stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yes
Diskografia > Studiolevyt

Yes (1969)
Time and a Word (1970)
The Yes Album (1971)
Fragile (1971)
Close to the Edge (1972)
Tales from Topographic Oceans (1973)
Relayer (1974)
Going for the One (1977)
Tormato (1978)
Drama (1980)
90125 (1983)
Big Generator (1987)
Union (1991) (Yhteislevy ABWH:n kanssa)
Talk (1994)
Open Your Eyes (1997)
The Ladder (1999)
Magnification (2001)
Fly from Here (2011)
Heaven & Earth (2014)
The Quest (2021)
Mirror to the Sky (2023)
Diskografia > Livelevyt

Yessongs (1973) (live)
Yesshows (1980)
9012Live: The Solos (1985)
Keys to Ascension (1996) (live/studio)
Keys to Ascension 2 (1997) (live/studio)
House of Yes - Live from the House of Blues (2000)
Yes: Live - 1975 at Q.P.R. (2001)
The Word is Live (2005)
In the Present: Live From Lyon (2011)
Diskografia > Kokoelmat

Yesterdays (1975)
Classic Yes (1981)
Yesyears (1991)
Yesstory (1992)
In a Word: Yes (1969-) (2002)
Yes Remixes (2003)
The Ultimate Yes: 35th Anniversary Collection (2003)
Live & Solo: The Yes Collection (2006)
Greatest Hits Live (2006)
Diskografia > Anderson Bruford Wakeman Howe -diskografia

Anderson Bruford Wakeman Howe (1989)
An Evening of Yes Music Plus (1993) (live)
Live at the NEC (2012) (live)
Yhtyeen musiikki

Yhtyeen musiikille, etenkin 1970-luvulla, on tunnusomaista pitkät kappaleet terävillä dynaamisilla kontrasteilla. Ne sisältävät sinfonisia elementtejä ja klassisessa musiikissa käytettyjä rakenteita, joiden kanssa on sekoitettu erilaisia musiikin tyylejä. Kappaleet myös tuovat esiin kunkin soittajan taituruuden. Monet Yes-yhtyeen kappaleista ovat pitkiä ja moniosaisia, yhden LP-levypuolen (yli 20 minuuttia) kestäviä rock-sinfonioita. Yhtyeelle tunnusomaista on myös Jon Andersonin omintakeinen, korkea lauluääni.
Yhtye hajosi 1980-luvun alussa. Parin vuoden päästä yhtye perustettiin uudestaan, mutta progressiivinen rock -musiikkityyli muuttui kaupallisempaan suuntaan. Tästä seurauksena oli yhtyeen suurin hitti ”Owner of a Lonely Heart” levyltä 90125 (1983). Yhtye palasi 1990-luvulla jälleen musiikillisesti kunnianhimoisempaan suuntaan.
Kirjallisuutta

Kalevi Heino: Yes – Jatkuvan muutoksen portaat. Pop-Kirja, 2004. ISBN 952-5546-01-2.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yesworld – virallinen kotisivu. (englanniksi)
| n k Yes |
| --- | --- |
 Jon Davison  Steve Howe  Geoff Downes  Billy Sherwood   Chris Squire  Jon Anderson  Bill Bruford  Peter Banks  Tony Kaye  Rick Wakeman  Alan White  Patrick Moraz  Trevor Horn  Trevor Rabin  Igor Khoroshev  Benoît David  Oliver Wakeman  Geoff Downes 
Studioalbumit:  Yes  Time and a Word  The Yes Album  Fragile  Close to the Edge  Tales from Topographic Oceans  Relayer  Going for the One  Tormato  Drama  90125  Big Generator  Union  Talk  Open Your Eyes  The Ladder  Magnification  Fly from Here  Heaven & Earth  The Quest  Mirror to the Sky 
Livealbumit:  Yessongs  Yesshows  9012Live: The Solos  Keys to Ascension  Keys to Ascension 2  House of Yes - Live from the House of Blues  Yes: Live - 1975 at Q.P.R.  The Word is Live  In the Present: Live From Lyon 
Kokoelmat:  Yesterdays  Classic Yes  Yesyears  Yesstory  In a Word: Yes (1969-)  Yes Remixes  The Ultimate Yes: 35th Anniversary Collection  Live & Solo: The Yes Collection  Greatest Hits Live 
Laulaja Jon Anderson, Yes konsertoi 1977.
Yoshida Kenkō

