stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Robert Merrihew Adams
Teoksia ja julkaisuja

"Theories of Actuality", Noûs (1974)
"Motive Utilitarianism", Journal of Philosophy (1976)
"Primitive Thisness and Primitive Identity", Journal of Philosophy (1979)
"Actualism and Thisness", Synthèse (1983)
"Time and Thisness", Midwest Studies in Philosophy (1986)
The Virtue of Faith (1987)
"Involuntary Sins", Philosophical Review (1985)
"Divine Commands and the Social Nature of Obligation" Faith and Philosophy (1987)
"The Knight of Faith", Faith and Philosophy (1990)
"Moral Faith", Journal of Philosophy (1995)
Leibniz: Determinist, Theist, Idealist (1994)
"Things in Themselves", Philosophy and Phenomenological Research (1997)
Finite and Infinite Goods (1999)
A Theory of Virtue: Excellence in Being for the Good (2006)
What is, and What is in Itself: A Systematic Ontology (2021)
Rob Shearer

| Rob Shearer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. lokakuuta 1976 (ikä 47) Kitchener, ON, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  175 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  EC VSV
Sarja:  Erste Bank Eishockey Liga
Pelinumero:  19
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–2012
Aik. seurat:  Hershey Bears (AHL) Colorado Avalanche (NHL) TPS (SML) Eisbären Berlin (DEL) EHC Linz (EBEL) Reading Royals (ECHL) Villacher SV (EBEL)
Robert Shearer (s. 19. lokakuuta 1976 Kitchener, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, joka pelasi viimeiseksi Itävallan Erste Bank Eishockey Ligassa pelaavaan EC VSV:n riveissä. Hän pelasi Itävallan lisäksi kaksi NHL-ottelua, 377 AHL-ottelua, yhden kauden SM-liigassa, kolme kautta DEL-liigassa, 34 ottelua ECHL:ssa. Hän kävi myös pelaamassa Sveitsin liigan pudotuspeleissä Fribourg-Gotteronin joukkueessa keväällä 2006. Shearer voitti urallaan AHL:n ja DEL:n mestaruuden. Uransa jälkeen hän on toiminut lukiojoukkue Cumberland Valley High:n apuvalmentajana USHS-liigassa.
Randi Kolstad

| Randi Kolstad |
| --- | --- |
 Kolstad vuonna 1954.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Randi Kolstad Borch (o.s. Ballestad)
Syntynyt: 23. toukokuuta 1925 Skien, Norja
Kuollut: 6. lokakuuta 1999 (74 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Randi Kolstad Borch (o.s. Ballestad; 23. toukokuuta 1925 Skien – 6. lokakuuta 1999 Oslo) oli norjalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa vuonna 1945 ja näytteli muun muassa Centralteatretissa vuosina 1949–1959. Kolstad esiintyi myös elokuvissa vuodesta 1951 lähtien.
Vuonna 1959 Kolstad perusti Lennart Hylandin kanssa Morokulien-nimisen mikrovaltion Ruotsin ja Norjan rajalle Eidskogiin ja Edaan.
Yksityiselämä

Kolstadin puoliso vuosina 1946–1955 oli näyttelijä Lasse Kolstad.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Randi Kolstad Wikimedia Commonsissa
Robert Michael White

Robert Michael White
Robert Michael White (6. heinäkuuta 1924 – 17. maaliskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen koelentäjä. Hän liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin toisen maailmansodan aikana heinäkuussa 1944 ja palveli myöhemmin Vietnamin sodassa.
White osallistui North American X-15 -ohjelmaan, jossa hän rikkoi useita ilmailuaiheisia ennätyksiä. Hän ylitti ensimmäisenä ihmisenä lentokoneella Mach 4:n, 5:n ja 6:n nopeudet. 17. heinäkuuta 1962 White lensi X-15:n  314 750 jalan (59 mailia eli 96 km) ennätyskorkeuteen eli lensi ensimmäisenä ihmisenä lentokoneella avaruuteen. Tästä saavutuksesta hän sai "astronautin siivet", avaruuslentäjän lentomerkin, ollen ensimmäinen "siivekäs astronautti", yksi harvoista joka on lentänyt avaruuteen ilman perinteistä avaruusalusta.
White vetäytyi koelentäjäohjelmasta lokakuussa 1963 ja jäi helmikuussa 1981 eläkkeelle ilmavoimista kenraalimajurina. Hänelle myönnettiin vuonna 1992 paikka Aerospace Walk of Honorissa ja 15. heinäkuuta 2006 National Aviation Hall of Famessa.
Aiheesta muualla

