stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen ralli
Palkinnot

Vuonna 1997 kilpailu sai MM-sarjaan rekisteröityjen tehdastallien päätöksellä ”Award of Excellence” -palkinnon erinomaisesta turvallisuustyöstään. Seuraavana vuonna tallit äänestivät Neste Rallin parhaaksi MM-ralliksi. Vuonna 1999 oli jälleen vuorossa ”Award of Excellence” – tällä kertaa markkinointiansioista. Tämän palkinnon toi Neste Rallille ennen kaikkea Hippoksen supererikoiskokeen rakentaminen VIP-kylineen. Neste Ralli nimettiin parhaaksi MM-osakilpailuksi toistamiseen vuonna 2002. Tallit mainitsivat perusteluissaan muun muassa, että ”Neste Ralli nosti MM-rallin urheilullisen, kaupallisen ja järjestelytason uudelle askelmalle”lähde?. Perusteluissa todettiin myös, että järjestäjät Suomessa osoittivat perusteellisesti ymmärtävänsä, mitä niin katsojat kuin kilpailijatkin odottavat nykyaikaiselta rallikilpailulta. Maailman parhaan MM-rallin titteli saavutettiin myös vuonna 2003, ja 2004 Neste Ralli teki historiallisen hattutempun: tapahtuma valittiin kolmatta kertaa peräkkäin parhaiten järjestetyksi MM-ralliksi. Saavutuksen suuruutta kuvastaa se, että mikään muu MM-ralli ei ole yltänyt samaan suoritukseen. Vuonna 2004 valintaan vaikutti muun muassa rallin kokonaiskonsepti, jota oli pystytty kehittämään entisestään. Lisäksi urheilun ja kaupallisuuden yhdistäminen oli onnistunut tapahtumassa esimerkillisellä tavalla.
Dirtfish-julkaisun lukijat äänestivät vuonna 2023 Suomen MM-rallin kaikkien aikojen parhaaksi MM-ralliksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Secto Rally Finland Wikimedia Commonsissa
Secto Rally Finland
Suomen ralli kansainvälisen autoliiton sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Suomen ralli rallin maailmanmestaruussarjan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Jyväskylän Suurajojen varhaishistoriaa Ylen Elävässä arkistossa
Jyväskylän Suurajojen varhaishistoriaa Pentti Barckin kertomana (Arkistoitu – Internet Archive). PDF. Suur-Jyväskylän Lehti 2009.
Rallin maailmanmestaruussarjan Suomen rallit
| --- | --- |
1970-luku:  1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:  1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:  1990  1991  1992  1993  1994  1996  1997  1998  1999 
2000-luku:  2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010-luku:  2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020-luku:  2020  2021  2022  2023  2024
Italian parlamenttivaalit 2018

Italian parlamenttivaalit 2018 järjestettiin 4. maaliskuuta 2018 presidentin hajotettua odotetusti parlamentin 28. joulukuuta 2017.
Neljän puolueen muodostama keskusta-oikeistolainen koalitio sai eniten ääniä. Suurimmaksi puolueeksi nousi ilman vaaliliittoa ollut populistinen Viiden tähden liike. Demokraattinen puolueen johtama keskusta-vasemmistolainen koalitio jäi vaaleissa kolmanneksi. Koska mikään puolue tai koalitio ei saanut ehdotonta enemmistöä, hallitusneuvotteluista odotettiin vaikeita.
Hallitusneuvottelut Viiden tähden liikkeen ja Legan johdolla saatiin päätökseen toukokuun lopulla, kun pääministeriksi valittiin poliittisesti sitoutumaton juristi Giuseppe Conte.
| Puolue | Slogan italiaksi | Käännös | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| Demokraattinen puolue | Avanti, insieme | Eteenpäin, yhdessä! |  |
| Viiden tähden liike | Partecipa, Scegli, Cambia | Osallistu, valitse, muuta! |  |
| Forza Italia | Onestà, Esperienza, Saggezza | Rehellisyys, kokemus, viisaus! |  |
| Lega | Prima gli Italiani | Italialaiset ensin! |  |
| Liberi e Uguali | Per i molti, non per i pochi | Monille, ei muutamille! |  |
| Italian veljet | Il voto che unisce l'Italia | Ääni, joka yhdistää Italian! |  |
| +Europa | Più Europa, serve all'Italia | Enemmän Eurooppaa, sitä Italia tarvitsee! |  |
| Yhdessä | Insieme è meglio | Yhdessä on parempi! |  |
| Civica Popolare | Il vaccino contro gli incompetenti | Rokote epäpätevyyttä vastaan! |  |
| Valta kansalle | Potere al Popolo | Valta kansalle! |  |
| CasaPound | Vota più forte che puoi | Äänestä niin lujaa kuin voit! |  |
Uusi vaalimenettely

