stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marc Gini

Marc Gini tammikuussa 2008
Marc Gini (s. 8. marraskuuta 1984, Castasegna, Sveitsi) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka on erikoistunut tekniikkalajeihin, pujotteluun ja suurpujotteluun.
Gini alkoi kiertää maailmancupia vuonna 2003 ja ensimmäiset pisteensä hän saavutti kaudella 2005–2006, yhteensä 33. Seuraavalla kaudella Gini laski maailmancupissa neljä kertaa kymmenen parhaan joukkoon, joista paras sijoitus oli yhdeksäs Kranjska Goran pujottelussa. Kausi 2007–2008 alkoi Ginin kohdalla loistavasti, sillä hän voitti kaikkien yllätykseksi kauden avauspujottelun Itävallan Reiteralmissa. Tämän jälkeen hän on sijoittunut maailmancupissa kymmenen parhaan joukkoon kolme kertaa ollen parhaimmillaan kuudes (tilanne 2.3.2010). Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli pujottelussa viidestoista.
Gini on voittanut Sveitsin pujottelumestaruuden neljä kertaa, vuosina 2005, 2006, 2007 ja 2009, suurpujottelumestaruuden vuonna 2006 ja superyhdistetyn mestaruuden 2008.
Hänen siskonsa Sandra Gini on myös alppihiihtäjä.
Aiheesta muualla

Marc Ginin kotisivut (saksaksi)
Tilastoja
Marina Aleksandrova

Marina Aleksandrova
Marina Aleksandrova (ven. Марина Александрова, s. 29. elokuuta 1982, Unkari) on venäläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan televisiosarjassa Anastasia.
Maria Kristin Yulianti

| Maria Kristin Yulianti |
| --- | --- |
 Yulianti vuonna 2010
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1985 (ikä 39) Tuban, Indonesia
Kansalaisuus:   Indonesia
Sulkapalloilija
Pituus:  167 cm
Paino:  53 kg
Kätisyys:  oikea
| Mitalit> Maa:   Indonesia.Naisten sulkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Indonesia.Naisten sulkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Indonesia.Naisten sulkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Indonesia> Naisten sulkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Peking 2008 | Kaksinpeli |  |
Maria Kristin Yulianti (25. kesäkuuta 1985 Tuban) on indonesialainen sulkapalloilija ja olympiamitalisti.
Yulianti kilpaili Pekingin olympialaisissa 2008, missä hän saavutti kaksinpelissä pronssia. Hän voitti pronssiottelussa Kiinan Lu Lanin.
Viimeiset ammattilaisturnauksensa Yulianti pelasi vuonna 2011.
Lähtö matkalle

| Lähtö matkalle Finnforest |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : toukokuu 1976, Marcus Music, Tukholma
 Julkaistu: lokakuussa 1976
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Måns Groundstroem
 Tyylilaji: progressiivinen rock, fuusiojazz
 Kesto: 40.02
 Levy-yhtiö: Love Records
Finnforestin muut julkaisut
| Finnforest 1975 | Lähtö matkalle 1976 | Demonnights 1979 |
Lähtö matkalle on suomalaisen Finnforest-yhtyeen albumi vuodelta 1976.
Kappaleet > A-puoli

Alpha – 8.10 (säv. Pekka Tegelman)
Elvin – 8.30 (säv. Pekka Tegelman)
Don – 4.21 (säv. Jussi Tegelman)
Kappaleet > B-puoli

Lähtö matkalle I – 8.36 (säv. Pekka Tegelman)
Lähtö matkalle II – 10.39 (säv. Pekka Tegelman)
Kokoonpano

Pekka Tegelman – kitara
Jukka Linkola – flyygeli, sähköpiano
Jussi Tegelman – rummut, syntetisaattori
Jarmo Hiekkala – basso
Pertti Pokki – syntetisaattori
Kokoonpano > Tuotanto

Måns Groundstroem – tuottaja
Leena Penttinen – ulkoasu
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Julius Heikkilä kirjoitti albumilta löytyvän ”monessa tapauksessa suurten mittojen musiikkia, harkittuja kokonaisuuksia ja horjahtamatonta tyyliä”.
Aiheesta muualla

