stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uotin parantola
Historia

Parantolan perusti 1926 pastori ja filosofian maisteri Juho Heikki Uotin (1862–1920) leski kansakoulunopettaja Augusta Matilda Uoti (1863–1936). Pastori Uoti oli kehittänyt parantolassa käytetyt vesihoitomuodot esikuvinaan Keski-Euroopassa suositut Johann Schrothin, Vincent Priessnitzin, Sebastian Kneippin ja Louis Kuhnen luontaishoitomenetelmiä, joihin hän oli käynyt tutustumassa. Hän julkaisi vuonna 1912 aiheesta kirjan Kotiopas terveyden hoidossa. Kirja sai niin hyvän vastaanoton, että Juho Uoti luopui papinvirasta ja siirtyi kokonaan luontaishoitoalalle.
Uotin kehittämiä vesihoitoja annettiin aluksi Helsingissä, mutta vuonna 1925 Augusta Uoti osti Lempäälästä Tyynelä-nimisen tilan ja aloitti parantolatoiminnan paikalla sijainneissa rakennuksissa. Augusta Uoti johti parantolaa pääasiassa Helsingistä käsin. Uotin oppien mukaan toimineita hoitoloita oli 1920- ja 1930-luvuilla Lempäälän ohella myös useissa Suomen kaupungeissa, muun muassa Helsingissä, Viipurissa, Turussa, Kotkassa ja Haminassa. Augusta Uotin jälkeen kylpylän johtajaksi tuli 1936 Uotien poika Kauko Uoti (1898–1979), joka oli opiskellut luontaislääketiedettä Saksassa ja Itävallassa sekä valmistunut 1933 naturopatian tohtoriksi New Yorkissa sijainneesta The American School of Naturopathy -oppilaitoksesta.
Vuonna 1939 valmistui parantolan kolmikerroksinen tiilinen päärakennus, jossa on hoitotiloja ja asuinhuoneita. Jo 1920-luvun lopulla oli valmistunut kolmikerroksinen puutalo, jossa oli asuinhuoneita potilaita ja henkilökuntaa varten, ja 1930-luvulla valmistui parantolan johtajan perheen asuinrakennus.
Uotin parantolan asiakkaina oli erityisesti 1930- ja 1960-lukujen välisenä aikana monia tunnettuja suomalaisia kuten Ilmari Kianto, Mika Waltari, Aaro Hellaakoski, Thure Bahne, Mikko Oinonen, Ture Junttu, Einari Vuorela, Emmi Jurkka ja Olavi Paavolainen. Jatkosodan jälkeen vuosina 1944–1945 parantolan rakennuksissa toimi Suomessa oleskelleiden Saksan ja Unkarin kansalaisten internointileiri. 1950-luvulla parantolan toiminta keskittyi Lempäälään, kun Tampereella toiminut päivähoitoja antanut hoitola lopetettiin.
Kauko Uotin jälkeen parantolan johdossa on ollut vuodesta 1981 alkaen hänen tyttärensä, sisätautien ja reumatologian erikoislääkäri Kirsti Uoti.
Parantola on Suomen vahimpia yhä toiminnassa olevia vesihoitolaitoksia.
Kirjallisuutta

Kirsti Uoti-Reilama: Uotin parantola 60 vuotta 1926–1986.
Vesi vanhin voitehista. Lempäälän Luontaiskylpylä 1926–1996.
Aiheesta muualla

Miten vesihoidot tulivat Lempäälään 7. osa Uotit ja Kavanderit, Lempäälän-Vesilahden Sanomat 6.7.2016
Uotilansaari (Kuhmoinen)

Uotilansaari
| --- | --- |
Muut nimet:  Vasikkasalo
Sijainti:  Kuhmoinen Pirkanmaa Suomi
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  127,5 m 
Pinta-ala:  2,43 km²  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Uotilansaari  eli Vasikkasalo  on Päijänteen saari Pirkanmaalla Kuhmoisissa.
Maantietoa

