stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jostakin muusta

| Jostakin muusta> O necem jiném |
| --- | --- |
 Elokuvan Jostakin muusta alkuperäinen elokuvajuliste vuodelta 1963.
Ohjaaja:  Věra Chytilová
Käsikirjoittaja:  Věra Chytilová
Säveltäjä:  Jirí Slitr
Kuvaaja:  Jan Curík
Leikkaaja:  Miroslav Hájek
Lavastaja:  Vladimír Labský Josef Calta
Pääosat:  Eva Bosáková Věra Uzelacová Josef Langmiler Jiří Kodet
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Tšekkoslovakia
Tuotantoyhtiö:  Filmové studio Barrandov
Ensi-ilta:   20. joulukuuta 1963
Kesto:  81 minuuttia
Alkuperäiskieli:  tšekki
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Tšekin elokuva-arkisto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jostakin muusta (tšek. O necem jiném) on Věra Chytilován ohjaama vuonna 1963 ilmestynyt elokuva ja yksi ensimmäisistä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon elokuvista. Tarina seuraa kahta noin kolmekymmentävuotiasta naista, voimistelijaa ja kotiäitiä, jotka pyrkivät kumpikin omassa elämässään irti naisen roolistaan. Naiset eivät koskaan tapaa elokuvassa.
Tuotanto

Vaikka elokuvaa pidetään joskus Věra Chytilován esikoisohjauksena, Jostakin muusta ei ollut hänen ensimmäinen elokuvansa, jota oli esitetty elokuvateattereissa. Elokuvakoulussa tehty lyhytelokuva Strop (1962, 41 minuuttia, engl. Ceeling) ja dokumentti Pytel blech (1962, 45 minuuttia, engl. Bag of fleas) oli julkaistu erikseen ja yhdessä nimellä U stropu je pytel blech  (engl. There’s a Bag of Fleas by the Ceiling).
Jostakin muusta piti olla aluksi elokuva naisvoimistelijasta. Chytiloválle oli tarjottu ohjattavaksi František Kožíkin käsikirjoitus, josta hän ei kuitenkaan pitänyt. Chytilová kävi keskustelemassa voimistelun maailmanmestarin Eva Bosákován kanssa ja päätti muokata alkuperäistä ideaa. Hänen oma versionsa aiheesta seurasi tunnetun urheilijan ylistämisen sijasta tämän kamppailua, haasteita ja ilon aiheita.
Chytilová käytti mustavalkoisessa elokuvassa cinéma véritén tekniikoita. Ammattinäyttelijöiden rinnalla näyttelee amatöörejä ja voimistelija Bosáková esittää elokuvassa osin fiktiivistä itseään. Elokuva kuvattiin todellisissa tilanteissa ja paikoissa, ja iso osa sen kohtausten sisällöstä improvisoitiin. Dokumentaarisin keinoin kerrotun voimistelijatarinan rinnalla kulkee fiktiivinen tarina saman ikäisestä naisesta, joka kamppailee omassa roolissaan kotiäitinä. Voimistelijan tarinakaan ei kuitenkaan ole puhtaasti dokumentaarinen. Kuvat harjoittelusta ovat huolellisesti sommiteltuja ja estetisoituja. Tarinasta toiseen leikataan jatkuvasti, eivätkä ne kohtaa lukuun ottamatta alun lyhyttä kohtausta, jossa kotiäidin lapsi on katsomassa voimistelukisoja.
Juoni

