stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vivarium

| Vivarium |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lorcan Finnegan
Käsikirjoittaja:  Garret Shanley
Tuottaja:   John McDonnell  Brendan McCarthy 
Säveltäjä:  Kristian Eidnes Andersen
Kuvaaja:  MacGregor
Leikkaaja:  Tony Cranstoun
Pääosat:   Jesse Eisenberg  Imogen Poots  Jonathan Aris 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Irlanti, Tanska, Belgia
Levittäjä:  Vertigo Releasing
Ensi-ilta:   2019-5-1818. toukokuuta 2019 (Cannes)  2020-3-2727. maaliskuuta 2020 (Irlanti)  
Kesto:  97 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vivarium on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut kauhu- ja tieteiselokuva, jonka pääosissa näyttelevät Jesse Eisenberg ja Imogen Poots.
Elokuva on irlantilainen, tanskalainen ja belgialainen yhteistuotanto, joka sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 18. toukokuuta 2019. Elokuva kertoo pariskunnasta, joka ostaa asunnon merkilliseltä Yonderin esikaupunkialueelta, jossa kaikki asunnot ovat identtisiä.
Juoni

Elokuva alkaa kohtauksella, jossa käenpoikanen valtaa linnunpesän työntäen pesän asukkaan oikeat poikaset ulos pesästä.
Ala-asteen opettaja Gemma (Imogen Poots) ja hänen poikaystävänsä Tom (Jesse Eisenberg) etsivät omaa asuntoa. Omituinen kiinteistönvälittäjä Martin (Jonathan Aris) tarjoaa heille asuntoa Yonderin esikaupunkialueelta, ja vie heidät katsomaan asuntoa numero 9. Asunnolla Martin kyselee heiltä heidän lastenhankintasuunnitelmistaan, ja katoaa äkkiarvaamatta kesken asuntoesittelyn. Gemma ja Tom lähtevät ajamaan talolta pois, mutta näkevät joka puolella vain identtisiä asuntoja ja päätyvät yhä uudestaan asunnon 9 ovelle. He eivät voi muuta kuin yöpyä asunnossa, jota Martin heille tarjosi.
Vastaanotto

Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 72 prosenttia arvosteluista on ollut myönteisiä. Sivuston mukaan elokuvassa on kiinnostavia ideoita, ja se yhtälailla hämmentää ja kiehtoo katsojaansa. Myös näyttelijäsuorituksia kehuttiin. Jotkut kriitikot rinnastivat elokuvan asetelman niin nykypäivän kapitalismiin kuin käynnissä olevaan koronaviruspandemiaan. Elokuvan voi nähdä myös metaforana ihmiselämän merkityksestä. Kriitikko Jared Mobarak rinnastaa elokuvan päähenkilöiden synkän tilanteen todellisuuteen: kapitalistisessa maailmassa ihmiset ovat vain välineitä ja yksilöllisyys vain valeasu. Ihmiset sopeutuvat vallitsevaan järjestelmään, ostavat talon ja lisääntyvät luoden näin itselleen korvaajat pitämään kapitalistista koneistoa käynnissä. Tämä tehdään täysin vapaaehtoisesti, koska siitä on tullut luonnonmukaista.
Galați (piirikunta)

| Galațin piirikunta Județul Galați |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Romania
Kehitysalue:  Sud-Est
Historiallinen alue:  Moldavia
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Galați
Pinta-ala:  4 466 km²
Väkiluku (2021 (alustava)):  494 349
 – väestötiheys:  110,7 as./km²
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  GL
 
Consiliul Județului Galați
Galați on piirikunta Romanian Moldaviassa. Piirikunnan pääkaupunki on Galați. Sen pinta-ala on 4 466 km², ja siellä on noin 494 349 asukasta (vuonna 2021).
Maantiede

Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 4 466 km². Alueella virtaavat Prut- ja Siretjoet, jotka yhdistyvät Tonavaan Tulcean piirikunnan rajalla.
Galațin piirikunta rajautuu idässä Moldovan tasavallan Cahulin piiriin, lännessä Vrancean piirikuntaan, pohjoisessa Vasluin piirikuntaan sekä etelässä Brăilan ja Tulcean piirikuntiin.
Kaupungit ja kunnat > Kaupungit

