stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vostok 6

Vostok 6 oli Neuvostoliiton kuudes miehitetty avaruuslento 16.–19. kesäkuuta 1963. Maailman ensimmäinen naiskosmonautti Valentina Tereškova kiersi maapallon 48 kertaa. Lento kesti 2 vuorokautta, 22 tuntia ja 50 minuuttia.
Vostok 6 suoritti yhteislennon Vostok 5:n kanssa. Lento oli viimeinen Vostok 3KA -aluksella tehty. Tämä oli toinen kerta, kun neuvostoliittolaiset harjoittelivat kohtaamista avaruudessa. Tereshkova voi suurimman osan lentoa pahoin, hän mm. oksenteli ja oli tyytymätön huonoon ruokaan. Lennon johtaja Sergei Korolev olisi halunnut Tereshkovan mahdollisimman pian takaisin maan pinnalle, mutta koska haluttiin lyödä amerikkalaisten avaruudessaoloennätykset, lento vei kolme päivää. Tereshkova mm. piti lentopäiväkirjaa ja otti kuvia sekä muutteli aluksen asentoa niin kuin muillakin Vostok-lennoille oli tehty. Paluuvaiheessa kävi niin, että alus sai lisää korkeutta ennakkoon suunnitellun lento-ohjelman virheen takia. Tereshkova muutti lento-ohjelmaa maa-aseman ohjeiden mukaan ja paluu onnistui. Laskeutuessaan kohti maata Tereshkova laukaisi kapselin heittoistuimen. Laskuvarjolla alas leijuessaan Tereshkova meinasi joutua järveen, mutta tuuli vei hyppääjän pois sen yltä. Maahan tullessaan Tereshkovan nenään osui voimakas isku.
Vostok 6 -lentoa ja Tereškovaa juhlistava neuvostoliittolainen postimerkki vuodelta 1963
Tiki-taka

Jalkapallo-ottelu Espanjan ja Chilen välillä 2010 MM-kisoissa. Keskikenttä on yksi tiki-takan tärkeimmistä palasista.
Tiki-taka on lyhyihin syöttöihin, nopeaan liikkeeseen ja pallonhallintaan perustuva jalkapallon pelityyli, jota hyödyntämällä Espanjan maajoukkue sekä FC Barcelona ovat saavuttaneet menestystä. Pelityyli sai alkunsa 1990-luvulla Johan Cruijffin ollessa Barcelonan valmentajana, mutta myöhemmin sitä muokkasivat Espanjan valmentajat Luis Aragonés ja Vicente del Bosque. Tiki-taka on saanut nimensä sen yhdestä olennaisesta osasta, nopeista ja terävistä syötöistä. Pelityyliä on kritisoitu, koska jotkut pitävät sitä tylsänä pallonhallinnan takia.
Alkuperä

Tiki-taka sai alkunsa jo 1990-luvulla, mutta nimen keksi espanjalainen urheilutoimittaja Andrés Montes vasta vuoden 2006 MM-kisojen aikana Espanjan pelattua Tunisiaa vastaan. Tiki-takan kehittäjänä pidetään hollantilaista Johan Cruijffia, joka valmensi FC Barcelonaa vuosina 1988–1996. Omalla peliurallaan niin sanotun totaalisen jalkapallon tunnetuksi Hollannin joukkueessa tehnyt Cruijff sovelsi totaalista jalkapalloa tiki-takaan. Myöhemmin Barcelonan valmentajat, kuten Frank Rijkaard ja etenkin Josep Guardiola, sovelsivat tiki-takaa eteenpäin. Guardiolan jakson (2008–2012) aikana pelitapa kehittyi siten, että pienikokoiset ja tekniset pelaajat, kuten Lionel Messi ja Xavi, olivat siinä tärkeitä. Tiki-takalla Espanja voitti maailmanmestaruuden vuonna 2010 ja Euroopan-mestaruuden vuosina 2008 ja 2012. FC Barcelona voitti Guardiolan aikana useita mestaruuksia, kuten Espanjan liigamestaruuden muutamaan otteeseen sekä Mestarien liigan.
Taktiikat

