stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Syyrian kieli

| Syyria |
| --- | --- |
   alue, jossa syyria on virallinen vähemmistökieli.   alue, jossa on syntyperäisiä syyriaa puhuvia.
Oma nimi:  ܣܘܪܝܝܐ suryāyā
Muu nimi:  itä-aramea
Tiedot
Alue:   Syyria   Irak  Turkki  Iran
Virallinen kieli:  Idän apostolinen kirkko Syyrialais-ortodoksinen kirkko Syyrian katolinen kirkko
Puhujia:  n. 3 miljoonaa
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  syyrialaiset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Afroaasialaiset kielet
Kieliryhmä:  Seemiläiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  syc
ISO 639-3:  syc
 Ohje 
Syyrialainen kirja 1100-luvulta Serta-kursiivilla.
Syyria (ܣܘܪܝܝܐ suryoyo, suryāyā) on seemiläisiin kieliin kuuluvan aramean kielen itäinen murre, jota aikoinaan puhuttiin laajalti hedelmällisen puolikuun alueella. Kielellä on noin kolme miljoonaa puhujaa Lähi-idässä ja diasporassa ympäri maailmaa. Laajimmassa määritelmässään syyriaa käytetään usein viittaamaan kaikkiin itä-aramealaisiin kieliin, joita puhutaan alueen erilaisten kristinuskoa tunnustavien ryhmien, kuten assyrialaiskristittyjen parissa. Erityismerkityksessä sillä viitataan Edessan klassiseen kieleen, josta muotoutui syyrialaisen kristillisyyden kieli.
Lähi-idässä syyriaa äidinkielenään puhuvia asuu Syyriassa, Irakissa, Georgiassa, Azerbaidžanissa, Armeniassa, Turkissa ja Israelissa. Myös useissa länsimaissa on merkittäviä diasporassa asuvia yhteisöjä, jotka ovat paenneet konflikteja Irakista ja Syyriasta.
Luokittelu

Syyria kuuluu afroaasialaiseen kieliryhmään, seemiläisten kielten alaryhmään, länsiseemiläisten kielten haaraan ja aramealaiseen kieliryhmään.
Kieli jaetaan kahteen päämurteeseen: itäiseen ja läntiseen.
Kirjakieli

Kieltä kirjoitetaan syyrialaisilla aakkosilla.
Vanhimmat kirjalliset todisteet kielestä ovat peräisin 1. vuosisadan ensimmäiseltä puoliskolta. Muuhun kuin kiveen hakatut syyriankieliset tekstit ovat peräisin vuodelta 243.
Kielinäyte

Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Isä meidän -rukous syyrian kielellä estrangelo-kirjaimistolla:
translitteroituna:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Syyrian kieli Wikimedia Commonsissa
Beth Mardutho – The Syriac Institute
Syriac Catholic Youth Club
Hugoye: Journal of Syriac Studies
Ethnologue report on Syriac
Learn Assyrian Aramaic – an introduction to the Syriac language in its eastern version
Assyriska Riksförbundet i Sverige (ARS) – Assyyrialaiset Ruotsissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Afroaasialaiset kielet
aasáx
aari
afar
ajawa
akkadi
amhara
arabia
aramea
bambassi
bedža
ebla
egypti
foinikia
hassaniyya
hausa
heprea
higi-bura
kabyyli
kambata
keskiatlaksentamazight
kopti
malta
oromo
saho
sidamo
somali
syyria
tamashek
tašelhit
tigre
tigrinja
ugariti
wolaitta
Peter Harrold

| Peter Harrold |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. kesäkuuta 1983 (ikä 41) Kirtland Hills, Ohio, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  St. Louis Blues / Chicago Wolves
Sarja:  NHL / AHL
Pelinumero:  10
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  Los Angeles Kings (NHL)   New Jersey Devils (NHL)
Peter Jacob Harrold (s. 8. elokuuta 1983 Kirtland Hills, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue St. Louis Bluesin organisaatiossa.
Ura

