stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaksivarvaslaiskiainen

| Kaksivarvaslaiskiainen |
| --- | --- |
 Kaksivarvaslaiskiainen Buffalon eläintarhassa
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Pilosa
Alalahko::  Laiskiaiset Folivora
Heimo::  Choloepodidae
Suku::  Kaksivarvaslaiskiaiset Choloepus
Laji::  didactylus
Kaksiosainen nimi
 Choloepus didactylus  Linnaeus, 1758 
 Kaksivarvaslaiskiaisen levinneisyys
Katso myös
   Kaksivarvaslaiskiainen Wikispeciesissä   Kaksivarvaslaiskiainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaksivarvaslaiskiainen (Choloepus didactylus) on Etelä-Amerikan pohjoisosissa elävä laiskiaislaji.
Elintavoiltaan kaksivarvaslaiskiaiset eivät poikkea kolmivarvaslaiskiaisista. Mutta niillä on vain kaksi kynttä eturaajoissa, kolmen sijaan. Niillä on myös etuhampaat hieman erillään ja ne muistuttavatkin kulmahampaita.
Viipurin ja Haminan konsistorit

Viipurin ja Haminan konsistorit olivat Vanhan Suomen alueella toimineita kirkollisia hallintoelimiä 1700-luvulla.
Keskiajalla Suomi oli ollut yhtä Turun hiippakuntaa, mutta vuonna 1554 hiippakunnasta lohkaistiin Viipurin hiippakunta, johon kuului 1617 lähtien myös Käkisalmen lääni. Alueluovutuksien 1721 takia Viipurin hiippakunnasta tuli Porvoon hiippakunta ja sen alue pieneni tuntuvasti. Rajan taakse jääneitä varten Venäjän hallitus perusti tuomiokapitulin tehtäviä hoitavan Viipurin konsistorin. Vuoden 1743 alueluovutuksille perustettiin vastaavasti Haminan konsistori.
Viipurin konsistori

Konsistori oli kirkollinen hallintoelin joka perustettiin 1720 huolehtimaan Venäjälle luovutetun alueen eli Vanhan Suomen kirkollisista asioista. Konsistori oli aloittanut toimintansa jo 1714, kun kaupungin kirkkoherra Magnus Alopeus sai Riian konsistorilta luvan vihkiä ja tutkia pappeja. Konsistori koostui neljästä rovastikunnasta: Viipurin rovastikunta eli tuomiorovastikunta, Etelä-Karjalan, Pohjois-Karjalan pohjoinen ja Pohjois-Karjalan eteläinen (Ilmee, Parikkala) rovastikunta. Konsistorin esimiehenä toimi Viipurin maa- ja kaupunkiseurakunnan kirkkoherra eli tuomiorovasti.Vuonna 1720 konsistori sai hallitsijalta virallisen tunnustuksen. Konsistorin johdossa oli tuomiorovasti. Pikkuvihan aikana konsistori esitti piispanistuimen siirtämistä takaisin Porvoosta Viipuriin. Vuodesta 1800 esimiehenä oli Viipurin saksalaisen seurakunnan kirkkoherra. Vuonna 1738 sen viralliseksi kieleksi tuli saksa.
Haminan konsistori

Kun Kaakkois-Suomi liitettiin Venäjään Turun rauhassa 1743, esivallan myötä alue siirtyi ortodoksisen kirkon vaikutuspiiriin. Turun rauhassa oli kuitenkin sovittu, että Venäjän yhteyteen siirtynyt alue saisi säilyttää luterilaisen uskon. Venäläiset halusivat säilyttää valtaamansa alueen rauhallisena ja alueesta, Kymenkartanon provinssista muodostettiin oma konsistori, jonka puheenjohtajana tuomiorovastin arvonimellä toimi Haminan ja Vehkalahden kirkkoherra.
Konsistorin johdossa oli lähes neljänkymmenen vuoden ajan Fabian Niklas Gudseus, jolle venäläinen esivalta oli antanut tehtäväksi alueen kirkollisten olojen järjestämisen. Gudseus pyrki säilyttämään olot entisellään ja jätti voimaan ns. ”Ruotsin mallin”, joka tarkoitti esimerkiksi ruotsin säilymistä seurakuntien virkakielenä. Kirkolla oli näin vahva vaikutus alueen suomalaispiirteiden säilymiseen.
Lakkauttaminen

