stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yhdystie 2015

Yhdystie 2015 on yhdystie joka kulkee Ruskon Leinaisista Mynämäen Haapaisiin. Tien pituus on 20 kilometriä.
Tien osoitenimenä on Leinaistentie yhdystieltä 2010 Ruskon ja Maskun kuntarajalle, Kytöistentie yhdystien 2014 risteykseen, Valpperintie Saksalantien risteykseen, Takkulantie Nousiaisten ja Mynämäen kuntarajalle, ja uudelleen Valpperintie koko loppumatkan eli kuntarajalta yhdystien 2020 risteykseen. Tie on yhdystien 2010 risteyksestä yhdystien 2014 risteykseen päällystämätöntä soratietä, yhdystien 2014 risteyksestä Valpperin kylän pohjoislaidalle asvaltoitua tietä, ja koko loppumatkan jälleen päällystämätöntä soratietä.
Imatran seutukunta

| Imatran seutukunta |
| --- | --- |

 sijainti 
Väkiluku:  38 227 31:nneksi suurin 31.12.2021 
Imatran seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Etelä-Karjalan maakunnassa. Siihen kuuluu neljä kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitus­järjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 093.
Kunnat

| Vaakuna | Kunta | Väkiluku (2024) | Maa- pinta-ala (km²) | Väestön- tiheys (as> /km²) | Kunnallis- vero (2024) | Suomen- kieliset (2023) | Ruotsin- kieliset (2023) | Muun- kieliset (2023) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Imatra | 24 810 | 155 | 160 | 8.6 % | 92 % | 0,1 % | 9 % |
|  | Parikkala | 4 335 | 592 | 7 | 9.5 % | 97 % | 0,2 % | 3 % |
|  | Rautjärvi | 3 009 | 351 | 9 | 8.3 % | 96 % | 0,2 % | 4 % |
|  | Ruokolahti | 4 731 | 942 | 5 | 8.6 % | 97 % | 0,2 % | 4 % |
|  | yhteensä | 36 885 | 2 040 | 18 |  | 93 % | 0,1 % | 7 % |
Historia

1. tammikuuta 2005 Parikkala, Saari ja Uukuniemi yhdistyivät Parikkalan kunnaksi. Yhdistymisen jälkeen Parikkala olisi ollut Kärkikuntien seutukunnan ainoa kunta, mutta Kärkikuntien seutukunta lakkautettiin ja Parikkala siirtyi Imatran seutukuntaan.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
| Imatran seutukunnan väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 57 806 | 57 806 |
| 1985 | 1985 |    | 55 582 | 55 582 |
| 1990 | 1990 |    | 53 328 | 53 328 |
| 1995 | 1995 |    | 50 830 | 50 830 |
| 2000 | 2000 |    | 48 139 | 48 139 |
| 2005 | 2005 |    | 45 926 | 45 926 |
| 2010 | 2010 |    | 43 932 | 43 932 |
| 2015 | 2015 |    | 41 919 | 41 919 |
| 2020 | 2020 |    | 38 798 | 38 798 |
Lähde: Tilastokeskus.
Aiheesta muualla

Imatran Seudun Kehitysyhtiö Oy
Imatran kaupungin kotisivut
Parikkalan kunnan kotisivut
Rautjärven kunnan kotisivut
Ruokolahden kunnan kotisivut
Etelä-Karjalan maakunnan seutukunnat
Alcide De Gasperi

| Alcide De Gasperi |
| --- | --- |

Italian pääministeri
 10. joulukuuta 1945 – 17. elokuuta 1953  
Monarkki:  Viktor Emanuel III Umberto II
Presidentti:  Luigi Einaudi Enrico De Nicola
Edeltäjä:  Ferruccio Parri
Seuraaja:  Giuseppe Pella
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1881 Pieve Tesino, Itävalta-Unkari
Kuollut: 19. elokuuta 1954 (73 vuotta) Borgo Valsugana, Italia
Arvonimi: Jumalan palvelija
Puoliso:  Francesca Marini
Tiedot
Puolue:  Italian kristillisdemokraattinen puolue
 Nimikirjoitus
Alcide De Gasperi (3. huhtikuuta 1881 – 19. elokuuta 1954) oli italialainen poliitikko, joka perusti Italian kristillisdemokraattisen puolueen vuonna 1943 ja toimi Italian pääministerinä vuosina 1945–1953.
Elämäkerta

