stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dokken
Diskografia

| --- | --- |
 Studioalbumit Breaking the Chains (1981)  Tooth and Nail (1984)  Under Lock and Key (1985)  Back for the Attack (1987)  Dysfunctional (1995)  Shadow Life (1997)  Erase The Slate (1999)  Long Way Home (2002)  Hell to Pay (2004)  Lightning Strikes Again (2008)  Broken Bones (2012)  The Lost Songs: 1978 - 1981 (2020)  Heaven Comes Down (2023) Livealbumit Beast from the East (1988)  One Live Night (1996)  Live from the Sun (2000)  Japan Live '95 (2003)  From Conception: Live 1981 (2007)  Return to the East Live (2016) (2018) Kokoelmat The Best of Dokken (1994, julkaistu ainoastaan Japanissa)  The Very Best of Dokken (1999)  Change The World: An Introduction (2004)  The Definitive Rock Collection (2006)  Greatest Hits (2010)  An Introduction to : Dokken (2018) :  Singlet ja EP:t Back in the Streets (EP, 1979)  Breaking the Chains (1983)  Into the Fire (1984)  Just Got Lucky (1984)  Alone Again (1985)  The Hunter (1985)  In My Dreams (1986)  It's Not Love (1986)  Dream Warriors (1987)  Burning Like A Flame (1987)  Heaven Sent (1988)  Prisoner (1988)  Walk Away (1988)  Too High to Fly (1995)  Escape (2004)  Better of Before (2004)  Too High to Fly (1995)  Standing on the Outside (2008)  Almost Over (2010)  Empire (2012)  It's Another Day (2018)  Step Into the Light (2020)  No Answer (2020)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dokken Wikimedia Commonsissa
Danzig 777: I Luciferi

| Danzig 777: I Luciferi Danzig |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 21. toukokuuta 2002
 Tuottaja(t): Glenn Danzig
 Tyylilaji: heavy metal, doom metal, goottimetalli
 Kesto: 54.28
 Levy-yhtiö: Evilive/Spitfire
Danzigin muut julkaisut
| Live on the Black Hand Side 2001 | Danzig 777: I Luciferi 2002 | Circle of Snakes 2004 |
Danzig 777: I Luciferi on Danzigin seitsemäs studioalbumi, ja se julkaistiin vuonna 2002.
Kappaleet

Unendlich – 1.51
Black Mass – 4.58
Wicked Pussycat – 4.03
God of Light – 3.39
Liberskull – 5.45
Dead Inside – 5.16
Kiss the skull – 4.11
I Luciferi – 3.15
Naked Witch – 3.55
Angel Blake – 3.35
The Coldest Sun – 3.59
Halo Goddes Bone – 4.29
Without Light, I Am – 5.32
Jäsenet

Glenn Danzig - laulu, basso, kitara, kosketinsoittimet
Joey Castillo - rummut
Howie Pyro - basso
Todd Youth - kitara
Arvostelut

AllMusic:
Soundi:
Aiheesta muualla

Danzig 777: I Luciferi Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Danzig 777: I Luciferi Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Dornogovi

| Dornogovin provinssi Дорноговь аймаг |
| --- | --- |
 Gobin autiomaata Dornogovissa
 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti Mongoliassa
Valtio:  Mongolia
Perustettu:  1931
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Sainšand
Pinta-ala:  109 500 km²
Väkiluku (2010):  57 930
 – väestötiheys:  0,5 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  MN-063
 
Provinssin internetsivut
Dornogovi (mong. Дорноговь аймаг, Dornogovi aimag) on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan kaakkoisosassa Gobin autiomaassa ja rajautuu Ömnögovin, Dundgovin, Govisümberin, Hentiin ja Sühbaatarin provinsseihin sekä etelässä Kiinaan. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 57 930 asukasta ja sen pinta-ala on 109 500 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Sainšand.
Aluejako

