stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helsingin ilmatorjuntarykmentti

Helsingin ilmatorjuntarykmentti (HELITR, aik. HelItR) on ilmatorjuntajoukkojen joukkoyksikkö Hattulassa Parolannummen panssariprikaatissa. Vielä vuonna 2006 se oli itsenäinen joukko-osasto Tuusulan Hyrylässä. Se kuitenkin lakkautettiin saman vuoden joulukuussa ja perustettiin uudelleen Panssariprikaatin yhteyteen 1.1.2007. Hyrylään Helsingin ilmatorjuntarykmentistä jäi 2. ohjusilmatorjuntapatteri, joka siirtyi Parolannummelle vuoden 2011 alussa.
Helsingin ilmatorjuntarykmentin kokoonpano

Rykmentin komentaja
Esikunta (E/HELITR)
Johtokeskuspatteri (JOKEPTRI)
Panssari-ilmatorjuntapatteri (PSITPTRI)
1. ohjusilmatorjuntapatteri (1.OITPTRI)
2. ohjusilmatorjuntapatteri (2.OITPTRI)
Helsingin ilmatorjuntarykmentin kokoonpano > Tuusulan aikainen kokoonpano

Esikunta
1. patteri
2. patteri
3. ohjuspatteri
4. ohjuspatteri
Esikuntapatteri
Aliupseerikoulu
Ilmatorjuntakoulu
Komentajia

everstiluutnantti (2021) Henri Ruotsalainen 1.12.2022 –
everstiluutnantti (2015) Pasi Seppälä 1.10.2020 – 30.11.2022
everstiluutnantti (2013) Mano-Mikael Nokelainen 1.8.2018– 30.9.2020
everstiluutnantti (2015) Kai Naumanen 1.1.2016 – 31.7.2018
everstiluutnantti (2012) Jyri Raitasalo 1.4.2014 – 31.12.2015
majuri (2007) Tomi Tuomi 1.2. – 31.3.2014
everstiluutnantti (2009) Karri Heikinheimo (s. 1967) 1.10.2012 – 31.1.2014
everstiluutnantti (2007) Jukka Korhonen 30.6.2010 – 30.9.2012
everstiluutnantti (2005) Jari Vuorela 1.8.2008 – 30.6.2010
everstiluutnantti Jyrki Heinonen, Hämeen ilmatorjuntapatteriston (HämItPsto) komentaja 1.12.2005 – 1.8.2008
everstiluutnantti Aapo Cederberg Hämeen ItPsto komentaja 1.9.2003 – 30.11.2005
eversti Heikki Bergqvist Hämeen It.psto komentaja 1.1. – 31.8.2003
everstiluutnantti Antti Arpiainen Helsingin ilmatorjuntarykmentin komentaja 1.2. – 31.12.2006
eversti Timo Rotonen 1.8.2004 – 31.1.2006
eversti Ari Rautala 1.1.2002 – 31.7.2004
eversti Rauli Korpela 1.1.1999 – 31.12. 2001
eversti Markku Arola 1996–1998
eversti Kari Siiki (s. 1949) 1994–1996
eversti Antti Simola 1991–1994
eversti Väinö Vuorjoki 1988–1991
eversti Matti Lumme 1985–1988
eversti Rauli Helminen 1981–1985
eversti Hannu Pohjanpalo 1977–1981
eversti Raino Ahonen 1975–1977
eversti Sakari Rajas 1972–1975
eversti Kalervo Kankaanpää 1971–1972
eversti Lauri Pamppunen 1969–1971
eversti Paavo Viiri 1964–1969
eversti Jarl Jarkka 1960–1964
eversti Niilo Simojoki 1956–1960
eversti Pekka Jokipaltio 1946–1956
eversti Eino Tuompo 1944–1946
Aiheesta muualla

Helsingin ilmatorjuntarykmentti (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvia Tuusulan varuskunta-alueelta
Hämeenniemi

