stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – naisten 200 m
Tulokset > Välierät

Erien kaksi parasta (Q) ja seuraavat kaksi nopeinta (q) etenivät loppukilpailuun.
| Sija | Erä | Rata | Nimi | Maa | Aika | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 3 | 6 | Dina Asher-Smith |  Iso-Britannia | 22,16 | Q |
| 2 | 2 | 5 | Brittany Brown |  Yhdysvallat | 22,46 | Q |
| 3 | 1 | 5 | Anglerne Annelus |  Yhdysvallat | 22,49 | Q |
| 4 | 1 | 9 | Mujinga Kambundji |  Sveitsi | 22,49 | Q |
| 5 | 3 | 4 | Dezerea Bryant |  Yhdysvallat | 22,56 | Q |
| 6 | 2 | 9 | Tynia Gaither |  Bahama | 22,57 | Q, SB |
| 7 | 2 | 7 | Ivet Lalova-Collio |  Bulgaria | 22,58 | q |
| 8 | 3 | 9 | Gina Bass |  Gambia | 22,60 | q |
| 9 | 1 | 3 | Crystal Emmanuel |  Kanada | 22,65 | SB |
| 10 | 1 | 6 | Aminatou Seyni |  Niger | 22,77 |  |
| 11 | 1 | 4 | Jodie Williams |  Iso-Britannia | 22,78 |  |
| 12 | 3 | 3 | Maja Mihalinec |  Slovenia | 22,81 |  |
| 13 | 3 | 8 | Lisa-Marie Kwayie |  Saksa | 22,83 |  |
| 14 | 2 | 2 | Basant Hemida |  Egypti | 22,92 |  |
| 15 | 1 | 2 | Jamile Samuel |  Alankomaat | 23,02 |  |
| 16 | 2 | 4 | Carolle Zahi |  Ranska | 23,03 |  |
| 17 | 3 | 2 | Marileidy Paulino |  Dominikaaninen tasavalta | 23,03 | SB |
| 18 | 1 | 7 | Tatjana Pinto |  Saksa | 23,11 |  |
| 19 | 2 | 8 | Beth Dobbin |  Iso-Britannia | 23,11 |  |
| 20 | 1 | 8 | Shashalee Forbes |  Jamaika | 23,14 |  |
| 21 | 2 | 3 | Jessica-Bianca Wessolly |  Saksa | 23,37 |  |
| 22 | 3 | 5 | Kamaria Durant |  Trinidad ja Tobago | 23,44 |  |
| 23 | 3 | 7 | Anthonique Strachan |  Bahama | 25,44 |  |
| 24 | 2 | 6 | Elaine Thompson |  Jamaika | DNS | DNS |
Tulokset > Loppukilpailu

Loppukilpailu järjestettiin 2. lokakuuta 2019 kello 22.35.
| Sija | Rata | Nimi | Maa | Aika | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01  | 7 | Dina Asher-Smith |  Iso-Britannia | 21,88 | NR |
| 02  | 6 | Brittany Brown |  Yhdysvallat | 22,22 | PB |
| 03  | 4 | Mujinga Kambundji |  Sveitsi | 22,51 |  |
| 4 | 5 | Anglerne Annelus |  Yhdysvallat | 22,59 |  |
| 5 | 8 | Dezerea Bryant |  Yhdysvallat | 22,63 |  |
| 6 | 2 | Gina Bass |  Gambia | 22,71 |  |
| 7 | 3 | Ivet Lalova-Collio |  Bulgaria | 22,77 |  |
| 8 | 9 | Tynia Gaither |  Bahama | 22,90 |  |
Val Plumwood

| Val Plumwood |
| --- | --- |
 Plumwood vuonna 1990
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. elokuuta 1939 Terrey Hills, Uusi Etelä-Wales, Australia
Kuollut: 29. helmikuuta 2008 (68 vuotta) Australian pääkaupunkiterritorio
Kansalaisuus:  australialainen
Aiheesta muualla
valplumwood.com
Val Plumwood (11. elokuuta 1939 Terrey Hills, Uusi Etelä-Wales, Australia – 29. helmikuuta 2008 Australian pääkaupunkiterritorio) oli merkittävä australialainen ympäristöön keskittynyt filosofi.
Plumwood oli Australian kansallisen yliopiston keskeinen jäsen ja valmistui sieltä tohtoriksi 1990. Hän opetti monissa korkeakouluissa, kuten Tasmanian- ja Montanan yliopistoissa. Plumwood oli tärkeä henkilö Australian sademetsien pelastuskampanjassa 1970- ja 1980-luvuilla. Hän kirjoitti myöhemmin klassikoksi muodostuneen kirjan Feminism and the Mastery of Nature vuonna 1992. Plumwood toimi myös vierailevana professorina lukuisissa yliopistoissa.
Tuuleen kirjoitettu

