stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuusankoski
Historia

1920-luvulle saakka Kuusankosken alue kuului osaksi Iittiin ja osaksi Valkealaan, niin että kahden kunnan rajana oli Kymijoki. Vuosina 1743–1809 myös Ruotsin ja Venäjän välinen valtakunnanraja kulki jokea pitkin. Alue oli pitäjien takamaata ja lähes asumatonta.
1800-luvun lopulla teollistumiskehitys Suomessa lähti käyntiin ja rautateiden rakentaminen alkoi. Vuonna 1870 avattiin Riihimäki–Pietari-rautatie ja vuonna 1889 Kouvola–Kuopio-rautatie, jotka kummatkin sivusivat Kuusankosken aluetta. Tällöin havaittiin alueen koskien teollisuudelle tarjoamat mahdollisuudet. Vuonna 1872 Kymijoen Kuusankoskeen perustettiin kaksi puuhiomoa ja paperitehdasta - Kuusankoski Osakeyhtiö ja Kymin Osakeyhtiö - ja vuonna 1896 rakennettiin saman alan tehdas ylemmäs Voikkaankoskeen. Vuonna 1904 Kuusankoski-yhtiön Kuusaansaaren paperitehdas, Kymin Oy:n Kymintehdas ja Tampereen Kattohuopatehdas Oy:n Voikkaan paperitehdas yhdistyivät Kymin Osakeyhtiöksi. Tehdas on nykyiseltä nimeltään UPM Kymi ja sen on omistanut vuodesta 1996 alkaen UPM-Kymmene Oy.
Paperiteollisuuden vetovoiman ansiosta alue kasvoi nopeasti. Kuusankosken tehtaiden ympärille syntyivät Kuusaan ja Kymintehtaan tehdasyhdyskunnat, Voikkaan tehtaan ympärille Voikkaan yhdyskunta. Vuonna 1921 nämä kolme asutuskeskusta irrotettiin Iitistä ja Valkealasta ja niistä muodostettiin itsenäinen kunta, joka sai nimekseen Kuusankoski. Kunnan vaakunassa on heraldinen kuusi ja siinä kolme käpyä, jotka kuvaavat edellä mainittuja kolmea tehdasyhdyskuntaa. Keltin ja Pilkanmaan kylät liitettiin Kuusankoskeen Iitistä vuonna 1931 ja pieni alue Valkealasta Kuusanlammen eteläpuolelta vuonna 1956. Kauppala Kuusankoskesta tuli 1957 ja kaupunki 1973. Kuusankoskesta liitettiin alueita Kouvolaan vuosina 1956, 1966 ja 1985.
Sisällissodan aikana punaiset teloittivat alueella 125 valkoista, joukossa Kymin johtaja Gösta Björkenheim, joka oli ollut taipuvainen myöntyvyyteen. Valkoisten vastaisku oli Kuusankoskella erityisen ankara. Sodan päätyttyä valkoiset teloittivat parissa viikossa ainakin 277, joiden lisäksi kuoli vankileirillä 106 punaista. Tapahtumista kertoo historioitsija Seppo Aalto teoksessaan Kapina tehtailla. Kuusankoski 1918 (Siltala 2018).
Kulttuuri

