stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
John Barth
Suomennetut teokset

Uiva ooppera (The Floating Opera); vuoden 1956 laitoksesta suom. Pentti Saarikoski, vuoden 1967 laitoksen lopun suom. Reijo Lehtonen, WSOY 1972 ISBN 951-0-00073-6 Sarja: Aikamme kertojia
Matkan pää (The End of the Road), Suom. Antero Tiusanen, WSOY 1970 Sarja: Aikamme kertojia. A-sarja
Teokset

The Floating Opera (1956, suom. Uiva ooppera, 1972)
The End of the Road (1958, suom. Matkan pää 1970)
The Sot-Weed Factor (1960)
Giles Goat-Boy (1966)
Lost in the Funhouse: Fiction for Print, Tape, Live Voice (1968)
Chimera (1972)
Letters: A Novel (1979)
Sabbatical: A Romance (1982)
Tidewater Tales: A Novel (1987)
The Last Voyage of Somebody the Sailor (1991)
Once upon a Time: A Floating Opera (1994)
On with the Story (1996)
Coming Soon!!!: A Narrative (2003)
The Book of Ten Nights and a Night: Eleven Stories (2004)
Where Three Roads Meet: Novellas (2005)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Barth Wikimedia Commonsissa
North American Postmodern Fiction: John Barth. (englanniksi)
Electronic Labyrinth: The Literature of Exhaustion (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  ELMCIP  Europeana  SNAC  IdRef
Aleksei Beljakov
Kirjallisuutta

Rentola, Kimmo: Vallankumouksen aave : vasemmisto, Beljakov ja Kekkonen 1970.  Helsinki:  Otava, 2005.  ISBN 951-1-20173-5
Suomi, Juhani: Taistelu puolueettomuudesta. Urho Kekkonen 1968-1972. Otava, 1996. ISBN 951-1-13548-1
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Andrei Kovaljov | Neuvostoliiton suurlähettiläs Suomessa 1970–1971 | Seuraaja: Viktor Maltsev |
Maria Baškirtseva

| Maria Baškirtseva |
| --- | --- |
 Maria Baškirtseva, 1878
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. marraskuuta 1858 Gavrontsi
Kuollut: 31. lokakuuta 1884 (25 vuotta). Pariisi
Kansalaisuus:  Venäjän keisarikunta
Taiteilija
Taidesuuntaus:  realismi (taidesuuntaus)
 Nimikirjoitus
Maria Konstantinovna Baškirtseva (ven. Мари́я Константи́новна Башки́рцева; ukr. Марія Костянтинівна Башкирцева, Marija Kostjantynivna Baškyrtseva; 24. marraskuuta 1858 Gavrontsi lähellä Poltavaa – 31. lokakuuta 1884 Pariisi) oli Ukrainassa syntynyt venäläinen päiväkirjankirjoittaja, taidemaalari ja kuvanveistäjä.
Elämä

Maria Konstantinovna Baškirtseva syntyi varakkaaseen aatelisperheeseen. Hän vietti lapsuutensa ulkomailla ja matkusteli äitinsä kanssa ristiin rastiin lähes koko Euroopassa. Hän sai yksityisopetusta ja opiskeli sen jälkeen maalausta Ranskassa Académie Julianissa, joka oli yksi harvoista naisia oppilaikseen hyväksyneistä taidekouluista. Académiehin tuli nuoria naisia kaikkialta Euroopasta ja Yhdysvalloista. Oppilaana oli myös Louise Breslau, joka oli ainoa, jota Baškirtseva piti kilpailijanaan. Baškirtsevan lyhyen elämän aikana syntynyt tuotanto oli merkittävä, ja yksi merkittävimpiä hänen teoksistaan oli pariisilaisten slummilasten muotokuva Kohtaaminen sekä Ateljee, jossa on kollegoja työnsä parissa. Merkittävän määrän Baškirtsevan töistä tuhosivat natsit toisen maailmansodan aikana.
Maria Baškirtseva kuoli tuberkuloosiin 25-vuotiaana, mutta ehti elää sen verran pitkään, että hänestä tuli 1880-luvun Pariisin älyllinen voimatekijä. Hän oli feministi ja kirjoitti vuonna 1881 salanimellä "Pauline Orrel" useita artikkeleita Hubertine Auclertin feministiseen lehteen La Citoyenneen. Hänen tunnettuja lausumiaan on esimerkiksi: Rakastakaamme koiria, rakastakaamme vain koiria! Miehet ja kissat ovat mitättömiä olentoja.
Maria Baškirtseva on haudattu Ranskaan pariisilaiselle Cimetière de Passyn hautausmaalle. Hautamuistomerkkinä on taiteilijanateljee, joka on suojeltu historiallinen muistomerkki.
Päiväkirja