Saari on 3,7 kilometriä pitkä, 2,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 2,4 neliökilometriä . Se sijaitsee Tehinselän länsiosassa aivan Kuhmoisten kirkonkylän edustalla olevassa saaristoisessa lahdessa, jossa se yhdessä Rekisalon kanssa lähes tukkivat lahden suurella koollaan. Saarien välissä on Kessalmi, Tanskansalmi ja Kiimasalmi, jotka muodostavat yhdessä 40–600 metriä leveän salmikokonaisuuden. Saarien länsipuolella kulkee viisi kilometriä pitkä salmi, joka levenee Uotilansaaren kohdalla yli 200-metriseksi. Saaren pohjoispuolella työntyy saaresta ulos Varrasniemi ja Rautsaarenkärki. Varrasniemen kohdalla etäisyys mantereelle yli Kukkostensalmen on vain 140 metriä ja Rautsaarenkärjestä 180 metriä. Uotilansaaren pohjoispuolella on joitakin saaria, jotka sijaitsevat lähellä saarta. Näitä ovat esimerkiksi Kukkostensalmen suulla sijaitseva Ansiossaari, Lavioslahden edustalla sijaitseva Laviossaari ja Uotilansaaren itäpuolella olevat Harakkasaaret ja Lehtosaaret.
Saari on verrattain matala muissa osissa paitsi lounaisosissa, missä sijaitsee Pitkävuori, Huhkainvuori ja Telkänlahden pohjoispuolella kohoava mäki. Näistä Pitkävuori yltää korkeimmalle kohoten noin 49 metrin korkeuteen Päijänteestä. Huhkainvuori, joka näkyy Kalliosalmelle, on yli 5 metriä matalampi. Mäkien väliin jää suo, joka on muodostunut Telkänlahdelta alkavaan painanteeseen. Saaren pohjoispäässä on Torvelanlahti ja Vasainlahti suojaisia lahtia, samoin ovat saaren koillispuolelle aukeavat Syvälahti ja Lavioslahti, ja vielä lopuksi Tanskanselkä levenee saaren eteläsivulla olevan lahdelman takia.
Saari on sijainnut lähellä mannerta ja siksi siellä on ollut vakituista asutusta. Viimeisetkin pellot ovat nykyään niittymaina ja vakituiset asukkaat ovat siirtyneet mantereelle, joten saarella asuu enää vapaa-ajan asukkaita. Vapaa-ajan asuntoja on yli 40 ja kun lasketaan mukaan mökkikylän kymmenen asuntoa, saadaan noin 50 vapaa-ajan asuntoa.
Luontoarvoja

Vuonna 2015 tukittiin saaren luontaista kasvustoa osana Päijänteen saaristoinventointihanketta. Silloin julkistettiin Uotilan tilan monilajinen ja paikallisesti arvokas perinnebiotooppi. Lisäksi saarella löytyi hirvenkellon kasvupaikka sekä uhanalaisia sammalkasvustoja, joissa esiintyi isotorasammalta ja aarnihiippasammalta.
Historiaa

