stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paninternationalin lento 112
Tapahtumat

Lento 112 lähti Hampurista kohti Málagaa kello 18.18. Koneen ollessa päätöksentekonopeudessa miehistö huomasi moottorien lämpötilojen nousevan tavallista korkeammalle, mutta jatkoi lentoonlähtöä. Koneen vasen moottori sammui ensin, ja oikean puolen moottori heti sen jälkeen. Kone oli tällöin vasta 300 metrin korkeudella, ja miehistön oli laskettava lentokorkeutta nopeuden säilyttämiseksi. Moottoreita ei saatu uudelleen käyntiin, joten ainoa vaihtoehto oli tehdä pakkolasku Bundesautobahn 7 -moottoritielle.
Suuren vajoamisnopeuden vuoksi kone osui moottoritiehen niin kovaa, että vasen päälaskuteline romahti. Miehistö piti koneen tiellä käyttäen jarruja. Kone osui kuitenkin ylikulkusillan betonipilareihin, ja ohjaamo irtosi muusta koneesta. Koneen runko liukui tietä pitkin eteenpäin, hajosi osiin ja syttyi tuleen. Lennolla olleista 115 matkustajasta ja kuudesta miehistön jäsenestä 22 sai surmansa onnettomuudessa. Eloon jääneistä 99 henkilöstä 62 loukkaantui.
Onnettomuuden syy

BAC 1-11:n moottoreihin suihkutetaan lähtökiidon aikana jäähdytysvettä suorituskyvyn parantamiseksi. Koneen jäähdytysvesijärjestelmään oli Hampurissa ennen lentoonlähtöä lisätty viisi kanisterillista vettä. Tutkinnassa kävi ilmi, että viidestä kanisterista kaksi sisälsi demineralisoidun veden sijasta kerosiinia. Kerosiinin suihkuttaminen moottoreihin aiheutti niiden ylikuumenemisen ja sammumisen.
Kerosiini oli päätynyt vesikanistereihin onnettomuutta edeltäneenä päivänä Paninternationalin huoltotiloissa Düsseldorfissa. Huollon vuoropäällikkö oli käyttänyt jäähdytysvedelle tarkoitettuja kanistereita huollossa olleesta lentokoneesta valutetun kerosiinin säilyttämiseen. Vuoropäällikön työvuoron päättymisen jälkeen mekaanikko, jolle oli annettu tehtäväksi täyttää viisi vesikanisteria lentoa 112 varten, otti myös kerosiinilla täytetyt kaksi kanisteria luullen niiden sisältävän vettä. Kanisterit lähetettiin Hampuriin, jossa lennon 112 perämies pumppasi niiden sisällön koneen jäähdytysvesijärjestelmään.
Palosjärvi (Toivakka)

| Palosjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Toivakka
Koordinaatit:  62°02′54″N, 26°09′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kälkäjoen valuma-alue (14.95)
Laskuoja:  oja Pirttijärveen 
Järvinumero:  14.952.1.019
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  159 m  
Pituus:  3,3 km  
Leveys:  2,1 km  
Rantaviiva:  18,668 km  
Pinta-ala:  2,57178 km²   
Saaria:  1 
 fiPalosjärvi 
Palosjärvi tai Palosenjärvi on Keski-Suomessa Toivakassa  Paloskylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 3,3 kilometriä pitkä, 2,1 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 257 hehtaaria eli 2,6 neliökilometriä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 18,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kälkäjoen valuma-alueella (14.95), jonka Havujoen alueeseen (14.952) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 159 metriä mpy.
Paul Chapman

