stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tero Saarinen
Ura > Tero Saarinen Company

Saarinen halusi tehdä pysyvämmin töitä samat arvot jakavien innostuneiden taiteilijoiden kanssa. Syksyllä 1995 hän kokosi oman tanssiryhmän nimellä Tero Saarinen & Company Toothpick. Perustajajäseniä olivat Saarisen ohella hänen tanssijakollegansa Henrikki Heikkilä Suomen Kansallisbaletista, Batsheva Dance Companysta Israelista löytynyt tanssija Yuval Pick sekä valosuunnittelija Mikki Kunttu. Company Toothpick nimettiin humoristisesti Saarisen synnyinkaupungin Porin tulitikkutehtaan muistoksi.
Ryhmän ensimmäinen teos Westward Ho! sai ensi-iltansa Tukholman Dansens Husissa 18. helmikuuta 1996. Teos sai kutsun Lontoon The Place -teatterissa järjestettyyn ensimmäiseen Aerowaves-katselmukseen vuonna 1997, jota seurasi Saarisen kansainvälinen läpimurto koreografina. Ryhmä alkoi saada esiintymiskutsuja ympäri Eurooppaa.
Vuonna 2000 Company Toothpick sai toimitilat Aleksanterin teatterista ja seuraavana vuonna ensimmäisen kokopäiväisen työntekijän, ryhmän nykyisen toiminnanjohtajan Iiris Aution aloittaessa Saarisen managerina ja ryhmän tuottajana. Vuonna 2002 ryhmän nimi muutettiin Tero Saarinen Companyksi, ja vuonna 2004 se pääsi teatteri- ja orkesterilain piiriin ja alkoi saada toimintarahoitusta sekä valtiolta että Helsingin kaupungilta.
Nykyisin Tero Saarinen Company luetaan yhdeksi suomalaisen kulttuuriviennin merkittävimmistä toimijoista. Ryhmän teokset on toteutettu kansainvälisinä yhteistuotantoina, ja monet niistä kuuluvat Saarisen avainteoksiin. Saarisen omaperäiseksi sanotun koreografisen kädenjäljen ja persoonallisten esiintyjien lisäksi teoksille on ominaista viimeistelty visuaalisuus, jossa valosuunnittelija Mikki Kuntun panos on keskeinen. Useissa teoksissa on mukana elävä musiikki. Ryhmä on esiintynyt lähes 40 maassa, ja sen toimintaan on alusta asti kuulunut myös kansainvälinen opetustoiminta.
Kaikkiaan Saarinen on tehnyt vuoden 2018 huhtikuuhun mennessä 46 kantaesitystä, osan muille tanssiryhmille. Saarisen töitä ovat esittäneet ohjelmistoissaan muun muassa hollantilainen Nederlands Dans Theater (NDT1), ranskalaiset Lyonin, Marseillen sekä Lorrainen baletit, portugalilainen Ballet Gulbenkian, israelilainen Batsheva Dance Company, ruotsalainen Göteborgin oopperan baletti sekä Suomen Kansallisbaletti.
Koreografioiden laatimisen ohella Saarinen on jatkanut edelleen myös kansainvälistä soolouraansa. Hän on esittänyt sooloteostaan Hunt yli 170 kertaa yli 30 maassa, ja se on saanut osakseen paljon kiittäviä arvioita kansainvälisessä mediassa. Soolouran yksi huipennus oli myös Carolyn Carlsonin päätös siirtää Saariselle kuuluisa koko illan sooloteoksensa Blue Lady (1983). Uudelleentulkinta Blue Lady (Revisited) sai ensi-iltansa Lyonin tanssibiennaalissa vuonna 2008 ja myös se on ollut kansainvälinen menestys.
Liiketekniikka

