stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Radiotaajuusalueet
Terminologiaa > Termit

Siirtotie "tarkoittaa tele- ja tietotekniikassa lähetettävän tai vastaanotettavan tiedon kulkuväylää, kuten [:wikt:puhelinkaapeli|puhelinkaapelia], koaksiaalikaapelia, radioaaltoa ja niin edelleen." (lähde Wiktionary : Siirtotie
televerkko; tietoliikenneverkko; katso myös Wiktionary : Viestintäverkko
televiestintä; "apuvälineiden välittämien signaalien avulla tapahtuva viestintä; kaukoviestintä, telekommunikaatio" (lähde Wiktionary : Televiestintä)
viestintäpalvelu; "viestintäpalvelulla tarkoitetaan palvelua, joka muodostuu kokonaan tai pääosin viestien siirtämisestä viestintäverkossa sekä siirto- ja lähetyspalvelua joukkoviestintäverkossa ja henkilöiden välisen viestinnän palvelua" (lähde Wiktionary : Viestintäpalvelu)
viestintäverkko; "viestintäverkolla tarkoitetaan toisiinsa liitetyistä johtimista sekä laitteista muodostuvaa järjestelmää, joka on tarkoitettu viestien siirtoon tai jakeluun johtimella, radioaalloilla, optisesti tai muulla sähkömagneettisella tavalla" (lähde Wiktionary : Viestintäverkko); katso myös Tietoliikenneverkko
Aiheesta muualla

ITU
Liikenne- ja viestintävirasto, Radiotaajuusmääräys 4
Taajuusjakotaulukko (pdf, 2.23 MB)[vanhentunut linkki]
Avoindata.fi : Taajuusjakotaulukko
NASA: Our planet is a natural source of radio waves at audio frequencies. An online receiver at the Marshall Space Flight Center is playing these songs of Earth so anyone can listen. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Radio
| --- | --- |
ITU-radiotaajuusalueet:   ELF  SLF  ULF  VLF  LF  MF  HF  VHF  UHF  SHF  EHF  THF 
AM-alueet:   SW ('lyhyet aallot')  MW ('keskipitkät aallot')  LW ('pitkät aallot') 
FM-alueet:   ULA (ultralyhyet aallot) 
Modulaatiot:   Amplitudimodulaatio (AM)  Taajuusmodulaatio (FM) 
Muuta:   Aallonpituus  DAB (digiradiotekn.)  DRM (digiradiotekn.)  Radioaalto  Radiotaajuusalueet 
Naton, IEEE:n ja ITU:n määrittämien taajuusalueiden vertailu.
Monoääni

Monofoninen ääni, yksikanavainen ääni tai yleisemmin pelkkä mono tarkoittaa äänentoistossa sitä, että yhden tai useamman kaiuttimen kautta toistettava signaali on kaikissa kaiuttimissa sama.
Monofonisia toistolaitteita ovat monet pienikokoiset matkaradiot, lankapuhelin ja analogiset sanelukoneet. Myös matkapuhelimessa, VoIP-puheluissa ja videopuheluissa puhesignaali on monofoninen, vaikka päätelaite toistaisikin musiikkitallenteita stereofonisina. Stereofoninen signaali voidaan muuttaa monofoniseksi summaamalla kanavien sisältämä ääni-informaatio.
Äänilevytekniikan alkuaikana levyt olivat monofonisia, mutta LP-levyistä suurin osa on nykyään stereofonisia. Myös ensimmäiset nauhurit ja C-kasettisoittimet olivat monofonisia, mutta stereofonisen ohjelmatarjonnan kasvaessa myös niissä stereofonia yleistyi. Nykyisin stereoääntä käytetään lähes kaikessa sähköisessä mediassa, kuten CD-musiikissa, radiossa, televisiossa ja äänenpakkaustiedostoissa.
Kirjallisuutta

Toivanen, Jarmo: Teknillinen akustiikka, "Kaiuttimet", s. 261-359.  Espoo:  Otakustantamo, 1976.  ISBN 951-671-123-5
Monnin seisake

