stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jo riittää

Suurempi ”Jo riittää” -juliste.
”Jo riittää” oli Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) maaliskuussa 1947 aloittama poliittinen kampanja ja sen iskulause, jotka oli molemmat suunnattu Suomen Kommunistista Puoluetta (SKP) ja Suomen Kansan Demokraattista Liittoa (SKDL) vastaan. Sosiaalidemokraatit hyödynsivät sitä kevään 1947 SAK:n edustajakokousvaaleissa, joulukuun 1947 kunnallisvaaleissa sekä heinäkuun 1948 eduskuntavaaleissa, joissa kaikissa SDP menestyi SKDL:n kärsiessä tappion. ”Jo riittää” -kampanja muistetaan yhtenä niin sanottujen vaaran vuosien käännekohdista.
Tausta

Vasemmistopuolueet SDP ja SKDL olivat kaksi suurinta puoluetta vuoden 1945 eduskuntavaaleissa ja sen jälkeen hallituskumppaneina kahdessa peräkkäisessä kansanrintamahallituksessa. Sosiaalidemokraatit alkoivat vähitellen huolestua yhä syvemmin SKDL:n ja kommunistien valtapyrkimyksistä, varsinkin kun kommunistien hallitsema Valtiollinen poliisi eli niin sanottu punainen Valpo syyllistyi väärinkäytöksiin ja muut Neuvostoliiton vaikutuspiiriin kuuluneet Itä- ja Keski-Euroopan maat muuttuivat asteittain kommunistisiksi diktatuureiksi. Vuoden 1946 ylimääräisen puoluekokouksen jälkeen SDP:n johto ja puoluetoimisto päättivät käynnistää ”taistelevaksi sosialidemokratiaksi” kutsutun kampanjan, johon kuului kommunismia vastaan suunnattuja puheita ja tilaisuuksia sekä jäsenhankintaa. Järjestösihteeri Veikko Puskalan laatiman suunnitelman mukaan kampanjan oli määrä jatkua syyskuusta 1946 kevääseen 1947. Kampanjaa rahoitettiin Ruotsin sosiaalidemokraattisen puolueen lahjoittamilla avustusrahoilla.
Julisteet

”Taistelevan sosialidemokratian” kampanja siirtyi helmi–maaliskuussa 1947 toiseen vaiheeseen. Kampanjatyöryhmä suunnitteli yhdessä Janne Hakulisen johtaman Yhteismainos-mainostoimiston kanssa kampanjajulisteen, josta oli kaksi erikokoista versiota. Suuremmassa julisteessa luki ”Jo riittää hinnankorotukset, valhelupaukset, mielipideterrori, pakkodemokratia. Vain järjestys takaa tulevaisuuden. Liity Sos.dem. puolueeseen”. Kuvassa ruuvipenkkiin nojannut vakavannäköinen ja lihaksikas työmies rutisti kourassaan kommunistien propagandalehtistä. Pienempi juliste oli liimattava lappu, jossa näkyi vain tekstinauhaa puristava suuri koura ja sanat ”Jo riittää valhelupaukset, hinnankorotukset, pakkodemokratia”. Julisteita tuettiin samansisältöisillä lentolehtisillä, elokuvateattereissa esitetyillä mainoskuvilla eli diapositiiveilla, SDP-rintamerkeillä ja sosiaalidemokraattisten lehtien kirjoituksilla. SDP:n sisäisessä ohjeessa kampanjaa verrattiin Englannin radion toisen maailmansodan aikaiseen ”V for victory” -kampanjaan.
Julisteessa mainituista asioista hinnankorotukset viittasivat valtion hinta- ja palkkaneuvoston hintajaoston puheenjohtajana toimineeseen kommunistiin Matti Huhtaan, joka joutui hintasääntelyn vallitessa vahvistamaan useimmat kulutustuotteiden hinnankorotukset. ”Valhelupauksilla” viitattiin Pekkalan hallituksen yleispolitiikkaan, ”mielipideterrorilla” ja ”pakkodemokratialla” kommunistien työpaikoilla ja ammattiosastojen kokouksissa harjoittamaan painostukseen sekä aiempiin yrityksiin vaikuttaa maan poliittiseen johtoon SKP:n ohjaamilla kansalaiskokouksilla.
Kampanjan vaiheet