Koreografina Saarinen tunnetaan todellisuutta runollisesti ilmentävänä tekijänä, joka on pystynyt uudistamaan tanssin liikekieltä ja synnyttämään oman helposti tunnustettavan orgaanisen ja ”rujonkauniin” tyylinsä. Saarisen liikekieli perustuu hänen kehittämäänsä liiketekniikkaan, joka on saanut vaikutteita niin butōsta, baletista, nykytanssista kuin taistelulajeistakin. Hänen ilmaisussaan korostuu myös aasialaisessa tanssitraditioissa tärkeä silmien ja käsien käyttö.
Saarisen liikekielen tekniikkaopetus keskittyy tanssijan kaikkien aistien herättämiseen ja kokonaisvaltaisen valppauden löytämiseen, hermojen ääripäiden aktivoimiseen sekä kehon painon tunnistamiseen ja käyttöön. Tavoitteena on maksimoida tanssijan kyky liikkua oman tasapainonsa äärirajoilla. Pedagogiikassa korostetaan liikkeen sisäistämistä ja tanssijan omakohtaista tulkintaa, joita avustetaan muun muassa mielikuvaharjoitteiden kautta.
Saarisen liiketekniikan kansainvälisestä opetustoiminnasta ja sen kehittämisestä vastaa Tero Saarinen Companyssa hänen itsensä ohella myös tanssijana ja koreografin assistenttina toimiva David Scarantino.
Koreografinen tuotanto > Tunnetuimpia teoksia

Saarinen on luonut koreografian kaikkiaan 46 kantaesitykseen, joista 17 omalle ryhmälleen (huhtikuu 2018).
Tero Saarinen Companyn tuottamia avainteoksia ovat läpimurtoteos Westward Ho! (1996), Stravinsky-teokset Petrushka (2001) ja Hunt (2002), Shakers-vaikutteinen Borrowed Light (2004), Esa-Pekka Salosen musiikkiin pohjautuva Morphed (2014) sekä yhteistyössä Suomen Kansallisoopperan ja -baletin kanssa toteutettu suurtuotanto Kullervo (2015).
Kansainvälistä huomiota on kerännyt erityisesti soolo Hunt (2002). Yhteistyössä multimediataiteilija Marita Liulian kanssa tehty teos on kerännyt kriitikoilta kiitosta omaperäisenä ja vaikuttavana teoksena. Saarinen on esittänyt teosta vuoden 2013 loppuun mennessä 174 kertaa, 83 kaupungissa, 32 maassa, Aasiassa, Afrikassa, Etelä- ja Pohjois-Amerikassa sekä Euroopassa, ja se on nostettu yhdeksi merkittävimmistä Stravinskyn Kevätuhriin tehdyistä koreografeista. Saarinen lopetti teoksen tanssimisen Kevätuhrin juhlavuonna 2013.
Myös teoksen Borrowed Light kiertueet Euroopassa, Oseaniassa ja Pohjois-Amerikassa ovat saaneet kansainvälisessä mediassa osakseen paljon myönteistä huomiota. Teos nostettiin muun muassa yhdeksi vuosikymmenen merkittävimmistä tanssiteoksista Yhdysvalloissa.
Saarisen muille ryhmille tekemistä ryhmäteoksista tunnetuimpia ovat Lyonin oopperan baletin kantaesittämä Gaspard (1999), Göteborgin baletin tilausteos Transfigured Night (2000) sekä Lorrainen baletin ja Nancyn oopperan tilaama suurteos Mariage (2007), joka vahvisti entisestään Saarisen mainetta yhtenä oman aikamme merkittävimmistä Stravinsky-tulkeista maailmassa.
Koreografinen tuotanto > Yhteistyökumppanit

