stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Scott Kosmachuk
Ura > Seuraura > Juniorivuodet

Kosmachuk pelasi kaudella 2009–2010 Toronto Marlborosin U16 AAA-joukkueessa, jonka jälkeen Guelph Storm varasi hänet 29. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2010. Kosmachuk siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2010–2011. Kaudella 2011–2012 hän oli Stormin toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi tehoilla 30+29=59. Hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Winnipeg Jets varasi Kosmachukin kolmannella kierroksella 70. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2012. Kaudella 2012–2013 hän oli Guelph Stormin OHL-joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 35+30=65. 25. marraskuuta 2012 Kosmachuk valittiin liigan viikon hyökkääjäksi. Kaudella 2013–2014 hän jakoi tehoilla 49+52=101 koko OHL:n maalipörssin toisen sijan Barrie Coltsin Andreas Athanasioun kanssa edellään vain Erie Ottersin Dane Fox sekä sijoittui pistepörssissä kolmanneksi edellään vain Ottersin Connor Brown ja Fox. Viidennessä puolivälieräottelussa 28. maaliskuuta 2014 Plymouth Whalersia vastaan Kosmachuk teki Stormin 8–3-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin. Hänen osumansa ratkaisi joukkueelle puolivälieräpaikan otteluvoitoin 4–1. Kosmachuk ratkaisi Stormille myös välieräpaikan tehtyään viidennessä puolivälieräottelussa 11. huhtikuuta 2014 vieraissa London Knightsia vastaan joukkueen 5–4-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin.
Guelph Storm eteni keväällä 2014 aina OHL:n finaaleihin saakka North Bay Battalionia vastaan. Kosmachuk oli mukana finaalisarjan kolmessa voittomaalissa: Kosmachuk teki joukkueensa voittomaalin neljännessä ottelussa 7. toukokuuta 2014, kun Storm voitti Battalionin murskalukemin 10–1. Hän sai ottelussa myös kolme syöttöpistettä. Sekä kolmannessa finaaliottelussa 6. toukokuuta 2014 että viidennessä finaaliottelussa 9. toukokuuta 2014 Kosmachuk sai kakkossyöttöpisteen Stormin voittomaaliin. Jälkimmäisessä ottelussa Kerby Rychelin osuma ratkaisi joukkueelle OHL:n mestaruuden, J. Ross Robertson Cupin lukemin 4–3 ja otteluvoitoin 4–1. Hänet valittiin kauden päätteeksi OHL:n toiseen tähdistökentälliseen.
Kevään 2014 Memorial Cup-lopputurnauksessa Kosmachuk teki kaikki kolme maaliaan kypärätemppuna 21. toukokuuta 2014 turnauksen isäntäjoukkue London Knightsia vastaan, kun Guelph Storm voitti ottelun lukemin 2–7. Joukkue eteni suoraan finaaliin, jossa se kuitenkin hävisi WHL-joukkue Edmonton Oil Kingsille lukemin 6–3.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tšekki 2012 | jääkiekko |  |
Kosmachuk pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012, jolloin hän voitti pronssia.
Pelityyli

Kosmachukin entisen seuran Villacher SV:n toimitusjohtaja Andreas Napokoj on luonnehtinut Kosmachukia todelliseksi voimahyökkääjäksi, jolla on maalintekijän ominaisuuksia. Napokoj'n mukaan hän on nopea, aggressiivinen ja omaa erinomaisen laukauksen.
Muuta

Kosmachukin isoveli Dylan pelasi hyökkääjänä A-junioriksi asti.
Siniselkämonarkki

| Siniselkämonarkki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Monarkit Monarchidae
Suku::  Rusovatsamonarkit Monarcha
Laji::  melanopsis
Kaksiosainen nimi
 Monarcha melanopsis  (Vieillot, 1818) 
Katso myös
   Siniselkämonarkki Wikispeciesissä   Siniselkämonarkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Siniselkämonarkki (Monarcha melanopsis) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Siniselkämonarkkia tavataan Indonesiassa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Australiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Skin kirkko

