stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
NBA:n varaustilaisuus 2015
Varauspäivän siirrot

Seuraavat vuonna 2015 varattuja pelaajia koskeneet siirrot tehtiin varaustilaisuuspäivänä.
New York Knicksin, Atlanta Hawksin ja Washington Wizardsin keskinäinen kauppa:
Atlanta sai Tim Hardaway jr.:n New Yorkilta
Atlanta sai kaksi tulevaisuuden toisen kierroksen varausvuoroa Washingtonilta
New York sai Jerian Grantin (19.) varausoikeuden Washingtonilta
Washington sai Kelly Oubre Jr.:n (15.) varausoikeuden Atlantalta
Brooklyn Netsin ja Portland Trail Blazersin välinen kauppa:
Brooklyn sai Steve Blaken ja Rondae Hollis-Jeffersonin (23.) varausoikeuden Portlandilta
Portland sai Mason Plumleen ja Pat Connaughtonin (41.) varausoikeuden Brooklyniltä
Cleveland Cavaliersin ja Minnesota Timberwolvesin välinen kauppa:
Cleveland sai Cedi Osmanin (31.) varausoikeuden, Rakeem Christmasin (36.) varausoikeuden ja vuoden 2019 toisen kierroksen varausvuoron Minnesotalta
Minnesota sai Tyus Jonesin (24.) varausoikeuden Clevelandilta
Brooklyn Netsin ja Charlotte Hornetsin välinen kauppa:
Brooklyn sai Juan Pablo Vaulet'n (39.) varausoikeuden Charlottelta
Charlotte sai vuoden 2018 toisen kierroksen varausvuoron, vuoden 2019 toisen kierroksen varausvuoron ja käteiskorvauksen Brooklyniltä
Memphis Grizzliesin ja Phoenix Sunsin välinen kauppa:
Memphis sai Andrew Harrisonin (44.) varausoikeuden
Phoenix sai Jon Leuerin
Milwaukee Bucksin ja Toronto Raptorsin välinen kauppa:
Milwaukee sai Greivis Vásquezin
Toronto sai Norman Powellin (46.) varausoikeuden ja vuoden 2017 ensimmäisen kierroksen suojatun varausvuoron
Portland Trail Blazersin ja Utah Jazzin välinen kauppa:
Portland sai Dani Díezin (54.) varausoikeuden
Utah sai käteiskorvauksen
Los Angeles Clippersin ja New Orleans Pelicansin välinen kauppa:
Clippers sai Branden Dawsonin (56.) varausoikeuden
New Orleans sai käteiskorvauksen
Aiheesta muualla

NBA:n viralliset kotisivut (englanniksi)
NBA:n varaustilaisuudet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1940-luku |  |  |  |  |  |  |  | 1947 | 1948 | 1949 |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 |  |  |  |  |  |  |  |
Karl-Anthony Towns.
D’Angelo Russell.
Mohammed Aboutrika

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 7. marraskuuta 1978 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Giza, Egypti
Pelipaikka: Hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 182 senttimetriä
Junioriseurat
1990–1997:  Tersana
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997–2004 2004–2013 2012–2013 |  Tersana  Al-Ahli →  Baniyas | 142 (91) 175 (85) 12 (4) |
Maajoukkue
| 2001–2013 |  Egypti | 100 (38) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Egypti.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Egypti.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Egypti.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Egypti> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ghana 2008 | Jalkapallo |  |
Mohammed Aboutrika (s. 7. marraskuuta 1978) on egyptiläinen entinen jalkapalloilija. Keskikentällä pelannut Aboutrika voitti Afrikan mestaruuden Egyptin maajoukkueessa vuonna 2008. Hän pelasi suurimman osan urastaan Al-Ahlissa.
Ura

