stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Akiko Suwanai

Akiko Suwanai (jap. 諏訪内 晶子; s. 7. helmikuuta 1972 Tokio) on japanilainen viulisti. Hän on levyttänyt Universal Classicsille. Hän opiskeli Toho Gakuen -musiikkikoulussa Toshiya Eton, Columbian yliopistossa ja Juilliard School of Musicissa Dorothy DeLayn ja Cho-Liang Linin sekä Berliinin taideyliopistossa Uwe-Martin Haibergin johdolla.
Suwanai sai vuonna 1989 toisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa; ensipalkinnon sai Vadim Repin. Suwanaista tuli vuonna 1990 kansainvälisen Tšaikovski-kilpailun nuorimpana voittanut henkilö. Hän on myös päässyt palkintosijoille Paganini-kilpailuissa. Hän on esiintynyt maailmanlaajuisesti eturivin orkesterien kanssa. Näihin ovat kuuluneet Staatskapelle Dresden, WDR Sinfonieorchester Köln, Berliinin radion sinfoniaorkesteri, Helsingin kaupunginorkesteri, Yomiuri Nippon -sinfoniaorkesteri, Orchestre national du Capitole de Toulouse, Japanin filharmonikot, Puolan kansallinen radion sinfoniaorkesteri ja Slovakian filharmonikot. Kapellimestareita, joiden kanssa Suwanai on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Lorin Maazel, Seiji Ozawa, Péter Eötvös, Vladimir Jurowski, Susanna Mälkki, Sylvain Cambreling, Klaus Mäkelä, Pietari Inkinen, Lawrence Foster ja Eivind Gullberg Jensen.
Suwanai on menestynyt kansainvälisesti esittämällä keskeisiä viuluohjelmiston teoksia muiden muassa Pjotr Tšaikovskilta, Johannes Brahmsilta ja Felix Mendelssohnilta, mutta hänen ohjelmistonsa ulottuu Johann Sebastian Bachista nykyteoksiin. Hän kantaesitti Eötvösin hänelle säveltämän viulukonserton Seven Pierre Boulez'n johdolla vuonna 2007. Hän toimi solistina myös James MacMillanin viulukonserton Japanin-ensiesityksessä NHK:n sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 2012.
Suwanai on toiminut tuomareina kilpailuissa, joihin ovat kuuluneet Long–Thibaud–Crespin-kilpailu ja Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailu.
Suwanai perusti vuonna 2012 kansainvälisen NIPPON-musiikkifestivaalin, jossa on muun muassa kantaesittänyt uutta musiikkia, tarjonnut mestarikursseja ja pitänyt hyväntekeväisyyskonsertteja Tōhokun maanjäristyksestä ja tsunamista kärsineiden hyväksi. Hänen instrumenttinsa on Jascha Heifetzin aiemmin omistama Stradivarius-viulu "Dolphin" vuodelta 1714.
Akil DeFreitas

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 7. marraskuuta 1986 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Port of Spain, Trinidad ja Tobago
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 170 cm
Seura
Seura:  FC Jazz
Junioriseurat
2006–2008:  North Florida Ospreys
2007–2008:  Orlando City SC U23
2009–2010:  North Carolina State Wolfpack
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011 |  Capital City FC | 23 | (10) |
| 2012 |  FF Jaro | 11 | (0) |
| 2013 |  FK Dainava | 5 | (0) |
| 2014 |  Kingston FC | 14 | (6) |
| 2015 |  KPV | 19 | (1) |
| 2015 |  FC Jazz |  |  |
Maajoukkue
| 2006 |  Trinidad ja Tobago |  | () |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 26.8.2015.
Akil DeFreitas (s. 7. marraskuuta 1986 Port of Spain, Trinidad ja Tobago) on trinidadtobagolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Ykkösessä pelaavaa FC Jazzia. DeFreitas pelasi juniorivuotensa Yhdysvalloissa, minkä jälkeen hän on edustanut muun muassa Veikkausliigan FF Jaroa sekä Liettuan A Lygan FK Dainavaa.
Aco