| Tuuleen kirjoitettu> Written on the Wind |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Douglas Sirk
Käsikirjoittaja:  George Zuckerman
Perustuu:  Robert Wilderin romaaniin
Tuottaja:  Albert Zugsmith
Säveltäjä:   Frank Skinner  Victor Young 
Kuvaaja:  Russell Metty
Leikkaaja:  Russell F. Schoengarth
Tuotantosuunnittelija:  Robert Clatworthy
Pukusuunnittelija:  Bill Thomas
Pääosat:   Rock Hudson  Lauren Bacall  Robert Stack  Dorothy Malone 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Studios
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:  1956
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuuleen kirjoitettu (Written on the Wind) on vuonna 1956 ensi-iltansa saanut Douglas Sirkin ohjaama draamaelokuva. George Zuckermanin käsikirjoitus perustuu Robert Wilderin vuonna 1947 kirjoittamaan novelliin. Pääosissa ovat Rock Hudson, Lauren Bacall, Robert Stack ja Dorothy Malone. Elokuva kertoo seksin, vallan ja rahan yhteen punoutuneista siteistä. Dorothy Malone sai Oscar-palkinnon elokuvan sivuroolista ja lisäksi elokuva sai Oscar-ehdokkuudet tunnuslaulustaan, jonka on säveltänyt Victor Young ja sanoittanut Sammy Cahn, sekä miessivuosasta (Robert Stack).
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rock Hudson  | … |  Mitch Wayne   |
|  Lauren Bacall  | … |  Lucy Moore Hadley   |
|  Robert Stack  | … |  Kyle Hadley   |
|  Dorothy Malone  | … |  Marylee Hadley   |
|  Robert Keith  | … |  Jasper Hadley   |
|  Robert J. Wilke  | … |  Dan Willis   |
|  Edward Platt  | … |  tohtori Paul Cochrane   |
|  Harry Shannon  | … |  Hoak Wayne, Mitchin isä   |
|  Roy Glenn  | … |  Sam   |
|  Maidie Norman  | … |  Bertha   |
|  Grant Williams  | … |  Biff Miley   |
|  William Schallert  | … |  toimittaja Jack Williams   |
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tuuleen kirjoitettu Wikimedia Commonsissa
Val Valentino

Val Valentino (s. 14. kesäkuuta 1956 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen taikuri, joka tunnetaan parhaiten Taikatemput paljastuvat -ohjelmasta, jossa hän esitti ”Naamioitunutta taikuria”.
Aiheesta muualla

Kotisivut
Val Logsdon Fitch

| Val Logsdon Fitch |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. maaliskuuta 1923 Merriman, Nebraska, Yhdysvallat
Kuollut: 5. helmikuuta 2015 (91 vuotta) Princeton, New Jersey, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Columbian yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Leo James Rainwater
Instituutti:  Princetonin yliopisto  Brookhavenin laboratorio
Tutkimusalue:  Fysiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1980)
Val Logsdon Fitch (10. maaliskuuta 1923 Merriman, Nebraska – 5. helmikuuta 2015 Princeton, New Jersey) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hän toimi professorina Princetonin yliopistossa vuodesta 1960. Fitch sai vuonna 1980 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä James Watson Croninin kanssa mesoneja koskevista tutkimuksista.
Fitch kasvoi ja kävi koulunsa Nebraskassa ja osallistui samalla perheensä karjatilan hoitamiseen, mikä tarkoitti lähinnä tilan laitteiden ja rakenteiden jatkuvaa korjaamista. Toisen maailmansodan aikana hänet lähetettiin sotilaana Los Alamosiin avustamaan Manhattan-projektissa. Sodan jälkeen hän lopetteli perustutkintonsa McGilin yliopistossa ja pääsi sitten jatko-opiskelijaksi Columbian yliopistoon, missä teki väitöskirjaansa Jim Rainwaterin ohjauksessa.
Fitch väitteli vuonna 1954 ja meni töihin Princetonin yliopistoon. Vuonna 1964 hän teki James Watson Croninin kanssa kokeita K-mesoneilla. He osoittivat, että kaikki niiden reaktiot eivät palautuisi alkutilaan, jos aika kulkisi toiseen suuntaan. Tämä oli ensimmäinen havainto CP-rikoksi kutsutusta ilmiöstä; se poikkesi aiemmin oletetusta CP-symmetriasta ja johti fysiikan perusperiaatteiden tarkistamiseen.
Töyhtöharakkakyyhky