Lokakuussa 2017 Italiassa tuli voimaan uusi vaalilaki, joka määrittelee paikat seuraavasti:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Edustajainhuone | Edustajainhuone | Edustajainhuone | Edustajainhuone | Senaatti | Senaatti | Senaatti | Senaatti |

| Tapa | Tapa | Paikat | Osuus | Tapa | Tapa | Paikat | Osuus |
|  | Enemmistövaali | 232 | 37 % |  | Enemmistövaali | 116 | 37 % |
|  | Suhteellinen vaalitapa | 386 | 61 % |  | Suhteellinen vaalitapa | 193 | 61 % |
|  | Vaalipiirit ulkomailla | 12 | 2 % |  | Vaalipiirit ulkomailla | 6 | 2 % |
Lisäksi senaatin jäseninä on pieni määrä elinikäisiä senaattoreita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Italian parlamenttivaalit 2018 Wikimedia Commonsissa
PD
                     M5S
                     PdL/FI
                     SC
                     NCD/AP


                     LN
                     SEL/SI
                     FdI
                     UdC
                     MDP


                     CP
                     LeU
                     I
                     CP
                     NcI
Kalevan puistotie

Kalevan puistotietä Väinölänkadun kulmasta etelään päin.
Kalevan puistotie on Tampereella sijaitseva pohjois-eteläsuuntainen puistokatu. Se on yksi keskustan itäpuolella sijaitsevista pääliikenneväylistä.
Katu on nelikaistainen ja noin kilometrin pituinen. Sen pohjoispää sijaitsee Kekkosentien liittymässä Kaupin sairaala-alueen läheisyydessä. Eteläpää on Kalevan aukiolla, joka sijaitsee Sorsapuiston kentän laidalla Salhojankadun ja Viinikankadun risteyksessä. Kalevan puistotien länsipuolelle rajautuvat Tammelan ja Tullin kaupunginosat, itäpuolelle Petsamon ja Liisankallion kaupunginosat. Liisankallio on keskeinen osa Kalevan aluetta, jonka Museovirasto on luokitellut valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Kalevan puistotien, Itsenäisyydenkadun, Sammonkadun ja Teiskontien risteysalueelle sijoittuu Tampereen niin sanottu nollapiste, josta mitataan etäisyydet muihin kaupunkeihin ja paikkoihin.
Kalevan puistotien pohjoisosaa. Taustalla esplanadityyppinen katuosuus ja Ludekylän puisia rivitaloja.
Historia ja nimi

Kalevan puistotie sai alkunsa 1920-luvun alussa, kun Tampereen kaupunkiasutus levittäytyi Tammelasta itään päin. Vuonna 1921 kaavoitettiin Kaupin metsän laitaan uusi pientaloalue, Petsamo. Se erotettiin Tammelasta puistomaisella rajaväylällä, joka sai nimen Kalevan puistotie. Myöhemmin puistokatua jatkettiin etelän suuntaan.
Nykyinen Kalevan asuinalue oli vielä 1920- ja 1930-luvulla lähinnä viljelysmaata, jota kutsuttiin ”Tammelan vainioiksi”. Ensimmäisiä kerrostaloja alettiin rakentaa sinne välirauhan aikana. Tammerkoski-lehti järjesti vuonna 1948 asuinalueen nimestä kilpailun, ja siinä voittajaksi valikoitui Kaleva. Sennimisestä paikasta ei ollut vielä 1920-luvulla tietoa, joten kadunnimi Kalevan puistotie on merkitykseltään monitulkintainen. Se voi viitata Kalevankankaaseen tai Kalevalaan.
Rakennuksia ja rakennelmia

