stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut 1962
Mitalistit > Uinti > Naiset

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Vapaauinti
| 100 m |  Heidi Pechstein | 1.03,3 |  Diana Wilkinson | 1.03,3 |  Ineke Tigelaar | 1.03,3 |
| 400 m |  Adrie Lasterie | 4.52,4 |  Ineke Tigelaar | 4.57,3 |  Elisabeth Ljunggren | 4.58,1 |
Selkäuinti
| 100 m |  Ria van Velsen | 1.10,5 |  Corrie Winkel | 1.10,7 |  Veronika Holletz | 1.11,3 |
Rintauinti
| 200 m |  Anita Lonsbrough | 2.50,2 |  Klenie Bimolt | 2.51,2 |  Ursula Küper | 2.52,2 |
Perhosuinti
| 100 m |  Ada Kok | 1.09,0 |  Ute Noack | 1.10,0 |  Marianne Heemskerk | 1.10,3 |
Sekauinti
| 400 m |  Adrie Lasterie | 5.27,8 |  Anita Lonsbrough | 5.32,3 |  Márta Egerváry | 5.33,3 |
Viestit
| 4 × 100 m vapaauinti |  Alankomaat Cocky Gastelaars Adrie Lasterie Erica Terpstra Ineke Tigelaar | 4.15,1 |  Iso-Britannia Linda Amos Adrienne Brenner Jennifer Thompson Diana Wilkinson | 4.16,3 |  Unkari Mária Frank Zsuzsa Kovács Csilla Madarász-Dobai Katalin Takács | 4.17,5 |
| 4 × 100 m sekauinti |  Itä-Saksa Ingrid Schmidt Barbara Göbel Ute Noack Heidi Pechstein | 4.40,1 |  Alankomaat Ria van Velsen Klenie Bimolt Ada Kok Ineke Tigelaar | 4.42,9 |  Iso-Britannia Linda Ludgrove Anita Lonsbrough Mary-Anne Cotterill Diana Wilkinson | 4.46,2 |
Mitalistit > Uimahypyt

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Miehet
| 3 m ponnahduslauta |  Kurt Mrkwicka | 147,21 |  Hans-Dieter Pophal | 145,70 |  Boris Poluljah | 145,20 |
| 10 m kerroshypyt |  Brian Phelps | 150,81 |  Rolf Sperling | 148,24 |  Gennadi Galkin | 143,18 |
Naiset
| 3 m ponnahduslauta |  Ingrid Krämer | 153,57 |  Christiane Lanzke | 137,78 |  Natalja Kuznetsova | 133,78 |
| 10 m kerroshypyt |  Ingrid Krämer | 107,96 |  Ninel Krutova | 95,92 |  Gabriele Schöpe | 90,88 |
Mitalistit > Vesipallo

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet |  Unkari Miklós Ambrus András Bodnár Ottó Boros Zoltán Dömötör László Felkai Dezső Gyarmati Tivadar Kanizsa György Kárpáti András Katona János Konrád Sándor Konrád Kálmán Markovits Mihály Mayer Dénes Pócsik |  Jugoslavia* Jani Barle Borisz Csukovac Ante Matosic Milan Muškatirović Ante Nardelli Frane Nonković Davor Poković Gyuro Radan Vinko Rosić Zlatko Šimenc Ivo Trumbić |  Neuvostoliitto* Viktor Agejev Givi Tšikvanaja Leri Gogoladze Boris Grišin Anatoli Kartašov Suren Markarov Pjotr Mšvenijeradze Vladimir Novikov Valeri Puskarjov Aleksandr Šidlovski Anatoli Subert |
(*) jaettu hopeatila
Mitalitaulukko

Isäntämaa
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Alankomaat | 6 | 5 | 5 | 16 |
| 2 |  Itä-Saksa | 5 | 5 | 7 | 17 |
| 3 |  Neuvostoliitto | 4 | 4 | 3 | 11 |
| 4 |  Iso-Britannia | 2 | 5 | 2 | 9 |
| 5 |  Ranska | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 6 |  Unkari | 2 | 0 | 3 | 5 |
| 7 |  Ruotsi | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 8 |  Itävalta | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 9 |  Espanja | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 |  Jugoslavia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 23 | 24 | 22 | 69 |
Unioni