| Töyhtöharakkakyyhky |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kyyhkylinnut Columbiformes
Heimo::  Kyyhkyt Columbidae
Suku::  Harakkakyyhkyt Reinwardtoena
Laji::  crassirostris
Kaksiosainen nimi
 Reinwardtoena crassirostris  (Gould), 1856 
Katso myös
   Töyhtöharakkakyyhky Wikispeciesissä   Töyhtöharakkakyyhky Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Töyhtöharakkakyyhky (Reinwardtoena crassirostris) on Papua-Uuden-Guinean kotoperäinen kyyhkylintu, joka elää Bismarckinsaarilla Bougainvillestä kaakkoon San Cristobaliin. Lajin holotyypin kuvaili John Gould Guadalcanalista 1856.
Udraw Studio

| Udraw Studio |
| --- | --- |
 Udraw Studion pohjoisamerikkalainen kansikuva.
Kehittäjä:  Pipeworks Software
Julkaisija:  THQ
Julkaistu:   14. marraskuuta 2010  24. helmikuuta 2011  4. maaliskuuta 2011
Lajityyppi:  Taide
Pelimuoto:  Yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB:E CSM:6
Alusta:  Wii
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Udraw Studio on Pipeworksin kehittämä ja THQ:n julkaisema taidepeli. Pelin pelaamiseen tarvitaan Udraw-piirustuslautaa, joka julkaistiin Pohjois-Amerikassa marraskuussa 2010 ja muualla maailmassa alkuvuodesta 2011. Udraw Studiossa ei ole erillisiä tarinatiloja, vaan peli on suunniteltu vapaaseen taideteosten suunnitteluun.
Moodit ja sisältö > Paint-moodi (Paint mode)

Painting-moodissa voi maalata omia maalauksia. Ennen maalaamista täytyy valita kangas ja paikka. Kun pelaaja maalaa, hän voi käyttää useita värejä ja muokata maalauksen kokoa. Pelaaja voi myös laittaa postimerkkejä maalauksiinsa ja vaihtaa niiden väriä.
Kun pelaaja on saanut valmiiksi oman taideteoksensa, hän voi tallentaa sen piirustuslaudassa olevaan galleriaan tai ottaa siitä valokuvan.
Moodit ja sisältö > Värityskirja (Coloring Book)

Värityskirja-moodissa voi harjoitella värittämistä. Ennen värittämistä täytyy valita värisivun laji, ja sen jälkeen haluttu värityssivu. Värityskirja-moodissa työkalut ovat samat kuin Paint-moodissa ja väritetyt teokset voi tallentaa galleriaan.
Vastaanotto

Peli sai ristiriitaisen vastaanoton, sillä GameRankingsin neljän arvostelijan antamaksi keskiarvosanaksi muodostui 66,50%, joka muodostui Cubed3:n pisteistä 7/10, Games Mater UK:n 71/100, Ngamer UK:n 65/100 ja Nintendo World Reportin 6/10. Christopher Healy suoritti pelin arvostelun Common Sense Mediassa ja antoi sille neljä tähteä viidestä ja ikäsuosituksen 6+.
Käännös suomeksi
Unescon Madanjeet Singh -palkinto

UNESCO-Madanjeet Singhin palkinto on Unescon vuodesta 1996 myöntämä palkinto. Palkinnon summa on 100 000 dollaria. Palkinnon jakaa Unesco pääsihteeri ja hänen johtamansa palkintolautakunta, joka edustaa eri alueita maailmassa. Jäsenet ovat Unescon jäsenvaltioiden kansalaisia. Palkinto on nimetty intialaisen taiteilijan ja Unescon hyvän tahdon lähettilään Madanjeet Singhin mukaan.
Palkinnon saajat