Galați
Tecuci
Târgu Bujor
Berești
Kaupungit ja kunnat > Kunnat

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Bălăbănești  Bălășești  Băleni  Băneasa  Barcea  Berești  Berești-Meria  Brăhășești  Braniștea  Buciumeni  Cavadinești  Cerțești  Corni  Corod |  Cosmești  Costache Negri  Cuca  Cudalbi  Cuza Vodă  Drăgănești  Drăgușeni  Fârțănești  Foltești  Frumușița  Fundeni  Ghidigeni  Gohor  Grivița |  Independența  Ivești  Jorăști  Liești  Măstăcani  Matca  Movileni  Munteni  Nămoloasa  Negrilești  Nicorești  Oancea  Pechea  Piscu |  Poiana  Priponești  Rădești  Rediu  Scânteiești  Schela  Șendreni  Slobozia Conachi  Smârdan  Smulți  Suceveni  Țepu  Tudor Vladimirescu  Tulucești |  Umbrărești  Valea Mărului  Vânători  Vârlezi  Vlădești |
Väestö

Vuoden 2021 väestönlaskennan arvion mukaan piirikunnassa oli 494 349 asukasta, ja sen väestötiheys oli 110,7 asukasta neliökilometrillä.
Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 98 prosenttia, venäläisiä, ukrainalaisia ja romaneja 2 prosenttia.
| Vuosi | Piirikunnan väestönkasvu |
| --- | --- |
1948: 341 797
1956:  396 138
1966:  474 279
1977:  581 561
1992:  641 011
2002:  619 556
2011:  507 402
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Galaţin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Piirikunnan viralliset internetsivut (romaniaksi)
Romanian piirikunnat
Alba
Arad
Argeș
Bacău
Bihor
Bistrița-Năsăud
Botoșani
Brașov
Brăila
Buzău
Caraș-Severin
Călărași
Cluj
Constanța
Covasna
Dâmbovița
Dolj
Galați
Giurgiu
Gorj
Harghita
Hunedoara
Ialomița
Iași
Ilfov
Maramureș
Mehedinți
Mureș
Neamț
Olt
Prahova
Satu Mare
Sălaj
Sibiu
Suceava
Teleorman
Timiș
Tulcea
Vaslui
Vâlcea
Vrancea
Wu Peifu

Wu Peifu Time-lehden kansikuvassa syyskuussa 1924.
Wu Peifu (22. huhtikuuta 1874 Penglai, Shandong – 4. joulukuuta 1939 Peking) oli kiinalainen sotaherra, joka piti hallussaan Kiinan pääkaupunkia Pekingiä 1920-luvun alussa.
Wu palveli Qing-dynastian viimeisinä vuosina kenraali Yuan Shikain komentamassa Beiyangin armeijassa ja kohosi tasavallan perustamisen jälkeen nopeasti korkeisiin asemiin. Ensimmäisenä presidenttinä toimineen Yuanin kuoltua vuonna 1916 Kiina ajautui valtataistelun seurauksena sisäiseen hajaannukseen, ja Wusta tuli vähitellen Pekingin kulloisellekin hallitukselle välttämätön tukija. Kesällä 1920 hän löi Mongolian vastaisella rajalla valtaa pitäneen sotapäällikkö Xu Shuzhengin, joka oli ollut hallitusta kontrolloineen Duan Qiruin tärkein tukija. Sen jälkeen Wu kukisti myös Duanin yhdessä Cao Kunin ja Zhang Zuolinin kanssa.
Vuonna 1922 Wu ajautui sisällissotaan Zhang Zuolinin kanssa, jonka tukialue oli Mantšuriassa ja Pohjois-Kiinassa. Wu varmisti ensin asemansa maan keskiosissa ja ajoi sen jälkeen Zhangin joukot takaisin Mantšuriaan, minkä jälkeen hänestä itsestään tuli Pohjois-Kiinan alueen hallitseva sotaherra. Väliaikaiseksi presidentiksi kutsuttiin takaisin vuonna 1917 syrjäytetty Li Yuanhong ja hallitukseen nimitettiin joitain nuoria uudistusmielisiä, mutta käytännössä Wulla oli sotilasdiktaattorin asema. Wu alkoi suunnitella uutta sotaretkeä Sun Yat-senin johtamaa Etelä-Kiinan hallitusta vastaan koko Kiinan yhdistämiseksi, mutta hän menetti suosiotaan ankaruutensa vuoksi. Hän myös kukisti armottomasti rautatietyöläisten lakon vuonna 1923. Saman vuoden kesäkuussa sotilaat syrjäyttivät presidentti Lin ja myöhemmin uudeksi presidentiksi valittiin Cao Kun. Vuonna 1924 Zhang Zuolin käynnisti uuden hyökkäyksen Wuta vastaan ja löi hänen joukkonsa Tianjinin lähellä. Peking päätyi Zhangin ja tämän uuden liittolaisen Feng Yuxiangin käsiin, jotka ryhtyivät ohjailemaan uutta hallitusta.
Tšiang Kai-šekin johtama Kuomintangin armeija löi Wun joukot lopullisesti Wuhanissa vuonna 1926. Wu pakeni seuraavana vuonna Sichuaniin. Menetettyään valtansa hän vietti vuodesta 1932 hiljaiseloa Pekingissä. Kiinan–Japanin sodan aikana vuonna 1939 japanilaiset tarjosivat hänelle asemaa nukkehallituksen päämiehenä Japanin miehittämässä Pohjois-Kiinassa, mutta hän kieltäytyi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wu Peifu Wikimedia Commonsissa
Werner Teske

