stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
This Girl

| ”This Girl” Kungs vs>  Cookin' on 3 Burners |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Collage EP
 Äänitetty : 2015
 Julkaistu: 19. helmikuuta 2016
 Formaatti: digitaalinen lataus, suoratoisto
 Tuottaja(t): Kungs
 Tyylilaji: house
 Kesto: 04.04
 Levy-yhtiö: House of Barclay, Casablanca, Republic
Kungsin muut singlet
| ”We'll Meet Again” 2015 | ”This Girl” 2016 | ”Don't You Know” 2017 |
Cookin' on 3 Burnersin muut julkaisut
| ”Losin' Streak” 2014 | ”This Girl” 2016 | ”Mind Made Up” 2016 |
This Girl on ranskalaisen DJ-tuottaja Kungsin sekä australialaisyhtye Cookin' on 3 Burnersin kappale. Kappale on miksattu versio Cookin' on 3 Burnersin alkuperäisestä kappaleesta, joka sisältää australialaislaulaja Kylie Auldistin esittämiä sanoja. Sen julkaisi House of Barclay Kungsin Layers-debyyttistudioalbumin johdantosinglenä 19. helmikuuta 2016, siinä missä sen alkuperäinen versio on puolestaan julkaistu Cookin' on 3 Burnersin toisen, Soul Messin-studioalbumin toisena singlenä vuonna 2009. Kungsin julkaisema versio oli kaupallinen menestys Euroopassa, jossa se pääsi singlelistan kärkeen muun muassa Ranskassa ja Saksassa. Lisäksi se pääsi singlelistan kymmenen parhaan joukkoon kahdeksassatoista muussa valtiossa kuten Alankomaissa, Espanjassa, Irlannissa, Italiassa, Itävallassa, Kanadassa, Ruotsissa, Sveitsissä ja Tanskassa.
Kungs on esittänyt kappaleen livenä laulaja Mel Sugarin kanssa ranskalaisessa televisio-ohjelmassa Le Petit Journal 24. maaliskuuta 2016. Kappaleesta on julkaistu myös nimeä "Milos" kantava EP-levy 26. maaliskuuta 2016, jolta löytyy kappaleen pidennetty versio, kaksi miksattua versiota sekä Kungsin soolona esittämä versio kappaleesta. Billboard listasi "This Girlin" sijalle 48. heidän "100 Best Pop Songs of 2016"-listalla.
Käännös suomeksi
Maailman varanapa

Maailman varanapa on Ilkka-Juhani Takalo-Eskolan vuonna 1991 tekemä teos Oulaisissa Ouluntien varressa, Olkonsuvannon rannalla. Veistoksen korkeus on 29,7 metriä. Teoksen yläosa kuvastaa kalansilmää, ja teoksen kärki osoittaa magneettiseen pohjoiseen.
ZSU-37

| ZSU-37 |
| --- | --- |
 ZSU-37 Kubinkan panssarimuseossa.
Valmistushistoria
Valmistusmaa:   Neuvostoliitto
Tekniset tiedot
Pääase:  37 mm 61-K it-tykki
Moottori:  GAZ-203
Miehistö:  6
ZSU-37 oli Neuvostoliitossa suunniteltu ja tuotettu ilmatorjuntapanssarivaunu. Alkuperäisenä tarkoituksena oli käyttää vaunua Saksaa vastaan toisessa maailmansodassa, mutta ensimmäisten vaunujen valmistuessa vuonna 1945 Saksan ilmavoimat eivät enää muodostaneet merkittävää uhkaa. Kylmän sodan aikana ZSU-57-2 korvasi vanhemman ZSU-37:n.
Tausta