Salassa valmisteltu kampanja käynnistettiin näyttävästi 4.–5. maaliskuuta 1947 välisenä yönä suoritetulla ”iskulla”, jolloin pienempiä ”Jo riittää” -lappuja liimattiin näkyville paikoille eri puolille Suomea. Muutamat innokkaat olivat levittäneet niitä jo edellisviikolla. ”Asevelisosialistien” johtajina tunnetut SDP:n entinen puoluesihteeri Unto Varjonen ja kansanedustaja Yrjö Kilpeläinen liimasivat kaksi riviä pieniä lappuja kommunistisen sisäministeri Yrjö Leinon salonkivaunun kylkeen nähtyään sen sattumalta Pieksämäen asemalla. Virkaatekevänä sisäministerinä toiminut vasemmistososiaalidemokraatti Eino Kilpi määräsi Leinon kanssa neuvoteltuaan Helsingin poliisin poistamaan julisteita, ja Leino antoi asiasta ohjeita myös ylipoliisipäällikölle. Poliisia käskettiin poistamaan myös samoja tunnuksia sisältäneet diapositiivit elokuvateattereista ja tutkimaan julisteet painattanutta kirjapainoa, minkä lisäksi sisäministeriö yritti kieltää sanomalehtiä uutisoimasta poliisitoimesta.
SDP:n puoluejohdon ja eduskuntaryhmän vedottua hallitukseen 7. maaliskuuta se käsitteli asiaa kahdessa kokouksessa vt. pääministeri Vihtori Vesterisen johdolla pääministeri Mauno Pekkalan ollessa sairaana. Vesterinen ilmoitti vielä samana iltapäivänä, ettei hallituksella ja oikeusministeriöllä ollut mitään julisteiden levittämistä vastaan. Sisäministeriön määräys peruttiin ja Leino lupasi olla enää puuttumatta SDP:n toimintaan. Leinon yritys käyttää poliisia kampanjaa vastaan sai paljon kielteistä huomiota ulkomaita myöten. Kilpi puolestaan ilmoitti julisteita luullun lakkautetun IKL:n toiminnan jatkajien hankkeeksi.
Kampanjasta tuli suurmenestys, koska se nosti esiin jo pitemmän aikaa muhineen yleisten mielialojen muutoksen. Sanat ”jo riittää” levisivät Suomessa yleiseksi kommunisminvastaiseksi iskulauseeksi. SKP:lle kampanja tuli täytenä yllätyksenä ja järkytyksenä. SDP:n sisäisen vasemmisto-opposition edustajat arvostelivat kampanjan muotoa ja sen aloitusiskua.
SDP hyödynsi ”jo riittää” kampanjaa huhti–toukokuussa 1947 pidetyissä SAK:n edustajakokousvaaleissa, joissa sosiaalidemokraatit saivat enemmistön äänistä ja edustajista ja varmistivat siten ammattiyhdistysliikkeen johdon pysymisen käsissään. ”Jo riittää” -kampanjasta alkanut menestys jatkui joulukuun 1947 kunnallisvaaleissa, joissa SDP:llä oli käytössä myös muita propagandalehtisiä ja -mainosfilmejä. Kampanja jatkui epävirallisesti heinäkuun 1948 eduskuntavaaleihin, jotka muistetaan ”Jo riittää -vaaleina”, vaikka muutkin puolueet kuin SDP käyttivät niissä kommunisteja vastaan suunnattuja tunnuksia. Vaalit hävinnyt SKDL joutui syrjään vallasta.
Joanne Harris

Joanne Harris
Joanne Michèle Sylvie Harris (s. 3. heinäkuuta 1964 Barnsley, Yorkshire) on brittiläinen kirjailija. Hänen äitinsä on ranskalainen ja isänsä englantilainen. Harris opetti Leedsissä ranskan kieltä 12 vuotta, kunnes ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi. Hänet kutsuttiin Royal Society of Literaturen jäseneksi vuonna 2022.
Teokset

Pieni suklaapuoti (1999)
Kesäviiniä (2000)
Appelsiinin tuoksu (2001)
Suolaista hiekkaa (2002)
Jigs and Reels (2004)
The French Kitchen – A Cookbook (2002)
Sarkaa ja samettia (2003)
Herrasmiehiä ja huijareita (2005)
Karamellikengät (2007)
Riimut (2008)
Sinisilmä (2010)
Persikoiden aikaan (2013)
Mansikkavaras (2020)
Aiheesta muualla