Hämeenniemi on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Eero Hämeenniemi (s. 1951), säveltäjä ja kirjailija
Hanna Hämeenniemi (1882–1942), näytelmäkirjailija
Ismo Hämeenniemi (s. 1970), aitajuoksija
Osmo Hämeenniemi (kirjailijanimeltä Aarno Routa, 1919–1958), opettaja ja kirjailija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Helen McCrory

| Helen McCrory |
| --- | --- |
 McCrory Berliinin elo­kuva­juhlilla vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Helen Elizabeth McCrory
Syntynyt: 17. elokuuta 1968 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 16. huhtikuuta 2021 (52 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Damian Lewis (vih. 2007; k. 2021)
Lapset:  2
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Harry Potter -elo­kuva­sarja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Helen Elizabeth McCrory (17. elokuuta 1968 Lontoo – 16. huhtikuuta 2021) oli englantilainen näyttelijä. Eräs McCroryn tunnetuista rooleista oli Harry Potter -elo­kuvien Narcissa Mal­foy ja  Polly Grayn rooli televisio­sarjassa Peaky Blinders – gangsteriklaani. Hän näytteli myös Cherie Blairia elo­kuvassa The Queen (2006) ja televisio­elo­kuvassa The Special Relationship (2010).
McCrory syntyi diplomaatin tyttäreksi ja asui sen vuoksi muun muassa Nigeriassa, Kamerunissa, Sansibarissa, Ranskassa ja Norjassa. Perheen palattua Englantiin hän opiskeli Queenswoodin tyttöjen sisä­oppi­laitoksessa.
McCrory oli naimisissa  näyttelijä Damian Lewisin kanssa. Heille syntyi tytär vuonna 2006 ja poika 2007.
McCrory kuoli syöpään huhti­kuussa 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helen McCrory Wikimedia Commonsissa
Helen Kelesi

| Helen Kelesi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. marraskuuta 1969 Richmond, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Tennispelaaja
Paino:  59 kg
Palkintorahat:  905 972 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  13 (1989)
Voitot/tappiot:  263–182
Nelinpeli
Paras sijoitus:  26 (1991)
Voitot/tappiot:  81–109
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Helen Kelesi (s. 15. marraskuuta 1969 Richmond, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen uransa jo päättänyt tennispelaaja. Hänen isänsä Milan on valmentanut häntä. Kelesi lopetti WTA-turnauksissa käymisen vuonna 1995. Hänet valittiin vuonna 2008 BC Sports Hall of Fameen.
Muuta

Hänelle on annettu lempinimi "Hurricane Helen".
Hua Mulan

Hua Mulan kuvattuna Qing-dynastian aikaisessa maalauksessa.
Hua Mulan (kiin. 花木蘭), tai vanhan ääntämistavan mukaan Fa Mulan, oli legendaarinen naissoturi Kiinan eteläisten ja pohjoisten dynastioiden kaudella (420–589). Hänen tarinansa kerrotaan alun perin ”Mu-lan shih” -nimisessä runossa (kiin. 木蘭辭, ”Mulanin balladi”). Tarinan todenperäisyydestä ei ole varmaa tietoa kuten ei Hua Mulanin historiallisuudestakaan. Hänen yhtenä esikuvanaan on saattanut olla Shang-dynastian aikainen naiskenraali Fu Hao.
Legendan mukaan Hua Mulan liittyi armeijaan, koska Kiinaa vastaan hyökättiin, ja hänen isänsä oli liian vanha ja veljensä liian nuori osallistuakseen puolustukseen. Hua Mulan oli taitava miekkailija ja jousiampuja, joka hallitsi monia itsepuolustustaitoja kuten kungfua. Hän osallistui taisteluihin kahdentoista vuoden ajan, kunnes palasi takaisin kotiseudulleen. Taistelut, joista Mulanin balladissa kerrotaan, liittyvät todennäköisesti 400-luvulla käytyihin Rouranin kaanikunnan ja Pohjoisen Wei-dynastian välisiin sotiin. Näiden sotien kumpikaan osapuoli ei ollut alun perin etnisesti kiinalainen, vaan turkkilais-mongolilaista alkuperää, mutta Wei-dynastia kiinalaistui hyvin nopeasti.
Viihdeteollisuudessa

