stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMAS Encounter

| HMAS Encounter |
| --- | --- |
 HMAS Encounter

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Devonportin telakka
Kölinlasku:  28. tammikuuta 1901
Laskettu vesille:  18. kesäkuuta 1902
Palveluskäyttöön:  Royal Navy: 26. kesäkuuta 1905 RAN: 1. heinäkuuta 1912
Poistui palveluskäytöstä:  15. elokuuta 1929
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 880 t
Pituus:  115 m
Leveys:  17 m
Syväys:  6,3 m
Koneteho:  12 500 hv
Nopeus:  21 solmua (39 km/h)
Aseistus
Aseistus:  11 × BL 6″ (152 mm) Mk VII -tykkiä 9 × QF 12 naulan 12 cwt -laivatykkiä 2 × 18″ torpedoputkea
HMAS Encounter oli Britannian kuninkaallisessa laivastossa ja ensimmäisessä maailmansodassa Australian laivastossa palvellut Challenger-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 28. tammikuuta 1901. Alus laskettiin vesille 18. kesäkuuta 1902 kumminaan Devonportin telakan johtaja Sturges-Jacksonin puoliso ja valmistui 26. kesäkuuta 1905. Alus otettiin laivaston palvelukseen 21. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään komentaja C. F. Thursby.
Palvelus

Uudenvuoden aattona 1905 alus liitettiin Britannian kuninkaallisen laivaston Australiaan sijoitettuun laivueeseen. Seuraavien kuuden vuoden aikana alus vieraili useaan otteeseen Australian, Uuden-Seelannin ja Tyynenmeren saarten satamissa, vaikka pääosa toiminnoista olikin normaalia rauhanajan rutiinipalvelusta.
Britannian amiraliteetti määräsi aluksen lainattavaksi Australialle merikelpoiseksi koululaivaksi, koska Australian tilaaman risteilijä HMAS Brisbanen valmistus oli viivästynyt. Alus siirrettiin vuonna 1912 nimettynä HMAS Encounteriksi, ja aluksen miehistöstä kysyttiin vapaaehtoisia siirtymään aluksen mukana kolmeksi vuodeksi Australian maksamilla palkoilla. Alus otettiin palveluskäyttöön 1. heinäkuuta Australian laivaston ensimmäisenä risteilijänä.
Alus liitettiin ensimmäisen maailmansodan alkaessa Tyynenmeren laivueeseen, jonka mukana se otti osaa Saksan Uuden-Guinean valtaamiseen. Se valtasi 12. elokuuta saksalaisen Zambezin ja tulitti 14. syyskuuta Toma Ridgeä tukiessaan maajoukkoja. Alus tuki 24. joulukuuta maihinnousua Madangiin. Se valtasi 25. huhtikuuta 1915 saksalaisen purjealus Elfrieden.
Encounter poistettiin palveluksesta 30. syyskuuta 1920 ja se sijoitettiin reserviin. Alus nimettiin 1. tammikuuta 1923 HMAS Penguiniksi, minkä jälkeen se palveli majoitusaluksena. Alus poistettiin lopullisesti palveluksesta 15. elokuuta 1929. Se upotettiin 14. syyskuuta 1932 Sydneyn edustalle.
Gniezno

| Gniezno |
| --- | --- |
 Gnieznon tuomiokirkko
 vaakuna
 Gniezno
 Koordinaatit: 52°32′N, 17°36′E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Iso-Puola
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  40,6 km²
Väkiluku (2019)  (arvio):  68 217
 
 www.um.gniezno.pl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gniezno (saks. Gnesen) on kaupunki Ison-Puolan voivodikunnassa läntisessä Puolassa noin 50 kilometriä Poznańin kaupungista itään. Kaupungissa asui vuoden 2019 arvion mukaan 68 217 asukasta. Gniezno on samannimisen kunnan hallintokeskus.
Historia