Skin kirkko voi tarkoittaa seuraavia:
Skin keskiaikainen kirkko, 1100-luvulta peräisin oleva kivikirkko Nordre Follossa, Norjassa
Skin uusi kirkko, vuonna 1988 valmistunut tiilikirkko Nordre Follossa, Norjassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Skin kirkko”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Seitsemän vuoden onnettomuus

| Seitsemän vuoden onnettomuus> Seven Years Bad Luck |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Max Linder
Käsikirjoittaja:  Max Linder
Tuottaja:  Max Linder
Kuvaaja:  Charles Van Enger
Pääosat:  Max Linder Alta Allen Ralph McCullough
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  Film Booking Offices of America
Ensi-ilta:  1921
Kesto:  55-68 min
Alkuperäiskieli:  -
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elokuva.
Seitsemän vuoden onnettomuus (Seven Years Bad Luck) on Max Linderin ohjaama ja käsikirjoittama fiktioelokuva, joka tuli ensi-iltaan 1921.
Elokuva on Linderin ensimmäinen Yhdysvalloissa tekemä pitkä elokuva. Se on yksi niistä kolmesta elokuvasta, jotka Linder teki oman tuotantoyhtiönsä kautta.
Linder on tavanomaisessa Maxin roolissaan. Hän yrittää vakuuttaa tyttöystävälleen uskollisuuttaan mutta turhaan. Vitsinä elokuvassa on ihmispeili, pitkä kohtaus, jossa toinen henkilö matkii Maxin liikkeitä särkyneen peilin kehysten takana. Saman idean toteuttivat Marxin veljekset myöhemmin elokuvassa Neljä naurettavaa naapuria.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Max Linder  | … |  Max, kosija   |
|  Alta Allen  | … |  Betty – Maxin morsian   |
|  Ralph McCullough  | … |  John – Maxin miespalvelija   |
|  Betty K. Peterson  | … |  Mary – Maxin palvelustyttö (nimellä Betty Peterson)   |
|  F. B. Crayne  | … |  Maxin petollinen ystävä   |
|  Chance Ward  | … |  junan konduktööri   |
|  Hugh Saxon  | … |  asemapäällikkö (nimellä High Saxon)   |
|  Thelma Percy  | … |  asemapäällikön tytär   |
|  C. E. Anderson  | … |  vanki (nimellä Cap Anderson)   |
Arviot

”Tämän viiden kelan mittaisen elokuvan myötä Linder palasi elokuvantekoon. Näyttelijät saavat yleisön nauramaan alusta loppuun”, kirjoittaa Los Angeles Timesin kriitikko vuonna 1921 ja kehuu sitä kaiken kaikkiaan tyylikkääksi.
Serge Bromberg pitää artikkelissaan elokuvaa timanttina. Suomalainen kriitikko ei pidä sitä ja kahta muuta Linderin Yhdysvalloissa tekemää pitkää elokuvaa yhtä hyvinä kuin uran alkupuolen lyhytelokuvia (Timo Peltonen, Helsingin Sanomat 2016).
Aiheesta muualla

Seven Years Bad Luck at SilentEra.
Turner Classic Movies.
Seututie 851

Seututie 851 on Iin Haminasta Yli-Iin keskustaajamaan johtava seututie. Tien pituus on noin 26 kilometriä. Itä–länsisuuntaisena poikittaistienä se yhdistää valtatien 4 seututiehen 849.
Tie alkaa Iin kuntakeskuksesta Nelostieltä, Iijoen etelärannalta. Se seuraa jokirantaa aina Asemankylään saakka, jossa se ylittää joen kaksikantista maantie- ja rautatiesiltaa pitkin. Tästä eteenpäin tie jatkuu joen pohjoisrantaa seuraillen. Tie kulkee Jakkukylän kautta ja päättyy Yli-Iin kirkonkylälle, jossa se yhtyy seututiehen 849.
Seututien 851 liikennemäärät ovat vaihtelevia. Vuonna 2021 tien alkupisteen ja Asemakylän välisen osuuden liikennemäärät olivat 3 300–3 700 ajoneuvoa vuorokaudessa ja Asemakylän ja tien päätepisteen välisen osuuden 600–1 700 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Siesta (täsmennyssivu)

Siesta voi tarkoittaa seuraavia:
siesta, iltapäivälepo
Siesta, Mary Lambertin elokuva
Siesta, Grans Bryggerin virvoitusjuoma
Siesta, kylä Leningradin alueella Venäjällä
Siesta-Palkkina, kylä Leningradin alueella Venäjällä
Siestajoki, Suomenlahteen laskeva joki Venäjällä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Siesta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
SM-koris-kausi 2000–2001

