stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oulun uimahalli
Aiheesta muualla

Oulun uimahallin kotisivut
| n k Oulun urheilu |
| --- | --- |
Urheilupaikat:  Castrenin kenttä  Heinäpään jalkapallohalli  Heinäpään urheilukeskus  Iinatin moottoriurheilukeskus  Kisakangas  Linnanmaan jäähalli  Linnanmaan liikuntahalli  Lintulan urheilukeskus  Ouluhalli  Oulun jäähalli  Oulun uimahalli  Oulun urheilutalo  Äimäraution ravirata  Raatin liikuntakeskus  Raatin stadion  Raksilan pesäpallostadion  Sankivaaran golfkenttä  Virpiniemi 
Urheiluseurat:  AC Oulu  Haukiputaan Heitto  Haukiputaan Pallo  IFK Uleåborg  Jalkapalloseura Hercules  Jalkapalloseura Iltatähti  K&C  Kellon Lyönti  Kellon Työväen Urheilijat  Kiekko-Oulu  Kiimingin Kiekko-Pojat  KISE  Kuivasjärven Aura  Laivakankaan Futis Klubi  Laser HT  Lentopalloseura Etta  Lintulammen Palloseura  FC NETS  Merikoski SBT  Northern Lights  Oulun Floorball Club  Oulun Harrastefutis  Oulun Hiihtoseura  Oulun Jalkapalloklubi  Oulun Jousimiehet  Oulun Judokerho  Oulun kendoseura Hokufuu  Oulun Kärpät  Oulun Lippo  Oulun Luistelukerho  Oulun Luistinseura Jalkapallo  Salibandy  Oulun Merenkävijät  Oulun Naisfutis  Oulun NMKY  FC Oulun Pallo  Oulun Palloseura Jalkapallo  Jääpallo  Oulun Purjehdusseura  Oulun Pyrintö  Oulun Rotuaarin Pallo  Oulun Tarmo  Oulun Työväen Palloilijat  Oulun Työväen Pursiseura  Oulun Uinti  Oulujoen Kiekko  Oulunsalon Pallo  Oulunsalon Vasama  Pateniemen Vesa  ProSki Oulu  RB-Oulu  SK Pohjantähti  SS Rankat Ankat  Sun Volley Oulu  Taekwon-Do Akatemia  Telemark Team  Team FC Uleåborg  Tervarit  Villan Pojat  Yli-Iin Naseva  Ylikiimingin Nuijamiehet 
Urheilutapahtumat:  Oulu Ocean Race  Oulun Tervahiihto
Rita Tainola

| Rita Tainola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. joulukuuta 1954 (ikä 70) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  toimittaja
Rita Hannele Tainola-Tapiovaara (o.s. Tainola, s. 7. joulukuuta 1954 Helsinki) on suomalainen toimittaja. Tainola aloitti toimittajanuransa Eeva-lehdessä, ja hän on työskennellyt myös Ilta-Sanomissa ja Seurassa. Tainola jäi eläkkeelle Ilta-Sanomista vuonna 2017, mutta työskentelee lehdelle edelleen freelancerina.
Elämä > Perhe

Rita Tainolan isä Boris Tainola oli Suomessa syntynyt venäläisen emigrantin lapsi ja äiti Kaija oli viipurilaisalkuista sukua. Tainola oli vanhempiensa ainoa lapsi. Hän oli 11-vuotias, kun hänen isänsä kuoli. Rita Tainola kääntyi luterilaisesta ortodoksiksi 14-vuotiaana.
Tainola on naimisissa merikapteeni Jukka Tapiovaaran kanssa.
Elämä > Opinnot ja ura

