stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
A. W. Yrjänä
Kirjallinen tuotanto > Runokirjat

Arcana.  Helsinki:  Like, 1997.  ISBN 951-578-507-3
Rota.  Helsinki:  Like, 2000.  ISBN 951-578-796-3
Somnia.  Helsinki:  Johnny Kniga, 2003.  ISBN 951-0-27962-5
Mechanema.  Helsinki:  Johnny Kniga, 2006.  ISBN 951-0-27962-5
Angelus.  Helsinki:  Johnny Kniga, 2010.  ISBN 978-951-0-36624-0
Grammata.  Like, 2021.  ISBN 9789511381938
Arcana ja Rota on julkaistu myös CD-äänikirjana Yrjänän lukemana.
Kirjallinen tuotanto > Muut kirjat

Yrjänä, A. W. & Halmkrona, Janne: CMX. Encyclopedia idiotica.  (Yhtyeen internetsivujen Kysy-palstan kysymyksiä ja vastauksia vuosilta 1995–2009. Toimittanut Tuukka Hämäläinen)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2009.  ISBN 978-951-0-35456-8
Päiväkirja 1995–2008.  Helsinki:  Johnny Kniga, 2009.  ISBN 978-951-0-35454-4
Kirjallisuutta

Hämäläinen, Tuukka: Kirosäkeet. 20 uuden suomirockin sanoittajaa.  Hamina:  Idiootti, 2011.  ISBN 978-952-5860-05-4
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
A. W. Yrjänä: ”En koe olevani rokkari”. Radiomafian Kohtaaminen.
Perttu Häkkinen: A. W. Yrjänä & salatieteet.
Rouhiainen, Mikko & Saxell, Jani: A. W. Yrjänä haaveilee levystä, jolla olisi vain korppikotkan raakuntaa. Ylioppilaslehti 12/2002.
Parhi, Katariina: A. W. Yrjänä. Kaltio 6/2002.
Yrjänä, A. W.: Minun pohjoiseni. Kaltio 4/2006.
| n k CMX |
| --- | --- |
 A. W. Yrjänä  Janne Halmkrona  Timo Rasio  Olli-Matti Wahlström   Tuomas Peippo 
Studioalbumit:  Veljeskunta  Aurinko  Aura  Rautakantele  Discopolis  Vainajala  Dinosaurus Stereophonicus  Isohaara  Aion  Pedot  Talvikuningas  Iäti  Seitsentahokas  Mesmeria  Alkuteos 
Kokoelmat:  Cloaca Maxima II  Kaikki hedelmät  Kolmikärjen Veljeskunta  Cloaca Maxima III 
EP:t:  Raivo  Tanssitauti  Musiikin ystävälliset kasvot  Musiikin ystävälliset kasvot +5  HC-EP  Auringon kultainen kaupunki 
Muuta:  Tuuliajolla-kiertue  Vapaus johtaa kansaa 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Latvia 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana 
A. W. Yrjänä.
Lombardian ympäriajo

| Lombardian ympäriajo |
| --- | --- |

Tiedot
Ajankohta:  lokakuu
Alue:  Lombardia, Italia
Paikalliset nimet:  Giro di Lombardia, Il Lombardia (italiaksi)
Lempinimi:  Putoavien lehtien kilpailu (suomeksi) Race of the falling leaves (englanniksi) La classica delle foglie morte (italiaksi)
Laji:  maantie
Tyyppi:  yksipäiväinen monumentti
Järjestäjä:  RCS Sport
Historia
Ensimmäinen:  1905
Kilpailuja yht.:  117 (vuoden 2023 jälkeen)
Ensimmäinen voittaja:   Giovanni Gerbi
Eniten voittoja:   Fausto Coppi (5 voittoa)
Viimeisin voittaja:   Tadej Pogačar
Lombardian ympäriajo (ital. Giro di Lombardia, Il Lombardia) on Pohjois-Italiassa, Lombardian alueella järjestettävä maantiepyöräilyn klassikkokilpailu. Kilpailu kuuluu yhteen viidestä niin sanotuista maantiepyöräilyn "monumenteista." Se järjestetään yleensä lokakuussa ja se on perinteisesti päättänyt eurooppalaisen maantiepyöräilykauden. Kilpailu kuului vuosina 2005–2007 UCI ProTouriin ja nykyään UCI World Touriin. Kilpailun mäkinen reitti suosii yleensä hyviä ylämäkiajajia.
Vuoden 2008 reitti
Historia

Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1905 nimellä Milan-Milan. Vuonna 1907 kilpailun nimi muutettiin nykyiseen muotoon. Vuosien varrella kilpailun reitti on muuttunut paljon. Lähtöpaikkoina ovat toimineet Milano, Sesto San Giovanni, Bergamo, Varese, Monza ja Cuneo. Vuonna 2004 kilpailu aloitettiin Mendrisiosta Sveitsistä ja maali sijaitsi Comon kaupungissa. Kilpailun tunnetuin nousu on Madonna del Ghisallo, jonka päälle on sijoitettu museo, jossa on sekä uskonnollisia että pyöräilyyn liittyviä esineitä ja valokuvia.
Fausto Coppi on parhaiten menestynyt ajaja Lombardian ympäriajossa. Hän voitti kilpailun yhteensä viidesti.
Voittajat

1905  Giovanni Gerbi
1906  Giuseppe Brambilla
1907  Gustave Garrigou
1908  François Faber
1909  Giovanni Cuniolo
1910  Giovanni Michelotto
1911  Henri Pélissier
1912  Carlo Oriani
1913  Henri Pélissier
1914  Lauro Bordin
1915  Gaetano Belloni
1916  Leopoldo Torricelli
1917  Philippe Thys
1918  Gaetano Belloni (2.)
1919  Costante Girardengo
1920  Henri Pélissier
1921  Costante Girardengo (2.)
1922  Costante Girardengo (3.)
1923  Giovanni Brunero
1924  Giovanni Brunero (2.)
1925  Alfredo Binda
1926  Alfredo Binda (2.)
1927  Alfredo Binda (3.)
1928  Gaetano Belloni (3.)
1929  Piero Fossati
1930  Michele Mara
1931  Alfredo Binda (4.)
1932  Antonio Negrini
1933  Domenico Piemontesi
1934  Learco Guerra
1935  Enrico Mollo
1936  Gino Bartali
1937  Aldo Bini
1938  Cino Cinelli
1939  Gino Bartali (2.)
1940  Gino Bartali (3.)
1941  Mario Ricci
1942  Aldo Bini (2.)
1945  Mario Ricci (2.)
1946  Fausto Coppi
1947  Fausto Coppi (2.)
1948  Fausto Coppi (3.)
1949  Fausto Coppi (4.)
1950  Renzo Soldani
1951  Louison Bobet
1952  Giuseppe Minardi
1953  Bruno Landi
1954  Fausto Coppi (5.)
1955  Cleto Maule
1956  André Darrigade
1957  Diego Ronchini
1958  Nino Defilippis
1959  Rik Van Looy
1960  Emile Daems
1961  Vito Taccone
1962  Jo De Roo
1963  Jo De Roo (2.)
1964  Gianni Motta
1965  Tom Simpson
1966  Felice Gimondi
1967  Franco Bitossi
1968  Herman Van Springel
1969  Jean-Pierre Monseré
1970  Franco Bitossi (2.)
1971  Eddy Merckx
1972  Eddy Merckx (2.)
1973  Felice Gimondi (2.)
1974  Roger De Vlaeminck
1975  Francesco Moser
1976  Roger De Vlaeminck (2.)
1977  Gianbattista Baronchelli
1978  Francesco Moser (2.)
1979  Bernard Hinault
1980  Fons De Wolf
1981  Hennie Kuiper
1982  Giuseppe Saronni
1983  Seán Kelly
1984  Bernard Hinault (2.)
1985  Seán Kelly (2.)
1986  Gianbattista Baronchelli (2.)
1987  Moreno Argentin
1988  Charly Mottet
1989  Tony Rominger
1990  Gilles Delion
1991  Seán Kelly (3.)
1992  Tony Rominger (2.)
1993  Pascal Richard
1994  Vladislav Bobrik
1995  Gianni Faresin
1996  Andrea Tafi
1997  Laurent Jalabert
1998  Oscar Camenzind
1999  Mirko Celestino
2000  Raimondas Rumsas
2001  Danilo Di Luca
2002  Michele Bartoli
2003  Michele Bartoli (2.)
2004  Damiano Cunego
2005  Paolo Bettini
2006  Paolo Bettini (2.)
2007  Damiano Cunego (2.)
2008  Damiano Cunego (3.)
2009  Philippe Gilbert
2010  Philippe Gilbert (2.)
2011  Oliver Zaugg
2012  Joaquim Rodríguez
2013  Joaquim Rodríguez (2.)
2014  Daniel Martin
2015  Vincenzo Nibali
2016  Esteban Chaves
2017  Vincenzo Nibali (2.)
2018  Thibaut Pinot
2019  Bauke Mollema
2020  Jakob Fuglsang
2021  Tadej Pogačar
2022  Tadej Pogačar (2.)
2023  Tadej Pogačar (3.)
2024  Tadej Pogačar (4.)
Eniten voittoja