Kausi 2000–2001 oli 61. kausi, jolloin pelattiin koripallon miesten Suomen mestaruudesta. SM-Koriksen mestaruuden voitti Espoon Honka, jolle Suomen mestaruus oli seuran historian kolmas. Runkosarjan voittanut Pyrbasket voitti hopeaa ja Namika Lahti pronssia.
Runkosarja > Sarjataulukko

|  | O | V | H | P+ | P- | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pyrbasket | 32 | 26 | 6 | 3119 | 2835 | 52 |
| Espoon Honka | 32 | 26 | 6 | 3096 | 2573 | 52 |
| Namika Lahti | 32 | 25 | 7 | 2948 | 2569 | 50 |
| Vilpas Vikings | 32 | 21 | 11 | 2849 | 2698 | 42 |
| UU-Korihait | 32 | 20 | 12 | 2976 | 2880 | 40 |
| Pussihukat | 32 | 19 | 13 | 2800 | 2833 | 38 |
| Kouvot | 32 | 15 | 17 | 2741 | 2679 | 30 |
| BC Nokia | 32 | 14 | 18 | 2651 | 2649 | 28 |
| Äänekosken Huima | 32 | 13 | 19 | 2898 | 2918 | 26 |
| KTP-Basket | 32 | 10 | 22 | 2585 | 2892 | 20 |
| Säynätsalon Riento | 32 | 10 | 22 | 2753 | 2974 | 20 |
| Pantterit | 32 | 9 | 23 | 2395 | 2702 | 18 |
| Lappeenrannan NMKY | 32 | 9 | 23 | 2424 | 2749 | 18 |
| Team Componenta | 32 | 7 | 25 | 2671 | 2955 | 14 |
Runkosarja > Pelaajien tilastot > Pisteet

| # | Pelaaja | Seura | Ottelut | Pistekeskiarvo |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Damon Williams | Pyrbasket | 33 | 27,8 |
| 2 |  Dondrell Whitmore | UU-Korihait | 30 | 26,1 |
| 3 |  William Gallman | KTP-Basket | 31 | 23,6 |
| 4 |  Darrell Waters | Pyrbasket | 32 | 22,9 |
| 5 |  Matthew Williams | Äänekosken Huima | 31 | 22,8 |
Runkosarja > Pelaajien tilastot > Levypallot

| # | Pelaaja | Seura | Ottelut | Levypallokeskiarvo |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Luke Lloyd | UU-Korihait | 31 | 15,0 |
| 2 |  Philip Hickey | Pussihukat | 32 | 14,5 |
| 3 |  James Dockery | Pantterit | 32 | 11,8 |
| 4 |  Matthew Williams | Äänekosken Huima | 31 | 11,1 |
| 5 |  Bryant Feggins | Team Componenta | 28 | 10,8 |
Runkosarja > Pelaajien tilastot > Koriin johtaneet syötöt

| # | Pelaaja | Seura | Ottelut | Syöttökeskiarvo |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ray Ailus | UU-Korihait | 31 | 7,10 |
| 2 |  John McDonald | Vilpas Vikings | 32 | 4,53 |
| 3 |  Roope Mäkelä | Espoon Honka | 26 | 4,04 |
| 4 |  Toni Ilmonen | Äänekosken Huima | 32 | 3,75 |
| 5 |  Teemu Laine | Namika Lahti | 32 | 3,53 |
Runkosarja > Pelaajien tilastot > Muiden kategorioiden tilastoykköset

| Kategoria | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Tilastotulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Pallonriistot/ottelu |  Dion Edward | Kouvot | 31 | 3,03 |
| Koriinheiton torjunnat/ottelu |  Luke Lloyd | UU-Korihait | 31 | 2,19 |
| Vapaaheittoprosentti |  Miha Cmer | Äänekosken Huima | 11 | 90,9% |
| 2 pisteen heittoprosentti |  Pasi Kauha | UU-Korihait | 31 | 69,0% |
| 3 pisteen heittoprosentti |  Lonnie Cooper | Espoon Honka | 5 | 50,0% |
| Peliminuutit/ottelu |  Damon Black | Lappeenrannan NMKY | 22 | 38,2 |
Runkosarja > Kuukauden pelaajat

| Kuukausi | Pelaaja | Seura |
| --- | --- | --- |
| Lokakuu |  Kimi Klingberg | Pussihukat |
| Marraskuu |  Pasi Kauha | UU-Korihait |
| Joulukuu |  Charles Edmonson | Namika Lahti |
| Tammikuu |  Mark Neal | Lappeenrannan NMKY |
| Helmikuu |  Dondrell Whitmore | UU-Korihait |
| Maaliskuu |  Darrell Waters | Pyrbasket |
Pudotuspelit > Loppuottelut

