Martin Harris
Mormonin kirjan todistaja

Vuonna 1828 Martin Harris tutustui Palmyrassa asuvaan Joseph Smithiin, joka kertoi hänelle saaneensa enkelin ilmestyksen. Enkeli nimeltä Moroni oli kertonut hänelle, että Palmyran lähellä sijaitsevaan kukkulaan oli haudattu kultaisia levyjä, joihin oli kaiverrettu Amerikan mantereen muinaisten asukkaiden historia. Nämä levyt sisältäisivät myös ”evankeliumin täyteyden”. Harris uskoi Smithin kertomukseen. Hän auttoi nuorta miestä taloudellisesti sekä myös toimimalla tämän kirjurina, kun Smith käänsi tekstiä kultalevyiltä urimin ja tummimin avulla verhon takaa sanellen.
Harris halusi saada jonkinlaisen varmuuden levyjen olemassaolossa, joten Smith kopioi hänelle muutamia kirjoitusmerkkejä levyiltä. Mahdollisesti kyseessä on nykyäänkin tunnettu Anthonin käsikirjoitus. Harris vei kopion New Yorkiin, jossa hän esitti sen Columbian yliopiston muinaisitämaisten kielten professorille Charles Anthonille. Vaikka Harris ja Anthon antoivat myöhemmin kohtaamisesta hyvin erilaisen kuvan, tapaaminen hälvensi ilmeisesti Harrisin epäillyt kultalevyjen aitoudesta.
Martin Harrisin vaimo Lucy Harris epäili kuitenkin edelleenkin tarinan aitoutta, ja hän vaati miestään tuomaan mukanaan levyistä jo käännetyt 116 sivua. Alun vastustelun jälkeen Smith myöntyi tähän, tosin ilmeisen vastahakoisesti. Vastahankaisuuteen olikin syytä, sillä Harrisin vaimo kieltäytyi luovuttamasta sivuja takaisin. Hänen mukaansa Smithille ei olisi ongelma kääntää tekstiä uudestaan, jos levyt kerran olisivat olemassa. Jos levyjä taas ei ollut, kääntäminen ei olisi mahdollista, ja huijaus paljastuisi. Käännöstyö keskeytyi joksikin aikaa, ja jonkin ajan kuluttua Smith kertoi saaneensa Jumalalta ilmoituksen, jonka mukaan kadonneita sivuja ei tulisi kääntää uudelleen. Smith sanoi, että hänen vastustajansa voisivat väärentää sivujen tekstin ja väittää häntä huijariksi. Lisäksi ilmoitus tuomitsi kovin sanoin sekä Smithin että Harrisin (Oppi ja liitot 10).
Lucy Harrisin kätkemiä sivuja ei koskaan löydetty. Mormonitutkimuksessa ne tunnetaan nimellä 116 kadonnutta sivua.
Käännöstyö jatkui uudelleen, mutta Smith ei enää hyväksynyt Harrisia kirjurikseen. Jumala oli kieltänyt tämän ilmoituksessa. Toiset, ennen muuta Oliver Cowdery, auttoivat nyt Smithiä ja kirjoittivat tekstiä hänen sanelustaan. Harris kuitenkin tuki Smithiä edelleen taloudellisesti. Hän myös lupasi maksaa Mormonin kirjan ensipainoksen painatuskulut. Tätä varten hän joutui panttaamaan kotitilansa.
Smithin sanelemassa Mormonin kirjan tekstissä puhuttiin kolmesta todistajasta, joille Jumala paljastaisi ne levyt, joilta kirja on käännetty. Martin Harris, Oliver Cowdery ja David Whitmer pyysivät lupaa saada olla nämä kolme, ja Smith suostui. He vetäytyivät rukoilemaan läheiseen metsään, mutta mitään ei tapahtunut. Harris pyysi tällöin lupaa poistua, koska hän oli varma, että vastaamattomuus johtui hänestä. Smith suostui, ja Smith, Cowderyn ja Whitmerin mukaan heille ilmestyikin Herran enkeli, joka näytti heille kultalevyt. Enkeli myös sanoi, että Smithin tekemä käännös oli oikea. Jonkin ajan kuluttua Smith rukoili yhdessä Harrisin kanssa, ja tämä sai nähdä samanlaisen näyn. Kaikkien kolmen todistajan kohdalla oli siis kyse näystä. Harris, Whitmer ja Cowdery kirjoittivat näkemästään valaehtoisen todistuksen, joka liitettiin Mormonin kirjan alkuun. Se on painettuna lähes kaikkiin kirjasta otettuihin painoksiin.