Rakennukset luetellaan kadun pohjoispäästä alkaen.
Rakennuksia ja rakennelmia > Kadun itäpuolella

Saukonmäen liikekeskus (Jaakko Tähtinen 1968), Kalevan puistotie 7
Ludekylä (Bertel Strömmer, Eetu Murros ja Vilho Kolho 1926), Kalevan puistotie 9
Veturimiesten talo (Harry W. Schreck 1955), Kalevan puistotie 11
As.oy Kalevanlinna (Oskar Helminen 1953), Kalevan puistotie 13
Kalevan tornit (Harry W. Schreck 1951), Kalevan puistotie 19–23
Sampola (Timo Penttilä ja Kari Virta 1962), Sammonkatu 2 (Kalevan puistotien ja Sammonkadun kulma)
Rakennuksia ja rakennelmia > Kadun länsipuolella

Tammelan koulun lisärakennus (Olavi Suvitie 1957), Kalevan puistotie 18
Tammelan stadion (pallokenttä vuodelta 1931), Kalevan puistotie 22
As.oy Kalevan lukko (Bertel Strömmer 1953), Kalevan puistotie 24–26
As.oy Sammonkulma (Bertel Strömmer 1940), Kalevan puistotie 28
Kalevan lukio (ent. Kalevan yhteiskoulu, Jaakko Ilveskoski 1955), Kalevan puistotie 30
Rakennuksia ja rakennelmia > Kadun keskellä

Petsamon jakelumuuntamo (Vilho Kolho 1928), Kalevan puistotien pohjoisosa (ajoratojen välinen puisto)
Kuvia

Veturimiesten talo.
Sampolan etupiha.
Tammelan koulu.
Petsamon muuntamo.
Kalevan lukio Salhojankadun ja Kalevan puistotien risteyksessä.
Kennomeriahven

| Kennomeriahven |
| --- | --- |
 203-senttinen Uudesta-Kaledoniasta pyydetty yksilö
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Meriahvenet Epinephelinae
Tribus::  Epinephelini
Suku::  Epinephelus
Laji::  merra
Kaksiosainen nimi
 Epinephelus merra  Bloch, 1793 
Synonyymit
 Serranus confertus auktori tuntematon  Anthias atara Curtiss, 1938  Anthias faroa Curtiss, 1944  Anthias tearlachi Curtiss, 1944  Anthias alternatus Curtiss, 1944  Anthias tarao Curtiss, 1944 
Katso myös
   Kennomeriahven Wikispeciesissä   Kennomeriahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kennomeriahven (Epinephelus merra) on meriahventen (Serranidae) heimoon ja meriahventen (Epinephelinae) alaheimoon kuuluva indopasifisella merialueella tavattava kalalaji.
Koko ja ulkonäkö

Kennomeriahven  on yksi meriahventen heimon pienikokoisimmista lajeista. Se voi parhaimmillaankin saavuttaa vain lähes 30 senttimetrin pituuden (SL). Väritykseltään kala on valkea ja sen ruumiissa ja evissä on tiheään kuusikulmaisia tummanruskeita läikkiä. Kennomeriahvenella on kylkiviivallaan 48–54 suomua. Selkäevässään lajilla on 11 piikkiruotoa ja 15–17 nivelruotoa. Peräevässään kennomeriahvenella on kolme piikkiruotoa ja kahdeksan nivelruotoa. Rintaevissään sillä on 16–18 ruotoa.
Levinneisyys ja elintavat

