stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vibrafoni

Vibrafoni
Vibrafoni on useimmiten jazzissa käytettävä ksylofonia muistuttava lyömäsoitin. Sen ääniala on yleensä kolme oktaavia, mutta myös suurempia, neljä oktaavia kattavia vibrafoneja on valmistettu. Vibrafoni keksittiin Yhdysvalloissa vuonna 1921. Vaikka sitä käytettiin alun perin nimenomaan jazzissa, nykyään sitä käytetään toisinaan myös muussa populaarimusiikissa ja klassisessa musiikissa. Vibrafonia soittavaa henkilöä kutsutaan vibrafonistiksi.
Toisin kuin soitinsukulaisissaan marimbassa ja ksylofonissa, on vibrafonissa metalliset kielet ja pedaalijärjestelmä, joka toimii samalla periaatteella kuin esimerkiksi pianossa. Vibrafonin nimi tulee soittimen moottorista, joka synnyttää vibrafonin äänen värähtelyn, vibraton. Moottori pyörittää kielten ja putkiresonaattorien väliin asetettuja läppiä, mikä synnyttää äänen värähtelyn.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
1940-luvun alun lyhytfilmi vibrafoni- ja ksylofoniorkesterin esityksestä (16554kt, .OGG)
Serapeion (Miletos)

| Serapeion> Σεραπεῖον |
| --- | --- |
Sijainti:  Miletoksen arkeologinen alue, Balat, Didim, Aydın, Turkki
Koordinaatit:  37°31′41″N, 27°16′40″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  200-luku jaa.
Tyylisuunta:  komposita/joonialainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Serapeion (m.kreik. Σεραπεῖον, Serapeīon) eli Serapiksen temppeli oli antiikin aikainen Serapikselle omistettu kreikkalainen temppeli Miletoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.
Historia

Serapeion rakennettiin myöhemmällä roomalaisella kaudella 200-luvulla jaa., mahdollisesti keisari Aurelianuksen aikana vuosien 270–275 välillä. Ainakin osan siitä on piirtokirjoituksen perusteella lahjoittanut Julius Aurelius Menekles (Menecles). Temppelin olemassaolon Miletoksessa on kuvattu heijastelevan enemmänkin Rooman valtakunnan luonnetta kuin kaupungin varsinaista uskonnollista elämää.
Temppelin Serapiksen kultti oli täsmällisemmin Zeus Serapiksen kultti, joka oli peräisin hellenistiseltä kaudelta Ptolemaios I:n ajalta. Tämä puolestaan yhdistettiin roomalaisella kaudella Septimius Severuksen aikana auringonjumala Helioksen kulttiin, ja nähtiin lopulta eräänlaisena Pantheoksena, joka edusti kaikkien jumalten voimaa.
Rakennus

Serapeion sijaitsi Miletoksen Eteläisen agoran länsipuolella lähellä sen suurta varastohuonetta. Temppeli oli rakennettu pohjois-eteläsuunnassa, ja sen sisäänkäynti oli eteläpäässä. Temppeli koostui pronaoksesta ja naoksesta eli cellasta. Pronaos oli oikeastaan tetrastyyli (eli nelipylväinen) prostyyli portiikki, jonka pylväät edustivat kompositatyyliä, ja joka oli rakennettu viisiportaiselle krepidomalle. Pronaos oli rikkaasti koristeltu reliefeillä, jotka esittivät eri jumalia. Päätykolmiossa oli kuvattuna Serapis-Helios.
Temppelin naoksen koko oli noin 22,5 × 12,5 metriä. Kaksi viiden joonialaisen pylvään riviä jakoi sen sisältä kolmeen laivaan. Tämä teki rakennuksesta jossakin määrin basilikan mallisen. Kulttipatsas sijaitsi cellan pohjoispäässä olleella kolmiportaisella jalustalla.
Temppelin lähellä sijaitsi Vitruviuksen mukaan erillinen Isikselle omistettu temppeli.
Seth Gabel