Alcide De Gasperi kasvoi italiankielisellä Trentinon alueella, joka tuolloin kuului Itävalta-Unkarin keisarikuntaan. De Gasperilla ei ollut mahdollisuutta opiskella italialaisessa yliopistossa, joten hän lähti opiskelemaan filologiaa Wieniin. Opiskeluaikanaan De Gasperi osallistui aktiivisesti katolilaisen opiskelijaliikkeen toimintaan. De Gasperi valmistui vuonna 1905 ja palasi kotiseudulleen Trentinoon, missä hän työskenteli La Voce Cattolica -sanomalehden toimittajana. Poliittisen uransa De Gasperi aloitti tultuaan valituksi Trentinon edustajaksi Itävallan parlamenttiin, missä hän toimi italialaisvähemmistön oikeuksien puolesta.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Trentino liitettiin Italiaan, ja De Gasperi siirtyi Italian politiikkaan. Hän oli perustamassa Italian kansanpuoluetta (Partito Popolare Italiano, PPI) vuonna 1919 ja oli sen edustajana Italian parlamentissa vuodesta 1921 lähtien.
Vuonna 1925 alkanut Benito Mussolinin fasistinen diktatuuri merkitsi myös De Gasperille vaikeita aikoja. Vuonna 1927 hänet tuomittiin poliittisista syistä neljäksi vuodeksi vankilaan. De Gasperilla oli kuitenkin vaikutusvaltaisia ystäviä katolisessa kirkossa, ja näiden yhteyksien ansiosta hän pääsi vapaaksi 16 kuukauden vankeuden jälkeen. Vuonna 1931 De Gasperi meni töihin Vatikaanin kirjastoon.
Mussolinin kukistuttua 1943 ja Italian aloitettua irtautuminen toisesta maailmansodasta De Gasperi palasi takaisin politiikkaan, tällä kertaa uuden kristillisdemokraattisen puolueen edustajana. Hän toimi vuonna 1944 ulkoministerinä ja vuodesta 1945 pääministerinä kaikkiaan seitsemän hallituksen johdossa. De Gasperin johdolla Italialle säädettiin uusi tasavaltalainen perustuslaki. Lisäksi hän pyrki vahvistamaan demokratiaa ja markkinataloutta suuntautumalla ulkopolitiikassaan länteen. Italia liittyikin sotilasliitto Natoon jo sen perustamisvuonna 1949. De Gasperi sopi 1947 Yhdysvaltojen kanssa siitä että Italia saisi 100 miljoonan dollarin hätäapulainan jos vastapalveluksena sosialistit ja kommunistit pidettäisiin poissa Italian hallituksista, tilanne joka Italian liityttyä Natoon jäi kommunistien osalta pysyväksi yli 40 vuoden ajan.
De Gasperin hallitus erosi 12. tammikuuta 1950. Hän muodosti uuden kuudennen hallituksensa 27. tammikuuta.
De Gasperi oli eurooppalaisen yhteistyön kannattaja, ja häntä voidaan pitää Robert Schumanin ja Konrad Adenauerin ohella Euroopan unionin henkisenä isänä. Hän sai vuonna 1952 Karlspreis-palkinnon, tunnustukseksi työstään Euroopan rauhan hyväksi.
De Gasperi ehti vuonna 1954 toimia lyhyen aikaa puheenjohtajana Euroopan hiili- ja teräsyhteisön yleiskokouksessa, joka on Euroopan parlamentin historiallinen edeltäjä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alcide De Gasperi Wikimedia Commonsissa
Kaarle Suuren palkinnon saajat
| --- | --- |
1950–1975:  1950 Richard Coudenhove-Kalergi · 1951 Hendrik Brugmans · 1952 Alcide De Gasperi · 1953 Jean Monnet · 1954 Konrad Adenauer · 1956 Winston Churchill · 1957 Paul-Henri Spaak · 1958 Robert Schuman · 1959 George Marshall · 1960 Joseph Bech · 1961 Walter Hallstein · 1963 Edward Heath · 1964 Antonio Segni · 1966 Jens Otto Krag · 1967 Joseph Luns · 1969 Euroopan komissio · 1970 François Seydoux de Clausonne · 1972 Roy Jenkins · 1973 Salvador de Madariaga
1976–2000:  1976 Leo Tindemans · 1977 Walter Scheel · 1978 Konstantínos Karamanlís · 1979 Emilio Colombo · 1981 Simone Veil · 1982 kuningas Juan Carlos I · 1984 Karl Carstens · 1986 Luxemburgin kansa · 1987 Henry Kissinger · 1988 François Mitterrand, Helmut Kohl · 1989 Veli Roger (Taizé-yhteisö) · 1990 Gyula Horn · 1991 Václav Havel · 1992 Jacques Delors · 1993 Felipe González · 1994 Gro Harlem Brundtland · 1995 Franz Vranitzky · 1996 kuningatar Beatrix · 1997 Roman Herzog · 1998 Bronisław Geremek · 1999 Tony Blair · 2000 Bill Clinton
2001–:  2001 György Konrád · 2002 Euro-valuutta     · 2003 Valéry Giscard d’Estaing · 2004 Pat Cox, paavi Johannes Paavali II (erikoispalkinto) · 2005 Carlo Azeglio Ciampi · 2006 Jean-Claude Juncker · 2007 Javier Solana · 2008 Angela Merkel · 2009 Andrea Riccardi · 2010 Donald Tusk · 2011 Jean-Claude Trichet · 2012 Wolfgang Schäuble · 2013 Dalia Grybauskaitė · 2014 Herman Van Rompuy · 2015 Martin Schulz · 2016 paavi Franciscus · 2017 Timothy Garton Ash · 2018 Emmanuel Macron · 2019 António Guterres · 2020 Klaus Johannis · 2022 Svjatlana Tsih’anouskaja, Maryja Kalesnikava, Veronika Tsapkala · 2023 Volodymyr Zelenskyi, Ukrainan kansa · 2024 Pinchas Goldschmidt ja Euroopan juutalaisyhteisöt
World Federation of Chiropractic

