stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dirt (albumi)
Kappaleet

Kaikki sanat Layne Staley, ellei toisin mainita, kaikki sävellykset Jerry Cantrell, ellei toisin mainita.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Them Bones | Jerry Cantrell |  | 2.30 |  |  |  |  |  |
| 2. | Dam That River | Cantrell |  | 3.09 |  |  |  |  |  |
| 3. | Rain When I Die |  | Cantrell, Sean Kinney, Mike Starr | 6.01 |  |  |  |  |  |
| 4. | Sickman |  |  | 5.29 |  |  |  |  |  |
| 5. | Rooster | Cantrell |  | 6.15 |  |  |  |  |  |
| 6. | Junkhead |  |  | 5.09 |  |  |  |  |  |
| 7. | Dirt |  |  | 5.16 |  |  |  |  |  |
| 8. | God Smack |  |  | 3.56 |  |  |  |  |  |
| 9. | Intro (Dream Sequence)/Iron Gland (unlisted)  | Tom Araya |  | 0.43 |  |  |  |  |  |
| 10. | Hate to Feel |  | Staley | 5.15 |  |  |  |  |  |
| 11. | Angry Chair |  | Staley | 4.48 |  |  |  |  |  |
| 12. | Down in a Hole | Cantrell |  | 5.38 |  |  |  |  |  |
| 13. | Would? | Cantrell |  | 3.28 |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | 57.37 |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

| --- | --- |
 Alice in Chains Layne Staley – laulu, rytmikitara kappaleissa ”Hate to Feel” ja ”Angry Chair”  Jerry Cantrell – soolo- ja rytmikitara, taustalaulu, akustinen kitara kappaleessa ”Down in a Hole”, laulu kappaleessa ”Would?”  Mike Starr – basso  Sean Kinney – rummut Vierailevana muusikkona Tom Araya – laulu kappaleessa "Iron Gland" :  Henkilöstö Tuotanto – Dave Jerden ja Alice in Chains, paitsi kappaleen ”Would?” tuotanto Rick Parashar ja Alice in Chains  Äänittäminen – Bryan Carlstrom, apunaan Annette Cisneros ja Ulrich Wild  Miksaus – Dave Jerden, apunaan Annette Cisneros  Äänen masterointi – Steve Hall ja Eddy Schreyer  Taiteellinen ohjaus – Mary Maurer  Suunnittelu – Doug Erb  Logo – David Coleman  Alice in Chainsin aurinko-logo – Layne Staley  Valokuvaus – Rocky Schenck
Arvostelut

Allmusic:
Entertainment Weekly: A
Singlet

| Vuosi | Single | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | "Would?" | Mainstream Rock Tracks | No. 5 |
| 1992 | "Would?" | Modern Rock Tracks | No. 11 |
| 1992 | "Them Bones" | Mainstream Rock Tracks | No. 24 |
| 1992 | "Them Bones" | Modern Rock Tracks | No. 30 |
| 1993 | "Rooster" | Mainstream Rock Tracks | No. 7 |
| 1993 | "Angry Chair" | Mainstream Rock Tracks | No. 34 |
| 1993 | "Angry Chair" | Modern Rock Tracks | No. 27 |
| 1993 | "Down In A Hole" | Mainstream Rock Tracks | No. 10 |
| 1993 | "Down In A Hole" | Modern Rock Tracks | No. 10 |
| 1994 | "Down In A Hole" | Mainstream Rock Tracks | No. 11 |
| 1996 | "Would? (acoustic - live)" | Mainstream Rock Tracks | No. 19 |
| 1996 | "Down In A Hole (acoustic - live)" | Mainstream Rock Tracks | No. 24 |
Listasijoitukset

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1992 | Billboard Heatseekers | No. 1 |
| 1992 | Billboard Top 200 | No. 6 |
Aiheesta muualla

Dirt (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Dirt (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
E-koodi

