stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sekovartiset

Sekovartiset ovat kasveja, joiden kasvulliset osat eivät ole erilaistuneet juureksi, varreksi ja lehdiksi vaan muodostavat sekovarren.
Aikaisemmin sekovartisia (Thallophyta) pidettiin yhtenä neljästä kaaresta, joihin kasvikunta jaettiin; muut kolme olivat sammalet, sanikkaiset ja siemenkasvit.
Tämä kaari jaettiin 14 alakaareen, jotka olivat:
bakteerit (Bacteria)
sinilevät (Cyanophyceae)
siimaeliöt (Flagellatae)
erilaissiimaiset (Heterocontae)
piilevät (Diatomeae)
yhtymälevät (Conjugatae)
viherlevät (Chlorophyceae)
näkinpartaiset (Charales)
ruskolevät (Phaecophyceae)
punalevät (Rhodophyceae)
limasienet (Myxomyoctes)
leväsienet (Phycomyoctes)
varsinaiset sienet (Eumyoctes) ja
jäkälät (Lichenes).
Jo 1930-luvulla pidettiin kuitenkin ilmeisenä, etteivät nämä muodosta yhtenäistä fylogeneettista ryhmää ja että polveutumisopillisessa järjestelmässä kutakin alakaarta olisi pidettävä omana kaarenaan. Nykyisen käsityksen mukaan levät jaetaankin yhdeksään kaareen.  Sen sijaan bakteereja ja sieniä ei enää edes lueta kasvikuntaan kuuluviksi, vaan ne muodostavat omat kuntansa, joista bakteereihin kuuluvat myös sinilevät eli syanobakteerit. Jäkälät taas koostuvat symbioosissa elävistä sienistä ja levistä.
Sek-amyyliasetaatti

| sek-Amyyliasetaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  pentan-2-yyliasetaatti
CAS-numero:  626-38-0
PubChem CID:  12278
SMILES:  CCCC(C)OC(=O)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H14O2
Moolimassa:  130,2 g/mol
Sulamispiste:  –148 °C
Kiehumispiste:  121 °C
Tiheys:  0,86 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 1,07 g/l (25 °C)
Sek-amyyliasetaatin kemiallinen kaava on C7H14O2 ja rakennekaava CH3COOCH(CH3)C3H7. Sek-amyyliasetaatista käytetään myös nimityksiä 2-pentyyliasetaatti ja 1-metyylibutyyliasetaatti.
Sek-amyyliasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 130,2 g/mol, sulamispiste −148 °C, kiehumispiste 121 °C, tiheys 0,86 g/cm3, liukenee huonosti veteen, leimahduspiste 32 °C c.c., itsesyttymislämpötila 380 °C ja CAS-numero 626-38-0.
2-pentyyliasetaattia käytetään erityisesti selluloosan ja sen johdannaisten sekä painomusteiden liuottimena. Sillä on käyttöä myös tekstiilien, kuten nahan viimeistelyssä.
Aiheesta muualla

sek-Amyyliasetaatin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: 1-Methylbutyl acetate (englanniksi)
Sek-butyyliasetaatti

| sek-butyyliasetaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-metyylipropyyliasetaatti
CAS-numero:  105-46-4
PubChem CID:  7758
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H12O2
Moolimassa:  116,16 g/mol
Ulkomuoto:  Väritön neste
Sulamispiste:  –99 °C (174 K)
Kiehumispiste:  112 °C (385 K)
Tiheys:  0,87 g/cm3
Liukoisuus veteen:  veteen 0,8 g/100 ml (20 °C)
sek-butyyliasetaatin kemiallinen kaava on C6H12O2 ja rakennekaava CH3COOCH(CH3)CH2CH3. sek-butyyliasetaatista käytetään myös nimeä 1-metyylipropyyliasetaatti.
sek-butyyliasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 116,16 g/mol, sulamispiste −99 °C, kiehumispiste 112 °C, tiheys 0,87 g/cm3, liukenee veteen 20 °C:n lämpötilassa 0,8 g/100 ml, leimahduspiste 17 °C c.c. ja CAS-numero 105-46-4.
sek-butyyliasetaatin isomeerisia asetaatteja ovat n-butyyliasetaatti, isobutyyliasetaatti ja tert-butyyliasetaatti.
1-metyylipropyyliasetaatilla on vain vähän teollista merkitystä. Sitä käytetään lähinnä nitroselluloosan liuottamiseen.
Aiheesta muualla

