stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo vuonna 1902 kuolleista henkilöistä
Syyskuu

2. syyskuuta – Sören Berner, norjalais-suomalainen liikemies (s. 1859)
5. syyskuuta – Rudolf Virchow, saksalainen patologi, lääketieteilijä, biologi ja poliitikko (s. 1821)
7. syyskuuta – Enrique Gaspar, espanjalainen diplomaatti ja kirjailija (s. 1842)
19. syyskuuta – Shiki Masaoka, japanilainen runoilija ja baseballpelaaja (s. 1867)
23. syyskuuta – John Wesley Powell, yhdysvaltalainen geologi, antropologi, sotilas, tutkimusmatkailija ja professori (s. 1834)
26. syyskuuta – Levi Strauss, saksalais-yhdysvaltalainen tekstiilitehtailija ja keksijä, Levi Strauss & Co. -yhtiön perustaja (s. 1829)
28. syyskuuta – Iosif Ivanovici, romanialainen sotilaskapellimestari, säveltäjä ja sotilassoittokuntien ylitarkastaja (s. 1845)
29. syyskuuta – William McGonagall, skotlantilainen kutoja, runoilija ja näyttelijä (s. 1825 tai 1830)
29. syyskuuta – Émile Zola, ranskalainen kirjailija (s. 1840)
Lokakuu

14. lokakuuta – Gustaf Unonius, ruotsalais-yhdysvaltalainen pappi, konsuli, kirjailija ja amerikansiirtolaisten olojen kuvaaja (s. 1810)
15. lokakuuta – Hedvig von Haartman, Suomen Pelastusarmeijan perustaja (s. 1862)
18. lokakuuta – Henrik Wilhelm Snellman, suomalainen merikapteeni ja rautakauppias (s. 1848)
20. lokakuuta – Julie Wilhelmine Hagen-Schwarz, virolainen taidemaalari (s. 1824)
25. lokakuuta – Frank Norris, yhdysvaltalainen kirjailija ja sotakirjeenvaihtaja (s. 1870)
26. lokakuuta – Elizabeth Cady Stanton, yhdysvaltalainen suffragetti ja aktivisti (s. 1815)
29. lokakuuta – Alexander Sebastian Ehrnrooth, suomalainen eversti ja valtiopäivämies (s. 1852)
31. lokakuuta – Cornélie Huygens, alankomaalainen kirjailija, feministi ja poliitikko (s. 1848)
Marraskuu

1. marraskuuta – Theodor Frithiof Blåfield, suomalainen eversti ja valtiopäivämies (s. 1847)
2. marraskuuta – Parumala Thirumeni, intialainen uskonnollinen johtaja ja pyhimys (s. 1848)
17. marraskuuta – Zachris Valmari, suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies (s. 1843)
19. marraskuuta – Alexander Leinonen, amerikansuomalainen sanomalehtimies ja kartanpiirtäjä (s. 1846)
22. marraskuuta – Septimus Winner, yhdysvaltalainen lauluntekijä (s. 1827)
26. marraskuuta – Antanas Baranauskas, liettualainen runoilija, matemaatikko ja piispa (s. 1835)
Joulukuu