Konsistorit lakkautettiin vuonna 1812, jolloin alue liitettiin osaksi Suomen suuriruhtinaskuntaa.
Augustin Fataki Alueke

Augustin Fataki Alueke (1912 – 15. joulukuuta 1999) oli katolisen kirkon pappi Kongon demokraattisesta tasavallasta. Hänet vihittiin papiksi 1. lokakuuta 1944.
Fataki Alueke sai nimityksen Kisanganin arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 26. syyskuuta 1967. Hän jäi eläkkeelle 1. syyskuuta 1988, ja häntä seurasi Laurent Monsengwo Pasinya.
Aiheesta muualla

Catholic Hierarchy: Archbishop Augustin Fataki Alueke (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
John Ernst Worrell Keely

John Ernst Worrell Keely esittelee ”värähtelytaajuuksia nostavaa konettaan”.
John Ernst Worrell Keely (3. syyskuuta 1837 – 18. marraskuuta 1898) oli yhdysvaltalainen keksijänä esiintynyt huijari, jonka onnistui toistuvasti vakuuttaa sijoittajat investoimaan ennestään tuntematonta voimaa energianlähteenä käyttävän koneen kehittämiseen. Hänen kuuluisia uhrejaan olivat John Jacob Astor IV ja Clara Jessup Moore.
Eetterigeneraattori

1800-luvulla uskottiin yleisesti, että valon ja magnetismin olemassaolo vaatii selitykseksi maailmankaikkeudessa olevan näkymättömän väliaineen. Sitä kutsuttiin eetteriksi. Aiemmin orkesterimuusikkona, leipurina, puuseppänä, mekaanikkona ja maalarina toiminut Keely ilmoitti vuonna 1874 keksineensä eetterigeneraattorin. Näytöksessä hän tuotti vedestä höyryä, jonka laatua hän ei paljastanut. Generaattorin toimintaperiaate oli myös salainen, mutta sen piti tuottaa valtava määrä energiaa. Keely keräsi näytökseen osallistuneilta sijoittajilta 50 000 dollaria.
Eetterigeneraattori > Clara Jessup Moore rahoittajaksi

Vuonna 1881 Keely ystävystyi varakkaan lesken Clara Jessup Mooren kanssa, joka tarjosi Keelylle miljoona dollaria ja kuukausipalkan, jotta tämä voisi keskittyä täysipäiväisesti moottorinsa kehittämiseen. Clara Jessup Moore tuki Keelyä tämän kuolemaan saakka.
Eetterigeneraattori > Lupaukset sijoittajille

Joulukuussa 1881 sijoittajat vaativat Keelyltä tietoja moottorin toimintaperiaatteesta. He ilmoittivat luottavansa Keelyyn, mutta pitivät riskinä, että hän on ainoa, joka tietää asian. Huhtikuussa 1882 oikeus määräsi Keelyn ilmaisemaan valitulle henkilölle, miten laite toimii. Tähän nimettiin William Boekel. Keely kertoi Boekelille laitteen perustuvan siihen, että vesiatomit värähtelevät ja niiden molekyylirakenne on mahdollista rikkoa niin, että syntyy rajaton energianlähde. Boekel ei kuitenkaan kertonut, miten tämä tapahtuisi. Keely ei ollut kertonut sitä edes Boekelille vaan oli luvannut, että kun hän saa moottorin toimimaan, asia on helppo selittää parissa tunnissa. Elokuussa 1883 Keely lupasi järjestää näytöksen osakkaille. Edellisenä päivänä Keely kuitenkin ilmoitti, että laitteen valmistuminen vie vielä kuusi viikkoa. Lokakuussa 1893 Keely sai osakkaat vakuutetuksi, että valmistustyö etenee hyvin. Joulukuussa Keely arvioi, että hän voi järjestää näytöksen helmikuussa. Sen jälkeen hänen onnistui uusilla lupauksilla lykätä määräaikaa edelleen.
Eetterigeneraattori > Paineilma-ase

Syyskuussa 1884 Keely esitteli viranomaisille höyryaseen, jolla hän ampui lyijykuulia. Keely kertoi toimittajille, että kone on valmistumaisillaan. Näytös ei vakuuttanut, vaan Keelyn arveltiin käyttäneen voimanlähteenä paineilmaa.
Eetterigeneraattori > Kesäkuun 1885 näytös

