stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksandr Nikulin

| Aleksandr Nikulin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. elokuuta 1985 (ikä 39) Perm, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  Anglet Hormadi
Sarja:  Ligue Magnus
Pelinumero:  36
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2004–
Aik. seurat:  TsSKA Moskova (RSL/KHL) Binghamton Senators (AHL) Ottawa Senators (NHL) San Antonio Rampage (AHL) Phoenix Coyotes (NHL) Amur Habarovsk (KHL) Sibir Novosibirsk (KHL) Spartak Moskova (KHL) Buran Voronež (VHL) Neftehimik Nižnekamsk (KHL) Lada Toljatti (KHL) Vitjaz Podolsk (KHL) HK 32 Liptovský Mikuláš (SloEL) TUTO Hockey
NHL-varaus:  122. varaus, 2004 Ottawa Senators
Aleksandr Sergejevitš Nikulin (ven. Александр Сергеевич Никулин; s. 25. elokuuta 1985 Perm, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa Ranskan Ligue Magnusin Anglet Hormadissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Nikulin on pelannut urallaan myös kolme NHL-ottelua Ottawa Senatorsissa ja Phoenix Coyotesissa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Yhdysvallat 2005 | jääkiekko |  |
Nikulin pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005, jolloin hän voitti hopeaa. Nikulin on pelannut myös Venäjän A-maajoukkueessa yhteensä kymmenen ottelua Euro Hockey Tourilla kausina 2005–2006 ja 2006–2007.
Alfred Cortot

Alfred Cortot.
Alfred Denis Cortot (26. syyskuuta 1877 – 15. kesäkuuta 1962) oli ranskalais-sveitsiläinen pianisti ja kapellimestari. Hänen isänsä oli ranskalainen ja äitinsä sveitsiläinen.
Cortot syntyi Nyonissa, Sveitsin ranskankielisellä alueella ja opiskeli Pariisin konservatoriossa. Hän debytoi vuonna 1897 esittämällä Ludwig van Beethovenin kolmannen pianokonserton. Vuonna 1902 hän johti Richard Wagnerin Jumalten tuhon Pariisin-ensiesityksen.
Cortot opetti vuosina 1907–1923 Pariisin konservatoriossa muiden muassa Clara Haskilia, Dinu Lipattia, Vlado Perlemuteria ja Marguerite Monnotia. Vuonna 1919 hän perusti Pariisissa École Normale de Musique de Paris -opiston. Hän kuoli Lausannessa.
Cortot on opettanut myös suomalaisia pianisteja kuten Ilmari Hannikaista ja Erik Tawaststjernaa.
Alfred Delp

Alfred Delp vuonna 1940
Alfred Delp (15. syyskuuta 1907 Mannheim – 2. helmikuuta 1945 Berliini) oli saksalainen katolinen pappi, joka oli osallisena heinäkuun 20. päivän salaliiton suunnittelemassa Adolf Hitlerin salamurhayrityksessä vuonna 1944.
Gestapo pidätti Delpin Münchenissä 28. heinäkuuta 1944, runsas viikko salamurhayrityksen jälkeen. Pidätyksen jälkeen hänet siirrettiin Tegelin vankilaan Berliiniin. Gestapo olisi päästänyt Delpin vapaaksi, mikäli hän olisi eronnut kirkosta ja lopettanut uskonnolliset toimet, mutta hän kieltäytyi eroamasta. Delp joutui pitämään käsirautoja vankilassa yötä päivää ennen kuin hänet teloitettiin 2. helmikuuta 1945 Plötzenseen vankilassa. Hänen ruumiinsa poltettiin ja tuhkat siroteltiin jonnekin Berliiniin. Tarkempaa tietoa Delpin tuhkan jäänteistä ei ole.
Bundeswehr eli Saksan puolustusvoimat on nimennyt miehistöparakkinsa Donauwörthissä Alfred Delpin mukaan.
Alyn Ainsworth