Kaupungin keskustaan Kymijoen rantaan on muodostunut merkittävä kulttuuripalvelujen keskittymä, johon kuuluvat monipuolinen Kuusankoskitalo ja kirjasto. Kuusankoskitalon on suunnitellut arkkitehtitoimisto Brunow & Maunula ja se on valmistunut vuonna 1985. Saman arkkitehtitoimiston suunnittelema kirjasto valmistui vuonna 2002.
Kuusankoskitalossa on muun muassa yli 500-paikkainen konserttisali, teatterisali ja näyttelytila. Rakennuksen yhteydessä toimii myös kolmisalinen elokuvateatteri Studio123.
Keskustaan on rakennettu uusi kauppakeskus, koska vanha talo paloi ravintolassa syttyneen tulipalon seurauksena.
Urheilua Kuusankoskella edustaa muun muassa Kuusankosken Urheilupuistossa jalkapallo-ottelunsa pelaava FC Kuusankoski. Kaupungin jääkiekkojoukkue oli HC Kuusankoski, joka pelasi Suomi-sarjassa. Ottelut pelattiin Kuusankosken jäähallissa. Pilkanmaalla toimii vireä Voimistelu- ja urheiluseura Pilkanmaan Pilke, jolla on oma treenipaikka Kuntotöyry Pilkanmaassa.
Vuoden 2021 Talent Suomen voiton vei kuusankoskelainen sirkusryhmä Sirkus Bravuuri, joka palkittiin 30 000 euron rahapotilla.
Entinen Kuusankosken kunnantalo
Kuusankosken uimahalli
Sami Hyypiä areena
Kuusankosken kirjasto
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Kuusankosken pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla puolamämmi, roppana eli veripalttu ja punsa eli lihahyytelö.
Kaupunginosat ja kylät

Oman kunnan aikana Kuusankoskella oli neljä asemakaava-alueen kaupunginosaa. Nämä muuttuivat vuoden 2009 alusta seuraaviksi Kouvolan kaupunginosiksi:
1. kaupunginosa – 21. kaupunginosa, Kuusankoski
2. kaupunginosa – 22. kaupunginosa, Voikkaa
3. kaupunginosa – 23. kaupunginosa, Kymintehdas
4. kaupunginosa – 24. kaupunginosa, Pilkanmaa
Asemakaava-alueen ulkopuolisiin kyliin kuului Keltti.
Tunnettuja kuusankoskelaisia

| --- | --- |
 Antti Ahtinen, näyttelijä (syntynyt Kuusankoskella)  Arvo Askola, yleisurheilija (asunut ikänsä Kuusankoskella)  Kaj Chydenius, muusikko ja säveltäjä (syntynyt Kuusankoskella)  Vieno Elomaa, taidemaalari ja -graafikko  ”Twist Twist” Erkinharju, muusikko (syntynyt ja opiskellut Kuusankoskella)  Kristiina Halkola, näyttelijä, laulaja (syntynyt Kuusankoskella)  Janni Hussi, näyttelijä (syntynyt Kuusankoskella)  Jyrki Hyttinen, optiikka-alan yrittäjä, Inarin ex-kunnanjohtaja (2015–2016)  Sami Hyypiä, jalkapalloilija (voikkaalainen)  Lasse Johansson, mäkihyppääjä ja mäkihyppyvalmentaja (syntynyt Kuusankoskella)  Jussi Johnsson, näyttelijä  Aulis Kallakorpi, mäkihyppääjä  Aki Kaurismäki, akateemikko (asunut nuoruutensa Kuusankoskella)  Mika Kaurismäki, elokuvaohjaaja (asunut nuoruutensa Kuusankoskella)  Ari Koivunen, laulaja (syntynyt Kuusankoskella)  Valto Koski, poliitikko  Esa Kotilainen, muusikko (syntynyt Kuusankoskella)  Jarmo Lindberg, puolustusvoimien komentaja (asunut nuoruutensa Kuusankoskella) :  Pekka Lukka, näyttelijä (syntynyt ja asunut nuoruutensa Kuusankoskella)  Harri Marstio, muusikko (syntynyt Kuusankoskella)  Niko Nakari, jalkapalloilija  Anne Niilola, näyttelijä  Anu Pentik, muotoilija (syntynyt Kuusankoskella)  Pirkka-Pekka Petelius, näyttelijä, ohjaaja (asunut nuoruutensa Kuusankoskella)  Maija-Liisa Peuhu, näyttelijä  Olli Pousi, yleisurheilija (asunut nuoruutensa Kuusankoskella)  Wilma Schlizewski taiteilija (ent. Hannele Laine/Krause)  Paavo Smed, sukeltaja ja runoilija (voikkaalainen)  Aste, (oik. Jani Sutelainen), laulaja (voikkaalainen)  Taisto Tammi, laulaja  Esko Tirronen, kuvataiteilija (asunut Kuusankoskella)  Sami Toiviainen, koripallovalmentaja (syntynyt ja asunut nuoruutensa Kuusankoskella)  Tarja Turunen, laulaja (asunut Kuusankoskella)  Raino Westerholm, poliitikko  Eeva-Kaarina Volanen, näyttelijä
Ystävyyskaupungit