Yoshida Kenkō
Yoshida Kenkō (jap. 吉田兼好; Yoshida Kenkō; n. 1283–1350) oli japanilainen runoilija ja buddhalainen munkki. Hän syntyi Uraben sukuun, joka perinteisesti oli huolehtinut Yoshidan shinto-pyhäköstä, ja oli alkuperäiseltä nimeltään Urabe Kaneyoshi (jap. 卜部兼好). Hänet tunnettiin myös nimellä Yoshida no Kaneyoshi. Kenkō-nimen hän omaksui ryhdyttyään myöhemmin buddhalaispapiksi.
Myöhempinä aikoina Kenkō tunnetaan erityisesti zuihitsun mestarina ja teoksesta Joutilaan mietteitä (Tsurezuregusa). Kokoelma sisältää filosofisia, esteettisiä ja uskonnollisia ajatuksia, henkilöanekdootteja ja kaunokirjallisia katkelmia. Hän oli elinaikanaan maineikas runoilija, mutta jälkimaailman parissa hänen runonsa eivät ole saavuttaneet yhtä kestävää suosiota kuin Tsurezuregusa. Kenkō kritisoi teoksessa tuon ajan runon tasoa mutta noudattaa omassa runoudessaan silti ajan vaatimuksia. Kenkō sai perinpohjaisen kasvatuksen, niin japanilaiseen kuin kiinalaiseenkin kirjallisuuteen.
Kenkō palveli hovissa keisarin henkivartiokaartissa. Perinteisesti uskotaan hänen astuneen pappissäätyyn keisari Go-Udan kuoltua vuonna 1324, mutta on ilmeistä että hän jo vuosia aiemmin vetäytyi maallisista toimistaan. Hänen sanotaan asuneen muutamia vuosia Hiei-vuoren Yokawalla yksinäisyyteen sulkeutuneena. Ennen pitkää hän palasi Kiotoon ja asettui Narabi-no-okaan, lähelle Ninna-temppeliä.
Kenkōn suhde buddhalaisuuteen oli lähinnä filosofinen. Hänen ajattelulleen on leimaa-antava eräänlainen buddhalaisuuden, taolaisuuden, kungfutselaisuuden ja shintolaisuuden synteesi. Kenkō eli 1300-luvun vallanperimyskiistojen ja keisari Go-Daigon restauraatiopyrkimysten poliittisen kuohunnan aikakaudella. Buddhalainen oppi kaiken katoavaisuudesta tarjosi hänelle yhtäältä lohduttavan ajatuksen, että ajan levottomuudet ovat ohimenevä episodi jatkuvassa muutoksessa, toisaalta perustan esteettiselle katsannolle: kauneus on hetkellistä, joten täytyy iloita hetkestä.
Kokoelma Tsurezuregusa sisältää filosofisia, esteettisiä ja uskonnollisia ajatuksia, henkilöanekdootteja ja kaunokirjallisia katkelmia.
Suomennettu tuotanto

Kenkō, Yoshida: Joutilaan mietteitä.  (Tsurezuregusa)  Suomentanut Kai Nieminen. Helsinki:  Tammi, 1978.  ISBN 951-30-4412-2  Sarja: Kurki-kirja
Aallon aaltoa ei näy illan lahdella –, teoksessa: Sateen ääni sillalla: japanilaista runoutta, suomentanut englannin-, saksan- ja ranskankielisistä käännöksistä Tuomas Anhava; toimittanut ja selityksin varustanut Jaakko Anhava. Helsinki: Otava 2007 ISBN 978-951-1-21576-9
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 1983

