stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brita Heikkilä

Brita Heikkilä (30. kesäkuuta 1925 – 2. heinäkuuta 2015) oli Helsingin kaupunginvaltuutettu vuosina 2001–2007. Hän oli terveydenhuollon maisteri. Hänet palkittiin vuonna 1998 Vuoden kellokkaana ansioistaan Ihmisarvoinen vanhuus -työrymän jäsenenä, ja Vuoden kaupunkilaisena. Valtakunnallinen eläkeläisten järjestö Ruskaliitto myönsi joulukuussa 2000 Heikkilälle Vuoden puolustuspuhuja -tunnustuksen. Tunnustus myönnettiin henkilölle, joka oli merkittävästi vaikuttanut sosiaaliturva- tai terveydenhuoltoasioihin. Kokoomusta edustanut Heikkilä erosi Helsingin kaupunginvaltuustosta joulukuussa 2007 terveyssyistä.
Helsinkiläiset Brita Heikkilä, Eeva Jokinen, Taru Jaakonkari, Irma Pokela ja Marjatta Laitila luovuttivat 19. marraskuuta 1998 eduskunnalle Kansanliike ihmisarvoisen vanhuuden puolesta -adressin, jonka oli allekirjoittanut 155 443 suomalaista. Naiset olivat aloittaneet nimienkeruun, koska heidän omaisiaan ja ystäviään oli hoidettu huonosti hoitolaitoksissa. Adressiin oli kerätty nimiä apteekeissa ja kirjastoissa runsaalla 30 paikkakunnalla eri puolilla Suomea vuoden ajan. Adressin allekirjoittajat vaativat yleisen asennemuutoksen ohella vanhusten laitoshoidon kriittistä tarkastelua, vanhustenhoidon hallinnossa olevien virkojen vähentämistä sekä toteuttavan tason työpaikkojen lisäämistä. Adressin alullepanijoiden johdolla perustettiin samalla päivämäärällä Ihmisarvoisen Vanhuuden Liitto, jonka puheenjohtajaksi valittiin Taru Jaakonkari.
Samana päivänä oppositiopuolue Keskusta jätti adressiin viitaten Lipposen hallitukselle 36 kansanedustajan allekirjoittaman välikysymyksen valtion vastuusta vanhusten ja sairaiden hoidossa vaatien hallitusta lisäämään kuntien mahdollisuuksia huolehtia lakisääteisistä sosiaali- ja terveyspalveluista. Silloinen sosiaali- ja terveysministeri Terttu Huttu-Juntunen vastasi 26. marraskuuta 1998, että epäilyt kuntien kyvystä hoitaa vanhuksia olivat perusteettomia. Hänen mukaansa suomalainen terveydenhuoltojärjestelmä toimi ja oli tehokas, eivätkä erot hoivapalvelujen laadussa olleet yhteydessä kuntien taloudelliseen tilanteeseen. Hallitus sai eduskunnan luottamuksen äänin 132–53.
Aiheesta muualla

Mielekäs-lehti 2005. Stakes.fi (Web Archive).
Hirvasnoro, Kai: ”Vanhusten laitoshoito on häpeällistä” 17.2.1998 (uudelleenjulkaisu 29.12.2013). Kansan Uutiset.
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2003

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2003 käytiin 17. toukokuuta Liedon Parmaharjulla. Järjestävänä seurana oli Liedon Parma. Miesten 4 kilometrin juoksun voitti Jari Matinlauri ja 12 kilometrillä paras oli Jussi Utriainen. Naisten 6 kilometrin nopein oli Johanna Risku.
Yleisen sarjan mitalistit