Kesäkuussa 1885 Keely esitteli konetta, jolla hän kertoi tuottavansa painetta, ei kuitenkaan käyttämällä paineilmaa vaan eetterihöyryä. Koneen sisältöön ei kuitenkaan saanut tutustua eikä sitä avata. Kriitikoiden mukaan kyseessä oli todennäköisesti höyrykone, eikä tuotettu energiamäärä vastannut lupauksia. Maaliskuussa 1886 Keely järjesti vielä yhden näytöksen New Yorkissa. Mutta vuonna 1887 hän yllättäen ilmoitti luopuneensa eetteristä voimanlähteenä ja väitti kehittäneensä uuden, joka perustui ”sympaattiseen värähtelyyn”.
Eetterigeneraattori > Wilsonin kanne

Keelyn kokeita rahoittanut Bennett C. Wilson nosti tammikuussa 1888 kanteen, jossa hän vetosi vanhaan sopimukseen, että Keelyn varhaisen keksinnön ja sitä koskevien patenttien piti tulla yhteisiksi. Wilson esitti, että Keelyn kone on sopimuksessa tarkoitettu keksintö. Hän vaati Keelyä paljastamaan koneen toimintaperiaatteen. Oikeuden päätöksestä huolimatta Keely viivytteli ja kieltäytyi ja oli myös kiinniotettuna vastustettuaan oikeuden määräystä. Maaliskuussa 1889 Keely ilmoitti, että hän oli kehittänyt koneen vaatiman puuttuvan osan ja oli valmis järjestämään yksityisen näytöksen viikon tai kahden sisällä. Myös Keely Motor Companyn sijoittajille vakuutettiin, että työ etenee eikä merkittäviä esteitä koneen valmistumiselle ollut. Joulukuussa Keely ilmoitti valmistumisen viivästyvän.
Kesäkuussa 1895 alan lehti Electricity julkaisi haasteen, jossa se väitti voivansa toistaa kahden kuukauden kuluessa jokaisen Keelyn aikaansaaman ilmiön. Keely ei vastannut.
Oltuaan useita vuosia Englannissa Keelyn sponsori Clara Bloomfield Moore palasi Yhdysvaltoihin. Hän vaati Keelyltä tietoja keksinnöstä. Sitä tutkimaan hän kutsui sekä Nikola Teslan että Thomas Edisonin, mutta molemmat kieltäytyivät. Keely lupasi sijoittajille, että hän osoittaa vuoden loppuun mennessä koneen olevan käytännössä toimiva ja että sillä on kaupallisia sovelluksia. Marraskuussa 1895 Keely järjesti useita näytöksiä, joissa sähköinsinööri E. Alexander Scott pääsi arvioimaan laitetta. Niiden joukossa oli levitaatiokoe, jossa vedestä tuotetulla energialla aikaansaadulla tuntemattomalla voimalla saatiin esineitä leijumaan. Ilmiön arvioitiin toteutetun paineilmalla, mutta Keely kiisti väitteen. Scottin mukaan Keely ei ollut keksinyt tuntematonta voimanlähdettä. Moore oli pettynyt mutta kutsui vielä Englannista professori Lascelles Scottin tutkimaan asiaa. Tämä puolestaan vakuuttui, että kyseessä on tuntematon voima.
Koska Lascelles Scottin ja E. Alexander Scottin näkemykset erosivat, Moore vaati lopullista koetta, jossa laitteen osana toiminut lasiputki rikottaisiin, jotta saataisiin selville, onko se yhtenäinen, kuten keksijä väitti, vai sittenkin putki, jonka kautta kulkeva ilma aiheutti levitaation. Keely kieltäytyi, ja sen seurauksena Moore alensi hänelle maksamaansa kuukausipalkkaa. Joulukuussa 1895 Moore esitti Keely Motor Companyn sijoittajille, että saatavien turvaamiseksi keksinnön kehittämistä tulisi jatkaa, mikä vaatisi uusia investointeja.
Eetterigeneraattori > Kuolema