Seth Gabel vuoden 2012 WonderCon-tapahtumassa.
Seth Gabel (s. 3. lokakuuta 1981 Hollywood, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Da Vinci -koodi ja Take Me Home Tonight sekä useissa televisiosarjoissa, kuten Muodon vuoksi, C.S.I., Dirty Sexy Money, Fringe – rajamailla ja Arrow.
Seth Gabelin puoliso on vuodesta 2006 ollut lähtien näyttelijä Bryce Dallas Howard. Heillä on vuonna 2007 syntynyt poika ja vuonna 2012 syntynyt tytär. Perhe asuu tällä hetkellä Los Angelesissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seth Gabel Wikimedia Commonsissa
Seth Gabel Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sannah Nedergård

| Sannah Nedergård> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. lokakuuta 1993 (ikä 31) Vaasa
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  Näyttelijä
Sukulaiset:  Sarah Nedergård
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Koodinimi: Annika
Aiheesta muualla
www.sannahnedergard.com
IMDb
Elonet
Sannah Nedergård (s. 3. lokakuuta 1993 Vaasa) on suomenruotsalainen näyttelijä.
Koulutus

Nedergård opiskeli vuosina 2012–2016 Vaasassa Yrkeshögskolan Noviassa ja valmistui ruotsinkielisestä koulutusohjelmasta teatteri-ilmaisun ohjaajaksi (AMK) (ruots. dramainstruktör (YH)). Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa, josta hän valmistui keväällä 2018 ruotsinkielisestä koulutusohjelmasta teatteritaiteen maisteriksi.
Ura

Sannah Nedergård on esiintynyt sekä teatterissa että elokuvassa. Elokuussa 2020 Nedergård palkattiin Helsingin Svenska Teaterniin. Hän on työskennellyt myös Wasa Teaterissa. Nedergårdilla on ollut muun muassa perheen tyttären rooli 5. marraskuuta 2021 ensi-iltansa saaneessa, Markus Virran ohjaamassa Next to Normal -musikaalissa. Nedergård esiintyi ensimmäisessä roolissaan pitkässä elokuvassa Tom Rejströmin kanssa Rikinkeltaisessa taivaassa (2021). Hänen ehdotuksestaan intiimikohtauksen toteuttamisessa turvauduttiin läheisyyskoreografin apuun; läheisyyskoreografiksi tuli alallaan ensimmäisenä Suomessa toiminut Pia Rickman.
Syksyllä 2023 Nedergård nähdään suomalais-ruotsalaisen TV-sarjan Koodinimi: Annika (Kodnamn: Annika) pääroolissa. Sarjan esitysoikeudet on myyty pariinkymmeneen maahan.
Yksityiselämä

Myös Nedergårdin sisko Sarah Nedergård on näyttelijä.
Aiheesta muualla

Sannah Nedergård Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vaha-animaatio

Vaha-animaatio (joskus myös savianimaatio) on stop motion -animaatiotekniikka, jossa hahmot, esineet ja joskus myös tausta on tehty muovailtavasta aineesta, esimerkiksi plastoliinista. Animointi tapahtuu tekemällä vahaan pieniä muutoksia, jotka sitten kuvataan filmille filmiruutu tai useampi ruutu kerrallaan.
Esimerkki vaha-animaatiosta
Animaatiotekniikan tunnetuimpia edustajia ovat Will Vinton ja Nick Park. Suomessa vaha-animaatioita on tehnyt Tuula Pukkila. Hänen vaha-animaatiosarjojaan Lohikäärme Justus (1986) ja Taikuri Savinen (1978) on esitetty Pikku Kakkosessa.
Uolevi Koski

Tyyko Uolevi Koski (29. marraskuuta 1910 Pori – 2. heinäkuuta 1970 Oulu) oli suomalainen runoilija ja aforismien kirjoittaja.
Teoksia

