stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mike Lenarduzzi
Ura > Aikuisten sarjoissa

Viimeisen juniorikautensa lopussa Lenarduzzi nostettiin AHL-joukkue Springfield Indiansin riveihin. Hän pääsi pelaamaan yhdessä playoff-ottelussa. Seuraavalla kaudella Lenarduzzi oli Springfieldin ykkösmaalivahti ja pelasi reilun kolmanneksen joukkueen otteluista. Hän pääsi kauden aikana pelaamaan myös kolmessa NHL-ottelussa Whalersin maalin suulla. Seuraavalla kaudella Lenarduzzi jäi AHL:ssa George Manelukin ja Frank Pietrangelon varjoon ja pääsi pelaamaan vain vajaan neljänneksen joukkueen otteluista. Tilille kertyi lisäksi yksi pelattu erä Hartford Whalersin maalilla. Lenarduzzi päätti kauden Salt Lake Cityn IHL-joukkue Golden Eaglesin riveissä pelaten neljässä ottelussa. Lenarduzzin sopimus Whalersin kanssa päättyi kevääseen 1994.
Kaksi seuraavaa kautta Lenarduzzi pelasi Colonial Hockey Leaguessa London Wildcatsin ja Saginaw Wheelsin joukkueissa. Londonissa Lenarduzzi oli selkeässä ykkösvahdin roolissa mutta Saginawissa hän jakoi torjuntavastuun puoliksi Steve Vezinan kanssa. Kaudet 1996–1997 ja 1997–1998 Lenarduzzi pelasi ECHL-liigaa Mobile Mysticksin joukkueessa ja kävi siinä ohessa AHL:n Hersheyssa varamaalivahtina kahdessa ottelussa.
Kaudella 1998–1999 Lenarduzzi pelasi 15 ottelun verran Alppiliigaa Italian Milano Rossoblun joukkueessa ja päätti kautensa Western Professional Hockey Leaguen Amarillossa. Seuraavalla kaudella Lenarduzzi pelasi vielä ECHL-joukkue Baton Rouge Kingfishin maalinsuulla 54 ottelua ja päätti sitten uransa.
Aki Luostarinen

Aki Luostarinen (s. 26. joulukuuta 1952 Kangaslampi) on suomalainen runoilija. Hänen esikoiskokoelmansa Näinä aikoina on haaveista vaiettava ilmestyi vuonna 1976.
Tuotantoa

Näinä aikoina on haaveista vaiettava (1976)
Luonnostani (1978)
Kosmoksen lapset (1979)
Tyrannit voivat hyvin (1981)
Ikuisuuden laulunpätkä (1984)
Pakanan vaellus, romaani (1990)
Elinkautinen (1995)
Leonidit (1999)
Mennyt on vieras maa. Valitut runot 1975-2002 (2002)
Maan pakolainen (2004)
Poika ja torakat, romaani (2007)
Ajan olo (2012)
Alonso Edward