| vuosi | palkinnon saaja  | maa |
| --- | --- | --- |
| 2018 | Manon Barbeau |  Kanada |
| 2018 | Coexist Initiative |  Kenia |
| 2016 | Liittovaltion suvaitsevaisuuden, psykologian ja koulutuksen tutkimus- ja menetelmäkeskus |  Venäjä |
| 2014 | Ibrahim Ag Idbaltanat |  Mali |
| 2014 | Francisco Javier Estévez Valencia |  Chile |
| 2011 | Anarkali Kaur Honaryar |  Afganistan |
| 2011 | Khaled Abu Awwad |  Palestiinalaishallinto |
| 2009 | François Houtart |  Belgia |
| 2009 | Abdul Sattar Edhi |  Pakistan |
| 2006 | Veerasingham Anandasangaree |  Sri Lanka |
| 2004 | Taslima Nasreen |  Bangladesh |
| 2002 | Aung San Suu Kyi |  Burma |
| 2000 | paavi  Shenouda III |  Egypti |
| 1998 | Narayan Desai |  Intia |
| 1998 | Joint Action Committee for People's Rights |  Pakistan |
| 1996 | Pro-femmes Twese Hamwe -naisjärjestö |  Ruanda |
Utele-teoria

Utele-teoria ("Universal Theory of the Energies in Life on the Earth") on Jorma Saarnin näennäistieteellinen kosmologinen teoria. Saarni väittää Utelen mahdollistavan täysin uudenlaisen tavan tuottaa halpaa energiaa. Utele yhdistää suhteellisuusteorian kvanttimekaniikkaan ja ratkaisee lisäksi ilmastonmuutoksen aiheuttamat ongelmat.
Vuonna 2002 Saarni julkaisi kirjan Elämme mustassa aukossa, jossa Saarni väitti että Aurinko on Linnunradan keskellä ja että tähdet ovat luonteeltaan täysin erilaisia kuin Aurinko. Auringon valo on "gravitaatiovaloa", tähtien valo taas "energiavaloa".
Saarni oli ajatellut julkistaa kehittämänsä atomimallin väitöskirjana vuonna 1999, mutta Oulun yliopisto ei kuitenkaan innostunut asiasta, joten suunnitelma UTELE-teorian edistämiseksi ja esittelemiseksi avoimena ja julkisena hankkeena muuttui yksityiseksi hankkeeksi. Saarni perusti kolmen yrityksen konsernin tutkimaan Utele-teoriaa. Utele-yhtiöillä oli toimitilat Oulunsalossa. Talouselämä kertoi syyskuussa 2006, että Utelen hallitukseen ovat tulleet Keskon hallintoneuvoston entinen puheenjohtaja, kauppaneuvos Matti Kallio, sekä entinen Soneran ja kuwaitilaisen Wataniya-teleoperaattorin toimitusjohtaja Harri Koponen. Lehden mukaan he uskovat lujasti yritykseen ja ovat sijoittaneet rahaa sen toimintaan.
Utele-yhtiöt

Saarni perusti Utele-yhtiöiden rinnalle muita osakeyhtiöitä:
Utele-Instituutti Oy, oli vuosina 2000 - 2011 toiminut, kotipaikka oli Helsinki, toimipaikka Oulunsalo, jonka toimialana oli kone- ja prosessisuunnittelu. Utele Instituutin hallituksen jäseninä toimivat Jorma Saarni ja Matti Kallio. Utele-Instituutti Oy sulautui heinäkuussa 2011 Utele International Oy -yhtiöön. Myös Saarnin perustama Utele Energy Oy, joka oli perustettu vuonna 2003, päätoimialanaan kone- ja prosessisuunnittelu, sulautui Utele International -yhtiöön.
Utele International Inc, perustettu vuonna 2003, toimii Utele-Groupin holding-yhtiönä. Yrityksen hallitukseen kuuluu Jorma Saarni ja Matti Kallio. Kaupparekisteritietojen mukaan yrityksen päätoimialat ovat kiinteistön hallinto ja vuokraus. Utele International Oy hallituksen puheenjohtajaksi tuli keväällä 2010 Keskon entinen hallintoneuvoston puheenjohtaja, kauppaneuvos Matti Kallio ja Ruotsin tiede- ja teknologiaviraston ex-toimitusjohtajana Lars Jeding siirtyi syrjään. Saarni itse keskittyi enemmän "--tieteeseen ja tutkimukseen". Utele International Oy:n toimitusjohtajana toimii Pasi Hämäläinen. Yhtiö kertoi keväällä 2010 ”--avaavansa lähiaikoina Utele-teorian peruslähtökohtia aikaisempaa syvällisemmin muutamalle kansainväliselle yliopistolle ja tutkimuslaitokselle tavoitteena saada tieteellinen näyttö teorian toimivuudesta”.
Saarni teki vuonna 2001 patenttihakemuksen otsikolla ”Menetelmä auton sähkölaitteiden toiminnan konstruoimiseksi”, mutta ei lunastanut ko. patenttia.
Utele ilmoitti osakkeenomistajille julkaisevansa "evidenssilaitteen" vuoden 2007 kuluessa. Laitteen oli tarkoitus todistaa teorian keskeisiä sisältöjä, mutta toistaiseksi laitteesta ei ole uutisoitu.
Tammikuussa 2011 sanomalehti Kaleva uutisoi, että Utele olisi kuoppaamassa teoriaansa ja Utelen ympärille perustetut yhtiöt ovat sulautumassa yhdeksi. Kaupparekisteritietojen perusteella yhtiön varat alkavat myös loppua.
Aiheesta muualla