Ilmatorjuntapanssarivaunujen suunnittelu Neuvostoliitossa aloitettiin toisen maailmansodan sytyttyä ja Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon. Ensimmäinen valmistunut suunnitelma oli T-90-ilmatorjuntapanssarivaunu, joka perustui kevyen T-70-panssarivaunun alustalle ja oli aseistettu  12.7mm DŠK-konekivääreillä. Niiden tehokas kantama oli kuitenkin vain 2 000 metriä, joten lopulta nämä suunnitelmat hylättiin ZSU-37:n hyväksi, joka aseistettiin 37 mm 61-K-ilmatorjuntakanuunalla. Vaunun massatuotanto aloitettiin maaliskuussa 1945, jolloin Saksan ilmavoimat eivät enää kuitenkaan muodostaneet merkittävää uhkaa Neuvostoliiton joukoille, eikä vaunu näytellyt osaa itärintaman taisteluissa. Ennen valmistuksen lopettamista vuonna 1948 oltiin rakennettu vain 75 ZSU-37-vaunua. Vaunua seurasi kehittyneempi ZSU-57-2, joka otettiin käyttöön vuonna 1955.
Ominaisuudet

ZSU-37:n pääaseena toimineen 37 mm 61-K ilmatorjuntakanuunan tehokas kantama oli 3 660 metriä ja vaunu käytti samaa alustaa, kuin SU-76M rynnäkkötykki. Vaunussa oli kuuden hengen miehistö, ajaja, lataaja, kaksi tähtääjää ja kaksi tähtäimen säätäjää. Toinen tähtääjistä liikutti tykkiä horisontaalisesti ja toinen hallitsi sen korkeutta. Toisen tähtäimen säätäjän tehtävä oli havainnoida kohteen nopeus ja etäisyys ja toisen syöksyn kulmaa ja kurssia. Vaunu sisälsi tuon ajan Neuvostoliiton armeijan kehittyneintä tekniikkaa, kuten automaattisen tähtäimen kahdella kollimaattorilla ja stereoetäisyysmittarilla. Vaunun nopeus ja kestokyky oli samankaltainen kuin SU-76M-vaunulla, minkä teki mahdolliseksi sen GAZ-203-moottori.
Zvezda (pietarilainen sanomalehti)

Zvezda (ven. Звезда́) oli Venäjällä Pietarissa vuosina 1910–1912 ilmestynyt sosiaalidemokraattinen sanomalehti.
Lehden ensimmäinen numero ilmestyi 29. joulukuuta 1910. Aluksi sitä julkaistiin kerran, myöhemmin kahdesti ja maaliskuusta 1912 lähtien kolmesti viikossa. Painosmäärä oli 7 000–20 000 kappaletta. Suurimmillaan (60 000 kappaletta) se oli Lenajoen joukkomurhaa koskevan kirjoittelun aikana huhtikuussa 1912. Sensuuri takavarikoi 30 lehden yhteensä 69 numerosta.
Syksyyn 1911 saakka Zvezda toimi Venäjän duuman sosiaalidemokraattisen ryhmän äänenkannattajana, jonka toimittamiseen osallistuivat sekä bolševikit että menševikit. Myöhemmin lehdestä tuli bolševikkien äänenkannattaja, jossa julkaistiin noin 50 Leninin artikkelia. Toukokuussa 1912 sen tilalla alkoi ilmestyä Pravda.
Craiovan sopimus