Provinssi on jakaantunut 14 pienempään osaan, sumiin. Ne ovat:
| Sum | Mongoliksi | Väkiluku (2015) |
| --- | --- | --- |
| Airag | Айраг | 3 612 |
| Altanširee | Алтанширээ | 1 262 |
| Dalanžargalan | Даланжаргалан | 2 680 |
| Delgereh | Дэлгэрэх | 1 851 |
| Erdene | Эрдэнэ | 2 340 |
| Ihhet | Иххэт | 2 039 |
| Hatanbulag | Хатанбулаг | 2 752 |
| Hövsgöl | Хөвсгөл | 1 518 |
| Mandah | Мандах | 1 566 |
| Saihandulaan | Сайхандулаан | 1 292 |
| Sainšand | Сайншанд | 23 191 |
| Ulaanbadrah | Улаанбадрах | 1 431 |
| Zamyn-Üüd | Замын-Үүд | 15 702 |
| Örgön | Өргөн | 1 889 |
Kuvia

Stupia Gobin autiomaassa
Hamarin luostari
Sainšandin rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dornogovi Wikimedia Commonsissa
Provinssin internetsivut
Mongolian provinssit
Provinssit: Arhangai | Bajan-Ölgii | Bajanhongor | Bulgan | Darhan-Uul | Dornod | Dornogovi | Dundgovi | Govi-Altai | Govisümber | Hentii | Hovd | Hövsgöl | Ömnögovi | Orhon | Övörhangai | Selenge | Sühbaatar | Töv | Uvs | Zavhan
Kunta: Ulan Bator
Eliphalet Remington

| Eliphalet Remington |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. lokakuuta 1793 Suffield, Connecticut, Yhdysvallat
Kuollut: 12. elokuuta 1861 (67 vuotta) Ilion, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  asetehtailija, keksijä
Vanhemmat:  Eliphalet Remington (1768–1828) ja Elizabeth Kilbourn (1770–1843)
Puoliso:  Abigail Paddock (1792–1841)
Lapset:  Philo Remington (1816–1889), Samuel Remington (1819–1892), Eliphalet Remington, Jr. (1828–1924)
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Eliphalet Remington (28. lokakuuta 1793 Suffield, Connecticut, Yhdysvallat – 12. elokuuta 1861 Ilion, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen asevalmistaja ja keksijä. Remington perusti E. Remington and Sons -yhtiön, joka muutti myöhemmin nimensä Remington Arms Companyksi. Eliphalet Remington toimi yhteistyössä etenkin poikansa Philo Remingtonin kanssa. Perheyhtiö kehitti ja valmisti aseita ja koneita, kuten takaaladattavan Remington-kiväärin, sekä ompelukoneita ja kirjoituskoneita.
Eliot Sumner

| Eliot Sumner |
| --- | --- |
 Sumner vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1990 (ikä 34) Pisa, Italia
Ammatti:  artisti, näyttelijä
Sukulaiset:  Sting
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Freddie Miles (Ripley, 2024) Laura Pressfield (The Gentlemen, 2019)
Aiheesta muualla
IMDb
Eliot Sumner (s. 30. heinäkuuta 1990) on englantilainen laulaja ja näyttelijä. Hän on muunsukupuolinen ja käyttää sukupuolineutraaleja pronomineja. Hänen isänsä on Sting.
Sumner kirjoitti ensimmäisen laulunsa 13-vuotiaana ja oli mukana tekemässä bändiä ollessaan 14-vuotias. 18-vuotiaana hän allekirjoitti useamman levyn levysopimuksen Island Recordsin kanssa. Hänen debyyttialbuminsa The Constant julkaistiin vuonna 2010. Hän ei kuitenkaan pitänyt tekemäänsä musiikkia omanlaisenaan.
Tutustuttuaan eri musiikkilajeihin hän aloitti uuden uran DJ:nä artistinimellä Vaal. DJ-uransa alussa Sumner piti todellisen identiteettinsä salassa. Hän on sittemmin julkaissut musiikkia myös omalla nimellään.
Näyttelijänä Sumnerilla on ollut rooleja muun muassa elokuvissa Me Without You, Stardust ja The Gentlemen. Vuonna 2021 hänellä oli rooli James Bond elokuvassa No Time to Die. Vuonna 2024 hän esitti Freddie Milesiä Netflixin Ripley-sarjassa.
Hän on seurustellut malli Frankie Herbertin kanssa, mutta pari erosi vuonna 2023.
Erik Knudsen