Tiki-takassa ei ole välttämättä aina niin sanottua ysipaikan pelaajaa eli puhdasta hyökkääjää, vaan joskus käytetään niin sanottua valeysiä, joka on usein hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Vuoden 2012 EM-turnauksessa Espanja pelasi voitokkaasti tällä taktiikalla. Myös puolustus on yksi tiki-takan tärkeitä osia, sillä se on usein todella tiivis ja vaikeasti murrettava.
Naisten jalkapallo

Naisten jalkapallossa tiki-takaa on käyttänyt esimerkiksi Japani, joka saavutti kultaa vuoden 2011 MM-kisoissa voittamalla ennakkosuosikit emäntämaa Saksan ja Yhdysvallat. Japania valmensi Norio Sasaki.
Kritiikki

Monet ovat kritisoineet tiki-takaa sen passiivisuudesta ja liian suuresta pallonhallintaprosentista. Heidän mielestään pelitapaa käyttävät joukkueet pelaavat tylsää ja vähämaalista peliä. Jotkut ovat moittineet pelitapaa myös siitä, että heidän näkemyksensä mukaan siinä on kentällä vain keskikenttäpelaajia, ei lainkaan hyökkääjiä tai puolustajia.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Espanjan avauskokoonpano 2012 EM-finaalissa.
Käännös suomeksi
Vehmaan museot

Ruotusotamiehen torppa.
Kotiseutumuseo.
Vehmaan museot on Vehmaalla Lahdingon kylässä sijaitseva kolmen museon kokonaisuus. Museot keskittyvät Huolilan kantatilaan ja sen ympäristöön.
Kantatilan päärakennuksessa toimii Vehmaan kotiseutumuseo, jossa esitellään vaihtuvia näyttelyitä. Pihalla olevassa kivinavetassa toimii Kivityömuseo, jossa esitellään vehmaalaista kivityötä 1900-luvun alussa. Lisäksi tien pohjoispuolella on Ruotusotamiehen torppa, 1700-luvulta peräisin oleva sotilastorppa, joka on säilyttänyt vanhakantaisen ulkomuodon. Kaikkia kolmea museota ylläpitää Vehmaan kotiseutuyhdistys.
Aiheesta muualla

Puhakka, Martti: Kuvia Vehmaan kivityömuseon perusnäyttelystä Digi. Yleisten kirjastojen digitoimaa aineistoa. Kirjastot.fi.
Vitalik Buterin

| Vitalik Buterin |
| --- | --- |
 Vitalik Buterin vuonna 2015
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. tammikuuta 1994 (ikä 30) Kolomna, Venäjä
Kansalaisuus:   Venäjä,  Kanada
Aiheesta muualla
Kotisivu
Vitali ”Vitalik” Dmitrijevitš Buterin (ven. Вита́лий Дми́триевич Буте́рин, s. 1994) on venäläis-kanadalainen ohjelmoija ja verkkotoimittaja. Hänet tunnetaan yhtenä Ethereum-kryptovaluutan ja sen hajautetun ohjelmistoympäristön perustajana. Ennen Ethereumia Buterin oli mukana perustamassa Bitcoin Magazine -verkkojulkaisun.
Käännös suomeksi
Viiden ryhmä

Viiden ryhmä eli venäläinen viisikko eli venäläinen täyskäsi eli mahtava täyskäsi eli nuorvenäläinen koulukunta (ven. Могучая кучка, mogutšaja kutška 'mahtava kourallinen') oli venäläisten taidemusiikin säveltäjien 1800-luvulla muodostama kansallismielinen ryhmittymä. Siihen kuuluivat säveltäjät Mili Balakirev, César Cui, Aleksandr Borodin, Modest Musorgski ja Nikolai Rimski-Korsakov.
Ryhmän muodostuminen alkoi vuonna 1856, kun Balakirev ja Cui tapasivat. Vuotta myöhemmin heihin liittyi Musorgski, vuonna 1861 Rimski-Korsakov ja vuonna 1862 Borodin. Nimityksen "viiden ryhmä" antoi kriitikko Vladimir Stasov vuonna 1867. Ryhmän tavoite oli luoda erityistä venäläistä musiikkia sen sijaan, että olisi tyydytty jäljittelemään eurooppalaisia säveltäjiä. Koulukunta vaikutti myöhemmin moniin suuriin venäläisiin säveltäjiin kuten Sergei Prokofjeviin, Igor Stravinskiin ja Dmitri Šostakovitšiin. Ranskalaisten vastaus Viiden ryhmälle oli kuuden ryhmä Les Six.
Mili Balakirev
César Cui
Aleksandr Borodin
Modest Musorgski
Nikolai Rimski-Korsakov
Yhteissävellyksiä