The World Federation of Chiropractic (WFC) on kiropraktiikan kansallisten järjestöjen keskusjärjestö ja yhteistyöelin, joka edustaa niitä kansainvälisesti. Sillä on eri maissa 88 jäsenjärjestöä. WFC on ollut vuodesta 1997 Maailman terveysjärjestön WHO:n alainen järjestö, ja se toimii yhteistyössä monien muiden terveydenhoitoalan järjestöjen kanssa. Järjestön kotipaikka on Kanadassa.
Suomessa WFC:n jäsenjärjestö on Suomen Kiropraktikkoliitto.
Yhdystie 2051

Yhdystie 2051 on Laitilan keskustasta Pyhärannan Varhokylään kulkeva yhdystie. Tien pituus on noin 13 kilometriä. Tie alkaa ja loppuu valtatien 8 varrelle.
Seuraavat kylät tai taajamat sijaitsevat yhdystien 2051 varrella:
Laitilassa: Laitilan keskustaajama, Pappila, Kaukola, Soukainen ja Vahantaka
Pyhärannassa: Varhokylä
World Cup (kappale)

| ”World Cup” IShowSpeed |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: World Cup
 Äänitetty : 2022
 Julkaistu: 4. marraskuuta 2022
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Ryan Wage
 Tyylilaji: maailmanmusiikki rap synthpop
 Kesto: 04.29
 Levy-yhtiö: Warner
IShowSpeedin muut singlet
| ”Ronaldo (SEWEY)” 2022 | ”World Cup” 2022 |   |
World Cup on yhdysvaltalaisen tubettajan IShowSpeedin vuonna 2022 julkaisema kappale ja single. Kappale on FIFA:n Twitterissä vahvistama vuoden 2022 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen yksi virallisista tunnuskappaleista Trinidad Cardonan, Davidon ja AISHA:n kappaleen Hayya Hayyan kanssa.
Winston Rekert

| Winston Rekert> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1949
Kuollut: 14. syyskuuta 2012 (63 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1973–2012
Palkinnot
 Gemini Award 1987 
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Winston Houghton Rekert (10. kesäkuuta 1949 – 14. syyskuuta 2012) oli kanadalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia töitään on päärooli televisiosarjassa Neon Rider.
Ura

