 m 
Pinta-ala:  19,26 ha  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Huhtsaaret  on Päijänteen saariryhmä Pirkanmaalla Kuhmoisissa.
Maantietoa

Huhtsaaret on paikannimenä kolmen saaren ryhmälle, joilla ei ole erikseen omia karttanimiä. Saaret sijaitsevat rivissä lähes pohjois-etelä-suuntaisesti Tehinselän länsiosassa aivan Kuhmoisten kirkonkylän edustalla olevassa saaristoisessa lahdessa. Lähin matka mantereelle tulee pohjoisessa sijaitsevalle Sarviniemenkärkeen, jonne on matkaa 250 metriä. Idässä sijaitsevat Lampsalo ja Sarvisalo, etelässä Hökänsaaret ja lännessä Hunkerinsaaret. Pohjoisin saari on 380 metriä pitkä ja 360 metriä leveä. Keskimmäinen saari on 460 metriä pitkä ja 370 metriä leveä. Eteläisin saari on muodoltaan pyöreä ja sen halkaisija on yli 100 metriä. Saarien välimatkat ovat pieniä. Suurten saarien välissä on 20–60 metriä leveä salmi. Pienestä saaresta on matkaa 50 metriä keskimmäiseen saareen. Pohjoisen saaren pinta-ala on 9,9 hehtaaria, keskimmäisen on 9,4 hehtaaria ja  saarien yhteispinta-ala on noin 19,3 hehtaaria . Pohjoisella saarella on kolme mäkeä, jotka kaikki kohoavat 22 metrin korkeuteen Päijänteestä. Keskimmäinen saari on korkein, kun sen suurin mäki kohoaa 27 metrin korkeuteen. Pienin saari on alle 5 metriä korkea. Kaikissa saarissa on vapaa-ajan asutusta. Pohjoissaaressa on kaksi mökkiä, keskimmäisessä on seitsemän ja pienimmässä yksi.
Historiaa

Vuonna 1938 julkaistussa talouskartassa on keskimäiseen saareen merkitty asuintila, jonka pelto on raivattu saaren pohjoisosiin. Sama tila näkyy myöhemmin vuoden 1965 peruskartassa. Molemmissa kartoissa saarten karttanimi on ”Huhtainsaaret”. Pohjoissaaressa on tuolloin yksi ja keskimmäisessä neljä mökkiä. Pienin saari on vielä autio. Vuoden 1985 peruskartassa on saarten nimi ”Huhtsaaret”. Keskimmäiseen saareen on nyt rakennettu seitsemän mökkiä. Viimeisessä vuoden 1996 kartassa on pohjoisessa saaressa kaksi mökkiä ja pienemmässä saaressa yksi.
Crooner

Frank Sinatra oli yksi tunnetuimmista croonereista.
Crooner on Yhdysvalloissa 1920-luvun lopulla syntynyt nimitys populaarimusiikin mieslaulajille, jotka omaksuivat mikrofonin mahdollistamana pehmeän ja tunteellisen laulutavan. Laulutyyli soveltui hyvin radiosta ja gramofonilevyiltä kuunneltavaksi ja uuden äänenvahvistustekniikan ansiosta onnistui myös konsertti- ja tanssisaleissa jopa suuren orkesterin säestämänä. Nimitys oli alun perin ironinen: monet 1930-luvun alun musiikkikriitikot pitivät laulutyyliä ohimenevänä muoti-ilmiönä eivätkä monet crooner-tyylin laulajat koskaan hyväksyneet sitä kuvaamaan itseään. Englannin kielen verbi croon tarkoittaa hyräillä tai laulaa hiljaa, kuin vauvalle tuutulaulua.
Ensimmäisenä croonerina mainitaan yleensä Rudy Vallée, ja muita varhaisia croonereita olivat Bing Crosby, Gene Austin, Russ Columbo ja Will Osborne. Termiä käytetään yleensä jazzstandardeja big bandin, pienemmän yhtyeen tai pianon säestyksellä laulavista mieslaulajista, mutta myös joidenkin naislaulajien kuten Annette Hanshaw’n, Mildred Baileyn (uransa alussa) ja Helen Rowlandin laulutyylistä. Naislaulajille muodostui 1920–1930-luvulla mikrofonivahvistuksen ansiosta oma intiimi laulutapansa ja -ohjelmistonsa, usein onnetonta rakkautta kuvaava torch song.
Erittäin tunnetuksi crooner-laulajaksi nousi Frank Sinatra, ja monet muutkin amerikanitalialaiset mieslaulajat kuten Dean Martin, Jimmy Roselli, Jerry Vale ja Johnny Desmond nousivat suosioon samankaltaisella laulutyylillä.
1950-luvun puolivälissä crooner-laulutyyliä alkoivat syrjäyttää muut tyylilajit, erityisesti rock and roll. Silloisia croonereita olivat muun muassa Perry Como ja Matt Monro, joiden musiikkityyliä alettiin kutsua termeillä easy listening tai adult contemporary. Sittemmin crooner-laulutapaa ovat pitäneet yllä muun muassa  Nat King Cole, Tony Bennett, Barry Manilow, Harry Connick, Jr., Frank Ocean, Engelbert Humperdinck ja Michael Bublé.
Aiheesta muualla