Saaren pohjoiskärjessä olevassa Rautsaarenkärjessä on kummelin vierestä löydetty kaksi kiviröykkiötä. Toinen on suorakulmion muotoinen ja toinen epämääräisen muotoinen röykkiö. Kiviröykkiöt muistuttavat lapinraunioita, mutta niiden läheisyydessä tehtyjen koekaivausten perusteella ne ajoitetaan sittenkin viikinkiajalle. Viereinen kummeli on ilmeisesti rakennettu kolmannen kiviröykkiön kivistä, sillä siinä olleet hautaesineet löytyivät koekaivauksen yhteydessä. Röykkiöitä ei ole tutkittu.
Saari on asutettu pysyvästi 1800-luvun jälkipuolella, mistä on muistona peltojen raivaamisesta syntyneitä kiviröykkiöitä. Ensimmäinen maatila oli Uotilan tila. Sen pihapiirissä on säilynyt nykypäiviin asti seudulle tyypilliset ominaisuudet, vaikka osa sen maataloudessa käytettyistä rakennuksista on jo ehditty purkaa. Saaren entinen nimi Vasikkasaari liittyy jollakin tapaa sen elinkeinotoimintaan. Rautsaarenkärki on perimätiedon mukaan saanut nimensä lampaiden kehruusta, joka suoritettiin juuri siellä. 1900-luvun alkuvuosikummeninä asui Varrasniemessä seppä, jonka pajan pohja erottuu edelleen sen entisestä pihapiiristä. Seudun huvilaelämä, joka alkoi 1900-luvun alkuvuosikymmeninä, asettui Uotilansaaren Varrasniemeen, jonne rakennettiin 1920-luvulla vieläkin käytössä oleva ajalle tyypillinen huvila. Lavioslahdelle perustettiin samoihin aikoihin torppa, joka autioitui 1960-luvulla.
Vuoden 1938 taloudellisessa kartassa on saaren karttanimi vielä ”Vasikkasalo”, mutta vuoden 1965 se on vaihtunut ”Uotilansaareksi” . Saarelle on kartassa merkitty kymmenen peltopalstaa tai niittyä ja ainoat nimetyt maatilat ovat Uotila ja Lavioslahti. Saarella on neljä muutakin tilaa tai rakennusta ja saaren pohjoisosissa kulkee kaksi kärrypolkua. Sotien jälkeen karjaisevakkoja majoitettiin saarelle ja Kessalmen maatila on saaren ainoa sodanjälkeinen uudistila.
Vuoden 1965 peruskartassa edellisistä peltopalstoista on osa jo metsitetty tai annettu muuttua niityiksi. Varrasniemessä on viisi pikkutonttia ja vapaa-ajan asuntoa. Seuraavassa vuoden 1985 kartassa Lavioslahden torpan pellot on metsitetty kokonaan ja maatilan entisille peltomaille perustettiin saaren keskiosiin Syvälahden rannan tuntumaan mökkikylä. Tähän Syvälahden kalastajakillan mökkikylään kuului noin 10 mökkiä. Suuri osa Uotilan pelloista on myös metsitetty. Vain pihapiirin ympärillä on peltoa tai niittyä ja sama tilanne on Kessalmella. Muuallekin eri puolille saarta on ilmestynyt mökkejä. Vuoden 1985 kartassa niitä on noin 20 ja vuoden 1996 kartassa niitä on yli 30.
Vesisaaren lentoasema

| Vesisaaren lentoasema> Vadsø lufthavn, Kiby |
| --- | --- |

IATA-koodi:  VDS
ICAO-koodi:  ENVD
Koordinaatit:  70°03′55″N, 29°50′41″E
Ylläpitäjä:  Avinor
Valmistumisvuosi:  1974
Korkeus:  38,7 m
Matkustajamäärä (2023):  97 803
Vesisaaren lentoasema (norj. Vadsø lufthavn, Kiby, pohjoissaameksi Čáhcesullo girdihámman, kveeniksi Vesisaaren lentohamina) on Vesisaaressa pohjoisessa Norjassa sijaitseva lentoasema. Se avattiin vuonna 1974.
Onnettomuudet

Tammikuussa 1984 Vesisaaren lentokerhon Cessna 172 syöksyi mereen matkallaan Vesisaaresta Kirkkoniemeen. Kolmen kyydissä olleen henkilön ruumiita ei koskaan löyetty. Tammikuussa 2003 Widerøen Dash 8 ajautui laskeutuessaan kiitotien ulkopuolelle, mutta kukaan ei loukkaantunut.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vesisaaren lentoasema Wikimedia Commonsissa
Viitelaina

Viitelaina on joukkovelkakirja, jonka markkinahintaa käytetään yleisesti muiden joukkovelkakirjojen hinnoittelun perustana. Yleensä viitelainat ovat liikkeeseenlasketulta määrältään suuria valtioiden (tai riskeiltään ja kooltaan vastaavien) liikkeeseenlaskemia aktiivisen kaupankäynnin kohteena olevia joukkovelkakirjoja.
Viitelainojen liikkeeseenlaskun suuri koko, suhteellisen laaja sijoittajakunta ja ennen kaikkea aktiivinen kaupankäynti varmistavat viitelainojen hinnoittelun jatkuvaa oikeellisuutta eri tilanteissa. Toisaalta alhainen riskitaso mahdollistaa lainan hinnan käyttämisen eräänlaisena hinnan "nollatasona", johon riskillisemmän liikkeeseenlaskijan joukkovelkakirjan riskilisä hinnoittelutilanteessa lisätään.
Vesirokko