Ismo Loivamaa: Pieni suklaapuoti. Helsingin Sanomat 1.8.1999.
http://www.elisanet.fi/marjatta.ripsaluoma/joanne_harris.htm
Leena Ahlholm: Taitavasti huijattu (Arkistoitu – Internet Archive). Keskipohjanmaa 3.7.2008
Sirpa Sutinen: Aikuisten Potteria (Arkistoitu – Internet Archive). Karjalainen 7.7. 2008.
Susanna Pajakko: Suklaalla kuorrutettua magiaa. Pohjalainen 1.08.2008.
Henna Birkman: Loistavat Riimut vie historiaan (Arkistoitu – Internet Archive). Keskipohjanmaa.
Jovana Brakočević

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jovana Brakočević vuonna 2018. |  Jovana Brakočević vuonna 2018. |  Jovana Brakočević vuonna 2018. |  |
Maa:   Serbia
Naisten lentopallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rio de Janiero 2016 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Japani 2006 | naiset |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Italia/Serbia 2011 | naiset |  |
|  Hopeaa | Belgia/Luxemburg 2007 | naiset |  |
Jovana Brakočević-Kancijan (serb. Јована Бракочевић-Канцијан; s. 5. maaliskuuta 1988 Zrenjanin) on serbialainen lentopalloilija ja olympiamitalisti.
Brakočević kuului Serbian naisten lentopallomaajoukkueeseen vuoden 2008 olympialaisissa Pekingissä, vuoden 2012 olympialaisissa Lontoossa ja vuoden 2016 olympialaisissa Rio de Janeirossa. Joukkue sijoittui viidenneksi 2008, 11:nneksi 2012 ja saavutti hopeaa 2016. MM-kilpailuissa Brakočević edusti Serbia-Montenegroa ja saavutti pronssia 2006. EM-kilpailuissa Brakočević saavutti hopeaa 2007 ja voitti kultaa 2011.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jovana Brakočević Wikimedia Commonsissa
Jovana Brakočević Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Jussi Hautamäki (kenraali)

Jussi Hautamäki (s. 15. huhtikuuta 1941 Kylmäkoski) on Suomen puolustusvoimien kenraaliluutnantti evp.
Hautamäki kirjoitti ylioppilaaksi Toijalan yhteislyseosta vuonna 1960. Hän valmistui kadettikoulusta 1963 ja suoritti yleisesikuntaupseeritutkinnon Sotakorkeakoulussa vuonna 1975, jossa hän toimi myös opettajana 1970-luvulla.
Hautamäki toimi vuonna 1970 Kadettikoulun Toimituskomppanian päällikkönä.
Hän toimi Hämeen jääkäripataljoonan komentajana vuosina 1983-1985 ja Panssarivaunupataljoonan komentajana 1985-1988, jonka jälkeen hän oli operaatiopäällikkönä YK:n UNIFIL-rauhanturvaoperaatiossa Libanonissa. Vuosina 1990-1991 Hautamäki toimi valtakunnallisten maanpuolustuskurssien johtajana. 1990-luvulla hän palveli pääesikunnassa eri tehtävissä ja 1998 hänet nimitettiin Läntisen Maanpuolustusalueen komentajaksi.
Jäätyään eläkkeelle puolustusvoimista Hautamäki on osallistunut kunnallispolitiikkaan Keravalla Kokoomuksessa.
Jovana Jakšić

| Jovana Jakšić |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. syyskuuta 1993 (ikä 31)
Kansalaisuus:   Serbia
Tennispelaaja
Pituus:  180 cm
Paino:  69 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2009–
Palkintorahat:  512 978 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  102. (12.5.2014)
Voitot/tappiot:  309–228
Grand Slam -turnauksissa
Ranskan avoimet:  1. kierros (2014)
Wimbledon:  1. kierros (2014)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  204  (31. heinäkuuta 2017)
Voitot/tappiot:  74–97
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Jovana Jakšić (s. 30. syyskuuta 1993 Belgrad) on serbialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 102 toukokuussa 2014. Hän on voittanut urallaan 14 ITF-turnausta kaksinpelissä.
Vuonna 2013 Jakšić pelasi WTA-turnauksen pääsarjassa Monterreyssä sekä Kantonissa. Grand Slam -turnauksen pääsarjassa hän pelasi ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2014.
Aiheesta muualla