Aabybro, Tanska
Lindesberg, Ruotsi
Mülheim an der Ruhr, Saksa
Oppdal, Norja
Orosháza, Unkari
Swiecie, Puola
Vologda, Venäjä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuusankosken kartta (Kouvolan karttapalvelussa)
| n k Kymenlaakson maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Hamina  Kotka  Kouvola  Miehikkälä  Pyhtää  Virolahti 
Entiset kunnat:  Anjala  Anjalankoski  Elimäki  Haapasaari  Jaala  Karhula  Kuusankoski  Kymi  Sippola  Valkeala  Vehkalahti 
Kuusankosken keskustaa kesällä 1987.
Kartta Kuusankosken ja Kouvolan alueliitoksista.
Näkymä Kuusankosken keskustan yli
PKZIP

PKZIP on tiedonpakkausohjelma, jonka kirjoitti Phil  Katz, ja jota markkinoi hänen perustamansa yhtiö PKWARE. PKZIP on akronyymi sanoista Phil Katz ZIP. PKZIPin ensiversio julkaistiin 1989, ja se oli täysin komentorivipohjainen shareware-ohjelma, jonka rekisteröinti maksoi 25 Yhdysvaltain dollaria.
Historia

Tiedostojen arkistointi oli yleistä jo 1970-luvulla, sillä siihen tarvittavat työkalut (ar, shar, tar) sisältyivät Unix-käyttöjärjestelmiin. Nämä apuohjelmat oli tarkoitettu tiedostojen varmuuskopiointiin ja levitykseen yhtenä suurena pakettina.
1980-luvulla System Enhancement Associates -yhtiö (SEA) kehitti ARC-nimisen shareware-ohjelman, joka pohjautui edellä mainittuihin Unix-apuohjelmiin, mutta tiedostojen arkistoinnin lisäksi se kykeni myös pakkaamaan datan pienempään tilaan. Tämä ominaisuus oli tärkeä, koska levytila oli kallista ja tietoliikenneyhteydet hitaita. ARC-ohjelman tiedostopääte oli arc.
Myöhemmin Phil Katz kehitti ARCista omat versionsa PKARC ja PKXARC, joista edellinen pakkasi ja jälkimmäinen purki pakatun tiedoston. PKARC oli ARCia nopeampi ja sen muistivaatimukset olivat pienemmät, koska pakkaus- ja purkuohjelmat olivat erilliset toisin kuin esikuvansa ARC. Pienempi koodi mahdollisti myös itsepurkautuvien pakettien luomisen, sillä purkuohjelma voitiin sisällyttää pakattuun tiedostoon. Vastaanottaja saattoi näin avata paketin vain antamalla tiedoston nimen komentokehotteessa, vaikka hänellä ei olisi ollutkaan itse pakkaus- ja purkuohjelmaa hallussaan.
SEA haastoi Katzin oikeuteen tavaramerkki- ja tekijänoikeusrikkomuksesta, koska heidän mukaansa Katz oli käyttänyt ARCin koodia omassa ohjelmassaan. Katz hävisi oikeuskäsittelyn ja tuomittiin maksamaan 62 500 dollaria SEA:n oikeudenkäyntikuluja. Oikeuskäsittelyn aikana kävi ilmi, että Katz oli käyttänyt melkein pelkästään ARCin lähdekoodia ja oli ainoastaan parantanut sitä toimimaan nopeammin. Pääasiassa hän oli muuttanut algoritmin sananpituutta kahdestatoista bitistä kolmeentoista, mikä nosti binääritiedostojen pakkausastetta tavallisissa tapauksissa. Oikeuskäsittelyn seurauksena Katz muutti ohjelmansa nimeä PKPAKiksi ja PKUNPAKiksi ja kehitti sitten uudet PKZIPin and PKUNZIPin, jotka perustuivat erilaiseen pakkaustekniikkaan. SEA:n oikeustoimet ärsyttivät monia sharewaren käyttäjiä, koska SEA nähtiin "suurena kasvottomana yrityksenä" ja Katz "tavallisena kadunmiehenä", vaikka todellisuudessa molemmat olivat siihen aikaan pieniä autotalliyrityksiä. Siitäkin huolimatta monet tietokoneharrastajat suosivat Katzia, koska hänen ohjelmiensa pakkauskyky oli kilpailijaansa parempi. SEA:n ARC jäi vähitellen syrjään, jolloin PKZIPistä ja PKUNZIPistä tuli MS-DOS -ympäristön hallitseva pakkausohjelma.
1980-luvulla ilmaantui myös muita pakkausohjelmia, kuten Rahul Dhesin ZOO, Dean Cooperin DWC, Robert K. Jungin ARJ sekä Haruhiko Okomuran ja Haruyasu Yoshizakin LHarc.
Aiheesta muualla