Werner Siegfried Teske (24. huhtikuuta 1942 Berliini – 26. kesäkuuta 1981 Leipzig) oli itäsaksalainen Stasi-upseeri, joka tuomittiin maanpetoksen suunnittelusta kuolemaan. Teske oli viimeinen teloitettu henkilö Saksan demokraattisessa tasavallassa. Kuolemanrangaistus lakkautettiin maassa 1987.
Werner Teske opiskeli taloustiedettä Humboldtin yliopistossa Berliinissä ja väitteli tohtoriksi 1969. Jo opiskeluaikanaan hänet värvättiin Stasiin, jossa hän teki palveluksia sen ulkomaantiedusteluosastolle HVA:lle (Hauptverwaltung Aufklärung). 1970-luvun puolivälissä Teske alkoi suunnitella loikkausta länteen. Hän keräsi salaista materiaalia valttikortikseen, mutta epäröi ottaa ratkaisevaa askelta. Pian toisen korkea-arvoisen Stasi-upseerin Werner Stillerin loikkauksen jälkeen Tesken käytökseen alettiin kiinnittää huomiota. Hänet pidätettiin ja asiakirjakätkö löytyi hänen asunnostaan. Sotaoikeus tuomitsi Tesken petoksen suunnittelusta kuolemaan. Rangaistus pantiin täytäntöön Leipzigissa kesäkuussa 1981 niskaan ampumalla. Oikeudenkäynti ja teloitus pidettiin salassa vaimolta ja tyttäreltä, jotka saivat uudet henkilöllisyydet ja siirrettiin asumaan muualle pääkaupungista. Tesken kohtalosta tuli varmuus vasta Saksan jälleenyhdistymisen tapahduttua.
Aiheesta muualla

Dokumenttielokuva Mielkes Rache - Die Hinrichtung des Stasi-Offiziers Werner Teske (Ute Bönnen ja Gerald Endres, ARTE/MDR 2008)(saksaksi)
Flygare

Flygare on ruotsinkielinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Calle Flygare (1907–1972), ruotsalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterikoulun johtaja
Emilie Flygare-Carlén (1807–1892), ruotsalainen kirjailija
John Flygare (1846–1913), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Yoshiko Fujinaga

Yoshiko Fujinaga (s. 15. elokuuta 1981) on japanilainen kestävyysjuoksija.
Fujinaga sijoittui Berliinin MM-kilpailuissa 2009 maratonilla 14:nneksi ajalla 2.29.53. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 hän karsiutui 5 000 metrin juoksun alkuerissä.
Maastojuoksun MM-kilpailuissa Fujinaga saavutti nuorten sarjassa pronssia Belfastissa 1999. Aikuisten sarjassa hän sijoittui 25:nneksi Oostendessa 2001 ja 21:nneksi Belfastissa 2002.
Uransa toistaiseksi parhaan maratonajan 2.25.40 Fujinaga juoksi Lontoon maratonilla huhtikuussa 2011.
Fontevraudin apottiluostari

