stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Kalevi Ollin sävellyksistä
Sävellykset > Orkesterisävellykset

Kaiho, sinfoninen sävelruno (1966)
Concertino alttosaxofonille ja sinfoniaorkesterille (1967)
Meditations (1967)
Improvisaatio (1968)
L'atmosphere (1970)
Essays for Orchestra (1971)
Kolme muskettisoturia, orkesterisarja (1968)
Järviseutu-sarja I jousiorkesterille (1985)
Järviseutu-sarja sinfoniaorkesterille (1989)
Järviseutu-sarja II jousiorkesterille (1988)
Järviseutu-sarja II sinfoniaorkesterille (1989)
Pasuunakonsertto (2000)
Kamarisinfonia (1986)
Hommage a Tsaikovsky, viululle ja sinfoniaorkesterille (2001)
Concerto Romancesque, pianolle ja sinfoniaorkesterille (1991)
Muistelo, pianolle ja sinfoniaorkesterille (1990)
Sonata da Camera, viululle ja pianolle (1965)
Sanaton laulu h-molli (viululle ja sinfoniaorkesterille (1968)
Romanssi e-molli viululle ja pianolle (1970)
6 Essays for oboe and Strings (1972)
Five Preludes for stringquartet (1973)
Viulusonaatti (1973)
Romanssi G-duuri (1967)
Sonatiini, viululle ja pianolle (1968)
Meditaatio, viululle ja pianolle (1968)
Hommage á Tsaikovsky, viululle ja pianolle (2000)
Puhallinkvintetti (2005)
Pianosävellykset
Legenda (1966)
Maaliskuinen auringonlasku (1972)
Humoreski (1973)
Sävellykset > Kuorosävellykset

Korjuupäivien pyyntö (Anna-Maija Raittila) sekakuorolle (1988), mieskuorolle (1989)
Huhtikuun ilta (Anna-Maija Raittila)sekakuorolle (1988), mieskuorolle (1989)
Agnus Dei sekakuorolle (1973)
Balladi säveltäjän omaan runoon tenorisoololle ja mieskuorolle (1990), sekakuorolle (1999)
Jouluvirsi Ilmari Pimiän runoon mieskuorolle (1978), sekakuorolle (1992)
Antamisen ilo (omaan tekstiin), baritonille/mezzo-sopraanolle (2008), mieskuorolle (2008)
Ein beharrliches Lied (auf eigenem Text) für Bariton und Gemischtes Chor (2008), für Bariton und Männerchor (2008)
Moniajo