Lähtö matkalle discogs.com -sivustolla
Maria Ubach Font

Maria Ubach Font
Maria Ubach Font (s. 1973) on andorralainen poliitikko. Hän on toiminut Andorran ulkoministerinä 15. heinäkuuta 2017 lähtien. Aiemmin hän on toiminut muun muassa Andorran EU-suurlähettiläänä.
Marjut Hannula

Marjut Hannula on suomalainen laulaja ja laulupedagogi. Hän on luonut uransa laulumusiikin lehtorina Sibelius-Akatemiassa ja opettajana Metropolia AMK:ssa.
Oppilaita:

Hannula on opettanut lukuisia menestyneitä oopperalaulajia. Hänen oppilaitaan ovat olleet mm.
Marjukka Tepponen
Hannakaisa Nyrönen
Mari Palo
Kaisa Ranta
Laura Pyrrö
Angelika Klas
Essi Luttinen
Tiina Penttinen
Aarne Pelkonen
Erik Rousi
Marie-Louise Meilleur

Marie-Louise Fébronie Meilleur (o.s.  Chassé, 29. elokuuta 1880 – 16. huhtikuuta 1998) oli kanadalainen nainen, joka on kaikkien aikojen vanhimpia tunnettuja henkilöitä. Hänestä tuli maailman vanhin elossa oleva ihminen Jeanne Calmentin kuoltua 122-vuotiaana 4. elokuuta 1997. Meilleur on lisäksi tiettävästi kaikkien aikojen pitkäikäisin kanadalainen ja kolmanneksi pitkäikäisin pohjoisamerikkalainen sekä kolmas henkilö maailmassa, joka on saavuttanut vähintään 117 vuoden iän. Meilleur on tällä hetkellä tiettävästi kuudenneksi vanhimmaksi koskaan elänyt henkilö.
Meilleur syntyi Kamouraskassa, Québecissä, ja meni naimisiin Etienne Leclercin kanssa vuonna 1900. Hän sai ensimmäisestä avioliitostaan neljä lasta. Aviomies ja molemmat vanhemmat kuolivat 1910-luvun alkuvuosina, ja Meilleur muutti Ontarion rajalle. Hän ei palannut Kamouraskan seudulle kuin kerran, vuonna 1939.
Meilleur oli naimisissa Hector Meilleurin kanssa vuodesta 1915 tämän kuolemaan vuonna 1972. Tästä toisesta avioliitosta syntyi vielä kuusi lasta. Meilleur asui vanhoilla päivillään tyttärensä luona ja vielä myöhemmin ontariolaisessa hoitokodissa.
Meilleur kuoli 117-vuotiaana. Hänen jälkeensä maailman vanhin elossa oleva ihminen oli yhdysvaltalainen Sarah Knauss, joka kuoli 119 vuoden iässä 30. joulukuuta 1999.
Aiheesta muualla

Validation of Exceptional Longevity: Did Marie Louise Meilleur Become the Oldest Person in the World? (englanniksi)
Manny Harris

| Manny Harris |
| --- | --- |
 Harris vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Corperryale L'Adorable ”Manny” Harris
Syntynyt: 21. syyskuuta 1989 (ikä 35) Detroit, Michigan, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies / Pelintekijä
Pituus:  196 cm
Paino:  84 kg
NBA-varaus:  ei varattu 2010
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2007–2010:  Michiganin yliopisto
Seurajoukkueet
2010–2012 2011–2012 2012–2013 2013–2014 2014 2014–2015 2015 2015–2016 2016 2016 2016–2017 2016–2017 2017 2017 2017–:  Cleveland Cavaliers → Canton Charge Azovmaš Mariupol Los Angeles D-Fenders Los Angeles Lakers Türk Telekom BK Eskişehir Basket Texas Legends Türk Telekom BK Anhui Wenyi Texas Legends Dallas Mavericks → Texas Legends Anhui Wenyi AEK Ateena BC
Corperryale L'Adorable ”Manny” Harris (s. 21. syyskuuta 1989 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Harris on voittanut urallaan muun muassa Mestarien liigan mestaruuden vuonna 2018, jolloin hänet valittiin myös kauden arvokkaimmaksi pelaajaksi, sekä Kreikan cup-mestaruuden.
Ura

