stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Supercell
Tunnustukset

Vuonna 2012 Supercell palkittiin Pohjoismaiden parhaana startup-yrityksenä ja valittiin vuoden suomalaiseksi pelikehittäjäksi. Seuraavana vuonna Supercell voitti Teknologiakasvaja 2013 -kilpailun ja yritys valittiin vuoden ohjelmistoyrittäjäksi. Supercell valittiin tutkimusyhtiö T-Media Oy:n Luottamus&Maine-tutkimuksessa vuonna 2014 Suomen hyvämaineisimmaksi yritykseksi ja vuonna 2016 se sijoittui samassa tutkimuksessa toiseksi. Vuonna 2016 Supercell valittiin T-Median työnantajakuvatutkimuksessa Suomen maineikkaimmaksi työnantajaksi - vuonna 2015 yrityksen sijoitus oli kolmas.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Hiilamo, Heikki: Peliteollisuus saalistaa rahapeliyhtiöiden tavoin lasten ja nuorten rahoja. Yle uutiset 25.11.2022.
| n k Suomalaiset videopeliyritykset |
| --- | --- |
15 suurinta (2022): Supercell • Small Giant Games • Rovio • Seriously • Reworks • Remedy Entertainment • Yousician • Next Games • Fingersoft • Lightheart • Housemarque • Sulake • Futureplay • Panzerdog • RedLynx 
Muita: 10tons • Almost Human • Alternative Games • Bugbear Entertainment  • Colossal Order • Everywear Games • Fingersoft • Futuremark Games Studio • Gamelion • Grand Cru • Frozenbyte • Iceflake Studios • LudoCraft • Mekiwi • Nitro Games • PlayRaven • Reborn Games • Red Stage Entertainment • Secret Exit • Star Arcade • Skydome Entertainment • Shiver Games • Small Giant Games • TicBits • Tracktwenty 
Lakkautettuja: Farmind • Fathammer • Mr. Goodliving • Ninai Games • Recoil Games • Rival Games • Sumea (Digital Chocolate) • Teknopiste • Turmoil Games • Universomo • Wargaming Helsinki 
Suurimmat yritykset mitattuna liikevaihdon mukaan, Talouselämä 2022
Supercellin toimisto sijaitsee Helsingin Jätkäsaaressa.
Supercellin toimitusjohtaja Ilkka Paananen vuoden 2011 GDC Europe -messuilla.
Käännös suomeksi
Claudius Aelianus

Claudius Aelianus (n. 170 – n. 235) oli Praenestessa syntynyt roomalainen sofisti ja retoriikan opettaja.
Elämä

Aelianuksen elämästä tiedetään hyvin vähän. Hän oli vapautetun orjan poika. Hänen aikalaisensa Filostratoksen mukaan Aelianus oli Pausaniaan oppilas Roomassa ja onnistui hankkimaan itselleen niin hienostuneen kreikankielen taidon, että häntä alettiin kutsua ”hunajakieleksi” (μελίγλωσσος, meliglōssos). Huomattavasti myöhemmin (n. 970) Suda-tietosanakirjassa esiintyi väite, jonka mukaan Aelianus olisi toiminut ylipappina keisari Septimus Severuksen alaisuudessa.
Muista sofisteista poiketen Aelianus ei tehnyt laajoja matkoja, vaan vietti elämänsä Latiumissa. Hän eli yli 60-vuotiaaksi ja oli elossa vielä Elagabaluksen kuoleman jälkeen.
Teokset

Aelianuksen teokset, jotka on kirjoitettu klassiseksi kreikaksi, ovat kokoelmia attikalaisesta kirjallisuudesta. Kolme hänen teoksistaan on säilynyt jälkipolville:
Värikkäitä kertomuksia (Ποικίλη ἱστορία, Poikilē historia), 14 kirjaa sisältävä anekdoottikokoelma luonnon ihmeellisyyksistä ja kuuluisien ihmisten historiasta.
Eläinten olemuksesta (Περὶ ζῴων ἰδιότητος, Peri zōōn idiotētos), 17 kirjaa sisältävä värikäs kokoelma lyhyitä kertomuksia ja taruja eläimistä.
Maalaiskirjeet (Ἐπιστολαὶ ἀγροικικαί, Epistolai agroikikai), 20 enimmäkseen eroottista maalaisten kirjettä, joiden aitous on kyseenalaistettu.
Svartehallen

| Svartehallen |
| --- | --- |
 Svartehallen
 Koordinaatit: 58°07′09″N, 11°57′35″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Bohuslän
Kunta:  Stenungsund
Väkiluku (31.12.2023):  239
Svartehallen on taajama Stenungsundin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Bohuslänin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 239 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Svartehallen Wikimedia Commonsissa
Vedensidontakyky