Linux Mint, Xfce, Firefox, laskuohjelma, kalenteri, Vim, GIMP ja VLC media player yhtäaikaisesti käynnissä.
Moniajo  (engl. multitasking) on tietokoneen käyttöjärjestelmän ominaisuus, joka mahdollistaa usean ohjelman ajamisen samanaikaisesti.
Jos tietokoneessa on vain yksi suoritin, moniajo toteutetaan jakamalla suorittimelle tehtäviä nopeasti vaihdellen (näennäisesti rinnakkain), kun taas monisuoritintietokoneessa tehtävät jaetaan usean suorittimen kesken ja voidaan suorittaa aidosti rinnakkaisesti (moniprosessointi).
Tehtävät voivat olla eri prosesseissa tai eri säikeissä: prosessi on suoritettava ohjelma ja säiettä kutsutaan toisinaan kevyeksi prosessiksi, joka ei vaadi osoitevaruuden vaihtoa.
Nykyaikaisempia moniajon toimintamalleja ovat ennakoiva moniajo, irrottava moniajo ja keskeyttävä moniajo (engl. pre-emptive), jossa käyttöjärjestelmän osa tai prosessi nimeltä vuorontaja (”skeduleri”, engl. scheduler) irrottaa ajossa olevan prosessin suorittimesta, valitsee uuden suoritettavan prosessin valmiustilassa olevien joukosta, antaa suorittimen sen hallintaan ja määrittelee sen saaman aikaviipaleen (engl. time slice). Näin vältetään yhteistyömoniajossa oleva ongelma, että yksi huonosti käyttäytyvä ohjelma voi varastaa koneen koko laskentatehon. Vuoronvaihto (engl. Context switch) tarkoittaa suorituksessa olevan ohjelman tilan säilömistä toisen ohjelman suorituksen ajaksi: tämä tarkoittaa suorittimen rekisterien arvojen säilömistä muistipinoon.
Suoritukseen annettava aikaviipale voi perustua useisiin eri tekijöihin kuten prosessin prioriteettiin sekä järjestelmän kokonaiskuormitukseen. Odottavalle säikeelle tai ohjelmalle voidaan antaa enemmän suoritusaikaa jotta se vapautuu tilanteestaan mahdollisimman nopeasti ja koska se voi luovuttaa (engl. yield) ajoaikansa mikäli odottaminen jatkuu.
Moniajo usein hyödyntää laitteiston keskeytyksiä vuoronvaihtoon, jolloin käyttöjärjestelmälle annetaan vuoro tarvittaessa tai ajoitetusti.
Vähemmän eksaktissa kielenkäytössä käytetään moniajo-termiä myös kuvaamaan sellaista käyttöliittymää, jossa käyttäjä voi vaihtaa "lennossa" usean sovelluksen välillä. Erityisesti termiä käytetään silloin, kun tällaista mahdollisuutta ei ole, ja todetaan virheellisesti, että moniajo puuttuu.
Historia

Moniajon historia alkaa 1960-luvulta, jolloin osituskäyttöjärjestelmät kehitettiin yksittäisten, kalliiden suurtietokoneiden jakamiseksi.
Varhaiset moniajojärjestelmät käyttivät yhteistyömoniajoa, jonka jälkeen kehitettiin keskeyttävä moniajo. Yhteistyömoniajo riippui ohjelmien vapaaehtoisesta vuoron luovuttamisesta. Keskeyttävässä moniajossa laitteistokeskeytys herättää osan ohjelmakoodia, joka pakottaa vuoron vaihtamiseen.
Osituskäyttöön kehitettyjä järjestelmiä olivat muun muassa Compatible Time-Sharing System ja Dartmouth Time Sharing System, joita seurasivat käyttöjärjestelmät kuten Multics ja OS/360MFT.
Käyttöjärjestelmien vaatimukset vaihtelevat: sulautetuissa järjestelmissä ajetaan lähes aina reaaliaikaista käyttöjärjestelmää, jolla on tarkasti määritellyt kiinteät rajoitteet. Reaaliaikaisen käyttöjärjestelmän on vastattava määritellyissä rajoissa tai sen katsotaan epäonnistuneen toisin kuin osituskäyttöjärjestelmä, jossa nopea vasteaika on toivottavaa mutta ei pakollista, tai eräajokäyttöjärjestelmä jossa aikarajoja ei ole lainkaan.
NUMA-muistiarkkitehtuurissa tietokone voidaan käsittää koostuvan eri etäisyyksillä olevista moniprosessointia tukevista ”soluista”, jotka on kytketty toisiinsa: eri soluissa olevien suorittimien ja muistin välillä on tietty määrä kaistaa ja etäisyys, joka määrittää muistin käytön nopeuden.
Moniytimillisten suorittimien yleistyttyä moniprosessointia hyödyntävä vuoronnus on kiinnittänyt huomiota välimuistin paikallisuuden ja yhtenäisyyden käsittelyyn.
Muita vaikuttavia parametreja ovat energian tarve sekä lämpörajoitukset.
Irrottava/ennakoiva/keskeyttävä moniajo

