stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ernst Wasenius

Ernst Otto Wasenius (3. syyskuuta 1864 Helsingin pitäjä – 26. huhtikuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen hammaslääkäri ja linnunmunien keräilijä.
Ernst Waseniuksen vanhemmat olivat tilanomistaja Georg Otto Wasenius ja Tekla Constantia Jurvelius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1884 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja suoritti hammaslääkärin tutkinnon Berliinissä 1889. Wasenius toimi sitten hammaslääkärinä Helsingissä 50 vuoden ajan. Wasenius oli mukana perustamassa Suomen Hammaslääkäriseuraa ja toimi seurassa rahastonhoitajana, varapuheenjohtajana ja 1912–1913 puheenjohtajana sekä piti esitelmiä seuran kokouksissa. Hän oli myös seuran kunniajäsen.
Wasenius rakennutti Helsingin Vartiosaareen nimeään kantavan jugend-huvilan, Villa Waseniuksen. Sen on mahdollisesti suunnitellut Theodor Höijer. Nykyään huvilan nimi on Villa Rosenius.
Wasenius asui Helsingin seudulla ja keräsi laajan munakokoelman, joka on sijoitettu Luonnontieteellisen keskusmuseon eläinmuseoon. Kokoelmassa on 270 lintulajin 5 417 pesyettä.
Waseniuksen veli oli Helsingin palopäällikkö ja urheilumies Gösta Wasenius. Hänen puolisonsa oli Aina Michelsson, perheen pojista Adolf Waseniuksesta (s. 1894) tuli lääkäri ja Nisse Waseniuksesta (s. 1907) hammaslääkäri, kuten isästään. Nisse Wasenius oli 1930-luvulla Suomen parhaita kivääriampujia saavuttaen useita MM-kisojen joukkuemitaleita.
Aiheesta muualla

Ainoalaatuinen linnunmunakokoelma, Seura, 08.01.1936, nro 2, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ernst Chladni

| Ernst Chladni |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. marraskuuta 1756 Wittenberg, Saksa
Kuollut: 3. huhtikuuta 1827 (70 vuotta) Breslau, Saksa
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  akustiikka
   
Ernst Florens Friedrich Chladni (30. marraskuuta 1756 Wittenberg, Saksa – 3. huhtikuuta 1827 Breslau, Saksa) oli saksalainen fyysikko. Häntä pidetään tieteellisen akustiikan perustajana.
Tutkimukset

Chladni opiskeli aluksi lakia isänsä toiveesta, mutta omistautui isänsä kuoleman jälkeen kokonaan fysiikalle. Chladni rakensi soittimia ja löysi hänen mukaansa nimetyt kuviot, jotka hän huomasi muodostuvan hiekassa resonoiville levyille. Hän myös vertasi äänen nopeuksia eri kaasuissa tarkkailemalla äänen korkeutta, jonka sama putki tuotti, kun se oli täytetty kyseisillä kaasuilla.
Hänen meteoriitteja koskeva työnsä, erityisesti Über Feuer-Meteore (1819), on myös luonteeltaan perustavanlaatuinen. Siinä  hän lausui ensimmäisenä sen käsityksen, että meteoriitit ovat avaruudesta ilmakehän ulkopuolelta tulleita kappaleita.
Chladnin kirjoituksistaan voidaan mainita myös Entdeckungen über die theorie des klanges (1787), Akustik (1802) ja Über die hervorbringung der menschlichen sprachlaut (1825). Chladni ei koskaan hoitanut mitään virkaa tai vakituista toimea, vaan ansaitsi elantonsa luennoimalla akustiikasta ja julkaisemalla kirjoituksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ernst Chladni Wikimedia Commonsissa
Ennen ruskaa

| Ennen ruskaa |
| --- | --- |
Kirjailija:  Kalle Päätalo
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1964

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ennen ruskaa on Kalle Päätalon kirjoittama romaani. Teos on ilmestynyt vuonna 1964 Gummeruksen kustantamana. Kirja on käännetty viroksi vuonna 1966 nimellä Hämariku eel.
Kirjan tapahtumat