http://www.utele.org/ Utele-teorian ja yhtiöiden kotisivu
http://www.youtube.com/watch?v=es8BJOTgIy4 Jorma Saarni Youtubessa
Töyhtöhaukka

| Töyhtöhaukka |
| --- | --- |
 Töyhtöhaukka
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Elaninae
Suku::  Aviceda
Laji::  '’subcristata
Kaksiosainen nimi
 Aviceda subcristata  (Gould, 1838)  
Alalajit
 Aviceda subcristata bismarckii (Sharpe, 1888)  Aviceda subcristata coultasi Mayr, 1945  Aviceda subcristata gurneyi (E. P. Ramsay, 1882)  Aviceda subcristata megala (Stresemann, 1913)  Aviceda subcristata obscura Junge, 1956  Aviceda subcristata pallida (Stresemann, 1913)  Aviceda subcristata reinwardtii (Schlegel & S. Muller, 1841)  Aviceda subcristata rufa (Schlegel, 1866)  Aviceda subcristata stenozona (G. R. Gray, 1858)  Aviceda subcristata stresemanni (Siebers, 1930)  Aviceda subcristata subcristata (Gould, 1838)  Aviceda subcristata timorlaoensis (A. B. Meyer, 1893)  Aviceda subcristata waigeuensis Mayr, 1940 
Katso myös
   Töyhtöhaukka Wikispeciesissä   Töyhtöhaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Töyhtöhaukka (Aviceda subcristata) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sen levinneisyysaluetta on Australia, Indonesia, Papua-Uusi-Guinea, Solomonsaaret, joissa se pesii, ja lisäksi Itä-Timor.
Sitä esiintyy erilaisissa metsissä, sisämaan kosteikoilla ja savanneilla. Sen kanta on vakaa. Ilmastonmuutos vaikuttaa Australian lintujen levinneisyyteen, runsauteen ja muuttoon.
USS Pope (DE-134)

| USS Pope |
| --- | --- |
 USS Pope
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Consolidated Steel Corporation, Orange, Texas
Kölinlasku:  14. heinäkuuta 1942
Laskettu vesille:  12. tammikuuta 1943
Palveluskäyttöön:  25. kesäkuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  17. toukokuuta 1946
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 22. elokuuta 1973
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 253 t (standardi) 1 590 t (kuormattu)
Pituus:  93,27 m
Leveys:  11,15 m
Syväys:  3,18 m
Koneteho:  6 000 shp (4,5 MW)
Nopeus:  21 solmua (39 km/h)
Miehistöä:  8 upseeria ja 201 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  3 x 3"/L50 (76 mm) -tykkiä 2 x Bofors 40 mm ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisena asennuksena 8 x Oerlikon 20 mm ilmatorjuntatykkiä 3 x 21" (533 mm) torpedoputkea 8 x syvyyspomminheitintä 1 x Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 2 x kiskoa
USS Pope (runkonumero DD-134) oli Yhdysvaltain  laivaston Edsall-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus suojasi Atlantilla saattueita sukellusveneiden ja lentokoneiden hyökkäyksiltä.
Valmistus

Alus tilattiin Consolidated Steel Companyltä Orangesta Texasista, missä köli laskettiin 14. heinäkuuta 1942. Alus laskettiin vesille 12. tammikuuta 1943 kumminaan rouva Rae W. Fabens ja otettiin palvelukseen 25. kesäkuuta ensimmäisenä päällikkönään Frederick Sherman Hall.
Palvelus