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet 4 km | Jari Matinlauri, Lahden Ahkera, 11.27 | Jukka Keskisalo, Joensuun Kataja, 11.33 | Marko Kotila, Toholammin Urheilijat, 11.48 |
| Miehet 12 km | Jussi Utriainen, Lahden Ahkera, 35.16 | Francis Kirwa, Lahden Ahkera, 35.32 | Turo Inkiläinen, Kuhmoisten Kumu, 36.25 |
| Naiset 6 km | Johanna Risku, Turun Urheiluliitto, 20.31 | Minna Myllykoski, Lapuan Virkiä, 20.45 | Maria Söderström, HIFK-Friidrott, 21.03 |
Selemon Barega

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Selemon Barega vuonna 2016. |  Selemon Barega vuonna 2016. |  Selemon Barega vuonna 2016. |  |
Maa:  Etiopia
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 10 000 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Doha 2019 | 5 000 m |  |
|  Pronssia | Budapest 2023 | 10 000 m |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belgrad 2022 | 3 000 m |  |
|  Hopeaa | Birmingham 2018 | 3 000 m |  |
|  Pronssia | Glasgow 2024 | 3 000 m |  |
| Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Bathurst 2023 | joukkuekilpailu |  |
Selemon Barega (s. 20. tammikuuta 2000) on etiopialainen kestävyysjuoksija.
Vuoden 2016 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Bydgoszczissa hän voitti kultaa 5 000 metrillä. Seuraavana vuonna hän voitti Nairobissa alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden 3 000 metrillä ja Tlemcenissä alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuden 5 000 metrillä. Samana vuonna hän sijoittui Lontoon MM-kilpailuissa 5 000 metrillä viidenneksi. Vuonna 2018 hän sai hopeaa Birminghamin halli-MM-kilpailuiden 3 000 metrillä. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sai hopeaa 5 000 metrillä ajalla 12.59,70. Tokion olympialaisissa 2020 Barega voitti 10 000 metrin juoksun olympiakultaa ajalla 27.43,22. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden 3 000 metrillä Belgradissa 2022 ajalla 7.41,38. Saman vuoden Eugenen MM-kilpailuissa hän oli 10 000 metrillä viides ja 5 000 metrillä kahdestoista. Hän saavutti maastojuoksun MM-kilpailuissa Bathurstissa 2023 hopeaa joukkuekilpailussa ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa kahdestoista. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän saavutti 10 000 metrillä pronssia ajalla 27.52,72. Hän saavutti Glasgow'n MM-hallikilpailuissa 2024 pronssia 3 000 metrillä ajalla 7.43,64. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sijoittui 10 000 metrillä seitsemänneksi.
Henkilökohtaiset ennätykset

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 500 m | 3.32,97 | Doha | 25. syyskuuta 2020 |
| 3 000 m | 7.26,28 | Eugene | 17. syyskuuta 2023 |
| 5 000 m | 12.43,02 | Bryssel | 21. elokuuta 2019 |
| 10 000 m | 26.34,93 | Nerja | 14. kesäkuuta 2024 |
| Puolimaraton | 57.50 | Valencia | 22. lokakuuta 2023 |
| Maraton | 2.05.15 | Sevilla | 23. helmikuuta 2025 |
| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 500 m | 3.32,97 | Toruń | 17. helmikuuta 2021 |
| 3 000 m | 7.25,82 | Toruń | 6. helmikuuta 2024 |
Duudsonit Amerikassa