Jovana Jakšićin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Jovana Jakšić WTA:n sivuilla (englanniksi)
Jovana Jakšić ITF:n sivuilla (englanniksi)
John Campbell-Jones

| John Campbell-Jones> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1962–1963
Talli(t):  Emeryson, Tim Parnell
Kilpailuja:  2
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Belgian Grand Prix 1962
Viimeinen kilpailu:  Britannian Grand Prix 1963
Michael John Campbell-Jones (21. tammikuuta 1930 Leatherhead, Surrey – 24. maaliskuuta 2020 Camden, Lontoo) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui kahteen Grand Prix -kilpailuun, mutta ei onnistunut keräämään yhtään MM-pistettä.
Pienoisen menestyksen urheiluautokilpailuissa 1958 jälkeen Campbell-Jones siirtyi Formula 2 -sarjaan. Vuonna 1962 hän liittyi Formula 1 -sarjaan Emeryson-tallin kuljettajana. Belgian Grand Prix'ssa auton vaihdelaatikko rikkoutui harjoituksissa, minkä seurauksena hän kilpaili lainatulla Lotuksella. Autosta josta kuitenkin meni vaihdelaatikko rikki, ja hän sijoittui sijalle 11. Vaikka menestystä F1:stä ei tullut, saavutti hän pientä menestystä pienemmistä luokista samana vuonna.
Kaudeksi 1963 hän siirtyi Tim Parnellin talliin, joka ajatti Lola-autoja. Tallissa hän osallistui vain Britannian Grand Prix'hin sijoittuen sijalle 13.
Formula 1 -tulokset

| Vuosi | Talli | Valmistaja | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1962 | Emeryson | Lotus | NED  | MON  | BEL 11 | FRA  | GBR  | GER  | ITA  | USA  | RSA  |  | - | 0 |
| 1963 | Tim Parnell | Lola | MON  | BEL  | NED  | FRA  | GBR 13 | GER  | ITA  | USA  | MEX  | RSA  | - | 0 |
Eliana Gaete

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Eliana Gaete vuonna 1951. |  Eliana Gaete vuonna 1951. |  Eliana Gaete vuonna 1951. |  |
Maa:   Chile
Naisten yleisurheilu
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Buenos Aires 1951 | 80 m aidat |  |
|  Kultaa | México 1955 | 80 m aidat |  |
|  Hopeaa | Buenos Aires 1951 | 4 × 100 m |  |
| Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut  | Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut  | Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | São Paulo 1954 | 80 m aidat |  |
|  Hopeaa | Santiago 1956 | 80 m aidat |  |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 1947 | Pituushyppy |  |
|  Pronssia | Lima 1949 | 80 m aidat |  |
|  Pronssia | Santiago 1956 | 100 m |  |
Eliana Gaete (s. 14. huhtikuuta 1932 Antofagasta) on chileläinen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pika-aitajuoksussa, pikajuoksussa ja pituushypyssä. Hän voitti Pan-Amerikan kisoissa kolme mitalia, joista kaksi oli kultaisia ja yksi hopeinen. Gaete menestyi myös Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa, joissa hän sai viisi henkilökohtaista mitalia.
Juan de Juanes

Ehtoollisen nauttiminen (101 x 63 cm), Budapestin taidemuseo.
Juan de Juanes (kat. Joan de Joanes, oik. Juan Vicente Macip, 1523 Valencia, Espanja – 21. joulukuuta 1579 Bocairente, Espanja) oli renessanssin aikainen espanjalainen taidemaalari, joka teki erityisesti uskonnollisia maalauksia. Hän oli omana aikanaan Valencian alueen merkittävin maalari, ja siksi häntä on sanottu toiseksi Rafaeliksi.
Keskeisiä teoksia