Tainola kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1973 Helsingin suomalais-venäläisestä koulusta, valmistui HSO-sihteeriksi vuonna 1976 ja opiskeli lyhyen ajan Cambridge School of English -oppilaitoksessa vuonna 1976. Työuransa hän aloitti vuonna 1976 hoitamalla eri yrityksissä tiedotus- ja suhdetoimintaa. Tainolan ura toimittajana sai alkunsa vuonna 1978, kun hän meni töihin Eeva-lehteen. Vuonna 1980 Tainola siirtyi Ilta-Sanomiin, missä hän työskenteli vuoteen 1988. Sen jälkeen hän muutti Beverly Hillsiin ja kirjoitti lehtiin freelancerina. Hän kirjoitti muun muassa Turun Sanomiin vuosina 1989–1991. Tainola palasi Suomeen vuonna 1991. Vuosina 1992–1994 hän työskenteli jonkin aikaa freetoimittajana eri aikakauslehdille. Seura palkkasi hänet vuonna 1994. Vuodesta 1997 lähtien Tainola on toiminut Ilta-Sanomien toimittajana. Erikoistoimittaja Tainola kuuluu Suomen tunnetuimpiin seurapiiritoimittajiin. Tainola jäi eläkkeelle Ilta-Sanomista vuonna 2017, mutta hän kirjoittaa lehteen edelleen avustajasopimuksella.
Tainola on Suomi-Qatar-seuran puheenjohtaja.
Elämä > Palkitsemiset

Vuonna 1993 Jordanian kuningas Hussein luovutti Tainolalle Jordanian Itsenäisyyden ritarikunnan ensimmäisen luokan komentajamerkin tämän Jordanian hyväksi tekemästä hyväntekeväisyystyöstä. Vuonna 2007 Tainola sai Ilta-Sanomien journalistipalkinnon. Presidentti Tarja Halonen on palkinnut Tainolan kunniamerkillä Qatariin luotujen suhteiden ansiosta. Tainola on yrittänyt vaikuttaa maan julkisuuskuvaan esimerkiksi vuonna 2019 antamassaan haastattelussa, jossa hän innokkaasti kehotti ihmisiä vierailemaan Qatarissa ja katsomaan itse vuoden 2022 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen stadionien rakennustöitä. Kuitenkin esimerkiksi The Guardian -lehti on arvioinut, että rakennustyömailla menehtyi tuhansia ihmisiä.
Elämä > Peter Nygård -kohu

Suomalais-kanadalaista liikemies Peter Nygårdia vastaan jätettiin helmikuussa 2020 ryhmäkanne Yhdysvalloissa. Kanne laajeni myöhemmin huhtikuussa 2020 niin, että kaikkiaan 46 naista syytti Nygårdia muun muassa raiskauksista, sieppauksista ja seksikaupasta. Kanteessa kuvatut tapahtumat ajoittuvat viidelle vuosikymmenelle 1970-luvulta alkaen.. MTV Uutiset julkaisi maaliskuussa 2021 jutun, johon oli haastateltu useita suomalainaisia, joista osa esiintyi nimellään ja osa nimettöminä. Naiset olivat päätyneet tekemisiin Nygårdin kanssa tai saaneet häneltä yhteydenottoja. MTV Uutiset kirjoitti, että Tainolan nimi nousi esiin useissa jutun kertomuksissa tai juttua varten tehdyssä taustatyössä. Tainola on tuntenut Nygårdin 1980-luvulta saakka, kirjoittanut hänestä juttuja ja vieraillut useasti Nygårdin luona. Yleisradion puhelimitse tehdyssä haastattelussa maaliskuussa 2021 Tainola kertoo oman näkökulmansa asiaan. Hän kertoo olleensa Nygårdin ”hyvä kaveri” ja vierailleensa tämän huvilalla Bahamalla ystäväpariskunnan ja aviomiehensä kanssa. Tainola kertoi saaneensa tietää Nygårdiin kohdistuvista syytteistä lukiessaan niistä tiedotusvälineistä, ja hän kertoi reaktiostaan: ”Minua oksetti kun kuulin näistä asioista. Minä en ole tiennyt mitään hänen pimeästä puolestaan. [– –] Oli täydellinen järkytys, kun nämä tarinat tulivat julki.” Tainola kertoi antaneensa Nygårdin yhteystiedot ihmisille, jotka ovat halunneet olla häneen yhteydessä.
Aiheesta muualla

Rita Tainola Twitterissä
Rita Tainola on julkkisten julkkis, Ylioppilaslehti, 28.4.2011
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Kohtavaaran seisake

