stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Englishman in New York

| ”Englishman in New York” Sting |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: ...Nothing Like the Sun
 Äänitetty : maaliskuu–elokuu 1987
 Julkaistu: helmikuu 1988
 Formaatti: CD, vinyylilevy
 Tekijä(t): Sting
 Tuottaja(t): Sting & Neil Dorfsman
 Tyylilaji: jazz, pop
 Kesto: 04.25 
 Levy-yhtiö: A&M
Stingin muut singlet
| ”"Be Still My Beating Heart"” 1988 | ”Englishman in New York” 1988 | ”"Fragile"” 1988 |
"Englishman in New York" on englantilaisen artistin Stingin laulu hänen toiselta studioalbumiltaan ...Nothing Like the Sun, joka julkaistiin lokakuussa 1987. Englishman in New York julkaistiin albumin kolmantena singlenä helmikuussa 1988. Singlen B-puolena oli "If You There".
Musiikkivideo

David Fincherin ohjaama video on kuvattu mustavalkoisena ja se sijoittuu talviseen New Yorkiin. Videon kohtauksissa näkyy Sting bändinsä kanssa sekä englantilaissyntyinen kirjailija ja homoikoni Quentin Crisp. Sting kirjoitti kyseisen laulun Crispin kokemuksien inspiroimana.
Kappaleen muut versiot

2010 ilmestyneellä Symphonicities-levyllä on kappaleesta Royal Philharmonic Orchestran kanssa levytetty sinfoninen versio. 2019 ilmestyneellä My Songs -levyllä on kappaleen uudelleenlevytetty versio.
Cover-versiot

Englannissa syntynyt ja Bronxissa kasvanut reggae/hiphop-muusikko Shinehead (Edmund Carl Aiken) levytti 1993 uudelleensanoitetun versionsa kappaleesta nimeltä "Jamaican in New York".
Suomeksi kappaleen ovat levyttäneet Anneli Saaristo vuonna 1992 nimellä "Aina eilinen" (sanat Petri Kaivanto) sekä Vilperin Perikunta vuonna 1993 nimellä "Turkulainen Helsingis" (sanat Ari Varjus).
Aiheesta muualla

kappaleen musiikkivideo Youtubessa
single Stingin virallisilla nettisivuilla (englanniksi)
Ikävän karkoitus

| Ikävän karkoitus Mikko Alatalo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1984
 Tyylilaji: Iskelmä
 Kesto: 44.14
 Levy-yhtiö: Hi-Hat
Mikko Alatalon muut julkaisut
| Sielun miljonääri 1983 | Ikävän karkoitus 1984 | Känkkäränkkä ja Artturi Robotti 1984 |
Ikävän karkoitus on suomalaisen laulajan Mikko Alatalon 12. albumi. Se julkaistiin Finnscandian Hi-Hat-levymerkillä vuonna 1984.
Ikävän karkoitus -levystä tuli Alatalon ja Harri Rinteen jo vuosia suunnittelema albumikokonaisuus - laulukokoelma - joka kertoo suomalaisesta miehestä.
Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat opettavainen "Kissanpentu", "diskoprinsessoja" kuvaava "Sun on oltava viilee" sekä "Avoin maisema", joka on käännös Alatalon ihaileman ruotsalaisen Ulf Lundellin "Öppna landskap" -laulusta. Alatalo käänsi sen suomeksi Pariisin ja Amsterdamin välisessä junassa palatessaan läpi Euroopan Ibizalta lauluntekomatkaltaan. Itse matkalla Alatalo-Rinne -parivaljakko sai aikaiseksi vain yhden laulun, "Maailmanlopun meininki". Kappaleessa on kuvattu kylläkin koko viikon tapahtumat, "jatkuvat bileet". Laulua on sanottu ensimmäiseksi suomalaiseksi rap-kappaleeksi.
Kappaleet

