stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valio
Organisaatio > Valion tuotantolaitokset Suomessa

Valiolla on tuotantolaitoksia kahdellatoista paikkakunnalla.
Vuonna 1965 aloittaneella Haapaveden tehtaalla valmistetaan pääasiassa Oltermanni-juustoa.
Vuonna 1971 perustetulla Helsingin mehutehtaalla Pitäjänmäellä valmistetaan yrityksen kaikki mehut, marjakeitot ja glögi. Yhtiö ilmoitti kesällä 2024 lopettavansa tuotannon Pitäjänmäellä vuonna 2026.
Joensuun tehtaalla valmistetaan esimerkiksi tuorejuustoja ja harkkojuustoja
Jyväskylässä valmistetaan erikoismaitoja kuten laktoositonta maitoa.
Lapinlahden tehtaalla valmistetaan Valion lastenruokia ja juustoja kuten edam- ja emmentaljuustoja.
Oulun tehtaalla Maikkulassa valmistetaan tuoremaitotuotteita kuten viilejä, piimää ja jogurttia.
Riihimäen tehtaalla on valmistettu Valiojogurtti tuotemerkin tuotteita 1960-luvun lopulta lähtien. Vuonna 2017 valmistui uusi moderni välipalatehdas nykyisen Riihimäen vanhan tehtaan rinnalle. Riihimäellä valmistetaan myös Oddlygood-tuotteita.
Seinäjoen tehtaalla valmistetaan esimerkiksi raejuustoa, Oivariini-levittettä, maitojauhetta ja voita.
Vuonna 1974 perustetussa ja vuonna 1984 Valion omistukseen siirtyneessä Suonenjoen tehtaassa valmistetaan hilloja, marmeladeja ja makeita täytteitä.
Turengin tehtaassa on valmistettu lastenruokia 1970-luvulta lähtien, ja tehtaalla valmistetaan myös UHT-käsittelymenetelmällä eli iskukuumennuksella valmistetut tuotteet Turengissa valmistetaan myös Oddlygood-tuotteita.
Vantaan tehtaalla valmistetaan muun muassa sulatejuustoja.
Äänekoskella valmistetaan Aura-sinihomejuustoa ja Valio Eila -salaattijuustoa. Aura-juustoa alettiin valmistaa Turussa vuonna 1935, Äänekoskelle sen tuotanto siirtyi vuonna 1968.
Organisaatio > Yhteistyökumppaneita

Valiolla on yhteisyritys St1:n kanssa. Suomen Lantakaasu aikoo rakentaa 8–10 biokaasu- ja nesteytyslaitosta vuoteen 2030 mennessä. Laitokset tuottavat maitotilojen lannasta ja muista sivuvirroista uusiutuvaa biokaasua, jota hyödynnetään liikenteen polttoaineena. Ensimmäinen laitos rakennetaan Pohjois-Savoon. Nesteytettyä biometaania tuottava laitos ja sen viereen sijoittuva biokaasumädättämö on tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2026. Laitoksen vuosittainen kapasiteetti on noin 125 gigawattituntia ja sen avulla maatalouden ja liikenteen päästöjä voidaan vähentää vuosittain 71 000 tonnia. Yritys aikoo hajauttaa biokaasutoimintaansa jopa yksittäisille maatiloille. Laitoksella on tarkoitus tuottaa myös kiertolannoitetta, jolla voidaan korvata fossiilisiin raaka-aineisiin perustuvia lannoitteita. Biokaasua on tarkoitus myydä St1:n raskaan liikenteen tankkauspisteillä. Valio ja St1 aikovat käyttää lantabiokaasua myös omiin tarpeisiinsa.
Valio tutkii hiilensidontaa esimerkiksi Ilmatieteen laitoksen ja Luonnonvarakeskuksen kanssa.
Valiolla on yhteinen tutkimus- ja kehitysyhteistyö biotekniikkayritys Eniferbion kanssa Pekilo-mykoproteiinin hyödyntämisestä. Projektin tavoite on hyödyntää maitotuotteiden valmistuksen sivuvirtana syntyviä raaka-aineita Pekilon tuotantoon.
Tuotteet