Air Force biography
Personal website of MGEN Robert M. 'Bob' White (Arkistoitu – Internet Archive)
First Flight Society: Major Robert M. White (Arkistoitu – Internet Archive)
Veteran Tributes biography: Robert M. White (Arkistoitu – Internet Archive)
Rok Justin

Rok Justin, 2014
Rok Justin (s. 6. huhtikuuta 1993) on slovenialainen mäkihyppääjä. Hän edustaa seuratasolla SSD Stol Zirovnicaa.
Justin kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lillehammerissa joulukuussa 2013. Ensimmäiset maailmancuppisteensä hän sai kaksi viikkoa myöhemmin oltuaan kuudestoista Engelbergin kilpailuissa. Se on toistaiseksi hänen paras maailmancupsijansa.
Continental Cupissa hän on voittanut kaksi osakilpailua (tilanne 21.12.2013).
Nuorten MM-kilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan neljäs joukkuekilpailussa ja yhdestoista henkilökohtaisessa kilpailussa Erzurumissa 2012.
Reckoning

| Reckoning R> E.M. |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 8. joulukuuta 1983 – 16. tammikuuta 1984
 Julkaistu: 14. huhtikuuta 1984
 Tuottaja(t): Mitch Easter ja Don Dixon
 Tyylilaji: vaihtoehtorock, college rock
 Kesto: 38.11
 Levy-yhtiö: I.R.S. Records
R.E.M:n muut julkaisut
| Murmur 1983 | Reckoning 1984 | Fables of the Reconstruction 1985 |
Reckoning on R.E.M:n vuonna 1984 julkaistu toinen albumi. Se sai esikoisen Murmurin (1983) tapaan hyvät arvostelut ja myi debyyttiä enemmän.
Heti vuoden vaihteen jälkeen 1984 R.E.M. oli valmis palaamaan studiolle. Reflection Sound -studioilla syntyivät tammikuussa äänitykset Reckoningia varten ja monia ylimääräisiä ottoja, joista useimmat olivat päätyvä Dead Letter Office -kokoelmalle. Kakkosalbumi Reckoning ilmestyi huhtikuussa 1984. Sen ensimmäinen single oli Late Night With David Letterman -ohjelmassa 6. lokakuuta 1983 ensiesityksensä saanut "So. Central Rain". Toinen levyltä elämään keikoille myöhemminkin jäänyt kappale ja toinen singlejulkaisu oli Mike Millsin entiselle tyttöystävälle kirjoitettu "(Don't Go Back To) Rockville".
Levyn kansitaide on laulaja Michael Stipen ja georgialaisen pastori-taidemaalari Howard Finsterin yhteistyön tulos.
Reckoning saavutti Yhdysvaltain albumilistalla sijan 27 (ja myi kultaa vuonna 1991) ja siitä tuli yhtyeen ensimmäinen Isossa-Britanniassa listoille noussut albumi (parhaimmillaan sijalla 91).
Kappalelistaus

"Harborcoat" – 3:54
"7 Chinese Bros." – 4:18
"So. Central Rain (I'm Sorry)" – 3:15
"Pretty Persuasion" – 3:50
"Time After Time (Annelise)" – 3:31
"Second Guessing" – 2:51
"Letter Never Sent" – 2:59
"Camera" – 5:25 (kappaletta seuraa lyhyt jamitteluosuus)
"(Don't Go Back To) Rockville" – 4:32
"Little America" – 2:58
Euroopan CD-version (1992) bonuskappaleet:
"Wind Out (with friends)" 1:59
"Pretty Persuasion" (live in studio) 4:01
"White Tornado" 1:51
"Tighten Up" 4:08
"Moon River" 2:20
Singlet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| single | julkaisupäivä | maa | formaatti | listasijoitus |
| So. Central Rain | 26. maaliskuuta 1984 | Iso-Britannia | 7"/12" | - |
| So. Central Rain | 17. huhtikuuta 1984 | Yhdysvallat | 7" | #85 |
| (Don't Go Back To) Rockville | 18. kesäkuuta 1984 | Iso-Britannia | 7"/12" | - |
| (Don't Go Back To) Rockville | 7. elokuuta 1984 | Yhdysvallat | 7" | - |
Soittajat