Keely kuoli keuhkokuumeeseen kotonaan marraskuussa 1898. Sijoittajat vaativat leskeä luovuttamaan tiedot keksinnöstä, mutta tämä ilmoitti, että jäämistössä ei ole sitä koskevia käsikirjoituksia mutta että Keely oli ehdottanut keksijä Thomas Burton Kinraidea jatkamaan työtään. Aluksi tämä innostuikin mutta ilmoitti keväällä 1899, ettei halua olla asian kanssa tekemisissä. Tammikuussa 1899 Philadelphia Press julkaisi laajan artikkelin, jossa se paljasti, että Keelyn pajan rakenteisiin oli kätketty laaja putkisto, joka johti kellarissa olevaan suureen paineilmasäiliöön. Kyseessä olisi siis ollut petos. Keely Motor Companyn hallituksen puheenjohtaja kiisti asian ja selitti, että putkia ei ollut käytetty sen jälkeen, kun Keely oli ilmoittanut luopuneensa eetteristä ja alkanut kehittää sympaattista värähtelyä.
Vuonna 2005 Jeff ja Rita Behary löysivät Keelyn moottoria esittävät Thomas Burton Kinraiden ottamat alkuperäiset lasinegatiivit.
Merkitys

Keely onnistui neljännesvuosisadan ajan vakuuttamaan sijoittajat keksintönsä arvosta ja investoimaan siihen jatkuvasti lisärahaa uusilla lupauksilla juuri viimeistelyä vailla olevasta läpimurrosta. Hän käytti salamyhkäisyyden perusteluna uhkaa, että joku saattaisi saada vihiä keksinnöstä, jolloin sijoituksen arvo laskisi. Jo sijoitetun pääoman menettämisen uhka on sijoitushuijauksien klassinen tekniikka. Scientific American muistutti lukijoitaan vuonna 1899, että vaikka huijareiden kuningas on kuollut, hänen kaltaistensa ihmishaiden laji ei katoa. Värähtelyillä ja eetterihöyryillä tullaan huijaamaan herkkäuskoisia jatkossakin.
Keelyn lupaus uudesta energiasta ja hänen käyttämänsä näennäistieteelliset käsitteet liittyivät siihen mystiikkaan, joka ympäröi heikosti ymmärrettyä sähköä. Eetterin ajateltiin myös voivan selittää paranormaaleja ilmiöitä, kuten levitaatiota, spritismiä ja muita ajankohtaisia ilmiöitä. Okkultistit, kuten antroposofi Rudolf Steiner, uskoivat Keelyn todella olevan salaisen voiman jäljillä ja voivan tuottaa energiaa ”värähtelytaajuuksia nostamalla”. Teosofi H. P. Blavatsky ilmoitti, että Keelyn keksintö on tuhansia vuosia aikaa edellä, eikä nykyisen rodun ”sallittu” saada sitä toimimaan.
Käännös suomeksi
Kerbal Space Program

| Kerbal Space Program |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Squad
Julkaisija:  Squad
Jakelija:  Steam, GOG.com, Humble Store, Microsoft Store ja Epic Games Store
Suunnittelija:  Jacobo Rosas Jeff C. (NovaSilisko)   Artyom Zuev 
Pelimoottori:  Unity 3D
Julkaistu:  Avoin beta 24. kesäkuuta 2011   1.0 27. huhtikuuta 2015
Lajityyppi:  simulaatiopeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille 
Alusta:  Linux, OS X, PlayStation 4, Windows, Xbox One
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Virallinen sivusto
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Avaruusasema Duna-planeetan kiertoradalla.
Kerbal Space Program (KSP) on Squadin kehittämä ja julkaisema simulaatiopeli. Peli on julkaistu ennakkojulkaisuna vuonna 2011 ja täysiversiona vuonna 2015. Peli on julkaisu muun muassa Linuxille, OS X:lle, PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox One:lle.
Pelissä johdetaan avaruusohjelmaa, jonka miehistöt ja muu henkilökunta koostuvat 'kerbaleista', hieman yksinkertaisista avaruusolioista, jotka unelmoivat avaruuden valloituksesta. Peli oli alun perin hiekkalaatikkopeli, joten siinä ei ollut varsinaista tavoitetta, vaan se keskittyi rakettien suunnitteluun, laukaisuun ja avaruusmatkustamiseen. Uudemmissa versioissa voi valita myös "tiede"- ja "ura"-pelimuodot, jotka lisäävät peliin tehtäviä. Vaikka pelin fysiikkamallinnus ei ole täydellinen, kiertoratojen ja avaruusmatkustuksen mallinnus ovat saaneet kehuja.
Pelaaminen