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Crooner
Käännös suomeksi
Complete – Kaikki levytykset 1984–1992

| Complete – Kaikki levytykset 1984–1992 Topi Sorsakoski & Agents |
| --- | --- | --- |

Kokoelman sisältö.
Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1984-1992
 Studio : Finnvox-studiot   Studio Sound   Indigenous Record' Studio   Esa Pulliaisen kotistudio
 Julkaistu: 1. joulukuuta 2023
 Formaatti: LP-levy (LIPPOBOX-003)   CD-levy
 Tuottaja(t): Pedro Hietanen
 Tyylilaji: rautalanka, suomirock, suomipop, iskelmä
 Levy-yhtiö: Universal Music Finland
 Levymerkki: Lipposen levy ja kasetti
Listasijoitukset
  Suomi: 3. (fyysinen albumilista, 51/2023)
Topi Sorsakosken & Agentsin muut kokoelmalevyt
| Agents & Topi Sorsakoski 2017 | Complete – Kaikki levytykset 1984–1992 2023 |   |
Complete – Kaikki levytykset 1984–1992 on Topi Sorsakosken ja rautalankayhtye Agentsin seitsemäs kokoelmalevy, joka julkaistiin joulukuussa 2023.
Kokoelma kattaa kaikki Sorsakosken ja Agentsin levytykset vuosilta 1984-1992. Kokoelma sisältää yhtyeen neljä ensimmäistä studioalbumia (In Beat, Besame Mucho, Pop ja Half and Half) vuosilta 1986-1990 sekä täysin uuden levyn Singles, First Takes & Rarities, joka sisältää yhtyeen singlet ja muita harvinaisuuksia. Mukana on myös 31-sivuinen liitevihko, joka sisältää Agentsin soolokitaristi Esa Pulliaisen haastattelun sekä täydelliset diskografiatiedot.
Albumi julkaistiin Levykauppa Äx:n oman levymerkin, Lipposen levyn ja kasetin toimesta joulukuussa 2023 vinyyli -ja CD-levyinä.
In Beat (1986)

| --- | --- |
 A-puoli Surujen kitara – 3.14  Yksi ainoa ikkuna – 2.48  Sininen huvimaja – 2.56  Yön väistyessä – 3.05  Salattu suru – 3.11  El Cumbanchero – 3.02 B-puoli Yksinäinen merimies – 3.00   Sydänsuruja – 3.08  Olen yksin – 3.19  Ajomies – 3.13  Eeva – 3.13  Kaksi ruusua – 2.39 :  Kokoonpano Topi Sorsakoski - laulu, taustalaulu (6)  Esa Pulliainen - sähkökitara (soolokitara), 6- ja 12-kieliset akustiset kitarat, taustalaulu (6)  Hans Etholén - sähkökitara (rytmikitara)  Kai Pulliainen - basso  Juha Takanen - rummut ja lyömäsoittimet  Pedro Hietanen - urut (2, 9) Tuotanto Pedro Hietanen - tuottaja  Risto Hemmi - äänitys ja miksaus (Finnvox-studiot)  Make Törrönen - äänitys ja miksaus (Finnvox-studiot)  Pauli Saastamoinen - masterointi (Finnvox, toukokuu 2023)
Besame Mucho (1987)