Vedensidontakyky on lihan kykyä pidättää sen omaa tai siihen lisättyä vettä jotain voimaa tai vaikutusta vastaan. Vedensidontakyky on yksi lihan tärkeimmistä laatutekijöistä. Se vaikuttaa lihan makuun: jos lihan vedensidontakyky on huono, siitä irtoaa kypsennettäessä runsaasti vettä ja seurauksena on kuiva ja mauton tuote. Huono vedensidontakyky aiheuttaa tuotteille tai raaka-aineille painotappioita ja vaikuttaa merkittävästi lihaa käyttävän yrityksen talouteen.
Aiheesta muualla

Lihakeskusliitto ry: Lihatietoa: lihaksen rakenne, mureus ja vedensidontakyky (suomeksi). Viitattu 23.2.2025.
Juolasvesi

| Juolasvesi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savossa
Kunnat:  Mäntyharju, Kouvola
Koordinaatit:  61°23′08″N, 26°40′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskujoki:  Voikoski Vuohijärveen
Järvinumero:  14.913.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  79,6 m  
Pituus:  21,404 km  
Leveys:  4,783 km  
Rantaviiva:  149,863 km  
Pinta-ala:  26,0037 km²  
Tilavuus:  0,22097 km³  
Keskisyvyys:  8,5 m  
Suurin syvyys:  33,9 m  
Saaria:  110 
 fiJuolasvesi 
Miekankosken virta Tarhavedellä.
Juolasvesi , joskus myös Juolasvesi–Sarkavesi , on Etelä-Savossa Mäntyharjulla ja osin myös Kouvolassa sijaitseva järvi.
Säännöstely

Järveä säännöstellään tavoitteena tulvan ehkäisy, tukinuitto, vesiliikenteen edistäminen, virkistyskäyttö, kalanviljely tai vesivoiman turvaaminen.
Luonnontila > Vedenlaatu

Järven vedenlaatu on erinomainen. Sen vedenväri on aavistuksen ruskehtava ja vesi on kirkasta. Järven happitilanteen olevan hyvä pintavedessä ja 15 metrin syvyydessä. Sen sijaan alusvedessä järven pohjalla on tavattu vakaviakin happiongelmia. Vedessä on niukasti humusta ja järvi onkin tyypiltään niukkaravinteinen ja karu.
Luonnontila > Kalasto

Yleisimmät kalalajit ovat muikku, hauki ja ahven. Myös taimenta ja siikaa esiintyy kalastettavaksi.
Historiaa