"Pyhä ehtoollinen" (useita versioita),
"Pyhä Sebastian synagogassa",
"Pyhän Tapanin (ensimmäisen marttyyrin) hautaaminen",
"Neitsyt ja lapsi Johannes Kastajan ja Johanneksen kanssa". Eremitaašin museo Pietari,
"Ferrierin pyhä Vincent" Eremitaašin museo Pietari,
"Pyhän Annan ilmestys". Eremitaašin museo Pietari,
"Mont Garganon kulkue". Paun taidemuseo,
"Pyhä perhe" (useita versioita)
"Synnitön sikiäminen", teosta pidetään tekijänsä tuotannon tunnetuimpana.
Aiheesta muualla

Elämäkerta (espanjaksi)
Juan de Juanes Artcyclopediassa (englanniksi)
Maalauksia (espanjaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juan de Juanes Wikimedia Commonsissa
Pyhä ehtoollinen, (191 x 116 cm) 1500-luvun jälkipuoliskolta, Pradon museo.
Dudu Cearense

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Alexandro Silva de Sousa
Syntymäaika: 15. huhtikuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka:  Fortaleza, Brasilia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 186 cm
Paino: 75 kg
Seura
Seura:  Maccabi Netanya
Pelinumero: 18
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2001–2003 |  Vitória | 50¹ | (6) |
| 2004 |  Kashiwa Reysol | 11 | (2) |
| 2004–2005 |  Rennes | 15 | (1) |
| 2005–2008 |  TsSKA Moskova | 74 | (7) |
| 2008–2011 |  Olympiakos | 61 | (7) |
| 2011–2012 |  Atlético Mineiro | 15 | (3) |
| 2012–2013 |  Goiás | 22 | (2) |
| 2014 |  OFI Kreeta | 11 | (3) |
| 2014– |  Maccabi Netanya | 0 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 259 | (31) |
Maajoukkue
| 2004–2007 |  Brasilia | 11 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. joulukuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. joulukuuta 2014.
Alexandro Silva de Sousa, taiteilijanimeltään Dudu Cearense (s. 15. huhtikuuta 1983 Fortaleza, Brasilia), on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa kaudella 2014–2015 Israelin pääsarjassa Ligat ha'Alissa pelaavaa Maccabi Netanyaa.
Dudu Cearense on pelannut aiemmin pääsarjatasolla myös brasilialaisissa Esporte Clube Vitóriassa, Clube Atlético Mineirossa ja Goiás Esporte Clubessa, Japanin J. Leaguen Kashiwa Reysolissa, Ranskan Ligue 1:n Stade Rennais FC:ssa, Venäjän jalkapalloliigan PFK TsSKA Moskovassa sekä Kreikan Superliigan Olympiakos FC:ssa ja OFI Kreetassa. Hän on voittanut kolme kansallista mestaruutta: Venäjän mestaruuden TsSKA Moskovassa vuosina 2005 ja 2006 ja Kreikan mestaruuden Olympiakosissa kaudella 2008–2009.
Brasilian maajoukkueessa Dudu Cearense on pelannut 11 ottelua vuosina 2004–2007. Hän oli mukana voittamassa Copa Américaa 2004.
Saavutukset

Vitória:
Campeonato Baiano: 2002, 2003
TsSKA Moskova:
UEFA Super Cupin toinen sija: 2005
Venäjän jalkapalloliigan mestaruus: 2005, 2006
Venäjän cupin voitto: 2005–2006, 2007–2008
Venäjän supercupin voitto: 2006, 2007
Olympiakos:
Kreikan Superliigan mestaruus: 2008–2009
Toinen sija: 2009–2010
Kreikan cupin voitto: 2008–2009
Atlético Mineiro:
Campeonato Mineiro: 2012
Goiás:
Campeonato Brasileiro Série B:n voitto: 2012
Campeonato Goiano: 2013
Brasilian maajoukkue:
Copa Américan voitto: 2004
Jussi Haltia