Useimmat oikeaa moniajoa tukevat järjestelmät käyttävät irrottavaa, ennakoivaa tai keskeyttävää (engl. pre-emptive) moniajoa. Keskeyttävässä moniajossa laitteistokeskeytys herättää osan ohjelmakoodia, joka pakottaa vuoron vaihtamiseen.
Tämän tyyppistä monia käyttävät Unix-tyyppiset käyttöjärjestelmät, mukaan lukien BSD-versiot ja Linux. 
Linux tukee lisäksi ytimen itsensä keskeyttämistä. FreeBSD:ssä on rajattu ytimen keskeyttäminen mutta suunnitelmissa on tehdä siitä täysin keskeytettävä.
Mikrotietokoneissa tämän tyyppistä moniajoa ovat käyttäneet muun muassa AmigaOS Amiga-tietokoneissa (julkaistu 1985).
Myös TRIPOS on käyttänyt irrottavaa moniajoa. IBM siirtyi OS/2:n Warp-versiossa tukemaan ennakoivaa moniajoa.
Yhteistyömoniajo

Yhteistyömoniajo (engl. Cooperative multitasking, Non-preemptive multitasking) missä ohjelmat vapaaehtoisesti jakoivat suoritinaikaa toisille ohjelmille oli käytössä mm. RISC OS-käyttöjärjestelmässä ja Windows 95 -käyttöjärjestelmää edeltävät Windows-käyttöjärjestelmät.
OS X -käyttöjärjestelmää edeltävissä Mac OS -järjestelmissä oli myös yhteistyömoniajo. Microsoft siirtyi ennakoivaan moniajoon Windows NT:ssä ja Apple OS X:ssä (BSD-ydin).
OS/2 oli osittain ennakoivaa moniajoa tukeva (Warp-versiot), mutta osin rajattu yhteistyömoniajoon varhaisissa versioissa.
Moniohjelmointi

Varhaisissa tietokonejärjestelmissä oli niin kutsuttua moniohjelmointikäsittelyä (engl. multiprogramming), jossa toiselle ohjelmalle annetaan suoritusaikaa ennen ensimmäisen valmistumista.
Näissä tietokone suorittaa yhtä ohjelmaa kunnes ohjelma pysähtyy odottamaan esimerkiksi laite-IO:ta ja vaihtaa silloin suoritettavaa ohjelmaa.
Joissakin yhteyksissä moniohjelmoinnilla tarkoitetaan myös moniajoa ja eroa moderniin vastineeseen ei tehdä.
Reaaliaikainen

Reaaliaikainen käyttöjärjestelmä perustuu takeeseen vasteajan noudattamisesta. Tämän tyyppinen moniajo voi erota teknisesti merkittävästikin, jotta aikarajattu toiminta (engl. deadline) ei ylity missään tilanteessa.
Reaaliaikaisia käyttöjärjestelmiä ovat muun muassa QNX ja VxWorks.
Reaaliaikaiset järjestelmät voidaan jakaa kahteen: pehmeään (toivottu vasteaika) ja kovaan (vaadittu vasteaika). Pehmeässä aikarajan ohittaminen voi olla merkittävä menetys mutta kovassa järjestelmässä epäonnistuminen on katastrofaalinen. Kovan reaaliaikajärjestelmän vasteajat ovat tyypillisesti millisekunteja ja järjestelmän on vastattava ympäristön tapahtumiin. Kovan reaaliaikajärjestelmän vuoronnusta voidaan käyttää myös pehmeään reaaliaikajärjestelmään.
Kovan reaaliaikajärjestelmän vuoronnus voidaan jakaa dynaamiseen ja staattiseen: staattiseen ajoitukseen on tunnettava ennalta parametrit kuten suoritusajat ja aikarajat, mutta suorituksen aikainen kuormitus on pieni.
Kaksi tyypillistä tapaa toteuttaa vuoronnus reaaliaikajärjestelmässä ovat tapahtumapohjainen (engl. event-driven) ja aikajakava (engl. time-sharing):
tapahtumapohjaisessa tehtäville jaetaan prioriteetit, joista korkeamman tason prioriteetilla olevat suoritetaan ensin
aikajakavassa (myös nimellä Round-Robin -vuoronnus) suoritusvuoro kiertää listan mukaan, joka sallii jokaiselle tietyn ennalta määritellyn aikajakson (engl. time slice)
Reaaliaikaisessa järjestelmässä vuoronnus voi perustua kiinteän prioriteetin (fixed-priority) tai varhaisin aikaraja ensin (earliest-deadline first) malliin. Moniprosessointia tukevat järjestelmät voivat jakaa mallit globaaleihin, jossa tehtävät voivat käyttää kaikkia resursseja, sekä osioituihin, joissa tehtävät asetetaan kiinteästi tietyille suorittimille.
Reaaliaikaisessa järjestelmässä luotetut sovellukset voivat kytkeä laitteistokeskeytykset pois päältä suojatun alueen käsittelyn ajaksi.
Reaaliaikaisiin käyttöjärjestelmiin on kehitetty useita protokollia prioteettien inversio-ongelman välttämiseksi. Näitä ovat muun muassa Priority Inheritance Protocol (PIP), Priority Ceiling Protocol (PCP) ja Stack Resource Policy (SRP).
Lou Dijkstra