| 1983 World Championships in Athletics |
| --- | --- |
 
Sijainti:  Helsinki Suomi
Kilpailupaikka:  Helsingin olympiastadion
Osallistujamaita:  153
Kilpailulajeja:  41
Avajaiset:  7. elokuuta
Päättäjäiset:  14. elokuuta
 1987 → 
Vuoden 1983 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut olivat ensimmäiset yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Helsingissä, Suomessa 7.–14. elokuuta. Kisojen maskotti oli Lasse-jänis, joka oli saanut nimensä Lasse Virénin mukaan. Kisojen järjestelytoimikunnan puheenjohtajana toimi Carl-Olaf Homén, pääsihteerinä Lauri Tarasti, talouspäällikkönä Hannu Lehtisalo, kisasihteerinä Pirkko Hannula ja tiedotuspäällikkönä Matti Salmenkylä.
Kisat myönnettiin Helsingille Pariisissa 10. maaliskuuta 1980. Äänestyksessä vastaehdokkaana oli Stuttgart. Kisoista tuli vuoden 1983 suurin urheilukilpailu. Ne tekivät uuden ennätyksen osallistuvien maiden määrässä: kilpailuihin osallistui yhteensä 153 maata ja urheilijoita oli mukana 1 355.
Suomi sai yhden mitalin jokaista väriä, huippuna Tiina Lillakin keihäskulta. Arto Bryggare otti hopeaa 110 metrin aidoissa ja Martti Vainio pronssia 5 000 metrin juoksussa. Kisojen hahmo oli Carl Lewis, joka saavutti kolme kultaa. Jarmila Kratochvílová ja Mary Decker voittivat kaksi kultamitalia.
Maratonin voittaja Robert de Castella (AUS) (oik.) saa onnittelut kolmanneksi sijoittuneelta Waldemar Cierpinskiltä (DDR).
Mitalistit > Miehet

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Carl Lewis | 10,07 |  Calvin Smith | 10,21 |  Emmit King | 10,24 |
| 200 m |  Calvin Smith | 20,14 |  Elliott Quow | 20,41 |  Pietro Mennea | 20,51 |
| 400 m |  Bert Cameron | 45,05 |  Michael Franks | 45,22 |  Sunder Nix | 45,24 |
| 800 m |  Willi Wülbeck | 1.43,65 |  Rob Druppers | 1.44,20 |  Joaquim Cruz | 1.44,27 |
| 1 500 m |  Steve Cram | 3.41,59 |  Steve Scott | 3.41,87 |  Saïd Aouita | 3.42,02 |
| 5 000 m |  Eamonn Coghlan | 13.28,53 |  Werner Schildhauer | 13.30,20 |  Martti Vainio | 13.30,34 |
| 10 000 m |  Alberto Cova | 28.01,04 |  Werner Schildhauer | 28.01,18 |  Hansjörg Kunze | 28.01,26 |
| Maraton |  Robert de Castella | 2.10.03 |  Kebede Balcha | 2.10.27 |  Waldemar Cierpinski | 2.10.37 |
| 110 m aidat |  Greg Foster | 13,42 |  Arto Bryggare | 13,46 |  Willie Gault | 13,48 |
| 400 m aidat |  Edwin Moses | 47,50 |  Harald Schmid | 48,61 |  Aleksandr Harlov | 49,03 |
| 3 000 m esteet |  Patriz Ilg | 8.15,06 |  Bogusław Mamiński | 8.17,03 |  Colin Reitz | 8.17,75 |
| 20 km kävely |  Ernesto Canto | 1.20.49 |  Jozef Pribilinec | 1.20.59 |  Jevgeni Jevsjukov | 1.21.08 |
| 50 km kävely |  Ronald Weigel | 3.43.08 |  José Marín | 3.46.42 |  Sergei Jung | 3.49.03 |
| 4 × 100 m |  Yhdysvallat Emmit King Willie Gault Calvin Smith Carl Lewis | 37,86 WR |  Italia Stefano Tilli Carlo Simionato Pierfrancesco Pavoni Pietro Mennea | 38,37 NR |  Neuvostoliitto Andrei Prokofjev Nikolai Sidorov Vladimir Muravjov Viktor Bryzgin | 38,41 |
| 4 × 400 m |  Neuvostoliitto Sergei Lovatšov Aleksandr Troštšilo Nikolai Tšernetski Viktor Markin | 3.00,79 |  Länsi-Saksa Erwin Skamrahl Jörg Vaihinger Harald Schmid Hartmut Weber Edgar Nakladal* Martin Weppler* | 3.01,83 |  Iso-Britannia Ainsley Bennett Garry Cook Todd Bennett Phil Brown Kriss Akabusi* | 3.03,53 |
| Korkeushyppy |  Hennadi Avdjejenko | 232 |  Tyke Peacock | 232 |  Zhu Jianhua | 229 |
| Seiväshyppy |  Serhi Bubka | 570 |  Konstantin Volkov | 560 |  Atanas Tărev | 560 |
| Pituushyppy |  Carl Lewis | 855 |  Jason Grimes | 829 |  Mike Conley | 812 |
| Kolmiloikka |  Zdzisław Hoffmann | 17,42 |  Willie Banks | 17,18 |  Ajayi Agbebaku | 17,18 |
| Kuulantyöntö |  Edward Sarul | 21,39 |  Ulf Timmermann | 21,16 |  Remigius Machura | 20,98 |
| Kiekonheitto |  Imrich Bugár | 67,72 |  Luis Delís | 67,36 |  Géjza Valent | 66,08 |
| Moukarinheitto |  Sergei Litvinov | 82,68 |  Juri Sedyh | 80,94 |  Zdzisław Kwaśny | 79,42 |
| Keihäänheitto |  Detlef Michel | 89,48 |  Tom Petranoff | 85,60 |  Dainis Kūla | 85,58 |
| Kymmenottelu |  Daley Thompson | 8666 |  Jürgen Hingsen | 8561 |  Siegfried Wentz | 8478 |
* Juoksivat alku- tai välierissä.
Mitalistit > Naiset