Fontevraudin apottiluostari
Abbaye de Fontevraud on vuonna 1101 perustettu apottiluostari lähellä Saumurin kaupunkia olevassa Fontevraud-l'Abbayen kunnassa, Anjoun (nykyisin Maine-et-Loiren departementti) maakunnassa Ranskassa.
Perustaminen

Luostarin perusti Robert d'Arbrissel, reformatorinen kirkonmies jolla oli paavi Urbanus II:n tuki. Luostarin erikoisuus oli, että se vastaanotti, tosin toisistaan erillään pitäen, sekä miehiä että naisia. Luostarin ensimmäinen suojelija oli Montseraun herra, jonka linna sijaitsee aivan luostarin läheisyydessä.
Perustajan ajatukset, hän oli kuin feministi jo ennen sanan keksimistä, vetivät luostariin lukuisia naisia. Heistä eräs tunnetuimmista on Bretagnen herttuatar Ermengarde Anjoulainen, joka sai veljensä Anjoun kreivin ja Jerusalemin kuninkaan Fulk V:n tulemaan vierailulle ja siten saamaan moninaisia etuisuuksia luostarille.
Robert d'Arbrissel loi myös aiemmin kokemattoman säännöt luostarille. Niiden mukaan Robertin itsensä kuoltua, mikä tapahtui vuonna 1116, luostarin johtajana olisi oleva abbedissa, joka myös johtaisi miesluostarinkin osuutta. Luostarin ensimmäisenä abbedissana toimikin Petronille de Chemillé. Hänen seuraajansa oli Isabelle d’Anjoun, joka oli Henrik II Plantagenêt'n täti. Hän jälkeensä useat abbedissat olivat hyvin varakkaista ja vaikutusvaltaisista aristokraattiperheistä, heidän joukossaan oli jopa useita Bourbonin kuninkaallisen suvun jäseniä. Vallankumouksen myötä luostari lopetettiin ja sen viimeinen abbedissa kuoli köyhänä Pariisissa.
Hautapaikka

Henrik II Plantagenêt, joka oli Foulque V:n seuraaja ja Englannin kuningas, teki luostarista kuninkaallisen luostarin ja samalla myös dynastiansa hautapaikan. Tämän tähden sekä hänet itsensä, että hänen puolisonsa Aliénor Akvitanialainen, heidän poikansa Rikhard I Leijonamieli, miniänsä Isabelle d'Angoulême (Juhana Maattoman puoliso), Johanna, Henrikin ja Aliénorin tytär sekä heidän lapsenlapsensa Toulousen kreivin ja Narbonnen herttua Raymond VII, ovat haudattuja luostariin. Aliénor Akvitanialainen vietti siellä myös elämänsä loppuvaiheet.
Vankila

Vuosien 1894 ja 1963 välisenä aikana luostari toimi keskusvankilana, joka toimi Clairveux'n kanssa kovimpina pakkotyölaitoksina Ranskassa. Keskimäärin kaksi vankia kuoli joka viikko, joko itsemurhan tai teloituksen tai jonkin muun syyn tähden. Luostarin työpajoissa valmistettiin etenkin nappeja simpukankuorista. Vankila-aika ei kuitenkaan suuremmin muuttanut luostarin keskeisiä rakenteita.
Ranskalainen, toisen maailmansodan jälkeen teoksensa kirjoittanut, kirjailija Jean Genet kirjoitti osittain omaelämäkerrallisen kirjansa Miracle de la rose (suom. 'Ruusun ihme') omista kokemuksistaan noin 30-vuotiaana Fontevrauldin vankilassa.
Nykypäivää

Luostari on toiminut jo yli 20 vuoden ajan merkittävänä kulttuurikeskuksena. Se on myös alueensa merkittävin matkailunähtävyys. Luostarissa on säilynyt erikoinen pyöreä keittiörakennelma, jonka muodostaa suuri keskussavupiippu liesineen sekä sen ympärille olevat pienemmät savipiiput liesineen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fontevraudin apottiluostari valokuvissa (runsaasti)
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Catholic Encyclopedian artikkeli
Rikhard I Leijonamielen ja Isabelle d'Angoulêmen hautakivet
Romaaniseen tyyliin rakennettu luostarin keittiö (restauroitu 1902))
YK:n lapsen oikeuksien komitea