Hän on edustanut vuodesta 2004 seurajoukkuetasolla kairolaista mahtiseuraa Al-Ahlia. Myös Egyptin maajoukkueessa Aboutrika on ollut jo vuosia kantava voima. Aboutrika on pelannut Faaraoiden paidassa jo 90 ottelua, joissa hän on iskenyt 33 maalia. Egyptin maajoukkueen kanssa hän on saavuttanut kaksi perättäistä Afrikan mestaruutta 2006 ja 2008. Vuoden 2008 lopussa Aboutrika liitettiin egyptiläismediassa jatkuvasti siirtohuhuihin, jotka olivat viemässä Al-Ahlin taitavaa pelinrakentajaa Saudi-Arabiaan, mutta mahdollisista jättimäisistä siirtokorvauksista huolimatta egyptiläistähti päätti jäädä kairolaisseuraan, jossa hän on saavuttanut portugalilaisen valmentajansa Manuel Jose de Jesuksen alaisuudessa suurta menestystä. 16. tammikuuta 2009 egyptiläistähti valittiin BBC:n äänestyksessä vuoden 2008 Afrikan parhaimmaksi jalkapalloilijaksi. Tammikuussa 2017 Egypti lisäsi Aboutrikan nimen terroristilistalle epäiltynä Muslimiveljeskunnan tukemisesta ja hänen varojaan on samasta syystä jäädytetty jo aiemmin.
Aiheesta muualla

Mohammed Aboutrika Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Mohammed Aboutrika National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
Egyptin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2008
1 El-Hadary |
2 Fathallah |
3 Al-Muhammadi |
4 Said |
5 Mohamed |
6 Said |
7 Fathy |
8 Hosny |
9 Zidan |
10 Moteab |
11 Shawky |
12 Gamal |
13 El-Sayed |
14 Moawad |
15 Shaaban |
16 Monsef |
17 Hassan |
18 Fadl |
19 Zaki |
20 Gomaa |
21 Mostafa |
22 Aboutrika |
23 Sobhy |
Valmentaja Shehata
Egyptin joukkue – Maanosaliittojen cup 2009
1 El-Hadary |
2 Fathallah |
3 Al-Muhammadi |
4 Said |
5 Khairy |
6 Said |
7 Fathy |
8 Rabo |
9 Zidan |
10 Malek |
11 Shawky |
12 Homos |
13 Tawfik |
14 Moawad |
15 Farag |
16 Wahid |
17 Hassan |
18 Abdel-Ghani |
19 Zaki |
20 Gomaa |
21 Raouf |
22 Aboutrika |
23 Sobhy |
Valmentaja Shehata
Nevermore

| Nevermore |
| --- | --- |
 Yhtye esiintymässä vuonna 2007.
Tiedot
Toiminnassa:  1991–2011
Tyylilaji:  progressiivinen metalli, thrash metal
Kotipaikka:  Seattle, Washington, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Entiset jäsenet:  Warrel Dane,  laulu   Jeff Loomis,  kitara   Jim Sheppard,  basso   Van Williams,  rummut  
Levy-yhtiö:  Century Media  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nevermore oli yhdysvaltalainen progressiivista metallimusiikkia soittava yhtye. Se perustettiin Seattlessä vuonna 1991 laulaja Warrel Danen ja basisti Jim Sheppardin aikaisemman yhtyeen, Sanctuaryn, hajottua. Yhtye oli tauolla jäsentensä huonojen välien takia vuodesta 2011 alkaen. Huhtikuussa 2015 laulaja Warrel Dane sanoi, ettei Nevermore ollut hajonnut, ja että yhtyeen olisi vielä mahdollista palata yhteen seuraavan kahden vuoden sisällä. Näin ei kuitenkaan käynyt, koska Dane kuoli joulukuussa 2017, päättäen yhtyeen toiminnan lopullisesti.
Historia > Alku (1992-1993)

Nevermore sai alkunsa 1990-luvun alussa, kun levy-yhtiö painosti Sanctuary-yhtyettä muuttamaan musiikillisen tyylinsä heavy metalista silloin suurta kaupallista suosiota nauttineeksi grungeksi. Yhtyeen laulaja Warrel Dane ja basisti Jim Sheppard eivät suostuneet tähän painostukseen, joten he päättivät perustaa Nevermoren omana yhtyeenään.
Historia > Nevermore, In Memory ja Politics of Ecstacy (1994-1996)