Elokuva rinnastaa kaksi tarinaa. Dokumentaarisessa voimistelijan tarinassa Eva Bosáková valmistautuu maailmanmestaruuskilpailuun valmentajansa ohjauksessa. Fiktiivisessä tarinassa kotiäiti Věra kamppailee tilanteessa, jossa hänen miehensä ei osallistu lainkaan kotitöihin. Molemmat naiset kamppailevat roolinsa kanssa ja haluavat muutosta elämäänsä. Věra aloittaa suhteen Jirkan kanssa. Bosáková voittaa maailmanmestaruuden. Mikään ei kuitenkaan lopulta muutu naisten elämässä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eva Bosáková  | … |  voimistelija Eva   |
|  Věra  | … |  Věra Uzelacová   |
|  Josef Langmiler  | … |  Josef, Věran aviomies   |
|  Jirí Kodet  | … |  Jirka - Věran rakastaja   |
|  Milivoj Uzelac Jr.  | … |  Mylda   |
|  Miroslava Matlochová  | … |  valmentaja   |
|  Lubos Ogoun  | … |  balettimestari - Evan valmentaja   |
|  Vladimir Bosak  | … |  tohtori Bosák - Evan aviomies   |
|  Dagmar Cejnkova  | … |  Dada - Věran ystävä   |
|  Jirí Cejnek  | … |  Dadan aviomies   |
|  Oldrich Cervinka  | … |  toimittaja   |
|  Rudolf Kyznar  | … |  pianisti   |
Vastaanotto ja merkitys

Jostakin muusta oli yksi ensimmäisistä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon elokuvista. Suurten eeppisten tarinoiden sijasta elokuva keskittyi tavallisten ihmisten normaaleihin kohtaloihin ja haasteisiin. Věra Chytilová ei itse jatkanut elokuvan dokumentaarisella tiellä, vaan siirtyi estetisoituun avant-gardeen, josta hänet tunnetaan nykyisin paremmin. Jostakin muusta oli ja on merkittävä elokuva feministisen tutkimuksen näkökulmasta. Chytilová kuvasi emansipaatiota ja naisten elämän haasteita tavalla, josta ei ollut juurikaan aiempia esimerkkejä. Elokuva voitti pääpalkinnon Mannheimin elokuvajuhlilla 1963.
Epte

| Epte |
| --- | --- |

Alkulähde:  Seine-Maritime,Serqueux
Laskupaikka:  Eure,Giverny
Maat:  Ranska
Pituus:  113 km
Virtaama:  9,31 m³/s
Valuma-alue:  1 490 km²

Epte on Ranskassa virtaava 113 kilometriä pitkä joki, joka alkaa Serqueux'sta Seine-Maritimen departementista ja laskee Seineen lähellä Givernyä Euren departementissa.
Taide

Claude Monet asui yli 40 vuotta Givernyssä Epten lähellä. Epten joki esiintyy monessa Monet’n maalauksista, tunnetuin on Peupliers au bord de l'Epte.
Claude Monet, Peupliers au bord de l'Epte
Givernyn lampi
Claude Monet, Lumpeita Givernyssä
Historia

Vuonna 911 Saint-Clair-sur-Eptessa Kaarle Yksinkertainen, Frankkien päällikkö, ja Rollo, viikinkien päällikkö, solmivat sopimuksen. Sen jälkeen Epte oli Normandian ja Ranskan rajalla, ja Epten laaksoon rakennettiin monta sotilaallista suojarakennusta. Normandian puolella niistä tärkeimpiin kuului Gisorsin linnoitus.
Gisorsin linnoitus.
Curling talviolympialaisissa 2010 – miesten turnaus

| Curling talviolympialaisissa 2010 miesten turnaus |
| --- | --- |
Joukkueet:  10
Isäntämaa:   Kanada
Kaupungit:  Vancouver
Ajankohta:  16.2.-27.2.2010
 
Mitalistit
–  Kulta:   Kanada
–  Hopea:   Norja
–  Pronssi:   Sveitsi
 
  ← 2006 2014 →
Miesten curlingturnaus talviolympialaisissa 2010 alkoi 16. helmikuuta ja päättyi 27. helmikuuta 2010. Olympiakultaa voitti isäntämaa Kanada. Kultamitali oli Kanadalle toinen perättäinen.
Kokoonpanot