| Duudsonit Amerikassa> The Dudesons in America |
| --- | --- |
 Duudsonit Amerikassa
Kestoaika:  30 minuuttia
Pääosissa:  Jukka Hildén Jarno Leppälä Jarno Laasala Hannu-Pekka Parviainen
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Verkko:   MTV  Sub
Esitetty:  6. toukokuuta 2010 – 4. syyskuuta 2010
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  12
Tuotanto
Tuottaja(t):  Tuukka Tiensuu
Leikkaaja(t):  Jared McClurg   Matti Mikkonen
Tuotantoyhtiö(t):  Music Television
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Duudsonit Amerikassa (engl. The Dudesons in America) on Duudsonit-temppuryhmän yhdysvaltalaiselle MTV-kanavalle vuonna 2010 kuvaama televisiosarja. Kuuden miljoonan dollarin budjetilla Yhdysvalloissa kuvattu sarja sisältää temppuja, stuntteja ja piilokameraa. Sarjassa Duudsonit tavoittelevat amerikkalaista unelmaa pohjalaisella päättäväisyydellä. Sarjassa nähdään muun muassa maailman ensimmäiset suomalais-intiaanit ja avaruuslento Uranukseen (your anus).
Sarja tuotettiin yhteistyössä Jackass-sarjan luojien Jeff Tremainen ja Johnny Knoxvillen kanssa. Useat Duudsoneiden jäsenistä vammautuivat sarjan stunteissa: Jukka Hildén satutti nilkkansa ja häntäluunsa, Jarno Leppälä mursi selkänsä ja Jarno Laasala mursi kylkiluunsa.
Ensimmäinen jakso esitettiin MTV-kanavalla 6. toukokuuta 2010. Sarjaa on esitetty yli 60 maassa. Suomessa ensimmäinen jakso esitettiin Subilla 14. tammikuuta 2011. Sarjan vastaanottoa on kutsuttu vaisuksi. Duudsonit alkoivat pian työstää uutta formaattia Duudsonit tuli taloon, joka sai ensiesityksensä tammikuussa 2012.
Jaksot

| Jakso | Nimi | Ensiesitys (MTV) | Ensiesitys (Sub) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Hollywoodin toimintasankarit | 6. toukokuuta 2010 | 14. tammikuuta 2011 |
| 2. | Avaruusoliot hyökkäävät! | 13. toukokuuta 2010 | 21. tammikuuta 2011 |
| 3. | Inkkarit & länkkärit | 20. toukokuuta 2010 | 28. tammikuuta 2011 |
| 4. | Duudsoni-armeija | 16. kesäkuuta 2010 | 4. helmikuuta 2011 |
| 5. | Amerikan urheiluhullut | 23. kesäkuuta 2010 | 11. helmikuuta 2011 |
| 6. | Romuralliraudat | 29. kesäkuuta 2010 | 18. helmikuuta 2011 |
| 7. | Kaukaisten vuorten miehet | 6. elokuuta 2010 | 25. helmikuuta 2011 |
| 8. | Duudsonien huvipuisto | 13. elokuuta 2010 | 4. maaliskuuta 2011 |
| 9. | Matka Uranukseen | 20. elokuuta 2010 | 11. maaliskuuta 2011 |
| 10. | Kukkulan kuninkaat | 27. lokakuuta 2010 | 18. maaliskuuta 2011 |
| 11. | Amerikan historiaa | 4. syyskuuta 2010 | 25. maaliskuuta 2011 |
| 12. | Seuraa amerikan johtajaa | 4. syyskuuta 2010 | 1. huhtikuuta 2011 |
Alankomaiden historia

Antiikin aika
Germaanit

Roomalaisaika

Kansainvaellusaika
Keskiajan Alankomaat
Frankkien valtakunta

Pyhä saksalais-roomalainenkeisarikunta

Burgundien Alankomaat

Seitsemäntoista provinssia

Espanjan Alankomaat
Hollannin tasavalta
Kahdeksankymmenvuotinen sota

Yhdistyneet provinssit

Suurvaltakausi

Batavian vallankumous
Monarkian aika
Batavian tasavalta

Hollannin kuningaskunta

Ranskan keisarikunta

Yhdistynyt Alankomaidenkuningaskunta
Nykyajan Alankomaat
Nyky-Alankomaiden historia

Toinen maailmansota
Alankomaiden historia alkaa esihistorialliselta ajalta 10 000 vuotta sitten.
Esihistoria

