Viron murteet
Luettelo

Seuraava perinteisenä pidetty luokittelu on korkeakouluihin tarkoitetusta oppikirjasta Eesti murded ja kohanimed.
Pohjoisvirolaiset murteet
sydänvirolaiset murteet
Viron keskimurre, jota vuoden 2011 lopussa osasi 210 henkeä
luoteisryhmä: Risti, Harju-Madise, Nissi, Keila, Hageri, Rapla, Juuru, Paide, Türi paitsi pitäjän kaakkoisosa
koillisryhmä: Jõelähtmen eteläosa, Kuusalun eteläosa, Haljalan eteläosa, Kadrinan pohjoisosa, Rakveren pohjoisosa, Viru-Jaagupin pohjoisosa, Iisakun luoteisosa
kaakkoisryhmä: Kursi, ? Äksi, Laiusen länsiosa, Palamusen länsiosa
lounaisryhmä: Kõpu, Viljandi, Suure-Jaani, Pilistvere, Kolga-Jaani, Põltsamaa, Türin kaakkoisosa
ydinala: Väike-Maarja, Simuna, Ambla, Järva-Madise, Järva-Jaani, Anna, Koeru, Peetri, Jüri, Harju-Jaani, Kose, Kadrinan eteläosa, Rakveren eteläosa, Viru-Jaagupin luoteisosa
Viron länsimurre, jota vuoden 2011 lopussa osasi 770 henkeä
pohjoisryhmä: Noarootsi, Lääne-Nigula, Ridala, Martna, Kullamaa, Märjamaa
lounaisryhmä: Hanila, Karuse, Lihula, Varbla, Mihkli, Tõstamaa, Audru paitsi pitäjän pohjoisosaa
keskiryhmä: Kirbla, Vigala, Pärnu-Jaagupi, Vändra, Tori, Audrun pohjoisosa
eteläryhmä: Häädemeeste, Saarde
Viron saarten murre, jota vuoden 2011 lopussa osasi Kinhun murteen puhujat mukaan lukien 24 520 henkeä
Saarenmaa:
länsiryhmä: Jämaja, Anseküla, Kihelkonna, Mustjala
itäryhmä: Jaani, Pöide, Karja, Valljala, Püha, Kaarma, Kärla
Hiidenmaa:
länsiryhmä: Emmaste, Reigi
itäryhmä: Pühalepa, Käina
Muhu
Kihnu, jota vuoden 2011 lopussa osasi 1 320 henkeä
Viron itämurre, jota vuoden 2011 lopussa osasi 1 277 henkeä.
ydinala: Kodaveren pohjois- ja keskiosa, Maarja-Magdaleenan koillisosa
pohjoisryhmä: Torman pohjoisosa sekä Avinurme, Laiusen koilliskulma, Iisakun lounaisosa eli Tudulinna
keskiryhmä: muu Torma, Laiusen itäosa, Palamusen itäosa, Maarja-Magdaleenan keskiosa
eteläryhmä: Äksi, Maarja-Magdaleenan eteläosa
Viron koillisrannikkomurteet, jota vuoden 2011 lopussa osasi 1 288 henkeä
Viron rantamurre
länsiryhmä: Jõelähtmen pohjoisosa, Kuusalun pohjoisosa, Haljalan länsiranta
keskiryhmä: Viru-Nigula, Haljalan itäranta
itäryhmä: Vaivaran ranta
Alutagusen murre: Lüganuse, Jõhvi, Iisakun pohjois- ja keskiosa
Etelävirolaiset murteet
Mulkkien murre, jota vuoden 2011 lopussa osasi 9 698 henkeä
länsiryhmä: Halliste, Karksi, Paistu
itäryhmä: Helme, Tarvastu
Tarton murre, jota vuoden 2011 lopussa osasi 4 109 henkeä
pohjoisryhmä: Kodaveren eteläosa, Tartu-Maarja
länsiryhmä: Rannu, Puhja, Nõo
itäryhmä: Kambja, Võnnu
eteläryhmä: Rõngu, Otepää, Sangaste
Võro, jota vuoden 2011 lopussa osasi setun puhujat mukaan lukien 87 048 henkeä
länsiryhmä: Karula, Urvaste, Kanepi, Harglan länsiosa
itäryhmä: Rõuge, Põlva, Räpina, Vastseliina, Harglan itäosa
Setu, jota vuoden 2011 lopussa osasi 12 549 henkeä:
pohjoissetukaismurteet
länsisetukaismurteet
itäsetukaismurteet
kielisaarekkeet Venäjällä ja Latviassa:
Kraasna
Leivu
Lutsi
Edellä mainitut paikannimet viittaavat pitäjiin, eivät kaupunkeihin. Suomen murre-käsitettä vastaa virolaisissa tutkimuksissa murrak-sana, jonka tarkasta merkityksestä ei ole selvyyttä. Eesti murded ja kohanimedissa ei myöskään kuvailla varsinaisten murteiden eroja tarkemmin. Koska aihetta koskevaa tutkimusta on olemassa niukalti, kirjassa käytetään Viron murteiden sanakirjasta (Eesti murrete sõnaraamat) lähtöisin olevaa pitäjiin perustuvaa luokitusta. Kirjassa mainitaan kuitenkin, ettei murteiden määrittelyn tulisi perustua hallinnollisiin rajoihin vaan kielellisiin erilaisuuksiin. Erilaisuudet voivat rajoittua yhteen pitäjään, kuten esimerkiksi Käinassa, kuntaan kuten Tahkurannassa tai moisioon kuten Taageperassa. Yleensä jokaisessa kyläkunnassa puhutaan kuitenkin erilaista murretta..
Viron sana murre on perinteisesti tarkoittanut edellä mainittujen murrakoiden ryhmää (oppikirjan luokittelussa: Viron keskimurretta, Viron länsimurretta, Viron saarten murretta, Viron itämurretta, Viron rantamurretta, Alutagusen murretta, Mulgin murretta, Tarton murretta sekä Võron murretta), jonka täsmällinen tarkoitus jää sekin hämäräksi.