Järven rannalla sijaitsee kolme kalliomaalausta. Sarkaveden Kannonaluksessa on kalliopintaa itärannalla, jossa sijaitsee Kannonaluksen kalliomaalaus. Vain 600 metriä kaakkoon päin Sarkaveden itärannalla sijaitsee Haukkavuoren kalliomaalaukset ja Voikosken partaalla Voikosken kalliomaalaus.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Juolasveden–Lahnaveden alueeseen (14.913) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 79,6 metriä mpy.
Järvi saa pääosan vedestään Lahnaveden (1 313 ha) valuma-alueelta, johon myös Volanjoen alue (14.916) ja Tuusjärven alue (14.914) laskevat. Vedet laskevat Lahnaveden eteläpään Vihannanselkään ja laskevat Miekankosken kumpaakin uomaa pitkin Tarhaveteen. Sarkaveteen sen itärantaan laskevan Pitkäjärven valuma-alueen (14.919) laskuoja tuo siihen hieman vettä lisää.
Juolasveden–Lahnaveden alueeseen kuuluu 57 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti Lahna- tai Juolasjärveen. Niistä huomattavimpia järviä ovat Juolasjärven länsirantaan laskevat seuraavat järvet. Varaslampi (34 ha) laskee suoraan Tarhaveteen. Suoraan Juolasveteen laskee Kukkolampi (9 ha), johon laskevat vuorostaan Simpunlampi (3 ha) ja Räpäkkö (8 ha). Humalalampi (2 ha) laskee etelämpänä Humalalahteen. Leppälahden pohjoisrantaan laskevat Sarviojaa myöten Sarvilampi (10 ha) ja Kirveslampi (12 ha), lahdenpohjukan sivulle Laito Särkijärvi (19 ha) ja siihen vuorostaan Syvä Särkijärvi (6 ha) ja Kangaslampi (9 ha), ja lahdenpohjukkaan Orislampi (3 ha) ja Pekkilampi (3 ha).
Juolasveden itärantaan laskevia järviä ovat Tyrynlahteen laskeva Repolampi (2 ha), sekä Majalahteen laskevan Majajoen valuma-alueen järvet, joita ovat esimerkiksi Kansikkaanlampi (2 ha), Alimmainen Tuomilampi (6 ha), Ylimmäinen Tuomilampi (4 ha), Väärälampi (7 ha), Huosiuslampi ja Vuoripäänlampi (5 ha).
Haukkavuoren kohdalla sijaitseva Hätälampi (3,36 ha) laskee suoraan länsirannassa kapeaan Sarkaveden salmeen. Muita Sarkaveden länsirantaan laskevia järviä ovat Väärälampi (5 ha), Taipaleen kohdalla järveen laskeva Pekkojärvenoja, jonka valuma-alueeseen kuuluvat Pekkojärvi (30 ha), Joutsenlampi (5 ha) ja Pölkkylampi. Kolisevanoja tuo Mustikkasalmiin Alalammen (3 ha) kautta myös Pienilammen, Pitkälammen (2 ha) ja Lehmälammen (10 ha) vedet. Patoamalla nostettu Kalalammikko (4 ha) sijaitsee Laitolahden jatkeena. Alinna sijaitsee vielä Kulilammen laskupaikka.
Sarasveden itärantaan jaskevat loput järvistä. Näitä ovat yksinäinen Kenkälampi (9 ha), Sahinojan kautta laskeva Hirvilampi (8 ha) ja Viitasenlampi (8 ha), tähän väliin sopiva Pitkäjärven valuma-alueen laskuoja, sitten vielä Haapapuron kautta Pitkäjärven ojaan yhtyvän valuma-alueen järvet Matkoslampi ja Kivilampi (7 ha). Yksinäinen Kangaslampi (16 ha) sijaitsee Sarkaveden yhteydessä ja laskee siihen Kangasojaa myöten. Myllylahteen laskevat samaa ojan kautta Soijärvi (8 ha) ja Hosusjärvi (31 ha). Niiden vieressä sijaitsee Valkialammen suppa.
Järvi laskee Sarasveden eteläpäästä Voikosken kautta Vuohijärven Torviselkään sen pohjoispuolella sijaitsevan järvikapeikon läpi. Vuohijärven vedenpinta on kolme metriä alempana kuin Sarasvedellä.
Järvi laskee Vuohijärveen Voikosken kautta
Lahnavesi laskee Tarhaveteen Miekankosken kautta. Edessä sijaitsee Raatosaari.
Lordin julkaisut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 18 |  |
| ↙Kokoelmat | 3 |  |
| ↙EP:t | 1 |  |
| ↙Singlet | 36 |  |
| ↙Videot | 5 |  |
| ↙Musiikkivideot | 28 |  |
Tämä artikkeli käsittelee hard rock ja heavy metal -yhtye Lordin virallista diskografiaa ja muita julkaisuja.
Albumit > Studioalbumit

Bend Over and Pray the Lord (1997, julkaisematta jäänyt albumi, julk. 2012 Scarchives Vol. 1 -kokoelmalla)
Get Heavy (1. marraskuuta 2002) (Suomen listasijoitus #3)
The Monsterican Dream (14. huhtikuuta 2004) (#4)
The Arockalypse (1. maaliskuuta 2006) (#1)
Deadache (29. lokakuuta 2008) (#5)
Babez for Breakfast (15. syyskuuta 2010) (#9)
To Beast or Not to Beast (1. maaliskuuta 2013) (#8)
Scare Force One (31. lokakuuta 2014)
Monstereophonic – Theaterror vs. Demonarchy (23. syyskuuta 2016)
Sexorcism (25. toukokuuta 2018)
Killection (31. tammikuuta 2020)
Lordiversity (26. marraskuuta 2021)
Skelectric Dinosaur
Superflytrap
The Masterbeast From The Moon
Abusement Park
Humanimals
Abracadaver
Spooky Sextravaganza Spectacular
Screem Writers Guild (2023)
Limited Deadition (2025)
Albumit > Kokoelmalevyt