Vuoden 1994 lopulla yhtyeen kokoonpano vakiintui, kun rumpaliksi tuli Van Williams ja kitaristiksi Sanctuaryn entinen kiertuekitaristi Jeff Loomis. Seuraavana vuonna Nevermore julkaisi nimeään kantavan debyyttialbuminsa Century Media Recordsin kautta. Yhtye kiersi Eurooppaa Blind Guardianin ja Pohjois-Amerikkaa Deathin kanssa.
Toinen kitaristi Pat O' Brien liittyi yhtyeeseen 1996 ennen In Memory -EP:n julkaisua ja osallistui seuraavan The Politics of Ecstacy -albumin äänityksiin. Päästäkseen soittamaan Cannibal Corpsessa hän jätti Nevermoren ja Shatter Messiah -yhtyeen Curran Murphy tuli uudeksi kiertuekitaristiksi ennen kuin Tim Calvertista tuli Nevermoren vakituinen jäsen.
Historia > Dreaming Neon Black ja Dead Heart in a Dead World (1999-2001)

Vuonna 1999 Nevermore julkaisi Dreaming Neon Black -albumin. Albumin sanoitukset perustuvat osittain laulaja Warrel Danen kokemuksiin kun hänen pitkäaikainen tyttöystävänsä katosi, ja ne kertovat tarinan miehen hitaasta luisumisesta hulluuteen sen jälkeen, kun hänen ainoa koskaan rakastamansa nainen kuolee. 
Albumin julkaisua seuranneella kiertueella Nevermore esiintyi mm. Mercyful Faten, Iced Earthin, Arch Enemyn ja Opethin kanssa. Vuonna 2000 kiertueen lopussa kitaristi Tim Calvert ilmoitti eroavansa yhtyeestä mentyään naimisiin. Korvaavan jäsenen etsimisen sijaan yhtye päätti jatkaa nelihenkisenä, ja live-esiintymisissä käytettiin kiertuekitaristeja, kuten Curran Murphy (joka soitti myöhemmin Annihilatorissa) ja Chris Broderick (Jag Panzer ja Megadeth). Vuonna 2000 Nevermore myös julkaisi Dead Heart in a Dead World -albumin. Albumi oli ensimmäinen, jolla Jeff Loomis käytti 7-kielistä kitaraa. Albumin julkaisua seurasivat kiertueet In Flamesin ja Shadows Fallin kanssa vuoden lopulla ja Savatagen kanssa vuonna 2001.
Jäsenet > Viimeinen kokoonpano

Warrel Dane – laulu (1992-2011; kuoli 2017)
Jeff Loomis – kitara (1992-2011)
Jim Sheppard – basso (1992-2011)
Van Williams – rummut (1994-2011)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Mark Arrington – rummut (1991–1995)
Pat O’Brien – kitara (1995–1996)
Tim Calvert – kitara (1997–2000; kuoli 2018)
Steve Smyth – kitara (2004–2007)
Jäsenet > Kiertuemuusikot

Curran Murphy – kitara (2000–2001, 2003–2004)
Adam Gardner – lyömäsoittimet (1995–1996)
James MacDonough – basso (2006)
Chris Broderick – kitara (2001–2003, 2006–2007)
Tim Johnston – basso (2007)
Attila Vörös – kitara (2010–2011)
Dagna Silesia – basso (2011)
Diskografia > Albumit

Nevermore (1995)
In Memory (EP, 1996)
The Politics of Ecstasy (1996)
Dreaming Neon Black (1999)
Dead Heart in a Dead World (2000)
Enemies of Reality (2003, uudelleen miksattuna 2004)
This Godless Endeavor (2005)
The Obsidian Conspiracy (2010)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Manifesto of Nevermore (2009)
Diskografia > Livealbumit