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Marlies Göhr | 10,97 |  Marita Koch | 11,02 |  Diane Williams | 11,06 |
| 200 m |  Marita Koch | 22,13 |  Merlene Ottey | 22,19 |  Kathy Smallwood-Cook | 22,37 |
| 400 m |  Jarmila Kratochvílová | 47,99 WR |  Taťána Kocembová | 48,59 |  Marija Pinigina | 49,19 |
| 800 m |  Jarmila Kratochvílová | 1.54,68 |  Ljubov Gurina | 1.56,11 |  Jekaterina Podkopajeva | 1.57,58 |
| 1 500 m |  Mary Decker | 4.00,90 |  Zamira Zaitseva | 4.01,19 |  Jekaterina Podkopajeva | 4.02,25 |
| 3 000 m |  Mary Decker | 8.34,62 |  Brigitte Kraus | 8.35,11 |  Tatjana Kazankina | 8.35,13 |
| Maraton |  Grete Waitz | 2.28.09 |  Marianne Dickerson | 2.31.09 |  Raisa Smehnova | 2.31.13 |
| 100 m aidat |  Bettine Jahn | 12,35 |  Kerstin Knabe | 12,42 |  Ginka Zagortševa | 12,62 |
| 400 m aidat |  Jekaterina Fesenko | 54,14 |  Ana Ambrazienė | 54,15 |  Ellen Fiedler | 54,55 |
| 4 × 100 m |  Itä-Saksa Silke Möller Marita Koch Ingrid Auerswald Marlies Göhr | 41,76 |  Iso-Britannia Joan Baptiste Kathy Smallwood-Cook Beverley Callender Shirley Thomas | 42,71 |  Jamaika Leleith Hodges Jacqueline Pusey Juliet Cuthbert Merlene Ottey | 42,73 |
| 4 × 400 m |  Itä-Saksa Kerstin Walther Sabine Busch Marita Koch Dagmar Rübsam Undine Bremer* Ellen Fiedler* | 3.19,73 |  Tšekkoslovakia Taťána Kocembová Milena Matějkovičová Zuzana Moravčíková Jarmila Kratochvílová | 3.20,32 |  Neuvostoliitto Jelena Korban Marina Ivanova Irina Baskakova Marija Pinigina | 3.21,16 |
| Korkeushyppy |  Tamara Bykova | 201 |  Ulrike Meyfarth | 199 |  Louise Ritter | 195 |
| Pituushyppy |  Heike Daute | 727 |  Anișoara Cușmir | 715 |  Carol Lewis | 704 |
| Kuulantyöntö |  Helena Fibingerová | 21,05 |  Helma Knorscheidt | 20,70 |  Ilona Slupianek | 20,56 |
| Kiekonheitto |  Martina Opitz | 68,94 |  Galina Murašova | 67,44 |  Marija Petkova | 66,44 |
| Keihäänheitto |  Tiina Lillak | 70,82 |  Fatima Whitbread | 69,14 |  Ánna Verúli | 65,72 |
| Seitsenottelu |  Ramona Neubert | 6714 |  Sabine Paetz | 6662 |  Anke Vater | 6532 |
* Juoksivat alkuerissä.
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Itä-Saksa | 10 | 7 | 5 | 22 |
| 2 |  Yhdysvallat | 8 | 9 | 7 | 24 |
| 3 |  Neuvostoliitto | 6 | 6 | 11 | 23 |
| 4 |  Tšekkoslovakia | 4 | 3 | 2 | 9 |
| 5 |  Länsi-Saksa | 2 | 5 | 1 | 8 |
| 6 |  Iso-Britannia | 2 | 2 | 3 | 7 |
| 7 |  Puola | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 8 |  Italia | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 8 |  Jamaika | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 8 |  Suomi | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 11 |  Australia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 11 |  Irlanti | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 11 |  Meksiko | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 11 |  Norja | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 15 |  Alankomaat | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 15 |  Espanja | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 15 |  Etiopia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 15 |  Kuuba | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 15 |  Romania | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 20 |  Bulgaria | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 21 |  Brasilia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 21 |  Kiina | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 21 |  Kreikka | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 21 |  Marokko | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 21 |  Nigeria | 0 | 0 | 1 | 1 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 1983 Wikimedia Commonsissa
YLE Elävä arkisto: Yleisurheilun MM-kisat Helsingissä 1983
| n k Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Ulkoradat: 1983 1987 1991 1993 1995 1997 1999 2001 2003 2005 2007 2009 2011 2013 2015 2017 2019 2022 2023 2025
Sisäradat: 1985 1987 1989 1991 1993 1995 1997 1999 2001 2003 2004 2006 2008 2010 2012 2014 2016 2018 2022 2024 2025
Yrjö Yrjönsuuri