Harrold pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä Los Angeles Kingsin paidassa kaudella 2006–2007. Harrold edusti Yhdysvaltoja jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2009.
12. elokuuta 2011 Harrold teki yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen New Jersey Devilsin kanssa.
Yksityiselämä

Harroldin vaimo Casey on entisen NFL-pelaaja Dwight Clarkin tytär.
Tilastot

Käännös suomeksi
Pieli

Hopeakentässä punainen pieli
Pieli on heraldinen airutkuvio, jonka leveys on noin kolmannes kilven leveydestä, ja joka kulkee kilven oikeassa reunassa. Suomalainen heraldiikka ei tunne kavennettua pieltä.
Pieli yltää aina korkeussuunnassa kilven reunasta reunaan. Samaa kuviota kilven vasemmassa reunassa kutsutaan vastapieleksi.
Pindrowpihta

| Pindrowpihta |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Havupuut Pinophytina
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Suku::  Pihdat Abies
Laji::  pindrow
Kaksiosainen nimi
 Abies pindrow  (D.Don) Royle 
Katso myös
   Pindrowpihta Wikispeciesissä   Pindrowpihta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pindrowpihta (Abies pindrow) on Himalajalla ja lähivuoristoissa kasvava ainavihanta pihtalaji. Se kasvaa 2400–3700 metrin korkeudessa ja viihtyy etenkin viileillä ja kosteilla pohjoisrinteillä. Korkeutta sille kertyy 40–60 metriä ja rungon halkaisija on noin 2–2,5 m.
Pindrowpihdan tummanvihreät lehdet ovat neulasmaisia, kiiltäviä ja eräitä pihtojen pisimmistä. Niiden pituus vaihtelee 4–9 cm välillä. 7–14 cm pitkät ja 3–4 cm leveät kävyt ovat nuorina tummanvioletteja ja vanhoina ruskeita. Ne hajoavat 5–7 kuukautta pölytyksen jälkeen vapauttaakseen kypsät siemenet.
Pikkutaivas

| Pikkutaivas Pauli Hanhiniemen Perunateatteri |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2000
 Julkaistu: 2000
 Tuottaja(t): Pauli Hanhiniemen Perunateatteri
 Tyylilaji: Suomirock
 Kesto: 46.38
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  5.
Pauli Hanhiniemen Perunateatterin muut julkaisut
| Kaupunkitarinoita 1998 | Pikkutaivas 2000 | Appelle-moi Bob 2001 |
Pikkutaivas on suomalaisen Pauli Hanhiniemen Perunateatteri -rockyhtyeen neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2000.
Kappaleet

Ettäs uskalsin – 3.15
Vieraslista – 3.13
Huhtikuu – 3.09
Kuka minä on – 4.46
Pikkutaivas – 3.02
Hyvää Asiaa – 4.16
Grapska Gornja – 3.40
Ei vielä viimeinen – 3.14
Siipeen jos sain – 3.52
Molskille – 3.14
Liverpool – 3.45
Laski sanko – 4.32
Hurahtaa – 2.35
Ponthieu

Ponthieu oli keskiaikainen kreivikunta Picardien alueella. Se oli englantilaisten läänityksenä vuosina 1279–1360 ja Englannin kuninkaan omistuksessa vuoteen 1369. Tämän jälkeen se siirtyi Burgundin herttuakunnan ja Ranskan omistukseen. Ponthieun pääkaupunki oli Abbeville.
Ponthieun nimi on edelleen käytössä eräissä ranskalaisissa paikannimissä, kuten Millencourt-en-Ponthieu ja Crécy-en-Ponthieu, jonka lähellä käytiin merkittävä Crécyn taistelu satavuotisessa sodassa.
Peppi Pitkätossu karkuteillä