Unioni (liitto) tarkoittaa esimerkiksi:
joukko-opin unioni eli yhdiste
ammattiliitto (kuten Suomen Merimies-Unioni)
valtioliittomuoto, kuten personaaliunioni ja reaaliunioni
Yhdysvaltojen sisällissodan pohjoinen puoli
liittovaltio
Poliittisia unioneja

Euroopan unioni
Afrikan unioni
Länsi-Euroopan unioni
Kalmarin unioni
Muita

Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni
Naisasialiitto Unioni
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Unioni”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tampinesin metroasema

Tampines on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Tampinesissa Singaporen itäisellä suuralueella. Se avattiin 16. joulukuuta 1989 East West Linen asemana. Downtown Linen asema siitä tuli 21. lokakuuta 2017, kun linjan itäinen jatke avattiin.
Junat

| Pääteasema | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Viimeinen juna |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ma – la |  | su & yleinen vapaa |  | joka päivä |  |  |
East West Line
| EW1 Pasir Ris | 5:21 |  | 5:47 |  | 0:37 |  |  |
| EW33 Tuas Link | 5:31 |  | 5:57 |  | 23:26 |  |  |
Downtown Line
| DT1 Bukit Panjang | 5:43 |  | 6:01 |  | 23:47 |  |  |
| DT35 Expo | 6:16 |  | 6:36 |  | 0:35 |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tampinesin metroasema Wikimedia Commonsissa
Tampinesin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Pasir Ris | East West Line | Seuraava asema: Simei |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Tampines West | Downtown Line | Seuraava asema: Tampines East |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Tampines MRT Station
East West Linen raiteet lähellä asemaa.
Käännös suomeksi
Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut 1954

Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1954 kahdeksannen kerran. Kilpailut alkoivat Italian Torinossa 31. elokuuta ja päättyivät 5. syyskuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN. Kilpailulajeina olivat uinti, uimahypyt ja miesten vesipallo.
Mitalistit > Uinti > Miehet

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Vapaauinti
| 100 m |  Imre Nyéki | 57,8 |  Lev Balandin | 58,2 |  Géza Kádas | 58,3 |
| 400 m |  György Csordás | 4.38,8 |  Angelo Romani | 4.40,4 |  Per-Olof Östrand | 4.40,9 |
| 1 500 m |  György Csordás | 18.57,8 |  György Schuszter | 19.05,6 |  Vladimir Lavrinenko | 19.10,6 |
Selkäuinti
| 100 m |  Gilbert Bozon | 1.05,1 |  László Magyar | 1.05,3 |  John Brockway | 1.05,9 |
Rintauinti
| 200 m |  Klaus Bodinger | 2.40,9 |  Marek Petrusewicz | 2.42,5 |  Sándor Utassy | 2.43,4 |
Perhosuinti
| 200 m |  György Tumpek | 2.32,2 |  Zsolt Feyér | 2.35,1 |  Vadim Martyntšik | 2.36,3 |
Vapaauintiviesti
| 4 × 200 m |  Unkari László Till Zoltán Dömötör Géza Kádas Imre Nyéki | 8.47,8 |  Ranska Jean Boiteux Gilbert Bozon Guy Montserret Aldo Eminente | 8.54,1 |  Neuvostoliitto Nikolai Suhorukov Vjatšeslav Kurennoi Juri Abovjan Lev Balandin | 8.55,9 |
Mitalistit > Uinti > Naiset