| Alonso Edward |
| --- | --- |
 Alonso Edward 2012 olympialaisissa
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alonso Reno Edward Henry
Syntynyt: 8. joulukuuta 1989 (ikä 34) Panama
Kansalaisuus:   Panama
Uran tiedot
Pituus:  180 cm
Paino:  77 kg
Laji:  pikajuoksu
Valmentaja:  Matt Kane
Saavutukset
Ennätykset:  10.01 (100m) 19.81 (200m)
 Tietolaatikko päivitetty 17.2.2019 
| Mitalit> Maa:  Panama.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Panama.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Panama.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:  Panama> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Berliini 2009 | 200 metriä |  |
Alonso Reno Edward Henry (s. 8. joulukuuta 1989 Panama, Panama) on panamalainen pikajuoksija.
Edward sai Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa São Paulossa 2007 pronssia miesten 4 × 400 metrin viestissä ja kultaa alle 20-vuotiaiden 100 metrillä. Vuonna 2008 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän jäi 100 metrin juoksussa alkueriin. Vuonna 2009 hän voitti Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa 100 ja 200 metriä.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Edward juoksi 200 metrillä toiseksi tuloksella 19,81 s. Kilpailun voitti Usain Bolt maailmanennätysajalla 19,19 s. Edwardin aika oli uusi Etelä-Amerikan ennätys ja hänestä tuli nuorin MM-mitalisti miesten 200 metrillä. Hänestä tuli myös Usain Boltin jälkeen toinen alle 20-vuotias, joka on juossut 200 metriä alle 20 sekunnin.
Edward voitti Panaman Keski-Amerikan kisoissa 2010 kultaa 100 metrillä ajalla 10,24. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän selviytyi 200 metrillä loppukilpailuun, jossa hän ei kuitenkaan päässyt maaliin asti. Hän voitti 200 metrin Keski-Amerikan mestaruuden Managuasa 2012. Hänet hylättiin samalla matkalla Lontoon olympialaisten alkueräjuoksussa.
Edward voitti kultaa Keski-Amerikan kisojen 200 metrillä San Joséssa 2013. Moskovan MM-kilpailuissa hän karsiutui saman matkan välierissä. Hän voitti 200 metriä maanosien cupissa 2014 ajalla 19,98 ja sai pronssia Pan-Amerikan kisoissa 2015 ajalla 19,90. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui neljänneksi ajalla 19,87. Rion olympialaisissa 2016 hän oli seitsemäs juosten ajan 20,23. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 200 metrin alkuerissä.
Edward voitti Etelä-Amerikan kisoissa 2018 kultaa 100 metrillä Panaman ennätysajalla 10,01. Saman vuoden Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa hän sai 200 metrillä pronssia. Hän voitti 2018 Maanosien cupissa 200 metriä. Pan-Amerikan kisoissa 2019 hän sijoittui 200 metrillä neljänneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän keskeytti 200 metrin välieräjuoksun. Hän karsiutui saman matkan alkuerissä Eugenen MM-kilpailuissa 2022. Hän saavutti 200 metrillä vuonna 2023 pronssia Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa sekä hopeaa Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa, mutta karsiutui alkuerissä Budapestin MM-kilpailuissa.
Edwardilla on Panaman ennätykset 100 metrillä (10,01) ja 200 metrillä (19,81).
Henkilökohtaiset ennätykset

100 metriä: 10,01 (2018)
200 metriä: 19,81 (2009)
Mikko Kaukonen

Mikko Kaukonen on suomalainen keittiömestari. Hän voitti Vuoden kokki -kilpailun vuonna 2019 työskennellessään tuolloin Food Camp Finland Oy:ssä. Se on ruokayhteisö, joka järjestää ruokailuun liittyviä tapahtumia, catering-toimintaa sekä ruokaan liittyvää konsultointia ja koulutusta. Food Camp Finland on osa Olo Groupia, johon kuuluvat myös ravintolat Olo, Emo ja Nude ja viinien verkkokauppa Bottlescouts.com. Olo Group otti kilpailussa kolmoisvoiton, sillä toiseksi sijoittunut Lari Helenius työskenteli Olossa ja kolmanneksi sijoittunut Johan Kurkela Nudessa.
Kaukonen kilpailee kolmen muun suomalaisen kokin kanssa edustajapaikasta maailman tunnetuimmassa kokkikilpailussa Bocuse d’Or:ssa kaudelle 2020-2021. Edustaja valitaan lokakuussa 2019 Helsingin Messukeskuksessa Viini ja Ruoka 2019 -tapahtumassa.
Aikaisemmin Kaukonen on työskennellyt muun muassa Michelin-tähtiravintola Olossa, Groteskissa, Havisissa, Lyonissa, Frescorantessa ja Bellevuessa. Hän osallistui kilpailuun viidettä kertaa.
Amerikanviiriäiset

| Amerikanviiriäiset |
| --- | --- |
 Kaliforniantupsuviiriäinen (Callipepla californica)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kanalinnut Galliformes
Heimo::  Amerikanviiriäiset Odontophoridae  Gould, 1844
Suvut
 Tupsuviiriäiset Callipepla  Peltoviiriäiset Colinus  Harlekiiniviiriäiset Cyrtonyx  Dactylortyx  Pilvimetsäpyyt Dendrortyx  Metsäviiriäiset Odontophorus  Oreortyx  Philortyx  Rhynchortyx 
Katso myös
   Amerikanviiriäiset Wikispeciesissä   Amerikanviiriäiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Amerikanviiriäiset (Odontophoridae) on kanalintujen heimo, johon kuuluu yhdeksän sukua. Amerikanviiriäiset ovat vain etäisesti sukua aitokanoihin kuuluville viiriäisille, joita ne kuitenkin muistuttavat elintavoiltaan ja ulkonäöltään.
Alexander Blomqvist

