stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nissan rauha

Nissan rauha oli 3. lokakuuta 1739 allekirjoitettu rauhansopimus, joka päätti Venäjän keisarikunnan ja Osmanien valtakunnan välillä 1735–1739 käydyn Venäjän–Turkin sodan.
Aluksi Venäjän liittolaisena taistellut Persia oli tehnyt erillisrauhan 17. lokakuuta 1736. Myös 1737 Venäjän puolelle liittynyt Itävalta solmi oman erillisrauhansa Belgradissa 21. elokuuta 1739. Tappioita kärsineen Itävallan eroaminen sodasta tarkoitti sodassa paremmin menestyneelle Venäjälle pakkotilannetta, jonka vuoksi myös Venäjä joutui solmimaan rauhan Osmanien valtakunnan kanssa. Rauhanteossa toimi välittäjänä Ranska, jolle se oli poliittinen menestys.
Sopimuksen seurauksena Venäjä joutui luovuttamaan sodassa valtaamansa alueet Moldovassa, Valakiassa ja Krimin niemimaalla. Venäjä sai kuitenkin pitää Azovin, mutta sen tuli tuhota kaupungissa oleva linnake eikä uutta saanut rakentaa. Venäjä sai rakentaa Azoviin sataman, joskin sotalaivojen rakentaminen oli kielletty. Samoin se sai kaupankäyntioikeuden sekä Asovanmerelle että Mustallemerelle, joskin kauppatavaran kuljettaminen tuli jättää turkkilaisille.
Nissan sopimusta seurasi Osmanien valtakunnassa 30 vuotta kestänyt rauhan aikakausi, jonka aikana sen rajanaapurit ja perinteiset viholliset olivat sekaantuneet muihin sotiin.
Nisiini

| Nisiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  1414-45-5
PubChem CID:  16219761 ja 70788963
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C143H230S7N42O37
Moolimassa:  3354,18 g/mol
Nisiini (C143H230S7N42O37) on useita rengasrakenteita sisältävä peptideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa elintarvikkeiden säilöntäaineena.
Ominaisuudet, tuotanto ja käyttö

Nisiiniä tuottaa Lactococcus lactis -bakteeri. Se koostuu 34:stä aminohaposta, ja rakenteessa on osana epätavanomaisia aminohappoja kuten lantioniinia, metyylilantioniinia, 2-aminovoihappoa, dehydroalaniinia ja dehydrobutyriiniä. Nämä aminohapot muodostuvat proteiinisynteesinjälkeisessä muunteluvaiheessa. Nisiini tehoaa moniin grampositiivisiin bakteereihin kuten Lactococcus-, Lactobacillus-, Enterococcus-, Streptococcus-, Clostridium- ja Listeria-sukujen lajeihin. Gramnegatiivisiin bakteereihin nisiini ei tehoa. Antibioottiset ominaisuudet perustuvat bakteerien soluseinän heikentymiseen ja sekä DNA:n, RNA:n, proteiinien ja polysakkaridien biosynteesin häiriintymiseen. Nisiini on tehokkain happamissa olosuhteissa.
Nisiiniä tuotetaan bioteknisesti kasvattamalla Lactococcus lactis-bakteeria rasvattomassa maidossa.
Nisiiniä käytetään estämään haitallisten bakteerien kasvua esimerkiksi juustoissa ja säilykkeissä. Yhdisteen E-koodi on E234.
Luettelo pikkuplaneetoista: 257001–258000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
257001:stä ja päättyen 258000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 267001–268000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
267001:stä ja päättyen 268000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Niobiumpentoksidi

| Niobiumpentoksidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1313-96-8
PubChem CID:  123105 ja 16218255
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Nb2O5
Moolimassa:  265,81 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoisia kiteitä
Sulamispiste:  1 520 °C
Tiheys:  4,47 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene
Niobiumpentoksidi eli niobium(V)oksidi (Nb2O5) on yksi niobiumin oksideista. Ainetta käytetään metallisen niobiumin tuotannossa ja elektroniikassa. Niobium muodostaa myös monoksidin ja dioksidin.
Ominaisuudet