Yrjö Samuli Yrjönsuuri (12. tammikuuta 1933 Anjala – 1. kesäkuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen kasvatustieteilijä, joka toimi kouluhallituksen ylijohtajana 1973–1991 ja opetushallituksen opetusneuvoksena vuodesta 1991. Hän väitteli kasvatustieteen tohtoriksi vuonna 1990 ja julkaisi paitsi useita tutkimuksia opetuksesta myös matematiikan oppikirjoja.
Yrjö Yrjönsuuren poika on professori Mikko Yrjönsuuri.
Kirjallisuutta

Louekoski, Hannele (toim.): Yrjö Yrjönsuuri -juhlaseminaari 30.1.1996.  Helsinki:  Opetushallitus, 1996.  ISBN 951-719-914-7
Yrjönsuuri, Mikko: Peruskoulun rakentaja. (Muistokirjoitus.) Helsingin Sanomat, 28.11.2020, s. C 22.  Artikkelin verkkoversio.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Nicola Yoon

| Nicola Yoon |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1972
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Kirjailija
Esikoisteos:  Everything, Everything, 2015
Pääteokset:  The Sun Is also a Star, 2016
Aiheesta muualla
www.nicolayoon.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Nicola Yoon (s. 1972 Rio de Janeiro) on jamaikalais-yhdysvaltalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Hän asuu nykyisin Los Angelesissa miehensä kanssa, joka oli suunnitellut hänen kirjojensa kuvituksia.
Hänellä on sähkötekniikan korkeakoulututkinto Cornellin yliopistosta. Opiskeluihin kuului luovan kirjoittamisen valinnainen aine, joka sai Yoonin "koukkuun kirjallisesti".
Yoon työskenteli 20 vuotta ohjelmoijana ennen ensimmäisen kirjansa julkaisemista. Hän sai inspiraation kirjoittaa debyyttiteoksensa Everything, Everything, kun hänen Biracial-tyttärensä oli syntynyt.  Vauvan suojeleminen vaaroilta antoi hänelle ajatuksen kirjoittaa tarina 17-vuotiaasta tytöstä, joka myös tarvitsi suojaa. Kirjan kirjoittaminen kesti Yoonilta kolme vuotta, kun hän samalla työskenteli kokopäiväisesti alkuperäisessä ammatissaan ja kasvatti tytärtään.  Hänen miehensä, Korean amerikkalainen graafinen suunnittelija David Yoon teki teoksen kuvituksen.
Everything, Everything julkaistiin syyskuussa 2015. Se pysyi Yhdysvalloissa 40 viikkoa New York Timesin myydyimpien kirjojen listalla. Kirjaan pohjautuva elokuva on saman niminen ja sen pääosissa ovat Amandla Stenberg ja Nick Robinson. Filmin Kaikki kaikessa ensi-ilta oli toukokuussa 2017.
Yoonin toinen kirja The Sun Is also a Star julkaistiin marraskuussa 2016 ja saavutti New Yorkin Timesin bestsellereiden listalla kärkisijan. Se oli vuoden 2016 kansallisen kirjapalkinnon finalisti ja pääsi The New York Times Book Review -luetteloon vuoden 2016 merkittävien lastenkirjojen luetteloon. Lisäksi se oli Entertainment Weeklyn vuoden 2016 kymmenen parhaan kirjan joukossa. The Sun Is also a Star oli Amelia Elizabeth Walden -palkinnon finalistina vuonna 2017. Joulukuussa 2016 ilmoitettiin, että Warner Brothers ja MGM ovat hankkineet teoksen elokuvaoikeudet. Ry Russo-Youngin ohjaama elokuva, jonka pääosissa ovat Yara Shahidi ja Charles Melton, tuli ensi-iltaan 17. toukokuuta 2019.
Teokset

