stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
X-Men Legends
Pelaaminen

Pelin voi missä vaiheessa tahansa muuttaa kaksinpeliksi ja takaisin. Paikoitellen on kohtia, joissa on pakko pelata yksin.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Cheryl Carter  | … |  Storm   |
|  Robin Atkin Downes  | … |  Kyklooppi, Pyro   |
|  Steven Blum  | … |  Wolverine   |
|  Richard Doyle  | … |  Peto   |
|  Earl Boen  | … |  Kolossi, tohtori   |
|  Bobby Holliday  | … |  Emma Frost   |
|  Scott MacDonald  | … |  Gambit, Vahti #1   |
|  Darren Scott  | … |  Jäämies   |
|  Leigh Allyn Baker  | … |  Jean Grey   |
|  Danica McKellar  | … |  Jubilee   |
|  Cree Summer  | … |  Magma   |
|  Dee Bradley Baker  | … |  Painajainen, Monikko, mutanttivanki, Morlok-vartija, Vahti-kyborgi   |
|  Erin Matthews  | … |  Rogue   |
|  Patrick Stewart  | … |  Professori X   |
|  Peter Lurie  | … |  Avalanche, Sapelihammas   |
|  Mark Klastorin  | … |  Blob   |
|  Matt Nolan  | … |  Havok   |
|  John DiMaggio  | … |  Juggernaut, Kenraali Kincaid   |
|  Tony Jay  | … |  Magneto   |
|  Grey DeLisle  | … |  Mystikko, Piispa lapsena   |
|  Dorian Harewood  | … |  Varjokuningas   |
|  Armin Shimerman  | … |  Sammakko, miesvanki #5   |
|  Michelle Arthur  | … |  Moira MacTaggert, naisvanki #3   |
|  Edward Asner  | … |  Morlok-parantaja   |
|  Eric Biessman  | … |  NYC avustaja #1, varjo demoni #1   |
|  Rodger Bumpass  | … |  Vahti-tiedemies   |
|  Blaine Christine  | … |  sotilas #4   |
|  Kathryn Cressida  | … |  Debra Owens, tietokoneen ääni #1   |
|  Jeannie Elias  | … |  Illyana   |
|  Nika Frost  | … |  tietokoneen ääni #2   |
|  Michael Gough  | … |  sotilas #3, sivuäänet   |
|  Tom Kane  | … |  Chuck Simms   |
|  Lou Diamond Phillips  | … |  Forge   |
|  André Sogliuzzo  | … |  Enkeli, Morlok-varas, tulevaisuuden Vahti   |
Hahmot

| Pelattavat hahmot |
| --- | --- | --- | --- |
|  Storm  Kyklooppi  Wolverine  Peto  Kolossi |  Emma Frost  Gambiitti  Jäämies  Jean Grey  Jubilee |  Magma  Painajainen  Tajunta  Rogue  Professori X (joissain tehtävissä) |  |
Viholliset
|  Avalanche  Blob  Havok  Juggernaut |  Magneto  Murska  Master Mold  Morlokit  Mystikko  Pyro |  Sammakko  Sapelihammas  Vahdit  Varjokuningas |  |
Vierailevat hahmot
|  Moira MacTaggert  Kenraali Kincaid  Jamie Madrox |  Piispa  Illyana |  Forge  Portti  Parantaja |  |
Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.2/10.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.4/10.
Aiheesta muualla

X-Men: Legends MobyGamesissa (englanniksi)
X-Men: Legends MobyGamesissa (englanniksi)
X-Men Legends Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1976

Vuoden 1976 presidentinvaalit huipentui tiukkaan taisteluun. Richard Nixonin erottua Watergate-skandaalin vuoksi hänen tilalleen oli astunut republikaanien Gerald Ford, joka nyt tavoitteli virkansa säilyttämistä. Hänen vastaehdokkaanaan oli demokraattien Jimmy Carter, joka voitti vaalit. Tärkeimpänä syynä Carterin voittoon on pidetty sitä, että Ford antoi yhä rikostutkinnan kohteena olleelle Nixonille ehdottoman armahduksen.
Vaalit ovat tähän asti viimeiset, joissa Alabaman, Mississipin, Etelä-Carolinan ja Texasin osavaltioiden valitsijamiehet ovat menneet demokraateille.
Esivaalit > Demokraattinen puolue