Rekert näytteli teatterissa jo 12-vuotiaana. Sittemmin hän työskenteli vuoden ajan savotalla, mutta palasi näyttelijän työn pariin television draamakomediassa The Beachcombers. Rekertin tunnetuimpia rooleja ovat V. H. Adderly television draamasarjassa Adderly (1986–1988) ja Michael Terry draamasarjassa Neon Rider (1990–1995).
Rekert näytteli sivurooleja lukuisissa Vancouverin alueella kuvatuissa kanadalaisissa ja yhdysvaltalaisissa televisiosarjoissa, kuten Supernatural, Tähtiportti ja Taisteluplaneetta Galactica.
Rekertin elokuvarooleja ovat muun muassa Nicky draamaelokuvassa Suzanne, Sean Phelan trillerissä Dead Wrong ja Langevin mysteerielokuvassa Agnes of God.
Käännös suomeksi
Issa (Velikaja)

| Issa Исса |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Sebež, Opotška, Puškinskije Gory
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Issan valuma-alue
Pinta-ala:  1 580 km²
Yhtyy:  Velikaja (178 km suistosta)
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Dedino
 :  56.250556°N, 28.246944°E
Laskupaikka:  Velikaja
 :  56.969444°N, 28.792500°E
Sivu-uomat:  Tšertenitsa, Vet ja Losma
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  118,8 m mpy.
Laskukorkeus:  65,4 m mpy.
Korkeusero:  53,4 m
Pituus:  174 km  
Kaltevuus:  0,31 m/km
Muuta
Issa (ven. Исса) on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella virtaava joki, joka on Velikajan sivujoki.
Joen kulku

Issan alkulähde sijaitsee Dedinon järvessä, joka sijaitsee Pihkovan alueen lounaispuolella Sebežin piirissä aivan Latvian rajalla. Sebežiin on 16 kilometriä matkaa. Aluksi joki virtaa kohti pohjoista metsäisellä ja asumattomalla seudulla. Metsässä kiertävä uoma käy pienessä lammessa, josta se jatkaa samaan ilmansuuntaan Zasitinoon asti. Siellä se alittaa rautatien ja valtatien M-9. Alituskohtien ympäristössä joen luonnollinen uoma on ohitettu oikaisemalla uoma suoraksi kanavaksi. Valtatien jälkeen uoma jatkaa kuitenkin kiemurtelevana. Ennen ja jälkeen Opotškan piirin rajaa joki kiertää suuret suot, joita rajaseudulla on muutama. Ennen täällä sijaitsevaa Aprosovon kylää (Апросово) joen uoma on alle 20 metriä leveä. Soiden jälkeen joki tekee hetken S-kirjaimen muotoista mutkaa koillisen suuntaan ja siihen yhtyy sen suurin sivujoki Vet. Ilmakuvista näkyy, että metsän reuna sijaitsee nyt kauempana joesta tulvaniittyjen ja entisten peltomaiden takana. Joen mutkat ovat nyt kasvaneet kaareviksi. Tämän jälkeen joki palaa pohjois-suuntaiselle reitilleen ja virtaa seuraavan suoalueen kautta. Joki tekee laajan mutkan Makušinon (Макушино) kohdalla. Kylän peltomaat täyttävät mutkan sisäosan ja paljon peltomaata sijaitsee myös muualla joen ympäristössä. Nyt joki saapuu Opotškan taajamaan ohittaen sen viiden kilometrin päässä lännessä. Se alittaa Opotška–Krasnogorodsk-maantien, jonka jälkeen uoman leveys ylittää jo 30 metriä. Opotška–Ostrovin valtatien jälkeen Puškinskije Goryn piirissä Issa yhtyy Velikajaan hieman Puškinskije Goryn yläpuolella ja toisen sivujoen Šestin alapuolella.
Valuma-alue ja sivujoet