PKWAREn viralliset sivut
PKZIP 2.50 DOSille
SEA vs. PKWARE(englanniksi)
PKZIPin käyttöohjeet(englanniksi)
Myöhäisliitukausi

| Liitukauden jako> kausi | Liitukauden jako> epookki | Liitukauden jako> vaihe | Liitukauden jako> ikä (mvs) |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Paleogeeni | Paleoseeni | Dania | nuorempi |  |
| Liitu | myöhäis | Maastricht | 66,0–72,1 |  |
| Liitu | myöhäis | Campania | 72,1–83,6 |  |
| Liitu | myöhäis | Santonum | 83,6–86,3 |  |
| Liitu | myöhäis | Coniacum | 86,3–89,8 |  |
| Liitu | myöhäis | Turonia | 89,8–93,9 |  |
| Liitu | myöhäis | Cenomanum | 93,9–100,5 |  |
| Liitu | varhais | Alba | 100,5–~113,0 |  |
| Liitu | varhais | Apt | ~113,0–~125,0 |  |
| Liitu | varhais | Barrême | ~125,0–~129,4 |  |
| Liitu | varhais | Hauterive | ~129,4–~132,9 |  |
| Liitu | varhais | Valangin | ~132,9–~139,8 |  |
| Liitu | varhais | Berrias | ~139,8–~145,0 |  |
| Jura | myöhäis | Tithonos | vanhempi |  |
Liitukauden jako ICS:n mukaan tammikuussa 2013.
Myöhäsliitukausi oli liitukauden jälkimmäinen epookki 99,6–65,5 miljoonaa vuotta sitten. Sen aikana syntyneet kerrostumat ovat liitukautisista lähimpänä maanpintaa, siksi niitä sanotaan joskus yläliitukauden fossiileiksi. Aivan kauden lopussa tapahtui dinosaurusten joukkotuho 65,5 ± 0,3 miljoonaa vuotta sitten eli välillä 65,8–65,2 miljoonaa vuotta sitten. Turonia-vaiheen alussa noin 90 miljoonaa vuotta sitten saavutettiin liitukauden lämpimin jakso eli lämpöhuippu. Se lienee osin johtunut tulivuorenpurkausten ilmakehään päästämistä kasvihuonekaasuista, lähinnä hiilidioksidista. Kukkakasvit ja lehtipuut levisivät tällä kaudella. Dinosaurukset hallitsivat maailman eläimistöä.
Eläimistö