Alyn Ainsworth (24. elokuuta 1924 – 4. lokakuuta 1990) oli brittiläinen laulaja ja tanssiorkesterin kapellimestari. Kun hän oli 14-vuotias, brittiläinen viihdemusiikin säveltäjä Herman Darewski löysi hänen kykynsä laulajana. Äänenmurroksen jälkeen hän opiskeli kitaran soittoa ja soitti paikallisissa tanssiorkestereissa. Vuonna 1951 hän siirtyi BBC:n Northern Dance -orkesterin sovittajaksi ja kapellimestariksi. Hän irtisanoutui BBC:ltä vuonna 1960 ja siirtyi juontajaksi ITV Granadan ohjelmaan Spot the tune.
1960-luvulla hän toimi myös sovittajana ja sovitti kappaleita esimerkiksi Kathy Kirbylle ja Vince Hillille sekä sovitti Shirley Basseyn hitin Big spender.
Ainsworth toimi Ison-Britannian kapellimestarina Eurovision laulukilpailussa vuosina 1975, 1976, 1978 ja 1990 sekä vuonna 1977 Belgian kapellimestarina. Näistä vuonna 1976 hän johti kilpailun voittoesityksen.
Alfred Clifton Hughes

Alfred Clifton Hughes (äärimmäisenä oikealla)

Alfred Clifton Hughes (s. 2. joulukuuta 1932 Boston) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Bostonin arkkihiippakuntaan 15. joulukuuta 1957 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Maximiana in Byzacenan titulaaripiispaksi 21. heinäkuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Humberto Sousa Medeiros, jota avustivat Thomas Vose Daily ja John Michael D'Arcy.
7. syyskuuta 1993 Hughes nimitettiin Baton Rougen piispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 4. marraskuuta. Hänet nimitettiin 16. helmikuuta 2001 New Orleansin koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 3. tammikuuta 2002 hänestä tuli sen arkkipiispa. Hän jäi eläkkeelle 12. kesäkuuta 2009.
Hughes opiskeli St. John's Seminaryssa ja täydensi opintojaan Rooman Paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa.
Aleksandra Gorjatškina

| Aleksandra Gorjatškina |
| --- | --- |
 Gorjatškina 2008
Henkilötiedot
Koko nimi:  Aleksandra Jurjevna Gorjatškina
Syntynyt: 1998
Kansalaisuus:   Venäjä
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari (2018) Naisten suurmestari (2012)
Elo-luku:  2 611 (elokuussa 2021) Paras sijoitus: 2. (toukokuussa 2020)
Aleksandra Gorjatškina (ven. Алекса́ндра Ю́рьевна Горя́чкина; s. 1998 Orsk, Venäjä) on venäläinen shakin suurmestari, kaksinkertainen naisten Venäjän mestari ja moninkertainen tyttöjen maailmanmestari ja Euroopan-mestari. Hän on otellut maailmanmestaruudesta vuonna 2020 Ju Wenjunia vastaan.
Gorjatškina syntyi 1998 Uralin liepeillä kahden ammattishakinpelaajan lapsena. Hän menestyi jo nuorena, voittaen ensimmäisen maailmanmestaruutensa nuorten sarjoissa jo alle 10-vuotiaana. Gorjatškina voitti kultaa alle 10-vuotiaissa 2008, alle 14-vuotiaissa 2011, alle 18-vuotiaissa 2012 sekä alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2013 ja 2014. Nuorten sarjoista hänellä on myös kolme Euroopan mestaruutta. Vuonna 2015 hän voitti Venäjän naisten mestaruuden ja uusi sen 2017. Vuonna 2017 hän sai myös hopeaa naisten EM-kilpailuissa.
Gorjatškina nousi naisten kansainväliseksi mestariksi 2011, naisten suurmestariksi 2012 ja suurmestarin arvon hän sai 2018. MM-turnauksissa hän pelasi 2015, 2017 ja 2018, mutta putosi joka kerralla jo toisella kierroksella.
Kaksikymmenvuotiaana hän voitti vuonna 2019 Kazanissa pelatun naisten ehdokasturnauksen tuloksella 9½/14 ja pääsi haastamaan maailmanmestari Ju Wenjunin. Jatkopeleihin mennyt MM-ottelu vuonna 2020 päättyi Jun voittoon 8½–7½.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksandra Gorjatškina Wikimedia Commonsissa
FIDE-kortti: Aleksandra Gorjatškina (englanniksi)
Aleksandra Gorjatškina ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Albin Marine