| Vesirokko |
| --- | --- |

Luokitus
ICD-10:  B01
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Vesirokon rakkuloita lapsella.
Vesirokko on hyvin yleinen ja herkästi tarttuva, herpesviruksiin kuuluvan varicella-zosterviruksen aiheuttama sairaus. Vesirokkoa esiintyy eniten leikkikoulu- ja ala-asteikäisillä lapsilla. Paranemisen jälkeen potilaalle kehittyy lähes aina immuniteetti. Taudin ennalta ehkäisyyn on käytettävissä vesirokkorokote.
Vesirokkorokote otettiin vuonna 2017 Suomen kansalliseen rokotusohjelmaan.
Vesirokon oireena on vesirokkoihottuma, jonka puhkeamista voi edeltää lievä kuumeilu ja vilustumisen tunne. Vesirokkoihottuma alkaa pieninä näppyinä, jotka nopeasti suurenevat ja kehittyvät rakkuloiksi. Rakkulat kuivuvat myöhemmin ruviksi ja paranevat kokonaan, ellei niihin ole kehittynyt bakteeritulehdusta.
Hoitaminen

Vesirokko paranee yleensä itsestään noin kahdessa viikossa. Kutinaan voidaan käyttää hoitona antihistamiineja. Tauti on erittäin helposti tarttuva, minkä vuoksi potilas on pidettävä kotihoidossa vähintään viisi päivää oireiden alkamisen jälkeen. Vesirokko on usein vaaraton sairaus, mutta yleisimpiä jälkitauteja ovat vakava bakteeri-ihottuma iholla, keuhkokuume ja aivotulehdus. Lisäksi vesirokon sairastaneille voi puhjeta myöhemmin vyöruusu, yleensä yli 50-vuotiaana. Ennen rokotuksia Yhdysvalloissa vuosittain sairastui vesirokkoon vuosittain noin neljä miljoonaa ihmistä, heistä noin 10 600 joutui sairaalahoitoon ja 100–150 kuoli.
Yli 13-vuotiailla vesirokko aiheuttaa huomattavasti enemmän komplikaatioita kuin pienillä lapsilla, minkä vuoksi vanhemmat joskus jopa tahallisesti sairastuttavat lapsensa vesirokkoon saadakseen taudin "pois alta" mahdollisimman nuorina. Syksystä 2017 Suomessa lapset rokotetaan vesirokkoa vastaan. Aiemmin lapsia on jopa sairastutettu tietoisesti.
Suosituksena on, että yli 13-vuotiaita vesirokkopotilaita hoidettaisiin asikloviirilla, joka lieventää taudin kulkua. Asikloviiri tehoaa sitä paremmin, mitä varhemmin hoito aloitetaan, ja se on aloitettava viimeistään 48 tunnin kuluessa oireiden ilmaantumisesta. Vesirokko on erityisen vaarallinen sikiöille, joille virus voi aiheuttaa vakavia vaurioita.
Asikloviirihoitoa suositellaan myös lapsille, joilla on krooninen iho- tai keuhkosairaus, jatkuva salisylaattilääkitys tai kortisonilääkitys.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vesirokko. Helsinki.fi
Vesirokko. (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri
Urjalan Honkolan työväentalo

| Honkolan työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Honkola, Urjala
Valmistumisvuosi:  1909
Rakennuttaja:  Honkolan Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Honkolan työväentalo oli Urjalan kunnan Honkolan kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Honkolan työväenyhdistys Voima perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1909. 1910-luvun alkupuolella yhdistys kielsi porvarillista Voimistelu- ja urheiluseura Kajastusta harjoittelemasta talollaan sekä jäseniään kuulumasta kyseiseen seuraan. Myöskään VPK:lle ei annettu vuokraoikeutta. Vuonna 1917 linnoitustöiden yhteydessä venäläiset sotilaat ottivat omavaltaisesti työväentalon kokonaan käyttöönsä tanssisaliksi ja harjoitusmaneesiksi. Heitä oli siellä vielä syksyllä 1917, ja he aiheuttivat järjestyshäiriöitä ja vahinkoa. He poistuivat  marraskuussa. Työväentalo oli sisällissodan aikana Honkolan punakaartilla vuokralla kasarmina, mutta kaartin esikunta majoittui Honkolan kartanon päärakennukseen. Vuonna 1930 yhdistys häädettiin tontiltaan ja jäi ilman taloa.
Vuonna 1917 Honkolassa pidettiin viidet iltamat ja 20 kokousta ja luennoitiin muun muassa Suomen historiasta.
Vammaisyleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2015

| Vammaisyleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2015 |
| --- | --- |
Sijainti:  Doha Qatar
Kilpailupaikka:  Suheim Bin Hamad Stadium]
Osallistujamaita:  90
Kilpailulajeja:  210
Avajaiset:  21. lokakuuta
Päättäjäiset:  31. lokakuuta
Kotisivu:  Virallinen sivusto
 ← 2013 2017 → 
Vammaisyleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2015 järjestettiin Dohassa, Qatarissa 21.–31. lokakuuta. Kilpailut olivat järjestyksessään 7. vammaisyleisurheilun MM-kilpailut. Kisapaikkana toimi Suheim Bin Hamad Stadium.
Kilpailuihin osallistui 1229 urheilijaa 90 maasta. Kisoissa on 119 miesten ja 91 naisten lajia, ja niiden menestynein maa oli Kiina, joka voitti 41 kultaa ja yhteensä 85 mitalia.
Menestyneimmät maat

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Kiina | 41 | 26 | 18 | 85 |
| 2 |  Venäjä | 24 | 21 | 24 | 69 |
| 3 |  Yhdysvallat | 13 | 16 | 10 | 39 |
| 4 |  Iso-Britannia | 13 | 9 | 9 | 31 |
| 5 |  Tunisia | 11 | 3 | 1 | 15 |
| 6 |  Puola | 9 | 5 | 7 | 21 |
| 7 |  Brasilia | 8 | 14 | 13 | 35 |
| 8 |  Saksa | 8 | 7 | 9 | 24 |
| 7 |  Australia | 8 | 4 | 10 | 22 |
| 10 |  Kuuba | 7 | 2 | 0 | 9 |
Lähde:
Aiheesta muualla

Kisojen viralliset sivut (englanniksi)
Vecchietta

Vasarin galleria
Taiteilijat, jotka ovat mukana Giorgio Vasarin kirjassa  (1550).
OSA I
Cimabue
Arnolfo di Lapo
Nicola Pisano
Giovanni Pisano
Andrea Tafi (taiteilija)
Giotto
Pietro Lorenzetti (Pietro Laurati)
Andrea Pisano
Buonamico Buffalmacco
Ambrogio Lorenzetti (Ambruogio Laurati)
Pietro Cavallini
Simone Martini
Taddeo Gaddi
Andrea Orcagna (Andrea di Cione)
Agnolo Gaddi
Duccio di Buoninsegna
Gherardo Starnina
Lorenzo Monaco
Taddeo Bartoli
OSA II
Jacopo della Quercia
Nanni di Banco
Luca della Robbia
Paolo Uccello
Lorenzo Ghiberti
Masolino da Panicale
Masaccio
Filippo Brunelleschi
Donatello
Giuliano da Maiano
Piero della Francesca
Fra Angelico
Leon Battista Alberti
Antonello da Messina
Alessio Baldovinetti
Fra Filippo Lippi
Andrea del Castagno
Domenico Veneziano
Gentile da Fabriano
Pisanello
Benozzo Gozzoli
Vecchietta (Francesco di Giorgio e di Lorenzo)
Antonio Rossellino
Bernardo Rossellino
Desiderio da Settignano
Mino da Fiesole
Lorenzo Costa
Ercole Ferrarese
Jacopo Bellini
Giovanni Bellini
Gentile Bellini
Cosimo Rosselli
Antonio del Pollaiuolo
Piero Pollaiuolo
Sandro Botticelli
Andrea del Verrocchio
Andrea Mantegna
Filippino Lippi
Bernardino Pinturicchio
Francesco Francia
Pietro Perugino
Luca Signorelli
OSA III
Leonardo da Vinci
Giorgione da Castelfranco
Antonio da Correggio
Piero di Cosimo
Donato Bramante (Bramante da Urbino)
Giuliano da Sangallo
Antonio da Sangallo
Rafael
Giulio Romano
Pontormo
Andrea Sansovino
Lorenzo di Credi
Baldassare Peruzzi
Andrea del Sarto
Rosso Fiorentino
Jacopo Palma
Lorenzo Lotto
Sebastiano del Piombo (Sebastiano Viniziano)
Michelangelo Buonarroti
Vecchiettan omakuva
Vecchietta eli oikealta nimeltään Lorenzo di Pietro (1412-1480) oli italialainen renessanssikuvanveistäjä ja taidemaalari. Hänen ekspressiivisissä töissään näkyy firenzeläinen vaikutus.
Hänen tunnetuin veistoksensa, Kristus, on Sienassa, Chiesa dell’ Ospedalessa ja tunnetuin maalaus, Maarian taivaaseenastuminen, Pienzan katedraalissa.
Hänen mukaansa on nimetty Castiglione d'Orcian keskustassa oleva aukio, Piazza il Vecchietta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vecchietta Wikimedia Commonsissa
TWC

