stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maureen O’Haran filmografia

Maureen O’Hara New York Sun­day News -sanoma­lehden etu­sivulla 1945.
Tämä on Maureen O’Haran filmografia.
Elokuvat

| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1939 | Jamaica Innin rannikkorosvot | Jamaica Inn | Mary |
| 1939 | Notre Damen kellon­soittaja | The Hunch­back of Notre Dame | Esmeralda |
| 1940 | Tanssi, tyttö, tanssi | Dance, Girl, Dance | — |
| 1941 | Vihreä oli laaksoni | How Green Was My Valley | — |
| 1942 | 10 sankaria | Ten Gentle­men from West Point | — |
| 1942 | Musta joutsen | The Black Swan | — |
| 1942 | — | To the Shores of Tripoli | Mary Carter |
| 1943 | Kuolematon kersantti | Immortal Sergeant | Valentine |
| 1943 | Tämä maa on minun | This Land Is Mine | — |
| 1944 | Buffalo Bill | Buffalo Bill | — |
| 1945 | Punaisin purjein | The Spanish Main | kreivitär Francesca |
| 1946 | Romanttinen matka | Sentimental Journey | — |
| 1946 | Kilpakosijat | Do You Love Me | — |
| 1947 | Sinbad meren­kävijä | Sinbad, the Sailor | Shireen |
| 1947 | Huijari rakastuu | The Home­stretch | — |
| 1947 | Susanin kääntymys | Miracle on 34th Street | — |
| 1947 | Korkein panoksin | The Foxes of Harrow | Odalie d’Arceneaux |
| 1948 | Kaikkien aikojen lapsen­piika | Sitting Pretty | Tacey King |
| 1949 | Kiinnitys elämään | A Woman’s Secret | — |
| 1949 | Kielletty katu | Britannia Mews | — |
| 1949 | Bagdad – 1001 yön kaupunki | Bagdad | — |
| 1950 | Punainen sulka | Comanche Territory | — |
| 1950 | Sheikin morsian | Tripoli | — |
| 1950 | Rio Grande | Rio Grande | Kathleen York |
| 1951 | Arabian sheikki | Flame of Araby | prinsessa Tanya |
| 1952 | Musketti­sotureiden pojat | At Sword’s Point | — |
| 1952 | Kenguru | Kangaroo | Dell McGuire |
| 1952 | Vaitelias mies | The Quiet Man | — |
| 1952 | Kaikkia lippuja vastaan | Against All Flags | Spit­fire Stevens |
| 1953 | Lännen puna­tukka | The Red­head from Wyoming | — |
| 1953 | Polttavat nuolet | War Arrow | Elaine Corwin |
| 1954 | Malaga – sala­kuljettajien paratiisi | Malaga | Joanna Dane |
| 1955 | Suuri paraati | The Long Gray Line | — |
| 1955 | Kunnia­velka | The Magnificent Matador | Karen Harrison |
| 1955 | Kuninkaan käskyä vastaan | Lady Godiva of Coventry | Lady Godiva |
| 1956 | Lissabon | Lisbon | — |
| 1956 | Vilpitön Willie | Every­thing but the Truth | — |
| 1957 | Hurja mieheni | The Wings of Eagles | — |
| 1959 | Miehemme Havannassa | Our Man in Havana | Beatrice Severn |
| 1961 | Preerian laki | The Deadly Companions | — |
| 1961 | Ansa vanhemmille | The Parent Trap | — |
| 1962 | Mr. Hobbs lähtee lomalle | Mr. Hobbs Takes a Vacation | — |
| 1963 | Heidän kesänsä | Spencer’s Mountain | Olivia |
| 1963 | Lännen hurja­päät | McLintock! | — |
| 1965 | Italialainen inter­mezzo | The Battle of the Villa Fiorita | — |
| 1966 | Rancho River | The Rare Breed | — |
| 1971 | Hurja Jake | Big Jake | — |
| 1991 | Äitini on naiseni | Only the Lonely | — |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maureen O’Hara Allmoviessa (englanniksi)
Maureen O’Hara Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Maureen O’Hara Svensk Filmdatabasissa (englanniksi, ruotsiksi)
Menon (savenvalaja)

| Menon> Μένων.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 500-luku eaa.
Kuollut: 500-luku eaa.?
Ammatti:  savenvalaja
Taiteilija
Aktiivisena:  n. 530 eaa.
Taidesuuntaus:  mustakuviokeramiikka, punakuviokeramiikka
Menon (m.kreik. Μένων, Menōn) oli antiikin kreikkalainen savenvalaja, joka teki attikalaista musta- ja punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuoden 530 eaa. tienoilla.
Menonin vaaseja maalasi muun muassa Psiaks, joka tunnettiin tämän vuoksi aiemmin myös nimellä Menon-maalari.
Mattisenlahti