2. joulukuuta – Richard Belcredi, itävaltalainen kreivi ja Itävallan pää- ja sisäministeri 1865–1867 (s. 1823)
3. joulukuuta – Simo Joutsiniemi, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1818)
3. tai 4. joulukuuta – Heinrich Landesmann (kirjailijanimi Hieronymus Lorin), itävaltalainen kirjailija (s. 1821)
3. joulukuuta – Prudente de Morais, Brasilian presidentti 1894–1898 (s. 1841)
4. joulukuuta – Fjodor Stravinski, venäläis-ukrainalainen näyttelijä (s. 1843)
5. joulukuuta – Wilhelm von Karm, suomalainen arkkitehti (s. 1820)
7. joulukuuta – Thomas Nast, amerikansaksalainen kuvittaja ja pilapiirtäjä (s. 1840)
7. joulukuuta – Thomas Brackett Reed, yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, juristi ja Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies 1889–1891 ja 1895–1899 (s. 1839)
8. joulukuuta – Karl Verner Rosendal, suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies (s. 1825)
9. joulukuuta – Otto Palander, suomalainen kirjakauppias, päätoimittaja ja kirjapainon omistaja (s. 1825)
13. joulukuuta – Crawford Chamberlain, brittiläinen kenraali (s. 1821)
14. joulukuuta – Julia Dent Grant, Yhdysvaltain presidentti Ulysses S. Grantin puoliso 1848–1885 ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen 1869–1877 (s. 1826)
14. joulukuuta – Bengt Nordenberg, ruotsalainen taidemaalari (s. 1822)
18. joulukuuta – Wager Swayne, yhdysvaltalainen poliitikko ja Alabaman kuvernööri 1867–1868 (s. 1834)
19. joulukuuta – Nikolai Konstantin Hornborg, suomalainen senaattori ja hovioikeudenneuvos (s. 1825)
20. joulukuuta – Kirsten Aagaard Hansen, norjalainen opettaja, kirjailija ja virsirunoilija (s. 1850)
22. joulukuuta – Richard von Krafft-Ebing, itävaltalais-saksalainen psykiatri, seksologi ja vapaaherra (s. 1840)
26. joulukuuta – Frans Henrik Malin, suomalainen kauppias, yritys- ja pankinjohtaja ja valtiopäivämies (s. 1851)
27. joulukuuta – Johan August Florin, suomalainen lääkäri, lääkintöneuvos ja valtiopäivämies (s. 1841)
31. joulukuuta – Lajos Bartók, unkarilainen kirjailija, poliitikko ja toimittaja (s. 1851)
Tuntematon päivämäärä

Edward J. Goodwin, yhdysvaltalainen lääkäri ja harrastelijamatemaatikko, Indianan pii-lakiehdotuksen tekijä (n. 1825)
Nils Kristian Packalén, suomalainen Venäjän keisarillisen armeijan kenraalimajuri (s. 1832)
Abu Khalil Qabbani, syyrialainen näytelmäkirjailija (s. 1833, 1835 tai 1836)
Eduard von Toll, baltiansaksalainen geologi ja naparetkeilijä (s. 1858)
Karl Leonhard Tolonen, suomalainen pappi, lähetyssaarnaaja ja yksi Suomi-Synodin perustajista ja sen johtaja 1898–1902 (s. 1845)
Theodor Eicke

| Theodor Eicke |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. lokakuuta 1892 Hampont, Elsass-Lothringen
Kuollut: 26. helmikuuta 1943 (50 vuotta) Harkova, Ukraina
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksan keisarikunta (vuoteen 1918)   Weimarin tasavalta (vuoteen 1933)   Natsi-Saksa
Palvelusvuodet:  1909–1943
Komentajuudet:   SS-divisioona Totenkopf
Sotilasarvo:   Obergruppenführer
Joukko-osasto:  Ensimmäinen maailmansota: 3. ja 22. Baijerilainen jalkaväkirykmentti
Theodor Eicke (17. lokakuuta 1892 – 26. helmikuuta 1943) oli saksalainen SS-Obergruppenführer, SS-divisioona Totenkopfin komentaja ja yksi natsi-Saksan keskitysleirien perustamisen avainhenkilöistä. Eicken kansallissosialistisen puolueen jäsennumero oli 114901 ja SS:n jäsennumero 2921. Eicke muistetaan SA-komentaja Ernst Röhmin surmaamisesta pitkien puukkojen yönä.
Aika ennen Hitlerin valtaannousua