| Peppi Pitkätossu karkuteillä> På rymmen med Pippi Långstrump |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Olle Hellbom
Käsikirjoittaja:  Astrid Lindgren
Tuottaja:  Olle Nordemar
Säveltäjä:  Georg Riedel
Kuvaaja:  Kalle Bergholm
Leikkaaja:  Jan Persson
Pääosat:   Inger Nilsson  Pär Sundberg  Maria Persson  Hans Alfredson  Öllegård Wellton  Fredrik Ohlsson 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  SF Svensk Filmindustri AB
Levittäjä:  SF Studios
Ensi-ilta:   Ruotsi 14. marraskuuta 1970  Suomi 18. joulukuuta 1970 
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Edeltäjä:  Peppi Pitkätossu seitsemällä merellä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peppi Pitkätossu karkuteillä on vuonna 1970 ensi-iltansa saanut lastenelokuva. Elokuvassa Tommi ja Annika kyllästyvät äitinsä määräilyyn ja päättävät karata. He pyytävät Peppiä mukaan karkumatkalle ja he päätyvät hulvattomiin seikkailuihin ympäri maata, kunnes lopulta koti-ikävä yllättää.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Inger Nilsson  | … |  Peppi Pitkätossu   |
|  Pär Sundberg  | … |  Tommi   |
|  Maria Persson  | … |  Annika   |
|  Hans Alfredson  | … |  Konrad   |
|  Öllegård Wellton  | … |  Tommin ja Annikan äiti   |
|  Fredrik Ohlsson  | … |  Tommin ja Annikan isä   |
Syke (7. tuotantokausi)

Suomalaisen sairaalan traumaosastolle sijoittuvan Syke-draamasarjan seitsemännen tuotantokauden julkaiseminen alkoi Nelonen Median maksullisessa suoratoistopalvelussa Ruutu+:ssa 3. tammikuuta 2020. Kaudella on 36 jaksoa, jotka muodostavat 9 jaksokokonaisuutta.
Kaudella ovat mukana kaikki edellisen kauden näyttelijät, lukuun ottamatta Iina Kuustosta ja Sanna Stellania, joiden esittämät Iiris Ketola ja Ella Vaahtera poistuvat sarjasta. Uusina hahmoina aloittivat Nicke Lignellin esittämä yleiskirurgi Jari Valkjärvi sekä Iida-Maria Heinosen anestesiahoitaja Sonja Salmi.
Seitsemäs kausi alkoi televisiossa Livillä 1. syyskuuta 2020. Jaksoja esitettiin tiistaisin ja keskiviikkoisin kaksi jaksoa illassa. Jaksot ilmestyvät televisioesityksen tahdissa ilmaiseksi Ruutu-suoratoistopalveluun.
Rooleissa > Sivurooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Minetta Hämäläinen  | … |  Ada Alanko   |
|  Markus Järvenpää  | … |  Toni Alanko   |
|  Johanna Tilus  | … |  Emilia   |
|  Emilia Karilampi  | … |  Meeri Nortamo   |
|  Krista Putkonen-Örn  | … |  Elina Hurskainen    |
|  Elena Spirina  | … |  Olga Godova    |
|  Pedram Notash  | … |  Uffe    |
|  Jaajo Linnonmaa  | … |  J-P    |
|  Oskar Töhönen  | … |  Jokke    |
|  Stella Leppikorpi  | … |  Mila    |
|  Kheba Touray  | … |  Demba Bojang    |
|  Henry Hanikka  | … |  Malik Danquah, Zahran isä    |
|  Pyry Kähkönen  | … |  fysioterapeutti Konsta   |
Jaksot

