stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1981
Yleisen sarjan mitalistit > Naiset

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Kauhajoen Karhu | 46,98 SE | Päivi Lassila | Riitta Maunula | Raili Rahola | Helinä Laihorinne |
| 2. | Oulun Pyrintö | 49,38 | Anna-Maija Wiik | Soile Joona | Arja Tapio | Arja Jussila |
| 3. | Heinolan Isku | 49,41 | Merja Lehtimäki | Tuija Nurminen | Helena Kekki | Merja Hahl |
4 × 400 m
| 1. | Leppävaaran Sisu | 3.50,04 | Raili Tahvanainen | Sirkka Lampio | Merja Vuorinen | Tuuli Heinonen |
| 2. | Kauhajoen Karhu | 3.53,40 | Riitta Maunula | Leena Hietanen | Raili Ahola | Helinä Laihorinne |
| 3. | Kouvolan Urheilijat | 3.55,08 | Riikka Määttä | Katariina Kettunen | Marjo Lakka | Terhi Tarkiainen |
3 × 800 m
| 1. | Oulun Pyrintö | 6.27,0  PE | Eija Hanhisuvanto | Tuija Manninen | Irene Lusikka |  |
| 2. | Leppävaaran Sisu | 6.29,9 | Raili Tahvanainen | Tuuli Heinonen | Merja Vuorinen |  |
| 3. | Raahen Vesa | 6.34,4 | Marjo Paasovaara | Teija Virkberg | Aila Paunonen |  |
Valhe (yhtye)

| Valhe> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2015–
Tyylilaji:  indie rock
Kotipaikka:  Helsinki ja Turku
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Henrik Heselius, laulu ja kitara   Olga Välimaa, laulu ja syntetisaattori   Aleksi Luukka, basso   Teppo Meriläinen, kitara ja syntetisaattori   Jari Vahtola, VJ  
Entiset jäsenet:  Kauko Röyhkä, laulu (2015–2018)   Joona Kinnunen, rummut   Toni Nordlund   Oscar Hagen  
Levy-yhtiö:  Soita se silti, (2017–)  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valhe on suomalainen yhtye, jonka perustivat Kauko Röyhkä ja Olga Välimaa yhdessä Crystal Clears -yhtyeen kanssa vuonna 2015 Kiasman Ando Warhol Superstars -esitykseen. Röyhkä erosi yhtyeestä vuonna 2018 muutaman singlen jälkeen. Yhtye julkaisi ensimmäisen EP-levynsä helmikuussa 2019.
Diskografia > EP-levyt

Miracles (2019, EP)
Diskografia > Singlet

Belfast (2017)
Desert Town (2017)
Loose Again (2019)
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1975

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1975 järjestettiin 28.-29. kesäkuuta Kuusankoskella.
Yleisen sarjan mitalistit > Miehet

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Tampereen Pyrintö | 40,7 | Jorma Heljopuro | Markku Juhola | Raimo Nieminen | Markku Perttula |
| 2. | Helsingin Kisa-Veikot | 41,4 | Per Westerlund | Raimo Vilén | Juhani Jaakkola | Jouko Kokkonen |
| 3. | Karijoen Tappara | 41,6 | Reijo Viitakoski | Markku Koskiranta | Ilpo Paananen | Antti Rajamäki |
4 × 400 m
| 1. | Tampereen Pyrintö | 3.13,8 | Jarmo Seppä | Markku Juhola | Raimo Nieminen | Markku Perttula |
| 2. | Tainionkosken Kisa | 3.15,6 | Markku Viinanen | Heikki Vartiainen | Jorma Soininen | Ossi Karttunen |
| 3. | Viipurin Urheilijat | 3.15,9 | Ensio Lankinen | Kari Lindberg | Stefan von Gerich | Markku Taskinen |
4 × 800 m
| 1. | Viipurin Urheilijat | 7.36,0 | Jouko Uola | Tapio Kantanen | Heikki Vakkuri | Markku Taskinen |
| 2. | Paimion Urheilijat | 7.37,0 | Raimo Karsikas | Raimo Lastunen | Risto Ala-Korpi | Heikki Hämäläinen |
| 3. | Gamlakarleby IF | 7.39,0 | Lasse Orimus | Jouko Kataja-aho | Timo Mikkola | Eero Kinaret |
4 × 1 500 m
| 1. | Turun Urheiluliitto | 15.26,6 | Jukka Toivola | Martti Vainio | Antti Keihäs | Pekka Päivärinta |
| 2. | Tampereen Pyrintö | 15.27,6 | Matti Mäkinen | Seppo Nikkari | Viljo Kalliola | Simo Kaukonen |
| 3. | Vuoksenniskan Vesa | 15.30,0 | Matti Putkinen | Risto Tuominen | Rauno Mattila | Hannu Ojala |
Yleisen sarjan mitalistit > Naiset