Eino Katajalle viime talveen saakka oli vuoteen jättäminen helppoa. Uni loppui jo viiden aikaan arkiaamuisin. Paikat puutuivat ja uni katkeili. Aamuvarhainen oli Einon mielestä parasta aikaa, talossa oli silloin hiljaista. Ainoat äänet olivat satunnainen hissin käyttäjä ja lehden jakaja.
Ernst Curtius

| Ernst Curtius |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. syyskuuta 1814 Lyypekin vapaakaupunki
Kuollut: 11. heinäkuuta 1896 (81 vuotta) Berliini
Ammatti:  historioitsija, arkeologi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ernst Curtius (2. syyskuuta 1814 Lyypekin vapaakaupunki – 11. heinäkuuta 1896 Berliini) oli saksalainen historioitsija ja arkeologi, joka johti Olympian pyhäkköalueen kaivauksia.
Elämä ja ura

Curtius oli filologi Georg Curtiuksen veli ja filologi Ernst Robert Curtiuksen isoisä. Kreikan-matkojensa (1836–1840) jälkeen Curtiuksesta tuli Berliinin yliopiston ylimääräinen professori jo vuonna 1844, ja vuonna 1856 hän sai professuurin Göttingeniin, josta hänet kutsuttiin vuonna 1868 Berliinin yliopiston antiikin taidehistorian professuuriin. Vuonna 1871 hänestä tuli Preussin tiedeakatemian pysyvä sihteeri. Hän oli myös sikäläisen Antiqvarium-kokoelman johtaja ja Saksan arkeologisen instituutin keskushallituksen jäsen. Hän teki useita matkoja Kreikkaan arkeologisia tutkimuksia varten.
Curtius oli 1870-luvun jälkipuoliskolla Olympiassa suoritettujen suurten kaivausten varsinainen alullepanija. Juuri hän teki Saksan hallituksen puolesta sopimuksen Kreikan kanssa vuonna 1874, jolla Olympian kaivaukset annettiin yksinomaan Saksan tehtäväksi. Curtius oli mukana kirjoittamassa virallista selontekoa tästä hankkeesta (Die Ausgrabungen zu Olympia, neljä nidettä 1877-1880). Hänen marmorinen rintakuvansa pystytettiin Olympiaan keväällä 1896. Institut de France nimitti hänet kirjeenvaihtajajäseneksi vuonna 1869 ja ulkomaiseksi jäseneksi vuonna 1889.
Curtiuksen merkittävimpiä teoksia ovat Peloponnesos (1851–1852), joka on tieteellinen esitys kyseisen maan historiasta, saagoista ja muinaismuistoista, Griechische Geschichte (kolme nidettä, 1857–1861; kuudes painos 1887–1889), joka on arvokas vastine Theodor Mommsenin Römische Geschichte -teokselle, ja Die Stadtgeschichte von Athen (1891).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ernst Curtius Wikimedia Commonsissa
Femina

Femina tarkoittaa seuraavia:
Femina, ruotsalainen naistenlehti, perustettu 1944
Femina, sveitsiläinen feministinen lehti
Femina, intialainen naistenlehti, perustettu 1959
Femina, indonesialainen naistenlehti, perustettu 1972
Femina, eteläafrikkalainen naistenlehti
Femina, esperantonkielinen feministinen lehti
Prix Femina, ranskalainen kirjallisuuspalkinto
Femina, Muriel Boxin perustama brittiläinen kustannusyhtiö
Femina, suomalaisen kirjailija Ilta-Saima Syrjän (1924–2010) käyttämä nimimerkki
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Femina”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Elän itselleni

| Elän itselleni Popeda |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 2008
 Julkaistu: 3. joulukuuta 2008
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 16.05
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  Suomen virallinen singlelista: 16.
Popedan muut julkaisut
| Onhan päivä vielä huomennakin 2008 | Elän itselleni 2008 | Hääkellot soi 2011 |
Elän itselleni on suomalaisen Popeda -yhtyeen kappale ja CD-EP, joka julkaistiin 3. joulukuuta 2008. Se on kolmas singlejulkaisu syyskuussa 2008 ilmestyneeltä Täydelliset miehet -albumilta. EP debytoi Suomen virallisen singlelistan sijalla 16.
EP:n nimikappale pyydettiin Jonne Aaronilta, ja se on saanut paljon radiosoittoa. "Lentopelkokerroin" on demo-äänitys, jonka laulaa Costello Hautamäki. Täydelliset miehet -albumille sen lauloi Pate Mustajärvi "Lentolupakirja" -nimisenä uutena sanoituksena. EP:n kaksi live-raitaa "Aino" ja "Repe ja Lissu" ovat taltiointeja kesän 2008 Suomi-ilmiö -konsertista, joka taltioitiin myös kokonaisuudessaan ja julkaistiin DVD:nä yhtyeen uuden studioalbumin kanssa samoissa kansissa. "Elän itselleni" -kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo.
Kappaleet