Kennomeriahventa tavataan alueella Afrikan itärannikolta ja Intian valtameren saarilta Tuamotulle ja Linesaarille sekä Japanista Uuteen-Etelä-Walesiin ja Lord Howen saarelle. Lajin elinympäristöjä ovat riutat yleensä alle 20 metrin syvyydessä merenpinnasta. Kennomeriahvenen ravintoa ovat pääasiassa ravut ja muut äyriäiset, mutta se syö myös kalaa. Laji on protogyyninen hermafrodiitti; sukupuolenvaihdos tapahtuu 3–5-vuotiaana.
Kennomeriahven Malesiassa.
Keltasuumeriahven

| Keltasuumeriahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Meriahvenet Epinephelinae
Tribus::  Epinephelini
Suku::  Mycteroperca
Laji::  interstitialis
Kaksiosainen nimi
 Mycteroperca interstitialis  (Poey, 1860) 
Synonyymit
 Serranus interstitialis Poey, 1860  Serranus dimidiatus Poey, 1860  Serranus falcatus Poey, 1860  Mycteroperca calliura Poey, 1865  Trisotropis chlorostomus Poey, 1867  Mycteroperca roquensis Martin Salazar, 1956  Trisotropis intermedius Poey, 1955 
Katso myös
   Keltasuumeriahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltasuumeriahven (Mycteroperca interstitialis) on meriahventen (Serranidae) heimoon ja meriahventen (Epinephelinae) alaheimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö

Keltasuumeriahvenen pituus on tavallisesti 40 senttimetrin luokkaa ja voi maksimissaan olla noin 84 senttimetriä (kokonaispituutta). Suurin tavattu paino lajilla on ollut 10,2 kilogrammaa. Lajin ruumiin yläosien väri vaihtelee kellanruskeasta ruskeaan alaosien ollessa vaaleampia. Pään yläosissa ja suurimmassa osassa ruumista on yleensä tiheästi pieniä ruskeita täpliä, joiden tilalta kalalla joskus on tasaisen ruskeaa. Suu ja selkäevän piikkisen osan reuna ovat keltaisia. Nuorien yksilöiden pää ja ruumis ovat tummanruskeita ja väri vaihtuu vatsassa äkillisesti valkeaksi. Keltasuumeriahvenella on kylkiviivallan 70–74 suomua. Sillä on selkäevässään yksitoista piikkiruotoa ja 16–18 pehmeää ruotoa. Aikuisilla yksilöillä ruodot 12 ja 13 ovat pidentyneet. Peräevässä on kolme piikkiruotoa ja 10–12 pehmeää ruotoa ruotojen 6–8 ollessa selkeästi muita pidempiä. Rintaevissä on 16–17 pehmeää ruotoa.
Levinneisyys ja elinympäristö

Keltasuumeriahventa tavataan Atlantin valtameren länsiosissa Meksikonlahdella, Karibiassa  pääasiassa saarialueilla, Bermudassa sekä Brasilian eteläosissa. Aikuiset yksilöt elävät pääasiassa koralliriutoilla ja kivisillä pohjilla korkeintaan 150 metrin syvyydessä vedenpinnasta. Nuoret yksilöt oleskelevat yleensä mangrovelaguuneissa. Keltasuumeriahvenen ravintoa ovat pääasiassa kalat, kuten hopeakyljet (Atherinidae), Chromis multilineata -koralliahven ja Scarus croicensi -papukaijakala. Naaras saavuttaa sukukypsyyden 2–4-vuotiaana, milloin se on 39–43 senttimetrin mittainen. Lisääntymistä voi tapahtua ympäri vuoden, mutta etenkin huhti-toukokuussa. Keltasuumeriahven on hermafrodiitti; kukin yksilö aina ensin naaras, ja muuttuu koiraaksi 5–14 vuoden ikäisenä. Lajin on havaittu voivan elää jopa 44 vuoden ikäiseksi. Joillakin alueilla sen kannat ovat heikenneet nopeasti, ja esimerkiksi Brasiliassa se on arvion mukaan vähentynyt 80 prosenttia 1970-luvun jälkeen. Maailmanlaajuisesti lajin kannat ovat 1970-luvun jälkeen vähentyneet yli 30 prosentilla, ja vähenemisen ennakoidaan jatkuvan vastakin.
Tom Draper

