stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mehiläinen (yritys)
Tuotteet ja palvelut > Digiklinikka

Vuonna 2020 Mehiläisen Digiklinikalla oli noin 550 000 potilaskäyntiä Suomessa. Palvelun kautta lääkäriin saa yhteyden etäyhteyden kautta. Digiklinikkapalvelua käytetään Suomessa ja Virossa. Digiklinikan kautta osa potilaskäynneistä voidaan hoitaa perinteistä vastaanottoa nopeammin. Suomessa esimerkiksi LähiTapiola, Länsi-Pohja, Siikalatva ja Varkaus tarjoavat asiakkailleen digiklinikkaa, jonka toiminnasta Mehiläinen vastaa.
Digiklinikoiden etävastaanotolla potilas jättää chat-palvelun kautta lääkärille viestejä, joihin tämä vastaa myöhemmin. Kun vastaanotosta tekee ajanvarauksen, lääkäriin saa reaaliaikaisen yhteyden videon tai puhelun kautta.
Verovastuullisuus

Vuonna 2006 ruotsalaisesta pääomasijoittajasta 3i:stä tuli Mehiläisen pääomistaja ja Mehiläisestä osa ruotsalaista Ambea-konsernia. Kauppaa varten konsernissa otettiin sisäinen laina, jota suomalainen sivuliike lyhensi maksaen lainan korkoja Ruotsiin. Koska ostaja oli ulkomainen yritys, Suomeen ei tarvinnut maksaa varainsiirtoveroa. Emoyhtiölle sivuliikkeen maksamat korkotulot ovat verovapaata tuloa.
Vuonna 2010 ruotsalaisesta Triton AB:stä tuli Mehiläisen toinen pääomistaja amerikkalaisen KKR:n ohella.
Vuonna 2011 Tritonin Jerseyn veroparatiisiin suuntautunutta, sinänsä laillista aggressiivista verosuunnittelua arvosteltiin. Myös Mehiläistä syytettiin verojen välttelystä, sillä Keskisuomalaisen mukaan se oli käyttänyt hyväkseen omistajayhtiöille maksettuja konserniavustuksia.
Helsingin Sanomien mukaan Mehiläinen maksoi vuonna 2015 veroja normaalisti tilinpäätöksen perusteella: verotettava tulos oli 19,2 miljoonaa euroa ja veroja maksettiin 3,8 miljoonaa euroa.
Toukokuussa 2016 Mehiläisen toimitusjohtaja kommentoi yhtiön verosuunnittelun vuoksi ryvettynyttä mainetta ja kertoi, että kohun jälkeen toimintaa oli muutettu täysin. Mehiläinen oli irrotettu ruotsalaisesta emoyhtiöstään ja toimitusjohtaja ja hallitus oli vaihdettu.
Vuosina 2017 ja 2018 Helsingin hallinto-oikeudessa käytiin läpi Mehiläisen tekemää verosuunnittelua vuosina 2006–2012, jolloin se oli kuulunut ruotsalaiseen Ambea-konserniin. Mehiläinen oli luopunut kyseisistä järjestelyistä vuonna 2012, jolloin silloiset lainat oli muutettu pääomaksi.  Helsingin hallinto-oikeus katsoi Mehiläisen syyllistyneen tapauksessa veronkiertoon. Mehiläinen haki valituslupaa korkeimmasta hallinto-oikeudesta, mutta maksoi verottajalle 13,8 miljoonaa euroa jo ennen kuin sai KHO:lta päätöksen. Summasta 8,8 miljoonaa euroa oli veroa ja veronkorotusta, loput viivästyskorkoja.
Toukokuussa 2019 Finnwatch julkaisi sote-alan verovastuullisuusselvityksen, jossa Mehiläinen sai kuudesta vertaillusta yhtiöstä huonoimman kokonaisarvosanan. Julkisesta verostrategiastaan se sai tutkituista yrityksistä eniten pisteitä, kun taas verotettavaa tulosta vähentävät lainajärjestelyt, käynnissä oleva oikeusprosessi ja se, että ansiotuloja oli muunnettu pääomatuloiksi vähensivät sen pisteitä. Mehiläinen sai kokonaisarvosanaksi -2 asteikolla -11 ... +11.  Raportin mukaan Mehiläisellä ei ollut aggressiivisia osakaslainajärjestelyjä, mutta se on selvitystä edeltävinä vuosina ollut alikapitalisoitu rahoituslaitoksilta otetuilla lainoilla, joista maksettavat korot vähentävät Suomessa näytettävää veronalaista tulosta ja yhtiön omavaraisuusaste on ollut huomattavasti alan keskiarvoa matalampi. 2018 yritysjärjestelyissä suomalaisen konsernin omavaraisuusaste on noussut. Yli puolet Mehiläisen lääkäreistä työskentelee ulkopuolisina palveluntarjoajina, ja yhtiön osaomistuksessa oleva OmaPartners Oy maksaa osakaslääkäreille työpanososinkoja. Vuonna 2018 näitä osinkoja on maksettu 6,05 miljoonan euron arvosta.
Huhtikuussa 2020 Mehiläinen kertoi, ettei korkein hallinto-oikeus ollut antanut sille valituslupaa ja vuosia kestänyt oikeusprosessi loppui.
Ongelmia toiminnassa