Pelissä on ideana suunnitella ja rakentaa oma avaruusalus, jolla voi lentää vaikka Kerbin-planeetan kiertoradalle, jompaankumpaan sen kuista, tai muille Kerbol-järjestelmän planeetoille. Nykyään planeettoja on seitsemän: Moho, Eve, Kerbin, Duna, Dres, Jool ja Eeloo. Muillakin planeetoilla kuin Kerbinillä on kuita.
Avaruusalukset suunnitellaan siihen varatuissa rakennuksissa, Vehicle Assembly Buildingissa tai SpacePlane Hangarissa riippuen siitä nousevatko ne raketin tavoin pystysuoraan vai lentokonemaisesti kiitotieltä. Aluksessa on oltava miehitetty komentokapseli tai kauko-ohjattava ohjaustietokone, jotta sitä voidaan ohjata. Uusia osia lisätään pelin päivityksissä. Pelin pelaajat ovat myös tehneet peliin omia osiaan. Vaihtoehtoina on esimerkiksi erilaisia rakettimoottoreita, polttoainetankkeja, laskutelineitä tai siivekkeitä. Ilmanvastus määräytyi aiemmin aluksen massan mukaan, mutta tämä muutettiin päivityksessä 1.0.
Pelissä on vaikutteita oikeasta rakettitekniikasta, joskin hiukan yksinkertaistettuna. Esimerkiksi Kerbin näyttää huomattavasti Maapallolta, joskin mantereet ovat fiktiivisiä. Myös toinen Kerbinin kuista, Mun muistuttaa Maan Kuuta.
Ympäristö

Kerbal Space Programin maailma käsittää aurinkokunnan, jonka keskustähtenä on kääpiötähti Kerbol. Kerbolia kiertää seitsemän planeettaa.
Ympäristö > Planeetat

Moho on kuuma ja kuiva, vailla kaasukehää oleva planeetta. Se on Kerbolia lähinnä oleva planeetta.
Toiseksi lähinnä Kerbolia kiertää paksun kaasukehän omaava Eve, jota kiertää yksi pieni kuu, Gilly, jonka Eve on kaapannut avaruudesta.
Kolmantena on Kerbin, joka muistuttaa pitkälti Maata, joskin huomattavasti pienemmässä mittakaavassa. Kerbiniä suojaa paksu ilmakehä. Kerbin on aurinkokunnan ainoa planeetta, jolla on elämää. Kerbinillä on kaksi kuuta: lähempänä kiertävä, Maan kuuta muistuttava Mun, sekä kauempana kiertävä Minmus, joka on niin pieni, ettei sen painovoima ole muokannut pintaa pallomaiseksi.
Neljäs planeetta on kiviplaneetta Duna. Punainen planeetta omaa heikon kaasukehän. Napoja peittää hyvin laajalle levinnyt jääpeite.
Viides planeetta Dres on myös kiviplaneetta, joka muistuttaa paljolti oikeaa Ceres-kääpiöplaneettaa.
Kuudes planeetta, jättimäinen Jool on aurinkokunnan ainoa kaasujättiläinen. Sitä kiertävät kuut Laythe, Tylo, Vall, Bop ja Pol.
Kaukaisin planeetta on kauttaaltaan jään peittämä Eeloo, jonka rata on niin elliptinen muiden planeettojen ratoihin verrattuna, että sen periheli on jopa Joolin radan sisäpuolella.
Monilla planeetoilla on vastakappale omassa aurinkokunnassamme. Moho muistuttaa Merkuriusta, Eve Venusta, Kerbin Maata, Duna Marsia ja Eeloo Plutoa.
Ominaisuudet