Monnin seisake (lyh. Mon) on entinen rautatieliikennepaikka Hausjärven kunnan Monnin kylässä noin viisi kilometriä pohjoiseen Hyvinkäältä. Seisake avattiin vuonna 1912 Erkylä-nimisenä, mutta se vaihdettiin Monniksi vuonna 1925 Erkylän kartanon sijaitessa noin viiden kilometrin päässä. Seisakkeelle rakennettiin paikallistie Erkylän kartanon sivuuttaneelta Hyvinkää–Hausjärvi-maantieltä. Ensimmäinen laiturirakennus Monniin rakennettiin vuonna 1917 ja uusi 1933. Miehitys liikennepaikalla lopetettiin toukokuussa 1959. Laiturirakennus purettiin 1980-luvun alkupuolella. Seisake siirrettiin hieman etelämpänä sijainneen tasoristeyksen molemmille puolille ennen laiturirakennuksen purkua..
Seisakkeen ympärille ei kehittynyt taajama-asutusta. Täten matkustajamäärät olivat laskeneet vähäisiksi 1990-luvulle tultaessa, keskimäärin Monnissa meni junaan tai jäi junasta 0-2 matkustajaa per juna. Lisäksi H-junan runsas pysähdysten määrä ja siitä aiheutunut hitaus hankaloitti liikenteenhoitoa.. Asukkaiden vastustuksesta huolimatta seisake lakkautettiin  Takojan ja Palopuron kanssa samana päivänä elokuussa 1996.
Aiheesta muualla

Ilmakuva Monnin seisakkeesta vuonna 1983
Kuva seisakkeesta rakennuksineen 1970-luvulla
| n k Perustiedot Wikidatassa: Monnin seisake (Q18682272)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: rautatieliikennepaikka
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Hausjärvi
koordinaatit: 60°40′29″N 24°50′14″E﻿ / ﻿60.6748°N 24.8372°E﻿ / 60.6748; 24.8372
Pierre Monteux

Pierre Monteux
Pierre Monteux (4. huhtikuuta 1875 – 1. heinäkuuta 1964) oli syntyjään ranskalainen, mutta sittemmin Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut kapellimestari.
Monteux syntyi Pariisissa sefardijuutalaiseen perheeseen ja pääsi opiskelemaan viulunsoittoa Pariisin konservatorioon yhdeksänvuotiaana. Myöhemmin hän aloitti myös alttoviulunsoiton ja pääsi soittamaan Opéra-Comiqueen. Hän soitti alttoviulua muun muassa Claude Debussyn Pélleasin ja Mélisanden ensiesityksessä vuonna 1902.
Monteuxin kapellimestarinura alkoi, kun hän pääsi vuonna 1911 johtamaan Sergei Djagilevin Ballets russesia. Hän johti esimerkiksi Igor Stravinskyn Petruškan (1911) ja Kevätuhrin (1913), Claude Debussyn Jeuxin (1913) sekä Maurice Ravelin Daphnis et Chloén (1914) ensiesitykset. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän siirtyi Yhdysvaltoihin, missä hän johti Nikolai Rimski-Korsakovin oopperan Kultainen kukko Yhdysvaltain-ensiesityksen Metropolitan-oopperassa. Vuosina 1919-1924 hän toimi Bostonin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina.
Tämän jälkeen hän palasi Eurooppaan ja johti vuosina 1924-1934 Amsterdamin Concertgebouw-orkesteria. Vuosina 1935-1954 hän toimi San Franciscon sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. Vuodesta 1961 kuolemaansa saakka hän johti Lontoon sinfoniaorkesteria.
Monteux kuoli Hancockissa, Mainen osavaltiossa. Hänen pojastaan Claude Monteuxista tuli huilisti ja kapellimestari.
Mongolin kyrillinen kirjaimisto

Mongol kirjoitettuna mongolin kyrillisellä kirjaimistolla.
Mongolin kyrillinen kirjaimisto on kyrillisiä aakkosia käyttävä mongolin kirjoitusjärjestelmä. Se korvasi perinteisen kirjaimiston Mongoliassa 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla kommunistivallan aikana. Sittemmin vanha kirjoitusjärjestelmä on pyritty palauttamaan takaisin käyttöön.
Historia