Balettiooppera Mlada (keskeneräinen)
Vesistönsuojelu

Vesistönsuojelu eli vesiensuojelu on osa luonnonsuojelua. Siihen kuuluu merten suojelu. Vesistönsuojeluun kuuluvia toimenpiteitä ovat maa- ja metsätalouden sekä kaupunkien vesitalouden hallinta, peltoviljelyn ravinteiden vesistöihin huuhtoutumisen vähentäminen ja vesistöjen kunnostustoimenpiteet. Vesistönsuojeluun kuuluu myös pohjavesiensuojelu, jossa pyritään pitämään pohjaveden laatu hyvänä. Luonnonsuojelullisesti merkittäviä vesialueita ovat lintuvedet, jotka ovat useiden lintulajien pesimä- ja levähdysalueita. Näitä alueita ovat lammet, järvien rantavesien matalikot ja kosteikot. Lintuvesien uhkia ovat rehevöityminen ja veden laadun huononeminen. Lintuvesien suojelemiseksi ja kunnostamiseksi on olemassa BirdLife Suomi-hanke ja lisäksi nämä asiat ovat osa Helmi-elinympäristöohjelmaa. Lintuvesien suojelualueilla on useita uhanalaisia lintulajeja. Lintuvesien hoitotoimenpiteitä ovat rantaveden ruoppaus, niitto veden korkeuden säätely, hoitokalastus ja vieraslajien kantojen rajoittaminen.
Aiheesta muualla

https://vesiensuojelu.fi
Vehmaan työväentalon kahakka

Vehmaan työväentalo vuonna 1920.
Vehmaan työväentalon kahakka oli Suomen sisällissodan alkupäivinä 3. helmikuuta 1918 Vehmaalla tapahtunut välikohtaus. Uudenkaupungin suojeluskunta iski Vehmaan työväentalolla järjestettyyn sosialidemokraattisen työväenyhdistykseen tilaisuuteen takavarikoidakseen pitäjässä väitetysti olleita aseita. Aseenetsintäretki johti hajanaiseen ammuskeluun, jonka seurauksena kolme punaista kuoli ja useita haavoittui. Tapaus jyrkensi Varsinais-Suomen työväestön asenteita ja välikohtausta käytettiin hyväksi punaisten propagandassa myös muualla Suomessa.
Tapahtumat