Tarinasta on tehty useita versioita vuosisatojen aikana, ja siihen on lisätty käänteitä, joita ei alkuperäisessä balladissa ole. 1900-luvulla kertomus sovitettiin elokuvaksi jo mykkäelokuvan kaudella ja myöhemmin useaan otteeseen. Suomessa tunnetuin versio Mulanista lienee Disneyn animaatioelokuva ja sen jatko-osa. Vuonna 2018 on tekeillä kaksi Mulan-elokuvaa, joista toisen tuottaa Disney ja toisen Sony Pictures. Sonyn elokuva tehdään yhteistuotantona kiinalaisen osapuolen kanssa, ja pääosan esittää kiinalainen näyttelijä. Disneyn vuonna 2020 ensi-iltansa saavan näytellyn elokuvaverison Mulania näyttelee kiinalais-amerikkalainen Liu Yifei.
Yksi Venuksen kraattereista on nimetty Hua Mulanin mukaan.
Aiheesta muualla

Mulanin balladi kiinaksi ja englanniksi (pdf-tiedosto) (Arkistoitu – Internet Archive)
Ignacy Feliks Dobrzyński

Ignacy Feliks Dobrzyński
Ignacy Feliks Dobrzyński (15. helmikuuta 1807 – 9. lokakuuta 1867) oli puolalainen säveltäjä ja pianisti. Hän opiskeli Józef Elsnerin johdolla.
Dobrzyński loi monipuolisen tuotannon, johon kuuluu muun muassa lauluja, ooppera, pianokappaleita, kamarimusiikkia ja sinfonioita.
Huaca

Huaca del Sol, ”Auringon pyramidi” Perussa. Alue oli ensimmäiseltä vuosisadalta 700-luvulle Moche-kulttuurin pääkaupunki.
Huaca (wak'a) oli Andien alkuperäiskansojen kuten inkojen pyhä paikka tai esine.
Osaan huaca-paikoista on rakennettu pyramidi. Ne olivat muodoltaan neliön tai suorakaiteen muotoisia katkaistuja pyramideja tai niistä koostuvia rakennelmia, yleensä melko suurikokoisia. Ne tehtiin auringossa kuivatusta savitiilistä.
Huacoja ja niiden paikkoja

Huaca del Sol ja Huaca del Luna (Perussa Trujillon lähellä)
Huaca del Dragón (Perussa Trujillon lähellä)
Huaca Pucllana (Lima)
Huaca Malena (Lima)
Huaca de la Luna (La Libertad)
Huaca Prieta
Huaca Rajada
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huaca Wikimedia Commonsissa
Huacas
Huacadeluna (Arkistoitu – Internet Archive)
Hokksund

Øvre Eikerin kunnantalo (Arnstein Arneberg, 1960-luku)
Hokksundin rautatieasema (Paul Due, 1897)
Haugin kirkko
Hokksund on norjalaisen Øvre Eikerin kunnan hallinnollinen keskus. Se sijaitsee Drammenselva-joen molemmin puolin, vanhempi osa joen pohjoispuolella ja uudempi eteläpuolella. Hokksundissa on perinteisesti ollut paljon metsäteollisuutta, mutta nykyisin tärkeämmäksi on noussut sähkötekninen teollisuus. Hokksund on myös hedelmällistä maatalousaluetta.
Nimi