Erik Knudsen tarkoittaa seuraavia:
Erik Knudsen (1922–2007), tanskalainen runoilija
Erik Knudsen (s. 1988), kanadalainen näyttelijä
Erik Knudsen, yhdysvaltalainen neurobiologi
Erik Skovgaard Knudsen, tanskalainen pyöräsuunnistaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Erik Klami

Erik Klami
Erik eli Erkki Klami (8. lokakuuta 1820 Virolahti – 21. marraskuuta 1868 Kronstadt) oli suomalainen laivuri ja valtiopäivämies.
Erkki Klamin vanhemmat olivat Jaakko Matinpoika Klami ja Liisa Erkintytär ja puoliso vuodesta 1850 Liisa Eliaksentytär. Laivurina Klami kävi muun muassa Ruotsissa, Englannissa, Italiassa ja Egyptissä. Talvisin Klami piti merikoulua. Hän oli talonpoikaissäädyssä Kymin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Valtiopäivät kannatti Klamin anomusta, että suomen kielestä tulee virkakieli vuoden 1863 asetuksen määräajan kuluessa. Hän vaati myös kansakoulujen ja opettajaopistojen  kehittämistä, kirkollisten rangaistusten poistamista ja naisen oikeuksien tunnustamista. Kun edustajia valittiin seuraaville valtiopäiville, Klami oli merillä ja saapui maihin Kronstadtiin vasta syksyllä 1868. Hän menehtyi siellä marraskuussa ja hänet on haudattu sinne. Klamintie Helsingissä, vuodesta 1954, on nimetty paitsi Erkki Klamin, myös samaan sukuun kuuluneiden  merenkulkija ja valtiopäivämies Juho Klamin (1833–1898) ja kansantieteellisiä kuvauksia laatineen Erkki Klamin pojan Abel Klamin (1852–1927) kunniaksi.
Elements – Anthology 1968 to 2005

| Elements – Anthology 1968 to 2005 Ken Hensley |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : Sacramento Studios, Espanja
 Julkaistu: lokakuu 2006
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 151.33
 Levy-yhtiö: Castle
Ken Hensleyn muut julkaisut
| Cold Autumn Sunday 2005 | Elements – Anthology 1968 to 2005 2006 | Inside the Mystery 2006 |
Elements – Anthology 1968 to 2005 on Ken Hensleyn vuonna 2006 julkaisema kokoelma-albumi, joka sisältää kappaleita hänen pitkältä uraltaan.
Kappaleet > CD 1: The Early Years and Heep Days

Looking Glass (4.14) – The Gods, 1968
Climax - You Tried To Take It All (6.52) – Head Machine, 1970
Working Nights (2.34) – Toe Fat, 1970
The Park (5.38) – Uriah Heep, 1971
Lady In Black (4.33) – Uriah Heep, 1971
Look At Yourself (5.07) – Uriah Heep, 1971
Tears In My Eyes (5.02) – Uriah Heep, 1971
The Wizard (2.59) – Uriah Heep, 1972
Rainbow Demon (4.30) – Uriah Heep, 1972
Sunrise (4.04) – Uriah Heep, 1972
Blind Eye (3.33) – Uriah Heep, 1972
If I Had The Time (5.43) – Uriah Heep, 1973
The Easy Road (2.43) – Uriah Heep, 1974
A Year Or A Day (4.22) – Uriah Heep, 1975
Can’t Keep A Good Band Down (3.40) – Uriah Heep, 1976
Wise Man (4.44) – Uriah Heep, 1977
Free Me (3.35) – Uriah Heep, 1977
Falling In Love (2.59) – Uriah Heep, 1978
Kappaleet > CD 2: Solo Material