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Vapaauinti
| 100 m |  Katalin Szőke | 1.05,8 |  Judit Temes | 1.06,7 |  Geertje Wielema | 1.07,3 |
| 400 m |  Ágota Sebő | 5.14,4 |  Valéria Gyenge | 5.16,3 |  Eša Ligorio | 5.18,7 |
Selkäuinti
| 100 m |  Geertje Wielema | 1.13,2 |  Johanna de Korte | 1.13,6 |  Patricia Symons | 1.17,3 |
Rintauinti
| 200 m |  Ursula Happe | 2.54,9 |  Jytte Hansen | 2.55,0 |  Klára Killermann | 2.55,8 |
Perhosuinti
| 100 m |  Jutta Langenau | 1.16,6 |  Mária Littomeritzky | 1.18,6 |  Ursula Happe | 1.18,9 |
Vapaauintiviesti
| 4 × 100 m |  Unkari Valéria Gyenge Ágota Sebő Judit Temes Katalin Szőke | 4.30,6 |  Alankomaat Loes Zandvliet Johanna de Korte Hettie Balkenende Geertje Wielema | 4.33,2 |  Länsi-Saksa Käthe Jansen Gisela von Netz Birgit Klomp Elisabeth Rechlin | 4.37,2 |
Mitalistit > Uimahypyt

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Miehet
| 3 m ponnahduslauta |  Roman Brener | 153,26 |  Gennadi Udalov | 141,16 |  Christian Piré | 136,97 |
| 10 m kerroshypyt |  Roman Brener | 144,01 |  Mihail Tšatšba | 142,06 |  Peter Heatly | 133,59 |
Naiset
| 3 m ponnahduslauta |  Valentina Tšumitševa | 129,45 |  Birte Christoffersen-Hanson | 127,79 |  Ljubov Žigalova | 125,30 |
| 10 m kerroshypyt |  Tatjana Karakašjants | 79,86 |  Birte Christoffersen-Hanson | 72,17 |  Eva Pfarrhofer | 65,68 |
Mitalistit > Vesipallo

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet |  Unkari Antal Bolvári Ottó Boros Dezső Gyarmati István Hevesi László Jeney György Kárpáti Kálmán Markovits Miklós Martin Aladár Szabó István Szívós György Vízvári |  Jugoslavia Juraj Amšel Gojko Arneri Veljko Bakašun Tomislav Franjković Vladimir Ivković Zdravko Ježić Zdravko-Ćiro Kovačić Ivo Kurtini Lovro Radonjić Ivo Štakula Boško Vuksanović Marijan Žužej |  Italia Lucio Ceccarini Giuseppe D’Altrui Renato De Sanzuane Raffaello Gambino Salvatore Gionta Maurizio Mannelli Angelo Marciani Carlo Marcotulli Carlo Peretti Enzo Polito Cesare Rubini |
Mitalitaulukko

Isäntämaa
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Unkari | 9 | 6 | 3 | 18 |
| 2 |  Neuvostoliitto | 4 | 3 | 4 | 11 |
| 3 |  Itä-Saksa | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 4 |  Alankomaat | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 5 |  Ranska | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 6 |  Länsi-Saksa | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 7 |  Ruotsi | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 8 |  Italia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8 |  Jugoslavia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 10 |  Puola | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 |  Tanska | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 12 |  Iso-Britannia | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 13 |  Itävalta | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 18 | 18 | 18 | 54 |
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Nouseva itäblokki vietti vesijuhlia Torinon EM-uinneissa 1954
Valto (Valkeakoski)

Valto on kylä Valkeakoskella. Valto sijaitsee kaupungin eteläpuolella. Valto on haja-asutusaluetta, joka koostuu perinteisestä Vallon asutusalueesta ja uudemmasta Heikkilän asutusalueesta sekä Vallonjärven rannalla sijaitsevasta historiallisesta Vallon kylästä. Vallon takana sijaitsee Heikkilänmetsän ja Vallonjärven virkistysalue. Alue toimi osana Valkeakosken asuntomessuja 2009.
Unioni uuden tasavallan puolesta

| Unioni uuden tasavallan puolesta> L’Union pour la nouvelle République |
| --- | --- |
  
Perustettu:  1. lokakuuta 1958
Lopetti:  1967
Pääsihteeri:  Robert Poujade (viimeinen)
Johto:   Charles de Gaulle 
Ideologia:  ranskalainen nationalismi gaullismi konservatismi tasavaltaisuus
Poliittinen kirjo:  oikeisto
Toimisto:  Pariisi
Värit:        sininen       punainen 
Seuraaja:  Tasavallan demokraattien liitto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Unioni uuden tasavallan puolesta (ranskaksi L'Union pour la nouvelle Républiquee, UNR) oli 1. lokakuuta 1958 perustettu ranskalainen poliittinen puolue, joka tuki silloista pääministeriä Charles de Gaullea vuoden 1958 presidentinvaaleissa.
Historia

