Miranda Vuolasranta
Koulutus ja ura

Vuolasranta kävi peruskoulun ja keskikoulun Suolahdessa Telakkakadun yksityisessä oppikoulussa (nimi tuolloin). Seitsemäntoistavuotiaana hän muutti Ruotsiin, kuultuaan että maassa oli aloitettu oman äidinkielen kokeileva koulutus ”hemspråkslärarutbildning”. Vuolasranta toimi myöhemmin romanikielen ja historian opettajana 7 vuotta Södertäljen ja Tukholman alueen suomenkielisillä ala-asteilla.
Ruotsin Invandrarverket – Maahanmuuttovirasto kutsui Vuolasrannan maahanmuuttaja- ja romanikysymyksiä pohtivaan työryhmään. Vuolasranta teki siellä aloitteita mm. romanien koulutuksen ja työllisyyskoulutuksen edistämiseksi.
Vuolasranta osallistui myös Kouluylihallituksen (Skolöverstyrelsen) työryhmään, joka pyysi häntä valmistamaan oman työnsä aikana tuottamastaan materiaalista romanikielistä oppimateriaalia. Hän osallistui myös Ruotsissa toimineen Nordiska Zigenarrådetin toimintaan ja oli perustamassa useita Suomen romanimaahanmuuttajien kansalaisjärjestöjä kuten yhdistykset Sveriges Romska Livet och Ljus  ja Södertälje Finska Romernas. Vuonna 1984 hän muutti perheineen takaisin Suomeen ja asettui asumaan Nurmijärvelle.
Vuonna 1987 Vuolasranta aloitti jälleen opettamisen ensin Romano Mission (ent. Mustalaislähetys ry) lastenkodeissa, opettaen siellä romanikieltä, romanien historiaa tukien myös keskustelujen ja ohjauksen kautta lasten kasvua terveeseen aikuisuuteen. Noihin aikoihin Romano Missio alkoi kiinnittää huomiota lastenkodeissa kasvavien romanilasten identiteettiongelmiin, joiden katsottiin olevan syynä kahden kulttuurin väliin putoamiselle ja lastenkotilasten aikuisiän ongelmille.
Vuonna 1989 Vuolasranta tapasi Helsingin kaupungin sivistys- ja opetustoimen edustajat, jolloin hän esitti romanikielen opetuksen aloittamista pääkaupungin peruskouluissa, vedoten valtioneuvoston silloiseen asetuspäätökseen, vieraan äidinkielen opetuksen oikeudesta, jota oli annettu siihen mennessä vain maahanmuuttajaperheiden lapsille.
Romanikielen opetus aloitettiin Vuolasrannan toimesta syksyllä 1989 kokeiluluonteisena kouluajan ulkopuolella annettavana vapaaehtoisena oppiaineena Helsingin peruskouluissa. Tämä oli historiallinen ensimmäinen askel romanikielen olemassaolon tunnustamiseen. Vuolasranta antoi opetusta kaksi vuotta, jonka jälkeen opetus laajeni Helsingistä, Vantaalle, Espooseen ja Nurmijärven peruskouluihin.
Romanikieli lisättiin Suomen vähemmistökieliin vuonna 1990 uudistetussa äidinkielen opetuksen antamista koskevassa asetuksessa.
Romano Missio ry. nimesi vuonna 1989 Vuolasrannan edustajakseen Romaniasiain neuvottelukuntaan, jossa perustettiin hänen aloitteestaan koulutusjaosto. Jaosto esitti heti aluksi silloiselle ammattikasvatushallitukselle romaniväestön koulutusyksikön perustamista. Tätä koulutusyksikköä suunnittelemaan nimettiin Eine Lillberg, Vuolasranta ja Tuula Åkerlund.
1993 alkoi K.J. Långin johdolla Suomen Perustuslainsäädännön uudistusprosessi. Långin työryhmä pyysi lausuntoesitystä asian johdosta myös Romaniasiain neuvottelukunnalta. Neuvottelukunta asetti työryhmän, johon myös Vuolasranta kuului. Tämä työryhmä esitti erillisen artiklan luomista perustuslainsäädäntöön, jossa tulisi mainita saamelaiset ja romanit ja heidän oikeutensa oman äidinkielen ja kulttuurin edistämiseen. Perustuslainsäädännön uudistus saatiin valmiiksi 1995 ja siihen tuli Euroopankin lainsäädännön kannalta historiallinen uusi artikla §17.3, jossa tunnustetaan historiallisten vähemmistöjen kuten alkuperäisväestö saamelaisten ja romanien oikeudet oman kielen ja kulttuurin edistämiseen.
Vuolasrantaa kuultiin 1990-luvulla romanikielen ja kulttuurin asiantuntijana esimerkiksi seuraavien uudistusten suunnittelussa:
Suomi ratifioi v. 1992 Euroopan neuvoston alueellisten ja vähemmistökielten sopimuksen.
Suomi ratifioi v. 1998 Euroopan neuvoston vähemmistöjen suojelua koskevan puiteylisopimuksen.
