stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marc Albrighton

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Marc Kevin Albrighton
Syntymäaika: 18. marraskuuta 1989 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Tamworth, Englanti
Pelipaikka: oikea laidan keskikenttäpelaaja
Pituus: 175 cm
Junioriseurat
1998–2009: Aston Villa
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2009–2014 2013 2014–2024 2023 | Aston Villa → Wigan Athletic Leicester City → WBA | 86 (7) 4 (0) 236 (13) 17 (0) |
Maajoukkue
| 2009 2010–2011 | Englannin alle 20v  Englannin alle 21v | 2 (0)  8 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Marc Kevin Albrighton (s. 18. marraskuuta 1989) on englantilainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ura > Aston Villa

Albrighton aloitti uransa kotipaikkakuntansa Mile Oak Monarchesissa ennen kuin hänet pyydettiin Aston Villan paikalliskilpailijan West Bromwich Albionin harjoituksiin. Häntä ei kuitenkaan otettu joukkueeseen mukaan ja hän siirtyi Aston Villaan 8-vuotiaana.
Alle 18-vuotiaiden ja reservijoukkueiden jälkeen hän pelasi ensimmäisen aikuisten ottelunsa heinäkuussa 2008 vaihtopelaajana. UEFA Cupissa Albrighton nähtiin ensimmäisen kerran helmikuussa 2009 TsSKA Moskovaa vastaan.
Valioliigassa Albrighton pelasi ensimmäisen ottelunsa kauden 2009–2010 ensimmäisenä pelipäivänä Wigan Athleticia vastaan. Hän tuli kentälle vaihdosta ja pelasi 22 minuuttia. Hän edusti Aston Villaa kauden 2009–2010 aikana yhteensä kolmessa Valioliigan ottelussa sekä yksittäisissä otteluissa sekä FA Cupissa että Liigacupissa. Suuren osan kaudesta hän jatkoi vielä seuran reservijoukkueessa.
Kausina 2010–2011 ja 2011–2012 Albrighton sai paljon peliaikaa Aston Villan edustusjoukkueessa. Hän pelasi ensiksi mainitulla 29 valioliigaottelua, 20:ssä avauskokoonpanossa, ja teki yhden kauden maaliennätyksekseen viisi maalia. Jälkimmäisellä hän pelasi 26 valioliigaottelua, 15:ssä avauskokoonpanossa, ja teki kaksi maalia.
Kaudella 2012–2013 Albrightonia vaivasivat loukkaantumiset. Ennen kauden alkua hän sai jalkapöydänluun murtuman, joka piti hänet sivussa syyskuun loppuun, ja tammikuussa hän sai jalkamurtuman, joka piti hänet sivussa koko loppukauden. Kaudella 2013–2014 Albrighton pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa vasta marraskuun lopussa. Kauden alkupuolella hän toipui ensin kurkkuleikkauksesta ja pelasi sitten muutaman ottelun lainasopimuksella mestaruussarjaseura Wigan Athleticissa.
Albrighton pelasi Aston Villan edustusjoukkueessa yhteensä 101 ottelua, joista 86 Valioliigassa. Seura ei uusinut hänen sopimustaan vuonna 2014, joten hänestä tuli vapaa pelaaja.
Ura > Leicester City

Toukokuussa 2014 Albrighton allekirjoitti nelivuotisen sopimuksen Valioliigan nousijajoukkue Leicester Cityn kanssa. Hän pelasi vain yhdeksässä valioliigaottelussa ennen huhtikuun 2015 alkua, mutta tämän jälkeen hän pelasi kauden kaikki viimeiset yhdeksän ottelua, joista Leicester voitti seitsemän.
Kaudella 2015–2016 hän pelasi Leicesterin kaikki 38 valioliigaottelua, näistä 34 avauskokoonpanossa, seuran voittaessa liigamestaruuden. Hän teki kauden sarjapeleissä kaksi ja syötti seitsemän maalia. Hän teki myös seuraavilla kolmella kaudella kaksi valioliigamaalia kullakin sekä antoi yhteensä 16 maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua ja viimeisteli kaksi maalia kaudella 2016–2017. Hän pelasi viisi ottelua ja teki yhden maalin Leicesterin voittaessa FA Cupin 2021. Hän oli voittamassa samana vuonna myös FA Community Shieldiä. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kahdeksan ottelua. Konferenssiliigassa hänen saldonaan on seitsemän ottelua ja yksi maali. Kevätkaudella 2023 hän pelasi lainasopimuksella 17 Mestaruussarjan ottelua West Bromwichissa. Albrighton palasi Leicesteriin kaudeksi 2023–2024 ja pelasi Mestaruussarjassa 12 ottelua seuran voittaessa sarjan mestaruuden. Yhteensä Albrighton pelasi vuosina 2014–2024 Leicesterissä 236 liigaottelua, joissa hän teki 13 maalia ja syötti 35 maalia.
Elokuussa 2024 Albrighton ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa.
Maajoukkueura

