stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alcatraz
Historia > 1775–1934

Tiettävästi ensimmäinen Alcatrazilla käynyt eurooppalainen tutkimusmatkailija oli vuonna 1775 San Franciscon lahdelle saapunut espanjalainen Juan de Ayala, joka antoi saarella nimeksi La Isla de los Alcatraces eli ”suulien saari”. Koska Alcatrazissa ei ole koskaan elänyt suulia, eräät nykyhistorioitsijat ovat epäilleet, että de Ayala erehtyi luulemaan saarella pesineitä pelikaaneja suuliksi. Jo vuosisatojen ajan ennen ensimmäisten ihmisten saapumista Pohjois-Amerikkaan on Alcatrazilla pesinyt monia lintulajeja, kuten pelikaaneja, lokkeja ja merimetsoja.
Yhdysvaltain kongressi esitti vuonna 1850, että San Franciscon edustalle pitäisi rakentaa linnoitus suojelemaan Kalifornian kultaryntäyksen ansiosta kasvavaa kaupunkia. Linnoituksen sijaintipaikaksi valittiin Alcatraz, ja 1850-luvun loppuun mennessä saarelle oli rakennettu paitsi varuskunta myös Yhdysvaltain länsirannikon ensimmäinen majakka. Samoihin aikoihin saarelle tuotiin sen historian ensimmäiset vangit, jotka olivat enimmäkseen niskuroinnista tai karkailusta syytettyjä sotilaita.
Vuonna 1909 linnoitus ja alkuperäinen majakka purettiin, koska samoihin aikoihin saarelle päätettiin rakentaa vankila. Keskellä San Franciscon lahtea olevasta Alcatrazista ei ollut yhteyksiä ulkomaailmaan, joten pako vankilasta olisi ollut käytännössä mahdotonta. Aluksi Alcatraz toimi sotilasvankilana, kunnes 1930-luvun alussa siitä päätettiin tehdä liittovaltion vankila.
Historia > Liittovaltion vankila

Alcatrazista tehtiin virallisesti liittovaltion vankila vuonna 1934, ja sen vankeihin kuuluivat muiden muassa Al Capone, Alvin Karpis, ”Machine Gun” Kelly ja joukko muita kuuluisia gangstereita. Alcatraziin tuotuja vankeja pidettiin Yhdysvaltain vaarallisimpina ja arvaamattomimpina, mutta silti hyväkäytöksiset vangit saivat erilaisia etuoikeuksia, kuten mahdollisuuden päästä vankilan kirjastoon ja tavata sukulaisiaan.
Oltuaan käytössä 29 vuotta Alcatraz suljettiin 21. maaliskuuta 1963 oikeusministeri Robert F. Kennedyn päätöksestä. Vankilan sulkemisen syynä oli ylläpidon kalleus verrattuna muihin vankiloihin sekä lahden saastuminen vankien ja vankilan henkilöstön aiheuttamista jätteistä. Lisäksi yleisö arvosteli jyrkästi vankilan ankaria oloja ja vankien huonoa kohtelua.
Historia > Pakoyritykset