E-koodi on eurooppalainen (numeron edessä E-kirjain, joka tarkoittaa Eurooppaa) merkintätapa sellaisille lisäaineille, jotka viranomaiset ovat katsoneet Euroopan unionin alueella hyväksyttäviksi elintarvikkeiden lisäaineiksi. EU:ssa lisäaineiden turvallisuutta valvoo Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen EFSA. EFSAn tutkimusten perusteella lisäaineille määritetään aineen suurin hyväksyttävä päiväsaanti eli ns. ADI-arvo. Suomessa elintarvikkeiden turvallisuutta tutkii ja valvoo Ruokavirasto.
Joskus E-koodilla luokitellut lisäaineet ovat osoittautuneet terveydelle haitallisiksi ja ne ovat päätyneet käyttökieltoon tai niiden käyttöä on rajoitettu. Kielletyksi on päätynyt esimerkiksi atsoväri E128 eli punainen 2G ja käyttörajoituksien piiriin keltainen väriaine E110 eli paraoranssi.
E-koodilla luokitelluista lisäaineisiin kuuluu myös terveydelle välttämättömien ravintoaineiden lähteitä synteettisessä muodossa, esimerkkinä C-vitamiini eli askorbiinihappo, E300, ja A-vitamiinilähde beetakaroteeni, E160a.
Lisäaineiden ryhmät

E-koodien eri numerovälit tarkoittavat seuraavia käyttötarkoituksen perusteella muodostettuja aineryhmiä:
E100–E199 – väriaineet
E200–E299 – säilöntäaineet
E300–E399 – hapettumisenesto- ja happamuudensäätöaineet
E400–E499 – sakeuttamis-, stabilointi- ja emulgointiaineet
E500–E599 – happamuudensäätö- ja paakkuuntumisenestoaineet
E600–E699 – makeutusaineet
E700–E799 – antibiootit
E900–E999 – sekalaiset
E1000–E1999 – muihin ryhmiin kuulumattomat kemikaalit
Aiheesta muualla

E-koodit Ruokavirasto. Arkistoitu 25.10.2021. Viitattu 5.4.2019.
EU:n jäsenmaiden lisäaineita koskeva lainsäädäntö (englanniksi)
E-koodit.fi riippumaton palvelu, joka pyrkii kokoamaan elintarvikkeiden lisäaineista tietoa mahdollisimman puolueettomasti.
Peter Lindroos (raviohjastaja)

Peter Lindroos (s. 1966) on suomalainen raviohjastaja. Vuoden 2011 helmikuuhun mennessä hän oli ajanut lähes 5000 ravilähtöä, joista hän on voittanut yli 400. Lindroosin kotirata on Forssa. Hän on menestynyt muun muassa ruuna Extreme Energyllä, jota hän myös itse valmentaa.
Eiður Guðjohnsen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Eiður Smári Guðjohnsen
Syntymäaika: 15. syyskuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Reykjavík, Islanti
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 185 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1995 | Valur | 17 | (7) |
| 1995–1997 | PSV | 13 | (3) |
| 1998 | KR | 6 | (0) |
| 1998–2000 | Bolton | 55 | (18) |
| 2000–2006 | Chelsea | 186 | (54) |
| 2006–2009 | Barcelona | 72 | (10) |
| 2009–2010 | Monaco | 9 | (0) |
| 2010 | → Tottenham (laina) | 11 | (1) |
| 2010–2011 | Stoke City | 4 | (0) |
| 2011 | Fulham (laina) | 10 | (0) |
| 2011–2012 | AEK Ateena | 6 | (1) |
| 2012 | Cercle Brugge | 13 | (6) |
| 2013–2014 | Club Brugge | 46 | (7) |
| 2014–2015 | Bolton Wanderers | 21 | (5) |
| 2015 | Shijiazhuang | 14 | (1) |
| 2016 | Molde FK | 13 | (1) |
Maajoukkue
| 1996–2016 |  Islanti | 88 | (26) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. syyskuuta 2017.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. syyskuuta 2017.
Eiður Smári Guðjohnsen (s. 15. syyskuuta 1978) on uransa päättänyt islantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on entisen jalkapalloilijan Arnór Guðjohnsenin poika. Ensimmäisessä maaottelussaan hän tuli kentälle vaihdossa isänsä tilalle. Guðjohnsenia pidetään yhtenä Islannin maajoukkueen parhaista pelaajista.
Ura