Valio pyrkii luomaan maidolle parhaan mahdollisen arvon, maitotuoton, joka maksetaan Valio-ryhmän maidontuottajille osuuskuntien kautta tilityshintana.
Vuonna 2022 Valiolla oli valikoimissaan noin 950 suoraan kuluttajille suunnattua tuotetta. Tukkukauppansa kautta Valio tarjosi ammattilaisostajille 30 000 nimikettä, esimerkiksi elintarvikkeita, päivittäistavaroita ja toimistotarvikkeita. Tuotteet hankittiin yli 800 tavarantoimittajalta. Tuotteista yli 4000 tuli ulkomailta yli sadalta tavarantoimittajalta.
Tuotteet > Lisenssit

Valio lisensoi eli myy teknologiaosaamistaan meijeriyrityksille. Lisensoinnissa Valio antaa ostajalle käyttöoikeuden Valion tietotaitoon ja patentteihin määräajaksi, minkä lisäksi Valio toimii tarvittavan ainesosan toimittajana. Esimerkiksi laktoosittomuuteen liittyviä lisenssejä myydään ympäri maailmaa.
Tuotteet > Valion tuotemerkkejä

Vuonna 2022 Valion valikoimissa oli esimerkiksi seuraavia brändejä:
Aura (1935)
Eila
Gefilus (1990)
Koskenlaskija (myyty vuodesta 1933)
Luomu
Mifu
Oddlygood
Oivariini
Oltermanni (1981)
Onni
Play
Polar
Profeel
Valio Jäätelöfabriikki
Valio Hyvä Suomalainen Arki
ValSa
Latte
Tuotteet > Valion maitopohjaisia tuotteita

Valion vanhoja ja perinteisiä tuotteita ovat muun muassa juustot kuten Koskenlaskija, Viola (1934), Aura ja Oltermanni sekä muut tuotteet Grandi (1971), HYLA (1978) ja Gefilus. Aura on Suomessa sinihomejuustojen markkinajohtaja.
1970-luvulla Valio alkoi tutkia ja kehittää ensin vähälaktoosisten tuotteiden valmistusmenetelmiä, 1990-luvulta lähtien laktoosittomien tuotteiden valmistusmenetelmiä. Ensimmäinen vähälaktoosinen Hyla-tuote tuli myyntiin vuonna 1978 ja ensimmäinen laktoositon tuote, kevytmaitojuoma vuonna 2001. Koska laktoosi on maidon merkittävä aineisosa, EU-lainsäädäntöä on tulkittu niin että laktoositonta maitoa tulee kutsua maidon sijaan laktoosittomaksi maitojuomaksi.
Valio myy voitaan yli 30 maahan. Sitä ostavat esimerkiksi teollisuusasiakkaat Euroopassa, Aasiassa ja Yhdysvalloissa. Valion voita käytetään esimerkiksi leipomoissa, valmisruokateollisuudessa, meijereissä ja jäätelönvalmistuksessa. Voin lisäksi Valion rasvatuotteita ovat Valio Oivariini ja Valio KevytLevi. Vajaat kymmenen vuotta markkinoidun Voilevin nimi muutettiin KevytLeviksi syyskuussa 1999. Nimenmuutoksen syy oli EU:n rasva-asetuksessa, joka kielsi voi-sanan käytön tuotteissa, jotka sisälsivät kasvirasvaa. 25-vuotias Voimariini taas muuttui Oivariiniksi tammikuussa 2005.
Tuotteet > Valion kasvipohjaiset tuotteet

Vuonna 2021 Valion kasvipohjaisten tuotteiden pääraaka-aine oli kaura. Valio nosti niiden proteiinipitoisuutta esimerkiksi herneillä ja pavuilla. Oddlygood-tuotteitaan se vei esimerkiksi Ruotsiin, Baltian maihin ja Yhdysvaltoihin. Valio toi markkinoille ensimmäiset Oddlygood-tuotteet vuonna 2018. Valikoimiin kuuluu esimerkiksi gurtti-välipaloja, kaurajuomia, kahviin tarkoitettuja barista-juomia sekä juustonkaltaisia valmisteita.
Tunnustuksia