| Voitot | Ajaja | Kansallisuus | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- |
| 5 | Fausto Coppi |  Italia | 1946, 1947, 1948, 1949, 1954 |
| 4 | Alfredo Binda |  Italia | 1925, 1926, 1927, 1931 |
| 4 | Tadej Pogačar |  Slovenia | 2021, 2022, 2023, 2024 |
| 3 | Henri Pélissier |  Ranska | 1911, 1913, 1920 |
| 3 | Costante Girardengo |  Italia | 1919, 1921, 1922 |
| 3 | Gaetano Belloni |  Italia | 1915, 1918, 1928 |
| 3 | Gino Bartali |  Italia | 1936, 1939, 1940 |
| 3 | Seán Kelly |  Irlanti | 1983, 1985, 1991 |
| 3 | Damiano Cunego |  Italia | 2004, 2007, 2008 |
| 2 | Giovanni Brunero |  Italia | 1923, 1924 |
| 2 | Aldo Bini |  Italia | 1937, 1942 |
| 2 | Mario Ricci |  Italia | 1941, 1945 |
| 2 | Jo de Roo |  Alankomaat | 1962, 1963 |
| 2 | Franco Bitossi |  Italia | 1967, 1970 |
| 2 | Eddy Merckx |  Belgia | 1971, 1972 |
| 2 | Felice Gimondi |  Italia | 1966, 1973 |
| 2 | Roger De Vlaeminck |  Belgia | 1974, 1976 |
| 2 | Francesco Moser |  Italia | 1975, 1978 |
| 2 | Bernard Hinault |  Ranska | 1979, 1984 |
| 2 | Gianbattista Baronchelli |  Italia | 1977, 1986 |
| 2 | Tony Rominger |  Sveitsi | 1989, 1992 |
| 2 | Michele Bartoli |  Italia | 2002, 2003 |
| 2 | Paolo Bettini |  Italia | 2005, 2006 |
| 2 | Philippe Gilbert |  Belgia | 2009, 2010 |
| 2 | Joaquim Rodríguez |  Espanja | 2012, 2013 |
| 2 | Vincenzo Nibali |  Italia | 2015, 2017 |