Varhaiselle uudelle ajalle saakka Alankomailla tarkoitetaan paljon nykyistä laajempaa aluetta, joka käsitti myös Belgian sekä osia nykyisestä Saksasta ja Ranskasta.
Nykyisten Alankomaiden alueella tai ainakin sen kuivilla rantakaistaleilla ja korkeilla hiekka-alueilla on asuttu jo kymmenientuhansien vuosien ajan. Vanhoista sorakerroksista Maastrichtin läheltä löydetyt jäänteet Neandertalinihmisestä on arvioitu yli 200 000 vuotta vanhoiksi. Asutus lienee ollut vain tilapäistä. Ensimmäiset pysyvät asukkaat olivat jääkauden (paleoliittisen kauden) metsästäjiä. Heistä on jäänyt todisteina piikivestä tehtyjä kirveitä ja nuolenkärkiä. Myös ensimmäinen kanootti on peräisin tältä ajalta (9000 eaa.). Jääkauden jälkeen mesoliittisella kaudella alueella asui useita eri heimoja.
Noin vuonna 5300 eaa. alkoi neoliittinen kausi, jolloin ensimmäiset maanviljelijät saapuivat alueelle. Tästä ovat todisteena Etelä-Limburgin lössiylängön hautalöydöt ja jäljet maatiloista. Maanviljelijät kuuluivat lineaariseen nauhakeramiikkakulttuuriin, ja heillä oli mukanaan viljaa, linssejä ja herneitä. Tämä kulttuuri ei pystynyt levittäytymään Alankomaiden muihin osiin, koska asukkaat eivät vielä tunteneet auraa, jolla savimaata olisi voinut muokata. Koska Alankomaat sopivat hyvin metsästämiseen, noin 4500 eaa. maanviljelijäkulttuuri hävisi väliaikaisesti. Vuoden 4100 eaa. tienoilla Drenthen maakunnassa oli suppilopikarikulttuuri, joka rakensi esihistorian merkittävimmät muistomerkit, hautakammioiksi rakennetut megaliitit (holl. hunebed). Tämä kulttuuri hävisi noin vuoden 3900 eaa. jälkeen.
Ensimmäinen pyörä on peräisin noin vuodelta 2400 eaa. Sen keksivät mahdollisesti kellopikarikulttuurin ihmiset, joilla oli asutusta Atlantin rannikolla Marokosta Skandinaviaanlähde?. Tähän aikaan työstettiin ensimmäistä kertaa Alankomaiden alueella metallia, josta todistavat Veluwen alueelta löydetyt kivialasimet ja kupariset tikarit. Metallin työstäminen yleistyi noin vuoden 2000 eaa. tienoilla pronssikauden alkaessa. Tämän seurauksena erityisesti Drenthe vaurastui, sillä todennäköisesti sen lävitse kulki tärkeä kauppareitti Itämeren ja Skandinavian suuntaan.lähde?
Keskiaika > Varhaiskeskiaika