Vuonna 2011 Tritonin omistama ruotsalainen hoivapalveluja tuottava Carema-yhtiö sai kritiikkiä hoivapalvelujen arkeen liittyvistä säästöistä.
Tammikuussa 2019 Esperin hoivakodissa sattuneen kuolemantapauksen myötä nousseen julkisen keskustelun myötä Yle nosti esille, että kolmesta suuresta hoivakotiyrityksestä Esperin ja Attendon lisäksi myös Mehiläisen hoivakodeissa oli ollut muun muassa hoitajien määrän alimitoituksesta johtuvia ongelmia. Aluehallintovirasto oli löytänyt puutteita Mehiläisen hoivakodeista, mutta ongelmat eivät olleet olleet niin laajoja kuin muilla tutkituilla yrityksillä.
Syksyllä 2021 uutisoitiin laajasti ongelmista Mehiläisen omistamassa hoivakodissa. Tilanne nousi otsikoihin autistisen pojan kohtelun takia, mutta yksiköstä paljastui laajempia ongelmia. Poliisi alkoi tutkia asiaa.
Mehiläinen onnistui saamaan uskomushoidoista Skepsis-yhdistyksen Huuhaa-palkinnon yhdessä Eiran sairaalan kanssa 2024.
Kirjallisuutta

Pesonen, Hannu: Mehiläinen: 100 vuotta suomalaisten elämässä. Otava 2009. ISBN 9789511236221.
Aiheesta muualla

Mehiläisen kotisivut
Mehiläinen pääkaupungin suomalaisten lääkärien uusi sairaalalaitos, Hakkapeliitta, 22.11.1932, nro 47, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
BeeHealthy
SuomiSote
Sairaala Mehiläinen 1930-luvun lopulla
Mehiläisen sairaala Vaasassa vuonna 2018
Duodecimin sairaalan eli sairaala Mehiläinen Helsingin kulmatorni. Arkkitehti W. G. Palmqvistin suunnittelema tyyliltään klassisismia edustava rakennus valmistui Pohjoisen Hesperiankadun varrelle vuonna 1932.
Mehiläisen toimipiste Oulussa
Mehiläinen Joensuussa
Mesogootit