Ensimmäisenä mongolin kieltä kyrillisille kirjaimistolle kääntämään pyrkineet olivat burjaattikristittyjä ja folkloristikkoja. Kalmukit ottivat kyrillisen kirjaimiston käyttöön oman kielensä kirjoituksessa vuonna 1925, ja burjaatit ottivat sen käyttöön vuonna 1939. Mongoliassa päätös kyrillisiin kirjaimiin siirtymisestä tehtiin 25. maaliskuuta 1941. Päätöksellä pyrittiin luomaan vahvemmat siteet Neuvostoliittoon. Kirjaimiston kehitti Tsendiin Damdinsüren alle viikossa. Sen perustaksi tuli noin 70 % puhuma halhan murre. Uusi kirjaimisto otettiin käyttöön vuonna 1945, mutta se kohtasi huomattavaa passiivista vastarintaa ja varsinaisesti se saatiin käyttöön vasta seuraavana vuonna. Lokakuussa 1947 kirjaimistoa osasi käyttää 42,2 % väestöstä.
Valtionhallinto alkoi käyttää kirjaimistoa vuonna 1950, mutta vanha kirjaimisto pysyi käytössä osittain vuoteen 1951. Kiinan Sisä-Mongoliassa harkittiin kyrillisen kirjaimiston käyttöönottoa vuosina 1955–1958, mutta poliittisien syiden takia sitä ei lopulta otettukaan käyttöön. Mongoliassa kansa jatkoi perinteisen kirjaimiston käyttöä, mutta kyrillisestä järjestelmästä tuli nopeasti hallitseva. Poliittisen vapautumisen myötä vanhaa kirjoitusjärjestelmää pyrittiin ottamaan käyttöön uudestaan. Vuonna 1987 siitä tuli pakollinen oppiaine kouluissa.
Vuonna 1991 tehtiin päätös perinteiseen kirjaimistoon siirtymisestä vuoteen 1994 mennessä, mutta suunnitelma ei toteutunut, kun sitä ei saatu tarpeeksi yleiseen käyttöön kansan keskuudessa. Kyrillinen kirjaimisto on edelleen Mongolian virallinen kirjoitusjärjestelmä.
Kirjaimisto

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А а | Б б | В в | Г г | Д д | Е е | Ё ё | Ж ж | З з |
| И и | Й й | (К к) | Л л | М м | Н н | О о | Ө ө | (П п) |
| Р р | С с | Т т | У у | Ү ү | (Ф ф) | Х х | Ц ц | Ч ч |
| Ш ш | (Щ щ) | Ъ ъ | Ы ы | Ь ь | Э э | Ю ю | Яя |  |
Mongolin kyrillisten aakkosten tieteellinen translitterointi on määritelty standardissa ISO 9:1995. Suomalainen kansallinen translitterointi määriteltiin standardissa SFS 4900:1983.
Aiheesta muualla

Mongolian transliteration (englanniksi)
Ranskan 1. armeija

| 1>  armeija |
| --- | --- |
 armeijan tunnus
Toiminnassa:  1914–1918 1939–1940 1944–1945
Valtio:  Ranska
Puolustushaarat:  Maavoimat
Rooli:  kenttäarmeija
Koko:  armeija
Motto:  Rhin et Danube (Rein ja Tonava)
Sodat ja taistelut:  Ensimmäinen maailmansota Toinen maailmansota
Ranskan 1. armeija (ransk. Ière Armée) oli Ranskan maavoimien yhtymä, joka osallistui ensimmäiseen ja toiseen maailmansotaan. Armeija oli aktiivinen myös kylmän sodan aikana.
Ensimmäinen maailmansota

1. armeija muodostettiin elokuussa 1914 ja sen ensimmäiseksi komentajaksi nimitettiin kenraali Auguste Dubail. Armeija sijoitettiin rintamalle Belfortin ja Mirecourt–Lunéville-linjan välille ja sen päämaja Epinaliin. Se otti osaa hyökkäykseen Lothringenin alueelle tarkoituksenaan vallata Saarburg, mutta Baijerin kruununprinssi Rupprechtin komentama Saksan 6. armeija löi sen takaisin. Tämän jälkeen armeija kävi lähinnä juoksuhautasotaa ja sen johdossa kierrätettiin useita kenraaleja. Armeija osallistui muun muassa Passchendaelen taisteluun 1917.
Toinen maailmansota

