stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kylpyhuone

Kylpyhuone
Kylpyhuone (lyhenne kh.) on  peseytymiseen tarkoitettu huonetila, jossa on suihkutila tai kylpyamme. Lisäksi kylpyhuoneessa on usein WC-istuin. Kylpyhuone voi olla varustettu myös vaatepesua ja kuivausta varten. Piirustusmerkintänä käytetään lyhennettä KPH.
Pesuhuone on kylpyhuonetta muistuttava mutta ainoastaan peseytymiseen tarkoitettu tila, joka sijaitsee usein saunan, uima-altaan tai muun vastaavan yhteydessä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hannu Rinne: Kylpyhuone & WC. Perinnemestari, YLE 2009.
Jaakko Kallio

Jaakko Juhani Kallio (s. 19. heinäkuuta 1945, Turku) on suomalainen näyttelijä. Kallio on esiintynyt paljon teatterissa, kiinnityksiä mm. Åbo Svenska Teateriin, Turun Kaupunginteatteriin ja Rovaniemen kaupunginteatteriin. Hänet kiinnitettiin näyttelijäksi Rauman Kaupunginteatteriin vuonna 1981.
Jaakko Kallio tunnetaan myös Pätkänä Visa Mäkisen ohjaamista Pekka Puupää-televisiosarjoista ja elokuvista. Kallio esiintyi myös pienessä osassa Rauni Mollbergin ohjaamassa Tuntemattomassa sotilaassa. Hän on esiintynyt myös monissa televisiosarjoissa.
Syke-elokuva: Hätätila

| Syke-elokuva: Hätätila |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Toni Laine
Käsikirjoittaja:  Petja Peltomaa
Tuottaja:   Jarkko Hentula  Marko Talli  Lotta Westerberg 
Säveltäjä:  Karl Sinkkonen
Kuvaaja:  Konsta Sohlberg
Leikkaaja:  Pekka Lehtikangas
Lavastaja:  Inka Matilainen
Pääosat:   Iina Kuustonen  Riku Nieminen  Leena Pöysti  Lena Meriläinen  Antti Luusuaniemi  Matti Ristinen  Tiina Lymi  Jarkko Niemi  Martti Suosalo 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yellow Film & TV
Levittäjä:  Nelonen Media
Ensi-ilta:   2021-11-55. marraskuuta 2021  
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Katsojat:  119 175 (3.1.2022)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Syke-elokuva: Hätätila on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut jännityselokuva, joka pohjautuu vuodesta 2014 esitettyyn suomalaiseen Syke-sairaaladraamasarjaan. Elokuvan on ohjannut televisiosarjan tuotantokaudet 6–9 ohjannut Toni Laine ja sen käsikirjoittajaa sarjan alun perin luonut Petja Peltomaa. Naispääosaa esittää Iina Kuustonen, jonka roolihahmo Iiris Ketola esiintyi sarjassa alun perin sen kuudella ensimmäisellä tuotantokaudella vuoteen 2019 asti. Miespääosassa näyttelee Riku Nieminen, jonka hahmoa Antonia ei alkuperäissarjassa ole nähty. Elokuvassa ovat mukana myös sarjasta tutut näyttelijät kuten Lena Meriläinen, Tiina Lymi, Leena Pöysti, Antti Luusuaniemi, Jarkko Niemi ja Matti Ristinen.
Elokuva tehtiin ilman Suomen elokuvasäätiön tuotantotukea. Se sai kuitenkin elokuvasäätiön levitystukea.
Elokuvan tunnuskappaleen ”Sut puhallan pois” on tehnyt Anssi Kela. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin helmikuussa 2021.
Syke-elokuva: Hätätila -palkittiin yleisön suosikkielokuvana Jussi-gaalassa toukokuussa 2022.
Juoni