|  Kanada |  Kiina |  Tanska |  Ranska |  Saksa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Saville SC, Edmonton  Kevin Martin (kapteeni)  John Morris  Marc Kennedy  Ben Hebert  Varamies: Adam Enright | Harbin CC, Harbin   Liu Rui   Wang Fengchun (kapteeni)   Xu Xiaoming   Li Hongchen   Varamies: Zang Jialang | Hvidovre CC, Hvidovre   Johnny Frederiksen   Ulrik Schmidt (kapteeni)   Bo Jensen   Lars Vilandt   Varamies: Mikkel Poulsen   | Chamonix CC, Chamonix   Thomas Dufour (kapteeni)   Tony Angiboust   Jan Ducroz   Richard Ducroz   Varamies: Raphael Mathieu | CC Füssen, Füssen  Andy Kapp (kapteeni)   Andreas Lang   Holger Höhne   Andreas Kempf   Varamies: Daniel Herberg |
|  Iso-Britannia |  Norja |  Ruotsi |  Sveitsi |  Yhdysvallat |
| Lockerbie CC, Lockerbie   David Murdoch (kapteeni)   Ewan MacDonald   Peter Smith   Euan Byers   Varamies: Graeme Connal | Snarøen CK, Bærum   Thomas Ulsrud (kapteeni)   Torger Nergård   Christoffer Svae   Håvard Vad Petersson   Varamies: Thomas Løvold | Karlstads CK, Karlstad   Niklas Edin (kapteeni)    Sebastian Kraupp  Fredrik Lindberg   Viktor Kjäll   Varamies: Oskar Eriksson | CC St. Galler Bär, St. Gallen   Ralph Stöckli (kapteeni)   Jan Hauser  Markus Eggler   Simon Strübin   Varamies: Toni Müller | Duluth CC, Duluth   John Shuster (kapteeni)   Jason Smith   Jeff Isaacson   John Benton   Varamies: Chris Plys |
Miesten turnaus > Turnauksen kulku > 1. kierros

16. helmikuuta klo 9.00
Miesten turnaus > Turnauksen kulku > 2. kierros

16. helmikuuta klo 19.00
Miesten turnaus > Turnauksen kulku > 3. kierros

17. helmikuuta klo 14.00
Miesten turnaus > Turnauksen kulku > 4. kierros

18. helmikuuta klo 9.00
Miesten turnaus > Turnauksen kulku > 5. kierros

18. helmikuuta klo 19.00
Miesten turnaus > Turnauksen kulku > 6. kierros

19. helmikuuta klo 14.00
Miesten turnaus > Turnauksen kulku > 7. kierros

20. helmikuuta klo 9.00
Miesten turnaus > Turnauksen kulku > 8. kierros

20. helmikuuta klo 19.00
Miesten turnaus > Turnauksen kulku > 9. kierros

21. helmikuuta klo 14.00
Miesten turnaus > Turnauksen kulku > 10. kierros

22. helmikuuta klo 9.00
Miesten turnaus > Turnauksen kulku > 11. kierros

22. helmikuuta klo 19.00
Miesten turnaus > Turnauksen kulku > 12. kierros

23. helmikuuta klo 14.00
Miesten turnaus > Turnauksen kulku > Tie-break

24. helmikuuta klo 14.00
Miesten turnaus > Turnauksen kulku > Välierät

25. helmikuuta klo 14.00
Miesten turnaus > Turnauksen kulku > Pronssiottelu

27. helmikuuta klo 9.00
| Joukkue | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ruotsi | 0 | 1 | 0 | 0 | 2 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 4 |
| Sveitsi | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 2 | 5 |
Miesten turnaus > Turnauksen kulku > Loppuottelu

27. helmikuuta klo 15.00
| Joukkue | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kanada | 0 | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | 2 | 0 | 1 | x | 6 |
| Norja | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 1 | 0 | x | 3 |
Eduardo Larraín Córdovez

Eduardo Larraín Córdovez (7. toukokuuta 1890 San Bernardo – 20. lokakuuta 1970) oli chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Santiago de Chilen arkkihiippakuntaan 4. toukokuuta 1913 ja nimitettiin Rancaguan hiippakunnan johtoon 9. heinäkuuta 1938. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Rafael Lira Infante, jota avustivat Alfredo Silva Santiago ja Manuel Larraín Errazuriz.
Larraín Córdovez osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 2. helmikuuta 1970 ja sai samana päivänä nimityksen Vegesela in Numidian titulaaripiispaksi.
Juha Lehti