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Gamlakarleby IF | 47,2 | Iris Mattsson | Anne Timmerbacka | Ulla Lax | Mona-Lisa Pursiainen |
| 2. | Hangö IK | 47,7 | Inger Roos | Marika Eklund | Viveca Söderström | Yvonne Hannus |
| 3. | Viipurin Urheilijat | 47,7 | Virve Muukka | Leena von Gerich | Eila Kelo | Riitta Salin |
4 × 400 m
| 1. | Gamlakarleby IF | 3.49,8 | Anne Timmerbacka | Ann-Christin Kronqvist | Ulla Lax | Mona-Lisa Pursiainen |
| 2. | Hangö IK | 3.50,6 | Inger Roos | Viveca Söderström | Yvonne Hannus | Marika Eklund |
| 3. | Viipurin Urheilijat | 3.54,4 | Irja Paukkonen | Leena von Gerich | Eila Kelo | Riitta Salin |
3 × 800 m
| 1. | Raahen Vesa | 6.47,2 | Seija Rönn | Hanna Kiuru | Aila Virkberg |  |
| 2. | Joensuun Kataja | 6.48,2 | Päivi Räsänen | Pirjo Vihonen | Helena Väänänen |  |
| 3. | Helsingin IFK | 6.49,2 | Heidi Juslin | Monica Baarman | Nina Holmén |  |
Venäjän 6. ilma-armeija

Ilmavoimien ja ilmatorjuntajoukkojen punaisen lipun kuudes Leningradin ilma-armeija (venäjäksi 6-я Краснознамённая Ленинградская армия Военно-воздушных сил и противовоздушной обороны) on Venäjän federaation Läntisessä sotilaspiirissä (vuoteen 2010 Leningradin sotilaspiirissä) oleva ilma-armeija, jolla on lentotukikohtia Murmanskin alueelta Karjalan tasavaltaan ja Leningradin alueeseen saakka läntisimmillä osillaan. Ilma-armeija perustettiin 1942.
Organisaatio

Esikunta – Pietari
21. ilmapuolustusarmeijakunta – Severomorsk
9. hävittäjälentorykmentti – esikunta Kilpajärvi (Poljarnyi) - Su-27;
458. torjuntalentorykmentti – esikunta Savatija (Kotlas) - MiG-25U, MiG-31;
54. ilmapuolustusarmeijakunta – esikunta Taitsy
177. hävittäjälentorykmentti – esikunta Lotinapellon sotilaslentoasema - Su-27;
159. hävittäjälentorykmentti – esikunta Pesoutsan lentoasema - Su-27;
149. yhdistetty ilmadivisioona
67. pommituslentorykmentti – esikunta Siverski-2 - Su-24;
722. pommituslentorykmentti – esikunta Smuravjevo (Gdov) - Su-24;
98. tiedustelulentorykmentti – esikunta Montšegorskin sotilaslentoasema - MiG-25RB/U, Su-24MR;
138. erillinen yhdistetty lentorykmentti – esikunta Levaševo - An-12, An-26, Mi-8, Tu-134;
Maavoimien ilmailuosasto
147. erillinen elektronisen sodankäynnin helikopterilaivue – esikunta Puškin - Mi-8PPA;
332. erillinen taisteluhelikopterirykmentti – esikunta Pribylovo - Mi-8, Mi-24;
85. erillinen helikopterirykmentti – esikunta Alakurtti - Mi-8, Mi-24.
Venäjän 6. ilma-armeija
Alakurtti: taisteluhelikopterirykmentti ja kuljetushelikopterirykmentti 
Taibola:helikopterilaivue 
Römpötti: raskas kuljetushelikopterilaivue
Kasimovo: 30. armeijakunnan taisteluhelikopterirykmentti 
Lotinapelto: 177. hävittäjälentorykmentti
Merkinnän syy: perustaminen sekä mahdolliset operaatiot ja malline puuttuvat
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1974