Kansainvaellusten ja osaksi niistä seuranneen Rooman valtakunnan luhistumisen jälkeen Alankomaiden alue oli jakaantuneena kolmeen osaan. Friisit asuttivat rannikkoalueita, saksit alueen itäosaa ja frankit etelää. Frankkien rajakaupunki oli pitkän aikaa Nijmegen, jonne pystytettiin kuninkaan istuin. Frankit laajensivat alueitaan etelässä, pohjoisessa ja idässä kukistamalla muita kansoja.
Kaarle Suuren aikana, noin vuonna 800 frankkien valtakunta hallitsi sydänalueiltaan Belgiasta ja Pohjois-Ranskasta käsin suurta osaa Eurooppaa, muun muassa nykyistä Saksaa ja Pohjois-Italiaa. Näihin aikoihin kristinuskoon kääntyivät frankkien jälkeen myös friisit ja saksit, joskin heidät suurimmaksi osin käännytettiin pakolla. Valtakunnan suuren koon vuoksi Kaarle Suuren oli pakko antaa maat hallittaviksi lääniherroille, jotka olivat hänelle vastuussa. Vähitellen lääniherruudesta tuli perinnöllistä, ja tästä kehittyi lopulta feodalismi, joka hallitsi Eurooppaa aina uuden ajan alkuun asti.lähde?
Verdunin sopimuksessa vuonna 843 frankkien valtakunta jaettiin Kaarle Suuren kolmen pojanpojan kesken. Alankomaat tuli osaksi Keskifrankkien valtakuntaa, jota hallitsi kuningas Lothar I. Lotharin kuollessa vuonna 855 keskifrankkien valtakunta jaettiin kolmeen osaan, Lotharingian. kuningaskuntaan, Burgundiin ja Italiaan.lähde? Lothar II:n hallitsema Lotharingian kuningaskunta käsitti seuraavat alueet:
Alankomaat
Belgia
Luxemburg
Saksan osavaltiot Nordrhein-Westfalen, Rheinland-Pfalz, Saarland
Ranskan alueet Lothringen (Lorraine) ja Elsass (Alsace)tarvitaan parempi lähde
Lothar II kuoli vuonna 869 lapsettomana, jolloin hänen setänsä, länsifrankkien hallitsija Kaarle Kaljupää sekä itäfrankkien hallitsija Ludvig Saksalainen, jakoivat Lotharingian kuningaskunnan  Meerssenin sopimuksella. Lotharingia hävisi kartalta. 900-luvun alussa perustettiin Lothringenin herttuakunta. Alankomaat (Scheldejoelle asti) tulivat osaksi itäfrankkien valtakuntaa, josta tuli myöhemmin Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta. Tärkeänä kaupankäynnin keskuksena toimi noihin aikoihin friisien Dorestad. Dorestad menetti kuitenkin asemansa viikinkien hyökkäyksien seurauksena. Vuosina 866 ja 882 viikingit hyökkäsivät IJsseljoelle ryöstäen kauppapaikkana ja kirkollisena keskuksena toimineen Deventerin sekä Zutphenin.lähde?
Keskiaika > Myöhäiskeskiaika

Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta ei jäänyt poliittisesti yhtenäiseksi. Paikalliset lääninherrat tekivät kreivi- ja herttuakunnistaan omia pieniä ruhtinaskuntia ja olivat enää vain nimellisesti riippuvaisia keisarista. Suurta osaa Alankomaista hallitsivat keskenään tappelevat ruhtinaat kuten Gelren herttua, Brabantin herttua ja Utrechtin piispa. Myös Liègen ja Kölnin piispat sekaantuivat armeijoineen usein poliittisiin riitoihin. Vähitellen rannikolle muodostui Hollanti. Friisinmaata ja Groningenia hallitsi alempi aatelisto.milloin?lähde?
Vuoden 1000 tienoilla Länsi-Eurooppa alkoi toipua kaoottisesta ”pimeästä keskiajasta”. Väkiluku kasvoi, paljon uusia kaupunkeja perustettiin ja kaupankäynti kasvoi voimakkaasti. Myös nykyisten Alankomaiden ja Belgian alueet hyötyivät tästä kehityksestä. Kaupan painopiste oli vuosina 1100–1500 selkeästi Flanderissa, jossa Gent ja Brugge vaurastuivat lisääntyneen kaupan ansiosta. Tärkeää oli etenkin alueen toimiminen Reininmaan ja Englannin välisen kaupan solmukohtana. Alankomaiden itäosassa IJsselin varrella Hansaliittoon kuuluvat kaupungit kukoistivat; näitä olivat Hasselt, Kampen, Zwolle, Hattem, Deventer, Zutphen ja Doesburg.
Burgundin herttuakunnasta tuli 1300-luvulla merkittävä mahti Länsi-Euroopassa. Se liitti 1300- ja 1400-luvuilla hallintopiiriinsä useita kreivi- ja herttuakuntia, usein rauhanomaisin menetelmin (avioliitoin, rahalla ja perintöinä). Herttua Filip III:n hallintokaudella Burgundiin liitettiin Namur, Hainault, Hollannin herttuakunta (1433), Friisinmaa, Zeeland ja Luxemburg. Laajimmillaan Burgundi ulottui Alankomaista aina Alpeille saakka.
Kun englantilaiset oli Jeanne d’Arcin myötävaikutuksella ajettu Ranskasta, oli Burgundin vuoro joutua liitetyksi voimistuvaan Ranskan kuningaskuntaan. Burgundin viimeinen herttua Kaarle Rohkea kuoli Ranskaa vastaan käydyssä Nancyn taistelussa vuonna 1477. Hänen tyttärensä Maria menetti Burgundin ydinalueet ja hallitsi yhdessä puolisonsa, Habsburgien sukuun kuuluvan keisari Maximilian I:n kanssa jäljelle jäänyttä aluetta, Alankomaita. Alankomaihin kuului myös nykyinen Belgia ja osa Pohjois-Ranskaa, ja juuri nuo alueet olivatkin Alankomaiden tärkein osa, mutta 1500-luvulta lähtien myös Hollannin merkitys alkoi kasvaa.
Habsburgien aika