Aco tai ACO voi tarkoittaa seuraavia:
AC Oulu, jalkapalloseura
Automobile Club de l’Ouest, autourheilujärjestö
Allied Command Operations, Naton strateginen komento
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Aco”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Düsseldorfin lentoasema

Düsseldorfin lentoaseman terminaali.
Düsseldorfin kansainvälinen lentoasema (saks. Flughafen Düsseldorf International) (IATA: DUS, ICAO: EDDL) on kansainvälinen lentoasema Saksassa, 6 kilometriä Düsseldorfista pohjoiseen.
Vuonna 2022 lentoasemalla kävi 16,1 miljoonaa matkustajaa ja sen kautta kulki noin 141 000 lentoa. Se oli matkustajamäärältään Saksan neljänneksi suurin lentoasema Frankfurtin, Münchenin ja Berliinin-Brandenburgin kansainvälisten lentoasemien jälkeen. Düsseldorfin lentoasema on tukikohta LTU:lle sekä tärkeä myös Lufthansalle.
Lentoasemalla on kaksi kiitotietä, joiden pituudet ovat 3 000 ja 2 700 metriä. Suunnitelmissa on pidentää 3 000 metrin kiitotietä 3 600 metrin pituiseksi, mutta Ratingenin kaupunki, joka alkaa heti kiitotien päästä, on hanketta vastaan.
Lentoaseman kapasiteetti on 107 samanaikaista lentokonetta ja 22 000 000 matkustajaa vuodessa.
Historia

Lentoasema avattiin 19. huhtikuuta 1927 kahden vuoden rakennustöiden jälkeen. Vuonna 1950 lentoaseman ensimmäistä kiitotietä pidennettiin 2 475 metriin. Vuonna 1964 aloitettiin uuden terminaalin rakennustyöt, joka nosti lentoaseman kapasiteettia 1,4 miljoonaan matkustajaan. Vuonna 1969 ensimmäinen kiitotie pidennettiin nykyiseen 3 000 metriin.
Vuonna 1972 asetettiin rajoituksia äänisaasteen vähentämiseksi, joka tarkoittaa suihkukoneiden laskeutumiskieltoa kello 23:n ja 6:n välillä. Yöpostilennot olivat kiellettyjä jo vuodesta 1970.
Vuonna 1973 avattiin uusi keskusrakennus ja terminaali B. Vuonna 1975 avautui raideyhteys lentoaseman ja Düsseldorfin rautatieaseman välille. Vuonna 1977 A-terminaalin rakennustyöt valmistuivat.
Vuonna 1986 lentoasemaa käytti 8,22 miljoonaa matkustajaa, joka teki siitä Saksan toiseksi suurimman lentoaseman. Samana vuonna avattiin terminaali C.
Vuonna 1992, jolloin lentoasemaa käytti 12,3 miljoonaa matkustajaa, valmistui toinen, 2 700 metriä pitkä kiitotie.
11. huhtikuuta 1996 tulipalo tuhosi terminaali A:n kattorakenteita. Palo sai tiettävästi alkunsa huonosta hitsauksesta. 17 ihmistä kuoli pääosin savun vaikutuksesta ja useita joutui sairaalahoitoon. Aineelliset vahingot nousivat satoihin miljooniin. Tulipalo oli suurimpia julkisia onnettomuuksia Nordrhein-Westfalenissa. Korjausten aikana matkustajat joutuivat oleskelemaan suurissa teltoissa. Marraskuussa terminaali C:n laajennustyöt valmistuivat, jolloin saatiin kolme väliaikaista hallia lähteville lennoille.
Vuonna 1997 uuden InterCity-rautatieaseman rakennustyöt aloitettiin lentoaseman itäisessä päädyssä.
Terminaali A avattiin uudelleen vuonna 1998. Lentoasema muutti nimensä Rhein-Ruhrin lentoasemasta Düsseldorfin kansainväliseksi lentoasemaksi. Korjaukset keskusrakennuksessa ja terminaali B:ssä alkoivat.
Vuonna 1999 aloitettiin maanalaisen paikoitushallin rakentaminen uuden terminaalin alle, joka oli osa Airport 2000+ -ohjelmaa.
Toukokuussa 2000 uusi rautatieasema, Fernbahnhof Düsseldorf Flughafen, avattiin 300 lähtevän junan kapasiteetilla. Vuonna 2000 lentoasemaa käytti 16 miljoonaa matkustajaa, joka teki siitä Saksan kolmanneksi suurimman lentoaseman.
Maaliskuussa 2001 uusi lähtöhalli ja terminaali B avautuivat kahden ja puolen vuoden mittaisen kunnostuksen jälkeen.
Vuonna 2002 terminaalin ja InterCity-rautatieaseman yhdistävä yhdysbussi muutettiin SkyTrain-monorailjunaksi. Juna liikennöi 2,5 kilometrin matkaa 50 km/h nopeudella.
12. marraskuuta 2006 kentälle laskeutui ensimmäinen laajarunkoinen Airbus A380 -kone.
Düsseldorfin kansainvälinen lentoasema oli tärkeä lentoasema Euroopan ja Yhdysvaltain välisillä reiteillä, mutta syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen Continental Airlines ja United Airlines lopettivat liikenteen kentälle. United Airlines tosin jatkaa liikennettä edelleen yhteistyössä Lufthansan kanssa.
Lentoyhtiöt ja kohteet > Terminaali A