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 21.4.2001 | Pyrbasket | 73–102 | Espoon Honka | Pyynikin palloiluhalli, Tampere |  |

|  | (23–37, 16–18, 19–21, 15–26)  | (23–37, 16–18, 19–21, 15–26)  | (23–37, 16–18, 19–21, 15–26)  |  |  |
|  | Williams 17/9/5 Waters 12 Minetti 11 | raportti | Mäkelä 25/5/5 Allison 24/9 Šilobad 15 Cooper 8/7/5 |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 22.4.2001 | Espoon Honka | 103–88 | Pyrbasket |  |  |

|  | (27–20, 26–22, 30–23, 20–23)  | (27–20, 26–22, 30–23, 20–23)  | (27–20, 26–22, 30–23, 20–23)  |  |  |
|  | Cooper 27/4/8 Allison 26 Mäkelä 19/5/8 Pehkonen 4/10 | raportti | Minetti 30 Williams 24/11/6 J. Korhonen 11 Jokinen 5/6/5 |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 25.4.2001 | Pyrbasket | 84–85 | Espoon Honka | Pyynikin palloiluhalli, Tampere |  |

|  | (26–22, 23–19, 17–24, 18–20)  | (26–22, 23–19, 17–24, 18–20)  | (26–22, 23–19, 17–24, 18–20)  |  |  |
|  | Williams 21/8 Waters 18/11 Selmgren 11 | raportti | Cooper 28/5 Mäkelä 19/5/4 Šilobad 18 Pehkonen 10/5 |  |  |
Palkitut

| Palkinto | Voittaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| Vuoden pelaaja |  Roope Mäkelä | Espoon Honka |
| SM-finaalien paras pelaaja |  Lonnie Cooper | Espoon Honka |
| Vuoden puolustuspelaaja |  Tero Minetti | Pyrbasket |
| Vuoden tulokas |  Kimmo Muurinen | Pantterit |
| Vuoden kehittynein pelaaja |  Timo Riihelä | BC Nokia |
| Paras kuudes pelaaja |  Pasi Kauha | UU-Korihait |
| Vuoden ulkomaalaisvahvistus |  Damon Williams | Pyrbasket |
| Vuoden valmentaja |  Jarmo Laitinen | Pyrbasket |
| Vuoden erotuomari |  Janne Muurinen | - |
Seututie 533

|  > Koskentie, Sorsakoskentie |
| --- | --- |
Maa:  Suomi
Tieluokka:  seututie
Omistaja:  Suomen valtio
Tienpitäjä:  Väylävirasto
Pituus:  20 km
Alkupiste:  Leppävirran kirkonkylä, Leppävirta
Päätepiste:  Tihusniemi, Pieksämäki (20 km)
Päällyste:  asfaltti
Kaistaluku:  1+1
Seututie 533 on Pohjois-Savossa ja Etelä-Savossa kulkeva seututie. Tie kulkee Leppävirran keskustasta Pieksämäen Tihusniemelle. Tien keskivuorokausiliikenne oli vuonna 2009 noin 400 ajoa vuorokaudessa. Nopeusrajoitus tiellä on pääosin 80 kilometriä tunnissa. Pohjois-Savon puolella tien kuntoluokka on hyvä, mutta Etelä-Savon puolella se on huono tai tyydyttävä.
Seututie 533 kulkee Sorsakosken teollisuustaajaman halki.
Reitti ja tieyhteydet