| Jakso | Nimi | Julkaisu Ruutu+:ssa | Ensiesitys Livillä | Ikäraja / Sisältörajoitukset   |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Kylmä sydän | 3. tammikuuta 2020 | 3. tammikuuta 2020 (Liv ja Nelonen) 1. syyskuuta 2020 |  /  |
| 1 | Kylmä sydän | 3. tammikuuta 2020 | 3. tammikuuta 2020 (Liv ja Nelonen) 1. syyskuuta 2020 |  /  |
| 1 | Kylmä sydän | 3. tammikuuta 2020 | 2. syyskuuta 2020 |  /  |
| 1 | Kylmä sydän | 3. tammikuuta 2020 | 2. syyskuuta 2020 |  /  |
| 2 | Suuronnettomuus | 10. tammikuuta 2020 | 8. syyskuuta 2020 |  /  |
| 2 | Suuronnettomuus | 10. tammikuuta 2020 | 8. syyskuuta 2020 |  /  |
| 2 | Suuronnettomuus | 17. tammikuuta 2020 | 9. syyskuuta 2020 |  /  |
| 2 | Suuronnettomuus | 17. tammikuuta 2020 | 9. syyskuuta 2020 |  /  |
| 3 | Kaksonen | 24. tammikuuta 2020 | 15. syyskuuta 2020 |  /  |
| 3 | Kaksonen | 24. tammikuuta 2020 | 15. syyskuuta 2020 |  /  |
| 3 | Kaksonen | 31. tammikuuta 2020 | 16. syyskuuta 2020 |  /  |
| 3 | Kaksonen | 31. tammikuuta 2020 | 16. syyskuuta 2020 |  /  |
| 4 | Murtuneita sydämiä | 7. helmikuuta 2020 | 22. syyskuuta 2020 |  /  |
| 4 | Murtuneita sydämiä | 7. helmikuuta 2020 | 22. syyskuuta 2020 |  /  |
| 4 | Murtuneita sydämiä | 14. helmikuuta 2020 | 23. syyskuuta 2020 |  /  |
| 4 | Murtuneita sydämiä | 14. helmikuuta 2020 | 23. syyskuuta 2020 |  /  |
| 5 | Vapaa pudotus | 21. helmikuuta 2020 | 29. syyskuuta 2020 |  /  |
| 5 | Vapaa pudotus | 21. helmikuuta 2020 | 29. syyskuuta 2020 |  /  |
| 5 | Vapaa pudotus | 28. helmikuuta 2020 | 30. syyskuuta 2020 |  /  |
| 5 | Vapaa pudotus | 28. helmikuuta 2020 | 30. syyskuuta 2020 |  /  |
| 6 | Ammatinvalintakysymys | 6. maaliskuuta 2020 | 6. lokakuuta 2020 |  /  |
| 6 | Ammatinvalintakysymys | 6. maaliskuuta 2020 | 6. lokakuuta 2020 |  /  |
| 6 | Ammatinvalintakysymys | 13. maaliskuuta 2020 | 7. lokakuuta 2020 |  /   |
| 6 | Ammatinvalintakysymys | 13. maaliskuuta 2020 | 7. lokakuuta 2020 |  /   |
| 7 | Kunnollinen veronmaksaja | 20. maaliskuuta 2020 | 13. lokakuuta 2020 |  /  |
| 7 | Kunnollinen veronmaksaja | 20. maaliskuuta 2020 | 13. lokakuuta 2020 |  /  |
| 7 | Kunnollinen veronmaksaja | 27. maaliskuuta 2020 | 14. lokakuuta 2020 |  /  |
| 7 | Kunnollinen veronmaksaja | 27. maaliskuuta 2020 | 14. lokakuuta 2020 |  /  |
| 8 | Yllätyslapsi | 3. huhtikuuta 2020 | 20. lokakuuta 2020 |  /  |
| 8 | Yllätyslapsi | 3. huhtikuuta 2020 | 20. lokakuuta 2020 |  /  |
| 8 | Yllätyslapsi | 10. huhtikuuta 2020 | 21. lokakuuta 2020 |  /  |
| 8 | Yllätyslapsi | 10. huhtikuuta 2020 | 21. lokakuuta 2020 |  /  |
| 9 | Vaikea päätös | 17. huhtikuuta 2020 | 27. lokakuuta 2020 |  /  |
| 9 | Vaikea päätös | 17. huhtikuuta 2020 | 27. lokakuuta 2020 |  /  |
| 9 | Vaikea päätös | 24. huhtikuuta 2020 | 28. lokakuuta 2020 |  /  |
| 9 | Vaikea päätös | 24. huhtikuuta 2020 | 28. lokakuuta 2020 |  /  |
Keskeiset tekijät