Maximilian I:n ja Marian poika Filip meni naimisiin Kastilian prinsessa Johannan kanssa, ja hänestä tuli Espanjan hallitsija. Habsburgien valtakuntaan kuului nyt kolme osaa: Itävalta, Burgundille jääneet Alankomaat sekä Espanja.
Maximilian I:n pojanpoika Kaarle V sai perintönä Itävallan, Burgundin ja Espanjan. Kaarle oli syntynyt vuonna 1500 Gentissä, ja myöhemmin hänestä tuli myös keisari. Aluksi hänen oli vielä joidenkin Alankomaiden provinssien (esim. Flanderin) osalta vannottava uskollisuutta kilpailijalleen Ranskan kuninkaalle. Molemmat hallitsijat pääsivät yhteisymmärrykseen siitä, että tämä käytäntö oli vanhanaikainen, ja niin vuoden 1549 pragmaattisessa sanktiossa määrättiin, että Alankomaiden seitsemäntoista provinssia ovat riippumattomia Ranskasta ja Saksasta ja muodostavat itsenäisen kokonaisuuden Habsburgien valtakunnassa.
Muiden hallitsijoiden tavoin Kaarle V pyrki lisäämään henkilökohtaista valtaansa valtakuntansa alueella, mutta etenkään Alankomaiden eteläosissa tämä ei ollut helppoa, vaan vastustus hänen politiikkaansa kohtaan lisääntyi. Herttua Karl von Egmondin johtama Gelder pysyi kauan Kaarle V:n valtakunnan ulkopuolella. Gelderin herttua Kaarle V:stä tuli vasta vuonna 1543.
1500-luvulla uskonpuhdistus saapui Alankomaihin, ja osa väestöstä kääntyi protestanttiseen uskoon. Kaarle V:n poika Filip II oli vakaumuksellinen katolilainen, joten hän vastusti luonnollisesti tätä. Lisäksi hän oli espanjalaismielinen eikä niinkään välittänyt Alankomaista, toisin kuin isänsä Kaarle V. Hallituskautensa alun jälkeen Filip II ei ollut enää edes käynyt valtakuntansa pohjoisosissa. Tästä ristiriidasta kehkeytyi lopulta kahdeksankymmenvuotinen sota (1568–1648).
Alankomaiden kuningaskunta