Elokuva on tarinaltaan itsenäinen, eivätkä sen tapahtumat liity televisiosarjaan. Elokuvassa Iina Kuustosen esittämä Iiris on juuri eronnut puolisostaan Artturista (Juha-Tapio Arola), kun tapaa lohdutusta tarjoavan Antonin (Riku Nieminen). Alkava suhde ei kuitenkaan pääse alkua pidemmälle, kun Iiriksen Niilo-poika joutuu sairaalaan. Sairaala joutuu verkkohyökkäyksen kohteeksi ja sairaalassa joudutaan priorisoimaan potilaiden tärkeysjärjestys.
Elokuvan julkaisu

Elokuvan oli tarkoitus saada ensi-iltansa tammikuussa 2021, mutta ensi-ilta siirrettiin myöhemmin ilmoitettavaan ajankohtaan elokuvateattereita koskevien COVID-19-rajoitusten takia. Elokuvan uusi ensi-iltapäivä oli tarkoitus olla 10. syyskuuta 2021, kunnes elokuussa ilmoitettiin ajankohdan siirtyvän toistamiseen samasta syystä. Lopulta elokuva sai ensi-iltansa 5. marraskuuta 2021.
Elokuva julkaistiin maksullisessa Ruutu+-suoratoistopalvelussa 1. toukokuuta 2022. Televisiossa elokuva esitettiin Nelosella 3. kesäkuuta 2022. Elokuvaa katsoi televisiossa keskimäärin 192 000 katsojaa.
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Episodi Jouni Vikman: 
Helsingin Sanomat Tero Kartastenpää: 
Kulttuuritähdet: 
Turun Sanomat Päivi Valotie:
Aiheesta muualla

Elokuvan traileri YouTubessa
| --- | --- |
Tuotantokaudet:  1. tuotantokausi  2. tuotantokausi  3. tuotantokausi  4. tuotantokausi  5. tuotantokausi  6. tuotantokausi  7. tuotantokausi  8. tuotantokausi  9. tuotantokausi  10. tuotantokausi  11. tuotantokausi  12. tuotantokausi  13. tuotantokausi  14. tuotantokausi  15. tuotantokausi  16. tuotantokausi 
Pääosissa:  Lena Meriläinen  Iina Kuustonen  Tiina Lymi  Leena Pöysti  Antti Luusuaniemi  Lauri Tilkanen  Jarkko Niemi  Matti Ristinen  Jaana Pesonen  Elena Spirina  Carl-Kristian Rundman  Mari Perankoski  Krista Putkonen-Örn  Niina Koponen  Juha-Tapio Arola  Lotta Kaihua  Amelie Blauberg  Senna Vodzogbe  Janne Saarinen  Marius Valtanen  Valtteri Lehtinen  Sebastian Rejman  Jenni Banerjee  Sanna Stellan  Iida-Maria Heinonen  Nicke Lignell  Akseli Kouki  Helmi-Leena Nummela  Janni Hussi  Mikko Nousiainen 
Esityskanavat:  Yle TV2  Yle Areena  Nelonen  Liv  Ruutu / Ruutu+ 
Elokuvat:  Hätätila  Särkynyt sydän
Opel Rekord

Opel Rekord on Opelin vuosina 1953–1986 valmistama automalli.
Opel Olympia Rekord

| Opel Olympia Rekord |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1953–1957
Korimalli:  sedan cabriolet farmari
Edeltäjä:  Opel Olympia
Iskutilavuus:  1,5 l
Teho:  40–45 hv
Vetotapa:  takaveto
Olympia Rekord oli Opel Olympian seuraaja, se oli ensimmäinen Opelin uusi malli sodan jälkeen. Itsekantavalla korilla varustettua Olympia Rekordia valmistettiin neljänä eri versiona yhteensä 580 000 kappaletta.
1953–1954 1488 cc, 40 hp. Saatavilla 2-ovisena sedanina, cabrioletina ja farmarina, jonka nimi oli "Olympia Rekord Caravan". Valmistusmäärä 136 028.
1955 1488 cc, 40 hp. Pieni kasvojenkohotus josta seurasi suurempi tuulilasi ja uusi maski. Perusmallia myytiin pelkällä Opel Olympia nimellä. Valmistusmäärä 131 586.
1956 1488 cc, 45 hp. Uusi maski, uudet puskurit. Valmistusmäärä 144 587.
1957 1488 cc, 45 hp. Uusi maski, tasaisempi katto, kromilistat, cabriolet-malli poistui tuotannosta. Valmistusmäärä 169 721.
Opel Rekord P I