Issa sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Velikajan valuma-alueella. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi  Itämerellä Suomenlahteen. Velikajan sivujoen Issan valuma-alue sijaitsee Pihkovan alueella Sebežin-, Opotškan- ja Puškinskije Goryn piireissä. Valuma-alueen pinta-ala on 1 580 neliökilometriä. Issan suurimpia sivujokia on esitelty alla taulukossa.
| yhtyy Issaan  (km suusta) | nimi | nimi (ven>  ) | pituus (km) | valuma-alue (km²) | lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 31 | Grainka | Граинка | 15 |  | 1 |
| 36 | Vneža | Внежа | 16 |  | 1 |
| 71 | Tšertenitsa | Чертеница | 24 | 83 | 1 |
| 98 | Vet | Веть | 57 | 426 | 1 |
| 135 | Losma | Лосьма | 25 | 162 | 1 |
| 156 | Konopljastik | Коноплястик | 13 |  | 1 |
| 160 | Tšernyi | Черный | 8 |  | 1 |

Lähteet: 1 =
Joen valuma-alueella on joitakin järviä: Megrovo.
Hallintoalue

Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (ven. Балтийский бассейновый округ). Joen vesistörekisterin numero on 01030000112102000027925 . Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan alueeseen.
Huomautuksia

1 2 3 4  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Исса (приток Великой), jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
Käännös suomeksi
Yaracuy

| Yaracuy Estado Yaracuy |
| --- | --- |
 Plaza Bolívar, San Felipe
 Lippu
 Osavaltion sijainti Venezuelassa
Perustettu:  1909
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  San Felipe
 – kuvernööri:  Julio César León Heredia
Pinta-ala:  7 100 km² (19.)
Väkiluku (2011):  600 852 (18.)
 – väestötiheys:  84,6 as./km²
Symbolit:  
 – osavaltion puu:  Roystonea oleracea
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  VE-U
 
Osavaltion internetsivut
Yaracuy (esp. Estado Yaracuy) on yksi Venezuelan osavaltioista. Se sijaitsee maan pohjoisosissa. Se on sekä väkiluvultaan että pinta-alaltaan yksi Venezuelan pienimmistä osavaltioista. Osavaltion pääkaupunki on San Felipe ja se on perustettu vuonna 1909.
Osavaltiossa on vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 600 852 asukasta ja sen pinta-ala on 7 100 neliökilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yaracuy Wikimedia Commonsissa
Venezuelan osavaltiot
Amazonas
Anzoátegui
Apure
Aragua
Barinas
Bolívar
Carabobo
Cojedes
Delta Amacuro
Falcón
Guárico
Lara
Liittovaltiollinen alue
Mérida
Miranda
Monagas
Nueva Esparta
Portuguesa
Pääkaupunkialue
Sucre
Táchira
Trujillo
Yaracuy
Vargas
Zulia
Yapinmonarkki

| Yapinmonarkki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Monarkit Monarchidae
Suku::  Karoliinienmonarkit Metabolus
Laji::  godeffroyi
Kaksiosainen nimi
 Metabolus godeffroyi  (Hartlaub, 1868) 
Synonyymit
 Monarcha godeffroyi 
Katso myös
   Yapinmonarkki Wikispeciesissä   Yapinmonarkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yapinmonarkki (Metabolus godeffroyi) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Yapinmonarkkia tavataan Mikronesiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, mutta koska sitä tavataan vain suhteellisen pienellä alueella neljällä pienellä saarella, on laji luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Yaquin kieli

| Yaqui> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Meksiko  Yhdysvallat
Puhujia:  15 000
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  uto-atsteekkilaiset kielet
Kieliryhmä:  cahita kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  −
ISO 639-2:  −
ISO 639-3:  yaq
 Ohje 
Yaquin kieli on Meksikon Sonoran ja Yhdysvaltojen Arizonan osavaltioissa asuvien yaquiden puhuma kieli. Se kuuluu uto-atsteekkilaisten kielten kielikuntaan. Meksikossa kielellä on noin 14 000 puhujaa ja Yhdysvalloissa vuoden 2000 tietojen mukaan 620. Kieli on läheistä sukua mayon kielelle ja kielien puhujat ymmärtävät osittain toisiaan.
Piirteet