Luitzen "Lou" Dijkstra (7. toukokuuta 1909 Paessens – 24. huhtikuuta 1964 Amstelveen) oli alankomaalainen pikaluistelija. Hän osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1936. Tuolloin Dijkstra osallistui neljään lajiin ja sijoittui parhaimmillaan kuudenneksitoista.
Dijkstra kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1964. Hänen tyttärensä Sjoukje on taitoluistelun olympiavoittaja.
Ennätykset

Lähde: Sports-reference
500 m: 45,8 s (1936)
1 500 m: 2.24,8 (1935)
5 000 m: 8.47,2 (1936)
10 000 m: 18.12,2 (1933)
Mestis-kausi 2017–2018

| Mestis-kausi 2017–2018 |
| --- | --- |
Järjestyksessä oleva kausi:  18.
Joukkueiden määrä:  12
Sarja alkoi:  29. syyskuuta 2017 
Sarja päättyi:  11. maaliskuuta 2018
Runkosarjan voittaja:  KeuPa HT
Mestari:  KeuPa HT
Toinen sija:  TUTO Hockey
Kolmas sija:  SaPKo
Pudonneet joukkueet:  Espoo United (konkurssi)
Pistepörssin voittaja:   Joona Jääskeläinen (Ketterä)
Pudotuspelien pistepörssin voittaja:   Markus Jokinen (KeuPa HT)
Ylempi sarjataso:  SM-liiga
Alempi sarjataso:  Suomi-sarja
  ← 2016-2017 :  2018-2019 → 
Kausi 2017–2018 on jääkiekon Mestiksen 18. kausi. Edelliskauden mestari Savonlinnan Pallokerho (SaPKo) voitti ensimmäisen Mestis-mestaruuden, joten SaPKosta tuli kahdeksas joukkue, joka on voittanut kyseisen mestaruuden.
Suomi-sarjasta nousi mestaruuden voittanut Imatran Ketterä. Lisäksi konkurssiin päättyi Kajaanin Hokki ja JYP-Akatemia karsiutui Suomi-sarjaan.
Runkosarja > Sarjataulukko