Elän itselleni (säv., san. ja sov. Jonne Aaron)
Lentopelkokerroin (demo) (säv., san. ja sov. Costello Hautamäki)
Aino (live) (säv. ja sov. Hautamäki, san. Pate Mustajärvi)
Repe ja Lissu (live) (säv. ja sov. Markku Petander, san. Mustajärvi)
Kokoonpano

Pate Mustajärvi – laulu
Costello Hautamäki – kitara, laulu (kappale 2)
Iso-Pate Kivinen – kosketinsoitin
Jyrki Melartin – basso
Lacu Lahtinen – rummut
Eye of the Tiger (täsmennyssivu)

"Eye of the Tiger" on vuoden 1982 kappale Survivorilta. Se voi tarkoittaa myös:
Eye of the Tiger, vuoden 1982 albumi, jolla kappale esiintyy
Tiikerinsilmä (elokuva) (Eye of the Tiger), toiminta/draamaelokuva vuodelta 1986
Sinbad ja tiikerinsilmä, fantasiaelokuva vuodelta 1977
The Eye of the Tiger, vuoden 1975 romaani Wilbur Smithilta
The Eye of the Tyger, vuoden 2003 romaani Paul J. McAuleylta
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Eye of the Tiger”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Eye of the Tiger (kappale)

| ”Eye of the Tiger” Survivor |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Rocky III -soundtrack ja Eye of the Tiger
 B-puoli: ”Take You on a Saturday”
 Äänitetty : 1982
 Julkaistu: 29. toukokuuta 1982
 Formaatti: 7" single
 Tekijä(t): Frankie Sullivan & Jim Peterik
 Tuottaja(t): Frankie Sullivan
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 04.04
 Levy-yhtiö: EMI, Scotti Brothers
Survivorin muut singlet
| ”American Heartbeat” 1982 | ”Eye of the Tiger” 1982 | ”Summer Nights” 1982 |
Eye of the Tiger on Survivor-yhtyeen rock-kappale, joka tehtiin Tiikerinsilmä – Rocky III -nyrkkeilyelokuvaa varten Sylvester Stallonen pyynnöstä.
Kappaletta soitetaan usein urheilutapahtumien käynnistysmusiikkina ja pelitaukojen täytesävelenä. Tunnettuutensa takia sitä on myös usein parodioitu (esimerkiksi ”Weird Al” Yankovicin Theme from Rocky XIII: Rye of the Kaiser).
Kappaletta on kuunneltu yli miljardi kertaa Spotifyssä.
Femina (Ruotsi)

| Femina |
| --- | --- |
Kustantaja:  Aller
ISSN:  ISSN 1402-9375
Perustettu:  1944
Kotimaa:  Ruotsi
Ilmestymistiheys:  kerran kuukaudessa
Kieli:  ruotsi
Femina on ruotsalainen naistenlehti, jota julkaisee Aller. Lehti on perustettu 1944, ja vuoteen 1981 se ilmestyi viikoittain. Nykyisin se ilmestyy kerran kuukaudessa.
Feminan ensimmäinen päätoimittaja oli 23 vuotta Anna Bråve.
Erotuslaji

