Vesikosken kahakka
Kahakka

Turkulaisten poistuttua päättivät Loimaan, Alastaron ja Vampulan suojeluskunnat lopettaa vallankumouskomitean ja työväen järjestyskaartin omavaltaiset toimet. Keskiviikkoaamuna 100–150 suojeluskuntalaista kokoontui Alastarolla, jossa he ottivat haltuunsa puhelinkeskuksen ja suuntasivat sen jälkeen Loimaalle. Vesikosken työväentalolle kokoontuneet lakkolaiset ehtivät kuitenkin puhelimitse saamaan tiedon suojeluskuntalaisten aikeista. Heitä vastaan lähetettiin Vesikosken ja Hirvikosken järjestyskaartilaisista muodostettu pieni osasto, jolla oli aseinaan vanhoja haulikoita sekä metsästysaseiksi tarkoitettuja luodikoita.
Vastakkaisista suunnista etenevät osapuolet kohtasivat Loimijoen ylittävällä Haitulan sillalla noin 10 kilometrin päässä Loimaalta. Suojeluskuntalaisten avattua tulen, yksi järjestyskaartilainen haavoittui ja muut lähtivät sekasorrossa pakenemaan. Välikohtauksen silminnäkijänä oli muun muassa 14-vuotias Olga Niemelä, joka kertoi: ”Siellä he seisoivat vastakkain hetken. Näimme kuinka rekien kyydistä nousi miehiä ja epämääräistä liikettä, kunnes suojeluskunnan miehet alkoivat ampua. Kauhuksemme näimme työväen järjestyskaartilaisen putoavan ratsun selästä.” Suojeluskuntalaiset saivat vangittua muutaman järjestyskaatilaisen, mutta suuri osa palasi Loimaalle varoittamaan muita. Vatsaan haavoittunut kivityömies Kustaa Jalmari Ruoho kuljetettiin Turun lääninsairaalaan, jossa hän kuoli vammoihinsa 27. marraskuuta.
Parin kilometrin päässä Loimaan kirkonkylästä sijaitsevalla Vesikoskella noin 30–40 järjestyskaartilaista asettui väijyksiin Loimijoen ylittävän sillan tuntumaan Loimijoen paperitehtaan yläkertaan sekä vastarannalle Myllykylän tilan päärakennuksen vintille ja Vesikosken myllyn suojiin. Suojeluskuntalaiset saapuivat paikalle noin puolenpäivän aikaan, jolloin järjestyskaartilaiset avasivat välittömästi heitä vastaan tulen. Suojeluskuntalaiset säntäsivät pakoon tai hakivat suojaa Myllykylän rakennuksista, mutta Vampulalasta kotoisin ollut Oskari Mäkituovola ehti saamaan surmansa maantiellä. Ekmanin makkaratehtaan ulkorakennukseen piiloutunut 27-vuotias suojeluskuntalainen Väinö Ojala (s. 1889) onnistui ampumaan 24-vuotiaan loimaalaisen leipurin Jalmari Liljan (s. 1893), jonka jälkeen myös Ojala ammuttiin. Paikalta paenneet suojeluskuntalaiset vetäytyivät lopulta aina 50 kilometrin päähän Huittisten Lauttakylään saakka.
Koska puhelinyhteydet olivat poikki, lähetti järjestyskaarti suojeluskuntalaisista tiedon saatuaan elintarvikelautakunnan puheenjohtajana toimineen työmiehen Erkki Jussilan junalla hakemaan apua Turusta. Miliisilaitoksella ryhdyttiin heti Jussilan saavuttua kokoamaan apujoukkoja, ja kello 15 Turun rautatieasemalle kokoontui noin 100 järjetyskaartilaista ja 20 venäläistä matruusia valmiina lähtemään Loimaalle Tuomas Hyrskymurron johdolla. Veturia ei kuitenkaan aluksi järjestynyt, jonka vuoksi osasto pääsi matkaan vasta kello 17, irrotettuaan veturin Helsingistä saapuneesta matkustajajunasta. Liedon asemalla junasta jäi 30 järjetyskaartilaisen ja matruusin ryhmä, joka ryhtyi tekemään paikkakunnalla tarkastuksia, muiden jatkaessa Loimaalle. Osasto saapui perille vasta illalla noin kello 19, jolloin taistelu oli jo tauonnut ja tilanne Loimaalla rauhoittunut.
Joidenkin tietojen mukaan Turun järjestyskaartin mukana matkusti myös Punaisen Ristin osasto hoitamaan haavoittuneita ja korjaamaan kaatuneet, mutta toisten lähteet kertovat, että suojeluskuntalaisten ruumiit lojuivat maantien reunassa vuorokauden, ennen kuin ne pastori Kaukovaaran pyynnöstä vietiin pois. Paenneiden suojeluskuntalaisten kautta tieto Loimaan tapahtumista kiiri Helsinkiin, jossa porvarilliset puolueet vielä samana iltana jättivät sosialidemokraattien eduskuntaryhmälle asiaa koskevan kirjelmän. Heidän mukaansa tapahtumista olivat kuitenkin vastuussa yksinomaan porvarit.
Kunnallissairaalassa yöpyneet turkulaiset lähettivät seuraavana aamuna osaston Alastarolle, jossa suojeluskuntalaisen keskiviikkoaamuna lopettama lakko oli illalla aloitettu uudelleen. Matkan varrella järjestyskaartilaiset törmäsivät Kurittulassa kahteen Loimaalta perääntyneeseen suojeluskuntalaiseen, joiden kanssa syntyneessä välikohtauksessa sai surmansa suojeluskuntaan kuulunut talollisen poika Johannes Hurri (s. 1893). Järjestyskaarti vangitsi torstaina myös Loimaan suojeluskunnan päällikön Kalle Pien. Hänet toimitettiin Humppilan aseman lähelle Kankareen torppaan, josta Piki kuitenkin onnistui pakenemaan. Loimaalla ja Alastarolla suoritettiin vielä asetarkastuksia, mutta kun mitään ei löytynyt, palasi Turusta saapunut osasto takaisin lauantaina 24. marraskuuta.