Armeija perustettiin 27. elokuuta 1939, se alistettiin suoraan yleisesikunnalle. Armeija liitettiin 1. lokakuuta Ranskan 1. armeijaryhmään.
Toinen maailmansota > 1940

Saksa hyökkäsi Ranskaan ja Alankomaihin 10. toukokuuta 1940. 1. armeija siirrettiin Pohjois-Ranskaan brittiläisen siirtoarmeijan tueksi. Armeija jäi Dunkerquen alueella Lillessä mottiin ja se antautui saksalaisille 29. toukokuuta 1940. Vain pieni osa armeijasta onnistui evakuoimaan Englannin kanaalin yli Isoon-Britanniaan jatkaakseen taistelua myöhemmin.
Toinen maailmansota > 1944–1945

Jean de Lattre de Tassignyn johtama armeija B osallistui operaatio Dragooniin, joka oli liittoutuneiden maihinnousu Etelä-Ranskaan elokuussa 1944. Syyskuussa armeija B nimettiin uudelleen 1. armeijaksi. Se muodosti liittoutuneiden joukkojen oikean sivustan edeten kohti Saksaa Sveitsin rajan myötäisesti. Tammikuun alussa 1945 se osallistui Saksan viimeisen länsirintaman  hyökkäysoperaation Nordwindin torjumiseen.
Komentajat

Armeijankomentajina olivat:
armeijankenraali Georges Maurice Jean Blanchard 27. elokuuta 1939 – 24. toukokuuta 1940
armeijankenraali René Prioux 24. – 29. toukokuuta 1940 klo 12.45 (antautui esikunnassaan Steenwerckissä)
Sodan jälkeen

1980-luvun lopulla 1. armeijan esikunta oli Strasbourgissa, jolloin siihen kuuluivat Metzissä I, Baden-Badenissa II ja Lillessä III armeijakunta sekä armeijajoukkoja. Lisäksi armeijan alaisuuteen kuuluivat St. Germain-en-Layeen sijoitetut Ranskan nopean toiminnan joukot ja kuusi sotilasaluetta. Armeijan vastuulla olivat myös Ranskan plutoniumvarastot. III armeijakuntaan kuului Maillyyn sijoitettu 4. tykistörykmentti, jonka kalustona kuusi Pluton SSM -ohjusjärjestelmää.
Teruyuki Moniwa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 8. syyskuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Kanagawa, Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999-2001 2002-2009 2010-2013 | Shonan Bellmare FC Tokyo Cerezo Osaka |  |
Maajoukkue
| 2003-2006 | Japani | 9 (1) |
Teruyuki Moniwa (jap. 茂庭照幸) (s. 8. syyskuuta 1981) on japanilainen jalkapalloilija, joka on edustanut pitkään FC Tokyota ja Cerezo Osakaa. Ennen sitä hän pelasi 2. divisioonassa Bellmare Hiratsuka -joukkueessa ja oli yksi joukkueen parhaista puolustajista, mutta joukkue myi hänet rahapulan takia FC Tokyoon.
Moniwa oli osa Japanin olympiajoukkuetta vuonna 2004, joka putosi ensimmäisellä kierroksella sijoittuen neljänneksi B-lohkossa. Makoto Tanakan loukkaantumisen jälkeen hänet kutsuttiin maajoukkueeseen Saksan MM-kisoihin 2006, joissa hän pääsi kentälle vain vaihtopelaajana yhden ottelun lopulla.
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 2003 | 2 | 0 |
| 2004 | 1 | 0 |
| 2005 | 4 | 1 |
| 2006 | 2 | 0 |
| Yhteensä | 9 | 1 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2004
1 Sogahata |
2 Tulio |
3 Moniwa |
4 Nasu |
5 Abe |
6 Konno |
7 Morisaki |
8 Ono |
9 Takamatsu |
10 Matsui |
11 Tanaka |
12 Kikuchi |
13 Komano |
14 Ishikawa |
15 Tokunaga |
16 Ōkubo |
17 Hirayama |
18 Kurokawa |
Valmentaja Yamamoto
Japanin joukkue – Maanosaliittojen cup 2005
1 Narazaki |
2 Tanaka |
3 Chano |
4 Endō |
5 Miyamoto |
6 K. Nakata |
7 H. Nakata |
8 Ogasawara |
9 Tamada |
10 Nakamura |
11 Suzuki |
12 Doi |
13 Yanagisawa |
14 Santos |
15 Fukunishi |
16 Ōguro |
17 Miura |
18 Inamoto |
19 Motoyama |
20 Tsuboi |
21 Kaji |
22 Moniwa |
23 Kawaguchi |
Valmentaja Zico
Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Narazaki |
2 Moniwa |
3 Komano |
4 Endō |
5 Miyamoto |
6 K. Nakata |
7 H. Nakata |
8 Ogasawara |
9 Takahara |
10 Nakamura |
11 Maki |
12 Doi |
13 Yanagisawa |
14 Santos |
15 Fukunishi |
16 Ōguro |
17 Inamoto |
18 Ono |
19 Tsuboi |
20 Tamada |
21 Kaji |
22 Nakazawa |
23 Kawaguchi |
Valmentaja Zico
Monitieteisyys

Käytäntöjä
Tiedejulkaisu
Tiedeyhteisö
Tieteellinen menetelmä
Vertaisarviointi
Avoin tiede
Tieteen tutkimus
Tieteen etiikka
Tieteenfilosofia
Tieteenhistoria
Tieteensosiologia
Aiheeseen liittyvää
Monitieteisyys
Näennäistiede
Avoin saatavuus
Avoin tieto
Avoin sisältö
Monitieteisyys viittaa akateemiseen instituutioon, jossa on edustettuna useita tieteenaloja, tai tutkimukseen, jossa hyödynnetään eri tieteenaloja.
Monitieteisessä instituutiossa voidaan opiskella, tutkia ja opettaa laajaa tieteenalojen kirjoa. Monitieteinen tutkimus on luonteeltaan kokoavaa. Yhteistä tutkimusongelmaa tai -aluetta tarkastellaan ryhmätyön tapaan eri alojen kysymyksenasetteluista, menetelmistä ja teoreettisista lähtökohdista käsin. Eri osatutkimusten integroituminen tapahtuu yleensä loppuraportin tasolla. Eri tieteiden välillä ei kuitenkaan välttämättä synny todellista vuorovaikutusta, vaan nämä pysyvät ja toimivat erillisinä paradigmoina tai ”perinteisinä tieteinä”.
Monitieteisyydelle läheisiä käsitteitä ovat tieteidenvälisyys ja poikkitieteisyys. Tieteidenvälisyydessä tutkimuksellisen integraation oletetaan toteutuvan myös analyysin muotoutumisessa ja sisällössä itse tutkimusprosessin kuluessa. Poikkitieteisyys edellyttää lisäksi käsitteellistä ja metodologista yhtenäisyyttä sekä prosessia, jossa teoreettinen viitekehys yhdistää erilliset osa-analyysit.
Esimerkkejä

Monitieteisiä aloja syntyy tutkimuskohteen mukaan, ja monitieteisyys on usein hankekohtaista. Esimerkiksi ilmastonmuutoksen mahdolliset haitat ovat johtaneet ilmiöiden tutkimiseen, ja sitä varten on perustettu uusi tieteenala. Monitieteinen tutkimus on usein soveltavaa.
Geotieteet: tutkimuskohde on Maa ja sen kaikkia osia tutkitaan muun muassa fysiikan, biologian, limnologian, perinteisen maantieteen ym. keinoin.
Ilmastonmuutoksen tutkimus: kohteena on uudehko, merkittävä tutkimuskohde, jonka selvittämiseksi tarvitaan useiden tieteenalojen menetelmien ja jo saavutettujen tulosten yhdistämistä.
Nanotiede: tutkimuskohde on tietyn mittakaavan ilmiöt, tässä nanometrin luokkaa olevat kappaleet.
Geobiologia: tutkimuskohde on elollisen luonnon ja maan kuoren välinen suhde, joskus myös elollisen luonnon ja ilmakehän välinen suhde.
Nuorisotutkimus: tutkimuskohde on ikäryhmä ja siihen liittyvät ilmiöt joita tutkitaan muun muassa yhteiskuntatieteellisin ja kulttuurintutkimuksen keinoin.
Myös koulutuksessa on 2000-luvulla alettu painottaa entistä enemmän monitieteisyyttä. Esimerkkinä on diplomi-insinöörin tutkintoon tähtäävä informaatioverkostojen tutkinto-ohjelma, jossa pyritään yhdistämään tekniikan ja talouden opintoja humanistisiin tieteisiin.
Kirjallisuutta