Urallaan Guðjohnsen on edustanut Valuria, PSV:tä, KR:ää, Boltonia, Chelseaa ja Barcelonaa. Jälkimmäisessä hän kuului historiallisen triplamestaruuden voittaneeseen joukkueeseen kaudella 2008–2009.
Kesällä 2009 Guðjohnsen siirtyi Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaan AS Monacoon.  Peliaika Monacossa jäi syyskaudella kuitenkin todella vähäiseksi ja tammikuussa 2010 hän siirtyi lainalle Englannin Valioliigassa pelaavaan Tottenham Hotspuriin. Stokeen Guðjohnsen siirtyi elo-syyskuun vaihteessa 2010 yhden vuoden mittaisella sopimuksella. Hän ei oikein missään vaiheessa vakiinnuttanut paikkaansa Stokessa ja oli kauden 2010–2011 lopun lainassa Fulhamissa. Kesällä 2011 Guðjohnsen teki sopimuksen Kreikan Superliigan AEK Ateenan kanssa. Lokakuussa 2012 hän siirtyi Belgian pääsarjassa pelaavaan Cercle Bruggeen, josta vaihtoi tammikuussa 2013 Club Bruggeen. Kaudesta 2016 lähtien hän on edustanut norjalaista Moldea.
Guðjohnsen lukeutuu Islannin maajoukkueen avainpelaajiin. Hän toimii joukkueen kapteenina ja on joukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä. Hän on arvellut maajoukkueuransa päättyneen hävittyyn jatkokarsintaotteluun Kroatiaa vastaan 19.11.2013. Siitä huolimatta hänet on nimetty Islannin vuoden 2016 Euroopan-mestaruuskilpailujen joukkueeseen.
Saavutukset

Eredivisie: 1996–1997
Alankomaiden cup: 1996
Alankomaiden supercup: 1996
Islannin cup: 1998
Englannin valioliiga: 2004–2005, 2005–2006
Englannin liigacup: 2004–2005
Community Shield: 2000, 2005
Primera División: 2008–2009
Copa del Rey: 2008–2009
Supercopa de España: 2006, 2009
Mestarien liiga: 2008–2009
UEFA Super Cup: 2009
Aiheesta muualla

Eiður Guðjohnsenin esittely Monacon sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Eiður Guðjohnsenin esittely Islannin jalkapalloliiton sivustolla (islanniksi)
Eiður Guðjohnsenin tilastot Football Database -sivustolla (englanniksi)
Denise Herrmann-Wick

| Denise Herrmann-Wick |
| --- | --- |
 Denise Herrmann (2018)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Denise Herrmann-Wick
Syntynyt: 20. joulukuuta 1988 (ikä 35) Bad Schlema, Saksan demokraattinen tasavalta
Kansalaisuus:  Saksa
Ampumahiihtäjä
Pituus:  175  cm
Paino:  61 kg
Aiheesta muualla
www.denise-herrmann.de
IBU
| Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Naisten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sotši 2014 | 4×5 km viesti |  |
Naisten ampumahiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2022 | normaalimatka |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Östersund 2019 | takaa-ajo |  |
|  Kultaa | Oberhof 2023 | pikakilpailu |  |
|  Hopeaa | Östersund 2019 | sekaviesti |  |
|  Hopeaa | Anterselva 2020 | takaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Anterselva 2020 | viesti |  |
|  Hopeaa | Pokljuka 2021 | viesti |  |
|  Hopeaa | Oberhof 2023 | takaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Oberhof 2023 | viesti |  |
|  Pronssia | Östersund 2019 | yhteislähtö |  |
Denise Herrmann-Wick (s. 20. joulukuuta 1988 Schlema) on saksalainen maastohiihtäjä ja ampumahiihtäjä. Hän on voittanut ampumahiihdossa olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta. Maastohiihdossa hän on saavuttanut olympiapronssia viestihiihdossa. Hän edusti aktiiviurallaan WSC Erzgebirge Oberwiesenthalia.
Herrmann antoi vuonna 2007 positiivisen dopingnäytteen ja sai vuoden kilpailukiellon. Käryn katsottiin johtuneen yskänlääkkeestä.
Maastohiihdon arvokilpailut