Mattisenlahti on Liperin kylä Pyhäselän läntisellä rannalla. Kirkonkylään on matkaa 10–15 kilometriä, Joensuuhun 15 km. Ylämyllyn taajaman palvelut ovat vain muutaman kilometrin päässä. Toinen naapurikylä on Puromäki. Kylillä on yhteinen Mattisenlahti-Puromäki -kylätoimikunta.
Mattisenlahden koulu on kolmiopettajainen alakoulu, joka on perustettu 1898. Koulussa on noin 50 oppilasta. Alue on vanhaa maatalousseutua; alavat Pyhäselän järvenpohjapellot ovat tarjonneet hedelmälliset kasvumaat. Perunanviljely on tärkeä elinkeino. Kylässä on villisikatarha. Pyhäselän rannoilla on paljon kesäasutusta.
Mattisenlahden asukasmäärä on hieman yli 240, Puromäen yli 200.
Aiheesta muualla

Mattisenlahti-Puromäki kyläyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)
Liperi
| --- | --- |
Taajamat:  Kirkonkylä | Viinijärvi | Ylämylly
Kylät:  Ahonkylä | Kaatamo | Kompero | Korpivaara | Käsämä | Leppälahti | Liperin kylä | Liperinsalo | Mattisenlahti | Risti | Ristinsalmi | Roukalahti | Salokylä | Taipale | Tutjunniemi | Vaivio | Ylämylly
Mikko Metsola

Mikko Metsola (16. elokuuta 1868 Kisko – 27. helmikuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kunnallisneuvos ja SOK:n hallintoneuvoston puheenjohtaja.
Mikko Metsola valmistui kansakoulunopettajaksi 1893 ja hän oli sitten opettajana Kärkölässä ja vuodesta 1897 Auran asemanseudun koululla. Opettajana Metsola toimi vuoteen 1926 saakka.
Metsola oli SOK:n ja YOL:n hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1915, varapuheenjohtajana 1918–1926 ja puheenjohtajana vuodesta 1927. Metsola oli lisäksi Valion hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1927, Eläkelaitos Elonvaran hallintoneuvoston jäsenenä 1919–1921, Vakuutusyhtiö Tulenvaran hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1920 ja Vakuutuslaitos Oman hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1932. Lisäksi Metsola oli Hankkijan Turun konttorin piirineuvoston puheenjohtajana vuodesta 1915 ja Turun osuuskauppapiirin piiritoimikunnan jäsenenä vuodesta 1915. Hän oli Salon seudun osuuskaupan toimitusjohtajana 1918–1919, Maapohjan hallintoneuvosto]]n jäsenenä vuodesta 1921 ja hallintoneuvoston puheenjohtajana vuodesta 1929, Auran osuusmeijerin isännöitsijänä vuodesta 1907 ja Lounais-Suomen Meijeriliiton toimikunnan puheenjohtajana 1902–1912. Hän oli Auran kunnanvaltuuston puheenjohtajana useita vuosia ja vuosina 1922–1932 hän oli Länsi-Suomen Osakepankin Auran asioimiston hoitajana. Metsola sai kunnallisneuvoksen arvon 1928.
Mario Puzo