Mikkeli, Heikki & Pakkasvirta, Jussi: Tieteiden välissä? Johdatus monitieteisyyteen, tieteidenvälisyyteen ja poikkitieteisyyteen.  Helsinki:  WSOY Oppimateriaalit, 2007.  ISBN 978-951-0-31780-8
Repko, Allen F – Szostak, Rick – Phillips Buchberger, Michelle: Introduction to Interdisciplinary Studies.  Los Angeles:  Sage, 2014 [2013].  ISBN 978-1-4522-5660-3
Aiheesta muualla

Medicus Gerhard: Theory of Interdisciplinarity in Human Sciences
Monopteros

Monopteros-pyörötemppelin pohjakaava.
Monopteros (m.kreik. μονόπτερος, ’yksisiipinen’) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppelien tyyppi, jossa temppelissä oli pelkät kattoa tukeneet pylväät ulkosivulla, mutta ei naosta eli cellaa. Monopteros oli yleensä pyörötemppeli, ja sen katto oli usein kupolikatto.
Monopteros suojasi usein esimerkiksi alttaria, heeroksen hautaa tai muuta pyhää paikkaa.
Ennallistus Ateenan Akropoliilla sijainneesta Rooman ja Augustuksen temppelistä
Esimerkkejä

Esimerkkejä monopteroksesta ovat muun muassa:
Monopteros, Ateenan Agora (käyttötarkoitus epäselvä)
Rooman ja Augustuksen temppeli, Ateenan Akropolis
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta monopteros Wikimedia Commonsissa
Monarkkiperhonen

| Monarkkiperhonen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Täpläperhoset Nymphalidae
Alaheimo::  Monarkkiperhoset Danainae
Suku::  Danaus
Laji::  plexippus
Kaksiosainen nimi
 Danaus plexippus  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Monarkkiperhonen Wikispeciesissä   Monarkkiperhonen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Monarkkiperhonen (Danaus plexippus) on täpläperhosten (Nymphalidae) heimoon kuuluva suurikokoinen päiväperhonen. Monarkkiperhosen alalaji Danaus plexippus plexippus vaeltaa Pohjois-Amerikassa vuosittain pitkiä matkoja Suurten järvien ja Meksikon välillä, alalaji Danaus plexippus megalippe ei vaella ja se esiintyy Yhdysvaltain Georgiasta ja Floridasta Länsi-Intian saarille ja sieltä Keski-Amerikan kautta Amazonasin alueelle.
Koko ja ulkonäkö

Monarkkiperhosen siipien kärkiväli on noin 8,5–12,5 cm. Koiraan siipien yläpuolen pääväri on kastanjanruskea. Siipien suonien kohdat ja reunat ovat mustat. Reunassa on kaksi riviä valkeita täpliä. Koiraalla on takasiipien yläpinnalla koirastäplä, joka tuottaa feromoneja. Siipien alapinnan pääväri on vaaleampi kuin yläpinnan. Naaraan siipien pääväri on vaaleampi kuin koiraalla ja siipisuonet tummempia.
♂
♀
Levinneisyys ja lentoaika