Vuonna 2005 Herrmann voitti kultaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Montheyssa 7,5 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Viiden kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa hän sijoittui neljänneksi. Vuonna 2007 Herrmann voitti Tarvisiossa käydyissä nuorten MM-kilpailuissa pronssia perinteisen hiihtotavan sprintissä. Oslon MM-kisoissa 2011 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 23:s ja Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 perinteisen sprintissä kymmenes. Sotšin olympialaisissa 2014 Herrmann hiihti ankkuriosuuden Saksan olympiapronssia saavuttaneessa viestijoukkueessa. Parisprintissä hän oli neljäs ja vapaan hiihtotavan sprintissä kahdeksas.
Maastohiihdon maailmancup

Maastohiihdon maailmancupissa Herrmann kilpaili ensimmäisen kerran Valdidentron sprintissä helmikuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kuusamon 15 kilometrin yhteislähtökilpailussa marraskuussa 2010 oltuaan 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon henkilökohtaisessa kilpailussa Herrmann pääsi ensimmäisen kerran Rybinskin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2011 oltuaan yhdeksäs. Kolmen parhaan joukossa Herrmann oli ensimmäisen kerran Quebecin parisprintissä joulukuussa 2012, kun hän sijoittui Hanna Kolbin kanssa toiselle sijalle. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sai ensimmäisen palkintosijansa oltuaan kolmas Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2013. Hän sijoittui toiseksi sekä Szklarska Poręban vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2014 että Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2014. Hän sijoittui kauden 2013–2014 maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksänneksi ja sprintticupissa toiseksi. Hän oli maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksäs myös kaudella 2014–2015.
Ampumahiihdon maailmancup

Herrmann siirtyi ampumahiihtoon kauden 2015–2016 jälkeen. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 18:s Pokljukan pikakilpailussa (7,5 km) joulukuussa 2016. Tämä oli hänen paras maailmancupsijansa, kunnes hän saavutti ensimmäisen voittonsa Östersundin pikakilpailussa joulukuussa 2017. Hän voitti samana viikonloppuna myös takaa-ajokilpailun. Kaudella 2018–2019 hän voitti takaa-ajokilpailun Park Cityssä ja Östersundin MM-kilpailuissa, jossa oli lisäksi kolmas yhteislähdössä. Oslon takaa-ajossa hän sijoittui toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi.
Kaudella 2019–2020 Herrmann sijoittui Oberhofin pikakilpailussa toiseksi. Hän voitti Pokljukan normaalimatkan ja oli toinen Anterselvan MM-takaa-ajossa. Hän voitti Nové Měston ja Kontiolahden pikakilpailut. Hän voitti pikakilpailucupin sekä sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi, normaalimatkan cupissa neljänneksi ja takaa-ajocupissa viidenneksi. Kaudella 2020–2021 hän oli Kontiolahden normaalimatkalla toinen. Hän oli toinen myös Nove Meston ensimmäisessä takaa-ajossa ja Nove Meston toisessa pikakilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi. Kaudella 2021–2022 Herrmann sijoittui kolmanneksi Östersundin normaalimatkalla. Hän voitti Pekingin olympialaisten normaalimatkan ja Kontiolahden pikakilpailun ja oli Kontiolahden takaa-ajossa kolmas. Otepään yhteislähdössä hän sijoittui toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kuudes. Kaudella 2022–2023 hän voitti Hochfilzenin pikakilpailun. Hän sijoittui kolmanneksi Le Grand-Bornardin pikakilpailussa. Hän voitti Anterselvan takaa-ajon ja oli Östersundin normaalimatkalla kolmas. Hän voitti Oslon pikakilpailun. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa neljänneksi, voitti pikakilpailucupin ja oli takaa-ajocupissa viides. Hän lopetti uransa keväällä 2023.
Ampumahiihdon arvokilpailut