Gniezno oli Puolan ensimmäinen pääkaupunki. Valtion muodostuessa 900-luvulla sitä hallitsivat Piast-sukuiset kuninkaat. Heidän pääkaupunkinaan toimi Gniezno. Jo 800-luvulla Gniezno oli keskus, josta käsin Puolan aateli kokosi aluetta yhteistoimintaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gniezno Wikimedia Commonsissa
HMAS Hobart (D 39)

| HMAS Hobart |
| --- | --- |
 HMAS Hobart

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Defoe Shipbuilding Company, Bay City, Michigan
Kölinlasku:  26. lokakuuta 1962
Laskettu vesille:  9. tammikuuta 1964
Palveluskäyttöön:  18. joulukuuta 1965
Poistui palveluskäytöstä:  2000
Loppuvaihe:  upotettu sukelluskohteeksi
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 370 t
Pituus:  133 m (vesiraja) 134,4 m (kokonaispituus)
Leveys:  14,4 m
Syväys:  6,1 m
Koneteho:  70 000 shp
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  21 upseeria ja 312 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  2 × 5″/L54 Mk42 -tykkiä 1 × Mk13 -ohjusten laukaisualusta Terrier-ohjuksille 2 × Vulcan Phalanx CIWS 2 × 324 mm Mk32 -torpedoputkea 2 × Ikara-sukellusveneentorjuntaohjusten laukaisualustaa
HMAS Hobart (viirinumerot D 39 ja 39) oli Australian kuninkaallisen laivaston vuonna 1965 palvelukseenotettu Perth-luokan ohjushävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Defoe Shipbuilding Companylta Bay Citystä Michiganista Yhdysvalloista, missä köli laskettiin 26. lokakuuta 1962. Se laskettiin vesille 9. tammikuuta 1964 kumminaan Australian Yhdistyneiden kansakuntien edustajan puoliso rouva D. O. Hay ja  otettiin palvelukseen 18. joulukuuta 1965 Bostonin laivastontelakalla.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 12. toukokuuta 2000 ja upotettiin sukelluskohteeksi Yankalillanlahdelle Etelä-Australian rannikolle.
Muistolaatta aluksen sukelluskohteeksi upottamisesta.
Guy Lavocat

| Guy Lavocat> Euroopan parlamentin jäsen |
| --- | --- |
 12.1.2024–15.7.2024  
Ryhmä:  Uudistuva Eurooppa -ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. helmikuuta 1963 (ikä 61) Pondichery, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Tiedot
Puolue:  Renessanssi
Guy Lavocat (s. 14. helmikuuta 1963 Pondichery, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Lavocat edustaa Renessanssi-puoluetta. Lavocat toimi Euroopan parlamentin jäsenenä tammikuusta 2024 heinäkuuhun 2024 saakka. Hän edusti Euroopan parlamentissa Uudistuva Eurooppa -ryhmää.
Aiheesta muualla

Guy Lavocat Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Grzegorz Krychowiak

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Grzegorz Krychowiak
Syntymäaika: 29. tammikuuta 1990 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Gryfice, Puola
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 186 senttimetriä
Seura
Seura: Lokomotiv Moskova
Junioriseurat
2005–2006: Arka Gdynia
2006–2008: Bordeaux
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2012 | Bordeaux | 2 | (0) |
| 2009–2011 | → Reims | 54 | (4) |
| 2011–2012 | → Nantes | 21 | (0) |
| 2012–2014 | Reims | 70 | (8) |
| 2014–2016 | Sevilla | 58 | (2) |
| 2016–2019 | Paris Saint-Germain | 11 | (0) |
| 2017–2018 | → West Bromwich Albion | 27 | (0) |
| 2018–2019 | → Lokomotiv Moskova | 27 | (2) |
| 2019– | Lokomotiv Moskova | 52 | (18) |
Maajoukkue
| 2008– | Puola | 81 | (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. kesäkuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18. kesäkuuta 2021 .
Grzegorz Krychowiak (s. 29. tammikuuta 1990 Gryfice, Puola) on puolalainen jalkapalloilija. Hän edustaa venäläistä Lokomotiv Moskovaa ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Krychowiak siirtyi kesäkuussa 2012 ranskalaisseura Bordeauxista toiseen ranskalaiseen Reimsiin kolmivuotisella sopimuksella.
Heinäkuussa 2014 Krychowiak teki nelivuotisen sopimuksen espanjalaisseura Sevillan kanssa. Sen jälkeen hän on edustanut ranskalaista Paris Saint-Germainia ja lainasopimuksella englantilaista West Bromwich Albionia ennen siirtymistään Venäjälle.
Maajoukkueura