| Opel Rekord P I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1957–1960
Korimalli:  sedan
Luokka:  suuri perheauto
Edeltäjä:  Opel Rekord Olympia
Iskutilavuus:  1,5 l
Teho:  45 hv
Vetotapa:  takaveto
Rekord P I oli hieman alkuperäistä Olympia Rekordia isompi ja modernimpi. Siinä oli sivuille taivutettu tuulilasi ja lisävarusteena sai puoliautomaattisen Olymat-vaihdelaatikon (vuosimallista 1959 alkaen).
Rekord P I:n moottori oli Olympia Recordista tuttu 1,5-litrainen 45 hevosvoimaa tuottava moottori.
Rekord P I:tä kasattiin Saksan lisäksi myös mm. Kuubassa jossa se on edelleen melko yleinen näky liikenteessä.
Opel Rekord P II

Rekord P II oli taas hieman P I:tä suurempi ja siinä oli täysin uusi runko. Se oli saatavilla 2- ja 4-ovisena sedanina, 3-ovisena farmarina, pakettiautona, pick-upina ja avomallina.
Opel Rekord A

| Opel Rekord A |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1963–1965
Korimalli:  sedan coupé farmari
Luokka:  suuri perheauto
Vetotapa:  takaveto
Opel Rekord A oli tuotannossa vuosina 1963–1965.
Opel Rekord B

| Opel Rekord B |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1965–1966
Korimalli:  sedan coupé farmari
Luokka:  suuri perheauto
Edeltäjä:  Opel Rekord A
Seuraaja:  Opel Rekord C
Vetotapa:  takaveto
Opel Rekord B oli tuotannossa vain vuosimallina 1966, malli oli ikään kuin A-malli C-mallin tekniikalla. Sen ulkonäkö poikkeaa siis hyvin vähän A-mallista, kahdet pyöreät takavalot ja kulmikkaat etuvalot ovat ehkä paras tuntomerkki.
Opel Rekord C

| Opel Rekord C |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1967–1971
Korimalli:  sedan coupé farmari
Luokka:  suuri perheauto
Edeltäjä:  Opel Rekord B
Seuraaja:  Opel Rekord D
Teknisesti samankaltaisia:  Opel Commodore A
Vetotapa:  takaveto
Opel Rekord C on ehkä linjakkain Opelin malli, varsinkin coupé-korilla.kenen mukaan? Se oli tuotannossa vuosimalleina 1967–1971. Korimallit 2- ja 4-ovinen sedan, Hard top coupé, 3- ja 5-oviset farmarit, ja delivery van. Lisäksi koripajat ovat tehneet avomallia, ambulanssia ja ruumisautoa.
Aiempaan Rekordiin verrattuna raideleveys, akseliväli ja sisätilat olivat kasvaneet. Ajoasentoa pidettiin erityisen hyvänä ja hallintalaitteiden käyttöä helppona. Suomeen tuoduissa Opeleissa oli tavallista jäykempi jousitus, joka sopi paremmin kesämökkimatkojen sorateille, mutta silti ”nimismiehenkiharat” täristivät Rekordia ja isommat kuopat saivat kevyesti kuormatun perän pomppimaan.
Opel Rekord D

| Opel Rekord D |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1972–1976
Korimalli:  sedan coupé farmari
Luokka:  suuri perheauto
Edeltäjä:  Opel Rekord C
Seuraaja:  Opel Rekord E
Teknisesti samankaltaisia:  Opel Commodore B
Vetotapa:  takaveto
Opel Rekord D oli tuotannossa vuosina 1972-1976. 
Moottorivaihtoehtoina olivat perus CIH-moottorit (Cam In Head), 1,7–2,0, sekä 2,1-litrainen diesel.
Opel Rekord E