Dinosauruksista hadrosaurukset, ankylosaurukset ja ceratopsidit elivät Aasia-Amerikassa. Tyrannosaurus oli Pohjois-Amerikan mahtavin peto. Sen sukuiset lajit Aasiassa eivät olleet niin suuria. Paksupäiset pachycephalosaurit esiintyivät Aasiassa ja Amerikassa, niin kuin teropodeista domaeosaurit ja Therizinosauria (segnosaurit)
Eteläisessä Gondwanamaassa oli erilainen dinosauruslajisto: saalistajina suuret lihansyöjäliskot abelisaurit ja carcharodontosauridit. Titanosaurukset olivat suurimmat kasvinsyöjäliskot.
Ainakin kauden alkuvaiheessa eli vielä spinosaurideja.
Linnut yleistyivät. Ne kilpailivat lentoliskojen kanssa. Näitä olivat azhdarchidit, pteranodontids, tapejarids (Caiuajara ja Bakonydraco), nyctosaurids ja luokittelemattomia lajeja (Piksi, Navajodactylus)
Nisäkkäät pysyivät yleensä pieninä. Nisäkkäistä vanhimmat ryhmät alkoivat kadota, esim Eutriconodonta hävisi Campania-kaudella . Nisäkkäissä oli petoja, mm Deltatheroida, nilviäiisä syöviä  Stagodontidae . ja kasvinsyöjiä:  (multituberculata, Schowalteria, Zhelestidae and Mesungulatidae), ja epätyypillisä muotoja (Zalambdalestidae, Brandoniidae).
Pohjoisella pallonpuoliskoola elivät ryhmät Cimolodonta, Multituberculata, Metatheria and Eutheria.
Eteläisellä pallonpuoliskolla nisäkäslajisto oli monimuotoisempaa dryolestoidit, gondwanatheerit  ja muut multituberkulaatit  ja perus-Eutheria, luultavasti myös, ja viimeinen haramiyidaneista, Avashishta.
Istukalliset nisäkkäät ja pussieläimet kehittyivät aivan kauden lopussa.
Meriin ilmestyivät nopeasti lajiutuvat mosasaurit. Nykyiset hait ja nykyiset luukalat Neoteleostei ilmaantuivat. Myös jättiläispingviiniä muistuttanut plesiosaurus, pitkäkaulainen 13-metrinen elasmosaurus -ajisto kehittyi nopeasti.
Kalaliskot ja pliosaurukset katosivat Canomanium/Turonia-kauden vähähappisen tapahtuman takia.
Myöhäisliitukauden jako

Ajat miljoonina vuosina, ajoitukset epätarkkoja
Maastricht-vaihe 65,5 ± 0,3–70,6 ± 0,6 miljoonaa vuotta sitten
Campania-vaihe 70,6 ± 0,6–83,5 ± 0,7
Santonum-vaihe 83,5 ± 0,7–85,8 ± 0,7
Coniacum-vaihe 85,8 ± 0,7–89,3 ± 1,0
Turonia-vaihe 89,3 ± 1,0–93,5 ± 0,8
Cenomanum-vaihe 93,5 ± 0,8–99,6 ± 0,9
Nikkeli

Nikkeli on rautaryhmään kuuluva ferromagneettinen metallinen alkuaine. Nikkelin kemiallinen merkki on Ni (lat. niccolum) ja sen järjestysluku on 28. Nikkelillä on viisi pysyvää isotooppia. Nikkeli esiintyy luonnossa yleensä sulfidimineraaleina. Nikkeli on ihmiselle välttämätön hivenaine.
Ominaisuudet > Fysikaaliset ominaisuudet

Nikkeli on hopeanvalkoinen metalli. Sillä on kohtalaisen korkea sähkön- ja lämmönjohtavuus. Sen sulamispiste on noin 1 450 °C. Nikkeli on huoneenlämpötilassa ferromagneettinen aine, joka muuttuu paramagneettiseksi lämpötilan noustessa Curie-pisteen 358 °C yläpuolelle.
Ominaisuudet > Kemialliset ominaisuudet