Mike Mills - basso, taustalaulu
Bill Berry - rummut, taustalaulu
Peter Buck - kitara
Michael Stipe - laulu
René Nicolas de Maupeou

René Nicolas de Maupeou, Pierre Lacour’n maalaama muotokuva.
René Nicolas Charles Augustin de Maupeou (25. helmikuuta 1714 Montpellier – 29. heinäkuuta 1792 Le Thuit) oli ranskalainen valtiomies, joka toimi Ranskan kanslerina ja oli maan hallituksen tosiasiallinen johtaja Ludvig XV:n valtakauden loppuvuosina 1770–1774. Maupeou supisti vuonna 1771 merkittävästi aatelin hallitsemien ja uudistuksia jarruttaneiden ylimpien tuomioistuinten eli parlamenttien valtaa kuninkaan hyväksi, mutta vuonna 1774 hallitsijaksi tullut Ludvig XVI palautti tilanteen ennalleen.
Ura

Maupeou syntyi merkittävään Ranskan oikeuslaitoksessa vaikuttaneeseen aatelissukuun. Hänen isänsä René Charles de Maupeou oli Pariisin parlamentin puheenjohtaja vuosina 1743–1757. Maupeou itse oli Pariisin parlamentissa osaston puheenjohtajana vuodesta 1737. Hänet nimitettiin parlamentin puheenjohtajaksi vuonna 1763 samalla kun hänen isästään tuli Ranskan suursinetinvartija. Isä ja poika tukivat molemmat Ludvig XV:n pyrkimyksiä nujertaa parlamenttien vastahanka kuninkaallisia päätöksiä kohtaan. Maupeoun isä nimitettiin syyskuussa 1768 Ranskan kansleriksi, mutta tämä erosi jo seuraavana päivänä, jolloin Maupeou nimitettiin sekä kansleriksi että suursinetinvartijaksi. Maupeou oli kuninkaan rakastajattaren Madame du Barryn suojatti.
Maupeou järjesti vuonna 1769 Ranskan valtiovarainministeriksi Joseph-Marie Terrayn ja myötävaikutti ulkoministeri Étienne François de Choiseulin erottamiseen joulukuussa 1770. Maupeou, Terray ja ulkoministeriksi kesäkuussa 1771 nimitetty Aiguillonin herttua muodostivat hallituksen johtokolmikon ja olivat kaikki parlamenttien vastustajia. Kun Terrayn esitykset valtiontalouden tasapainottamisesta laajentamalla verotusta etuoikeutettuihin säätyihin törmäsivät parlamenttien jyrkkään vastustukseen, ryhtyi Maupeou koviin otteisiin. Pariisin parlamentin tuomarien mentyä lakkoon hän käski tammikuun 20. päivän vastaisena yönä 1771 heitä palaamaan töihin, määräsi tottelemasta kieltäytyneet erotettaviksi ja karkotettaviksi syrjäisiin maakuntiin sekä lähetti musketöörejä toimeenpanemaan käskyä. Lähes kaikki tuomarit, yhteensä 130, karkotettiin.
Helmikuussa 1771 Maupeou määräsi perustettavaksi viisi uutta maakunnallista tuomioistuinta, joiden toimialue kattoi pääosan Pariisin parlamentin aiemmasta tuomiopiiristä, sekä uuden Pariisiin parlamentin, jonka toimivaltaa oli rajoitettu ja jolla ei ollut enää veto-oikeutta kuninkaallisiin edikteihin. Samalla Maupeou korvasi perinnöllisissä viroissa toimineet aateliset tuomarit nimitetyillä ja erotettavissa olevilla tuomareilla murentaen siten niin sanotun noblesse de robe -aatelin asemaa. Monien virkojen myyminen kiellettiin. Ranskan maakuntien seitsemästä parlamentista Mapeou lakkautti kaksi. Myös eräät Pariisin parlamentin tueksi asettuneet keskushallinnon elimet (Cour des aides, Grand conseil) kokivat saman kohtalon.
Maupeoun toimet parlamentteja vastaan mahdollistivat muun muassa Terrayn verouudistuksen etenemisen, mutta kuninkaan rajoittamattoman vallan vahvistaminen herätti vihaa sekä aatelin että varakkaan porvariston keskuudessa. Toukokuussa 1774 Ludvig XV:n seuraajaksi tullut Ludvig XVI kuunteli Maupeoun vastustajia ja palautti parlamenttien valtaoikeudet entiselleen. Maupeou menetti elokuussa 1774 sinetinvartijan viran sekä asemansa maan hallituksessa ja hänet karkotettiin hovista, tosin hän sai pitää elinikäisen kanslerinviran.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta René Nicolas de Maupeou Wikimedia Commonsissa
MAUPEOU RENÉ NICOLAS CHARLES AUGUSTIN DE (1714-1792) (ranskaksi) Encyclopædia Universalis
Rok Flander