Herrmann sijoittui Pyeongchangin olympialaisissa 2018 kuudenneksi takaa-ajokilpailussa, 11:nneksi yhteislähdössä, 21:nneksi pikakilpailussa ja kahdeksanneksi naisten viestissä. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti takaa-ajon maailmanmestaruuden, saavutti hopeaa sekaviestissä ja pronssia yhteislähdössä. Pikakilpailussa hän sijoittui kuudenneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän nousi pikakilpailun viidenneltä sijalta takaa-ajossa hopealle. Han sai hopeaa myös viestissä. Normaalimatkalla ja yhteislähdössä hän oli kahdestoista. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti viestissä hopeaa. Henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui pikakilpailussa neljänneksi, takaa-ajossa kahdeksanneksi ja normaalimatkalla 15:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti kultaa normaalimatkalla ja pronssia naisten viestissä. Lisäksi hän oli yhteislähdössä kolmastoista, takaa-ajossa 17:s, pikakilpailussa 22:s ja sekaviestissä viides. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti pikakilpailun maailmanmestaruuden sekä takaa-ajossa ja viestissä hopeaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pierre Akendengué

Pierre-Claver Akendengué (s. 25. huhtikuuta 1943) on gabonilainen muusikko. Hän syntyi Aoutassa, mutta lähti nuorena aikuisena Ranskaan, jossa hän opiskeli psykologiaa. Vuonna 1976 hän sai psykologiassa filosofian tohtorin arvon. Hän aloitteli myös muusikonuraansa, ja debyyttialbumina julkaistiin Nandipo (1974). Hän saavutti suosiota sekä Gabonissa että Ranskassa. Useita uusia albumeja seurasi. Osan niistä Akendengué julkaisi omalla Ntche-levymerkillään.
Vuonna 1985 Akendengué jätti Ranskan ja palasi synnyinmaahansa, jossa hänestä tuli Gabonin kulttuuriministerin avustaja ja presidentti Omar Bongon neuvonantaja kulttuuriasioissa. Hän jatkaa musiikkiuraansa edelleen. Hän on esiintynyt useissa maissa myös Gabonin ja Ranskan ulkopuolella.
Akendenguén äidinkieli on myene. Hän on levyttänyt sen lisäksi ranskan kielellä.
Aiheesta muualla

Akendengue.com (ranskaksi)
Elizabeth Ashley

Elizabeth Ashley vuonna 1971.
Elizabeth Ashley (alk.  Elizabeth Ann Cole, s. 30. elokuuta 1939 Ocala, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ashley aloitti näyttelijänuransa teatterissa 1950-luvun lopulla. Vuonna 1959 aikakauslehti Life nimesi hänet kansikuvajutussaan ”Broadwayn kirkkaimmaksi tulokkaaksi”. Lopullisen läpimurtonsa Ashley teki komedianäytelmässä Take Her, She’s Mine (1961), josta hän voitti parhaan naissivuosan Tony-palkinnon.
Ashley on näytellyt muun muassa elokuvissa Tyydyttämättömät (1964), Kooma (1978) ja Ocean’s 8 (2018). Televisiorooleja hänellä on ollut esimerkiksi sarjoissa Treme, Juhlat (Russian Doll) ja Pallo hukassa (Evening Shade).
Ashley oli naimisissa näyttelijä James Farentinon kanssa vuosina 1962–1965 ja näyttelijä George Peppardin kanssa vuosina 1966–1972.
Elokuvia

| --- | --- |
 Tyydyttämättömät (The Carpetbaggers, 1964)  Kolmas päivä (The Third Day, 1965)  Narrilaiva (Ship of Fools, 1965)  The Marriage of a Young Stockbroker (1971)  Seitsemän kultaneulaa (Golden Needles, 1974)  Rancho Deluxe (1975)  Tunteet kuumina (92 in the Shade, 1975)  Vauhtihurjat (The Great Scout & Cathouse Thursday, 1976)  Kooma (Coma, 1978)  Ikkunat (Windows, 1980)  Isäksi mihin hintaan tahansa (Paternity, 1981) :  Ansassa (Split Image, 1982)  Svengali (1983)  Haavi auki – kelmit kiinni (Dragnet, 1987)  Vaaralliset kurvit (Dangerous Curves, 1988)  Vampyyrin suudelma (Vampire’s Kiss, 1988)  Onni (Happiness, 1998)  Rakastunut huijari (Just the Ticket, 1999)  Hei Arnold! Elokuva (Hey Arnold! The Movie, 2002) – äänirooli  Ocean’s 8 (2018)
Aiheesta muualla