Leppävirta (vt 5)
Sorsakoski (yt 16365)
Tihusniemi (st 453)
Siete Partidas

Las Siete Partidasin vuoden 1555 version ensimmäinen sivu.
Las Siete Partidas on laajin keskiaikainen lakikokoelma, joka koottiin ja kirjoitettiin Kastilian ja Leonin kuninkaan Alfonso X:n (Viisaan) hallitessa 1200-luvun puolivälissä. Lakikokoelmalla oli suuri vaikutus myös Latinalaisessa Amerikassa, jossa sitä noudatettiin aina 1800-luvulle saakka.
Teos perustuu roomalaiseen lakiin, patriarkkojen ja kirkkoisien määräyksiin sekä Kastilian ja Leonin omiin lakeihin. Las Siete Partidas on suuresti vaikuttanut espanjalaisen maailman oikeuskäsitykseen ja henkiseen ilmapiiriin jatkuvasti otettavien uusintapainostensa kautta. Las Siete Partidasin ensimmäinen painos julkaistiin Sevillassa vuonna 1491. Teos ilmestyi lähes nykyisessä kirjoitusasussaan vuonna 1555 kuninkaallisen Intioiden neuvoston toimeksiannosta kuninkaallisen Intioiden neuvoston jäsenen, lisensiaatti Gregorio Lópezin, toimittamana. Painajana oli Andrea de Portonarisin kirjapaino Salamancassa. Teoksesta otetaan edelleenkin uusia painoksia. Las Siete Partidasin vuoden 1555 painoksen nimilehdellä mainitaan painoksen toteuttajaksi Intioiden kuninkaallinen neuvosto. Lakikokoelman avulla merentakaiset maat yritettiin liittää tiukasti emämaahan. Nimilehden taustalla Kaarle V osoittaa suosiotaan lisensiaatti Lópezille seuraavin sanoin:
»Koska Intioiden neuvosto on teidän puolestanne, lisensiaatti Gregorio López, selostanut minulle teidän selvittäneen ja toimittaneen las siete partidasin kirjat, johon hyvin hyödylliseen työhön olette uhrannut paljon aikaa ja henkilökohtaista vaivannäköä, niin he pyytävät minua antamaan teille lisenssin ja valtuutuksen, jolla te ja teidän perijänne, tai se, jolle te tai perijänne tuon vallan haluavat antaa, niin ettei kukaan muu henkilö, voi painattaa kyseisiä toimittamianne partidoja; ja oikeuden myydä niitä valtakunnassani ja herruuksissani seuraavien neljänkymmenen vuoden aikana, tai minkä suosiolliseksi näkisin...ja että voitte myydä kutakin jo painamanne teoksen sivua viiden maravedin hintaan. Ja että kirjoja, jotka painatte tämän ensimmäisen painoksen jälkeen, ette voi myydä, ennen kuin ne on tuotu neuvostolleni, joka päättä niiden myyntihinnan...»
Seututie 544

Seututie 544 on Pohjois-Savossa kulkeva seututie. Tie kulkee Tuusniemen Pajumäestä samaisen kunnan keskustaajamaan eli Tuusniemen kirkonkylään. Tien kunto on pääosin tyydyttävä. Ennen kuin tiestä tuli seututie, tie 544 oli yhdystie 5423.
Reitti ja tieyhteydet

Pajumäki (st 542)
Tuusniemi kk (vt 9)
Shiribeshin yleiskehitystoimisto

| Shiribeshin yleiskehitystoimisto 後志総合振興局 |
| --- | --- |
 Näkymä Kutchanin maaseutukaupunkiin
 Shiribeshin yleiskehitystoimiston sijainti Hōkkaidōlla
Valtio:  Japani
Alue:  Hokkaidō
Prefektuuri:  Hokkaidō
Kuntia:  20
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kutchan
Pinta-ala:  4 305,87 km²
Väkiluku (1.1.2021):  200 741
 – väestötiheys:  47 as./km²
 