Yli 50 vuotta Valion laboratoriossa työskennellyt Artturi Ilmari Virtanen on ainoa suomalainen Nobelin kemianpalkinnon saaja
Valion pääjohtajista vuorineuvoksen arvonimen ovat saaneet  Pellervo Saarinen vuonna 1966, Åke Virkola vuonna 1976, Erkki Ahola vuonna 1980,  Iikka Haka vuonna 1990 ja Matti Kavetvuo vuonna 1998.
Valio voitti Grand One -palkinnon vuonna 2015 parhaasta käyttäjäkokemuksesta valio.fi -verkkopalvelussa. Kategoriassa palkitaan mobiili- ja verkkopalveluita, joiden suunnittelussa on kiinnitetty erityistä huomiota kokonaisvaltaiseen käyttäjäkokemukseen.
Vuonna 2018 Valion voi voitti suolaamattomien voiden maailmanmestaruuden Yhdysvalloissa järjestetyssä kilpailussa.
Valio Oltermanni ja Valio Oivariini on valittu luotetuimmiksi merkeiksi omissa juusto- ja voikategorioissaan esimerkiksi vuonna 2016 Valittujen Palojen järjestämässä Luotetuin Merkki -tutkimuksessa.
Yhteiskuntavastuu

Valio sai vuonna 2024 Business Finlandilta avustusta 10 miljoonaa euroa. Vuonna 2021 suomalaiset kuluttajat valitsivat Valion Suomen vastuullisimmaksi brändiksi Sustainable Brand Index -tutkimuksessa kahdeksatta kertaa peräkkäin.
Valio haluaa nollata tuottamansa maidon hiilijalanjäljen vuoteen 2035 mennessä.
Vuonna 2015 Valio otti käyttöön sataprosenttisesti uusiutuvan maitotölkin ensimmäisenä maailmassa. Tölkkien kartonki valmistettiin puukuidusta ja muoviosat sokeriruokoteollisuuden sivuvirrasta saatavasta kasvietanolista. Vuodesta 2018 lähtien kaikki Valion harjakattoiset maito-, piimä-, jogurtti- ja kermapakkaukset on valmistettu kokonaan kasvipohjaisista materiaaleista.
Valio käynnisti vuonna 2018 vastuullisuusohjelman , jonka sisältöä täydennettiin vuonna 2022. Ohjelma kannustaa maitotilallisia tekemään eläinten hyvinvointiin liittyvää vastuullisuustyötä, joka ylittää lainsäädännön vaatimukset. Valio maksaa tiloille vastuullisuuslisää.  Tuottajille tarjotaan muun muassa hiiliviljelykoulutuksia ja Valio Carbo -laskuri, jolla voidaan laskea tilalla tuotetun maidon hiilijalanjälki. Lisiä maksettiin aluksi eläinten hyvinvointia parantavista toimista ja toukokuusta 2023 lähtien myös esimerkiksi laiduntamisen lisäämisestä, luonnon monimuotoisuuden edistämisestä ja hiilijalanjäljen pienentämistä edistävistä toimenpiteistä. Parsinavetoista halutaan siirtyä pihattoihin ja lisätä laiduntamista. Vuonna 2022 vastuullisuusohjelman piiriin kuuluivat kaikki Valion maitotilat, eli noin 80 prosenttia suomalaisesta maidosta.
Vuonna 2019 Valio kertoi kehittäneensä ensimmäiset suomalaisiin viljelyolosuhteisiin tarkoitetut peltojen hiilensidontaa parantavat nurmisiemenseokset. Valio Carbo -seokseen kuuluu timoteitä, valko- ja puna-apilaa, ruoko- ja nurminataa. Monilajisuuden avulla peltomaa monimuotoistuu, sitoo typpeä ja lisää hiilensidontaa. Valio-maidon tuotannosta tuli täysin soijatonta. Joulukuussa Valio sitoutui Science Based Targets -organisaation asettamiin ilmastotavoitteisiin.
Valio Akatemia -ohjelmalla yhtiö tukee lasten ja nuorten liikuntaa.
Kirjallisuutta

