Kiinan historia
Varhaisempi keisarikausi > Tang-dynastia

Tang-dynastian valtaannousun jälkeen kesti vielä useita vuosia ennen kuin valtakunta oli rauhoittunut ja Tang-dynastian valta vakiintunut. Ensimmäisen Tang-keisarin Gao Zun syrjäytti vallasta hänen oma poikansa Li Shimin vuonna 626. Li Shimin otti keisarinimekseen Taizong. Häntä pidetään yhtenä Kiinan historian suurimmista keisareista.
Ensimmäiset Tang-keisarit jättivät Sui-kauden hallintojärjestelmän pääosin voimaan ja kehittivät sitä edelleen. Keisari oli yksinvaltias ja hän valvoi keskushallitusta, joka muodostui eri tehtäviä hoitavista elimistä. Maakuntatason hallintoa valvoi valtakunnan keskushallinto, joka valvoi korkeimpien maakuntatason virkojen täyttämistä. Taizongin kaudella keskushallintoa lujitettiin ja feodaaliaatelisto sai kerätä hallitsemiltaan alueilta veroa, mutta heillä ei ollut hallinto- eikä tuomiovaltaa. Hallinto kehittyi näin Tang-kaudella byrokraattisemmaksi, sillä hallintovirkoihin valittiin valtiollisten tutkintojen perusteella pätevin, sen sijaan että virka olisi periytynyt hallitsevan feodaaliaatelisuvun jäsenten kesken. Valtiollisten tutkintojen suorittaminen oli periaatteessa mahdollista kaikille, mutta todellisuudessa useimmat niiden suorittajat kuuluivat ylempään tai alempaan virkamiesluokkaan.
Maanjakojärjestelmä kehittyi Tang-kauden alussa Gao Zun kaudella siten, että jokainen valtakunnan täysi-ikäinen mies sai eliniäkseen hallittavaksi viljelykelpoista maata, josta suurin osa piti palauttaa valtiolle kuoleman jälkeen. Vastineeksi maanviljelijöiden oli maksettava veronsa viljana tai kankaina ja suoritettava sotapalvelus ja muita määrättyjä päivätöitä, tavallisesti 20 päivää vuodessa. Verotusjärjestelmä oli periaatteiltaan sama rikkaille ja köyhille, mutta päivätyöt voitiin vaihtaa veroiksi tai päinvastoin. Myös kauppiaat ja kaupunkien asukkaat oli vapautettu veroista. Talonpoikaisväestöltä kerätyt verot olivat valtion tärkein tulonlähde, joten valtion oli huolehdittava säännöllisin väestönlaskennoin siitä että kansa täytti veronmaksuvelvollisuutensa.
Gao Zun aikana uskonnollista vapautta rajoitettiin, mutta Tai Zongin aikana rajoitukset poistettiin. Tai Zong kannatti kungfutselaisuutta, sillä se oli erityisesti oppineiden virkamiesten aatesuunta. Hän kuitenkin kannatti myös buddhalaisuutta, sillä hän ymmärsi buddhalaisen yhteisön muodostaman uhan, mikä saattoi heikentää yhteiskuntajärjestystä. Myös taolaisille munkeille myönnettiin tärkeä seremoniallinen rooli. Nämä kolme aatesuuntaa olivat tärkeässä asemassa Tang-kauden valtionideologiassa.
Tang-kauden alussa suurimman ulkoisen uhan muodostivat luoteisrajalta hyökkäilleet itäturkkilaiset. Kiinalaiset hyötyivät itäturkkilaisten hajaannuksesta, jolloin näiden alistamat uiguurit ja tölöturkkilaiset irtaantuivat itäturkkilaisten vaikutusvallasta. Kiinalaiset kukistivat itäturkkilaisten muodostaman uhan Taizongin aikana vuoteen 630 mennessä, osittain uiguurien avustuksella. Uiguureista muodostui kiinalaisille merkittävä liittolainen seuraavien vuosisatojen aikana. Tiibetin ylängön koillisreunalla, nykisen Qinghain alueella elänyt tuyuhun-kansa joutui myös Taizongin valtakaudella tunnustamaan kiinalaisvallan. 600-luvun puolivälissä Tang-dynastian valta ulottui aina Pamirvuorten taakse asti. Myös korealainen Koguryo onnistuttiin alistamaan kiinalaisten vallan alle usean sotaretken jälkeen, vuoteen 668 mennessä. Keski-Aasiassa Tang-dynastia kilpaili vaikutusvallasta tiibetiläisten ja arabien kanssa. Lopullisesti Tang-dynastia menetti valtansa kaukolännessä Talasin taistelun jälkeen vuonna 751. Samaan aikaan valtakunnan eteläosiin nykyisen Yunnanin alueelle muodostui uusi thai-kansan Nanzhao-valtakunta, joka kukisti kiinalaisarmeijan.