Eicke syntyi Hampontissa, Château-Salinsin lähellä silloin Saksalle kuuluneella Lothringenin alueella 17. lokakuuta 1892 asemapäällikön poikana. Lopetettuaan koulunkäynnin 17-vuotiaana Eicke värväytyi armeijaan 23. Baijerilaiseen jalkaväkirykmenttiin. Ensimmäisessä maailmansodassa hän palveli toimistotyössä ensin 3. ja sittemmin 22. Baijerilaisessa jalkaväkirykmentissä. Eicke ansaitsi ensimmäisessä maailmansodassa rautaristin. Sodan jälkeen Eicke opiskeli hetken, toimi sittemmin jonkin aikaa poliisina, kunnes lopulta siirtyi töihin IG Farben -yhtiöön Ludwigshafeniin.
1. joulukuuta 1928 Eicke liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen sekä Ernst Röhmin johtamaan SA-järjestöön, josta hän erosi vuonna 1930 liittyäkseen SS:ään. IG Farben kiinnitti huomiota hänen poliittiseen toimintaansa, ja Eicke erotettiin 1932. Samaan aikaan hän jäi kiinni pommi-iskujen valmistelusta poliittisia vastustajiaan vastaan Baijerissa, ja tuomittiin kahden vuoden vankeusrangaistukseen. Kuitenkin tulevan oikeusministerin, Franz Gürtnerin, avulla Eicke vältti rangaistuksen, ja lähti suorittamaan Heinrich Himmlerin antamaa tehtävää Italiaan.
Toiminta keskitysleireillä

Eicke palasi Saksaan vuonna 1933, ja Heinrich Himmler teki hänestä Dachaun keskitysleirin komentajan. Eicken radikaali antisemitismi ja antibolsevismi tekivät vaikutuksen Himmleriin, joka nimitti Eicken keskitysleirien tarkastajaksi vuonna 1934. Tässä virassa Eicke järjesteli keskitysleiriorganisaation tehokkaaksi. Eicke sai tässä virassa jopa monet SS:n jäsenet pelkäämään itseään toteuttamillaan julmuuksilla.
Toinen maailmansota

Ennen toista maailmansotaa Eicke loi SS-Totenkopfverbände-yksiköt. Hänestä tuli SS-Totenkopf-rykmenttien 1, 2 ja 3 komentaja. Näiden menestys Puolan offensiivissa johti Heinrich Himmlerin määräykseen kolmen SS-divisioonan perustamisesta. Eicken rykmentit organisoitiin SS-divisioona Totenkopfiksi, jonka komentoon Eicke nousi. Totenkopf syyllistyi sodan aikana useisiin sotarikoksiin, mutta taistelussa se osoitti uskomatonta jääräpäisyyttä ja fanaattisuutta.
Theodor Eicke kuoli 26. helmikuuta 1943 Harkovan kolmannen taistelun alkumetreillä. Hänen Fi-156 Storch -koneensa ammuttiin alas tiedustelulennon aikana. SS-divisioona Totenkopf hyökkäsi raivokkaasti saadakseen komentajansa ruumiin haltuunsa, ja onnistui.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Theodor Eicke Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Mikko Rantanen

| Mikko Rantanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. lokakuuta 1996 (ikä 28) Nousiainen, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Rane, Hot Wheels, Moose
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  98 kg
Seura
Seura:  Dallas Stars
Sarja:  NHL
Pelinumero:  96
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  TPS (SML) Colorado Avalanche (NHL) Carolina Hurricanes (NHL)
NHL-varaus:  10. varaus, 2015 Colorado Avalanche
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Colorado Avalanche | 2022  |
Mikko Rantanen (s. 29. lokakuuta 1996 Nousiainen) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Dallas Starsissa. Rantanen on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta on pelannut myös keskushyökkääjänä. Häntä on luonnehdittu pelitavaltaan voimahyökkääjäksi. Colorado Avalanche varasi hänet ensimmäisellä kierroksella koko NHL:n varaustilaisuuden kymmenentenä pelaajana kesällä 2015.
Keväällä 2022 Rantanen voitti Stanley Cupin Colorado Avalanchen varakapteenina. Hänet valittiin samana vuonna Suomessa vuoden jääkiekkoilijaksi. NHL-kauden 2022–2023 runkosarjassa Rantanen ylitti sekä 50 maalia että 100 tehopistettä ensimmäisenä suomalaispelaajana koko 2000-luvulla.
Rantanen voitti MM-kultaa kapteenina Suomen nuorten maajoukkueessa vuoden 2016 turnauksessa.
Ura > Seuraura > Uran alku TPS:ssä