Saarinen pyrkii teoksissaan kokonaistaideteosmaisuuteen: koreografian ja tulkinnan ohella myös musiikki ja visuaalisuus ovat teoksissa keskeisessä asemassa. Saarisen luottokumppaneihin kuuluvat valaistussuunnittelija Mikki Kunttu ja pukusuunnittelija Erika Turunen.
Saarinen käyttää monissa teoksissaan elävää musiikkia. Hänen musiikillisia yhteistyökumppaneitaan ovat Esa-Pekka Salonen, The Boston Camerata, Ensemble InterContemporain, harmonikkaduo James Crabb ja Geir Draugsvoll, Kamariorkesteri Avanti!, Jarmo Saari ja Kimmo Pohjonen.
Saarinen on tehnyt osan kantaesityksistään muille tanssiryhmille. Saarisen töitä ohjelmistoissaan ovat esittäneet muun muassa hollantilainen Nederlands Dans Theater (NDT1), ranskalaiset Lyonin, Marseillen sekä Lorrainen baletit, portugalilainen Ballet Gulbenkian, israelilainen Batsheva Dance Company, ruotsalainen Göteborgin Oopperan baletti sekä Suomen Kansallisbaletti.
Apurahat ja palkinnot

Saarinen on saanut runsaasti tunnustuksia taiteellisesta työstään. Vuonna 2001 hänet palkittiin Suomi-palkinnolla ja vuonna 2005 Pro Finlandia-mitalilla. Vuonna 2008 Saarinen sai saavutuksistaan taiteilijana Suomen Kulttuurirahaston palkinnon. Ulkomaisia huomionosoituksia on ollut muun muassa parhaan miesesiintyjän kansainvälinen Movimentos-tanssipalkinto sekä Ranskan valtion myöntämä Chevalier del’ordre des arts et des lettres -arvonimi vuonna 2004.
Valtion puolivuotisen taiteilija-apurahan Saarinen sai vuonna 1987, valtion kolmivuotisen taiteilija-apurahan 1996 ja valtion viisivuotisen taiteilija-apurahan 1999 ja 2004. Koreografinuransa alussa hän sai myös lukuisia muita apurahoja, muun muassa Väinö Tannerin säätiöltä, Antti ja Jenni Wihurin säätiöltä ja Suomen Kulttuurirahastolta.
Ensimmäinen palkinto kolmansien Paris International Dance Competition -kilpailujen nykytanssisarjassa, 1988
Hopeamitali, nykytanssikoreografia, ITI Balettikilpailu, Helsinki, 1991
Philip Morrisin Tanssin kukka -palkinto, 1993
Jury-palkinto tulkinnasta Les Nuits de la Danse d'Istres -kilpailuissa Ranskassa, 1996
Suomi-palkinto, 2001
Helsingin kaupungin kulttuuripalkinto, 2002
Kansainvälinen Movimentos-tanssipalkinto parhaana miestanssijana, Saksa, 2004
Chevalier de L'Ordre des Arts et des Lettres, Ranska, 2004
Pro Finlandia 2005
Suomen kulttuurirahaston palkinto taiteellisesta urasta, 2008
Jean Sibelius -juhlaraha, 2015
Kirjallisuutta

Jyrkkä, Hannele: Etsijä: Tero Saarisen tie nykytanssin huipulle.  Helsinki:  Siltala, 2020.  ISBN 978-952-234-635-3.
Aiheesta muualla

Tero Saarinen Companyn verkkosivut.
Tero Saarinen Suomalaisen tanssin tietokannassa.
Tero Saarinen radio-ohjelmassa Kuusi kuvaa 18.3.2017. Yleisradio.
Saarinen, Tero hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Tero Saarinen Company 2011 Fisher Centerissä New Yorkissa
Marie Gluesenkamp Perez

| Marie Gluesenkamp Perez |
| --- | --- |

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Washingtonin 3. vaalipiiristä
 3. tammikuuta 2023 –  
Edeltäjä:  Jaime Herrera Beutler
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. kesäkuuta 1988 (ikä 36) Harrisin piirikunta, Texas, Yhdysvallat
Tiedot
Puolue:  demokraatit
Aiheesta muualla
marieforcongress.com
Kristina Marie Gluesenkamp Perez (s. 4. kesäkuuta 1988 Harrisin piirikunta, Texas) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja yrittäjä. Hän on edustanut Washingtoninin 3. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 2023 lähtien saatuaan yllätysvoiton vuoden 2022 vaaleissa. Republikaaniehdokkaan Joe Kentin uskottiin laajalti voittavan paikan, mutta Gluesenkamp Perez voitti paikan lopulta lukemin 50,1–49,3.
Gluesenkamp Perez omistaa autokorjaamon yhdessä aviomiehensä Dean Gluesenkampin kanssa.
Gluesenkamp Perez kannattaa aborttioikeutta ja pienyritysten ja yhdysvaltalaisen tuotannon tukemista. Hän vastustaa rynnäkkökiväärien ostokieltoa, vaikka kannattaakin niiden ostoikärajan nostamista 21 vuoteen.
Aiheesta muualla