Baškirtseva aloitti päiväkirjan pitämisen 13-vuotiaana, ja juuri sen ansiosta hänet tunnetaan. Hänen kuvauksensa naistaiteilijoiden ponnistuksista julkaistussa päiväkirjassa, jotka paljastavat porvariston tarinan (revealing story of the bourgeoisie). Kirja on edelleenkin saatavana. Sitä siteerasi yhdysvaltalainen aikalainen Mary MacLane, jonka järkyttävän tunnustuksellinen päiväkirja sai herätteensä Baškirtsevan päiväkirjasta. Hänen kirjeenvaihtonsa kirjailija Guy de Maupassantin kanssa ilmestyi 1891.
Baškirtsevan syntymäpäivänä on viime aikoihin asti pidetty päivämäärää 11./23. marraskuuta 1860. Alkuperäisen päiväkirjakäsikirjoituksen löydyttyä Ranskan kansalliskirjastosta kävi ilmi, että perhe oli lyhentänyt ja karsinut päiväkirjaa. Myös hänen syntymävuotensa (1858 eikä 1860) oli hänen äitinsä väärentänyt. Alkuperäiseen käsikirjoitukseen perustuva lyhentämätön päiväkirja ilmestyi Ranskassa 16-osaisena.
Galleria

Omakuva, 1880
Syksy, 1883
Tapaaminen, 1884
Ateljee, 1881. Maria Baškirtseva itse on musta-asuinen hahmo oikeassa alakulmassa.
Kirjallisuutta

Bashkirtseff, Marie "Mon journal", volumes I-XVI; texte intégral transcrit par Ginette Apostolescu. - Montesson (5 rue Jean-Claude-Bézanier, 78360 ) : Cercle des amis de Marie Bashkirtseff, 2005 (Paris : Impr. diff. graphique). - 1 vol. (326 p.) ; 21 cm. Index. - DLE-20051207-57368. - 848.803 oeuvre (21) . - ISBN 2-9518398-5-5 (br.) - EAN 9782951839854.
"I Am the Most Interesting Book of All: The Diary of Marie Bashkirtseff" (engl. käännös Phyllis Howard Kernberger, Katherine Kernberger) ISBN 0811802248, ISBN 978-0811802246, Publisher: Chronicle Books (June 1, 1997)
Cronin, Vincent. Four Women in Pursuit of an Ideal. London: Collins, 1965; ilmestynyt myös nimellä The Romantic Way. Boston: Houghton Mifflin, 1966.
Tom Hubbard, Marie B.: A Biographical Novel, Kirkcaldy: Ravenscraig Press, 2008
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maria Baškirtsevan teoksia Gutenberg-projektissa
Maria Baškirtsevan elämäkerta (saksaksi)
Maria Baškirtseva -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Marie Bashkirtseff
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 2 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Maria Baškirtsevan hauta Cimetière de Passyn hautausmaalla Pariisissa.
Käännös suomeksi
Basset hound

| Basset hound |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Englanti,  Iso-Britannia
Määrä:  Suomessa rekisteröity 2 370
Rodun syntyaika:  1800-luku
Alkuperäinen käyttö:  hitaasti ajava metsästyskoira
Nykyinen käyttö:  seurakoira, jäljestys ja metsästys
Elinikä:  9–12 vuotta
FCI-luokitus:  ryhmä 6 Ajavat ja jäljestävät koirat alaryhmä 1.3 Pienet ajavat koirat #163
Ulkonäkö
Paino:  25–35 kg
Säkäkorkeus:  33–38 cm
Väritys:  useimmiten kolmivärinen musta-valkoinen-ruskea
Basset hound on bassettirotu. Muista basseteista poiketen houndin kotimaa on Englanti, tosin se on jalostettu ranskalaisista sukulaisistaan. Rotu on suosittu erikoisena seurakoirana monissa maissa.
Ulkonäkö