Valtamerien myrskyistä rauhaisaan satamaan : Välähdyksiä merikapteeni H.W. Snellmanin elämästä. Kaltio 1949 s. 6-8
Syvyydestä minä huudan.. : runoja ja mietelmiä. Aino Koski, Oulu 1970
Vibrio cholerae

| Vibrio cholerae |
| --- | --- |
 V. cholerae valomikroskoopissa.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Bakteerit Bacteria
Kunta::  Bakteerit Eubacteria
Pääjakso::  Proteobacteria
Luokka::   Gammaproteobacteria
Lahko::  Vibrionales
Heimo::  Vibrionaceae
Suku::  Vibriot Vibrio
Laji::  cholerae
Kaksiosainen nimi
 Vibrio cholerae  Pacini, 1854 
Katso myös
   Vibrio cholerae Wikispeciesissä   Vibrio cholerae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vibrio cholerae on Vibrionaceae-heimoon kuuluva gramnegatiivinen bakteeri, joka aiheuttaa koleraa. Sitä tavaan makeassa vedessä ja merivedessä. Bakteerin eristi ensimmäisenä italialainen Filippo Pacini vuonna 1854. Se aiheuttaa koleraa tuottamalla koleratoksiini-myrkkyä.
Koleraa aiheuttavat vain sen kaksi serokantaa, O1 ja O139, joita ei Suomessa tavata. Muut kannat levittävät lievempiä sairauksia. Kahdesta koleraa levittävästä kannasta O1 on yleisempi, mutta siihen tehoavat kolerarokotteet. Toista seroryhmää, O139, tavataan Kaakkois-Aasiassa. Se on vastustuskykyinen kaikille tunnetuille rokotteille.
Vibrio cholerae ei kestä yli 60 eikä alle 10 celsiusasteen lämpötiloja. Se ei myöskään viihdy happamassa vedessä.
Aiheesta muualla

ITIS: Vibrio cholerae (englanniksi)
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Vibrio cholerae (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Vibrio cholerae (englanniksi)
Victor Hoving

Victor Hoving tarkoittaa muun muassa seuraavia
Victor Hoving vanhempi (1846–1876), liikemies ja lahjoittaja
Victor Hoving nuorempi (1877–1970), kirjailija ja kirjakauppias
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Victor Hoving”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Shelly Berg

| Shelly Berg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Shelton Glen ("Shelly") Berg
Syntynyt: 18. elokuuta 1955 (ikä 69) Cleveland, Ohio
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  säveltäjä ja pianisti
Muusikko
Tyylilajit:  jazz 
Soittimet:  piano
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Shelton Glen ("Shelly") Berg (s. 18. elokuuta 1955 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen säveltäjä, pianisti ja jazzmuusikko joka on ollut useita kertoja ehdolla Grammy ehdokkaan. Hän on työskennellyt myös sessiomuusikkona ja soittanut useiden artistien ja yhtyeiden albumeilla.
Berg syntyi vuonna 1955 Clevelandissa, Ohiossa musikaaliseen perheeseen ja aloitti pianon soittamisen jo nuorena. Ollessaan 6-vuotias hänet hyväksyttiin Cleveland Institute of Music konservatorioon opiskelemaan klassista pianonsoittoa Maxine Priestin johdolla. Musiikins säveltämisen hän aloitti 9-vuotiaana. Hänen olessaan teini-ikäinen hän muutti perheensä kanssa Houstoniin, Teksasiin. Käytyään high schoolin hän opiskeli Houstonin yliopistossa josta valmistui maisteriksi pianonsoitossa (Bachelor of Music in Piano Performance) vuonna 1977.
Diskografia

levyn nimi, levy-yhtiö, vuosi.
Gershwin Reimagined: An American in London, Decca Gold, 2018.
The Deep, Chesky Records, 2017.
The Nearness of You, Arbors Records, 2009.
To This Day, To This Day Foundation, 2006.
First Takes, Azica Records, 2005.
Blackbird, Concord, 2005, Chuck Berghoferin ja Gregg Fieldin kanssa
Pieces of String, Viewpoint Records, 2002, John Fremgenin ja Peter Erskinen kanssa
The Will: A Tribute to Oscar Peterson, Cars Productions, 1997, Ray Brownin ja Ed Thigpenin kanssa
The Joy, Digital Music Products / Dmp, 1995.
Lähde:
Aiheesta muualla