Erotuslaji, opaskasvi tai indikaattorilaji on kasvilaji, jonka perusteella tarkennetaan metsätyyppioppiin liittyvin perustein metsän tai suon kasvupaikkatyyppiä riippuen siitä, mihin on päädytty tunnuslajin perusteella. Tunnuslaji taas puuttuu toisesta kasvillisuustyypistä.
Kussakin kasvupaikkatyypissä esiintyvät lajit ovat sellaisia, millaiset lajit ovat pystyneet leviämään alueelle, millaiset lajit sopeutuvat kasvupaikan olosuhteisiin ja millaiset lajit kestävät lajien välistä kilpailua. Kasvupaikan olosuhteisiin sopeutuminen riippuu kasvin elintoimintojen fysiologiasta ja siitä, miten kasvin fysiologiset ominaisuudet sopeutuvat ympäristön fysikaalisiin ja kemiallisiin olosuhteisiin.
Kenttäkerroksen tunnuslajeja ovat muun muassa käenkaali. Jos mustikkaa kasvavassa metsässä on lisäksi vielä huomattavissa määrin käenkaalia, voi kysymys olla käenkaali-mustikkatyyppiin kuuluvasta metsästä.
Suotyyppejä määriteltäessä käyttämällä puulajeja erotuslajeina suotyypit saadaan luokiteltua siten, että voidaan erottaa avosuot rämeistä ja korvista sekä voidaan erottaa varsinaiset suot vähäturpeisista suoalueista.
Aiheesta muualla

Metsä- ja suotyyppien opaskasvit Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymä (PKKY), Metsätalouden verkkokoulu. Viitattu 8.9.2018.
Opaskasvit Metsäkurssi - Metsäasioiden sähköinen oppimateriaali. Arkistoitu 9.9.2018. Viitattu 8.9.2018.
Esko Hanninen

Esko Hanninen (s. 23. joulukuuta 1941 Viipurin maalaiskunta) on suomalainen virkamies, joka toimi Outokummun ja Riihimäen kaupunginjohtajana.
Esko Hanninen syntyi teknikko Toivo Hannisen ja Emma Mannin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1966 on Tuula Marjatta Hyrkkö. Hanninen tuli ylioppilaaksi 1961 ja valmistui oikeustieteiden kandidaatiksi 1966, varatuomarin arvon hän sai 1970. Hanninen toimi valtiokonttorin asiamiehenä 1966–1969 ja toimistopäällikkönä 1970–1973.  Hyvinkään tuomiokunnan notaari hän oli 1969 ja Vantaan asuntotoimiston päällikkö 1973–1976. Outokummun kauppalanjohtajana Hanninen toimi 1976–1977 ja kaupunginjohtajana 1977–1983, Riihimäen kaupunginjohtaja hänestä tuli 1983. Hanninen toimi Outokummun järjestysoikeuden puheenjohtajana 1977–1978, Hyvinkään kaupunginvaltuuston jäsenenä 1973–1976 ja valitsijamiehenä Suomen presidentinvaalissa 1982. Riihimäen kaupunginjohtajan tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 2000.
Ernst Vilhelm Elovaara

Ernst Vilhelm Elovaara, sukunimi aik. Grönroos (20. heinäkuuta 1879 Pori – 28. tammikuuta 1954 Huittinen) oli suomalainen kirkkoherra.
Elovaaran vanhemmat olivat laivapuuseppä ja kirvesmies Johan Anton Grönroos ja Lovisa Wilhelmina Rosendahl. Hän pääsi ylioppilaaksi Porin lyseosta 1898 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen erotutkinnon 1901 ja pastoraalitutkinnon 1904. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1914 ja filosofian maisteriksi 1915. Elovaara vihittiin papiksi Turussa 1902.
Elovaara oli kirkkoherran apulaisena Parkanossa, Kankaanpäässä ja Siikaisissa 1902. Hän oli Parkanon apupappina 1902–1907, Kankaanpään kappalaisena vuodesta 1907 ja vt. kirkkoherrana 1908. Elovaara oli välillä Suomen Lähetysseuran palveluksessa 1906 ja 1910, Oravaisten kirkkoherran apulaisena 1907 ja Satakunnan Sisälähetysseuran palveluksessa 1911–1912. Hän oli Himangan kirkkoherrana 1915–1926, Jokioisten kirkkoherrana 1926–1931 ja Huittisten kirkkoherrana vuodesta 1931 aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1952. Elovaara kirjoitti runsaasti hengellisiin lehtiin ja julkaisuihin. Hän sai rovastin arvon 1931.
Elovaara oli Suomen Pyhäkouluyhdistyksen sihteerinä 1929–1930 sekä edustajana kirkolliskokouksessa 1933 ja 1935. Hän oli Kankaanpään kunnanvaltuuston Ja Himangan kunnanvaltuuston jäsenenä ja toimi Jokioisten holhouslautakunnan puheenjohtajana sekä Huittisten yhteiskoulun johtokunnan puheenjohtajana. Elovaaran aloitteesta Huittisiin perustettiin 1936 museo- ja kotiseutuyhdistys.
Elovaara oli naimisissa vuodesta 1915 filosofian maisteri Alma Lyydia Knuutilan (1887–1949) kanssa. Elovaaran nuorempi veli oli Rengon kirkkoherra Kustaa Viljami (Gustaf Wilhelm) Elovaara.
Julkaisuja