Niobiumpentoksidi on huoneenlämpötilassa kiinteää valkoista ainetta. Se ei liukene veteen ja hapoistakin sen liuottaa vain vetyfluoridi. Luonteeltaan se on hapan oksidi ja reagoi emästen kuten hydroksidien tai karbonaattien kanssa muodostaen niobaatteja. Niobiumpentoksidi voi muodostaa myös geelimäisen hydraatin, jota nimitetään niobiumhapoksi.
Niobiumpentoksidilla on kolme faasia α-, β- ja γ. Näistä alkeiskopiltaan monokliininen on stabiilein. Kuumentamalla γ-faasia yli 830 °C lämpötilaan muuttaa kiderakenteen reversiibelisti α- ja β-muodoiksi. Kuumennettaessa niobiumpentoksidia edelleen tapahtuu 1 095 °C lämpötilassa toinen reversiibeli faasimuutos, jossa β-niobiumpentoksidi muuntuu α-muodoksi.
Valmistus

Niobiumpentoksidia valmistetaan kuumentamalla niobiumhappoa Yhdistettä voidaan tuottaa myös kuumentamalla niobiumkarbidia tai -nitridiä tai hydrolysoimalla niobaatteja tai muita niobiumyhdisteitä. Muodostuva niobiumpentoksidi on usein geelimäistä ja vaikea suodattaa. Tuote kuivataan 800–1 100 °C lämpötilassa.
Käyttö

Suurin osa niobiumpentoksidista käytetään metallisen niobiumin valmistukseen. Niobiummetallia valmistetaan pelkistämällä niobiumpentoksidia alumiinioksidilla tai hiilellä. Sitä käytetään myös dielektrisenä materiaalina kondensaattoreissa ja muiden niobiumyhdisteiden tuotannossa.
Aiheesta muualla

PubChem: Niobium pentoxide (englanniksi)
ChemBlink: Niobium oxide (englanniksi)
Nitria (luostarialue)

| Nitria> Νιτρία.Sijainti |
| --- | --- |
 Nitria
Koordinaatit:  30°45′00″N, 30°15′00″E
Valtio:  Egypti
Paikkakunta:  Hosh Eissa, Al-Buhaira
Historia
Tyyppi:  luostarialue
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Egypti
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nitria (m.kreik. Νιτρία) oli varhainen kristillinen luostarialue Nitriaissa eli Nitrian aavikolla Egyptissä. Se sijaitsi aavikon pohjoisosassa Niilin suiston länsilaidalla.
Nitria oli myöhäisantiikin aikana yksi Nitriain kolmesta tärkeimmästä luostarialueesta Kellian ja Sketiksen eli Skiitan ohella. Näistä kolmesta Sketis eli nykyinen Wadi El Natrun on ainoa, jossa on edelleen luostareita.
Nikopolis (Epeiros)

| Nikopolis> Νικόπολις |
| --- | --- |
 Nikopoliin arkeologista aluetta.
Sijainti
 Nikopolis
Koordinaatit:  39°00′30″N, 20°44′1″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Nikópoli, Préveza, Epeiros
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  31 eaa.–800-luku jaa.
Huippukausi:  31 eaa.–200 jaa.
Kulttuuri:  antiikki Bysantti
Alue:  Epeiros
Pinta-ala:  1,5 km²
Aiheesta muualla
  Nikopolis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nikopolis (m.kreik. Νικόπολις, ”Voiton kaupunki”, lat. Actia Nicopolis) oli antiikin aikainen ja varhaisbysanttilaisen ajan kaupunki Epeiroksessa Kreikassa. Sen perusti Octavianus vuonna 31 eaa. lähellä Aktionin taistelussa saamansa voiton kunniaksi. Kaupungin arkeologinen alue sijaitsee nykyisessä Nikópolin kylässä Prévezan kunnassa.
Maantiede

Nikopoliin paikka sijaitsee noin 3,5 kilometrin levyisellä niemellä, joka erottaa Ambrakianlahden (nyk. Amvrakikóslahti) Joonianmerestä, noin kuusi kilometriä pohjoiseen nykyisen Prévezan kaupungin paikasta ja Aktionin (nyk. Áktio) niemestä, jonka lähettyvillä Aktionin taistelu käytiin. Kaupunki kattoi noin 1,5 neliökilometrin kokoisen alueen. Nikopolis sijaitsi kaupankäynnin kannalta hyvällä paikalla meri- ja maareittien risteyskohdassa. Sen hallinnassa ollut alue kattoi antiikin aikana alueen Kassopian vuorilta Patrain lähelle ja Akheloos-joelta Leukakselle.
Historia > Roomalainen kausi