Ohjaajat: Toni Laine, Annika Grof
Pääkäsikirjoittajat: Anne Prokofjeff, Hanna Leivonniemi
Käsikirjoittajat: Antero Arjatsalo, Hanna Leivonniemi, Solina Riekkola, Ninni Saajola
Stooritiimi: Antero Arjatsalo, Hanna Leivonniemi, Hannamaija Matila, Solina Riekkola, Ninni Saajola
Syke-konsepti: Petja Peltomaa
Showrunner: Tia Talli
Kuvaaja: Antti Ruusuvuori
Lavastaja: Pirjo Rossi
Leikkaajat: Jerem Tonteri, Stina Uusitalo, Meri Itäkodes
Äänisuunnittelija: Tuukka Nikkilä
Linjatuottaja: Heidi Laitinen
Tuottajat: Tia Talli, Lotta Westerberg
Vastaavat tuottajat: Olli Haikka, Jarkko Hentula, Tea Panula (Nelonen Media)
Aiheesta muualla

Syke Ruutu-palvelussa
| --- | --- |
Tuotantokaudet:   1. tuotantokausi  2. tuotantokausi  3. tuotantokausi  4. tuotantokausi  5. tuotantokausi  6. tuotantokausi  7. tuotantokausi  8. tuotantokausi  9. tuotantokausi  10. tuotantokausi  11. tuotantokausi  12. tuotantokausi  13. tuotantokausi  14. tuotantokausi  15. tuotantokausi  16. tuotantokausi 
Pääosissa:   Lena Meriläinen  Iina Kuustonen  Tiina Lymi  Leena Pöysti  Antti Luusuaniemi  Lauri Tilkanen  Jarkko Niemi  Matti Ristinen  Jaana Pesonen  Elena Spirina  Carl-Kristian Rundman  Mari Perankoski  Krista Putkonen-Örn  Niina Koponen  Juha-Tapio Arola  Lotta Kaihua  Amelie Blauberg  Senna Vodzogbe  Janne Saarinen  Marius Valtanen  Valtteri Lehtinen  Sebastian Rejman  Jenni Banerjee  Sanna Stellan  Iida-Maria Heinonen  Nicke Lignell  Akseli Kouki  Helmi-Leena Nummela  Janni Hussi  Mikko Nousiainen 
Esityskanavat:   Yle TV2  Yle Areena  Nelonen  Liv  Ruutu / Ruutu+ 
Elokuvat:   Hätätila  Särkynyt sydän
Paloheinän kirjasto

| Paloheinän kirjasto |
| --- | --- |
 Paloheinän kirjasto ja terveysasema toimivat samassa palvelutalossa.
Sijainti:  Paloheinäntie 22, 00670 Helsinki
Koordinaatit:  60.24930°N, 24.94136°E
Tyyppi:  Helsingin kaupunginkirjaston toimipiste
Perustettu:  1986
Kotisivut
Paloheinän kirjasto on Helsingin Paloheinän osa-alueella sijaitseva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa.
Paloheinän palvelukeskuksessa sijaitseva kirjasto on perustettu vuonna 1986. Palvelukeskuksen on suunnitellut Arkitektbyrån Bengt Lundsten. Kirjaston tiloja on uudistettu esimerkiksi syksyllä 2019. Samassa palvelukeskuksessa toimii Paloheinän terveysasema.
Kirjaston historiaa