| Mario Puzo |
| --- | --- |
 Puzo vuonna 1972.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. lokakuuta 1920
Kuollut: 2. heinäkuuta 1999 (78 vuotta)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Esikoisteos:  Musta areena (Dark Arena, 1955)
Pääteokset:  Kummisetä-sarja
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
mariopuzo.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Mario Puzo (15. lokakuuta 1920 – 2. heinäkuuta 1999) oli amerikanitalialainen kirjailija, joka tuli tunnetuksi Kummisetä-kirjan kirjoittajana.
Puzo syntyi italialaiseen maahanmuuttajaperheeseen New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Toisessa maailmansodassa hän palveli Yhdysvaltojen ilmavoimissa Saksassa ja Aasiassa. Sodan jälkeen hän palveli jonkun aikaa Yhdysvaltojen ilmavoimissa Saksassa, siviilinä viestintätehtävissä. Hän opiskeli New Yorkissa kirjallisuutta ja luovaa kirjoittamista, ja julkaisi ensimmäisen kertomuksensa lehdessä vuonna 1950. Vuonna 1955 ilmestyi ensimmäinen romaani. Puzo kuoli sydänhalvaukseen.
Francis Ford Coppola on ohjannut Puzon Kummisedän pohjalta kolme elokuvaa vuosina 1972, 1974 ja 1990. Puzo osallistui elokuvien käsikirjoittamiseen Coppolan kanssa.
Tuotanto

Musta areena (Dark Arena, 1955)
Mamma Lucia (The Fortunate Pilgrim, 1964)
Kummisetä (The Godfather, 1969)
Narrit kuolevat (Fools Die, 1978)
Sisilialainen (The Sicilian, 1984)
Neljäs K (The Fourth K, 1990)
Viimeinen Kummisetä (The Last Don, 1996)
Omerta (2000)
The Family (2001)
Mikko Moilanen

Mikko Moilanen -nimisiä suomalaisia henkilöitä ovat:
Mikko Moilanen (s. 1952), tietokirjailija
Mikko Moilanen (s. 1981), arkeologi, tietokirjailija ja seppä
Mikko Moilanen, Pelson vankilasurman tekijä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mikko Moilanen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mikko Meriläinen

| Mikko Meriläinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mikko Antero Meriläinen
Syntynyt: 4. marraskuuta 1927 Sotkamo
Kuollut: 13. tammikuuta 2015 (87 vuotta) Sotkamo
Uran tiedot
Laji:  yhdistetty
Mikko Antero Meriläinen (4. marraskuuta 1927 Sotkamo – 13. tammikuuta 2015 Sotkamo) oli suomalainen yhdistetyn hiihtäjä.
Meriläinen osallistui vuoden 1948 talviolympialaisiin Sankt Moritzissa Sveitsissä. Hän kuului näytöslajina olleessa sotilaspartiohiihdossa toiseksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen. Oslon olympialaisissa 1952 hän oli Suomen yhdistetyn joukkueen varamies. Lake Placidin MM-kilpailuissa 1950 hän sijoittui yhdistetyssä 12:nneksi.
SM-kilpailuissa Meriläinen saavutti yhdistetyssä pronssia vuosina 1949, 1950 ja 1951.
Meriläisen kotikunta oli Sotkamo. Hän oli ammatiltaan postimies ja edusti urallaan Sotkamon Jymyä. Meriläinen toimi Sotkamon Jymyn hiihtojaostossa useita vuosia ja kunnan urheilulautakunnassa viisi vuotta.
Mikko Meriahven

Mikko Meriahven oli Helsingin Sea Life -akvaariossa elänyt meriahven. Se nousi julkisuuteen joulukuussa 2019 syötyään pulloharjan. Myöhemmin koronapandemian aikana Mikko masentui akvaarion mentyä kiinni, ja sitä piristämään tuotiin televisio. Akvaarion jälleen avauduttua yleisölle Mikko piristyi. Mikko Meriahven kuoli 17-vuotiaana äkilliseen sairauskohtaukseen 3.5.2022. Kuolemasta kertoivat tuolloin muun muassa Yle, Helsingin Sanomat, Ilta-Sanomat, Iltalehti ja MTV.
Margareeta Itävaltalainen (Espanja)

Espanjan kuningatar Margareeta Itävaltalainen, Juan Pantoja de la Cruz 1605
Margareeta Itävaltalainen, Juan Pantoja de la Cruz 1607
Margareeta Itävaltalainen, Bartolomé González y Serrano 1609
Margareeta Itävaltalainen (25. joulukuuta 1584 Graz, Itävallan arkkiherttuakunta – 3. lokakuuta 1611 El Escorial, Madrid) oli Habsburgien hallitsijasukuun kuulunut itävaltalainen arkkiherttuatar, josta tuli Filip III:n puolisona Espanjan kuningatar.
Suku