Gluesenkamp Perezin edustajainhuonesivut (englanniksi)
Marie Bouzková

| Marie Bouzková |
| --- | --- |
 Bouzková Yhdysvaltain avoimissa 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1998 (ikä 26) Praha, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Tennispelaaja
Pituus:  180 cm
Paino:  61 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2013–
Palkintorahat:  5 227 340 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  47. (9.3.2020)
Voitot/tappiot:  351–207
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  1. kierros (2020)
Ranskan avoimet:  1. kierros (2019)
Wimbledon:  2. kierros (2019)
Yhdysvaltain avoimet:  1. kierros (2018, 2019)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  163. (9.3.2020)
Voitot/tappiot:  99–62
Aiheesta muualla
bouzkovamarie.com
ITF
WTA
Marie Bouzková (s. 21. heinäkuuta 1998 Praha) on tšekkiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 47 maaliskuussa 2020 ja nelinpelissä sijalla 163 maaliskuussa 2020.
Bouzková voitti junioriurallaan Yhdysvaltain avointen tyttöjen kaksinpelin. Hän pelasi WTA-turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Acapulcossa 2015. Maaliskuussa 2020 hän eteni WTA-turnauksen loppuotteluun Monterreyssä, mutta hävisi Elina Svitolinalle.
Aiheesta muualla

Marie Bouzková WTA:n sivuilla (englanniksi)
Marie Bouzková ITF:n sivuilla (englanniksi)
Makokou

| Makokou |
| --- | --- |
 vaakuna
 Koordinaatit: 0°34′N, 12°52′E 
Valtio:   Gabon
Provinssi:  Ogooué-Ivindo
Väkiluku (2013):  20 653
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Makokou on kaupunki Gabonissa Ogooué-Ivindon provinssissa. Kaupungissa oli noin 20 700 asukasta vuoden 2013 väestönlaskennassa.
Mantšun kirjaimisto

| Mantšun kirjaimisto |
| --- | --- |
 Mantšunkielinen sinetti
Tyyppi:  aakkoset
Kielet:  mantšun kieli, xiben kieli
Kehittäjä:  Nurhaci
Kehitetty:  1599
Kirjoitussuunta:  ylhäältä alaspäin
ISO 15924:  Mong, 145
Mantšun kirjaimisto (mantšuksi ᠮᠠᠨ᠋ᠵᡠ
ᡥᡝᡵᡤᡝᠨ manju hergen) on kirjoitusjärjestelmä, jota käytetään lähinnä mantšun kielen kirjoittamiseen. Kirjoitusjärjestelmä perustuu mongolin kirjaimistoon. Erot mongolin kirjaimistoon ovat kuitenkin melko pieniä ja mantšun kirjaimisto lasketaan toisinaan mongolin kirjaimiston yhdeksi muodoksi.
Kirjaimiston kirjoitussuunta on ylhäältä alaspäin ja vasemmalta oikealle.
Historia