Year of the Voyager (2008)
Diskografia > DVD:t

Year of the Voyager (2008)
Diskografia > Singlet

Believe in Nothing (2000)
Diskografia > Demot

Utopia (1992)
Demo 1994 (1994)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nevermore Wikimedia Commonsissa
Nevermoren virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Miekkajärvi (Ylöjärvi)

| Miekkajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°43′31″N, 23°33′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Näsijärven alue (35.31)
Laskuoja:  oja Näsijärveen 
Järvinumero:  35.311.1.043
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  104,5 m  
Rantaviiva:  0,928 km  
Pinta-ala:  3,934 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMiekkajärvi 
Miekkajärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Kyrönlahden kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,9 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 104,5 metriä mpy.
Maunula

| Maunula> Månsas |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Maunula korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Pohjoinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  282
Pinta-ala:  1,23 km² 
Väkiluku:  7 618 (2019)
Väestötiheys:  6 193 as./km²
Osa-alueet:  itse myös osa-alue Maunulan peruspiirissä
Postinumero(t):  00630
Lähialueet:  Metsälä, Maunulanpuisto, Pirkkola, Länsi-Pakila, Patola
Maunula (ruots. Månsas) on Helsingin 28. kaupunginosaan eli Oulunkylään kuuluva osa-alue. Helsingin palvelujaotuksessa Maunula on yksi Pohjoisen suurpiirin peruspiiri tai sen osa-alue; samaan Maunulan peruspiiriin kuuluvat myös Pirkkola, Metsälä ja Maunulanpuisto.
Maantieteellisesti Maunulan lähiö alkaa lännessä Keskuspuiston itäpuolelta. Pohjoisraja kulkee Pirkkolantietä ja itäosissa Suursuon viheralueen pohjoisreunaa pitkin. Idässä Maunula rajoittuu Tuusulanväylään. Etelässä naapurina on Metsälä pienen viherkaistan takana ja lännessä Haaga.
Historiaa

Maunula on rakennettu Oulunkylän kartanon maille vuodesta 1946 lähtien. Kerrostaloista pääosa kohosi 1950–1970-luvuilla.
Nimi Maunula (ruots. Månsas) on peräisin Monsaksen tilasta. Osa Monsaksen maista sijaitsi Maunulan alueella. Monsaksen tilan päärakennus tosin sijaitsi ja sijaitsee edelleen Oulunkylän Patolassa.
Maunula oli aiemmin osa Oulunkylän kuntaa, joka oli erotettu Helsingin maalaiskunnasta vuonna 1921. Maunulan alue liitettiin Helsinkiin suuressa alueliitoksessa 1946. Alue oli läntistä huvila-aluetta lukuun ottamatta rakentamaton. Alueen asemakaava vahvistettiin 1958. Rakentaminen aloitettiin vuonna 1949 alueen pohjoisosasta, jonne nousi Puu-Maunula. Maunulasta oli tarkoitus rakentaa huvilakaupunki Oulunkylän tapaan, mutta asuntopulan takia rakentamista tehostettiin. Maunulasta tuli Oulunkylän kaupunginosan osa-alue vuonna 1959.
Puutaloalueen suunnitteli Viljo Revell. Hän laati neljä talotyyppiä, joista kahta käytettiin alueen toteuttamisessa. Alueelle oli tarkoitus rakentaa 113 taloa, mutta 1946–1947 niitä rakennettiin vain 37 kappaletta. Puurakentamista suosittiin tiilipulan takia. Talot kuitenkin purettiin 1970-luvun alkuun mennessä.
Maunulan Kansanasuntoja päästiin rakentamaan, kun eduskunta sääti 1949 arava-lait. Vuoteen 1953 mennessä valmistui kolme korttelia väljästi luontoon sijoitettuja rakennuksia. Metsäpurontien varteen rakennetuista taloista tuli melko yksinkertaisia punatiilisiä, satulakattoisia, kolmikerroksisia kerrostaloja. Viimeisimpinä toteutetut kansanasunnot poikkesivat hieman edellisistä, sillä niissä Revell otti käyttöön betonilaatat julkisivumateriaalina eikä sisäänkäyntien päälle rakennettu lippaa. Rakennusten alakerroksiin sijoitettiin suuri-ikkunaisia myymälätiloja.
1953 alueelle valmistui kuutiomainen, nauhaikkunallinen saunapesula, josta tuli suosittu Maunulan ja lähiseudun asukkaiden keskuudessa. Se sai lempinimen Saunabaari.
Rakentaminen jatkui kiivaana läpi 1950- ja 1960-luvun, mutta asemakaavallisesti väljänä ja alueen profiilia noudattaen. 1970-luvulla puutaloalue purettiin tasakattoisten kerrostalojen tieltä.
Maunula tunnetaan entisenä ongelmalähiönä, jonka kautta kovat huumeet rantautuivat 1970-luvulla Suomeen.
Maunula asuinalueena