Logo
Albin Marine on ruotsalainen veneenvalmistaja, joka pitkään keskittyi lasikuituisiin purjeveneisiin.
Albin Marinin edeltäjä Albin Motor teki veneiden sisämoottoreita vuodesta 1906. Yhtiö valmisti myös puuveneitä, mutta sen moottoreita asennettin paljon muidenkin tekemiin veneisiin.
Albin Motor AB lopetti sisämoottoriensa valmistamisen vuonna 1970. Yritys yhdistettiin Volvo Pentaan.
Vuonna 1971 perustettiin Albin Marin, josta tuli yksi Euroopan suurimmista venevalmistajista. Se tuotti noin 1400 venettä vuodessa.
Yrityksen nimi ostettiin Yhdysvaltoihin 2008, ja siellä sillä nimellä rakennetaan nopeita moottoriveneitä.
Albin on melko yleinen purjevenemerkki Suomessa, vuonna 2015 Suomessa oli rekisterissä yli 500 Albinia.
Venetyyppejä

Albin valmisti kaikkiaan 18 eri purjevenetyyppiä. Esimerkkejä niistä ovat
Albin Vega 8.25 m (27 ft) vuodesta 1965
Albin Viggen 7.1 m (23 ft) vuodesta 1966
Albin Express 7.7 m (25 ft) vuodesta 1978
Albin Nova 10 m (33 ft) vuodesta 1981
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Albin Marine Wikimedia Commonsissa
Aleksandr Aljabjev

Aleksandr Aljabjev
Aleksandr Aleksandrovitš Aljabjev (ven. Алекса́ндр Алекса́ндрович Аля́бьев; 15. elokuuta 1787 Tobolsk – 6. maaliskuuta 1851 Moskova) oli venäläinen säveltäjä.
Elämä ja ura

Aljabjevin isä oli varakuvernööri, joka toimi paikallisen teatterin ja orkesterin suojelijana. Tuleva säveltäjä sai opetusta jo kotonaan. Vuonna 1796 perhe muutti Pietariin, jossa Aljabjev 14-vuotiaana liittyi kaivosteollisuuden palvelukseen ja samalla opiskeli musiikkia I. G. Millerin johdolla. Vuodesta 1804 hän asui Moskovassa. Hänen ensimmäiset teoksensa julkaistiin vuonna 1810. Vuodelta 1815 on jousikvartetto E-duurissa.
Vuonna 1812 Aljabjev liittyi vapaaehtoisena husaarirykmenttiin. Hän sai useita tunnustuksia toiminnastaan tuon vuoden sodassa. Hän päätti sodan kapteenin arvossa ja vetäytyi vuonna 1823 everstiluutnantin arvossa.  Vuodesta 1823 hän asui jälleen Moskovassa, jonka teatterielämään osallistui aktiivisesti. Hän sävelsi muun muassa Aleksei Verstovskin ja F. E. Scholzin kanssa prologin Bolšoi-teatterin avajaisiin. Hän oli dekabristien ystävä.
Vuonna 1825 Aljabjev pidätettiin epäiltynä murhasta ja vaikka syytöksiä ei todistettu, hänet lähetettiin Siperiaan ja vuonna 1828 takaisin Tobolskiin. Siellä hän johti orkesteri- ja kuorokonsertteja sekä työskenteli pianistina. Aljabjev oli kiinnostunut eri kansojen musiikista. Hän asui vuosina 1832–1833 Kaukasuksella ja vuosina 1833–1834 Orenburgissa, sitten Moskovan kuvernementissa. Hän kirjoitti ylös Kaukasuksen, baškiirien, kirgiisien, turkmeenien ja tataarien kansanlauluja. Vuonna 1834 hän julkaisi kirjan ukrainalaisista kansanmelodioista.
Vuonna 1843 Aljabjev sai luvan asua taas Moskovassa, vaikkakin poliisin valvonnassa. Hän kirjoitti musiikkia draamatuotantoihin. Erityisen merkittäviä ovat kuitenkin laulut, joita Aljabjev sävelsi muiden muassa Anton Delvigin, Aleksandr Puškinin, Vasili Žukovskin, Nikolai Jazykovin, Ivan Kozlovin, Nikolai Ogarjovin ja Pierre-Jean de Bérangerin runoihin. Laulujen joukossa on esimerkiksi rakkausmonologeja. Venäläisessä romanssissa Aljabjev teki uudistuksia kehittämällä laulumelodian mahtipontisuutta, lisäämällä harmonian ja tekstuurin ilmaisullista arvoa sekä tekemällä piano-osuudesta itsenäisen. Maanlaajuista suosiota sai laulu "Satakieli" ("Solovei", 1826), jonka sanat olivat Delvigin. Säveltäjän tuotantoon kuuluu myös muun muassa kuusi oopperaa, baletti, 20 musiikkikomediaa, sinfonista musiikkia ja kamarimusiikkia. Teatterimusiikissa 1820-luvulta 1840-luvun alkuun Aljabjev käsitteli maailmankirjallisuuden, kuten William Shakespearen ja Puškinin aiheita. Aljabjev haudattiin Simonovskin luostariin Moskovassa.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Admares