| Tom Draper> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. marraskuuta 1966 (ikä 58) Outremont, Quebec
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1987–2004
Seurat:  Tappara (SML)   Winnipeg Jets   Buffalo Sabres   New York Islanders   Rauman Lukko (SML)   Espoon Blues (SML)   HIFK (SML)
NHL-varaus:  165. varaus, 1985 Winnipeg Jets
Thomas ”Tom” Draper (s. 20. marraskuuta 1966 Outremont, Quebec, Kanada) on entinen kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, joka pelasi maalivahtina. Draper pelasi pitkällä ammattilaisurallaan 53 ottelua NHL-liigassa. Urallaan Draper pelasi pääasiassa Pohjois-Amerikan alasarjoissa, mutta myös viisi kautta Suomessa.
Winnipeg Jets varasi Draperin vuonna 1985. Draper pelasi yliopiston jälkeen yhden kauden ykkösmaalivahtina Tampereen Tapparassa voittaen Suomen mestaruuden 1987–1988. Hän debytoi NHL:ssä kaudella 1988–1989 pelaten kaksi ottelua Winnipeg Jetsissä. Draper edusti urallaan NHL-seuroja Winnipeg Jets, Buffalo Sabres ja New York Islanders. Hän voitti AHL-liigan vähiten maaleja päästäneen maalivahdin palkinnon, Hap Holmes Memorial Awardin, kaudella 1998–1999.
SM-liigassa Draper edusti Tapparan lisäksi Lukkoa, HIFK:ta ja Bluesia. Hän pelasi Tapparassa myös kaudella 2001–2002, jolloin joukkue sijoittui toiseksi. Kaudella 2001–2002 Draper teki SM-liigan silloisen nollapeliennätyksen.lähde?
Moggallāna

Moggallanan patsas, joka kuvastaa hänen tummaa ihoaan (jopa hieman sinertävä), Mahamevnawan Buddhalainen Luostari, Malabe, Sri Lanka.
Moggallāna (paali), joka tunnettiin myös nimellä Mahāmaudgalyāyana tai Maudgalyayana, oli yksi Buddhan lähimmistä opetuslapsista.
Häntä pidetään Buddhan kahdesta tärkeimmästä miespuolisesta opetuslapsesta toisena Śāriputtan ohella.
Moggallāna ja Śāriputtalla oli syvä ystävyys. Heidät kuvataan buddhalaisessa taiteessa ja kirjoituksissa kahtena opetuslapsena, jotka seuraavat Buddhaa, ja heillä on kirjoituksissa täydentäviä rooleja opettajina. Opettajana Moggallāna  tunnettiin psyykkisistä voimistaan, ja häntä kuvataan usein käyttävän niitä opetusmenetelmissään. Monissa varhaisissa buddhalaisissa kaanoneissa Moggallāna on avainasemassa luostariyhteisön yhdistämisessä Devadattan aiheuttaman skisman jälkeen.
Moggallāna kuoli 84-vuotiaana kilpailevan lahkon ponnistelujen seurauksena.
Tätä väkivaltaista kuolemaa kuvataan buddhalaisissa kirjoituksissa Moggallāna karman seurauksena, kun hän oli tappanut omat vanhempansa edellisessä elämässään.
Vaikka eri buddhalaisissa kaanoneissa on erilaisia ​​näkemyksiä kunkin oppilaan ansioista, kaikissa buddhalaisissa kaanoneissa Moggallāna ja Śāriputta tunnustetaan Buddhan kahdeksi pääopetuslapseksi.
Tämän tosiasian vahvistaa myös arkeologisista löydöistä löydetty ikonografia, jossa molemmat opetuslapset on yleensä kuvattu mestarinsa luona.  Monissa sutrissa he osoittavat suurta arvostusta ja ystävällisyyttä toisiaan kohtaan. Esimerkiksi kun Śāriputta sairastuu, kerrotaan, että Moggallānaa käytti psyykkisiä voimiaan hankkiakseen lääkettä Śāriputttalle.  Śāriputtaa pidetään Buddhan viisaimpana opetuslapsena, ja Moggallānaa hänen jälkeensä toiseksi viisaimpana.
Kolportööri