"Mr. Majonees" – 3.54
"Pekka, Osmo, Oippa ja mä" – 4.11
"Kissanpentu" – 3.36
"Oh! Deja vu!" – 3.21
"Eikö se ole rakkautta" – 2.41
"Viimeinen tango" – 4.27
"Maailmanlopun meininki" – 3.00
"Nainen" – 4.01
"Älä kerro terveisiä Makelle" – 3.08
"Arriba Gonzales" – 3.54
"Sun on oltava viilee" – 3.17
"Avoin maisema" (- Öppna landskap -) – 4.39
"Avoin maisema" (- Öppna landskap -)
Ilpo Helander

Ilpo Armas Helander (s. 12. kesäkuuta 1942 Tampere) on suomalainen eläköitynyt insinööri ja yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Helander syntyi toimitusjohtaja Martti Helanderin ja Irja Tefken perheeseen ja avioitui 1984 Christina Marion Grönholmin, aiemmin Janson, kanssa. Hän tuli ylioppilaaksi Forssan yhteiskoulusta 1960 ja vamistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun konetekniikan opintosuunnalta 1969. Helander oli Valmetin autotehdasprojektin tutkija Helsingissä 1967–1969, Oy Saab-Valmet Ab:n tiedotuspäällikkö ja johtoryhmän sihteeri 1969–1970, Eka-kuvavalmistamon markkinointijohtaja vuodesta 1970, Oy Fineka Ab:n ja Oy Foto Ab:n markkinointijohtaja, varatoimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1974–1978, Kotimaiset Kotitalouskoneet Oy:n toimitusjohtaja 1979–1991 ja Electroluxin ostettua yhtiön Oy Electrolux Kotitalouskoneet Ab:n toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1991–2004. Hän on toiminut myös Electrolux House Hold Appliances Russian pääjohtajana ja Electrolux Europen varatoimitusjohtajana, ja hänellä on ollut useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Helander sai 1996.
Ilpo Aarniala

Ilpo Aarniala (13. tammikuuta 1941 Helsinki – 20. tammikuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, yleisönosastokirjoittaja ja blogisti. Aarniala valmistui Teknillisestä korkeakoulusta arkkitehdiksi vuonna 1970. Aarniala oli osakkaana arkkitehtitoimistossa. Lisäksi hän toimi asemakaava-arkkitehtina Espoossa ja Kirkkonummella 1990-luvun alkuun asti. Aarniala kirjoitti arkkitehtuurinäkemyksistään humoristiseen sävyyn blogissaan "Hullu Arkkitehti".
»Arkkitehdit ovat vuosituhansien ajan kirjoittaneet kiveen, kivestä ja kivellä. Mitäs siinä enää on selittämistä. Siispä arkkitehtuurista ei kirjoiteta. Mutta vaikenemisesta voi kirjoittaa ja puhua.»
Herkullinen elämä

| Herkullinen elämä> The Hundred-Foot Journey |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lasse Hallström
Käsikirjoittaja:  Steven Knight
Perustuu:  Richard C. Moraisin romaaniin Herkullinen elämä
Tuottaja:  Steven Spielberg Oprah Winfrey Juliet Blake
Säveltäjä:  A. R. Rahman
Kuvaaja:  Linus Sandgren
Leikkaaja:  Andrew Mondshein
Pukusuunnittelija:  Pierre-Yves Gayraud
Pääosat:  Helen Mirren Om Puri Manish Dayal Charlotte Le Bon
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Studios Motion Pictures
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures ProVideo
Ensi-ilta:   8. elokuuta 2014  29. elokuuta 2014
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  22 000 000 dollaria
Tuotto:  85 291 792 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herkullinen elämä (The Hundred-Foot Journey) on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Lasse Hallströmin ohjaama draamaelokuva. Se perustuu Richard C. Moraisin samannimiseen romaaniin vuodelta 2010.
Hassanista kehittyy huippukokki. Kilpailevan naapuriravintolan omistaja (Helen Mirren) palkkaa Hassanin omaan ravintolaansa kokiksi. Hassanin ansiosta ravintola saa toisen Michelin-tähden. Hassan muuttaa Pariisiin ja hänet pestataan keittiöpäälliköksi. Mutta Hassan kyllästyy Pariisiin ja muuttaa takaisin kotiin. Elokuvan pääosissa ovat Helen Mirren, Om Puri, Manish Dayal ja Charlotte Le Bon. Elokuvan tuottivat Steven Spielberg, Oprah Winfrey ja Juliet Blake.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 8. elokuuta 2014. Suomessa ensi-ilta oli 29. elokuuta 2014.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Helen Mirren  | … |  Madame Mallory   |
|  Manish Dayal  | … |  Hassan Haji   |
|  Om Puri  | … |  Papa   |
|  Juhi Chawla  | … |  Mama   |
|  Charlotte Le Bon  | … |  Marguerite   |
|  Amit Shah  | … |  Mansour   |
|  Rohan Chand  | … |  Hassan Haji nuorena   |
Aiheesta muualla