Huhtikuussa 2009 Albrighton debytoi Englannin alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa ja syyskuussa 2010 alle 21-vuotiaissa.
Yksityiselämä

Albrighton on ollut suuri Aston Villan kannattaja pienestä asti. Hän on nimennyt David Ginolan ja Benito Carbonen idoleikseen.
Hukou

Hukou (yksink.: 户口; perint.: 戶口; pinyin: hùkǒu) tai huji (yksink.: 户籍; perint.: 戶籍; pinyin: hùjí) on asumisoikeutta säätelevä järjestelmä Kiinassa.
Asuinpaikka määritellään rekisteröinnillä, ja paikan muuttaminen vaatii viranomaisen luvan. Ilman lupaa siirtotyöläiset ovat kaupungeissa kuin toisen luokan kansalaisia. Asumislupaan sisältyy asumiseen, terveydenhuoltoon ja lasten koulutukseen liittyviä etuja. Järjestelmään merkitään vanhempien nimet, perheen jäsenten syntymät, kuolemat, avioliitot ja -erot, osoitteenmuutokset ja koulutus. Liikkumisen kannalta tärkeintä on tieto kotipaikasta.
Miljoonia toiselle paikkakunnalle muuttajia rangaistaan sillä, että heidän lapsensa eivät pääse edes yläkouluun eikä heille kuulu edes sairausvakuutusta. Järjestelmä on auttanut valvomaan suuria väestömääriä.
Järjestelmän historia ulottuu noin kahden tuhannen vuoden taakse Han-dynastian aikakaudelle, jolloin hukouta käytettiin muun muassa veronkeräykseen. Nykymuotoinen hukou juontaa juurensa Mao Zedongin kommunistihallinnon päätökseen vuodelta 1958. Hukoun avulla hillittiin väestön muuttoryntäystä maaseudulta kaupunkeihin.
Koshikijimankoira

| Koshikijimankoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Japani
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Rodun syntyaika:  300 eaa.
Alkuperäinen käyttö:  metsästys, villikoira
FCI-luokitus:  ei
Ulkonäkö
Väritys:  punainen, musta, seesami, punabrindle ja mustabrindle
Koshikijimankoira on sukupuuttoon kuollut japanilainen koirarotu, joka oli kotoisin Kagoshiman prefektuuriin kuuluvilta Koshikijimasaarilta. Se oli tyypillinen alkuperäinen saaristokoira, ja sitä pidetään satsumankoiran kantarotuna.
Ulkomuoto

Koshikijimankoira oli keskikokoinen, lihaksikas, atleettinen ja pitkäraajainen alkukantainen koira, jonka korvat ja häntä olivat samanlaiset kuin muilla perinteisillä japanilaisilla pystykorvilla. Sen karvapeite oli kuitenkin lyhyempi ja ihonmyötäisempi kuin muilla nippon inuilla. Väritys oli joko punainen, musta, seesami, punabrindle tai mustabrindle.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu oli omistajaansa kohtaan uskollinen ja vieraita kohtaan varautunut.
Alkuperä