Nimellä E. W. Elovaara:
Työ lähimmäisemme sielun autuudeksi. 1905
Matti Pukanhaava: satakuntalainen isä Kristuksessa. Tekijä, Jokioinen 1933
Lyhyt katsaus Jokioisten seurakunnan vaiheisiin vv. 1926-1934 teoksessa Kertomus Jokioisten seurakunnan tilasta v. 1934. Jokioisten seurakunta, Forssa 1935
Suomennoksia

O. Olsson : Hyvä koti ; mukaillen suomensi E. W. Elovaara. Parkano - Hämeenlinna 1906
Esko Heikkilä

Esko Heikkilä voi tarkoittaa seuraavia:
Esko Heikkilä (1914–2008), suomalainen yrittäjä, yritysjohtaja ja kauppaneuvos
Esko Heikkilä, televisiosarjassa Salatut elämät esiintynyt henkilöhahmo.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Esko Heikkilä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Esko Heikkilä (kauppaneuvos)

Esko Olavi Heikkilä (1. lokakuuta 1914 Jämijärvi – 26. huhtikuuta 2008 Tampere) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Heikkilän vanhemmat olivat maanviljelijä Vänni Heikkilä ja Hilma Mattila ja puoliso vuodesta 1946 kansakoulunopettaja Anita Lehto. Heikkilä kävi Osaran maamieskoulun 1934 ja sai päästötodistuksen Tampereen teknillistä oppilaitoksesta 1943. Hän oli harjoittelija Kyröskosken paperitehtaalla, Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n konepajalla 1934–1939 ja Hankkijan Tampereen konttorin palveluksessa vuodesta 1944, toimien kone- ja sähköosaston osastonhoitajana vuodesta 1947, Oulun konttorin johtajana vuodesta 1963 ja Tampereen konttorin johtajana 1967–1975. Heikkilä oli myös Tullin Kenkä Oy:n perustajaosakas ja johtokunnan jäsen 1947–1959 ja Oy Syväpajan, vuodesta 1969 Ylö-Tehtaat Oy, perustajaosakas ja hallituksen puheenjohtaja 1948–1991. Hänellä oli lisäksi useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Heikkilä oli reservin ylikersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1983.
Esko Heilimo

Esko (Eskil) Fredrik Heilimo (sukunimi vuoteen 1907 Hjelmman; 11. huhtikuuta 1883 Helsinki – 28. elokuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen esittelijäneuvos, poliisiylijohtaja ja kihlakunnantuomari.
Heilimon vanhemmat olivat senaattori, laamanni Fredrik Werner Hjelmman ja Hanna Elisabet Weckman. Tuomari Eino Heilimo oli Esko Heilimon veli. Esko Heilimo pääsi ylioppilaaksi 1901 Kuopion lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon ja ylemmän hallintotutkinnon 1905. Heilimo sai varatuomarin arvon 1908.
Heilimo oli Suomen senaatin prokuraattorintoimituskunnan virkamiehenä 1911–1912, Uudenmaan lääninhallituksen lääninsihteerinä 1912–1919 ja sisäasiainministeriössä esittelijäsihteerinä 1919–1922, esittelijäneuvoksena 1922–1938 sekä poliisiasiain osaston päällikkönä 1926–1934. Tämän jälkeen Heilimo oli tuomiokunnan tuomarina 1938–1953 Rajajoella, Lapissa kahteen otteeseen, Äyräpäässä sekä Jyväskylässä. Heilimo oli myös Suomen valtuuskunnan sihteerinä Tarton rauhanneuvotteluissa 1920.
Heilimo oli naimisissa vuodesta 1912 Aino Lillen kanssa. Tuomiorovasti Olli Heilimo oli heidän poikansa.
Erquy