Nikopolis perustettiin 2. syyskuuta vuonna 31 käydyn Aktionin taistelun jälkeen. Taistelussa Octavianuksen, myöhemmän keisari Augustuksen, joukot voittivat Antoniuksen ja Kleopatran joukot. Augustus perusti kaupungin taistelupaikan lähelle voittonsa kunniaksi sekä läntisen Kreikan hallintokeskukseksi Patrain ohella. Kaupunkiin siirrätettiin väestöä muun muassa Ambrakiasta, Kassopesta ja Leukaksesta. Suuri osa kaupungin alkuperäisistä rakennuksista valmistui vuosina 31–25 eaa.
Nikopolis kukoisti lähes koko roomalaisen kauden. Se toimi Epiruksen eli Epeiroksen provinssin sekä Akarnanian hallintokeskuksena. Roomalaisissa lähteissä kaupunkiin viitataan muun muassa nimillä Nicopolis romana colonia, civitas libera Nicopolitana ja colonia Augusta. Kaupungista tuli merkittävä paikallinen kaupallinen keskus, ja sen tiedetään lyöneen omaa rahaa, mikä kertoo sen vapaasta asemasta. Se nautti myös Augustuksen myöntämistä verovapauksista, ja sinne rakennettiin paljon suuria julkisia rakennuksia muun muassa Augustuksen suosiota tavoitelleen Herodes Suuren lahjoittamana. Myös muun muassa Germanicus, Nero ja Hadrianus tukivat kaupunkia.
Augustus omisti Nikopoliin Leukaksen Apollon-jumalalle. Sen uskonnollinen keskus oli Apollonin temppeli. Kaupungin muut uskonnolliset kultit perustuivat sen asukkaiden alkuperäisten kotikaupunkien kultteihin. Kaupungissa palvottiin erityisesti Zeusta, Dionysosta, Hermestä, Hefaistosta, Asklepiosta, Hekatea, Pania, Heraklesta ja Artemista sekä itäisistä jumalista Isistä ja Kybeleä. Kaupungissa noudatettiin myös Augustuksen keisarikulttia. Filosofi Epiktetos muutti kaupunkiin vuonna 89 jaa. pakoon keisari Domitianuksen vainoa, ja perusti kaupunkiin filosofiakoulun, joka toimi useita vuosia. Kaupungissa oli myös juutalaisyhdyskunta. Nikopoliissa vietettiin joka neljäs vuosi Aktia-juhlia, joihin kuului urheilu- ja musiikkikilpailuita. Tätä varten kaupungissa oli stadion ja teattereita.
Perinteen mukaan apostoli Paavali kävi kaupungissa talvella 63 jaa. ja perusti kaupunkiin kristillisen seurakunnan. 200–400-luvuilla jaa. Nikopolis taantui, sillä se kärsi sekä barbaarien hyökkäyksistä että maanjäristyksistä. Diocletianuksen uudistuksen jälkeen Nikopolis toimi Epirus Vetuksen (”Vanha Epeiros”) provinssin hallintokeskuksena.
Historia > Myöhempi historia ja kaivaukset

Kaupunki elpyi vielä varhaisbysanttilaisella kaudella, jolloin sinne rakennettiin lukuisia basilikakirkkoja. Myöhemmin se jäi asumattomaksi keskiajan oloihin turvattoman sijaintinsa vuoksi, erityisesti bulgaarien vallattua alueen 800–900-luvuilla. Samoihin aikoihin Nikopoliin bysanttilaisen theman hallinto siirrettiin Naupaktokseen. Kaupunki kärsi usein vaurioita myös alueelle yleisissä maanjäristyksissä. Lopullisesti paikka autioitui 1200-luvulla. Nikopoliin alueella käytiin Nikopoliin taisteluna tunnetut taistelut vuonna 1798 sekä ensimmäisessä Balkanin sodassa vuonna 1912.
Nikopoliin arkeologiset kaivaukset on suorittanut Ateenan arkeologinen seura. Kaivaukset alkoivat vuonna 1913 ja ensimmäinen jakso kesti vuoteen 1926. Toinen kaivausjakso oli vuosina 1926–1938. Kaivaukset katkesivat välillä toiseen maailmansotaan. Kolmas kaivausjakso oli vuosina 1956–1965. Alueella on suoritettu myös kunnostustöitä. Vuodesta 2014 Nikopoliin arkeologinen alue on ehdolla liitettäväksi Unescon maailmanperintöluetteloon.
Rakennukset ja löydökset > Yleiskuva