Perko, Touko: Valio ja suuri murros. Otava 2005. ISBN 9789511205142.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valio Wikimedia Commonsissa
Valion kotisivut
Valion tytäryhtiöt
Finlandia Cheese
Nordic Dairy Holding
Rushold M
OOO Valio
Valio Center Odintsovo
Valio Baltic
Valio Eesti
Võru Juust
Valio Danmark
Valio International (Latvia)
Valio International (Liettua)
Valio Shanghai
Valio Sverige
Valion ensimmäinen epävirallinen logo vuosina 1905–1955
Valion kermajäätelöä vuodelta 1942
Valion liikemerkki, tyylitelty separaattorin kansi, otettiin käyttöön vuonna 1955, jolloin Valio täytti 50 vuotta.
Valion maitoauton tankki
Valion voita Tbilisissä, Georgiassa
Valion pääkonttori Helsingin Pitäjänmäellä kuvattuna vuonna 2009
Valio ja Pirkka maitoja
Elaine Cunningham

| Elaine Cunningham> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. elokuuta 1962 (ikä 62)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tyylilajit:  fantasia
Aiheet:  Forgotten Realms
Aiheesta muualla
elainecunningham.com (englanniksi)
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Elaine Cunningham (s. 12. elokuuta 1962) on yhdysvaltalainen fantasia- ja tieteiskirjailija. Hänet tunnetaan erityisesti Forgotten Realms -fantasiamaailmaan sijoittuvista töistään.
Cunninghamin suosituimpia hahmoja ovat puolihaltia Arilyn Kuunterä, bardi Danilo Thann ja omapäinen drow-velhotar Liriel Baenre. Cunninghamin suomennetuista teoksista Arilyn ja Danilo seikkailevat Laulut ja miekat -sarjassa ja Liriel Drowprinsessa-sarjassa.
Teokset > Suomennetut teokset

Laulut ja miekat -sarja
Haltian varjo (2001; Elfshadow 1991)
Haltialaulu (2002; Elfsong 1994)
Hopeavarjot (2003; Silver Shadows 1996)
Perhesalaisuus (2004; Thornhold 1998)
Unikristallit (2005; The Dream Spheres 1999)
Drowprinsessa -sarja
Drowin tytär (2000; Daughter of the Drow 1995)
Juonien verkossa (2000; Tangled Webs 1996)
Tuulenkävijä (2004; Windwalker 2003)
Kuninkaita ja neuvonantajia -sarja
Velhohurtta.  (The Magehound, 2000.)  Suomentanut Sari Kare. Jalava, 2006.  ISBN 951-887-363-1
Tulvaportti.  (The Floodgate, 2001.)  Suomentanut Mika Renvall. Jalava, 2008.  ISBN 978-951-887-391-7
Velhosota.  (The Wizardwar, 2002.)  Suomentanut Mika Renvall. Jalava, 2008.  ISBN 978-951-887-408-2
Teokset > Suomentamattomat teokset

Evermeet: Island of Elves (1998)
City of Splendors: A Novel of Waterdeep (yhdessä Ed Greenwoodin kanssa, 2005)
Forgotten Realms -antologiat
The Bargain – Realms of Valor (1993)
The More Things Change – Realms of Infamy (1994)
The Direct Approach – Realms of Magic (1995)
Rite of Blood – Realms of the Underdark (1996) / The Best of the Realms, Book 1 (2003)
Secrets of Blood, Spirits of the Sea – Realms of the Arcane (1997)
Speaking with the Dead – Realms of Mystery (1998)
Fire is Fire – Realms of the Deep (2000)
A little Knowledge – Realms of Shadow (2002)
Gorlist's Dragon – Realms of Dragons (2004)
Tähtien sota -romaanit
Dark Journey
The Changeling -sarja
Shadows in the Darkness (2004)
Aiheesta muualla

Kotisivut (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Muut:  IdRef
Hellevi Salminen

| Hellevi Salminen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. helmikuuta 1941 Lapua
Kuollut: 31. maaliskuuta 2020 (79 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  Kirjailija
Kirjailija
Esikoisteos:  Baby (1962)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Hellevi Salminen (oik. Hellevi Marja-Liisa Matihalti, o.s. Salminen; 19. helmikuuta 1941 Lapua – 31. maaliskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen nuorten- ja lastenkirjailija. Hänen kirjansa kuvaavat nuorten elämää realistisesti näiden omista lähtökohdista.
Elämä ja ura