Vallankumoussodissa ranskalaiset kuitenkin valtasivat Alankomaat, josta tuli Ranskan alainen Batavian tasavalta. Vuonna 1806 se muutettiin Napoleonin veljen Ludvigin hallitsemaksi Hollannin kuningaskunnaksi ja 1810 viimein liitettiin kokonaan senaikaiseen Ranskan toiseen keisarikuntaan.
Wienin kongressissa 1815 muodostettiin Alankomaiden kuningaskunta, jonka hallitsijaksi tuli Orania-Nassaun suvun Vilhelm I. Kuningaskuntaan liitettiin myös nykyinen Belgia, joka kuitenkin irrottautui itsenäiseksi kuningaskunnaksi vuonna 1830. Vilhelm I luopui kruunusta 1840 poikansa Vilhelm II:n hyväksi. Tämän seuraajaksi tuli vuonna 1849 Vilhelm III, jonka jälkeen valtaistuimelle nousi 1890 kuningatar Vilhelmiina. Luxemburg erosi itsenäiseksi kuningas Vilhem III:n kuoltua.
Maailmansodat > Ensimmäinen maailmansota

Alankomaat pysyi puolueettomana ensimmäisessä maailmansodassa. Saksan keisari Vilhelm II tuli Alankomaihin maanpakoon sodan loppuvaiheissa. Maaliskuussa 1920 Alankomaat liittyi Kansainliittoon.
Maailmansodat > Toinen maailmansota

Alankomaat julistautui puolueettomaksi myös toisen maailmansodan puhjetessa. Saksalaiset kuitenkin miehittivät maan vuonna 1940, jolloin kuningasperhe ja hallitus pakenivat Lontooseen. Helmikuussa 1941 saksalaiset aloittivat juutalaisten vainot. Yhteensä 120 000 juutalaista karkotettiin Saksaan, missä 104 000 heistä tuhottiin. Alankomaat vapautettiin vasta vuonna 1945. Sota maksoi yhteensä 210 000 hollantilaisen hengen. Sodan päätyttyä kuningatar Vilhelmiina palasi takaisin vuonna 1945 ja luopui kruunusta 1948 tyttärensä Julianan hyväksi.
Toisesta maailmansodasta 1900-luvun loppuun

Toisen maailmansodan päätyttyä Alankomaat yritti saada sotilasoperaatioilla uudelleen hallintaansa Indonesian, mikä johti Indonesian vallankumoukseen. Alankomaat joutui tunnustamaan Indonesian yhdysvaltojen itsenäisyyden vuoden 1949 lopussa.
Vuonna 1949 perustettiin sotilasliitto Nato, ja Alankomaat liittyi siihen luopuen näin puolueettomuudestaan. Alankomaat on vallannut runsaasti maata merestä. Vuoden 1953 Pohjanmeren tulvassa 1 800 ihmistä hukkui. Vuonna 1959 löydettiin Groningenista maakaasua.
Alankomaat ja Indonesia allekirjoittivat 18. elokuuta 1962 Länsi-Iriania koskevan sopimuksen, jonka perusteella alueen hallinto siirrettiin YK:lle.
Kiinan hallitus julisti 22. heinäkuuta 1966 Alankomaiden Pekingin asiainhoitajan G. J. Jongejansin ei-toivotuksi henkilöksi, mutta kielsi häntä poistumasta maasta ennen kuin kiinalaisten teknikoiden valtuusto olisi turvallisesti lähtenyt Alankomaista.
Vuoden 1967 vaalit voitti uusi puolue, Demokratia ’66. Taloudellisesti 1960-luku oli Alankomaille kukoistavaa aikaa, mikä johtui Euroopan yhteismarkkinoiden avaamista kehitysmahdollisuuksista. Talous lepäsi viiden peruspilarin varassa, jotka olivat Rotterdamin satama sekä suuryhtiöt Unilever, Shell, Philips (Eindhoven) ja AKU (Arnheim). Lisäksi Groningenin luota löydetyn luonnonkaasun poraaminen aloitettiin 1960-luvun alussa. Maakaasu auttoi Alankomaita selviytymään vuoden 1973 öljykriisistä. Vuonna 1975 maakaasu kattoi puolet Alankomaiden energiankulutuksesta ja siitä oli tullut merkittävä vientituote. Suriname itsenäistyi vuonna 1975.
Juliana luovutti valtaistuimen vuonna 1980 tyttärelleen Beatrix’lle.
2000-luvulta 2020-luvulle