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1974 järjestettiin 6.–7. heinäkuuta Paimiossa.
Yleisen sarjan mitalistit > Miehet

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Tampereen Pyrintö | 41,0 | Seppo Pälli | Markku Juhola | Raimo Nieminen | Markku Perttula |
| 2. | Helsingin Kisa-Veikot | 41,0 | Per Westerlund | Raimo Vilén | Risto Nieminen | Juhani Jaakkola |
| 3. | Porin Pyrintö | 41,0 | Timo Malin | Martti Kröger | Matti Malin | Lasse Malin |
4 × 400 m
| 1. | Tampereen Pyrintö | 3.16,4 | Jarmo Seppä | Markku Juhola | Raimo Nieminen | Markku Perttula |
| 2. | Viipurin Urheilijat | 3.16,4 | Hannu Kyösola, Heikki Kyösola  | Hannu Kyösola, Heikki Kyösola  | Ensio Lankinen | Markku Taskinen |
| 3. | Tainionkosken Kisa | 3.18,3 | Markku Viinanen | Heikki Vartiainen | Jorma Soininen | Kauko Karttunen |
4 × 800 m
| 1. | Mäntsälän Urheilijat | 7.31,2 | Tapio Hietamäki | Tapio Ahola | Reijo Koivu | Pekka Vasala |
| 2. | Viipurin Urheilijat | 7.31,4 | Jouko Uola | Heikki Vakkuri | Risto Ala-Korpi | Markku Taskinen |
| 3. | Paimion Urheilijat | 7.34,8 | Pertti Issakainen | Raimo Lastunen | Heikki Hämäläinen | Raimo Karsikas |
4 × 1 500 m
| 1. | Viipurin Urheilijat | 15.19,0 | Jouko Uola | Tapio Kantanen | Heikki Vakkuri | Risto Ala-Korpi |
| 2. | Turun Urheiluliitto | 15.20,6 | Keijo Uotila | Antti Keihäs | Martti Vainio | Pekka Päivärinta |
| 3. | Mäntsälän Urheilijat | 15.20,6 | Kari Juntunen | Paavo Heikkinen | Juhani Huhtinen | Pekka Vasala |
Yleisen sarjan mitalistit > Naiset

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Gamlakarleby IF | 47,2 | Viveca Westman | Anne Timmerbacka | Ulla Lax | Mona-Lisa Pursiainen |
| 2. | Hangö IK | 48,2 | Inger Roos | Marika Eklund | Viveca Söderström | Yvonne Hannus |
| 3. | Viipurin Urheilijat | 48,9 | Anne Jokiluhta | Pirjo Pursiainen | Eila Kelo | Riitta Salin |
4 × 400 m
| 1. | Gamlakarleby IF | 3.48,0 | Anne Timmerbacka | Ann-Christin Kronqvist | Ulla Lax | Mona-Lisa Pursiainen |
| 2. | Hangö IK | 3.52,4 | Inger Roos | Viveca Söderström | Yvonne Hannus | Marika Eklund |
| 3. | Helsingin Kisa-Veikot | 3.56,5 | Jaana Lamberg | Pirkko Helenius | Satu Karvinen | Pirjo Wilmi |
3 × 800 m
| 1. | Raahen Vesa | 6.47,2 | Liisa Haapaniemi | Hanna Kiuru | Aila Virkberg |  |
| 2. | Saarijärven Pullistus | 6.55,0 | Seija Lahti | Sirkka-Liisa Kuhno | Sirpa Haapakoski |  |
| 3. | Kouvolan Urheilijat | 7.02,6 | Kirsi Seppälä | Riitta Koponen | Marketta Hynninen |  |
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1979

