Helsinki-Malmin lentoasema
Toiminnan päättyminen

Jo syksyllä 1970 kaavoitustyössä esitettiin yhtenä vaihtoehtona lentokentän siirtoa muualle. Tällöin Malmin, Pukinmäen, Puistolan ja Tapanilan alueella arvioitiin vuonna 2000 olevan 83 000 asukasta. Lokakuussa 1970 Helsingin kaupunginsuunnitteluviraston kaksi suunnittelijaa Raimo Virtanen ja Pentti Lammi päätyivät tulokseen, että Malmin lentoaseman lentomelu estäisi Puotilan kehittämisen. Malmilla lennettiin tuolloin jopa 800 operaatiota vuorokaudessa eli 200 000 vuodessa  Yleisönosastokirjoituksessaan Matti Korjula korjasi artikkelissa esitettyjä tietoja, ja yleisönosastokeskustelu jatkui pitkään.
Vuonna 1983 Helsinki oli tutkinut kentän ympäristöä ja päätyi siihen, ettei toistaiseksi ole mahdollista siirtää lentokenttää muualle. Kaupunkisuunnittelulautakunnalle tehdyn selvityksen mukaan lentokenttäalue jätettiin esikaupunkialueiden yleiskaavan ulkopuolelle.
Maaliskuussa 1986 uutisoitiin kaupunginjohtajien sanasodasta, jossa Raimo Ilaskivi ja Erkki Tuomioja olivat erimielisiä lentokentän käytöstä. Lentokentän siirtopuheista ärsyyntynyt llaskivi kirjoitti, ettei lentokenttä sovi asuinalueeksi. Hän muistutti, että kenttä on hyllyvällä maalla ja sinne kantautuu Vantaan lentoaseman suihkukoneiden melu. Tuomioja myönsi, etta "pohjaolot Malmilla ovat heikohkot, mutta vielä heikommillekin alueille on Helsingissä jo rakennettu ja suunnitellaan edelleen lisärakentamista".
Marraskuussa 1986 Helsingin kaupunkisuunnitteluvirasto esitti selvityksen, jonka mukaan Malmin lentokentän ottaminen asuntoalueeksi olisi nykyistä (ilmailu)käyttöä edullisempaa monella tavalla. Tonttimaana kenttäalueen arvo olisi 345-410 milj. markkaa, kun kentän siirto muualle maksaisi 165 milj.markkaa. Helsingin kaupunginhallitus esitti tammikuussa 1987, että valtioneuvosto tekisi periaatepäätöksen lentoaseman käyttöajan mahdollisesta lyhentämisestä. Kaupunki halusi purkaa valtion ja kaupungin välisen vuokrasopimuksen 1990-luvun loppuun mennessä. Pääministeri Kalevi Sorsan johtama pääkaupunkiseudun ministerityöryhmä ehdotti kuntien ja valtion perustamaa työryhmää tutkimaan lentokenttäalueen saamista Helsingin käyttöön ennen vuokrasopimuksen päättymistä vuonna 2034. Työryhmän piti selvittää kentän nykyisten toimintojen sijoittuminen, korvaavan lentokentän sijaintimahdollisuudet ja sopimuksen rahoitusjärjestelyistä. Työryhmään kuuluivat Sorsan lisäksi silloinen ulkoministeri Paavo Väyrynen, 2. valtionvarainministeri Pekka Vennamo, oikeusministeri Christoffer Taxell ja sisäministeri Kaisa Raatikainen. Lausunnoissaan ilmailuhallitus ja liikenneministeriö halusivat säilyttää Malmin lentoaseman käytössä. Valtionvarainministeriön selvitystyöryhmän kanta oli, että ennen vuokrasopimuksen lyhentämisestä tehtävää periaatepäätöstä Helsingin kaupunki selvittää mahdollisuudet perustaa uusi lentopaikka. Ilmailuhallituksen mukaan Helsingin kaupungin tulisi vastata siirrosta aiheutusvista kustannuksista. Silloinen Helsiksyllä 1ngin kaupungin kiinteistötoimen johtaja Erkki Tuomioja ei nähnyt muita mahdollisia paikkoja asuntorakentamiseen: "Ei. Helsingin alueella on kaikki hyvä maa jo käytetty ja jäljellä olevasta lentokentän alue kuuluu keskivertoluokkaan." Läheisellä Sunnuntaipalstojen alueella kerätyssä addressissa 261 asukkaista kannatti lentoaseman säilymistä, 3 ei ottanut kantaa ja 2 kannatti sen siirtämistä.