Craiovan sopimus oli Bulgarian ja Romanian välinen vuonna 1940 tehty sopimus, jossa Romania luovutti Bulgarialle Dobrudzhan alueen eteläisen osan. Romania oli saanut alueen haltuunsa vuonna 1913 käydyn Toisen Balkanin sodan seurauksena. Sopimus kirjoitettiin 7 syyskuuta 1940 ja ratifoitiin 13 syyskuuta 1940.
Saksa ja Italia olivat toimineet välimiehinä 30 elokuuta 1940 kun Romania oli luovuttanut Transilvanian alueen Unkarille, mutta Craiovan sopimukseen ne eivät osallistuneet. Adolf Hitler oli kuitenkin ilmaissut toiveensa Etelä-Dobrudzhan luovuttamisesta Bulgarialle vuoden 1912 rajan palauttamiseksi. Hitlerin toive tuli yllätyksenä Romanian hallitukselle, joka toivoi voivansa säilyttää alueesta ainakin Baltšikin sataman ja Silistran kaupungin. Bulgaria tiesi saavansa Saksan täyden tuen ja kieltäytyi muuttamasta vaatimuksiaan. Saksan Romanian suurlähettiläs sanoi, että romanialaisten uhraukset saisivat Hitlerin tukemaan heitä enemmän Romanian ja Unkarin välisissä kiistoissa.
Etelä-Dorudzha kartalla.
Luovutettu alue oli 7 142 neliökilometrin laajuinen ja romanialaiset muodostivat sen väestöstä noin 25% tai 28,4%. Romanian vaatimuksesta sopimukseen kuului myös väestönvaihto, jossa 103 711 Etelä-Dodrudzhassa asunutta romanialaista pakkosiirrettiin alueelta Pohjois-Dobrudzhaan. Samalla 62 278 Pohjois-Dobrudzhassa asunutta bulgraialaista siirrettiin etelään. Bulgarian piti maksaa 1000 miljoona leuta hyvityksenä Romanialle sen Etelä-Dobrudzhaan tekemistä investoinneista.
Romaniassa sopimusta kutsuttiin maan "silpomiseksi" ja Bulgariassa sitä puolestaan kutsuttiin "epäoikeudenmukaisuuksien korjaamiseksi". Craiovan sopimus ei aiheuttanut Romaniassa yhtä vahvaa reaktiota kuin Wienin toinen välitystuomio koska Etelä-Dodrudzha ei ollut romanialaisen kansallistunteen kannalta läheskään yhtä tärkeä kuin Transilvania. Etelä-Dobrudzhan luovutus sujui myös paljon rauhallisemmin kuin Romanian Unkarille ja Neuvostoliitolle tekemät alueluovutukset, joiden yhteydessä tapahtui merkittävän paljon väkivaltaisuuksia.
The Last Story

| The Last Story |
| --- | --- |
 Pelin eurooppalainen kansikuva.
Kehittäjä:  Mistwalker AQ Interactive
Julkaisija:  Nintendo  XSEED Games
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Hironobu Sakaguchi
Suunnittelija:  Hironobu Sakaguchi Takuya Matsumoto
Säveltäjä:  Nobuo Uematsu
Julkaistu:  JP 27. tammikuuta 2011AUS 23. helmikuuta 2012EU 24. helmikuuta 2012NA 14. elokuuta 2012
Lajityyppi:  Toimintaroolipeli, Taktinen roolipeli, Hiiviskely
Pelimuoto:  Yksinpeli, Moninpeli
Ikäluokitus:  ACB: M CERO: B ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 16 USK: 16
Alusta:  Wii
Jakelumuoto:  Wii optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
The Last Story (jap. ラストストーリー, Rasuto Sutōrī) on Mistwalkerin ja AQ Interactiven Wii-konsolille kehittämä roolipeli. Pelin julkaisijoina toimi Nintendo sekä XSEED Games ja se julkaistiin Japanissa 27. tammikuuta 2011 ja muualla maailmassa vuonna 2012. Peli on lajityypiltään toimintaroolipelin, taktisen roolipelin ja hiiviskelyn sekoitusta. Pelin nimi ja kansikuva muistuttavat Final Fantasy -pelisarjan pelejä.
Pelaaminen