| Opel Rekord E |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1977–1986
Korimalli:  sedan coupé farmari
Luokka:  suuri perheauto
Edeltäjä:  Opel Rekord D
Seuraaja:  Opel Omega
Teknisesti samankaltaisia:  Opel Commodore C
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  4–5 vaihteinen automaatti
Opel Rekord E oli Rekordin viimeinen korimalli, ja se esiteltiin vuonna 1977. Englannissa kyseinen malli tunnettiin Vauxhall Carltonina. E-mallin etuakselistossa on MacPherson-tyyppiset joustintuet joten akselisto muuttui täysin aikaisempiin Rekordeihin verrattuna. Vuonna 1982 esiteltiin facelift-malli E2 ja 1984 pitkäiskuisempi 2.2i-moottori, jossa hevosvoimia oli viisi enemmän kuin 2.0E:ssä, eli 2.2i-moottorin teho oli 115 hevosvoimaa. Vuodesta 1983 lähtien perusmoottoreina olivat uudet OHC tyyppiset 1.8N (75 hv) ja 1.8S (90 hv). Dieselmoottori oli 2,3-litrainen, jonka teho oli 71 hevosvoimaa, ja keväästä 1984 oli tarjolla myös 2,3-litrainen turbodiesel (86 hv).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Opel Rekord Wikimedia Commonsissa
Opelin automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:  Astra  Crossland  Corsa  Grandland  Insignia  Mokka 
Nykyiset pakettiautot:  Combo  Movano  Vivaro 
Konseptiautot:  Aero GT  Opel Antara GTC  CD  Diesel Rekordwagen  Eco Speedster  Frogster  Frua Diplomat  G90  GT 2  Insignia  Maxx  OPC X-Treme  Snowtrekker  Trixx 
Entiset mallit:  Adam  Admiral  Agila  Ampera  Ampera-e  Antara  Arena  Ascona  Blitz  Calais  Calibra  Campo  Captain  Cascada  Commodore  Darracq  Diplomat  Frontera  Gemini  GT  GT (2007)  Kadett  Kapitän  Karl  Laubfrosch  Lutzmann  Manta  Meriva  Monterey  Monza  Olympia  Omega  Rekord  Senator  Signum  Sintra  Speedster  Tigra  Vectra  Zafira
Daniel Edwards

Jerry Weiss, Daniel Edwards, noin 2000
Daniel Edwards (s. 1965) on yhdysvaltalainen pop-taiteilija, jonka kuvaukset julkkiksista ja populaarikulttuurista ovat usein herättäneet ristiriitoja.
Edwardsin ehkä kuuluisin ja eniten kohua herättänyt teos on "Monument to Pro-Life: The Birth of Sean Preston", joka kuvaa Britney Spearsia synnyttämässä ensimmäistä lastaan polvillaan karhuntaljan päällä. Edwardsin mukaan se symboloi Spearsin rohkeaa päätöstä asettaa lasten hankinta uransa edelle.  Todellisuudessa Sean Preston syntyi keisarinleikkauksella.
Elokuussa 2006 Edwards paljasti veistoksensa "Suri Cruise's Baby Poop Bronzed for Charity", joka kuvaa Tom Cruisen ja Katie Holmesin tyttären ensimmäistä ulostetta pronssiin jäljennettynä. Joidenkin väitteiden mukaan veistos sisältäisi todellisuudessa Surin ulostetta, toisen pitivät tätä vain julkisuustemppuna.
Edwards on myös tehnyt rintakuvat Hillary Rodham Clintonista ja Fidel Castrosta. Teos "Presidential Bust of Hillary Rodham Clinton: First Woman President of the United States of America" oli esillä mm. seksimuseossa. Saviveistos, joka juhlisti Castron humanitarismia ja pitkän vallan loppua esitti häntä kuolinvuoteellaan. "Fidel Castro's Deathbed Portrait" ilmoitettiin paljastettavaksi New Yorkin keskuspuistossa, mutta lupien puutteessa se paljastettiin castronvastaisista pakolaisista tunnetussa Miamissa ja jouduttiin purkamaan ennenaikaisesti.
Lisähuomiota herätti veistos Paris Hiltonin ruumiinavauksesta nimellä "Paris Hilton Autopsy". Se arvosteli Hiltonin rattijuoppoutta.
Ilkka Aro