Johannes (Jussi) Haltia (3. elokuuta 1897 Salmi – 31. tammikuuta 1969 Helsinki) oli Korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos, joka toimi myös johtajana Kansaneläkelaitoksessa ja Valtion tapaturmavirastossa.
Haltian vanhemmat olivat maanviljelijä Aleksanteri Haltia ja Matja Miihkinen ja puoliso vuodesta 1932 lääkäri ja hammaslääkäri Maila Metsäpelto (1900–1955). Hän tuli ylioppilaaksi Nurmeksen yhteiskoulusta ja siirtyi sitten työelämään mutta aloitti muutaman vuoden päästä oikeustieteen opinnot Helsingin yliopistossa, josta hän valmistui 1926. Lakitieteen lisensiaatti Haltiasta tuli 1945. Hän toimi 1930-luvun vaihteeseen Maalaiskuntien Liiton lakimiehenä. Korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräiseksi virkamieheksi hän tuli 1931 ja sosiaaliministeriön nuoremmaksi hallitussihteeriksi 1936. Ministeriöstä hän siirtyi kahden vuoden päästä Valtion tapaturmaviraston johtajaksi ja syksyllä 1945 Lainvalmistelukuntaan, jossa hän toimi lainsäädäntöneuvoksena vuoteen 1950 asti, jolloin hän meni uudelleen työskentelemään Korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Sen jäsen ja vakinainen hallintoneuvos Haltiasta tuli keväällä 1952, aina eläkkeelle siirtymiseensä saakka eli vuoteen 1967. Hän toimi kuitenkin 1950-luvun puolivälissä lyhyen aikaa johtajana Kansaneläkelaitoksessa. Samalla vuosikymmenellä Haltia työskenteli sivutoimisesti myös muun muassa sotavakuutuslautakunnan jäsenenä. Haltian lapsista Jyrki (s. 1933) seurasi isänsä uraa: hänestä tuli Helsingin hovioikeuden laamanni. Toinen poika Matti (s. 1939) taas seurasi äitinsä uraa: hänestä tuli neuropatologian professori.
Jussi Havulinna

Kaarlo Johannes (Jussi) Havulinna, sukunimi vuoteen 1906 Nyman (29. kesäkuuta 1887 Kangasala – 24. kesäkuuta 1948 Tampere) oli suomalainen talousneuvos ja tamperelaisen Havulinnan Sähköliike Oy:n perustaja ja johtaja.
Havulinnan vanhemmat olivat Kangasalan kirkonvartija Kaarle Havulinna, ent. Nyman (1860–1948) ja Amanda Sofia Rundelin (1859–1925). Hän kävi kansakoulun ja erilaisia ammattikursseja. Havulinna oli työssä useammalla eri alalla ennenkuin hän siirtyi sähköalalle.
Havulinna oli viiden vuoden ajan työssä asentajana tamperelaisissa sähköliikkeissä ja hän hankki teoreettisia tietoja alalta itseopiskelulla. Joulukuussa 1911 hän perusti oman sähköliikkeen Tampereelle. Liike toimi aluksi syrjäkaupungilla Havulinnan ja parin apulaisen voimin mutta ajan kuluessa liike kasvoi ja muutti sitten kaupungin keskustaan Kauppakadun varrelle. Liike muutettiin osakeyhtiöksi 1931 Havulinnan ollessa yhtiön toimitusjohtaja. Havulinnan Sähköliike oli 1930-luvulla Suomen suurin sähköliike muutamia alan tukkuliikkeitä huomioonottamatta. Vuonna 1936 liikkeen palveluksessa oli noin 100 sähköasentajaa ja näiden apulaista korjauspajoissa ja työmailla sekä 15 konttorihenkilökuntaan kuulunutta. Liike toimi Tampereen ohella muualla Hämeessä sekä teollisuusalueilla eri puolilla Suomea. Vuotuinen liikevaihto oli noin 10 miljoonaa markkaa. Havulinna sai talousneuvoksen arvon 1941.
Havulinna oli Tampereen Käsityö- ja Tehdasyhdistyksen ja Tampereen Sähköliikkeiden yhdistyksen johtokunnan jäsenenä sekä Sähköliikkeiden liiton johtokunnan jäsenenä.
Havulinna sai surmansa auto-onnettomuudessa juhannuksena 1948 Tampereen Messukylässä, kun hänen ohjaamansa henkilöauto syöksyi maantieltä ojaan ja kivikkoon murskautuen pahoin. Autossa matkustajina olleet kolme miestä loukkaantuivat kahden heistä saadessa pahoja vammoja. Havulinna oli ollut kuljettamassa otsansa loukannutta miestä Kangasalan kesäasunnoltaan Tampereelle sairaalaan.
Jussi Havulinnan poikia olivat sähköinsinööri, jääkiekkoilija Kalle Havulinna ja meloja Matti Havulinna.
Eliane Coelho

