stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ezequiel Garay
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ezequiel Garay Real Madridin sivustolla (espanjaksi)
Ezequiel Garay Football Database -sivustolla (englanniksi)
Argentiinan joukkue – Kesäolympialaiset 2008
1 Ustari |
2 Garay |
3 Monzón |
4 Zabaleta |
5 Gago |
6 Fazio |
7 Sosa |
8 Banega |
9 Lavezzi |
10 Riquelme |
11 Di María |
12 Pareja |
13 Acosta |
14 Mascherano |
15 Messi |
16 Agüero |
17 Buonanotte |
18 Romero |
22 Navarro |
Valmentaja Batista
Argentiinan joukkue – Copa América 2011
1 Carrizo |
2 Garay |
3 Zabaleta |
4 Burdisso |
5 Cambiasso |
6 G. Milito |
7 Di María |
8 Zanetti |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Tévez |
12 Andújar |
13 Pareja |
14 Mascherano |
15 Biglia |
16 Agüero |
17 Rojo |
18 Pastore |
19 Banega |
20 Gago |
21 Lavezzi |
22 D. Milito |
23 Romero |
Valmentaja Batista
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Romero |
2 Garay |
3 Campagnaro |
4 Zabaleta |
5 Gago |
6 Biglia |
7 Di María |
8 Pérez |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Rodríguez |
12 Orión |
13 A. Fernández |
14 Mascherano |
15 Demichelis |
16 Rojo |
17 F. Fernández |
18 Palacio |
19 Álvarez |
20 Agüero |
21 Andújar |
22 Lavezzi |
23 Basanta |
Valmentaja Sabella
Argentiinan joukkue – Copa América 2015
1 Romero |
2 Garay |
3 Roncaglia |
4 Zabaleta |
5 Gago |
6 Biglia |
7 Di María |
8 Pereyra |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Agüero |
12 Guzmán |
13 Casco |
14 Mascherano |
15 Demichelis |
16 Rojo |
17 Otamendi |
18 Tévez |
19 Banega |
20 Lamela |
21 Pastore |
22 Lavezzi |
23 Andújar |
Valmentaja Martino
Niksun lelumaan seikkailut

| Niksun lelumaan seikkailut> Noddy's Toyland Adventures |
| --- | --- |
Tyyli:  tilannekomedia
Kestoaika:  22 min
Luoja(t):  Cosgrove Hall Films
Pääosissa:  Jarmo Heikkinen Kaija Kiiski Outi Alanen Ossi Ahlapuro Matti Laitinen Tarja Hilli
Alkuperämaa:   Englanti
Verkko:   Yle TV2  Yle Fem  Pikku Kakkonen  Fox Kids
Esitetty:  7. marraskuuta 1992 – 14. tammikuuta 1999
Tuotantokausia:  4
Jaksoja:  53
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Paul K. Joyce Jimmy Hibbert
Käsikirjoittaja(t):  Jarmo Heikkinen Kaija Kiiski Outi Alanen Ossi Ahlapuro Matti Laitinen Tarja Hilli
Seuraaja:  Lelumaan Niksu
Palkinnot
Voitetut:  Daytime Emmy (2009)
Ehdokkuudet:  WGC Award (2006, 2009) Gemini (2008)
Aiheesta muualla
IMDb
Niksun lelumaan seikkailut (Noddy's Toyland Adventures) on brittiläinen animaatiosarja, joka esitettiin vuosina 1992–1994. Sen on tuottanut Cosgrove Hall Films.
Jaksoluettelot: > 1. Kausi

