stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kolmitulo

Kolmitulo on geometriassa, algebrassa ja useissa fysikaalisissa sovelluksissa yhteisnimi kahdelle kolmen vektorin väliselle laskutoimitukselle kolmiulotteisessa avaruudessa. Skalaarikolmitulossa tuloksi saadaan skalaari, vektorikolmitulossa sen sijaan uusi kolmiulotteisen avaruuden vektori.
Skalaarikolmitulo

Kolmen vektorin skalaarikolmitulo määritellään vektoreista yhden pistetulona molempien muiden ristitulon kanssa:
Voidaan osoittaa, että mille tahansa kolmiulotteisen avaruuden vektoreille a, b ja c pätee:
joten yhtä hyvin skalaaritulo voitaisiin määritellä myös tulona
Skalaarikolmitulo > Geometrinen tulkinta

Geometrisesti kolmen samasta pisteestä alkavan vektorin skalaarikolmitulon
itseisarvo on sama kuin näiden vektorien määrittämän suuntaissärmiön tilavuus.
Skalaarikolmitulo > Skalaarikolmitulo pseudoskalaarina

Vaikka skalaarikolmitulon itseisarvo osoittaa vektorien muodostaman suuntaissärmiön tilavuuden, se itsessään on etumerkillinen luku, ja sen etumerkki riippuu avaruuden orientaatiosta ja näin ollen se muuttuu vasta­luvukseen, jos orientaatio käännetään, esimerkiksi pariteetti­muunnoksessa tai peilauksessa tason suhteen. Näin ollen skalaari­kolmi­tulo on itse asiassa pseudoskalaari.
Tämä liittyy siihen, että myös vektorien ristitulo vaihtuu vastavektorikseen pariteetti­muunnoksessa ja näin ollen se on itse asiassa pseudovektori. Kahden tavallisen (polaarisen) vektorin pistetulo on skalaari, mutta tällaisen vektorin ja pseudovektorin pistetulo on pseudoskalaari, ja näin ollen myös (polaaristen) vektorien skalaaritulo on pseudoskalaari.
Tavallisen vektorin ja pseudovektorin ristitulo on kuitenkin tavallinen (polaarinen) vektori. Näin ollen jos yksi skalaari­kolmi­tulossa mukana olevista vektoreista on pseudovektori, kolmitulo on normaali skalaari, ei pseudoskalaari.
Jos T on avaruuden aito rotaatio, on
mutta jos T on epäaito rotaatio, on
Skalaarikolmitulo > Skalaarikolmitulo skalaaritiheytenä

Tarkkaan ottaen skalaari ei koordinaattien muunnoksessa muutu lainkaan. Jos esimerkiksi vektorit kerrotaan vakiolla 2, tämä vakio on sama, käytettiinpä suorakulmaisia tai pallo­koordinaatteja. Jos kuitenkin jokainen vektori muunnetaan matriisilla, niiden skalaari­kolmi­tulo tulee kerrotuksi tämän matriisin determinantilla, ja ellei muunnos ole rotaatio, tämä voi saada minkä tahansa reaalilukuarvon. Tämän vuoksi kolmitulo on tarkkaan ottaen katsottava skalaari­tiheydeksi.
Skalaarikolmitulo > Skalaarikolmitulo ulkoisena tulona

Ulkoisessa algebrassa ja geometrisessa algebrassa kahden vektorin ulkoinen tulo on bivektori, kun taas kolmen vektorin ulkoinen tulo on trivektori. Bivektori on suunnattu tasoalkio ja trivektori suunnattu tilavuusalkio samassa mielessä kuin vektori on suunnattu jana.
Kolmen vektorin a, b ja c, ulkoinen tulo
on trivektori, jonka itseisarvoltaan on yhtä suuri kuin näiden vektorien skalaarikolmitulo, toisin sanoen
ja se on samalla skalaarikolmitulon Hodgen duaali.  Koska ulkoinen tulo on liitännäinen, sulkumerkit voidaan tästä lausekkeesta jättää pois eikä ole merkitystä sillä, kumpi ulkoisista tuloista, a ∧ b vai  b ∧ c, lasketaan ensin, joskin vektorien keskinäinen järjestys on merkityksellinen. Geometrisesti trivektori a ∧ b ∧ c vastaa vektorien a, b ja c määrittämää suuntaissärmiötä, kun taas bivektorit a ∧ b}}, b ∧ c ja a ∧ c vastaavat niitä suunnikkaita, jotka ovat tämän särmiön sivuina.
Skalaarikolmitulo > Skalaarikolmitulo fysiikassa