|  #  |  Joukkue  |  O |  V  |  V ja  |  H ja  |  H  |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  KeuPa HT  | 50 |  30  |  2  |  3  |  15  |  182  |  132  | +50 | 97 |
| 2 |  SaPKo  | 50 |  24  |  9  |  6  |  11  |  175  |  138  | +37 | 96 |
| 3 |  Ketterä  | 50 |  25  |  4  |  5  |  16  |  180  |  159  | +21 | 88 |
| 4 |  K-Vantaa  | 50 |  21  |  6  |  5  |  18  |  150  |  151  | -1 | 80 |
| 5 |  TUTO Hockey  | 50 |  21  |  4  |  8  |  17  |  166  |  129  | +37 | 79 |
| 6 |  Jokipojat  | 50 |  21  |  4  |  5  |  20  |  156  |  140  | +16 | 76 |
| 7 |  IPK  | 50 |  19  |  5  |  5  |  21  |  141  |  161  | -20 | 72 |
| 8 |  LeKi  | 50 |  16  |  9  |  5  |  20  |  146  |  149  | -3 | 71 |
| 9 |  Espoo United  | 50 |  18  |  6  |  3  |  23  |  141  |  147  | -6 | 69 |
| 10 |  RoKi  | 50 |  17  |  5  |  7  |  21  |  150  |  171  | -21 | 68 |
| 11 |  Hermes  | 50 |  14  |  4  |  9  |  23  |  142  |  186  | -44 | 59 |
| 12 |  Peliitat  | 50 |   9  |  7  |  4  |  30  |  153  |  219  | -66 | 45 |
Lähde: Suomen Jääkiekkoliitto
Runkosarja > Pistepörssi

| # | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Maalit | Syötöt | Pisteet | + | - | +/- |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Joona Jääskeläinen | Ketterä | 46 | 30 | 31 | 61 | 45 | 38 | +7 |
| 2. | Jesse Juntheikki | Ketterä | 47 | 20 | 41 | 61 | 51 | 43 | +8 |
| 3. | Niclas Lucenius | TUTO Hockey | 40 | 13 | 39 | 52 | 33 | 34 | -1 |
| 4. | Markus Jokinen | KeuPa HT | 44 | 29 | 22 | 51 | 49 | 31 | +18 |
| 5. | Santeri Vuoti | Ketterä | 46 | 14 | 36 | 50 | 44 | 34 | +10 |
| 6. | Miro-Pekka Saarelainen | KeuPa HT | 50 | 25 | 24 | 49 | 48 | 32 | +16 |
| 7. | Niklas Salo | SaPKo | 50 | 22 | 27 | 49 | 48 | 34 | +14 |
| 8. | Juuso Perttilä | K-Vantaa | 50 | 17 | 32 | 49 | 47 | 29 | +18 |
| 9. | Joonas Larinmaa | Jokipojat | 50 | 11 | 38 | 49 | 45 | 28 | +17 |
| 10. | Kalle Valtola | TUTO Hockey | 50 | 14 | 32 | 46 | 48 | 46 | +2 |
Runkosarja > Maalivahtien torjuntapörssi

Vähintään 1/3 otteluista
| # | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | PO | PM | T | PMK | T% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Julius Pohjanoksa | TUTO Hockey | 50 | 34 | 70 | 840 | 2,06 | 92,31 |
| 2. | Lassi Lehtinen | KeuPa HT | 20 | 18 | 37 | 426 | 2,06 | 92,01 |
| 3. | Aleksi Autio | IPK | 49 | 34 | 82 | 842 | 2,41 | 91,13 |
| 4. | Nico Vikstén | Espoo United | 49 | 30 | 75 | 761 | 2,50 | 91,03 |
| 5. | Ukko-Pekka Luukkonen | LeKi | 26 | 24 | 70 | 697 | 2,92 | 90,87 |
Pudotuspelit > Pistepörssi

| # | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Maalit | Syötöt | Pisteet | + | - | +/- |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Markus Jokinen | KeuPa HT | 15 | 12 | 6 | 18 | 16 | 10 | +6 |
| 2. | Matias Lainio | SaPKo | 14 | 11 | 6 | 17 | 10 | 10 | 0 |
| 3. | Mikko Lahtela | SaPKo | 14 | 10 | 6 | 16 | 18 | 13 | +5 |
| 4. | Kalle Valtola | TUTO Hockey | 18 | 6 | 8 | 14 | 15 | 9 | +6 |
| 5. | Niklas Salo | SaPKo | 14 | 3 | 11 | 14 | 15 | 14 | +1 |
Pudotuspelit > Maalivahtien torjuntapörssi