Historiansa aikana Alcatrazissa tehtiin yhteensä 14 pakoyritystä, joihin osallistui 34 vankia. Näistä kaksi yritti pakoa kahdesti; seitsemän ammuttiin ja kuoli; kaksi hukkui; kolmesta ei ole julkaistu virallisia tietoja; ja loput saatiin vangittua uudelleen.
Bernad Paul Coy, Joseph Cretzer, Clarence Carnes, Sam Shockley, sekä Miran Thompson olivat osallisena ”Alcatrazin taistelu” -nimellä tunnetussa pakoyrityksessä. 2. huhtikuuta 1945 heidän onnistui saada haltuunsa ampuma-aseita, joiden avulla he kykenivät pitämään osaa vankilasta hallussaan kahden päivän ajan ottamalla vartijoita panttivangeiksi. Sen aikana kolme vankia ja kaksi vartijaa sai surmansa (toinen vartijoista oli sama, joka loukkaantui vakavasti 1938 tapahtuneessa pakoyrityksessä, jossa vanki nimeltä Rufus Franklin pahoinpiteli hänet vasaralla). Pakoyritys epäonnistui ja oikeudenkäynnissä Carnes tuomittiin osallisuudesta 99 vuoden rangaistukseen, sillä hän ei ollut osallisena vartijoiden murhiin. Shockley ja Thompson saivat kuolemantuomion murhista ja heidät teloitettiin San Quentinin vankilan kaasukammiossa.
11. kesäkuuta 1962, osallistuivat Frank Morris, Allen West sekä veljekset Clarence ja John Anglin. Paon aikana Morris ja Anglinit onnistuivat pakenemaan sellistään vankilan katolle. Karkureita ei ole koskaan löydetty elävinä eikä kuolleina, mutta monet uskovat heidän hukkuneen. Anglinin veljesten sukulaiset ovat tosin väittäneet saaneensa heiltä kirjeitä. West osallistui paon suunnitteluun muttei varsinaiseen pakoon, joten viranomaiset eivät syyttäneet häntä pakoyrityksestä.
Historia > Myöhemmät vaiheet

Alcatraz pysyi hylättynä, kunnes marraskuussa 1969 suuri joukko Pohjois-Amerikan alkuperäiskansojen aktivisteja tuli saarelle vaatien Yhdysvaltain hallitusta kohtelemaan kunnioittavammin alkuperäiskansoja. Valtauksen käännekohdaksi muodostui tammikuussa 1970 sattunut aktivistien johtajan Richard Oakesin 13-vuotiaan Yvonne-tyttären kuolema tämän pudottua eräästä saaren rakennuksesta. Tapahtuman jälkeen moni aktivisteista lähti saarelta.
Aktivistien lisäksi saarelle alkoi kokoontumaan myös hippiliikkeen jäseniä, Vietnamin sodan vastustajia, ja muita oleskelijoita kuten huumeiden käyttäjiä. Kesäkuussa 1970 useat saaren rakennelmista kärsivät pahoja vaurioita tuhopoltoksi epäillyssä tulipalossa, vaurioituneiden rakennusten joukkoon kuuluivat muiden muassa rannikkovartioston toimitilat ja vankilanjohtajan koti. Seurauksena alkuperäiskansoihin kuulumattomia kiellettiin jäämästä saarelle yöksi. Jo ennen tulipaloa viranomaiset olivat katkaisseet saarelta vedet ja sähköt mikä lopetti myös saaren kuuluisan majakan toiminnan. Kun tammikuussa 1971 kaksi öljytankkeria törmäsi toisiinsa San Franciscon lahdella syytettiin mediassa onnettomuudesta valtaajia vaikka Alcatrazin majakan puuttumisella ei todellisuudessa turmaan osuutta ollutkaan. Julkinen mielipide oli kuitenkin kääntynyt valtaajia vastaan ja peräti 19 kuukautta kestänyt valtaus päättyi kesäkuussa 1971 kun liittovaltion viranomaiset poistivat viimeiset viisitoista valtaajaa saarelta voimakeinoin.
Vuonna 1972 Alcatrazin saari julistettiin Yhdysvaltain kongressin päätöksestä kansalliseksi suojelukohteeksi ja kulttuurihistorialliseksi muistomerkiksi. Saari kunnostettiin ja avattiin yleisölle vuonna 1973. Nykyisin Alcatraz on yksi San Franciscon tunnetuimmista turistikohteista, ja saarella vierailee joka vuosi yli miljoona turistia.
Populaarikulttuurissa