Sisällissodan käynnityessä tammikuun 1918 lopussa Lounais-Suomi jäi punaisten haltuun Vakka-Suomea lukuunottamatta. Helmikuun vaihteessa Uuteenkaupunkiin kerääntyi noin 600 suojeluskuntalaista, joita saapui myös Turun ja Rauman seuduilta. Heidän päällikkönään toimi punaisten syrjäyttämä Rauman poliisimestari Johan Fabritius. Suojeluskuntalaisten saaman tiedon mukaan Vehmaan työväestölle oli toimitettu Turusta 40 sotilaskivääriä. Sunnuntaina 3. helmikuuta väitettyjä aseita takavarikoimaan lähettiin Fabritiuksen johtama 200 miehen komppania, joka saapui perille myöhään illalla. Vehmaan työväentalolla oli juuri käynnissä työväenyhdistyksen näytelmäiltama, jota oli seuraamassa runsaasti yleisöä. Noin 10 aikaan illalla suojeluskuntalaiset piirittivät työväentalon ja lähettivät sisälle edustajansa vaatimaan työväenyhdistyksen jäseniä luovuttamaan aseensa. Tämän jälkeen osapuolten kertomukset tapahtumien kulusta eroavat toisistaan.
Suojeluskunnan antaman ”virallisen tiedonannon” mukaan aseiden luovuttamista vaatinutta valkoista ammuttiin reiteen, jolloin osa rakennusta piirittäneistä suojeluskuntalaisista ryntäsi sisälle ja laukaustenvaihto käynnistyi. Tiedonannon mukaan tilaisuuden osallistujia pakeni ikkunoiden kautta ja ulos hypätessään he olisivat samalla tulittaneet revolvereillaan rakennusta piirittäneitä suojeluskuntalaisia. Punaisen lehdistön mukaan taas paikalle saapuneista valkoisista noin 50 tunkeutui sisälle vaatien aseiden luovuttamista. Seuraavaksi suojeluskuntalaiset aloittivat ammuskelun, jonka päätyttyä kaikille paikalla olleille suoritettiin aamuneljään saakka kestänyt ruumiintarkastus. Vehmaan työväenyhdistyksen puheenjohtaja ja muita toimihenkilöitä vangittiin ja vietiin Uuteenkaupunkiin. Kansan Lehti kertoi, että ainakin kaksi hyökkääjää tunnistettiin Vehmaan suojeluskunnan jäseniksi. Etsittyjä aseita ei kummankaan osapuolen mukaan löytynyt.
Hyökkäyksessä saivat surmansa torpparin poika Veikko Airisto (s. 1890) ja sekatyömies Emil Lehtinen (s. 1884). Haavoittuneita oli puolisen tusinaa, joista suutari Johan Einar Johansson (s. 1895) kuoli turkulaisessa sairaalassa neljän päivän kuluttua. Työmiehen mukaan haavoittuneet joutuivat virumaan yön ylitse ja pääsivät kunnanlääkärin hoitoon vasta seuraavana päivänä. Valkoiset ilmoittivat tappioikseen ainoastaan yhden haavoittuneen ja kertoivat ottaneensa seitsemän vankia.
Seuraukset

Kahakan jälkeen Vehmaalle perustettiin punakaarti, jonka päälliköksi tuli surmansa saaneen Veikko Airiston veli Mikko Airisto (1887-1968). Uudenkaupungin suojeluskunta puolestaan suunnitteli seuraavaksi Rauman valtaamista, mutta Satakunnan rintaman muuttuneen sotatilanteen johdosta he pakenivat 7. helmikuuta Ahvenanmaalle ja punakaarti valtasi Uudenkaupungin neljä päivää myöhemmin. Helmikuun lopussa punaiset ampuivat Laitilan Pehtsalon kylässä piileskelleen Korvensuun maatalouskonetehtaan johtajan Frans Lindströmin. Surmaa on pidetty mahdollisena kostona Vehmaan tapahtumista.
Vitalijus Kavaliauskas

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Vitalijus Kavaliauskas
Syntymäaika: 2. heinäkuuta 1983
Syntymäpaikka: Liettua
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 183 cm
Seura
Seura: FK Ekranas
Pelinumero: 21
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999- | FK Ekranas | 211(59) |
Maajoukkue
| 2002- |  Liettua | 10(1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 11.10.2008.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 11.10.2008.
Vitalijus Kavaliauskas (s. 2. heinäkuuta 1983) on liettualainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut koko uransa FK Ekranasia, jossa hän on pelannut 211 ottelua ja tehnyt 59 maalia.
Maajoukkueessa Kavaliauskas on pelannut kymmenen ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: lt:Vitalijus Kavaliauskas
The Principle of Evil Made Flesh

| The Principle of Evil Made Flesh Cradle of Filth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1993
 Julkaistu: 1994
 Tuottaja(t): Mags at Academy Studios
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 52.30
 Levy-yhtiö: Cacophonous
Cradle of Filthin muut julkaisut
|   | The Principle of Evil Made Flesh 1994 | V Empire (EP) 1996 |
The Principle of Evil Made Flesh (Nihil 1 CD) on Cradle of Filthin debyyttialbumi. Levyn kappaleet ovat yhtyeen omia. Kappaleet sävellettiin yhtyeen yhteistyönä, ja ne sanoitti laulaja Dani Filth.
Levy on nauhoitettu vuoden 1993 syksyllä ja julkaistu vuonna 1994. Levyn on miksannut ja tuottanut Mags Academy Studioilla Englannissa. Levyn masteroi The Exchangen Nilesh. Kansikuvat on ottanut Chris Bell, ja artistisesta ohjauksesta on vastannut Nigel Wingrove. Yhtyeen yhteiskuvat on ottanut Paul Harries ja yksittäiskuvat Mark.
Kappaleet