The Monster Show (14. helmikuuta 2005)
Zombilation – The Greatest Cuts (20. helmikuuta 2009)
Scarchives Vol. 1 (3. syyskuuta 2012)
Singlet

Would You Love a Monsterman? (12. heinäkuuta 2002) (#1)
Devil Is a Loser (3. helmikuuta 2003) (#9)
My Heaven Is Your Hell (31. maaliskuuta 2004) (#1)
Blood Red Sandman (30. kesäkuuta 2004) (#17)
Hard Rock Hallelujah (22. helmikuuta 2006) (#1)
Who’s Your Daddy? (30. elokuuta 2006) (#1)
Would You Love a Monsterman 2006 (promo, 2006)
It Snows in Hell (5. joulukuuta 2006) (#2)
They Only Come Out at Night (2. toukokuuta 2007) (#6)
Beast Loose in Paradise (9. tammikuuta 2008) (#3)
Bite It Like a Bulldog (3. syyskuuta 2008) (#1)
Deadache (10. joulukuuta 2008)
This Is Heavy Metal (15. elokuuta 2010)
Rock Police (promo, 2010)
The Riff (8. helmikuuta 2013)
Hug You Hardcore (26. elokuuta 2016)
Your Tongue’s Got the Cat (13. huhtikuuta 2018)
Naked in My Cellar (4. toukokuuta 2018)
Shake the Baby Silent (8. marraskuuta 2019)
I Dug a Hole in the Yard for You (29. marraskuuta 2019)
Like A Bee To The Honey (17. tammikuuta 2020)
Believe Me (19. elokuuta 2021)
Abracadaver (24. syyskuuta 2021)
Borderline (22. lokakuuta 2021)
Merry Blah Blah Blah (2021)
Demon Supreme (2021)
Day Off Of The Devil (2022)
Spear Of The Romans (2022)
Reel Monsters (2022)
Hard Rock Hallelujah (Feat. Bürger Lars Dietrich) (9. joulukuuta 2022)
Lucyfer Prime Evil (2023)
Thing in the Cage (2023)
Made Of Metal (2024)
Syntax Terror (2024)
Retropolis (2025)
Hellizabeth (2025)
Singlet > EP-levyt

Famous Five (13. lokakuuta 2008)
DVD-julkaisut

The Monster Show (promo, 2005)
Market Square Massacre (15. marraskuuta 2006)
It Snows in Hell (2007)
Bringing Back the Balls to Stockholm 2006 (21. helmikuuta 2007)
Recordead Live – Sextourcism in Z7 (26. heinäkuuta 2018)
Elokuvat

The Kin (16. huhtikuuta 2004) (lyhytelokuva)
Dark Floors (8. helmikuuta 2008)
Videopelit

Dark Floors (2008)
Lordi Halloween game (2008)
Lordi The Game (2010)
Kirjat

Mie oon Lordi (2006)
Bringing Back the Balls to Europe -kiertuekirja (2006)
Songs for the Rockoning Day (12. helmikuuta 2007)
Deadache 08::09 -kiertuekirja (2009)
Breakfast Book (2010)
To Beast or Not to Beast -kiertuekirja (2013)
Lordiary (2022)
Sarjakuvat

Monster Magazine (2002)
The Uninvited Guests (2003)
Keräilijä (2006)
Lordi 1: Alkuperä (26. lokakuuta 2006)
Lordi 2: Verenjano (21. huhtikuuta 2007)
Lordi 3: Verensininen (29. lokakuuta 2008)
Graphic Novels (2013)
Illustrated Lyrics (2014)
Papuankerttusieppo

| Papuankerttusieppo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pensassiepot Petroicidae
Suku::  Devioeca
Laji::  papuana
Kaksiosainen nimi
 Devioeca papuana  (Meyer, 1875) 
Synonyymit
 Microeca papuana 
Katso myös
   Papuankerttusieppo Wikispeciesissä   Papuankerttusieppo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Papuankerttusieppo (Devioeca papuana) on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Papuankerttusieppoa tavataan Uuden-Guinean saarella. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
Peggy – Pienestä kii