Vuolasranta osallistui myös kolmen oppikirjan laatimiseen:
Opetushallituksen julkaisema romanikielen aapinen ; Romani Tšimbako Drom – Romanikielen Tie, OPH 1993 (edelleen käytössä, 4.painos)
Romani Tšimbako Buttiako Liin 1.- Romanikielen työkirja 1., työryhmätyö OPH 2002
Romani Tšimbako Skijiboskiirengo Liin – Opettajan opas, työryhmätyö OPH 2003
Opetushallitus tuotti myös useita käsikirjan omaisia oppaita eri ammattiryhmille, romaniväestöä ja heidän kulttuuriaan koskevan tiedon levittämistarkoituksessa, joiden laadintatyöryhmissä Vuolasranta oli mukana kirjoittajan/osakirjoittajan ominaisuudessa.
Vuolasranta on toiminut romanikielen ja historian opettajana, oppimateriaalin ja opetussuunnitelmien laatijana Ruotsissa ja Suomessa yhteensä noin 18 vuoden ajan.
Ennen siirtymistään valtion palvelukseen Vuolasranta toimi kaksi vuotta Virossa Suomen ulkoasianministeriön ja Fida-lähetyksen lähialuekehitysyhteistyö projektien suunnittelijana ja vetäjänä. Projektien tavoitteena oli lisätä kansalaisyhteiskunnan demokratiatietämystä ja kouluttaa sosiaalityön osaajia. Koulutus aloitettiin koko Viroa koskevalla taustatietokartoituksella ja toteutettiin Viron sosiaaliministeriön tuella Tallinnan lähellä sijaitsevassa Surupin opistossa. Koulutukseen osallistui 22 kansalaisyhteiskunnan edustajaa Virosta, Latviasta ja Liettuasta. Koulutuksen antajaksi kutsutut opettajat tulivat sekä Euroopasta, Suomesta että Viron hallinnon eri osa-alueilta.
Vuolasranta on luennoinut sekä romanikultturista että romanien kokemasta holokaustista korkean tason tapaamisissa, kuten konferenssissa, johon osallistui Saksan entinen liittokansleri Rauss, sekä toiminut asiantuntijana kahdessa lyhytdokumenttielokuvassa, jotka käsittelivät Baltian romanien holokaustia toisen maailmansodan aikana. Nämä dokumentit Ihmiset unohtavat Jumala ei (20 min.) ja Oikeus muistaa (5 min.) on tuottanut Yleisradio. Dokumentteja pidetään edelleen harvinaisuuksina. Dokumentit myötävaikuttivat romaneita koskevan holokaustin muistomerkin pystyttämiseen Tallinnan lähellä sijaitsevan Kalev-Liivan keskitysleirin alueelle.
Valtion virkatehtävät
1997 Sosiaali- ja terveysministeriö palkkasi Vuolasrannan Romaniasiain neuvottelukunnan suunnittelijaksi ja Vuolasranta hoiti viransijaisena pääsihteerin tehtäviä kuluneen vuoden loppuun.
1998 Sosiaali- ja terveysministeriö nimesi Vuolasrannan ensimmäiseksi romanitaustaiseksi pääsihteeriksi Romaniasian neuvottelukuntaan, jossa virassa hän toimi kaksi kolmen vuoden kautta
1999 Vuolasranta laati Romaniasiain neuvottelukunnan pääsihteerin ominaisuudessa mm. esityksen valtioneuvostolle ja puolustusministeriölle romanisotaveteraanien – ja sodissa kuolleiden romanimiesten muistomerkin pystyttämisestä Hietaniemen hautausmaalle sotamuistomerkkien osastolle; muistomerkki pystytettiin juhlallisin menoin vuonna 2003 Hietaniemeen vielä elossa olevien romanisotaveteraanien ja puolustusvoimien johdon läsnä ollessa
2001 presidentti Halonen piti Euroopan ihmisoikeustilannetta koskevan puheen Euroopan neuvoston Parlamentaariselle Yleiskokoukselle; tämän puheen valmistelussa oli konsultoitu Romaniasian neuvottelukunnan silloista pääsihteeriä Vuolasrantaa. Puheessa esitettiin mm. ”konsultatiivisen elimen perustamista Euroopan romanien osallistumisen ja äänen kuulemiselle kansainvälisessä yhteistyössä”, aloite sai kannatusta ja sitä alettiin selvittämään
2002 ulkoasiainministeriö pyysi sosiaali- ja terveysministeriöltä tähän aloitteeseen liittyen virkamiesvaihtoa, jonka puitteissa Vuolasranta lähetettiin sekondeerattuna Suomen asiantuntijana Euroopan neuvoston sihteeristöön Strasbourgiin valmistelemaan Presidentti Halosen aloitteen eteenpäinmenoa yhdessä Suomen Strasbourgin pysyvän edustuston kanssa