Keisari Taizong kuoli vuonna 649 ja häntä seurasi vallassa hänen poikansa Gaozong, joka hallitsi vuoteen 683 asti. Tämän jälkeen valtaan nousi Kiinan historian ainoa naiskeisarinna Wu Zetian. Tämä oli ollut keisari Taizongin haaremissa alhaisessa arvoasemassa olevana jalkavaimona. Taizongin kuoltua Gaozong otti Wu Zetianin vaimokseen ja tämä nousi pian keisarinnaksi syrjäyttäen laillisen keisarinnan. Wu Zetian oli Gaozongin rinnalla todellinen vallankäyttäjä ja keisarin kuoltua hän nousi itse valtaistuimelle erilaisten hovijuonittelujen jälkeen. Keisarinna Wu on kuvattu häikäilemättömänä hallitsijana, mutta hän oli myös kyvykäs poliitikko. Hän oli ylemmän virkamiesluokan epäsuosiossa, mutta sai puolelleen alemman virkamiesluokan. Hänen kaudellaan virkamiehet valittiin tutkintojen perusteella, eikä perityn aseman mukaan. Uskonnoissa hän suosi etenkin buddhalaisuutta. Hänen aikanaan rakennettiin Xi'anissa oleva Villihanhipagodi ja Longmenin luolien valtavat buddhankuvat, sekä rakennettiin useita buddhalaistemppeleitä ympäri valtakuntaa.
Buddhalaisuuden suosiminen käänsi kungfutselaiset virkamiehet keisarinna Wuta vastaan. Hänet syrjäytettiin vallasta vuonna 705, jolloin hän oli 80-vuotias. Vallankaappauksessa oli merkittävä rooli hänen pojanpojallaan Li Longjilla. Sekasortoisten vuosien jälkeen tämä nousi itse valtaistuimelle vuonna 712 keisarinimenään Xuanzong. Xuanzong hallitsi maata yli 40 vuotta ja hänen kaudellaan Tang-kulttuuri kukoisti ja valtakunnassa elettiin vaurauden ja hyvinvoinnin aikaa. Hänen aikanaan kanaalijärjestelmää parannettiin, verotusjärjestelmää uudistettiin minkä ansiosta verotulot kasvoivat ja buddhalaismunkit pakotettiin takaisin tuottavaan toimintaan. Valtakautensa loppuvaiheessa Xuanzongin valtaan sekaantui hänen jalkavaimonsa Yang Guifei. Tämä oli keisarin suuri ihastus ja hän pystyi ajamaan oman sukunsa etuja. Vuonna 752 Guifein serkku Yang Guozhong nimitettiin valtakunnan pääministeriksi.
Merkittävä sotapäällikko An Lushan oli kuulunut edellisen pääministerin lähipiiriin ja hän oli myös keisarin ja Yang Guifein suosiossa. Hän koki oman asemansa uhatuksi Yang Guozhongin nimityksen jälkeen. An Lushanin komennossa oli noin 200 000 sotilasta, mikä oli lähes puolet koko Tang-armeijasta. An Lushan nousi avoimeen kapinaan vuonnaselvennä ja muutamassa kuukaudessa hänen joukkonsa valtasivat koko Itä-Kiinan, muun muassa pääkaupunki Chang'anin, vuonna 756. Keisari Xuanzong joutui pakenemaan Sichuaniin hovi mukanaan. Pakomatkalla keisarille aiemmin uskolliset joukot näkivät Yang Guifein ja Yang Guozhongin syylliseksi tilanteeseen ja vaativat näiden teloittamista, mihin keisarin oli suostuttava. Xuanzong itse luopui vallasta poikansa Su Zongin hyväksi. Su Zong liittoutui uiguurien ja muiden läntisten maiden hallitsijoiden kanssa An Lushania vastaan. Uiguurit eivät suinkaan liittoutuneet kiinalaisten kanssa Tang-dynastian pelastamiseksi, vaan myös kiinalaisten heikkouden vuoksi. Uiguurien avulla An Lushanin kapina kukistettiin vuonna 763 ja pääkaupunki vallattiin takaisin, samalla uiguurit ryöstelivät takaisinvalloitettuja alueita, mutta Tang-hallinto oli tämän edessä voimaton. An Lushan ei itse ollut enää näkemässä kapinan loppua, sillä hän joutui poikansa murhaamaksi vuonna 757.