Basset houndin säkäkorkeus on 33–38 cm. Se on matalaraajainen, ylimitoitetun vankkatekoinen, pitkärunkoinen ja löysänahkainen. Basset hound on melko suuri koira, jolla on lyhyet jalat. Koiran kuono on leveä. Korvat ovat todella pitkät, kapeat sekä ohuehkot. Häntä on tyvestä paksu ja nousee koiran liikkuessa pystyyn.
Rodun lerppuva nahka on jalostettu suojaamaan koiraa naarmuilta vaikeakulkuisessa maastossa. Karva on lyhyttä ja sileää. Basset hound on väriltään useimmiten kolmivärinen musta-valkoinen-ruskea. Myös kaksivärinen keltavalkoinen on tavallinen, mutta kaikki englantilaisten ajokoirien värit ovat hyväksyttäviä.
Amerikkalaiset metsästäjät ovat määritelleet kaksi erityyppistä basset houndia:
klassinen tyyppi, vähemmän energinen
kevytrakenteinen tyyppi, hoikempi, pitkäraajaisempi, energinen
Luonne ja käyttäytyminen

Luonteeltaan basset hound on rauhallinen ja hyväntahtoinen. Koulutettavuus on heikko koiran vähäisen miellyttämishalun ja itsepäisyyden vuoksi, mutta basset on helposti lahjottavissa ruoalla. Metsästysviettiä rodulla on jäljellä. Basset hound on kuitenkin muita koiria ja ihmisiä kohtaan ystävällinen ja seurallinen.
Basset hound ei ole erityisen energinen rotu, mutta pitää ulkoilusta. Bassetin kanssa voi harrastaa esimerkiksi jäljestystä, jossa se pääsee käyttämään tarkkaa hajuaistiaan.
Alkuperä

Rodun varhainen alkuperä on epäselvä. Erään teorian mukaan basset hound ja vihikoira polveutuisivat pyhän Hubertuksen koirista, joista lyhytjalkainen basset olisi ehkä syntynyt mutaation tuloksena. Ranskassa on kuitenkin käytetty jo vuosisatojen ajan käyräraajaisia ajokoiria: sana bas merkitsee matalaa. Basset artésien normandeja kulkeutui myös Englantiin, jonne Sir John Everett Millais toi basset houndin nimeltä Model. Tästä alkoi rodun jalostus Englannissa, jossa koirakanta alkoi vähitellen kasvaa. Englannin kennelliitto tunnusti rodun vuonna 1880.
David Hancockin mukaan basset houndia on historiansa saatossa elvytetty harrierin perimän avulla. Lisäksi Millais itse käytti jalostuksessa myös vihikoiraa ja beaglea. Ensimmäinen maailmansota vaikutti kantaan negatiivisesti, ja rotu lähes tulkoon katosi Englannista. 1930-luvulla eversti Morrison aloitti jalostuksen basset artésien normandin avulla, ja käytti lisäksi basset griffon vendéeniä, beaglea ja harrieria.
Metsästäjä saattoi seurata hitaasti liikkuvaa bassetia jalkaisin. Rotua käytettiin lähinnä pienriistan metsästyksessä.
Alkuperä > Variaatioita

Viimeaikoina on jalostettu ns. English Basset -linjaa tai tyyppiä, johon on käytetty harrieria, beaglea, somersetinharrieria ja petit basset griffon vendéeniä.
Termino hound kehittyi Englannissa 1800-luvun lopulla. Sillä oli kuperampi pää, kyömymäisempi kuono ja hieman pidemmät raajat kuin tavallisella basset houndilla. Se kuoli sittemmin sukupuuttoon.
Terveys