Hokksund oli alun perin Haugsund.
Historia

Hokksundin ja Kongsbergin välille avattiin Norjan ensimmäinen valtatie 1620-luvulla. Seuraavalla vuosisadalla Hokksundissa toimi Nøstetangenin lasitehdas. Vuonna 1834 Hokksundista löydettiin suuri viikinkiaikainen kulta-aarre (Hoenin aarre).
Haugsundin eli Hokksundin kartta vuodelta 1891.
Nøstetangenin lasitehtaan tuotteita.
Hokksundin katunäkymää kesällä 2021.
Kuuluisia henkilöitä

Jonas Lie (1833–1908), kirjailija, syntyi Hokksundissa
Martinius Stenshorne (s. 2006), autourheilija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hokksund Wikimedia Commonsissa
Ignacy Dec

Ignacy Dec
Ignacy Dec (s. 27. heinäkuuta 1944) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Wrocławin arkkihiippakuntaan Bolesław Kominek 21. kesäkuuta 1969, ja hänet nimitettiin Świdnican hiippakunnan piispaksi 24. helmikuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Henryk Roman Gulbinowicz, jota avustivat Tadeusz Rybak ja Józef Pazdur.
Hjalmar Ruotsalainen

Hjalmar Ruotsalainen
Hjalmar Theodor Ruotsalainen (30. syyskuuta 1899 Juankoski – 2. lokakuuta 1960 Salo) oli suomalainen kävelijä, joka voitti 30 kilometrin kävelyn mestaruuden Viipurissa 1937, Helsingissä 1939, Tampereella 1940 ja Helsingissä 1946. Lisäksi hän sai hopeaa Helsingissä 1938 ja Tampereella 1947 sekä pronssia Vaasassa 1948.
Aiheesta muualla

Hollmen Lauri, Jyrkkiö Esa, Nordell Reijo: Salon Lukkarinmäki, s. 243.  Salo:  Salon kaupunki, 2007.  ISBN 978-952-99735-4-5.
Hjalmar Ruotsalainen Jyryn juoksijana 20-luvulla Helsingin Jyry (arkistoitu versio)
Hymy Pyllyyn

| Hymy Pyllyyn |
| --- | --- |
 Hymy Pyllyyn -ohjelman studio
Tyyli:  gameshow, viihdesarja
Kestoaika:  26–29 minuuttia
Pääosissa:  Maria Sid (juontaja) Kari-Pekka Toivonen Elina Knihtilä Pirjo Lonka Ville Myllyrinne
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV1 (uusintakierrokset Yle TV2)
Esitetty:  17. lokakuuta 2008 –   5. huhtikuuta 2009
Tuotanto
Tuottaja(t):  Timo Suomi   Samuli Norhomaa (vastaava tuottaja)   Tuomas Summanen (vastaava tuottaja)
Ohjaaja(t):  Petteri Summanen (henkilöohjaaja)   Tuomas Summanen (henkilöohjaaja)   Timo Suomi
Käsikirjoittaja(t):  Petteri Summanen   Elina Knihtilä   Pirjo Lonka   Jukka Rasila   Juuso Räsänen
Tuotantoyhtiö(t):  Storyof Oy
Palkinnot
Voitetut:  Formaatti-Finlandia (2009)
Aiheesta muualla
IMDb 
Hymy Pyllyyn on Storyof Oy:n tuottama viihdesarja, jota esitettiin perjantaisin Yle TV1-kanavalla. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 17. lokakuuta 2008. Ohjelmaa juonsi näyttelijä Maria Sid. Juontaja valitsi yleisöstä henkilön, joka joutui menemään mukaan näyteltyyn sketsiin seuraamaan tilanteen kulkua ja hänen tuli olla nauramatta sketsin ajan. Mikäli hän onnistui siinä, sai hän palkinnoksi 100 €. Myöhemmin sarjaa on esitetty 2010-luvulla uusintana Yle TV2-kanavalla.
Sarja voitti Formaatti-Finlandia -palkinnon vuonna 2009.
Näyttelijät

Elina Knihtilä
Pirjo Lonka
Ville Myllyrinne
Kari-Pekka Toivonen
Näyttelijät > Vierailevia näyttelijöitä