An Lushanin kapina oli Tang-dynastian valtakauden käännekohta. Dynastia ei kukistunut, mutta se heikkeni niin merkittävästi ettei se enää palannut entiseen loistoonsa, vaikka se pysyikin vallassa vielä noin 150 vuotta. Lännessä kiinalaisia uhkasivat tiibetiläiset ja luoteessa uiguurit. Etenkin uiguurit hyötyivät kiinalaisten heikkoudesta, sillä nämä pystyivät perimään suuria tullimaksuja alueensa läpi kulkemisesta. Tang-dynastian valtakunnan pohjoisosat olivat ennen kapinaa olleet maan veronkannon kannalta keskeisintä aluetta, mutta kapinan seurauksena miljoonat talonpojat olivat paenneet kotiseudultaan tai kuolleet. Hallinto tuli yhä enemmän riippuvaiseksi Etelä-Kiinasta saatavista tuloista. Vajetta paikkaillakseen valtio sääti uuden maaveron ja omaisuusveron ja otti hallintaansa suolamonopolin.
Tang-dynastian viimeinen vahva keisari oli vuonna 805 valtaan noussut Xianzong. Hänen aikanaan tehtiin hallinnollisia ja taloudellisia uudistuksia ja suoritettiin muutamia onnistuneita sotaretkiä, jotka palauttivat yhteiskunnallisen järjestyksen ja nähtiin vielä häivähdys entisestä loistosta. Xuanzongin murhasivat salajuoneen ryhtyneet eunukit vuonna 820. Yhtä vahvaa keisaria Tang-dynastialle ei enää tullut. Taloudellisen tilanteen kiristyessä taolaisuutta kannattanut keisari Wuzong kohdisti vainonsa buddhalaisiin vuonna 840. 40 000 luostaria suljettiin ja niiden omaisuudet takavarikoitiin. Buddhalaisuus elpyi seuraavien keisarien aikana, mutta se ei enää koskaan palannut entiseen mahtiasemaansa Kiinassa. Sen sijaan vainojen kohteeksi myös joutuneet ulkomaiset uskonnot zarathustralaisuus, manikealaisuus ja nestoriolaisuus katosivat Kiinasta. Vainojen kohteeksi joutuivat myös uiguurit sen jälkeen kun kirgiisit olivat kukistaneet Uiguurivaltakunnan vuonna 840.
Tang-dynastian lopullinen tuho sai alkunsa Henanin aluetta koetelleesta kuivuudesta vuonna 874, jolloin alueen väestö nousi kapinaan jota johti Huang Chao. Hänen johtamansa joukot valtasivat pääkaupunki Chang'anin ja Luoyangin. Kapina kukistettiin vuonna 883, mutta Tang-dynastia ei enää kyennyt palauttamaan valtaansa, vaan paikalliset sotilasjohtajat jatkoivat itsenäistä toimintaansa. Muodollisesti vallassa oli Tang-keisari vielä parin vuosikymmenen ajan, vaikka he olivat todellisuudessa sotapäälliköiden alaikäisiä nukkehallitsijoita. Viimeinen Tang-keisari syöstiin vallasta vuonna 907, jolloin valtaan nousi häntä palvellut ja aiemmin Huang Chaon leiriin kuulunut sotapäällikkö Zhu Wen, joka julistautui myöhemmän Liang-dynastian ensimmäiseksi keisariksi.