Ilkka Juhani Aro (s. 19. helmikuuta 1955 Joensuu) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt Vaasan kaupunginteatterissa vuodesta 1987 ja Porin Teatterissa vuodesta 2013 lähtien.
Ilkka Aro on esiintynyt muun muassa näytelmissä Tukkijoella (2005), Elling (2005) sekä Samuel Beckettin yhden miehen näytelmässä Krappin viimeinen ääninauha (2007). Hänellä on ollut pieniä rooleja myös elokuvissa Häjyt ja Bugi Fiction sekä televisioelokuvassa Liian paksu perhoseksi.
Aro on palkittu Suomen Näyttelijäliiton kultaisella taiteilijamerkillä.
1949

| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
Vuosi 1949 oli normaalivuosi, joka alkoi lauantaista.
Tapahtumia > Tammikuu−maaliskuu

1. tammikuuta − Suojelupoliisi aloitti toimintansa. Ensimmäiseksi päälliköksi nimitettiin varatuomari Armas Alhava.
7. tammikuuta – George Marshall erosi Yhdysvaltain ulkoministerin paikalta. Hänen seuraajakseen tuli Dean Acheson.
14. tammikuuta – Kiinan sisällissota: Mao Zedong vaati Tšiang Kai-šekiä antautumaan ehdoitta.
21. tammikuuta – Tšiang Kai-šek ilmoitti luopuvansa toistaiseksi Kiinan presidentin ja armeijan ylipäällikön tehtävistä.
23. tammikuuta – Neuvostoliitto ja viisi Itä-Euroopan maata muodostivat keskinäisen taloudellisen avun neuvoston.
25. tammikuuta – David Ben-Gurion valittiin Israelin ensimmäiseksi pääministeriksi.
28. tammikuuta – Presidentti J. K. Paasikivi korosti valtiopäivien päättäjäisissä pitämässään puheessa, että kotimaisten kommunistilehtien ja Neuvostoliiton lehtien kirjoitukset eivät ratkaise Suomen hallitusten muodostamista.
1. helmikuuta – Vaatteiden säännöstely päättyi Isossa-Britanniassa.
5. helmikuuta – Helsingin kaupungin liikennelaitos aloitti johdinautoliikenteen Helsingissä.
8. helmikuuta – Kardinaali Mindszenty tuomittiin Unkarissa elinikäiseen vankeuteen salaliitosta hallitusta vastaan. Länsimaisten tarkkailijoiden pääsy istuntoon oli estetty ja heidän mielestään Mindszentyä oli painostettu tunnustamaan. Vatikaani tuomitsi kaikki tuomitsemiseen osallistuneet kirkonkiroukseen.
21. helmikuuta – Sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä tuomittu entinen pääministeri Jukka Rangell vapautettiin vankilasta.
23. helmikuuta – Pekingistä tuli kommunistien hallitseman Kiinan pääkaupunki.
1. maaliskuuta – Indonesia valloitti Yogyakartan alankomaalaisilta joukoilta.
1.–2. maaliskuuta – USAF:n B-50 Superfortress Lucky Lady II kapteeni James Gallagherin ohjaamana lensi ensi kertaa maailman ympäri laskeutumatta. Se tankattiin ilmassa neljä kertaa ennen laskeutumistaan Texasin Fort Worthiin.
2. – 18. maaliskuuta – Suomessa lehdet eivät ilmestyneet kirjapainolakon takia.
4. maaliskuuta − Josif Stalin siirsi Vjatšeslav Molotovin sivuun Neuvostoliiton ulkoministerin paikalta tämän jouduttua Stalinin epäsuosioon ja nimitti uudeksi ulkoministeriksi varaulkoministeri Andrei Vyšinskin.
18. maaliskuuta – Eduskunta hyväksyi Arava-suunnitelman.
25. maaliskuuta – Maaliskuun kyyditykset käynnistyvät Virossa, Latviassa ja Liettuassa. Muutamassa päivässä lähes 100 000 ihmistä karkotetaan Siperiaan.
31. maaliskuuta – Newfoundlandin dominio liittyi Kanadaan sen kymmenentenä provinssina kesällä 1948 pidetyn kansanäänestyksen mukaisesti.
Tapahtumia > Huhtikuu−kesäkuu