Yhteisvaluutta euro otettiin käyttöön vuonna 2002. Samana vuonna murhattiin ulkomaalaisvastainen poliitikko Pim Fortuyn.
Alankomaiden joukot lähtivät Irakiin vuonna 2003. Alankomaat lähetti myös sotilaita osana Naton joukkoja Afganistaniin vuonna 2006 ja kutsui ne kotiin 2010.
Willem-Alexander tuli  Alankomaiden uudeksi kuninkaaksi huhtikuussa 2013. Hän on ensimmäinen miespuolinen hallitsija yli sataan vuoteen Hollannissa. Hänen vaimonsa kuningatar Maxima on syntyjään Argentiinasta. Uuden kuninkaan äiti, kuningatar Beatrix oli luopunut kruunustaan.
Alankomaiden pääministerinä on ollut vuodesta 2010 lähtien liberaalipuolue VVD:n johtaja Mark Rutte, joka on muodostanut vaihtelevia hallituskoalitioita. Vuoden 2017 vaaleissa VVD tuli maan parlamentin suurimmaksi ryhmäksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alankomaiden historia Wikimedia Commonsissa
| n k Euroopan historia maittain |
| --- | --- |
Valtiot:  Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Irlanti  Islanti  Italia  Itävalta  Kazakstan  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Vatikaanivaltio  Venäjä  Viro  Yhdistynyt kuningaskunta 
Muut alueet:  Abhasia  Artsakh  Etelä-Ossetia  Euroopan unioni  Färsaaret  Gibraltar  Kosovo  Pohjois-Kypros  Transnistria
Teräspallit

| Teräspallit> Balls of the street |
| --- | --- |
 Teräspallit-tunnuskuva.
Tyyli:  Piilokamera
Kestoaika:  30 min
Pääosissa:  Elina Viitanen (2012)  Janne Kataja (2010)  Sari Aalto   Jussi Houttu   Jukka Hildén   Jarno Leppälä   Juuso Mäkilähde (2012)  Christian Sandström (2010)  Marja Selänne   Pentti Selänne   Jenna Joutsenjärvi   Mikko Björk   Reino Nordin   Sonja Färling   Ilja Juutilainen   Liisa Niekka
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Sub
Esitetty:  12. maaliskuuta 2010 – 25. toukokuuta 2012
Tuotantokausia:  2
Ikäraja:  
Tunnuskappale:  Ako Kiiski Ville Nurmi
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  Seija-Liisa Eskola Antti Väisänen Tomi Suomela (SUB) 
Ohjaaja(t):  Joona Kortesmäki
Käsikirjoittaja(t):  Joona Kortesmäki Timo Wright
Leikkaaja(t):  Antti Mikkola
Lavastaja(t):  Teppo Järvinen Esa Set Up (lavasterakennus) Esa Paajamaa(lavasterakennus) 
Kuvaaja(t):  Eero Lamsä (pääkuvaaja) Erkki Suokonautio (kuvaaja) 
Tuotantoyhtiö(t):  Nordiskfilm
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
Elonet
Teräspallit on suomalaisversio brittiläisestä Balls of Steel -televisio-ohjelmaformaatista, jossa yhdeksän näyttelijää esittää erilaisia sketsejä ja temppuja niin studiossa kuin julkisilla paikoillakin. Lisäksi ohjelmassa ovat mukana Duudsonit. Teräspallit alkoi Suomessa vuoden 2010 keväällä Sub-kanavalla Janne Katajan juontamana. Ohjelman ensimmäisellä kaudella esitettiin 10 jaksoa. Ohjelman toinen kausi alkoi keväällä 2012, jolloin uutena juontajana aloitti Elina Viitanen. Toisella kaudella nähtiin temppuja myös Britanniasta ja Australiasta.