Birch Bayh, Indianan senaattori
Lloyd Bentsen, Texasin senaattori
Jerry Brown, Kalifornia kuvernööri
Jimmy Carter, Georgian kuvernööri
Frank Church, Idahon senaattori
Fred R. Harris, Oklahoman senaattori
Henry M. ”Scoop” Jackson, Washingtonin senaattori
Robert Byrd, Länsi-Virginian senaattori
Terry Sanford, Pohjois-Carolinan kuvernööri
Milton Shapp, Pennsylvanian kuvernööri
Sargent Shriver, Ranskan suurlähettiläs, varapresidenttiehdokas 1972
Adlai Stevenson III, Illinoisin senaattori
Morris ”Mo” Udall, Arizona
George Wallace, Alabaman kuvernööri, presidenttiehdokas 1968 ja 1972
Carter voitti vaalit ajaen muutosta rappeutuneeseen tilanteeseen Nixonin Watergate-skandaalin vuoksi.
Esivaalit > Republikaaninen puolue

Gerald Ford, istuva presidentti
Ronald Reagan, Kalifornian kuvernööri
Ford voitti äärimmäisen tiukasti Reaganin. Syynä tähän pidettiin Fordin kohtelua varapresidentti Nelson Rockefelleriä kohtaan sekä muutenkin haluttiin muutosta ryvettyneeseen istuvaan hallintoon.
Tulokset

James Earl ”Jimmy” Carter, Jr. demokraatti 40 831 881 ääntä (50,1 %) 297 valitsijamiestä
Gerald Rudolph Ford, Jr. republikaani 39 148 634 ääntä (48,0 %) 240 valitsijamiestä
Ronald Wilson Reagan republikaani ei ääniä 1 valitsijamiestä
Eugene J. McCarthy  740 460 ääntä (0,9 %) 0 valitsijamiestä
Ford oli Yhdysvaltain historian ainoa presidentti, jota ei valittu vaaleilla presidentiksi tai varapresidentiksi. Kun Richard Nixon valittiin presidentiksi, hänen aisaparinaan oli varapresidentti Spiro Agnew. Agnew’n erotessa korruptiosyytteiden takia 1973 Nixon nimitti Fordin tämän tilalle. Kun Nixon itse erosi Watergate-skandaalin seurauksena seuraavana vuonna, Ford astui virkaan ja ilmoitti, että ”kansakuntamme pitkä painajainen on ohi”. Ford nimitti varapresidentiksi Nelson Rockefellerin.
Thick as a Brick

| Thick as a Brick Jethro Tull |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuussa 1971   Morgan Studios, Lontoo
 Julkaistu: 10. maaliskuuta 1972 (UK) 10. toukokuuta 1972 (US)
 Tuottaja(t): Ian Anderson
 Tyylilaji: progressiivinen rock folk rock hard rock
 Kesto: 43.50
 Levy-yhtiö: Chrysalis (UK) Reprise Records (US)
Listasijoitukset
  1.   1.   1.   5.
Jethro Tullin muut julkaisut
| Aqualung 1971 | Thick as a Brick 1972 | Living in the Past 1972 |
Thick as a Brick on Jethro Tull -yhtyeen vuonna 1972 julkaisema albumi. Se sisältää vain yhden, koko albumin täyttävän n. 44 minuuttia kestävän kappaleen. Albumi tehtiin alun perin parodioimaan tuohon aikaan progressiivisessa rockissa muodissa olevia konsepti-albumeita erikoisine kansitaiteineen ja monimutkaisine sävellyksineen. Alkuperäinen, sanomalehden muotoon tehty kansitaide kertoo albumin olevan musiikillinen adaptio runoeepoksesta, jonka on tehnyt 8-vuotias "ihmelapsi", vaikka lyriikat kirjoitti alun perin yhtyeen johtohahmo Ian Anderson. Albumi oli niin kaupallinen kuin arvostelumenestyskin ja se nousi Yhdysvaltain albumilistan kärkeen.
Taustaa