Darkness Our Bride (Jugular Wedding) – 02.00
The Principle of Evil Made Flesh – 04.35
The Forest Whispers My Name – 05.06
Iscariot – 02.33
The Black Goddess Rises – 06.48
One Final Graven Kiss – 02.15
A Crescendo of Passion Bleeding – 05.30
To Eve the Art of Witchcraft – 05.28
Of Mist and Midnight Skies – 08.10
In Secret Love We Drown – 01.29
A Dream of Wolves in the Snow – 02.10
Summer Dying Fast – 05.39
Kappaleet > Bonuskappaleet

Imperium Tenebrarum – 00.49
Kokoonpano

Dani Filth – laulu
Paul Allender – kitara
Paul Ryan – kitara
Robin Eaglestone – basso
Benjamin Ryan – koskettimet
Nicholas Barker – rummut
Kokoonpano > Vierailijat

Andrea Meyer – laulu
Soror Proselenos – sello
Darren White – rummut
Erikoispainoksia

The Principle of Evil Made Flesh Vinyyli LP
Audionäytteitä saatavilla

Cradle of Filthin virallisilla kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla

The Principle of Evil Made Flesh Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Principle of Evil Made Flesh Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ville Vimpari

| Ville Vimpari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1985 (ikä 39) Oulunsalo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–2005
Seurat:  Kärpät (SML) Hokki (Mestis) RoKi (S-S/Mestis)
Ville Vimpari (s. 9. maaliskuuta 1985 Oulunsalo) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi urallaan Oulun Kärppien SM-liigajoukkueessa 16 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä ja keräten neljä jäähyminuuttia. Suurimman osan urastaan Vimpari pelasi kuitenkin Mestiksessä. Hän kuului ikäluokastaan poikien ikäkausimaajoukkueiden vakionimiin ja Vimparia pidettiin tuolloin varsin lupaavana pelaajana.
Ura > Seuraura

Vimpari on Kempeleen Kiekko-Kettujen kasvatti. Hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa kuitenkin Oulun Kärpissä. Vimpari debytoi seuran SM-liigajoukkueessa kaudella 2003–2004, jolloin hän pelasi viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Vimpari teki liigadebyyttinsä kauden avauskierroksella 12. syyskuuta 2003 Pelicansia vastaan. Hänet merkittiin Kärppien 13. hyökkääjäksi.
Kaudeksi 2004–2005 Vimpari siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Hän seuravalinnan taustalla oli myös varusmiespalvelus Kainuun prikaatissa. Vimparin tulokaskausi toi 44 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 3+12=15. Hän oli kauden päätteeksi ehdolla Mestiksen vuoden tulokkaaksi, mutta palkinto meni lopulta kuitenkin TuTon Timo Salolle. Kesällä 2005 Vimpari harjoitteli Kärppien SM-liigajoukkueessa. Lokakuussa Hokki lainasi hänet joukkueeseen paikkaamaan loukkaantumisia. Vimpari pelasi siellä kaikkiaan 11 ottelua ilman tehopisteitä. Hokissa hän nousi joukkueen ykkössentteriksi ja teki 33 runkosarjaottelussa 17 tehopistettä.
Vimpari siirtyi kaudeksi 2006–2007 jatkamaan Mestis-uraansa KooKoohon, jota valmensi hänelle Hokista tuttu Vladimír Kolek. Vimpari pelasi kauden aikana kuitenkin vain 16 runkosarjaottelua ja hänen kautensa todettiin leikkaushoitoa vaatinen nivusvamman takia päättyneeksi tammikuussa 2007. Kaudeksi 2007–2008 Vimpari palasi Hokkiin. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa.
Kaudeksi 2008–2009 Vimpari siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue Rovaniemen Kiekkoon. Hän oli vuotta aiemmin aloittanut opinnot Lapin yliopistossa. Vimpari voitti koko Mestis-karsintojen syöttöpörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain SaPKon Mikko Silvennoinen. Hän voitti kauden päätteeksi Suomi-sarjan hopeaa ja oli nostamassa RoKia Mestikseen. Vimpari jatkoi joukkueessa kaudella 2009–2010, jolloin hän teki Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 6+14=20. RoKi putosi kauden päätteeksi kuitenkin takaisin Suomi-sarjaan. Vimparin pelaajaura päättyi kevääseen 2010.
Ura > Maajoukkueura