Juha Lehti (s. 24. maaliskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen, Sir Elwoodin hiljaiset värit -yhtyeestä tunnettu laulaja, lauluntekijä ja kitaristi. Lehti on tehnyt suuren osan yhtyeensä kappaleista kuten "Neiti Kevät", "Älä mee" ja "Pahaa verta". Juha Lehden ja Sir Elwoodin musiikkia on nimitetty "keskiolutjatsiksi". Myös Lehden tulkinta Juice Leskisen alun perin Sakari Kuosmaselle tekemästä "Rakkauden haudalla" -kappaleesta on saanut paljon radiosoittoa. Juha Lehti on esiintynyt Junnu Saaresahon kanssa nimellä Sir Elwood Duo.
Vuonna 2017 Lehti teki roolin elokuvassa Armomurhaaja.
Juha Lehti on amerikkalaisen jalkapallon Suomen mestari vuodelta 1982.
Aiheesta muualla

Sir Elwoodin hiljaiset värit -yhtyeen viralliset verkkosivut
Juha Lehti – Mies lager-musiikin takaa (Selvis 2/2004)
Eduardo Maria Taussig

Eduardo Maria Taussig (s. 4. heinäkuuta 1954 Buenos Aires) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Buenos Airesin arkkihiippakuntaan 3. joulukuuta 1982 ja nimitettiin San Rafaelin hiippakunnan johtoon 21. heinäkuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Mario Bergoglio, jota avustivat Estanislao Esteban Karlic, Héctor Rubén Aguer, Eduardo Vicente Mirás ja Juan Alberto Puiggari. Taussig asetettiin virkaansa 11. lokakuuta.
Entamoeba

| Entamoeba |
| --- | --- |
 Entamoeba coli
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Amoebozoa
Luokka::  Archamoebae
Lahko::  Amoebida
Suku::  Entamoeba  Casagrandi & Barbagallo, 1895
Katso myös
   Entamoeba Wikispeciesissä   Entamoeba Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Entamoeba on amebasuku. Sen eräät lajit aiheuttavat trooppisilla alueilla yleistä amebapunatautia, joka tunnetaan myös lyhyemmin nimellä punatauti.
Sukuun kuuluvia lajeja

Entamoeba barreti
Entamoeba bovis
Entamoeba coli
Entamoeba gingivalis
Entamoeba hartmanni
Suoliameba (Entamoeba histolytica)
Entamoeba invadens
Entamoeba moshkovskii
Entamoeba polecki
Entamoeba terrapinae
Aiheesta muualla

ITIS: Entamoeba (englanniksi)
Joni Huntley

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Joni Huntley |  Joni Huntley |  Joni Huntley |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1984 | korkeushyppy |  |
Johanna Luann "Joni" Huntley (s. 4. elokuuta 1956 McMinnville, Oregon) on entinen yhdysvaltalainen korkeushyppääjä.
Hän osallistui kaksiin olympialaisiin. Montréalin olympialaisissa 1976 hän sijoittui viidenneksi. Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän voitti pronssia hypäten samalla oman ennätyksensä 197 senttimetriä.
Pan-Amerikan kisoissa hän voitti kultaa Méxicossa 1975 ja pronssia Caracasissa 1983.
Elian luterilainen seurakunta

| Elian luterilainen seurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  tunnustuksellinen luterilaisuus
Kirkkokunta:  Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Rovastikunta:  Pohjoinen rovastikunta (LHPK)
Perustettu:  2011
Jäseniä:  4 (2023)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elian luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Sodankylässä. Seurakunnan toiminta alkoi vuonna 2011 Lapin luterilainen jumalanpalvelusyhdistys ry:n alaisuudessa, mutta seurakunta kuuluu nykyään Lähetyshiippakuntaan.
Seurakunnan jäsenmäärä vuosittain

| Vuosi | Jäseniä | Huomautus |
| --- | --- | --- |
| 2013 | 10 | Jumalanpalvelusyhteisöstä muodostui Lähetyshiippakunnan seurakunta. |
| 2014 | 10 |  |
| 2015 | 10 |  |
| 2016 | 9 |  |
Juan Eugenio Hartzenbusch