Don Siegelin ohjaama elokuva Pako Alcatrazista (1979), jossa pääosaa näyttelee Clint Eastwood, kertoo Frank Morrisin, Clarence Anglinin, John Anglinin ja Allen Westin pakoyrityksestä. Tuntemattomasta syystä elokuvassa Allen Westin nimi on Charley Butts.
Marc Roccon vankilakuvaus Alcatraz – kohtaloni (1994) pohjautuu tositapahtumiin. Pikkuvarkaudesta Alcatrazille joutunut nuorukainen yrittää karata mutta joutuu petoksen kohteeksi ja tappaa pettäjän.
Toimintaelokuvassa The Rock – paluu helvettiin (1996) kapinalliseksi ryhtynyt Yhdysvaltain merijalkaväen kenraali miehineen miehittää Alcatrazin ja ottaa turistikiertueelle olevat ihmiset panttivangeikseen. Hän myös uhkaa laukaista VX-hermokaasulla varustettuja ohjuksia San Franciscoon, mikäli Yhdysvaltain hallitus ei maksa hänelle sadan miljoonan dollarin lunnaita.
San Franciscoon sijoittuvassa yliluonnollisessa draamasarjassa Siskoni on noita yksi sarjan päähahmoista, Phoebe, vierailee Alcatrazissa jossa entisen vangin haamu ottaa vartijan ruumiin haltuunsa.
Vuoden 2006 toimintaelokuvan X-Men: Viimeinen kohtaaminen lopputaistelu sijoittuu Alcatrazille.
Harry Potter -kirjoissa esiintyvä Azkabanin vankilasaaren nimi perustuu Alcatraziin ja hepreankieliseen sanaan Abaddon, joka tarkoittaa "tuhon paikkaa" tai "helvetin syvyyksiä".
MMORPG-pelissä World of Warcraft oleva paikka Arcatraz pohjautuu Alcatraziin. Pelissä on myös vankilasaari nimeltä Alcaz Island.
Yksi PlayStation-pelin Tony Hawk’s Pro Skater 4 -pelin tasoista on Alcatraz.
Televisio-ohjelma Myytinmurtajien juontajat Adam Savage ja Jamie Hyneman onnistuivat ohjelmassaan pakenemaan Alcatrazista.
Midtown Madness 2 -pelin San Francisco -kentässä on mahdollista päästä Alcatraziin, jos vain keksii oikean keinon.
Call Of Duty: Black Ops II -pelin Mob of the Dead -lisäosassa pelaajan on paettava zombien valtaamasta Alcatrazista.
Vuonna 2012 esitetty J.J. Abramsin tuottama draamasarja Alcatraz kertoo Alcatrazin vankilasta.
Videopeli Watch Dogs 2 yksi sivutehtävistä pohjautuu Alcatrazin vankilaan josta pitää pelastaa henkilö korruptuneilta poliiseilta.
PS2-pelissä Shadow Hearts: From The New World Alcatraz on yksi vierailtavista paikoista.
Videopelissä Lego City Undercover on vankilasaari nimeltään Albatross Island, joka perustuu Alcatraziin.
Videopelissä Call of Duty: Black Ops IIII blackout-pelimuodossa Alcatraz toimii yhtenä pelattavana karttana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alcatraz Wikimedia Commonsissa
Alcatrazin viralliset verkkosivut (englanniksi)
Alcatrazin taistelu
Yksi Alcatrazin sadoista selleistä.
Vankilan pohjapiirustus. Yksikään selli ei ole ulkoseinää vasten.
Turisteja vierailemassa eristysselliosastossa eli ”D blockissa”
Panoraamakuva Alcatrazista.
Luettelo Oulun yliopiston ainejärjestöistä

Tämä on luettelo Oulun yliopiston ylioppilaskunnan piirissä toimivista tiedekunta- ja ainejärjestöistä. Luettelo on järjestetty aakkosjärjestykseen ensin tiedekuntien ja sitten ainejärjestöjen nimien mukaan. Jos tiedekunnan ainejärjestöillä on yhteinen kattojärjestö, se on lihavoituna luettelon ensimmäisenä.
Humanistinen tiedekunta