Krychowiak on pelannut Puolan alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Puolan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran joulukuussa 2008 ystävyysottelussa Serbiaa vastaan. Hän on kesäkuun 18. päivään 2021 mennessä pelannut 81 A-maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia: marraskuussa 2014 EM-karsintaottelussa Georgiaa, lokakuussa 2015 EM-karsintaottelussa Irlantia, kesäkuussa 2018 MM-lopputurnauksen alkulohko-ottelussa Senegalia ja marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Israelia vastaan.
Krychowiak pelasi EM-kilpailuissa 2016 täyden ajan joukkueensa kaikissa viidessä ottelussa. Hän teki joukkueensa voiton sinetöineen viidennen maalin Sveitsiä vastaan pelatun neljännesvälierän ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa.
Aiheesta muualla

Grzegorz Krychowiakin tilastot National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
Puolan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Szczęsny |
2 Pazdan |
3 Jędrzejczyk |
4 Cionek |
5 Mączyński |
6 Jodłowiec |
7 Milik |
8 Linetty |
9 Lewandowski |
10 Krychowiak |
11 Grosicki |
12 Boruc |
13 Stępiński |
14 Wawrzyniak |
15 Glik |
16 Błaszczykowski |
17 Peszko |
18 Salamon |
19 Zieliński |
20 Piszczek |
21 Kapustka |
22 Fabiański |
23 Starzyński |
Valmentaja Nawałka
Puolan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Szczęsny |
2 Pazdan |
3 Jędrzejczyk |
4 Cionek |
5 Bednarek |
6 Góralski |
7 Milik |
8 Linetty |
9 Lewandowski |
10 Krychowiak |
11 Grosicki |
12 Białkowski |
13 Rybus |
14 Teodorczyk |
15 Glik |
16 Błaszczykowski |
17 Peszko |
18 Bereszyński |
19 Zieliński |
20 Piszczek |
21 Kurzawa |
22 Fabiański |
23 Kownacki |
Valmentaja Nawałka
Puolan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Szczęsny |
2 Piątkowski |
3 Dawidowicz |
4 Kędziora |
5 Bednarek |
6 Kozłowski |
8 Linetty |
9 Lewandowski |
10 Krychowiak |
11 Świderski |
12 Skorupski |
13 Rybus |
14 Klich |
15 Glik |
16 Moder |
17 Płacheta |
18 Bereszyński |
19 Frankowski |
20 Zieliński |
21 Jóźwiak |
22 Fabiański |
23 Kownacki |
24 Świerczok |
25 Helik |
26 Puchacz |
Valmentaja Sousa
Puolan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Szczęsny |
2 Cash |
3 Jędrzejczyk |
4 Wieteska |
5 Bednarek |
6 Bielik |
7 Milik |
8 D. Szymański |
9 Lewandowski |
10 Krychowiak |
11 Grosicki |
12 Skorupski |
13 Kamiński |
14 Kiwior |
15 Glik |
16 Świderski |
17 Żurkowski |
18 Bereszyński |
19 S. Szymański |
20 Zieliński |
21 Zalewski |
22 Grabara |
23 Piątek |
24 Frankowski |
25 Gumny |
26 Skóraś |
Valmentaja Michniewicz
HMAS Hawkesbury (K363)