Franco Bitossi vuoden 1967 Giro di Lombardiassa
Käännös suomeksi
HDB3-koodaus

HDB3-koodaus, High Density Bipolar 3-zeroes, on tietoliikenteessä käytettävä linjakoodaus. Koodaus perustuu AMI-koodaukseen, mutta siinä on korjattu kellojen synkronointiongelma joka esiintyy useamman peräkkäisen 0-bitin kohdalla.
Koodausta käytetään E1-luokan yhteyksillä Euroopassa, Japanissa ja Australiassa.
HDB3-koodaus

HDB3-koodauksessa "0-bitti" esitetään perustasolla ja "1-bitti" vuoron perään vastakkaisina tasoina. Esimerkkinä, jos tiedon siirrossa jännite 0V esittää "0-bittiä" ja yhden voltin jännite "1-bittiä", niin ensimmäinen "1-bitti" on +1V ja seuraava -1V. Tästä seuraa, että bittijonon jännitteiden summa on 0 Volttia. Kun bittijonossa esiintyy peräkkäin neljä tai useampi neljän 0-bitin ryhmä koodataan ne seuraavasti:
| Edeltävä bitti | Neljän 0-bitin ryhmä> Pariton ryhmä | Neljän 0-bitin ryhmä> Parillinen ryhmä |
| --- | --- | --- |
| - merkkinen | 000- | +00+ |
| + merkkinen | 000+ | -00- |
Kun edellinen "1-bitti" lähetetään - merkkisenä (negatiivisella tasolla) koodataan ensimmäiset neljä peräkkäistä (pariton 4-ryhmä) "0-bittiä" kuviolla 000- ja vastaavasti jos edellinen "1-bitti" lähetetään + merkkisenä (positiivisella tasolla) koodataan ensimmäiset neljä peräkkäistä (pariton 4-ryhmä) "0-bittiä" kuviolla 000+. Kun nollia esiintyy enemmän kuin 7 peräkkäin, koodataan seuraavat bittijonossa esiintyvät neljä (parillinen 4-ryhmä) "0-bittiä" kuvioilla -00- tai +00+. Parillinen neljän 0-bitin ryhmä koodataan -00- kun edeltävä pariton neljän 0-bitin ryhmä on ollut 000+. Vastaavasti parillinen neljän 0-bitin ryhmä koodataan +00+ kun edeltävä pariton neljän 0-bitin ryhmä on ollut 000-.
Nicholas Hawksmoor

Hawksmoorin suunnittelema Easton Neston.
Nicholas Hawksmoor (noin 1661 – 25. maaliskuuta 1736) oli brittiläinen arkkitehti. Hän oli merkittävimpiä barokinaikaisia brittiläisiä arkkitehteja.
Hawksmoor työskenteli vuosina 1684–1700 opettajansa Christopher Wrenin johdolla muun muassa St. Paulin katedraalin suunnittelussa, myöhemmin John Vanbrughin kanssa. Vanbrughin kanssa Hawksmoor teki yhteistyötä kahden huomattavan palatsin Castle Howardin ja Blenheimin palatsin suunnittelussa. Lisäksi Hawksmoor suunnitteli Kensingtonin palatsin kasvihuoneen (1704–1705) Toisin kuin monet aikalaisensa Hawksmoor ei käynyt Italiassa hakemassa vaikutteita vaan sai ideansa kirjoista, jotka edustivat puhtaampia kreikkalais- ja roomalaisvaikutteita. Hawksmoor oli kuitenkin monipuolinen, ja hänen rakennuksensa eroavat selvästi toisistaan. Hawksmoor on tunnettu erityisesti kuudesta Lontooseen suunnittelemastaan kirkosta, joissa on gotiikan vaikutteita, ja Westminster Abbeyn läntisestä julkisivusta.lähde?
Kuvagalleria

Kensingtonin palatsin kasvihuone
Castle Howardin mausoleumi
St Alphegen kirkko Greenwichissä
Westminster Abbeyn länsipääty
Headley Grange