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1979 järjestettiin 14.-15. heinäkuuta Raahessa.
Yleisen sarjan mitalistit > Miehet

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Porin Tarmo | 42,41 | Markku Vaajala | Hannu Mykrä | Markku Seppälä | Timo Rajamäki |
| 2. | Turun Urheiluliitto | 42,47 | Reijo Lampola | Visa Vanamo | Rauno Laine | Heikki Hämäläinen |
| 3. | Hyvinkään Tahko | 42,55 | Timo Valkonen | Tapani Turunen | Erkki Laaksonen | Jukka Sulalampi |
4 × 400 m
| 1. | Porin Tarmo | 3.15,6 | Markku Vaajala | Kimmo Saaristo | Timo Rajamäki | Hannu Mykrä |
| 2. | Viipurin Urheilijat | 3.18,3 | Jaakko Halonen | Arto Mönttinen | Peter Brandt | Markku Taskinen |
| 3. | Oulun NMKY:n Urheilijat | 3.18,4 | Kari Ala-aho | Jouko Hassi | Olavi Ala-aho | Jaakko Kemola |
4 × 800 m
| 1. | Vuoksenniskan Vesa | 7.30,6 | Ilari Luukkonen | Hannu Ojala | Risto Tuominen | Antti Loikkanen |
| 2. | Turun Urheiluliitto | 7.31,6 | Pekka Päivärinta | Raimo Lastunen | Raimo Karsikas | Ari Paunonen |
| 3. | Viipurin Urheilijat | 7.34,4 | Heikki Immonen | Matti Salonen | Heikki Vakkuri | Markku Taskinen |
4 × 1 500 m
| 1. | Turun Urheiluliitto | 15.32,5 | Pekka Päivärinta | Raimo Karsikas | Martti Vainio | Ari Paunonen |
| 2. | Vuoksenniskan Vesa | 15.43,4 | Matti Putkinen | Hannu Ojala | Risto Tuominen | Antti Loikkanen |
| 3. | Vesannon Urheilijat | 15.43,6 | Markku Lappi | Pertti Miettinen | Timo Karvonen | Hannu Okkola |
Yleisen sarjan mitalistit > Naiset

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Helsingin Kisa-Veikot | 47,50 | Susanna Lindström | Pirjo Häggman | Helinä Laihorinne | Pirjo Pursiainen |
| 2. | Lappeenrannan Urheilu-Miehet | 47,97 | Anne Rikkinen | Terttu Jalava | Tiina Suikka | Eija Ristola |
| 3. | Viipurin Urheilijat | 48,75 | Sari Järvi | Leena Varvi | Marja Jääskeläinen | Hannele Parkkonen |
4 × 400 m
| 1. | Helsingin Kisa-Veikot | 3.55,1 | Anne Aromaa | Helinä Laihorinne | Marja Muukkonen | Pirjo Häggman |
| 2. | Luopioisten Luja | 3.56,3 | Virva Vesanen | Kaija Turunen | Riitta Aura | Leena Kostiainen |
| 3. | Viipurin Urheilijat | 3.57,0 | Leena Varvi | Marja Jääskeläinen | Tuula Putkonen | Hannele Parkkonen |
3 × 800 m
| 1. | Raahen Vesa | 6.37,4 | Tarja Lamminparras | Teija Virkberg | Aila Virkberg |  |
| 2. | Leppävaaran Sisu | 6.42,2 | Kirsi-Marja Frantsi | Tuuli Heinonen | Merja Vuorinen |  |
| 3. | Viipurin Urheilijat | 6.45,8 | Tiina Rokkanen | Hannele Parkkonen | Irja Paukkonen |  |
Venäjän 4. panssaridivisioona