YK:n tunnus.
Yhdistyneiden kansakuntien (YK) lapsen oikeuksien komitea valvoo lapsen oikeuksien yleissopimuksen noudattamista sekä ohjaa sen tulkintaan. Lapsen  perus- ja ihmisoikeudet perustuvat YK:n yleissopimukseen, joka on hyväksytty YK:n yleiskokouksessa vuonna 1989. Suomi on saattanut sopimuksen voimaan lailla vuonna 1991 (SopS 59 ja 60/1991). Lasten oikeuksien komitea koostuu kahdeksastatoista asiantuntijasta, jotka sopimusvaltiot valitsevat kansalaistensa keskuudesta joka neljäs vuosi. Kukin sopimusvaltio voi asettaa ehdokkaaksi yhden kansalaisensa. Komitean nykyinen (2024) puheenjohtaja on Ann Marie Skelton.  Komitealla on kolme pääasiallista tehtävää:
Jäsenvaltioiden toimittamien määräaikaisraporttien tarkastelu.  Arviointi suoritetaan joka viides vuosi, lapsen oikeuksien ja lasten hyvinvoinnin tilasta. Vastauksena saamiinsa raportteihin komitea antaa sopimusvaltioille päätelmiä ja suosituksia lapsen oikeuksien edistämiseksi.
Yksittäisten lasten tai lapsista koostuvan ryhmän tekemien valitusten käsittely. Valituksen voi tehdä, jos kokee sopimusvaltion loukanneen lapsen oikeuksien sopimuksessa tai sen valinnaisissa pöytäkirjoissa tunnustettuja perusoikeuksia. Niihin kuuluvat muun muassa yhdenvertaisuus, oikeus elämään sekä henkilökohtaiseen vapauteen ja koskemattomuuteen  oikeus omaan kieleen ja kulttuuriin, oikeus työhön, oikeus sosiaaliturvaan ja vastuu ympäristöstä.
Lapsen oikeuksien sopimuksen tulkinta ja yleiskommenttien julkaisu. Yleiskommenteissa komitea esittää tulkintansa yksittäisistä lapsen oikeuksien sopimuksen artikloista sekä erilaisista temaattisista kysymyksistä. Yleiskommentit auttavat kaikkia lasten parissa työskenteleviä ymmärtämään lapsen oikeuksien sopimusta ja sen asettamia velvoitteita.
Felicia Day

| Felicia Day |
| --- | --- |
 Felicia Day CES-messuilla Las Vegasissa vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kathryn Felicia Day
Syntynyt: 28. kesäkuuta 1979 (ikä 45) Huntsville, Alabama, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, tuottaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  2001–
Palkinnot
 Voitetut Streamy Awards  2009  * Best Female Actor in a Comedy Web Series  * Best Enmble Cast in a Web Series  2010  * Best Female Actor in a Comedy Web Series  IAWT  2011  * Best Writing (Comedy)  * Best Female Performance (Comedy)  2013  * Best Writing (Non-Fiction)   
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Felicia Day Streamy Awards -tilaisuudessa 2009.
Felicia Day (oik. Kathryn Felicia Day, s. 28. kesäkuuta 1979 Huntsville, Alabama) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja. Hänet tunnetaan muun muassa vierailevista rooleistaan televisiosarjoissa Buffy, vampyyrintappaja, Eureka ja Supernatural, elokuvista Anna palaa 2 ja June sekä internetmusikaalista Dr. Horrible’s Sing-Along Blog. Hän on websarja The Guildin pääosanäyttelijä, käsikirjoittaja ja tuottaja. Vuonna 2011 Day ohjasi ja näytteli websarjassa Dragon Age: Redemption.
Day oli International Academy of Web Television -järjestön hallituksessa vuosina 2009–2012.
Nuoruus