Margareeta oli Itävallan arkkiherttua Kaarle II:n (1540–1590) ja tämän sisarentyttären, Baijerin prinsessa Maria Annan (1551–1608) seitsemäs tytär. Hänen isoisänsä oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Ferdinand I ja isoäitinsä Böömin ja Unkarin prinsessa Anna Jagellonica (1503–1547). Hänen äidinisänsä oli Baijerin herttua Albrekt V, Wittelsbachin sukua (1528–1579) ja äidinäitinsä Itävallan arkkiherttuatar Anna Itävaltalainen (1528–1590).
Hänellä oli 14 sisarusta, joista vain kolme kuoli jo pieninä lapsina. Kolme sisarta kuoli naimattomina. Hänen vanhempi veljensä oli Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan keisari Ferdinand II. Hänen kahdesta sisarestaan, Annasta ja Constanzasta tuli molemmista Puolan kuningattaria avioliitoillaan kuningas Sigismund III Vaasan kanssa. Arkkiherttuatar Anna (1573–1598) avioitui 31. toukokuuta 1592 Puolan kuninkaan, Liettuan suurherttua ja Ruotsin kuninkaan Sigismund III Vaasan kanssa. Arkkiherttuatar Constanza (1588–1631) avioitui 11. joulukuuta 1605 Puolan kuninkaan ja Liettuan suurherttua Sigismund III Vaasan kanssa, joka oli hänen vanhemman sisarensa leski.
Kaksi veljistä ryhtyi kirkon palvelukseen: Leopold V (1586–1632) oli Passaun ruhtinaspiispa ja Kaarle (1590–1624) oli Wrocławin ruhtinaspiispa. Arkkiherttuatar Maria Christina (1574–1621) avioitui vuonna 1595 voivodi Sigismund Bathoryn, Transilvanian ruhtinaan kanssa; Maria Christina hallitsi ruhtinaskuntaa vuosina 1597–1598, he erosivat vuonna 1599.
Arkkiherttuatar Maria Magdalena (1589–1631) avioitui vuonna 1608 Cosimo II de' Medicin, Toscanan suurherttuan kanssa.
Avioliitto

Filip III kruunattiin kuninkaaksi vuonna 1598, ja 18. huhtikuuta 1599 hän avioitui Margareetan kanssa. Toisin kuin Filip, Margareeta oli kiinnostunut valtiollisista asioista, ja oli usein erimielinen pääministeri Lerman herttuan kanssa, jolle Filip oli delegoinut paljon päätäntävaltaansa.
Margareeta, tulevan keisarin Ferdinand II:n sisar, olisi yksi kolmesta naisesta Filip III:n hovissa, jotka käyttivät huomattavaa vaikutusvaltaa kuninkaaseen. Aikalaiset pitivät Margareetaa äärimmäisen hurskaana – joissakin tapauksissa jopa liian hurskaana ja kirkon vaikutuksen alaisena, mutta hän oli älykäs ja erittäin taitava poliitikkojen kanssa, vaikka oli melankolinen ja onneton Lerman herttuan vaikutuksesta mieheensä. Margaret jatkoi jatkuvaa taistelua vaikutusvallasta Lerman kanssa kuolemaansa saakka vuonna 1611. Filipillä oli läheinen ja kiintynyt suhde Margareetaan ja hän antoi tälle lisää huomiota sen jälkeen kun he saivat pojan vuonna 1605.
Lapset