Herkullinen elämä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Drogheda United FC

Drogheda United FC (Iiriksi: Cumann Peile Dhroichead Átha Aontaithe) on irlantilainen jalkapalloseura, joka pelaa Irlannin pääsarjassa, FAI Premier Divisionissa. Joukkue pelaa kotiottelunsa Hunky Dorys Park -stadionilla, jonne mahtuu 2 000 katsojaa. Ennen Hunky Dorys Parkia joukkueen kotikenttänä toimi Lourdes Stadium. Seuraa on edustanut myös kaksi suomalaista pelaajaa, maalivahti Mikko Vilmunen ja keskikenttäpelaaja Sami Ristilä.
Historia

Drogheda United perustettiin vuonna 1919, mutta seura valittiin vasta vuonna 1963 Irlannin jalkapalloliigaan. Joukkue pääsi kaudella 1983–1984 UEFA Cupiin ja ensimmäisellä kierroksella vastaan tuli englantilainen Tottenham Hotspur, joka voitti seuran tylysti 14–0. Seuraavan kerran seura pääsi kansainvälisiin kisoihin kaudella 2006–2007, jälleen UEFA Cupiin. Ensimmäisellä karsintakierroksella vastustajaksi tuli suomalainen Helsingin Jalkapalloklubi, jonka joukkue voitti 4–2. Toisella karsintakierroksella norjalainen IK Start pudotti seuran jatkosta rangaistuspotkuilla 11–10. Seuraavalla kaudella seura voitti ensin sanmarinolaisen AC Libertasin 4–1 ja hävisi ruotsalaiselle Helsingborgs IF:lle 4–1. Kaudella 2008–2009 joukkue pelasi ensimmäisen karsintakierroksen ottelun voittamalla virolaisen FC Levadia Tallinnan. Toisella kierroksella vastaan tuli ukrainalainen FK Dynamo Kiova, jolle joukkue hävisi yhteismaalein 4–2.
Tunnettuja entisiä pelaajia

Tommy Breen
Ray Treacy
Tony Macken
Mick Meagan
Mick Leech
Cathal Muckian
Jerome Clarke
Frank "Dusty" Flanagan
Gerry Martin
Stephen Bradley
Phil Murphy
Tunnettuja entisiä valmentajia

Jimmy McAlinden
Saavutukset

FAI Cup:
Voitto vuonna 2005
Kakkossija vuosina 1971 ja 1976
Irlannin jalkapalloliiga
Voitto vuonna 2007
Kakkossija kaudella 1982–1983
Irlannin liigacup
Voitto kaudella 1983–1984
Setanta Sports Cup
Voitto kaudella 2005–2006, 2006–2007
Ennätyksiä

Eniten pisteitä kaudella: 64, 1998–1999
Eniten liigamaaleja kaudella: 21, Cathal Muckian, 1977–1978
Eniten liigamaaleja yhteensä: 52, Gerry Martin, 1973–1974
Aiheesta muualla