Oulun yliopiston Humanistinen Kilta ry
Oulun Yliopiston Logopedian Opiskelijat Communica ry (Logopedia)
Gieku (Saamen kielet ja saamelainen kulttuuri)
Oulun yliopiston informaatiotutkimuksen opiskelijoiden kilta Index ry (Informaatiotutkimus)
Oulun yliopiston kulttuuritieteiden opiskelijoiden ainejärjestö KULTU ry (Arkeologia, kirjallisuus ja kulttuuriantropologia)
Suomen kielen opiskelijain kilta Suma ry (Suomen kieli)
Oulun yliopiston historian opiskelijoiden yhdistys Tiima ry (Historiatieteet)
Uusien Kielten Opiskelijoiden Yhdistys Verba ry (Vieraat kielet)
Oulun yliopiston kauppakorkeakoulu

Finanssi ry - Oulun yliopiston kauppatieteiden opiskelijain yhdistys ry
Kasvatustieteiden tiedekunta

Oulun yliopiston opetus- ja kasvatusalojen opiskelijoiden liitto ry (oOKoo)
Lastarit (Lastentarhanopettajat)
Motiva ry (Kasvatustieteilijät)
Musiikkikasvatuksen valinneet - Mukava ry (Musiikkikasvattajat)
Oulun Aineenopettajaksi Opiskelevat Ohari ry (Aineenopettajat)
Oulun Luokanopettajaopiskelijat ry, myös nimellä OLO ry (Luokanopettajat, Oulu) (aiemmin nimellä Pedo ry)
Spessu ry (Erityispedagogiikka)
Defenssi ry (Psykologia)
Luonnontieteellinen tiedekunta

Oulun Luonnontieteilijät ry (OLuT)
Atlas - Oulun yliopiston maantieteen opiskelijat ry (Maantiede)
Blanko ry (Tietojenkäsittelytieteet)
Oulun yliopiston biokemian opiskelijat Histoni ry (Biokemia)
Nikoli, Oulun Yliopiston Geologinen Kerho ry (Geotieteet)
Sigma (Matemaattiset ja fysikaaliset tieteet)
Syntaksis ry (Biologia)
Oulun Yliopiston Kemistit ry Valenssi (Kemia)
Lääketieteellinen tiedekunta

Oulun lääketieteen tekniikan opiskelijat ry (OLTO) (Lääketieteen tekniikka)
Oulun Hammaslääketieteen kilta ry (Hammaslääketiede)
Oulun Lääketieteellinen Kilta ry (OLK) (Lääketiede)
Terveystieteiden kilta ry (Hoitotiede)
Teknillinen tiedekunta

Oulun Teekkariyhdistys ry (OTY)
Oulun Arkkitehtikilta ry (Arkkitehtuuri)
Oulun Yliopiston Koneinsinöörikilta ry (Konetekniikka)
Optiem - Oulun Tuotantotalousteekkarit ry (Tuotantotalous)
Oulun Tietoteekkarit ry (OTiT) (Tietotekniikka ja informaatioverkostot)
Oulun Yliopiston Prosessikilta ry (Prosessitekniikka)
Sähköinsinöörikilta ry (SIK) (Sähkötekniikka, elektroniikka ja tietoliikennetekniikka)
Oulun yliopiston Ympäristörakentajakilta ry (Ympäristötekniikka ja rakennus- ja yhdyskuntatekniikka)
Lakkautetut

Opela ry (Luokanopettajat, Kajaani), opetus päättynyt vuonna 2013
Oulun Yliopiston Biofyysikot ry (Biofysiikka), lakkautettu 11.12.2012
Anne Kouvonen