Juan Eugenio Hartzenbusch
Juan Eugenio Hartzenbusch (1806–1880) oli espanjalainen kirjailija. Hän kirjoitti näytelmän Los amantes de Teruel (1836), joka kuvasi runollisesti rajattoman onnetonta rakkautta. Näytelmän menestyksen ansiosta hän saattoi jatkaa kirjallisella uralla. Hartzenbuschin muita merkittäviä näytelmiä ovat muun muassa La redoma encantada (1839), La visionaria (1840), Alfonso el casto (1841), El bachiller Mendarias (1842), La coja y el encogido (1843), Juan de las Viñas (1844), Vida por honra (1854). Useimmissa Hartzenbuschin näytelmissä ilmenee eloisaa mielikuvitusta, voimakasta sanontatapaa, sointuvaa runomittaa ja kansallisten aiheiden onnistunutta valintaa. Hartzenbusch on toimittanut laitoksia Tirso de Molinan, Calderónin ja Alarcónin teoksista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juan Eugenio Hartzenbusch Wikimedia Commonsissa
Elizabeth Strout

| Elizabeth Strout |
| --- | --- |
 Elizabeth Strout vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1956 (ikä 68) Portland, Maine, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  kirjailija, opettaja
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Palkinnot
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto 
Aiheesta muualla
www.elizabethstrout.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Elizabeth Strout (s. 6. tammikuuta 1956 Portland, Maine, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija ja yliopisto-opettaja. Hän sai kaunokirjallisuuden Pulitzer-palkinnon teoksestaan Olive Kitteridge (2009), joka koostuu toisiinsa kytkeytyvistä novelleista, joiden aiheena on Mainen rannikolla asuva nainen ja hänen perheensä ja ystävänsä. Kirjan pohjalta on tehty HBO:n minisarja Olive Kitteridge, joka sai vuonna 2015 kuusi Emmy-palkintoa.
Strout on kirjoittanut uransa aikana useita palkittuja romaaneja, kuten Amy and Isabelle (1998), Abide with Me (2006), Olive Kitteridge (2008), The Burgess Boys (2013) ja My Name Is Lucy Barton (2016). Teoksesta Amy and Isabelle on tehty televisioelokuva, jonka päosassa näyttelee Elisabeth Shue. Sen tuotantoyhtiö on Oprah Winfreyn studio Harpo Films.
Nuoruus ja opinnot

Strout on kotoisin Mainesta Portlandista ja vietti lapsuutensa Mainen pikkukaupungeissa sekä New Hampshiren Durhamissa. Hänen isänsä opetti yliopistossa luonnontieteitä ja äiti oli opettajana läheisessä high schoolissa.
Terry Gross haastatteli Stroutia tammikuussa 2016:
»Vietin lapsuuteni Durhamissa. Molemmat vanhempani olivat yliopistossa opettajina. Isäni opetti luonnontieteitä. Isän alaa olivat loiset. Hän johti omaa tutkimuslaboratoriotaan. Äitini opetti kirjoittamista yliopistossa ja high schoolissa. Asuimme Mainessa hiekkatien varrella, missä asui myös paljon sukulaisiani.»
Valmistuttuaan Bates Collegesta Strout opiskeli vuoden Englannissa Oxfordissa ja sen jälkeen vuoden oikeustiedettä. Hän valmistui 1982 juristiksi Syracusen yliopistosta. Samana vuonna ilmestyi New Letters -lehdessä hänen ensimmäinen novellinsa.
Stroutin puoliso on mainelainen poliitikko James Tierney, joka on myös opettanut Columbian yliopistossa. Pariskunta asuu sekä New Yorkissa että Mainessa.
Ura