Kohtavaaran seisake (lyh. Koh) on Suomen rataverkon liikennepaikka rataosalla Joensuu–Kontiomäki. Kohtavaaran seisake sijaitsee Pielisen itärannalla Nurmeksen Lipinlahden kylässä Tuohuspirtin kohdalla, noin yhdeksän kilometriä Joensuun suuntaan Nurmeksen asemalta. Liikennepaikalla on vain henkilöliikennettä. Kiskobussi pysähtyy neljä kertaa vuorokaudessa, kahdesti Joensuuhun ja kahdesti Nurmekseen menevä. Vuoden 2015 tietojen mukaan Kohtavaaran seisaketta käyttää keskimäärin vain yksi matkustaja ja siten se on hiljaisin matkustajajunien pysähdyspaikka Suomessa. Lähellä seisaketta oli Nurmeksen evankelinen opisto, joskin sen toiminta loppui vuonna 2005, mikä vaikutti negatiivisesti seisakkeen matkustajamäärään.
Alun perin Lipinlahdeksi nimetty laiturivaihde avattiin lokakuussa 1911 ja sinne rakennettiin Thure Hellströmin suunnittelema pysäkkirakennus, samanlainen kuin esimerkiksi Kelvässä. Vuonna 1925 nimi muutettiin Kohtavaaraksi. Miehitys liikennepaikalla lopetettiin toukokuussa 1968, jolloin se muutettiin seisakevaihteeksi ja tavaraliikenteen päättymisen yhteydessä kahden vuoden kuluttua seisakkeeksi. Henkilöliikenne oli lakkautettin elokuussa 1993, mutta se aloitettiin jälleen seuraavan vuoden tammikuussa. Laiturirakennus on purettu. Nykyään ainoa rakennus seisakkella on yksi sadesuoja ja puulaituri.
Aiheesta muualla

VR-aseman tiedot (Arkistoitu – Internet Archive)
Vaunut.org: Kuvia Kohtavaaralta
| n k Perustiedot Wikidatassa: Kohtavaaran seisake (Q18660102)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: rautatieasema
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Nurmes
koordinaatit: 63°31′N 29°17′E﻿ / ﻿63.51°N 29.29°E﻿ / 63.51; 29.29
Damian Clara

| Damian Clara> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. tammikuuta 2005 (ikä 20) Brunico, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  DC
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  197 cm
Paino:  97 kg
Seura
Seura (P):  Anaheim Ducks
Sarja:  NHL
Nyk. seura:  Kärpät (SM-liiga)
Pelinumero:  45
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
Aik. seurat:  RB Hockey Juniors (ApsHL) BIK Karlskoga (HA) Brynäs IF (HA) Färjestad BK (SHL)
NHL-varaus:  60. varaus, 2023 Anaheim Ducks
Damian Clara (s. 13. tammikuuta 2005 Brunico, Italia) on italialainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SM-liigajoukkue Oulun Kärpissä lainalla NHL-seura Anaheim Ducksista. Ducks varasi hänet toisella kierroksella 60. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2023, jolloin Clarasta tuli kaikkien aikojen ensimmäinen NHL:ään varattu italialaissyntyinen maalivahti. Hän on myös modernin MM-historian nuorin MM-kokoonpanoon nimetty pelaaja, kun Clara edusti Italiaa vain 16-vuotiaana vuoden 2021 MM-kilpailuissa.
Ura > Maajoukkueura

Clara valittiin Italian joukkueeseen vuoden 2021 MM-kilpailuihin, kun joukkueen maalivahdeista Andreas Bernard joutui kesken MM-leirityksen sivuun koronavirustartunnan vuoksi ja myös Jake Smith joutui sivuun kisajoukkueesta. Clara oli turnauksen käynnistyessä vain 16 vuoden ja 128 päivän ikäinen. Hänestä tuli modernin ajan maailmanmestaruuskilpailujen historian nuorin kokoonpanoon merkitty pelaaja. Claraa nuorempana MM-kilpailuissa on esiintynyt vain Unkarin hyökkääjä Sándor Miklós, joka teki MM-debyyttinsä 15 vuoden ja 338 päivän ikäisenä vuoden 1931 MM-kilpailuissa. Clara toimi pääasiassa Italian kolmosmaalivahtina Justin Faziolle ja Davide Fadanille, eikä hän saanut peliaikaa. Clara puki ainoastaan 1. kesäkuuta 2021 pelattuun alkulohkon otteluun Yhdysvaltoja vastaan.
Clara teki A-maajoukkuedebyyttinsä kaudella 2022–2023. Hän pelasi IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2023 ja 2024, joista molemmat turnaukset päättyivät pronssiin. Yhteensä Clara on pelannut 14 A-maaottelua.
Clara pelasi myös alle 20-vuotiaiden IIA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2022, jolloin hän voitti kultaa ja oli nostamassa Italiaa IB-divisioonaan. Clara valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi. Hän pelasi myös vuoden 2023 IB-divisioonan MM-kilpailuissa, jolloin Clara voitti pronssia. Hänellä oli turnauksen paras torjuntaprosentti (91,7%). Clara valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi ja Italian turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Clara pelasi myös alle 18-vuotiaiden IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2022 ja 2023, joista molemmat turnaukset päättyivät pronssiin. Hänellä oli vuoden 2023 turnauksen paras torjuntaprosentti (95,4%) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1.25). Clara valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi.
Tilastot > Maajoukkuetilastot