Alexander Blomqvist (29. joulukuuta 1796 Helsinki – 18. joulukuuta 1848 Helsinki) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja oppihistorian professori.
Henkilöhistoria

Blomqvist syntyi ruukinpatruuna Alexander Magnus Sederholmin ja palvelija Anna Katarina Nybergin aviottomana lapsena.
Hän kävi Helsingin triviaalikoulua 1804–1811 ja Porvoon lukiota 1811–1815 päästen ylioppilaaksi 1815. Blomqvist opiskeli sitten Turun akatemiassa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1819. Blomqvist oli Turun akatemian ylimääräinen kirjastoamanuenssi 1820, kamarikirjuri 1822–1826 ja vt. akatemiavouti 1822–1824 sekä kreikan kirjallisuuden dosentti 1823–1828. Hän toimi Helsingin yleisen kirjaston kirjastonhoitajana 1826–1828, Helsingin yliopiston apulaisena ja varakirjastonhoitajana 1828–1838, oppihistorian professorina 1838–1848 sekä yliopiston kirjastonhoitajana 1845–1848. Blomqvist oli lisäksi Uusmaalaisen osakunnan inspehtori 1840–1847 ja yliopiston pysyvä rahastontarkastaja 1845. Blomqvist toimi myös Suomen virallisen lehden Finlands Allmänna Tidningin toimittajana 1826-1848.
Blomqvist oli naimisissa vuodesta 1826 Kristina Charlotta Harringin kanssa. Heillä oli seitsemän lasta, joista Anton Gabriel Blomqvist (1836–1904) oli metsänhoitaja ja Evon metsäopiston johtaja ja Anna Charlotta Elisabet Blomqvist (1827–1901) johti ruotsalaista tyttökoulua Helsingissä. Maria Kristina Sofia Blomqvist (1834–1888) oli naimisissa kirjakauppias ja yliopiston konsistorin amanuenssi Claes Theodor Sederholmin kanssa. Blomqvist oli taiteilija Helena Westermarckin ja tunnetun sosiologin Edward Westermarckin äidin isä.
Teoksia

Quæ ab Aeschylo accesserunt momenta tragoediæ Græcæ, secundum Aristotelem in libro poêtices C. IV examinans. 1823
De principio methodi ethnographicæ in Historia litteraria universali adhibendae schediasma. 1838
Aiheesta muualla

Alexander Blomqvistin elämäkerta Kansallisbiografiassa
Maybe It’s Me

| Maybe It's Me Treble Charger |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1997
 Tuottaja(t): Lou Giordano
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 49.58
 Levy-yhtiö: Sony Music Entertainment
Treble Chargerin muut julkaisut
| self=title 1995 | Maybe It's Me 1997 | Wide Awake Bored 2001 |
Maybe It's Me on Treble Chargerin kolmas albumi. Se julkaistiin 29. heinäkuuta 1997. Levy sisältää myös Red kappaleen nc17-albumilta.
Kappaleet

Friend of Mine - 3:46
How She Died - 3:18
Stupid Thing to Say - 3:09
Kareen - 4:22
Red - 4:41
Fade - 4:06
Ever She Flows - 3:54
Forever Knowing - 4:13
Mercury Smile - 3:37
Christ is on the Lawn - 4:23
Scatterbrain - 3:50
Takes Me Down - 3:18
Left Feeling Odd - 3:16
Mikko Maasola