| Peggy – Pienestä kii Samuli Edelmann |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1990 – 1991
 Studio : MTV-studiot, Helsinki
 Julkaistu: 1991
 Formaatti: LP-levy (FGL 4056)   C-kasetti (FGL 4056)   CD-levy (FGCD 4056)
 Tuottaja(t): Hector   Jarmo Nikku   Kassu Halonen (8)   Kisu Jernström (8)   Esa Kaartamo (11)
 Tyylilaji: poprock, suomipop
 Kesto: 43.56
 Levy-yhtiö: Flamingo Music
 Levymerkki: Flamingo
Listasijoitukset
  Suomi: 1. (4 viikkoa, lokakuu 1991) 
Samuli Edelmannin muut julkaisut
| Oi taivas 1990 | Peggy – Pienestä kii 1991 | Yön valot 1992 |
Singlet albumilta Peggy – Pienestä kii
 ”Viimeinen yö” / ”Rakkaus saa laulamaan” Julkaistu: 1990 (SHOS-5)  ”Peggy” / ”Maailmain” Julkaistu: 1991 (FGS 221)  ”Pienestä kii” / ”Paratiisilinnut” Julkaistu: 1991 (FGS 229)
Peggy – Pienestä kii (myös nimellä Samuli Edelmann) on suomalaislaulaja Samuli Edelmannin toinen studioalbumi vuodelta 1991.
Kappale ”Pienestä kii” tuli toiseksi MTV:n Syksyn sävel -laulukilpailussa 1991, kappale ”Peggy” toiseksi saman vuoden Euroviisukarsinnassa. ”Peggy”-kappaleella Edelmann edusti Suomea Kultainen Leija 1991 -kilpailussa Malesian Kuala Lumpurissa.
Levy menestyi hyvin ja kohosi Suomen virallisen listan listaykköseksi neljän viikon ajaksi ja yhteensä albumi pysyi listalla 22 viikon ajan. Se ylitti kultalevyrajan jo 1991 ja platinalevyrajan seuraavana vuonna. Sitä on myyty yhteensä 86 068 kappaletta ja on täten Edelmannin toisiksi myydyin levy.
Albumi julkaistiin Flamingo-levymerkillä LP- ja CD-levyinä sekä C-kasettina. Vuonna 1998 albumi julkaistiin uudelleen CD-levynä Camden-levymerkillä.
Kappaleet

Kaikki sovitukset Hector & Jarmo Nikku, ellei toisin mainita.
| --- | --- |
 A-puoli Hillitön sunnuntai – 3.32 (säv. ja san. Hector)  Paratiisilinnut – 3.48 (säv. ja san. Hector)  Vieraat saapuu – 3.32 (säv. Jokke Seppälä, san. Hector)  Yön jälkeen – 3.45 (säv. ja san. Pave Maijanen)  Muratti – 3.38 (säv. ja san. Hector)  Pienestä kii – 3.16 (säv. J. Seppälä, san. Hector, sov. J. Nikku) :  B-puoli Peggy – 3.36 (säv. J. Nikku, san. Hector)  Me rakkaudesta lauletaan – 3.07 (säv. ja sov. Kassu Halonen – Kisu Jernström, san. Vexi Salmi)  Maailmani – 3.00 (säv. ja san. Hector)  Tuoppi täyteen – 3.43 (säv. J. Nikku, san. Hector)  Kuvasi – 5.15 (säv. , san. & sov. Esa Kaartamo)  Viimeinen yö – 3.44 (säv. Samuli Edelmann – Arto Piispanen, san. S. Edelmann)
Kokoonpano > Muusikot

Samuli Edelmann – laulu, taustalaulu (ei: 2, 6, 7)
Esa Kaartamo – taustalaulu (2, 6, 11), lyömäsoittimet (6, 11), kosketinsoittimet, ohjelmointi ja sähkökitarat (”Kuvasi”)
Susanna Haavisto, Ona Kamu ja Kaija Kärkinen – taustalaulu (6, 11)
Kisu Jernström – taustalaulu (”Me rakkaudesta lauletaan”)
Kim Lönnholm – taustalaulu (2, 6, 8)
Jokke Seppälä – taustalaulu (6, 11)
Arto Piispanen – kosketinsoittimet (kaikki paitsi 7, 8 & 11)
Timo Pratskin – kosketinsoittimet (kaikki paitsi 2, 6, 8 & 11)
Kassu Halonen – sähköurut ja taustalaulu (”Me rakkaudesta lauletaan”)
Jari Laasanen – ohjelmointi (”Me rakkaudesta lauletaan)
Jone Ullakko – ohjelmointi (”Kuvasi”)
Juha Björninen – kitarat (”Me rakkaudesta lauletaan”)
Jarmo Nikku – kitarat (kaikki paitsi 11 & 12)
Jari Nieminen – akustiset kitarat (”Kuvasi”)
Kalle Chydenius – basso (kaikki paitsi 7 & 9)
Juha Tikka – basso (7, 9)
Sami Kuoppamäki – rummut (kaikki paitsi 7 & 9)
Anssi Nykänen – rummut (7, 9)
Tapio ”Mongo” Aaltonen – lyömäsoittimet (kaikki paitsi ”Kuvasi”)
Pentti Lahti – saksofonisoolo (”Maailmani”)
Kokoonpano > Tuotanto