Elizabeth Ashley Elonetissä.
Elizabeth Ashley Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Peter London

Peter London
Peter London (oik. Peter Lunden, s. 28. syyskuuta 1982 Ruotsi) on ruotsalainen basisti, tunnetuin ruotsalaisesta sleaze/glam metal -yhtyeestä Crashdïetista. Hänellä on myös hänen oma yhden miehen yhtye Alter Egon. Alter Egonissa London soittaa kaikki instrumentit itse ja hän laulaa ruotsiksi. Kappaleet ovat enimmäkseen hänestä itsestään ja seksuaalista vapaudesta. London meni naimisiin 25. kesäkuuta 2010 ruotsalaisen mallin ja entisen Miss Ruotsi -tittelin haltijan Isabel Lestapier Winqvistin kanssa. He erosivat maaliskuussa 2012.
Pieter-Jan Hannes

Pieter-Jan Hannes vuonna 2011
Pieter-Jan Hannes (s. 30. lokakuuta 1992 Mortsel) on belgialainen keskimatkojen juoksija ja maastojuoksija. Hän kilpailee pääosin 1 500 metrillä, jossa hänen ennätyksensä on vuonna 2014 Heusden-Zolderissa juostu 3.34,49. Hannes on kolminkertainen Belgian mestari maastojuoksussa. 1 500 metrillä hän voitti kultaa vuoden 2013 alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Tampereella. Hannes on 186 senttimetriä pitkä, painaa 72 kilogrammaa ja edustaa OLSEa.
Käännös suomeksi
Dreamtime (spacesynth)

Dreamtime (spacesynth) on suomalaisen Lauri Turjansalon perustama spacesynth-musiikkiprojekti.
Turjansalo alkoi tehdä 90-luvulla musiikkia tracker-ohjelmilla. Silloin hän miksasi paljon vanhaa peli- ja demoskene-musiikkia nimellä Cirdan. Vuonna 2000 Lauri tutustui MIDI:iin ja syntetisaattoriin.
Tästä hän kehittyi Dreamtime-muusikoksi. Lauri innostui Laserdancen musiikista. Hän on myös yksi spacesynth.net 
sivuston perustajista. Turjansalo on tuottanut musiikkia myös muulla kuin Dreamtime-nimellä.
Levyjä

Farout 2009
Innerstellar Jam 2013
Particles 2015
Level 2 2015
Musiikilliset vaikutteet

Dreamtimen musiikkiin ovat vaikuttaneet mm. seuraavat yhtyeet.
Global Communication
Ozric Tentacles
Shpongle
Paul Lawler (sama kuin Arcane, Max Van Richter)
Iron Maiden
Angelo Badalamenti
Jerry Goldsmith
AIR
Mark Shreeve
Chris Hülsbeck
John Carpenter
Klaus Schulze
Vince DiCola
Depeche Mode
Aiheesta muualla

Farout Music
Dover (Delaware)

| Dover |
| --- | --- |
 Doverin keskustaa.
 Dover Kentin piirikunnan kartalla.
 Dover
 Koordinaatit: 39°9′N, 75°31′W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Delaware
Piirikunta:  Kent
Väkiluku (2010):  36 047
 
 www.cityofdover.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dover on Yhdysvaltojen osavaltio Delawaren pääkaupunki ja Kentin piirikunnan keskus. Doverin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 36 047.
Maantiede

Dover sijaitsee Delawaren osavaltion keskiosassa Delmarvan niemimaalla. Matkaa Doverista Wilmingtonin kaupunkiin pohjoisessa on noin 65 kilometriä. Kaupungin halki kulkee St. Jones-joki ja ympäröivä seutu on pääosin tasaista.
Historia