Kaupunki jakaantui kahteen pääalueeseen, kaupunginmuurien ympäröimään alueeseen sekä sen pohjoispuolella muurien ulkopuolella olleeseen alueeseen, joka tunnettiin nimellä Proasteion (”Esikaupunki”). Nikopolis on säilynyt kokonaisena kaupunkina suhteellisen hyvin, koska sen paikalla ei ole ollut kaupunkia myöhemmin keskiajalla ja uudella ajalla, eikä sen rakennusmateriaaleja ole käytetty uudestaan samassa määrin kuin usein muualla.
Nikopoliin merkittävimpiä rakennuksia ja rakennelmia ovat (numerot viittaavat kaavakuvaan):
| --- | --- |
 Eteläportti  Eteläinen nekropolis  Basilika D (Asyrmatos)  Basilika (Analipsi)  Amfiteatteri  Nymfaion   ?  Läntinen nekropolis  Roomalainen rakennus (kaupallinen?)  Basilika A (Dumetioksen basilika)  Piispan asunto  Basilika B (Alkisonin basilika)  Basilika C  Sisternit:    Kleopatran kylpylä   Keskiset termit   Länsiportti (Arapoporta)   Odeion   Buleuterion   Apostoli Paavalin basilika   Manius Antoninuksen talo   Luoteisportti   Pohjoinen nekropolis   Pohjoiset termit   Gymnasion   Stadion   Roomalainen teatteri   Augustuksen muistomerkki
Rakennukset ja löydökset > Esinelöydöt

Alueen esinelöydöt ovat Nikopoliin arkeologisessa museossa, joka sijaitsee Nikópolin kylästä ja arkeologisesta alueesta etelään Prévezan suunnassa. Museoesineisiin kuuluu muun muassa rakennusten koristeosia, veistoksia, keramiikkaa, sarkofageja, rahoja ja muita löytöjä alueelta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nikopolis Wikimedia Commonsissa
Kaupunginmuuria ja sen portti.
Nymfaion.
Kaavakuva Nikopoliin arkeologisesta alueesta.
Kaupunginmuurin portti.
Odeion.
Manius Antoninuksen talon mosaiikkilattiaa.
Basilikan rauniot.
Basilika D:n lattiamosaiikkeja.
Stadion.
Teatteri.
Augustuksen muistomerkin jäänteet.
Timo Nissi

| Timo Nissi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Timo Tapani Nissi
Syntynyt: 26. syyskuuta 1945 (ikä 79) Nurmijärvi
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
Elonet
Timo Tapani Nissi (s. 26. syyskuuta 1945 Nurmijärvi) on suomalainen näyttelijä.
Ura

Timo Nissi suoritti Suomen teatterikoulun 1966–1969. Hän näytteli Kotkan kaupunginteatterissa 1969–1973 ja Porin Teatterissa vuodesta 1973 alkaen. Nissin rooleja ovat muun muassa Simeonov-Pistsik (Kirsikkapuisto), Joseph (Humiseva harju) ja Ben (Kauppamatkustajan kuolema).
Nissi on ollut mukana elokuvatoiminnassa harrastuspohjalta. Hän perusti opiskeluvuosinaan vapaamuotoisen WilmiCopla-kvartetin Heikki Huopaisen, Heikki Nousiaisen ja Paavo Piirosen kanssa. Kvartetti ohjasi komediaelokuvan Saatanan radikaalit (1971). Nissi on näytellyt sivurooleja muutamissa Poriin sijoittuvissa elokuvissa, kuten Veturimiehet heiluttaa (1992).
Luettelo pikkuplaneetoista: 271001–272000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
271001:stä ja päättyen 272000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Nivalan vaakuna