Jethro Tull oli vuonna 1971 julkaissut yhtyeen lopullisesti läpilyöneen Aqualung-albumin. Yhtyeen etumies Ian Anderson oli kuitenkin yllättynyt albumin saamasta huomiosta juuri "konseptialbumina", vaikka Anderson oli ja on myöhemminkin useaan otteeseen tämän kiistänyt. Tästä suivaantuneena Anderson päätti tehdä "kaikkien aikojen konseptialbumin" ja alkoi kirjoittaa teosta, joka sisälsi monimutkaista musiikkia ja Monty Python-tyylistä huumoria.
Albumi sävellettiin valmiiksi pääosin vasta studiossa. Harjoitusten alkaessa Anderson ei ollut vielä saanut teosta valmiiksi ja tavanomaisesta albumikaavasta poiketen nyt ei ollut erillisiä valmiiksi demottuja lauluja. Studioon mennessä vain osa teoksesta oli valmiiksi harjoiteltu. Albumi nauhoitettiin kuitenkin Andersonin mukaan noin viikon aikana ja suurimmaksi osaksi livenä. Kitaristi Martin Barren mukaan kaikilla yhtyeen jäsenillä oli merkittävä osuus teoksen sävellystyössä.
Anderson on kertonut sanoituksen olevan osittain omaelämäkerrallinen, perustuen hänen itsensä ja yleensäkin lahjakkaiden nuorten sosiologisiin näkökulmiin lapsena. Sanoitus tehtiin kuitenkin tarkoituksella monimutkaiseksi, hämäräksi ja hämmentäväksi osana ns. "konsepti-parodiaa".
Anderson on myöntänyt, että albumi oli parodia ns. konseptin sisältävistä teema-albumeista, joita progressiivisen rockin yhtyeet, kuten Yes ja Emerson, Lake and Palmer tekivät. Vaikka hän kirjoitti kappaleen itse, hän päätti kreditoida itsensä lisäksi tekijäksi fiktiivisen henkilön Gerald Bostockin. Huolimatta albumin huumoriperäisistä lähtökohdista yleisöstä suurin osa luuli Bostockin olevan todellinen henkilö ja levyn huumori ymmärrettiin muutenkin monissa paikoin väärin.
Gerald Bostock

Gerald Bostock ("syntynyt" vuoden 1964 tienoilla) on fiktiivinen 8-vuotias lapsinero. Bostock, lempinimeltään Little Milton, on kirjoittanut runon nimeltään Thick as a Brick, joka käsittelee aikuiseksi kasvamisen haasteita, ja osallistunut sillä BBC:n kansainväliseen runokilpailuun. Tuomaristo kuitenkin diskaa Bostockin runon piakkoin sen jälkeen, kun se luetaan suorassa lähetyksessä ääneen, ja suosittelee Bostockille pikaista psyykkistä arviointia ja hoitoa. Diskauksesta suuttuneena Bostock telkeää itsensä huoneeseensa suostumatta tulemaan sieltä ulos. Bostockin diskauksen myötä runokilpailun voittaa 12-vuotias Mary Whiteyard kristilliseen etiikkaan keskittyvällä esseellään "He died to save the little children" ("Hän kuoli pelastaakseen pikkulapset").
The St. Cleve Chronicle and Linwell Advertiser

Albumin kansitaiteena toimii 12-sivuinen, oikeaan kokoon aukeava fiktiivisessä pikkukaupungissa ilmestyvä sanomalehti nimeltään The St. Cleve Chronicle and Linwell Advertiser, joka parodioi tuonaikaisia perinteisiä englantilaisia sanomalehtiä. Mukana on artikkeleitä, kilpailuja, ilmoituksia ja mainoksia. Se on päivätty 7. tammikuuta 1972. Etusivun uutisena on juuri Gerald Bostockin kohua herättänyt runo ja siihen liittyvät tapahtumat. Runon lyriikat löytyvät lehden sisäsivuilta ja myös Ian Andersonin salanimellä Julian Stone-Mason BA kirjoittama arvostelu albumista sisältyy lehteen.
Lehden sisällön suunnittelivat pääasiassa Anderson, basisti Jeffrey Hammond ja kosketinsoittaja John Evan sekä Chrysalis-yhtiön Roy Eldridge. Sanomalehden suunnittelu ja tekeminen kestivät tiettävästi pitempään kuin varsinaisen albumin.
Musiikillinen tyyli