| # | Suomenkielinen nimi | Englanninkielinen nimi | Esityspäivä Suomessa |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Niksu kadottaa tajuntansa | Noddy Loses Sixpence |  |
| 2. | Niksu ja kelmit | Noddy and the Goblins |  |
| 3. | Niksu ja pörröhäntä | Noddy and the Naughty Tail |  |
| 4. | Niksu ja sadekuuro | Noddy and the Pouring Rain |  |
| 5. | Niksu ja Asta Apina | Noddy and Martha Monkey |  |
| 6. | Niksu ja leija | Noddy and the Kite |  |
| 7. | Niksun uusi ystävä | Noddy's New Friend |  |
| 8. | Niksu ja tiuku | Noddy and his Bell |  |
| 9. | Niksu ja Maitomies | Noddy and the Milkman |  |
| 10. | Niksun uusi työnpaikka | Noddy Gets a New Job |  |
| 11. | Niksu ja Isokorvan polkupyörä | Noddy and the Broken Bicycle |  |
| 12. | Niksu ja erikoisavain | Noddy and the Special Key |  |
| 13. |  | Noddy Delivers Some Parcels |  |
Jaksoluettelot: > 2. Kausi

| # | Suomenkielinen nimi | Englanninkielinen nimi | Esityspäivä Suomessa |
| --- | --- | --- | --- |
| 14. | Niksu ja kadonnut hatun | Noddy and the Missing Hats |  |
| 15. | Niksu ja hyödyllinen köysi | Noddy and the Useful Rope |  |
| 16. | Niksu kadottaa tiukunsa | Noddy Loses his Bell |  |
| 17. |  | Noddy Cheers up Big Ears |  |
| 18. | Niksu käy ostoksilla | Noddy Goes Shopping |  |
| 19. | Niksu ja Isokorvan sateenvarjo | Noddy Borrows an Umbrella |  |
| 20. | Niksu ja kanat | Noddy Meets some Silly Hens |  |
| 21. |  | Noddy Lends a Hand |  |
| 22. | Niksu löytää pörröhännän | Noddy Finds a Furry Tail |  |
| 23. |  | Noddy Sets a Trap |  |
| 24. |  | Noddy and the Magic Night |  |
| 25. |  | Noddy to the Rescue |  |
| 26. |  | Noddy Has a Bad Day |  |
Jaksoluettelot: > 3. Kausi

| # | Suomenkielinen nimi | Englanninkielinen nimi | Esityspäivä Suomessa |
| --- | --- | --- | --- |
| 27. |  | Noddy and the Fishing Rod |  |
| 28. |  | Noddy and the Warm Scarf |  |
| 29. |  | Noddy the Champion |  |
| 30. | Niksu ja kultainen puu | Noddy and the Golden Tree |  |
| 31. |  | Noddy and his Unhappy Car |  |
| 32. |  | Noddy Has an Afternoon Day |  |
| 33. | Niksu taikurina | Noddy the Magician |  |
| 34. | Niksu ja hänen rahansa | Noddy and his Money |  |
| 35. |  | Noddy Borrows Some Trousers |  |
| 36. | Niksu ja herätyskello | Noddy and his Alarm Clock |  |
| 37. |  | Noddy Buys a Parasol |  |
| 38. |  | Noddy Tastes Some Cakes |  |
| 39. |  | Noddy the Dancer |  |
| 40. | Niksun joulu | Noddy and Father Christmas |  |
Jaksoluettelot: > 4. Kausi

| # | Suomenkielinen nimi | Englanninkielinen nimi | Esityspäivä Suomessa |
| --- | --- | --- | --- |
| 41. |  | Noddy and the Magic Watch |  |
| 42. |  | Noddy and the Goblins |  |
| 43. |  | Noddy and the Treasure Map |  |
| 44. |  | Noddy and the Singing Bush |  |
| 45. |  | Noddy Gets Caught in a Storm |  |
| 46. |  | Noddy and the Noisy Drum |  |
| 47. |  | Noddy Tidies Toyland |  |
| 48. |  | Noddy and the Bouncing Ball |  |
| 49. |  | Noddy is Far too Busy |  |
| 50. |  | Noddy Tells a Story |  |
| 51. |  | Noddy and the Artists |  |
| 52. |  | Noddy and the Nurse |  |
| 53. |  | Noddy and the Driving Lesson |  |
Äänirooleissa