4. kaartin Kantemirovin punalipun ja Leninin kunniamerkin panssaridivisioona, nimetty Ju. V. Andropovin mukaan (ven. 4-я гвардейская танковая Кантемировская ордена Ленина Краснознамённая дивизия имени Ю. В. Андропова ) on Venäjän maavoimien yhtymä, yleensä Kantemirovskyi- tai Kantemirov-divisioona.
Divisioonan edeltäjänä pidetään keväällä Stalingradissa perustettua Neuvostoliiton XVII panssariarmeijakuntaa, joka osallistui taisteluihin 26. kesäkuuta 1942 Donin varrella lähellä Voronežia. Ansioistaan taisteluista keski-Donilla armeijakunta sai tammikuussa 1943 kaartin arvonimen ja sen numeroksi vaihdettiin IV kaartin panssariarmeijakunta, sekä Kantemirov-nimen Kantemirovkan kylän mukaan, jossa se ensimmäisenä osallistui taisteluihin. Osallisuudesta Ukrainan oikean rannan vapauttamiseen huhtikuussa 1944 se sai Punalipun kunniamerkin ja Krakovan vapauttamisesta Leninin kunniamerkin.
Armeijakunta saavutti ensimmäisenä yksikkönä Elben ja osallistui Dresdenin valtaukseen. Se eteni Tšekkoslovakiaan ja päätti toisen maailmansodan Prahan ulkopuolella.
Kesäkuussa 1945 armeijakunta supistettiin 4. panssaridivisioonaksi, jonka esikunta ja joukot olivat Naro-Fominskissa 70 km lounaaseen Moskovasta. Se oli yksi Venäjän valmiusjoukoista, jota pidettiin vähintään 80 % miehityksessä ja täysin varustettuna.
Kesäkuussa 1953 divisioonan joukot siirrettiin Moskovaan. Lavrenti Berijan väitettiin suunnittelevan vallankaappausta 27. päiväksi ja hän oli käskenyt Moskovan sotilaspiirin komentajaa Pavel Artemjevia viemään joukkonsa harjoituksiin hallitakseen kaupunkia sisäministeriön joukoilla. Nikolai Bulganin määräsi divisioonan sekä marsalkka Timošenkon joukkoja Valko-Venäjältä Moskovaan ja Berija pidätettiin. Divisioona sai 23. 
 helmikuuta 1984 nimen Juri Andropovin mukaan.
Vuosina 1991 ja 1993 divisioonan joukkoja tuotiin Moskovaan. Syyskuussa 1993 puolustusministeri Pavel Gratšov piti ministerineuvoston hätäkokouksen keskustellakseen asevoimien näkemyksestä maan tilanteeseen. Erityisesti Kantemirov-divisioonan komentajat torjuivat mahdollisuuden, että armeijaa käytettäisiin poliittisten ongelmien ratkaisussa.
Vuosien 2008-2009 asevoimien organisaatio uudistuksissa se muutettiin 4. erilliseksi panssariprikaatiksi. Divisioona muodostettiin uudelleen 2013 Moskovan alueen yksiköistä.
Organisaatio

Divisioonan kokoonpano vuonna 2023:
12. kaartin Šepetovkan punalippuinen Suvorovin ja Kutuzovin kunniamerkein palkittu panssarirykmentti, nimetty marsalkka P. P. Polubojarovin mukaan
13. kaartin Šepetovkan punalippuinen Suvorovin ja Kutuzovin kunniamerkein palkittu panssarirykmentti
423. kaartin moottoroitu Jampolin punalippuinen Suvorovin ja Kutuzovin kunniamerkein palkittu rykmentti
275. Tarnopolin punalipun, Suvorovin ja Kutuzovin kunniamerkein palkittu tykistörykmentti
538. kaartin Tarnopolin Aleksanteri Nevskin ilmatorjuntaohjusrykmentti
137. erillinen Dembitsan punalipun ja Aleksanteri Nevskin tiedustelupataljoona
413. erillinen kaartin Dembitsan punatähden viestipataljoona
330. erillinen kaartin Ternopilin pioneeripataljoona
1088. erillinen materiaalitukipataljoona
165. erillinen kaartin lääkintähuoltopataljoona
erillinen drone-pataljoona
erillinen elektronisen sodankäynnin pataljoona
erillinen suojelukomppania
erillinen evakuointikomppania
Ukrainan alueet