Yleiskehitystoimiston internetsivut
Shiribeshin yleiskehitystoimisto (jap. 後志総合振興局, Shiribeshi sōgōshinkōkyoku) on yksi Japanin Hokkaidōn prefektuurin aluehallinnon yksiköistä. Shiribeshin yleiskehitystoimiston hallinnoima alue sijaitsee Japaninmeren rannikolla Hokkaidōn länsiosassa. Alueen pinta-ala on 4 305,87 neliökilometriä, ja siellä on 200 741 asukasta (vuonna 2021). Alueen pääkaupunki on Kutchan.
Shiribeshin yleiskehitystoimisto perustettiin vuonna 2010, kun Hokkaidōn aliprefektuurit korvattiin yleiskehitys- ja kehitystoimistoilla. Shiribeshin yleiskehitystoimistoa edelsikin Shiribeshin aliprefektuuri, joka oli perustettu vuonna 1910. Alueen väkiluku on laskussa.
Shiribeshin yleiskehitystoimisto hallinnoi 20 kuntaa, joista 1 on kaupunki, 13 on maaseutukaupunkeja ja 6 on kyläkuntia. Seuraavassa luettelossa kaupunki on lihavoitu.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Akaigawa  Furubira  Iwanai  Kamoenai  Kimobetsu  Kuromatsunai  Kutchan  |  Kyōgoku  Kyōwa  Makkari  Niki  Niseko  Otaru  Rankoshi  |  Rusutsu  Shakotan  Shimamaki  Suttsu  Tomari  Yoichi  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shiribeshin yleiskehitystoimisto Wikimedia Commonsissa
Shiribeshin yleiskehitystoimiston internetsivut (japaniksi)
Siestarjoki

Siestarjoki on:
Siestarjoki eli Rajajoki, joki Karjalankannaksella Venäjällä
Siestarjoki, kaupunki Siestarjoen suussa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Siestarjoki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sietoalue

Sietoalue on jollekin eliölle sopiva vaihteluväli tietyn ympäristötekijän suhteen. Näitä ympäristötekijöitä ovat esimerkiksi lämpötila, UV-säteily ja maaperän ravinteet.
Seututie 536

Seututie 536 on Pohjois-Savossa kulkeva seututie. Tie kulkee Kuopion Vehmersalmelta Leppävirran Konnuslahteen. Tien kunto on pääosin tyydyttävä. Seututie 536 ylittää Saimaan Vänskänselän Vehmersalmen siltaa pitkin.
Reitti ja tieyhteydet

Vehmersalmi (st 539 ja yt 5371 sekä yt 16401)
Vuorilahti (yt 16407)
Räsälä (yt 5370)
Heinämäki (yt 16402)
Tuppurinmäki (yt 16398)
Kanteleenjärvi (yt 16359)
Konnuslahti (yt 16357, yt 16393 ja st 534)
Seututie 855

Siuruan työväentalo sijaitsee seututien 855 varrella..
Seututie 855 on  valtatieltä 4 Iin Olhavan kylästä Yli-Iin Tannilan kautta Pudasjärvelle johtava noin 90 kilometrin pituinen seututie.  Tannilassa tie yhtyy seututiehen 849 noin kilometrin Yli-Iihin päin, kunnes se kääntyy vasemmalle Pudasjärvelle päin. Tie päättyy kantatien 78 risteykseen noin viisi kilometriä Pudasjärven keskustaajamasta luoteeseen.
Seututie on vähäisesti liikennöity, ja kokonaisliikennemäärältään alueellista keskitasoa alhaisempi. Raskaan liikenteen osuus tiellä on korkea. Yli-Olhavan ja Tannilan välisellä tieosuudella vuoden 2015 arvioissa oli vuorokausiliikennemäärä noin 140 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Seututien varrella sijaitsevat muun muassa Siuruan työväentalo, Pudasjärven kirkko ja Pudasjärven kotiseutumuseo.
Sinfonia nro 2 (Tšaikovski)

Pjotr Tšaikovskin toinen sinfonia (c-molli, op. 17) on vuonna 1872 sävelletty ja vuosina 1879–1880 revisoitu sinfonia. Erityistä teoksessa on se, että teemoina on käytetty kansansävelmiä, ja myös Tšaikovskin itse kehittämissä teemoissa on kansanlaulun piirteitä. Tämä oli tyypillisempää Viiden ryhmälle ja tekikin vaikutuksen varsinkin Nikolai Rimski-Korsakoviin. Sinfoniassa käytetyt kansansävelmät ovat ukrainalaisia. Musiikkikriitikko Nikolai Kaškin antoi sinfonialle lisänimen ”Vähävenäläinen”. Vähä-Venäjä on Ukrainasta Venäjällä käytetty nimitys, joka kuitenkaan ei ollut Ukrainassa arvossa pidetty edes 1800-luvulla.
Tšaikovskin toisen sinfonian ensimmäisen osan avaa pitkää käyrätorvelle laadittu soolo, joka perustuu kansanlauluun ja johon palataan toistuvasti. Toinen osa on häämarssi Tšaikovskin itse hylkäämästä oopperasta Undina. Kolmas osa on ABA-muotoinen scherzo. Sinfonian päättävä finaali oli osista säveltäjän henkilökohtainen suosikki. Siinä kansansävelmien käyttö on yhdistetty innovatiiviseen rakenteeseen ja epätavalliseen harmoniseen etenemiseen. Sinfonian revisoinnin yhteydessä Tšaikovski teki laajoja muutoksia teoksensa ensimmäiseen osaan ja finaaliin.
Tšaikovskin toisen sinfonian tyypillinen esitys kestää hieman yli puoli tuntia.
Osat