Terminaali A palvelee lähinnä Star Alliance -allianssiin kuuluvia lentoyhtiöitä sekä muita Lufthansan yhteistyökumppaneita.
Austrian Airlines (Wien)
Austrian Arrowsin operoimana (Graz, Linz, Salburg, Wien)
Condor Airlines (Antalya, Arrecife, Bergen, Hania, Dalaman, Faro, Fuerteventura, Funchal, Iraklion, Hurghada, Ibiza, Izmir, Jerez de la Frontera, Kerkyra, Kirkkoniemi, Las Palmas, Linz, Mahon, Malaga, Palma, Rodos, Santa Cruz, Santorini, Teneriffa-eteläinen), myös terminaali B
Croatia Airlines (Dubrovnik, Split)
LOT Polish Airlines (Varsova)
Lufthansa (Barcelona, Basel, Belgrad, Berliini, Bilbao, Birmingham, Bukarest-Otopeni, Budapest, Dresden, Frankfurt, Geneve, Göteborg-Landvetter, Hampuri, Helsinki, Katowice, Leipzig/Halle, Lontoo-City, Lontoo-Heathrow, Lyon, Madrid, Malaga, Manchester, Marseille, Milano-Malpensa, München, Newcastle, Nizza, Nürnberg, Palma, Pariisi-Charles de Gaulle, Praha, Rooma-Fiumicino, Sofia, Tukholma-Arlanda, Stuttgart, Valencia, Wien)
Lufthansa Regional
Eurowingsin operoimana (Toulouse, Torino, Varsova, Westerland/Sylt, Wien)
Lufthansa CityLinen operoimana (Varsova, Wien, Zürich)
Scandinavian Airlines System (Kööpenhamina, Göteborg-Landvetter, Tukholma-Arlanda, Oslo)
Swiss International Air Lines (Zürich)
Swiss European Air Linesin operoimana (Zürich)
Lentoyhtiöt ja kohteet > Terminaali B

