Ben O’Connor
Ura > Seuraura

O’Connorin kasvattajaseura on Sheffield Steelhawks. Hän pelasi juniorina myös Sheffield Rapiersissa, mutta miesten peleissä O’Connor debytoi vain 14-vuotiaana Britannian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla BNL:n Hull Thunderissa, jossa hän pelasi kaudella 2002–2003 kuusi runkosarjaottelua. Kaudeksi 2003–2004 O’Connor siirtyi isänsä Miken synnyinseudulle Kanadan Ontarioon ja siirtyi London Jr. Knightsin C-juniorijoukkueeseen. Windsor Spitfires varasi O’Connorin 267. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2004. Kauden 2004–2005 hän pelasi OPJHL-junioriliigan Bowmanville Eaglesissa. Kaudeksi 2005–2006 O’Connor siirtyi hänet varanneeseen Spitfiresiin, jossa O’Connor teki 38 runkosarjaottelussa tehot 3+3=6. Kauden 2006–2007 hän pelasi suurimmaksi osaksi Eaglesissa. OHL:ssä O’Connor kaupattiin kauden aikana Spitfiresista Mississauga IceDogsiin.
Kaudeksi 2007–2008 O’Connor palasi Britanniaan ja siirtyi maan pääsarjatasolle EIHL-liigan Basingstoke Bisoniin. Hän pelasi siellä 14 runkosarja- ja kolme EIHL Challenge Cupin ottelua tehopistein 1+3=4. Kesken kauden O’Connor siirtyi kuitenkin skotlantilaisjoukkue Edinburgh Capitalsiin, jossa hän pelasi 38 runkosarja- ja neljä EIHL KO Cupin ottelua tehopistein 3+7=10. Kaudeksi 2008–2009 O’Connor siirtyi englantilaiseen Coventry Blazeen ja kaudeksi 2009–2010 hän palasi jälleen Edinburgh Capitalsiin.
O’Connor siirtyi kaudeksi 2010–2011 Ranskan Ligue Magnusin Pingouins de Morzineen. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Kazakstanin mestaruussarjan Saryarka Karagandaan. O’Connor oli tehoilla 11+15=26 joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja ja sijoittui sarjan puolustajien pistepörssissä kuudenneksi. Hän voitti myös Saryarkan sisäisen tehotilaston lukemalla +33. O’Connor voitti kauden päätteeksi pronssia. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi samassa sarjassa pelaavan Arlan Kokshetaun riveihin. O’Connor voitti tehoilla 9+29=38 koko sarjan puolustajien piste- ja syöttöpörssin sekä puolustajien tehotilaston lukemalla +34. Hän voitti myös pudotuspelien puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 5+9=14. Kaudella 2013–2014 O’Connor teki runkosarjassa yli piste per peli -tahdilla 51 ottelussa tehot 17+39=56, joilla hän voitti puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin. O’Connor teki jopa 19 tehopistettä enemmän kuin pistepörssissä toiseksi sijoittunut Aristan Temirtaun Sam Roberts. Hän voitti myös sarjan tehotilaston lukemalla +57. O’Connor voitti kauden päätteeksi hopeaa ja hänet valittiin sarjan parhaaksi puolustajaksi.
Kesken kauden 2014–2015, lokakuussa 2014 O’Connor palasi Arlanista kotimaahansa ja siirtyi englantilaisjoukkue Sheffield Steelersiin. Hän siirtyi joukkueeseen alustavasti lyhyellä sopimuksella paikkaamaan loukkaantumisia, mutta jo samassa kuussa O’Connorin sopimusta jatkettiin. Hän oli tehoilla 8+39=47 Steelersin toiseksi paras syöttäjä ja tehokkain puolustaja. O’Connor sijoittui koko EIHL:n puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain Cardiff Devilsin Andrew Hotham. Hän voitti kauden päätteeksi liigan mestaruuden, valittiin vuoden brittipelaajaksi ja ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2015–2016 O’Connor oli tehoilla 13+33=46 Steelersin paras syöttäjä, kolmanneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja. Hän sijoittui koko EIHL:n puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. O’Connor valittiin liigan viikon pelaajaksi maaliskuun 2016 lopulla. Hän voitti kauden päätteeksi EIHL:n mestaruuden ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2016–2017 O’Connor oli taas Steelersin paras syöttäjä ja tehokkain puolustaja tehoilla 10+33=43, joilla hän jakoi EIHL:n puolustajien pistepörssin kolmannen sijan Edinburgh Capitalsin Jacob Johnstonin kanssa. O’Connor voitti EIHL:n pudotuspelien mestaruuden. Huhtikuussa 2017 hän teki Steelersin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2017–2018 O’Connor voitti pelipaikastaan huolimatta Steelersin sisäisen pistepörssin tehoilla 14+39=53, joilla hän sijoittui puolustajien pistepörssissä viidenneksi. Challenge Cupissa O’Connor oli joukkueen paras pistemies ja jakoi sisäisen maalipörssin voiton Levi Nelsonin kanssa tehoilla 5+7=12. Hän edusti Steelersia kauden aikana myös Continental Cupissa.
Toukokuussa 2018 O’Connor purki sopimuksensa Steelersin kanssa tehtyään samalla vuoden mittaisen sopimuksen KHL:n kazakstanilaisjoukkue Barys Astanan kanssa. Hänestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen KHL-sopimuksen tehnyt brittipelaaja. Kuitenkin vain kaksi viikkoa myöhemmin kesäkuussa seura purki O’Connorin sopimuksen. Samassa kuussa hän teki kauden 2018–2019 kattavan sopimuksen Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelaavan Leksands IF:n kanssa. Joukkuetta O’Connorille suositteli hänen kanssaan Steelersissa pelannut ja aiemmin Leksandia edustanut suomalaispuolustaja Joonas Rönnberg. O’Connor pelasi Leksandissa 11 ottelua, mutta jätti joukkueen jo lokakuussa henkilökohtaisten syiden takia. Hän palasi Leksandista Sheffield Steelersiin.
O’Connor pelasi Steelersissä puolitoista kautta, mutta osapuolet eivät pystyneet tekemään jatkosopimusta kesällä 2020. EIHL-kautta 2020–2021 ei pelattu ollenkaan koronapandemian takia, mutta O’Connor kävi pelaamassa Sheffield Steeldogsissa toiseksi korkeimman sarjatason NIHL:n järjestämissä turnauksissa.
O’Connor aloitti kauden 2021–2022 EIHL-joukkue Cardiff Devilsissä, mutta hän vaihtoi joulukuussa romanialaiseen HSC Csíkszereda, joka pelaa sekä monikansallista Erste Ligaa että Romanian pääsarjaa. Csíkszereda voitti keväällä 2022 sekä Erste Ligan että Romanian mestaruuden.
O’Connor edusti kaudet 2022–2024 EIHL:n Guildford Flamesia ja teki sarjassa ja cupissa yhteensä 136 ottelussa 100 pistettä. Ensimmäisen kautensa jälkeen hänet valittiin EIHL:n parhaaksi brittiläiseksi pelaajaksi. O’Connor siirtyi kaudeksi 2024–2025 Dundee Starsiin, jonka kanssa hän teki kaksivuotisen sopimuksen.