Mesogootit, myös moesogootit, olivat länsigootteja, jotka vuonna 376 pakenivat hunneja Moesiaan.
Leena Suomu

| Leena Suomu |
| --- | --- |
 Leena Suomu Niskavuoren Hetan roolissa 1987
Henkilötiedot
Koko nimi:  Leena-Sisko Tuulikki Suomu
Syntynyt: 23. helmikuuta 1942 (ikä 83) Ilmajoki
Näyttelijä
Aktiivisena:  1965–2009
Merkittävät roolit:   Heta Niskavuoren nuori emäntä   Niskavuoren Heta  
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Leena-Sisko Tuulikki Suomu (s. 23. helmikuuta 1942 Ilmajoki) on suomalainen näyttelijä. Teatterin lisäksi Suomu on nähty valkokankaalla ja televisiossa erityisesti vahvatahtoisten maalaisemäntien tulkitsijana, kuten Niskavuoren Hetana.
Ura ja elämä

Leena Suomu syntyi jatkosodan aikana maanviljelijäpariskunta Oiva ja Hellä Suomun perheeseen. Taiteellisen uransa hän aloitti iltanäyttelijänä Seinäjoen kaupunginteatterissa vuosina 1965–1971. Vuonna 1972 hän siirtyi Hämeenlinnan kaupunginteatteriin, jossa jatkoi näyttelijänä vuoteen 1977. Sen jälkeen hän työskenteli Kajaanin kaupunginteatterissa kunnes jäi eläkkeelle elokuussa 2007.
Suomun näyttämötaiteellisiin tulkintoihin lukeutuvat muun muassa Antonian rooli Dario Fon näytelmässä Ei makseta, ei makseta, Klaudian osa Lauri Kokkosen näytelmässä Ruskie neitsyt sekä koulunjohtajan osa Nikolai Gogolin Reviisorissa. Raahen Seutu kirjoitti Suomun roolisuorituksesta näytelmässä Olga maaliskuussa 2005:
”Olga on Leena Suomun juhlaa. Hänen kauniisti kolhiintunut äänensä on juuri oikea viiltämään kuulijan sydämen hermoja. Suomu kuorii roolihenkilöään hartaasti, avaa lukon kerrallaan. Nostaa ihonsa pintaan leikkivän, riehakkaan lapsen. Sytyttää silmiinsä menneisyyden iltalamput. Hän ei ole kiveentynyt ja piruuntunut, vaikka tyttäreltä ei joulukorttia tullutkaan ja vaikka kaikki yrittävät hänestä hyötyä ja päättää hänen kohtalostaan.”
Valkokankailla Suomu debytoi vuonna 1980 Rauni Mollbergin elokuvassa Milka. Vuonna 1987 hän tulkitsi nimiosan Hella Wuolijoen näytelmään pohjautuvassa televisioelokuvassa Niskavuoren Heta. Hän tulkitsi Hetaa myös televisioelokuvassa Niskavuoren nuori emäntä. Elokuvassa Kotia päin vuonna 1989 Suomu esitti Ellin roolin. Hän on näytellyt sivuosia muun muassa elokuvissa Talvisota, Kivenpyörittäjän kylä, Kulkuri ja joutsen sekä Täällä Pohjantähden alla. Suomulle myönnettiin Elokuvataiteen valtionpalkinto 1989.
Filmografia

Milka (1980)
Menestyksen maku (1983)
Sumun lapsi (1985)
Niskavuoren nuori emäntä (1987)
Niskavuoren Heta (1987)
Talvisota (1989)
Kotia päin (1989)
Kivenpyörittäjän kylä (1995)
Trasselirakastaja (1999)
Mennyt heinäkuu (1999)
Kulkuri ja joutsen (1999)
Suden arvoitus (2006)
Täällä Pohjantähden alla (2009)
Aiheesta muualla