Kirjaimisto sai alkunsa kaani Nurhacin aloitteesta 1500-luvun lopulla ja kirjaimistoon tehtiin pieniä muutoksia vuonna 1632.
Vaikka Qing-dynastian aikana suurin osa mantšuista omaksui kiinan kielen käytön, virallisia dokumentteja käännettiin mantšuksi sen omaa kirjaimistoa käyttäen aina keisarikunnan loppuun saakka ja hieman sen jälkeenkin.
Kirjaimisto

| Merkki> Itsenäinen.Vokaalit | Merkki> Sanan alussa.Vokaalit | Merkki> Sanan keskellä.Vokaalit | Merkki> Sanan lopussa.Vokaalit | Vokaalit | Translitterointi> Translitterointi.Vokaalit | Unicode> Unicode.Vokaalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ᠠ | ᠠ᠊ | ᠊ᠠ᠊ | ᠊ᠠ |  | a [a] | 1820 |
| ᠠ | ᠠ᠊ | ᠊ᠠ᠊ | ᠊ᠠ᠋ |  | a [a] | 1820 |
| ᡝ | ᡝ᠊ | ᠊ᡝ᠊ | ᠊ᡝ |  | e [ə] | 185D |
| ᡝ | ᡝ᠊ | ᠊ᡝ᠊ | ‍ᡝ᠋ |  | e [ə] | 185D |
| ᡳ | ᡳ᠊ | ᠊ᡳ᠊ | ᠊ᡳ |  | i [i] | 1873 |
| ᡳ | ᡳ᠊ | ᠊ᡳ᠋᠊ | ᠊ᡳ᠋ |  | i [i] | 1873 |
| ᠣ | ᠣ᠊ | ᠊ᠣ᠊ | ᠊ᠣ |  | o [ɔ] | 1823 |
| ᠣ | ᠣ᠊ | ᠊ᠣ᠊ | ᠊ᠣ᠋ |  | o [ɔ] | 1823 |
| ᡠ | ᡠ᠊ | ᠊ᡠ᠊ | ᠊ᡠ |  | u [u] | 1860 |
| ᡠ | ᡠ᠊ | ᠊ᡠ᠊ | ?? |  | u [u] | 1860 |
| ᡡ | ᡡ᠊ | ᠊ᡡ᠊ | ᠊ᡡ |  | ū/uu/v [ʊ] | 1861 |
|  |  | ᠊ᡟ᠊ | ᠊ᡟ |  | y/y/i' [ɨ] | 185F |
| ᡳᠣᡳ | ᡳᠣᡳ᠊ | ᠊ᡳᠣᡳ᠊ | ᠊ᡳᠣᡳ |  | ioi [y] |  |
Konsonantit
|  | ᠨ᠊ | ᠊ᠨ᠋᠊ | ᠊ᠨ ᠊ᠨ᠋ |  | n [n] | 1828 |
|  | ᠨ᠊ | ᠊ᠨ᠊ | ᠊ᠨ ᠊ᠨ᠋ |  | n [n] | 1828 |
|  |  | ᠊ᠩ᠊ | ᠊ᠩ |  | ng [ŋ] | 1829 |
|  | ᡴ᠊ | ᠊ᡴ᠊ | ᠊ᡴ |  | k [qʰ] | 1874 |
|  | ᡴ᠊ | ᠊ᡴ᠋᠊ | ᠊ᡴ |  | k [qʰ] | 1874 |
|  | () | ᠊ᡴ᠌᠊ | ᠊ᡴ᠋ |  | k [kʰ] | 1874 |