UNR voitti marraskuussa 1958 pidetyissä vaaleissa 206 paikkaa 579: stä.
Vuonna 1962 UNR ryhmittyi Gaullistisen työväenliiton (ranskaksi: Union démocratique du travail, UDT) kanssa muodostamaan UNR-UDT. He voittivat 233 paikkaa 482: sta, mikä on hieman vähemmän kuin ehdoton enemmistö. 35 itsenäistä republikaania lisäsi tukeaan UNR:lle. Vuoden 1965 presidentinvaaleissa de Gaulle valittiin jatkokaudelleen.
Vuonna 1967 UNR: n ehdokkaat juoksivat otsikolla Viidennen tasavallan demokraattien unioni (Union des démocrates pour la Ve République, UD-Ve) ja voittivat 200 paikkaa 486: sta.
UNR nimettiin uudelleen tasavallan puolustuksen unioniksi vuonna 1968 ja myöhemmin tasavallan demokraattien liitoksi vuonna 1971.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Unioni uuden tasavallan puolesta Wikimedia Commonsissa
Timo Rahko

Timo Kalevi Rahko (s. 25. maaliskuuta 1939 Rovaniemen maalaiskunta) on suomalainen eläinlääkäri. Hän oli Eläinlääketieteellisen korkeakoulun patologisen anatomian professori 1973–1995 ja patologian professori 1995–1998.
Rahkon entinen [lähde? ] puoliso on pianotaiteilija Raija Alestalo-Rahko. Rahkon veli on professori Kauko Rahko.
Timo Rajala

Timo Rajala -nimisiä henkilöitä on useita:
Timo Rajala, rumpali
Timo Rajala, Rauman Lukon toimitusjohtaja
Timo Rajala, Pohjolan Voiman entinen toimitusjohtaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Timo Rajala”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Viides tasavalta

Viides tasavalta voi tarkoittaa jotain ajanjaksoa useiden valtioiden historiassa. Se voi viitata ainakin seuraaviin:
Ranskan viides tasavalta (vuodesta 1958)
Korean viides tasavalta (1979–1987)
Filippiinien viides tasavalta  (vuodesta 1986)
”Tšekkoslovakian viides tasavalta” eli Tšekin ja Slovakian liittotasavalta (1990–1992)
”Venezuelan viides tasavalta” eli Venezuelan bolivaarinen tasavalta (vuodesta 1998)
Nigerin viides tasavalta (1999–2009)
The 13th Scroll

| The 13th Scroll Cobra Strike |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1999, Moseleum Tunnel, Chatsworth, Kalifornia
 Julkaistu: 24. elokuuta 1999
 Tuottaja(t): Travis Dickerson, Buckethead, Jerry Mano
 Tyylilaji: avantgardemetal, electronica
 Kesto: 52.34
 Levy-yhtiö: Ion
Cobra Striken muut julkaisut
|   | The 13th Scroll 1999 | Cobra Strike II: Y, Y+B, X+Y <hold> ← 2000 |
13th Scroll on Cobra Striken esikoisalbumi vuodelta 2005. Levyn äänimaailma on hyvin minimalistinen, usein sen kappaleet rakentuvat yksinkertaisten rumpukoneella tuotettujen beattien päälle. Buckethead soittaa albumilla kitaran lisäksi myös bassoa. Kaikki albumin kappaleet ovat instrumentaaleja.
Kappaleet

The 13th Scroll – 5.10
Water Ceiling – 0.29
7th Hall / 6th Door – 2.24
Blank Sky – 0.53
Torn Face – 5.14
Wound – 0.55
Inferno – 6.18
Braingate – 2.59
CS-118 – 1.55
Torture Tunnel – 3.49
Headstone – 1.10
Hidden Tomb – 6.23
32nd Degree – 1.39
Helicopter Kick – 3.12
Black Sea River – 1.15
Silent Scream – 1.40
Buried Alive – 1.38
The 13th Scroll (Digging to the Devil) – 5.31
Kokoonpano