Shelly Berg Trio Concord Music. Viitattu 31.7.2021. (englanniksi)
Shelly Berg California Alliance for Jazz – CAJ. Arkistoitu 31.7.2021. Viitattu 31.7.2021. (englanniksi)
WUSF All Night Jazz Focus Artist of the Week: Shelly Berg WUSF Jazz. Arkistoitu 31.7.2021. Viitattu 31.7.2021. (englanniksi)
Samoilovo

| Samoilovo Само́йлово |
| --- | --- |
 Samoilovo
 Koordinaatit: 59°30′29″N, 34°15′22″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Boksitogorskin piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  471,47 km²
Väkiluku (2012):  1 600
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Samoilovon kunta Boksitogorskin piirin kartalla.
Samoilovo (ven. Само́йлово) on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Boksitogorskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Pikaljovon itäpuolella 40 kilometriä Boksitogorskista koilliseen. Kylässä on 141 ja kunnassa 1 600 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus

Samoilovon kunnan pinta-ala on 471,47 neliökilometriä. Se rajoittuu Boksitogorskin Bolšoi Dvorin, Pikaljovon, Boksitogorskin, Borin, Anisimovon ja Jefimovskiin kuntiin sekä Leningradin alueen Tihvinän piiriin. Pinta-alasta 75,3 % on metsää, 18,1 % maatalousmaata, 2,5 % teollisuusaluetta, 2,3 % asuinaluetta ja 1,7 % vesistöjä.
Pinnanmuodostukseltaan seutu on kumpuilevaa tasankoa, jolla kohoaa Tihvinän selänne. Tärkein joki on Tihvinänjoki. Kunnan pohjoisosan joet kuuluvat Javosman kautta Paksujokeen laskevan Retešan ja eteläosan joet Tšagodan altaisiin. Järviä ovat Ozerskoje, Britomlja ja Velje. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kalkkikivi, turve, sapropeeli, savi, hiekka, sora ja mineraalivärit.
Kunnan hallinnollinen keskus on Samoilovon itäpuolella sijaitseva Sovhoznyin taajama. Sen lisäksi kuntaan kuuluu 28 kylää ja muuta asutusta: Dubrova, Finikovo, Gorka, Grigorkino, Karpovskaja, Kazjonnoje Selo, Koli, Koskovo, Okulovo, Osinovka, Pakšejevo, Plutino, Podborovje, Rjazanski Šljuz, Samoilovo, Sara, Selivanovo, Sliziha, Sytšovo, Tšudtsyn kylä ja asemataajama, Ugol, Velje, Verhovje, Volodino, Zahoži, Zamošje ja Zarutševje. Suurimmat keskukset ovat yli 700 asukkaan Sovhoznyi ja noin 450 asukkaan Koli.
Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Uuden Laatokankaupungin ja Vologdan välinen maantie A114 sekä Olhavan ja Vologdan välinen rautatie, jolla on Kolin asema. Kylistä on linja-autoyhteydet Pikaljovoon, Jefimovskiin ja Boksitogorskiin. Rautatieasemalla pysähtyvät Babajevon ja Pietarin väliset paikallisjunat.
Talous perustuu metsäteollisuuteen. Tärkein tuotantolaitos on Tšudtsyn kylässä sijaitseva Mayr-Melnhof Holz Jefimovskin puunjalostustehdas. Lisäksi louhitaan sementin valmistukseen käytettävää kalkkikiveä. Maataloutta edustaa 18 yksityistilaa, asukkaiden palstaviljelmät ja kalankasvatuslaitos. Huomattavia työllistäjiä ovat erilaiset palvelut.
Sovhoznyin taajaman palveluihin kuuluvat alakoulu, kulttuurikeskus, kirjasto, lääkintäasema, posti ja joukko kauppoja. Julkisia palveluja on myös Kolissa. Maantien varrella on huoltoasemia ja kahviloita.
Nähtävyydet