Metallinen nikkeli reagoi kehnosti veden ja hapen kanssa. Se reagoi fluorin kanssa hitaasti. Nikkeli liukenee helposti laimeisiin mineraalihappoihin, mutta esimerkiksi väkevä typpihappo ei liuota metallista nikkeliä.
Nikkelin yleisin hapetusluku +II. Tätä korkeammat hapetusluvut ovat suhteellisen harvinaisia. Korkein hapetusluku on +IV. Hapetusasteella 0 nikkeli muodostaa muun muassa fosfiinikomplekseja. Nikkeli on suhteellisen elektropositiivinen.
Ominaisuudet > Yhdisteet

Luonnossa nikkeli esiintyy antimonin, arseenin ja rikin kanssa yhdisteinä.
Nikkeli(II)oksidi on vihreää. Se ei liukene veteen, mutta liukenee helposti happoihin. Vihreää nikkelihydroksidia voidaan saostaa nikkelisuolojen vesiliuoksesta. Nikkelihydroksidi liukenee ammoniakkiin muodostaen ammiinikompleksin. Nikkelisulfidi on mustaa. Se liukenee happoihin, joskin se muodostaa hapen kanssa Ni(OH)S. Nikkeli muodostaa yhdisteitä kaikkien halidien kanssa. Ne voidaan fluoria lukuun ottamatta valmistaa antamalla aineiden reagoida alkuainemuodossaan. Nikkeli voi muodostaa myös trifluoridin, joka on voimakas hapetin. Nikkeli(II)halidit ovat veteen liukenevia, ja niiden vesiliuoksista voidaan kiteyttää kidevedellisiä suoloja. Nikkeli muodostaa suolan myös syanidin ja tiosyanaatin kanssa. Nikkeli(IV)-ioni muodostaa yhdisteitä fluoridien kanssa, kun läsnä on alkalimetalli. Kiinteää NiF4 voidaan valmistaa lisäämällä fluoridia NiF62- suolaan vedettömässä vetyfluoridissa.
Nikkeli muodostaa komplekseja koordinaatioluvuilla kolmesta kuuteen. Pehmeät ligandit muodostavat komplekseja koordinaatioluvulla neljä. Nikkelillä on kuitenkin taipumusta muodostaa komplekseja koordinaatioluvulla viisi. Amiinit muodostavat heksakomplekseja.
Nikkeli muodostaa organometalliyhdisteitä pääasiassa hapetusasteilla 0, +I ja +II, mutta myös korkeammille hapetusasteille tunnetaan joitakin yhdisteitä. Nikkeli(0)tetrakarbonyyli oli ensimmäinen alkuainemuodossa olevan metallin karbonyyliyhdiste.
Ominaisuudet > Saanti, suositukset ja terveysvaikutukset

Nikkeli on ihmiselle välttämätön hivenaine, jonka liikasaanti on kuitenkin terveydelle haitallista. Ihmisen pitäisi saada ravinnosta noin viisi mikrogrammaa nikkeliä päivässä, mikä täyttyy jo esimerkiksi 2 maapähkinästä, 3 grammasta kaurahiutaleita, 12 grammasta ruisleipää, 30 grammasta lihapullia, 60 grammasta perunaa tai 100 grammasta broileria.
Euroopan elintarviketurvallisuusvirasto EFSA:n määrittämä nikkelin turvallisen päiväsaannin enimmäismäärä on 13 mikrogrammaa painokiloa kohti, mikä tarkoittaa keskipainoisella (80 kg) suomalaisella aikuisella 1040 µg nikkeliä vuorokaudessa.
Eurooppalaiset saavat nikkeliä eniten viljatuotteista, suklaasta, palkokasveista, pähkinöistä, siemenistä ja kasviksista. Suomalaisten nikkelin keskisaanti on noin 150 mikrogrammaa päivässä. Runsaimmin nikkeliä saava väestönosa sai sitä etenkin palkokasveista, pähkinöistä ja siemenistä. Vuonna 2020 julkaistussa tieteellisten tutkimusten yhteenvedossa havaittiin, että etenkin vauvojen ja muiden lasten nikkelinsaanti on usein huolestuttavan suurta.
Ihminen altistuu munuaisiin, keuhkoihin ja kilpirauhaseen kertyvälle nikkelille ennen kaikkea ravinnon kautta. Krooninen nikkelialtistus saattaa vaurioittaa munuaisia ja maksaa sekä häiritä immuunijärjestelmän toimintaa ja syntyvän lapsen kehitystä. Se lisää myös keskenmenon riskiä.
Nikkelipölyn hengittäminen saattaa aiheuttaa hengitysteiden syöpiä ja nikkelin kaasumainen yhdiste nikkelikarbonyyli on tappavaa pieninäkin annoksina. Nikkelille allergisoituminen on hyvin yleistä, siksi EU:n nikkelidirektiivillä on rajoitettu nikkelin käyttöä esimerkiksi koruissa ja napeissa. Koruissa olevaa nikkelimäärää on rajoitettu EU-lainsäädännöllä siten, että sen alueelle ei saa tuoda tai myydä muita kuin nikkelivapaita koruja.
Ominaisuudet > Ruokapitoisuudet