| HMAS Hawkesbury |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Morts Dock and Engineering Company, Sydney
Kölinlasku:  24. elokuuta 1942
Laskettu vesille:  24. heinäkuuta 1943
Palveluskäyttöön:  5. heinäkuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  14. helmikuuta 1955
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 340 t (standardi) 1 923 t (kuormattu)
Pituus:  91,85 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,18 m
Syväys:  3,66 m
Koneteho:  5 500 ihp (4,1 MW)
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  140
Aseistus
Aseistus:  2 × QF 4"/L40 Mk XIX -tykkiä yksiputkisina CP Mk XXIII -asennuksina 3 × Bofors 40 mm ilmatorjuntatykki 1 × Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 2 × Squid-sukellusveneentorjuntaheitintä 150 syvyyspommia
HMS Hawkesbury (viirinumero K363) oli Australian kuninkaallisen laivaston vuonna 1944 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisen maailmansodan lopulla.
Valmistus

Alus tilattiin 16. elokuuta 1941 Morts Dock and Engineering Companyltä Sydneystä, missä köli laskettiin 24. elokuuta 1942. Alus laskettiin vesille 24. heinäkuuta 1943 kumminaan rouva Ashley ja otettiin palvelukseen 4. heinäkuuta 1944 ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni Howard J. Weston.
Hairuddin Omar

Hairuddin Omar (s. 29. syyskuuta 1979) on malesialainen jalkapalloilija. Hänen seuroinaan ovat olleet Terengganu FA, Pahang FA ja PBDKT T-Team FC. Lisäksi hän on Malesian jalkapallomaajoukkueen jäsen.
Aiheesta muualla

National Football Teams: Hairuddin Omar (englanniksi)
Haavio

Haavio on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aale Tynni-Haavio (o.s. Tynni, vuosina 1940–1960 Tynni-Pirinen, 1913–1997), runoilija, Martti Haavion puoliso
Annikka Haavio-Tapaninen (s. 1939), kirjailija, Jaakko Haavion tytär
Ari Haavio (1932–2016), sosiologi
Elina Haavio-Mannila (s. 1933), sosiologi, Martti Haavion tytär
Heikki Haavio (1901–1977), rehtori, Martti Haavion veli
Jaakko Haavio (1904–1984), pappi, kirjailija, Martti Haavion veli
Elsa Enäjärvi-Haavio (1901–1951), yhteiskunnallinen vaikuttaja, Martti Haavion puoliso
Martti Haavio (1899–1973), kansanrunoudentutkija, kirjailija nimellä P. Mustapää
Martti H. Haavio (1897–1966), pedagogi, teologi.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Gnisvärdin laivalatomukset

| Gnisvärdin laivalatomukset> Gnisvärds skeppssättningar |
| --- | --- |
 Suurin laivalatomus Gotlannissa
Sijainti
 Gnisvärdin laivalatomukset
Koordinaatit:  57°30′30″N, 18°8′27″E
Valtio:  Ruotsi
Paikkakunta:  Gotlanti
Historia
Tyyppi:  Laivalatomus
Ajanjakso:  1100–500 eaa.
Huippukausi:  pronssikausi
Kulttuuri:  Skandinavian pronssikausi
Aiheesta muualla
  Gnisvärdin laivalatomukset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gnisvärdin laivalatomukset sijaitsevat Toftassa Länsi-Gotlannissa Ruotsissa. Alueella, joka johtaa Gnisvärdin kalasatamaan, on useita laivalatomuksia ja hautaröykkiöitä. Ne ovat erinomaisesti säilyneitä, vaikka ne ajoitetaan nuorempaan Skandinaviseen pronssikauteen, millä tarkoitetaan Monteliuksen periodeja IV–VI eli 1100–500 eaa.
Alueen haudat ja laivalatomukset