Margareeta ja Filip saivat kahdeksan lasta, joista viisi eli aikuisiksi asti:
Anna Itävaltalainen (1601–1666), avioitui Ranskan kuningas Ludvig XIII:n kanssa vuonna 1615
Maria (1. helmikuuta 1603 – 1. maaliskuuta 1603), kuoli alle kuukauden ikäisenä
Filip IV (1605–1665), Espanjan kuningas
Maria Anna Espanjalainen (1606–1646), avioitui Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Ferdinand III:n kanssa vuonna 1631
infante, prinssi Carlos (1607–1632), kuoli 24-vuotiaana naimattomana, asui isänsä taloudessa
Ferdinand (1609 /1610–1641), kardinaali; toimi Espanjan Alankomaitten käskynhaltijana, Toledon arkkipiispa 1619–1641 sekä kenraali kolmikymmenvuotisen sodan aikana
Margareeta (24. toukokuuta 1610 – 11. maaliskuuta 1617), kuoli 6-vuotiaana, jolloin hän osasi jo kirjoittaa ja lukea katekismusta
Afonso (22. syyskuuta 1611 – 16. syyskuuta 1612), kuoli hieman alle 1-vuotiaana
Kuningatar Margareeta Itävaltalainen kuoli 3. lokakuuta 1611 vain 26-vuotiaana, alle kaksi viikkoa kahdeksannen lapsensa syntymän jälkeen.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Margareeta Itävaltalainen ratsailla, Diego Velázquez n. 1635 (postuumi muotokuva)
Margareeta Itävaltalainen raskaana tyttärensä kanssa, jolla on kädessään kultatamariini, Bartolomé González y Serrano, 1603-1609
Käännös suomeksi
Mercator (kauppaketju)

Kauppaketjun logo
Mercatorin sisätila Kranjissa.
Mercator on slovenialainen kauppaketju. Ketju perustettiin nimellä Živila Ljubljana 1949, mutta neljän vuoden kuluttua nimi vaihdettiin nykyiseksi.
Slovenian lisäksi kauppaketjun liikkeitä on Kroatiassa, Bosnia ja Hertsegovinassa, Serbiassa, Montenegrossa, Bulgariassa ja Albaniassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mercator Wikimedia Commonsissa
Kauppaketjun kotisivut (sloveeniksi)
Markku Tyynilä

Markku Uolevi Tyynilä (30. elokuuta 1943 Vanaja – 28. syyskuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä, oikeushistorian dosentti ja oikeuskielen huoltaja. Hän opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa, valmistui kandidaatiksi vuonna 1969, lisensiaatiksi 1983 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1984. Hän teki uransa oikeusministeriössä, jossa hän johti laintarkastusta lainvalmisteluosastolla vuosina 1973–2006.
Tyynilä toimi Helsingin yliopistossa lakikielen opettajana 1983–2001. Hän kuului myös Suomen kansallisbiografian toimitus- ja kirjoittajakuntaan sekä osallistui tekijänoikeusneuvoston, kääntäjien tutkintolautakunnan ja eduskunnan kirjaston hallituksen toimintaan. Hän laati oikeustieteen hakusana-artikkeleita useisiin tietosanakirjoihin (mm. Spectrum, Facta 2001, WSOY:n Iso Tietosanakirja). Hänelle myönnettiin Henrik Schauman -mitali vuonna 2002.
Julkaisuja

Tyynilä, Markku: Lainvalmistelukunta 1884–1964: Tutkimus lainvalmistelukunnan aseman ja organisaation kehitysvaiheista lainvalmistelukunnan perustamisesta 1884 vuoteen 1964.  (Diss. Suomalaisen lakimiesyhdistyksen julkaisuja, A:166)  Helsinki:  Suomalainen lakimiesyhdistys, 1984.  ISSN 0356-7206.  ISBN 951-855-072-7.
Tyynilä, Markku: Senaatti: Tutkimus hallituskonselji-senaatista 1809–1918.  (Hallintohistoriallisia tutkimuksia, 5)  Helsinki:  VAPK-kustannus, 1992.  ISSN 0786-7700.  ISBN 951-37-0822-5.
Tyynilä, Markku ym.: Lainlaatijan opas.  (Oikeusministeriö)  Helsinki:  Edita, 1996.  ISBN 951-37-1996-0.
Mario Party: Island Tour