| Paul William Chapman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1954
Kuollut: 9. kesäkuuta 2020 (66 vuotta)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Tonka
Aktiivisena:  1968–2020
Tyylilajit:  hard rock, blues rock, progressiivinen rock, heavy metal
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  UFO, Lone Star
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Paul William ”Tonka” Chapman (9. kesäkuuta 1954 – 9. kesäkuuta 2020) oli walesilainen muusikko, joka tunnetaan brittiläisen hard rock -yhtye UFOn entisenä kitaristina. Hän on soittanut myös walesilaisessa Lone Star -rockyhtyeessä.
Uransa alkuvaiheessa Chapman soitti yhtyeissä Universe ja Kimla Taz. Hän oli vähän aikaa Gary Mooren korvaajana Skid Row’ssa 1970-luvun alussa. Chapman liittyi ensimmäisen kerran UFO-yhtyeeseen vuonna 1974 toiseksi kitaristiksi kiertueelle, ja hänen soittoaan voidaan kuulla myöhemmin julkaistuilla BBCn livetaltioinneilla.
Chapman lähti yhtyeestä jo seuraavana vuonna ja liittyi yhtyeeseen Lone Star. Yhtye teki kaksi albumia, debyyttialbumi Lone Star ilmestyi vuonna 1976 ja Firing on All Six vuonna 1977.
Chapman palasi UFOon takaisin vuonna 1978 entisen kitaristin Michael Schenkerin lähdettyä yhtyeestä. Hän oli yhtyeessä vuoteen 1983 saakka ja soitti albumeilla No Place To Run (1980), The Wild, The Willing And The Innocent (1981), Mechanix (1982) ja Making Contact (1983).
UFOn jälkeen Chapman soitti muun muassa entisen UFO-basisti Pete Wayn perustamassa Waysted-yhtyeessä. Hän teki yhtyeen kanssa kaksi albumia The Good, The Bad and The Waysted (1985) ja Save Your Prayers (1986). Chapman oli yhtyeessä vuosina 1984-1987 sekä 2003-2004.
Tämän jälkeen Chapman vetäytyi kotiinsa Floridassa ja esiintyi useissa lyhytaikaisissa projekteissa kuten Gator Country ja Killer Bee  yhtyeissä ja opetti soittamista studiollaan Floridan Melbournessa.
Chapman menehtyi syntymäpäivänään 9. kesäkuuta vuonna 2020.
Paid in Full

| Paid in Full Eric B>  & Rakim |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1986–1987 Marley Marlin kotistudio Power Play Studios, New York
 Julkaistu: 7. heinäkuuta 1987
 Tuottaja(t): Eric B. & Rakim
 Tyylilaji: hip hop
 Kesto: 45.08
 Levy-yhtiö: 4th & B’way   Island
Listasijoitukset
  Top R&B/Hip-Hop Albums: 11.    Britannian albumilista: 15.    Billboard 200: 58.
Eric B. & Rakimin muut julkaisut
|   | Paid in Full 1987 | Follow the Leader 1988 |
Singlet albumilta Paid in Full
 ”Eric B. Is President” Julkaistu: 1986  ”I Ain’t No Joke” Julkaistu: 1987  ”I Know You Got Soul” Julkaistu: 1987  ”Move the Crowd” Julkaistu: 1987  ”Paid in Full” Julkaistu: 1987
Paid in Full on yhdysvaltalaisen hip hop -duon Eric B. & Rakimin esikoisalbumi, joka julkaistiin 7. heinäkuuta 1987 levy-yhtiöllä 4th & B’way Records.
Kappaleet

I Ain’t No Joke – 3.54
Eric B. Is on the Cut – 3.48
My Melody – 6.36
I Know You Got Soul – 4.46
Move the Crowd – 3.49
Paid in Full – 3.50
As the Rhyme Goes On – 4.00
Chinese Arithmetic – 4.07
Eric B. Is President – 6.20
Extended Beat – 3.49
Kokoonpano

Ruth Kaplan – Art Director
Patrick Adams – suunnittelu
Robert Hill – projektipäällikkö
Herb Powers – masterointi
Ron Contarsy – valokuvaus
Eric B. & Rakim – tuottajat
Marley Marl – remiksaus
Arvostelut

AllMusic:
Pitchfork: 7.8/10
Paratiisi – Baddingin parhaat

| Paratiisi - Baddingin parhaat Rauli Badding Somerjoki |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1970-75
 Julkaistu: 1983
 Tuottaja(t): Timo Vuorio
 Tyylilaji: Suomirock
 Kesto: 37.36
 Levy-yhtiö: Love Records
Rauli Somerjoen kokoelma muut julkaisut
| Muotokuva 1 1973 | 'Paratiisi - Baddingin parhaat' 1983 | Rakkauden kiertokulku 1984 |
Paratiisi - Baddingin parhaat (LOVER 4) on Rauli Somerjoen kokoelma-albumi vuodelta 1983. Levyn kannen on suunnitellut P. Niemi ja koonnut T.V.
Kappaleet