Albumia on pidetty Jethro Tullin ensimmäisenä varsinaisena progressiivista rockia sisältävänä albumina. Myös Ian Anderson on tämän myöntänyt, vaikkakin lähtökohtana oli juuri parodioida progressiivisen rockin yhtyeitä. Hän on kuitenkin huomauttanut, että albumista saisi osiin jaoteltuna useita perinteisiä kolmen minuutin kappaleita.
Thick as a Brick sisältää monia musiikillisia teemoja sekä yllättäviä tahtilajin ja tempojen muutoksia, yleensäkin elementtejä, jotka ovat tuttuja juuri progressiivisessa musiikissa. Lisäksi albumilla on käytetty jousisektiota sekä rock-musiikissa erikoisia soittimia, kuten harppua, ksylofonia ja puhaltimia. Myös yhtyeeseen edellisenä vuonna liittynyt rumpali Barriemore Barlow tuo albumille monipuolisemman perkussiomaailman suoraviivaisempaan edeltäjäänsä Clive Bunkeriin verrattuna. Kosketinsoittaja John Evanin useat osuudet ja teemat nousevat myös keskeisiksi osiksi albumilla.
Albumilla on myös vapaamuotoisia jazz-improvisaatioita, joiden tarkoitus oli Andersonin mukaan olla "piikittelyä itseään täynnä oleville progebändeille" jotka soittivat monimutkaisia sävellyksiään.
Julkaisu ja vastaanotto

Albumi julkaistiin maaliskuussa 1972 Britanniassa ja saman vuoden toukokuussa Yhdysvalloissa. Se sai pääosin myönteisen vastaanoton lehdistössä ja Britanniassa sitä pidettiin mm. "Tullin Tommyna", jossa viitattiin The Who-yhtyeen menestyksekkääseen konseptialbumiin. Yhdysvalloissa albumi nousi virallisen albumilistan kärkeen. Tähän päivään mennessä se on myynyt Yhdysvalloissa kultalevyn arvoisesti.
Albumin kiertueella koko teos soitettiin kokonaan yli tunnin pituiseksi laajennettuna sisältäen mm. erilaisia humoristisia välinumeroita, kuten puhelinsoitto kesken kappaleen, sää- ja uutistiedotuksia, erilaisia hahmoja, kuten lavan läpi kävellyt sukellusvarusteisiin pukeutunut mies sekä ennen konsertin alkua lavaa siivoamaan tulleet huppupäiset miehet. Yhtyeen mukaan varsinkin Pohjois-Amerikassa ja Japanissa englantilaistyyppinen, Monty Python-vaikutteinen huumori meni yleisöltä pääosin ohi. Martin Barren mukaan ensimmäiset konsertit olivat haastavia teoksen monipuolisuuden ja lukuisten tahtilajien vaihdosten muistamisen vuoksi.
Seuraavina vuosina kappale soitettiin n. 10 minuutin mittaisena versiona kiertueilla. Ian Anderson palasi aiheeseen 40 vuotta myöhemmin julkaisemalla jatko-osan Thick as a Brick 2: Whatever Happened to Gerald Bostock? (2012) ja myös alkuperäinen teos soitettiin kokonaisena saman vuoden kiertueella, josta julkaistiin myös live-taltiointi Thick as a Brick - Live in Iceland (2014). Myös Andersonin viimeisin studioalbumi Homo Erraticus (2014) perustuu Gerald Bostockin tarinaan.
CD-julkaisut

Albumista on julkaistu neljä varsinaista CD-versiota: 1980-luvun puolivälissä julkaistu ensimmäinen CD-versio, vuoden 1989 Mobile Fidelity Sound Labin remasteroima versio, 25-vuotisjuhlapainos bonus-raitojen kanssa (1997) ja 40-vuotisjuhlapainos (2012). Yksikään remasteroitu painos ei sisällä ennenjulkaisematonta musiikkia varsinaisen albumin sessioista. Vuoden 1997 25-vuotisjuhlapainos sisältää bonuksina kappaleen live-version vuodelta 1978 ja yhtyeen jäsenten haastattelun vuodelta 1997. 40-vuotisjuhlapainos sisältää Steven Wilsonin uuden miksauksen albumista sekä DVD:n, jolta löytyy erilaisia miksauksia albumista sekä vuoden 1972 radiomainos. Digitaalisia suoratoistopalveluita varten Anderson jakoi teoksen kahdeksaan erilliseen kappaleeseen, koska hänen mukaansa "nykyajan ihmisillä ei ole aikaa eikä keskittymiskykyä kuunnella teosta kerralla kokonaan, vaan he haluavat sen hallittavina osina".
Kappaleet