| --- | --- |
 A-puoli Olet rakkain – 2.30  Kirje – 2.30  Kaksi kitaraa – 2.56  Yksin oon mä vain – 2.28  Rajaton kaipaus – 3.05  Vihreät niityt – 2.46 B-puoli Kunhan palaan takaisin – 2.32   Kauan – 3.02  Tuuli tuo tuuli vie – 2.45  Moody River – 2.51  Virran rannalla (Laulu virran rannalla) – 2.31  Valot – 2.45 :  Kokoonpano Topi Sorsakoski - laulu  Esa Pulliainen - sähkökitara (soolokitara), 6- ja 12-kieliset akustiset kitarat, taustalaulu (10)  Hans Etholén - sähkökitara (rytmikitara)  Kai Pulliainen - basso  Juha Takanen - rummut ja lyömäsoittimet  Pedro Hietanen - sähköpiano (5), kosketinsoittimet (9), haitari (11), urut (12)  Mari Hatakka - taustalaulu (8)  Tiina Isohanni - taustalaulu (8)  Sakari Kuosmanen - taustalaulu (7, 10)  Mongo Aaltonen - lyömäsoittimet (4, 6), putkikellot ja patarummut (8) Tuotanto Mikko Tegelman - äänitys (Studio Sound)  Risto Hemmi - äänitys ja miksaus (Finnvox-studiot)  Make Törrönen - äänitys (Finnvox-studiot)
Pop (1988)

| --- | --- |
 A-puoli Tyhjää – 2.33  Varjojen yö – 2.24  On kesäyö – 3.07  Sulle aatoksein suon – 2.54  Jo riittää – 3.00  Kuin yö – 3.10  Tuo onneton – 3.07 B-puoli Tuulen viemää – 2.38   Lumottu meri – 2.35  Vaikene sydän – 3.49  Nyt kaikki muuttunut on – 1.55  Päivät ilman sinua – 2.20  Vain yksin me kaksi – 2.50 :  Kokoonpano Topi Sorsakoski - laulu  Esa Pulliainen - sähkökitara (soolokitara), 6- ja 12-kieliset akustiset kitarat  Hans Etholén - sähkökitara (rytmikitara)  Kai Pulliainen - basso  Juha Takanen - rummut ja lyömäsoittimet  Pedro Hietanen - urut (2-4, 6-7, 9-10), kosketinsoittimet (8, 11-12)  Mari Hatakka - taustalaulu (1)  Tiina Isohanni - taustalaulu (1) Tuotanto Make Törrönen - äänitys ja miksaus (Finnvox-studiot)
Half and Half (1990)

| --- | --- |
 A-puoli Kuinka saatoitkaan – 2.57  Yksi sana riittää – 2.38  Talven kylmät kyyneleet – 2.41  Leningrad – 2.30  Lyhdyn nään syttyvän – 2.57  Vaikka sua aina kaipaan – 3.13  Soi kitara murheissaan – 4.38 B-puoli Rakkaus on sininen – 3.15   Je t’aime... moi non plus – 4.15  Muistan kesän – 2.52  Sinun omasi – 2.46  El presidente – 2.56  Little Wing – 3.43 :  Kokoonpano Topi Sorsakoski - laulu (1-7)  Esa Pulliainen - sähkökitara (soolokitara), 6- ja 12-kieliset akustiset kitarat  Hans Etholén - sähkökitara (rytmikitara)  Kai Pulliainen - basso  Juha Takanen - rummut ja lyömäsoittimet  Pedro Hietanen - haitari (4), urut (5, 7-11, 13), kosketinsoittimet (1, 10)  Markku Johansson - trumpetit (12) Tuotanto Make Törrönen - äänitys ja miksaus (Finnvox-studiot)  Risto Hemmi - äänitys ja miksaus (Finnvox-studiot)
Singles, First Takes and Rarities (2023)

Kaikki kappaleet sovittanut Esa Pulliainen.
Singles, First Takes and Rarities (2023) > A-puoli (Singlet)