When Evening Comes (4.35) – Solo, 1973
From Time To Time (3.35) – Solo, 1973
Rain (3.14) – Solo, 1973
Proud Words (3.10) – Solo, 1973
Fortune (5.22) – Solo, 1973
Cold Autumn Sunday (5.27) – Solo, 1975
Eager To Please (4.45) – Solo, 1975
Secret (4.03) – Solo, 1975
Through The Eyes Of A Child (2.21) – Solo, 1975
In The Morning (2.35) – Solo, 1975
How Shall I Know (4.04) – Solo, 1975
The System (2.35) – Solo, 1980
No More (4.36) – Solo, 1980
New Routine (3.28) – Solo, 1980
Send Me An Angel (4.36) – Blackfoot, 1983
The Last Dance (7.49) – Ken Hensley, 1999
I Close My Eyes (4.33) – Hensley/Lawton Band, 2001
Romance (4.38) – Ken Hensley, 2005
Erik Katas

Erik Ruben Rafael (Erkki) Katas, aiemmin Blomqvist (29. huhtikuuta 1909 Viipuri – 28. heinäkuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen kone- ja laitealan kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Kataksen vanhemmat olivat everstiluutnantti, maanmittausinsinööri Berndt Hjalmar Blomqvist ja Signe Elise Hyrkstedt ja puoliso 1934–1974 Rakel Cecilia Malinen. Katas kävi seitsemän luokkaa Viipurin reaalikoulua. Hän oli Oy Chester Ab:n ja Radiotukku Oy:n myyntitehtävissä, Autosähkö Oy:n radio-osaston osastopäällikkö Helsingissä 1932–1937, Tekno-Tukku Oy:n perustajaosakas 1936 ja toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1937–1944, Kone-Tukku Oy:n perustajaosakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1942 sekä Tiehöylätehdas Oy:n perustaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1944–1945. Kone-Tukku toi maahan tie-, kaivin-, maansiirto- ja työstökoneita sekä venttiileitä, pumppuja ja valaisimia. Katas osallistui itsekin tiehöylien ja kaivinkoneiden suunnitteluun ja markkinointiin. Kataksella oli myös useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri. Katas sai kauppaneuvoksen arvonimen 1970.
Edicti

| Edicti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mico Verneri Kristian Pellikka
Syntynyt: 1998 Helsinki
Muusikko
Taiteilijanimi:  Edicti Matt Coil Tosilunni
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  2015-
Tyylilajit:  vaihtoehtopop rap
Levy-yhtiöt:  Johanna Kustannus
   [ ohje ]  
Edicti (oik. Mico Verneri Kristian Pellikka, s. 1998 Helsinki) on suomalainen laulaja, lauluntekijä ja muusikko. Edictin musiikki on tyylilajiltaan vaihtoehtoista poppia. Hänen tunnetuin kappaleensa on ”En sitä tarkoittanut”, jolla vierailee F.
Ura > Alkuvaiheet ja Vailla (2015-2017)

Pellikka on julkaissut musiikkia 2010-luvun puolivälistä. Hän aloitti uransa rapmusiikilla, jota julkaisi eri artistinimillä SoundCloudiin, kaseteille ja myöhemmin myös Spotifyhin. Ensimmäisten julkaisujen kuuntelijaluvut olivat melko vähäisiä, noin kymmeniä tuhansia per kappale. Kappaleet kuitenkin auttoivat saavuttamaan pienimuotoista huomiota, kuten vierailun Radio Helsingin ohjelmassa Pyhimyksen kanssa vuonna 2017.
Edictin ensimmäinen albumi Vailla julkaistiin omakustanteena joulukuussa 2017. Siltä ei julkaistu yhtäkään singleä. Levyn kuunnelluin kappale on nimikkokappale ”Vailla”, jolla vierailevat Ibe ja Pianomies. Näiden lisäksi albumilla vierailevat OD Kokemus, Ikonico ja Vanha Kettu. Edicti on jälkikäteen kuvaillut levyn esittämistä livenä haastavaksi, koska koki jääneensä 2017 nousseesta uuden rapin aallosta ”vähän rannalle - - taideräppi jäi sen kaiken alle”.
Ura > Tauko ja Vialla (2017-2023)