Tavallisin sanajärjestys yaquin kielessä on subjekti-objekti-verbi. Niinpä esimerkiksi suomen kielen lause "minä näen kissan" sanottaisiin yaquin kielen sanajärjestykseen käännettynä "minä kissan näen". Yksiköistä tehdään monikkoja lisäämällä sanan loppuun pääte -m tai -im. Päätettä -im käytetään, jos sana on vokaaliin loppuva laina espanjasta tai englannista. Päätettä -k käytetään menneisyyteen viittaavissa aikamuodoissa ja päätettä -ne futuurissa. Säännöissä on tosin monia poikkeuksia.Sanojen ääntäminen vaihtelee voimakkaasti eri puhujaryhmien kesken.
Winston Bogarde

Winston Bogarde Alankomaiden maajoukkueen peliasussa.
Winston Lloyd Bogarde (s. 22. lokakuuta 1970 Rotterdam, Alankomaat) on alankomaalainen, 1990-luvun jälkipuoliskolla maajoukkueessa pelannut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Bogarde aloitti ammattilaisuransa SVV:n joukkueessa ja edusti sen jälkeen Excelsioria, Sparta Rotterdamia ja Ajax Amsterdamia kotimaassaan sekä Italiassa AC Milania, Espanjassa FC Barcelonaa ja Englannissa Chelseaa. Viimeiseksi jääneessä seurassaan Chelseassa Bogarde vietti 3,5 kautta, joiden aikana hän pelasi vain 12 ottelua nostaen kuitenkin 40 000 punnan viikkopalkkaa ja kieltäytyen seuran toistuvasti vaatimasta sopimuksen purkamisesta.
Bogarde ilmoitti 8. marraskuuta 2005 lopettavansa uransa, koska hän ei ollut löytänyt itselleen uutta seuraa Chelsea-sopimuksen päätyttyä vuonna 2004.
Alankomaiden maajoukkueessa Bogarde pelasi 20 ottelua vuosina 1996–2000. EM-kilpailuissa 1996 hän pelasi täyden peliajan joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa ja MM-kilpailuissa 1998 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa.
Seurat

Schiedamse Voetbal Vereniging
Excelsior Rotterdam
Sparta Rotterdam
Ajax Amsterdam
AC Milan
FC Barcelona
Chelsea FC
Ampiaispuupistiäinen

| Ampiaispuupistiäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Alalahko::  Sahapistiäiset Symphyta
Yläheimo::  Siricoidea
Heimo::  Puupistiäiset Siricidae
Alaheimo::  Tremicinae
Suku::  Tremex
Laji::  fuscicornis
Kaksiosainen nimi
 Tremex fuscicornis  Fabricius 1787 
Synonyymit
 Sirex camelogigas Christ  Sirex fuscicornis F.  Sirex struthiocamelus Villers  Tremex juxicernis Walker  Tremex simulacrum Takeuchi  Urocerus fuscicornis Latreille  Xyloecematium fuscicornis Heyden  Xyloterus fuscicornis Boie 
Katso myös
   Ampiaispuupistiäinen Wikispeciesissä   Ampiaispuupistiäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ampiaispuupistiäinen (Tremex fuscicornis) on puupistiäisten heimoon kuuluva, Suomessa melko harvinainen hyönteinen. Vaikka ampiaispuupistiäinen munii pääasiassa sairaisiin ja jo heikentyneisiin puihin, sen on todettu joskus tuhoavan myös terveitä puita mahdollisesti luonnollisten petojen puuttuessa ja siten sitä joillakin alueilla pidetään tuhoeläimenä.
Ulkonäkö ja koko

Täysikasvuiset yksilöt ovat tyypillisesti yli 2 cm:n pituisia. Naaraat ovat kookkaampia kuin koiraat. Jotkut naarat voivat olla munanasetin mukaan luettuna 4,5 cm:n pituisiakin. Eläinten vyötärö on leveä. Munanasettimet ovat pitkiä. Urokset ovat ruumiiltaan mustia ja niiden siivet ovat ruskeat. Naaraiden siipien väri on vaaleampi ja niiden ruumis on oranssinkeltainen ja tummaraitainen.
Munat ovat luonnonvalkoisia. Toukkien pituus voi olla 3–4 cm ja luonnonvalkoisia. Niiden tuntosarvet ovat lyhyet ja abdomenin takaosassa on piikki. Kotelot ovat n. 3 cm:n pituisia ja vaalean kellanruskeita muuttuen kehittyessään tummemmiksi. Ulostuloaukot ovat pyöreitä ja läpimitaltaan 5–6 mm.
Tremex-suvun lajit voi erottaa muista puupistiäisistä niiden isäntälajin mukaan. Muista puupistiäisistä lajin erottaa lyhyemmistä tuntosarvista, jossa Tremexeillä on 14-15. Niiden ruumiista puuttuvat myös pitkät keltaiset karvat.
Levinneisyys ja elinympäristö