Aegean Airlines (Ateena, Iraklion, Thessaloniki)
Aer Lingus (Dublin)
Aeroflot (Moskova-Šeremetjevo) -keskeytetty
airBaltic (Riika, Vilna)
Air France (Pariisi-Charles de Gaulle)
Blue Wings (Adana, Ankara, Antalya, Gaziantep, Istanbul-Atatürk, Izmir, Kayseri, Malatya, Samsun, Teheran-Mehrabad)
British Airways (Lontoo-Heathrow)
Sun Air of Scandinavian operoimana (Billund)
Corendon Airlines (Antalya, Istanbul-Sabiha Gokcen)
Czech Airlines (Praha)
Delta Air Lines (Atlanta)
Emirates (Dubai)
Finnair (Helsinki)
Flybe (Birmingham, Manchester, Southampton)
Iberia Airlines (Madrid)
Inter Airlines (Antalya)
Jet2.com (Leeds/Bradford)
KLM
KLM Cityhopperin operoimana (Amsterdam)
Norwegian Air Shuttle (Oslo)
Pegasus Airlines (Adana, Antalya, Bodrum, Gaziantep, Istanbul, Izmir, Kayseri, Samsun, Trabzon)
Rossiya Airlines (Moskova-Vnukovo, Pietari) -keskeytetty
Royal Air Maroc (Casablanca, Nador)
Sky Airlines (Antalya)
Tunisair (Djerba, Monastir, Tunis)
Turkish Airlines (Adana, Ankara, Antalya, Istanbul-Atatürk, Izmir, Kayseri, Samsun, Trabzon)
Lentoyhtiöt ja kohteet > Terminaali C

Air Malta (Malta)
Carpatair (Timişoara)
EgyptAir (Kairo)
Free Bird Airlines
Mahan Air (Teheran-Imam Khomeini)
Nouvelair (Monastir)
S7 Airlines (Moskova-Domodedovo) -keskeytetty
SunExpress (Antalya, Bodrum, Izmir)
TUIfly (Agadir, Antalya, Arrecife, Bodrum, Calvi, Catania, Hania, Dalaman, Djerba, Faro, Fuerteventura, Funchal, Iraklion, Hurghada, Jerez de la Frontera, Kos, Lamezia, Las Palmas, Leipzig/Halle, Mahon, Málaga, Monastir, Olbia, Palma de Mallorca, Patras, Rodos, Salou, Santorini, Teneriffa-eteläinen, Thessaloniki, Venetsia)
Lentoyhtiöt ja kohteet > Rahtiyhtiöt

Atlas Air (Dubai, Sharjah)
Emirates SkyCargo (Dubai)
Evergreen International Airlines (Sharjah)
Polar Air Cargo
Volga-Dnepr
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lentoaseman verkkosivut (saksaksi, englanniksi)
Saksan lentoasemat
Augsburg
Karlsruhe–Baden-Baden
Bindlacher-Berg
Berlin-Schönefeld
Berlin-Tegel
Berliini–Brandenburg
Bitburg
Borkum
Braunschweig
Bremen
Bremerhaven
Köln/Bonn
Dortmund
Dresden
Düsseldorf
Düsseldorf-Mönchengladbach
Emden
Erfurt
Frankfurt am Main
Frankfurt-Egelsbach
Frankfurt–Hahn
Hampuri
Hannover
Heide-Büsum
Uetersen
Helgoland
Heringsdorf
Hof-Plauen
Ingolstadt-Manching
Kassel-Calden
Kiel
Leipzig-Altenburg
Leipzig-Halle
Lyypekki
Mannheim
Memmingen
Münster-Osnabrück
München
Nürnberg
Paderborn-Lippstadt
Rostock
Saarbrücken
Siegerland
Stuttgart
Weeze
Sylt
Zweibrücken
Fernbahnhof Düsseldorf Flughafen -rautatieasema
SkyTrain
Lentoaseman S-Bahn -asema.
Aarno Yrjö-Koskinen