Ukrainan hallintoalueet
Ukrainan 27 alueellista yksikköä sekä eräs jako Länsi- (West), Keski- (Central), Itä- (East) ja Etelä-Ukrainaan (South). Ukrainan alueita laajempien osien rajat eivät ole kovin vakiintuneita ja voivat vaihdella tarkastelusta toiseen suurestikin.
Länsi-Ukraina. Länsi-Ukrainaan luetaan vähintään punaisella merkityt viisi aluetta. Usein ruskealla merkityt alueet liitetään mukaan ja toisinaan myös keltaisella kuvatut alueet.
Keski-Ukraina. Keski-Ukrainaan luetaan yleensä vähintään kartan punaiset alueet. Usein ruskealla merkityt ja toisinaan myös keltaisella kuvatut alueet otetaan mukaan. Tarkasteltaessa Ukrainaa itä-länsisuunnassa vain kolmena vyöhykkeenä, voi Keski-Ukraina ulottua etelässä Mustallemerelle.
Pohjois-Ukraina. Pohjois-Ukrainaan luetaan yleensä vähintään punaisella merkityt alueet. Usein mukaan lasketaan myös ruskealla merkityt alueet. Toisinaan mukaan otetaan myös kaksi aluetta Ukrainan luoteisosasta (näitä ei ole värjätty kuvassa).
Itä-Ukraina. Itä-Ukrainaan luetaan vähintään punaisella merkityt kolme aluetta. Toisinaan myös keltaisella kuvatut alueet.
Etelä-Ukraina. Etelä-Ukrainaan luetaan vähintään kartan kolme punaista aluetta. Usein mukaan katsotaan myös ruskeat alueet.
Ukrainan alueet ovat Ukrainan ylimmän tason hallinnollisia osia. Maa jakautuu 27 aluetasoiseen yksikköön. Näistä 24 on tavallisia alueita, yksi autonominen tasavalta (Krimin autonominen tasavalta) sekä kaksi erityisstatuksella olevaa kaupunkia, pääkaupunki Kiova sekä Sevastopol. Aluejako on kuvattu Ukrainan perustuslain 9. luvussa 123-134. Krimin autonomista tasavallan asemaa käsitellään lisäksi Ukrainan perustuslain 10. luvussa.  Tätä perustuslain määrittelemää jakoa 27 hallinnolliseen alueeseen käytetään maata koskevissa aluetilastollissa ja päätöksenteossa.
Tieteellisissä tutkimuksissa ja tiedotusvälineissä käytetään myös monia laajempien Ukrainan osien alueellisia nimityksiä. Näistä osista ei ole yhtä ja yksiselitteistä käytäntöä, ja jako vaihtelee esityksestä toiseen melkoisesti.
Hallinnollisesti Ukraina on yhtenäisvaltio, eikä liittovaltio kuten Venäjä tai liittotasavalta kuten Saksa. Yksikamarisen parlamentin 450 paikasta puolet (225 paikkaa) jaetaan viiden prosentin äänikynnyksen ylittäneille puolueille suhteellisella vaalitavalla ja toinen puoli enemmistövaalilla yhden edustajan vaalipiireissä.
Aluehallinnon jakomalli pohjautuu Neuvostoliiton aikaiseen Ukrainan SNT:n aluejakomalliin. Vuosien kuluessa alueiden rajoihin ja lukumäärään tehtiin joitain muutoksia.[lähde? ]
Venäjä on pyrkinyt puuttumaan Ukrainaan kuuluvien Krimin autonomisen tasavallan ja Sevastopolin kaupunkipiirin alueiden asemaan 1992–1997. Keväällä 2014 Venäjä miehitti Krimin niemimaan sotilasvoimin. Tästä huolimatta alue on esimerkiksi YK:n ja Euroopan yhteisön mukaan yhä laillisesti osa Ukrainaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Statystytšnyi atlas regionov Ukrajiny 2020 (Статистичний атлас регіонів України 2020 ) Ukrainan tilastokeskus. Arkistoitu 11.4.2022. Viitattu 20.5.2022. (ukrainaksi)
Konstitutsija Ukrajiny (Ukrainan perustuslaki 1996 täydennyksineen, versio 2.3.2014.)  1998. Ukrainan parlamentti, rada.gov.ua. Viitattu 7.3.2014. (ukrainaksi)
Regions of Ukraine (englanniksi) (encyclopediaofukraine.com)
Regions of Ukraine (Change history -kohdassa mainintoja aluejaon muutoksista) (englanniksi) (statoids.com)
Southern Ukraine (englanniksi) (encyclopediaofukraine.com)
Ukrainan alueellista väestönkehitystä karttoina (tekijä tuonut vain osa näistä Commonsiin) (ukrainaksi)
Ukrainan alueellinen jako
| --- | --- |
Alueet:   Dnipropetrovsk  Donetsk  Ivano-Frankivsk  Harkova  Herson  Hmelnytskyi  Kirovohrad  Kiova  Luhansk  Lviv  Mykolajiv  Odessa  Pultava  Rivne  Sumy  Ternopil  Tšerkasy  Tšernihiv  Tšernivtsi  Vinnytsja  Volynia  Taka-Karpatia  Zaporižžja  Žytomyr 
Autonominen tasavalta:  Krim
Kaupungit:   Kiova  Sevastopol 
Euroopan maiden ylimmän tason hallinnollinen jako
Alankomaat
Albania
Andorra
Armenia²
Azerbaidžan¹
Belgia
Bosnia ja Hertsegovina
Bulgaria
Espanja
Georgia¹
Irlanti
Islanti
Italia
Itävalta
Kazakstan¹
Kosovo
Kreikka
Kroatia
Kypros²
Latvia
Liechtenstein
Liettua
Luxemburg
Malta
Moldova
Monaco
Montenegro
Norja
Pohjois-Makedonia
Portugali
Puola
Ranska
Romania
Ruotsi
Saksa
San Marino
Serbia
Slovakia
Slovenia
Suomi
Sveitsi
Tanska
Tšekki
Turkki¹
Ukraina
Unkari
Valko-Venäjä
Venäjä¹
Viro
Yhdistynyt kuningaskunta
¹ Sijaitsee sekä Euroopassa että Aasiassa