Ennen eurooppalaisten siirtolaisten saapumista nykyisen Doverin aluetta asuttivat delaware-intiaanit. Alankomaalaiset siirtolaiset yrittivät perustaa 1600-luvulla paikalle laajemman alueen käsittäneen Zwaanendael-nimisen siirtokunnan, mutta vuonna 1631 paikalliset intiaanit surmasivat paikalle asettuneet siirtolaiset. Sittemmin siirtolaisten paine pakotti kuitenkin paikalliset intiaanit siirtymään muualle. Kentin piirikunnan perusti William Penn vuonna 1683 ja vuonna 1697 paikalle rakennettiin oikeustalo. Varsinainen Doverin kaupunki alkoi kuitenkin muodostua vasta vuonna 1717. Nimensä se sai englantilaisen Doverin kaupungin mukaan. Delawaren pääkaupunki Doverista tuli vuonna 1777. Vuonna 1787 järjestetyssä kokouksessa Doverissa Delawaresta tuli ensimmäinen Yhdysvaltain perustuslain vahvistanut osavaltio. 7. joulukuuta on kokouksen mukaan Delaware Day -juhlapäivä.
Kentin piirikunta oli pitkään tärkeää maatalousaluetta. Vuonna 1856 Doveriin ulotettiin Delawaren rautatie ja paikalle kehittyi myös säilyketeollisuutta. Yhdysvaltain sisällissota jakoi Doverin asukkaat Pohjois- ja Etelävaltioiden kannattajiin. Liittovaltioin joukkojen oli valvottava paikallisia vaaleja väkivallan varalta vuosina 1862 ja 1864. Vuonna 1933 perustettiin Capitol Square ja nykyinen osavaltion hallinnollinen keskus.
Talous

Dover on Delawaren keskiosan taloudellinen ja teollinen keskus. Paikallisen teollisuuden yrityksiin kuuluvat esimerkiksi muovi- ja elintarvikealan yritykset. Huomattava taloudellinen vaikutus on myös viereisellä ilmavoimien lentotukikohdalla Dover Air Force Base. Lentotukikohdan kautta kuljetetaan huomattavia määriä tavaraa Yhdysvaltain tukikohtiin Euroopassa ja Lähi-idässä. Myös turismilla on merkitystä paikalliselle taloudelle. Kaupungissa järjestetään esimerkiksi NASCAR-kilpailuja.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Doverissa aikavälillä 2012–2016 olivat 46 355 USD ja henkilöä kohden 22 707 USD. 19,7 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö

Doverin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 36 047 ja vuoden 2017 arvion mukaan 37 538. Kaupungin asukkaista 45,9 % oli taustaltaan valkoisia, 43.5% afroamerikkalaisia, 2,7 % aasialaisia ja 8,9 % latinoja mistä tahansa rodusta. 11,5 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 7,7 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Paikallisiin oppilaitoksiin lukeutuvat Delaware State University (1891) ja Wesley College (1873).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dover (Delaware) Wikimedia Commonsissa
Delawaren osavaltio
| --- | --- |
Piirikunnat:   Kent  New Castle  Sussex 
Kaupungit:   Delaware City  Dover (pääkaupunki)  Harrington  Lewes  Milford  New Castle  Newark  Rehoboth Beach  Seaford  Wilmington 
Kunnat (town):   Bellefonte  Bethany Beach  Bethel  Blades  Bowers  Bridgeville  Camden  Cheswold  Clayton  Dagsboro  Delmar  Dewey Beach  Ellendale  Elsmere  Farmington  Felton  Fenwick Island  Frankford  Frederica  Georgetown  Greenwood  Hartly  Henlopen Acres  Houston  Kenton  Laurel  Leipsic  Little Creek  Magnolia  Middletown  Millsboro  Millville  Newport  Ocean View  Odessa  Selbyville  Slaughter Beach  Smyrna  South Bethany  Townsend  Viola  Woodside  Wyoming 
Kylät:   Arden  Ardencroft  Ardentown 
Vuonna 1933 valmistunut Delaware Legislative Hall.
NASCAR-rata Doverissa.
Peter Kelamis

| Peter Kelamis |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1967  Sydney
Ammatti:  näyttelijä koomikko
Puoliso:  Alannah Stweartt (2004–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1993–
Merkittävät roolit:  Goku (Dragon Ball Z) Rolf (Ed, Edd n Eddy)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Peter Kelamis (s. 1967 Sydney, Australia) on kreikkalaisia sukujuuria omaava australialainen näyttelijä ja koomikko, joka asuu Kanadassa.