Kolportööriä esittävä teos.
Kolportööri oli markkinoilla ja messuilla kiertävä kauppias, joka kantoi mukanaan suurta kuvataulua, myytäväksi tarkoitettua rihkamaa ja kuva-arkkeja. Hän pystytti kuvataulun torille näkyvään paikkaan, otti käteensä karttakepin ja alkoi laulaa. Kolportööri lauloi kuvatauluun sisältyvän kertomuksen ja peri kuuntelijoilta kolehdin. Uskonnollisten aiheiden lisäksi taulut kuvailivat tunnettuja hirmutekoja ja romanttisia murhenäytelmiä. Saksassa kolportööriä kutsuttiin Bänkelsängeriksi, Ranskassa hän oli chanteur des cantiques. Ranskassa kolportöörien myymistä kuva-arkeista suosituimpia olivat Épinalissa valmistetut moniväriset painatteet, imagerie populaire.
Kamáres

| Kamáres Καμάρες |
| --- | --- |
 Kamáres
 Koordinaatit: 35°09′12″N, 24°49′11″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Iraklion
Kunta:  Faistós
Kunnallisyksikkö:  Tympáki
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7107030401
Väkiluku (2011):  331
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kamáres (kreik. Καμάρες; kath.kreik. Καμάραι, Kamárai) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Faistóksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Tympákin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Faistóksen kunnan Tympákin kunnallisyksikköön. Kylä muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Καμαρών, Topikí Koinótita Kamarón). Kylän väkiluku on 331 (vuonna 2011).
Näkymä Kamáresin luolalta kohti Faistosta.
Kamáres sijaitsee Ídavuoren etelärinteellä. Se tunnetaan ennen kaikkea kylän lähellä ylempänä vuorenrinteessä sijaitsevasta Kamáresin luolasta, joka oli merkittävä minolaisaikainen kulttipaikka ja josta on tehty merkittäviä keramiikkalöytöjä. Niiden tyyli on antanut nimensä niin kutsutulle Kamáres-keramiikalle.
Suodenniemen vanha kirkko

Suodenniemen vanha kirkko tai todennäköisesti pikemmin rukoushuone on sijainnut nykyisen Sastamalan kaupungin alueella Suodenniemen vanhan hautausmaan alueella. Sen kerrotaan rakennetun vuonna 1685 Pohjakylä-nimiselle tilalle, viimeistään se on ollut olemassa vuonna 1695. Sijainti on lähellä Suodenniemen kirkkojärven rantaa. Ei sen rakentajista eikä arkkitehtuurista ole juuri minkäänlaista tietoa. Nykyinen Suodenniemen kirkko on valmistunut vuonna 1831 eri paikkaan, aikaisemmasta kirkosta itään.
Suodenniemi on kuulunut vanhastaan Karkun seurakuntaan ja siinä mielessä Ylä-Satakunnan tuomiokuntaan, 1700-luvun taitteessa kuitenkin Mouhijärven pitäjään. Niihin aikoihin Satakuntaakin koettelivat ankarat katovuodet, "suuret kuolonvuodet", sekä pian suuri Pohjan sota, ja Suodenniemen alue tyhjeni huomattavasti väestöstä.
Italian Grand Prix 1992

|  Italian Grand Prix 1992  |
| --- | --- |
 13. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1992. 