Paloheinän kirjaston edeltäjinä voidaan pitää Helsingin maalaiskunnan suomalaisen kirjaston keskuskirjastoa, joka sijoitettiin maalaiskunnan Pakinkylän Metsolan kansakouluun vuonna 1934. Metsolan kansakoulu oli nykyisen Metsolan ala-asteen lähistöllä. Kirjaston kokoelmissa oli yhteensä 2 800 nidettä. Vuonna 1946 Pakinkylän alue liitettiin Helsingin kaupunkiin osana suurta alueliitosta. Kirjastotoiminta jatkui Pakilan sivukirjastona, joka sijaitsi aluksi Metsolan koululla, sitten Pakilan kirkon tiloissa. Vuonna 1954 kirjasto sai uudet tilat tuolloin valmistuneesta, arkkitehti Jorma Järven suunnittelemasta Pakilan kansakoulusta (nykyinen Pakilan ala-asteen koulu).
Metsolan kansakoulussa sijaitsi suomenkielinen kirjasto vuodesta 1934 lähtien (nykyisen Itä-Pakilan alueella).
Tätä seurasi Pakilan kirjasto, joka sai tilat vuonna 1954 valmistuneesta Pakilan kansakoulusta (nyk. Pakilan ala-asteen koulun).
Aiheesta muualla

Petri Manssila: Asukkaat vastustavat Paloheinän terveysaseman lakkautusta  12.3.2010. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 15.6.2021.
Salla Salo: Kirjasto kulttuuriperintöyhteisöjen identiteettityön mahdollistajana ja tukijana : Tapaustutkimus Paloheinän ja Itäkeskuksen kirjastoista (pro gradu -työ Turun yliopistolle)  28.4.2020. Turun yliopisto. Viitattu 15.6.2021.
Erja Vuorio: Paloheinän kirjastoon uusi johtaja oulunkylainen.fi.  5.2.2019. Viitattu 15.6.2021.
Philippe Boucher

| Philippe Boucher |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1973 Saint-Apollinaire, Québec
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  94 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1992–2009
Seurat:  Buffalo Sabres Los Angeles Kings Dallas Stars Pittsburgh Penguins
NHL-varaus:  13. varaus, 1991 Buffalo Sabres
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Pittsburgh Penguins | 2009  |
Philippe Boucher (s. 24. maaliskuuta 1973 Saint-Apollinaire, Québec) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan puolustajana 748 ottelua NHL:ssä. Boucher lopetti 16 kautta kestäneen ammattilaisuransa Stanley Cup -mestaruuden jälkeen kesällä 2009.
Ura > Junioriura

Boucher aloitti jääkiekon 1988 Ste-Foy Gouverneursin joukkueessa QAAA-juniorisarjassa, missä hänet tunnettiin räjähtävänä maalintekijänä. 17-vuotiaana hän siirtyi QMJHL:ään Granby Bisonsiin, jossa hänet valittiin liigan kauden tulokkaaksi. Kauden jälkeen NHL:n varaustilaisuudessa Buffalo Sabres varasi Boucherin ensimmäisellä kierroksella vuorolla 13. Boucher pelasi kuitenkin QMJHL:ssä vielä kolme kautta. Granbyn lisäksi hän pelasi myös Laval Titansissa.
Ura > Ammattilaisura