| Erquy (Erge-ar-Mor) |
| --- | --- |
 Ilmakuva kylästä, satamasta ja Cap d'Erquystä.
 lippu:  vaakuna
 Erquy
 Koordinaatit: 48°37′0″N, 2°27′47″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Côtes-d'Armor
Arrondissementti:  Saint-Brieucin arrondissementti
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  26,5 km²
Väkiluku (2017):  3 910 
 – Väestötiheys:  147 as./km²
Kunnan numero:  22054
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Erquy (bretoniksi Erge-ar-Mor) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla.
Erquyn edustalla on satama ja saman itäpuolella työntyy mereen Cap d'Erquyn niemi. Kelttien on sanottu pitäneen niemeä vartiopaikkana, josta on voinut seurata rannikon liikennettä. Niemestä on löytynyt jälkiä kelttien oppidumista.
Erquy on vanha perinteinen kalastajakylä. Sen kalastuslaivasto tunnetaan kampasimpukoiden keräämisestä Saint-Brieucinlahdella. Pyynti on tosin rajattu vain talvikuukausiksi. Lähes kaikki satamarakennukset on muutettu ravintoloiksi ja kaupoiksi matkailijoita varten. Seudun kivi on purppuranväristä, ja se on ollut pitkään arvostettua kaikkialla Ranskassa. Kiveä louhitaan edelleen kunnan alueella.
Kalastusaluksia Erquyn satamassa
Vanha kivilouhimo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erquy Wikimedia Commonsissa
Ennen lähtöä

| Ennen lähtöä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Leena Lehtolainen
Kieli:  suomi
Genre:  jännitys
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2000
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  375
ISBN:  951-31-1879-7
Sarja: Maria Kallio
Edeltävä:  Tuulen puolella
Seuraava:  Veren vimma
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ennen lähtöä on Leena Lehtolaisen Maria Kallio -rikosromaani vuodelta 2000. Kustantaja oli Tammi.
Kirjan tapahtumat sijoittuvat Espooseen, ja tarina alkaa kuvitteellisen kaupunginvaltuutettu Petri Ilveskiven surmasta. Romaani on käännetty usealle kielelle.
Ferdinand II

Ferdinand II voi tarkoittaa ainakin seuraavia hallitsijoita:
Ferdinand II, Leónin kuningas 1157–1188
Ferdinand II, Aragonian kuningas 1479–1516 (myös Sisilian, Kastilian ja Napolin hallitsija)
Ferdinand II, Napolin kuningas 1495–1496
Ferdinand II, Itävallan arkkiherttua 1564–1595
Ferdinand II, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari 1619–1637
Ferdinand II, Toscanan suurherttua 1621–1670
Ferdinand II, Molempain Sisiliain kuningas 1830–1859
Ferdinand II, Portugalin kuningas 1837–1853
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ferdinand II”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Erkki Karu

| Erkki Karu |
| --- | --- |
 Erkki Karu.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Erland Fredrik Kumlander, Erland Kultavaara
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1887 Helsinki
Kuollut: 8. joulukuuta 1935 (48 vuotta) Helsinki
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Erkki Karu (vas.) ja Eino Kari vuonna 1927.
Erkki Karu (vuoteen 1907 Erland Fredrik Kumlander, vuosina 1907–1911 Erland Kultavaara; 10. huhtikuuta 1887 Helsinki – 8. joulukuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Karua pidetään suomalaisen elokuvan peruskiven laskijana, niin taiteellisesti kuin kaupallisestikin.
Valmistettuaan Tampereella vuonna 1919 Frans Ekebomin kanssa lyhyitä elokuvakomedioita Karu perusti Karl Fagerin ja Teuvo Puron kanssa Suomi-Filmin ja myöhemmin T. J. Särkän kanssa Oy Suomen Filmiteollisuuden, Suomen elokuvahistorian kaksi merkittävintä tuotantoyhtiötä. Karu toimi Suomi-Filmissä pääohjaajana sekä tuottajana vuosina 1919–1933 ja Oy Suomen Filmiteollisuudessa vuosina 1933–1935. Hän teki ensimmäiset elokuvafilmatisoinnit Suomen kansallisaarteina pidetyistä teoksista Koskenlaskijan morsian ja Nummisuutarit. Trilogia Meidän poikamme (1929–1934) korostaa puolustusvoimien merkitystä Suomessa.
Perhe