A-puoli
Paratiisi - 2.37
Aamuöiseen sateeseen - 2.53
Oi kuu - 2.19
Suukko vain - 2.23
Johnny B. Goode - 2.19
Fiilaten ja höyläten - 3.20
Kaita polku - 2.48
B-puoli
Ja rokki soi - 3.46
Bensaa suonissa - 2.34
Nuori rakkaus - 3.03
Mä jäin kii - 1.51
Sulamith - 2.16
Jykevää on rakkaus - 2.25
Saanhan viimeisen tanssin - 3.04
Paratiisi (vuoden 2010 sarja)

| Paratiisi |
| --- | --- |
Tyyli:  Draama
Pääosissa:  Linda Tuomenvirta Emmi Vyyryläinen
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:   Yle TV1
Esitetty:  20. syyskuuta 2010 – 27. syyskuuta 2010
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  2
Tuotanto
Tuottaja(t):  Anna-Maija Halonen
Ohjaaja(t):  Reetta Aalto
Käsikirjoittaja(t):  Kirsikka Saari
Tuotantoyhtiö(t):  Yleisradio
Aiheesta muualla
IMDb 
Paratiisi on suomalainen kaksiosainen televisiodraamasarja, joka esitettiin Yle TV1 -kanavalla syksyllä 2010. Sarjaa kuvattiin muun muassa Helsingin Itäkeskuksessa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Linda Tuomenvirta  | … |  Ruut   |
|  Emmi Vyyryläinen  | … |  Pii   |
|  Hannu-Pekka Björkman  | … |  Piin isä   |
|  Elina Knihtilä  | … |  Ruutin äiti   |
|  Kari-Pekka Toivonen  | … |  Ruutin isä   |
Pikkusumbanpöllö

| Pikkusumbanpöllö> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Haukkapöllöt Ninox
Laji::  sumbaensis
Kaksiosainen nimi
 Ninox sumbaensis  Olsen, Wink, Sauer-Gurth & Trost, 2002 
Katso myös
   Pikkusumbanpöllö Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkusumbanpöllö (Ninox sumbaensis) on pöllöihin kuuluva lintu.
Se on kotoperäinen Indonesiaan kuuluvalla Sumban saarella. Lintu on tunnistettu virallisesti vasta äskettäin. Se tunnetaan hyvin huonosti, ja sillä tiedetään olevan kotisaarellaan vain kolmessa paikassa.
Sen luontaisia elinympäristöjä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät. Lajia uhkaa elinympäristöjen häviäminen.
Paavo Aaltonen (jääkäri)

Paavo Aaron Aaltonen
Paavo Aaron Aaltonen (18. marraskuuta 1894 Pori – 4. toukokuuta 1938 Tampere) oli suomalainen jääkärivääpeli ja osaston esimies.
Perhe ja koulutus

Aaltosen vanhemmat olivat koneenhoitaja Johan Gustaf Aaltonen ja Adolfina Tauri ja hänen puolisonsa oli Jenny Maria Aalto. Aaltonen kävi kansakoulun.
Jääkärikausi

Aaltonen työskenteli ennen jääkäriksi ryhtymistään liikeapulaisena Porissa. Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 23. heinäkuuta 1916. Hänet siirrettiin 5. lokakuuta jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota

Aaltonen saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin 8. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 6. maaliskuuta 1918 9. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, josta edelleen joukkueenjohtajaksi 18. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan 15. huhtikuuta 1918. Aaltonen otti osaa taisteluihin Suomen sisällissodassa Hotakassa, Ilveksessä ja Muolaalla sekä Galitsinan valtaukseen.
Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen Aaltonen palveli 6. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:ssa, minkä nimi ensin muutettiin Jääkäripataljoona n:o 3:ksi ja sitten Kajaanin sissipataljoonaksi. Hänet komennettiin 17. tammikuuta1919 2. Divisioonaan, Aaltonen erosi puolustusvoimista kun Libaussa tehdyn sitoumus päättyi 11. helmikuuta 1919.
Sotilasuran jälkeen Aaltonen työskenteli Tukkuliike W:m Sandberg oy:n lähetysosastonesimiehenä Tampereella. Siviilityönsä ohella hän toimi vuosina 1919 - 1921 komppanianpäällikkönä Tampereen suojeluskunnassa.
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania.
Oodi ilolle