Useiden korkean tason työryhmien ja maiden kahdenvälisten neuvottelujen tuloksena perustettiin Euroopan Romanien ja Kiertävien Foorumi, ERTF (European Roma and Travellers Forum) vuonna 2004, tämä tavoite oli osa Vuolasrannan työkuvaa EN:ssa
Vuonna 2005 solmittiin Euroopan neuvoston ja ERTF:n välinen juridinen Kumppanuussopimus (Partnership Agreement)
Vuolasranta toimi Euroopan neuvostossa vuoteen 2006, jona aikana Euroopan hajallaan olleet romaniverkostot koottiin yhteen, Euroopan romanien yhteiseksi poliittiseksi ääneksi
vuonna 2006 palattuaan jälleen Suomeen Romaniasian neuvottelukunta nimesi työryhmän, jonka puheenjohtajana Vuolasranta toimi; työryhmän tehtäväksi annettiin laatia kartoitus Suomen romaniverkostojen yhteistyön kehittämismahdollisuuksista ja yhdistymisestä liittojärjestöksi
selvitystä laadittiin 9kk ja sen tuloksena perustettiin Suomen Romanifoorumi - Fintiko Romano Forum liittojärjestö
vuonna 2007 Vuolasranta toimi jälleen lyhyen aikaa ulkoasianministeriön erityisasiantuntijana
keväällä 2008 Vuolasranta kutsuttiin Fintiko Romano Forum -liittojärjestön puheenjohtajaksi ja sittemmin sen toiminnanjohtajaksi, jossa työssä hän toimi neljä vuotta vakauttaen sen hallinnollisen ja poliittisen aseman Suomen romanien ainoana yhteisenä liittotason toimijana, jolla oli edustus myös Euroopan Romanien ja Kiertävien Foorumissa ERTF:ssä
Vuolasranta suoritti 2009-2011 romanikulttuurin ohjaajan erityisammattitutkinnon Järvenpään Luther-opistossa erityisalanaan Kansainvälinen ihmisoikeuspolitiikka ja romanipolitiikan asiantuntijatehtävät.
Siirtyminen EU:n komissioon
vuonna 2010 silloinen Eurooppa-ministeri Astrid Thors esitti kahdenvälisessä neuvottelussa Euroopan komission vara-presidentti ja komissionaari Vivian Redingille, että komissio kutsuisi Vuolasrannan komissioon Suomen kansallisena asiantuntija-virkamiehenä; tämän poliittisen esityksen taustalla on Suomen ihmisoikeuspolitiikan itselleen asettama tavoite osallistaa heikommassa sosiaalisessa asemassa olevia vähemmistöjä ja kansalaisryhmiä heitä itseään koskevaan päätöksentekoon ja politiikkalinjausten laadintaan
esitys uudistettiin 2011 Eurooppa-ministeri Alexander Stubbin toimesta, johon vastauksena tuli komissionaari Redingin myöntävä vastaus
vuonna 2012 ulkoasiainministeriö palkkasi tähän esitykseen liittyen uudelleen Vuolasrannan ylitarkastajaksi poliittisen osastonsa (POL-40) Ihmisoikeuspolitiikan yksikköön, vastuualueenaan suhteiden ylläpito hallitusten välisten instituutioiden kuten Euroopan neuvosto (EN), Euroopan unioni (EU), Euroopan Turvallisuus ja Yhteistyöorganisaation (ETYJ) kanssa
vuoden 2012 aikana Vuolasranta osallistui muun muassa Euroopan neuvoston reformin yhteydessä toteutettuun Euroopan Romanien ja Kiertävien Foorumin arviointiprosessiin sekä siitä seuranneeseen ERTF:n rakenteelliseen uudistukseen, jossa Suomea oli pyydetty EN ministerineuvoston puolesta toimimaan välittäjän ja asiantuntijan ominaisuudessa
toukokuussa 2013 Vuolasranta siirtyi EU:n komission oikeudellisen osaston syrjimättömyysasioiden yksikköön (EU, JUST D4. Non Discrimination Policies and Roma Coordination) Suomen asiantuntijavirkamiehenä.
Vuolasranta on ollut suomalaisena romaninaisena ensimmäinen korkean tason viranomainen julkisessa viroissa. Vuolasrannan on sanottu median ja poliitikkojen suulla antaneen julkisuudessa Suomen romanipolitiikalle näkyvät kasvot.
Vuolasranta tunnetaan joka puolella Eurooppaa sekä romanien että pääväestön toimijoiden parissa. Vaikka tässä biografiassa mainitussa työssä on luonnollisesti ollut muitakin romanipolitiikan vaikuttajia mukana, on Vuolasrannan henkilökohtainen osuus sekä Suomen että Euroopan romanien aseman kehittämisessä ollut todella merkittävä. Hänen omien tunnetuksi tulleiden sanojensa mukaan: ” …yhden ihmisen valinnoilla on merkitystä ja yhteisön sitoutuminen laadittuihin tavoitteisiin on tärkeää yhteiskunnallisen kehityksen näkökannalta.”