TWC voi tarkoittaa seuraavia:
Track Warrant Control, rautateiden liikenteenohjausjärjestelmä
Teresie World Company, hyväntekeväisyysjärjestö
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”TWC”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vesirutot

| Vesirutot |
| --- | --- |
 Kiehkuravesirutto Elodea nuttallii
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Yksisirkkaiset Monocots
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Kilpukkakasvit Hydrocharitaceae
Suku::  Vesirutot Elodea  Michx.
Katso myös
   Vesirutot Wikispeciesissä   Vesirutot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vesirutot (Elodea) on kilpukkakasvien heimoon kuuluva vesikasvisuku, jossa on yhdeksän lajia. Tässä rajauksessa vesiruttoihin yhdistetään kolmilajinen suku tiuhavesirutot (Egeria).
Lajit

harsuvesirutto (Elodea bifoliata)
argentiinanvesirutto (Elodea callitrichoides)
kanadanvesirutto eli vesirutto (Elodea canadensis)
tiuhavesirutto (argentiinanvesirutto) (Elodea densa, syn. Egeria densa)
brasilianvesirutto (Elodea granatensis)
tupsuvesirutto (Elodea heterostemon, syn. Egeria heterostemon)
sahavesirutto (Elodea najas, syn. Egeria najas)
kiehkuravesirutto (Elodea nuttallii)
chilenvesirutto (Elodea potamogeton)
Vesirutot esiintyvät alkuperäisenä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Muun muassa kanadanvesirutto ja kiehkuravesirutto ovat levinneet muihin maanosiin, kuten Eurooppaan ja edelleen Pohjoismaihin.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Vesirutot (Elodea)
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Elodea
ITIS: Elodea (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Elodea (englanniksi)
Flora of North America: Elodea (englanniksi)
Taistelunhallintajärjestelmä

Taistelunhallintajärjestelmä (engl. Battle management system, BMS) on tietojärjestelmä, jonka tarkoituksena on mahdollistaa taistelun johtaminen. Yleensä taisteluhallintajärjestelmiin viitataan, kun tarkoitetaan prikaatin tai divisioonan yhdistämistä tietojärjestelmällisesti pataljooniin. Järjestelmiin voi kuulua kaikkeen johtamiseen tarvittavat asiakirjan hallinnat sekä erityistoimintojen, kuten tiedustelun, huollon ja viestin tuki.
Taistelunhallintajärjestelmiä tai niiden kehittämisprojekteja

Viestitoiminnan digitalisoiminen maailmanlaajuisesti perustuu paljolti Yhdysvaltain asevoimien Force XXI- ja Advanced Warfighting Experiment (AWE) -ohjelmiin.
RITA, Ranska
Telesystem 9000, Ruotsi
TRITAC/MSE, Yhdysvallat
Yhtymän viestijärjestelmä, Suomi
V (Maroon 5:n albumi)