Musiikkinäyte
Beethovenin Oodi ilolle. MIDI-tiedostosta syntetisoitu ääninäyte.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Oodi ilolle (saks. Ode An die Freude) on Friedrich Schillerin tunnetuimpia runoja ja Beethovenin 9. sinfonian neljännen osan otsikko. Runo julistaa tasa-arvoisten ihmisten yhteiskuntaa, jota yhdistävät ilo ja ystävyys.
Euroopan unioni käyttää Beethovenin sävelmän loppuosaa tunnushymninään.
Osan runosta on suomentanut Kirsi Kunnas. Pertti Reponen on sanoittanut kappaleen iskelmäversion 1970. Runoon löytyy myös vanhemmat, Toivo Lyyn sanat.
Kirjallisuus

Riemulle. Teoksessa Friedrich von Schiller: Valitut teokset I (Otava 1950).
Paraskevás Ántzas

Paraskevás Ántzas.
Paraskevás Ántzas (kreik. Παρασκευάς Άντζας; s. 18. elokuuta 1976) on kreikkalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän pelaa Olympiakosin joukkueessa.
Ántzas on pelannut urallaan Skoda Xanthissa (1995–1998), Olympiakosissa (1998–2003), Doxa Dramassa (2003–2004), Skoda Xanthissa (2004–2007) ja Olympiakosissa vuodesta 2007. Seuraurallaan hän voitti Kreikan liigamestaruuden viisi kertaa peräkkäin (1999, 2000, 2001, 2002, 2003) ja lisäksi Kreikan cupin vuonna 1999.
Ántzas lukeutui myös Kreikan maajoukkueen vakiopelaajiin pelattuaan vuosina 1999–2008. Lopettamisestaan hän ilmoitti joukkueen jäätyä alkulohkoon EM-kilpailuissa 2008. Yhteensä hän pelasi 22 ottelua mutta ei tehnyt maaleja.
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kreikan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Nikopolídis |
2 Seïtarídis |
3 Patsatzóglou |
4 Spyrópoulos |
5 Déllas |
6 Basinás |
7 Samarás |
8 Giannakópoulos |
9 Charistéas |
10 Karagkoúnis |
11 Výntra |
12 Chalkiás |
13 Tzórvas |
14 Salpingídis |
15 Torosídis |
16 Kyrgiákos |
17 Gkékas |
18 Gkoúmas |
19 Ántzas |
20 Amanatídis |
21 Katsouránis |
22 Tziólis |
23 Lymperópoulos |
Valmentaja Rehhagel
Pikkusormi

Ojennettu pikkusormi.
Pikkusormi (tai pikkurilli, latinaksi digitus minimus, digitus quintus tai digitus V) on ihmisen sormista tavallisesti ohuin ja peukalon kanssa lyhin ihmisestä riippuen. Pikkusormi sijaitsee kauimpana peukalosta. Joillakin ihmisillä pikkusormi, varsinkin sen viimeisestä nivelestä, on kämmeneen nähden sisäänpäin vinossa asennossa.
Pikkusuokana

| Pikkusuokana |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kurkilinnut Gruiformes
Heimo::  Rantakanat Rallidae
Suku::  Pikkuhuitit Zapornia
Laji::  bicolor
Kaksiosainen nimi
 Zapornia bicolor  (Tweeddale, 1872) 
Katso myös
   Pikkusuokana Wikispeciesissä   Pikkusuokana Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikkusuokana (Zapornia bicolor), myös Amaurornis bicolor, on eteläaasialainen rantakana. Sen elinympäristö ulottuu Koillis-Intiasta ja Myanmarista eteläiseen Kiinaan, Thaimaahan, Vietnamiin ja Laosiin, mahdollisesti myös Nepaliin. Arthur Hay Tweeddale kuvaili lajin holotyypin Rungbeestä Darjeelingista vuonna 1872.
Pilli (täsmennyssivu)