Fysiikassa skalaarikolmitulo esiintyy muun muassa seuraavissa yhteyksissä:
Tiettyyn pisteen kohdistuvan voiman vääntömomentti akselin suhteen on
Magneettikentässä liikkuvan johtimen lyhyeen osaan indusoima sähkömotorinen voima eli lähdejännite dεi on
Vektorikolmitulo

Kolmen vektorin vektorikolmitulo määritellään niistä yhden ristitulona molempien muiden ristitulon kanssa</ref name=LL />.  Samoille vektoreille a, b ja c voidaan määritellä kaksi vektorikolmituloa, 
 {\boldsymbol {a}}\times ({\boldsymbol {b}}\times {\boldsymbol {c}}) ja
 ({\boldsymbol {a}}\times {\boldsymbol {b}})\times {\boldsymbol {c}},
ja koska vektorien ristitulo ei ole liitännäinen, nämä ovat yleensä eri vektoreita. Näistä edellinen on kohtisuorassa vektoriin a nähden ja vektorien b ja c määrittämässä tasossa, jälkimmäinen taas vektorien a ja b määrittämässä tasossa ja kohtisuorassa vektoria c vastaan.
Vektorikolmitulolle pätee kolmitulon kehityskaava
joka tunnetaan myös Lagrangen kaavana, joskin samaa nimeä käytetään useista muistakin kaavoista.  Joseph Louis Lagrange ei tosin käyttänyt vektorien algebrallisena tulona määriteltyä ristituloa, mutta hän käytti niiden komponenttien avulla yhtäpitävällä tavalla määriteltyä lauseketta ja muodosti niiden avulla vastaavan yhtälön.
Vaihtoehtoisesti kehityskaava voidaan esittää myös muodossa  \mathbf {a} \times (\mathbf {b} \times \mathbf {c} )=\mathbf {b} (\mathbf {a} \cdot \mathbf {c} )-\mathbf {c} (\mathbf {a} \cdot \mathbf {b} )
mihin liittyy muistisääntö: "BAC − CAB", englannin kielessä ikään kuin “back of the cab”, "rattaiden takapää".
Koska vektorien ristitulo muuttuu vastavektorikseen, kun sen tekijät vaihdetaan keskenään, tämä kaava voidaan kirjoittaa myös muodossa
Lagrangen kaavasta seuraa edelleen, että vektorikolmitulolle pätee:
mikä on ristitulon Jacobin identiteetti.  Niin ikään pätee:
Nämä kaavat ovat hyvin käyttökelpoisia fysiikassa, jossa niillä voidaan yksinkertaistaa vektoreilla suoritettavia laskutoimituksia.
Muodollisesti aivan vektoritulon kehityskaavan kaltainen sääntö pätee vektorianalyysissa myös, kun vektorikolmitulon kaksi ensimmäistä vektoria korvataan nablaoperaattorilla:
Koska  {\boldsymbol {\nabla }}f merkitsee skalaarifunktion gradienttia,  {\boldsymbol {\nabla }}\cdot {\boldsymbol {f}} vektorifunktion divergenssiä ja  {\boldsymbol {\nabla }}\times {\boldsymbol {f}} sen roottoria, voidaan tämä kirjoittaa myös muotoon:
{\mbox{rot}}{\mbox{rot}}{\boldsymbol {A}}={\mbox{grad}}{\mbox{div}}{\boldsymbol {A}}-({\boldsymbol {\nabla }}^{2}{\boldsymbol {A}}.
Vektorikolmitulo > Kehityskaavan todistus

Vektoritulon kehityskaava eli Lagrangen kaava voidaan todistaa seuraavasti:
Ristitulon  \mathbf {u} \times (\mathbf {v} \times \mathbf {w} )  x-akselin suuntainen komponentti saadaan seuraavasti:
Vastaavasti sen  y- ja  z-akselien suuntaiset komponentit ovat:
Yhdistämällä nämä komponentit saadaan:
Vektorikolmitulo > Vektorikolmitulo fysiikassa

Fysiikassa vektorikolmitulo esiintyy muun muassa pyörivässä koordinaatistossa olevaan kappaleeseen kohdistuvan sentrifugaalivoiman lausekkeessa:
missä ω on koordinaatiston kulmanopeus ja r kappaleen etäisyys pyörimisliikkeen keskipisteestä.
Edellä esitettyä kehityskaavan nablaoperaattoria koskevaa muotoa käytetään johdettaessa Maxwellin yhtälöistä sähkömagneettisten aaltojen aaltoyhtälö.
Tulkintoja > Tensorilaskenta