Maunulan nykyinen asutus on alkanut Metsälän ja Suursuon huvilarakentamisesta vuosisadan vaihteessa. Maunulan puutaloalue alkoi muuttua viisikymmenluvulla luonnonläheiseksi kerrostaloalueeksi. Sen jälkeen Maunulan asuntokuntarakenne ja asukasmäärä ovat muuttuneet vuosien saatossa huomattavasti.
Maunulassa oli enimmillään noin 12 000 asukasta, mutta asumisväljyyden kasvaessa väkiluku on pienentynyt. Nyttemmin asukkaita on 6 974 (1.1.2014) ja työpaikkoja alue tarjosi 1 198 (31.12.2012).
Viime vuosina Maunulan keskustaan on täydennysrakennettu vanhan puretun ostoskeskuksen tilalle uusia asuintaloja ja liiketilaa (2018). Suursuolle Oulunkylän kupeeseen ja Pakilan eteläreunaan on kaavoitettu uusien kaupunkimaisten pientalojen asuinalue Suursuon viheralueen reunaan. Maunulan eteläosaan on vahvistettu asemakaavaehdotus, jolla suojellaan hyvin säilynyt 1950-luvun aluekokonaisuus.
Maunulan länsipuolella on keskeltä kaupunkia alkava laaja Keskuspuisto, johon kuuluvat muun muassa Maunulanpuisto ja Pirkkolan urheilupuisto. Maunulan ulkoilu- ja virkistysmahdollisuudet ovat Helsingin parhaita, sillä Pirkkolan urheilupuisto on kävelyetäisyydellä.
Palveluja, toimintoja ja kohteita

Maunulan ala-asteen koulu
Månsas lågstadieskola (ruotsinkielinen ala-aste, joka toimii samassa rakennuksessa Maunulan ala-asteen koulun kanssa)
Maunulan yhteiskoulu ja Helsingin matematiikkalukio
Maunula-talo
Suursuon sairaala
Maunulan maja
Maunulanpuisto
Maunulan liikuntahalli
Liikenneyhteydet

Maunulassa ajavat bussilinjat 23, 53, 63, 66, 67, 67N, 553 ja 553K. Bussilinjat 23, 53, 63 ja 67N palvelevat Metsäpurontietä ja Männikkötietä. Bussilinja 23 tarjoaa yhteyden Pasilan ja Maunulan välille ja bussilinja 63 tarjoaa yhteyden Mannerheimintien ja Maunulan välille. Poikittaislinjat tarjoavat yhteyksiä niin itään kuin länteenkin. Myös rautatieasemille on kätevät yhteydet bussilinjoilla; bussilinjat 23 ja 63 Ilmalan rautatieasemalle, linjat 66 ja 67 Käpylän asemalle, linjat 553 ja 553K Pukinmäen ja Malmin asemille sekä linjat 53 Oulunkylän ja Pitäjänmäen asemille.
Lokakuusta 2023 alkaen Raide-Jokeri eli pikaraitiotie 15 on kulkenut Maunulan läpi.
Tunnettuja asukkaita