Pilli tarkoittaa pitkää ja kapeaa putkea, jonka läpi voidaan puhaltaa tai imeä. Se voi viitata ainakin seuraaviin:
pilli, puhallettava instrumentti, joka tuottaa viheltävän äänen
pilli, ruokailuväline, jonka avulla voi imeä nestettä
pilli, muun muassa tattien ja kääpien itiöiden kehittymispesäke
Pilli (Bill), hahmo Pekka Töpöhäntä -lastenkirjoissa
pilli, pokeritermi, tarkoittaa bluffia
pilli, snookertermi, tarkoittaa luotisuoraa leikkuuta valkoisen lyöntipallon ja kohdepallon välillä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pilli”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Parkstadion

Parkstadion
Parkstadion on monikäyttöinen stadion Gelsenkirchenissä, Saksassa. Stadion oli FC Schalken kotistadion ennen kuin Veltins-Arena avattiin 2001. Stadionilla pelattiin viisi vuoden 1974 jalkapallon MM-kilpailujen ottelua sekä kaksi vuoden 1988 EM-kilpailujen ottelua. Stadionin kapasiteetti on 62 109.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Parkstadion Wikimedia Commonsissa
Panipatin ensimmäinen taistelu

Panipatin ensimmäinen taistelu käytiin Suurmogulien valtakunnan perustaja Baburin ja afgaanitaustaisen Lodi-dynastian hallitsija Ibrahim Lodin välillä 21. huhtikuuta 1526 Panipatissa Haryanan alueella Pohjois-Intiassa. Timur Lenkistä polveutuva Babur kukisti Delhin sulttaani Ibrahimin ja loi myöhemmin suurta osaa Intiasta hallinneen Suurmohgulien valtakunnan perustan.
Tausta

Zahir-ud-din Muhammad Babur nousi valtaan vuonna 1494. Hän kuului Timur Lenkistä polveutuvaan Timuridien dynastiaan. Isänsä puolelta hän oli turkkilainen ja hänen äitinsä polveutui Tšingis-kaanista. Uransa alkupuolella hän pyrki valtaamaan takaisin Timur Lenkin aikanaan hallitsemat alueet vallaten entisen pääkaupunki Samarkandin kolme kertaa, mutta tullen kertaalleen ajetuksi takaisin Kabuliin uzbekien kukistamana. Viimeinen toivo esi-isänsä valtakunnan palauttamisesta haihtui, kun osmanien sulttaani Selim I kukisti Baburin persialaiset liittolaiset Čalderanin taistelussa vuonna 1514. Sittemmin Baburin huomio kiinnittyikin Intiaan. Baburin armeija yhdisteli turkkilaista ja mongolilaista sotilasperinnettä. Sen valtaosa koostui ratsujousimiehistä ja osmaneilta oli omaksuttu tapa käyttää tuliaseita. Baburin lähes koko jalkaväki oli aseistettu lunttulukkomusketeilla ja hänellä oli vaikuttava tykistö.
Vuonna 1519 Babur kukisti reitillä Punjabiin olleet vuoristoheimot ja teki sen jälkeen useita hyökkäyksiä Pohjois-Intiaan. Hänen pääasialliset vastustajansa Intiassa olivat Lodi-dynastian johtamat afgaanit, jotka olivat aikaisemmin muuttaneet tasangoille. Baburin onnistui aluksi luoda hatara liitto Punjabin varakuningas Daulat Khan Lodin ja tämän setä Alam Khan Lodin kanssa, joiden yhteisenä tavoitteena oli syöstä vallasta Delhin sulttaani Ibrahim Lodi. Daulat Khanin juonittelu hajotti kuitenkin liiton ja samaan aikaan Baburin täytyi vastata uzbekien hyökkäyksiin kotimaassaan. Sotaretki Intiaan lykkääntyi vuoteen 1525 saakka, jolloin Babur voitti Daulat Khanin joukot ja eteni Ibrahimia vastaan.
Taistelu