Malmin lentokentän korvaavista ratkaisuista ja yleisilmailun mahdollisuuksista on vuodesta 2000 lähtien tehty lukuisia selvityksiä.
Malmin lentoasemasta luopuminen oli esillä jo valtion, pääkaupunkiseudun ja kehyskuntien asuntopolitiikkaryhmän valmistelemassa yhteistyöasiakirjassa, joka julkistettiin 27. huhtikuuta 2000 ja jonka valtioneuvosto hyväksyi 11. toukokuuta 2000. Työryhmä toimi ministeri Suvi-Anne Siimeksen johdolla ja siihen kuului valtion edustajina viisi ministeriä ja asiantuntijoita ja pääkaupunkiseudun ja sen kehyskuntien edustajina yhteensä 11 kaupungin- ja kunnanjohtajaa. Yhteistyöasiakirjassa oli esitetty toimenpiteitä muun muassa alueen asunto-olojen parantamiseksi. Valtion vuokraoikeus Malmin lentokenttäalueeseen ulottui vuoteen 2034 asti ja yhteistyöasiakirjassa valtio ilmoitti olevansa valmis luopumaan vuokraoikeudestaan vuoden 2006 alusta lukien. Vuokraoikeudesta luopumisen edellytyksenä oli, että Helsingin kaupunki kaavoittaa alueen pääosin asuntokäyttöön ja korvaa valtiolle vuokraoikeudesta luopumisen.
Liikenne- ja viestintäministeriö antoi kesäkuussa 2005 Ilmailulaitokselle uuden toimeksiannon selvittää päävaihtoehtoina Malmin lentoaseman toiminnan jatkamista ja/tai uuden korvaavan lentoaseman rakentamista pääkaupunkiseudulle. Helmikuussa 2008 ministeriö päätti käynnistää yleisilmailukentän sijaintivaihtoehtojen ympäristövaikutusten arvioinnin (YVA). Valmisteluvaiheessa ongelmaksi muodostui, ettei ministeriöllä eikä millään muullakaan taholla ollut siinä vaiheessa hanketta uuden lentokentän rakentamiseksi. Ministeriö teki eri osapuolille alkuvuodesta 2011 esityksen yhteistoiminnan järjestämisestä YVA:n toteuttamiseksi. Saamiensa vastausten perusteella ministeriö katsoi, ettei YVA-prosessia jatketa ilman maankäytön suunnittelusta vastaavien viranomaisten osallistumista hankkeeseen, ja sijaintikysymys piti siirtää ratkaistavaksi maakuntakaavassa.selvennä
Syyskuussa 2013 riippumaton kansalaisryhmä esitti ehdotuksensa, jossa kenttäalueen suunnittelun lähtökohtana olisi ilmailun, liiketoiminnan, harrastekäytön ja asumisen yhdistelmä.
Suomen hallitus päätyi 25. maaliskuuta 2014 kehysriihessään periaateratkaisuun vetäytyä Helsinki-Malmin lentokentältä siten, että alue olisi Helsingin kaupungin käytettävissä viimeistään 2020-luvun alussa. Helsinki osti Finavialta kentän kiinteistöt marraskuussa 2014, ja Kaupunkisuunnitteluvirasto sai syyskuussa 2015 valmiiksi luonnoksen alueen kaavarungosta. Alueelle on kaavailtu asuntoja noin 25 000 ihmiselle ja 2 000 työpaikkaa.