Everything, Everything. Delacorte Press. 2015. ISBN 9780553496642.
The Sun Is Also a Star. Delacorte Press. 2016. ISBN 9780553496680.
Aiheesta muualla

Kaikki kaikessa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Sun Is also a Star Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Armas Ylinen

Armas Johannes Ylinen (28. kesäkuuta 1894 Jalasjärvi – 3. elokuuta 1946) oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla vuonna 1916 Misse-joella. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan kouluttajana ja erillisosaston johtajana Valkoisen armeijan riveissä. Vielä talvi- ja jatkosodassa hän osallistui taisteluihin pataljoonan komentajana rintamajoukoissa.
Perhe ja opinnot

Ylisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Ylinen ja Anna Pentinmäki. Hänen puolisonsa oli Eeva Hyvärinen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti viidennen luokan Kuopion lyseossa vuonna 1922. Hän suoritti taktiikan soveltamiskurssi Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1927 ja kapteeninkurssin Taistelukoulussa vuosina 1930–1931.
Jääkärikausi

Ylinen työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 17. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella, jonka jälkeen hänet siirrettiin 9. heinäkuuta 1917 alkaen 2. konekiväärikomppaniaan.
Suomen sisällissota

Ylinen astui Suomen armeijan palvelukseen vänrikiksi ylennettynä Saksassa 7. helmikuuta 1918. Saksasta hän palasi takaisin Suomeen jääkäreiden etujoukon mukana Vaasaan 18. helmikuuta 1918. Vaasasta hänet komennettiin Satakunnan rintamalle, jossa hän sai 22. helmikuuta 1918 rintamakomentajalta määräyksen matkustaa Jalasjärvelle. Jalasjärvellä hänen tuli koota vapaaehtoisia (’’komppania Ylinen’’) ja edetä Parkanoon suojaamaan Satakunnan joukkojen vasenta sivustaa. Ylinen saapui kokoamansa joukon johtajana 24. helmikuuta 1918 Parkanoon, mistä hän karkotti joukkoineen vihollisen. Parkanossa hän aloitti paikkakunnan vapaaehtoisjoukkojen kouluttamisen. Koulutuksessa oli mukana myös hänen Jalasjärveltä tuomansa joukot. Myöhemmin hän koulutti myös Parkanon ja Karvian kutsuntamiehiä. Ylinen toimi 14. helmikuuta 1918 alkaen Jalasjärven vapaaehtoisen komppanian päällikkönä ja oli alistettuna eversti Hjalmarsonin ryhmään, jossa joukossa osallistui Kurun puhdistukseen, Viljakkalan taisteluun, Ylöjärven Pengonpohjan seutujen puhdistukseen sekä Tampereen ja Mouhijärven taisteluihin. Hänet siirrettiin 8. toukokuuta 1918 Etelä-Savon rykmenttiin.
Sisällissodan jälkeinen aika