Leena Suomu Elonetissä.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Suomen valtiovarainministeriö

| Valtiovarainministeriö Finansministeriet |
| --- | --- |

 Valtioneuvoston linna Senaatintorilla Helsingissä.
Lyhenne:  VM
Ministeri(t):  
– Valtiovarainministeri:  Riikka Purra
– Kunta- ja alueministeri:  Anna-Kaisa Ikonen
Kansliapäällikkö:  Juha Majanen
Budjetti:  38,1 mrd. € (2024)
Työntekijöitä:  431 (2023)
Osoite:  Snellmaninkatu 1, Helsinki
Aiheesta muualla
Sivusto
Mitä saan veroeuroillani?
Valtiovarainministeriö (lyh. VM, ruots. Finansministeriet, FM) on Suomen valtioneuvoston osa, jonka tehtävänä on valmistella Suomen hallituksen talouspolitiikkaa ja valtion talousarvio. Se pyrkii vakauttamaan talouden kehitystä sekä toimimaan verojärjestelmän asiantuntijana. Ministeriö vastaa myös valtion henkilöstöpolitiikasta, valtionhallinnon kehittämisestä, kunta- ja aluehallinnosta, julkisen hallinnon digitalisaatiosta sekä rahoitusmarkkinapolitiikan valmistelusta.
Valtiovarainministeriö sai alkunsa autonomian ajalla vuonna 1809, kun Suomeen perustettiin hallituskonselji, sittemmin Suomen senaatti. Hallituskonseljissa toimi talousosasto, jolle kuului maan yleinen hallinto.
Organisaatio

Valtiovarainministeriötä johtaa valtiovarainministeri. Hallituksessa on usein myös toinen ministeri, jonka vastuualueelle kuuluu osa ministeriön asioista. Ministereiden työnjaosta sovitaan hallitusta muodostettaessa. Ministeriön ylin virkamies on valtiosihteeri kansliapäällikkönä Juha Majanen. Muita ministeriön korkeita virkamiehiä ovat hallintopolitiikan alivaltiosihteeri (Susanna Huovinen), kansainvälisten ja rahoitusmarkkina-asioiden alivaltiosihteeri (Leena Mörttinen) sekä talouspolitiikan koordinaattori (Lauri Kajanoja).
Ministeriössä työskentelee noin 420 henkilöä. Ministeriö toimii Valtioneuvoston linnassa sekä Mariankadulla, Helsingin Kruununhaassa.
Kansliapäällikkönä toimivan valtiosihteerin johdolla toimiva koordinoiva johtoryhmä käsittelee ministeriön strategiset asiakokonaisuudet. Koordinoivaan johtoryhmään kuuluvat lisäksi alivaltiosihteerit, hallinto- ja kehitysjohtaja, talouspolitiikan koordinaattori sekä viestintäjohtaja. Valtiovarainministeriö on jakautunut seitsemään osastoon, jotka ovat
kansantalousosasto
budjettiosasto
vero-osasto
rahoitusmarkkinaosasto
kunta- ja aluehallinto-osasto
julkisen hallinnon tieto- ja viestintätekninen osasto (JulkICT-osasto)
valtionhallinnon kehittämisosasto, jonka yhteydessä toimii valtion työmarkkinalaitos.
Osastojen johtamisesta vastaavat osastopäälliköt.
Ministeriön sisäisestä hallinnosta vastaa kehittämis- ja hallintotoiminto, johon kuuluu myös viestintä. Suoraan johdon alaisuudessa toimivat EU-sihteeristö ja kansainväliset rahoitusasiat -yksikkö. Lisäksi ministeriössä toimii valtiovarain controller -toiminto, joka on valtioneuvoston yhteinen tulos- ja valtiovarainvalvoja.
Valtiovarainministeriön hallinnonala

Valtiovarainministeriön hallinnonalalla työskentelee yli 12 000 henkilöä. Näistä suurin osa on vero- ja tullihallinnon palveluksessa.
Historia > Hallituskonseljin talousosasto