| Vuosi | Turnaus | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | U18 D1B | 4 | 2 | 2 | 238 | 12 | 0 | 3.02 | 90,6 |
| 2022 | JMM D2A | 3 | 2 | 0 | 149 | 3 | 1 | 1.20 | 94,2 |
| 2023 | U18 D1B | 4 | 3 | 1 | 240 | 5 | 1 | 1.25 | 95,4 |
| 2023 | JMM D1B | 5 | 3 | 2 | 303 | 13 | 0 | 2.57 | 91,7 |
| 2023 | MM D1A | 2 | 2 | 0 | 120 | 5 | 0 | 2.50 | 89,8 |
| 2024 | MM D1A | 4 | 2 | 2 | 241 | 9 | 0 | 2.24 | 90,4 |
Wig-Wam Bam

| ”Wig-Wam Bam” The Sweet |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 B-puoli: ”New York Connection”
 Julkaistu: elokuu 1972
 Formaatti: 7"-single
 Tekijä(t): Chinn/Chapman
 Tuottaja(t): Phil Wainman
 Tyylilaji: purukumipop, glam rock
 Kesto: 03.02
 Levy-yhtiö:  RCA Records    Bell Records
Listasijoitukset
  1. (viikko 40/1972)    2. (17. lokakuuta 1972)    3. (1972)    3. (elokuu 1972)    4. (9. syyskuuta 1972)    5. (15. tammikuuta 1973)    6. (23. syyskuuta 1972)    6. (viikko 40/1972)    8. (13. lokakuuta 1972)    15. 
Sweetin muut singlet
| ”Little Willy” 1972 | ”Wig-Wam Bam” 1972 | ”Blockbuster” 1973 |
Wig-Wam Bam on brittiläisen Sweet-yhtyeen syksyllä 1972 julkaistu kappale ja single. Se oli yhtyeen ensimmäinen singlen a-puoli, jolla se soitti itse studiomuusikkojen sijaan sen jälkeen, kun se oli alkanut tehdä yhteistyötä Nicky Chinnin ja Mike Chapmanin kanssa. Chinnin ja Chapmanin käsialaa oleva kappale edustaa tyyliltään purukumipoppia, mutta on äänimaailmaltaan rajumpi kuin Sweetin aiemmat ”purkkasinglet”. Pohjois-Amerikan markkinoille ”Wig-Wam Bam” julkaistiin vasta vuonna 1974.
Kappaleen sanoitukset ja päähenkilö Hiawatha edustavat intiaanikulttuuria. Kappaleen julkaisun aikoihin yhtye alkoi hivuttautua niin imagollisesti kuin musiikillisestikin glam rockin suuntaan. Singlen b-puolella oleva kappale oli ”New York Connection”, joka totuttuun tapaan oli a-puolen vastaisesti yhtyeen itse kirjoittama ja edusti hard rockia.
”Wig-Wam Bam” oli hitti ympäri Eurooppaa. Yhtyeen kotimaassa Britanniassa se nousi neljänneksi, Suomessa se oli parhaimmillaan kolmantena. Lisäksi se oli listaykkönen ainakin Länsi-Saksassa.
Kappaleesta on tehty useita suomenkielisiä käännösversioita. Ensimmäinen oli Karma-yhtyeen vuonna 1973 julkaisema samanniminen versio. Suomennos oli lähtöisin Vexi Salmen kynästä. Vuonna 1985 samaa käännöstä käytti Alaston lounas ja 1993 Menneisyyden Vangit. Vuonna 1991 ilmestyi Ilkka Vainion sanoittama ja Ripan tykkien esittämä ”Juodaan vaan”.
Kappaleet