Karu oli naimisissa kiertuenäyttelijä Elli Kylmäsen kanssa. He saivat kaksi lasta, Olavin (1916–1992) ja Sinikan (1917–1994).
Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Tuotantoyhtiö | Huomioitavaa |
| --- | --- | --- | --- |
| 1922 | Finlandia | Suomi-Filmi | Dokumenttielokuva Ohjaus yhdessä Eero Leväluoman kanssa |
| 1923 | Koskenlaskijan morsian | Suomi-Filmi | Mykkäelokuva |
| 1923 | Nummisuutarit | Suomi-Filmi | Mykkäelokuva |
| 1924 | Myrskyluodon kalastaja | Suomi-Filmi | Mykkäelokuva |
| 1925 | Suvinen satu | Suomi-Filmi | Mykkäelokuva, säilynyt osittain |
| 1927 | Muurmanin pakolaiset | Suomi-Filmi | Mykkäelokuva |
| 1927 | Nuori luotsi | Suomi-Filmi | Mykkäelokuva |
| 1929 | Meidän poikamme | Suomi-Filmi | Mykkäelokuva |
| 1931 | Tukkipojan morsian | Suomi-Filmi |  |
| 1933 | Meidän poikamme merellä | Suomi-Filmi |  |
| 1933 | Voi meitä! Anoppi tulee | Suomi-Filmi |  |
| 1933 | Ne 45000 | Suomi-Filmi | Ohjaus yhdessä Risto Orkon kanssa |
| 1934 | Meidän poikamme ilmassa – me maassa | Suomen Filmiteollisuus |  |
| 1935 | Syntipukki | Suomen Filmiteollisuus |  |
| 1935 | Roinilan talossa | Suomen Filmiteollisuus |  |

| Vuosi | Elokuva | Tuotantoyhtiö | Huomioitavaa |
| --- | --- | --- | --- |
| 1920 | Ylioppilas Pöllövaaran kihlaus | Suomen Biografi | Mykkäelokuva |
| 1920 | Sotagulashi Kaiun häiritty kesäloma | Suomen Biografi | Mykkäelokuva |
| 1921 | Se parhaiten nauraa, joka viimeksi nauraa | Suomi-Filmi | Mykkäelokuva, tuottaja ja käsikirjoittaja |
| 1923 | Kun isällä on hammassärky | Suomi-Filmi | Mykkäelokuva |
| 1927 | Runoilija muuttaa | Suomi-Filmi | Mykkäelokuva |
| 1930 | Herra Elanto | Suomi-Filmi | Mykkäelokuva, mainoselokuva |
| 1933 | Pesäpallo, Suomen kansallispeli Osa I | Suomi-Filmi | Urheiludokumentti |
Kirjallisuutta

Uusitalo, Kari: Meidän poikamme. Suomalaisen elokuvan perustanlaskija Erkki Karu ja hänen aikakautensa.  (Suomen elokuva-arkiston julkaisusarja A 11)  Helsinki:  Suomen elokuva-arkisto, 1988.  ISBN 951-860-962-4.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erkki Karu Wikimedia Commonsissa
Uusitalo, Kari: / Karu, Erkki (1887–1935). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  16.9.1997. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Erkki Karu Elonetissä.
Erkki Karu Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Energon

Energon on kuvitteellinen energianlähde Transformers-universumissa.
The Transformers > Animaatiosarja

The Transformersissa Autobotit ja Decepticonit kykenivät muuntamaan minkä tahansa tuotetun energian nestemäiseksi energoniksi, jota säilöä energonkuutioiksi. He kilpailevat jatkuvasti siitä kumpi saa enemmän energonia ja sitä myötä resursseja palata takaisin Cybertronille.