Boucherista tuli ammattilainen kesken kauden 1992–1993, jolloin hän siirtyi Lavalista NHL-liigaan Buffalo Sabresiin. Osan kaudesta hän pelasi Buffalon farmijoukkueessa AHL-liigan Rochester Americansissa. Boucherin aika Buffalossa päättyi kaudella 1994–1995, jolloin seura myi hänet Grant Fuhrin ja Denis Tsygurovin kanssa Los Angeles Kingsiin vaihdossa Aleksei Žitnikiin, Robb Stauberiin, Charlie Huddyyn ja viidennen kierroksen varausvuoroon.
Los Angelesissa Boucherin puolustuspeli parani, ja hänestä tuli tärkeämpi osa joukkueen puolustusta. Hän pelasi kahdeksan kautta Los Angelesissä, minkä jälkeen hän siirtyi vapaana agenttina Dallas Starsiin vuonna 2002.
Dallasissa Boucher teki uransa myöhäisessä vaiheessa läpimurron puolustajien eliittiin kaudella 2005–2006, jolloin hän teki 16 maalia ja 27 syöttöä. Kaudella 2006–2007 Boucher sivusi Dallasin puolustajien maaliennätystä, kun hän teki 19 maalia.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Olen aina ihaillut urheilijoita, jotka lopettavat voittajina. Nyt olen otettu, kun minulla on mahdollisuus tehdä samoin | ” |
– Philippe Boucher. 
Kaudella 2008–2009 Boucher myytiin Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Darryl Sydoriin. Kauden päätteeksi Boucher pääsi ensimmäistä kertaa juhlimaan Stanley Cup -mestaruutta Pittsburghissa. Syyskuussa 2009 Boucher ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Pinokkion uudet seikkailut

| Pinokkion uudet seikkailut> The New Adventures of Pinocchio |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michael Anderson
Käsikirjoittaja:   Tom Sheppard  Sherry Mills 
Perustuu:  Carlo Collodin romaaniin
Tuottaja:   Raju Patel  Jeffrey M. Sneller 
Säveltäjä:  Rainer Oleak
Kuvaaja:  Ennio Guarnieri
Pääosat:   Martin Landau  Gabriel Thomson  Udo Kier 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Pinocchio II Productions, Ltd
Levittäjä:  New Line Cinema
Ensi-ilta:  1999
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pinokkion uudet seikkailut (The New Adventures of Pinocchio) on vuonna 1999 valmistunut brittiläis-saksalais-yhdysvaltalaisena yhteistyönä tehty elokuva. Se on jatkoa elokuvalle Pinokkion seikkailut ja tapahtuu pari vuotta ensimmäisen osan tapahtumien jälkeen. Siinä Pinokkio on teini-ikäiseksi kasvanut oikea poika, joka pinnaa koulusta päästäkseen jo ensimmäisessä osassa nähdyn ystävänsä Lampunsydämen kanssa karnevaaleihin. Pojat ostavat karnevaaleista taikajuomaa, joka vaikuttaa aluksi hämmästyttävältä, mutta myöhemmin tekee tuhoisia muutoksia. Elokuvan pääosissa nähdään Udo Kier ja Martin Landau. Elokuvaa ei tule sekoittaa Disneyn Pinocchioon.
Aiheesta muualla

Pinokkion uudet seikkailut Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pine Falls

Manitoba Hydron vesivoimalaitos Pine Falssissa
Pine Falls on kylä Manitoban provinssissa Kanadassa Winnipegjärven itäpuolella Winnipegjoen varrella. Kylässä sijaitsee Pine Fallsin voimalaitos, joka on viimeinen Winnipegjoen voimalaitoksista ennen Winnipegjärveä. Kylä sijaitsee 13 kilometrin päässä Winnipegjärven itärannalta ja noin 115 kilometrin päässä Winnipegistä. Kylään johtaa vain tavaraliikenteessä käytettävä rautatie Winnipegistä, jolla liikennettä hoitaa Central Manitoba Railway.
Voimalaitos

Pine Fallsin voimalaitospadon rakentaminen aloitettiin 1949 ja saatiin päätökseen 1952. Voimalaitoksen ja patoaltaan kustannukset olivat 23,5 miljoonaa Kanadan dollaria. Voimalaitoksen teho on 88 megawattia ja keskimääräinen sähköntuotanto noin 620 miljoonaa kilowattituntia. Voimalaitoksen putouskorkeus on 11,3 metriä. Patoaltaan pinta-ala on yhdeksän neliökilometriä. Manitoba Hydron omistama voimalaitos tuottaa sähköä kylässä sijaitsevalle Manitoba Paper Companyn paperitehtaalle.
Pienimäki