1. huhtikuuta – Irlanti jätti Brittiläisen kansainyhteisön ja muuttui tasavallaksi (18. huhtikuuta).
4. huhtikuuta – Nato perustettiin Pohjois-Atlantin sopimuksella.
22. huhtikuuta Suomi liittyi kansainväliseen siviili-ilmailun yleissopimukseen.
23. huhtikuuta – Kiinan kommunistit valtasivat Nanjingin.
4. toukokuuta – Supergan lento-onnettomuus
5. toukokuuta – Euroopan neuvosto perustettiin Lontoon sopimuksella.
9. toukokuuta – Rainier III:sta tuli Monacon ruhtinas.
11. toukokuuta – Siam vaihtoi nimensä Thaimaaksi.
12. toukokuuta – Kylmä sota: Neuvostoliitto päätti Berliinin saarron.
18. toukokuuta – Suomen Rauhanpuolustajat perustettiin.
19. toukokuuta – Presidentti J. K. Paasikivi armahti sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä tuomitun, sairaalahoidossa olleen entisen presidentin Risto Rytin. Rytiä hoitanut lääkäri oli luonnehtinut tämän sairautta parantumattomaksi ja erittäin vakavaksi. Samalla vapautettiin Toivo Kivimäki, Edwin Linkomies, Jukka Rangell ja Väinö Tanner vankeusrangaistusten jäljellä olleesta osasta.
22. toukokuuta − Poliittinen äärivasemmisto ja Neuvostoliiton lehdistö paheksuivat voimakkaasti presidentti Risto Rytin armahtamista sekä Kivimäen, Linkomiehen, Rangellin ja Tannerin vapauttamista.
23. toukokuuta – Saksan liittotasavalta perustettiin. Konrad Adenauerista tuli ensimmäinen liittokansleri (15. syyskuuta).
2. kesäkuuta – Transjordaniasta tuli Jordanian kuningaskunta.
6. kesäkuuta – Shimoyaman tapaus: Japanin valtionrautateiden pääjohtaja Sadanori Shimoyama löydettiin kuolleena rautatieltä pohjois-Tokiossa. Tapausta on arveltu niin murhaksi kuin itsemurhaksikin.
12. kesäkuuta – Ensimmäinen Jukolan viesti -suunnistuskilpailu juostiin Helsingin ympäristössä.
16. kesäkuuta – Asekätkentäjutun käsittely saatiin päätökseen ns. maakunnan miesten osalta. Sotaylioikeus tuomitsi 400 henkilöä eripituisiin vankeusrangaistuksiin. Useimmat vapautettiin heti, koska heidän pidätysaikansa ylittivät oikeuden langettamat vankeusrangaistukset.
22. kesäkuuta – Eduskunnan valitsema uusi Yleisradion hallintoneuvosto erotti Hella Wuolijoen Yleisradion pääjohtajan tehtävistä. Uudeksi pääjohtajaksi valittiin 29. heinäkuuta radion talouspäällikkö Einar Sundström.
29. kesäkuuta – Viimeiset yhdysvaltalaisjoukot vetäytyivät Etelä-Koreasta.
29. kesäkuuta – Apartheidin alku: Etelä-Afrikka kielsi seka-avioliitot ja lopetti automaattisen kansalaisuuden myöntämisen Brittiläisen kansainyhteisön asukkaille.
Tapahtumia > Lokakuu−joulukuu