| Admares Group Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  2015
Toimitusjohtaja:  Mikael Hedberg
Kotipaikka:  Kaarina
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  rakennusteollisuus
Liikevaihto:  44 milj. € (2015)
Omistaja:  toimiva johto, pääomasijoittajia
Kotisivu:  www.admares.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Admares Group Oy on suomalainen yritys, joka suunnittelee ja rakentaa rakennuksia ja niiden erikoisrakenteita. Se on tullut tunnetuksi kelluvista rakennelmistaan, mutta keskittyy nykyään modulaariseen rakentamiseen.
Historia > Admares ja kelluvat rakennelmat 2015–2022

Admares eriytettiin vuonna 2015 Almaco Groupista, joka tuottaa risteilyalusten, offshore-rakentamisen ja talonrakennuksen moduuliratkaisuja, kuten laivahyttimoduuleja. Uuden yhtiön tavoite oli tehdä kelluvia huviloita ja muita rakennuksia. Almacon olivat vuonna 1998 perustaneet Mikael Hedberg ja hänen isänsä Ulf Hedberg kahden muun henkilön kanssa. Admaresin toimitusjohtajana aloitti Mikael Hedberg. Yhtiö teki yhteistyötä Porsche Consulting -konsulttiyhtiön sekä sen tytäryhtiö MHP:n kanssa.
Admaresin suunnittelema ja valmistama tekosaari otettiin käyttöön toukokuussa 2016. Rakennuttajaa, Burj Al Arab Jumeirah -hotellia, pidetää yhtenä maailman hienoimpana hotellina. Ravintola- ja uimalasaarta kutsutaan Burj Al Arab Terrace -nimellä. Maailman ainoa seitsemän tähteä saanut hotelli on purjeenmuotoinen. Myös sen kelluva terassi on purjeenmuotoinen ja pinta-alaltaan 10 000 neliömetriä. 102 metriä pitkällä terassisaarella sijaitsee muun muassa suolaisen ja makean veden uima-altaita, ravintoloita, myymälöitä, huviloita ja katoksia sekä vip-alueita. Saaren valmistumiseen kului 11 kuukautta. Saari rakennettiin Rauman telakalla kahdeksassa palassa kuljetettiin perille laivoilla. Sitä ei haluttu rakentaa paikalla, jottei hotellivieraiden tarvinnut katsella rakennustöitä. Saari painaa noin 5000 tonnia.
Joulukuussa 2016 Admares luovutti valmistamansa maailman suurimman yksityisen kelluvan huvilan. Huvilassa on kuusi tuhatta neliötä ja siihen kuuluu kehittynyttä teknologiaa. Tekoäly analysoi ylläpitoa varten kerättyä tietoa ja osaa ennakoida osien kulumista. Järjestelmä analysoi myös ilman laatua ja tunnistaa asukkaidensa läsnäolon, mikä parantaa huvilan turvallisuutta. Kolmen asuinkerroksen alla sijaitsee huoltokerros, jossa on kolme isoa sähkögeneraattoria, ilmastointilaitteisto ja jätevedenpuhdistamo. Makeaa vettä voidaan tuottaa merivedestä Aquanovan laitteistolla. Huvilan tilaaja halusi pitää henkilöllisyytensä salassa, eikä huvilan määränpäätä kerrottu julkisuuteen. Huvilan kylpylässä oli muun muassa suomalainen sauna, höyrysauna, vesiputousseinä ja hierontatilat.
Joulukuussa 2016 kerrottiin myös, että yksi Dubain suurimmista kiinteistökehittäjistä, Dubai Properties, oli tilannut yhtiöltä kymmenen kelluvaa huvilaa ja kolme ravintolaa. Huvilat oli tarkoitus toimittaa Marasi Business Bay -alueen huvivenesatamaan syksyllä 2017.
Vuonna 2016 Admares toimi verkostomallilla, eli se huolehtii projektien suunnittelusta, myynnistä ja johtamisesta ja ostaa muun suunnittellun, valmistuksen sekä tuotantotilat alihankkijoilta. Admaresin projektit tehtiin Rauman telakalla. Suunnittelussa Admaresin yhteistyökumppaneina toimi muun muassa Sigge Arkkitehdit ja Kudos-sisustussuunnittelutoimisto. Rauma Marine Constructions (RMC) teki projektien terästyöt. Admares sai Tekesiltä lähes kymmenen miljoonan euron lainan.
Admares Marine toimitti 16 kelluvaa hotellia Qatariin vuoden 2022 jalkapallon MM-kilpailuja varten. Maaliskuussa 2022 Admares Marine siirtyi osaksi Meyer Groupin kanssa perustettua Meyer Floating Solutions -yhteisyritystä.
Historia > Admares ja modulaariset rakennelmat 2018–