Harrisia ei varattu NBA:han vuoden 2010 varaustilaisuudessa, mutta hän on pelannut sarjassa Cleveland Cavaliersin, Los Angeles Lakersin ja Dallas Mavericksin joukkueissa. Harris on pelannut urallaan myös NBA:n kehityssarjassa ja Kiinassa. Euroopassa hän on pelannut Turkissa, Ukrainassa ja Kreikassa.
Elokuussa 2017 Harris siirtyi Kreikan pääsarjan AEK Ateenaan. Kausi oli Harrisille erinomainen: AEK voitti Kreikan cupin, ja Harris valittiin cupin arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hänet valittiin myös Kreikan pääsarjakauden tähdistöotteluun. Toukokuussa AEK eteni Mestarien liigan loppuotteluun, jossa se voitti Monacon 100–94. Harris nimettiin Mestarien liigan kauden arvokkaimmaksi pelaajaksi ja tähdistöviisikkoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Manny Harris Wikimedia Commonsissa
AEK Ateena – Koripallon Mestarien liigan mestari 2018
0 Punter ·
1 James ·
2 Green ·
3 Harris ·
4 Xanthópoulos ·
5 Šakota ·
8 Vasilópoulos ·
9 Atić ·
12 Larentzákis ·
16 Agravánis ·
21 Moraítis ·
22 Mavroeidís ·
23 Kamperídis ·
24 Kavvadás ·
27 Rogkavópoulos ·
32 Hunter

Päävalmentaja Šakota ·
Apuvalmentajat Falékas · Mágalis · Mágeiras
Marie-Louise von Bergmann-Winberg

Marie-Louise von Bergmann-Winberg (s. 9. kesäkuuta 1946 Helsinki) on suomalais-ruotsalainen valtiotieteiden professori Keski-Ruotsin yliopistossa, Östersundissa.
Hänen vanhempansa olivat Georg-Håkan von Bergmann (1915–1981) ja hänen vaimonsa Else-May (1924–2012).
Hän tuli ylioppilaaksi Nya svenska samskolanista ja opiskeli Helsingin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1987 väitöskirjallaan Wohlfahrt, Lebensniveau und Lebensweise im deutsch-deutschen Vergleich. Se käsitteli talouspolitiikkaa Itä- ja Länsi-Saksan valtioissa hyvinvoinnin ja elämäntapojen kautta. Hänen myöhemmät tutkimuksensa koskevat pääasiassa aluekehitystä ja yrittäjyyttä.
Aiheesta muualla

CV yliopiston sivulla
Marie-Louise Linssen-Vaessen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Linssen-Vaessen vuonna 1952. |  Linssen-Vaessen vuonna 1952. |  Linssen-Vaessen vuonna 1952. |  |
Maa:   Alankomaat
Naisten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | 4 × 100 m vapaauintiviesti |  |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | 100 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | 4 × 100 m vapaauintiviesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Wien 1950 | 4 × 100 m vapaauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Monte Carlo 1947 | 4 × 100 m vapaauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Wien 1950 | 100 m vapaauinti |  |
Marie-Louise Jean Joséphine Linssen-Vaessen (19. maaliskuuta 1928 Maastricht – 15. helmikuuta 1993 Horst) oli alankomaalainen uimari ja olympiamitalisti. Hän voitti uransa aikana kolme olympiamitalia: kaksi pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä ja 100 metrin vapaauinnista ajalla 1.07,6 Lontoosta 1948 sekä hopean 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä Helsingistä 1952.
EM-kilpailuista Termeulen voitti 4×100 metrin vapaauintiviestistä kultaa Wienissä 1950 ja hopeaa Monte Carlossa 1947. Vuonna 1950 hän saavutti myös 100 metrin vapaauinnin EM-hopeaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marie-Louise Linssen-Vaessen Wikimedia Commonsissa
122 Gerda