Rantanen on Turun Palloseuran kasvatti. Hän oli kaudella 2011–2012 TPS:n paras pistemies ja saavutti myös eniten syöttöpisteitä C-nuorten SM-karsinnoissa tehopistein 6+11=17 ja toimi myös joukkueen kapteenina. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin seuran B-nuorissa, jotka saavuttivat kauden päätteeksi SM-pronssia.
Kaudella 2012–2013 Rantanen pelasi ensimmäisen ottelunsa TPS:n SM-liigajoukkueessa. Hän pelasi harjoituskaudella kaksi European Trophy -ottelua ollessaan vain 15-vuotias. Ensimmäisen SM-liigaottelunsa Rantanen pelasi 16 vuoden ja runsaan kuukauden ikäisenä 1. joulukuuta 2012 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan, jolloin hän sai jääaikaa 6.40 minuuttia. Rantasesta tuli TPS:n liigahistorian kaikkien aikojen nuorin pelaaja. Liigauransa avausmaalin hän teki seuraavassa SM-liigaottelussaan 18. joulukuuta 2012 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Tällöin Rantasesta tuli 16 vuoden, yhden kuukauden ja 19 päivän ikäisenä liigahistorian kaikkien aikojen kolmanneksi nuorin maalintekijä Aleksander Barkovin ja Aleksi Saarelan jälkeen. Hänet palkittiin ottelun Ilta-Sanomien yhden tähden tähtipelaajana. Yhteensä Rantanen teki kauden aikana SM-liigassa 15 runkosarjaottelussa tehopisteet 2+1=3.
KHL-joukkue Neftehimik Nižnekamsk varasi Rantasen 59. pelaajana toukokuussa 2013. Varsinaisella SM-liigan tulokaskaudellaan 2013–2014 hän teki 37 runkosarjaottelussa tehopisteet 5+4=9. Lokakuussa 2014 Rantanen teki TPS:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen kevääseen 2017 saakka. Syyskaudella 2014–2015 hän teki vain yhden maalin, mutta lopulta Rantanen teki kauden aikana yhdeksän maalia ja 28 tehopistettä. Hän kuului heikon kauden pelanneen TPS:n harvoihin valopilkkuihin ja oli kauden päätyttyä joukkueensa paras pistemies kesken kauden Ruotsiin siirtyneen Ryan Laschin jälkeen. Rantanen toimi loppukaudella nuoresta 18 vuoden iästään huolimatta jo TPS:n varakapteenina, kun muussa kapteenistossa oli loukkaantumisia. Hän vahvisti myös TPS:n A-nuoria kevään 2015 pudotuspeleissä, jotka päättyivät Suomen-mestaruuteen. Rantanen oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehopistein 6+8=14 ja hänen edellään pistepörssissä oli vain HPK:n Patrik Virta. Rantanen palkittiin pudotuspelien parhaana pelaajana Ville Peltonen -palkinnolla.
Ura > Seuraura > NHL-varaus ja tulokassopimus Colorado Avalancheen

Tammikuussa 2015 NHL:n kykyjenetsijäpalvelu listasi Rantasen Euroopassa pelaavista kenttäpelaajista toiseksi NHL:n varaustilaisuuteen 2015. Hänen edellään rankingissa oli vain ruotsalainen Oliver Kylington. Huhtikuussa Rantanen nousi rankingissa ensimmäiselle sijalle. Lopulta Colorado Avalanche varasi hänet ensimmäisellä kierroksella koko varaustilaisuuden kymmenentenä pelaajana. Rantanen oli myös varaustilaisuuden ensimmäinen Euroopan sarjoista varattu pelaaja. Hän teki jo saman kesän heinäkuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen Avalanchen kanssa.
Rantanen onnistui ottamaan syksyn 2015 harjoitusleirin päätteeksi pelipaikan Avalanchen NHL-kokoonpanosta ja pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa näin ollen runkosarjan 2015–2016 avauskierroksella 8. lokakuuta 2015 Minnesota Wildia vastaan. Rantanen sai ottelussa jääaikaa 7.24 minuuttia. Hän ehti pelata kuusi NHL-ottelua ilman tehopisteitä, kunnes Avalanche lähetti Rantasen farmijoukkue San Antonio Rampageen AHL:ään. 23. tammikuuta 2016 hän onnistui tekemään ammattilaisuransa ensimmäisen kypärätempun Bakersfield Condorsia vastaan. Rantasen toinen osuma jäi Rampagen 5–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Hän teki AHL:ssä tulokaskautensa aikana kaikkiaan 52 runkosarjaottelussa tehopisteet 24+36=60, joilla Rantanen voitti Rampagen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +20. NHL:ssä Rantanen pelasi kauden aikana yhdeksän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hänet valittiin kauden aikana myös AHL:n tähdistöotteluun. Rantanen jakoi AHL:n parhaalle tulokkaalle myönnettävän Red Garrett Memorial Awardin Providence Bruinsin Frank Vatranon kanssa. Hänet valittiin myös koko liigan toiseen tähdistökentälliseen sekä tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Ura > Seuraura > Siirto Carolina Hurricanesiin ja sieltä Dallas Starsiin