Vimpari pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2002 ja 2003, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Suomen varakapteenina. Vimpari on kuulunut myös alle 16-vuotiaiden maajoukkueen kapteenistoon ja hänet palkittiin joukkueen kauden parhaana pelaajana vuonna 2001.
Vimpari valittiin Pohjola-leirin tähdistökentälliseen, taitopelaajaksi ja Pohjoisen aluejoukkueen parhaaksi pelaajaksi vuonna 1999.
Ville Viitaluoma

| Ville Viitaluoma |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. helmikuuta 1981 (ikä 43) Espoo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Vili
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185  cm
Paino:  92  kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2001–2018
Aik. seurat:  HIFK (SML),   Pelicans (SML),   SaiPa (SML),   Blues (SML),   Luleå HF (Elitserien) Örebro HK (SHL) Sport (SML),   HPK (SML)
Ville-Veikko Johannes Viitaluoma (s. 16. helmikuuta 1981 Espoo) on uransa lopettanut suomalainen jääkiekkoilija, joka edusti viimeksi SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoa. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura

Viitaluoma pelasi Vantaan kiekkojoukkueissa, mutta siirtyi juniori-ikäisenä HIFK:hon. Viitaluoma teki viimeisellä täydellä A-juniorikaudellaan 2000–2001 37 ottelussa tehot 30+47, joka oli A-junioreiden SM-liigan piste-ennätys. Samalla kaudella hän debytoi myös HIFK:n edustusjoukkueessa. Kaudella 2002–2003 Viitaluoma teki läpimurtonsa ja oli etenkin kauden alussa ketjukavereidensa Carlo Grünnin ja Ilkka Pikkaraisen kanssa huippuvedossa. Kuitenkin kaudella 2003–2004 Viitaluoman peliaika vähentyi ja hän kävi vuokralla myös Pelicansissa. Hän voitti kuitenkin kauden päätteeksi HIFK:ssa ensimmäisen aikuisten SM-mitalinsa, kun HIFK voitti pronssia.
Keväällä 2004 Viitaluoma teki kahden vuoden sopimuksen SaiPan kanssa. Lopullisesti Viitaluoma murtautui SM-liigan kärkihyökkääjiin toisella SaiPan kaudellaan, jolloin oli SaiPan paras pistemies ja koko liigan pistepörssin kuudes 45 tehopisteellään. SaiPasta Viitaluoma siirtyi kaudeksi 2006–2007 Bluesiin, jossa pelasi kaksi kautta. Jälkimmäisellä Blues-kaudellaan Viitaluoma voitti SM-hopeaa, kun Blues hävisi Kärpille SM-finaaleissa.
Keväällä 2008 Viitaluoma teki sopimuksen HPK:n kanssa. Viitaluoma pelasi kolme kautta HPK:ssa ja voitti kaudella 2009–2010 hopeaa. Seuraavalla kaudella hän antoi 34 maalin johtanutta syöttöä ja oli liigan syöttötilaston viides. Kaudeksi 2011–2012 Viitaluoma siirtyi Elitserienin Luleåån, jossa ennestään pelasi jo hänen vanha ketjukaverinsa Joonas Vihko. Viitaluoman kausi Ruotsissa ei mennyt kuitenkaan odotusten mukaisesti ja hän siirtyikin takaisin HPK-paitaan kolmivuotisella pelaajasopimuksella. Kaudella 2012–2013 hän oli SM-liigan pistepörssin kolmas. Kevätkaudella 2014 Viitaluoma pelasi lainalla ruotsalaisen Örebro HK:n joukkueessa. Kauden jälkeen sopimus HPK:n kanssa purettiin ja Viitaluoma teki kaksivuotisen sopimuksen Örebron kanssa.
Viitaluoma pelaa myös rullakiekkoa, jossa on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2003.
Kaudeksi 2016–2017 Viitaluoma siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Vaasan Sportiin.
Marraskuussa 2017 Viitaluoman sopimus Sportin kanssa purettiin ja hän siirtyi loppukaudeksi HPK:hon.
Saavutukset