Headley Grange on kartanorakennus Hampshiressa Englannissa. Se rakennettiin vuonna 1795 köyhäintaloksi, jossa vähäosaiset saivat ruuan ja majoituksen työtä vastaan. 1830 siellä puhkesi mellakka protestiksi huonolle kohtelulle. Rakennus siirtyi yksityisomistukseen 1870.
Kartano tuli tunnetuksi erityisesti rock-yhtye Led Zeppelinin äänitettyä siellä albumiensa Led Zeppelin IV ja Physical Graffiti materiaalia. Yhtyeen kitaristi Jimmy Page kertoi Guitar World -lehden haastattelussa mahdollisesta kummittelusta rakennuksessa. Kartano on edelleen yksityisomistuksessa, mutta sitä ei enää vuokrata ulkopuoliseen käyttöön.
Aiheesta muualla

https://www.chillystories.com/led-zeppelin (sisältää lainauksen em. haastattelusta kuvineen)
Philadelphia Union

Philadelphia Union on yhdysvaltalainen jalkapalloseura, jonka joukkue pelaa Major League Soccerissa. Sen kotipaikka on Pennsylvaniassa Philadelphian metropolialueella ja Delawarejoen rannalla sijaitseva Chester. Seura perustettiin vuonna 2008, ja se osallistui ensimmäistä kertaa MLS:ään kaudella 2010.
Historia > Perustaminen

Philadelphia Unionin edeltäjiä entisessä North American Soccer Leaguessa olivat Philadelphia Atoms (1973–1976) ja Philadelphia Fury (1978–1980). Kaudella 1996 aloittanut Major League Soccer oli komissaari Don Garberin mukaan pitkään kiinnostunut laajentumisesta Philadelphiaan, jonka metropolialue on väkiluvultaan Yhdysvaltain viidenneksi suurin (2009), mutta alueella ei ollut sopivia olosuhteita MLS-joukkueelle.
Philadelphia Union sai alkunsa vuoden 2006 lopulla, kun sijoittajaryhmä Keystone Sports and Entertainment alkoi suunnitella jalkapallostadionin rakentamista Philadelphian lähistölle Chesteriin. Samalla tammikuussa 2007 perustettu kannattajaryhmä Sons of Ben ajoi voimakkaasti MLS-joukkueen saamista alueelle. Avainasemassa stadionsuunnitelman konkretisoitumisessa oli julkinen tuki, sillä Pennsylvanian osavaltio, Delawaren piirikunta ja Delawarejoen satamahallinto lupasivat rahoittaa projektia yhteensä 83 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla. Projektiin liittyy mittava asuin-, toimisto- ja liikerakennuskompleksi, jonka keskiössä 122 miljoonan dollarin PPL Park -stadion sijaitsee.
MLS myönsi Philadelphialle, jonka kanssa paikasta kilpaili Missourin St. Louis, joukkueen 28. helmikuuta 2008. Seuran nimi, tunnus ja värit julkistettiin 11. toukokuuta 2009.
Historia > Esikoiskausi 2010