Suomen valtiovarainministeriön historia alkaa 1809 muodostetusta hallituskonseljista (vuodesta 1816 Keisarillinen Suomen senaatti). Sen talousosaston valtiovaraintoimituskunta muutettiin maan itsenäistyttyä valtiovarainministeriöksi. Myös 1809 perustetun hallituskonseljin kamaritoimituskunnan tehtävät siirrettiin sen lakkauttamisen yhteydessä vuonna 1917 valtiovarainministeriölle.
Keskushallinnon toimikenttä oli suppea, ja talousasioilla oli siinä merkittävä osa. Kolmen toimituskunnan (valtiovarain-, kamari- ja tili- sekä sotilas) tehtävät liittyivät valtiontalouteen. Esimerkiksi sotilastoimikunta hoiti ruotujakoisen armeijan lakkauttamisen jälkeen armeijan taloutta, mihin kuului huomattava veronkanto- ja varainhoitotehtävä. Sotilasmenot olivat tuolloin valtiontalouden suurin menoerä. Valtiovaraintoimituskunnan tehtäväkenttä ulottui valtiontalouden (budjetti ja menot) ulkopuolelle myös talous- ja elinkeinopolitiikkaan. Valtiontalouden tulot kuuluivat pääosin kamaritoimituskunnan tehtäviin. Se valvoi veronkantoa sekä tarkasti maakirjoja ja muita yleisiä tilejä pitäen kirjaa myös konseljin menoista. Lisäksi sen toimintaan kuului henkikirjat ja väkilukutilastolaitos.
Merkittävät virkamiehet

| --- | --- |
 Kansliapäälliköt Seuraavat henkilöt ovat toimineet valtiovarainministeriön korkeimpana virkamiehenä (vuoteen 2013 valtiosihteeri): Esittelijäsihteerit 1903–1918: Hugo Rautapää  1918–1922: Arthur Järnefelt Kansliapäälliköt 1922–1940: Arthur Järnefelt  1940–1947: John August Hellén  1947–1959: Toivo Takki  1959–1969: Paavo Säippä Valtiosihteerit 1969–1973: Paul Paavela  1974–1979: Teemu Hiltunen  1989-1995: Eino Keinänen  1995–2013: Raimo Sailas Kansliapäälliköt 2013–2020: Martti Hetemäki  2021– Juha Majanen :  Alivaltiosihteerit Seuraavat henkilöt ovat toimineet valtiovarainministeriön neuvottelevina virkamiehinä ja alivaltiosihteereinä: Neuvottelevat virkamiehet 1975–1978: Jouko Loikkanen  1978–1986: Pekka Tuomisto Alivaltiosihteerit 1986–1987: Pekka Tuomisto  1987–1989: Eino Keinänen  1989–1999: Juhani Kivelä  1995–2003: Johnny Åkerholm  1999–? Juhani Turunen  2003–? Martti Hetemäki  2020– Leena Mörttinen  2022– Susanna Huovinen
Kirjallisuutta

Heikkinen, Sakari & Tiihonen, Seppo: Kriisinselvittäjä: Valtiovarainministeriön historia II. Valtiovarainministeriö, 2009. ISBN 978-951-37-5569-0
Aiheesta muualla

Valtiovarainministeriö.
Finansministeriet hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| n k  Suomen ministeriöt |
| --- | --- |
 Liikenne- ja viestintäministeriö  Maa- ja metsätalousministeriö  Oikeusministeriö  Opetus- ja kulttuuriministeriö  Puolustusministeriö  Sisäministeriö  Sosiaali- ja terveysministeriö  Työ- ja elinkeinoministeriö  Ulkoministeriö  Ympäristöministeriö  Valtioneuvoston kanslia  Valtiovarainministeriö 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Henkilöt:  Yle 2
Maurice Mésségue