Kunnasta on löydetty kolme keskiaikaista hautapaikkaa. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu 1700-luvulla – 1800-luvun alussa rakennettu Samoilovon tsasouna.
Aiheesta muualla

Samoilovon kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Samoilovon kunta Boksitogorskin piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Valtiosääntö

Valtiosääntö käsittää kaikki ne keskeiset oikeussäännöt, jotka sääntelevät tietyssä oikeusjärjestelmässä noudatettavia perusoikeuksia. Valtiosäännön sisältämät yksilön perusoikeudet koskevat turvallisuutta, vapautta ja koskemattomuutta, ylimpien valtioelinten valitsemista ja toimivaltaa sekä valtion aluetta ja kansalaisuutta. Valtiosääntö on valtiosääntöoikeuden keskeisin käsite.
Valtiosäännön käsite poikkeaa perustuslaista siten, että se kattaa kaikki tietyn sisältöiset säännökset riippumatta siitä, mikä niiden normihierarkkinen asema on. Valtiosäännön ydinsäädös voi tietysti olla tavanomaisesta lainsäädäntömenettelystä poikkeavassa järjestyksessä säädettävä perustuslaki. Suomen valtiosäännössä tällainen keskeinen säädös on Suomen perustuslaki.
Valtiosäännöllä tarkoitetaan useimmiten oikeudellista valtiosääntöä, joka merkitsee poliittisen vallan käyttöä, sen ehtoja ja siihen kuuluvia velvoitteita sääntelevää oikeussääntöjen kokonaisuutta. Oikeudellisen valtiosäännön ohella on kuitenkin olemassa myös poliittinen valtiosääntö. Se koostuu käytännöistä, jotka osoittavat, mille tahoille poliittinen tai yleensä julkinen valta tosiasiassa kuuluu ja miten sitä tosiasiassa käytetään. Päätösvaltaa voi käyttää esimerkiksi eduskuntaryhmä tai ministerivaliokunta. Yhteiskunnallista valtaa käyttävät suuressa määrin myös muut kuin suoranaisesti poliittiset toimijat, kuten elinkeinoelämä, ammattiyhdistysliike ja media.
Selångersånin vesistö

Ruotsin päävesistöalueet
Selångersånin vesistö (ruots. Selångersåns avrinningsområde, vesistöaluetunnus 41) muodostuu Pohjanlahden Selkämereen laskevan Selångersånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 460 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma

Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Selångersån, joka laskee Itämereen alle 0,2 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue

Selångersånin vesistö jää kahden suuren vesistön Indalinjoen vesistön (tunnus 40) ja Ljunganin vesistön (tunnus 42) väliin, jossa on sen lisäksi mereen laskevien purojen ja ojien pieniä valuma-alueita.
Vesistön valuma-alue > Valuma-alueen piirteitä

Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (52,7 %), turve (7,7 %), kalliomaa (15,9 %), hiekka ja sora (7,7 %), multamaa (7,9 %), savimaa (3,9 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,7 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (81,2 %), soita ja kosteikkoja (2,0 %), viljelymaita (6,7 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (3,7 %) sekä joutomaita (4,2 %). Näiden lisäksi on 2,2 % vesistöjä.
Vesistön valuma-alue > Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Selångersånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 5,09 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 36,1 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,65 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 5,3 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 38 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 33 m³/s on mitattu toukokuussa 1986 ja pienin 0,2 m³/s helmikuussa 1996. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi maaliskuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi huhti- ja toukokuulle.
Käännös suomeksi
Uolevi Kianto