Jari Aarnio
Maunulan muumio
Kirka
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maunula.net
Maunula satelliittikuvassa. Keskuspuisto rajaa aluetta lännessä, Pirkkolantie ja Suursuon viheralueen pohjoisreuna pohjoisessa. Idässä Maunula rajoittuu Tuusulanväylään.
Ylen Elävä arkisto: HOK-Elanto söi Maunulan sydämen
Uusi pientaloalue Maunulan Suursuolle Oulunkylän naapuriin
Maunulaa vuonna 1954.
Maunulan puutaloja vuonna 1967.
Maunulaa
Montreal (saari)

| --- | --- |
Sijainti:  45°30′01″N, 73°38′47″W  Québec  Kanada
Saariryhmä:  Hochelagan saaristo
Vesialue:  Saint Lawrence -joki
Korkein kohta:  Mont Royal (233 m)
Pinta-ala:  500 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  1,8 miljoonaa 
Asutuskeskukset:  Montreal ja 15 muuta kuntaa
Kieli:  ranska, englanti
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Montrealinsaari on noin 500 neliökilometrin suuruinen, Saint Lawrence- ja Ottawajoen yhtymäkohdassa sijaitseva tiheään asuttu saari. Se on suurin saari Hochelagan saaristossa ja toiseksi suurin saari Saint Lawrence -joessa Anticostinsaaren jälkeen. Pituutta sillä on 48 kilometriä, leveyttä enimmillään 16 kilometriä ja rantaviivaa noin 120 kilometriä. Sitä rajaa pohjoisessa Rivière des Prairies ja etelässä Saint Lawrence -joki sekä siihen kuuluva Saint-Louis’n järvi. Saarella sijaitsee Montrealin suurkaupunkialue, jossa elää noin 1,8 miljoonaa ihmistä, suunnilleen neljäsosa koko Quebecin väestöstä.
Money 2020 Part II: We Told Ya So!

| Money 2020 Part II: We Told Ya So! The Network |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. joulukuuta 2020
 Tuottaja(t): The Network
 Kesto: 33.34
 Levy-yhtiö: Warner Records, Joe Robot Records
The Networkin muut julkaisut
| Money Money 2020 2003 | Money 2020 Part II: We Told Ya So! 2020 |   |
Money Money 2020 Part II: We Told Ya So! on uuden aallon yhtye The Networkin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 4. joulukuuta 2020 ja oli bändin ensimmäinen albumi 17 vuoteen.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Prophecy | 1.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Theory of Reality | 1.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Trans Am | 1.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Asphyxia | 1.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Fentanyl | 2.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Ivankkka is a Nazi | 3.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Digital Black | 3.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Flath Earth | 2.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Degenerate | 2.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Pizzagate | 0.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Carolina's Ultimate Netflix Tweet | 1.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Respirator | 1.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Squatter | 0.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | That's How They Get You | 2.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Tarantula | 1.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Cancer is the New Black | 3.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | The Stranger | 1.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Hey Elon | 1.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 19. | Popper Punk | 2.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 20. | Jerry Falwell's Pool Party | 3.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 21. | Heard Immunity | 2.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 22. | Time Capsule | 2.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 23. | Threat Level Midnight | 2.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 24. | Amnesia Vagabond | 2.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 25. | Art of the Deal with the Devil | 3.33 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 54.43 |  |  |  |  |  |  |  |
Million Dollar Bridge