A-puoli
Thick as a Brick (Part I) – 22.45 (säv. Anderson/Bostock)
B-puoli
Thick as a Brick (Part II) – 21.05 (säv. Anderson/Bostock)
25-vuotisjuhlapainoksen bonuskappaleet
Thick as a Brick (live at Madison Square Garden 1978) – 10.50
Interview with Jethro Tull - Ian Anderson, Martin Barre and Jeffrey Hammond – 16.30
40-vuotisjuhlapainoksen bonuskappale
1972 Radio Ad - 0:59 (DVD:llä)
40-vuotisjuhlapainoksen digitaalisen version kappalejako
Really Don't Mind / See There a Son Is Born – 05.00
The Poet and The Painter – 05.29
What Do You Do When the Old Man's Gone? / From the Upper Class  – 05.25
You Curl Your Toes in Fun / Childhood Heroes / Stabs Instrumental  – 06.48
See There a Man Is Born / Clear White Circles – 05.58
Legends and Believe in the Day – 06.34
Tales of Your Life – 05.24
Childhood Heroes Reprise – 02.56
Muusikot

Ian Anderson - laulu, akustinen kitara, huilu, viulu, trumpetti, saksofoni
Martin Barre - sähkökitara, luuttu
John Evan - piano, urut, cembalo
Jeffrey Hammond - basso, puhe
Barriemore Barlow - rummut, perkussiot, patarummut
David Palmer - orkesterisovitukset
Tuotanto

Ian Anderson - tuottaja
Robin Black - nauhoitus
George Peckham - masterointi
Ian Anderson, John Evan, Jeffrey Hammond ja Roy Eldridge - kansitaide
Šarūnas Marčiulionis

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Marčiulionis vuonna 2014. |  Marčiulionis vuonna 2014. |  Marčiulionis vuonna 2014. |  |
Miesten koripallo
Maa:   Neuvostoliitto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Soul 1988 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kreikka 1987 |  |  |
|  Pronssia | Jugoslavia 1989 |  |  |
Maa:   Liettua
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Barcelona 1992 |  |  |
|  Pronssia | Atlanta 1996 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kreikka 1995 |  |  |
Raimondas Šarūnas Marčiulionis (s. 13. kesäkuuta 1964 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Marčiulionis oli yksi ensimmäisistä NBA:ssa menestyneistä eurooppalaisista pelaajista. Pelipaikaltaan hän oli takamies.
Ura

Marčiulionis edusti kotimaansa suurseuraa Statybaa vuosina 1981–1989. NBA:ssa hän pelasi Golden State Warriorsin, Seattle SuperSonicsin, Sacramento Kingsin ja Denver Nuggetsin riveissä vuosina 1989–1997.
Neuvostoliiton maajoukkueessa Marčiulionis voitti kultaa 1988 kesäolympialaisissa. Liettuan maajoukkueessa hän saavutti pronssia 1992 kesäolympialaisissa ja 1996 kesäolympialaisissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Šarūnas Marčiulionis Wikimedia Commonsissa
Miesten koripallon EM-kilpailujen arvokkaimmat pelaajat
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1988
4 Volkov |
5 Sokk |
6 Tarakanov |
7 Marčiulionis |
8 Miglinieks |
9 Tihonenko |
10 Kurtinaitis |
11 Sabonis |
12 Pankraškin |
13 Chomičius |
14 Bilostinnyi |
15 Hoborov |
Valmentaja Gomelski
Neuvostoliiton joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1989
4 Vētra |
5 Sokk |
6 Berežnyi |
7 Marčiulionis |
8 Volkov |
9 Tihonenko |
10 Kurtinaitis |
11 Sabonis |
12 Gadašev |
13 Chomičius |
14 Bilostinnyi |
15 Hoborov |
Valmentaja Garastas
Liettuan joukkue – Kesäolympialaiset 1992
4 Chomičius |
5 Pazdrazdis |
6 Visockas |
7 Dimavičius |
8 Brazdauskis |
9 Krapikas |
10 Kurtinaitis |
11 Sabonis |
12 Karnišovas |
13 Marčiulionis |
14 Einikis |
15 Jovaiša |
Valmentaja Garastas
Liettuan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1995
4 Chomičius |
5 Visockas |
6 Štombergas |
7 Timinskas |
8 Lukminas |
9 Krapikas |
10 Kurtinaitis |
11 Sabonis |
12 Karnišovas |
13 Marčiulionis |
14 Einikis |
15 Markevičius |
Valmentaja Garastas
Liettuan joukkue – Kesäolympialaiset 1996
4 Vaišvila |
5 M. Žukauskas |
6 E. Žukauskas |
7 Pačėsas |
8 Štombergas |
9 Lukminas |
10 Kurtinaitis |
11 Sabonis |
12 Karnišovas |
13 Marčiulionis |
14 Einikis |
15 Jurkūnas* |
Valmentaja Garastas