Pentuvaiheessa koiran luusto voi vaurioitua helposti, joten koiran rajua käsittelyä ja hyppimistä tai portaissa kulkemista on syytä välttää. Basset hound on varsin pitkälle jalostettu rotu, mutta ulkonäköönsä nähden suhteellisen terve. Basseteille tyypillisiä sairauksia ovat muun muassa iho-ongelmat, kyynärluun kasvuvika, vatsalaukunlaajentuma ja -kiertymä sekä silmäsairaudet. Silmäluomet ovat melko herkät tulehduksille. Myös ylipaino voi pitkäselkäisellä koiralla aiheuttaa ongelmia. Pitkäkorvaisena rotuna basset houndilla esiintyy myös korvatulehduksia, joten korvia on syytä tarkkailla säännöllisesti. Rotu ei kuitenkaan ole erityisen altis korvatulehduksille.
Kolmivärinen basset hound
Škoda Transtech

| Škoda Transtech Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1985
Toimitusjohtaja:  Juha Vierros
Kotipaikka:  Oulu
Toiminta-alue:  Pohjoismaat ja Länsi-Eurooppa
Toimiala:  metalliteollisuus
Tuotteet:  kaksikerroksiset matkustajavaunut  raitiovaunut  keskiraskaat hitsatut, koneistetut ja varustellut konepajatuotteet
Liikevaihto:  114,2 milj. € (2019)
Henkilöstö:  600 (2019)
Omistaja:  Škoda Transportation
Kotisivu:  www.transtech.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Transtech Oy logo ennen nimenmuutosta Škoda Transtech Ltd.
Škoda Transtech on suomalainen kiskokalustovalmistaja, jonka tehdas sijaitsee Kajaanin Otanmäessä ja pääkonttori Oulussa.
Historia

Transtech perustettiin työllistämään Kainuussa asuvia, kun Rautaruukin Otanmäen kaivos lopetti toimintansa. Se toimi aluksi Rautaruukin tulosyksikkönä, jonka johto ja markkinointi sijaitsivat Oulussa yhtiön pääkonttorissa. Tulosyksikön suomenkielinen nimi oli kuljetusvälineryhmä. Tehdas oli uusi ja sinne hankittiin Ukrainasta Patonin hitsaustekniikkaa.
Junanvaunutehtaan piti myydä bilateraalikaupalla neljätuhatta rautatievaunua Neuvostoliiton rautatieministeriön käyttöön, mutta bilateraalikaupan lakkaamisen vuoksi suunnitelmat eivät toteutuneet.
16. lokakuuta 2018 yritys ilmoitti muuttavansa nimensä muotoon Škoda Transtech Ltd. Yhtiön toiminimi muutettiin Škoda Transtech Oy:ksi marraskuussa 2019.
Omistus

Rautaruukki luopui Otanmäen junanvaunutehtaastaan ja myi sen espanjalaiselle Talgolle vuonna 1999.
29. maaliskuuta 2007 suomalainen omistajaryhmä osti Talgon Suomen-tehtaat. Yhtiön nimeksi tuli taas Transtech.
4. elokuuta 2015 tšekkiläinen Škoda osti Transtechin.
Merkittäviä kauppoja > Raitiovaunut

Transtech sopi HKL:n kanssa vuonna 2011 40 raitiovaunun toimittamisesta. Ensimmäiset Otanmäen tehtaalla valmistetut Artic-vaunut otettiin Helsingissä asteittain käyttöön syksyllä 2013. Lisäksi sopimuksessa oli optio 90 vaunun lisätilauksesta. Näistä 20 kappaletta tilattiin syksyllä 2016 ja valmistettiin vuonna 2018 ja 10 kappaletta tilattiin vuonna 2018 ja valmistettiin vuonna 2019. Perusmallisia Artic-vaunuja oli syksyllä 2019 toimitettu Helsinkiin kaikkiaan 70 kappaletta.lähde?
Joulukuussa 2016 yhtiö ilmoitti tehneensä aiesopimuksen Raide-Jokeri-allianssin kanssa yhteensä 29 vaunun toimituksesta. Kahteen suuntaan ajettavat raitiovaunut tulevat pikaraitiotiekäyttöön ja hankittiin osana 90 vaunun optiota. Ensimmäinen vaunu saapui testiliikenteeseen Helsingin rataverkolle huhtikuussa 2021. Liikenne Raide-Jokerilla alkoi lokakuussa 2023.
Syyskuussa 2017 Transtech kertoi toimittavansa 19 uutta ForCity Smart Artic -raitiovaunua Tampereen raitiotielle. Ensimmäinen vaunu saapui testiliikenteeseen Tampereelle alkuvuonna 2020.
Helmikuussa 2021 Helsingin kaupungin liikenneliikelaitos ilmoitti käyttävänsä aiesopimuksen optiota ja sopineensa 23 uuden vaunun tilaamisesta rakenteilla oleville uusille linjoille Kruunuvuorenrannan suuntaan. Helmikuussa 2025 Kaupunkiliikenne Oy tiedotti ensimmäisen vaunun olevan tulossa toimitukseen.
Merkittäviä kauppoja > Junavaunut