Sorjo Uolevi Sotaprinssi Kianto (10. marraskuuta 1917 Hailuoto – 10. helmikuuta 2000 Oulu) oli suomalainen opettaja, toimittaja ja kirjailija.
Kiannon vanhemmat olivat kirjailija Ilmari Kianto ja opettaja Siviä Karppi. Hän kävi keskikoulun Joensuun lyseossa ja aloitti vuonna 1937 työskentelyn lehtialalla aluksi Pohjois-Karjalassa.  Vuonna 1938 Uolevi Kianto oli työssä Kajaanissa ilmestyneessä Kainuun Suunta-lehdessä ja vuonna 1939 oululaisessa Pohjolan Suunta-lehdessä.
Uolevi Kianto toimi myöhemmin äidinkielen ja muidenkin aineiden tuntiopettajana Pohjois-Pohjanmaan Keskusammattikoulussa, äidinkielen opettajana Oulun kauppaoppilaitoksessa vuosina 1959–1977, kirjastonhoitajana sekä äidinkielenopettajana Oulun ammattikoulussa ja lisäksi äidinkielenopettajana muun muassa myyjäkursseilla. Hän toimi eri lehtien kirjallisuus- ja teatteriarvostelijana ja julkaisi itse novelleja, runoja ja matkakertomuksia.
Teoksia

Ilmari Kiannon kirjalliset julkaisut 1896-1954, isänsä 80-vuotispäiväksi 7.5.1954 laatinut Uolevi Kianto.  Otava 1954
Ilmari Kiannon kauneimmat runot : valikoima, toimittanut Uolevi Kianto.   Otava 1964
Saat kertoa kaiken, sanoi Iki-Kianto.  Otava 1966
Tervetuloa kotiin, Iki : muistelmia ja päiväkirjojen kertomaa Iki-Kiannosta ja hänen ystävistään.  Otava 1978
Sebringin 12 tunnin ajo 2010

Kilpailun voittaja auto Peugeot 908 HDi FAP.
Sebringin Rata.
Sebringin 12 tunnin ajo 2010 (virallisesti 2010 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 20. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Peugeotilla ajaneet Marc Gené, Alexander Wurz ja Anthony Davidson.
Aiheesta muualla

Sebring 12 Hours (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:2010 12 Hours of Sebring
Käännös suomeksi
Valkohuulilehtisammakko

| Valkohuulilehtisammakko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Sammakot ja konnat Anura
Heimo::  Lehtisammakot Hylidae
Suku::  Litoria
Laji::  infrafrenata
Kaksiosainen nimi
 Litoria infrafrenata  (Günther, 1867) 
Katso myös
   Valkohuulilehtisammakko Wikispeciesissä   Valkohuulilehtisammakko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkohuulilehtisammakko (Litoria infrafrenata) on suurimpia lehtisammakkolajeja kasvaen lähes 15 cm pitkäksi. Se on päältä yleensä vihreä, mutta voi olla pronssinvärinenkin. Vatsa on valkoinen. Nimensä mukaisesti sillä kulkee valkea juova ylähuulessa. Valkohuulilehtisammakolla on pitkät ja hoikat raajat ja tarttumalevyt varpaissa, joiden avulla se liikkuu ketterästi kasvillisuudessa, mutta on hidas maalla. Takajaloissa on raitoja, jotka ovat naaraalla valkoisia ja koiraalla vaaleanpunaisia. Koiraat kerääntyvät veden äärelle parittelemaan. Ne kurnuttavat 3–4 metrin korkeudessa oksilla. Munat lasketaan veteen. Valkohuulilehtisammakko elää melko yleisenä Uudessa-Guineassa ja ympäröivillä saarilla sekä Australian koilliskärjessä. Se elää metsissä ja puutarhoissa.
Aiheesta muualla

Sammakkolampi.net: Valkohuulilehtisammakko (Arkistoitu – Internet Archive)
Valtiosääntöoikeus