| Aarno Yrjö-Koskinen |
| --- | --- |

Ulkoasiainministeri
 Sunilan II hallitus 21.3.1931 - 14.12.1932  
Edeltäjä:  Hjalmar J. Procopé
Seuraaja:  Antti Hackzell 
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1885 Helsinki
Kuollut: 8. kesäkuuta 1951 (65 vuotta) Helsinki
Ammatti:  juristi
Tiedot
Puolue:  Kokoomus
Suomen ja Neuvostoliiton hyökkäämättömyyssopimuksen allekirjoitus Helsingissä 21. tammikuuta 1932. Vasemmalla Suomen ulkoasiainministeri Aarno Yrjö-Koskinen ja oikealla Neuvostoliiton Helsingin-lähettiläs Ivan Maiski.
Aarno Armas Sakari Yrjö-Koskinen (9. joulukuuta 1885 Helsinki – 8. kesäkuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, koulutukseltaan lakimies, lähettiläs ja toimi ulkoasiainministerinä.
Vapaaherra Yrjö-Koskinen sai varatuomarin arvon 1915. Tällöin hän toimi senaatin talousosaston palveluksessa. Hän siirtyi itsenäistyneen Suomen ulkoasiainministeriön palvelukseen toimien muun muassa Suomen Pariisin lähetystössä, Ranskassa ja vuodesta 1924 poliittisen osaston päällikkönä ja 1929 kansliapäällikkönä. Hän toimi lähettiläänä Moskovassa, Neuvostoliitossa 1. tammikuuta 1931 – 8. huhtikuuta 1940 aikana.
Kesken Neuvostoliiton kauden hän toimi Sunilan II hallituksessa ulkoasiainministerinä. Moskovan lähettiläänäolojaksoon sattuu muun muassa vuoden 1932 alussa solmittu Suomen ja Neuvostoliiton hyökkäämättömyyssopimus, jonka allekirjoittajana hän toimi. Hän oli lähettiläänä myös talvisodan sytyttyä ja toi lähetystönsä henkilökunnan vaikeuksien kautta Suomeen. Sen jälkeen hän siirtyi Turkkiin Suomen Ankaran lähetystön päälliköksi 20. elokuuta 1940 alkaen, jossa tehtävässä hän oli vuoteen 1950. Sen jälkeen hän toimi vielä Haagissa Alankomaissa.[lähde? ]
J.K. Paasikivi seureineen palaamassa neuvottelumatkaltaan Moskovasta 16. lokakuuta 1939. Vasemmalla Aarno Yrjö-Koskinen, keskellä Paasikivi ja hänestä oikealla jaostopäällikkö Johan Nykopp sekä eversti Aladár Paasonen.
Ansioistaan hän sai lähetystöneuvoksen arvon vuonna 1923 sekä erikoislähettilään ja täysivaltaisen ministerin arvon 2. tammikuuta 1928.
Hänen isänsä oli senaattori Yrjö Koskinen Yrjö-Koskinen ja isoisä suomalaisuusmies, senaattori Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen.
Kirjallisuutta

Holmberg, Håkon: (Keisarillisen) Suomen senaatin talousosaston puheenjohtajat, jäsenet ja virkamiehet 1909–1918 – elämäkerrallinen luettelo, Helsinki, 1964.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aarno Yrjö-Koskinen Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Hjalmar J. Procopé | Suomen ulkoministeri 1931–1932 | Seuraaja: Antti Hackzell |
Acklingan kirkko

| Acklingan kirkko Acklinga kyrka |
| --- | --- |

Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Skaran hiippakunta
Seurakunta:  Varvs församling
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Acklingan kirkko on Ruotsissa Tidaholmin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Se rakennettiin vuosina 1777–1779 vanhan pienemmän kirkon tilalle, mutta torni on lisätty vasta vuonna 1792. Malliltaan rakennus on pitkäkirkko ja siinä on valkoiseksi rapatut ulkoseinät. Viidestä äänikerrasta koostuvat urut ovat vuodelta 1906.
Käännös suomeksi
Acko Ankarberg Johansson