Maurice Mességué (14. joulukuuta 1921 Colayrac-Saint-Cirq, Lot-et-Garonne – 16. kesäkuuta 2017) oli ranskalainen kasvisparantaja, joka käytti Etelä-Ranskan vanhaa yrttihoitoperinnettä hoitojensa antamiseen. Hän kertoi oppineensa menetelmän Gersin departementissa Lounais-Ranskassa maanviljelijänä toimineelta isältään. Hoito perustuu yrttipitoisiin jalka- tai käsikylpyihin tai yrttihauteisiin.
Mességuésta tuli aikoinaan kuuluisa, koska hän kertoi hoitaneensa useita tunnettuja henkilöitä jalkakylvyillään. Heidän joukossaan oli mm. Winston Churchill, Saksan liittokansleri Konrad Adenauer, Egyptin kuningas Faruk, Paavi Johannes XXIII, Jean Cocteau, Ranskan pääministeri Édouard Herriot ja Robert Schuman.
Suomenputkikas

| Suomenputkikas> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Koimaiset Tineoidea
Heimo::  Pussikkaat Psychidae
Suku::  Dahlica
Laji::  fennicella
Kaksiosainen nimi
 Dahlica fennicella  Suomalainen, 1980 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomenputkikas (Dahlica fennicella) on pieni, pussikkaiden heimoon kuuluva, perhoslaji. Joissakin lähteissä siitä käytetään myös nimeä suomenpussikas.
Koko ja ulkonäkö

Lajin naaras on pieni, vain noin neljän millimetrin pituinen, siivetön hyönteinen, jonka peräpäässä on selvästi erottuva kartiomainen munanasetin. Väriltään se on vaaleanruskea. Takaruumis kaartuu alaspäin. Aikuisella perhosella on peräpäässään valkoinen tupsu. Koirasyksilöitä ei tunneta.
Suomenputkikkaan toukan ympärilleen rakentama toukkapussi on noin 5,0–6,2 mm:n pituinen, sikarimainen, poikkileikkaukseltaan pyöreä ja ulkopuolelta kokonaan maa-aineksella naamioitu.
Suomenputkikas on erotettu omaksi lajikseen kivikkopussikkaasta (Dahlica lichenella), jota se muistuttaa erittäin paljon ja lajien erottaminen on huomattavan vaikeaa. Pelkän toukkapussin ulkoasun perusteella sen voi sekoittaa myös muutamiin muihin lajeihin, joiden elintavat ovat kuitenkin muutoin erilaiset.
Levinneisyys ja lentoaika

Suomenputkikasta pidettiin Suomelle endeemisenä lajina, mutta vuodesta 2003 alkaen lajia on löytynyt myös Virosta. Suomen alueella putkikkaan levinneisyys rajoittuu paikoittaisesti Etelä- ja Keski-Suomeen, mutta tämä johtunee etsimisen puutteesta ja laji lienee todellisuudessa melko yleinen.
Koska naaraat ovat monien muiden pussikaslajien tapaan siivettömiä, suomenputkikas ei lennä, mutta aikuisia perhosia voi tavata keväällä ennen lehtien puhkeamista.
Elinympäristö ja elintavat

Suomenputkikas lisääntyy neitseellisesti ja sen aikuisvaihe on hyvin lyhyt. Talvehtineet toukat koteloituvat toukkapussinsa sisälle varhain keväällä ja aikuinen naaras kuoriutuu kotelostaan pari viikkoa myöhemmin. Kuoriutunut naaras kiipeää pussinsa päälle ja aloittaa munimisen välittömästi. Noin puoli tuntia kestävän munimisen jälkeen naaras pudottautuu maahan ja kuolee. Uudet toukat kuoriutuvat pari viikkoa myöhemmin, rakentavat toukkapussin ja lähtevät etsimään ravintoa.
Ravintokasvi

Toukka elää puiden rungoilla syöden luultavasti niillä kasvavia sammalia ja jäkäliä.
Aiheesta muualla