² Aasiassa sijaitseva, kulttuurihistoriallisesti eurooppalainen valtio
Viiksiorneerot

| Viiksiorneerot |
| --- | --- |
 Valkoviiksiorneero (Pseudocolaptes boissonneauii)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Viiksiorneerot  Pseudocolaptes  Reichenbach, 1853
Katso myös
   Viiksiorneerot Wikispeciesissä   Viiksiorneerot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viiksiorneerot (Pseudocolaptes) on orneerojen heimoon kuuluva lintusuku. Suvussa on 2 lajia. Molemmilla suvun lajeilla on myös alalajeja.
Lajit

Keltaviiksiorneero (Pseudocolaptes lawrencii)
Valkoviiksiorneero (Pseudocolaptes boissonneauii)
Aiheesta muualla

ITIS: Pseudocolaptes (englanniksi)
Vaasan satama

Vaasan satama 1990-luvun puolivälissä.
Vaasan satama on Vaasassa, Suomessa sijaitseva satama. Se sijaitsee Vaasan edustalla sijaitsevalla Vaskiluodon saarella, josta on noin neljä kilometriä Vaasan keskustaan. Vaasan satama on pieni pääasiassa öljyä ja kivihiiltä vastaanottava satama, jonka yhteydessä on öljysatama. Matkustajaliikennettä sieltä on Ruotsin Uumajaan.
Historia