| Anne Kouvonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1974 (ikä 50–51) Kajaani
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  sosiaalipolitiikan professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  Terveyserot ja terveyden sosiaaliset determinantit
Aiheesta muualla
Anne Kouvonen
Anne Kouvonen (s. 1974) on suomalainen sosiaaliepidemiologian ja kansanterveystieteen tutkija, joka toimii Helsingin yliopiston  sosiaalipolitiikan professorina.
Kouvonen on valmistunut sosiologia pääaineenaan maisteriksi ja tohtoriksi Helsingin yliopistosta.  Hänen artikkeliväitöskirjansa (2002) oli otsikoitu Part-time work and deviant behaviour among Finnish adolescents. Työssä tarkasteltiin peruskouluikäisten nuorten lukukausien aikaisesen työssäkäynnin yhteyttä rikollisuuteen ja päihteiden käyttöön. Kouvonen on Turun yliopiston kansanterveystieteen dosentti ja suorittanut Puolan Wroclawissa toimivassa Sosiaalitieteiden ja humanististen aineiden yliopistossa (SWPS) dosentuuria vastaavan habilitaation (dr. hab.).
Kouvonen on työskennellyt tutkijana, yliopistonlehtorina ja apulaisprofessorina University of Nottinghamissa (Englanti) vuosina 2003-2010, Queen's University Belfastissa (Pohjois-Irlanti) vuosina 2012-2014 ja SWPS University:ssä (Puolassa) vuonna 2011. Hän työskenteli sosiaalipolitiikan ja sosiologian yliopistonlehtorina Helsingin yliopistossa vuosina 2014-2016.
Hänet nimitettiin vuonna 2017 Helsingin yliopiston määräaikaiseksi professoriksi, ja vuonna 2018 hän sai pysyvän sosiaalipolitiikan professuurin. Hän toimii lisäksi sosiaaliepidemologian Honorary Professorina Belfastin yliopistossa (Queen’s University Belfast) Pohjois-Irlannissa.
Kouvonen on laajasti siteerattu tutkija, jonka H-indeksi (Web of Science) on 40 .
Helsingin Sanomat uutisoi Kouvosen kuuluvan julkaisujensa osalta näkyvimpien Suomessa työskentelevien yhteiskuntatieteilijöiden ryhmään erään tutkimuksen mukaan (huhtikuun 22. päivän 2019 artikkelissaan luokassa Yhteiskuntatieteelliset erityisalat). Pohjana Helsingin Sanomien artikkelille oli Turun yliopiston sosiologian professori Osmo Kivisen ja tutkija Juha Hedmanin huhtikuussa 2019 suomalaisessa Tiedepolitiikka-lehdessä julkaistu selvitys.
Aiheesta muualla

Google Scholar -haku "Anne Kouvonen" (englanniksi) (scholar.google.com)
Anne Kouvonen. Professor of Social Policy at University of Helsinki (englanniksi) (linkedin.com)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Tieteilijät:  ORCID
Vilma Jää

| Vilma Jää |
| --- | --- |
 Vilma Jää esiintymässä Flow Festivalilla 2022, kuvannut Mikko Malmivaara
Henkilötiedot
Syntynyt: 1995 Hollola
Ammatti:  muusikko, laulaja, säveltäjä
Muusikko
Aktiivisena:  2016–
Tyylilajit:  kansanmusiikki, pop
Soittimet:  viulu, harmoni, piano
Yhtyeet:  Jäine (2019–) mammantytöt! (2016–2019) Musta lammas (2016–2018)
Aiheesta muualla
vilmajaa.fi
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Vilma Jää (ent. Jääskeläinen, s. 1995 Hollola) on suomalainen laulaja, säveltäjä ja viulisti. Hän sai laajaa kansainvälistä huomiota kesällä 2021 kansanlaulajan roolistaan Kaija Saariahon oopperassa Innocence. Soolomusiikissaan Jää yhdistää suomalais-ugrilaista lauluperinnettä ja elektronista poppia. Jää on valmistunut musiikin maisteriksi Taideyliopiston Sibelius-Akatemiasta kansanmusiikin osastolta.
Ura > Opinnot