| 122 Gerda> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjät:  Christian Heinrich, Friedrich Peters
Löytöaika:  31. heinäkuuta 1872
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  3,222 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  3,091 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,353 AU
Eksentrisyys:  0,041
Kiertoaika Auringon ympäri:  2121,40 päivää  5,81 vuotta
Keskiratanopeus:  16,59 km/s
Inklinaatio:  1,639°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  81,7 km
Massa:  5,7 · 107 kg kg 
Putoamiskiihtyvyys pinnalla:  0,0228 m/s2 m/s2
Pyörähdysaika:  10,685 h
Asteroidiluokka:  S
122 Gerda on Marsin ja Jupiterin väliseen pää­asteroidi­vyöhykkeeseen 
kuuluva pikkuplaneetta eli pää­vyöhykkeen asteroidi. Sen löysivät Christian Heinrich ja Friedrich Peters vuonna 1872. Pikku­planeetta sai nimensä muinais­skandinaavisen mytologian Gerda-jumalattaren mukaan. Asteroidi kiertää Aurinkoa pää­vyöhykkeen ulko-osissa. Gerdan läpimitta on 81,7 kilometriä ja pyörähdys­aika noin 10,69 tuntia.
Jack Aitken

| Jack Aitken |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Jack Aitken
Syntynyt: 23. syyskuuta 1995 (ikä 29) Lontoo, Englanti
Kansalaisuus:   Britannia
Formula 1 -ura
Auton numero:  89
Aktiivivuodet:  2020
Talli(t):  Williams (2020)
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Sakhirin GP 2020
Viimeinen kilpailu:  Sakhirin GP 2020
Sijoitus kaudella 2020:  22. (0 p.)
Aiheesta muualla
jackaitken.com
Jack Aitken vuonna 2018.
Jack Aitken (s. 23. syyskuuta 1995 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläis-korealainen rata-autoilija.
Aitken kuului Renault’n nuorten kuljettajien ohjelmaan. Vuonna 2020 hän toimi Williamsin testikuljettajana ja ajoi Formula 2 -sarjassa.
Ura

Aitken aloitti uransa karting-luokista. Vuonna 2012 Aitken siirtyi Dunlop InterSteps Championship -sarjaan jossa hän saavutti kaksi voittoa, kaksi paalupaikkaa ja 13 palkintosijaa sijoittuen sarjassa kolmanneksi.
Ura > Formula Renault (2013–2015)

Vuonna 2013 Aitken siirtyi Formula Renault NEC -sarjaan saavuttaen yhden paalupaikan ja viisi palkintosijaa sijoittuen sarjan toiseksi. Hän ajoi myös kuusi kilpailua Eurocup Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2014 Aitken ajoi täyden kauden Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttaen kauden aikana yhden voiton ja yhden paalupaikan sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Samana vuonna hän ajoi kahdeksan kilpailua Formula Renault Alps -sarjassa. Vuonna 2015 Aitken jatkoi Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttaen viisi voittoa ja neljä paalupaikkaa onnistuen voittamaan sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän voitti myös Formula Renault Alps -sarjan mestaruuden.
Ura > GP3 (2016–2017)

Vuonna 2016 Aitken kilpaili GP3-sarjassa Arden International -tallissa Renault’n tukemana. Aitken ajoi voittoon Belgian sprinttikilpailussa ja oli lisäksi kuudesti palkintopallilla kauden aikana ja sijoittui sarjan viidenneksi 148 pisteellä. Aitken jatkoi GP3:ssa myös kaudella 2017 ajaen ART Grand Prix -tallissa voittaen Unkarin kilpailun sijoittuen sarjan toiseksi.
Ura > Formula 2 (2018–2020)

Vuonna 2018 Aitken ajoi Formula 2 -sarjassa ART-tallissa voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjan 11:nneksi. Vuonna 2019 Aitken jatkoi sarjassa Campos Racing -tallissa voittaen kolme kilpailua sijoittuen sarjan viidenneksi. Aitken jatkoi samassa tallissa kaudella 2020 ajaen kaksi kolmossijaa Britannian GP:stä sijoittuen sarjan 14:nneksi.
Ura > Formula 1 (2020)

Aitken ajoi Sakhirin GP:ssä 2020 Williamsilla George Russellin tilalla. Hän sijoittui kilpailussa 16:nneksi.
Ura > GT-sarjat (2021)

Aitken jatkoi Williamsin testikuljettajana vuonna 2021 ja ajoi samalla GT-sarjoissa, missä hän loukkaantui Span 24 tunnin ajossa.
GP3-tulokset kilpailuittain