Seuran virallinen kotisivu (englanniksi)
Ilkan patsas

Ilkan patsas
Ilkan patsaan holvissa on reliefikuvia nuijamiehistä.
Ilkan patsas on mukulakivistä rakennettu Matti Visannin suunnittelema monumentti Ilmajoella. Patsas on rakennettu Jaakko Ilkan ja samalla kaikkien nuijasoturien muistomerkiksi vuonna 1924 paikalle, jonne Isonkyrön kirkolla 1597 mestatun Jaakko Ilkan ruumis tuotiin Ilmajoen kirkolle teilattavaksi. Patsaan ympäristö on vanha Ilmajoen emäpitäjän historiallinen keskus. Siellä sijaitsi aiempi Ilmajoen kirkko, joka purettiin Ilmajoen nykyisen kirkon valmistuttua 1766. Vanha hautausmaa on edelleen olemassa Ilkan patsaan vieressä.
Visanti suunnitteli muistomerkin vuosina 1920–1923. Se muistuttaa linnaa ja sen rakennusmateriaali kuvastaa voimaa ja kestävyyttä. Muistomerkin sisällä on huone, muodoltaan pyöreä ja holvikattoinen. Huone on koristeltu mosaiikein. Patsaan neljässä tornissa on paikat merkkitulille.
Nuijamiesten patsas paljastettiin 5. heinäkuuta 1924. Patsaan vihkimispuheen piti maanviljelysneuvos Edvard Björkenheim ja valtioneuvoston seppeleen patsaalle laskivat ministerit Niilo Liakka ja Jalo Lahdensuo. Professori A. V. Koskimiehen kirjoittaman juhlarunon lausui teatterinjohtaja Otto Al'Antila ja iltapäivän kansanjuhlassa juhlaesitelmän piti kirjailija Jalmari Finne ja juhlapuheen kirjailija Santeri Alkio.
Ilkan patsasta ympäröi Ilkan kenttä, johon kuuluu patsaan ohella muun muassa vuonna 1954 paljastettu Kalervo Kallion suunnittelema Raivaajapatsas sekä Ilmajoen museo, joka on rakennettu Ilmajoen vanhan puretun kirkon mallin mukaan vuonna 1914. Ilkan kentän välittömässä läheisyydessä, Kyrönjoen rannassa järjestetään Ilmajoen Musiikkijuhlat.
Vuonna 2024 uutisoitiin, että ilmajokelaiset hakevat rahankeräyslupaa patsaan kunnostamiselle.
Hideo Ishikawa

Hideo Ishikawa vuonna 2017.
Hideo Ishikawa (jap. 石川英郎, Ishikawa Hideo; s. 13. joulukuuta 1969 Nishinomiya, Hyōgon prefektuuri, Japani) on miespuolinen ääninäyttelijä. Hänen lempinimään ovat ”Hide” ja ”Hide-chan” ja hän työskentelee Aoni Productionissa. Ishikawa on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Tunnetuimpia hänen rooleistaan ovat Kiccho Fukuda Slam Dunkissa, Auron Final Fantasy X:ssä, Itachi Uchiha Narutossa, Jūshirō Ukitake Bleachissa ja Pierre de Chaltier Tales of Destinyssä.
Äänirooleja > Animaatiot

Avenger – Jade
Bleach – Jūshirō Ukitake
Boys Be – Yoshihiko Kenjō
Death Note – Hideki Ide ja Raye Penber
Digimon Adventure: – BanchoMamemon
Getter Robo -OVAt – Ryōma Nagare
Ghost in the Shell: Stand Alone Complex – vale-Naurava mies
Gravitation – Tatsuha
Final Fantasy VII Advent Children – Cait Sith
Innocent Venus – Toraji Shiba
Kidō senshi Gundam: MS Igloo – Oliver May
Kin’iro no Corda – Hiroto Kanazawa
Mahō no stage: Fancy Lala – Hiroya Aikawa
Naruto – Itachi Uchiha
One Piece – Fullbody, Stancen
Re: Cutie Honey – Seiji Hayami
Saint Seiya – Unicorn Jabu
Shin Cutey Honey – Adonis
Slam Dunk – Kitchō Fukuda, muita rooleja
Tantei gakuen Q – Kintarō Tōyama
Transformers Galaxy Force – Dreadlock
Phantom: Requiem for the Phanotm – Issac Wisemel
Äänirooleja > Videopelit