Nivalan vaakuna
Nivalan vaakuna on Nivalan kaupungin tunnus. Vaakunan aihe kuvaa paikkakunnalle tyypillistä mallia, ja samalla portin muoto muistuttaa kunnan nimen alkukirjainta.
Vaakunan selitys kuuluu ”vihreässä kentässä yksipuolinen kultainen puuportti.” Vaakunan on suunnitellut nivalalaislähtöisen presidentti Kyösti Kallion poika Kalervo Kallio ja Nivalan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 23. marraskuuta 1964. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 4. helmikuuta 1965.
Luettelo pikkuplaneetoista: 274001–275000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
274001:stä ja päättyen 275000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Nivšera

Nivšera (ven. Ни́вшера, komiksi Ньывсер, Ńyvśer) on Vienanjoen vesistöön kuuluvan Višeran sivujoki Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 215 kilometriä, valuma-alueen laajuus 4 250 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 25 kilometrin päässä joen suusta 42 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Timanin selänteeseen kuuluvalta Otšparman ylängöltä. Se on liikennöintikelpoinen 55 kilometrin matkalla Nivšeran kylään saakka. Nimitys perustunee komin sanoihin ńyv ’jalokuusi’ tai ńyvk ’loiva’.
Nitrilotrietikkahappo

| Nitrilotrietikkahappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-[bis(karboksimetyyli)amino]etikkahappo
CAS-numero:  139-13-9
PubChem CID:  8758 ja 139057210
SMILES:  C(C(=O)O)N(CC(=O)O)CC(=O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H9NO6
Moolimassa:  191,142 g/mol
Sulamispiste:  241,5 °C (hajoaa)
Liukoisuus veteen:  1,28 g/l (22,5 °C)
Nitrilotrietikkahappo (C6H9NO6) eli NTA on karboksyylihappoihin ja amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kompleksinmuodostajana useissa sovellutuksissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa nitrilotrietikkahappo on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen ja orgaanisiinkin liuottimiin huonosti. Emäksiin se sen sijaan liukenee runsaasti. Nitrilotrietikkahappo on heikko triproottinen happo ja sen pKa-arvot ovat 3,03, 3,07 ja 10,7. Nitrilotrietikkahappo muodostaa kelaatteja useiden maa-alkali- ja siirtymämetalli-ionien kanssa. Yhdiste saattaa suurina annoksina olla karsinogeeninen.
Nitrilotrietikkahappoa valmistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1862 ammoniakista ja kloorietikkahaposta. Teollisesti yhdistettä valmistetaan ammoniakin, formaldehydin ja vetysyanidin reaktiolla joko emäksisissä tai happamissa olosuhteissa. Happamissa oloissa muodostuu vähemmän sivutuotteita.
Nitrilotrietikkahapon käyttökohteet perustuvat suureksi osin sen kykyyn kelatoida metalleja. Sitä käytetään muun muassa vedenpuhdistuskemikaalina ja pesuaineissa sekä harvinaisten maametallien erotuksissa. Yhdistettä käytetään myös kompleksinmuodostajana kompleksometrisissä titrauksissa.
Nivšera (kylä)

Nivšera (ven. Ни́вшера, komiksi Одыб, Odyb) on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallan Kortkerosin piirissa Venäjällä. Se sijaitsee Višeran sivujoen Nivšeran varrella 120 kilometriä Kortkerosista koilliseen. Kylässä on 1 600 ja kunnassa 1 800 asukasta (vuonna 2007).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1747. Sen kominkielinen nimi perustuu Nivšeraan laskevan Odjun lähellä sijaitsevaan kylänosaan. 1800-luvulla kylään rakennettiin kirkko. Asukkaat harjoittivat metsästystä tai kävivät ansiotöissä alueen ulkopuolella.
Nivšeran kuntaan kuuluvat keskuskylän lisäksi Aleksejevkan (ven. Алексеевка, komiksi Öзын, Özyn), Ivanovkan (Ивановка; Емель, Jemel) ja Rusanovskajan (Русановская; Рочсикт, Rotšsikt) kylät. Tärkein työnantaja on metsäteollisuus. Palveluja ovat Nivšeran lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja lääkärin vastaanotto sekä Aleksejevkan alakoulu ja ensiapuasema.
Eetu Niska