| V Maroon 5 |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2012–2014
 Julkaistu: 29. elokuuta 2014
 Tyylilaji: pop, poprock, electro
 Kesto: 40.10
 Levy-yhtiö: 222 Records, Interscope Records
Listasijoitukset
  Billboard 200: 1.  Britannian albumilista: 4.  Suomen virallinen lista: 6.
Maroon 5:n muut julkaisut
| Overexposed 2012 | V 2014 | Red Pill Blues 2017 |
Singlet albumilta V (Maroon 5:n albumi)
 ”Maps” Julkaistu: 16. kesäkuuta 2014  ”It Was Always You” Julkaistu: 29. heinäkuuta 2014 (promo)  ”Animals” Julkaistu: 25. elokuuta 2014  ”Sugar” Julkaistu: 13. tammikuuta 2015  ”This Summer” Julkaistu: 15. toukokuuta 2015  ”Feelings” Julkaistu: 14. syyskuuta 2015
V on yhdysvaltalaisen popyhtye Maroon 5:n viides studioalbumi, joka julkaistiin elokuussa 2014. Albumi ylsi kotimaassaan Yhdysvaltain Billboard 200-listan kärkisijalle.
Kappaleet > Standardiversio

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Maps | 3.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Animals | 3.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | It Was Always You | 4.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Unkiss Me | 3.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Sugar | 3.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Leaving California | 3.23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | In Your Pocket | 3.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | New Love | 3.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Coming Back for You | 3.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Feelings | 3.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | My Heart Is Open (mukana Gwen Stefani) | 3.57 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 40.10 |  |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet > Deluxeversio

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Shoot Love | 3.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Sex and Candy (Marcy Playground -cover) | 4.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Lost Stars | 4.27 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 52.12 |  |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet > Uudelleenjulkaisun bonuskappale

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | This Summer’s Gonna Hurt like a MotherFucker | 3.10 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 43.54 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Adam Levine – laulu, rytmikitara
James Valentine – kitara, taustalaulu, koskettimet
Jesse Carmichael – koskettimet, piano, taustalaulu
Mickey Madden – basso
Matt Flynn – rummut, lyömäsoittimet
PJ Morton – koskettimet, syntetisaattori, taustalaulu
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus | Viikkoja listalla |
| --- | --- | --- |
|  Australian ARIA-albumilista | 4. | 27 |
|  Itävallan Ö3-albumilista | 10. | 4 |
|  Belgian Ultratop-albumilista | 12. | 5 |
|  Tanskan Hitlisten-albumilista | 3. | 53 |
|  Alankomaiden MegaCharts-albumilista | 11. | 19 |
|  Suomen virallinen lista | 6. | 49 |
|  Ranskan SNEP-albumilista | 6. | 69 |
|  Saksan GfK-albumilista | 6. | 3 |
|  Irlannin IRMA-albumilista | 7. | 31 |
|  Italian FIMI-albumilista | 2. | 52 |
|  Uuden-Seelannin RIANZ-albumilista | 11. | 51 |
|  VG-lista (Norja) | 4. | 58 |
|  Portugalin AFP-albumilista | 12. | 17 |
|  Espanjan Promusicae-albumilista | 4. | 74 |
|  Sverigetopplistan (Ruotsi) | 5. | 58 |
|  Sveitsin Hitparade-albumilista | 2. | 32 |
|  Britannian albumilista | 4. | 52 |
|  Yhdysvaltain Billboard 200 -albumilista | 1. | 72 |
Lähde:
Talthybios

Agamemnon, Talthybios ja Epeios, reliefi Samotraakiasta, noin 560 eaa.
Talthybios (m.kreik. Ταλθύβιος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Agamemnonin ystävä ja airut Troijan sodan aikana. Hänet mainitaan vieneen Briseiksen Akhilleuksen teltasta yhdessä Eurybateen kanssa, sekä airuena, jota Agamemnon pyytää uhraamaan lampaan jumalille ennen Menelaoksen ja Pariin kaksintaistelua.
Häntä kunnioitettiin Spartassa ja Aigionissa sankarina, jolle tarjottiin uhrilahjoja. Molemmissa kaupungeissa väitettiin Talthybioksen haudan sijaitsevan siellä.
Viipurin Lauluveikot 100 vuotta

| Viipurin Lauluveikot 100 vuotta Viipurin Lauluveikot |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1997
 Formaatti: CD-levy
Viipurin Lauluveikot muut julkaisut
| Kohottakaa riemuhuuto 1997 | Viipurin Lauluveikot 100 vuotta 1997 | Adventin aikaa 2003 |
Viipurin Lauluveikot 100 vuotta on Viipurin Lauluveikkojen studiolevy vuodelta 1997.