|  | ᡤ᠊ | ᠊ᡤ᠊ |  |  | g [q] | 1864 |
|  |  |  |  |  | g [k] | 1864 |
|  | ᡥ᠊ | ᠊ᡥ᠊ |  |  | h [χ] | 1865 |
|  |  |  |  |  | h [x] | 1865 |
|  | ᠪ᠊ | ᠊ᠪ᠊ | ᠊ᠪ |  | b [p] | 182A |
|  | ᡦ᠊ | ᠊ᡦ᠊ |  |  | p [pʰ] | 1866 |
|  | ᠰ᠊ | ᠊ᠰ᠊ | ᠊ᠰ |  | s [s], [ɕ] before [i] | 1830 |
|  | ᡧ᠊ | ᠊ᡧ᠊ |  |  | š [ʃ], [ɕ] before [i] | 1867 |
|  | ᡨ᠋᠊ | ᠊ᡨ᠋᠊ |  |  | t [tʰ] | 1868 |
|  |  | ᠊ᡨ᠌᠊ | ᠊ᡨ |  | t [tʰ] | 1868 |
|  | ᡨ᠌᠊ | ᠊ᡨ᠍᠊ |  |  | t [tʰ] | 1868 |
|  | ᡩ᠊ | ᠊ᡩ᠊ |  |  | d [t] | 1869 |
|  | ᡩ᠋᠊ | ᠊ᡩ᠋᠊ |  |  | d [t] | 1869 |
|  | ᠯ᠊ | ᠊ᠯ᠊ | ᠊ᠯ |  | l [l] | 182F |
|  | ᠮ᠊ | ᠊ᠮ᠊ | ᠊ᠮ |  | m [m] | 182E |
|  | ᠴ᠊ | ᠊ᠴ᠊ |  |  | c/ch/č/q [t͡ʃʰ], [t͡ɕʰ] before [i] | 1834 |
|  | ᠵ᠊ | ᠊ᠵ᠊ |  |  | j/zh/ž [t͡ʃ], [t͡ɕ] before [i] | 1835 |
|  | ᠶ᠊ | ᠊ᠶ᠊ |  |  | y [j] | 1836 |
|  | ᡵ᠊ | ᠊ᡵ᠊ | ᠊ᡵ |  | r [r] | 1875 |
|  | ᡶ‍ | ‍ᡶ‍ |  |  | f [f] | 1876 |
|  | ᡶ᠋‍ | ‍ᡶ᠋‍ |  |  | f [f] | 1876 |
|  | ᠸ᠊ | ᠊ᠸ᠊ |  |  | v (w) [w], [v-] | 1838 |
|  | ᠺ᠊ | ᠊ᠺ᠊ |  |  | k'/kk/k῾/k’ [kʰ] | 183A |
|  | ᡬ᠊ | ᠊ᡬ᠊ |  |  | g'/gg/ǵ/g’ [k] | 186C |
|  | ᡭ᠊ | ᠊ᡭ᠊ |  |  | h'/hh/h́/h’ [x] | 186D |
|  | ᡮ᠊ | ᠊ᡮ᠊ |  |  | ts'/c/ts῾/c [tsʰ] | 186E |
|  | ᡯ᠊ | ᠊ᡯ᠊ |  |  | dz/z/dz/z [t͡s] | 186F |
|  | ᡰ᠊ | ᠊ᡰ᠊ |  |  | ž/rr/ž/r’ [ʐ] | 1870 |
|  | ᡱ᠊ | ᠊ᡱ᠊ |  |  | c'/ch/c῾/c’ [tʂʰ] | 1871 |
|  | ᡷ᠊ | ᠊ᡷ᠊ |  |  | j/zh/j̊/j’ [tʂ] | 1877 |
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mantšun kirjaimisto Wikimedia Commonsissa
Marko Ylianttila