| --- | --- |
Eräitä runsaasti nikkeliä sisältäviä ruoka-aineita. Mikrogrammaa nikkeliä sadassa grammassa ruoka-ainetta: 

tattari: 420
tumma suklaa (70 % kaakaota): 412
maapähkinä: 390
auringonkukansiemenet: 356
mung-, canneliini- ja soijapapu (keskiarvo): 327
saksanpähkinä: 320
linssit: 248
kaura: 230
kuivattu herne: 210
kikherne: 130
Viljan keskimääräinen nikkelipitoisuus on 49 µg/100 g. Hedelmissä nikkeliä on keskimäärin 17 µg/100 g ja kaaleissa 12. Myös tee sisältää nikeliä.
Ominaisuudet > Isotoopit ja radioaktiivisuus

Nikkeliltä on löydetty kymmeniä isotooppeja. Kevein on 48Ni ja raskain 79Ni. Nikkelillä on viisi stabiilia isotooppia massaluvuilla 58, 60, 61, 62 ja 64. Näistä yleisin on 58Ni, jota on 68,077 % kaikesta luonnosta löydettävästä nikkelistä. Toiseksi yleisin on 60Ni, jota on noin neljännes luonnon nikkelistä. Pitkäikäisin radioaktiivinen isotooppi on 59Ni, jonka puoliintumisaika on 76 000 vuotta. 63Ni puoliintumisaika on noin sata vuotta. Muiden isotooppien puoliintumisaika on alle viikon. 59Ni käytetään määrittämään meteoriittien putoamisaikoja.
Historia

Sana nikkeli on peräisin Saksasta kaivosslangista. Sanalla Kupfernickel tarkoitettiin peikkoa, joka pilasi kuparimalmin vierailla aineksilla, tai myös tällaista malmia. Kupfer tarkoittaa kuparia ja Nickel oli nimestä Nikolaus käytetty pilkkamuoto, jolla usein viitattiin lapsia pelotteleviin haltijahahmoihin. Aikoinaan tätä ”pilattua kuparia” voitiin käyttää vain lasin värjäämiseen vihreäksi. Kun sen myöhemmin todettiin sisältävän aikaisemmin tuntematonta metallia, annettiin tälle metallille sen mukaisesti nimi nikkeli.
Esiintyvyys

Suuria nikkeliesiintymiä on muun muassa Venäjällä, Uudessa-Kaledoniassa, Australiassa, Kuubassa ja Indonesiassa. Sudburyn alue Kanadan Ontariossa tuottaa 30 prosenttia maailman tuotannosta. Noin 40 prosenttia maailman tunnetuista varoista sijaitsee Norilskin esiintymässä Siperiassa. Kanadan Labradorista Voisey’s Baysta on löydetty viimeksimilloin? merkittävä esiintymä. Nikkeliä sisältäviä mineraaleja ovat esimerkiksi nikkoliitti ja pentlandiitti.lähde?
Teollisuus