Million Dollar Bridge ennen korjaustöitä.
Million Dollar Bridge eli virallisesti Miles Glacier Bridge on noin 80 kilometrin päässä Cordovan kaupungista Alaskassa sijaitseva Copperjoen ylittävä silta. Se rakennettiin 1900-luvun alussa rautatiesillaksi osana Cordovan ja Kennicottin välistä, 315 kilometrin mittaista Copper River and Northwestern Railway -rautatietä, jonka rahoittivat J. P. Morgan ja Guggenheimin perhe. Silta sai lempinimekseen Miljoonan dollarin silta 1,4 miljoonaan Yhdysvaltain dollariin nousseiden rakennuskustannusten vuoksi. Silta oli rautatieliikenteen käytössä vuosina 1909–1938.
1950-luvulla aloitettiin muutostyöt sillan ja vanhan ratapenkereen muuttamiseksi maantieksi. Työt kuitenkin keskeytyivät 27. maaliskuuta 1964, kun Pitkäperjantain maanjäristys vaurioitti sekä siltaa että rakenteilla ollutta maantietä.
Silta korjattiin väliaikaisesti vaijerein, I-palkein ja lankuin. Vain noin 16 kilometriä valmista tietä oli ehditty rakentaa sillan toiselle puolelle, ja useille autoilijoille silta onkin ajomatkan päätepiste.
Vuonna 2000 silta lisättiin Yhdysvaltain kansalliseen historiallisten paikkojen rekisteriin.
Sillan lopullinen korjaustyö alkoi 2004, ja se avattiin liikenteelle elokuussa 2005. Kiistanalainen päätös sillan korjaamisesta tehtiin syyskuussa 1995 tapahtuneen tulvan jälkeen. tulvan seurauksena kävi selväksi, että korjaamattomana silta luhistuisi seuraavan suuren tulvan yhteydessä. Osavaltion insinöörit päättelivät, että sillan korjaaminen olisi purkamista, tai pahimmassa tapauksessa sortuneen sillan raivausta, halvempi vaihtoehto. Sortunut silta olisi raivattava, jotta lohet pääsisivät nousemaan Copperjokeen.
Ihmiset toivovat, että sillan korjaamisen myötä myös kaavailtu Alaska Highway 10 -maantieyhteys Cordovasta Chitinaan toteutuisi.
Aikajana

1907–1911: rautatie ja silta rakennetaan.
1938: sillan käyttö rautatiesiltana päättyy.
1958: silta muutetaan ajoneuvokäyttöön.
1964: yksi siltajänne putosi pilarin päältä Pitkäperjantain maanjäristyksessä.
1995: syyskuun tulvat pahentavat sillan entisestään huonoa kuntoa, ja sitä uhkaa luhistuminen.
2000: silta lisättiin kansalliseen historiallisten kohteiden rekisteriin.
2004: kaikkiaan 19 miljoonaa dollaria maksavat korjaustyöt alkavat.
2005: korjaustyöt päättyvät, silta avataan liikenteelle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vuoden 1911  lehtiartikkeli Kenicott–Cordova -rautatiestä
Alaska Science Forumin artikkeli vuodelta 1985 (Arkistoitu – Internet Archive)
Alaska Science Forumin artikkeli vuodelta 2002 (Arkistoitu – Internet Archive)
Sillasta ilmeisesti 1920-luvulla otettu panoraamakuva
Mikkelin kaupunginorkesteri

Mikkelin kaupunginorkesteri (ruots. St. Michels stadsorkester, engl. St. Michel Strings) on Mikkelin kaupungin ylläpitämä kunnallinen jousiorkesteri. Vuodesta 2012 orkesterin ylikapellimestarina toimii Sasha Mäkilä.
Mikkeliin perustettiin orkesteri vuonna 1903. Harrastajaorkesterin toimintaa ohjasivat kuukausipalkkaiset kapellimestari ja konserttimestari. Kun orkesteri vuonna 1990 kunnallistettiin, siinä oli 12 ammattijousisoittajaa. Vuosien saatossa orkesterin vakituisina kapellimestareina ovat toimineet muun muassa Lenni Linnala ja Tiitus Mäntynen.
Mikkelin kaupunginorkesteri esiintyy tavallisesti Konsertti- ja kongressitalo Mikaelin Martti Talvela -salissa tai kamarimusiikkisalissa. Viime vuosina orkesteri on keskittynyt jousiorkesterille sävellettyyn musiikkiin. Orkesteri tekee kuitenkin myös yhteistyötä Mikkelin Oopperan, Savon Sotilassoittokunnan ja Mikkelin Oratoriokuoron kanssa. Orkesteri soittaa myös maakuntakonsertteja Mikkelin ulkopuolella sekä tilauskonsertteja.
Levytykset

Torelli, Mendelssohn, Sibelius, MIKOCD-1 (1993)
St. Michel Strings in Poland with Tadeusz Wicherek, Alba ABCD 173 (2002)
Segerstam Live Concert Recordings, HT-Intendent Oy HTINT 00001 (2005)
Bloch & Busoni, Alba 6417513102345 (2007)
MKO & Kauko Röyhkä: Zaia, Ranka Recordings RA 155-177722-3 (2008)