Vähintään 1/3 otteluista
| # | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | PO | PM | T | PMK | T% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Christian Heljanko | LeKi | 4 | 4 | 8 | 174 | 2,00 | 95,60 |
| 2. | Julius Pohjanoksa | TUTO Hockey | 18 | 13 | 22 | 379 | 1,69 | 94,51 |
| 3. | Lassi Lehtinen | KeuPa HT | 14 | 14 | 22 | 361 | 1,57 | 94,26 |
| 4. | Roope Urpolahti | SaPKo | 14 | 12 | 32 | 309 | 2,67 | 90,62 |
| 5. | Karolus Kaarlehto | TUTO Hockey | 18 | 6 | 16 | 154 | 2,67 | 90,59 |
Karsinnat

Espoo Unitedilta konkurssin seurauksena vapautunut sarjapaikka myönnettiin kauden jälkeen KOOVEElle, JHT ei halunnut ottaa paikkaa vastaan.
Lou Doillon

Lou Doillon
Lou Doillon (s. 1. syyskuuta 1982, Neuilly-sur-Seine Ranska) on ranskalainen näyttelijä. Hän on elokuvaohjaaja Jacques Doillonin ja  näyttelijä Jane Birkinin tytär. Hänen sisarpuoliaan ovat näyttelijä Charlotte Gainsbourg sekä valokuvaaja Kate Barry.
Doillon on näyttelemisen lisäksi toiminut myös mallina muotitalo Givenchyn mainoksissa ja Pirellin kalentereissa. Lou on noussut Ranskan tyyli-ikoniksi.
Aiheesta muualla

Lou Doillon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lou Ferrigno

Lou Ferrigno Comic Con Germany 2019
Louis Jude ”Lou” Ferrigno (s. 9. marraskuuta 1951) on yhdysvaltalainen kehonrakentaja ja näyttelijä. Hän on ollut lapsuudestaan saakka kuulovammainen.
Ferrigno on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa The Incredible Hulk vuosina 1977–1982 ja myöhemmin animaatiosarjassa Hulk  sekä elokuvissa Hercules (1983) ja Seitsemän raivoisaa gladiaattoria (1983). Hän sai vuonna 1984 ”huonoimman uuden tähden” Golden Raspberryn. Ferrigno on myöhemminkin esiintynyt sivuosissa useissa elokuvissa, kuten pikkuosissa uusimmissa Hulk-elokuvissa Hulk ja The Incredible Hulk. Ferrigno ääninäytteli Hulkia elokuvissa The Avengers (2012) ja Avengers: Age of Ultron (2015). Hän on ollut vuodesta 1980 naimisissa psykoterapeutti Carla Greenin kanssa.
Ferrigno aloitti uransa kehonrakentajana. Hänen suurimmat saavutuksensa ovat amatöörien maailmanmestaruus eli IFBB Mr. Universe -kilpailun voitto vuosina 1973 ja 1974 sekä ammattilaisten Mr. Olympia -kilpailun kakkossija Arnold Schwarzeneggerin jälkeen vuonna 1974 ja kolmossija vuonna 1975.
Ferrigno on kehonrakentajaksi poikkeuksellisen pitkä, 195 cm, ja hänen painonsa huippukaudellaan 1970-luvulla oli noin 130 kg. Hän sijoittui vuonna 1977 ensimmäisessä Maailman vahvin mies -kilpailussa neljänneksi.
Ferrigno on jatkanut kehonrakennusuraansa myöhemmin, joskin huonommalla menestyksellä. Hänet nähtiin vielä 1990-luvulla ammattilaisten yleisessä sekä veteraanisarjassa Mr Olympia -kilpailussa.
Ferrigno toimi myös Michael Jacksonin kunto-ohjaajana tämän valmistautuessa 2009–2010 esiintymiskiertueeseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lou Ferrigno Wikimedia Commonsissa
Lou Ferrigno Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lou Ferrigno Elonetissä.
Ferrignon viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Moonlight (yhtye)