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Arden International | ESPFEA 20 | ESPSPR 19 | AUTFEA 9 | AUTSPR 5 | GBRFEA 13 | GBRSPR 6 | HUNFEA 9 | HUNSPR 6 | GERFEA 6 | GERSPR 2 | BELFEA 5 | BELSPR 1 | ITAFEA 2 | ITASPR 5 | MALFEA 2 | MALSPR 3 | ABUFEA 3 | ABUSPR 2 | 148 | 5. |
| 2017 | ART Grand Prix | ESPFEA Kesk. | ESPSPR 12 | AUTFEA 2 | AUTSPR 5 | GBRFEA 4 | GBRSPR 2 | HUNFEA 1 | HUNSPR Kesk. | BELFEA 2 | BELSPR 18 | ITAFEA 2 | ITASPR C | JERFEA 3 | JERSPR 6 | ABUFEA 14 | ABUSPR 8 |  |  | 141 | 2. |
Formula 2 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | ART Grand Prix | BHRFEA 9 | BHRSPR 18 | AZEFEA 2 | AZESPR 11 | ESPFEA 6 | ESPSPR 1 | MONFEA 7 | MONSPR Kesk. | FRAFEA 11 | FRASPR DNS | AUTFEA Kesk. | AUTSPR 18 | GBRFEA 13 | GBRSPR 12 | HUNFEA 4 | HUNSPR 10 | BELFEA 11 | BELSPR 10 | ITAFEA 17† | ITASPR 8 | RUSFEA 14 | RUSSPR Kesk. | ABUFEA 10 | ABUSPR 13 | 63 | 11. |
| 2019 | Campos Racing | BHRFEA 7 | BHRSPR 11 | AZEFEA 1 | AZESPR 3 | ESPFEA 2 | ESPSPR 8 | MONFEA 17† | MONSPR 13 | FRAFEA 3 | FRASPR 4 | AUTFEA 10 | AUTSPR 18 | GBRFEA 5 | GBRSPR 1 | HUNFEA 3 | HUNSPR 5 | BELFEA C | BELSPR C | ITAFEA 8 | ITASPR 1 | RUSFEA 7 | RUSSPR 11 | ABUFEA 11 | ABUSPR 10 | 159 | 5. |
| 2020 | Campos Racing | AUTFEA 15 | AUTSPR 8 | STYFEA 9 | STYSPR 6 | HUNFEA 13 | HUNSPR 19 | GBRFEA 13 | GBRSPR 8 | GBRFEA 3 | GBRSPR 3 | ESPFEA 18† | ESPSPR 18 | BELFEA 13 | BELSPR 17 | ITAFEA 13 | ITASPR 7 | TUSFEA Kesk. | TUSSPR 13 | RUSFEA 6 | RUSSPR 4 | BHRFEA 10 | BHRSPR 17† | SKRFEA   | SKRSPR   | 48 | 14. |
| 2021 | HWA Racelab | BHRSP1   | BHRSP2   | BHRFEA   | MONSP1 16 | MONSP2 9 | MONFEA 18 | AZESP1 Kesk. | AZESP2 12 | AZEFEA 11 | GBRSP1 17 | GBRSP2 18 | GBRFEA 17 | ITASP1   | ITASP2   | ITAFEA   | RUSSP1   | RUSSP2   | RUSFEA   | SAUSP1   | SAUSP2   | SAUFEA   | ABUSP1   | ABUSP2   | ABUFEA   | 0 | 23. |
Formula 1 -tulokset > Tulokset kilpailuittain