Strout muutti New Yorkiin, jossa hän työskenteli tarjoilijana ja sai ensimmäisillä romaaneillaan ja novelleillaan jonkinlaista menestystä. Hänen novellejaan ilmestyi kirjallisissa lehdissä, kuten myös Redbookissa ja Seventeenissä. Hän aloitti oikeustieteen opinnot Syracusen yliopistossa ja toimi juristina kuusi vuotta, kunnes keskittyi kokonaan kirjoittamiseen. Terry Grossin tammikuussa 2015 tekemässä haastattelussa hän luonnehti oikeustieteen opintoja lähinnä välttämättömäksi toimenpiteeksi. The Morning Newsin haastattelussa hän sanoo:
»Minulla oli niin kova halu kirjailijaksi, että ajatus siinä epäonnistumisesta tuntui ihan sietämättömältä. En nuorena tosiaankaan sanonut kenellekään, että haluan kirjailijaksi, koska olisin saanut osakseni pelkästään sääliviä katseita. Sitä en halunnut.»
Strout kirjoitti kirjaa Amy and Isabelle kuusi vuotta, ja ilmestyessään vuonna 2000 teos oli Baileys Women's Prize for Fiction -palkinnon ehdokkaana ja PEN/Faulkner-palkintoehdokkaana. Amy and Isabelle on sovitettu televisioelokuvaksi, pääosassa Elisabeth Shue ja tuottajana Oprah Winfreyn studio Harpo Films.
Strout opetti syyslukukaudella 2007 Colgate Universityssa luovaa kirjoittamista sekä aloitteleville opiskelijoille että myöhemmässä vaiheessa oleville. Hän on opettanut myös Queens Universityssa Charlottessa Pohjois-Carolinassa.
Strout sai 2009 Pulitzer-palkinnon teoksestaan Olive Kitteridge, joka koostuu toisiinsa kytkeytyvistä novelleista aiheena Mainen rannikolla asuva nainen ja hänen perheensä ja ystävänsä. Italialaisten kirjakauppiaiden äänestyksessä vuonna 2010 Olive Kitteridge ja Strout palkittiin Premio Bancarella -palkinnolla. Palkintojenjakotilaisuus järjestettiin Italiassa Pontremolin keskiaikaisella Piazza della Repubblicalla pidetyssä tapahtumassa. The Burgess Boys ilmestyi 2013, ja tammikuussa 2016 ilmestyi My Name Is Lucy Barton. Olive Kitteridgea on myyty runsaasti, ja New York Timesin kriitikko Louisa Thomas kirjoittaa siitä:
»Olive Kitteridgen lukemisen tekee nautittavaksi vahva samastuminen monimutkaisiin mutta ei aina niin ihailtaviin henkilöhahmoihin. Välillä hahmon näkemyksen taakse asettumisessa paljastuu jopa voimakkaampaa ja kiinnostavampaa emootiota kuin pelkkää myötäelämistä – mutkikasta, joskus synkkää, joskus hengissä pysymistä ylläpitävää riippuvuutta muista ilman että se olisi mitenkään imelää tai halpaa. Kyse on vain sen rehellisestä tunnustamisesta, että meidän on yritettävä ymmärtää toisiamme vaikka emme sietäisi heitä.»
Teokset

Pikkukaupungin tyttö.  (Amy and Isabelle, 1998)  Suomentanut Marja Haapio. Helsinki:  Otava, 2001.  ISBN 951-1-16445-7.
Abide with Me (2006)
Olive Kitteridge.  (Olive Kitteridge, 2008)  Suomentanut Kristiina Rikman. Helsinki:  Tammi, 2020.  ISBN 978-952-04-1073-5.
The Burgess Boys (2013)
Nimeni on Lucy Barton.  (My Name Is Lucy Barton, 2016)  Suomentanut Kristiina Rikman. Helsinki:  Tammi, 2018.  ISBN 978-951-31-9962-3.
Kaikki on mahdollista. (Anything is possible, 2017). Suomentanut Kristiina Rikman. Helsinki: Tammi, 2019.
Olive, taas.  (Olive, Again, 2019)  Suomentanut Kristiina Rikman. Helsinki:  Tammi, 2021.  ISBN 978-952-04-1074-2.
Voi William!.  (Oh, William! 2021)  Suomentanut Kristiina Rikman. Helsinki:  Tammi, 2022.  ISBN 978-952-04-3498-4.
Lucy meren rannalla.  (Lucy by the Sea, 2022)  Suomentanut Kristiina Rikman. Helsinki:  Tammi, 2023.  ISBN 978-952-04-5150-9.
The Friend Who Got Away (2005)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elizabeth Strout Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Elizabeth Strout
Käännös suomeksi
Juha Aarnio (yleisurheilija)