Marko Olavi Ylianttila on suomalainen kitaristi, äänittäjä ja tuottaja. Hän on soittanut Tulenkantajat, Dxxxa D & Nukkehallitus ja Tommi Liimatta & The Hot Contents -yhtyeissä. Hän toimi vuosina 2003–2007 Absoluuttisen Nollapisteen levyillä äänittäjänä, miksaajana ja sovittajana. Ylianttila on tuottanut mm. Monovision levyjä.
Matheran

Katunäkymää
Näkymää kaupunkiin vievän junaradan varrelta
Matheran (marathiksi माथेरान, Mātherān) on vuoristolomakylä Maharashtran osavaltiossa Intiassa. Vuonna 2001 kylän väkiluku oli 5 139.
Matheran sijaitsee Länsi-Ghatien vuoristossa Intian länsirannikolla noin 800 metrin korkeudella meren pinnasta. Matkaa Mumbaihin on noin 110 kilometriä ja Puneen noin 120 kilometriä. Kaupunki on brittien luoma lomakohde, jonne paettiin Bombayn kuumia kesäkuukausia, ja se on edelleen hyvin suosittu kaupunkilaisten lomakohde. Tänne luonnonkauniin metsäisen ”pöytävuoren” huipulle pääsee vain pienen kapearaiteisen junan avulla. Öisin voi nähdä myös Mumbain valot.
Useat kaupungin rakennuksista ovat brittien aikakaudelta, muun muassa vanha kirjasto ja kirkko sekä useat hotelleista. Asukkaita on n. 5 000, ja pääasiallinen toimeentulo on turismi. Useat heistä ovat käsivoimin vedettävien rikšojen kuljettajia.
Matheran on Intian ympäristöministeriön päätöksellä (2006) saanut luontoarvoilleen virallisen statuksen (ecosensitive region). Kaupungin metsiköissä asustelee mm. laajat marakattiyhteisöt, ja alueen kasvi- ja perhoslajit ovat osin hyvin harvinaisista lajeista koostuvia. Alueen tiikerit metsästettiin sukupuuttoon brittien aikana, mutta useissa hotelleissa on edelleen runsaasti intiantiikerin metsästykseen liittyvää aineistoa esillä.
Matheran kupeessa, vuoren rinteiden viidakossa, elää eristäytynyttä elämää myös luontaiskansoihin kuuluvia heimoja, jotka elävät pääasiassa keräilytaloutta mutta näyttäytyvät välillä myös turistikaupungin liepeillä.
Useat valtionpäämiehet ovat lomailleet alueella (mm. Yhdysvaltain presidenttejä), ja paikalliset hotellit pitävät näyttävästi esillä hotelleissaan vieraillen valtionpäämiesten kuvia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://deepabhi.tripod.com/matheran.html
http://www.intian.fi/html/junat/vuoristojunat.html
Luulampi (Viitasaari)

| Luulampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  62°57′06″N, 25°56′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen keskiosan alue (14.42)
Laskuoja:  oja Keiteleeseen 
Järvinumero:  14.421.1.018
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,8 m  
Pituus:  460 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,953 km  
Pinta-ala:  2,818 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLuulampi 
Luulampi  on Keski-Suomessa Viitasaarella  Ilmolahden lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 460 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen keskiosan alueella (14.42), jonka Keski-Keiteleen lähialueeseen (14.421) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,8 metriä mpy.
Marko Đoković

| Marko Đoković> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. elokuuta 1991 
Kansalaisuus:   Serbia
Tennispelaaja
Pituus:  187 cm
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  628. (8.11.2010)
Voitot/tappiot:  0–4
Nelinpeli
Voitot/tappiot:  1–8
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Marko Đoković (s. 20. elokuuta 1991) on serbialainen tennispelaaja. Hänen veljensä on maailman tämän hetken parhaimpiin tennispelaajiin kuuluva Novak Đoković. Parhaimmillaan Marko on ollut ATP-maailmanlistan sijalla 628 marraskuussa 2010.
Marko Đoković osallistui nelinpelipelaajana ATP-turnaukseen ensimmäisen kerran heinäkuussa 2007. Veljensä Novak Đokovićin kanssa hän hävisi Umaqin turnauksen ensimmäisellä kierroksella ranskalaisparille Mathieu Montcourt / Edouard Roger-Vasselin eräluvuin 5–7, 1–6.
Ensiesiintymisensä ATP-turnauksen kaksinpelin pääsarjassa Marko Đoković suoritti syyskuussa 2008 Bangkokissa, jonka turnaukseen hän sai villin kortin. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Jarkko Niemiselle eräluvuin 2–6, 0–6. Samassa turnauksessa hän pelasi nelinpeliä Novakin kanssa, mutta he hävisivät ensimmäisellä kierroksella Fabrice Santorolle ja Jo-Wilfried Tsongalle.
Ensimmäisen ATP-tason voittonsa Đoković saavutti Serbia Openin nelinpelissä Darko Madjarovskin kanssa. He voittivat toukokuussa 2009 pelatussa ensimmäisen kierroksen ottelussa ykköseksi sijoitetun parin, Daniel Nestor / Nenad Zimonjić luvuin 7–6, 2–6, 10–6.
Markus Gandler