Buckethead – kitara, basso
Pinchface – rummut
Brain ja DJ Disk – rumpukone
Timo Rajala (rumpali)

| Timo Rajala> Henkilötiedot.Muusikko |
| --- | --- |
Tyylilajit:  Hard rock Heavy metal
Soittimet:  rummut
Yhtyeet:  Ancara (1985–)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Timo Rajala on suomalainen rumpali. Hän vaikutti hard rock-/heavy metal -yhtye Ancarassa. Rajala oli ainoa jäsen yhtyeessä, joka oli aivan alusta asti mukana Ancarassa ja sitä ennen olevissa bändeissä Metal Circus (1985–1992) ja Resistance (1992–1995).
Unionilaki (1800)

Act of Union eli unionilaki oli vuonna 1800 säädetty ja 1. tammikuuta 1801 voimaan astunut laki, jolla Irlanti ja Iso-Britannia yhdistettiin valtiounioniksi. Näin syntyi Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta. Unionilakeja oli teknisesti kaksi, joista toinen oli Ison-Britannian parlamentin ja toinen Irlannin parlamentin antama. Irlannin parlamentti lakkautti unionin hyväksymisen yhteydessä itsensä.
Unionilain mukaan Irlannin parlamentti lakkautettiin, minkä jälkeen Ison-Britannian parlamentti edusti myös Irlantia. Irlantilaiset saivat oikeuden valita alahuoneeseen 100 edustajaa, ja ylähuoneeseen tuli 32 irlantilaista, joista neljä oli piispoja ja loput tavallisia päärejä.
Lain tausta

Irlanti oli kuulunut 1100-luvun lopulta alkaen Englannin kuninkaan alaisuuteen, ja tälle oli kuulunut Irlannin yliherran (Lord of Ireland) arvonimi. Personaaliunioni maiden välille oli syntynyt muodollisesti vuonna 1541, jolloin Irlannin parlamentti oli tunnustanut Englannin kuninkaan myös Irlannin kuninkaaksi. Täydellinen unioni ehti olla jo kertaalleen voimassa Oliver Cromwellin aikana vuosina 1653–1660, mutta se kumottiin Stuartien palattua valtaan. Vuonna 1691 Englannin parlamentti oli säätänyt lain, jolla Irlannin parlamentin jäsenyys rajoitettiin vain protestantteihin, vaikka pääosa Irlannin väestöstä oli katolisia. Vuonna 1704 Irlantiin ulotettiin myös Test Act -laki, joka salli virkoihin pääsyn vain anglikaaneille. 1700-luvun lopulla irlantilaisille kuitenkin tehtiin myönnytyksiä: Irlannin parlamentin asemaa vahvistettiin vuonna 1782 ja katoliset saivat vuonna 1793 Irlannissa rajoitetun äänioikeuden, joskin ylivalta hallinnossa säilyi protestanttisella vähemmistöllä.
Unionilain säätämisen taustalla oli vuoden 1798 Irlannin kapina, jonka aikana irlantilaiset olivat pyrkineet liittoutumaan Englannin vihollisen Ranskan kanssa. Kapinan kukistamisen jälkeen William Pitt nuoremman johtama Englannin hallitus päätti tiukentaa otettaan Irlannista. Pittin mielestä paras keino siihen oli valtioiden yhdistäminen unioniksi. Hän väitti sen edistävän myös Irlannin mahdollisuuksia taloudelliseen kehitykseen. Lisäksi Pitt arveli, että irlantilaisten lepyttelemiseksi tarpeellinen katolisten syrjinnän poistaminen kävisi unionin myötä helpommaksi. Jos katoliset olisivat saaneet tasaveroisen edustuksen Irlannin parlamenttiin ja omaan hallintoon, he olisivat muodostuneet siellä enemmistöksi, jolloin Irlannin separatismi olisi saattanut vahvistua. Yhdistyneessä kuningaskunnassa katoliset olisivat joka tapauksessa vähemmistönä, jolloin heille olisi helpompi tehdä myönnytyksiä.
Lain säätäminen