Kerbal Space Program sisältää avoimen pelimaailman, jossa pelaaja voi lentää vapaasti avaruusaluksellaan. Nykyisillään pelissä on vain yksi tähtijärjestelmä, mutta peliin voi lukuisilla modeilla lisäillä uusia planeettoja sekä tähtijärjestelmiä, jopa kaksois- tai kolmoistähtijärjestelmien muodossa.
Peli simuloi kolmiulotteisesti planeettojen vetovoiman (tosin vain yhden kohteen kerrallaan), avaruusaluksen liikkeet, rakettimoottoreiden voiman ja polttoaineiden määrät. Peli myös tallentaa kaikki alukset kiertoradoilla ja planeettojen pinnoilla. Eli jos vaikkapa lentää kuuhun ja poistuu pelistä, seuraavan kerran kun lentää kuuhun, saattaa nähdä aluksensa siellä. Aluksen ohjaimiin voi myös palata Tracking Station -keskuksen kautta. Tämä ominaisuus mahdollistaa suuret rakennusprojektit, kuten avaruusasemat. Tällöin asema voidaan rakentaa useista moduuleista, jotka rahdataan kiertoradalle useissa erissä ja telakoidaan toisiinsa.
Peliin on myös saatavilla paljon peliyhteisön tekemiä lisäosia, modeja, jotka lisäävät peliin erinäisiä ominaisuuksia kuten osia, uusia planeettoja ja erilaisia työkaluja (kuten lentotietokoneita ja nopeuden muutoksen laskimia). Peliin on myös saatavilla monipelin mahdollistavia lisäosia.
Julkaisut > Versio 1.0

Avoin beta-vaihe päättyi ja pelin versio 1.0 nimeltä We have a liftoff julkaistiin 27. huhtikuuta 2015.. Versiossa 1.0 ilmanvastus suunniteltiin uusiksi ja peliin lisättiin iskuaalto sekä lämpökilpiä.
Julkaisut > Versio 1.1

Versio 1.1 Turbo Charged julkaistiin 19. huhtikuuta 2016. Päivityksessä pelimoottori päivitettiin 32-bittisestä Unity 4:stä 64-bittiseksi Unity 5:ksi, mikä paransi pelin suorituskykyä. Käyttöliittymä myös kirjoitettiin pääosin uusiksi.
Julkaisut > Muut alustat

Peli on julkaistu PlayStation 4:lle vuonna 2016.
Suunniteltua Wii U -julkaisua on "arvioitu uudestaan" ja on kerrottu että myöhemmin ilmoitettaisiin lisää.
Vastaanotto

Game Rankings-sivustolla pelillä on arvosana 89%. Metacritic-kerääjäsivustolla pelillä on 88/100 pisteen metascore ja 8.3/10 pisteen user score.
Sekä IGN että Gamespot antoivat pelille 9/10.
Aiheesta muualla

Kerbal Space Program MobyGamesissa (englanniksi)
Kerbal Space Programin verkkosivut (englanniksi)
Olga Ahtinen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 15. elokuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: Kokkola, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Seura
Seura: Tottenham Hotspur
Pelinumero: 20
Junioriseurat
: GBK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013 | GBK | 7 | (1) |
| 2014 | Kokkola F10 | 23 | (3) |
| 2015–2016 | Pallokissat | 46 | (8) |
| 2017 | PK-35 Vantaa | 16 | (3) |
| 2017–2019 | Brøndby | 55 | (13) |
| 2019 | Limhamn Bunkeflo | 14 | (0) |
| 2020–2023 | Linköpings FC | 66 | (7) |
| 2023– | Tottenham Hotspur | 26 | (2) |
Maajoukkue
| 2013–2014 | Suomi U17 | 10 | (2) |
| 2014–2016 | Suomi U19 | 10 | (3) |
| 2017– | Suomi | 69 | (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. helmikuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 13. helmikuuta 2025.
Olga Ahtinen (s. 15. elokuuta 1997 Kokkola) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin naisten superliigassa pelaavaa Tottenham Hotspuria sekä Suomen A-maajoukkuetta. Pelipaikaltaan Ahtinen on keskikenttäpelaaja.
Ura