Andante sostenuto – Allegro vivo
Andantino marziale, quasi moderato
Scherzo. Allegro molto vivace
Finale. Moderato assai – Allegro vivo
Orkestraatio

piccolo, 2 huilua, 2 oboeta, 2 klarinettia, 2 fagottia
4 käyrätorvea, 2 trumpettia, 3 pasuunaa, tuuba
patarumpu, lyömäsoittimet
jouset
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Pjotr Tšaikovskin sinfoniat
Sinfonia nro 1 g-molli (Talviunelmia; op. 13)
Sinfonia nro 2 c-molli (Vähävenäläinen; op. 17)
Sinfonia nro 3 D-duuri (Puolalainen, op. 29)
Sinfonia nro 4 f-molli (op. 36)
Manfred-sinfonia h-molli (op. 58)
Sinfonia nro 5 e-molli (op. 64)
Sinfonia nro 6 h-molli (Pateettinen; op. 74)
Sinfonia nro 7 Es-duuri (keskeneräinen)
Sireenien aikaan

| Sireenien aikaan Erkki Junkkarinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1978
 Formaatti: LP-levy, C-kasetti
 Tyylilaji: tango, humppa, iskelmä
 Kesto: 37.19
 Levy-yhtiö: PSO
Erkki Junkkarisen muut julkaisut
| Me käymme joulun viettohon 1977 | Sireenien aikaan 1978 | Tulisuudelma 1978 |
Sireenien aikaan on Erkki Junkkarisen albumi vuodelta 1978.
Kappaleet

Olit kerran mun onneni kukka – 3.17
Unteni vaalea lilja – 2.54
Surut pois ja kukka rintaan – 2.12
Souvarin kulta – 2.52
Viimeinen ruusu – 3.57
Muista minua – 3.08
Sireenien aikaan – 3.12
Picardyn ruusuja – 3.47
Valkovuokot – 3.23
Iltojen ikävät – 3.07
Juhannusruusut – 2.45
Iloinen Amsterdam – 2.38
Seeprakala

| Seeprakala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Alalahko::  Särkikalat Cyprinoidei
Heimo::  Seeprakalat Danionidae
Alaheimo::  Danioninae
Suku::  Daniot Danio
Laji::  rerio
Kaksiosainen nimi
 Danio rerio  (Hamilton, 1822) 
Synonyymit
 Brachydanio rerio 
Katso myös
   Seeprakala Wikispeciesissä   Seeprakala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Seeprakala (Danio rerio) on särkikaloihin kuuluva valkoinen kalalaji, jolla on mustia tai sinisiä juovia. Se on ollut yleisimpiä akvaariokaloja helppohoitoisuutensa takia. Sitä käytetään paljon myös koe-eläimenä.
Seeprakalaa käytetään tuberkuloosin tutkimisessa, sillä sen immuniteetti on samantapainen kuin ihmisellä, ja sillä tunnetaan tuberkuloosia muistuttava infektio. Geenimuunneltu seeprakala on glofish.
Koko ja ulkonäkö

Uroksen vaaleat raidat ovat kullansävyiset, naaraan enemmän hopeansävyiset. Naaraat ovat myös pulleampia. Pituus noin 6 cm. Viljellyistä yksilöistä löytyy myös huntueväisiä.
Alkuperä

Seeprakalat ovat kotoisin etu-Intian itäosien ja Bangladeshin joista.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Seeprakala on vilkas ja nopealiikkeinen parvikala, ja se kutee helposti. Jos haluaa kasvattaa poikasia, pitää pari siirtää erilliseen kutuakvaarioon ja pois sieltä heti kudun tapahduttua, sillä vanhemmat syövät usein mädin.