Salminen kävi koulunsa Kauhavalla ja valmistui ylioppilaaksi Kauhavan lukiosta vuonna 1959. Hän opiskeli Vaasan kauppaopistossa ja valmistui ylioppilasmerkonomiksi vuonna 1960, minkä jälkeen hän työskenteli erilaisissa toimistotehtävissä. Salmisen esikoisteos Baby ilmestyi vuonna 1962. Samana vuonna hän oli yksi Pohjanmaan Kirjailijat ry:n neljästätoista perustajajäsenestä.
Salminen asui Kauhavalla lapsuudestaan vuoteen 1999, jolloin muutti Helsinkiin. Salminen toimi vapaana kirjailijana vuosina 1980–1999 ja vuodesta 2008 lähtien, Ortodoksiviestin toimittajana vuosina 1999–2006 sekä Aamun Koitto -lehden vs. päätoimittajana 1992–1993 ja 2007–2008. Vuosina 1974–1979 hän oli Vaasan läänin kirjallisuuden läänintaiteilija ja vuosina 1980–1982 Vaasan läänin taidetoimikunnan jäsen. Vuosina 1983–1985 ja 1989–1991 hän oli taidetoimikunnan puheenjohtaja. Salminen oli leski, ja hänellä oli poika ja tytär.
Tuotannon pääpiirteitä

Salmisen nuortenkirjat kuvaavat aidosti ja rehellisesti, nuorten omasta näkökulmasta, nuoria ja heidän ongelmiaan. Useimmissa romaaneissa tarina kerrotaan minämuodossa. Salminen ottaa kantaa nuorten puolesta, nuorten ehdoilla. Hänen henkilögalleriaansa kuuluu sekä tyttöjä että poikia, futiksen pelaajia, rokkibändissä soittajia, teatterikärpäsen puremia ja uskonnollisten ja moraalisten kysymysten kanssa kamppailevia teini-ikäisiä. Salminen kuvaa heidän unelmiaan, pettymyksiään ja yksinäisyyttään, olematta koskaan tuomitseva tai liian opettavainen.
Romaani Kymmenen pistettä neitsyydestä (1987) kertoo päähenkilö Katariinan viimeisestä kouluvuodesta ja ensimmäisestä suuresta rakkaudesta, joka tuottaa karvaan pettymyksen osoittautuessaan homoseksuaaliksi. Salminen kirjoittaa mutkikkaasta tilanteesta rohkeasti ja ennakkoluulottomasti.
Romaani Jerry (1988) on kirja jalkapallon maailmasta. Sen 16-vuotias päähenkilö Juhani eli Jerry on yksinhuoltajaäidin poika, joka kärsii äidin holtittomien elämäntapojen ympäristössä herättämästä pahennuksesta. Salminen kuvaa Jerryn kautta murrosikäisen nuoren ulkoista rajuutta ja sisäistä herkkyyttä. Jerry sijoittaa kaiken energiansa futisharjoituksiin ja laiminlyö koulutyön, koska jalkapallo tuntuu olevan ainoa keino ulos hänen kammoamastaan ankeasta elämästä. Tässä tilanteessa kuvaan tulee kaunis Lotta, johon Jerry rakastuu, mutta romaanin loppu  ei ole kuitenkaan onnellinen. Salminen ei aliarvioi nuoria lukijoitaan keksimällä kirjoihinsa romanttisia patenttiratkaisuja vaan kirjoittaa nuorille rehellisesti ja realistisesti.
Toisenlaisesta nuoren ihmisen kriisistä kärsii Sara, Käppyrä-romaanin (1991) päähenkilö. Saran vanhemmat ovat uskonnollisia, äiti ortodoksi ja isä luterilainen, ja Saran on rippikoulukesänään päätettävä, kumman vanhemman uskonnon hän valitsee. Nuoren tytön kipeästä henkisestä itsenäistymisestä kertovassa kirjassaan Salminen kuvaa myös ortodoksien perinteitä.
Vaikka useimmat Salmisen kirjat on tarkoitettu teini-ikäisille tai nuorille aikuisille, hän kirjoitti myös lastenkirjoja, kuten teoksen Pikku sammakkoprinssi (1996), josta Salminen sai Topelius-palkinnon. Kirjassa pieni vammainen Kaaro kokee seikkailuja mielikuvituslemmikkinsä Milkakuun kanssa, ja tällöin hänen puheensa ei takeltele ja jalat liikkuvat kuten terveellä. Milkakuun avulla Kaaro oppii myös lukemaan ja kirjoittamaan, vaikka sitä ei kukaan olisi uskonut. Teos on viisas, lämmin ja hellä lastenromaani siitä, kuinka itseensä uskomalla pääse vaikka läpi harmaan kiven.
Teokset > Nuortenkirjat