Satama valmistui Vaskiluotoon vuonna 1893.
1990-luvulla sataman kautta kulki vuosittain miljoona matkustajaa. Matkustajamäärät kuitenkin putosivat myöhemmin voimaan tulleen EU-lainsäädännön jälkeen.
Vuonna 2012 sataman liikenteestä 85 prosenttia oli tuontia. Tavaraliikenteen määrä vuonna 2011 oli 1,6 miljoonaa tonnia. Vaasan satamaan johtavan Vaskiluodon sillan kantavuus on nostettu 600 tonniin, mikä mahdollistaa teollisuuden raskaita tiekuljetuksia.
Sataman osat

Hiililaituri: 145 m, syvyys 9 m
Reininlaituri: 240 m, syvyys 5–7 m
Lauttalaituri: 2 kpl ro-ro-ramppeja, syvyys 5,7–6,8 m
Pohjoislaituri: 180 m, 2 kpl ro-ro-ramppeja, syvyys 5,5–7,5 m
Etelälaituri: 180 m, syvyys 5–9 m
Öljysatama: syvyys 9 m
Omistus ja operointi

Vaasalla ja Uumajalla on yhteinen satamayhtiö Merenkurkun Satamat Oy (Kvarkenhamnar Ab), joka aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2015. Valtioiden rajat ylittävä satamayhtiö on harvinainen ratkaisu – ainoa vastaavanlainen löytyi aikaisemmin Kööpenhaminasta ja Malmöstä.
Liikennöinti

Huhtikuusta 2013 lähtien Vaasasta kulkee vaasalaisen varustamon Nordic Sea Linen rahtilaiva M/S Mimer Ruotsin Härnösandiin ja sieltä Saksan Bremerhaveniin.
Sataman rahti- ja matkustajaliikenteestä vastaa Vaasan ja Uumajan väliä liikennöivä NLC Ferry, jota markkinoidaan nimellä Wasaline. Aluksen nimi on M/S Wasa Express. Vuonna 2014 Wasaline sopi rahtiyhteistyöstä Stena Linen kanssa. Rahti saapuu Italian Veronasta asti. Stena Line on ruotsalainen varustamo, joka hoitaa rahtiyhteyden Saksan Kielin ja Göteborgin välillä, ja Wasaline kuljettaa rahdin Uumajasta Vaasaan. Göteborgin ja Uumajan välillä rahti kulkee rautateitse.
Aiheesta muualla

Teema 5. Kulttuuri: Faktalehti K13. Vaasan sataman historia ja kehitys (pdf) (Arkistoitu – Internet Archive) (merenkurkku.fi)
Vaasan satama satamayhtiö Kvarken Hamnarin verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Vaasan satama Vaasan kaupungin verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Vaasan liikenne
| --- | --- |
Keskustan kadut:   Alatori  Aleksanterinkuja  Ajurinkatu  Asemakatu  Hietasaarenkatu  Hovioikeudenpuistikko  Itäinen Kasarmintori  Kasarminkatu  Kauppapuistikko  Kellosepänkatu  Kirjastonkatu  Kirjastonkuja  Kirkkopuistikko  Kirvesmiehenkatu  Klemetinkatu  Korsholmanpuistikko  Koulukatu  Lastenkodinkatu  Läntinen Kasarmintori  Museokatu  Pitkäkatu  Pikkukatu  Raastuvankatu  Rantakatu  Rauhankatu  Rautatienkatu  Rosteninkatu  Teräksenkuja  Tiilitehtaankatu  Tiilitehtaankuja  Vaasanpuistikko  Ylätori 
Sillat:   Vaskiluodon silta  Palosaaren silta  Sundomin silta 
Päätiet:   Eurooppatie 8  Eurooppatie 12  Valtatie 3  Valtatie 8  Valtatie 18  Seututie 673  Seututie 704  Seututie 715  Seututie 717  Seututie 718  Yhdystie 6741  Yhdystie 7173  Yhdystie 7251 
Raideliikenne:   Vaasan rata  Huutoniemen seisake  Mustasaaren rautatieasema  Rautatieasema  Vaskiluodon rautatieasema  Wasalandian seisake 
Lento- ja meriliikenne:   Lentoasema  Satama