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Rok Flander 2009. |  Rok Flander 2009. |  Rok Flander 2009. |  |
Maa:   Slovenia
Miesten lumilautailu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Arosa 2007 | parisuurpujottelu |  |
|  Pronssia | Arosa 2007 | paripujottelu |  |
Rok Flander (s. 26. kesäkuuta 1979 Kranj) on slovenialainen lumilautailun maailmanmestari.
Flander voitti parisuurpujottelun maailmanmestaruuden Arosassa 2007, ja sai samoissa kilpailuissa pronssia paripujottelussa. Gangwonin MM-kilpailuissa 2009 hän oli paripujottelussa neljäs. Parisuurpujottelussa hän sijoittui MM-kilpailuissa kahdeksanneksi Stonehamissa 2013 ja Lachtalissa 2015.
Flander sijoittui olympialaisissa parisuurpujottelussa seitsemänneksi Torinossa 2006, kahdeksanneksi Vancouverissa 2010 ja kuudenneksi Sotšissa 2014.
Flander voitti maailmancupin parisuurpujottelukilpailun San Vigiliossa joulukuussa 2006, Söldenissa lokakuussa 2007 ja Telluridessa joulukuussa 2010 sekä paripujottelun La Molinassa tammikuussa 2008. Hän on sijoittunut maailmancupin kilpailuissa lisäksi neljä kertaa toiseksi ja viisi kertaa kolmanneksi.
Flander sijoittui paripujottelun ja parisuurpujottelun yhteisen maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kaudella 2006–2007, neljänneksi 2009–2010 ja viidenneksi kaudella 2007–2008.
Ruonajärvi

Ruonajärvi on noin viidentoista järven nimi Suomessa. Näihin kuuluvat muiden muassa:
Ruonajärvi, järvi Lismajoen valuma-alueella Kittilässä
Ruonajärvi, järvi Aakenusjoen valuma-alueella Kittilässä
Ruonajärvi, järvi Muoniossa
Ruonajärvi, järvi Ulvilassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ruonajärvi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rok Drakšič

| Mitalit> Maa:   Slovenia.Miesten judo.Euroopan kisat  | Mitalit> Maa:   Slovenia.Miesten judo.Euroopan kisat  | Mitalit> Maa:   Slovenia.Miesten judo.Euroopan kisat  | Maa:   Slovenia> Miesten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Baku 2015 | 73 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 2013 | 73 kg |  |
|  Pronssia | Wien 2010 | 66 kg |  |
|  Pronssia | Tšeljabinsk 2012 | 66 kg |  |
|  Pronssia | Montpellier 2014 | 73 kg |  |
|  Pronssia | Kazan 2016 | 73 kg |  |
Rok Drakšič (s. 2. tammikuuta 1987 Griže) on slovenialainen judon Euroopan-mestari, moninkertainen EM-mitalisti sekä Euroopan kisojen mitalisti.
Drakšič voitti Euroopan-mestaruuden 73 kg:n sarjassa Budapestissa 2013. Hän sai EM-pronssia 66-kiloisissa Wienissä 2010 ja Tšeljabinskissa 2012 sekä 73-kiloisissa Montpellier’ssa 2014 ja Kazanissa 2016. Hän oli EM-kilpailuissa seitsemäs 60-kiloisissa Belgradissa 2007. Hän saavutti Bakun Euroopan kisoissa 2015 pronssia 73 kg:n sarjassa.
MM-kilpailuissa Drakšič on sijoittunut viidenneksi 60 kg:n painoluokassa Rio de Janeirossa 2007 ja 66-kiloisissa Pariisissa 2011 sekä seitsemänneksi 73-kiloisissa Rio de Janeirossa 2013. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli 66-kiloisissa yhdeksäs. Pekingin olympialaisissa 2008 ja Rion olympialaisissa 2016 hän putosi ensimmäisellä kierroksella.
Drakšič saavutti alle 20-vuotiaiden MM-pronssia 60 kg:n painoluokassa 2006. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 66 kg:n sarjassa 2009 ja sai samassa ikäluokassa EM-pronssia 60-kiloisten sarjassa 2004. Hän sai alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa 60-kiloisissa 2004 ja 2005. Hän sijoittui Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla toiseksi 55-kiloisissa 2003 sekä kadettien EM-kilpailuissa (alle 17-v.) kolmanneksi 55 kg:n sarjassa 2002.
Drakšič sai Välimeren kilpailuissa hopeaa 60 kg:n sarjassa Almeriassa 2005 ja pronssia 66-kiloisissa Pescarassa 2009. Hän on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kolme turnausvoittoa, viisi kakkossijaa ja viisi kolmossijaa sekä maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kolme turnausvoittoa ja kolme kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa seitsemän Slovenian-mestaruutta.
Drakšič valittiin Suomen judoliiton päävalmentajaksi vuonna 2020.
Rebekka Holi