Eliane Coelho (s. n. 1951 Rio de Janeiro) on brasilialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Coelho opiskeli laulamista Hannoverissa, Saksassa. Hän kehitti laajan ohjelmiston, joka on kattanut rooleja muun muassa Wolfgang Amadeus Mozartin oopperoissa, bel canto -teoksissa, veristisissä oopperoissa sekä Giuseppe Verdin ja Richard Straussin teoksissa. Coelholla on ollut muun muassa kiinnitys Oper Frankfurtiin. Ensimmäisen esiintymisensä Wienin valtionoopperassa hän teki vuonna 1991. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa La Scalassa, Baijerin osavaltionoopperassa, Opéra Bastillessa ja Walesin kansallisoopperassa.
Vuonna 1998 Coelho sai Wienissä Kammersängerinin arvonimen.
John Campbell (filosofi)

John Campbell (s. 1956) on skotlantilaissyntyinen filosofi, joka toimii Kalifornian yliopiston Willis S. and Marion Slusser -oppituolin filosofian professorina Berkeleyssä. Ennen sitä Campbell opetti Oxfordin yliopistossa useita vuosia muun muassa Wilde-oppituolin mielenfilosofian  professorina. Campbell on erikoistunut erityisesti havaitsemisen filosofiaan, metafysiikkaan ja psykologian filosofiaan.
Teoksia

Past, Space, and Self (1994)
Reference and Consciousness (2002)
Aiheesta muualla

John Campbell, University of California, Berkeley (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:John Campbell (philosopher)
Käännös suomeksi
Joss Christensen

| Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten freestylehiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten freestylehiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten freestylehiihto. Olympialaiset  | Maa:  Yhdysvallat> Miesten freestylehiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sotši 2014 | slopestyle |  |
| X Games  | X Games  | X Games  |  |
|  Hopeaa | Aspen 2015 | slopestyle |  |
Joss Christensen (s. 20. joulukuuta 1991 Salt Lake City, Utah) on yhdysvaltalainen freestylehiihdon olympiavoittaja. 185 senttimetriä pitkä ja 79 kilogrammaa painava Christensen kilpailee pääosin slopestylessä.
Ura

Christensen saavutti olympiakultaa slopestylestä vuoden 2014 talviolympialaisista Sotšista. Vuoden 2015 X Gameseista Aspenista Christensen saavutti hopeaa niin ikään slopestylestä.
Freestylehiihdon maailmancupissa Christensen debytoi maaliskuussa 2011 La Plagnen lumikourukilpailussa. Hän saavutti avausvoittonsa helmikuussa 2015 Park Cityn slopestylekilpailusta. Hän sijoittui slopestylen maailmancupin pisteissä toiseksi kaudella 2014–2015.
John Shirley

John Shirley vuonna 2010.
John Patrick Shirley (s. 1953 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoittaa tieteis- ja kauhuaiheisia romaaneja, novelleja ja käsikirjoituksia. Hän vietti lapsuutensa Portlandissa, Oregonissa. Ennen kirjailijanuraansa asuessaan New Yorkissa ja Pariisissa hän oli laulajana post-punk funk-rock -yhtyeessä.
Monivivahteinen John Shirley on tunnettu cyberpunkista ja jännitysromaaneista. Kirjallisuuskriitikko Paul T. Riddellin mielestä John Shirley oli cyberpunk-liikkeen alkuupanija 1980-luvulla. William Gibson, Neurovelhon kirjoittaja on toiminut novelleissaan yhteistyössä Shirleyn kanssa, kuten myös Bruce Sterling ja Rudy Rucker. Shirley kirjoittaa fantasiakirjallisuutta, joka on samalla poliittista satiiria. Shirleyn tyyli liikkuu surrealistisen ja naturalistisen välimaastossa.
Shirleyn tunnetuin elokuvakäsikirjoitus on The Crow, ja hän on myös käsikirjoittanut televisiosarjaa Poltergeist: The Legacy.[lähde? ] Hän on myös lauluntekijä ja kirjoittanut muun muassa Blue Öyster Cultille.
Palkintoja

Shirleyn novellikokoelma Black Butterflies voitti:
Horror Writers of American myöntämä Bram Stoker Award
International Horror Guild Award
Valinta Publishers Weeklyn Vuoden 1998 parhaat -listalle