Edvard (Eetu) Niska (28. syyskuuta 1887 Virolahti – 27. tammikuuta 1953 Virolahti) oli mestarihiihtäjä ja suksi- sekä suksivoidetehtailija.
Elämä

Niskan vanhemmat olivat Viitasaarella syntynyt Turkin sodan sankarina tunnettu Taneli Juhonpoika Niska ja Juliana Pohjola. Hän oli nuoremman veljensä Jussi Niskan kanssa 1900-luvun alkuvuosikymmenten tunnetuimpia tasamaalla menestyneitä hiihtäjiä. Niska voitti jo 16-vuotiaana aikuisten hiihtokilpailun saaden palkinnoksi kymmenen kultamarkkaa. 1905 taas tuolloin 17-vuotias, 171-senttinen ja 80-kiloinen Niska hiihti Virolahdelta Viipurin talviurheilujuhlille 130 kilometriä, osallistui siellä 20 kilometrin kilpailuun ja voitti sen hieman yli tunnin ja 24 minuutin ajalla saaden palkinnoksi 75 markkaa. Hiihdettyään takaisin Virolahdelle hän ehti vielä voittamaan toisen vastaavan palkinnon Loviisassa.
Niskan hiihtouralla oli silti sekä ala- että ylämäkiä. 1906 hän voitti tuolloin parhaat kotimaiset hiihtäjät Helsingissä ja vaikka ei pääsyt ensimmäiseksi Oulun hiihdoissa 1907 ja 1908, niin mestarihiihtäjä Matti Koskenkorva hävisi silti hänelle jälkimmäisenä vuonna Jyväskylässä. Niskan palkintorahat eivät kuitenkaan riittäneet täysin kattamaan hiihtämisen kustannuksia. 1910 hänet julistettiin Viipurissa 30 kilometrin mestariksi, palkinnoksi tuli kultakello. Vasta seuraavana vuonna hän voitti ensimmäisen virallisen mestaruutensa Hämeenlinnassa ajalla 1.53,45. Vuonna 1913 Niska pettyi, huolimatta ylivoimaisuudestaan kilpailtaessa Haminassa pääsystä Ruotsin Östersundomissa pidettyihin Pohjoismaiden mestaruuskilpailuihin. Hänen veljensä Jussi voitti yhteislähdöllä toteutetun 30 kilometrin matkan ja Niska itse 60 kilometrin matkan ennätysajalla 3.46,97. Östersundomin vaihtelevalla murtomaaladulla Niska joutui kuitenkin keskeyttämään, voiton vei Koskenkorva ja 30 kilometrillä taas Jussi Niska. Silti Niska voitti yhtenä talvena peräti kolmetoista rahapalkintoa. Vuonna 1917 Niska voitti 60 kilometrin Suomen-mestaruuden. Oltuaan SVUL:in riveissä hän kilpaili vuodet 1919-1923 TUL:in hiihtäjänä. Hän voitti vuonna 1920 TUL:n mestaruuden 10 kilometrin hiihdossa. Niska päätti kilpauransa  ikämieskisassa, jossa hän voitti hopealle jääneen kanssakilpailijan peräti 12 minuutilla.
Kilpahiihtäjän uran ohella Niska oli tunnettu Salaisuus-nimisen hiihtovoiteen ja suksien valmistaja. Voidetta myytiin myös Ruotsiinkin ja Virolahden Klamilan suksitehdas tuotti enimmillään yli 2 000 paria suksia vuodessa.
Perhe

Niskan puoliso oli Amanda Kormu (1892–1966). Perheeseen syntyi neljä tyttöä.
Niujien moskeija

Niujien moskeija
Niujien moskeija on moskeija Pekingissä Kiinassa. Moskeija rakennettiin vuonna 996 Liao-dynastian aikaan ja on kaupungin vanhin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Niujien moskeija Wikimedia Commonsissa
Nitrosoyhdisteet

Nitrosoyhdisteiden yleinen rakenne
Nitrosoyhdisteet ovat orgaanisia yhdisteitä, joille tunnusomainen funktionaalinen ryhmä on R-N=O, missä R on orgaaninen ryhmä. Nitrosoyhdisteitä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet ja valmistus