Suomessa nikkelimalmia on louhittu vuosina 1937–1944 Petsamossa Kolosjoen kaivoksesta, Leppävirran Kotalahdessa 1957–1987, ja nykyisin vuonna 1970 perustetussa Hituran kaivoksessa Nivalassa. Sotkamon Talvivaaran kaivoksen merkittävän nikkeliesiintymän jalostaminen on aloitettu vuoden 2010 alkupuolella. Nikkelin maailmanmarkkinahinta on viime vuosina noussut Kiinan räjähdysmäisen kysynnän kasvun myötä. Suomessa Geologian tutkimuskeskus etsii nikkeliesiintymiä, joita kauppa- ja teollisuusministeriö myy ulkomaisille kaivosyhtiöille. Inco Limited, jonka 2006 osti brasilialainen CVRD, poikkeuksena etsii nikkeliä Lapista omin tutkimuksin. Lapissa on muun muassa tehty kairaustutkimuksia erämaa-alueella.lähde?
Suomessa nikkeliä jalostaa venäläiseen konserniin MMC Norilsk Nickeliin kuuluva Norilsk Nickel Harjavalta Oy, jonka laitokset sijaitsevat Harjavallan suurteollisuuspuistossa. Metallisen nikkelin lisäksi laitoksilla valmistetaan erilaisia nikkelin suoloja (nikkelisulfaattia, -hydroksidia ja -hydroksikarbonaattia).
Käyttö

Nikkeli sopii hyvin erilaisiin metalliseoksiin. Nikkeliä käytetään myös akuissa ja katalyyttinä. Ruostumattoman teräksen valmistuksessa käytetään nikkeliä. Nikkeliä on käytetty myös aseteollisuudessa. Jotkin nikkeliä sisältävät seokset ovat muistimetalleja.lähde?
Meteoriiteissa on raudan ohella nikkeliä. Siksi meteoriittien raudasta on aikoinaan valmistettu työkaluja ja aseita.lähde?
Nikkeli on tärkeä metalli katalyysikemiassa. Raney-nikkeliä, joka sisältää nikkelin lisäksi hieman alumiinia, käytetään hydrausreaktioissa katalyyttinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nikkeli Wikimedia Commonsissa
Helsingin Sanomat 23.1.2007 s. D2 ja Helsingin Sanomien verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Nikkelin kansainvälinen kemikaalikortti
Työterveyslaitos (TTL): Nikkeli ja nikkeliyhdisteet (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Periodictable: Technical data for Nickel (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Nickel (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Nickel (englanniksi)
Norilsk Nickel (Arkistoitu – Internet Archive)
Luettelo nikkelin isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi)
Mindat: Nickel (englanniksi)
Webmineral: Nickel Mineral Data (englanniksi)
Webmineral: Mineral Species containing Nickel (Ni) (englanniksi)
Americanelements: Nickel Technical and Safety Data (englanniksi)
Handbook of Mineralogy: Nickel (pdf) (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Nickel (englanniksi)
London Metal Exchange: Nickel price (englanniksi)
InfoMine: Nickel Prices and Nickel Price Charts (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki 
Muut:  NARA 
Nikkeliä
Kolosjoen kaivoksen suuaukko 1930-luvulla.
Luettelo tunnetuista karjalaisista

Tämä luettelo tunnetuista karjalaisista luettelee ihmisiä Karjalan tasavallasta, suomenkarjalaisia ja muita karjalais-sukuisia.
Muita etnisiä karjalaisia

Pamela Anderson, kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä ja mallilähde?
Aleksandr Hudilainen, venäläinen poliitikko
Reino Häyhänen, suomalaissukuinen neuvostoliittolainen vakooja ja KGB:n majuri
Timothy L. Kopra, yhdysvaltalainen astronautti
Andrei Tarsalainen, suomenvenäläinen kirjailija