25. tammikuuta 2025 Avalanche kauppasi Rantasen Carolina Hurricanesiin vaihdossa Martin Nečasiin, Jack Druryyn ja kahteen varausvuoroon. Vaihtokaupan kolmas osapuoli Chicago Blackhawks sai maksettavakseen puolet Rantasen vuosipalkasta vastineeksi Hurricanesin kolmannen kierroksen varausvuorosta. Kauppa tuli Rantaselle täytenä yllätyksenä ja sitä verrattiin Teemu Selänteen vuonna 1996 tapahtuneeseen siirtoon Winnipeg Jetsistä Anaheim Ducksiin. Kauppa oli merkittävä, sillä Rantasesta tuli NHL:n historian viides 100 pisteeseen kahtena edellisenä kautena yltänyt pelaaja, joka on kaupattu kesken kauden. Muut ovat Mark Recchi (Montreal Canadiensiin 1994–1995), Adam Oates (Boston Bruinsiin 1991–1992), Jimmy Carson (Detroit Red Wingsiin 1989–1990) ja Phil Esposito (New York Rangersiin 1975–1976). Kaupan jälkeen Hurricanes tarjosi Rantaselle yli 100 miljoonan dollarin sopimusta, johon Rantanen ei kuitenkaan tarttunut. Kun sopimusta ei ollut syntynyt ennen siirtoikkunan takarajaa 7. maaliskuuta, Hurricanes kauppasi Rantasen Dallas Starsiin. Vaihdossa Hurricanes sai nuoren hyökkääjän Logan Stankovenin, kaksi ehdollista ensimmäisen kierroksen varausvuoroa ja kaksi kolmannen kierroksen varausvuoroa. Siirron jälkeen Rantanen teki Starsin kanssa kahdeksanvuotisen ja yhteensä 96 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen, jonka vuosittainen keskiansio oli 12 miljoonaa dollaria.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Venäjä 2016 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Suomi 2016 | jääkiekko |  |
Rantanen edusti Suomea maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2016, 2017, 2018 ja 2023, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Yhteensä hän on pelannut 38 A-maaottelua tehden kymmenen maalia ja 38 tehopistettä. Rantanen oli ensimmäisen kerran ”Leijonien” kokoonpanossa vain 18-vuotiaana Klotenin Euro Hockey Challengessa 1. huhtikuuta 2015. Hänen ensimmäinen A-maajoukkuemaalinsa syntyi vuoden 2017 MM-kilpailuissa Ranskan Pariisissa alkulohkon ottelussa 10. toukokuuta 2017 ylivoimalla Sloveniaa vastaan. Rantanen sai Suomen 5–2-voittoon päättyneessä ottelussa myös syöttöpisteen Sebastian Ahon tekemään voittomaaliin. MM-kilpailuissa 2023 Rantanen oli Suomen puolivälieriin jääneen joukkueen paras pistemies, mutta oli hyökkääjistä ainoa, joka ei tehnyt yhtään maalia. Kaksi vuotta myöhemmin hänet valittiin pelkistä NHL-pelaajista koostuneeseen 4 Nations Face-Off -turnaukseen Suomen joukkueen varakapteeniksi. Hän teki kisoissa yhden maalin, joka tuli Ruotsi-ottelussa hieman epäonnistuneella laukauksella. Suomen turnaus päättyi alkulohkoon, kun se hävisi Kanadalle 3–5.
Rantanen pelasi myös alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista jälkimmäinen päättyi maailmanmestaruuteen. Ensimmäisessä turnauksessa hän oli Suomen paras pistemies ja maalintekijä neljällä osumallaan. Rantanen palkittiin joukkueensa yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Slovakiaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2016 turnauksessa Rantanen toimi joukkueen kapteenina. Hänet palkittiin Venäjää vastaan pelatun loppuottelun jälkeen Suomen ottelun parhaana pelaajana.
Rantanen pelasi myös alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän oli Suomen paras maalintekijä kolmella osumallaan. Rantanen valittiin turnauksen Tanskaa vastaan pelatun avausottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän pelasi myös Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013, jolloin Rantanen oli Suomen paras pistemies tehopistein 3+4=7. Hänet palkittiin kauden 2013–2014 päätteeksi Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen parhaana pelaajana Mikko Koivu -palkinnolla. Rantanen pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2013.
Yksityiselämä