Unionin ensimmäiseksi päävalmentajaksi palkattiin puolalainen Piotr Nowak 29. toukokuuta 2009. Ensimmäiset pelaajakiinnityksensä joukkue teki 25. marraskuuta MLS Expansion Draftissa, jossa se valitsi 10 pelaajaa liigan muista joukkueista. 14. tammikuuta 2010 järjestetyssä MLS SuperDraftissa Union valitsi kuusi tulokaspelaajaa, muun muassa kinshasankongolaisen hyökkääjän Danny Mwangan koko tilaisuuden ensimmäisenä. 21. joulukuuta 2009 Unionin farmijoukkueeksi vahvistettiin USL Premier Development Leaguen Reading Rage, joka muutti nimekseen Reading United AC, ja 1. maaliskuuta 2010 seura teki sopimuksen myös USL Second Divisionin Harrisburg City Islandersin kanssa.
Liittyessään MLS:ään kaudella 2010 Unionista tuli liigan 16. joukkue. Ensiesiintymisessään 25. maaliskuuta 2010 joukkue hävisi vierasottelussa Seattle Soundersille maalein 2–0. Ensimmäisen kotiottelunsa Union pelasi 10. huhtikuuta 2010 Philadelphian Lincoln Financial Fieldillä D.C. Unitedia vastaan ja voitti ranskalaisen Sébastien Le Toux’n hattutempulla maalein 3–2. Lähes 35 000 katsojaa keränneen ottelun alkuseremonioihin osallistuivat muun muassa pennsylvanialaislähtöinen Yhdysvaltain varapresidentti Joe Biden ja paikallinen jalkapallolegenda Walter Bahr. Kolmas merkkipäivä Unionin esikoiskaudella oli 27. kesäkuuta 2010, jolloin se avasi oman stadioninsa PPL Parkin.
Union sijoittui esikoiskaudellaan MLS:n itäisen konferenssin seitsemänneksi ja koko liigan 14:ksi, eikä päässyt pudotuspeleihin. Joukkueen ranskalaishyökkääjä Sébastien Le Toux valittiin liigan tähdistöjoukkueeseen.
Nimi, tunnus ja värit

Nimi Philadelphia Union viittaa Philadelphian historiaan Yhdysvaltain ensimmäisenä pääkaupunkina ja paikkana, jossa 13 brittiläistä siirtokuntaa allekirjoittivat Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen vuonna 1776. Nimi valittiin tammi–helmikuussa 2009 järjestetyssä äänestyksessä, jossa muita vaihtoehtoja olivat SC (lyhenne sanoista Soccer Club), AC (Athletic Club) ja City. Ennen tätä seuraan viitattiin nimellä MLS Philadelphia 2010.
Seuran ympäränmuotoinen tunnus symboloi yhtenäisyyttä. Sen 13 tähteä viittaavat edellä mainittuihin siirtokuntiin ja kilven muoto Philadelphian vaakunaan. Vaaleansininen väri tunnuksen keskellä tulee Philadelphian lipusta ja on samalla kunnianosoitus Sons of Ben -kannattajaryhmälle. Kilvessä esiintyvä kalkkarokäärme oli Yhdysvaltain itsenäisyyssodan symboli, joka esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1754 Pennsylvania Gazettessa ilmestyneessä Benjamin Franklinin piirtämässä pilakuvassa. Yksinkertaisempi versio tunnuksesta sisältää kilven sekä nauhan, jossa on teksti ”Jungite aut Perite” (suom. liity tai kuole). Tämä on latinakielinen käännös fraasista ”Join or Die”, jota Franklin käytti pilakuvan yhteydessä.
Seuran kotipeliasun pääväri on laivastonsininen, ja pelipaidan rintamuksessa on paksu kultainen pystyraita. Värit viittaavat George Washingtonin itsenäisyyssodassa johtaman siirtokuntien armeijan väreihin. Tammikuussa 2011 seura teki neljävuotisen paitasponsorisopimuksen meksikolaisen elintarvikevalmistajan Grupo Bimbon yhdysvaltalaisen tytäryhtiön Bimbo Bakeries USA:n kanssa, jonka logo esiintyy seuran pelipaidassa kaudesta 2011 alkaen. Paikallismedian mukaan sopimuksen arvo on noin 12 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Stadion

Philadelphia Unionin kotistadion on erityisesti jalkapalloa varten suunniteltu (soccer-specific) PPL Park, joka sijaitsee Delawarejoen rannalla Commodore Barry Bridgen kupeessa. Stadionilla on 18 500 katsojapaikkaa, ja se avattiin 27. kesäkuuta 2010.
Odottaessaan PPL Parkin valmistumista Union pelasi esikoiskautensa 2010 kaksi ensimmäistä kotiotteluaan Philadelphiassa amerikkalaisen jalkapallon NFL-joukkue Philadelphia Eaglesin stadionilla Lincoln Financial Fieldillä, jolla on runsaat 67 500 katsojapaikkaa. Seurat ovat sopineet, että Union pelaa stadionilla myös kansainvälisiä ystävyysotteluitaan.
Joukkue > Kokoonpano