The Last Storyssä pelaaja ottaa Zael-nimisen ihmisen roolin, jolla läpäistään lähes koko pelikin. Peli on jaettu erilaisiin episodeihin, joissa täytyy suorittaa lukuisia tehtäviä. Pelin pääpaikkana toimii Lazulis Islandin (Japanissa Ruli Islandin) kaupunki, mutta pelissä matkustetaan monissa muissakin paikoissa. Jokaisessa maassa pelaaja kohtaa monenlaisia Final Fantasy-pelien kaltaisia vihollisia kuten jättiläisrapuja, luurankosotureita ja hämähäkkejä. Pelin vastuksiin kuuluu mm. Mystic Spider-hämähäkki ja mustanvärinen Doppelgänger-piru. Pelaaja pystyy päihittämään vihollisia Zaelin miekalla, jousipyssyllä tai taioilla. Ennen taisteluja pelaaja voi katsoa yläkatseella vihollisten sijainnin ja näin suunnitella hyökkäyksen.
Pelaaja pystyy kehittämään omia aseitaan ja ostamaan niitä lukuisilta kauppiailta, mutta pelaaja voi löytää aseita sekä monia muitakin hyödyllisiä avusteita myös jokaiseen tasoon piilotetuista arkuista. Peliä edetessä pelaaja pystyy suorittamaan Lazulis Islandin kaupungissa sijaitsevalla areenalla erilaisia taisteluja, joista saa palkinnoksi kultaa ja sen lisäksi hän voi aina mahdollisuuden tullen suorittaa muitakin lisätehtäviä. The Last Storyä voi pelata myös moninpelinä, mutta vain joko Wi-Fi-moodissa tai verkkopelinä.
Aiheesta muualla

The Last Story MobyGamesissa (englanniksi)
Rasuto sutôrî Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Mentors

| The Mentors> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1977–
Tyylilaji:  heavy metal, rape rock
Kotipaikka:  Seattle, Washington
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Sickie Wifebeater, kitara   Dr. Heathen Scum, basso   Mad Dog, laulu   Sickie J, komppikitara  
Entiset jäsenet:  El Duce El Rapo Moosedick Mike Dewey Zippy Ed Danky Rick Lomas Jeff Dahl Jack Shit
Levy-yhtiö:  Mentor Records, Mystic Records, Metal Blade, Ever Rat
Aiheesta muualla
Virallinen sivu The Church Of El Duce
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Mentors on yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye, joka tunnetaan tarkoituksellisen seksistisistä shock rock -sanoituksistaan. Yhtye perustettiin Seattlessa, Washingtonissa vuonna 1977 ja se siirtyi Los Angelesiin, Kaliforniaan vuonna 1979. Yhtyeen tyyli on vuosien saatossa kehittynyt garagesta heavy metallin ja hardcore punkin kautta kokeelliseen thrash metalliin.  Yhtye tunnetaan sen itse nimeämän "rape rock" -tyylilajin (suom. raiskausrock) keksijänä ja se esiintyy mustiin pyövelin huppuihin pukeutuneena.
Jäsenet > Nykyiset

Eric Carlson (Sickie Wifebeater) – kitara (1977–)
Steve Broy (Dr. Heathen Scum) – basso (1977–1979, 1984–1986, 1989–)
Sickie J – komppikitara (2001–)
Marc Deleon (Mad Dog, Marc Duce) – rummut, laulu (2005–)
Jäsenet > Entiset

Eldon Hoke (El Duce) – rummut, laulu (1977–1997)
Rick Lomas – rummut (1989)
Clark Savage (Moosedick) – rummut (1991–2008)
El Rapo – laulu (2001–2004)
Jeff Dahl – basso (1979–1980)
Jack Shit – basso (1980)
Mike Dewey (Dr. Heathen Scum) – basso (1980–1984)
Ed Danky (Poppa Sneaky Spermshooter) – basso (1986–1987)
Zippy – basso (1987–1989)
Diskografia

Get Up and Die (1981 Mystic Records)
Live at the Whiskey/Cathey de Grande (1981 Mystic Records)
You Axed for It! (1985 Metal Blade/Death Records)
Up the Dose (1986 Metal Blade/Death Records)
Sex Drugs and Rock 'n' Roll (1989 Ever Rat Records)
Rock Bible (1990 Mentor Records)
To The Max (1991 Mentor Records)
Over The Top (2005 Mentor Records)
Ducefixion (2009 Mentor Records)
The Illuminaughty (2017 Mentor Records)
Videografia