Gotlannin suurin latomus, joka on 47 metriä pitkä ja 7 metriä leveä, tunnetaan Gnisvärdin laivalatomuksen nimellä. Se on rakennettu noin 100 kivestä, jotka on nostettu pystyyn reunakivetystä rakennettaessa. Keula- ja peräkivet ovat 1,3 metriä pitkiä ja ovat muita kiviä pitempiä. Laivaa reunustaa kaksi pienempää kehäkivetystä.
Vajaa 100 metriä etelään edellisestä sijaitsee toinen laivalatomus, joka on 36 metriä pitkä ja 4 metriä leveä. Sen lähelle on kasattu myös hautaröykkiö eli hiidenkiuas ja kaksi pienempiä ja pyöreitä kehäkivetyksiä. Hiidenkiukaan leveys on 16 metriä. Viereinen laivalatomus on hiidenkiuasta pienempi ja osittain tuhoutunut.
Noin 200 metriä itään sijaitsee kalmisto, jossa on hautaröykkiö ja kahdeksan pyöreää kehäkivetystä. Myös kalasataman ja laivalatomusten välissä on hautaröykkiö, jonka halkaisija 23 metriä ja korkeus 2,7 metriä.
Valokuvia

Näkymä tieltä
Näkymä tien suuntaan
Aiheesta muualla

Guteinfo.com (ruotsiksi)
Segotland.se (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hovipuolue

Hovipuolue oli puolue Ruotsissa vapauden ajalla. Se koostui ryhmittymistä, jotka halusivat laajentaa kuninkaan valtaa. Puolue oli olemassa jo 1720-luvulla, mutta siitä tuli merkittävä vasta, kun Aadolf Fredrik nousi valtaistuimelle vuonna 1751.
Yksi puolueen johtajista oli ruotsalainen eversti Johan Ludvig Hårdh, joka oli mukana kuninkaanvallan kasvattamiseen tähdänneessä vuoden 1756 salaliitossa. Se oli vallankaappausyritys, joka epäonnistui huonon toteutuksensa vuoksi. Kiinni saadut salaliittolaisiset mestattiin, mutta Hårdh onnistui pakenemaan Norjaan.
Kun vuoden 1756 vallankaappausyritys epäonnistui, hattupuolue murskasi hovipuolueen, joka sen jälkeen tuki myssyjä vuoteen 1765. Sitten se taas siirtyi kannattamaan hattuja, kun myssyt eivät lupauksestaan huolimatta tarkistaneet valtiomuotoa kuninkaanvaltaa vahvistavaan suuntaan.
Heini Kataja-Kantola

| Heini Kataja-Kantola |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. tammikuuta 1968 (ikä 56) Porvoo
Kansalaisuus:  Suomalainen
Ammatti:  kanttori, urkuri, kirjailija, runoilija ja säveltäjä
Arvonimi: Director cantus
Puoliso:  Asko Kantola, avioliitto 1999
Muut tiedot
Aktiivisena:  1992-
Koulutus: Musiikin maisteri, A-kanttori
Heini Johanna Kataja-Kantola (o.s. Kataja, s. 29. tammikuuta 1968 Porvoo) on suomalainen kanttori, urkuri, kirjailija, runoilija ja säveltäjä. Heini syntyi pappisperheeseen. Isä Jussi Kataja oli teologian maisteri, myöhemmin kirkkoherra ja äiti maatalous- ja metsätieteiden maisteri Ulla Kataja (o.s. Kuivalahti). Musikaalinen ja runoileva tytär Heini on tehnyt runoteoksia, hengellisiä lauluja ja sävellyksiä nuoresta lähtien. Raamattuopiston työkautena hän urakoi 400 laulun pohjaehdotuksen Viidennen herätysliikkeen laulukirjalle ja keksi sille nimen Viisikielinen. Myös uusien evankelisten laulujen kokoelmaa Siionin kannel 2 tehtäessä Heinin osuus toimituskunnassa oli merkittävä.
Opinnot