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | Williams | AUS   | AUT   | STY TD | HUN   | GBR   | ANI   | ESP   | BEL   | ITA   | TUS   | RUS   | EIF   | POR   | EMI   | TUR   | BHR   | SKR 16 | ABU   |  |  |  |  | 0 | 22. |
| 2021 | Williams | BHR   | EMI   | POR   | ESP   | MON   | AZE   | FRA   | STY   | AUT   | GBR   | HUN   | BEL   | NED   | ITA   | RUS   | TUR   | USA   | MEX   | SÃP   | QAT   | SAU   | ABU TD | – | – |
Formula 1 -tulokset > Kaudet numeroina

| Kausi | Talli | Sijoitus | Kilpailut | Pisteet | Voitot | Palkinto- pallisijat | Paalu- paikat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | Williams-Mercedes | 22. | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Yhteensä (1 kausi) | Yhteensä (1 kausi) | Yhteensä (1 kausi) | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
Formula 1 -tulokset > Merkkipaalut

| Nro | Merkkipaalu | Ajetut GP:t | Osakilpailu |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Ensimmäinen kilpailu | 1 | Sakhirin GP 2020 |
Maria Koepcke

| Maria Koepcke> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Maria Emilie Anna Koepcke
Syntynyt: 15. toukokuuta 1924 Saksa
Kuollut: 24. joulukuuta 1971 (47 vuotta) Peru
Kansalaisuus:  Saksa
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Kielin yliopisto
Tutkimusalue:  ornitologia
Maria Emilie Anna Koepcke (kirjoitetaan myös Köpcke), tyttönimeltään Mikulicz-Radecki (15. toukokuuta 1924 Saksa – 24. joulukuuta 1971 Peru) oli saksalainen lintutieteilijä.
Maria opiskeli Saksassa ja väitteli tohtoriksi eläintieteestä Kielin yliopistossa vuonna 1949. Samana vuonna hän muutti Peruun, jossa avioitui eläintieteilijä Hans-Wilhelm Koepcken kanssa 1950. Heille syntyi tytär Juliane. He asuivat Limassa aina Marian kuolemaan saakka. Limaan he perustivat Casa Humboldt-nimisen biologisen tutkimusaseman.
Maria Koepcke oli neotrooppisen alueen linnustoon perehtynyt tutkija. Hän kuvaili ja nimesi valkoposkikotingan (Zaratornis stresemanni), ruusuvatsaorneeron (Synallaxis zimmeri) ja kaktuskanasteron (Asthenes cactorum), sekä useita alalajeja. Hänen kunniakseen on nimetty bolivianpöllönen (Otus koepckeae), perunerakkokolibri (Phaethornis koepckeae), 
sirankypärähokko (Pauxi koepckeae) ja selvakasikki (Cacicus koepckeae).
Koepcke kuoli traagisesti. Hän oli 17-vuotiaan tyttärensä Julianen kanssa kotimaanlennolla (LANSA lento 508) Limasta Pucallpaan, kun kone joutui ukkosmyrskyyn, salama iski siihen ja kone räjähti. Maria kuoli onnettomuuden seurauksiin, samoin kaikki muutkin matkustajat, paitsi hänen Juliane-tyttärensä. Juliane putosi kolmen kilometrin korkeudesta viidakkoon, yhä tuolissaan istuen, ja selvisi katkenneella solisluulla ja silmävammalla. Hän käveli viidakon halki 10 päivää, kunnes saapui intiaaniasutuksen pariin ja pelastui. Kun hänen äitinsä ruumis löydettiin niin todettiin että myös hän oli selvinnyt hengissä, mutta hän oli pahoin loukkaantunut eikä kyennyt liikkumaan ja kuoli vammoihinsa joitakin päiviä myöhemmin.
Teoksia

Corte Ecológico Transversal en los Andes del Perú Central con Especial Consideración de las Aves. Parte I: Costa, Vertientes Occidentales y Región Altoandina. 1954.
Birds of the western slope of the Andes of Peru. American Museum novitates. 1961.
Birds of the Department of Lima, Peru. 1983.
Luettelo vuoden 1971 miehittämättömistä avaruuslennoista

Vuonna 1971 tehtiin 175 avaruusaluksen laukaisua, joista vain kaksi oli Neuvostoliiton toteuttamia miehitettyjä lentoja.
Laukaisu epäonnistui 14 kertaa. Näistä kuusi oli vakoilusatelliitin laukaisuyrityksiä. Kaksi epäonnistumista oli muita oleellisempia - toisessa Euroopan avaruusjärjestön edeltäjä ELDO epäonnistui Europa-kantoraketin laukaisussa - Länsi-Eurooppa joutui tämän takia turvautumaan Yhdysvaltojen kantoraketteihin vielä seuraavat kahdeksan vuotta. Toinen merkittävä epäonnistuminen oli Neuvostoliiton N-1-kuuraketin epäonnistunut laukaisuyritys - Neuvostoliitto ei saanut keskeytettyä tätä kuuohjelmaansa vaikka se oli jo pari vuotta aiemmin hävinnyt kilvan miehitetystä kuulennosta ja kuuraketti oli jo aiemmin osoittautunut suunnitellun väärin perustein.
Aiheesta muualla