Ibrahimin armeijaan sanotaan kuuluneen 100 000 miestä ja 1 000 sotanorsua Baburin 10 000:ta miestä vastaan. Ibrahimilla ei kuitenkaan ollut Baburin joukkojen tapaan tuliaseita tai nopeasti liikkuvaa ratsuväkeä. 12. huhtikuuta 1526 Babur asettui asemiin armeijansa oikean siiven kanssa Delhin pohjoispuolelle Panipatiin. Babur jäljitteli osmanien taktiikkaa Čalderanin taistelussa, heidän taistelulinjansa keskustassa olivat lunttulukkomuskettimiehet ja kanuunat, joiden asemia oli vahvistettu sitomalla yhteen 700 vaunua ja rakentamalla niistä asemien eteen rintamavarustuksen. Oikeaa ja vasempaa sivustaa vahvistettiin taisteluhaudoilla ja kaadetuista puista rakennetulla suoja-aidalla (abatis). Asemien välissä oli aukkoja, joista ratsuväki saattoi tehdä rynnäkköjä tilaisuuden niin salliessa. Baburin armeija saattoi jatkaa linnoitustöitään kahdeksan päivän ajan, vaikka Ibrahimin armeija oli jo saapunut paikalle. Ibrahim ei syystä tai toisesta hyökännyt Baburin asemiin. Yöllä 20. huhtikuuta Baburin joukot hyökkäsivät Ibrahimin leiriin, mutta yritys epäonnistui pimeässä. Voitto rohkaisi Ibrahimin armeijaa, joka viimein 21. huhtikuuta järjestäytyi hyökkäystä varten.
Afgaanit hyökkäsivät 21. huhtikuuta keskittyen Baburin oikeaa siipeä vastaan. Heidän etenemisensä pysähtyi nopeasti Baburin linnoitusvarusteisiin.ja Baburin reservit siirtyivät tukemaan uhattua kaistaletta. Takajoukot tunkivat eteenpäin tajuamatta työntävänsä etujoukkoja vallihautoihin ja abatis-aitaa vasten. Samaan aikaan puolustajat tulittivat ihmismassaa lunttulukkomusketeillaan ja kanuunoilla. Baburin ratsuväki rynnäköi varustuksien aukoista ja ajoi Ibrahimin sotanorsut pakoon nuolia ampumalla. Baburin vasen siipi alkoi edetä. Afgaanit pitivät puolensa jonkin aikaa, kunnes Babur sai vahvistuksia keskustastaan. Afgaanit tekivät useita vastarynnäkköjä, jotka lyötiin kuitenkin takaisin. Taistelun kuluessa osa Baburin joukoista suoritti tulughman, joka oli laaja kahden kevyen ratsuväen ryhmän suorittama saartoliike, jonka tarkoituksena oli hyökätä vihollisen selustaan. Toista liikkeeseen osallistunutta ratsuväenosastoa johti Baburin poika Humayun. Perääntymistiet tukkineet ratsuväen sotilaat ampuivat sitten nuolilla loukkuun jäänyttä viholliskasaumaa. Ibrahim sai surmansa monien miestensä mukana ja taistelu oli ohi puoleenpäivään mennessä.
Seuraukset

Baburin armeija kärsi vain vähäiset tappiot, kun taas afgaanit menettivät noin 15 000 miestä kaatuneina. Babur valloitti Delhin ja Agran nopeasti voittonsa jälkeen Panipatissa. Sieltä käsin hän vahvisti otettaan Pohjois-Intiassa kukistaen rajputit Kanuan taistelussa vuonna 1527 ja vallaten Chandrin linnakkeen vuonna 1528. Babur kuoli vuonna 1530 ja tuolloin hänen valtakuntansa ulottui Kabulista Punjabiin ja Delhiin, idässä Bihariin ja etelässä Gwalioriin. Hänen tulevat perillisensä Suurmogulien valtakunnassa hallitsivat sittemmin koko Etu-Intian niemimaata.
Delhin sulttaanikunta ja Baburin hyökkäysreitti Kabulista.
Parkun kartano