Juha Uolevi Aarnio (s. 19. huhtikuuta 1978) on suomalainen keihäänheittäjä, joka edusti Raision Kuulaa. Häntä valmensi Antti Aarnio. Hän sijoittui hopealle alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1997 ennätystuloksellaan 77,60.
Erina Yamane

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Erina Yamane
Syntymäaika: 20. joulukuuta 1990 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Hiroshima, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Maalivahti
Pituus: 1 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2009–2011 2012–2017 2017–2019 2019– | TEPCO Mareeze JEF United Chiba Real Betis JEF United Chiba | 1 (0) 92 (0) 32 (0)  |
Maajoukkue
| 2010– | Japani | 26 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Erina Yamane (jap. 山根 恵里奈, Yamane Erina; s. 20. joulukuuta 1990 Hiroshima) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Yamane debytoi Japanin maajoukkueessa tammikuussa 2010. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2015. Hän on pelannut 26 maaottelua.
Jääkaappimagneetti

Jääkaappimagneetteja
Jääkaappimagneetti on jääkaapin oveen tarkoitettu, yleensä koristeellinen kestomagneetti. Joissain malleissa voi olla ominaisuutena mahdollisuus ripustaa magneettiin esimerkiksi muistilappu tai postikortti. Jääkaappimagneetti on erittäin suosittu matkamuisto matkoilta. Tähän vaikuttavat luultavasti edullisuus ja pieni koko. Jotkut harrastavat magneettien keräämistä kaikista käymistään maista tai matkakohteista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jääkaappimagneetti Wikimedia Commonsissa
Jääkairausnäyte

Jääkairausnäytettä otetaan porasta.
Tutkijoita esittelemässä valokuvaajalle Vostok-asemalla Etelämantereella porattua jäätä.
GISP2-jääkairausnäytteessä näkyy laserilla valaistaessa vaaleita kesäkerroksia ja tummia talvikerroksia.
Jääkairausnäyte on tutkimusta varten jäätiköstä porattu näyte. Paksulta jäätiköltä porattaessa näyte voi olla kilometrejä pitkä ja sisältää satojen tuhansien vuosien ikäistä jäätä. Jääkairausnäytteitä on porattu muun muassa Grönlannista, Antarktikselta ja vuoristojen jäätiköistä. Saatuja jäänäytteitä säilytetään alle metrin pituisina pötköinä kylmässä.
Jään kerroksia ja kemiallista koostumusta tutkimalla yritetään selvittää jään syntymisajan lämpötila ja jään syntymisaika. Jääkairausnäytteistä on mitattu muun muassa lämpötilasta riippuvat happi-isotooppisuhde ja deuteriumpitoisuus, sen sisältämien kaasukuplien hiilidioksidipitoisuus ja metaanipitoisuus sekä jään sisältämän muinaisen pölyn määrää kuvaavia ainepitoisuuksia. Vanhassa jäässä voivat näkyä vaikkapa tulivuorenpurkaukset rikkipitoisuuden vaihteluina.
Tunnettuja jääkairausnäytteitä ovat Dye-3, GISP, GISP2, GRIP, NGRIP, EPICA ja Vostok. Jään ikä määritetään muun muassa siinä olevien hiilidioksidikuplien hiili-14-pitoisuuksista isotooppeihin perustuvalla iänmääritysmenetelmällä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ice Core Gateway
GRIP
Eight glacial cycles from an Antarctic ice core: Nature. 2004 Jun 10;429(6992):623-8.