Ace Combat 5: The Unsung War – Alvin H. Davenport
Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII – Cait Sith
Dissidia: Final Fantasy – Squall Leonhart
Dynasty Warriors 4 – Zhou Tai
Final Fantasy X – Auron
Final Fantasy X-2 – Auron, Tobli
Kingdom Hearts – Leon
Kingdom Hearts II – Leon, Auron
Kin’iro no Corda – Hiroto Kanazawa)
Kin’iro no Corda 2 – Hiroto Kanazawa)
Mega Man X6 – Rainy Turtloid
Onimusha: Dawn of Dreams – Nankobō Tenkai
Tales of Destiny (Playstation 2) – Pierre de Chaltier
Tales of Eternia – Roen, Gnome
Tekken – Yoshimitsu
Xenosaga – Kevin Winnicot
Samurai Warriors 2 – Toyotomi Hideyoshi
Aiheesta muualla

Hideo Ishikawa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Hermann Mayer Salomon Goldschmidt

Hermann Goldschmidtin teos Christ
Hermann Mayer Salomon Goldschmidt (17. kesäkuuta 1802 – 26. huhtikuuta 1866) oli saksalais-ranskalainen tähtitieteilijä. Hän syntyi Frankfurtissa ja aloitteli uraa taidemaalarina ennen uuden intohimonsa löytymistä tähtitieteestä.
Goldschmidt palkittiin Royal Astronomical Societyn kultamitalilla vuonna 1861.
Goldschmidt ilmoitti huhtikuussa 1861 löytäneensä Saturnukselta yhdeksännen kuun, "Chironin", mutta löytö osoittautui väärinkäsitykseksi. Hän kuitenkin löysi neljätoista asteroidia, ja hänen mukaansa nimettiin kuun kraatteri sekä 1614. asteroidi.
Asteroidilöydöt

21 Lutetia (1852)
32 Pomona (1854)
36 Atalante (1855)
40 Harmonia (1856)
41 Daphne (1856)
44 Nysa (1857)
45 Eugenia (1857)
48 Doris (1857)
49 Pales (1857)
52 Europa (1858)
54 Alexandra (1858)
56 Melete (1859)
61 Danaë (1860)
70 Panopaea (1861)
Holland Cotter

Holland Cotter (s. 1947) on yksi yhdysvaltalaislehti The New York Timesin johtavista taidekriitikoista. Hänelle myönnettiin Pulitzer-palkinto vuonna 2009 ja vuotta myöhemmin College Art Associationin taidekirjoituksen elämäntyöpalkinto. Vuonna 2012 hänelle myönnettiin American Academy of Religion -akatemian uskonto- ja taidepalkinto. Cotter on American Academy of Arts and Sciences -taideyhteisön jäsen, ja hänellä on tutkinnot Harvardin yliopistosta, Columbian yliopistosta ja New Yorkin yliopistosta.
Cotter aloitti The New York Timesilla 1998. Hän oli freelance-kirjoittaja lehdelle 1992–1997. The New York Timesin lisäksi Cotter työskenteli Art in America -lehden avustavana toimittajana. Timesille Cotter on kirjoittanut "ei-länsimaisesta" taiteesta ja kulttuurista.
Hōryū-ji