Tensorilaskennassa vektorien kolmitulot voidaan esittää Levi-Civita-symbolin avulla:
 \mathbf {a} \cdot [\mathbf {b} \times \mathbf {c} ]=\varepsilon _{ijk}a^{i}b^{j}c^{k}
and
 (\mathbf {a} \times [\mathbf {b} \times \mathbf {c} ])_{i}=\varepsilon _{ijk}a^{j}\varepsilon ^{k\ell m}b_{\ell }c_{m}=\varepsilon _{ijk}\varepsilon ^{k\ell m}a^{j}b_{\ell }c_{m},
jotka viittaavat tuloksena saadun vektorin math>i</math>:nteen komponenttiin. Tätä voidaan yksinkertaistaa suorittamalla Levi-Civita-symbolille kontraktio,   \varepsilon _{ijk}\varepsilon ^{k\ell m}=\delta _{ij}^{\ell m}=\delta _{i}^{\ell }\delta _{j}^{m}-\delta _{i}^{m}\delta _{j}^{\ell }\,,
missä  \delta _{j}^{i} on Kroneckerin delta ( \delta _{j}^{i}=0, kun  i\neq j and  \delta _{j}^{i}=1 kun  i=j) ja  \delta _{ij}^{\ell m} yleistetty Kroneckerin delta.  Tämä identiteetti voidaan päätellä siitä, että indeksi  k summautuu niin, että jäljelle jäävät vain  i ja  j. Ensimmäisessä termissä asetetaan  i=l ja näin ollen  j=m. Vastaavasti toisessa termissä asetetaan  i=m ja näin ollen  l=j.
Palaamalla vektorikolmituloon saadaan
 (\mathbf {a} \times [\mathbf {b} \times \mathbf {c} ])_{i}=(\delta _{i}^{\ell }\delta _{j}^{m}-\delta _{i}^{m}\delta _{j}^{\ell })a^{j}b_{\ell }c_{m}=a^{j}b_{i}c_{j}-a^{j}b_{j}c_{i}=b_{i}(\mathbf {a} \cdot \mathbf {c} )-c_{i}(\mathbf {a} \cdot \mathbf {b} )\,.
Tulkintoja > Vectorianalyysi

Tarkastellaan vektorikentän  \mathbf {F}  vuo­pinta­integraalia parametri­muodossa määritellyn pinnan  S=\mathbf {r} (u,v) yli:





∬

S



F

⋅




n

^




d
S


{\textstyle \iint _{S}\mathbf {F} \cdot {\hat {\mathbf {n} }}\,dS}

. 
Tämän pinnan yksikkönormaalivektori  on 
 {\hat {\mathbf {n} }}={\frac {\mathbf {r} _{u}\times \mathbf {r} _{v}}{|\mathbf {r} _{u}\times \mathbf {r} _{v}|}}, 
mistä seuraa, että 




F

⋅



(


r


u


×


r


v


)



|



r


u


×


r


v



|






{\textstyle \mathbf {F} \cdot {\frac {(\mathbf {r} _{u}\times \mathbf {r} _{v})}{|\mathbf {r} _{u}\times \mathbf {r} _{v}|}}}

 on skalaarikolmitulo.
Kolme samasta pisteestä alkavaa vektoria ja niiden määrittämä suuntaissärmiö
Suuntaissärmiön muodostavien kolmen vketorien skalaarikolmitulo on yhtä suuri kuin tämän särmiön tilavuus. (Nuolten suunnat tässä kaaviossa eivät kuitenkaan ole oikein).
Ramzi Yousef

Ramzi Yousef.
Ramzi Ahmed Yousef (urduksi ‏رمزی یوسف‎, s. 20. toukokuuta 1967 Kuwait) on pakistanilainen terroristi, joka tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen vapauteen vuoden 1993 World Trade Centerin pommi-iskun ja operaatio Bojinkan suunnittelusta. Hän kärsii tuomiotaan ADX Florence -vankilassa.
Vuonna 1993 Yousef yritti piilottaa Pakistanin entisen pääministerin Benazir Bhutton asuntoon Bilawal Houseen pommin, jonka olisi voinut räjäyttää Bhutton poistuessa talosta. Hanke kuitenkin epäonnistui.lähde?
Ants Piip