Ensimmäisen albuminsa jälkeen Edicti piti taukoa musiikin julkaisemisesta ja osin myös sen tekemisestä. Edictin mukaan lukioaikaiset yhteistyökumppanit lähtivät eri suuntiin, eikä hän ollut varma, mitä tehdä musiikillisesti seuraavaksi. Niin sanottuna korona-aikana Edicti alkoi tehdä musiikkia uusien tuottajien, Krisin ja Okko Ilmarin, kanssa.
”Sisälläni” oli ensimmäinen Edictin julkaisema single Vaillan jälkeen ja samalla ensimmäinen single tulevalta albumilta Vialla. Single julkaistiin musiikkivideon kanssa lokakuussa 2021. Vialla-albumin muut singlet julkaistiin vuonna 2022: ”Erottiin jo”, ”Irti” ja ”Muistanu”, josta julkaistiin myös musiikkivideo. Ne saivat julkaisujensa aikaan maltillisesti huomiota, joskin ”Muistanu” niistä eniten. Kaikki neljä singleä antoivat osviittaa Edictin tyylimuutoksesta rapista kohti lauletumpaa musiikkia.
Edictin toinen albumi Vialla julkaistiin omakustanteena tammikuussa 2023. Edicti on kuvannut levyä ”comebackiksi”, eikä sillä ole vierailijoita. Albumia on kuunneltu huomattavasti enemmän kuin esikoista, yhteensä noin 700 000 kertaa, mutta se ei ole saavuttanut suurta kaupallista suosiota. Albumilta julkaistiin jälkisinglenä remix ”Pliis”-kappaleesta, jolla vierailee yhdysvaltalainen Bobby Raps.
Keväällä 2023 Edicti vieraili yhdessä Tupen kanssa Venetian kappaleella ”Muuta ku aikaa”. Se oli siihenastisista Edictin julkaisemista biiseistä menestynein. Julkaisulla Edicti päätyi ensimmäistä kertaa Suomen Spotifyn Top 200 -listalle, sijalle 132.
Ura > Johanna Kustannus, "En sitä tarkoittanut" ja kolmas albumi (2023-)

Pian edellisen albumin jälkeen tiedotettiin Edictin levytyssopimuksesta Universalin alaiselle Johanna Kustannukselle. Levymerkin johtaja Meri Timgren kuvasi Edictin ”edustavan erinomaisesti sitä, mitä Johanna Kustannus on tänä päivänä” viitaten Johannan pitkään historiaan.
Edictin ensimmäiset singlet levymerkiltä, ”Kulta sä lupasit” ja ”Jäänmurtaja”, julkaistiin lokakuussa 2023 ja helmikuussa 2024. Näiden yhteydessä julkistettiin Edictin kolmannen albumin olevan tekeillä. Albumin vastaava tuottaja on Okko Ilmari.
Toukokuussa 2024 julkaistiin ”En sitä tarkoittanut”, jolla vierailee F. Se kohosi parhaimmillaan Suomen Spotifyn Top 50 -listalla sijalle 3. Se saavutti platinaa kesän 2024 aikana, ja on yhteensä striimannut yli kuusi miljoonaa kertaa. Kappaleen ovat kirjoittaneet artistien lisäksi Emmi Haapaniemi ja Okko Saastamoinen.
Elokuussa 2024 julkaistiin tulevan albumin neljäs single ”Huominen ei löydä meitä”, jolla vierailee Ville Veikka.
Muuta

Pellikka on kirjoittanut kappaleita myös muille artisteille, kuten Tumelle ja Victor Nordikselle. Hän on maininnut musiikillisiksi esikuvikseen muun muassa Bobby Rapsin, Khidin ja Yung Leanin.
Pellikka on tehnyt viihteellisempää musiikkia nimellä Matt Coil. Tumen ja Matt Coilin kappale ”R-I-K-A-S (Kultachain)” oli hitti ilmestymisvuonnaan 2020. Sitä on striimattu Spotifyssa yli kuusi miljoonaa kertaa.
Pellikka on käynyt Kallion lukion. Hän pitää lukiota tärkeänä paikkana tekijyytensä kehittymiselle. Pellikka on tehnyt töitä Yleisradiolle. Hän on muun muassa ollut audiotoimittajana YleX:llä sekä käsikirjoittanut ja ohjannut Ylen tilaaman rap-dokumentin RäpID.
Erik Karma