| Hōryū-ji> 法隆寺 |
| --- | --- |

Perustiedot
Sijainti:   Ikaruga, Naran prefektuuri, Japani
Rakennustyyppi:  Temppeli
Uskonnollinen käyttö:  Buddhalaisuus
Arkkitehtuuri
Rakennuttaja:  Shōtoku Taishi
Valmistumisvuosi:  600-luvun alku
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hōryū-ji (jap. 法隆寺, "kukoistavan lain temppeli") on Ikarugan kylässä Naran prefektuurissa Japanissa sijaitseva buddhalainen temppeli. Temppelin koko nimi on Hōryū gakumon-ji (jap. 法隆学問寺), suomeksi "kukoistavan lain opettamisen temppeli". Temppeli toimii myös seminaarina ja luostarina ja sitä pidetään yhtenä maailman vanhimmista puurakennuksista. Vuonna 1993 Hōryū-ji nimettiin yhdeksi Unescon maailmanperintökohteeksi ja lisäksi Japanin hallitus on listannut temppelin yhdeksi maan kansallisaarteista.
Historia

Shōtoku Taishi päätti rakennuttaa temppelin 600-luvun alussa. Temppelin rakentajana toimi Kongō Gumi -niminen yritys; tähän aikaan temppeli tunnettiin nimellä "Ikaruga-dera" (jap. 斑鳩寺). Ensimmäinen temppeli valmistui vuonna 607. Se omistettiin Yakushille, joka oli parantamisen Nyorai (Buddhan ilmentymä). Toinen henkilö, jota temppelin rakentamisella haluttiin kunnioittaa, oli Shōtoku Taishin isä keisari Yōmei. Kaivaukset ovat osoittaneet, että alkuperäinen temppeli sijaitsi nykyisen temppelin itäosassa. Alkuperäinen temppeli tuhoutui salamaniskun seurauksena syttyneessä tulipalossa vuonna 670. Vuosien 670 ja 700 välillä temppeli rakennettiin uudestaan, mutta sen sijaintia muutettiin hieman. Hōryū-jia on sittemmin korjattu ja sen sijainti on siirtynyt myös 1100-luvun alussa, vuonna 1374 ja vuonna 1603. On arvioitu, että vain noin 15–20 prosenttia nykyisen Kondōn rakennusmateriaaleista on alkuperäisestä temppelistä.
Soga-klaani kukisti Shōtokun suvun valtataistelussa, ja suku hävitettiin. Sogat kuitenkin kunnioittivat kilpailevaa sukua ja sallivat temppelin jälleenrakennuksen. Temppelistä tuli myöhemmin merkittävä Hossō-buddhalaisuuden uskonnollinen keskus.
Kuvia

Temppelin viisikerroksinen pagodi.
Kuvassa oleva temppelin kondō on yksi maailman vanhimmista puurakennuksista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hōryū-ji Wikimedia Commonsissa
Hōryū-ji (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Herlin

Herlin on suomalainen suku, jonka jäsenet ovat suomalaisen Kone Oyj:n ja Cargotec Oyj:n pääomistajia. Historiantutkija Markku Kuisman arvion mukaan Herlinin suku on luultavasti ”sekä suhteellisesti että absoluuttisesti mitattuna itsenäisen Suomen historian varakkain suku”. Vuoden 2015 alussa Helsingin Sanomat laski Herlinien omistavan pörssiyhtiöiden osakkeita noin 6,8 miljardin euron arvosta, moninkertaisesti enemmän kuin mikään muun suku Suomessa ja enemmän kuin 20 seuraavaksi rikkainta sukua yhteensä.
Harald Herlin osti Koneen vuonna 1924 silloiselta Strömbergiltä ja kehitti yhtiötä yhdessä poikansa Heikki Herlinin kanssa. Heikin jälkeen Koneen johdon otti vastuulleen hänen poikansa Pekka Herlin, jonka aikana yhtiöstä kasvoi Suomen ensimmäinen monikansallinen yritys. Nykyään yhtiön suuromistajana toimii Pekan poika Antti Herlin, joka vuonna 2010 pääsi ensimmäisenä suomalaisena Forbes-julkaisun maailman rikkaimpien henkilöiden listalle, jaetulle sijalle 773.
Suvun jäseniä