Mikko Maasola (s. 22. joulukuuta 1970) on jyväskyläläinen Yle Jyväskylän (aik. Yle Keski-Suomi) toimittaja, joka tunnetaan Yle Radio Suomen Maallikkosaarnaaja-radiopakinoistaan ohjelmanimellä Sananen.
Maasolan radiopakinoista on koottu myös Kustannus Aarnin julkaisema kokoelma nimeltä Tummaa paahtoa, johon on kerätty hänen 40 ensimmäistä radiopakinaansa.
Maasola on tehnyt myös stand up -komiikkaa ja teatteria.
Aki Lahtinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 31. lokakuuta 1958 (ikä 65)
Syntymäpaikka: Jyväskylä, Suomi
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 179 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1975–1981 | OPS | 146 | (4) |
| 1981–1985 | Notts County | 45 | (2) |
| 1985–1987 | KePS | 49 | (3) |
| 1988–1990 | OTP | 58 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 298 | (10) |
Maajoukkue
| 1975 | Suomi U16 | 3 | (0) |
| 1975–1976 | Suomi U17 | 9 | (1) |
| 1976–1977 | Suomi U18 | 11 | (0) |
| 1977–1979 | Suomi U21 | 11 | (0) |
| 1979–1989 | Suomi | 56 | (0) |
Valmennusura
1990: OTP
1992: FC Oulu (apuv.)
1996: OPS
2005: AC Oulu
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Aki Arimo Lahtinen (s. 31. lokakuuta 1958 Jyväskylä) on suomalainen, 1970-luvun lopulla ja 1980-luvulla maajoukkueessakin pelannut jalkapalloilija. Hän pelasi pääasiassa vasempana laitapuolustajana. Lahtinen oli ensimmäinen suomalaispelaaja, joka sai säännöllisesti peliaikaa Englannin pääsarjassa.
Lahtinen aloitti pelaajauransa Oulun Palloseurassa, jonka runkopelaajiin hän kuului seuran noustua mestaruussarjaan 1975. Menestyksekkäiden kotimaan sarjakausien jälkeen Lahtinen siirtyi Englannin pääsarjaan (tuolloin 1. divisioona) nousseeseen Notts Countyn joukkueeseen, jossa hän pelasi neljän vuoden ajan. Seuran pudottua 3. divisioonaan 1985 hän palasi takaisin kotimaahan Kemin Palloseuraan. Vuonna 1988 Lahtinen palasi kotikaupunkiinsa Ouluun ja sen silloiseen pääsarjaseuraan Oulun Työväen Palloilijoihin, joiden joukkueessa hän pelasi uransa viimeiset kaudet vuoteen 1990 saakka. Lahtinen toimi myös OTP:n valmentajana loppukaudella 1990, kun joukkueen valmentajana toiminut puolalainen Mirosław Sajewicz oli vapautettu tehtävästään.
Lahtinen pelasi Suomen olympiajoukkueessa Moskovan olympialaissa 1980. Hän pelasi Suomen kaikki kolme ottelua avauskokoonpanossa. Lahtinen valittiin ennen olympiaturnausta Suomen MM-karsintaottelun kokoonpanoon Bulgariaa vastaan, mutta hän olisi menettänyt edustusoikeutensa olympialaisissa, joten Suomen valmennusjohto peruutti valinnan. Sittemmin hän pelasi yhteensä yli 20 ottelua vuosien 1982, 1986 ja 1990 MM-kilpailujen sekä vuosien 1984 ja 1988 EM-kilpailujen karsinnoissa.
Saavutukset

Suomen-mestaruus 1979, 1980
Vuoden jalkapalloilija (Palloliiton valinta) 1980, 1981
Vuoden jalkapalloilija (urheilutoimittajien valinta) 1980
Along for the Ride

| ”Along for the Ride” Dream Theater |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Dream Theater
 Julkaistu: 9. syyskuuta 2013
 Formaatti: CDS
 Tuottaja(t): John Petrucci
 Tyylilaji: progressiivinen metalli
 Kesto: 04.45
 Levy-yhtiö: Roadrunner
Dream Theaterin muut singlet
| ”The Enemy Inside” 2013 | ”Along for the Ride” 2013 | ”Illumination Theory” 2014 |
Along for the Ride on Dream Theaterin 22. single. Se julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä Roadrunner Records.
Kappaleet