Irlannin lordiluutnantti Charles Cornwallis ja Irlannin asioiden pääsihteeri lordi Castlereagh saivat tehtäväkseen taivutella Irlannin poliittisen eliitin enemmistön hyväksymään unionilaki. Asiaa helpotti se, että vuoden 1798 kapinan jälkeen osa Irlannin protestanteista pelkäsi katolisen enemmistön väkivaltaisuuksia siinä määrin, että he olivat valmiit hyväksymään unionin saadakseen suojaa briteiltä. Monet katoliset taas olivat valmiita tarttumaan Pittin lupaukseen odotettavissa olevasta emansipaatiosta. Lakiehdotus kohtasi vastarintaa Irlannin parlamentissa, ja ensimmäisessä äänestyksessä tammikuussa 1799 se hävisi äänin 111–106. Lakia vastustivat tuolloin myös useat siihen asti briteille lojaalit Irlannin hallituksen jäsenet, jotka pian erotettiin viroistaan.
Englannin hallitus päätti hankkia unionilain tueksi riittävän enemmistön lahjomalla edustajia rahalla ja kunnianosoituksilla. Varsinkin Castlereagh teki kaikkensa kääntääkseen mahdollisimman monen edustajan pään keinolla tai toisella. Parlamentin kokoonpanon muuttamiseksi alahuoneen vaalipiirejä lakkautettiin ja ylähuoneeseen tehtailtiin uusia lordeja. Uusi esitys tuotiin Irlannin parlamentin käsittelyyn 15. tammikuuta 1800. Vaikka itse Henry Grattan ilmaantui johtamaan vastarintaa esitystä vastaan, se hyväksyttiin lopulta alahuoneessa äänin 138–96. Laki hyväksyttiin molempien maiden parlamenteissa 28. maaliskuuta 1800 ja kuningas vahvisti sen 1. elokuuta. Laki astui voimaan 1. tammikuuta 1801. Lain myötä valtion nimi muuttui Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneeksi kuningaskunnaksi.
Seuraukset

Pittin kaavailemat muutokset katolisten asemaan jäivät pitkäksi aikaa toteutumatta, sillä kuningas Yrjö III ei hyväksynyt niitä. Unionia tukeneet Irlannin katoliset piispat olivat pettyneitä. Test Act kumottiin lopulta vuonna 1829, minkä jälkeen myös Irlannin katoliset saattoivat tulla valituiksi Ison-Britannian parlamenttiin. Tämän muutoksen aikaansaanut Daniel O’Connell ryhtyi 1840-luvulla kamppailemaan näkyvästi unionilain kumoamisen puolesta, mutta ei saanut vastakaikua Englannissa. Myöhemmin Irlannin ja Ison-Britannian unionin säilyttämisen kannattajia alettiin kutsua unionisteiksi.
Irlannin ja Ison-Britannian valtiounioni päättyi joulukuussa 1921 allekirjoitettuun ja vuotta myöhemmin voimaanastuneeseen sopimukseen, jolla perustettiin Irlannin vapaavaltio. Pohjois-Irlannin osalta unioni on edelleen voimassa.
The 10th Anniversary Album

| The 10th Anniversary Album Kari Peitsamon Skootteri |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1987
 Formaatti: LP-levy
 Tyylilaji: Rock
 Levy-yhtiö: Pyramid
Kari Peitsamon muut julkaisut
| Amatöörirakastaja 1986 | The 10th Anniversary Album 1987 | Vedestä nousee hai 1988 |
The 10th Anniversary Album on Kari Peitsamon Skootterin albumi vuodelta 1987.
Kappaleet > A-puoli

Ota iisisti – 2.05
Kari muuttaa puuhun – 2.47
Kyyneleet – 2.55
Näinkö se käy – 2.43
Kyky löytää kultaa – 3.12
Saanko ajaa sinut jeepillä aavikon halki kotiin – 2.21
Kappaleet > B-puoli

Kapina uppoavassa laivassa – 5.35
99 ja puoli (ei riitä) – 3.08
Naisten kiekonheiton pronssimitalli – 2.46
Bugattiin – 2.23
Kun on yö – 3.54
Uuno Helminen