(*) = FIBAn mukaan ei mitalisti/olympiajoukkueessa
Tuohilampi (Kangasniemi)

| Tuohilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  62°05′07″N, 26°21′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kälkäjoen valuma-alue (14.95)
Laskuoja:  oja Rahujärveen 
Järvinumero:  14.954.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  129 m  
Pituus:  440 m  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  1,025 km  
Pinta-ala:  4,555 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiTuohilampi 
Tuohilampi  on Etelä-Savossa Kangasniemellä  Makkolan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 440 metriä pitkä, 200 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kälkäjoen valuma-alueella (14.95), jonka Mustajoen valuma-alueeseen (14.954) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129 metriä mpy.
Émiliano Renaud

Émiliano Renaud (26. kesäkuuta 1875 Saint-Jean-de-Matha – 3. lokakuuta 1932 Montreal) oli kanadalainen säveltäjä, pianisti, urkuri ja musiikkipedagogi. Hän opiskeli pianonsoittoa aluksi äitinsä, sitten Paul Letondalin ja lopulta Dominique Ducharmen johdolla.
Renaud'sta tuli romanttiseen ohjelmistoon erikoistunut virtuoosi, joka esiintyi Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Kolmen maaliskuussa 1904 Windsor-salissa tehdyn esiintymisen jälkeen Renaudia nimitettiin "Kanadan Paderewskiksi". Hän aloitti opettamisen McGillin konservatoriossa sen avauduttua vuonna 1904. Hänen omien sävellystensä joukossa on muun muassa suuri määrä pianolle sävellettyjä kappaleita.
Yövieras (kappale)

| ”Yövieras” Arja Koriseva |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Minä taistelen
 Julkaistu: 25. kesäkuuta 2009
 Tuottaja(t): Ile Vainio, Risto Asikainen
 Tyylilaji: pop, iskelmä
 Kesto: 03.41
 Levy-yhtiö: Edel Records Finland
Arja Korisevan muut singlet
| ”Jokainen hetki” 2008 | ”Yövieras” 2009 | ”Minä taistelen” 2009 |
Yövieras on Arja Korisevan ensimmäinen single marraskuussa 2009 julkaistulta albumilta Minä taistelen. Se julkaistiin radiosoittoon 25. kesäkuuta 2009.
Kappaleen on säveltänyt Nylon Beat ja Gimmel -yhtyeiden säveltäjänä tutuksi tullut Risto Asikainen, ja sanoituksen Asikainen on tehnyt yhteistyössä Ile Vainion kanssa. Kappaleen nimi oli alun perin ”Yövaras”, mutta se muutettiin ”Yövieraaksi”.
”Yövieras” nousi avausviikollaan Radio Suomen viidenneksi soitetuimmaksi kappaleeksi ja paikallisradioiden kahdenkymmenen soitetuimman kappaleen listalle se nousi viikolla 31. Radio Suomen soitetuimpien kappaleiden listalla ”Yövieras” pysyi kymmenen viikkoa ja paikallisradioiden TOP 20 -listalla seitsemän viikkoa.
Yövieras on julkaistu Hittiparaati 13 sekä Iskelmän 20 radiohittiä, vol 11 -kokoelmalevyillä.
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Radio Suomi: 5
Paikallisradioiden TOP20: 11
Iskelmän lista: 12
Tuomioistuinten kyselykäyttöjärjestelmä