Vilma Jää kasvoi ja kävi koulua Helsingissä. Hän aloitti viulunsoiton 4-vuotiaana klassisella musiikilla Itä-Helsingin musiikkiopistossa. Myöhemmin rinnalle tulivat pianotunnit Pop & Jazz Konservatorion musiikkiopistossa. 14-vuotiaana Jää vaihtoi klassisen musiikin kansanmusiikkiin ja aloitti kansanmusiikin viulutunnit. Jää opiskeli Sibelius-Akatemian nuorisokoulutuksessa viulu pääaineenaan. Sibelius-Akatemian ammattiopinnoissa toiseksi pääaineeksi tuli laulu. Jää jäi auton alle vuonna 2018, mistä aiheutuneet vammat vaikeuttivat viulunsoittoa. Jää jatkoi maisteriopintojaan pääaineina laulu ja sävellys.
Ura > Ooppera (2021–)

Jää on yksi Kaija Saariahon kansainvälisesti ylistetyn Innocence-oopperan kolmestatoista solistista. Heinäkuussa 2021 Aix-en-Provencen oopperafestivaaleilla Jään kansanlauluun pohjautuvasta laulutekniikasta hullaantunut Helsingin Sanomat kirjoitti roolin olleen läpimurto Vilma Jäälle.  Jää esiintyy Markétan roolissa myöhemmin myös Suomen kansallisoopperassa, Lontoon Covent Gardenin Royal Opera Housessa, Hollannin kansallisoopperassa ja San Franciscon oopperassa.
Ura > Sooloura (2021–)

Vilma Jään debyyttisingle Saatanan saalistaja julkaistiin marraskuussa 2021. Hän toimi kappaleen säveltäjänä, sanoittajana ja tuottajana. Uuden musiikin X -ohjelmassa “Viikon tehona” soituaan kappale nostettiin YleX:n soittolistalle joulukuussa 2021. Jää yhdistää soolomusiikissaan kansanmusiikkia elektroniseen poppiin.
Lokakuussa 2023 ilmestynyt albumi Kosto on Jään mukaan henkilökohtainen, hänen omasta elämästään kumpuavaa tekstiä. Soittolistalle nouseen "Saatanan saalistajan" hän toivoo soivan ”juuri silloin kun saalistajani avaa radion”. Hän sanoittaa muiden kokemuksen siitä, että ahdistelua kohdanneen sanaan ei luoteta, vaan ahdistelija selittelee tekojaan.
Ura > Yhtyeet

Vilma Jää laulaa perustamassaan runolauluyhtye Jäinessä. Hän kuului 2016–2019 toimineeseen mammantytöt! -duoon ja lauloi Musta lammas -kuorossa 1. sopraanona 2016–2018.
Ura > Kehittäminen

Jää tutkii suomalaisia karjankutsuja ja kehittää niille sopivaa graafista nuotinnosjärjestelmää.
Palkinnot ja tunnustukset

Vilma Jää sai Muusikkojen liiton myöntämän Vuoden artisti -palkinnon alkuvuonna 2022. Palkintoperusteluissa todetaan Vilma Jään olevan valovoimainen solisti, joka on herättänyt huomiota kansanmusiikin ja kansantanssin kentällä. Eri genrejen rajoja rikkomalla hän tuo uutta yleisöä kansanmusiikin pariin. Mediassa hän tuo aktiivisesti esille suomalaisen kansanperinteen rikkautta ja sen arvoa uuden musiikin käyttövoimana. Hän on nostanut suomalaista kansanperinnettä suuren yleisön tietoisuuteen Kaija Saariahon Innocence-oopperassa esiintymisen myötä. Helmikuussa 2024 Vilma Jään Kosto-albumi sai musiikintuottajien jakaman Vuoden Etno Emma -palkinnon. Vilma Jää oli vuoden 2024 Teosto-palkintoehdokkaana teoksella: Vilma Jään ja Mikko Renforsin sävellykset, Vilma Jään sanoitukset ja Vilma Jään, Mikko Renforsin, Hanna Ryynäsen ja työryhmän sovitukset Vilma Jään levyllä Kosto. Helsingin kaupunki palkitsi Vilma Jään vuoden taiteilija -palkinnolla 2024.
Diskografia