Along for the Ride – 04.45
Kokoonpano

James LaBrie – laulu
John Petrucci – kitara
John Myung – basso
Jordan Rudess – koskettimet
Mike Mangini – rummut
Mike Bishai

| Mike Bishai |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. toukokuuta 1979 (ikä 45) Edmonton, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  HC Lausanne
Sarja:  National League B
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–2009
Aik. seurat:  Hamilton Bulldogs (AHL)   Columbus Cottonmouths (ECHL)   Edmonton Oilers (NHL)   Toronto Roadrunners (AHL)   Edmonton Road Runners (AHL)   San Antonio Rampage (AHL)   Dynamo Moskova (RSL)   Ilves (SM-liiga)   Jokerit (SM-liiga)   HC Thurgau (NLB)
NHL-varaus:  36. varaus, 1999 Edmonton Oilers
Mike Bishai (s. 30. toukokuuta 1979 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen ammattilaisuransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Bishai pelasi kaudet 1996–1998 Brittiläisen Kolumbian pääjunioriliigassa BCHL:ssä South Surrey Eaglesissa. Kaudeksi 1998–1999 hän siirtyi Länsi-Michiganin yliopiston joukkueeseen NCAA:n alaiseen CCHA-liigaan. Siellä Bishai pelasi neljä kautta, ja hänet valittiin kaudella 2000–2001 CCHA:n kakkostähdistöön.
Bishai teki keväällä 2002 sopimuksen NHL-seura Edmonton Oilersin kanssa. Hän pelasi saman kevään aikana jo kaksi ottelua Oilersin farmijoukkue Hamilton Bulldogsissa, AHL:ssa. Kauden 2002–2003 Bishai jakoi Bulldogsin ja ECHL-liigan Columbus Cottonmouthsin kanssa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Oilersissa 14 NHL-peliä, mutta pääosa kaudesta meni farmijoukkue Toronto Roadrunnersissa. Bishai jatkoi Oilersin organisaatiossa vielä seuraavankin kauden. Kaudeksi 2005–2006 Bishai siirtyi Phoenix Coyotesiin, mutta pelasi vain sen farmijoukkueessa San Antonio Rampagessa.
Bishai siirtyi kaudeksi 2006–2007 Eurooppaan. Hän pelasi sen Venäjän Superliigan Moskovan Dynamossa. Seuraavaksi kaudeksi Bishai siirtyi SM-liigaseura Ilvekseen, jonka paras pistemies hän oli kaudella 2007–2008. Bishai teki 49 ottelussa 41 tehopistettä. Ilveksestä Bishai vaihtoi Jokereihin. Jokereissa Bishai pystyi pelaamaan vain 19 ottelua selän välilevyvaivojen takia.
Bishai oli pelaamatta kaksi täyttä kautta ja palasi ammattailaisjääkiekkoon kaudella 2011–2012, kun hän teki lokakuussa 2011 koesopimuksen Sveitsin kakkossarjan HC Thurgaun kanssa. Hän pelasi Thurgaussa kolme ottelua, mutta joukkue vapautti hänet päätettyään pitää kaksi muuta ulkomaalaista. Bishai siirtyi seuraavaksi saman sarjan HC Lausanneen.
Aiheesta muualla

Mike Bishai The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Mike Bishai Jatkoaika.comissa
Alexander Flamberg

Aleksander Flamberg
Alexander Flamberg (1880 Varsova – 24. tammikuuta 1926 Varsova) oli puolalainen shakkimestari.
Flamberg syntyi Englannissa juutalaiseen perheeseen. Hän voitti Varsovan shakkimestaruuden vuosina 1901 ja 1902.
Aiheesta muualla

Alexander Flamberg ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Merita Bruun

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Kanada 2004 | jääkiekko |  |
Merita Bruun (s. 7. marraskuuta 1977) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Bruun kuului pronssia saavuttaneeseen Suomen maajoukkueeseen Kanadassa järjestetyissä MM-kilpailuissa 2004.
Alonso Cano

Alonso Cano, kuva vuodelta 1791
Alonso Cano (1601–1667) oli espanjalainen taidemaalari, kuvanveistäjä ja arkkitehti. Häntä arvostetaan varsinkin kotimaassaan 1600-luvulla harjoitetulle taiteelle tyypillisten realististen, väritettyjen veistosten tekijänä. Hän oli Granadan tuomiokirkon pääarkkitehti.. Hänen pääteoksenaan pidetyt teokset sijaitsevat osin hänen rakentamassaan Granadan katedraalissa. Canon harjoittamasta arkkitehtuurista ja maalaustaiteesta huolimatta häntä pidetään merkittävänä ennen kaikkea kuvanveistossa.
Teoksia