| Suomenkieliset äänet | Roolit |
| --- | --- |
Jarmo Heikkinen: Konstaapeli, Slari, Gobbo, Niksun Auto, Rouva Keila, Aku Apina, Mr Straw, Clockwork Clown
Kaija Kiiski: Tessi-nalle, Nallekarhu, Maitomies, Herra Jumbo, Herra Kipinä, Herra Huojuva, Mrs Straw
Outi Alanen: Niksu
Ossi Ahlapuro: Isokorva, Polkupyörä
Matti Laitinen: Noora, Karhumuori, Karhuvaari, Joulupukki, Sammy Sailor, Mr. Noah, Mrs. Noah
Tarja Hilli: Kertoja, Kissa neiti, Asta Apina, Kapina, Tapsu, Titi Hiiri, Mr Train Driver, tunnuslaulut
FK Spartak Moskova

Spartakin kannattajia vuonna 2020.
FK Spartak Moskova (ven. Футбольный клуб Спартак Москва, Futbolnyi klub Spartak Moskva) on moskovalainen jalkapalloseura.
Spartak on yksi koko Neuvostoliiton ja Venäjän historian suurimmista seuroista. Kun Neuvostoliiton alkuvuosina monet erilaiset hallinnon ja yhteiskunnan yksiköt ja järjestöt, kuten poliisi, asevoimat ja rautatieläiset perustivat omia seurojaan, oli vuonna 1922 Spartak eräänlainen koko kansan seura.
Saavutukset

Neuvostoliiton-mestaruus (12): 1936 (syksy), 1938, 1939, 1952, 1953, 1956, 1958, 1962, 1969, 1979, 1987 ja 1989
Venäjän-mestaruus (10): 1992, 1993, 1994, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001 ja 2017
Neuvostoliiton cup (10): 1938, 1939, 1946, 1947, 1950, 1958, 1963, 1965, 1971 ja 1992
Venäjän cup (3): 1994, 1998 ja 2003
Itsenäisten valtioiden yhteisön cup (6): 1993, 1994, 1995, 1999, 2000 ja 2001
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Moskovan eläintarha

| Moskovan eläintarha |
| --- | --- |

Sijainti:  Moskova, Venäjä
Perustettu:  1864
Eläinlajeja:  1 267
Organisaatio
Aiheesta muualla
Verkkosivut
Moskovan eläintarha (ven. Московский зоопарк) on eläintarha Moskovassa Venäjällä. Eläintarha perustettiin 1800-luvun puolivälissä ja avattiin yleisölle 13. helmikuuta 1864. Keisarillisen tiedeseuran perustama eläintarha kansallistettiin 1919 ja siirrettiin Moskovan kaupungin omistukseen 1922.
Eläintarhassa on 938 eri eläinlajia ja noin 1900 eläinyksilöä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moskovan eläintarha Wikimedia Commonsissa
Suomen ukrainalaiset

| Suomen ukrainalaiset |
| --- | --- |
Väkiluku:  noin 64 000
Kielet:  ukraina, suomi
Uskonnot:  ortodoksisuus, luterilaisuus
Sukulaiskansat:  muut slaavit, erityisesti itäslaavit
Suomen ukrainalaiset (myös suomenukrainalaiset) ovat Suomessa asuvia ukrainalaisia tai heidän jälkeläisiään. Suomessa on arviolta yhteensä noin 64 000 ukrainalaista tai ukrainankielistä.
Maahanmuuttoviraston arvion mukaan vuonna 2024 Suomeen saapuu yhteensä noin 10 000–12 000 ukrainalaista. Vuonna 2023 vastaava luku oli 19 000 ja vuonna 2022 kaikkiaan 46 000 henkeä. Yhteensä Suomeen on Venäjän Ukrainaan hyökkäämisen jälkeen saapunut noin 75 000 ukrainalaista. Suomeen saapuneista ukrainalaisista oli syksyllä 2024 vastaanottojärjestelmässä noin 22 000 henkeä, ja kotikunnan oli saanut hieman alle 23 000 ukrainalaista. Ukrainalaisia on siirtynyt sodan kuluessa myös muihin Euroopan unionin maihin ja osa on palannut Ukrainaan.
Ukrainalaiset asuvat etupäässä Suomen eteläosassa, pääkaupunkiseudulla, sekä suuremmissa kaupungeissa (Turussa, Tampereella, Kuopiossa) ja pienissä kylissä.lähde?
Ukrainalaisia järjestöjä Suomessa