| Rebekka Holi |
| --- | --- |
 Rebekka Holi vuonna 2023.
Henkilötiedot
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  2018–
Tyylilajit:  rock, indie pop
Levy-yhtiöt:   Soundhill Records  Booa Music (2023–) 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Rebekka Holi on suomalainen laulaja-lauluntekijä, jonka kappaleet yhdistelevät rockia ja indie popia. Hänen ensimmäinen albuminsa Posliinijättiläinen julkaistiin vuonna 2021 ja toinen albumi Kukkaan vuonna 2024. Hän on esiintynyt myös nimellä Rebekka Holi & Yhtye.
Holin kappaleita on kuvailtu muun muassa arvaamattomiksi, suorasukaisiksi sekä ”mehevien tarinoiden ja melankolian yhdistelmiksi”. Holi itse on kuvaillut musiikillista tyyliään ”haikean leikkisäksi”, melankoliseksi sekä ”herkäksi mutta humoristiseksi”. Toistuviksi teemoiksi hän on nimennyt yksinäisyyden, ulkopuolisuuden, kaipuun ja lohdun. Hän on kertonut harrastaneensa musiikkia lapsesta asti ja soittavansa muun muassa pianoa ja kitaraa. Punkista saamien vaikutteiden lisäksi hän on nimennyt innoittajikseen muun muassa Kate Bushin, J. Karjalaisen ja Green Dayn. Holi tekee kappaleensa alusta loppuun itse ja toteuttaa myös julkaisuihinsa graafisen ilmeen ja kansitaiteen. Kappaleista tehdään sekä soolo- että yhtyesovitukset.
»Jos pitää kuvailla musiikkiani, niin se on jotain vaihtoehtopopia ja vaihtoehtorockia, jossa on vahvoja melodioita, omintakeisia sanoituksia, yksinkertaisia hokemia ja selkeitä kappalerakenteita. Kirjoitan asioista, jotka koskettavat mua tavalla tai toisella. Käsittelen esimerkiksi sattumuksia, jotka ovat jääneet vaivaamaan mieltäni.» 
(Rebekka Holi)
Holi on kotoisin Helsingistä ja opiskellut näyttelijäntaidetta Laajasalon opistossa, lauluntekemistä Pop & Jazz Konservatoriossa sekä musiikin tekemistä ja tuottamista Metropolia-ammattikorkeakoulussa. Hän on myös ääninäytellyt muutamissa 2000-luvun alun animaatioelokuvissa, kuten Bambi 2, Karhuveljeni Koda 2 ja Leroy & Stitch. Musiikin ohella Holi tekee äänisuunnittelua.
Diskografia > Albumit

Posliinijättiläinen (2021)
Kukkaan (2024)
Diskografia > EP-levyt

Nurinaa yms (2018)
Auringon ympäri (2020)
Diskografia > Singlet

”Huvipuisto” (2020)
”Kömmin viereesi” (2021)
”Mitä on seksi” (2021)
”Ulla” (2021)
”Huoleton” (2023)
”Viisas nuori mies” (2023)
”Minä ja Amalia” (2023)
”Mitä sinulle kuuluu?” (2023)
”Piina” (2024)
Aiheesta muualla