Heini Kataja pääsi ylioppilaaksi 1987 opiskeltuaan Linikkalan lukiossa Forssassa.
Kataja lähti opiskelemaan Sibelius-Akatemiaan (SibA) Helsingissä, josta valmistui musiikin maisteriksi 1994. Samana vuonna hän sai valmiiksi A-kanttorin tutkinnon, jota varten Kataja opiskeli ylimmän tason opinnot SibA:ssa syventymiskohteinaan urkujensoitto ja virsiprojekti.
Lisäksi Kataja-Kantolana hän on tehnyt kasvatustieteen ja teologian opintoja Helsingin ja Itä-Suomen yliopistoissa.
Oma perhe

Kataja vihittiin pastori Asko Kantolan kanssa 1999, jolloin Heinistä tuli Kataja-Kantola. Perheeseen syntyi neljä lasta.
Työura

Valmistuttuaan Kataja-Kantola aloitti Helsingin Kulosaaressa kanttorina ja vt. nuorisonohjaajana 1994-1995 ja jatkoi Suomen Raamattuopiston kanttorina ja musiikinopettajana 1995-2002. Hangon suomalaisen seurakunnan kanttorina hän oli 2004-2005. Tampereen hiippakuntakanttorina Kataja-Kantola toimi 2006-2007 sekä Ilmajoen seurakunnan kanttorin virassa hän oli 2007-2010 ja 2012-2018. Välillä 2011-2012 hän hoiti hiippakuntasihteerin virkaa Lapuan tuomiokapitulissa. Jokioisten seurakunnan kanttorina Kataja-Kantola on ollut vuodesta 2019 alkaen. Vuosivälillä 2022-2023 hän hoiti Evankelisen lähetysyhdistys ELY ry:n musiikkisihteerin tointa.
Huomioita

Kataja-Kantola oli Viulunsoittaja katolla samannimisessä musikaalissa Ypäjän musiikkiteatterissa 1990-1991.
Lapuan hiippakunnan tuomiokapituli myönsi Kataja-Kantolalle Director cantus –arvonimen 2014.
Kataja-Kantolan tuotantoa > I Kirjoja

Ristisanoja: kanttorin kirpeimmät kirkkorunot. Perussanoma Oy, 2002
Ilmassa iloa: kanttorin kotirunoja. Perussanoma Oy, 2004
Polvesta polveen täällä - messumateriaalia veisusukupolvelle. Tampereen hiippakunta, 2008
Koti niin kuin kotilolla: lukkarin uudet luvut. Perussanoma Oy,  2009
Aurinko- ja toimikunta: kanttorin runot keittiössä, merellä ja ilmassa. Perussanoma Oy, 2011
Kastemuistoksi, Teksti Heini Kataja-Kantola; Kuvitus taiteilija Riikka Juvonen. Perussanoma Oy, 2013
Tuulista päivää: kanttorin pneumaattiset runot. Perussanoma Oy, 2016
Sata katajaa: Heini Kataja-Kantolan koottuja ja uusia runoja. Virta Kustannus, 2024
Kataja-Kantolan tuotantoa > II Levytyksiä

Luther soi Suomessa: Sana seisoo vahvana. CD, Urkurina ja levyn kokoajana Heini Kataja-Kantola. Perussanoma Oy, 1997
Joki virtaa. Heini Kataja-Kantolan omia sävellyksiä. CD. Ilmajoki: Heini Kataja-Kantola, 2012
Taivainen tähti. CD. Tuottaja Heini Kataja-Kantola. Jokioinen: Jokioisten seurakunta, 2022.
Taivaan tilkkuja – uutta ja vanhaa Siionin kannelta. CD, tuottaja Heini Kataja-Kantola. Evankelinen lähetysyhdistys ELY ry, 2024.
Kataja-Kantolan tuotantoa > III Sävellyksiä ja lauluja > Kantaatteja