Kristus ja samarialainen, 1640
Pyhä Johannes ja myrkytetty kalkki, n. 1635–1637
Kristus ja kaksi seuraajaa matkalla Emmaukseen, n. 1635–1650
Antonius Padovalainen, 1660–1662
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alonso Cano Wikimedia Commonsissa
Alex Rodrigo Dias da Costa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Alex Rodrigo Dias da Costa
Syntymäaika: 17. kesäkuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka:  Niterói, Brasilia
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 188 senttimetriä
Junioriseurat
2000:  CA Juventus
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002-2004 2004-2012  2004-2007 2012–2014 2014–2016 |  Santos FC  Chelsea FC →  PSV Eindhoven  Paris Saint-Germain    AC Milan | 63 (12) 87 (7) 84 (11) |
Maajoukkue
| 2002–2008 |  Brasilia | 15 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Alex Rodrigo Dias da Costa, yleensä vain Alex, (s. 17. kesäkuuta 1982 Niterói, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka on lopettanut ammattilaisuransa. Alexin pelipaikka oli keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura

Ammattilaisuransa Alex aloitti perinteikkäässä brasilialaisseurassa, Santosissa. Debyyttinsä Santosissa teki 2002. Alex pelasi Santosissa 63 ottelua, joissa hän viimeisteli 12 maalia, ennen kuin hän vuonna 2004 siirtyi englantilaiseen [[Chelsea FC<Chelsea FC:hen]]. Santosissa hän voitti Campeonato Brasileiron 2002.
Seurajoukkueura > PSV Eindhoven

Alex siirtyi Eurooppaan pelaamaan 2004, kun Chelsea teki kahdeksan miljoonan dollarin sopimuksen brassin kanssa. Alex ei kuitenkaan pystynyt pelaamaan englantilaisseurassa, koska hänen työluvassaan oli ongelmia. Koska Alex ei pystynyt pelaamaan Chelseassa, hän lähti pelaamaan lainalle hollantilaisseuraan PSV Eindhoveniin. Loppujen lopuksi Alex pelasi kolme vuotta Hollannissa ja auttoi seuran kolmeen Eredivisien mestaruuteen ja yhteen KNVB-cupin voittoon. Eindhovenissa Alex pelasi 84 peliä, joissa hän teki 11 maalia.
Seurajoukkueura > Chelsea

Alex sai työluvan vuonna 2007, jolloin hän siirtyi pelaamaan Chelseaan. Hänen debyyttinsä Chelseassa oli, kun hän tuli vaihdosta Liverpoolia vastaan 19. elokuuta 2007. Ensimmäisen maalinsa Alex teki Chelsealle ottelussa Middlesbroughia vastaan 20. lokakuuta 2007.
Seurajoukkueura > Paris Saint-Germain

Tammikuun lopussa 2012 Alex siirtyi Chelseasta Ranskaan, Paris Saint-Germainin organisaatioon. Hän teki seuran kanssa 2,5-vuotisen sopimuksen noin kuuden miljoonan euron siirtosummasta.
Seurajoukkueura > AC Milan

Alex siirtyi AC Milaniin hänen sopimuksensa loppumisen yhteydessä kesällä 2014.
Maajoukkueura