Ylinen siirrettiin sisällissodan jälkeen 22. heinäkuuta 1918 alkaen Itä-Suomen jalkaväkirykmentti 5:een, josta muodostettiin myöhemmin Pohjois-Savon rykmentti. Hän toimi rykmentissä aluksi päällikkönä 8. komppaniassa ja 24. tammikuuta 1921 alkaen 1. konekiväärikomppaniassa, josta hänet siirrettiin 1. joulukuuta 1925 alkaen aliupseerikoulun johtajaksi. Itä-Suomen jalkaväkirykmentti 5:stä hänet siirrettiin 17. maaliskuuta 1926 alkaen Tampereen rykmenttiin, jossa hänet sijoitettiin päälliköksi 3. konekiväärikomppaniaan ja edelleen 27. heinäkuuta 1928 alkaen 2. konekiväärikomppaniaan sekä 10. elokuuta 1933 alkaen 1. konekiväärikomppaniaan. Tampereen rykmentistä Ylinen siirrettiin 8. toukokuuta 1936 Karjalan kaartiin, jossa hänet sijoitettiin konekiväärikomppanian päälliköksi. Karjalan kaartista hän siirtyi 24. helmikuuta 1937 Viipurin rykmenttiin ja 11. huhtikuuta 1938 alkaen Tampereen rykmenttiin.
Talvi- ja jatkosota

Ylinen osallistui talvisotaan pataljoonan komentajana Kenttätäydennysprikaatissa ja osallistui taisteluihin Möhkössä ja Oinaansalmella. Välirauhan aikana hän toimi pataljoonan komentajana Jalkaväkirykmentti 69:ssä. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin pataljoonan komentajaksi Jalkaväkirykmentti 45:een, jossa hän palveli vuoteen 1943 saakka ja osallistui taisteluihin Ylämaalla, Viipurissa, Koivistolla, Käppäselässä, Karhunmäellä, Maaselällä, Segesassa, Syvärillä ja Viteleessä. Myöhemmin hän toimi komentajana Täydennyspataljoona 4:ssä sodan loppuun saakka.
Ylinen haudattiin 1946 Hauhon kreikkalaiselle hautausmaalle.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 31. toukokuuta 1917  Gruppenführer 24. joulukuuta 1917  Vänrikki 7. helmikuuta 1918  Luutnantti 31. heinäkuuta 1919  Kapteeni 6. joulukuuta 1922  Majuri 1940 |     |  Vapaudenristi 2. lk.  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ritarimerkki  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Preussin 2. lk. Rautaristi  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania.
Yskä

Yskä tarkoittaa äkkinäistä ilman puristumista ulos keuhkoista äänihuulien välitse. Elimistö poistaa yskän avulla henkitorvesta ja sen haaroista sinne joutuneet vieraat aineet, kuten limaa. Kosteassa yskässä erittyy limaa, kuivassa limaa ei erity. Yskä ei ole varsinainen sairaus vaan liittyy oireena hengityselinten tauteihin.
Normaalisti yskä parantuu itsestään noin parissa viikossa. Yskä voi myös johtua poskiontelotulehduksesta. Tällöin tulee hakeutua lääkäriin, jossa todetaan, mikä tauti on yskän aiheuttaja. Lääkäriin kannattaa myös hakeutua, jos yskä on jatkunut pitkään, sillä varsinkin, jos yskä ei edellä infektiotauti, syynä voi olla jokin muu tauti. Yskää aiheuttavia tauteja ovat esimerkiksi keuhkoahtauma, keuhkosyöpä ja astma.
Jotkin lääkkeet, kuten ACE-estäjät, voivat aiheuttaa yskää. Lapsilla hinkuyskän oire on yskä.
Yskää voidaan hoitaa joko antitussiivisella tai protussiivisella lääkehoidolla. Antitussiivisessa lääkehoidossa pyritään yskän hillitsemiseen yskänärsytystä rauhoittavilla ja nielua puuduttavilla lääkeaineilla. Protussiivisessa lääkehoidossa yskiminen pyritään saamaan tehokkaammaksi käyttämällä liman irtoamista edistäviä lääkeaineita. Terveet aikuiset eivät yleensä hyödy limaa irrottavien yskänlääkkeiden käytöstä, sillä ne saattavat jopa lisätä yskäoiretta. Protussiivista lääkehoitoa voidaan kuitenkin käyttää silloin, kun yskä toimii hoidon kannalta hyödyllisenä mekanismina esimerkiksi poistamalla tehokkaasti eritteitä keuhkoista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
HUS (Arkistoitu – Internet Archive)