Bermudalla järjestettyjen koeajojen päätyttyä alus suojasi ensimmäisen saattueensa Casablancaan 23. syyskuuta 1943 ja kaksi saattuetta Välimerelle. Alus liitettiin saattuetukialus USS Guadalcanalin ympärille koottuun sukellusveneidentorjuntaosastoon TG21.12. Alus upotti osastonsa mukana 9. huhtikuuta 1944 Saksan laivaston sukellusveneen U-515:n Ranskan Marokon rannikolla. Se valtasi 4. kesäkuuta U-505:n Cape Blanchen länsipuolella. Alus oli osaston mukana Atlantilla ja Karibialla Euroopan sotatoimien loppumiseen saakka. Se upotti 24. huhtikuuta 1945 U-546:n.
Sotatoimien päätyttyä Pope ja USS Pillsbury saattoivat Pohjois-Atlantilla antautuneen U-858:n Cape Mayhin, jonka jälkeen se saattoi saattueen Atlantin poikki. Palattuaan Yhdysvaltoihin alus oli lentotukialus USS Solomonsin lentäjien pelastusaluksena Norfolkin ja Mayportin edustalla, mistä vapauduttuaan sen palveluksesta poisto aloitettiin. Alus poistettiin palveluksesta 17. toukokuuta 1946 Green Cove Springsissä Floridassa ja liitettiin Atlantin reserviosastoon. Se myytiin 1970 romutettavaksi.
Unescon maailmanperintökohteet Andorrassa

Unesco on nimennyt Andorrasta yhden kohteen maailmanperintöluetteloon. Kohde on merkittäviä kulttuuriperintönsä ansiosta.
Maailmanperintökohteet

| Paikka | Kuva | Sijainti | Kriteerit | Ala (ha) | Vuosi | Kuvaus | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Madriu-Claror-Perafitan laakso |  | Andorra 42°29′41″N, 1°35′44″W | Kulttuurikohde V | 4 247 | 2004 | Madriu-Claror-Perafitan laakso kattaa yli 4 000 hehtaarin alueen Pyreneiden vuoristossa. Alue on säilynyt muuttumattomana 700 vuoden ajan, ja se toimii esimerkkinä siitä miten ihmiset ovat tulleet toimeen karuissa vuoristo-oloissa vuosisatojen ajan. |  |
Töyhtötikka

| Töyhtötikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Töyhtötikat Celeus
Laji::  elegans
Kaksiosainen nimi
 Celeus elegans  (Müller, 1776) 

Katso myös
   Töyhtötikka Wikispeciesissä   Töyhtötikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Töyhtötikka (Celeus elegans) on eteläamerikkalainen tikka. Sen esiintymisalue käsittää mantereen pohjoisosan Kolumbian itäosista Ranskan Guyanaan, Trinidadiin, Brasilian pohjois-, keski- ja länsiosat, Bolivian pohjoisosan, sekä Perun ja Ecuadorin itäosat. Lajista tunnetaan kuusi alalajia. Philipp Ludwig Statius Müller kuvaili lajin holotyypin Cayennesta vuonna 1776.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – naisten 400 m

| Lajit yleisurheilunMM-kilpailuissa 2019   |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | miehet | naiset |  |
| 200 m | miehet | naiset |  |
| 400 m | miehet | naiset |  |
| 800 m | miehet | naiset |  |
| 1 500 m | miehet | naiset |  |
| 5 000 m | miehet | naiset |  |
| 10 000 m | miehet | naiset |  |
| 100 m aj |  | naiset |  |
| 110 m aj | miehet |  |  |
| 400 m aj | miehet | naiset |  |
| 3 000 m ej | miehet | naiset |  |
| 4 × 100 m | miehet | naiset |  |
| 4 × 400 m | miehet | naiset | seka |
| Maraton | miehet | naiset |  |
| 20 km kävely | miehet | naiset |  |
| 50 km kävely | miehet | naiset |  |
| Korkeushyppy | miehet | naiset |  |
| Seiväshyppy | miehet | naiset |  |
| Pituushyppy | miehet | naiset |  |
| Kolmiloikka | miehet | naiset |  |
| Kuulantyöntö | miehet | naiset |  |
| Kiekonheitto | miehet | naiset |  |
| Moukarinheitto | miehet | naiset |  |
| Keihäänheitto | miehet | naiset |  |
| Seitsenottelu |  | naiset |  |
| Kymmenottelu | miehet |  |  |
n · k · 
Naisten 400 metrin juoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 30. syyskuuta – 3. lokakuuta 2019.
Aikataulu

| Päivämäärä | Aika | Kierros |
| --- | --- | --- |
| 30. syyskuuta | 18.20 | Alkuerät |
| 1. lokakuuta | 20.50 | Välierät |
| 3. lokakuuta | 23.50 | Loppukilpailu |