Oikeuden vaaka
Oikeusjärjestys
Julkisoikeus
Valtiosääntöoikeus
Hallinto-oikeus
Finanssioikeus
Rikosoikeus
Prosessioikeus
Eurooppaoikeus
Kansainvälinen oikeus
Yksityisoikeus
Henkilöoikeus
Varallisuusoikeus
Perhe- ja jäämistöoikeus
Työoikeus
Kauppaoikeus
Ympäristöoikeus
Urheiluoikeus
Lääkintä- ja bio-oikeus
Kansainvälinen yksityisoikeus
Oikeuden yleistieteet
Oikeusteoria
Oikeushistoria
Oikeussosiologia
Oikeustaloustiede
Oikeuden ja sukupuolen tutkimus
Oikeusinformatiikka
Valtiosääntöoikeus on oikeudenala, joka tutkii valtiosääntöä eli niiden keskeisten oikeussääntöjen kokonaisuutta, jotka sääntelevät perusoikeuksia, ylimpien valtioelinten toimintaa ja niiden valitsemista sekä valtion aluetta ja kansalaisuutta. Nykyisin valtiosääntöoikeus tutkii myös Euroopan integraation ja kansainvälisen yhteistyön vaikutuksia valtiosääntöön. Valtiosääntöoikeus on osa julkisoikeutta.
E.W. Böckenförden mukaan valtiosääntöoikeuden erottaa muista oikeudenaloista neljä keskeistä erityispiirrettä:
Valtiosääntönormisto on perustavanlaatuista (fundamentaalista) oikeutta, joka määrittää oikeussääntöjen tuottamisen ja soveltamisen tavan ja rajat.
Valtiosääntönormisto kohdistuu politiikkaan, koska se sääntelee pääsyä poliittiseen ratkaisuvaltaa, määrää sen käytössä noudatettavan menettelyn ja asettaa sille rajat. Se on siten välttämättä poliittis-ideologisesti latautunut oikeudenala.
Perustuslain sisältämä normisto on eräiltä osin fragmentaarista (epätäydellistä).
Perustuslaki pitää tietoisesti sen soveltajan liikkumavaran avoimena sisältäen vain puitesääntelyä, jonka yksityiskohdat on jätetty muun oikeuden varaan.
Valentin Jumašev

Valentin Jumašev (15. joulukuuta 1957 Perm, Neuvostoliitto) on venäläinen toimittaja ja poliitikko, joka oli presidentti Boris Jeltsinin hallinnon sisärenkaan jäsen.
Jumašev oli 1995–1996 tunnetun venäläisen viikkolehden Ogonjokin päätoimittaja ja nimitettiin 1996 Jeltsinin julkisten asioiden neuvonantajaksi. Hän seurasi Anatoli Tšubaisia merkittävässä  Venäjän presidentinhallinnon kansliapäällikkönä 3/1997–12/1998. Jumašev avioitui vuonna 2003 Jeltsinin tyttären Tatjana Djatšenkon kanssa. Joidenkin mukaan Jumašev olisi ollut Jeltsinin "Presidentin päiväkirjan" haamukirjoittaja.
Sentence of Death

| Sentence of Death Destruction |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : Caet Studiolla Berliinissä 1984
 Julkaistu: 3. syyskuuta 1984
 Tuottaja(t): Wolfgang Eichholz
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 19.33
 Levy-yhtiö: Steamhammer Metal Blade Records
Destructionin muut julkaisut
|   | Sentence of Death 1984 | Infernal Overkill 1985 |
Sentence of Death on saksalaisen thrash metal -yhtye Destructionin ensimmäinen EP, joka julkaistiin vuonna 1984. Tämäkin levy on yksi black metalin edelläkävijöistä ja sanotaankin joskus black thrashiksi.
Kappaleet

Intro (Sentence of Death) – 1.16
Total Desaster – 4.13
Black Mass – 3.59
Mad Butcher – 3.30
Satan's Vengeance – 3.16
Devil's Soldier – 3.25
Kokoonpano

Marcel Schmier – basso, laulu
Mike Sifringer – kitara
Tommy Sandmann – rummut
Aiheesta muualla

Sentence of Death Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Sentence of Death Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)