| Mario Party: Island Tour |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Nd Cube
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Yukio Umematsu
Tuottaja:  Miyuki Hirose Atsushi Ikeda
Säveltäjä:  Rei Kondoh Sara Sakurai Satoshi Okubo
Pelisarja:  Mario Party
Julkaistu:  NA 22. marraskuuta 2013 EU 17. tammikuuta 2014 AUS 18. tammikuuta 2014 JP 20. maaliskuuta 2014
Lajityyppi:  partypeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 3 ESRB: E
Alusta:  Nintendo 3DS
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
Mario Party: Island Tour (jap. マリオパーティ アイランドツアー, Mario Pātī Airando Tsuā) on partypeli Nintendo 3DS:lle. Se on koko Mario Party -pelisarjan kolmastoista sekä sarjan kolmas käsikonsolille tehty peli. Pelin esitteli Satoru Iwata Nintendo Directin esityksessä 17. huhtikuuta 2013. Se sisältää seitsemän pelilautaa, joista jokaisessa on omia erikoisia ominaisuuksia sekä 81 minipeliä. Peli julkaistiin Pohjois-Amerikassa 22. marraskuuta 2013, Euroopassa 17. tammikuuta, Australiassa 18. tammikuuta ja Japanissa 20. maaliskuuta 2014.
Pelaaminen

Peli on pelattavuudeltaan samanlainen aiempien Mario Party -sarjan pelien kanssa. Heittämällä virtuaalista arpakuutiota pelaaja kulkee pelilaudalla ja avaa minipelejä. Minipelejä pystyy pelaamaan millä hetkellä hyvänsä, vaikka ei olisi pelilaudalla: peli sisältää myös AR:n (lisätty todellisuus) ja StreetPassin.
Vastaanotto

Mario Party: Island Tour on saanut ristiriitaisia vastaanottoja. GameRankingsin keskiarvoksi pelille muodostui 62,78% ja Metacriticin keskiarvoksi puolestaan 60/100. GameRevolution antoi pelille arvosanaksi 3/5, kehuen seitsemää uutta pelilautaa ja loppuvastus minipelejä, mutta kritisoi puolestaan toistuvaa pelattavuutta, hahmojen ääninäyttelyä ja pelilautojen musiikkeja. GamesRadar palkitsi pelin 3/5 tähdellä, mainiten että "Island Tour ei ole sen kaltainen Mario Party kuin voisitte muistaa, ja se ei ole huono juttu. On sanottu, että pelissä on joitakin puuttuvia paloja, jotka tekevät siitä vähemmän mieleenpainuvan peliosan sarjassaan." GameSpot antoi pelille arvosanaksi 7/10. IGN antoi pelille arvosanaksi 5.5/10, sanoen että "Mario Party: Island Tourin mullistavat moninpelivalinnat on täydennetty tylsillä minipeleillä ja moitittavalla liikeohjaimella." Nintendo World Report antoi pelille 8.5/10 pistettä. Pocket Gamer UK antoi pelille 6/10 pistettä, sanoen "Mario Party: Island Tour antaa itsellesi ja kaverijoukollesi suuren naureskeluillan, mutta suuremman osan ajasta sinä naurat enemmän "SILLE" kuin sen mukana."
Suomalaisilta peli sai vaihtelevia vastaanottoja ristiriitaisista negatiivisiin. Gamereactor antoi pelille arvosanaksi 6/10 pistettä, kehuen mukavia lautapelivariaatioita, hyviä minipelejä sekä nättiä ja kivaa ulkoasua, mutta kritisoi minipelien lyhyyttä, rampauttavaa moninpeliä ja minipelien liian vähäistä vaihtelua. KonsoliFIN antoi pelille 2/5 tähteä sanoen että "Mario Party: Island Tour on kohtalainen yritys uudistaa itseään toistavaa kaavaa. Ideasta ei valitettavasti saada tämän enempää irti. Mario Partyt ovat aina olleet kuluttajien suosiossa ja kriitikkojen hampaissa." Iltalehti antoi pelille arvosanaksi 6/10, sanoen että "Mario Partyn tuttua konseptia olisi voinut pohtia uudestaan käsikonsolille ja pyrkiä löytämään siihen yllättävää pelillistä näkökulmaa. Rakennetta olisi voinut ravistella." Dome.fi antoi pelille 2/5 tähteä todeten että "Kun tylsään pelaamisen lisätään mitäänsanomaton ulkoasu ja vaatimaton ääniraita, niin pelistä jää ontto vaikutelma. Jos minipeleissä olisi panostettu enemmän laatuun kuin määrään, voisi pelin parissa viettää tulevaisuudessakin aikaa."
Käännös suomeksi
Mediq