Get Up and Die (1983)
Mentors Fuck Movie (1987)
A Piece Of Sinema (1990)
The Wretched World of The Mentors (1990)
Mentors Tour De Max '91 (1991)
El Duce, The Man. The Myth. The Video. (1993)
Mentors - El Duce Vita DVD (2007)
Perverted Movie (2010)
The Kings of Sleaze (2017)
The El Duce Tapes (2019)
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
The Mentors MySpacessa
Fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
The Mentors Encyclopedia Metallumissa
Rape Rock .net (Arkistoitu – Internet Archive)
Konrad Zuse

| Konrad Zuse |
| --- | --- |
 Konrad Zuse vuonna 1992
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1910 Berliini, Saksan keisarikunta
Kuollut: 18. joulukuuta 1995 (85 vuotta) Hünfeld, Saksa
Kansalaisuus:  saksalainen
Muut tiedot
Tunnustukset:  Werner-von-Siemens-Ring-palkinto (1964)
 Nimikirjoitus
Konrad Zuse (22. kesäkuuta 1910 Berliini – 18. joulukuuta 1995 Hünfeld) oli saksalainen insinööri ja tietokonealan pioneeri. Vuosien 1936–1945 välillä hän rakensi useita tietokoneita sähkömagneettisista releistä. Hänen tietokoneensa Z4 oli vuonna 1950 maailman ensimmäinen kaupallisesti myyty tietokone ja myyntihetkellään myös manner-Euroopan ainoa toimiva tietokone. Zuse myi Z4:n ETH Zürich:lle, joka mahdollisti Zuse KG -yrityksen perustamisen.
Hänen maailman ensimmäisiin tietokoneisiin kuuluva automaattinen Z3-laskukoneensa valmistui vuonna 1941. Vuonna 1945 sota oli tuhonnut kaikki hänen edelliset mallinsa Z4-konetta lukuun ottamatta, jonka hän siirsi turvaan Baijeriin Hintersteinin kylään.
Zuse suunnitteli myös vuodesta 1943 alkaen väitöskirjaansa varten Plankalkülin, yhden ensimmäisistä korkean tason ohjelmointikielistä. Kielen kuvaus julkaistiin kuitenkin vasta 1972, eikä sitä toteutettu hänen elinaikanaan oikeassa tietokoneessa, joten sen historiallinen merkitys jäi vähäiseksi.
Konrad Zusen Z1-laskukone.
1960-luvun loppupuolella Konrad Zuse julkaisi kirjan Rechnender Raum (”laskeva avaruus”, englanninkielinen käännös Calculating Space), jossa esitetään ensimmäistä kertaa idea, että maailmankaikkeus on valtavan tietokoneen laskema malli samaan tapaan kuin soluautomaatit. Näin Zuse loi perustan myöhemmin digitaalifysiikaksi kutsutulle teoreettisen fysiikan haaralle.
Vuonna 1964 Zuse sai Werner-von-Siemens-Ring-palkinnon Z3-tietokoneestaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ensimmäinen tietokone 75 vuotta – Zusen Z sai alkunsa keittiössä - yle.fi
Tietokonepioneeri Konrad Zuse kehitti ensimmäisen täysin digitaalisesti ohjelmoitavan tietokoneen 1941 – 2 000 relettä saatiin vanhoista puhelimista, Tekniikan Historia 3/2017, Tekniikka & talous 2.9.2018
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  DBLP  Leopoldina  MathSciNet  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Structurae 
Muut:  SNAC  IdRef
Zvenigovo

Zvenigovo (ven. Звени́гово) on kaupunki Marin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Volgan vasemmalla rannalla 90 kilometriä Joškar-Olasta etelään. Kaupunki on Zvenigovon piirin keskus. Asukkaita on 12 300 henkeä (vuonna 2008).
Kaupunki on perustettu vuonna 1974. Siellä on mm. laivanrakennus- ja puunjalostusteollisuutta.
Aiheesta muualla