Axel Niklas Herlin (1838–1906), kauppias ja juristi, joka tunnettiin Suomen ensimmäisenä sosialistina
Rafael Herlin (1865–1928), metsänhoitaja ja filosofian tohtori
Walter Albert Herlin (1871–1921), virkamies ja päätoimittaja
Harald Herlin (1874–1941), Kone Oyj:n perustaja ja johtaja
Heikki H. Herlin (1901–1989) Kone Oyj:n toimitusjohtaja ja suuromistaja, Harald Herlinin poika
Pekka Herlin (1932–2003), Kone Oyj:n suuromistaja, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja, Heikki Herlinin poika
Hanna Nurminen (o.s. Herlin, s. 1955), Koneen Säätiön asiamies ja hallituksen puheenjohtaja, Pekka Herlinin tytär
Antti Herlin (s. 1956), Kone Oyj:n suuromistaja, hallituksen puheenjohtaja, Pekka Herlinin poika
Jussi Herlin (s. 1984), Kone Oyj:n hallituksen varapuheenjohtaja, Antti Herlinin poika
Iiris Herlin (s. 1989), Kone Oyj:n hallituksen jäsen, Antti Herlinin tytär
Anna Herlin (s. 1982), Sanoma Oyj:n hallituksen jäsen, Antti Herlinin tytär
Ilkka Herlin (s. 1959), Cargotec Oyj:n hallituksen puheenjohtaja ja suuromistaja, Pekka Herlinin poika
Niklas Herlin (1963–2017), toimittaja ja kustantaja, Cargotec Oyj:n suuromistaja, Pekka Herlinin poika
Heikki Herlin (s. 1990), Cargotecin, Alma Median ja Oriolan suuromistaja, Niklas Herlinin poika
Ilona Herlin (s. 1965), kielitieteilijä, Cargotec Oyj:n suuromistaja, Pekka Herlinin tytär
Aiheesta muualla

Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Turkulainen yritysjuristi epäiltynä kaappauksesta
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Suomalaisen teollisuussuvun jäsen kaapattiin
Ingegerd Lundén, Släktbok : ny följd.. 2: 3-4 / Utg. av Ingegerd Lundén Cronström., Helsinki, Svenska litteratursällskapet i Finland, 1971 (ISSN 0039-6842 ja 2490-1547, verkkoversio)
Herlinien sukuhauta Hietaniemen hautausmaalla Helsingissä.
Iloveyou

Kuvakaappaus säh­kö­pos­ti­sta jos­sa pyy­de­tään kat­so­maa lii­te jo­ka si­säl­tää madon.
Iloveyou, toisinaan nimellä LoveLetter on sähköpostimato, jonka saastuttamia viestejä levisi ensimmäisen kerran Aasiassa, Euroopassa ja Yhdysvalloissa toukokuussa 2000. Mato löydettiin 4. toukokuuta 2000 ja se näyttää saaneen alkunsa Filippiineillä. Kahdeksan päivän päästä 50 miljoonaa infektiota oli raportoitu.[lähde? ]
Mato leviää lähettämällä käyttäjän koneelta sähköpostia Microsoft Outlookin ensimmäiseen 50 sähköpostiosoitteeseen. Sähköpostin otsikkona on "ILOVEYOU" (suom. Minä rakastan sinua). Viestissä on mukana tiedosto LOVE-LETTER-FOR-YOU.txt.vbs (rakkauskirje sinulle). Tiedosto on Microsoftin VBScriptillä kirjoitettu madon koodi. Oletusasetuksilla Microsoft Windows piilottaa tiedostojen päätteet, joten käyttäjä voi luulla tiedoston olevan tekstitiedosto (pääte .txt) ja yrittää avata sen klikkaamalla sitä, jolloin mato käynnistyy.
Käynnistymisensä jälkeen mato asettaa itsensä käynnistymään koneen käynnistyessä ja lähettää itsensä edelleen. Mato hakee myös verkkolevyiltä tietyntyyppisiä tiedostoja, jotka se korvaa itsensä kopiolla, tavoitteena levitä edelleen toisille koneille toisten käyttäjien yrittäessä avata tiedostoja.
Hetag Tsabolov