Sibelius-Akatemian kirkkomusiikkiosaston 40-vuotiskantaatti, 1992.
Jokioisten seurakunnan 100-vuotiskantaatti ”Myös isämme uskoivat ennen”, 2001.
Tähtitaivaskantaatti: virren 459 ja psalmin 8 säkeiden pohjalta. Heini Kataja-Kantola. Suomen kanttori-urkuriliitto, 2015
” Voisinpa Jeesuksestani”- kantaatti Ilmajoen kirkon 250-vuotisjuhlaan 2016
Kataja-Kantolan tuotantoa > III Sävellyksiä ja lauluja > Lauluja

Jumala ompi linnamme - urkusarja virren 170 pohjalta. Luther soi Suomessa,1997
Niin kuin sade ja lumi – 6 laulua lapsille ja nuorille. Yhteiskustannus (Canto-kustannus). 1999
Oikea joulu. Sekakuorosävellys Elli Katajan runoon. Yhteiskustannus (Canto-kustannus), 1999.
Tule, rakkaani. 3 häälaulua. Yhteiskustannus (Canto-kustannus) 2000
Heinillä härkien - jouluinen sarja uruille. Yhteiskustannus. (Canto-kustannus), 2001
Laulu kiertää kirkkovuotta -lapsi- ja nuorisokuorolauluja. Yhteiskustannus (Canto-kustannus)  2002
Joki virtaa -laulu, sävelletty Kyrönjoen varrella Koskenkorvalla kasvaneelle isälleni Jussi Katajalle. 2012
Psalmi 150 sekakuorolle. Yhteiskustannus (Canto-kustannus) 2016
Alkusoittoja pohjoismaisessa urkualkusoittokokoelmassa (Cantando)
Kataja-Kantolan tuotantoa > III Sävellyksiä ja lauluja > Lauluja kokoelmissa

Raamattulauluja lapsikuorolle 1.  Lasten Keskus, 1993
Siionin Kannel: evankelinen laulukirja. Sley-media, 1999
Jalanjälkiä hiekassa. Kamarikko Oy, 2005
Dim dam dom, Kirjapaja, 2007
Polvesta polveen täällä. Tampereen hiippakunnan jumalanpalvelus- ja musiikkityö, 2008
Lasten virsi, Lasten keskus, p. 2012 ja p. 2022
Viisikielinen. Perussanoma, 2014
Pikkukannel: lasten evankelinen laulukirja. Sley-media, 2016
Laulutuuli. Lasten keskus, 2018
Raamattulauluja: lapsikuoroille. Lasten Keskus ja Kirjapaja, 2018
Ipanoiden kirkkokäsikirja. Perussanoma Oy, 2022
Siionin kannel 2: Uusia evankelisia lauluja. Sley-media, 2022
Nuorena urkurina
Säveltäjä ja lauluntekijä
Guy Laroche

Guy Larochen syklaaminpunainen villaleninki vuodelta 1968.
Guy Laroche [ɡi la'ʁɔʃ] (16. heinäkuuta 1921 La Rochelle, Ranska – 17. helmikuuta 1989 Pariisi) oli ranskalainen muotisuunnittelija ja muotihuoneen perustaja.
Suku ja koulutus

Guy Laroche syntyi Atlantin rannikkokaupungissa La Rochellessa tunisialais-juutalaisen hotellinpitäjän pojaksi. Hän haaveili lääkärin urasta kunnes näki muotinäytöksen ja päätti ryhtyä vaatesuunnittelijaksi. Hän meni nuorena Pariisiin, jossa työskenteli hatuntekijän opissa. Toisen maailmansodan jälkeen hän työskenteli kaksi vuotta New Yorkissa 7. Avenuella hatuntekijänä. Hän palasi Ranskaan ja pääsi Jean Dessèsin assistentiksi vuonna 1949, jossa hän työskenteli kahdeksan vuoden ajan. Vuonna 1955 hän oli opintomatkalla Yhdysvalloissa tutustumassa valmisvaateteollisuuden markkinointiin ja jakeluun.
Muotitalo