Suomen Ukrainalaiset ry on Suomessa oleva aktiviisin ukrainalainen seura. Helsingissä myös toimii Ukrainalaisten Yhdistys Suomessa ry ja Tampereella Ukrainan kansainvälinen kulttuurikeskus.
Tunnettuja suomalaisia, joilla on ukrainalaisia sukujuuria

Haamu – rap-artisti (äiti ukrainalaistaustainen)
Viktor Klimenko – laulaja
Alexei Eremenko Jr. – jalkapalloilija
Alexei Eremenko Sr. – jalkapallovalmentaja
Roman Eremenko – jalkapalloilija
Aiheesta muualla

Suomen Ukrainalaiset (Arkistoitu – Internet Archive)
Ukrainalaisten Yhdistys Suomessa ry
Ukrainan kansainvälinen kulttuurikeskus
Federation Tower

| Federation Tower |
| --- | --- |

Tiedot
Sijainti:  Moskova, Venäjä
Rakennettu:  2009–2016
Tila:  valmis
Tekniset tiedot
Kerroksia:  93
Korkeus
Kattokorkeus:  360 m
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Federation Tower (ven. Башня Федерация) on vuonna 2016 valmistunut pilvenpiirtäjäkompleksi Moskovassa Venäjällä. 93-kerroksinen ja 360 metriä korkea itäinen torni oli Euroopan korkein pilvenpiirtäjä, kunnes Lahta-keskus ohitti sen vuonna 2017. Itäisessä tornissa syttyi tulipalo vuonna 2012, ja rakentamista päästiin jatkamaan vasta keväällä 2014.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Federation Tower Wikimedia Commonsissa
GUM

Julkisivu Punaisella torilla.
Sisäkuva tavaratalon keskuskadulta.
GUM (ven. ГУМ, Главный универсальный магазин, Glavnyi universalnyi magazin) on Moskovan keskustassa sijaitseva  tavaratalo, joka valmistuessan vuonna 1893 oli Euroopan tavarataloista suurin.
Tavaratalo rakennettiin 1890–1893 Aleksandr Pomerantsevin ja Vladimir Šukhovin johdolla. Se on rakenteeltaan katettu kauppakeskus, jota halkoo kolme pitkää sisäkatua ja kolme lyhyempää poikkikatua. Tavaratalo rakennettiin korvaamaan aikaisemmin samalla paikalla ollut, vuonna 1825 palanut Ylempi kauppatori (Verhnije torgovyje rjady). GUM on vielä tänäkin päivänä Moskovan suurin tavaratalo.lähde? Sen 242 metriä pitkä fasadi täyttää Punaisen torin itäisen reunan melkein kokonaan.
Vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen tavaratalo valtiollistettiin ja se sai nimen GUM. Kaupallinen toiminta jatkui vuoteen 1928, jolloin Stalinin ensimmäinen viisivuotissuunnitelma-komitea sai rakennuksen käyttöönsä, ja se toimi sen jälkeen toimistorakennuksena. Vuodesta 1932 rakennus toimi Stalinin itsemurhan tehneen vaimon Nadeždan ruumiin mausoleumina, ja sitä käytettiin Punaisen torin paraatien propagandakeskuksena. Vuonna 1953 tavaratalo avattiin uudelleen kaupalliseen käyttöön.
Neuvostoaikana GUM oli yksi Moskovan tärkeimmistä nähtävyyksistä, jonka tehtävänä oli osoittaa ulkomaisille vierailijoille Neuvostoliitossa virallisen näkemyksen mukaan vallinnutta materiaalista yltäkylläisyyttä. Nykyäänkin GUM on eräs Moskovan tärkeimmistä tavarataloista. Vaikka Venäjällä on useita muitakin samannimisiä tavarataloja, GUM-nimellä viitataan yleisesti tähän Moskovan alkuperäiseen tavarataloon. Nykyään ylellinen GUM kutsuu itseään "kauppataloksi" (торговый дом), ja sinne on sijoittunut lähinnä kansainvälisten luksusbrändien myymälöitä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Origins of Modernism in Russian Architecture
Vladimir Shukhov
GUM (Arkistoitu – Internet Archive)
Satelliittikuva rakennuksesta
FK Zenit Pietari