Jorma Hämäläinen – äänitys, miksaus ja masterointi (MTV-studiot, Helsinki)
Mika Jussila – kaiverrus (Finnvox)
Riipinen – valokuvat ja ulkoasu (puukkoMac)
Hector & Jarmo Nikku – tuottajat (kaikki paitsi 8 & 11)
Kassu Halonen ja Kisu Jernström – tuottajat (8)
Esa Kaartamo – tuottaja (11)
Valkeajärvi (Vaunujoki)

| Valkeajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Sastamala
Koordinaatit:  61°25′20″N, 22°48′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Vaunujoen valuma−alue (35.133)
Laskuoja:  lyhyt metsäoja 
Järvinumero:  35.133.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  89,9 m  
Pituus:  340 m  
Leveys:  220 m  
Rantaviiva:  0,982 km  
Pinta-ala:  3,683 ha  
Saaria:  ei saaria
 fiValkeajärvi 
Valkeajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Vammalan pohjoispuolella Lakkiniemellä sijaitseva järvi.
Maantiede

Valkeajärven pinta-ala on 3,7 hehtaaria, sen pituus on 340 metriä ja leveys 220 metriä. Se sijaitsee Kyynärjärven pohjoispuolella mäen jyrkänteen alla. Siinä ei ole saaria. Järven rantaviiva on 0,98 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannalla on kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Lakkiniemeltä.
Vesistösuhteita

Valkeajärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Vaunujoen valuma-alueeseen (35.133) se kuuluu. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 300 metriä pitkä laskuojan alku, joka päättyy kartoissa metsään. Alempana alkaa toinen 1,4 kilometriä pitkä oja, johon pintavedet johtuvat ja joka yhtyy Vaunujokeen samassa kohtaa kuin Kyynärjärven laskuoja. Järven vedenpinnan korkeus on 89,9 metriä ja Vaunujoen noin 75 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 15 metriä.
Historiaa

Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Walkiajärvi". Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa on järvi vielä autio, vaikka järvelle tulee Lakkiniemeltä pari polkua .
Chop Robinson

Demeioun ”Chop” Robinson (s. 2. tammikuuta 2003) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on tukimies. Robinson edustaa NFL-joukkue Miami Dolphinsia. Ennen NFL-uraansa hän pelasi Marylandin yliopiston ja Pennsylvanian osavaltionyliopiston joukkueissa. Dolphins varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 21. varausvuorolla vuoden 2024 NFL:n varaustilaisuudessa. Kesäkuussa 2024 Robinson teki Dolphinsin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 14,9 miljoonan dollarin arvoisen tulokassopimuksen. Robinson on pelannut 17 NFL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hänellä on yhteensä 26 taklausta, kuusi pelinrakentajan säkitystä, 14 iskua pelinrakentajaan ja neljä puolustettua heittoa. Uran tilastot päivitetty kauden 2024 jälkeen.
AS Nancy-Lorraine

AS Nancy-Lorraine on koillisranskalaista Nancyn kaupunkia edustava jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1967. Joukkueen koko nimi on Association Sportive Nancy-Lorraine.
Saavutukset

Ranskan cup-mestaruudet: 1 (1978)
Ranskan liigacup-mestaruudet: 1 (2006)
Ligue 2-mestaruudet: 5 (1975, 1990, 1998, 2005, 2016)
Entisiä pelaajia

Guy N'dy Assembé
Ali Boumnijel
Tony Cascarino
Mustapha Hadji
Roger Lemerre
Bruno Martini
Michel Platini
Tony Vairelles
Entiset päävalmentajat