A-puoli
Wig-Wam Bam – 3.02 (säv. Nicky Chinn/Mike Chapman)
B-puoli
New York Connection – 3.35 (säv. Brian Connolly/Steve Priest/Andy Scott/Mick Tucker)
Aiheesta muualla

Televisioesitys yhtyeen virallisella YouTube-kanavalla
Jonas Gahr Støre

| Jonas Gahr Støre |
| --- | --- |

Norjan pääministeri
 14.10.2021–  
Monarkki:  Harald V
Edeltäjä:  Erna Solberg
Norjan Työväenpuolueen puheenjohtaja
 14.6.2014 alkaen  
Edeltäjä:  Jens Stoltenberg
Sosiaali- ja terveysministeri
 21.9.2012–16.10.2013  
Edeltäjä:  Anne-Grete Strøm-Erichsen
Seuraaja:  Bent Høie
Norjan ulkoministeri
 17.10.2005–21.9.2012  
Edeltäjä:  Jan Petersen
Seuraaja:  Espen Barth Eide
Kansanedustaja
 2009 alkaen  
Vaalipiiri:  Oslo
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. elokuuta 1960 (ikä 64) Oslo
Tiedot
Puolue:  Norjan työväenpuolue
Muut puolueet:  Konservatiivit (vuoteen 1995)
Tutkinnot:  Institut d’études politiques de Paris
 Nimikirjoitus
Jonas Gahr Støre (s. 25. elokuuta 1960 Oslo, Norja) on norjalainen poliitikko, Norjan työväenpuolueen johtaja ja Norjan nykyinen pääministeri lokakuusta 2021 lähtien. Aiemmin hän oli Jens Stoltenbergin toisen hallituksen ulkoministeri vuosina 2005–2012. Norjan sosiaali- ja terveysministerinä Støre toimi vuosina 2012–2013.
Politiikka

Støren poliittinen ura alkoi, kun hänet tuotiin jo vuonna 1989 pääministerin kansliaan erityisneuvonantajaksi työväenpuolueen pääministeri Gro Harlem Brundtlandille. Erityisneuvonantajana hän vastasi Eurooppa-asioista ja oli mukana valtuuskunnissa sekä Norjan ETA- että EU-jäsenyysneuvotteluissa.
Støre toimi Norjan ulkoministerinä vuosina 2005-2012 ja sosiaali- ja terveysministerinä 2012-2013.
Kun Jens Stoltenberg valittiin Naton pääsihteeriksi ja erosi puolueen puheenjohtajuudesta, Jonas Gahr Støre valittiin uudeksi Norjan työväenpuoleen puheenjohtajaksi vuonna 2014. Työväenpuolueessa oli suuret odotukset, että hän johtaisi puolueen takaisin hallitukseen vuoden 2017 vaaleissa ja ottaisi pääministerin paikan. Hän ei kuitenkaan onnistunut.
Støre palasi vuoden 2021 vaaleissa, mutta vaikka hallituksenmuutokselle oli enemmistö, hän ei onnistunut muodostamaan toivomaansa enemmistöhallitusta Keskustan ja Sosialistisen puolueen kanssa. Työväenpuolue ja Keskusta muodostivat vähemmistöhallituksen 14. lokakuuta 2021, ja Støre aloitti uutena pääministerinä. Helmikuusta 2025 alkaen työväenpuolue on hallinnut yksin, kun Keskusta vetäytyi hallituksesta.
Koulutus

Støre valmistui Bergenissä sijaitsevasta Norjan merisotakoulusta vuonna 1981 ja sai aliluutnantin arvon. Tämän jälkeen Støre opiskeli valtiotieteitä arvostetussa Institut d’études politiques de Paris -yliopistossa, minkä jälkeen hän toimi vuoden tutkijana Harvardin yliopistossa.
Muuta

Vuonna 2008 itsemurhapommittaja iski Serena-hotelliin Kabulissa, Afganistanissa, samalla kun Støre oli siellä vierailulla. Iskussa kuoli norjalainen toimittaja. Støre oli yksi Anders Behring Breivikin hyökkäysten pääkohteista vuonna 2011.
Støre on aiemmin työskennellyt Norjan Punaisen Ristin johdossa. Hänelle on myönnetty Hyvän johtajuuden palkinto vuonna 2008 ja Willy Brandt -palkinto vuonna 2013.
Yksityiselämä