Jōmon-kaudella 14 000–300 eaa. kaikkien nykyisten japanilaisten pystykorvien muinainen esi-isä jomonkoira oli varsin yleinen koko Japanin saaristossa, ja syrjäisemmissä paikoissa eristyksissä muiden rotujen vaikutteilta siitä kehittyi puhtaita paikallisia rotuja kuten Koshikijiman saariston alkuperäiset koirat. Viimeksi mainitut todennäköisesti sekoittuivat sittemmin yayoi-kauden (300 eaa. – 300 jaa.) koiraan, joka kulkeutui Japaniin Korean niemimaalta noin vuonna 300 ja oli hieman jomonkoiraa kookkaampi ja omasi korkeamman otsapenkereen.
Koshikijimankoiraa käytettiin etupäässä metsästykseen, ja ajan mittaan siitä kehittyi puolivilli paikallisrotu. Myöhemmin koiria vietiin shimazu-klaanin hallitsemilta alueilta Satsuman hanista muille alueille, jossa niitä risteytettiin paikallisten metsästyskoirien kanssa. Vähitellen syntyi satsumankoira, joka tuli hyvin tunnetuksi Kagoshiman alueella jäniksen ja muun riistan metsästykseen käytettävänä koirana.
Ajan myötä koshikijimankoira risteytyi niin paljon muiden rotujen kanssa, ettei puhdasrotuisia yksilöitä ollut enää juuri jäljellä. Toisen maailmansodan aikana jäljelle jääneiden yksilöiden turkeista tehtiin vaatteita ja niitä käytettiin ruokana. Sodan jälkeen Society for the Preservation Nipponinu teki tutkimuksen paikallisista koirapopulaatioista, eikä puhdasrotuisia yksilöitä enää löydetty.
Käännös suomeksi
Saamelaisneuvoston kirjallisuuspalkinto

Saamelaisneuvoston kirjallisuuspalkinto on Saamelaisneuvoston myöntämä palkinto. Palkitun kirjan alkuperäiskielen on oltava jokin saamen kielistä. Myös vähemmistösaamenkielille käännetyt kirjat voidaan hyväksyä. Kirjallisuuspalkinto annetaan kirjalle, joka on julkaistu kahden edellisen kalenterivuoden aikana.
Palkitut

1994 Мун ка̄нҍц - Mu ustibat, Iraida Vinogradova kuvat: Peter Popov
1994 Пе̄ййвьесь пе̄ййв - Šerres beaivi, Elvira Galkina kuvat: Jakov Jakovlev
1995 Juohkásan várri, Olavi Paltto
1996 Hoŋkoŋ dohkká, Ulla Pirttijärvi
1997 Ii fal dan dihte, Inghild Tapio
1998 Jåvvå, Gun Aira, Ingegaard Vannar kuvat: Aino Hivand
1999 Bearralat Deatnogáttis, Eino V. Guttorm
2000 Biehtár ja Duommá jávren stulliba, Stig Riemmbe Gælok kuvat: Kjell Ove Storvik
2001 Suoláduvvan, Kirsti Paltto
2002 Čiežain čáziin, Harald Gaski kuvat: Lars Nordström
2003 Árbbolaččat, Jovnna-Ánde Vest
2004-2005 Čábbámus Iđitguovssu, Elle Márjá Vars kuvat: Trygve Lund Guttormsen
2006 Meahci šuvas bohciidit ságat, Synnøve Persen
2007 Máilmmi láikkimus olmmoš, Elle Marja Vars kuvat: Idut
2009 Lihkkošalmmái, Rauni Magga Lukkari
2011 Sárá beaivegirji, Siri Broch Johansen, kuvitus: Bjørg Monsen Vars
2014 Amas amas amasmuvvat runokokoelma, Niillas Holmberg (suom. Jottei outo tulisi oudommaksi) DAT-kustantamo 2013
2016 Mun lean čuoigi Siri Broch Johansen
2018 Áhčči min Rauni Manninen
2020 Luohtojávrri oainnáhusat, Kirste Paltto
2022 Gárži, Sara Vuolab
2024 Emma Dilemma, Hanne-Sofie Suongir
Lähde (1994–2022)
Alkyonidit

Alkyonidit (m.kreik. Αλκυονίδες, Alkyonides, lat. Alcyonides) olivat kreikkalaisessa mytologiassa gigantti Alkyoneuksen seitsemän tytärtä. Heidän nimikseen mainitaan Alkippe, Anthe, Asteria, Drimo, Methone, Pallene ja Fthonia.
Herakleen surmattua heidän isänsä he suruissaan suistivat itsensä mereen, mutta Amfitrite pelasti heidän henkensä ja muutti heidät kuningaskalastajiksi, joita kutsuttiin alkyonideiksi heidän isänsä mukaan.
Pallas (gigantti)

Pallas (m.kreik. Παλλάς, Pallas) oli kreikkalaisessa mytologiassa gigantti, joka osallistui gigantomakhiaan. Pallaksen tappoi sen aikana Athene, joka tämän jälkeen nylki Pallaan nahan pukeakseen sen yllensä suojatakseen itseään. Athenen yleinen epiteetti Pallas johtaa erään selityksen mukaan todennäköisesti tästä tapahtumasta.
Isabella Clara Eugenia