Moonlight oli 1970-luvun lopulla toiminut turkulainen progressiivisen rockin yhtye, joka levytti yhden pitkäsoiton ja singlen Jorma Helianderin Tophits-FinnHits-levymerkille. Albumi jäi monien muiden ajan progejulkaisujen tapaan vähälle huomiolle. Rocket Records julkaisi yhtyeen ainoaksi jääneen pitkäsoiton CD-muodossa vuonna 2016. Samana vuonna saksalainen Shadoks Music teetti albumista 400 kappaleen vinyylipainoksen. Yhtyeen vaikutteisiin kuuluivat muun muassa Steely Dan, Procol Harum, Santana, Pink Floyd yhdessä Ian Duryn ja Blondien kaltaisten uuden aallon nimien kanssa.
Moonlightin kosketinsoittaja Kim Trapp soitti myöhemmin Fabricsissa.
Kokoonpano

Andy Winter – kitara, laulu
Paul Kanerva – basso
Bob Wasenius – rummut ja laulu
Kim Trapp – koskettimet
Diskografia > Albumit

The Edge (Modern Dance In The Twilight Zone) (1978, Tophits-FinnHits)
Diskografia > Singlet

"Little Miss Pretty / OMC" (1978, Tophits-FinnHits)
Aiheesta muualla

Moonlight Discogs.com-sivustolla
Luettelo Laihian julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Laihian julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää pohjalaisen Laihian kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat

Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Erkki ja Anna Tuorin kodin tulipalon 17.3.1930 muistomerkki [lähde? ] | Parmakkaanneva, polun alku; Havintie 676 |  | 62.7573°N, 22.1844°E |  |  |  |  |
| Iäisyyden portti, vapaussodan 1918 sankarien muistomerkki | Laihian kirkon sankarihautausmaa, Laihiantie 37 |  | 62.976°N, 22.0122°E | Visanti, MattiMatti Visanti | 1920 |  |  |
| Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki | Laihian kirkkopiha, Laihiantie 37 |  | 62.9763°N, 22.0134°E |  |  |  |  |
| Läheiseni muistolle | Laihian kirkkopiha, Laihiantie 37 |  | 62.9762°N, 22.0129°E |  |  |  |  |
| Napuen taistelussa kaatuneiden muistomerkki | Napuen puisto, Laihianjoen länsiranta; Ruutintie 7 |  | 62.9774°N, 22.0078°E |  | 1925 |  |  |
| Raivaajapatsas | Laihian kirkkomaa, Laihiantie 37 |  | 62.976°N, 22.0129°E | Leppänen, VeikkoVeikko Leppänen | 1956 |  |  |
| Santeri Alkion patsas | Laihian nuorisoseuran puisto, Alkiontie 6 |  | 62.98°N, 22.012°E | Kallio, KalervoKalervo Kallio | 1958 |  |  |
| Sankarimuistomerkki Sydänveri, Laihia | Laihian kirkon sankarihautausmaa, Laihiantie 37 |  | 62.9762°N, 22.012°E | Kallio, KalervoKalervo Kallio | 1952 |  |  |
| Uurnalehdon muistomerkki | Laihian kirkon kirkkopihan hautausmaa, Laihiantie 37 |  | 62.9761°N, 22.0133°E |  |  |  |  |
| Vapaussodan alkamisen muistomerkki (Hulmin taistelun muistomerkki) | Hulmin sillan kupeessa, Hulmintie | Hulmi | 62.9918°N, 21.9604°E | Lamminheimo, KaarloKaarlo Lamminheimo | 1938 |  |  |
| Veteraanipatsas | Laihian nuorisoseuran puisto, Alkiontie 6 |  | 62.98°N, 22.0124°E |  |  |  |  |
Lionel Jospin