Gamlakarleby BK:n kasvatti Ahtinen debytoi seuran paidassa Naisten Liigassa kaudella 2013 vain 15-vuotiaana. Hän pelasi sarjassa kauden aikana seitsemän peliä viimeistellen niissä yhden maalin. Kauden 2014 Ahtinen pelasi toisessa kokkolalaisseurassa, Kokkola Futis 10:ssä, jossa otteluita kertyi kauden aikana 23 ja maaleja kolme. Kaudeksi 2015 Ahtinen siirtyi Naisten Liigan kauden 2015 pronssiseuraan, Kuopion Pallokissoihin. Alkuvuoden 2017 hän pelasi PK-35:ssä, josta hän kesällä 2017 siirtyi Tanskaan Brøndby IF:n joukkueeseen. Brøndbyssä Ahtinen pelasi kahden kauden aikana yhteensä 55 ottelua Tanskan pääsarjassa, onnistuen 13 kertaa maalinteossa.
Kesällä 2019 Ahtinen siirtyi Ruotsin Damallsvenskaniin Limhamn Bunkeflon joukkueeseen. Hänen aikansa Limhamnissa ei jäänyt kuitenkaan pitkäksi ja hän siirtyi kauden 2019 päätteeksi Linköpings FC:n riveihin. Linköpings FC:n paidassa Ahtinen pelasi lopulta kolmen ja puolen kauden aikana 66 liigaottelua, joissa hän teki seitsemän maalia. Kaudella 2022 Ahtinen valittiin koko sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Elokuussa 2023 Ahtinen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Englannin superliigaan Tottenham Hotspuriin. Ahtinen nimettiin heti joukkueen kapteenistoon. Ensimmäisen maalinsa Ahtinen teki Bristol Cityä vastaan 8. lokakuuta 2023. Ahtinen oli marraskuussa tulleen polvivamman takia sivussa noin kaksi kuukautta, mutta sai kuitenkin ensimmäisen kautensa aikana tililleen 20 ottelua, joista 16 liigassa.
Maajoukkue

Ahtinen pelasi vuosina 2013–2014 Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa 10 ottelua tehden niissä kaksi maalia. Vuodesta 2014 lähtien hän kuului alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen, jonka riveissä hän teki hattutempun EM-karsintaottelussa Georgiaa vastaan syyskuussa 2014. Ahtinen on toiminut niin alle 17- kuin alle 19-vuotiaiden kapteenina. Ahtinen on myös valittu vuoden tyttöpelaajaksi vuonna 2013 sekä vuoden lupaavaksi nuoreksi pelaajaksi 2015.
Ahtinen on pelannut naisten maajoukkueessa vuodesta 2017 alkaen. Hän teki ensimmäisen maaottelumaalinsa lokakuussa 2018 neljän maan turnauksen ottelussa Kiinaa vastaan. Seuraavat maaottelumaalinsa hän teki maaliskuussa 2019 Kypros Cupin ottelussa Tšekkiä vastaan ja saman turnauksen ottelussa Etelä-Afrikkaa vastaan.
Bazzite

| Bazzite |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Universal Blue
Tuoteperhe:  Linux
Toiminnallinen tila:  aktiivinen
Lähdekoodimalli:  avoin lähdekoodi
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bazzite on Fedora Atomiciin perustuva Linux-jakelu. Bazziten kehittäjä on Universal Blue -ryhmä. Bazzite on tarkoitettu kädessä pidettäviin ja kannettaviin tietokoneisiin sekä käsikonsoleihin kuten ROG Ally X, joihin Valven kehittämä SteamOS ei ole vielä saatavilla. Bazzite on suunniteltu toimimaan kuten SteamOS ja tarjoaa vastaavia ominaisuuksia. Mukana on muun muassa Gamescope, joka on myös SteamOS:ssä.
Selkäkipu

| Selkäkipu |
| --- | --- |

Syyt:  yleensä tuntematon, joskus selkäsairaus tai hermojuuriongelma
Esiintyvyys:  neljä viidestä aikuisesta
Ehkäisy:  liikunta, terveelliset elämäntavat, normaali paino, oikea asento
Hoito:  kipulääke, lihasharjoitukset, leikkaus
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Selkäkipu tuntuu yleensä alaselän alueella alaselkäkipuna, mutta se voi tuntua myös rintarangan seudussa.
Selkäkipua potee elämänsä aikana noin neljä viidestä aikuisesta. Yleensä selkäkipu kestää vain muutamia päiviä tai viikkoja. Selkäkipu uusiutuu kuitenkin usein. Selkäkipu voi kestää pitempään, jos siinä on kyse jostain vakavasta vammasta tai sairaudesta. Iskiaksesta toipuminen voi viedä useita kuukausia.
Selkäkipu saattaa myös kroonistua. Naisten krooninen selkäkipu on tyypillisesti voimakkaampaa kuin miesten.