Heikki Hela
Kari Hietalahti
Minttu Mustakallio
Mika Nuojua
Taneli Mäkelä
Jaakko Saariluoma
Jukka Rasila
Jope Ruonansuu
Petteri Summanen
Imatran Voima

Imatrankosken voimalaitos
Imatran Voima Oy (lyhenne IVO) oli valtion omistama energiantuotantoyhtiö. Yhtiön toiminta alkoi Imatrankosken patoamisella ja päättyi yhdistymiseen Neste Oy:n kanssa Fortum Oyj:ksi vuonna 1998.
Imatran Voima oli pääasiassa sähkön- ja lämmöntuotantoa harjoittava yhtiö, joka oli perustettu vuonna 1932 hallinnoimaan ja käyttämään Imatrankosken vesivoimalaitosta. Yhtiön ensimmäinen toimitusjohtaja oli vesivoimalan suunnittelija ja rakentaja Hugo Malmi. Yhtiön omistukseen tuli myöhemmin joukko muita voimalaitoksia, joista suurimpia ovat Oulujoki Oy:n voimalaitokset, Inkoon ja Naantalin voimalaitos hiilivoimalaitokset ja Loviisan ydinvoimalaitos. Yhtiön omistukseen kuuluivat turvevoimalaitokset Rauhalahden voimalaitos Jyväskylässä ja Joensuun voimalaitos Joensuussa sekä nykyisin Kanteleen Voiman omistama Haapaveden voimalaitos Haapavedellä.
Ilmoni

Ilmoni on ollut seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Christian Ilmoni (1919–2008), kilpapurjehtija
Einar Ilmoni (1880–1946), taidemaalari
Immanuel Ilmoni (1797–1856), lääkäri ja professori
Synnöve Ilmoni (1877–1957), opettaja ja uskonnollinen kirjailija
William Frithiof Ilmoni (1880–1932), päätoimittaja ja suomentaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Hvarin kulttuuri

Hvarin kulttuuri oli neoliittisella eli nuoremmalla kivikaudella vallinnut kulttuuri, joka vaikutti Adrianmeren rannikolla. Kulttuurista tiedetään melko vähän.
Hvarin kulttuurin sijainti englanninkielisellä kartalla
Eräs Hvarin kulttuuriin liittyvä muinaismuisto on vuonna 2021 merestä löytynyt kivikautinen tie. Kroatialaiset arkeologit löysivät tien Korčulan saaren rantavedestä. Korčula sijaitsee Adrianmeressä Dalmatian rannikolla. Löytö tehtiin Solinen neoliittisella asutuspaikalla. Mudan alta löydetty tie sijaitsee noin viiden metrin syvyydessä, ja se on rakennettu kivilaatoista. Zadarin yliopiston tutkijoiden arvioiden mukaan tie on lähes 7­ 000 vuotta vanha. Meren pohjasta löydettiin samassa yhteydessä myös muun muassa kivikirves ja piikivestä tehtyjä teriä. Noin neljä metriä leveä tie yhdisti aikanaan Solinen kivikautisen asutuskeskuksen nykyiseen Korčulan saareen. Tie kulki kivikaudella kapealla kannaksella. Meren rannalla sijainnutta asutuskeskusta ympäröi kivimuuri. Solinesta löydettiin vuonna 2021 muun muassa kivityökaluja. Asutuskeskuksen ja löydetyn tien iän arvioinnissa käytettiin paikalta löydetystä puunkappaleesta tehtyä radiohiiliajoitusta.
Hassisen kone