Vuonna 2018 Hilton järjesti kilpailun 12 huippusuunnittelijalle, joilla oli 24 tuntia aikaa suunnitella ylellinen vierashuone. The Hilton Box -kilpailun voittajatyön suunnitteli torontolainen Chapi Chapo Design ja toteutti Admares. Admares oli jo aiemmin toteuttanut Bahamasaarille Hilton at Resorts World Bimini -kokonaisuuden, joka koostui 269 moduulina rakennetusta hotellihuoneesta. Kokemusten myötä yrityksen johto alkoi miettiä rakennusalan muutosta ja halusi panostaa modulaaristen komponenttien tuotantoon.
Admares alkoi toteuttaa yhteistyössä amerikkalaisen EIR Healthcaren kanssa moduuleihin rakennettuja sairaalahuoneita esimerkiksi Philadelphiaan. MedModular-huoneisiin kuuluu muun muassa antimikrobisia pintoja, automaattisesti sulkeutuvia ovia ja liikkumista helpottavia tukikahvoja. Potilaiden yksityisyyttä suojellaan huurrelaseilla. EIR rakennutti huoneet Suomessa Admaresin valvonnassa.
Vuonna 2020 Admares ja Porsche Consulting aloittivat ensimmäisen yhteisen hankkeensa Pohjois-Amerikassa. New Yorkin Bushwikciin suunniteltiin yli 10 000 neliömetrin kokonaisuus Building 4.0 -nimellä kutsutun modulaarisen rakennustekniikan avulla. Paikalle siirrettävät moduulit vähentävät naapurustolle rakennustöistä aiheutuvaa haittaa, sillä rakennuksen kokoamiseen moduuleista arvioitiin kestävän vain kaksi päivää.
Keväällä 2022 Admares kertoi aikovansa rakentaa Lähi-itään maailman moderneimman talotehtaan.
Kesäkuussa 2023 Admares kertoi siirtävänsä pääkonttorinsa Turusta Yhdysvaltoihin. Yhtiö oli rakentamassa talotehdasta Waycrossiin Georgian osavaltioon. Loppuvuonna 2025 käyttöön otetttavan modulaarisia taloja valmistavan tehtaan arvioitiin maksavan noin 750 miljoonaa dollaria. Tehtaassa työskentelisi noin 1400 työntekijää. Admares suunnitteli rakentavansa viisi muutakin vastaavanlaista tehdasta eri puolille maailmaa.
Yhteistyökumppanit

Admaresin yhteistyökumppaneita ovat esimerkiksi
Porsche Consulting -konsulttiyhtiö
Enlighted Inc, Siemensin tytäryhtiö, joka on keskittynyt IoT-tuotteisiin
Siemens, jonka suunnitteluohjelmisto se käyttää
Alex Shelley

Alex Shelley vuonna 2010
Patrick Martin (s. 23. toukokuuta 1983), on yhdysvaltalainen ammattishowpainija. Hänet tunnetaan paremmin nimellä Alex Shelley. Hän on paininut lukuisissa Indy-painipromootioissa ja painininut mm. TNA:ssa. Hän on tällä hetkellä toinen Motor City Machine Guns -joukkueen jäsenistä yhdessä Chris Sabinin kanssa.
muita tietoja > lopetus/nimikkoliikkeet