| Lionel Jospin |
| --- | --- |

Ranskan 165. pääministeri
 3. kesäkuuta 1997 – 6. toukokuuta 2002  
Presidentti:  Jacques Chirac
Edeltäjä:  Alain Juppé
Seuraaja:  Jean-Pierre Raffarin
Kansanedustaja
 1977–1993  
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1937 (ikä 87) Meudon, Seine-et-Oise, Ranska
Puoliso:  Sylviane Agacinski
Tiedot
Puolue:  Sosialistinen puolue
 Nimikirjoitus
Lionel Robert Jospin O.Q. (s. 12. heinäkuuta 1937 Meudon, Seine-et-Oise, nykyisin Hauts-de-Seine) on ranskalainen poliitikko, joka oli Ranskan pääministerinä 1997–2002 ja sosialistipuolueen presidenttiehdokkaana vuosien 1995 ja 2002 vaaleissa. Vuonna 1995 hän hävisi toisella kierroksella niukasti Jacques Chiracille. Vuonna 2002 hän jäi kolmanneksi oikeistopopulistisen Jean-Marie Le Penin taakse ja ilmoitti vetäytyvänsä politiikasta.
Lionel Jospin on kotoisin Meudonista Pariisin läheltä. Hän opiskeli Institut d'Etudes Politiques de Paris'ssa ja École nationale d'administrationissa. Hän toimi diplomaattina ja taloustieteiden professorina.
Jospin liittyi sosialistipuolueeseen (Parti Socialiste) 1971 ja pääsi parlamenttiin 1977. Hän nousi puolueen johtoon, kun François Mitterrand valittiin presidentiksi 1981. Jospinia pidettiin erityisesti ulkopolitiikan tuntijana. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen Euroopan sosialidemokraattisen puolueen ryhmässä 1984–1988. Hän toimi Ranskan opetusministerinä 1988–1992, mutta menetti parlamenttipaikkansa 1993 ja palasi opettamaan. Vuonna 1995 hän sai 47,4 prosenttia äänistä presidentinvaalin toisella kierroksella Chiracia vastaan.[lähde? ]
Jospin valittiin uudelleen puolueen johtoon 1995, ja hän johti sen vaalivoittoon 1997. Toimiessaan pääministerinä Jospin yksityisti valtion omistuksia, alensi arvonlisäveroa, tuloveroa ja yhtiöveroa. Hänen hallituksensa otti käyttöön 35-tuntisen työviikon, paransi köyhimpien sairausvakuutuksia, edisti naisten näkymistä politiikassa, helpotti maahanmuuttoa ja otti käyttöön parisuhteiden siviililiitot (pacte civil de solidarité, PACS). Taloustilanteen kohenemisen ansiosta työttömyys väheni 900 000:lla.[lähde? ]
Jospin oli ehdokkaana presidentiksi 2002 vaaleissa. Kampanjointi keskittyi lähinnä lain ja järjestyksen noudattamiseen, josta hallitusta arvosteltiin. Vasemmisto arvosteli häntä oikeistolaisesta talouspolitiikasta, ja monet pienemmät vasemmistolaiset ehdokkaat ottivat osansa kannatuksesta ensimmäisellä kierroksella. Jospin jäi niukasti kolmanneksi (16,18 prosenttia äänistä) Front Nationalin Jean-Marie Le Penin jälkeen (16,86 prosenttia).
Vuonna 2006 Jospin aloitti presidentinvaalikampanjaa, mutta luopui ehdokkuudesta jäätyään kauas Ségolène Royalin taakse puolueen ehdokasäänestyksessä.
Päivänpolitiikasta luopumisensa jälkeen hän on kommentoinut asioita muun muassa vastustamalla homoavioliittoja (Ranskassa jo olemassa olevan rekisteröidyn PACS-parisuhteen lisäksi) ja 2005 kampanjoimalla Euroopan unionin perussopimuksen puolesta.