Albumit:
Kosto (2023)
Singlet:
Huutaa (2025)
Miina (2023)
Humalahullu (2023)
Aiheesta muualla

Saatanan saalistaja
Feministinen Kosto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Taiteenala:  MusicBrainz
Voimankäyttösäännöt

Voimankäyttösäännöt (VOKS; rules of engagement, ROE-säännöt) määrittävät sotilas- tai poliisioperaatioiden voimankäytön rajat. Osa säännöistä on yleispiirteisiä ja tarkkoja. Asiasta annetut määräykset ovatkin vaihdelleet eri kulttuureissa eri aikakausina. Säännöt voivat olla julkisia – poikkeustilalakiin kirjoitettuja – mutta yleensä ne ovat vain toimeenpanevan osapuolen tiedossa. Sääntöjen tulisi sopia yhteen julkisesti hyväksyttyjen poikkeustilalakien kanssa.
Voimankäyttösäännöt määrittelevät, miten ja missä järjestyksessä yksittäisen taistelijan tai poliisin tulee käyttää voimankäyttövälineitä. Voimankäyttösäännöt ottavat kantaa seuraaviin kysymyksiin:
milloin voimankäyttö on sallittua
minkälainen voimankäyttö on sallittua
ketä vastaan voimankäyttö on sallittua
missä järjestyksessä voimankäyttövälineitä on käytettävä.
Hyvin omaksutut voimankäyttösäännöt ovat jokaisen poliisi- ja sotilasoperaation kannalta välttämättömiä.
Suomen ensimmäinen oikeustieteellinen lisensiaatintyö voimankäyttösäännöistä hyväksyttiin Turun yliopistossa 2.10.2009 (OTL Jouni Lehtimäki).
Voimankäyttövirheet

Jokaisessa operaatiossa voimankäytön täytyy tasapainotella kahden päämäärän välillä: operaation onnistumiseksi tulee voida käyttää riittäviä voimakeinoja, mutta välttää liiallista tai tarpeetonta voimankäyttöä tulee välttää. Tämä tasapainottelu luo mahdollisuuden kahdenlaisille virheille:
Liian tiukat voimankäyttösäännöt

Liian tiukat voimankäyttösäännöt voivat estää johtamasta operaatiota tehokkaasti, tätä kutsutaan luokan I virheeksi. Se liittyy usein tilanteisiin, joissa poliittiset johtajat määräävät sotilaskomentajien toimintatavoista, ja aiheuttaa usein jännitteitä poliittista tai diplomaattista toteuttavien siviilijohtajien ja tehokkaasti joukkojaan komentamaan pyrkivien sotilasjohtajien välillä. Ruandan kansanmurhaa pidetäänkenen mukaan? esimerkkinä luokan 1 voimankäyttövirheestä, joka ei antanut YK:n rauhanturvaajille tarpeellisia oikeuksia kansanmurhan estämiseksi.
Liian löyhät voimankäyttösäännöt

Voimankäyttösääntöjen häviäminen voi saada kriisin eskaloitumaan. Vaikka voimankäyttösääntöjen unohtaminen on taktisesti tehokasta, se voi mitätöidä operaation alkuperäisen poliittiset tavoitteet. Tätä kutsutaan luokan II eskaloitumisvirheeksi.
Wildberries