Erik Karma 1930-luvun alussa.
Erik Juhani Karma (alk. Gustavsson; 20. tammikuuta 1909 Kuopio – 25. maaliskuuta 1982) oli suomalainen alttoviulua soittanut muusikko. Hän opiskeli Helsingin Konservatoriossa (nyk. Sibelius-Akatemia) vuosina 1927–1934, josta hän jatkoi opintojaan ranskalaisen viulistin Léon Nauwinckin johdolla Helsingissä. Nauwinckin opetuksen jälkeen hän siirtyi stipendiaattina Maurice Vieux’n oppilaaksi Pariisiin.
Karmalle myönnettiin vuonna 1959 Suomen kulttuurirahaston stipendi ja vuotta myöhemmin Pro Finlandia -mitali.
Karma muodosti yhdessä Erik Cronvallin, Hugo Huttusen ja Artto Granrothin kanssa Sibelius-kvartetin. Hän oli lisäksi Radiosekstetin ja Pro Musica -kamariyhtyeen jäsen. Hän sävelsi kaksi jousikvartettoa.
Erik Karman poika on musiikkikasvatuksen professori Kai Karma.
Didim

| Didim |
| --- | --- |

 Didim
 Koordinaatit: 37.3756°N, 27.2678°E 
Valtio:  Turkki
Maakunta:  Aydın
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Piirikaupunki
 – Pormestari:  Mümin Kamacı
 – Kaymakam:  Ersin Emiroğlu
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  402 km²
Korkeus:  50 m
Väkiluku (2022):  80 830
 – Väestötiheys:  149,1 as./km²
 
 www.didim.bel.tr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Didim on kaupunki ja piirikunta Turkissa, Aydınin maakunnassa, Aigeanmeren rannalla. Kaupunki muodostaa on piirinsä maakunnanssa. Didimin kaupungin asukasluku on 47 872 ja koko piirin 59 939 vuonna 2012.
Kaupunki on saanut nimensä Didyman Apollonin temppelin mukaan, joka sijaitsee kaupungin alueella. Didim sijaitsee 123 km päässä maakunnan pääkaupungista Aydınista.
Historrallisten kohteiden lisäksi Didimiin hououktellaan matkailijoita hiekkarannoilla ja vesipuistolla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Didim Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Eino Kuusi

Eino Kuusi.
Eino Akseli Kuusi (vuoteen 1905 Granfelt; 19. helmikuuta 1880 Helsinki – 26. toukokuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen sosiaalipoliitikko, professori ja ministeri.
Eino Kuusi kuului Granfelt-aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat kansanvalistaja ja raittiusmies Aksel August Granfelt sekä opettaja ja kirjailija Mandi Granfelt.
Kuusi pääsi ylioppilaaksi 1898, valmistui filosofian kandidaatiksi 1904 ja väitteli tohtoriksi 1915. Kuusen väitöskirjan aiheena oli silloin Suomessa ajankohtainen talviajan työttömyys, joka vaivasi etenkin suurten kaupunkien ulkotyöväkeä. Kuusi toimi muun muassa Tarton yliopistossa käytännön taloustieteen professorina sekä Yhteiskunnallisessa Korkeakoulussa sosiaalipolitiikan opettajana ja rehtorina. Hän toimi sosiaaliministerinä Cajanderin I hallituksessa 1922. Hän oli hallituksessa ammattiministerinä.
Eino Kuusi avioitui vuonna 1907 Hanna Bergmanin (1881–1969) kanssa, ja heille syntyi neljä lasta joista yksi oli ulkoministeriön arkistonhoitaja Reino Kuusi. Eino Kuusen veljen Aarne Kuusen poikia olivat kansanrunoudentutkija Matti Kuusi ja yhteiskuntatieteilijä Pekka Kuusi. Hänen toisen veljensä, rovasti ja kirjailija Ilmari Kuusen tytär oli taidemaalari ja graafikko Helmi Kuusi.
Teoksia