13. maaliskuuta 2015 VR ilmoitti tilaavansa Transtechiltä 27 InterCity-junavaunua.
Aiheesta muualla

Transtechin kotisivut
Yle: Junanvaunutilaus työllistää Joptekilla Lieksassa
Artic Helsingissä vuonna 2013.
Artic X54 liikennöimässä Raide-Jokerilla eli Espoon ja Helsingin välisellä pikaraitiotiellä 15 vuonna 2023.
Artic X34 koeajossa Tampereella.
Dave Barry

Barry vuonna 2011.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Magnetism is one of the Six Fundamental Forces of the Universe, with the other five being Gravity, Duct Tape, Whining, Remote Control, and The Force That Pulls Dogs Toward The Groins Of Strangers. | ” |
– Dave Barry
David McAlister ”Dave” Barry (s. 3. heinäkuuta 1947 Armonk, New York) on yhdysvaltalainen humoristi, sanomalehtipakinoitsija ja kirjailija. Hänet tunnetaan vuosina 1983–2005 The Miami Herald -sanomalehdessä julkaistuista pakinoistaan, joista hän sai Pulitzer-palkinnon vuonna 1988. Barry on kirjoittanut myös monia humoristisia tarinakokoelmia, romaaneja ja lastenkirjoja. Vuonna 2002 ensi-iltansa saanut musta komedia Big Trouble perustuu hänen samannimiseen esikoisromaaniinsa vuodelta 1999.
Elämä ja ura

Barry syntyi 1947 New Yorkin osavaltion Armonkissa presbyteeripapin pojaksi. Vuonna 1965 hänet valittiin high school -luokkansa pelleksi Pleasantvillessä. Hän suoritti bachelor-tutkinnon englannin kielessä Haverford Collegessa Pennsylvaniassa 1969. Oppilaitos on kveekareiden perustama, minkä ansiosta Barry vältti joutumasta Vietnamin sotaan ilmoittautumalla uskonnolliseksi aseistakieltäytyjäksi.
Dave Barry aloitti lehtiuransa vuonna 1971 pennsylvanialaisen West Chesterin paikallislehdessä Daily Local News. Hän toimi aluksi yleistoimittajana ja kahden työvuoden jälkeen kaupunkitoimittajana. Hän sai myös oman pakinapalstansa ja alkoi kehittää tyyliään. Vuonna 1974 hän siirtyi joksikin ajaksi Associated Press -uutistoimiston Philadelphian toimitukseen, kunnes siirtyi kouluttamaan yritysväkeä kirjeenvaihto- ja viestintätaidoissa Burger Associates -konsulttitoimistossa. Hän on myöhemmin ihmetellyt, miten jaksoi kahdeksan vuoden ajan opettaa kirjoittamaan tyyliin ”Enclosed please find the enclosed enclosures” (vapaasti suomennettuna ’Ystävällisesti huomioikaa kirjeeni liitteiksi liittämäni liitteet’).
Vuonna 1981 toimi vierailevana pakinoitsijana Philadelphia Inquirer -sanomalehdessä ja kiinnitti Miami Herald -lehden Tropic-sunnuntailiitteen toimittajan Gene Weingartenin huomion. Barry palkattiin Miami Heraldin pakinoitsijaksi 1983, ja pakinoita alettiin pian julkaista monissa muissakin sanomalehdissä ympäri Yhdysvaltojen. Hänen tekstejään on julkaistu myös aikakauslehdissä, kuten Boating, Home Office Computing ja Reader’s Digest.
Vuonna 2004 Barry jäi sapattivapaalle, ja vuotta myöhemmin ilmoitti ettei enää jatka viikoittaista pakinapalstaansa Miami Heraldissa. Hän pitää kuitenkin edelleen blogia ja kirjoittaa lehteen yksittäisiä huumorijuttuja, kuten vuosittaisia joululahjavihjeitään ja vuosikatsauksiaan.
Vuosina 1993–1997 CBS-televisioverkko esitti tilannekomediasarjaa Dave’s World, joka perustui Barryn kirjoihin Dave Barry Turns 40 ja Dave Barry’s Greatest Hits. Barryä esitti Harry Anderson ja hänen vaimoaan DeLane Matthews, ja yhdessä varhaisessa jaksossa Barry näyttäytyi cameoroolissa.
Dave Barry on ollut mukana Yhdysvaltojen libertaaripuolueen toiminnassa ja kirjoittanut sen uutiskirjeeseen.
Barry on soittanut kirjailijoista koostuvassa Rock Bottom Remainders -yhtyeessä. Sen jäseniä ovat olleet myös muiden muassa Stephen King, Scott Turow ja Matt Groening, mutta myös ammattimuusikot kuten Al Kooper ja Roger McGuinn.
Teoksia