| Parkun kartano Parkku |
| --- | --- |
Osoite:  Rantasalmi
Sijainti:  Rantasalmi
Koordinaatit:  62.09253°N, 28.31548°E
Omistaja:  yksityinen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Parkun kartano (Parkku) on Rantasalmella sijaitseva kartano. Sen vaiheita tunnetaan 1600-luvulta alkaen, jolloin tilalla asui luutnantti Hans Wolframsdorf. Sen jälkeen omistushistoria tunnetaan vuoteen 1859, jolloin omistajat myivät tilan ja siihen tiiviisti liittyvän Kurkelan kartanon eri ostajille. Myöhemmistä omistajista tiedetään esimerkiksi 1990-luvun vaihteessa omistajaksi tulleet Markku ja Margareta Peterzens, jotka pitävät tilalla aamiaismajoitusta.
Tilan päärakennus on 1700-luvulta. Siihen on 1800-luvulla liitetty kuisti. Parkku on ajoittain ollut asumaton ja rakennukset ovat päässeet rapistumaan, siksi niitä on jouduttu kunnostamaan laajemmin.
Parkun kartano on eräs nimellä Rantasalmen kartanot tunnetuista, Museoviraston valtakunnallisesti merkittäviksi arvioimista rakennetun kulttuuriperinnön (RKY) kohteista Suomessa.
Aiheesta muualla

Etelä-Savon kartanot: Rantasalmi (kirjasto.mikkeli.fi)
Panainos

| Panainos Ateenalainen> Πάναινος ὁ Ἀθηναῖος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 400-luku eaa. Ateena
Ammatti:  taidemaalari
Taiteilija
Kuuluisimpia töitä:  Olympian Zeuksen kuvapatsaan maalauskoristelut, Stoa poikilen maalaukset
Panainos Ateenalainen (m.kreik. Πάναινος ὁ Ἀθηναῖος, Panainos ho Athēnaios, lat. Panaenus Atheniensis; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen taidemaalari, joka oli kotoisin Ateenasta.
Elämä

Panainos oli kuvanveistäjä Feidiaan veljenpoika ja toimi Plinius vanhemman mukaan 83. olympiadin aikaan eli vuoden 448 eaa. tienoilla. Hän avusti setäänsä Olympian Zeuksen temppelin koristelussa, ja kerrotaan, että Feidias ilmoitti hänen kysymyksensä innoittamana, että hänen Zeuksen kuvapatsaansa perustui Homeroksen kuvaukseen Zeuksen nyökkäyksestä.
Käsikirjoituksissa taiteilijan nimi esiintyy myös virheellisissä muodoissa Panaios (Πάναιος) ja Pantainos (Πάνταινος).
Teokset > Maalaukset Olympiassa

Strabon kertoo Panainoksen auttaneen Feidiasta Zeuksen kuvapatsaan teossa koristelemalla se ja erityisesti sen vaatteet väreillä. Lisäksi hän sanoo, että ”pyhäkön ympärillä” (περὶ τὸ ἱερόν, peri to hieron) oli lukuisia Panainoksen tekemiä maalauksia. Tämän on tulkittu tarkoittaneen, että maalaukset olivat kuvapatsaan korotetun jalustan sivuilla, joita Pausanias kuvaa. Pausaniaan mukaan jalustan etupuoli oli maalattu yksinkertaisesti tumman siniseksi, mutta muilla sivuilla oli Panainoksen maalauksia, jotka esittivät seuraavia aiheita: Atlas, joka piteli maata ja taivasta, ja jonka vieressä seisoi Herakles valmiina ottamaan taakan itselleen; Theseus ja Peirithoos; Hellaan ja Salamiin henkilöitymät, joista jälkimmäinen piti kädessään laivan koristeellista keulaa; Herakleen kamppailu Nemean leijonan kanssa; Aias ja Kassandra; Hippodameia, Oinomaoksen tytär, äiteineen; kahlehdittu Prometheus, jota Herakles on tulossa vapauttamaan; Herakleen tukema Penthesileia, joka on heittämässä henkensä; sekä kaksi hesperidiä omenoineen.