Päivitetty: 14. joulukuuta 2023
Media

Unionin otteluita televisioidaan paikallisesti WPVI:llä (6ABC) ja Live Well HD Networkilla Delaware Valleyn alueella. JP Dellacamera toimii selostajana ja entinen MLS-pelaaja Kyle Martino asiantuntijakommentaattorina.
Osa otteluista esitetään kansallisesti ESPN2:lla, Fox Soccer Channelilla ja TeleFuturalla.
Kannattajat

Philadelphia Unionin virallinen kannattajaryhmä on Yhdysvaltain perustajaisän ja tunnetun philadelphialaisen Benjamin Franklinin mukaan nimetty Sons of Ben, joka perustettiin tammikuussa 2007. Ryhmällä oli suuri vaikutus MLS:n vakuuttamisessa siitä, että Philadelphian alueella on riittävä kannattajapohja uudelle joukkueelle. Toukokuussa 2009 Sons of Beniin kuului noin 4 000 jäsentä.
Sons of Ben käyttää tunnusväreinään Philadelphian lipun värejä sinistä ja keltaista, ja sen motto on ”Ad Finem Fidelis” (suom. uskollinen loppuun asti). Ryhmän tunnuslaulu on ”I’m Looking Over a Four Leaf Clover”. Unionin kotistadionin PPL Parkin joenpuoleinen 2 000 katsojapaikan päätykatsomo (osiot 134–140) on varattu ryhmälle.
Omistus

Philadelphia Unionin omistaa sijoittajaryhmä Keystone Sports and Entertainment, LLC. Siihen kuuluvat iStar Financialin puheenjohtaja ja toimitusjohtaja Jay Sugarman (puheenjohtaja), Nick Sakiewicz (toimitusjohtaja), The Buccini/Pollin Groupin perustajat Robert Buccini, Christopher Buccini ja David Pollin, Swarthmore Groupin puheenjohtaja James Nevels ja toimitusjohtaja Paula Mandle sekä philadelphialainen asianajaja William Doran. Sakiewicz on valittu kahdesti vuoden MLS-johtajaksi työskennellessään aiemmin Tampa Bay Mutinyn ja MetroStarsin palveluksessa.
Pelaajakehitys