1. lokakuuta – Kiinan kansantasavalta perustettiin.
1. lokakuuta – Neuvostoliitto lähetti Yhdysvalloille, Britannialle ja Ranskalle nootin, jonka mukaan Saksan liittotasavallan perustaminen oli vastoin liittoutuneiden keskinäisiä, voimassa olevia sopimuksia.
3. lokakuuta – Maalaisliitto valitsi eduskunnan puhemiehen Urho Kekkosen presidenttiehdokkaakseen vuoden 1950 vaaleihin.
7. lokakuuta – Saksan demokraattinen tasavalta perustettiin virallisesti.
15. lokakuuta – Saksan demokraattinen tasavalta ja Neuvostoliitto solmivat diplomaattisuhteet.
16. lokakuuta – Sisällissota päättyi Kreikassa kommunistien antauduttua.
17. lokakuuta – Kiinan kommunistit valtasivat Kantonin.
19. lokakuuta – Tanskalainen 250 tonnin rahtialus Tide upposi Hangon eteläpuolella ja sen miehistö hukkui.
24. lokakuuta − YK:n pääsihteeri Trygve Lie muurasi järjestön päämajarakennuksen peruskiven New Yorkissa.
3. marraskuuta − Ruotsin akatemia päätti olla myöntämättä Nobelin kirjallisuuspalkintoa, koska palkinnon saajasta ei päästy yksimielisyyteen. Palkinnon sai vuonna 1950 takautuvasti yhdysvaltalainen kirjailija William Faulkner.
15. marraskuuta – Mahatma Gandhin murhannut hinduradikaali Nathuram Godse hirtettiin.
15. marraskuuta − Kiinan kansantasavalta vaati yksinoikeutta edustaa Kiinaa Yhdistyneissä Kansakunnissa.
29. marraskuuta − Kominform julisti Jugoslavian presidentin Titon kukistuvan pikaisesti.
8. joulukuuta – Kiinan tasavallan joukot päättivät vetäytymisensä Taiwanille.
16. joulukuuta – Sukarno valittiin Indonesian tasavallan presidentiksi.
17. joulukuuta – Burma tunnusti Kiinan kansantasavallan ensimmäisenä ei-sosialistisena valtiona.
25. – 31. joulukuuta – Habarovskin sotarikosoikeudenkäynti käytiin Habarovskissa Neuvostoliiton Kauko-Idässä Japanin Kwantungin armeijan upseereita ja ihmiskokeita tehneen Yksikkö 731:n jäseniä vastaan. Kaksitoista syytettyä tuomittiin biologisten aseiden käytöstä 2–25 vuoden työleirirangaituksiin. Vuonna 1956 tuomioitaan vielä kärsineet vapautettiin ja palautettiin Japaniin.
27. joulukuuta – Kuningatar Juliana myönsi Indonesialle itsenäisyyden.
30. joulukuuta – Intia tunnusti Kiinan kansantasavallan.
31. joulukuuta – Neuvostoliiton varaulkoministeri Andrei Gromyko jätti Suomen Moskovan-suurlähettiläälle Cay Sundströmille nootin, jonka mukaan Neuvostoliitto vaati yli 300 Suomessa vielä oleskelleen ”sotarikollisiksi” nimetyn Neuvostoliiton kansalaisen välitöntä luovuttamista. Neuvostoliiton mukaan tapaus rikkoi Pariisin rauhansopimusta ja YYA-sopimusta. Presidentti J. K. Paasikivi epäili nootin tarkoituksena olevan puuttuminen Suomen tulevaan presidentinvaaliin.
31. joulukuuta − Kansanhuoltoministeriö lakkautettiin ja sen jäljellä olleet tehtävät jaettiin kauppa- ja teollisuusministeriön, kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön ja sosiaaliministeriön kesken.
31. joulukuuta − Neuvostoliitolle luovutetulta alueelta siirtyneet seurakunnat lakkautettiin.