sek-butyyliasetaatin kansainvälinen kemikaalikortti
Sekstantti

Sekstantti
Sekstantti on vesi- tai ilma-aluksen astronomisessa navigoinnissa käytettävä optinen laite, jota käytetään määritettäessä aluksen paikka suhteessa taivaankappaleeseen: planeettoihin, tähtiin, aurinkoon tai kuuhun.
Sekstantti on laite, jolla voidaan hyvin tarkasti mitata kulmia. Tähtitieteelliseen paikanmääritykseen sisältyy yleensä taivaankappaleen korkeuden mittaaminen. Korkeudella ymmärretään havaintopaikasta horisonttiin ja taivaankappaleeseen piirrettyjen puolisuorien välistä kulmaa. Vertaamalla korkeusmittausta merenkulun taulukoista ilmenevään taivaankappaleen todelliseen korkeuteen saadaan selville suora, jonka kohdalla alus sijaitsee. Kahden tai useamman tällaisen suoran määrittämisellä voidaan määrittää aluksen sijainti.
Suurin kulma, joka sekstantilla voidaan mitata, on 120 astetta. Taivaankappaleen korkeusmittauksiin riittää varhaisemman kulmamittauslaitteen oktantin suurin mittauskulma 90 astetta. Kuun ja tähtien välisen kulman mittaamiseen perustuvan paikannusmenetelmän käyttöön tarvitaan kuitenkin sekstantin ulottuvuuksia.
Sekstantin rungossa on liikkuva peili (alidadi), joka on kiinnitetty kulma-asteikkoon, sekä kiinteä puoliläpäisevä peili, joka heijastaa kohteen suoraan riippumatta asetetusta kulmasta. Mittaus tapahtuu siten, että haluttu taivaankappale tähdätään okulaariin näkyviin. Tämän jälkeen säätämällä liikkuvaa peiliä kappale "pudotetaan" horisontin (merenpinnan) tasolle. Tämän jälkeen voidaan kulma-asteikolta sekstantin sivulta lukea kulma horisontin ja taivaankappaleen välillä. Kulma voidaan hienosäätää noonioasteikon kautta.
Merenkulun taulukot perustuvat päiväntasaajan määrittämän tason ja maan keskipisteestä taivaankappaleen kautta vedetyn puolisuoran väliseen kulmaan, joka on eri kulma kuin sekstantilla mitattava korkeuskulma. Tämän takia sekstantin näyttämää joudutaan usealla tavalla korjaamaan ennen kuin se on hyödyllinen. Hyvälaatuisella sekstantilla päästään käytännössä noin 0,1 kulmaminuutin mittaustarkkuuteen. Mittaustarkkuus on kuitenkin eri asia kuin paikannustarkkuus eikä paikannuksen virhe ole suorassa suhteessa mittausvirheeseen. Harjaantunut navigoija kykenee sekstanttipohjaisilla menetelmillä pääsemään muutaman meripeninkulman paikannustarkkuuteen.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seepranuolikko

| Seepranuolikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Nuolikot Microdesmidae
Suku::  Ptereleotris
Laji::  zebra
Kaksiosainen nimi
 Ptereleotris zebra  (Fowler, 1938) 
Katso myös
   Seepranuolikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Seepranuolikko (Ptereleotris zebra) on nuolikoihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö

Seepranuolikko kasvaa noin 10 cm pitkäksi. Sen vartalon pohjaväri on vaaleanvihreä, ja siinä on tasavälein ohuita oranssinsävyisiä pystyraitoja. Nuorilta yksilöiltä raidat puuttuvat.
Alkuperä

Seepranuolikko elää luonnossa Indopasifisella merialueella: Punaisellamerellä ja Intian valtameren länsiosan saarten ympäristössä, ja sieltä Marquesas-saarille, pohjoisessa Ryukyu-saarille, etelässä Australian Suurelle valliriutalle ja Mariana- ja Marshall-saarille ulottuvalla alueella.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Luonnossa nuoret seepranuolikot elävät suurissa, jopa 200 yksilön parvissa. Ne asuttavat useaa suojaisaa luolaa ja vaihtelevat koloa tavan takaa. Kutemiseen valmistautuessaan pari uskaltautuu jopa parin metrin päähän kotikoloistaan, Se sieppailee sopuisasti eläinplanktonia irtovedestä, kutee sitten nopeasti ja sujahtaa takaisin kolojen turvaan.
Seepranuolikko säikähtää helposti ja säntäilee silloin päättömästi, joten akvaariossa pitää olla piilopaikkoja, ja on syytä varmistua, ettei akvaariosta ole helppoa hypätä ulos. Se viihtyy parhaiten pienessä parvessa tai pareittain, mutta ne on tuotava kaikki yhtaikaa akvaarioon.
Ravinto

Seepranuolikko syö eläinplanktonpitoista ruokaa sekä vedestä että pohjalta. Akvaariossa sille tarjotaan tuoretta tai pakastettua eläinperäistä ruokaa kuten massiäyriäisiä ja artemiaa.
Seleinus

| Seleinus> Σελεινούς.Sijainti |
| --- | --- |
 Seleinus
Koordinaatit:  39°10′11″N, 23°36′37″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Loutráki, Glóssa, Skópelos, Sporadit, Thessalia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Peparethos, Pohjoiset Sporadit
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seleinus (m.kreik. Σελεινούς, Seleinūs tai Seleinous, myös Σελινοῦς, Selinūs tai Selinous) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Peparethoksen saarella (nyk. Skópelos) Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi saaren pohjoisosassa nykyisen Glóssan Loutrákin kylän paikalla.
Peparethoksen saari oli tripolis, ja siellä sijaitsivat myös kaupungit Peparethos ja Panormos. Peparethos oli näistä kolmesta merkittävin ja Seleinus ja Panormos olivat oletettavasti sen alaisuudessa. Seleinuksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Kaupungin olemassaolo poliksena jo klassisella kaudella tunnetaan huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä mainintaan myöhemmässä roomalaisaikaisessa piirtokirjoituksessa, sekä siihen, että Pseudo-Skymnos kutsuu saarta tripolikseksi, eikä muita vaihtoehtoja kolmanneksi kaupungiksi ole. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Seleinūsios (Σελεινούσιος).
Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi meren rannalla oleva harjanne heti nykyisen Loutrákin kylän luoteispuolella. Kukkula on ollut varustettu muurein. Niistä on säilynyt jäänteitä, jotka on ajoitettu 300-luvulle eaa. Kaupungin paikalta on löydetty myös Athenen temppeliksi oletetut rauniot 400-luvulta eaa. sekä roomalaisaikaisten kylpylärakennusten jäänteitä.
Sek-heksyyliasetaatti

| sek-Heksyyliasetaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-metyylipentan-2-yyliasetaatti
CAS-numero:  108-84-9
PubChem CID:  7959
SMILES:  CC(C)CC(C)OC(=O)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H16O2
Moolimassa:  144,2 g/mol
Sulamispiste:  –64 °C
Kiehumispiste:  146 °C
Tiheys:  0,86 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 1,3 g/l (25 °C)
sek-heksyyliasetaatin kemiallinen kaava on C8H16O2 ja rakennekaava CH3COOCH(CH3)CH2CH(CH3)2. sek-heksyyliasetaatista käytetään myös nimiä 1,3-dimetyylibutyyliasetaatti ja metyyli-isoamyyliasetaatti.
sek-heksyyliasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 144,2 g/mol, sulamispiste −64 °C, kiehumispiste 146 °C, tiheys 0,86 g/cm3, ei liukene veteen, leimahduspiste 45 °C c.c. ja CAS-numero 108-84-9.
sek-heksyyliasetaattia käytetään esimerkiksi lakkojen liuottimena.
Aiheesta muualla

sek-Heksyyliasetaatin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: 1,3-Dimethylbutyl acetate (englanniksi)
Seinäsammal

| Seinäsammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Alaluokka::  Hiirensammalet Bryidae
Ylälahko::  Palmikkosammalet Hypnanae
Lahko::  Palmikkosammalet Hypnales
Heimo::  Kerrossammalet Hylocomiaceae
Suku::  Seinäsammalet Pleurozium
Laji::  schreberi
Kaksiosainen nimi
 Pleurozium schreberi  (Willd. ex Brid.) Mitt. 
Katso myös
   Seinäsammal Wikispeciesissä   Seinäsammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seinäsammal (Pleurozium schreberi) on Suomen yleisin sammallaji, jota esiintyy koko maassa. Se kuuluu seinäsammalten sukuun ja kerrossammalten heimoon. Tieteellisen lajinimensä se on saanut eläin- ja kasvitieteilijä J.C. Schreberin mukaan.
Ulkonäkö

Seinäsammalen punaiset varret ovat pystyjä ja ne haarovat sulkamaisesti. Sivuversot eivät ole kuitenkaan yhtä siistissä järjestyksessä kuin sulkasammalella. Lehdet ovat alle millimetrin pituisia, suoria ja tylppiä.
Elinympäristö

Seinäsammal viihtyy kuivahkoissa, happamissa kasvupaikoissa ja karttaa lehtoja. Se kuuluu taigan tyyppilajeihin ja valtaa usein metsän pohjakerroksen itselleen tukahduttaen mm. jäkäliä.
Käyttö

Seinäsammalta käytettiin aiemmin seinien tiivistämiseen, mistä se on suomenkielisen nimensäkin saanut.
Seitsemän viisaan pidot

| Seitsemän viisaan pidot> Τῶν ἑπτὰ σοφῶν συμπόσιον.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Plutarkhos
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  filosofia
Julkaistu:  n. 100
Sarja: Moralia
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Seitsemän viisaan pidot (m.kreik. Τῶν ἑπτὰ σοφῶν συμπόσιον, Tōn hepta sofōn symposion; lat. Septem sapientium convivium) on Plutarkhoksen Moralia-kokoelmaan (kirja II, 13) kuuluva pidot-lajityyppiin lukeutuva teos.
Plutarkhoksen teos kertoo nimensä mukaisesti Kreikan seitsemän viisaan kuvitteellisista pidoista. Platoninkin mainitseman perinteen mukaan seitsemän viisasta olisivat tavanneet Delfoissa, ja myöhemmän perinteen mukaan Periandros olisi viihdyttänyt heitä tämän jälkeen. Näihin perinteisiin pohjautuen Plutarkhos sepitti teoksen pitojen tapahtumista. Koska Plutarkhos oli hyvin kiinnostunut esisokraatikoista, on todennäköistä, että teos on aito.
Näin teos kertoo kauan ennen kirjoittajan omaa aikaa eläneiden viisaiden pidoista, päin vastoin kuin toinen Moralia-kokoelmaan lukeutuva saman lajityypin teos Pitopuheita, ja päin vastoin kuin esimerkiksi Platonin Pidot ja Ksenofonin Pidot, jotka kaikki kertoivat kirjailijan omaan aikaan sijoittuneista pidoista. Teos käsittää 21 lukua.
Seitsemän viisaan pidoissa pitoihin osallistunut Diokles kertoo pitojen tapahtumista ja käydyistä keskusteluista Nikarkhos-nimiselle kuulijalle. Diokles oli Periandroksen ystävä ja ilmeisesti ammatiltaan rituaalipuhdistuksiin perehtynyt näkijä. Periandros järjesti pidot lähellä Korintin satamaa Lekhaionia sijainneessa pitosalissa. Tapahtuma sijoittui Afroditeelle suoritetun uhrin yhteyteen. Läsnäolijoiden lukumääräksi mainitaan enemmän kuin tuplasti seitsemän henkeä. Plutarkhos lukee teoksessaan seitsemän viisaan joukkoon  seuraavat henkilöt: Thales, Bias, Pittakos, Solon, Khilon, Kleobulos ja Anakharsis. Lisäksi teoksessa esiintyvät muiden muassa sellaiset henkilöt kuin Aisopos, Neiloksenos Naukratislainen, Periandroksen veli Gorgos, runoilija Khersias, sekä naispuoliset Melissa ja Eumetis.
Tarjottua ateriaa kuvataan yksinkertaisemmaksi kuin tyranneilla yleensä oli tapana tarjota. Pitojen aikana keskustellaan monenlaisista asioista; Solon muun muassa sanoo, että kuningas tai tyranni saa eniten kiitosta, mikäli tekee monarkiasta demokratian; hän myös pitää puheen siitä, kuinka ruoka on enemmän välttämättömyys kuin nautinto. Teoksen lopussa on esitys muistakin lähteistä tunnetusta kertomuksesta siitä, kuinka delfiinit pelastivat Arionin; Gorgos sanoo juuri tavanneensa tämän. Tästä keskustelu etenee delfiinien tapoihin.
Kirjallisuutta

Plutarch: The Dinner of the Seven Wise Men. Teoksessa Plutarch: Moralia.  (Volume II. Loeb Classical Library 222. How to Profit by One's Enemies. On Having Many Friends. Chance. Virtue and Vice. Letter of Condolence to Apollonius. Advice About Keeping Well. Advice to Bride and Groom. The Dinner of the Seven Wise Men. Superstition)  Cambridge, MA:  Harvard University Press.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla

Plutarch : The Dinner of the Seven Wise Men  (englanniksi)
Seis! Tai mamma ampuu

| Seis! Tai mamma ampuu> Stop! Or My Mom Will Shoot |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Roger Spottiswoode
Käsikirjoittaja:  Blake Snyder William Osborne William Davies
Tuottaja:  Ivan Reitman Joe Medjuck Michael C. Gross
Säveltäjä:  Alan Silvestri
Kuvaaja:  Frank Tidy
Leikkaaja:  Mark Conte Lois Freeman-Fox
Pääosat:  Sylvester Stallone Estelle Getty JoBeth Williams Roger Rees John Wesley Ving Rhames
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:   21. helmikuuta 1992  10. heinäkuuta 1992
Kesto:  87 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  45 miljoonaa $
Tuotto:  70 611 210 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seis! Tai mamma ampuu (Stop! Or My Mom Will Shoot) on yhdysvaltalainen toimintakomedia, jonka pääosissa ovat Sylvester Stallone ja Estelle Getty.
Juoni

Kovaotteinen poliisi Joe Bomowski (Sylvester Stallone) saa yllättävän vieraan kun hänen äitinsä Tutti Bomowski (Estelle Getty) muuttaa tämän luokse.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sylvester Stallone  | … |  Etsivä Joseph Andrew 'Joe' Bomowski   |
|  Estelle Getty  | … |  Tutti Bomowski   |
|  JoBeth Williams  | … |  Rikostutkija Gwen Harper   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä pitää elokuvaa hyväntuulisena tusinakomediana, jossa Gettyn ja Stallonen  yhteistyö toimii. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Seksuaalivähemmistöt

Tunnetuin seksuaalivähemmistöjen symboli on sateenkaarilippu.
Seksuaalivähemmistöillä tarkoitetaan seksuaaliselta suuntautumiseltaan muita kuin heteroseksuaaleja ja muodostavat siksi vähemmistön. Seksuaalivähemmistöön kuuluvat muun muassa homot, lesbot, aseksuaalit, biseksuaalit sekä panseksuaalit. Transihmiset sekoitetaan toisinaan seksuaalivähemmistöihin, mutta he ovat sukupuolivähemmistöä.
HLBT on lyhenne, jolla viitataan homoihin, lesboihin, biseksuaaleihin ja transihmisiin.
Suomessa seksuaalivähemmistöjen merkittävin järjestö on Seta.
Aiheesta muualla

Ylpeyttä ja ennakkoluuloja – seksuaali- ja sukupuolivähemmistöt ennen ja nyt (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin kaupunginkirjaston aihepakettiarkisto.
YLE Elävä arkisto: Seksuaalivähemmistöt median silmässä (Arkistoitu – Internet Archive)
Seleenidioksidi

| Seleenidioksidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7446-08-4
PubChem CID:  24007
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  SeO2
Moolimassa:  110,96
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  315 °C
Tiheys:  3,95 g/cm3
Liukoisuus veteen:  40 g/100 ml
    
Seleenidioksidi on (SeO2) (seleeni(IV)oksidi) on seleenin dioksidi. Se on väritön kiinteä aine ja yksi yleisimmistä seleeniyhdisteistä. Sitä käytetään muun muassa orgaanisessa synteesissä ja lasin värjäyksessä punaiseksi. Sen härmistymislämpötila 315 °C.
Seleenidioksidia valmistetaan hapettamalla seleeniä kuumalla happi- tai ilmavirralla.
Seleenioksidi on hapetin, mihin tarkoitukseen sitä käytetään orgaanisessa synteesissä. Siitä voidaan valmistaa myös muita seleeniyhdisteitä. Muita käyttökohteita ovat analyyttisessä kemiassa alkaloidien tutkimus ja loisteväreissä sekä lasien valmistuksessa.
Seleenidioksidi reagoi veden kanssa muodostaen seleenihapoketta.
Seleenidioksidi on haitallista vesieliöille.
Seleenidioksidi on etenkin hengitettynä myrkyllistä.. Seleenidioksidin LCLO-arvoksi kanille on raportoitu 5 890 mg/m3 (20 min. altistus) ja vuohelle ja lampaalle 6 590 mg/m3 (10 min.).
Aiheesta muualla

Seleenidioksidin kansainvälinen kemikaalikortti
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seksuaalinen viehätysvoima

Eugene de Blaas, Liehittelyä, 1904.
Seksuaalinen viehätysvoima tarkoittaa kykyä aiheuttaa seksuaalista kiinnostusta. Ihmisten seksuaalinen kiinnostus on vaihtelevaa ja kohdistuu hyvin erityyppisiin ihmisiin ja ominaisuuksiin niin yksilöiden kuin kulttuurienkin välillä.
Seksikumppanin valintaan vaikuttavat biologia, psykologia ja ympäristö. Sosiaalisten teorioiden mukaan seksuaalinen viehätysvoima määräytyy sosiaalisten syiden pohjalta. Tähän liittyy esimerkiksi käsitys siitä, missä iässä tytöstä tulee kulttuurin käsitysten mukaan naimakelpoinen. Evoluution pohjalta seksuaalista viehätysvoimaa on selitetty sillä, että se kohdistuu sellaisiin fyysisiin ominaisuuksiin, jotka ovat ihmisen esihistoriassa parantaneet yksilön eloonjäämistä ja lisääntymistä. Yksi yleismaailmallisena pidetty seksuaalisen viehätysvoiman mittari on naisen vyötärö–lantiosuhde, jonka ihannearvona pidetään lukua 0,7. Naisen painoindeksin vaikutus seksuaaliseen viehättävyyteen sen sijaan vaihtelee paljon kulttuureittain.
Seksuaalinen suuntautuminen määrittää sen, viehättyykö yksilö seksuaalisesti omasta vai vastakkaisesta sukupuolesta. Eräässä kattavassa yhdysvaltalaisessa kyselytutkimuksessa miehistä 92 prosenttia kertoi viehättyvänsä vain naisista, 4 prosenttia enimmäkseen naisista, ja 3,2 prosenttia joko yksinomaan tai vähintään yhtä paljon miehistä kuin naisista. Naisista 86 prosenttia kertoi viehättyvänsä vain miehistä, 10 prosenttia enimmäkseen miehistä ja 3,4 prosenttia yksinomaan tai vähintään yhtä paljon naisista kuin miehistä. Naisella sukupuolinen suuntautuminen on usein muuttuvampaa kuin miehillä.
Seksuaalinen viehätysvoima näkyy sukupuolelle tyypillisten piirteiden korostamisena. Naisellisena tai miehekkäänä pidetyt käytös, eleet ja pukeutuminen vahvistavat seksuaalista vaikutelmaa. Viehätysvoimaa korostetaan flirttailulla.
Seksuaalista viehätysvoimaa pidetään erityisen tärkeänä romanttisen suhteen alkuvaiheessa, mutta seksuaalinen kiinnostus laskee suhteessa ajan myötä. Naisen seksuaalinen viehätysvoima voi laskea kumppanin silmissä raskauden aikana tai synnytyksen jälkeen.
Aiheesta muualla

Heusala, Kari: Millainen naisvartalo kiinnostaa miehiä? MTVuutiset.fi 8.5.2011.
Tutkimus: Naiset rakastuvat renttuihin. Iltalehti 19.6.2008.
Šelehov

| Šelehov Шелехов |
| --- | --- |
 vaakuna
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Irkutskin alue
Piiri:  Šelehov
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  31 km²
Korkeus:  460 m
Väkiluku (2009):  49 600
 – Väestötiheys:  1 600 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+8 (MSK+5)
 
 www.shelehov.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Šelehov (ven. Ше́лехов) on kaupunki Irkutskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Siperian radan varrella 20 kilometriä Irkutskista lounaaseen. Asukkaita on 49 600 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt alumiinitehtaan yhteyteen. Nimensä se on saanut venäläisasutuksia Amerikkaan perustaneen kauppias Grigori Šelihovin mukaan. Vuonna 1962 siitä tuli kaupunki. Nykyään Šelehovissa on metalli- ja rakennustarviketeollisuutta.
Aiheesta muualla

Šelehovin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Irkutskin alueen kaupungit
Jouni Seistamo

| Jouni Seistamo |
| --- | --- |
 Seistamo vuonna 1965.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. marraskuuta 1939 Tampere
Kuollut: 9. tammikuuta 2022 (82 vuotta) Tampere
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  right
Pituus:  169 cm
Paino:  69 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1957–1967
Seurat:  Tappara
Jouni Veli Juhani Seistamo (9. marraskuuta 1939 Tampere – 9. tammikuuta 2022 Tampere) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä.
Seistamo edusti koko SM-sarjauransa Tapparaa vuosina 1957–1967. Seistamo saavutti seitsemän mitalia, joista kultaisia oli kolme. Seistamo toimi joukkueen kapteenina kauden 1966–67. Seistamo pelasi maajoukkueessa neljät MM-kilpailut ja kahdet olympialaiset. Yhteensä hänelle kertyi 88 maaottelusta pisteet 27+8.
Tappara on kutsunut Seistamoa yhdeksi sen historian ensimmäisistä tähtipelaajista. Seistamo aatelointiin seuran Hall of Fame -kunniagalleriaan ensimmäisten joukossa. Seistamo on jääkiekkoleijona.
Saavutukset ja palkinnot

3 Suomen mestaruutta (1959, 1961, 1964)
3 SM-hopeaa ja 1 -pronssi
SM-sarjan syöttöpörssin voittaja (1961)
Herrasmiespelaaja (1958)
Valinta SM-sarjan All Stars -kentälliseen (1962)
Tappara Hall of Fame #14
Suomen Jääkiekkoleijona #42
SM-tilastot

| Kausi | Sarja | O | M | S | P | R |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1957–1958 | SM-sarja | 11 | 14 | 2 | 16 | 0 |
| 1958–1959 | SM-sarja | 18 | 16 | 7 | 23 | 6 |
| 1959–1960 | SM-sarja | 14 | 10 | 3 | 13 | 6 |
| 1960–1961 | SM-sarja | 18 | 18 | 14 | 32 | 14 |
| 1961–1962 | SM-sarja | 18 | 15 | 4 | 19 | 12 |
| 1962–1963 | SM-sarja | 18 | 15 | 9 | 24 | 15 |
| 1963–1964 | SM-sarja | 18 | 8 | 6 | 14 | 10 |
| 1964–1965 | SM-sarja | 11 | 2 | 3 | 5 | 6 |
| 1965–1966 | Suomensarja | 11 | 8 | 7 | 15 | 12 |
| 1966–1967 | SM-sarja | 17 | 4 | 1 | 5 | 16 |
| YHT. (SM) |  | 143 | 102 | 49 | 151 | 85 |
Kirjallisuutta

Mennander, Ari – Mennander, Pasi: Leijonien tarina.  Gummerus, 2003.  ISBN 951-20-6455-3