Itämaista rakkautta – 2.47 (alkup. Akácos út, säv. ja alkup. san. Kalmár Tibor & Ferenc Gati, suom. san. Martti Jäppilä)
Tyttö metsässä – 2.57 (alkup. The Girl In the Wood, säv. ja alkup. san. Terry Gilkyson, suom. san. Saukki)
Hopeinen kuu – 2.52 (säv. ja alkup. san. Gualtiero Malgoni, suom. san. Rauni Kouta)
Maailma ilman rakkautta – 3.03 (alkup. World Without Love, säv. ja alkup. san. John Lennon & Paul McCartney, suom. san. Reino Helismaa)
Romanialainen kitara – 2.35 (alkup. Chitarra Romana, säv. Eldo Di Lazzaro, alkup. san. Bruno Cherubini, suom. san. Pekka Saarto)
Et mua saa – 2.22 (alkup. Unchain My Heart, säv. ja alkup. san. Teddy Powell & Bobby Sharp, suom. san. Jukka Itkonen)
Voitko alkaa uudelleen – 3.47 (alkup. Vyhozhu odin ya na dorogu, säv. Jelizaveta Shashima, alkup. san. Mihail Lermontow, suom. san. Ilkka Lähteenmäki)
Nuoruuteni – 2.59 (alkup. Man of the World, säv. ja alkup. san. Peter Green, suom. san. Jukka Itkonen)
Singles, First Takes and Rarities (2023) > B-puoli (First Takes & Rarities) > In Beat -sessioiden 1. otot

Ajomies – 3.15
Yön väistyessä – 3.08
Sydänsuruja – 2.57
Matelot – 3.01
Sininen huvimaja – 3.19
Surujen kitara – 3.32
Singles, First Takes and Rarities (2023) > B-puoli (First Takes & Rarities) > Pop -sessioiden extrat

On mennyt hän – 2.38 (alkup. Say, You're Mine, säv. ja alkup. san. Tony Meehan & Norman Stracey, suom. san. Jukka Itkonen)
Turhiin haaveisiin – 2.41 (alkup. Washington Square, säv. ja alkup. san. Bob Goldstein & David Shire, suom. san. Jukka Itkonen)
Singles, First Takes and Rarities (2023) > Kokoonpano

Topi Sorsakoski - laulu, kitarasoolo (6)
Esa Pulliainen - sähkökitara (soolokitara), 6- ja 12-kieliset akustiset kitarat
Hans Etholén - sähkökitara (rytmikitara)
Kai Pulliainen - basso
Juha Takanen - rummut ja lyömäsoittimet
Esa Kotilainen - urut (1)
Pedro Hietanen - piano (15)
Mongo Aaltonen - lyömäsoittimet (5), congarummut (7)
Singles, First Takes and Rarities (2023) > Tuotanto

Esa Kotilainen - äänitys (1-2: Indigenous Records' Studio, Helsinki, kevät 1984)
Agents - tuottaja (1-2)
Pekka Aarnio - tuottaja (1-2)
Risto Hemmi - äänitys (3-6: Finnvox-studiot, Helsinki, 1985-1987), miksaus (6: Finnvox)
Pedro Hietanen - tuottaja (3-6)
Make Törrönen - äänitys (5-6: Finnvox-studiot, Helsinki, 1986-1987)
Mikko Tegelman - äänitys (6: Studio Sound, 1987)
T. T. Oksala - rumpuraitojen äänitys (7-8: Finnvox-studiot, 1992)
Esa Pulliainen - muut äänitykset ja miksaus (7-8, kotistudiossa Vantaalla, 1992), tuottaja (7-8)
Vesa Anttila - tuottaja (7-8)
Kokoelman tuotanto