Talvityöttömyys, sen esiintyminen, syyt ja ehkäisytoimenpiteet Suomen suurimmissa kaupungeissa, väitöskirja. 1914
Kauppahistoria: Oppi- ja lukukirja kauppakouluja ja kauppaopistoja varten. Gummerus 1916
Työnvälityksen opas. Suomen sosialihallitus 1919
Työnvälityskysymyksiä: julkisen työnvälityksen sodanaikainen kehitys Suomessa: työnvälitystoimistoja maalaiskuntiin! Suomen sosialihallitus 1919
Huoneenvuokrasäännöstely: katsaus sen tähänastiseen toimeenpanoon maassamme: Huoneenvuokralautakunnat ja Sosialihallituksen neuvottelukunta huoneenvuokrasäännöstelyn uudistamiskysymyksestä. Sosiaaliministeriö 1921
Asuntojen tuotanto Suomen kaupungeissa vuosina 1912–1922 ja toimenpiteitä sen elvyttämiseksi. Sosiaaliministeriö 1923
Valtion varoilla avustettu yleishyödyllinen rakennustoiminta vuosina 1920–1926. Sosiaaliministeriö 1927
Suomen sosialinen suojelutoiminta. Sosiaaliministeriö 1928
Sosiaalipolitiikka I–II. WSOY 1931
Raittiusvaatimus ja ajan henki. Suomen akateeminen raittiusliitto 1936
Sosiaalinen kysymys ja sosiaalinen liike kautta aikojen; täydentänyt ja toimittanut Reino Kuusi. WSOY 1939
Aiheesta muualla

Valtioneuvoston ministerikortisto[vanhentunut linkki]
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Vilkku Joukahainen | Suomen sosiaaliministeri 1922 | Seuraaja: Oskari Mantere |
Eliot Ness (DJ)

Eliot Ness on helsinkiläinen DJ, joka on vaikuttanut merkittävästi klubi- ja ravekulttuurin kehitykseen Suomessa. Hän on yksi niistä, jotka käytännössä toivat dance- ja teknomusiikin maahan 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. Hän on myös ensimmäinen suomalainen dj, joka on laajamittaisesti keikkaillut ulkomailla.
Ness aloitti dj-uransa vuonna 1987. Aluksi hän soitti erilaisissa laittomissa warehouse-tyylisissä tapahtumissa, mutta siirtyi sitten pian järjestämään omia tapahtumia. 1980-luvun lopulla hän oli Suomen ensimmäisen teknoklubin Berlinin vakituinen dj. Vuosikymmenen vaihteessa hän otti osaa DMC:n arvostettuun dj-kilpailuun, jossa hän sijoittui kahtena vuonna kolmanneksi kisattaessa maailmanmestaruudesta. 1990-luvulla hän oli järjestämässä useita merkittäviä tapahtumia Suomessa, muun muassa Planet of Love, Members of Mayday ja House Nation, ja paljolti hänen ansiostaan maahan saatiin vuosikymmenellä useita nimekkäitä kansainvälisiä artisteja ja dj:tä, esimerkiksi Aphex Twin ja Paul van Dyk. Ness on esiintynyt Love Paraden ja Maydayn kaltaisissa suurissa kansainvälisissä tapahtumissa. 2000-luvulla hän jatkaa edelleen keikkailua niin Euroopassa kuin kotimaassaan.
Ness on myös tehnyt radiotyötä muun muassa Yleisradiolle ja juontanut esimerkiksi Beat Box -ohjelmaa Radio Helsingin taajuudella. Hänen Art of Mixing -settejään on kuultu useissa ohjelmissa. Lisäksi hän on kirjoittanut klubikulttuuria käsittelevää kolumnia kaupunkilehti Metropoliin.
Aiheesta muualla

Metropoli-lehti: Eliot Nessin nurkka (Arkistoitu – Internet Archive)