1967–1970 René Pleimelding
1970–1979 Antoine Redin (Coupe de France)
1979–1982 Georges Huart
1982–1984 Hervé Collot
1984–1987 Arsène Wenger
1987–1990 Robert Dewilder
1990–1991 Aimé Jacquet
6–10/1991 Marcel Husson
10/1991–1994 Olivier Rouyer
1994–2000 László Bölöni
2000–2002 Francis Smerecki
6–11/2002 Moussa Bezaz
11/2002–2011 Pablo Correa
2011–1/2013 Jean Fernandez
10/2013–8/2017 Pablo Correa
8/2017–1/2018 Vincent Hognon
1–5/2018 Patrick Gabriel
5–10/2018 Didier Tholot
10/2018–2019 Alain Perrin
2019–2021 Jean-Louis Garcia
5–9/2021 Daniel Stendel
9/2021–1/2022 Benoît Pedretti
1/2022–1/2023 Albert Cartier
1–11/2023 Benoît Pedretti
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joukkueen viralliset sivut (ranskaksi)
ASNLstory - historiaa ja tilastoja (ranskaksi)
Nancyfoot.com (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Génération-ASNL (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
| n k Ligue 2 |
| --- | --- |
2019–2020: Ajaccio Auxerre Caen Châteauroux Chambly Clermont Grenoble Guingamp Le Havre Le Mans Lens Lorient Nancy Niort Orléans Paris FC Rodez Troyes Valenciennes
Daniş Tunalıgil

Hüseyin Daniş Tunalıgil (1915 – 22. lokakuuta 1975) oli turkkilainen diplomaatti, jonka JCAG-joukot murhasivat vuonna 1975 Itävallassa.
Elämä ja ura

Tunalıgil syntyi  Ankarassa vuonna 1915. Hän valmistui Galatasarayn lukiosta vuonna 1933. Vuonna 1939 hän tuli ulkoministeriöön. Diplomaattisen uransa aikana hän oli ollut Turkin suurlähettiläänä  Jordaniassa, Jugoslaviassa, Alankomaissa ja lopulta Itävallassa.
Murha

Keskipäivällä, 22. lokakuuta 1975, kolme aseistanutta miestä joilla oli automaattiaseet hyökkäsivät Turkin suurlähetystöön Wieniin, tappamalla vartijat ja astumalla sisään suurlähettilään toimistoon. Silloin militantit kysyivät häneltä oliko hän Turkin suurlähettiläs. Kun  vastaus oli myönteinen, he ampuivat hänet brittiläisillä ja israelilaisvalmisteisilla pistooleilla.  Tunalıgil kuoli paikan päällä ja militantit lähtivät nopeasti paikasta autolla.
Hyökkäystä seurasi toinen suunniteltu hyökkäys Turkin suurlähettilään Ismail Ereziin kohden Ranskassa 24. lokakuuta 1975 ja jossa kuoli hän ja hänen autonkuljettajansa.
Kolmea militanttia ei koskaan tunnistettu tai saatu kiinni  Se oli ensimmäinen Armenialaisen kansanmurhan oikeudellisten komandojen murha, ja vuoteen asti 1984 se oli vaatinut 20 turkkilaisen diplomaatin ja heidän lähisukulaisensa elämän.
Al-Duhail Sports Club

Al-Duhail Sports Club on qatarilainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1938. Alun perin joukkue tunnettiin nimellä Al-Shorta Doha, mutta nimi muutettiin Lekhwiya FC muotoon vuonna 2010. Joukkue voitti ensimmäisen Qatarin mestaruuden kaudella 2010–2011. Huhtikuussa 2017 Lekhwiya Football Club ilmoitti ottavansa El-Jaish seuran omistukseensa ja yhdistävänsä sen muodostaen uuden Al-Duhail Sports Clubin.
Joukkueen kotistadion on Qatar SC Stadium, joka sijaitsee Dohassa.
Saavutukset

Qatarin mestaruus (8): 2011, 2012, 2014, 2015, 2017, 2018, 2020, 2023
Qatarin 1. divisioona: 2010
Crown Prince Cup (3): 2013, 2015, 2018
Emir of Qatar Cup: 2016, 2018
Entisiä pelaajia

Abdeslam Ouaddou (2010–2011)
Entisiä valmentajia

Michael Laudrup (2014–2015)
Eric Gerets (2012–2014)
/ Djamel Belmadi (2010–2012, 2015–2018)
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi, arabiaksi)