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Markus Gandler |  Markus Gandler |  Markus Gandler |  |
Maa:   Itävalta
Miesten hiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Nagano 1998 | 10 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ramsau 1999 | 4x10 km |  |
Markus Gandler (s. 20. elokuuta 1966 Kitzbühel, Itävalta) on entinen itävaltalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili 1980-luvun lopulta 1990-luvun lopulle.
Hän voitti olympiahopeaa 10 kilometrin matkalla vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa.
Vuoden 1999 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Ramsaussa Gandler voitti kultaa 4x10 km viestissä.
Vuodesta 2003 lähtien hän on toiminut Itävallan maasto- ja ampumahiihtomaajoukkueiden johtajana.
Aiheesta muualla

Markus Gandler Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Markus Gandler
Käännös suomeksi
Marie Blokhus

| Marie Blokhus> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Marie Liland Blokhus
Syntynyt: 7. lokakuuta 1982 (ikä 42) Bodø, Norja
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Marie Liland Blokhus (7. lokakuuta 1982 Bodø, Norja) on norjalainen näyttelijä.
Ura

Blokhus opiskeli näyttelijäksi Oslon kansallisessa taideakatemiassa, josta hän valmistui vuonna 2010. Hän työskenteli Det Norske Teatretissa ja sai Hedda-palkintoehdokkuuden vuonna 2013 kategoriassa "paras näyttelijätär" roolistaan Tarjei Vesaasin Over open avgrunn -näytelmässä Det Norske Teatretissa ja roolistaan David Harrowerin Blackbird-näytelmässä Riksteatretissa. Ensimmäisen Hedda-palkintonsa hän voitti vuonna 2015 parhaana naispääosan esittäjänä näytelmässä Fugletribunalet.
Vuonna 2019 Blokhus debytoi näyttämöohjaajana ohjaamalla Lucy Kirkwoodin Våre barn -näytelmän Den Nationale Scenessä. Sen jälkeen hän oli mukana kirjoittamassa ja ohjaamassa Nuoren Wertherin kärsimykset -teokseen perustuvaa Wertheriä Det Norske Teatretissa.
Blokhusin elokuviin kuuluvat muun muassa Chasing the Wind (2013), Oskars Amerika (2017), The 12th Man (2017) sekä autourheiluelokuvat Børning (2014), Børning 2 (2016) ja Børning 3 (2020). Blokhus sai kaksi Amanda-palkintoehdokkuutta elokuvasta Jag etter vind, niin vuoden tulokkaana kuin parhaana naispääosana.
Hänen pitkäaikaisin tv-roolinsa oli komediasarjassa Side om side vuosina 2013-2016.
Henkilökohtainen elämä

Blokhus oli naimisissa näyttelijä Frank Kjosåsin kanssa vuosina 2011–2016. Sen jälkeen hän aloitti suhteen näyttelijä Anders Baasmo Christiansenin kanssa.
Maxime Le Marchand

Maxime Le Marchand joulukuussa 2018.
Maxime Le Marchand (s. 11. lokakuuta 1989 Saint-Malo) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigaan kaudeksi 2020–2021 noussutta Fulhamia.
Le Marchand pelasi Ligue 1 -seura Rennesin junioreissa mutta edusti sittemmin Ligue 2:ssa Le Havrea ja Ligue 1:ssä kausina 2015–2018 Nizzaa. Hän pelasi Ligue 1:ssä 65 ottelua ja teki ainoan maalinsa elokuussa 2015 Troyesia vastaan. Kesällä 2018 hän siirtyi Englantiin Fulhamin joukkueeseen. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Valioliigassa 26 ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi mestaruussarjassa 12 ottelua oltuaan selkävammojen vuoksi pitkään poissa kentiltä. Kauden päättäneissä nousukarsinnoissa, joiden myötä Fulham nousi Valioliigaan kaudeksi 2020–2021, hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa ottelussa.