Monarkkiperhosen alkuperäiseen levinneisyysalueeseen kuuluu Amerikassa alue Kanadan eteläosista Amazonasin alueelle. Laji on levinnyt 1800-luvulla uusille alueille sopeuduttuaan uusiin ravintokasveihin. Sitä tavataan myös Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Atlantin itäpuolella sen esiintymisalueeseen kuuluvat Kanariansaaret Lanzarotea lukuun ottamatta, Azorit ja Madeira. Monarkkiperhonen puuttuu Aasian, Afrikan ja Euroopan mantereilta, mutta on satunnaisena vaeltajana tavattu monissa Atlantin rannikon maissa Euroopassa. Lentoaika on ympäri vuoden useina sukupolvina, ensimmäinen sukupolvi huhtikuusta alkaen.
Elinympäristö ja elintavat

Monarkkiperhonen elää monenlaisissa ympäristöissä. Se muuttaa Pohjois-Amerikassa sankoin joukoin etelään elokuusta alkaen. Itäinen kanta muuttaa Meksikon keskiosiin, läntinen talvehtii Kalifornian rannikon keskiosissa. Talvehtinut kanta alkaa yleensä lisääntyä vasta sen jälkeen, kun se jättää talvehtimispaikkansa helmi-maaliskuussa. Itäinen kanta muuttaa keväällä suunnilleen Yhdysvaltojen Teksasiin ja Oklahomaan. Vasta seuraavat sukupolvet muuttavat pohjoisemmaksi Yhdysvalloissa ja Kanadaan.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat alkuperäisillä esiintymisalueilla monet Asclepias-suvun lajit, Kanariansaarilla Gossypium arboreum ja Euphorbia mauretanica.
Monarkkiperhosen toukka purppurasilkkiyrtillä (Asclepias incarnata)
Monomi

Monomi on matematiikassa polynomin yksinkertaisin muoto, joka sisältää vain yhden termin.  Esimerkiksi 3xa ja 7xaybzc ovat monomeja.
Siihen kuuluu kerroinosa (engl. coefficient) ja kirjainosa, jossa voi olla eksponentteja.
Jos monomeissa on sama kirjainosa, niin monomit ovat samanmuotoisia. Esimerkiksi 3xa ja 7xa ovat samanmuotoisia.
Monomin aste on sen kirjainosan eksponenttien summa. Monomin 7x2y3 aste on viisi.
Polynomin muodostavia monomeja sanotaan polynomin termeiksi tai jäseniksi.
Monomien yhteen- ja vähennyslasku
Samanmuotoiset termit voidaan laskea yhteen ja vähentää toisistaan, siten että kerroinosat lasketaan yhteen. 
Esimerkiksi 10x2y - 3x2y = 7x2y ja 10x2y + 3x2y = 13x2y.
Monomien kertolasku
Samanmuotoiset termit kerrotaan keskenään siten, että kerroinosat kerrotaan keskenään ja kirjainosat kerrotaan keskenään yleisen potenssilaskusäännön mukaan: am∙an=am+n, missä m ja n ovat positiivisia kokonaislukuja. Esimerkiksi kun kerrotaan keskenään monomit 2x2y4 ja 3x3y5 saadaan 2x2y4 ∙ 3x3y5 = (2 ∙ 3) x2+3y4+5 = 6x5y9
Monomien jakolasku
Samanmuotoiset termit jaetaan keskenään siten, että jaettavan kerroinosa jaetaan jakajan kerroinosalla ja jaettavan kirjainosa jaetaan jakajan kirjainosalla noudattaen yleistä potenssilaskusääntöä am / an = am-n, missä m ja n ovat positiivisia kokonaislukuja ja m ≥ n.
Monomit kantoina

Jokainen polynomi on sen monomien lineaarikombinaatio, joten monomit voivat toimia polynomien vektoriavaruuksien kantavektoreina.
Merkintä

Monomeja tarvitaan osittaisdifferentiaaliyhtälöitä ratkaistaessa. Moni-indeksiesitys on hyödyllinen: kun merkitään
voidaan määritellä, että
ja näin säästää paljon tilaa.
Monnoinen

Monnoinen (ruots. Monnois, Månnäs) on kartano ja kylä Varsinais-Suomessa Lemussa nykyisen Maskun kunnan alueella. Kartanon lisäksi kylässä sijaitsee myös merkittävä osa Oukkulanlahden lintuvesialueesta.