Isabella Clara Eugenia, Peter Paul Rubensin maalaama muotokuva.
Isabella Clara Eugenia (12. elokuuta 1566 Segovia, Espanja – 1. joulukuuta 1633 Bryssel, Espanjan Alankomaat) oli espanjalaissyntyinen prinsessa, joka toimi Espanjan Alankomaiden (nykyisen Belgian) kanssahallitsijana yhdessä puolisonsa, Itävallan arkkiherttua Albrekt VII:n kanssa vuosina 1598–1621 sekä sijaishallitsijana miehensä kuoltua vuosina 1621–1633.
Elämä

Isabellan vanhemmat olivat Espanjan kuningas Filip II ja kuningatar Elisabet Valois. Filip II yritti Isabellan avulla saada sukunsa eri maiden valtaistuimille. Filip ehdotti Isabellaa Englannin katoliseksi kruununtavoittelijaksi sen jälkeen, kun Maria Stuart oli teloitettu vuonna 1587. Kun Isabellan eno, Ranskan kuningas Henrik III murhattiin vuonna 1589 eikä tällä ollut miespuolista perillistä, Filip tarjosi Isabellaa Ranskan hallitsijaksi. Isabella nai huhtikuussa 1599 serkkunsa, Itävallan arkkiherttua Albrekt VII:n, joka oli keisari Maksimilian II:n ja keisarinna Marian poika. Filip II oli päättänyt luovuttaa Espanjan Alankomaat Albrektille myötäjäisinä sillä ehdolla, että Albrekt ja Isabella hallitsisivat niitä yhdessä ja että ne palautuisivat Espanjalle, jos he eivät saisi lapsia.
Isabella ja Albrekt yrittivät huonolla menestyksellä yhdistää kapinalliset seitsemän pohjoista maakuntaa (Alankomaat) hallitsemiinsa Espanjan Alankomaihin turvautuen niin sodan jatkamiseen kuin diplomatian keinoihin. Käytännössä he hallitsivat vain Espanjan haltuun jääneitä kymmentä eteläistä maakuntaa. Albrekt VII kuoli lapsettomana vuonna 1621, jolloin Espanjan Alankomaat palautuivat Espanjan kruunulle. Isabella jatkoi alueen hallitsemista veljenpoikansa, Espanjan kuningas Filip IV:n sijaishallitsijana, kunnes kuoli itse 12 vuotta myöhemmin.
Perintö

Isabellan taidot jousiampujana ovat aiheena hänen elinaikansa taiteessa ja runoudessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isabella Clara Eugenia Wikimedia Commonsissa
Kuubankarjakoira

| Kuubankarjakoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Kuuba
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Alkuperäinen käyttö:  karjan paimennus
Muita nimityksiä:  Cuban Cattle Dog
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Väritys:  sudenväri - mustat korvat
Kuubankarjakoira on todennäköisesti sukupuuttoon kuollut kuubalainen koirarotu.
Ulkonäkö

Kuubankarjakoiran runko muistutti tanskandoggia. Korvat olivat pienet ja riippuvat. Häntä oli pitkä ja typistettiin. Karvapeite oli rosoinen. Väritys oli sudenvärinen, jossa oli mustat laikut silmien yllä sekä mustat korvat.
Alkuperä

Rodun uskotaan syntyneen espanjalaisten karjakoirien ja kuubandoggin välisistä risteytyksistä. Sitä käytettiin maahantuodun karjan paimennukseen laivoilta rannalle. Se otti karjan korvista kiinni ja pakotti sen uimaan haluttuun suuntaan, päästäen irti heti rantaan saapumisen jälkeen.
Reitkallin puutarhakoulu

Reitkallin puutarhakoulu tai Reitkallin puutarhurikoulu oli vuosina 1898–1991 Sippolassa ja Vehkalahdella toiminut suomalainen puutarhakoulu. Koulu oli Suomen ainoa pelkästään naispuutarhureita kouluttanut puutarha-alan ammattikoulu.
Koulun perustajat olivat rouva Alma Forstén (o.s. Lönnroth) ja hänen puolisonsa eversti Lennart Forstén. Koulu toimi aluksi vuoden 1897 ajan Forsténien kodissa Liikkalan kartanossa, josta se siirrettiin Sippolan hoviin vuonna 1898. Sippolasta se siirrettiin edelleen vuonna 1906 Reitkallin kartanoon Vehkalahdelle.
Koulu sai valtionapua toimintaansa vuoteen 1933 saakka. Tämän jälkeen koulun toiminnan rahoituksesta huolehti maaliskuussa 1933 perustettu Reitkallin Puutarhakoulun Osakeyhtiö. Koulua yritettiin vielä saada valtion hoitoon 1963 ja 1964, mutta tämä hanke ei onnistunut. Koulu oli 1960-luvulla kaksivuotinen, ja sinne otettiin vuosittain 16 uutta oppilasta. Reitkallin koulutila oli kooltaan 91 hehtaaria, josta viljeltyä oli 37 hehtaaria ja puutarhaa 7 hehtaaria. Koulussa oli puutarhaopetuksen ohella myös kauppapuutarha-alalle valmistava puutarha-alan liikelinja. Puutarhakoulun toiminta päättyi 1. tammikuuta 1991, kun Reitkallin Puutarhakoulun Osakeyhtiö lakkautettiin.
Kirjallisuutta

Sippolan puutarha- ja maatalouskoulu - Reitkallin puutarhakoulu 1898-1932 ; kirj. Katri Lagerblad ja Aino Nieminen. Sippolan puutarha- ja maatalouskoulu - Reitkallin puutarhakoulu, Hamina 1948.
Aiheesta muualla

Reitkallin Puutarhakoulu Osakeyhtiö (porssitieto.fi)
Erigone (mytologia)

Erigone, Charles André van Loo (1747).
Erigone (m.kreik. Ἠριγόνη, Ērigonē) oli kreikkalaisessa mytologiassa kahden eri naishahmon nimi.
Erigone, Ikarioksen tytär

Erigone oli Ikarioksen, jonka luona Dionysos vieraili Ateenassa, tytär. Hänen isänsä sai vieraaltaan lahjaksi vieraanvaraisuudestaan viiniköynnöksen ja taidon valmistaa viiniä. Hän halusi esitellä uuden juomaan naapureilleen, mutta kun hän antoi eräiden paimenien maistaa sitä, nämä runsaan juomisen tuloksena juopuivat, ja luullen Ikarioksen myrkyttäneen heidät, tappoivat tappoivat tämän. Päivän taas valjettua ja paimenten selvittyä he ymmärsivät asioiden laidan ja hautasivat ruumiin. Erigone huolestui isästään, kun tämä ei palannutkaan metsästämästä, ja lopulta lähti etsimään tätä koiransa Mairan avulla. Löydettyään isänsä ruumiin hän suruissaan tämän kohtalosta hirttäytyi. Hänen koiransakin kerrotaan tämän jälkeen surmanneen itsensä hukuttautumalla kaivoon.
Rangaistukseksi tästä Dionysos sai ateenalaisten tyttäret vimmaan käyttäytyä samalla tavoin; kerrotaan, että Erigone olisi itse rukoillut näille samaa kohtaloa kuin itselleen ennen kuin hän surmasi itsensä. Kun nämä tiedustelivat Apollonilta itsemurhien syytä, he saivat vastaukseksi piittaamattomuutensa Ikarioksen ja Erigonen kohtalosta. Näin sai alkunsa vuosittainen juhla, jossa puihin ripustettiin hirtettyjä nukkeja ja annettiin juomauhreja näiden kahden muistolle.
Dionysoksen tai Zeuksen kerrotaan nostaneen Erigonen taivaalle Neitsyen tähdistöksi ja hänen koiransa Mairan Ison koiran tähdistöksi.
Erigone, Agamemnonin puoliso

Erigone oli Aigisthoksen ja Klytaimestran tytär ja Agamemnonin puoliso. Oresteen, velipuolensa, kanssa hän sai pojan, joka sai nimen Penthilos.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erigone Wikimedia Commonsissa
Protaktinium(V)

| Protaktinium(V)Bromidi> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:  15608-38-5
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  PaBr5
Moolimassa:  630,56 g/mol
Ulkomuoto:  tummanpunaisia tai oranssinpunertavia kiteitä
Kiehumispiste:  428 °C (701 K)
Protaktinium(V)bromidi PaBr5 on harvinaisen aktinoideihin kuuluvan alkuaine protaktiniumin yhdiste bromin kanssa. Siinä bromi esiintyy hapetusluvulla −I ja protaktinium hapetusluvulla +V. Aine muodostaa tummanpunaisia tai oranssinpunertavia monokliinisiä kiteitä, ja se voidaan jakaa α- ja β-muotoihin. Alle 400 °C:ssa yhdiste esiintyy α-muodossa ja muuttuu korkeammissa lämpötiloissa β-muotoon. Kiteet ovat erittäin herkkiä ilmankosteudelle. Sille tunnetaan myös trikliininen γ-PaBr5 kiderakenne, joka on isomorfinen uraani(V)kloridin β-muodon kanssa.
Yhdistettä voidaan valmistaa protaktinium(V)oksidin reaktiolla alumiinibromidin kanssa 400 °C lämpötilassa.
Koska protaktinium on erittäin harvinaista, myrkyllistä ja radioaktiivista, myöskään sen yhdisteillä ei ole juuri mitään käyttötarkoituksia.
Gorgofone

Gorgofone (m.kreik. Γοργοφόνη, Gorgofonē, 'gorgon surmaaja'; lat. Gorgophone) oli kreikkalaisessa mytologiassa Perseuksen ja Andromedan tytär, joka oli nimetty isänsä sankariteon mukaan. Perseus oli aiemmin surmannut Medusan, gorgon. Hän oli naimisissa kahden eri kuninkaan kanssa. Ensimmäinen aviomies oli Messenian kuningas Perieres, Aioloksen poika, jonka kanssa hänellä oli lapset Leukippos ja Afareus. Apollodoroksen mukaan Perieres oli kuitenkin Kynorteksen poika, ja heidän lapsensa olivat Leukippos, Afareus, Tyndareus ja Ikarios.
Periereksen kuoltua hän meni uudelleen naimisiin Spartan kuninkaan Oibaloksen kanssa, jonka kanssa hän sai lapset Arene ja Tyndareus. Tämä oli ennen kuulumatonta, ja hänen sanottiinkin olevan ensimmäinen nainen, joka koskaan on mennyt uudelleen naimisiin sen sijaan että olisi jäänyt leskeksi.
Danaidi

Gorgofone oli myös yksi Danaoksen viidestäkymmenestä tyttärestä, danaidista, jonka äidiksi mainitaan Elefantis.
Ajax (panssariajoneuvo)

| Ajax |
| --- | --- |

Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  2019–
Valmistushistoria
Valmistajat:  General Dynamics
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Tekniset tiedot
Tyyppi:  rynnäkköpanssarivaunu
Pituus:  7,62 m
Leveys:  3,35 m
Korkeus:  3,00 m
Maksiminopeus:  
– tiellä:  70 km/h
Moottori:  800 hevosvoiman V8
Ajax on Britannian armeijalle kehitetty panssariajoneuvoperhe, johon kuuluvat samalle alustalle rakennetut ajoneuvot:
245 AJAX (tiedusteluajoneuvo)
93 ARES (erikoisjoukkojen panssariajoneuvo)
112 ATHENA (johtamisvaunu)
50 APOLLO (korjus- ja hinausvaunu)
38 ATLAS (pelastusvaunu)
51 ARGUS (rakennetun ympäristön tiedusteluvaunu)
| Malli | Kuva |
| --- | --- |
AJAX: 
ARES: 
ATHENA: 
APOLLO: 
ATLAS: 
ARGUS: 
Vaunut rakekntaa General Dynamics UK. Vaunu on digitaalinen. Ensimmäiset alustat toimitettiin helmikuussa 2019 ja toimitukset jatkuvat vuoteen 2025.
Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinto

Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinto on vuonna 1965 perustettu luovan ja esittävän säveltaiteen palkinto, jonka myöntää Pohjoismaiden neuvosto vuosittaisessa istunnossaan.
Alun perin palkinto jaettiin joka kolmas vuosi pohjoismaiselle säveltäjälle. Vuodesta 1990 se on jaettu vuosittain, joka toinen vuosi jollekin elossa olevan säveltäjän teokselle (luova säveltaide) ja joka toinen vuosi esiintyjälle tai esiintyjäryhmälle (esittävä säveltaide). Ahvenanmaa, Färsaaret ja Grönlanti ovat voineet asettaa omia ehdokkaitaan vuodesta 1997.
Palkintosumma on 350 000 Tanskan kruunua (noin 47 000 euroa).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinto Wikimedia Commonsissa
Satu Huber

Satu Maaria Annika Huber (o.s. Laitinen, s. 7. marraskuuta 1958 Helsinki) on suomalainen finanssijohtaja, joka toimi työeläkevakuutusyhtiö Elon toimitusjohtajana 1. kesäkuuta 2015 – 16. maaliskuuta 2021. Aiemmin Huber työskenteli Elon edeltäjäyhtiön Eläke-Tapiolan/LähiTapiola Eläkeyhtiön toimitusjohtajana elokuusta 2008 lähtien ja Elon varatoimitusjohtajana 1. tammikuuta 2014 lähtien.
Elämä

Huber valmistui Helsingin ruotsinkielisestä kauppakorkeakoulusta vuodenvaihteessa 1981–1982 ja meni Citibankin palvelukseen. Nordean (Yhdyspankin, Meritan) palveluksessa hän oli sen jälkeen yksitoista vuotta ja Valtiokonttorissa rahoitusyksiköstä vastaavana johtajana 1997–2006 yhdeksän vuotta. Valtiokonttorissa Huberin johtama Rahoitustoimiala vastasi Suomen valtion velanotosta ja kassanhallinnasta, valtion muiden organisaatioiden myöntämien lainojen, korkotukien ja valtiontakauksien hallinnoinnista sekä hallinnoi perillisittä kuolleiden henkilöiden kuolinpesiä.
Vuosina 2007–2008 Huber työskenteli Finanssialan Keskusliiton ensimmäisenä toimitusjohtajana, jonka tehtävänä oli fuusioida Suomen Pankkiyhdistys, Suomen Vakuutusyhtiöiden keskusliitto ja Finanssityönantajat ry, jotka yhdistyivät Finanssialan Keskusliitoksi.
Huber toimii Työeläkevakuuttajat Telan puheenjohtajana. Hän on myös Elinkeinoelämän valtuuskunta EVAn ja Elinkeinoelämän tutkimuslaitos ETLAn hallitusten jäsen, Trilateral Commissionin jäsen ja Strategic Committee of Agence France Tresorin jäsen.
Aiemmin hän on ollut muun muassa YIT:n hallituksen ja tarkastusvaliokunnan jäsen 9 vuoden ajan , ruotsalaisen Ahlsell AB:n hallituksen ja tarkastusvaliokunnan jäsen sekä Metso Oyj:n, Boliden Ab:n, HEX Oyj:n ja Suomen Teollisuussijoitus Oy:n hallitusten jäsen. Suomen kulttuurirahaston eri luottamustehtävissä Huber on toiminut vuosina 2000–2018. Finnairin hallituksesta Huber joutui lähtemään ns. stay-bonuksista nousseen kohun jälkeen vuonna 2012.
Huber on saanut Suomen Valkoisen Ruusun komentajamerkin 6.12.2018 ja Puolustusvoimien sotilasansiomitalin 4.6.2014.
Marraskuussa 2014 Finanssivalvonta antoi moitteita Satu Huberin toiminnasta Eläke-Tapiolan johdossa Eläke-Fennian ja LähiTapiola Eläkeyhtiön sulautuessa eläkeyhtiö Eloksi. Fivan mukaan Huberin toiminta ei vastannut huolellisuudeltaan ja luotettavuudeltaan sitä, mitä lakisääteistä eläkevakuutusliikettä hoitavan työeläkevakuutusyhtiön johdolta olisi voinut odottaa.
Huberin isä Paavo Laitinen oli diplomaattiuran jälkeen 1970–1980-luvulla Suomen Yhdyspankin (SYP) varatoimitusjohtaja. Huberin äiti on Raili Laitinen. Hänen isoisänsä oli kenttäpiispa Toivo Laitinen. Hänen veljensä Jussi Laitinen on toiminut Aktia Pankin toimitusjohtajana vuosina 2008-2017 ja tammikuusta 2018 lähtien Sigrid Juséliuksen säätiön toimitusjohtajana. Isän diplomaattiuran vuoksi Laitisen perheen lapset viettivät lapsuutensa ulkomailla. Huber on naimisissa asianajaja Thomas Huberin kanssa, ja heillä on kolme poikaa.
Forssan kulttuuri

Wahren-keskus toimii entisissä teollisuusrakennuksissa. Walter Runebergin suunnittelema patsas esittää teollisuusmies Axel Wilhelm Wahrenia.
Forssassa on useita kulttuurin alan toimijoita ja toimintoja.