Nitrosoyhdisteistä stabiileja ovat aromaattiset nitrosoyhdisteet ja tertiääriset alifaattiset yhdisteet. Primääriset tai sekundääriset alifaattiset yhdisteet toisiintuvat helposti oksiimeiksi. Nitrosoyhdisteille on tyypillistä atsodioksidimeerien muodostuminen ja monomeerejä: on useimmiten vain liuoksissa. Monomeereinä nitrosoyhdisteet ovat väriltään sinisiä tai vihreitä, kun taas dimeerit ovat keltaisia. Yhdisteiden nitrosoryhmä on elektrofiilinen ja reagoi karbonyyliyhdisteiden tavoin. Esimerkiksi enolaattien kanssa muodostuu oksiimeja tai hydroksyyliamiineja. Amiinit reagoivat muodostaen atsoyhdisteitä. Nitrosoryhmä voidaan pelkistää amiiniksi.
Nitrosoyhdisteiden valmistukseen on useita tapoja. Niitä ovat muun muassa nitroyhdisteiden pelkistys vedyllä, tinalla tai sinkillä, fenolien tai aromaattisten amiinien reaktio typpihapokkeen kanssa (elektrofiilinen aromaattinen substituutio) tai primääristen amiinien tai hydroksyyliamiinien hapettaminen.
Nitrosoyhdisteiden dimeerien muodostuminen
Tatu Nissinen

Tatu Nissinen vuonna 1963.
David (Tatu) Nissinen (22. elokuuta 1883 Maaninka – 2. helmikuuta 1966 Kuopio) oli suomalainen kansanedustaja edistyspuolueesta, agronomi ja maanviljelysneuvos, joka vaikutti alan järjestöissä.
Hän toimi Kuopion Maanviljelysseuran karjatalouskonsulenttina 1912–1916, Savon päätoimittajana 1916–1917, Suomen Maatalous-Osake-Pankin Kuopion konttorin johtaja 1917–1919 ja Karjanjalostusyhdistys ISK:n sihteeri 1920–1950. Hän oli eduskunnan jäsen vuosien 1920–1922 valtiopäivillä, jonne hänet valittiin edistyspuolueesta.
Sisällissodan aikana Nissinen osallistui Vienan retkelle everstiluutnantti C. W. Malmin joukoissa. Hän toimi esikuntatehtävissä.
Jatkosodan aikaan suomalaisten vallattua Itä-Karjalan maanviljelysneuvos Tatu Nissinen määrättiin Itä-Karjalan sotilashallinon kansanhuoltotoimiston päälliköksi tehtävänä järjestää alueen siviilien elintarvikehuolto, säännöstelyn alaisten elintarvikkeiden ja tuotteiden hoitaminen ja työvelvollisuusasioiden hoitaminen.
Nissinen sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1938.
Julkaisuja

Pohjois-Karjalan Maanviljelysseuran toiminta 1887–1912, 1912
Das ostfinnische Vieh, 1931
Suomen Maatalous-Osake-Pankki 1917–1952, 1953
Aiheesta muualla

.aspx Tatu Nissinen Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
| n k Kansallisen edistyspuolueen kansanedustajat 1919–1922 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (26):  Auer  Collan (1919–1920)  Fränti  Hannula  Heimonen (1919–1920†)  Hämäläinen  Jyske (1919–1922)  Kaskinen (1922)  Kekki  Kivimäki (1922)  Kontu  Kojonen  Laine (1922)  E. Linna  Mantere  Nissinen (1920–1922)  Rantanen (1920–1922)  Ritavuori (1919–1922†)  Ruuskanen  Ryti  Sarlin (1919–1920)  Sihvo (1919–1920)  Sinkko  Soininen  Särkkä  Taskinen (1920–1922)  Thuneberg  Toiviainen (1920–1922)  Torppa  Valkonen  Vennola  Vilkemaa (1920–1922)  Vuokoski 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Eduskunta  Biografiasampo
Nitronit

Nitronien yleinen rakenne
Nitronit ovat orgaanisia yhdisteitä, joita voidaan pitää imiinien N-oksideina. Niiden rakennetta voidaan kuvata yleisellä kaavalla RR'C=N+(O−)R.