Zvenigovon piirin sivusto (venäjäksi)
Pääkaupunki: Joškar-Ola

Kozmodemjansk (Tsÿkmä) |
Volžsk |
Zvenigovo
Mari Elin lippu
The Story of Ricky

The Story of Ricky eli Riki-Oh on alun perin manga-sarjakuva, josta myöhemmin tehtiin animaatio ja näytelty elokuva. Rickyn hahmon loivat Masahiko Takajo ja Saruwatari Tetsuya.
Ricky on nuori mies, joka on oppinut Qigong -nimisen taistelulajin  Tšiang Kai-šekin henkivartijalla. Hänellä on äärimmäiset voimat ja hän kykenee murskaamaan ihmisiä ja esineitä. Tarinat kertovat Rickyn elämästä tulevaisuuden huippuvartioidussa yksityisessä vankilassa, jonne hän on joutunut kostettuaan yakuza-mafialle tyttöystävänsä kuoleman.
Manga-sarjakuva

Manga-sarjakuvaa julkaistiin Business Jump -nimisessä lehdessä kaikkiaan 12 tarinaa vuosina 1988–1990.
Animaatio

Japanissa valmistettiin vuonna 1990 kaksi suoraan videolevitykseen mennyttä Ricky-elokuvaa: Riki-oh: The Wall of Hell ja Riki-oh: Child of Destruction. Ensimmäinen elokuva kertoo alkupään manga-tuotannon tapahtumia ja toisessa Ricky etsii veljeään, joka on joutunut pahan kultin seuraajaksi.
Elokuva

Vuonna 1991 tehtiin Hongkongissa Rickyn vankila-ajasta elokuva, jossa esiintyvät oikeat näyttelijät. Elokuvan ohjasi Ngai Kai Lam ja Rickyn roolia esittää Siu-Wong Fan. Vuonna 1993 elokuvaa esitettiin teattereissa myös Yhdysvalloissa. Elokuva on äärimmäisen väkivaltainen ja taistelukohtaukset noudattavat ns. splatter-tyyliä.
Aiheesta muualla

The Story of Ricky Internet Movie Databasessa (englanniksi)
http://bj.shueisha.co.jp/contents/comic/sp/rikiou/ (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
http://www.anzu.sakura.ne.jp/~phantom/c_tex/riki_oh/rikioh.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Englanniksi käännettyjä sarjakuvia (Arkistoitu – Internet Archive)
Zuunmod

| Zuunmod (Зуунмод) |
| --- | --- |
 Zuunmodin kaupungintalo
 Zuunmod
 Koordinaatit: 47°42′25″N, 106°56′58″E 
Valtio:  Mongolia
Provinssi:  Töv
Pinta-ala:  
 – Maa:  18,9 km²
Korkeus:  1 529 m
Väkiluku (2015):  15 942
 – Väestötiheys:  843,5 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+8
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zuunmod (mong. Зуунмод) on Mongolian Tövin provinssin sum ja provinssinsa pääkaupunki. Siellä on 15 942 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 18,9 neliökilometriä. Kaupunki sijaitsee provinssin keskiosassa Bogd han -vuoren eteläpuolella 40 kilometrin päässä Ulan Batorista.
Zuunmodin nähtävyyksiin kuuluvat Tövin provinssin museo, etnografinen museo ja Dašitšoinhorlinin buddhalainen luostari. Merkittävä Manzuširin luostari sijaitsee kaupungin lähellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zuunmod Wikimedia Commonsissa
Žvelgaitis

