Kadonneet 116 sivua
Kadonneiden sivujen sisältö > Fayette Laphamin selonteko

Palmyralainen liikemies Fayette (Lafayette) Lapham vieraili Joseph Smithin isän luona alkuvuodeta 1830, hieman ennen Mormonin kirjan julkaisua. Vuonna 1870 Lapham julkaisi muistelman siitä, mitä Smith vanhempi oli hänelle kertonut. Kertomus noudattaa pääpiirteissään Mormonin kirjan säilyneiden osien kertomusta, mutta siinä on myös pieniä eroavaisuuksia ja ylimääräisiä yksityiskohtia, jotka mahdollisesti heijastavat kadonneiden sivujen sisältöä.
Lapham kertoo, kuinka juutalaiset olivat langenneet pahuuteen ja kuinka Herra päätti tuhota heidät. Eräs oikeamielinen juutalainen (Lehi) sai kuitenkin unessa varoituksen lähestyvästä onnettomuudesta ja kehotuksen paeta perheineen. Paetessaan hän unohti kotikaupunkiinsa eräitä tärkeitä asiakirjoja ja lähetti poikansa (Nefin) noutamaan niitä. Kaupungissa kaikki olivat suuren juhlan jäljiltä juovuksissa, ja pojan onnistui surmata asiakirjojen haltija (Laaban) ja saada asiakirjat haltuunsa. Sen jälkeen perhe vaelsi erämaassa ja rakensi tabernaakkelin, jossa he voivat kysyä opastusta aina hädän tai epävarmuuden hetkellä. Perhe aloitti sitten pitkän vaelluksen, ja juutalaisten edellä kulki kultainen pallo (Liahona), jossa oli kaksi viisaria. Toinen osoitti suunnan, johon heidän oli kuljettava, toinen taas kertoi, mistä he löytäisivät ruokaa ja muita matkalla tarpeellisia asioita. He saapuivat vuorelle ja löysivät sieltä kultaiset levyt, joihin aikakirja tuli kaivertaa. Seuraavaksi juutalaiset saapuivat suuren veden äärelle, rakensivat laivan ja suuntasivat merelle kultapallon opastamana. Viimein he saapuivat metsien peittämään maahan. Niiden keskellä he kulkivat, kunnes tulivat maahan, jossa oli paljon järviä ja jota muinoin oli asuttanut jättiläisten rotu. Jättiläiset olivat olleet hyvin rikkaita, ja vaikka he olivat sittemmin kadonneet, heidän aarteensa olivat yhä maassa. Juutalaiset löysivät maasta myös oudon kapineen, jonka tarkoitusta eivät tunteneet. He veivät sen tabernaakkeliin, jolloin ääni sanoi: ”Mikä sinulla on kädessäsi?” Kun juutalaiset vastasivat, etteivät tienneet, ääni puhui taas: ”Pane se kasvojasi vasten, ja pane kasvosi eläimen nahkaan, niin näet mikä se on.” Näin tehtyään juutalaiset kykenivät näkemään menneen, nykyisen ja tulevan. Laphamin mukaan kyseessä olivat ”samat silmälasit [uurim ja tummim] jotka Joseph [Smith] löysi kultalevyjen kanssa”. Kultapallo ei sen jälkeen enää opastanut juutalaisia ja he asettuivat aloilleen. Heistä tuli suuri kansa, jonka luona ylösnoussut Kristus myöhemmin vieraili.
Don Bradley huomauttaa, että Laphamin kertomuksessa on joitakin virheitä. Lehi ja Nefi esimerkiksi haluavat itselleen ”papereita”, kun he Mormonin kirjan mukaan hakivat Jerusalemista vaskilevyt. Tarinassa on kuitenkin myös yksityiskohtia, jotka ovat uskottavia lisäyksiä Mormonin kirjan tunnettuun kertomukseen. Niitä ovat esimerkiksi maininta juutalaisten suuresta juhlasta ja kansan juopumuksesta. Bradley arvelee juhlan olleen pääsiäinen, mikä tarjoaisi Lehin ja hänen jälkeläistensä matkalle temaattisesti sopivan lähtöhetken. Laphamin kertomuksessa kuvaillaan myös, kuinka nefiläiset rakentavat tabernaakkelin ja saavat haltuunsa kääntäjäkivet. Mormonin kirjan säilyneet osat eivät näistä tapauksesta kerro.