Border City Stretch
Shellshock
Sliced Bread nro.2
muita tietoja > pituus/paino

pituus: 178 cm
paino: 98 kg
Alykí

Alykí (kreik. Αλυκή, ”Suolajärvi”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa tai Kyproksella:
Alykí, kylä Pároksen saarella Etelä-Egean saarten alueella Kreikassa
Alykí eli Lekáni, järvi Agkístrin saarella Kreikassa
Lárnakan suolajärvi (Alykí Lárnakas), suolajärvi Kyproksella
Limassolin suolajärvi (Alykí Lemesoú), suolajärvi Kyproksella
Náxoksen suolajärvi (Alykí Náxou), suolajärvi Náxoksen saarella Kreikassa
Tigkákin suolajärvi (Alykí Tigkakíou), suolajärvi Kosin saarella Kreikassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Alykí”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
HMS Bellerophon (1786)

| HMS Bellerophon |
| --- | --- |
 HMS Bellerophon

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Edward Greaves and Company, Frindsbury
Kölinlasku:  toukokuu 1782
Laskettu vesille:  7. lokakuuta 1786
Palveluskäyttöön:  heinäkuu 1790
Loppuvaihe:  romutettu 1836
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 612 76/94 bm
Pituus:  51,21 m (tykkikansi) 42,06 m (köli)
Leveys:  14,29 m
Syväys:  6,02 m
Miehistöä:  550
Aseistus
Aseistus:  74 tykkiä
HMS Bellerophon oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1786 vesillelaskettu Arrogant-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva, jolla Ranskan keisari Napoleon I antautui heinäkuussa 1815. Alus tunnettiin miehistönsä parissa lempinimellä Billy Ruffian.
Valmistus

Thomas Sladen suunnittelema alus tilattiin 11. tammikuuta 1782 Frindsburystä Edward Greaves and Companyltä, missä köli laskettiin toukokuussa 1782. Alus laskettiin vesille 6. lokakuuta 1786, jolloin valmistuskustannukset olivat 30 232 puntaa 14 šillinkiä ja neljä pennyä. Vesillelaskun jälkeen alus hinattiin Medwayn yli Chathamin laivastontelakalle, missä se telakoitiin 7. maaliskuuta 1787 kolmeksitoista päiväksi pohjan kuparointia varten sekä reserviin sijoittamiseksi. Työ maksoi 8 376 puntaa 15 šillinkiä ja 2 pennyä, mistä 3 389 puntaa 8 šillinkiä ja 7 pennyä oli rungon, maston ja takiloinnin osuus. Loppuosa kului takiloimiseen ja varustamiseen.
Valmistuneen aluksen tykkikannen pituus oli 20,12 metriä ja kölin pituus 42,1 metriä. Aluksen leveys oli 14,25 metriä. Syväys oli 6,02 metriä ja uppouma 1604 27/94 burthenia. Aseistuksena oli kummallakin tykkikannella 28 tykkiä siten, että alemmalla 32 naulan ja ylemmällä 18 naulan tykkejä. Näiden lisäksi aluksella oli 9 naulan tykkejä, joista puolikannella 14 ja etukannella neljä. Aluksen täyslaidallinen painoi 781 naulaa. Aluksen täyteen miehistöön kuului 550 henkeä.
Palvelus

Espanja ilmoitti 1790 Kalifornian siirtomaahan kuuluvaksi koko Pohjois-Amerikan länsirannikon, minkä seurauksena he valtasivat Nootkan lahden brittiläisiä turkisyhtiön toimipisteitä nykyisen Vancouverin alueella. Sodan uhan kasvaessa ja laivastoa mobilisoitaessa alus otettiin palvelukseen 19. heinäkuuta 1790 ensimmäisenä päällikkönään Thomas Pasley. Hän oli päällikkönä, kunnes alus poistettiin palveluksesta 9. syyskuuta 1791 Chathamissa.
Palvelus > Sotien jälkeen