| Žvelgaitis> Ruhtinas |
| --- | --- |
Edeltäjä:  ei tiedossa
Seuraaja:  ei tiedossa
Henkilötiedot
Kuollut: 1205
Žvelgaitis eli Suelgate oli ensimmäinen kirjallisissa lähteissä mainittu liettualainen ruhtinas. Hän johti liettualaisia semgalleja ja Kalparitaristoa vastaan, joita vastaan käydyssä taistelussa hän sai surmansa vuonna 1205. Tärkeimpiä Žvelgaitisista kertoavia aikalaislähteitä on Henrikin Liivinmaan kronikka, jossa hän esiintyy nimellä Suelgate.
Žvelgaitis Henrikin kronikassa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Huomasitteko kuinka meille simaa tarjonneiden saksalaisten kädet tärisivät? Huhu meidän saapumisestamme on varmaan kirinyt heidän korviinsa, eivätkä he ole pelon järkyttäminä tähän mennessäkään lakanneet vapisemasta. | ” |
–  Žvelgaitis toverilleen Riiassa Henrikin kronikan mukaan.
Henrikin kronikan mukaan vuonna 1205 Žvelgaitis johti 2 000 ratsumiestä sotaretkelle nykyiseen Viroon. Saksalaiset ristiretkeläiset ja liettualaiset olivat käyneet sotaa jo ristiretkien alusta lähtien, vaikkakin Riian piispanistuimen ja liettualaisten välille oli solmittu rauhansopimus jo samana vuonna. Žvelgaitisin joukot kulkivat Väinäjokea kohti Riikaa ja heidän ohittaessaan kaupunkia Žvelgaitis vieraili kaupungissa muutaman muun liettualaisen kanssa. Kaupungissa eräs Martin-niminen henkilö tarjosi liettualaisille juotavaa, minkä kronikan mukaan liettualaiset tulkitsivat pelon merkiksi. Liettualaiset jatkoivat kuitenkin retkeään kohti Viroa. Tällä välin semgallien johtaja Vesthard, ehdotti saksalaisille sotaretkeltä palaavien liettualaisten tuhoamista yhteisvoimin. Saksalaiset suostuivatkin tähän ja semgallien ja saksalaisten joukot yrittivät yllättää retkeltään palaavat liettualaiset. Tämä ei kuitenkaan onnistunut, vaan liettualaiset järjestäytyivät puolustusmuodostelmiin. Semgallit olisivat halunneet peräytyä, mutta saksalaiset päättivät hyökätä. Seuranneessa Rodenpoisen taistelussa Henrikin kronikan mukaan kuoli 1 200 liettualaista. Eräs kalparitari nimeltä Teoderik Schilling tappoi samaten kronikan mukaan Žvelgaitisin keihäällä hänen istuessaan reessä. Tämän jälkeen semgallit leikkasivat irti tämän pään ja kuljettivat sen Semgalliaan.
Maciej Żurawski