Oikeuskanslerille tehtiin kantelu, jonka mukaan kehysriihipäätös olisi tehty ilman asiaankuuluvia tietoja ja virheellisin perustein. Syyskuussa 2015 oikeuskansleri totesi, ettei valtion vetäytymispäätöksessä ole rikottu mitään nimenomaista lainsäädäntöä. Näin ollen valtio aikoo vetäytyä tehtyjen päätösten mukaisesti kentältä vuoden 2016 loppuun mennessä, ja tämän toteutuessa Helsinki-Malmin lentokentän maa-aluetta hallinnoi vuoden 2017 alusta lähtien yksin Helsingin kaupunki. Alueen asuinrakentamiskäyttöön mahdollistavat seutu- ja yleiskaava-asiat ovat vireillä.
Malmin lentokentän säilyttämistä ilmailukäytössä kannattaa erityisesti Malmin lentoaseman ystävät ry. Yhdistys teetti TNS Gallupilla mielipidetutkimuksen lentokentän tulevaisuudesta elokuussa 2014. Kysyttäessä Uudellamaalla asuvilta, tulisiko Malmin lentokenttä säilyttää nykyisessä käytössään lentokenttänä vai muuttaa asuntorakentamiskäyttöön, 59  prosenttia vastaajista halusi säilyttää kentän nykyisessä käytössään. 67  prosenttia vastaajista oli tällä kannalla, mikäli asuinrakentamisen tavoitteet voitaisiin täyttää muilla tavoin. Malmin lentoaseman ystävät ry jätti lokakuussa Uudenmaan ely-keskukselle esityksen Malmin lentokentän ja sen rakennusten suojelusta rakennusperinnön suojelua koskevan lain nojalla. Sen ylläpitämässä, lentoaseman säilyttämistä puoltavassa adressissa oli syyskuussa 2015 noin 70 000 allekirjoitusta. Kentän ilmailukäytössä säilyttämisen puolesta laadittiin myös kuntalaisaloite, jonka allekirjoitti 13 197 kaupunkilaista. Kaupunginvaltuusto päätti kaupunginhallituksen esityksen mukaisesti maaliskuussa 2016, ettei aloite anna aihetta toimenpiteisiin.
Suomen lennonjohtajien yhdistys ry piti vuonna 2014 antamassaan lausunnossa Malmin lentokenttää olennaisena osana pääkaupunkiseudun ilmaliikenneverkostoa. Yhdistyksen mukaan suurin osa Malmilta suoritettavista koulutus- ja helikopterilennoista ei sovellu liikennelentokoneiden joukkoon Helsinki-Vantaalle. Yhdistys piti kentän lakkauttamista ja lentokoulutuksen siirtämistä pois sen valvotusta ympäristöstä turvallisuusriskinä. Liikennelentäjäyhdistysten kattojärjestö Suomen lentäjäliitto luonnehti vuonna 2015 kentän lakkautushanketta virheeksi ja katsoi sen heikentävän kasvun edellytyksiä.
Kansalaisaloite "Lex Malmi" luovutettiin eduskunnalle 8. helmikuuta 2017. Aloitteessa esitettiin Malmin lentoaseman säilyttämistä ilmailukäytössä lainsäädännön kautta. Aloite kaatui eduskunnassa, koska eduskunta piti aloitetta perustuslain vastaisena.
Lentoaseman vuokrasopimus päättyi käräjäoikeuden päätöksellä 31. joulukuuta 2019.  Asiaa on käsitelty hovioikeudessa toukokuussa 2024  Hovioikeus vahvisti käräjäoikeuden ratkaisun, eikä hovioikeuden päätöksestä valitettu määräaikaan mennessä. Malmin lentokenttäyhdistys määrättiin maksamaan kaupungille 92 000 euron sopimussakko vuokrasopimuksen ehtojen rikkomisesta, 55 000 euroa oikeudenkäyntikuluja sekä palauttamaan kaupungille ennen tuuomiota saamansa noin 90 000 euron perusteettoman edun.