Päivämäärä:  13. syyskuuta 1992
Sijainti:  Monza, Italia
Ratatyyppi:  moottorirata
Radan pituus:  5,800 km
Kilpailun pituus:  53 kierrosta, 307,400 km
Sää:  aurinkoinen, kuiva
Paalupaikka
Kuljettaja:   Nigel Mansell   (Williams-Renault)
Paaluaika:  1.22,221
Palkintokoroke
Voittaja:   Ayrton Senna   (McLaren-Honda)
Toinen:   Martin Brundle   (Benetton-Ford)
Kolmas:   Michael Schumacher   (Benetton-Ford)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Nigel Mansell   (Williams-Renault)
Kierrosaika:  1.26,119 (kierroksella 39)
Italian Grand Prix 1992 oli Formula 1 -sarjan 529. osakilpailu. Se ajettiin 13. syyskuuta 1992 Autodromo Nazionale Monza -radalla. Kilpailun voitti Ayrton Senna. Benetton -tallin kuljettajat Martin Brundle ja Michael Schumacher miehittivät toisen ja kolmannen sijan. Williams -talli varmisti viidennen valmistajien mestaruuden.
Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Nigel Mansell | Williams-Renault | 1.22,221 |   |
| 2 | 1 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 1.22,822 | + 0,601 |
| 3 | 27 |  Jean Alesi | Ferrari | 1.22,976 | + 0,755 |
| 4 | 6 |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 1.23,022 | + 0,801 |
| 5 | 2 |  Gerhard Berger | McLaren-Honda | 1.23,112 | + 0,891 |
| 6 | 19 |  Michael Schumacher | Benetton-Ford | 1.23,629 | + 1,408 |
| 7 | 28 |  Ivan Capelli | Ferrari | 1.24,321 | + 2,100 |
| 8 | 25 |  Thierry Boutsen | Ligier-Renault | 1.24,413 | + 2,192 |
| 9 | 20 |  Martin Brundle | Benetton-Ford | 1.24,551 | + 2,330 |
| 10 | 29 |  Bertrand Gachot | Larrousse-Lamborghini | 1.24,654 | + 2,433 |
| 11 | 11 |  Mika Häkkinen | Lotus-Ford | 1.24,807 | + 2,586 |
| 12 | 24 |  Gianni Morbidelli | Minardi-Lamborghini | 1.24,912 | + 2,691 |
| 13 | 12 |  Johnny Herbert | Lotus-Ford | 1.25,140 | + 2,919 |
| 14 | 21 |  Jyrki Järvilehto | Dallara-Ferrari | 1.25,145 | + 2,924 |
| 15 | 26 |  Érik Comas | Ligier-Renault | 1.25,178 | + 2,957 |
| 16 | 9 |  Michele Alboreto | Footwork-Mugen-Honda | 1.25,234 | + 3,013 |
| 17 | 16 |  Karl Wendlinger | March-Ilmor | 1.25,343 | + 3,122 |
| 18 | 3 |  Olivier Grouillard | Tyrrell-Ilmor | 1.25,354 | + 3,133 |
| 19 | 10 |  Aguri Suzuki | Footwork-Mugen-Honda | 1.25,374 | + 3,153 |
| 20 | 15 |  Gabriele Tarquini | Fondmetal-Ford | 1.25,420 | + 3,199 |
| 21 | 4 |  Andrea de Cesaris | Tyrrell-Ilmor | 1.25,425 | + 3,204 |
| 22 | 22 |  Pierluigi Martini | Dallara-Ferrari | 1.25,528 | + 3,307 |
| 23 | 30 |  Ukyo Katayama | Larrousse-Lamborghini | 1.26,174 | + 3,953 |
| 24 | 17 |  Emanuele Naspetti | March-Ilmor | 1.26,279 | + 4,058 |
| 25 | 14 |  Eric van de Poele | Fondmetal-Ford | 1.26,407 | + 4,186 |
| 26 | 33 |  Mauricio Gugelmin | Jordan-Yamaha | 1.26,463 | + 4,242 |
| DNQ | 23 |  Christian Fittipaldi | Minardi-Lamborghini | 1.26,510 | + 4,289 |
| DNQ | 32 |  Stefano Modena | Jordan-Yamaha | 1.27,331 | + 5,110 |