Day syntyi Alabamassa vuonna 1979. Hän kävi kotikoulua, kunnes pääsi collegeen 16-vuotiaana. Day pääsi Texasin yliopistoon saatuaan apurahaa viulistin taidoillaan. Opintojen jälkeen hän muutti Los Angelesiin.
Ura

Day aloitti näyttelijänuran ollessaan kahdeksanvuotias osallistumalla Kuin surmaisi satakielen -näytelmään. Koulujen jälkeen Los Angelesissa hän pääsi indie- ja lyhytelokuviin sekä mainoksiin.
Vuonna 2004 Day sai ensimmäisen suuren roolinsa Penelope Hopen hahmona teinikomediasta Anna palaa 2. Paremmin televisioruutuihin hän pääsi saatuaan roolin Buffy, vampyyrintappaja -sarjasta.
Vuosina 2007–2013 Day käsikirjoitti, tuotti ja näytteli websarjassa The Guild. Maaliskuussa 2012 Day perusti YouTube-kanavan Geek & Sundry, joka jatkoi The Guildin kuudetta kautta. Vuonna 2014 Legendary Entertainment liitti Geek & Sundry -kanavan oman brändinsä alle, mutta Day säilytti vastuun sisällöntuotosta.
Ehdokkuudet ja palkinnot

| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Lisätietoa | Lopputulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Ensimmäinen Streamy Awards | Paras websarjojen naiskoomikko | The Guild | Voitto |
| 2009 | Ensimmäinen Streamy Awards | Paras näyttelijäryhmä websarjoissa (jaettu palkinto) | The Guild | Voitto |
| 2009 | Ensimmäinen Streamy Awards | Paras käsikirjoitus websarjoissa (komedia) | The Guild | Ehdokkuus |
| 2010 | Toinen Streamy Awards | Paras websarjojen naiskoomikko | The Guild | Voitto |
| 2010 | Toinen Streamy Awards | Paras näyttelijäryhmä websarjoissa (jaettu palkinto) | The Guild | Ehdokkuus |
| 2010 | Toinen Streamy Awards | Paras käsikirjoitus websarjoissa (komedia) | The Guild | Ehdokkuus |
| 2012 | Inaugural IAWTV Awards | Paras käsikirjoitus komediasarjoissa | The Guild | Voitto |
| 2012 | Inaugural IAWTV Awards | Paras komediasuoritus (naisista) | The Guild | Voitto |
| 2013 | 2nd Annual IAWTV Awards | Paras käsikirjoitus (ei-fictio) | The Flog | Voitto |
| 2013 | Kolmas Streamy Awards | Paras käsikirjoitus (komedia) | The Guild | Ehdokkuus |
| 2013 | Kolmas Streamy Awards | Paras vieraileva rooli | MyMusic | Ehdokkuus |
Videopelit

| Videopelit> Vuosi | Videopelit> Pelin nimi | Videopelit> Pelin nimi | Videopelit> Rooli | Videopelit> Huom. |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Rock of the Dead | Rock of the Dead | Mary Beth |  |
| 2010 | Fallout: New Vegas | Fallout: New Vegas | Veronica Santangelo |  |
| 2011 | Dragon Age II | Dragon Age II | Tallis | Mark of the Assassin -lisäosa |
| 2012 | Guild Wars 2 | Guild Wars 2 | Zojja |  |
| 2014 | Family Guy: The Quest for Stuff | Family Guy: The Quest for Stuff | Itsenään |  |
Kirjat

| Vuosi | Nimi | Lisätietoa |
| --- | --- | --- |
| 2015 | You're Never Weird on the Internet (Almost) |   |
| – | The Guild (kirjasarja) | websarjan pohjalta syntynyttä kirjallisuutta |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Felicia Day Wikimedia Commonsissa
Felica Dayn kotisivut (englanniksi)
Felicia Day Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Wegberg

| Wegberg |
| --- | --- |
 Wegbergin ydinkeskustaa
 vaakuna
 Wegberg
 Koordinaatit: 51°9′N, 6°17′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Piirikunta:  Heinsberg
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  84,3 km²
Korkeus:  61 m
Väkiluku (2019):  28 163
 – Väestötiheys:  334 as./km²
Postinumero:  41844
Suuntanumero(t):  02431, 02432, 02434, 02436, 02161
 
 www.wegberg.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wegbergin sijainti Heinsbergin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa.
Wegberg on kaupunki Heinsbergin piirikunnassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksan läntisimmässä osassa. Wegbergin historiaa on värittänyt paikkakunnan jako Gelren ja Jülichin herttuakuntiin. Kaupunki tunnetaan myös useista historiallisista vesimyllyistään, ja se on saanut lisänimen Mühlenstadt.
Maantiede