Napoleon nousi 15. heinäkuuta Épervieriin, jolla hän siirtyi Bellerophonille antautumaan. Hänellä oli mukanaan 48 henkilön seurue sekä suuri määrä kirjoja, hopeaa ja matkatavaraa. Seuraavana päivänä kello 14 alus lähti vankeineen Britteinsaarille saattajinaan fregatit Myrmidon ja Slaney. Alus saapui 24. heinäkuuta Torbayhin. Lordi Keith antoi uudet määräykset, joiden mukaan alus siirrettiin Plymouthin salmeen kaksi päivää myöhemmin. Alusta oli vastassa noin 10 000 ihmisen väkijoukko pienissä veneissä. Ihmiset toivoivat saavansa nähdä vilauksen aluksen kuuluisasta vangista, joten Napoleon näyttäytyi aluksen kannella noin kello puoli seitsemän joka ilta.
Bellerophonia ei ollut sopivassa kunnossa St. Helenan matkaa varten, joten Maitland sai 3. elokuuta määräyksen nostaa ankkurin ja siirtyä odottamaan HMS Northumberlandin saapumista Spitheadistä. Seuraavana päivänä alus siirtyi HMS Tonnantin ja pienempien alusten saattamana siirtyen Start Pointiin, jonne saapui myös lordi Keith polttolaiva HMS Prometheuksella. Northumberland saapui 6. elokuuta kohtaamispaikalle kuljetusalusten HMS Bucephaluksen ja HMS Ceylonin kanssa ankkuroituen Berry Headiin, jonne myös Bellerophon saattajineen ankkuroi. Kun Napoleon aamupalan jälkeen siirrettiin alukselta Northumberlandiin kokoontui koko miehistö partaalle seuraamaan tapahtumaa. Keisarin ylittäessä puolikannen Northumberlandin merijalkaväen sotilaat tekivät kunniaa rumpujen päristessä. Vastaten kunniantekoon Napoleon nosti lakkiaan, kiitti Maitlandia ystävällisyydestä ja puhui upseereille. Sen jälkeen hän tervehti Bellerophonin miehistöä ennen veneeseen siirtymistä. Bellerophon saattajineen palasi Plymouthiin, missä Maitland sai määräyksen siirtää aluksensa Medwayhin palveluksesta poistoa varten. Alus saapui 2. syyskuuta Sheernessin telakalle, missä Maitland poisti aluksensa palveluksesta 13. syyskuuta.
Alus määrättiin muutettavaksi vastaanottoalukseksi,  joten se siirrettiin joulukuussa 1815 telakalle muutostöitä varten. Työt valmistuivat syyskuussa 1816, minkä jälkeen alus ankkuroitiin Thamesin estuaariin lähelle HMS Retributionia. Ensimmäinen vankierä kuljetettiin alukselle Langstoneen ankkuroidulta HMS Portlandilta. Alukselle voitiin sijoittaa kaikkiaan 435 vankia. Vankien olosuhteita parantavien lakien tullessa voimaan alus siirrettiin 1823 poikien sijoituspaikaksi. Kun 120-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva HMS Waterloo (ex -HMS Talavera) nimettiin 5. lokakuuta 1824 uudelleen HMS Bellerophoniksi, piti aiemmin nimeä kantanut alus nimetä Amiraliteetin määräyksellä  HMS Captivityksi.
Alus oli edelleen ankkurissa Thamesillä, kunnes se siirrettiin 26. huhtikuuta 1826 telakalle Sheernessiin, missä se varustettiin siirrettäväksi Plymouthiin. Telakalla aluksen pohjasta poistettiin kuparointi, minkä jälkeen se pohjustettiin ja kuparoitiin uudelleen. Alus vapautui 24. toukokuuta telakalta ja lähti 4. kesäkuuta Sheernessistä Plymouthiin. Alus saapui uuteen sijoituspaikkaansa neljä päivää myöhemmin. Se ankkuroitiin Devonportin edustalle vastaanottoproomuksi vuoteen 1834. Alus myytiin 21. tammikuuta 1836 romutettavaksi Plymouthissa 4 030 punnalla.
Kirjallisuutta

Cordingly, David: The Billy Ruffian: The Bellerophon and the Downfall of Napoleon, The Biography of a Ship of the Line, 1782 - 1836.  Bloomsbury, 2003.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HMS Bellerophon (1786) Wikimedia Commonsissa
Arrogant-luokan linjalaivat
| --- | --- |
1758 tilatut:  HMS Cornwall - HMS Arrogant
Edgar-luokka:  HMS Edgar - HMS Goliath - HMS Vanguard - HMS Excellent - HMS Saturn - HMS Elephant - HMS Illustrious - HMS Bellerophon - HMS Zealous - HMS Audacious
Bellerophon Frindsburyssä
Taistelu 1. kesäkuuta 1794
Aboukirin taistelu
William Quiller Orchardson: Napoleon Bellerophonin kannella (n. 1880)