Uuno Johannes Helminen (24. huhtikuuta 1897 Pori – 19. heinäkuuta 1972 Pori) oli suomalainen rakennusmestari ja rakennusurakoitsija, joka tunnetaan lukuisista Poriin ja sen ympäristökuntiin 1920–1960-luvuilla valmistuneista rakennuksista. Hänen yrityksensä urakoimia ovat muun muassa Porin vesitorni ja Nakkilan kirkko. Helminen kuului myös Porin Sato Oy:n perustajaosakkaisiin. Hän kuoli liikenneonnettomudessa saamiinsa vammoihin 75-vuotiaana heinäkuussa 1972.
Töitä

Porin kaupungin puhelinlaitos, 1928
Antinlinna, Pori, 1929
Porin vesitorni, 1936
Nakkilan kirkko, 1937
Porin kauppahallin laajennus, 1939
Harjavallan sairaalan B-sairaala, 1962
Uuno Hiironen

Uuno Valdemar Hiironen (24. helmikuuta 1901 Vehkalahti – 8. elokuuta 1974 Espoo) oli suomalainen muurari ja ammattiyhdistysjohtaja, joka sai sosiaalineuvoksen arvonimen.
Uuno Hiirosen vanhemmat olivat muurari Tobias Hiironen ja Matilda Mikkola ja puoliso vuodesta 1929 Agnes Sesilia Ristola (1904–1993). Hiironen kävi kolme luokkaa yhteiskoulua. Hän oli isänsä tavoin muurari, sanomalehti Raivaajan taloudenhoitaja Kotkassa 1945 ja sitten SAK:n toimitsija ja toinen sihteeri 1946–1966.
Hiirosella oli luottamustehtäviä Suomen Muurarien Liitossa 1930- ja 1940-luvuilla ja hän oli SAK:n edustaja sosiaalipolitiikan ja työlainsäädännön asiantuntijana monissa komiteoissa ja toimikunnissa. Hiironen myös toimitti Yleisradion Sosiaalinen kirjelaatikko -ohjelmaa 1956–1967 sekä opetti ja luennoi Ammattiyhdistysopistossa, Pohjolan opistossa ja Työväen akatemiassa. Sosiaalineuvoksen arvonimen hän sai 1966.
Aiheesta muualla

Uuno Hiironen Biografiasampo.
Uuno Hiironen toverituomioistuimessa eli kommunistit ammattiyhdistys- ja puoluelogiikan välissä, 1998, Mikko Majander (julkaisussa Aave vai haave, ss. 237-273)
Uuno Hakola

Uuno Harald Hakola, vuoteen 1936 Skog (6. kesäkuuta 1909 Lestijärvi – 1. elokuuta 2002) oli suomalainen liikennöintialan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.
Hakolan vanhemmat olivat maanviljelijä, leipuri Erik Edvard Skog ja Vera Maria Östermark ja puoliso vuodesta 1937 opettaja Saima Siviä Viikari. Hakola kävi kansakoulun ja kaksi vuotta maamieskoulua.  Henkilöautoliikenteen hän aloitti vuonna 1926 ja hankki ensimmäisen oman autonsa liikennöintikäyttöön vuonna 1929. Linja-autoliikennöitsijänä Hakola toimi vuodesta 1936, yhdessä serkkunsa Urho Lintisen kanssa. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Hakola aloitti vuonna 1945 kokonaan oman yrityksen, hankkien sille sekä linja-autokalustoa että liikennöintireittejä. Yritys harjoitti myös tilausajoja kotimaassa ja ulkomailla ja Hakola olikin perustamassa jo 1950-luvulla Suomen ensimmäisiä bussimatkailuun erkoistuneita matkatoimistoja. Hakolan yrityksestä kasvoi suurimpia Keski-Pohjanmaalla. Liikenneneuvoksen arvonimen vuonna 1969 saaneella Hakolalla oli myös useita luottamustehtäviä.  Yrityksensä toimitusjohtajan tehtävästä hän siirtyi hallituksen puheenjohtajaksi vuonna 1975. Hakola lahjoitti puolisoineen 1977–1978 alkupääoman Suomen Kulttuurirahastolle nimikkorahastoa varten.
Aiheesta muualla

Patriootin pitkällä tiellä, 2001, Aaro Marjakangas