Vuonna 1956/1957 Guy Laroche päätti perustaa oman muotihuoneen Pariisiin avenue Franklin D. Rooseveltille. Hän esitteli ensimmäisen kokoelmansa keväällä 1957. Hän tuli tunnetuksi naisten asujen mielenkiintoisista väriyhdistelmistä kuten vaaleanpunainen, topaasinsininen, turkoosi, korallinpunainen ja oranssi; vaatteiden taidokkaasta leikkauksesta sekä käytännöllisyydestä ja moniin muihin muotiguruihin verrattuna nöyrästä ja vaatimattomasta luonteestaan. 1960-luvun keskivaiheilla Laroche arvosteli ankarasti polven yläpuolelle ulottuvaa, Britanniasta alkunsa saanutta minihamemuotia ja sanoi sen sopivan vain teinitytöille uimarannoilla ja maaseudulla.
Parfyymit ja miestenvaatteet tulivat mukaan Guy Larochen tuoteohjelmaan vuonna 1966. Vuonna 1966 Laroche esitteli ensimmäisen naisten tuoksunsa Fidjin, suunnitteli miesten valmisvaatteita ja avasi Guy Laroche Monsieur -putiikin. Hän loi muitakin tuoksuja, kuten vuonna 1972 Drakkar, vuonna 1977 J'ai Osé, vuonna 1982 Drakkar Noir, vuonna 1986 Clandestine, vuonna 1993 Horizon ja vuonna 1999 Drakkar Dynamik.
1970-luvulla hän lopetti valmisvaatteiden suunnittelun keskittyäkseen haute coutureen. 1980-luvun lopulla hän omisti noin 250 putiikia ympäri maailmaa. Muotihuone laajeni 1970-luvulla, kun suurkaupunkeihin eri puolilla maailmaa perustettiin omia boutique-myymälöitä. Niitä oli Larochen kuoleman aikoihin 1980-luvun lopussa 50, joista 20 Yhdysvalloissa. 1980-luvun loppupuolella Guy Laroche voitti kahdesti arvostetun Kultainen sormustin (ransk. Dé d'Or) -palkinnon kauden parhaasta vaatemallistosta.
Hänet muistetaan erityisesti empire-linjaisista mekoistaan, joiden materiaali on koottu kevyesti kohotetuiksi vyötärönauhoiksi, sekä räätälöidyistä housupuvuistaan. Larochen alaisuudessa on työskennellyt useita tunnettuja suunnittelijoita. Vuonna 1957 Azzedine Alaia tuli  työskentelemään muotitaloon useaksi vuodeksi, vuosina 1955–1958 Valentino työskenteli Larochella, ja Issey Miyake oli myös Larochen suunnittelija vuosina 1966–1968.
Käännös suomeksi
HMAS Warrego (D70)

| HMAS Warrego |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fairfield Shipbuilding and Engineering Company, Govan Cockatoo Island Dockyard
Kölinlasku:  joulukuu 1910
Laskettu vesille:  4. huhtikuuta 1911
Palveluskäyttöön:  1. kesäkuuta 1912
Poistui palveluskäytöstä:  19. huhtikuuta 1928
Tekniset tiedot
Uppouma:  750 t
Pituus:  75 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,4 m
Syväys:  2,69 m
Koneteho:  10 000 shp
Nopeus:  26 solmua
Miehistöä:  66-73
Aseistus
Aseistus:  1 × BL 4″ Mk VIII -tykkiä 3 × QF 12 naulan 12 cwt -laivatykkiä P Mk I -asennuksina 3 × 18″ (450 mm) torpedoputkea
HMAS Warrego oli Australian laivaston vuonna 1912 palvelukseenotettu River-luokan torpedovenehävittäjä.