FK Zenit (ven. Футбольный клуб "Зенит" Санкт-Петербург, Futbolnyi klub Zenit Sankt-Peterburg) on pietarilainen jalkapalloseura, joka pelaa Venäjän korkeimmalla sarjatasolla Venäjän Valioliigassa. Zenit on Venäjän menestyneimpiä seuroja ja voittanut viiden liigamestaruutensa lisäksi UEFA Cupin vuonna 2007–08 ja UEFA Super Cupin vuonna 2008.
Zenitin suurin omistaja on valtiollinen öljy- ja maakaasukonserni Gazprom.
Vuodesta 2017 lähtien Zenitin kotistadionina on toiminut Krestovskyi Stadion.
Historia

Jalkapalloseura perustettiin vuonna 1925 Leningradin metallurgisen tehtaan työntekijöiden joukkueeksi. Vuoteen 1940 seuran nimi oli Stalinets (suom. stalinistit). Vuonna 1940 Leningradin tehdas siirtyi osaksi sotateollisuutta, ja sen urheilutoiminta siirtyi osaksi Zenit-seuraa. Tuolloin, joukkueen pelatessa kakkosdivisioonassa, myös jalkapallojoukkueen nimi muutettiin. Sodan jälkeen seura siirtyi LOMO-optiikkatehtaan omistukseen, ja 1990 siitä tuli itsenäinen kaupungin omistama seura. Joulukuussa 2005 enemmistö seurasta siirtyi öljy- ja maakaasukonserni Gazpromin omistukseen. Gazpromin suunnitelmissa on rakentaa joukkueelle uusi stadion ja kehittää myös muita olosuhteita sekä junioritoimintaa.
Vuonna 1944 Zenit voitti Neuvostoliiton cupin, mutta sen jälkeen menestys on ollut keskinkertaista. Vuonna 1967 Zenit sijoittui sarjassa viimeiseksi, mutta ei pudonnut alemmalle sarjaportaalle, koska päättävien elimien mielestä olisi ollut epäsoveliasta pudottaa leningradilainen joukkue lokakuun vallankumouksen 50-vuotisjuhlavuonna.
Vasta 1980-luvulla Zenit saavutti suurempaa menestystä voittamalla vuonna 1980 pronssimitalin, ja viimein, vuonna 1984 ensimmäisen mestaruutensa.
Vuonna 1992 pelattiin Venäjän liigan ensimmäinen kausi, ja Zenit putosi heti alemmalle sarjatasolle. Vuonna 1996 se nousi takaisin pääsarjaan. Vuonna 1999 se voitti Venäjän cupin, sijoittui 2001 liigassa kolmanneksi, pääsi cupin finaaliin vuonna 2002, sijoittui liigassa kakkoseksi vuonna 2003 ja voitti samana vuonna liigacupin. 11. marraskuuta 2007 Zenit voitti Venäjän-mestaruuden.
Zenit selviytyi kaudella 2007–2008 UEFA Cupin loppuotteluun voittamalla välierissä Bayern Münchenin yhteismaalein 5–1. City of Manchester -stadionilla pelatussa loppuottelussa Zenit voitti skotlantilaisen Rangersin Igor Denisovin ja Konstantin Zyrjanovin maaleilla 2–0, ja saavutti historiansa ensimmäisen eurocup-mestaruuden. Myöhemmin vuonna 2008 Zenit voitti Euroopan Supercupissa Manchester Unitedin maalein 2–1.
Zenit vieraili syksyllä 1953 Suomessa. Se saapui Suomeen 28. lokakuuta ja pelasi 1. marraskuuta Helsingin joukkuetta vastaan ottelun, jonka se voitti 0–2. Se voitti myös 4. marraskuuta Tampereen joukkueen 1–6 ja 8. marraskuuta Vaasan 0–4.
Saavutukset