| Acko Ankarberg Johansson |
| --- | --- |

Terveysministeri
 Kristerssonin hallitus 18. lokakuuta 2022 –  
Kristillisdemokraattien puoluesihteeri
 17. joulukuuta 2010 – 11. syyskuuta 2018  
Edeltäjä:  Lennart Sjögren
Seuraaja:  Peter Kullgren
Ruotsin valtiopäivien jäsen
 9. syyskuuta 2018–  
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. lokakuuta 1964 (ikä 59)  Jönköping, Ruotsi
Kansalaisuus:   ruotsalainen
Tiedot
Puolue:  Kristillisdemokraatit
Acko Ankarberg Johansson (s. 29. lokakuuta 1964 Jönköping, Ruotsi) on ruotsalainen kristillisdemokraattinen poliitikko ja nykyinen ministeri. Hän on toiminut 18. lokakuuta 2022 alkaen Kristerssonin hallituksen terveysministerinä. Ankarberg Johansson toimi Jönköpingin kunnanhallituksen puheenjohtajana vuosina 2006–2010 ja kristillisdemokraattien puoluesihteerinä 2010–2018 ennen valintaansa kansanedustajaksi. Hän on toiminut sosiaalivaliokunnan puheenjohtajana vuodesta 2018.
303

| --- | --- |
Vuosisadat: 100-luku · 200-luku · 300-luku · 400-luku · 500-luku
Vuosikymmenet: 290-luku · 300-luku · 310-luku · 320-luku · 330-luku · 340-luku 350-luku · 360-luku · 370-luku · 380-luku · 390-luku · 400-luku
Vuodet: 290 · 291 · 292 · 293 · 294 · 295 · 296 · 297 · 298 · 299 300 · 301 · 302 · 303 · 304 · 305 · 306 · 307 · 308 · 309 310 · 311 · 312 · 313 · 314 · 315 · 316 · 317 · 318 · 319 320 · 321 · 322 · 323 · 324 · 325 · 326 · 327 · 328 · 329 330 · 331 · 332 · 333 · 334 · 335 · 336 · 337 · 338 · 339 340 · 341 · 342 · 343 · 344 · 345 · 346 · 347 · 348 · 349 350 · 351 · 352 · 353 · 354 · 355 · 356 · 357 · 358 · 359 360 · 361 · 362 · 363 · 364 · 365 · 366 · 367 · 368 · 369 370 · 371 · 372 · 373 · 374 · 375 · 376 · 377 · 378 · 379 380 · 381 · 382 · 383 · 384 · 385 · 386 · 387 · 388 · 389 390 · 391 · 392 · 393 · 394 · 395 · 396 · 397 · 398 · 399 400 · 401 · 402 · 403 · 404 · 405 · 406 · 407 · 408 · 409
Tapahtumia

Diocletianus käynnisti viimeiset kristittyjen vainot Rooman valtakunnassa.
Thessalonikiin pystytettiin Maximianuksen riemukaari
Syntyneitä

Roomalainen usurpaattori Magnentius
Kuolleita

23. huhtikuuta - Pyhä Yrjö (Pyhä Yrjänä)
Alexander Törnudd

Alexander (Alex.) Törnudd (1839–1915) oli suomalainen vakuutusalan toimija. Hän harjoitti 1869–1878 laivansuorittajaliikettä Turussa. Hän tuli 1872 Kaupunkien paloapuyhdistyksen asiamieheksi ja osallistui vakuutuslaitoksen kehittämiseen. Hän oli vuodesta 1890 kuolemaansa saakka merivakuutusyhtiö Tritonin toimeenpaneva johtaja. Hänen puolisonsa oli Carolina Elisabeth Candelin, ja heidän poikanasa oli Arne Törnudd.
Ackermannin ohjausjärjestelmä

Ackerman-ohjauksen geometria
Ackermannin ohjausjärjestelmä on geometrinen ratkaisu auton tai muun ajoneuvon ohjauksessa esiintyvälle ongelmalle: sisemmän ja ulomman pyörän tulee kulkea eri säteistä ympyrärataa pitkin. Sen keksi englantilais-saksalainen Rudolph Ackermann (1764–1834) vuonna 1810.
Ohjausjärjestelmän geometriaa voidaan yksinkertaistettuna kuvata liikuttamalla ohjauksen kääntöpisteitä sisäänpäin niin, että ne sijaitsevat etupyörien keskipisteestä piirretyn suoran ja taka-akselin leikkauspisteessä. Täydellisessä Ackermann-ohjauksessa millä tahansa ohjauskulmalla kaikkien pyörien kääntöympyrän keskipiste on yhteinen kääntöpiste.
Ohjausjärjestelmän toimintaperiaate on se, että raidetanko on lyhyempi kuin olkatappien välimatka. Tällöin raidetangon sivuttaissuuntainen liike aiheuttaa sisäkaarteen pyörän suuremman kääntymisen verrattuna ulkokaarteen pyörään. Mitä enemmän raidetanko siirtyy sivusuunnassa eli mitä enemmän pyöriä käännetään, sitä suuremmaksi pyörien kulmaero kasvaa.
Käännös suomeksi
Album Title Goes Here