Mediq Oy (holl. Mediq NV) on alankomaalainen lääke- ja terveydenhoitoalan tukku- ja palveluyritys. Sen liikevaihto oli vuonna 2009 2,6 miljardia euroa.
Historiaa

Mediq perustettiin Utrechtiin vuonna 1899 nimellä Onderlinge Pharmaceutische Groothandel (OPG). Perustajina oli 91 hollantilaista apteekkaria, jotka halusivat osuuskunnan avulla yhdistää ostotoimintaansa. Vuonna 1992 OPG muuttui osakeyhtiöksi ja listautui Amsterdamin pörssiin. Vuonna 2001 otettiin käyttöön nimi Mediq, ja vuonna 2013 yhtiön osti kokonaan omistukseensa pääomasijoitusyhtiö Advent.
Mediq on laajentunut yritysostojen avulla ympäri Eurooppaa ja toimi vuonna 2015 kaikkiaan 14 maassa.
Mediq Suomessa

Suomessa yritys toimii nimellä Mediq Suomi Oy. Yhtiön pääkonttori ja varasto sijaitsevat Espoossa. Mediq Suomen liikevaihto vuonna 2014 oli 58,8 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 167.
Mediq Suomi Oy syntyi vuonna 2010, kun Oriola jakautui kahdeksi yritykseksi. Oriola Oy jatkoi apteekkitukkuna kilpailijansa Tamron rinnalla, kun taas terveydenhuoltoa ja laboratorioalaa palvelemaan perustettiin Oriola-KD Healthcare Oy, jonka osti hollantilainen Mediq.
Aiheesta muualla

Mediq NV (hollanniksi)
Mediq NV (englanniksi)
Mediq Suomi Oy (suomeksi)
Man of Steel

| Man of Steel |
| --- | --- |
 Elokuvan mainosjuliste.
Ohjaaja:  Zack Snyder
Käsikirjoittaja:  David S. Goyer
Tarina:   David S. Goyer  Christopher Nolan 
Perustuu:  Joe Shusterin ja Jerry Siegelin sarjakuvahahmoon Teräsmies
Tuottaja:   Charles Roven  Christopher Nolan  Emma Thomas  Deborah Snyder 
Säveltäjä:  Hans Zimmer
Kuvaaja:  Amir Mokri
Leikkaaja:  David Brenner
Pukusuunnittelija:  James Acheson
Lavastaja:  Anne Kuljian
Pääosat:   Henry Cavill  Amy Adams  Michael Shannon  Diane Lane  Kevin Costner  Laurence Fishburne  Antje Traue  Ayelet Zurer  Christopher Meloni  Russell Crowe 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:   Legendary Pictures  DC Entertainment  Syncopy  Cruel and Unusual Films 
Levittäjä:  Warner Bros. Pictures
Ensi-ilta:   2013-06-1414. kesäkuuta 2013 (Yhdysvallat)  2013-06-2626. kesäkuuta 2013 (Suomi)  
Kesto:  143 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  225 miljoonaa dollaria
Tuotto:  668 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Man of Steel on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen supersankarielokuva, joka perustuu DC Comicsin Teräsmies-sarjakuvahahmoon. Elokuvan ovat tuottaneet Legendary Pictures ja Syncopy Films ja levittäjänä Warner Bros. Studios. Se on DC Extended Universen ensimmäinen elokuva. Elokuvan on ohjannut Zack Snyder ja käsikirjoittanut David S. Goyer Christopher Nolanin alkuperäistarinan pohjalta. Pääosissa ovat Henry Cavill, Amy Adams, Michael Shannon, Diane Lane, Kevin Costner, Laurence Fishburne, Antje Traue, Ayelet Zurer, Christopher Meloni ja Russell Crowe. Elokuva on uudelleenkäynnistys Teräsmies-elokuville ja kertoo uudelleen hahmon alkuperätarinan. Clark Kent saa tietää olevansa yliluonnolliset voimat omaava avaruusolento Krypton-planeetalta ja omaksuu aseman ihmiskunnan suojelijana yrittäessään estää kenraali Zodia tuhoamasta heitä.
Teräsmiehen seuraavista vaiheista kertova Batman v Superman: Dawn of Justice sai ensi-iltansa 25. maaliskuuta 2016.