| Hassisen kone |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1979–1982  reunionit: 1984, 1993, 2000, 2022
Tyylilaji:  uusi aalto progressiivinen rock suomirock punk ska reggae
Kotipaikka:  Joensuu, Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Ismo Alanko,  laulu, kitara, sello, kosketinsoittimet   Jussi Kinnunen,  basso   Harri Kinnunen,  rummut   Reijo Heiskanen,  kitara   Eero ”Safka” Pekkonen,  kosketinsoittimet   Antti Seppo,  saksofoni   Hannu Porkka,  lyömäsoittimet   Jukka Orma,  kitara  
Levy-yhtiö:  Hilse-levyt   Poko Rekords  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hassisen kone oli suomalainen, Joensuusta lähtöisin ollut rockyhtye, joka perustettiin vuoden 1979 lopulla. Yhtye aloitti uuden aallon punkilla, mutta alkoi kehittyä loppua kohden progressiiviseen suuntaan.
Hassisen koneen kaikkia kolmea varsinaista albumia pidetään suomalaisen rockin klassikoina, kuten monia Hassisen koneen laulujakin ("Levottomat jalat", "Rappiolla", "Jurot nuorisojulkkikset", jne.). Hassisen koneen musiikillinen muutos oli nopeaa; Täältä tullaan Venäjä -albumin punkhenkistä ilmaisua seurasi nopeasti Rumien sävelien jälkeen suorastaan progressiivinen rock albumilla Harsoinen teräs.
Yhtye nimesi itsensä kotikaupungissaan olleen ompelukoneliikkeen mukaan. Liikkeen uskovainen johtaja suuttui yhtyeen nimestä, ja yhtye vaihtoikin nimensä joksikin aikaa muotoon 'Kassisen kone' . Yhtyeen saavutettua mainetta yritys muutti nimekseen Joensuun Konepalvelu.
Vuonna 2023 julkaistiin Mika Kaurismäen ohjaama dokumentti Hassisen Kone 40 vuotta myöhemmin, joka kertoo yhtyeen historiasta sekä sen 40-vuotisjuhlakonsertista Tampereen Ratinan stadionilla vuonna 2022. Elokuva sai ensi-iltansa 17. maaliskuuta 2023.
Historia > Alkutaipale ja maine (1979–1980)

Hassisen kone perustettiin  joulukuussa 1979, ja se tähtäsi rockin SM-kisoihin. Yhtye voitti Oulussa järjestetyn kisan uuden aallon sarjan maaliskuussa 1980. Saman vuoden keväällä alkoi yhtyeen levytysura, jolloin se julkaisi ensisinglen "Hassisen kone / Kolumpia orkesteri". Tämä single julkaistiin Hilse-levyt-levymerkillä. Muut yhtyeen julkaisut julkaisi Poko Rekords. Alkuperäisessä kokoonpanossa soittivat Ismo Alanko (kitara ja laulu), Reijo Heiskanen (soolokitara), Jussi Kinnunen (bassokitara) ja Harri Kinnunen (rummut).
Ensimmäinen albumi, Täältä tullaan Venäjä, ilmestyi vuonna 1980, ja  se sisälsi myyntilistoille nousseen kappaleen "Rappiolla" ja myös aikaisemmin julkaistun "Hassisen kone" -kappaleen.
Historia > Rumat sävelet ja uusia jäseniä (1981)

Toinen albumi Rumat sävelet (1981) merkitsi siirtymistä musiikillisesti monimutkaisempaan suuntaan, joka kuului esimerkiksi hittikappaleissa "Jurot nuorisojulkkikset" ja "Tällä tiellä". Toinen albumi oli sävyltään varsin synkkä monien kappaleiden käsitellessä olemassaolon tuskaa ja jopa apokalyptisiä visioita. Levy sai paremmat arvostelut kuin yhtyeen esikoislevy ja Yleisradion musiikkitoimittajat valitsivat LP:n vuoden kotimaiseksi kevyen musiikin levyksi ja Soundi-lehti vuonna 2005 neljänneksi parhaaksi suomalaiseksi populaarimusiikin levyksi.
Kesinä 1981 ja 1982 yhtye oli mukana Tuuliajolla-risteilyllä Saimaalla ja esiintyi ensimmäisestä kiertueesta tehdyssä dokumenttielokuvassa Saimaa-ilmiö. Loppuvuodesta 1981 yhtyeessä tapahtui miehistönvaihdoksia. Hassisen koneeseen tuli peräti neljä uutta jäsentä: Eero "Safka" Pekkonen (kosketinsoittimet), Antti Seppo (saksofonit), Hannu Porkka (lyömäsoittimet) sekä kitaristi Reijo Heiskasen korvannut Jukka Orma.
Historia > Viimeinen albumi ja yhtyeen hajoaminen (1982)