Rebekka Holi Spotifyssä
Rojé Stona

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Rojé Stona Pariisin olympialaisissa 2024. |  Rojé Stona Pariisin olympialaisissa 2024. |  Rojé Stona Pariisin olympialaisissa 2024. |  |
Maa:   Jamaika
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | kiekko |  |
Rojé Stona (s. 26. helmikuuta 1999) on jamaikalainen kiekonheittäjä. Hän on voittanut olympiakultaa vuonna 2024.
Stona saavutti menestystä nuorten sarjoissa maanosansa mestaruuskilpailuissa. Yleisessä sarjassa hän saavutti vuonna 2022 Jamaikan-mestaruuskilpailuissa hopeaa tuloksella 64,40 ja sijoittui Kansainyhteisön kisoissa kuudenneksi tuloksella 62,15. Vuonna 2023 hän saavutti Jamaikan-mestaruuskilpailuissa hopeaa tuloksella 65,92, mutta saman vuoden MM-kilpailuissa hänen karsintatuloksensa 62,67 ei riittänyt loppukilpailuun. Vuonna 2024 Stona sijoittui Jamaikan-mestaruuskilpailuissa toiseksi tuloksella 65,29. Pariisin olympialaisissa 2024 hän heitti karsinnassa tuloksen 65,32 ja eteni karsinnan kuudenneksi parhaana loppukilpailuun, jossa hän voitti kultaa olympiaennätyksellä 70,00, kolmen senttimetrin erolla Liettuan Mykolas Aleknaan. Stona heitti voittotuloksensa neljännellä heittokierroksella.
Stona heitti yli 60 metriä ensimmäisen kerran vuonna 2019 ja yli 65 metriä vuonna 2022. Huhti-toukokuussa 2023 hän paransi ennätystään kolme kertaa ja päätyi lukemiin 68,64. Vuonna 2024 hän paransi ennätystään huhtikuussa Oklahomassa tulokseen 69,05 ja elokuussa Pariisin olympialaisissa tulokseen 70,00.
Stona on kilpaillut myös kuulantyönnössä, jossa hän ylitti 20 metrin rajan vuonna 2023 ja työnsi maaliskuussa 2024 hallikilpailussa ennätyksekseen 20,48. Vuonna 2023 hän saavutti Jamaikan-mestaruuskilpailuissa hopeaa tuloksella 18,96.
Stona on opiskellut Yhdysvalloissa Clemsonin yliopistossa ja Arkansas’n yliopistossa, ja hän on kilpaillut yliopistojen mestaruuskilpailuissa.
Ranskan avoin tennisturnaus

| Tournoi de Roland- Garros (Ranskan avoimet) |
| --- | --- | --- |
 Ranskan avoin tennisturnaus 2024