Wegberg sijaitsee osavaltionsa lounaisosassa ja rajoittuu luoteessa Alankomaihin. Etäisyys Mönchengladbachin keskustasta on noin 12 kilometriä lounaaseen. Wegberg on osa Pohjois-Saksan alankoa, kaupungin korkein kohta on 88 metriä mpy ja matalin 49 metriä mpy. Wegbergin alueella virtaa Maasin sivujoki Schwalm.
Wegbergin kantakaupunki on Grenzlandring-kehätien sisällä kaupungin itäosassa.
Historia

Wegbergistä on varhaisin maininta vuodelta 966 keisari Otto I Suuren asiakirjassa. Tuolloin käytettiin kirjoitusasua Berck. Nykyasuunsa nimi taipui 1300-luvulla, jolloin haluttiin ilmentää paikkakunnan sijaintia sotilastien (Heerstraße) varrella. Gelren ja Jülichin herttuakuntien raja kulki vuosisatoja nykyisen Wegbergin alueella Schwalm-joen uomaa mukaillen. Vuosina 1543–1794 Gelren osuus Wegbergistä kuului Itävallan Alankomaihin ja Jülichin osuus puolestaan kuului Tüschenbroichin valtapiiriin. Vuosien 1794–1815 ranskalaisvallan jälkeen Wegberg liitettiin Preussiin ja hallinnollinen hajanaisuus päättyi 1820, kun Jülichin alueen kylät liitettiin Bürgermeisterei Wegbergiin. Kaupunkioikeudet Wegberg sai 5. kesäkuuta 1973. Saksan liittotasavallassa tehtiin laajamittaisia kuntatason aluereformeja 1970-luvulla, ja tuolloin myös Wegbergiin liitettiin viereisiä maalaiskuntia ja Wegbergistä liitettiin alueita viereisiin kaupunkeihin.
Wegbergin historiallista arkkitehtuuria edustaa muun muassa katolinen kirkko St. Peter und Paul. Tüschenbroichin linnan eli Schloss Tüschenbroichin historia alkaa 1100-luvulta.
Talous ja liikenne

Wegbergin sijainti tiheään asutun Ruhrin alueen ja Benelux-maiden välissä on logistisesti edullinen. Kaupungissa on muun muassa Siemensin testikeskus Prüfcenter Wegberg-Wildenrath.
Wegbergissä on kaksi rautatieasemaa: Bahnhof Wegberg ja Bahnhof Dalheim sekä Arsbeckin rautatieliikennepaikka. Asemat sijaitsevat rataosuudella Eiserner Rhein. Wegbergin alueella kulkevat maantiet Bundesstraße 57 ja 221. Kaupungin eteläpuolitse kulkee moottoritie BAB 46 ja pohjoispuolitse BAB 52. Kantakaupunkia kiertävä ovaalinmuotoinen Grenzlandring rakennettiin ennen toista maailmansotaa sotilastarkoituksiin ja sitä käytettiin sodan jälkeen kilparatana.
Aiheesta muualla

Wegberg, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Wegberg
Käännös suomeksi
Wally Wood

Wally Woodin omakuva.
Wallace Allan ”Wally” Wood (17. kesäkuuta 1927 – 2. marraskuuta 1981) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, -käsikirjoittaja ja omakustantaja, joka tunnetaan parhaiten scifitarinoistaan EC Comicsin kanssa ja huumorisarjoistaan Madissä. Suurin osa hänen varhaisimmista piirroksistaan on signeerattu nimellä Wallace Wood, mutta hän tuli paremmin tunnetuksi nimellä Wally Wood.
Sarjakuvatyön lisäksi Wood kuvitti myös kirjoja ja lehtiä, julisteita, levynkansia ja keräilykortteja sekä toimi mainospiirtäjänä.