| Album Title Goes Here Deadmau5 |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2007–2012
 Julkaistu: 25. syyskuuta 2012
 Tuottaja(t): deadmau5
 Tyylilaji: house
 Kesto: 79.53
 Levy-yhtiö: Ultra
Listasijoitukset
  6.  9.  31.
deadmau5:n muut julkaisut
| 4x4=12 2010 | Album Title Goes Here 2012 | while(1<2) 2014 |
Singlet albumilta Album Title Goes Here
 ”Maths” Julkaistu: 17. helmikuuta 2012  ”The Veldt” Julkaistu: 8. toukokuuta 2012  ”Professional Griefers” Julkaistu: 14. elokuuta 2012  ”Channel 42” Julkaistu: 10. helmikuuta 2013  ”Telemiscommunications” Julkaistu: 12. maaliskuuta 2013
Album Title Goes Here (tyyliteltynä > album title goes here <) on kanadalaisen house-tuottaja deadmau5:n kuudes studioalbumi.
Albumi sai kansainvälistä osakseen kansainvälistä menestystä. Se nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan kuudennelle sijalle. Britanniassa albumi debytoi albumilistan yhdeksännellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa. Suomessa se nousi virallisen albumilistan sijalle 31.
Kappaleet

Superliminal – 6.15
Channel 42 – 4.48 (feat. Wolfgang Gartner)
The Veldt (8 Minute Edit) – 8.25 (feat. Chris James)
Fn Pig – 8.42
Professional Griefers – 4.04 (feat. Gerard Way)
Maths – 6.38
There Might Be Coffee – 7.00
Take Care of Proper Paperwork – 6.52
Closer – 6.58
October – 7.10
Sleepless – 4.06
Failbait – 4.49 (feat. Cypress Hill)
Telemiscommunications – 4.03 (feat. Imogen Heap)
Arvostelut

Metacritic: 59/100
AllMusic:
Rolling Stone:
Al Karak (kuvernementti)

Kuvernementin sijainti kartalla
Al Karak' (arab. محافظة الكرك‎) on yksi Jordanian kahdestatoista kuvernementeista. Sen pinta-ala on 3 495 neliökilometriä ja sen alueella asui vuonna 2008 yhteensä 228 200 ihmistä. Kuvernementin pääkaupunki on noin 20 000 asukkaan Karak (2004).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Al Karak (kuvernementti) Wikimedia Commonsissa
Jordanian kuvernementit
Ajlun
Al 'Aqabah
Al Balqa'
Al Karak
Al Mafraq
Amman
At Tafilah
Az Zarqa
Irbid
Jarash
Ma'an
Madaba
Alexander Aminoff (valtiopäivämies)