Alex teki debyyttinsä Brasilian jalkapallomaajoukkueessa 17. elokuuta 2003 Meksikoa vastaan. Alexin maajoukkueuran suurin saavutus on Copa American voitto 2007.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alex FootballDatabase-tietokannassa (englanniksi)
Brasilian joukkue – CONCACAF Gold Cup 2003
1 H. Gomes |
2 Maicon |
3 Luisão |
4 Alex |
5 Adriano |
6 Almeida |
7 Baptista |
8 Kaká |
9 Ewerthon |
10 Diego |
11 Robinho |
12 Negri |
13 Coelho |
14 Bahia |
15 Nilmar |
16 Nádson |
17 Carlos Alberto |
18 Motta |
Valmentaja R. Gomes
Brasilian joukkue – Copa América 2007
1 Helton |
2 Maicon |
3 Alex |
4 Juan |
5 Mineiro |
6 Gilberto |
7 Elano |
8 G. Silva |
9 Vágner Love |
10 Diego |
11 Robinho |
12 Doni |
13 D. Alves |
14 A. Silva |
15 Naldo |
16 Kléber |
17 Josué |
18 Fernando |
19 Baptista |
20 Anderson |
21 A. Alves |
22 Fred |
Valmentaja Dunga
Ala-Syvärin luonnonpuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Leningradin alue Venäjä
Pinta-ala:  416,0 km2 
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Нижнесвирский заповедник
Tyyppi:  Venäjän federaation valtiolliset luonnonsuojelualueet 
Perustettu:  11. kesäkuuta 1980 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Syvärin alajuoksu, vasemmalla Laatokka
Ala-Syvärin luonnonpuisto (ven. Нижнесвирский заповедник, Nižnesvirski zapovednik) on Venäjän federaation liittovaltiotason luonnonsuojelualue Leningradin alueen Lotinapellon piirissä. Se sijaitsee Lotinapellon kaupungin länsipuolella Syvärijoen länsirannalla ja ulottuu Laatokan rantaan ja sen vesialueelle. Luonnonpuisto perustettiin vuonna 1980, ja sen kokonaispinta-ala on noin 414 neliökilometriä, josta 360 neliökilometriä Laatokan vesialuetta.
Luonnonpuisto rajoittuu pohjoisessa Karjalan tasavallan rajaan ja liittyy välittömästi Karjalan puoleiseen Aunuksen rauhoitusalueeseen. Yhdessä suojelualueet muodostavat 605 neliökilometriä kattavan Syvärinlahden kosteikkoalueen, joka kuuluu Ramsarin sopimuksella suojeltaviin kosteikkoihin.
Alue on merkittävä muuttavien vesilintujen levähdysalue.
Marco Antonio Barrera

| Marco Antonio Barrera |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Marco Antonio Barrera Tapia
Syntynyt: 17. tammikuuta 1974 (ikä 50) México, Meksiko
Kansalaisuus:  Meksiko
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  Baby Faced Assassin
Pituus:  168 cm
Painoluokka:  ylempi höyhensarja
Kätisyys:  oikeakätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  75
Voitot:  67
– tyrmäysvoitot:  44
Tappiot:  7
Ratkaisemattomat:  0
Aiheesta muualla
www.marcobarrera.com
Marco Antonio Barrera Tapia (s. 17. tammikuuta 1974 México) on meksikolainen ammattilaisnyrkkeilijä. Hän on urallaan pitänyt eri ammattilaisliittojen maailmanmestaruutta hallussaan neljä kertaa kolmessa eri painoluokassa.
Ura

Varakkaasta perheestä lähtöisin oleva Barrera voitti amatöörinä viidesti Meksikon mestaruuden. Kaikkiaan hän saavutti amatööriurallaan 56 voittoa ja kärsi neljä tappiota.
Ammattilaiseksi Barrera ryhtyi jo 15 vuoden iässä, ja ensimmäisessä ottelussaan paidattomana 22. marraskuuta 1988 hän tyrmäsi kärpässarjan ottelussa vastustajansa David Felixin kahdessa erässä. Lähes yksinomaan Méxicossa otellut Barrera voitti 16 ensimmäisestä ammattilaisottelustaan 13 ennen täyttä aikaa. 1. huhtikuuta 1992 hän pääsi ottelemaan Josefino Suarezia vastaan avoimena olleesta Meksikon ylemmän kärpässarjan mestaruudesta ja vei täydet 12 erää kestäneen ottelun nimiinsä kaikin tuomariäänin. Seuraavassa ottelussaan hän tiputti Jose Felix Montielin vajaassa kahdessa erässä. Titteliään hän puolusti kaikkiaan viidesti, kerran jopa maansa rajojen ulkopuolella. Vuoden 1993 aikana Barrera saavutti kuusi voittoa kuudesta ottelusta, joista kolme tuli ennen täyttä aikaa. Elokuussa hän voitti Eduardo Ramirezin täydet erät kestäneessä ottelussa NABF:n ylemmän kärpässarjan mestaruudesta.