Hannu Linkola - Esa Pulliaisen haastattelu, editointi ja saatesanat (Kaivoksela, joulukuu 2022), historiikki
Pauli Saastamoinen - masterointi (Finnvox, toukokuu 2023)
Stefan Bremer - (boksin) kannen valokuva
Janne Peltonen - taitto
Martti Jämsä - bookletin värikuvat ja takakannen kuva
Hannu Bask - bookletin mustavalkokuvat
Esa Elgström - singlekansien ja -etikettien skannaus
Pedro Hietanen - tuottaja
Comcast Building

| Comcast Building |
| --- | --- |

Tiedot
Sijainti:  New York, New York, Yhdysvallat
Rakennettu:  1931–1933
Käyttötarkoitus:  Toimistotilat
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  The Associated Architects
Tekniset tiedot
Kerroksia:  69
Hissien määrä:  60
Korkeus
Kattokorkeus:  259,08 m
 SkyscraperPage.com 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Comcast Building eli 30 Rockefeller Center on 69-kerroksinen ja 259 metriä korkea pilvenpiirtäjä New Yorkissa. Comcast Building on Rockefeller Centerin korkein rakennus. Rakennus valmistui vuonna 1933. Sen alkuperäinen nimi oli RCA Building, ja vuonna 1986 nimeksi muutettiin GE Building kaksi vuotta sen jälkeen kun General Electric (GE) oli hankkinut haltuunsa RCA:n eli Radio Corporation of American. Vuonna 2015 Comcast osti oikeudet rakennuksen nimeämiseen ja vaihtoi sen nimeksi Comcast Building. Rakennuksen huipun pohjois- etelä- ja länsiseinille asennettiin myös Comcastin logoa esittävät LED-valokyltit. Rakennuksen lempinimiä ovat muun muassa The Slab sekä 30 Rock, joka johtaa alkunsa rakennuksen osoitteesta: 30 Rockefeller Plaza, New York, NY 10112.
Comcast Building on avoinna yleisölle ja sen huipulla on suosittu näköalatasanne Top of the Rock.
Vuonna 1985 Comcast Building julistettiin viralliseksi New Yorkin kaupungin suojelluksi maamerkiksi, ja vuonna 1987 se lisättiin osana Rockefeller Centeriä Yhdysvaltain valtiolliseen suojeltavien historiallisten kohteiden National Register of Historic Places -rekisteriin.
NBC Studios nauhoittaa joitakin ohjelmiaan Comcast Buildingissa, mukaan lukien Late Night with Jimmy Fallon, Saturday Night Live sekä rakennuksen mukaan nimetty 30 Rock.
Sijainti

Comcast Building on osa Rockefeller Center -kompleksia Midtownin kaupunginosassa New Yorkissa. Se oli tarkoitettu Rockefeller Centerin keskeiseksi rakennelmaksi sekä fyysisesti että symbolisesti. Tontti on lähes suorakaiteen muotoinen ja sen pinta-ala on 10 011,8 neliömetriä, ja se rajoittuu lännessä Sixth Avenuehen (virallisesti Avenue of the Americas), pohjoisessa 50th Streetiin, idässä Rockefeller Plazaan ja etelässä 49th Streetiin. Alueen julkisivu on 166 m 49th ja 50th Streetillä ja 53 m Sixth Avenuella. Pääsisäänkäynti on Rockefeller Plazalla, joka kulkee kompleksin halki ja on samansuuntainen Fifth ja Sixth Avenuen kanssa. Comcast Buildingin pääsisäänkäynnin edessä, maanpinnan alapuolella, on Lower Plaza. Rakennukselle on annettu oma postinumero 10112; se on yksi 41:stä Manhattanilla sijaitsevasta rakennuksesta, joilla on ollut oma postinumero vuodesta 2019 lähtien.
Sixth Avenuen toisella puolella rakennuksesta näkyy 1221 Avenue of the Americas lounaaseen, 1251 Avenue of the Americas länteen ja 1271 Avenue of the Americas luoteeseen. Radio City Music Hall, 1270 Avenue of the Americas ja 50 Rockefeller Plaza ovat suoraan pohjoiseen. Rockefeller Plazan toisella puolella ovat International Building koillisessa, La Maison Francaise ja British Empire Building idässä sekä 1 Rockefeller Plaza ja 608 Fifth Avenue kaakossa. Lisäksi etelässä on 10 Rockefeller Plaza. Alue oli aiemmin osa Columbian yliopiston kampusta, joka säilytti suurimman osan maasta omistuksessaan vielä hyvissä ajoin kompleksin rakentamisen jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Comcast Building Wikimedia Commonsissa
Herman Andimba Toivo ya Toivo