Jonas Gahr Støre kasvoi Oslon länsipuolella. Hänen isänsä oli laivameklari. Støre on multimiljonääri. Hänen huomattava varallisuutensa on peräisin hänen isovanhempiensa perustaman yrityksen myynnistä 1970-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jonas Gahr Støre Wikimedia Commonsissa
| n k Støren hallitus |
| --- | --- |
Støre
Nykyiset: Aas-Hansen Sigrun Gjerløw Aasland Terje Aasland Aukrust Borch Brenna Eide Eriksen Jaffery Myrseth Nordtun Nygård Næss Sandtrøen Sandvik Skjæran Stensend Stoltenberg Tung Vestre Vågslid
Entiset: Enoksen (2021–2022) Gjelsvik (2022–2023) Gram (2022–2025) Hoel (2024–2025) Huitfeldt (2021–2023) Kjerkol (2021–2024) Mehl (2021–2025) Moe (2021–2023) Persen (2021–2023) Pollestad (2023–2025) Sande (2023–2025) Tajik (2021–2022) Toppe (2021–2025) Trettebergstuen (2021–2023) Tvinnereim (2021–2025) Vedum (2021–2025)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef 
Jonas Gahr Støre Norjan ulkoministerinä ja Alexander Stubb Suomen ulkoministerinä vuonna 2009.
Pohjoismaiden pääministerien kesäkokous Tukholmassa 2024. Kuvassa vasemmalta Petteri Orpo, Mette Frederiksen, Ulf Kristersson, Jonas Gahr Støre ja Bjarni Benediktsson.
Poronhoito

Poronhoito on perinteinen arktisten kansojen elinkeino. Fennoskandiassa se on ollut varsinkin saamelaisten perinteinen elinkeino mutta nykyään Suomessa sitä harjoittavat myös suomalaiset ja suomalais-saamelaiset. Se on käytänteiltään jossain kotieläintalouden ja metsästyksen välillä, sillä porokantoja hoidetaan aktiivisesti, mutta porot kuitenkin laiduntavat vapaina. Poronhoitoa harjoitetaan Euroopassa ja Aasiassa, sen sijaan Pohjois-Amerikan karibuja ei ole koskaan kesytetty. Tässä artikkelissa esitellään lähinnä Fennoskandian ja erityisesti Suomen alueen poronhoitoa.
Poronhoidon kannalta ahma on pahin poroja kaatava petoeläin.
Historia

Poro on puolivilli eläin, jonka alkumuoto on villi tunturipeura. Peura kuuluu Lapin alkuperäisiin luonnon eläimiin nimenomaan tunturialueella. Ns. arkaainen pienporonhoito, jossa poroa käytettiin lähinnä houkutuseläimenä peurojenpyynnissä sekä kanto- ja vetojuhtana, lienee alkanut jo rauta­kaudella ja on tunturialueiden poronhoidon alkuperäinen muoto. Porot kesytettiin Etelä-Norjassa 1200-luvulla ja niin suurporonhoito mahdollistui. Nykyinen poronhoito tulikin Suomeen nykyisen Norjan alueelta 1400–1600-luvuilla , eikä siis ole Suomen nykyisten valtiorajojen mukaisia alkuperäisiä elinkeinoja. Poronhoidon merkitys alkoi kasvaa Ruotsin Lapissa 1400- ja 1500-luvuilla, ja porotalouteen alettiin tämän jälkeen siirtyä idempänäkin.
Historia > Suurporonhoidon alku Suomessa