Güntherin avaruussivun Chronology-kohdasta laukaisujen historia (päälähde)
Kanadalainen avaruushistoriasivusto (toinen päälähde)
Russian Space Web
Jonathan McDowellin avaruussivusto
NASA Jet Propulsion Laboratoryn avaruuslennot
Miehittämättömien lentojen englanninkielinen keskustelusivu
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Vuosi 1970 | Miehittämätön avaruustoiminta | Seuraaja: Vuosi 1972 |
Luettelo vuoden 1972 miehittämättömistä avaruuslennoista

1972 tehtiin noin sata miehittämättömän avaruusaluksen laukaisua.
Epäonnistuneet laukaisut

25.4.1972 Kosmos (488) (DS-P1-Yu #54), Kosmos-2, Plesetsk
20.5.1972 KH-8A 13 tiedustelusatelliitti, NRO, Yhdysvallat, Titan-3(24)B Agena-D Vandenberg
29.7.1972 Saljut (2) (DOS 2) avaruusasema, Proton-K, Baikonur
2.9.1972 Kosmos (518) (Zenit-4M #(39), Rotor #(39)), Voskhod, Plesetsk
17.10.1972 Kosmos (525) (Strela-2M #6), Kosmos-3M, Plesetsk
23.12.1972 L2 #1 ja L3 Model #4, N1-kantoraketti, Baikonur
16.02.72 Jumpseat 2 Titan-3(33)B Agena-D, Vandenbergin lentotukikohta
Aiheesta muualla

Güntherin avaruussivun Chronology-kohdasta laukaisujen historia (päälähde)
Kanadalainen avaruushistoriasivusto (toinen päälähde)
Russian Space Web
Jonathan McDowellin avaruussivusto
NASA Jet Propulsion Laboratoryn avaruuslennot
Miehittämättömien lentojen englanninkielinen keskustelusivu
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Vuosi 1971 | Miehittämätön avaruustoiminta 1972 | Seuraaja: Vuosi 1973 |
Luettelo vuoden 1974 miehittämättömistä avaruuslennoista

Vuonna 1974 laukaistiin yli sata satelliittia.
Epäonnistuneet laukaisut

12.2.74 SPHINX ja Viking-DS (VDS), Titan-3E Centaur-D1T, Cape Canaveral
12.4.74 Kosmos (641) (Zenit-4MK #(23), Hermes #) Voskhod, Baikonurin kosmodromi
23.5.74 Kosmos (656) (Jantar-2K #1, Feniks #1) Sojuz-U, Plesetskin kosmodromi
12.6.1974 JSSW (1) (CK-1 (1)), FB-1, Jq, Kiina
11.7.1974 Kosmos (666) (DS-P1-Yu #70) Kosmos-2, Plesetskin kosmodromi
30.8.1974 Kosmos (676) (Zenit-2M, Hektor) & FEU-170 3L, Voskhod, Plesetskin kosmodromi
5.11.1974 FSW-0 (1), Pitkä marssi CZ-2A, Jq, Kiina
Aiheesta muualla

Kapustin Jarrocket.de/space/space.html Güntherin avaruussivun Chronology-kohdasta laukaisujen historia (päälähde)
Kanadalainen avaruushistoriasivusto (toinen päälähde)
Russian Space Web
Jonathan McDowellin avaruussivusto
NASA Jet Propulsion Laboratoryn avaruuslennot
Miehittämättömien lentojen englanninkielinen keskustelusivu
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Vuosi 1973 | Miehittämätön avaruustoiminta 1974 | Seuraaja: Vuosi 1975 |
Luettelo vuoden 1968 miehittämättömistä avaruuslennoista

Vuonna 1968 tehtiin 166 avaruusaluksen laukaisua, joista muutama oli miehitettyjä.