Syrakusa (antiikin kaupunki)
Rakennukset ja löydökset > Neapolis

Neapolis (Νεάπολις) oli neljästä pääkaupunginosasta nuorin, ja sai tästä nimensä ”Uusi kaupunki”. Sen alueella sijaitsivat muun muassa teatteri, amfiteatteri, Hieron II:n alttari ja Apollon Temenitikselle omistettu pyhäkkö.
Ainakin Neapoliin korkeimmalla sijainnut osa Temenitis saattoi olla asuttuna jo Sisilian sotaretken aikaan ja ennen Tykheä. Se oli saanut nimensä alueella sijainneesta Apollon Temenitiksen pyhäköstä. Pyhäkköalueella sijaitsi Apollonin patsas, joka oli pystytetty kukkulalle teatterin yläpuolelle, sekä alttari. Patsas oli niin suuri, ettei Verres kyennyt varastamaan sitä. Tiberiuksen aikana se siirrettiin Roomaan. Ciceron aikana Neapolis oli levinnyt kattamaan kaupungin tasanteen eteläosan Temenitiksen kukkulan ympärillä. Myöhemmin nimi Temenitis jäi kokonaan käytöstä alueen nimenä, ja säilyi ainoastaan Neapoliissa sijainneen Temenitiksen portin nimessä. Se oli yksi kaupungin pääporteista.
Klassinen teatteri
Syrakusan teatteri oli koko Sisilian suurin ja yksi koko kreikkalaisen maailman suurimmista. Se on Neapoliin alueen ellei koko Syrakusan tunnetuin muinaisjäänne. Teatteri rakennettiin alun perin klassisella kaudella 400-luvun eaa. alkupuolella, mutta nykymuodossaan se on peräisin hellenistiseltä kaudelta noin ajalta 238–215 eaa. Teatteri oli tyypillinen kreikkalainen teatterirakennus, jossa oli puoliympyränmuotoinen katsomo. Sen halkaisija oli noin 138 metriä. Katsomossa oli 67 penkkiriviä ja siinä oli tilaa noin 14 000–17 000 katsojalle. Kahdeksan pystykäytävää jakoi katsomon yhdeksään sektoriin ja diazoma-poikkikäytävä ylä- ja alaosaan. Jokainen sektori oli omistettu tietylle jumalalle ja samalla valtasuvulle. Katsomo oli hakattu kallioon, ja on siksi rakennuksen ainoa paremmin säilynyt osa.
Teatterilla ensiesitettiin Aiskhyloksen Aitnan naiset sekä Epikharmoksen komediat. Rakennusta käytettiin paitsi teatterinäytäntöihin myös kansankokouksiin. Myöhäisellä keisarikaudella koko teatteri muutettiin roomalaisille näytännöille (ludi circenses) sopivaksi. Teatterin lähellä sijaitsi kaksi stoaa.
Arkaainen teatteri
Syrakusan vanhempi, niin kutsuttu arkaainen teatteri sijaitsi noin 100 metriä länteen klassisen ja hellenistisen kauden teatterista. Sen katsomo koostui viivasuorista penkkiriveistä, ja siihen mahtui noin 1 000 katsojaa. Erikoinen arkkitehtuuri saattoi olla seurausta teatterin varhaisuudesta, mutta toisaalta rakennusta on ehdotettu myös esimerkiksi buleuterioniksi teatterin sijasta.
Hieron II:n alttari
Hieron II:n alttariksi kutsuttu suurikokoinen rakennelma sijaitsi teatterin kaakkoispuolella. Sitä käytettiin kaupungin suorittamiin julkisiin uhritoimituksiin. Alttarin pituus oli 198 metriä ja leveys noin 18,5 metriä. Siitä on säilynyt lähinnä sen perustukset ja kaksi alttarin keskiosaan johtanutta suurta luiskaa. Alttarin länsipuolella oli suurikokoinen aukio, jonka keskellä oli suorakulmainen allas. Roomalaisella kaudella aukio oli ympäröity pylväshalleilla.
Roomalainen amfiteatteri
Syrakusan amfiteatteri sijaitsi Hieron II:n alttarin itäpuolella. Se oli rakennettu roomalaisella kaudella, ainakin nykymuodossaan oletettavasti 200-luvulla jaa. Kaupungissa järjestettiin kuitenkin gladiaattorinäytäntöjä jo ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Amfiteatterin pituus oli 140 metriä ja leveys 119 metriä, ja keskellä olleen areenan pituus 69,3 metriä ja leveys 39,2 metriä. Katsomon toinen puoli oli kaiverrettu kallioon ja toinen puoli rakennettu läheisten louhosten kalkkikivestä. Areenan sisäänkäynnit olivat pohjoisesta ja etelästä, ja sen keskellä oli suuri kaivanto, johon johti sivuilta kaksi käytävää.
Latomiat eli kivilouhokset
Heti teatterin pohjoispuolella sijaitsi suuri määrä kivilouhoksia, joista louhittiin kiveä kaupungin rakennuksiin. Niiden hyödyntäminen alkoi viimeistään 400-luvun eaa. alkupuolella. Louhoksia käytettiin myös vankiloina, ja Ateenan sotaretken jälkeen sinne sijoitettiin yli 7 000 ateenalaista vankia. Roomalaisella ajalla, jolloin alue tunnettiin latinaksi nimellä Latomiae (tai Lautumiae), ne toimivat yleisenä vankilana koko Sisilialle. Nykyisin alue tunnetaan nimellä Latomia del Paradiso. Tunnetuimmat louhosluolat tunnetaan nykyisin nimillä Dionysioksen korva (Orecchio di Dionisio), Köydentekijöiden luola (Grotta dei Cordari) ja Salpietariluola (Grotta del Salnitro).