Herman Andimba Toivo ya Toivo (22. elokuuta 1924 Ambomaa, Lounais-Afrikka – 9. kesäkuuta 2017 Windhoek, Namibia) oli namibialainen poliitikko, joka osallistui aktiivisesti toimintaan maansa itsenäistymiseksi. Hän oli perustamassa Ovambomaan kansankongressia (OPC) vuonna 1957, kun itsenäisyysliike sai alkunsa.
Poliittinen aktivismi johti siihen, että Etelä-Afrikan viranomaiset vangitsivat Toivo ya Toivon vuonna 1966. Hänet tuomittiin 26. tammikuuta 1968 pretorialaisessa tuomioistuimessa 20 vuoden vankeuteen. Hänet lähetettiin Robben Island -saarelle, lähelle Kapkaupunkia.
Hän toimi vuosia Lounais-Afrikan kansanjärjestön (SWAPO) pääsihteerinä.
Namibian itsenäistyttyä hän sai hallittavikseen useita ministerinsalkkuja: työministerin (1990–1999), kaivos- ja energiaministerin (1999–2003) sekä vankilaministerin (2003–2006).
Nimi "Toivo ya Toivo" on suomeksi "Toivo Toivonpoika". Toivo ya Toivon isä työskenteli paikallisessa, suomalaisten lähetyssaarnaajien perustamassa evankelis-luterilaisessa kirkossa.
Herman Toivo ya Toivo vieraili pääministeri Kalevi Sorsan kutsumana Suomessa kesäkuun alussa 1984.
Aiheesta muualla

Birgitta Lång, Merja Saarinen, Liisa Taskinen, Kirsti Paajanen & Hannu Paajanen: In memoriam: Andimba Toivo ya Toivo, suuri namibialainen Kansan Uutiset. 22.6.2017.
Combination

Combination oli 1970-luvun loppupuolella lyhyen aikaa toiminut suomalainen rockyhtye, joka teki yhden albumin M & T Production -levymerkille. Relax by Combination ilmestyi keväällä 1977. Albumin ilmestyessä yhtye ei ollut tehnyt vielä ainuttakaan keikkaa.
Combinationin rungon muodostivat laulajat Timo "Masi" Mattsson, Tom Gustafsson, Hasse Ahlstrand ja Johnny Gustafsson. Hasse Ahlstrand vastasi yhtyeen levyttämien kappaleiden säveltämisestä, Jocke Sumelius teksteistä.
Rocket Records julkaisi Relax by Combinationin vuonna 2010 CD-uusintapainoksena.
Kaikki levyllä soittaneet

Eero Munter, (basso)
Heikki Virtanen, (basso)
Jakke Leivo, (basso)
Billy Carson, (rummut)
Bert ”Patti” Karlsson, (kitara)
Ilpo Murtojärvi, (kitara)
Jukka Tolonen, (kitara)
Esa Nieminen, (urut)
Kyösti Laihi, (urut)
Hessu Hietanen, (urut)
Tom Gustafsson, (laulu)
Hasse Ahlstrand, (laulu)
Johnny Gustafsson, (laulu ja rummut)
Masi Mattsson, (laulu)
Diskografia

Relax by Combination (1977)
Aiheesta muualla

Combinationin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Desdemona Balistrieri

| Desdemona Balistrieri> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. syyskuuta 1889 Trapani
Kuollut: 5. huhtikuuta 1976 (86 vuotta) Palermo
Ammatti:  Näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Desdemona Balistrieri (9. syyskuuta 1889 Trapani – 5. huhtikuuta 1976 Palermo) oli italialainen näyttelijä.
Balistrieri näytteli lähinnä teatterissa. Uransa alussa hän oli mukana mykkäelokuvissa, kuten Katana filmin tuottamassa teoksessa Il latitante (1915). Balistrierin puoliso oli näyttelijä Angelo Musco. Hänen sisarensa Virginia Balistrieri teki niin ikään ammattilaisuran näyttelijänä.
Aiheesta muualla

Malgrado Tutto: Le donne dimenticate del teatro siciliano (29.1.2018) (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: it:Desdemona Balistrieri
Käännös suomeksi