Alexander Aminoff. Valokuva on otettu 1900-luvun alun Pietarissa.
Alexander Aminoff (15. huhtikuuta 1865 Ruovesi – 5. helmikuuta 1918 Ruovesi) oli suomalainen maanviljelysneuvos ja valtiopäivämies.
Aminoffin vanhemmat olivat tilanomistaja Adolf Fredrik Aminoff ja Emilia Grotenfelt ja puoliso vuodesta 1902 Sophie Emmy Ulrika Julia von Kraemer (k. 1956), amiraali Johan Fredrik Oskar von Kræmerin ja vapaaherratar Sofia Maria Julia Dorotea Cedercreutzin tytär. Aminoff tuli ylioppilaaksi 1883 ja valmistui filosofian maisteriksi 1886.
Hän omisti Pekkalan kartanon sivutiloineen Ruovedellä 1888–1918. Aminoff teki Pekkalan kartanosta nykyaikaisen suurtilan, joka perustui maanviljelyn että metsänhoidon korkeaan tasoon, laajuuteen ja edelläkävijän rooliin. Kartanon metsien hoitosuunnitelma pyrki ehkäisemään ympäristötuhoja ja tasapainottelemaan voimaperäisen metsätalouden ja luonnonhoidon välillä. Hoitosuunnitelma oli aikaansa edellä. Aminoffin aikana kartanon maille rakennettiin runsas määrä uusia rakennuksia ja vanhoja rakennuksia kunnostettin.
Aminoff toimi Pekkalan meijerikoulun johtajana 1886–1918.
Aminoff rakensi keuhkotautiparantolan omilla varoillaan, jonka hän lahjoitti Ruoveden kunnalle. Aminoff toimi Kurun-Ruoveden-Virtain Telefooni Oy:n hallituksen puheenjohtajana. Hän oli perustamassa Ruoveden maamiesseuraa ja toimi seuran puheenjohtajana. Aminoff toimi Ruoveden osuuskaupan hallituksen puheenjohtajana ja Ruoveden säästöpankin isännistön puheenjohtajana. Hän toimi Suomen Ayrshire-yhdistyksen johtokunnan varapuheenjohtajana.
Aminoff oli myös Ruoveden kuntakokouksen esimies 1896–1904 ja kunnanvaltuuston jäsen. Aminoff oli puoluetaustaltaan nuorsuomalainen.
Aminoff oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän kannatti säätyvaltiopäivillä naisten äänioikeutta vuonna 1897. Aminoff oli talousvaliokunnan puheenjohtaja säätyvaltiopäivillä 1905-1906.
Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 1908.
Hän joutui punaisten surmaamaksi kotonaan helmikuussa 1918.
Aminoffia pidettiin aloiterikkaana, kaukonäköisenä, tarmokkaana, valistuneena ja uudistukselle alttiina.
Maanviljelysneuvos, osuustoimintaliikkeen vaikuttaja Gunnar Aminoff oli Alexander Aminoffin poika.
Acklins

Acklins
| --- | --- |
Sijainti:  22°21′N, 74°1′W Acklins Bahama
Saariryhmä:  Bahamasaaret
Merialue:  Atlantti
Korkeimmat kohdat:  6  m, 5  m 
Pinta-ala:  389 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  428
Suurin kaupunki:  Snug Cove
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Acklins on saari ja hallintoalue Bahamalla. Saari kuuluu Acklinsinlahtea ympäröivään saariryhmään. Koko saariryhmä on hieman syrjässä Bahaman turistialueilta, minkä vuoksi Acklins on vähemmän tunnettu.
Acklins oli asumaton Amerikan vapaussotaan asti, jolloin sotaa paenneet lojalistit saapuivat saarille orjineen ja perustivat saarelle puuvillaplantaaseja. Enimmillään saarella oli 1 200 orjaa. Orjuuden kieltäminen ja eroosio ajoivat plantaasit alas ja saaren talous alkoi perustua pesusienen kalastukseen. Sienitaudit hävittivät pesusienet, minkä jälkeen saaren asukkaat ovat saaneet elantonsa kalastuksesta ja pienmaanviljelystä.
Acklinsin hallintoalueeseen kuuluvat myös asumattomat saaret Castle Island ja Plana Cays.
Al Leong

Al Leong on yhdysvaltalainen stuntnäyttelijä ja näyttelijä. Hän esittää usein pahiksia toimintaelokuvissa. Hän myös kuolee usein rooleissaan. Hän on esiintynyt esimerkiksi elokuvassa Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli terroristia ja Tappavassa aseessa kiduttajaa.
Aiheesta muualla

Al Leong Internet Movie Databasessa. (englanniksi)