Mikko on sisaruskatraan keskimmäinen lapsi ja ainoa poika. Hänen vanhempansa ovat Hannu ja Hannamaija Rantanen. Hannamaija Rantanen on kilpaillut yleisurheilijana Suomen-mestaruustasolla Kalevan kisoissa, kunnes ura loppui nuorena loukkaantumisiin. Hänen sisarensa Laura ja Noora pelaavat salibandyä Turun Palloseuran F-Liiga-joukkueessa.
Rantanen on saanut lempinimensä Hot Wheels hänen kanssaan TPS:ssä pelanneilta joukkuetovereiltaan Derek Famularelta ja Jere Pullilta.
Tilastot

Mikko Rantanen AHL:n tähdistöottelussa 1. helmikuuta 2016.
Betsey Quist

| Betsey Quist> Selma Elisabeth Qvist |
| --- | --- |
 Betsey Quist kuvattuna 1800-luvun lopussa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. syyskuuta 1861 Kangasniemi
Kuollut: 16. huhtikuuta 1934 (72 vuotta) Viipuri
Ammatti:  Opettaja ja koulunjohtaja
Vanhemmat:  August Nathanel Quist Selma Ignatius
Sukulaiset:  Karl Ignatius (äidinisä)  Anna Olsoni (käly) August Kuistio (veljenpoika) Carl Immanuel Qvist (setä) Ernst Edvard Qvist (setä) Arvid von Fieandt (serkku) Gerda Qvist (serkku) Walter Qvist (serkku) Ernst Krogius (serkku) Lars Karl Krogius (serkku)
Selma Elisabeth "Betsey" Quist (tai Qvist) (28. syyskuuta 1861 Kangasniemi – 16. huhtikuuta 1934 Viipuri) oli suomalainen opettaja, koulunjohtaja, matemaatikko ja yksi Suomen ensimmäisistä maisteriksi opiskelleista naisista. Hän toimi aktiivisesti myös eri yhdistyksissä ja naisliikkeessä. Hän oli yksi Marttaliiton perustajajäsenistä ja järjestön virallisen perustamisen jälkeen sen ensimmäinen rahastonhoitaja.
Lapsuus ja nuoruus

Quistin isä oli Haminassa syntynyt insinööri August Nathanel Quist (1829–1875), joka oli opiskellut tekniikkaa Wienin teknillisessä yliopistossa. Quistin äiti Selma Ignatius (1843–1902) oli Viipurissa syntynyt saksanopettaja. Betsey oli perheensä vanhin lapsi ja hänellä oli kaksi nuorempaa veljeä: lapsena kuollut Carl August (1862–1867) ja perheen kuopus Anton Aloys (1864–1945). Anton Aloys Quistista tuli myöhemmin kamreeri ja hän oli naimisissa Anna Olsonin kanssa, joka oli ensimmäinen suomalainen kotitalousopettaja.
Lapsuudessaan Quist asui perheineen muutamalla eri paikkakunnalla. Isä August Quist oli perustanut yhdessä veljensä Ernst Edvard Qvistin kanssa kemiantehtaan Kangasniemelle, joka siirrettiin Helsinki–Hämeenlinna-rautatien valmistumisen jälkeen 1860-luvun alussa Janakkalaan. Janakkalassa Quistin perhettä koettelivat Suuret nälkävuodet. Quist muisteli myöhemmin nälkäisten väkijoukkojen ohittaneen Janakkalan samoihin aikoihin, kun Carl-veli kuoli vain viisivuotiaana lavantautiin. Perheen lapset söivät nälänhädän aikana lähinnä velliä ja leseitä, joita keitettiin suurissa ruukuissa myös kerjäläisten ruoaksi. Quist arveli vanhempiensa kärsineen nälästä vielä lapsiakin enemmän.
Opinnot ja työ opettajana