Venäjän-mestaruus (7): 2007, 2010, 2012, 2015, 2019, 2020, 2021
Hopeaa: 2003
Pronssi: 2001, 2009
Venäjän cup (jalkapallo) (4): 1999, 2010, 2016, 2020
Hopeaa 2002
Venäjän supercup: 2003, 2011
Neuvostoliiton-mestaruus: 1984
Neuvostoliiton cup: 1944
Hopeaa 1984
Neuvostoliiton supercup: 1985
Neuvostoliiton federaatiocup: 1986
UEFA Cup: 2008
Euroopan Supercup 2008
Entisiä valmentajia

Mircea Lucescu 2016–2017
André Villas-Boas 2014–2016
Luciano Spalletti 2009–2014
Dick Advocaat 2006–2009
Vlastimil Petržela 2003–2005
Anatoli Davydov 1999–2000, 2009
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto
ZenitShop — Official merchandise
FK Zenitin joukkue UEFA:n Mestareiden liigan ottelussa Benficaa vastaan vuonna 2016
FK Zenitin uusi kotistadion Stadion Krestovski avattiin vuonna 2017.
Smolenskin tori

Smolenskin tori (ven. Смоленская площадь, Smolenskaja ploštšad) on paikka Moskovan sisemmän kehätien varrella, johon päättyy Arbat-katu ja jolla sijaitsee Venäjän federaation ulkoasiainministeriö. Sijaintinsa vuoksi puhekielessä tai sanomalehtitekstissä joskus viitataan Smolenskin torilla nimenomaan Venäjän federaation ulkoasiainministeriöön, joka rakennuksena on yksi Moskovan Stalinin hampaista, korkeista tornitaloista, jotka on rakennettu toisen maailmansodan jälkeen.
Venäjän federaation ulkoasiainministeriön rakennuksen rakensivat saksalaiset sotavangit.
Muuta

Sana ploštšad voi tarkoittaa venäjän kielessä sekä toria että hallinnollista aukiota, jolla ei ole kaupallista toimintaa, kuten esimerkiksi Helsingissä Senaatintori. Smolenskin toria on nimitetty vuoteen 1933 saakka joko Smolenskin kauppatoriksi (Смоленская торговая площадь) tai Smolenskin markkinoiksi (Смоленский рынок), joka tarkoittaa venäjänkielisessä käytössä myös kauppatoria eikä suomalaiseen tapaan kerran kuukaudessa kauppatorilla yleensä keskiviikkona järjestettävää markkinapäivää kauppatorilla.
Mario Bolatti