Tuomioistuinten kyselykäyttöjärjestelmän asiakaspääte Helsingin hovioikeudessa.
Tuomioistuinten kyselykäyttöjärjestelmä (KYÖSTI) oli Oikeusrekisterikeskuksen tietojärjestelmä, joka sisälsi tuomioistuinten julkisia diaaritietoja. Kyselykäyttöjärjestelmän avulla asiakkaat pystyivät selaamaan sähköisessä muodossa olevia tuomioistuinten julkisia diaaritietoja tuomioistuinten kirjaamoissa olevilla asiakaspäätteillä. Tietojärjestelmään ei ollut avointa pääsyä internetistä.
Tuomioistuinten kyselykäyttöjärjestelmä poistui käytöstä lokakuussa 2019, kun uusi hallinto- ja erityistuomioistuinten HAIPA-asianhallintajärjestelmä korvasi sen.
Aiheesta muualla

Tuomioistuinten kyselykäyttöjärjestelmän tietosivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Tuojiangosaurus

| Tuojiangosaurus |
| --- | --- |
 Tuojiangosauruksen luuranko.
 Myöhäisjurakausi 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  †Linnunlantioiset Ornithischia
Alalahko::  †Thyreophora
Osalahko::  †Stegosauria
Heimo::  †Stegosauridae
Suku::  †Tuojiangosaurus
Laji::  multispinus
Kaksiosainen nimi
 † Tuojiangosaurus multispinus  Dong, Li, Zhou & Zhang, 1979 
Katso myös
   Tuojiangosaurus Wikispeciesissä   Tuojiangosaurus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuojiangosaurus oli myöhäisellä jurakaudella elänyt, stegosaureihin kuulunut dinosaurus.
Kuvaus

Tujiangosaurus muistutti ulkoisesti pohjoisamerikkalaista fyysisesti Stegosaurusta. Se oli seitsemän metriä pitkä, kaksi metriä korkea ja painoi 2,7 tonnia. Sillä oli selässään 15 paria luulevyjä, jotka muuttuivat lonkkia kohden korkeammiksi ja terävämmiksi. Lisäksi dinosauruksella oli hännässä pitkät piikit, joita se saattoi käyttää aseena hyökkääjiä vastaan. Gregory S. Paul arvioi vuonna 2010 Tuojiangosauruksen pituudeksi 6,5 metriä ja painoksi 2,8 tonnia.
Tuojiangosauruksella on tyypillisen kapea ja matala pää, suurikokoinen runko. Raajat, etenkin eturaajat, olivat melko lyhyet. Tuojiangosauruksella oli vähintään 25 hammasta.
Löytö

Tuojiangosauruksen luita on löydetty Aasiasta, Kiinasta läheltä Jangtsen Tuojiang-sivuhaaraa  (suom. Tuojoki), jonka mukaan laji on nimetty. Vuonna 1974 Wujiaban padon rakentamisen aikana Zigongissa, Sichuanissa, löydettiin stegosaurien jäännöksiä. Tuojiangosauruksen luuranko lyödettiin vuonna 1997.
Ravinto

Tuojiangosaurus söi matalakasvuista maakasvillisuutta.
Tuojiangosauruksen kallo
Täplämerihevonen

| Täplämerihevonen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Putkisuukalat Syngnathiformes
Heimo::  Merineulat Syngnathidae
Suku::  Merihevoset Hippocampus
Laji::  guttulatus
Kaksiosainen nimi
 Hippocampus guttulatus  Cuvier, 1829 
Katso myös
   Täplämerihevonen Wikispeciesissä   Täplämerihevonen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Täplämerihevonen (Hippocampus guttulatus) on merihevosten sukuun kuuluva kalalaji. Georges Cuvier kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1829.
Ulkonäkö ja koko

Täplämerihevonen on väritykseltään keltainen, osin ruskehtava. Laji ei kasva kovin suureksi, korkeintaan 20 senttimetrin mittaiseksi.
Elinympäristö ja levinneisyys

Täplämerihevonen elää meri- ja murtovedessä. Se on vedenpohjassa viihtyvä kala. Lajia tavataan Afrikassa, Aasiassa ja Euroopassa.