Lajin luonnollinen levinneisyysalue on Euraasia, mutta sittemmin laji on levinnyt myös Australiaan ja Chileen, jonne sen uskotaan levinneen puutavaran mukana. Suomessa laji on melko harvinainen.
Ampiaispuupistiäinen munii munansa kesävihantiin lehtipuihin. Pääasiassa poppeleihin (Populus) ja pajuihin (Salix). Muita lajin suosimia sukuja ovat omenapuut (Malus), päärynät (Pyrus), pyökit (Fagus) ja vaahterat (Acer). Yleensä puut ovat kuolleita tai sairaita, mutta lajin on todettu munivan myös eläviin poppeleihin (Populus), jonka takia eläintä pidetään tuhoeläimenä.
Ampiaispuupistiäinen elää symbioosissa Cerrena unicolor-sienen kanssa, joka toimii sen toukkien ravintona. Pistiäiset kantavat sienen itiöitä takaruumiin rauhasissa, josta ne siirtyvät munan kanssa puuhun. Sieni tuhoaa puusolukkoa, johon toukka voi kaivaa tunneleita ja käyttää sienirihmastoa ravintonaan.
Elämänkierto

Ampiaispuupistiäisten kehitysvaiheiden määrää, kehityskauden pituutta ja sukupolvien määrää vuodessa ei tunneta.
Pistiäinen munii munansa, ja samalla symbioottisen sienen itiöt, puun jälsikerrokseen. Toukka kaivautuu syvemmälle puuhun ja elää sienirihmalla. Sen kaivamat käytävät voivat saavuttaa metrin pituuden. Toukka koteloituu käytäviin, muutaman senttimetrin päähän puun pinnasta. Kuoriuduttuaan täysikasvuiset yksilöt kaivavat tiensä leuoillaan ulos puusta.
Toisten puupistiäisten perusteella oletetaan, että täysikasvuiset ampiaispuupistiäiset eivät koskaan syö ja elävät vain sen aikaa, että ehtivät paritella ja munia. Suurimman osan elämästään ampiaispuupistiäiset elävät siten puun sisällä. Aikuisten ilmaantuminen jatkuu kesästä syksyyn.
Koiraat kuoriutuvat naaraita aiemmin ja parveilevat puun yllä. Parittelu tapahtuu puun yläosissa. Aikuisten ilmaantuminen jatkuu kesästä syksyyn.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Ampiaispuupistiäinen (Tremex fuscicornis)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Tremex fuscicornis (Tremex wasp) (englanniksi)
Plantwise: Tremex wasp (Tremex fuscicornis) (englanniksi)
Worthing

| Worthing |
| --- | --- |
 Worthing mereltä käsin.
 Worthingin kaupunkipiirin sijainti Englannissa ja West Sussexissa.
 fiWorthing 
 50°48′54″N, 0°22′16″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Alue:  Kaakkois-Englanti
Kreivikunta:  West Sussex
Hallinnon tyyppi:  Kaupunkipiiri
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  23 km²
Metropolialue:  222 km²
Väestö
Väkiluku (2021):  112 000
Väestötiheys:  4 838 as./km²
Metropolialue:  580 000
Metropolialueen väestötiheys:  2 612 as./km²
 adur-worthing.gov.uk 
Worthing on 112 000 asukkaan kaupunki ja kaupunkipiiri (borough) West Sussexin kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Se sijaitsee South Downsin ja Englannin kanaalin välisellä rannikkotasangolla, joka on kaupungin kohdalla reilun kolmen kilometrin levyinen. Yhdessä naapurikaupunkiensa kanssa Worthing muodostaa rannikon myötäisen, noin 580 000 asukkaan yhtenäisen kaupunkialueen, johon kuuluu myös Brighton & Hove.
Kaupunkipiirin alueella paikallishallinto on yksitasoinen eikä siellä ole siis yhtään kuntaa (unparished area).