1982 julkaistiin yhtyeen kolmas ja viimeinen studioalbumi Harsoinen teräs, jonka tunnetuin kappale on "Levottomat jalat". Albumilla oli paljon progressiivisia elementtejä, jotka muun muassa edellä mainitussa kappaleessa ovat selvästi esillä.
Hassisen kone hajosi elokuussa 1982 kyllästyttyään soittamaan keikoilla vain ensimmäisten levyjen hittibiisejä[lähde? ], mutta soitti kuitenkin kiertueensa loppuun.
Historia > Hassisen koneen jälkeen (1983-)

Hassisen koneen hajoamisen jälkeen sen keulahahmo Ismo Alanko perusti Jukka Orman ja muun muassa Rock'n'Roll Bandista tutun Affe Forsmanin kanssa ensin iskelmämusiikkia uudelleen sovittaneen, kaksi keikkaa soittaneen Iskelmätaivas-projektin ja myöhemmin Sielun Veljet -yhtyeen. Myöhemmin Alanko jatkoi soolouralle. Soolokitaristi Reijo Heiskanen on sittemmin soittanut muun muassa Värttinässä ja basisti Jussi Kinnunen Freud Marx Engels & Jungissa, Wigwamissa ja Alangon kokoonpanoissa. Rumpali Harri Kinnusen myöhempiin yhtyeisiin on kuulunut muun muassa Sleepy Sleepers. Eero Pekkonen on soittanut Hassisen koneen jälkeen muun muassa Popedassa ja tehnyt teatterimusiikkia, ja Jukka Orma on Sielun Veljissä soittamisen lisäksi muun muassa julkaissut sooloalbumin ja toiminut studiomuusikkona sekä soitinrakentajana. Hannu Porkka soittaa lyömäsoittimia Joensuun kaupunginorkesterissa. Antti Seppo toimii biokemian tutkijana New Yorkissa.
Historia > Hassisen koneen jälkeen (1983-) > Reunion-esiintymiset

Hassisen koneen alkuperäinen kokoonpano Jukka Ormalla vahvistettuna teki kesällä 1983 tai 1984 muutaman juhannuskeikan. Yhtye esiintyi myös vuonna 1993. Se esiintyi vuonna 2000 alkuperäisessä kokoonpanossaan Joensuussa. Keikalla vieraili myös suuren kokoonpanon muusikot Ormaa lukuun ottamatta. Tapahtuma julkaistiin DVD:nä seuraavana vuonna. Yhtyeen levyt julkaistiin uudelleen digitaalisesti remasteroituna vuonna 2004.
Marraskuussa 2019 yhtye ilmoitti tekevänsä viisi keikkaa kesällä 2020, mutta koronaviruksen aiheuttaman poikkeustilanteen takia ne siirrettiin ensin kesään 2021 ja sitten kesään 2022. Yhtye soitti vuonna 2022 viisi keikkaa ravintola Kerubissa Joensuussa 21.–25. kesäkuuta, Provinssissa 2. heinäkuuta, Ilosaarirockissa 15. heinäkuuta ja Ratinan stadionilla 30. heinäkuuta. Ensimmäisessä neljässä konsertissa esiintyi vain alkuperäiskokoonpano, mutta Ratinassa yhtye esiintyi kaikista jäsenistään koostuvassa erikoiskokoonpanossa. Ratinassa yhtyettä lämmittelivät Tuomari Nurmio ja Litku Klemetti.
Kokoonpanot > 1979–1981

Ismo Alanko – kitara, laulu
Reijo Heiskanen – kitara
Jussi Kinnunen – basso
Harri Kinnunen – rummut
Kokoonpanot > 1981–1982

Ismo Alanko – kitara, laulu
Jukka Orma – kitara
Jussi Kinnunen – basso
Harri Kinnunen – rummut
Eero ”Safka” Pekkonen – kosketinsoittimet
Antti Seppo – saksofoni
Hannu Porkka – lyömäsoittimet
Julkaisut

| --- | --- |
 Studioalbumit Täältä tullaan Venäjä (1980)  Rumat sävelet (1981)  Harsoinen teräs (1982)  High Tension Wire (1982) Kokoelmat 1980–82 (1982)  Poko klassikot (1987)  Historia 1980–82 (1988)  Tarjolla tänään: Hassisen kone (2000)  Jurot nuorisojulkkikset – koko tuotanto, koko tarina 1980–1982 (2009)  Klassikot (2013) Livealbumit Tuuliajolla (eli ballaadeja Saimaalta) (1981) (1981)  20 vuotta myöhemmin – live 2000 (2010)  40 vuotta myöhemmin - Ratinan stadion 2022 (2024) :  Singlet ”Hassisen kone” (1980)  ”Rappiolla” (1980)  ”Jurot nuorisojulkkikset” (1981)  ”On jouluyö, nyt laulaa saa” (1981)  ”Hiljaa virtaa veri” (1982)  ”Levottomat jalat” (yksipuolinen promo, 12", 1982) DVD:t Hassisen Kone – 20 vuotta myöhemmin (2001)  Saimaa-ilmiö (2007)
Aiheesta muualla

Poko Rekordsin artistisivu (Archive.org)
Ismo Alangon sivut
Yle Elävä arkisto: Hassisen Kone
Hassisen kone
| --- | --- |
Studioalbumit:  Täältä tullaan Venäjä • Rumat sävelet • Harsoinen teräs • High Tension Wire
Kokoelmat:  1980–82 • Poko klassikot • Historia 1980–82 • Tarjolla tänään: Hassisen kone • Jurot nuorisojulkkikset – koko tuotanto, koko tarina 1980–1982 • Klassikot
Livealbumit:  Tuuliajolla (eli ballaadeja Saimaalta) • 20 vuotta myöhemmin – live 2000 • 40 vuotta myöhemmin - Ratinan stadion 2022
Singlet:  Hassisen kone • Rappiolla • Jurot nuorisojulkkikset • On jouluyö, nyt laulaa saa • Hiljaa virtaa veri
DVD:t:  Hassisen Kone - 20 vuotta myöhemmin • Saimaa-ilmiö
Katso myös:  Luettelo Hassisen Koneen kappaleista
Hassisen Kone Ratinan stadionilla heinäkuussa 2022.
Heresy

Heresy oli nottinghamilainen hardcore punk/thrashcore/grindcore -yhtye joka perustettiin 1984–1985 tienoilla. Heresy oli ensimmäisiä brittiläisiä grindcore-yhtyeitä Napalm Deathin, Extreme Noise Terrorin ja Carcassin kanssa. Yhtye hajosi 1988–1989 aikoihin.
Jäsenet

Reevsy
Kalvin Piper
Steve Charlesworth
John March
Mitch Dickinson
Baz
Diskografia

Never Healed flexi EP (1986) Earache
Thanks! 7" (1987)
Whose Generation? 7" (1989) In Your Face
Live at Leeds 7" (1990) Open
Heresy/Concrete Sox split LP (1987) Earache
Face Up To It LP (1988) In Your Face
13 Rocking Anthems LP (1989) In Your Face
Never Slit Thanks CD (1990) Earache/Toys Factory
Voice Your Opinion (199?) Lost & Found
Visions Of Fear (199?) Lost & Found
1985-87 (2006) Boss Tuneage
20 Reasons To End It All (2007) Boss Tuneage