Barryn teoksia ei ole suomennettu. Niiden huumori perustuu suurelta osin englanninkielisiin sanaleikkeihin ja viittauksiin yhdysvaltalaiseen kulttuuriin ja ajankohtaisilmiöihin.
Teoksia > Tietokirjaparodioita

The Taming of the Screw (1983)
Babies and Other Hazards of Sex: How to Make a Tiny Person in Only 9 Months With Tools You Probably Have Around the Home (1984)
Stay Fit and Healthy Until You're Dead (1985)
Claw Your Way to the Top: How to Become the Head of a Major Corporation in Roughly a Week (1986)
Dave Barry’s Guide to Marriage and/or Sex (1987)
Homes and Other Black Holes (1988)
Dave Barry Slept Here: A Sort of History of the United States (1989)
Dave Barry Turns 40 (1990)
Dave Barry’s Only Travel Guide You'll Ever Need (1991)
Dave Barry’s Guide to Life (1991)
Dave Barry Does Japan (1992)
Dave Barry’s Gift Guide to End All Gift Guides (1994)
Dave Barry’s Complete Guide to Guys (1996)
Dave Barry in Cyberspace (1996)
Dave Barry’s Book of Bad Songs (1997)
Dave Barry Turns 50 (1998)
Dave Barry Hits Below the Beltway: A Vicious and Unprovoked Attack on Our Most Cherished Political Institutions (2001)
”My Teenage Son's Goal in Life is to Make Me Feel 3,500 Years Old” and Other Thoughts On Parenting From Dave Barry (2001)
”The Greatest Invention in the History Of Mankind Is Beer” And Other Manly Insights From Dave Barry (2001)
Dave Barry’s Money Secrets (2006)
Dave Barry on Dads (2007)
Dave Barry’s History of the Millennium (So Far) (2007)
I’ll Mature When I’m Dead (2010)
You Can Date Boys When You’re Forty: Dave Barry on Parenting and Other Topics He Knows Very Little About (2014)
Live Right and Find Happiness (Although Beer is Much Faster): Life Lessons and Other Ravings from Dave Barry (2015)
Teoksia > Pakinakokoelmia

Dave Barry’s Bad Habits: A 100% Fact-Free Book (1987)
Dave Barry’s Greatest Hits (1988)
Dave Barry Talks Back (1991)
The World According to Dave Barry (1994)
Dave Barry is NOT Making This Up (1995)
Dave Barry Is from Mars and Venus (1997)
Dave Barry Is Not Taking This Sitting Down (2000)
Boogers Are My Beat (2003)
Teoksia > Romaanit