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mario Ariel Bolatti
Syntymäaika: 17. helmikuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: La Para, Argentiina
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 190 cm
Seura
Seura: Fiorentina
Pelinumero: 28
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2007 2007–2010 2009–2010 2010– | Belgrano Porto → Huracán (laina) Fiorentina | 86 (1) 15 (0) 36 (5) 12 (0) |
Maajoukkue
| 2009– | Argentiina | 3 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. toukokuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. toukokuuta 2010.
Mario Ariel Bolatti (s. 17. helmikuuta 1985 La Para, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Bolatti aloitti ammattilaisuransa vuonna 2003 kotimaansa Belgranosta. Joukkue nousi vuonna 2006 maan pääsarjaan, josta se kuitenkin tippui jo ensimmäisen kauden jälkeen. Heinäkuussa 2007 hän siirtyi Portoon nelivuotisella sopimuksella.
Kesällä 2009 Bolatti siirtyi kuuden kuukauden lainasopimuksella Huracániin. Hänet valittiin kevätkauden (Clausura) 2009 parhaaksi pelaajaksi. Hän kuului joukkueensa tärkeimpiin pelaajiin, kun se sijoittui lopulta toiseksi kauden toisella puoliskolla.
18. tammikuuta 2010 hän siirtyi italialaisseura Fiorentinaan.
Maajoukkueura

14. lokakuuta 2009 vuoden 2010 MM-karsintaottelussa Uruguayta vastaan, Bolatti tuli vaihdosta kentälle ja teki ottelun ainoana maalin 84. peliminuutilla, joka toi Argentiinalle tärkeän voiton.
Aiheesta muualla

Bolattin tilastot Guardianin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Pozo |
2 Demichelis |
3 C. Rodríguez |
4 Burdisso |
5 Bolatti |
6 Heinze |
7 Di María |
8 Verón |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Tévez |
12 Garcé |
13 Samuel |
14 Mascherano |
15 Otamendi |
16 Agüero |
17 Gutiérrez |
18 Palermo |
19 Milito |
20 M. Rodríguez |
21 Andújar |
22 Romero |
23 Pastore |
Valmentaja Maradona
Ariel Garcé

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Ariel Hernán Garcé
Syntymäaika: 14. heinäkuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Tandil, Argentiina
Pelipaikka: laita- tai keskuspuolustaja
Pituus: 177 cm
Seura
Seura: Colón
Pelinumero: 5
Junioriseurat
: River Plate
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2004 2003 2004–2005 2005–2006 2006–2007 2007– | River Plate → Monarcas Morelia (laina) Colón Olimpo Rosario Central Colón | 98 (0) 11 (0) 23 (1) 15 (0) 32 (1) 77 (3) |
Maajoukkue
| 2003– | Argentiina | 4 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. kesäkuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 1. kesäkuuta 2010.
Ariel Hernán Garcé (s. 14. heinäkuuta 1979 Tandil, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laita- tai keskuspuolustaja.
Ura > Seurajoukkue

Garcé aloitti uransa River Platesta vuonna 1999. Hän voitti kaksi pääsarjamestaruutta vuosina 2000 ja 2002, ennen kuin siirtyi lainalle Monarcas Moreliaan. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi kasvattajaseuraansa ja voitti lopulta kolmannen maan pääsarjamestaruutensa.
Vuonna 2004 Garcé siirtyi Colóniin, jossa hän pelasi kauden verran. Tämän jälkeen hän edusti vuodet 2005–2007 Olimpoa ja Rosario Centralia, kunnes palasi vuonna 2007 takaisin Colóniin. Olimpo-aikanaan hän sai kuuden kuukauden kilpailukiellon Argentiinan liitolta jäätyään kiinni kokaiinin käytöstä.
Ura > Maajoukkue

Garcé pelasi vuonna 2003 kaksi ystävyysottelua Argentiinan maajoukkueessa Marcelo Bielsan toimiessa tuolloin päävalmentajana. Kolmannen maaottelun hän sai tililleen ystävyysottelussa Haitia vastaan. 19. toukokuuta 2010 hän kuului päävalmentaja Diego Maradonan valitsemaan 23-henkiseen miehistöön vuoden 2010 MM-kilpailuihin.
Aiheesta muualla