Baby (1962)
Syyskuun harmaa sade (1964)
Paperisiili (1967)
Sanovat Allisoniksi (1972)
Mikä sun on Saila?  (1974)
Enkelikasvo (1976)
Mä en mene kouluun (1977)
Äitini La Marguerite (1979)
Mökkijuhannus (1980)
Aikalisä (1980)
Viidestoista yö (1981)
Anna ja Saapasjalka (1982)
Klarinetinsoittaja putoaa katolta (1983)
Sivari.  Otava, 1984.  ISBN 951-1-07998-0
Elämä on ehkä (1986)
Kymmenen pistettä neitsyydestä.  Otava, 1987.  ISBN 951-1-09769-5
Jerry.  Otava, 1988.  ISBN 951-1-10371-7
Neljä päivää Napsolahtisen elämästä (1989)
Käppyrä (1991)
Niin mieletön ikävä (1995)
Siipiä vaille enkeli (2000)
Hello, I love you.  Helsinki:  Otava, 2013.  ISBN 978-951-1-26601-3
Teokset > Lastenkirjat

Pikku sammakkoprinssi (1996)
Pekko ja jänis Joplin (1998)
Pojat ja pankkiryöstäjä (1999)
Naapuriin muuttaa noita (2004)
Tinjan keinukesä (2007)
Samuel ja Kekkosen puku (2011)
Kuinka pikku Täplästä tuli iso koira (2012)
Palkinnot ja tunnustukset

Oy Valistuksen palkinto 1963
Topelius-palkinto 1981 ja 1997
Suomen Maakuntakirjailijat ry:n palkinto 1985
Valtion nuorisokirjallisuuspalkinto 1985 ja 1989
Vaasan läänin taide- ja kulttuuripalkinto 1995
Valtion 5-vuotinen taiteilija-apuraha 1996
Aiheesta muualla

Hellevi Salmisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (tilaajille)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Suomi (KANTO)
Sälgrundin majakka

Sälgrundin majakka
| --- | --- |
Sijainti:  Kaskinen Suomi
Sijaintipaikka:  Sälgrund (d) 
Vesistö:  Selkämeri 
| --- | --- |
Arkkitehti:  Hampus Dalström 
Korkeus:  25  m  
Materiaali:  tiili 
Värit:  Valkoinen, punainen 
Luokitus:  valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö (d) 
Osa kohdetta:  Sälgrundin majakka, luotsiasema ja Laxhamn (d) 
| --- | --- |
Valmistunut:  1875 
Otettu käyttöön:  13. syyskuuta 1875 
| --- | --- |
Valon korkeus:  30,2  m 
Valonkanto:  29,8  km 
Valon ominaisuudet:  LFl W 30s 
| --- | --- |
ARLHS:  FIN051 
Admiralty:  C4318 
List of Lights:  28883 
MarineTraffic:  1000005998 
NGA:  116-17708 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sälgrundin majakka on Pohjanlahdella Selkämerellä  Sälgrundin saarella Kaskisten edustalla sijaitseva majakka, joka valmistui 1875. Se on Suomen ensimmäinen majakka, joka jo alun pitäen valmistui petrolikäyttöiseksi. Sen on suunnitellut Axel Hampus Dahlström. Majakan valo sytytettiin 13. syyskuuta 1875. Majakka maalattiin puna-valkoraitaiseksi. Aluksi sen punaisen valon kantomatka oli 11,5 meripeninkulmaa, mutta kun siitä poistettiin 1925 punaiset varjolasit, kantomatka kasvoi 16 meripeninkulmaan. Tornin pinta rapattiin 1931. Majakka automatisoitiin 1966, kun se kytkettiin valtakunnan verkkoon.
Majakan ympärillä on pari pientä asuinrakennusta sekä suuri entinen luotsiasema. Majakkarakennuksia ylläpitää nykyisin Kaskisten kaupunki. Se on suosittu matkailukohde. Luotsiaseman majoitusta ja kahvilaa on hoidettu kesäisin yrittäjävetoisesti. Kesälle 2025 Kaskisten kaupunki kuitenkin haki poikkeuksellisesti luotsiasemalle majakanvartijaa työsuhteeseen kolmeksi kuukaudeksi. Pesti oli huippusuosittu ja hakemuksia tuli 150 kappaletta.
Sälgrundin saaren eteläpäässä oli jo 1700-luvun alussa merimerkkinä riukukeko, joka säilyi siellä aina 1800-luvulle saakka. Keko purettiin 1850, ja sen tilalle rakennettiin valoton tunnusmajakka.
Sälgrundin majakalta on osallistuttu Kansainväliseen majakka- ja majakkalaivaviikonloppuun elokuun kolmansina viikonloppuina vuosina 2001–2005 ja 2007–2014. Myös 2023 otetaan osaa.
Kirjallisuutta