Big Trouble (1999)
Tricky Business (2002)
Lunatics (Alan Zweibelin kanssa, 2012) ISBN 978-0425253373
Insane City (2013) ISBN 978-0399158681
Teoksia > Lastenkirjat

(useimmat yhdessä Ridley Pearsonin kanssa)
Peter and the Starcatchers (2004), ISBN 0-7868-3790-X
Peter and the Shadow Thieves (2006) ISBN 0-7868-3787-X
Peter and the Secret of Rundoon (2007) ISBN 0-7868-3788-8
Escape From the Carnivale] (2006) ISBN 0-7868-3789-6
The Shepherd, the Angel, and Walter the Christmas Miracle Dog (2006)
Cave of the Dark Wind (2007) ISBN 0-7868-3790-X
Science Fair (2008)
Peter and the Sword of Mercy (2009)
Blood Tide (2008)
The Bridge to Neverland (2011)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dave Barry Wikimedia Commonsissa
Dave Barryn virallinen sivusto
Dave Barry -sitaatteja Wikiquote-sivustolla (englanniksi)
Dave Barry Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Dave Barry
Käännös suomeksi
Beljajev DB-LK

Beljajev DB-LK -prototyyppi Moskovassa 1940.
Beljajev DB-LK (Dahl'niy Bombardirovshchik-LK eli pitkän kantaman pommikone/lentävä siipi) oli neuvostoliittolainen lentävän siiven prototyyppi vuodelta 1939.
Koneen pääsuunnittelija oli Viktor Beljajev, joka oli toiminut lukuisissa ilmailuviroissa: TsAGI, AVIAVnito, Aeroflot, OMOS, AGOS, KOSOS jae Tupolevin OKB. Hän suunnitteli ja rakensi 1920-luvulta lähtien lukuisia liitokoneita, mukaan lukien lentävä siipi -konfiguraatioita. Vuonna 1934 hän suunnitteli kaksiperäpuomisen 8-paikkaisen matkustajalentokoneen.
DB-LK oli kokometallinen kuorirakenteinen lentokone. Koneessa oli 2 M-88-moottoria (708,41/745,7 kW tai 950/1 000 hv). Koneessa oli neljän hengen miehistö.
Koneen koelensi M. A. Nyukhtikov vuonna 1940. Koneella todettiin olevan hyvät lento-ominaisuudet, mutta turhan suuri herkkyys painopisteen aseman suhteen. Kone ei edennyt sarjatuotantoon.
Spesifikaatio (DB-LK)

pituus 9,8 m
kärkiväli 21,6 m
korkeus 3,7 m
siipipinta-ala 56,9 m2
tyhjäpaino 6 004 kg
lentopaino 10 672 kg
suurin nopeus 488 km/h
kantama 2 900 kg
lakikorkeus 8 500 m
nousunopeus 6,15 m/s
aseistus 6 7,62mm ShKAS-konekivääriä
Aiheesta muualla

http://www.aviation.ru/Belyayev/%5Bvanhentunut+linkki%5D
Gioconda Belli

Gioconda Belli
Gioconda Belli (s. 9. joulukuuta 1948) on nicaragualainen kirjailija. Hän kirjoittaa kolumneja Nicaraguan päälehtiin.
Belli käyttää  Asuttu nainen -romaanissaan (1988, suom. Auli Leskinen) lähihistorian tapahtumia ja todellisia henkilöitä osana jännitystarinaa. Sen lisäksi hän on julkaissut kolme muuta romaania, kuusi runokokoelmaa ja lastenkirjan. Hän osallistui aktiivisesti sandinistiliikkeen taisteluun Somoza-suvun diktatuuria vastaan ja joutui 1970-luvulla maanpakoon lähde?.
Suomennetut teokset

Asuttu nainen (La mujer habitada), suom. Auli Leskinen, Helsinki: Kääntöpiiri 1990 ISBN 951-8989-10-9
Nukke (katkelma teoksesta Asuttu nainen), julkaisussa Pulut: Suomen rauhanpuolustajat ry:n jäsenlehti 1994: 4
Juhla