Tomi Kumpulainen: “The evolution and maintenance of reproductive strategies in bag worm moths (Lepidoptera: Psychidae)”. Väitöskirja, Jyväskylän yliopisto 2003
Luomus: Dahlica fennicella[vanhentunut linkki]
UniProt, Taxonomy: Dahlica fennicella (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q11895177  Wikispecies: Dahlica fennicella  BioLib: 45187  EUNIS: 299387  Fauna Europaea: 432791  Fauna Europaea (new): 64599f67-42ea-4810-932f-863c867fdf2a  GBIF: 4526096  iNaturalist: 174035  NCBI: 262199  Observation.org: 180796  Open Tree of Life: 35016  Laji.fi: MX.58816
Mesi

Mesipisara
Mesi on kukkien tuottama sokeripitoinen neste, jonka tarkoituksena on houkutella pölyttäviä eläimiä kukalle. Joissakin kukissa voi olla meden luo ohjaavia mesiviittoja.
Kasvit tuottavat meden rauhasessa nimeltä mesiäinen, joka sijaitsee yleensä aivan kukan pohjalla, jotta medestä kiinnostuneet eläimet joutuisivat kosketuksiin myös kasvin lisääntymiselinten, heteiden ponsien ja emin, kanssa. Mesiäinen on siemenkasvin elin, joka on yleensä syntynyt kukkalehdistä tai kukkapohjuksesta, mutta se voi kuitenkin sijaita myös kasvullisessa osassa. Kukkien mesiäiset houkuttelevat pölyttäviä eläimiä, tavallisesti hyönteisiä. Lihansyöjäkasvien mesi vetää puoleensa saaliseläimiä.
Kukan ulkopuolella erittyvä mesi on yleensä tarkoitettu houkuttelemaan petohyönteisiä, jotka syövät sekä meden että kasvia syövät hyönteiset ympäriltä.
Mesi on taloudellisesti tärkeä raaka-aine, sillä se on hunajan sokerilähde. Se on käyttökelpoista myös maanviljelyssä ja puutarhanhoidossa, sillä monet petohyönteiset ja pölyttäjät syövät mettä. Myös monet linnut, muun muassa kolibrit, syövät mettä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mesi Wikimedia Commonsissa
W. S. Merwin

| W>  S. Merwin.William Stanley Merwin |
| --- | --- |
 W. S. Merwin
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. syyskuuta 1927 New York, Yhdysvallat
Kuollut: 15. maaliskuuta 2019 (91 vuotta) Maui, Hawaiji, Yhdysvallat
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.merwinconservancy.org/about-w-s-merwin
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
William Stanley Merwin (30. syyskuuta 1927 New York, Yhdysvallat – 15. maaliskuuta 2019 Maui, Hawaiji, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija.
Merwin valmistui Princetonin yliopistosta 1948. Julkaistuaan esikoisteoksensa A Mask for Januksen vuonna 1952 hän sai 1960-luvulla huomattavaa mainetta sodanvastaisena kirjoittajana. Hän on runouden ohella julkaissut proosaa ja käännöskirjallisuutta. Hänet on palkittu muun muassa Pulitzer-palkinnolla sekä Tanning-palkinnolla, ja hän oli American Academy of Arts and Lettersin jäsen vuodesta 1972. Hän sai vuonna 2003 akatemian kultamitalin runoudesta.lähde?
Merwin asui Havaijilla ja on julkaissut saaristoa käsittelevän kirjan The Folding Cliffs: A Narrative (1998). Hän voitti vuonna 2005 National Book Awardin teoksellaan Migration: New & Selected Poems. Hän toimi vuosina 1999–2000 yhtenä Yhdysvaltain kolmesta Poet Laureate Consultanteista.lähde?
Suomennettu tuotanto

Siriuksen varjo ja muita runoja, Anna Helle, esipuhe; Kimmo Räntilä, suomentaja. Kustannusliike Parkko, 2023 ISBN 978-952-7302-11-8
Aiheesta muualla

W. S. Merwin, 1927–2019 Poetry Foundation. Viitattu 17.3.2019 (englanniksi).
Former U.S. poet laureate W.S. Merwin dies at 91 NBC News. 16.3.2019. Viitattu 17.3.2019 (englanniksi).
W. S. Merwin Poets.org – Academy of American Poets. Viitattu 17.3.2019 (englanniksi).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 2 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Suomen rautatieliikenne