Garcén tilastot FútbolXXI -sivustolla (espanjaksi)
Garcén tilastot Irish Timesin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Pozo |
2 Demichelis |
3 C. Rodríguez |
4 Burdisso |
5 Bolatti |
6 Heinze |
7 Di María |
8 Verón |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Tévez |
12 Garcé |
13 Samuel |
14 Mascherano |
15 Otamendi |
16 Agüero |
17 Gutiérrez |
18 Palermo |
19 Milito |
20 M. Rodríguez |
21 Andújar |
22 Romero |
23 Pastore |
Valmentaja Maradona
Vnukovon lentoasema

Vnukovon lentoasema (ven. Международный аэропорт Внуково) (IATA: VKO, ICAO: UUWW) on kansainvälinen lentoasema, joka sijaitsee 28 kilometriä Moskovan keskustasta lounaaseen. Se on yksi Moskovan kolmesta suuresta lentoasemasta Domodedovon kansainvälisen lentoaseman ja Šeremetjevon kansainvälisen lentoaseman ohella.
Vuonna 2010 lentoasema palveli 9,46 miljoonaa matkustajaa. Kasvua edelliseen vuoteen oli 22,5 prosenttia. Vnukovo oli tuolloin Venäjän kolmanneksi suurin lentoasema. Vuoden 2013 matkustajatilastojen mukaan Vnukovon kautta kulki 11,18 miljoonaa lentomatkustajaa. Tässä vaiheessa Pietarin Pulkovon kansainvälisen lentoasema oli ottanut maan kolmanneksi suurimman lentoaseman paikan.
Vnukovon lentoasema avattiin sotilaslentokentäksi toisen maailmansodan aikana, mutta sodan jälkeen kentästä tuli siviililentoasema.
Historia

Vnukovo on vanhin Moskovan suurista lentoasemista. Sen rakentamisen hyväksyi Neuvostoliiton hallitus vuonna 1937, koska vanhemmat lentoasemat olivat ylikuormitettuja. Vnukovo avattiin 1. heinäkuuta 1941. Lentoasema toimi sodan ajan sotilastukikohtana; henkilöliikenne alkoi sodan jälkeen.
15. syyskuuta 1956 Tupolev Tu-104 teki ensimmäisen matkustajalentonsa Vnukovosta Omskin kautta Irkutskiin. Myös Iljušin Il-18 ja Tupolev Tu-114 tekivät ensimmäiset matkustajalentonsa Vnukovosta. Vuonna 1980 Vnukovoa laajennettiin Moskovan olympialaisten vuoksi. Vuonna 1993 lentoasemasta tuli osakeyhtiö.
Massiivinen jälleenrakennus- ja kehitysohjelma käynnistyi vuonna 2003. Osana lentoaseman kehitysohjelmaa seuraavat uudistukset tehtiin vuosina 2003–2010:
Huhtikuussa 2004 avattiin uusi Terminaali B
Elokuussa 2005 avattiin rautatieyhteys Kievskyn rautatieasemalle
Vuonna 2010 avattiin uusi Terminaali A
29. joulukuuta 2012 Red Wings Airlinesin Tupolev 204-100 -lentokone ajoi yli lentoaseman kiitotieltä 19. Viisi ihmistä menetti henkensä onnettomuudessa.
Vnukovon kiitotietä 06/24 alettiin remontoida huhtikuussa 2011. Rakennustyöt valmistuivat 2. joulukuuta 2013, jolloin kiitotie avautui jälleen käyttöön. Kiitotietä pidennettiin remontissa 500 metrillä ja sen kokonaispituudeksi tuli 3 500 metriä. Lisäksi siihen asennettiin III-kategorian ILS-laskeutumisjärjestelmä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vnukovon lentoasema Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain presidentti Ronald Reagan Vnukovossa vuonna 1988.