Vielä 1600-luvun alussa porolaumat olivat melko pieniä. Suomessa suurporonhoito yleistyi vasta 1800-luvun loppupuolella. Inarin­saamelaisilla ja metsä­saamelaisilla luontaiselinkeinot (metsästys ja kalastus) pysyivät pitkään pääasiallisina elinkeinoina, ja poronhoito oli pienimuotoista. Veroluetteloiden mukaan vuonna 1607 Inarin saamelaiset omistivat yhteensä noin 80 poroa ja vielä 1800-luvun loppupuolella esimerkiksi Savukoskella oli enemmän lehmiä kuin poroja; suurimmat elot olivat yhdeksän poron kokoisia, ja monilla perheillä ei ollut yhtään poroa.
Tunturisaamelaisilla poronhoito kehittyi suurimuotoisemmaksi. Vuonna 1605 Tornion Lapissa Enontekiöllä oli lapinkylissä noin 1600 poroa ja Kemin Lapissa 434. Sata vuotta myöhemmin monella porolappalaisella saattoi olla yli 200 poroa ja Utsjoella rikkaimmilla 1000–2000. Perheet jutasivat poroinensa satojakin kilometrejä Inarin talvilaitumilta Norjan rannikon kesälaitumille ja päinvastoin. Elämä porojen kanssa oli yhä tiiviimpää ja riippuvuus suurempi. Rajojen sulkeminen lopetti tämän paimentolaisuuden muodon: Norjan ja Suomen raja suljettiin 1852, ja Suomen ja Ruotsin välinen raja 1888. Tämän seurauksena tunturisaamelaisia muutti etelämmäksi uusille laidunmaille. Niinpä Sodankylän Vuotson alue sai ensimmäiset suurporonhoitoon keskittyneet suvut 1870-luvun jälkeen, ja poronhoito levisi tämän jälkeen enenevässä määrin myös suomalaisten keskuuteen. Elinkeinomuutokseen vaikutti metsäpeuran hävittäminen poronhoidon edestä. Poronhoitoa ei voitu suuremmassa mittakaavassa harrastaa, ennen kuin metsäpeura oli hävitetty, koska metsäpeurat villitsivät porotokat, koska metsäpeura ei kesyyntynyt. Vuonna 1800 Inarissa oli poroja 4000, kun 70 vuotta myöhemmin niitä oli kaksinkertainen määrä ja kasvu jatkui. Vuonna 1900 koko poronhoitoalueella poroja oli 128 534. Porojen määrät kasvoivat rajusti 1880-luvulta alkaen.
Kemin Lapissa ja sen lievealueilla poronhoito muuttui suurporonhoidoksi paikoin jo 1700-luvulla sinne saapuneiden uudisasukkaitten myötä. Vuonna 1757 Kuusamon pitäjässä oli verotettavia talouksia 91 ja näistä porottomia vain 6. Talouksilla oli keskimäärin 21 poroa. Tämä on selvästi enemmän kuin tyypillisessä lappalaistaloudessa tuohon aikaan ja oma haaransa suurporonhoidon kehityksessä. Maaherran maantarkastuksessa 1787 todetaan, että Kuusamon karjataloudessa tärkeintä on poronhoito, josta täällä ja myös naapuripitäjissä on talonpojille monenlaista hyötyä. Pitäjän merkittävin vientitavara on poronliha sekä tuoreena että kuivattuna.
Historia > Paliskuntajärjestelmä

1800-luvun lopulle saakka poroja laidunnettiin melko vapaasti. Epävirallisia laidunaluesopimuksia tosin sovittiin porokylien ja tokkakuntien välillä. Paliskuntajärjestelmä kehittyi Kitkan maaselän alueella, suomalaisten poronhoitajien keskuudessa. Saamelaiset noudattivat siida-järjestelmää, jossa toimittiin kyläkunnittain ja/tai suvuittain. Laiduntaminen Metsä-Lapissa, jossa oli useita eri elinkeinoja vaati poronhoitajien yhteistyötä. Myös metsäinen maasto on porolle erilainen laiduntaa kuin avonaisempi tunturimaasto.
Eräänlaisia paliskuntia oli siis ajan mittaan kehittynyt jo ennen kuin paliskuntajärjestelmä 22. maaliskuuta 1898 Suomen Keisarillisen senaatin antamalla kirjeellä virallistettiin. Kirjeessä määrättiin, että jokaisen poroja omistavan oli kuuluttava johonkin seitsemästäkymmenestä perustettavasta paliskunnasta saadakseen laiduntaa porojaan valtion mailla. Paliskunnilla oli oltava viralliset nimet, rajat ja vastuuhenkilöt (poroisännät), ja niiden oli oltava yhteisöllisesti vastuussa muun muassa porojen vuosittaisesta lukemisesta (laskemisesta), paimentamisesta ja vahingonkorvauksista.
Porokarjojen koko alkoi 1800-luvulla kasvaa nopeasti. Esimerkiksi inarilaisilla oli 1800-luvun puolivälissä noin 2 000 poroa. Vuonna 1880 porojen määrä Inarissa oli noussut yli yhdeksän tuhannen, ja vuosisadan vaihteessa poroja laskettiin olevan 34 612. Suurimmilla yksittäisillä poronomistajilla oli lähes 3000 poroa.