Seppo Laurell, Valo merellä, Suomen majakat 1753-1906, John Nurmisen säätiö, 2009 ISBN 978-952-9745-28-9
Venäjän avaruusjärjestö

| Venäjän avaruusjärjestö> Федеральное космическое агентство |
| --- | --- |
 Roskosmos Logo
Perustettu:  1990
Toimiala:  avaruustoiminta
Päämaja:  Baikonur, Kazakstan
Viralliset kielet:  Venäjä
Johtaja:  Vladimir Popovkin 29.4.2011 lähtien
Päätöksentekoelin:  Glavkosmos-avaruushallinto
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Venäjän avaruusjärjestö (ven. Федеральное космическое агентство, Roskosmos) on 1990-luvun alussa perustettu Venäjän federaation avaruushallinto. Sen vastuulla on Venäjän siviiliavaruustoiminta sekä ilmailu- ja avaruustekniikan tutkimus.
Nimi

Venäjän avaruusjärjestön kansainvälinen nimi on vaihtunut viime vuosina. Eräs nimen muoto on RKA eli  Российское авиационно-космическое агентство, jota vastaa englanninkielinen nimi "Russian Aviation and Space Agency".  Myös nimitys Federal Space Agency (FSA) on näkynyt 2000-luvulla mm. venäläisten tietotoimistojen sivuilla. Nykyisin Venäjän avaruusjärjestö tunnetaan yleisimmin nimellä Roskosmos (englantilainen muoto: Roscosmos).
Historia

Venäjän avaruusjärjestö perustettiin Neuvostoliiton hajottua. Neuvostoliiton avaruusohjelma oli asevoimien alaisuudessa eikä avaruushallinto-organisaatiota ollut. Raketti- ja avaruusalussuunnittelija Sergei Koroljov oli kuolemaansa (v. 1966) asti jotakuinkin yhtä kuin Neuvostoliiton avaruusohjelma. Häntä korkeammalla tasolla Neuvostoliiton avaruusohjelmaa johti sotamarsalkka Dmitri Ustinov. Vuonna 1986 perustettiin Glavkosmos-avaruushallinto, jonka pohjalle Venäjän avaruusjärjestö rakentui. Venäjän avaruusjärjestö käyttää Neuvostoliiton aikana luotuja valmiuksia – muun muassa rakettikeskuksia, suunnittelutoimistoja, satelliittitehtaita, maa-asemia.
Venäjän avaruusjärjestö tuli avaruusalalla 1990-luvulla kuuluisaksi rahapulastaan. Näin uutisoitiin etenkin NASAn johtaman ISS-avaruusasemaohjelman tilannekuvissa, joissa tarinoissa venäläisten talousongelmat peittivät NASAn monet kansalliset ongelmat. ISS-avaruusasemaohjelman viiveet johtuivat 1990-luvulla pääosin NASAn hitaasta toteutusaikataulusta, jolla se pyrki rajoittamaan budjetoidun rahoituksen vuosittaista kulutusta. Lopulta rakennettu ISS perustuu Neuvostoliiton Mir-2-avaruusaseman suunnitelmaan. ISS-aseman moduuleista suurin osa on venäläistä alkuperää, mukaan lukien ensimmäinen moduuli, jonka Yhdysvallat osti, jotta sai aseman "kivijalan" juridisesti omakseen.