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Maciej Żurawski
Syntymäaika: 12. syyskuuta 1976 (ikä 48)
Syntymäpaikka: Puola
Pituus: 182 senttimetriä
Seura
Seura: Vapaa pelaaja
Pelinumero: -
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1994–1997   1998–1999   1999–2005   2005–2008   2008–2009   2009–2010   2010–2011 |  Warta Poznań    Lech Poznań    Wisla Krakova    Celtic    Larissa FC    AC Omonia    Wisla Krakova | 59 (5)   56 (19)   153 (101)   55 (22)   42 (15)   23 (8)  21 (1) |
Maajoukkue
| 1998-2008 |  Puola | 72 (17) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. tammikuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 29. heinäkuuta 2018.
Maciej Stanisław Żurawski (s. 12. syyskuuta 1976 Poznań, Puola) on puolalainen jalkapalloilija. 182 senttimetriä pitkän Żurawskin pelipaikka oli hyökkääjä.
Żurawski aloitti uransa 1994 Warta Poznańissa. Vuonna 1998 hän siirtyi Lech Poznańiin ja 2000 Wisła Krakówiin. Glasgow Celticiin hän siirtyi kaudella 2005–2006. Celticissä hän voitti Skotlannin mestaruuden ja Skotlannin Liigacupin. Talvella 2008 Żurawski siirtyi Kreikkalaiseen Larissaan. Hän edusti Larissaa puolitoista vuotta ja oli kaudella 2008–2009 yhdeksällä maalillaan seuran paras maalintekijä. Kesällä 2009 hän siirtyi kyproslaiseen AC Omoniaan.
Puolan maajoukkueessa Żurawski pelasi 72 ottelua ja teki 17 maalia. Hän kuului maajoukkueeseen muun muassa vuosien 2002 ja 2006 MM-kilpailuissa, joissa molemmissa hän pelasi avauskokoonpanossa Puolan kaikissa kolmessa ottelussa, ja EM-kilpailuissa 2008, joissa hän pelasi Puolan ensimmäisessä alkulohko-ottelussa ensimmäisen puoliajan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maciej Żurawski (90minut.pl) (puolaksi)
Żurawski FootballDatabase-tietokannassa (englanniksi)
Puolan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Dudek |
2 Kłos |
3 Zieliński |
4 Mi. Żewłakow |
5 Rząsa |
6 Hajto |
7 Świerczewski |
8 Kucharski |
9 Kryszałowicz |
10 Kałużny |
11 Olisadebe |
12 Majdan |
13 Głowacki |
14 Ma. Żewłakow |
15 Wałdoch |
16 Murawski |
17 A. Bąk |
18 Krzynówek |
19 Żurawski |
20 J. Bąk |
21 Koźmiński |
22 Matysek |
23 Sibik |
Valmentaja Engel
Puolan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Boruc |
2 Jop |
3 Gancarczyk |
4 Baszczyński |
5 Kosowski |
6 Bąk |
7 Sobolewski |
8 Krzynówek |
9 Żurawski |
10 Szymkowiak |
11 Rasiak |
12 Kuszczak |
13 Mila |
14 Żewłakow |
15 Smolarek |
16 Radomski |
17 Dudka |
18 Lewandowski |
19 Bosacki |
20 Giza |
21 Jeleń |
22 Fabiański |
23 Brożek |
Valmentaja Janas
Puolan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Boruc |
2 Jop |
3 Wawrzyniak |
4 Golański |
5 Dudka |
6 Bąk |
7 Smolarek |
8 Krzynówek |
9 Żurawski |
10 Garguła |
11 Saganowski |
12 Kowalewski |
13 Wasilewski |
14 Żewłakow |
15 Pazdan |
16 Piszczek |
17 Łobodziński |
18 Lewandowski |
19 Murawski |
20 Guerreiro |
21 Zahorski |
22 Fabiański |
23 Kokoszka |
Valmentaja Beenhakker
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Puola
Zvenyhorodka

| Zvenyhorodka (Звенигородка) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Zvenyhorodka
 Koordinaatit: 49.0767°N, 30.9623°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Tšerkasyn alue
Piiri:  Zvenyhorodkan piiri
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  10,6 km²
Väkiluku (2021):  16 490
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zvenyhorodka (ukr. Звенигородка) on kaupunki Tšerkasyn alueella Ukrainan keskivaiheilla, Hnylyi Tikytš -sivujoen varrella, maanteitse noin 114 kilometriä aluekeskus Tšerkasystä länsilounaaseen.
Kaupunki on maaseutuvaltaisen Zvenyhorodkan piirin (197 509 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 16 490 (2021).
Paikkakunnan historia ulottuu Kiovan Rusjin aikaan, jolloin se tunnettiin nimellä Zvenyhorod. Mongolit tuhosivat kaupungin vuonna 1240, minkä jälkeen asutus linnoitettiin. 1400- ja 1500-luvuilla tataarihyökkäykset vaurioittivat asutusta. Paikkakunta oli pitkään Puolan aluetta, joskin H’melnytskyin kansannousun (1648-1657) ja kansannousujen (1737, 1743 ja 1768) aikana Puolan hallinnolline ote ei pitänyt. Vuonna 1793 liitettiin Venäjän keisarikuntaan, Magdeburgin kaupunginoikeudet 1795. Siitä tuli Kiovan kuvernementin kihlakuntakaupunki.
Zvenyhorodkan kaupungintalo ja Leninin patsas (2014).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zvenyhorodka Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine