stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ajastaika (albumi)
Kokoonpano > Tuotanto

Kaikki kappaleet sävelletty, tuotettu ja esitetty Vornan toimesta
Jarno Hänninen - miksaus
Jykä Ahola - masterointi
Kansikuva - Jussi Leppänen, Tulimyrsky Design & Arttu Järvisalo
Vierailevat muusikot:
Marleena Rosengren - Viulu kappaleissa 2, 5
Arvostelu

Imperiumi: 6½/10
Kaaoszine:
Metal Temple:
Soundscape:
V2.fi:
Aiheesta muualla

Ajastaika (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Ajastaika (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
AMPA-reseptori

AMPA-reseptorit (AMPAR) ovat tetrameerisiä ionikanaviin kuuluvia eli ionotrooppisia glutamaattireseptoreita (iGluR), jotka läpäisevät yhdenarvoisia kationeja kuten K+ ja Na+, ja jotkin myös Ca2+-kationeja. AMPAR:ien luonnollinen aktivoiva eli agonistinen välittäjäaine on L-glutamaatti. iGluR-ryhmään kuuluvat NMDAR:ät, kainaattireseptorit, ja delta-reseptorit.
Rotan homotetrameerinen GluA2-AMPAR (PDBID: 3KG2), todellinen rakenne.
Ampakiinit ovat AMPAR:ien toimintaa tehostavia positiivisia allosteerisia säätelijöitä.
AMPA.
1970-luvun lopulla löydettyjä AMPAR:iä kutsuttiin aluksi kviskualaattireseptoreiksi, sillä ne havaittiin omaksi iGluR-ryhmäkseen kviskuaalihapon (eng. quisqualic acid) avulla. Happo on valikoiva AMPAR-agonisti, ja sen hermostovaikutukset havaittiin ensi kerran 1974. 1980-luvulla reseptorit nimettiin jälleen happoakin valikoivamman AMPA:n mukaan, jonka aktiivinen enantiomeeri on (S)-AMPA. Aine kehitettiin rasemaattina ensi kerran 1981 iboteenihaposta. AMPA:n lyhenne tulee sen englanninkielisestä nimestä: α-Amino-3-hydroxy-5-Methyl-4-isoxazolePropionic Acid – suomeksi tämä on α-amino-3-hydroksi-5-metyyli-isoksatsoli-4-propionihappo.
Rakenne

AMPAR:ät ovat tetrameerejä eli ne koostuvat 4:stä proteiinialayksiköstä. Yksiköt yhtyvät solulimakalvostossa ensin dimeereiksi ja sitten tetrameereiksi. AMPAR:ien alayksikköjä on nisäkkäillä 4 (vanhentuneet nimet suluissa):
GluA1 (GluR1, GluRA)
GluA2 (GluR2, GluRB)
GluA3 (GluR3, GluRC)
GluA4 (GluR4, GluRD)
Näitä koodaavat vastaavasti ihmisillä geenit GRIA1, GRIA2, GRIA3 ja GRIA4, jotka ovat vastaavasti kromosomien kohdissa 5q31.1, 4q32-q33, Xq25-q26 ja 11q22.
Kukin AMPAR:än muodostava alayksikkö jaetaan 4:ään osaan:
Solun ulkoinen aminoterminaalidomeeni eli ATD (eng. amino terminal domain). Simpukkamainen LBD jaetaan vielä R1- ja R2-puolikkaisiin.
Solun ulkoinen ligandia sitova domeeni eli LBD (eng. ligand binding domain). Simpukkamainen LBD jaetaan vielä S1- ja S2-puolikkaisiin, joiden väliin L-glutamaatti (tai jokin muu ligandi) kiinnittyy. Myös nimiä D1 ja D2 käytetään.
Solukalvon läpäisevä domeeni eli TMD (eng. transmembrane domain). TMD jaetaan vielä osiin M1, M2, M3 ja M4. M2:t ovat kääntyneet kanavan sisään ja voivat vuorovaikuttaa sen läpi kulkevien ionien kanssa.
Solun sisäinen karboksiterminaalidomeeni eli CTD (eng. carboxy terminal domain).
Rakenne > Alayksikköyhdistelmät

GluA2 on aikuisilla ihmisillä yleisin yksikkö. Valtaosa AMPAR:istä on heteromeerisiä eli niissä on keskenään erilaisia alayksikkötyyppejä. Hermoston yleisin heteromeeri on GluA1/2-AMPAR, jossa on 2 kpl GluA1-yksikköjä ja 2 kpl GluA2-yksikköjä. Eri yksikköyhdistelmien ilmeneminen vaihtelee riippuen solutyypistä ja eliön elämänvaiheesta.
Rakenne > mRNA

Ihmisillä kaikkien AMPAR-alayksikköjen mRNA:n vaihtoehtoinen silmukointi voi tuottaa kustakin flip- tai flop-muodon. Näissä on eriävä 38. aminohapon pätkä TMD:n M4-osan jälkeen solun ulkopuolella. Suurin toiminnallinen ero on se, että flip-yksiköt reagoivat glutamaattiin hitaammin ja heikommin kuin flopit.
Vaihtoehtoinen silmukointi CTD:n sekvenssialueelta mRNA:ssa voi ihmisillä tuottaa GluA2- ja GluA4-yksiköistä pitkän (eng. long) tai lyhyen (eng. short) muodon. Lyhyitä muotoja kutsutaan vastaavasti nimin GluA2C ja GluA4C.
GluA2:ien mRNA:t voivat ihmisillä läpikäydä tumassa ADAR2-entsyymin toimesta Q/R-muutoksen, joka ilmenee TMD:n M2-osassa. Adenosiini muuntuu entsyymillä oksidatiivisella deaminaatiolla inosiiniksi, joka lukeutuu translaatiossa väärin guanosiinina. Muutos riippuu vain GluA2-mRNA:issa olevasta 10 komplementaarisesta nukleotidisekvenssistä, jonka geneettinen puutos on kuolettavaa. Muutoksessa koodattu glutamiini (Q) muuntuu arginiiniksi (R). Q/R-muutos on mm. aikuisten ihmisten aivosoluissa hyvin yleinen.
Ihmisillä on flip/flop-pätkän lähellä R/G-kohta. ADAR2 voi muuntaa mRNA:ta siten että muodostuvan proteiiniyksikön 764. argiiniini (R) onkin glysiini (G). Muutos voi tapahtua kaikille paitsi GluA1-yksiköille. Mekanismi on sama kuin Q/R-muutoksessa. G-alayksikköiset AMPAR:ät turtuvat ärsykkeille herkemmin, mutta myös palaavat nopeammin ärsykeherkiksi.
Rakenne > Post-translaatio

Translaation jälkeen alayksikköproteiinit voivat läpikäydä väliaikaisempia rakennemuutoksia. Yksikköjen C-terminaalialueiden tietyt seriini-, treoniini- ja tyrosiinitähteet voivat fosforyloitua. GluA1:n S831 voi fosforyloitua proteiinikinaasi C- ja CaMKII-välitteisesti. S845 voi fosforyloitua proteiinikinaasi A:n toimesta. Fosforylaation vaikutukset vaihtelevat. Esimerkiksi NMDAR:ät pystyvät tehostamaan tai heikentämään AMPAR:ien toimintaa pitkäaikaisesti. Viime kädessä ionivirran lisäys tapahtuu mm. GluA1:n S831 fosforylaation kautta, ja heikennys reseptorin solun sisään ottoon johtavan GluA1:n S845 defosfosrylaation kautta.
Kaikkien ihmisten alayksiköiden M2- ja M4-osien solunsisäisillä alueilla on konservoituneet kysteiinitähteet, joihin voi liittyä palmitaatti. M2:n palmitylaation saa aikaan GODZ-entsyymi (eng. Golgi-associated palmitoyl transferase). Kaikissa alayksiköissä on 4–6 solun ulkoista aluetta, joissa olevat aminohapot voivat N-glykosyloitua. Alueet ovat solun ulkopuolella LBD:n S1-alueella ja ATD:ssä.
Aktivointi ja säätely

AMPAR:ien luonnollinen agonisti on L-glutamaatti, jonka sitoutumisherkkyys näihin on pienempi kuin esimerkiksi NMDAR:iin. AMPAR:ät aktivoivat ja turtuvat nopeasti agonistien ärsykkeille suhteessa muihin iGluR:iin. Aktivoituessaan AMPAR päästää lävitseen Na+- ja K+-ioneita aiheuttaen depolarisaation. Usein nämä ionit virtaavat vastaavasti sisään ja ulos solusta. Synapsien depolarisaatio kasvaa huippuunsa muutamassa mikrosekunnissa, ja palaa perustilaan millisekunneissa. Kanavat läpäisevät muitakin yksiarvoisia kationeja. Esim. GluA1:n läpäisyherkkyys on K+ ≈ Rb+ > Cs+ > Na+ ≈ Li+.
GluA2-yksiköt määräävät pitkälti AMPAR:än ominaisuudet. Niitä sisältävät AMPAR:ät eivät mm. läpäise Ca2+-ioneita ja niiden kanavavirtaus on suoraan verrannollinen solukalvon jännitteeseen. Taas GluA2-yksikköjä sisältämätön AMPAR läpäisee Ca2+-ioneita – tällaisen kanavan ionivirtaus heikkenee ylitettäessä tietty kalvojännite, sillä tietyt sisäsyntyiset polyamiinit salpaavat kanavaa jänniteriippuvaisesti. pH-arvon kasvu vähentää AMPAR:ien ärsykeherkkyyttä – vaikutus on suurin flop-GluA1-yksiköiden kohdalla.
AMPAR:ien kanssa vuorovaikuttavat eri proteiinit, mutta eivät välttämättä suoraan aktivaatiossa. AMPAR:ien säätelyyn osallistuvat monet PDZ-motiivin sisältävät proteiinit kuten GRIP (glutamate receptor interacting protein) ja PICK1 (protein interacting with C-kinase-1). Muita proteiineja ovat mm. NSF (N-ethylamide-sensitive fusion protein), AP2 (adaptor protein 2), SAP97 (synapse-associated protein 97), NARP (neuronal activity-regulated pentraxin) ja TARP:it (transmembrane AMPA receptor regulatory proteins).
Sijainti ja roolit

AMPAR:ät ovat mm. nisäkkäiden aivoissa välttämättömiä ja pääasiallisia nopeiden solutoimintaa kiihdyttävien hermoviestien välittäjiä. AMPAR:iä löytyy kaikista tunnetuista hermosoluista ja hermotukisoluista, joista ensiksi mainituissa AMPAR:illä on monia postsynaptisia rooleja. Taas presynaptisesti AMPAR:ät mm. säätelevät GABA:n vapautumista korisolujen terminaaleista pikkuaivojen Purkinjen soluille. Hermotukisoluissa AMPAR:ät osallistuvat mm. astrosyyttien glutamaatin välityksen säätelyyn, solun sisäisten kalsiumpitoisuuserojen luomiseen, hermotukisolujen muotoutuvuuteen ja solun ulkoisten ionikoostumuksien säätelyyn.
GluA1:n poisto poistogeenisillä (knockout) hiirillä johtaa niiden työmuistin ja oppimiskyvyn heikkenemiseen, muttei vaikuta niiden elinikään. GLuA2:n poisto aiheuttaa homotsygooteilla hiirillä mm. vajaakasvuisuutta, fyysistä heikkoutta, koordinaatiokyvyn heikkoutta ja varhaisen kuoleman. GluA3:ien poiston vaikutukset ovat vähäiset. GluA2:ien Q/R-muutoskyvyn poistavat mutaatiot aiheuttavat hiirillä epilepsiaa ja kuoleman alle 3:ssa viikossa.
Ligandit

Kilpailevia agonisteja (vaikutuskohteet suluissa):
(S)-5-Fluorowillardiini (AMPAR/KAR)
(S)-AMPA (AMPAR/KAR)
Domoiinihappo (AMPAR/KAR)
L-glutamiinihappo (AMPAR/KAR/NMDAR)
Kaiinihappo (AMPAR/KAR)
L-Kviskuaalihappo (AMPAR/KAR)
Kilpailevia antagonisteja (vaikutuskohteet suluissa):
CNQX (AMPAR/KAR/NMDAR:n glysiiniä sitova alue)
DNQX (AMPAR/KAR/NMDAR:n glysiiniä sitova alue)
NBQX (AMPAR/KAR)
Ei-kilpailevia antagonisteja (vaikutuskohteet suluissa):
Argiotoksiinit (salpaavat monia polyamiinien säätelemiä reseptoreja: AMPAR/KAR/α7-nACh ym., salpaavat vain AMPAR:iä, joissa ei ole GluA2:ia)
Filantotoksiini (salpaa monia polyamiinien säätelemiä reseptoreja: AMPAR/KAR/α7-nACh ym., salpaa vain AMPAR:iä, joissa ei ole GluA2:ia)
GYKI53655 (AMPAR/KAR)
Jorotoksiini (salpaa monia polyamiinien säätelemiä reseptoreja: AMPAR/KAR/α7-nACh ym., salpaa vain AMPAR:iä, joissa ei ole GluA2:ia)
SYM2206 (AMPAR)
Positiivisia allosteerisia säätelijöitä ovat ampakiinit.
Tetrameerinen AMPAR. Kuvassa (ylhäältä alas): ATD, LBD, TMD ja CTD (merkitsemätön).
Allan Törnudd

Allan Victor Törnudd (21. marraskuuta 1889 Turku – 24. elokuuta 1961) oli Åbo Akademin kirjaston ylikirjastonhoitaja.
Allan Törnuddin vanhemmat olivat  kauppias  Alexander  Törnudd  ja  Carolina  Elisabet  Candelin. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1930 Margit Niininen. Diplomaatti Klaus Törnudd ja valtiotieteilijä Patrik Törnudd ovat Allan Törnuddin ja Margit Niinisen poikia.
Törnudd tuli ylioppilaaksi Turussa ja valmistui filosofian maisteriksi 1913. Hän suoritti kirjastoalan tutkinnon New Yorkissa 1915 ja työskenteli siellä kirjastonhoitajana. Suomeen 1916 palattuaan Törnudd toimi aluksi Turun kaupunginkirjaston palveluksessa, kunnes siirtyi Åbo Akademin kirjastoon vuonna 1918.
Vuonna 1927 Törnudd tuomittiin Turun Vartiovuorenmäen surmajutussa vankilaan avuannosta tappoon, jonka teki hänen myöhempi vaimonsa Margit Niininen. Törnuddin ja Niinisen tapauksesta on Juha Siltanen kirjoittanut näytelmän Ihana neiti N. eli Vartiovuoren arvoitus, jonka kantaesitys oli Turun kaupunginteatterissa marraskuussa 2018. Vuonna 2021 ilmestyvässä kirjassa Murhia ja hirmutekoja Turussa  tapausta on käsitellyt historiantutkija Rauno Lahtinen.
Kirjallisuutta

Törnudd, Klaus: Berättelsen om Allan och Margit. 2008.
Ali G Indahouse

| Ali G himassa> Ali G Indahouse |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Mark Mylod
Käsikirjoittaja:  Sacha Baron Cohen   Dan Mazer
Tuottaja:  Tim Bevan
Säveltäjä:  Adam F.
Kuvaaja:  Ashley Rowe
Leikkaaja:  Paul Knight
Lavastaja:  Grenville Horner
Pääosat:  Sacha Baron Cohen   Michael Gambon   Charles Dance   Kellie Bright   Martin Freeman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:   22. maaliskuuta 2002    27. joulukuuta 2002
Kesto:  85 minuuttia
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ali G Indahouse on Mark Mylodin ohjaama elokuva vuodelta 2002. Elokuvan pääosassa Ali G:nä esiintyy brittikoomikko Sacha Baron Cohen.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sacha Baron Cohen  | … |  Ali G   |
|  Michael Gambon  | … |  Pääministeri   |
|  Charles Dance  | … |  David Carlton   |
|  Kellie Bright  | … |  Julie   |
|  Martin Freeman  | … |  Ricky C   |
|  Rhona Mitra  | … |  Kate Hedges   |
|  Barbara New  | … |  Nan   |
|  Ray Panthaki  | … |  Hassan B   |
|  Emilio Rivera  | … |  Rico   |
Alexander McDonnell

Alexander McDonnell (1798–1835) oli irlantilainen shakkimestari. Hän otteli muun muassa kuuden ottelun sarjan maailman johtavaa pelaajaa Louis-Charles Mahé de La Bourdonnaisia vastaan kesällä 1834.
Merkittäviä pelejä

Louis-Charles Mahé de La Bourdonnais vs Alexander McDonnell, 04, (1834)
Louis-Charles Mahé de La Bourdonnais vs Alexander McDonnell, (1834)
Aiheesta muualla

Alexander McDonnell ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Allan Staffans

Allan Staffans
Allan Staffans (13. helmikuuta 1880 Nikolainkaupunki – 19. lokakuuta 1946 Turku) oli suomalainen teknikko, vuorineuvos ja telakanjohtaja.
Staffansin valmistuttua teknikoksi Nikolainkaupungin Teollisuuskoulusta hän meni töihin Kone- ja Siltarakennukselle ja nimitettiin laivanrakennusmestariksi. Vuosina 1902–1914 hän toimi Siperiassa höyrylaivojen ja ruoppaajien rakennustöiden johtajana. Telakan toiminta päättyi Venäjän vallankumoukseen.
Maaliskuussa 1918 Staffans osallistui venäläisten joukkojen hallussa olleiden Viaporin tykkien sabotaasiin. Hän jatkoi puolustuslaitoksen palveluksessa toimien mm. Suomenlinnan komendanttiviraston teknisen osaston päällikkönä vuoteen 1920 asti.
Vuoden 1921 alusta Staffansista tuli turkulaisen Ab Vulcanin toimitusjohtaja. Yritys yhdistyi vuonna 1924 Aurajoen vastarannalla sijainneen Ab Crichtonin kanssa. Staffans nimitettiin uuden telakkayhtiön johtoon. Staffansin johdolla koko telakka modernisoitiin perinpohjaisesti. Hänen erinomainen venäjän kielen ja venäläisen mentaliteetin tuntemuksensa ansiosta hän onnistui saamaan lukuisia laivatilauksia Neuvostoliitosta.
Telakka vaihtoi omistajaa kahteen otteeseen 1930-luvulla. Ensin omistajaksi tuli Kone- ja Siltarakennus, jonka Wärtsilä myöhemmin otti haltuunsa. Staffans nautti Wärtsilän pääjohtajan, Wilhelm Wahlforssin luottamusta. Vuonna 1938 Staffans sai vuorineuvoksen arvon.
Staffansin ammattitaidosta ja vanhoista liikesuhteista oli suurta hyötyä sotakorvauksena toimitettavista laivoista neuvoteltaessa.
Perhe

Staffansin puoliso oli Selma Elisabeth o.s. Kjell. He saivat kaksi tytärtä, Margitin ja Gunvorin. Margit avioitui Crichton-Vulcanin tunnetun laivasuunnittelija Gösta Ruskon kanssa. Rusko kuoli äkilliseen sairauteen 1943 ja Margit paria kuukautta myöhemmin. Allan ja Elisabeth Staffans ottivat hoiviinsa heidän kaksi lastaan.
Ali Hakimi

| Ali Hakimi> علي حكيمي.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. huhtikuuta 1976 (ikä 48) Tunis, Tunisia
Kansalaisuus:   Tunisia  Sveitsi 05/2007 alkaen
Yleisurheilija
Pituus:  176  cm
Paino:  55 kg
Laji:  keskimatkojen juoksu
Ennätykset:  800 m:1.46,51 1500 m:3.31,70 3000 m:7.59,12
Ali Hakimi (arab. علي حكيمي‎; s. 24. huhtikuuta 1976 Tunis, Tunisia) on sveitsiläinen entinen yleisurheilija, joka kilpaili keskimatkojen juoksussa. Hän edusti Tunisiaa toukokuuhun 2007 saakka. Hakimi osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1996. Tuolloin hän sijoittui 1 500 metrillä kahdeksanneksi ajallaan 3.38,19. Hakimi voitti Tunisian mestaruuden kolmesti, kerran 800 ja kahdesti 1 500 metrin matkalla.
Hakimi pitää nimissään Tunisian ennätystä 1 500 metrillä sekä maililla sekä harvakseltaan kilpailuilla 1000 metrin ja 2000 metrin matkoilla.
Ennätykset

800 m: 1.45,17 (Cottbus 9.6.1996)
1 500 m: 3.31,70 (Bryssel 22.8.1997)
1 maili: 3.50,57 (Berliini 26.8.1997)
3 000 m: 7.59,12 (Bitburg 21.5.1999)
5 000 m: 14.51,69 (Fribourg 2.8.2008)
Allan Dwan

Dwan (vas.) Arlene Dahlin ja John Altonin seurassa 1956.
Allan Dwan (3. huhtikuuta 1885 – 28. joulukuuta 1981) oli kanadalaissyntyinen elokuvaohjaaja. Hän muutti lapsena Yhdysvaltoihin ja loi myöhemmin siellä uransa.
Dwan kuoli Los Angelesissa 96-vuotiaana. Hänellä on urastaan tähti Hollywood Walk of Famella.
Aiheesta muualla

Allan Dwan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Analyyttiset menetelmät

Analyyttiset menetelmät ovat tekniikoita ja muita menetelmiä, joilla tunnistetaan tunnuslukuja (ml. kehityssuunnat) loogisesta tietokokonaisuudesta, päätellään ovatko tunnusluvut odotusten mukaisia ja jos ne eivät ole sellaisia, selvitetään miksei.
Analysoitava tietokokonaisuus voi olla esimerkiksi tilinpäätös. Siitä voidaan tuottaa esimerkiksi seuraavia tunnuslukuja:
tilisaldot verrattuna edellisen tilinpäätöksen tilisaldoihin
tulo- ja menotilien saldot verrattuna vastaaviin budjettilukuihin
henkilöstön palkkausmenot verrattuna henkilöstön määrän kehitykseen
maksetut korkomenot verrattuna pitkäaikaisen vieraan pääoman määrään.
Aiheesta muualla

Yhdysvaltain tarkastusviraston tilintarkastusmanuaali, kohta 225
KHT-yhdistyksen suositukset hyvästä tilintarkastustavasta, kohta 520
AC Ajaccio

AC Ajaccio on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1910. Joukkueen koko nimi on Athletic Club Ajaccien.
AC Ajaccio on toinen Korsikan kahdesta suuresta joukkueesta SC Bastian ohella. Joukkueiden väliset kohtaamiset ovat perinteisesti todella merkittäviä molempien seurojen kannattajille, eikä väkivaltaisuuksiltakaan ole vältytty vuosien varrella.
Saavutukset

Ligue 2-mestaruudet: 2 (1967, 2002)
Ennätyksiä Ligue 1:ssä

Paras sijoitus liigassa: 6. (1971)
Eniten tehtyjä maaleja: 59 (1968)
Vähiten päästettyjä maaleja: 40 (2005)
Eniten otteluita: René Le Lamer, 141
Eniten maaleja: Étienne Sansonetti, 58
Suurin kotivoitto: AC Ajaccio - Aix 8-2 (1968)
Suurin vierasvoitto: SC Bastia - AC Ajaccio 1-4 (1971)
Entisiä pelaajia

Dominique Baratelli
Rolland Courbis
François M'Pelé
Adrian Mutu
Stéphane Porato
Dado Pršo
Marius Trésor
Entisiä valmentajia

Alex Dupont
Albert Emon
Ruud Krol
Olivier Pantaloni
Fabrizio Ravanelli
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joukkueen viralliset sivut (ranskaksi)
Joukkueen kannattajien sivut (ranskaksi)
Allan Tamlander

Allan Tamlander vuonna 1965.
Allan Ossian Tamlander (s. 9. heinäkuuta 1930 Tampere) on suomalainen kirjailija. Tamlander voitti WSOY:n romaanikilpailun 1965 romaanillaan Pullot.
Teokset

Pullot, romaani. WSOY 1965
Vesitehtailijan ylösnousemus, romaani. Gummerus 1972
Palkinnot

1. palkinto WSOY:n romaanikilpailussa 1965
Altaria

Altaria tarkoittaa seuraavia asioita:
Altaria, suomalainen metalliyhtye
Altaria, Pokémon-hahmo
Altaria, espanjalainen junatyyppi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Altaria”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Alatskivi järv

| Alatskivi järv |
| --- | --- |

Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Tartumaa
Kunnat:  Peipsiäären kunta
Koordinaatit:  58°36′23″N, 27°07′43″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Alatskivi jõen valuma-alue
Järveen tulevat joet:  Alatskivi jõgi
Laskujoki:  Alatskivi jõgi 
Järvinumero:  VEE2059200
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  35,3 m  mpy. 
Pituus:  0,78 km  
Leveys:  0,09 km  
Rantaviiva:  4,49 km  
Pinta-ala:  23,8 ha  
Valuma-alue:  34 km²
Saaria:  2 
 fiAlatskivi järv 
Kartanon päärakennus lounaaseen päin katsottuna.
Kartanon sepänpaja vedenäärellä.
Kalevipojan säky on nimitys muinaislinnalle, jota käytettiin rauta-ajalla.
Alatskivi järv (myös Alatskivi paisjärv) on Virossa Tartumaalla Peipsiäären kunnan Alatskivin kauppalan ja Peatskivin kylässä sijaitseva padottu järviallas. Virolaisessa vesistönimistössä pais tarkoittaa patoa eli järvi on patojärvi.
Maantietoa

Järvi on 780 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 23,8 hehtaaria, johon luetaan mukaan sen saaret. Se sijaitsee kapeassa laaksossa, jossa on jyrkähköt rinteet. Se on muodostettu patoamalla joki uomastaan nykyiseen laajuuteensa pienellä padolla. Padon takana olevaa järvenosaa kutsutaankin Vesijärveksi (veski on suomeksi vesimylly). Sen pinta-ala on 8,1 hehtaaria . Veskijärvi jää kapean niemen taakse ja niemen yläpuolella aukeaa järven laajempi osa. Niemessä sijaitsee jalankulkusilta, jota kutsutaan nimellä Turbasild. Järven yläosaa kutsutaan nimellä Lossijärvi (suom. Linnajärvi) ja sen pinta-ala on 14,8 hehtaaria  . Ilmakuvien perusteella se vaikuttaa olevan matala. Järvellä on useita pieniä saaria, joista osa katoaa korkean veden aikana. Suurin saari on halkaisijaltaan 130 metriä ja toiseksi suurin 30 metriä leveä. Pohjoisrannasta työntyy järvelle suora, 130 metriä pitkä ja kapea niemi. Etelärannassa sijaitsee Alatskivin kartano (tai -linna), jonka puistoalue vie lähes koko järven etelärannan. Järven länsipään rantaan laskeutuu Lokutamäen rinteitä. Tämä muinaislinna tunnetaan Virossa yleisesti Kalevanpojan sängyn (Kalevipoja säng) nimellä . Padon takana joen ylittää Tartoon vievä maantie. Maantien vieressä on maatila, mutta muuten on järvi asutuksesta autio.
Historiaa

Järvessä on sijainnut vesimylly jo Ruotsinvallan ajalla. Sitten 1800-luvulla läheisen kartanon haltija kasvatti järven pinta-alaa niin, että vielä 1900-luvun alkupuolella Veskijärven pinta-ala oli 8 hehtaaria ja ylempi Lossijärven ala oli 7 hehtaaria. Vuonna 1973 mitattiin järven syvyydeksi padon juuressa kolme metriä.
Vuoden 2014 helmikuussa vesi pääsi valloilleen padon hajottua. Onnettomuudessa hajosi muun muassa silla pylväs ja kävelysillan säädin. Patojärven vedenpinta aleni onnettomuudessa 1,0–1,5 metriä. Seuraavana kesänä järvi oli käytännössä tyhjentynyt, kun vain pienissä syvänteissä oli enää vettä.
Luontoarvoja ja luokittelu

Järvi soveltuu uimiseen ja kalastukseen ja siinä elää runsaasti kalaa . Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. keskmise karedusega kihistumata veega järv). Järvi luokitellaan limnologisesti hypertrofiseksi järveksi, kun veden ravinnepitoisuudet ovat erittäin korkealla (vir. hüpertroofne tai liigtoiteline, HY). Silloin on järven biomassa suuri sekä mikrobitason että vesikasvillisuuden osalta.
Vesistösuhteita

Alatskivi järv kuuluu Alatskivi jõen valuma-alueeseen ja se on pääuoman läpivirtausjärvi. Se on joen alin järvi, jonka padolta on Peipsijärven pohjoisosan länsirantaan matkaa 4,6 kilometriä. Järven valuma-alueen pinta-ala on 34 neliökilometriä. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Huomautuksia

1 2 3 4  Tieto on peräisin vironkielisesta artikkelista et:Alatskivi järv, mutta sitä ei ole voitu vahvistaa muista lähteistä.
1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
Analyyttinen marxismi
Kirjallisuutta

Cohen, G. A.: Karl Marx's theory of history: A defence.  Oxford University Press, 1978.
Elster, Jon: Making sense of Marx.  Cambridge University Press, 1985.
Przeworski, Adam: Capitalism and social democracy.  Cambridge University Press, 1985.
Roemer, John E.: A general theory of exploitation and class.  Harvard University Press, 1982.
Roemer, John E. (toim.): Analytical marxism.  Cambridge University Press, 1986.
Aleksi Nikko

| Aleksi Nikko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1997 (ikä 27) Vaasa, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Allu
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  187 cm
Paino:  94 kg
Seura
Seura:  Hermes
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  27
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Sport (SML)
Aleksi Nikko (s. 22. heinäkuuta 1997 Vaasa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Nikkoa on luonnehdittu pelityyliltään voimahyökkääjäksi ja hän pelaa melko fyysistä peliä.