Philadelphia Unionin yhteistyöjoukkueet Yhdysvaltain alemmilla sarjatasoilla ovat United Soccer Leaguen Harrisburg City Islanders ja Premier Development Leaguen Reading United AC. Union osallistuu myös kaudeksi 2011 paluun tehneeseen Major League Soccerin reserviliigaan.
Unionilla on yhteistyösopimus Itä-Pennsylvanian ja Delawaren juniorijalkapalloliittojen sekä noin 50 pennsylvanialaisen, newjerseyläisen, delawarelaisen ja marylandiläisen junioriseuran kanssa. Unionilla on oma junioriakatemia, joks toimii Pennsylvanian Waynessä sijaitsevan YSC Sportsin tiloissa. Delaware Valleyn alueen lupaavimmat pelaajat kokoava akatemia on kolmitasoinen ja jaettu ikävuosiin 8–12, 13–14 ja 15–18. Kolmannella ja viimeisellä tasolla ennen mahdollista siirtymistä ammattilaiskentille ovat alle 16- ja alle 18-vuotiaiden akatemiajoukkueet. Akatemia on ”seuraneutraali”, sillä valitut pelaajat eivät jätä omia junioriseurojaan liittyessään akatemiaan, vaan osallistuvat akatemian harjoituksiin ja otteluihin oman seuransa toiminnan ohella. Akatemiapelaajat osallistuvat muun muassa MLS:n vuosittain järjestämään alle 17-vuotiaiden Generation Adidas Cup -turnaukseen (aik. SUM Cup).
MLS:n sääntöjen mukaan seurat voivat tehdä kasvattiensa (homegrown player) kanssa ammattilaissopimuksen suoraan ohi vuotuisen MLS SuperDraft -varaustilaisuuden. Pelaaja lasketaan seuran kasvatiksi, mikäli hän on ollut vähintään vuoden osa seuran kehitysohjelmaa ja täyttää muut liigan kriteerit. Unionin ensimmäinen oma kasvatti on Zach Pfeffer, joka teki ammattilaissopimuksen seuran kanssa vain 15-vuotiaana joulukuussa 2010.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Philadelphia Union Wikimedia Commonsissa
Philadelphia Unionin sivusto (englanniksi)
Sons of Ben -kannattajaryhmän sivusto (englanniksi)
Unionin ensimmäinen päävalmentaja Piotr Nowak on voittanut MLS Cupin sekä pelaajana että valmentajana.
PPL Park lokakuussa 2010. Taustalla Delawarejoki ja Commodore Barry Bridge.
Unionia kaudesta 2011 alkaen edustanut Brian Carroll.
Zach Pfeffer teki Unionin kanssa ammattilaissopimuksen 15-vuotiaana.
Hausjärvi

| Hausjärvi |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  60°47′15″N, 025°01′40″E
Maakunta:  Kanta-Hämeen maakunta
Seutukunta:  Riihimäen seutukunta
Kuntanumero:  086
Hallinnollinen keskus:  Oitti
Perustettu:  1868
Kuntaliitokset:  Osa Hyvinkäähän (1917)
Kokonaispinta-ala:  398,77 km² 239:nneksi suurin 2022 
– maa:  389,42 km²
– sisävesi:  9,35 km²
Väkiluku:  7 901 119:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  20,29 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  17,1 %
– 15–64-v.:  60,3 %
– yli 64-v.:  22,6 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  96,0 %
– ruotsinkielisiä:  0,4 %
– muut:  3,6 %
Kunnallisvero:  9,3 % 104:nneksi suurin 2025 
Kunnanjohtaja:  Pekka Määttänen
Kunnanvaltuusto:  29 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • Kok.   • PS   • SDP   • Vas.   • KD   • Vihr.:   8 7 6 5 1 1 1
hausjarvi.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hausjärvi on Suomen kunta, joka sijaitsee Kanta-Hämeen maakunnassa. Hausjärven naapurikunnat ovat Hyvinkää, Hämeenlinna, Hollola, Janakkala, Kärkölä, Mäntsälä ja Riihimäki. Vuoteen 1969 saakka naapurikuntiin kuului Hyvinkään maalaiskunta ja vuoteen 2009 Lammi.
Hausjärven kunnanjohtaja on Pekka Määttänen 1. marraskuuta 2016 alkaen. Häntä edelsi tehtävässä Aleksi Heikkilä (2015–2016).
Liikenne

Hausjärven kautta kulkevat Helsinki–Hämeenlinna- eli päärata sekä Riihimäki–Lahti-rata, kantatie 54 Riihimäki–Lahti sekä Hämeenlinna–Helsinki-, Hämeenlinna–Porvoo-, Tervakoski–Turkhauta- ja Oitti–Lammi-maantiet. Aikaisemmin Hausjärven kautta kulkivat valtatie 4 Helsingistä Jyväskylään ja kantatie 55 Porvoosta Hämeenlinnaan. Kunnan alueella on neljä rautatieasemaa: Hikiän, Mommilan, Oitin ja Ryttylän asemat. Näistä Ryttylä on Hvarrella, muut Lahteen menevän radan varrella. Eniten junia kulkee Oittiin, arkisin 18 vuoroa suuntaansa.