Pienimäki on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Arvo Pienimäki (s. 1955), iskelmälaulaja
Eila Pienimäki (nyk. Pienimäki-Kuukkula, s. 1939), iskelmälaulaja
Emil Pienimäki (1884–1949), päätoimittaja
Jarmo Pienimäki (s. 1973), kaupunginjohtaja
Sami Pienimäki (s. 1976), yrittäjä ja yritysjohtaja
Seppo Pienimäki (1939–2022), yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Tomi Pienimäki (s. 1973), yritysjohtaja, Sami Pienimäen veli
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Pikornavirukset

| Pikornavirukset |
| --- | --- |
 Hepatiitti A -virus
Virusten luokittelu
Ryhmä::  Ⅳ (+)ssRNA-virukset
Kunta::  Virus
Lahko::  Picornavirales
Heimo::  Pikornavirukset Picornaviridae
Suvut
 Aphthovirus  Aquamavirus  Avihepatovirus  Ampivirus  Avisivirus  Cardiovirus  Dicipivirus  Cosavirus  Enterovirus  Erbovirus  Gallivirus  Harkavirus  Hepatovirus  Hunnivirus  Kobuvirus  Kunsagivirus  Limnipivirus  Megrivirus  Mischivirus  Mosavirus  Oscivirus  Parechovirus  Pasivirus  Passerivirus  Potamipivirus  Rabovirus  Rosavirus  Sakobuvirus  Salivirus  Sapelovirus  Senecavirus  Sicinivirus  Teschovirus  Torchivirus  Tremovirus 
Katso myös
   Pikornavirukset Wikispeciesissä   Pikornavirukset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikornavirukset ovat hyvin pieniä vaipattomia, ikosahedraalisia eli 20-tahoisia viruksia, jotka kuuluvuat Picornaviridae -heimoon. Pikornaviruksien genomi muodostuu positiivisesta yksisäikeisestä RNA-molekyylistä, jonka vuoksi ne lisääntyvätkin solujen sytoplasmassa. Tunnettuja pikornaviruksia ovat muun muassa ihmisillä esiintyvät enterovirus, poliovirus ja hepatiitti A -virus. Eläinten viruksista tunnetuin pikornavirus on suu- ja sorkkatautia aiheuttava virus.
Aiheesta muualla

Finto: Pikornavirukset (Picornaviridae)
Laji.fi: Picornaviridae
ViralZone: Picornaviridae (englanniksi)
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Picornaviridae, taxonomy (englanniksi)
Pienin toimiva tuote

Kehityspolku pienimmästä toimivasta tuotteesta kohti monimutkaisempia tuotteita.
Pienin toimiva tuote (engl. Minimum Viable Product, MVP) on uusi, markkinoille vasta yrittävä tuote tai palvelu, jossa on vain sellaiset ominaisuudet, jotka tyydyttävät varhaisten asiakkaiden tarpeet. Pienimmän toimivan tuotteen tarkoitus on kerätä palautetta tuotekehitykseen. Joidenkin asiantuntijoiden mukaan olennaista on luoda tuote, jota voidaan jo myydä, vaikka se ei täyttäisi läheskään suunnittelijoiden visiota lopullisesta tuotteesta.
Yritykselle palautteen kerääminen pienimmästä toimivasta tuotteesta on usein edullisempaa kuin enemmän ominaisuuksia sisältävän tuotteen sisäinen tuotekehitys. Enemmän ominaisuuksia ja toiminnallisuuksia sisältävän tuotteen kehittäminen lisää kustannuksia ja riskejä, koska suunnittelijoiden oletukset asiakkaiden tarpeista ja käyttäytymisestä usein osoittautuvat virheellisiksi.
Käsitteen keksi ja määritteli vuonna 2001 Frank Robinson. Myöhemmin käsitteen ovat popularisoineet Steve Blank ja Eric Ries.