Wildberries on venäläinen verkkokauppa, jonka perustivat Tatjana ja Vladislav Bakaltšuk vuonna 2004.
Tatjana Bakaltšuk oli äitiyslomalla englanninopettajan työstään, eikä hänellä ollut aikaa shoppailla. Helpottaakseen vastaavassa asemassa olevien äitien arkea hän aloitti verkkokaupan pidon tilaamalla tavaroita, ottamalla kuvia ja laittamalla ne verkkosivulle. Hän toimitti ne tavarat itse perille bussilla ja metrolla; Venäjän posti ei toimittanut paketteja kotiovelle. Vuoden päästä hän palkkasi lähettejä toimittamaan tavaroita ja vuokrasi tilaa varastoksi. Yrityksen ensimmäinen iskulause oli «Стиль вашей жизни» («Elämäntapasi»). Hänen aviomiehensä Vladislav piti tietotekniikkafirmaa.
Vuodesta 2014 Wildberries lisäsi katalogiinsa kauneudenhoitotuotteet, lelut ja pienelektroniikan. Vuoteen 2016 mennessä se edusti 10 000 brändin tuotteita.
Vuonna 2017 verkkokaupalla oli 15 000 työntekijää.
ja 69,1 miljardin ruplan vuosimyynti. Kaupassa oli 1,5 miljoonaa eri tuotetta ja tilauksia tehtiin päivässä 120 000–150 000, parhaimmillaan 300 000.
Tuolloin se oli Venäjän kolmanneksi suurin verkkokauppa 7 prosentin markkinaosuudella, sen ohitettua Julmartin. Suurempia olivat vain AliExpress ja Yandex.Market. Nämä eivät kuitenkaan pitäneet omia varastojaan, vaan tarjosivat kauppapaikkaa muille. Wildberriesilla oli verkkokaupoista paras logistiikka, mutta siltä puuttui suuryritysten pääoma.
Helmikuussa 2021 Bakaltšukit ostivat Standart-kredit-pankin.
Tämä nimettiin uudelleen Wildberries-pankiksi (Вайлдберриз банк). Pankki myy prepaid-kortteja verkkokauppaan.
Vuoteen 2022 yhtiö toimi myös Ukrainassa, Moldovassa, Slovakiassa, Puolassa, Ranskassa, Saksassa, Espanjassa, Turkissa, Israelissa ja Yhdysvalloissa. Vuodesta 2023 yhtiö on toiminut Venäjän lisäksi Armeniassa, Valko-Venäjällä, Kazakstanissa, Kirgisiassa ja Uzbekistanissa. Tilauksia tehtiin 750 000 päivässä.
13. tammikuuta 2024 verkkokaupan 70 tuhannen neliömetrin varasto paloi Puškinin alueella Pietarissa.
Leo Esaki

| Esaki Reona Leo Esaki> 江崎 玲於奈 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  江崎 玲於奈
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1925 (ikä 100) Osaka, Japani
Kansalaisuus:   Japanilainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Tokion yliopisto
Tutkimusalue:  Fysiikka
Tunnetut työt:  Tunnelidiodi
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1973) Japani-palkinto
Leo Esaki (jap. 江崎 玲於奈, Esaki Reona, s. 12. maaliskuuta 1925) on japanilainen fyysikko. Esaki, Ivar Giaever ja Brian Josephson saivat vuonna 1973 Nobelin fysiikanpalkinnon tunneloitumisilmiötä koskevista löydöistään.
Esaki syntyi vuonna 1925 Osakassa ja opiskeli Tokion yliopistossa, josta hän valmistui filosofian tohtorina vuonna 1959. Vuosi valmistumisesta hän muutti Yhdysvaltoihin ja sai työpaikan IBM:ltä, jossa hän toimi edelleen IBM Fellowina. Hän on työskennellyt myös Sonyn työntekijänä, jossa hän kehitti tunnelidiodin vuonna 1958.
Proteiinisynteesiin osallistuvat aminohapot

Aminohappojen jaottelua ominaisuuksien perusteella.
Proteiinisynteesiin osallistuvat aminohapot ovat perusaminohappoja eli aminohappoja, joita käytetään proteiinisynteesissä proteiinin rakennukseen ja niillä on oma kolmikirjaiminen geneettinen koodi. Näitä perusaminohappoja on 20 tai 22, riippuen lasketaanko selenokysteiini ja pyrrolysiini mukaan. Nämä kaikki aminohapot ovat l-konfiguratiossa eli ne ovat l-isomeerejä.