Grand Slam
Sijainti: Pariisi  Ranska
Kenttätyyppi: Massa / Ulkokenttä
Miesten kaaviot: 128S / 128Q / 64D
Naisten kaaviot: 128S / 96Q / 64D
Palkintorahaa: 53 500 000 € (2024)
viralliset sivut
Grand Slam -turnaukset
  Australian avoimet   Ranskan avoimet (Roland Garros)   Wimbledon   Yhdysvaltain avoimet
Ranskan avoin tennisturnaus, virallisesti Tournoi de Roland-Garros, on toinen tenniskauden neljästä Grand Slam -turnauksesta. Se järjestetään vuosittain touko-kesäkuussa Pariisissa Ranskassa.
Turnaus pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1891 kansallisena turnauksena ja Ranskan ulkopuolelta tulevien pelaajien osallistuminen sallittiin vuonna 1925. Turnauksen alkuaikoina pelattiin vielä ruohoalustalla. Vuoden 1928 Davis Cupia varten rakennettiin uusi tennisstadion Stade Roland-Garros, joka nimettiin ensimmäisessä maailmansodassa kunnostautuneen sotasankari Roland Garrosin mukaan, koska se oli yksi kaupan ehdoista, kun stadionia varten ostettiin maa-alue. Pelialusta muuttui ruohoalustasta massa-alustaksi. Vuonna 1968 turnaus muuttui ”avoimeksi” eli ammattilaispelaajien osallistuminen turnaukseen sallittiin.
Massakenttä on vuosien varrella osoittautunut vaikeaksi useille maailman huipuille. Muun muassa Jimmy Connors, John McEnroe, Boris Becker ja Pete Sampras eivät voittaneet Ranskan avoimia kertaakaan. Heistä Connors, Becker ja Sampras eivät koskaan pelanneet edes loppuottelussa. 1990-luvulla, 2000-vuosikymmenellä ja 2010-luvulla turnauksessa ovat menestyneet miehistä erityisesti espanjalaiset ja eteläamerikkalaiset massakenttäspesialistit. Näinä vuosikymmeninä miesten kaksinpelin voittaja on ollut espanjalainen viisitoista kertaa ja loppuottelun häviäjä on ollut espanjalainen kuudesti. Etelä-Amerikasta miesten kaksinpelin voittaja on tullut näinä vuosikymmeninä viisi kertaa. Naistähdistä Ranskan avoimia eivät ole pystynyt voittamaan muun muassa Martina Hingis, Venus Williams ja Lindsay Davenport. Heistä Davenport ei ole pelannut koskaan turnauksen loppuottelussa.
Miesten kaksinpelissä Ranskan avoimissa parhaiten menestynyt pelaaja kautta aikain on espanjalainen Rafael Nadal, joka on voittanut turnauksen neljätoista kertaa. Nadal pelasi Ranskan avoimissa ensimmäistä kertaa vuonna 2005 ja voitti turnauksen tästä eteenpäin neljä kertaa peräkkäin. Vuosien 2005–2008 lisäksi Nadal on voittanut turnauksen myös vuosina 2010–2014 ja 2017–2019 sekä 2022. Naisten kaksinpelissä menestynein on yhdysvaltalainen Chris Evert, joka vei turnauksen voiton seitsemänä vuonna. Lähimmäksi Evertin saavutusta on päässyt Steffi Graf kuudella mestaruudellaan. Kaiken kaikkiaan eniten turnausvoittoja Ranskan avoimissa ottanut pelaaja on Margaret Smith Court, joka 1960- ja 1970-luvuilla vei kaksinpelimestaruuden viidesti ja voitti lisäksi neljästi sekä nelinpelin että sekanelinpelin mestaruuden.
Aiheesta muualla

Ranskan avointen verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Remus (kuu)

| Remus |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjät:  Franck Marchis, Pascal Descamps,  Daniel Hestroffer, ja Jerome Berthier
Löytöaika:  9. elokuuta 2004
Kiertoradan ominaisuudet
Planeetta:  87 Sylvia
Keskietäisyys:  706 ± 5 km
Eksentrisyys:  0,016 ± 0,011
Kiertoaika:  1,3788 ± 0,0007 päivää
Inklinaatio:  2,0° ± 1,0°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  7 ± 2 km
Pyörähdysaika:  ?
Kaasukehän ominaisuudet
Kaasunpaine:  -
Koostumus
-:  
Remus on päävyöhykkeen asteroideihin kuuluvan pikkuplaneetta Sylvian sisempi ja pienempi kuu. Se tunnetaan myös nimellä (87) Sylvia II. Kuun löysivät Franck Marchis, Pascal Descamps, Daniel Hestroffer, ja Jerome Berthier 9. elokuuta vuonna 2004. Kuu sai nimensä roomalaisen mytologian Remuksen mukaan. Ennen nimeämistään kuu tunnettiin tunnuksella S/2004 (87) 1. Toinen Sylvian kuista on nimeltään Romulus.
Riccardo Garrone (näyttelijä)

Riccardo Garrone (1. marraskuuta 1926 Rooma – 14. maaliskuuta 2016 Milano) oli italialainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja ääninäyttelijä. Hän syntyi Roomassa ja kävi siellä Dramaattisen taiteen kansallista Silvio D’Amico -akatemiaa. Hän esiintyi elokuvissa vuodesta 1949 lähtien. Lisäksi hän ohjasi esimerkiksi elokuvat La mafia mi fa un baffo (1974) ja La commessa (1975).
Garrone oli näyttelijänä muun muassa elokuvissa Ihana elämä (1960), Tyttö ja laukku (1961) ja Illallinen (1998).
Aiheesta muualla

Riccardo Garrone Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: it:Riccardo Garrone (attore)
Käännös suomeksi