Koulunkäynti olisi ollut hankalaa maaseudulla, mutta Betseyn äiti Selma Quist oli perustanut paikkakunnalle oman koulun paikallisille lapsille. Opettajana äiti oli hyvin vaativa. Äitinsä koulun käytyään Quist hakeutui jo 12-vuotiaana Helsingin Sahlbergskan kouluun vaikeiden pääsykokeiden kautta. Pääsykokeisiin lukemisen aikana Quistilla alkoivat päänsäryt, jotka vaivasivat häntä koko hänen loppuikänsä. Näiden Helsingin kouluvuosien ajan Quist asui äidinäitinsä, pastorin rouva Selma Kalista Ignatiuksen (1821–1895) luona. Äidinisä pastori Karl Henrik Jakob Ignatius oli kuollut jo ennen Quistin syntymää vuonna 1856.
Quist valmistui Helsingin Sahlbergin koulusta 15-vuotiaana vuonna 1876. Hän otti valmistuttuaan ensin vastaan vuoden kestäneen työn kotiopettajana Tohmajärven piirilääkärin Matti Caloniuksen (1835–1911) kotoa ja muutti sitten Viipuriin. Muu Quistin perhe oli asunut isä August Quistin kuolemaan vuoteen 1875 asti Janakkalassa, mutta muuttanut tämän jälkeen Viipuriin, missä äiti Selma Quist oli nimitetty saksan kielen opettajaksi Fruntimmersskolan i Viborgiin. Myös Betsey puhui sujuvasti saksaa, ja saksa oli hänen ja Selma-äidin yhteinen kotikieli.
Viipurissa Quist opetti matematiikkaa Behmska institutet i Viborgissa, joka oli saksankielinen tyttöjen oppilaitos. Hän opetti myös nuorempia lapsia valmistavassa koulussa. Työnsä ohessa hän opiskeli Viipurin ruotsalaisessa normaalilyseossa, josta hän valmistui ja suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1888.
Quist läpäisi myöhemmin myös pääsykokeet ja sai ajan lainsäädännön mukaan naisilta vaaditun erityisluvan, vapautuksen sukupuolesta, opiskella Helsingin yliopistossa. Quist kuului pieneen joukkoon naisia, jotka opiskelivat tällöin Helsingin eli silloisen Aleksanterin yliopistossa. Pieneen ja tiiviiseen naisopiskelijoiden De Kvinnliga studenter -yhdistykseen kuuluivat Betsey Quistin lisäksi muun muassa Sanny Ekström, Karolina Eskelin, Hedvig Gebhard, Alfhild Heideman, Tekla Hultin, Agathe Antoinette Ingman, Naima Jakobson, Aino Malmberg, Ina Rosqvist sekä sisarukset Sanny ja Alma Söderhjelm. Ryhmän jäsenet pitivät tiiviisti yhteyttä koko loppuelämänsä ajan.
Quistin mukaan ruotsalainen matemaatikko Gösta Mittag-Leffler innosti ja opasti häntä opiskelemaan yliopistossa erityisesti matematiikka ja kasvitieteitä. Hän valmistui kiitettävin arvosanoin filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1891 ja maisteriksi vuonna 1894, jolloin hänestä tuli matematiikan ja luonnonopin opettaja.
Jo ennen maisteriksi valmistumistaan Quist oli päättänyt tehdä työuransa äitinsä tavoin opettajana. Hän työskenteli opintojensa aikana Helsingissä matematiikan opettajana ja myöhemmin koulunjohtajana Helsingin yksityisessä ruotsinkielisessä tyttökoulussa (Privata svenska flickskolan i Helsingfors), jossa rehtorina oli valtiopäivämies Ernst Lagus.