| Mitalit> Maa:  Venäjä.Miesten vapaapaini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Venäjä.Miesten vapaapaini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Venäjä.Miesten vapaapaini.MM-kilpailut  | Maa:  Venäjä> Miesten vapaapaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Taškent 2014 | 70 kg |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2017 | 74 kg |  |
Maa:  Serbia
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Belgrad 2023 | 74 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Zagreb 2023 | 79 kg |  |
Hetag Nikolajevitš Tsabolov (ven. Хетаг Николаевич Цаболов, s. 17. marraskuuta 1991) on venäläissyntyinen vapaapainija, joka on edustanut Serbiaa vuodesta 2021 lähtien. Hän on edustanut Spartak Vladikavkazia ja TsSKA Moskovaa, ja häntä ovat valmentaneet Tšermen Marzajev vuodesta 2006 ja Islam Kalajev vuodesta 2009.
Tsabolov voitti sarjan 70 kg maailmanmestaruuden Taškentissa 2014 kukistettuaan loppuottelussa turkkilaisen Yakup Görin. Hän saavutti 74 kg:n sarjassa MM-hopeaa Pariisissa 2017 hävittyään finaalissa Yhdysvaltojen Jordan Burroughsille. Hän saavutti EM-pronssia 79 kg:n sarjassa Zagrebissa 2023 ja MM-pronssia 74-kiloisissa Belgradissa 2023. Hän voitti junioreiden maailmanmestaruuden 66 kg:n painoluokassa 2011.
Hideo Itokawa

Hideo Itokawa noin vuonna 1961.
Hideo Itokawa (糸川英夫, 20. heinäkuuta 1912 – 21. helmikuuta 1999) oli Japanin avaruustekniikan pioneeri, joka kehitti raketti- ja satelliittitekniikkaa. Japanissa häntä kutsuttiin elinaikanaan Tohtori Raketiksi. Häntä pidetään Japanin avaruustoiminnan isänä.
Taustaa

Hideo Itokawa syntyi Tokiossa vuonna 1912. Kouluaikanaan hän pystyi japanilaisessakin koulujärjestelmässä ohittamaan joitakin luokkia. Hän valmistui Tokion keisarillisesta yliopistosta vuonna 1935 lentokoneinsinööriksi.
Lento- ja rakettitekniikka

Toisen maailmansodan ajan Itokawa työskenteli Nakajiman lentokonetehtaassa. Hän oli Nakajima Ki-43 Hayabusan pääsuunnittelija.
Vuonna 1941 hänestä tuli Tokion yliopiston apulaisprofessori. Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvallat kielsi Japanilta lentokoneiden suunnittelun ja valmistuksen useiksi vuosiksi. Vuonna 1948 Itokawasta tuli Tokion yliopiston professori, josta virasta hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1967. Hän perusti tämän jälkeen oman avaruustekniikan instituutin.
Japani ei ollut sodan aikana tehnyt merkittävää rakettitekniikan kehitystä. Se kuitenkin sai 1944–1945 teknologiansiirtoa kolmannesta valtakunnasta. Vuonna 1955 Itokawa alkoi kehittää pieniä Pencil Rocket  -nimisiä luotainraketteja.
Muuta

Itokawa tutki monia asioita ja kirjoitti kaikkiaan 49 kirjaa. Osa kirjoita oli aikanaan hyvin suosittuja Japanissa suuren yleisön parissa. Hän piti useista urheilunlajeista ja eri soittimien soittamisesta. Asteroidi 25143 Itokawa on nimetty hänen kunniakseen, se on JAXAn Hayabusa-avaruusluotaimen pääkohteita.