Karkea kartta Suomen rautateistä. Vihreä: matkustaja- ja tavaraliikennettä
Ruskea: vain tavaraliikennettä
 Harmaa: lakkautettu
Sininen: Porvoon museorautatie.
Rautatieliikenne Suomessa toimii valtakunnallisen joukkoliikenteen runkokuljettajana. Suomessa junaliikennettä hoitaa pääasiassa valtion omistama VR-Yhtymä ja rataverkkoa ylläpitää liikenne- ja viestintäministeriön alainen Väylävirasto (vuosina 2009–2019 Liikennevirasto ja ennen vuotta 2009 Ratahallintokeskus).
Rautatieliikenne vapautettiin kilpailulle vaiheittain vuosina 2003–2021 erikseen kilpailutettavaa ostoliikennettä lukuun ottamatta. Helsingin seudulla lähiliikenne on kilpailutettua, ja sen kalustosta vastaa Pääkaupunkiseudun Junakalusto Oy. Lisäksi VR:n ja liikenne-ja viestintäministeriön välillä on voimassa sopimus julkisen palvelun suorahankintana ostettavasta liikenteestä vuoteen 2030 saakka. VR:n ohella Suomessa valtion rataverkolla liikennöiviä rautatieyrityksiä ovat Fenniarail ja North Rail.
Yleistä > Liikennöinti

VR:n matkustajajunia kulki vuonna 2011 päivittäin kaukoliikenteessä noin 300 junavuoroa ja Helsingin seudun lähiliikenteessä noin 900 junavuoroa. Eri matkustajaryhmiä palvelevat junat on ryhmitelty nopeisiin Pendolino-juniin, nykyaikaisiin InterCity-juniin, hieman vanhempiin pikajuniin sekä paikallisjuniin eli taajamajuniin ja lähijuniin. Pendolino-junien kohderyhmänä ovat liikematkustajat, InterCity- ja taajamajunat ovat kaupunkien välisen liikenteen peruskalustoa. lähde? Taajamajunat liikennöivät väleillä, joilla kaukojunat eivät kulje ja pysähtyvät asemilla, joilla pitkän matkan junat eivät pysähdy. Rautatieliikenteeseen kuuluvat lisäksi jatkoyhteyksiä tarjoavat rautatieasemat ja matkakeskukset.
Kilpailukykyisin juna on suurten kaupunkien välillä, jossa se on usein henkilöautoa selvästi nopeampi. Lähiliikenteessä juna on erityisen nopea Helsinki–Riihimäki-rataosalla ja Lahden oikoradalla. Kaukoliikenteessä junien matka-ajat Helsingistä ovat erityisen kilpailukykyisiä Hämeenlinnaan, Joensuuhun, Jyväskylään, Ouluun, Seinäjoelle, Tampereelle, Turkuun ja Vaasaan. Useimmat näistä kaupungeista kuuluvat Pendolino-liikenteen piiriin, ja rataosat on kunnostettu suuremmille nopeuksille.
Junaliikenteen tarjonta jakautuu rataverkolla epätasaisesti. Etelä-Suomessa matkustajia on paljon ja junia kulkee tiheästi Helsingistä Turkuun, Tampereelle ja Kouvolaan. Etelä-Suomen tiheä asutus mahdollistaa usein kulkevat junavuorot. Muualla maassa asukkaita on huomattavasti harvemmassa kuten myös junayhteyksiä. Useimmilla joko lähtö- tai kohdepaikkana on Helsinki, sillä matkustajista paljon suurempi osa on matkustamassa Helsinkiin tai Helsingistä kuin muiden kaupunkien välillä.lähde? Säästösyistä suuri osa Suomen entisistä rautatieasemista on lakkautettu ja niistä monet ovat nykyään yksityiskäytössä.