Nuorten SM-sarjan pistepörssin voitto 2001 (HIFK)
nuorten SM-hopea 2001 (HIFK)
nuorten SM-pronssi 2002 (HIFK)
SM-pronssi 2004 (HIFK)
SM-hopea 2008 (Blues)
SM-hopea 2010 (HPK)
Viitalankylä (Parkano)

Viitalankylä sijaitsee Parkanon kaupungissa Vuorijärvi Vuorijärven rannalla Karviantien varressa. Viitalankylässä on paljon kesämökkejä.
Viitalemmikki

| Viitalemmikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Boraginales
Heimo::  Lemmikkikasvit
Suku::  Lemmikit Myosotis
Laji::  nemorosa
Kaksiosainen nimi
 Myosotis nemorosa  Besser (1822) 
Katso myös
   Viitalemmikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viitalemmikki eli pohjanluhtalemmikki (Myosotis nemorosa) on luhtalemmikkiä muistuttava lemmikkikasvi.
Se on kaksivuotinen ruoho, joka kasvaa 15–50 senttimetriä korkeaksi. Luhtalemmikkiin verrattuna se on rönsytön ja viitalemmikin alimpien lehtien alapinnan karvat ovat lehden tyveä kohti suuntautuvia. Kukan teriö on ratasmainen, 4–6 millimetriä leveä, hieman pienempi kuin luhtalemmikillä, väriltään vaaleansininen.
Viitalemmikki esiintyy Euroopassa: keski- ja eteläosissa, Venäjällä ja Pohjoismaissa. Suomessa ja muissa Pohjoismaissa laji on harvinainen. Suomessa viitalemmikki kasvaa enimmäkseen Itä-Lapissa, Sallan, Savukosken ja Pelkosenniemen seudulla. Se on uhanalaisuusluokituksessa silmälläpidettävä.
Vitalianus

| Vitalianus |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: n. 600 Segni
Kuollut: 27. tammikuuta 672 Rooma
Paavi
Paavius alkoi:  30. heinäkuuta 657
Paavius päättyi:  27. tammikuuta 672
Edeltäjä:  Pyhä Eugenius I
Seuraaja:  Adeodatus II
Vitalianus (n. 600 Segni, Campania, Italia – 27. tammikuuta 672) oli paavina 30. heinäkuuta 657 – 27. tammikuuta 672. Hän jatkoi edeltäjänsä paavi Eugeniuksen linjaa ylläpitää suhteita Konstantinopoliin huolimatta monoteletismin aiheuttamasta skismasta, aikana, jolloin Konstans II ja Konstantinos IV olivat Bysantin keisareina. Hän muun muassa vihki Theodoros Tarsoslaisen Canterburyn arkkipiispaksi Englantiin vuonna 668.
Pyhimykseksi julistetun Vitalianuksen muistopäivää vietetään hänen kuolinpäivänsä mukaan 27. tammikuuta.
Viiden sekunnin sääntö

Viiden sekunnin sääntöä kuvaava piirros.
Viiden sekunnin sääntö on Yhdysvalloissa tunnettu kaupunkitarina, jonka mukaan bakteerit eivät ehdi tarttua lattialle pudonneeseen ruokaan, jos sen poimii ylös alle viidessä sekunnissa.
Tieteellinen näkökulma

Tutkimus vuodelta 2007 osoittaa salmonellan elävän puulla, kaakelilla ja matolla altistuttuaan 28 päivää kuiville olosuhteilla. Kahdeksan tunnin altistuksen jälkeen bakteeri pystyi vielä tarttumaan leipään ja makkaraan alle viidessä sekunnissa, mutta minuutin kosketus kasvatti tartunnan noin kymmenkertaiseksi (vain kaakeleilla ja matolla).
Viihdenäkökulma

Viiden sekunnin sääntöä testattiin myös Myytinmurtajat-televisiosarjassa. Testin mukaan ajalla ei ole vaikutusta bakteerien leviämiseen; jo kaksi sekuntia riittää.