Berdjanskin kynnäs
Kynnään poikkeavuudet

Berdjanskin kynnästä pidetään Asovanmereen pohjoisrannikon suurimpana noin 30–32 kilometrisen Obytitšnan ja Fedotovan kynnään jälkeen, jolla puolestaan yhdessä Byrjutšyin saaren kanssa on pituutta 45 kilometriä. Berdjanskin kynnäs eroaa alueen muista suuremmalla suojelualueiden lukumäärällä. Kynnään kasvistoon kuuluu yli 300 kasvilajia ja siinä pesii monia lintuja, kuten joutsenia, ankkoja, haikaroita jne. Suojeltavien joukossa on kaksi paikallisesti merkittävää luonnonmuistomerkkiä, vuonna 1984 rauhoitetut ”Velikyi e. Iso Dzendzyk saari” ja ”Malyi Dzendzyk ja Astapik’han saaristo”. Samana vuonna kynnään koillislaidalle perustettiin kaksi paikallisesti merkittävää kasvitieteellistä luonnonmonumenttia "Dalnyi Makorty" ja "Bližnyi Makorty". Berdjansikin kynnäs yhdessä lahden ja Berdajoen suun kanssa on suojeltu vesistöalueiden ja kosteikkojen suojelemista koskevalla kansainvälisellä Ramsarin sopimuksella 28.02.1997 alkaen. Berdjanskin lahti ja Berdjanskin kynnään kärki kuuluvat paikallisesti tärkeään, vuonna 1998 perustettuun, 221 hehtaarin maisemasuojelualueeseen "Oholovok Berdyansʹkoyi Kosy". Siitä viiden hehtaarin alue sisällytettiin Pryazovan kansallispuistoon vuonna 2010.
Berdjanskin kynnästä pidettiin Asovanmeren vaarallisimpana navigointialueena, koska alussaan se suuntautuu kolmion muotoisena etelään ja sitten poikkeaa lounaaseen, keskeltä se kapenee ja loppua kohti taas levenee. Merimiehet lähestyivät varovaisuudella Berdjanskin satamaa, mutta rahtikuljetuksen lisääntyessä karilleajoja alkoi tapahtua melko usein. Vuodesta 1838 alkaen kynnään kärjessä seisoo yksi Asovanmeren vanhin, Berdjanskin alempi majakka. Lokakuun ensimmäisenä päivänä 1883 Berdjanskin kaupungin luoteislaidalla alkoi loistaa Berdyanskin ylempi majakka. Toisen maailmansodan alkaessa tämä majakka sammutettiin Mustanmeren laivaston käskystä, koska se osoittautui Natsi-Saksan lentäjien ja tykistömiehistöjen kohteeksi. Lokakuun alussa 1941 Berdjanskin kynnäs ja sen mukana majakat olivat vihollisen miehittäminä 17. syyskuuhun 1943 saakka.
Berdjanskin kynnäs on ensimmäinen Asovanmeren alueella, jossa ihminen puuttui energisesti sen luonnollisiin muokkausprosesseihin. Tosiasia on, että tätä maakaistaletta on kehitetty intensiivisesti pelkästään viimeisen vuosikymmenen 2011–21 aikana, ja sille on rakennettu kymmeniä monikerroksisia parantoloita, virkistyskeskuksia, täysihoitoloita, pioneerileirejä ja muita rakennuksia. Monet näistä rakenteista rakennettiin ja rakennetaan kynnään länsirannikon entisten soiden, suistojen ja poukamien paikalle. Maaperän vahvistamiseksi kuljetettiin rakennuskohteisiin kaupungin rakennustyömailta valittua maaperää, suoalueita ruopattiin ja täytettiin hiekka- ja kuorimassalla, perustuksiin laitettiin betonilaattoja tai asennettiin teräsbetonipaaluja. Näistä ihmisperäisistä vaikutuksista johtuvasti tämä särkkämuodostuma on menettänyt kykynsä uusiutua. Siitä johtuvasti viime aikoina on paikallisia puhututtanut sekä liiallinen rakentaminen, rantaviivan siirtyminen että rantojen alueen pieneneminen.
Berdjanskin alempi majakka Dal’nja Kosalla
Kuivuva puokama
Lahdeke kynnään kärjessä
Kynnään Verkhovajan eli Yläosan lääkemudansuistoja