| Ants Piip |
| --- | --- |

Viron pääministeri
 26. lokakuuta 1920 – 20. joulukuuta 1920  
Edeltäjä:  Jaan Tõnisson
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1884 Tuhalaane, Liivinmaa, Venäjä
Kuollut: 1. lokakuuta 1942 (58 vuotta) Permin alue, Neuvostoliitto
Tiedot
Puolue:  Työpuolue
Ants Piip (28. helmikuuta 1884 Tuhalaane (Viljandin maakunta) – 1. lokakuuta 1942 Permin alue, Neuvostoliitto) oli virolainen poliitikko. Hän oli lokakuusta 1920 alkaen pääministeri ja saman vuoden joulukuusta uuden perustuslain mukainen riigivanem aina seuraavan vuoden tammikuuhun.
Piip oli koulutukseltaan opettaja ja opiskeli Viron lisäksi Pietarin yliopistossa. Vuodesta 1919 hän toimi kansainvälisen oikeuden professorina Tarton yliopistossa. Hän ehti myös toimia lehtimiehenä, ja oli 1906–1907 kuressarelaisen lehden toimittaja, 1923 Vaba maa -lehden päätoimittaja. Hän toimi diplomaattina ja oli maansa edustajana Pietarissa ja Lontoossa, ja osallistui Pariisin ja Tarton rauhaneuvotteluihin. Pääministerinä Piip oli 25. lokakuuta 1920 – 25. tammikuuta 1921. Myöhemmin hän toimi useasti Viron ulkoministerinä.
NKVD vangitsi Piipin 1.7.1941 ja hänet vietiin Neuvostoliittoon. Piip kuoli vankeudessa Permin alueella olleella työleirillä.
Rutenium

Rutenium (joskus myös ruteeni) on harvinainen siirtymämetalleihin kuuluva alkuaine. Sen kemiallinen merkki on Ru (lat. ruthenium) ja järjestysluku 44. Se on jalometalli ja kuuluu platinametallien ryhmään. Rutenium on normaaleissa olosuhteissa hyvin stabiili, eikä reagoi happojen kanssa. Rutenium kuitenkin hapettuu helposti. Sen löysi venäläinen Karl Klaus, ja se sai nimensä muinaisen Venäjän alueen latinankielisestä nimestä Ruthenia.
Ominaisuuksia > Fysikaaliset ominaisuudet

Rutenium on kiiltävä, hopeanharmaa metalli. Puhdas rutenium ei ole kovin hyvin työstettävää verrattuna esimerkiksi rautaan. Ruteniumin kiderakenne on heksagonaalinen (hcp).
Ruteniumin sulamispiste on 2 334 °C ja kiehumispiste noin 4 150 °C. Sen sähkönjohtavuus on huonompi kuin kahdella muulla jakson metallilla.
Ominaisuuksia > Fysikaaliset ominaisuudet > Isotoopit

Ruteniumilla on useita pysyviä isotooppeja. Moolimassan määrityksen tarkkuutta on rajannut se, että tarkkoja mittauksia isotooppien suhteellisista osuuksista luonnossa ei ole pystytty tekemään.
Ominaisuuksia > Kemialliset ominaisuudet ja yhdisteet

Rutenium on hyvin kestävä metalli, eikä se reagoi ilman kanssa. Se ei reagoi ei-hapettavien happojen kanssa, eikä esimerkiksi kuningasveden kanssa. Ruteniumia voidaan kuitenkin liuottaa suliin emäksiin ilman läsnä ollessa. Rutenium reagoi epämetallien kanssa vasta korkeissa lämpötiloissa – poikkeuksena hapettavat aineet, kuten Cl2 ja F2. Ruteniumilla on useita hapetusasteita. Sen korkein hapetusaste on +VIII ja alhaisin -II. Yleisimmät hapetusasteet ovat +III ja +IV. Rutenium muodostaa kompleksiyhdisteitä koordinaatioluvuilla 4–10.
Ruteniumin yleisimmät oksidit ovat rutenium(VIII)oksidi eli ruteniumtetraoksidi (RuO4) ja rutenium(IV)oksidi eli ruteniumdioksidi (RuO2). RuO2 on kiinteää ja väriltään joko sinistä tai mustaa, ja se syntyy tuhannen asteen lämpötilassa. RuO4 on taas hyvin haihtuvaa ja keltaista. RuO4 ei ole stabiili ja kuumennettaessa se räjähdysmäisesti pelkistyy ruteniumdioksidiksi. RuO4:a voidaan valmistaa hapettamalla joko KIO4:n, KMnO4:n tai Cl2:n avulla. Rutenium muodostaa sulfidin, telluridin ja selenidin vain hapetusasteella +IV. Halideja rutenium muodostaa hapetusasteilla +II–+VI, korkeimmilla hapetusasteilla vain fluorin kanssa. Ruteniumilta tunnetaan muutamia organometalliyhdisteitä. Ruteniumin klooriyhdisteitä ovat esimerkiksi rutenium(III)kloridi eli ruteniumtrikloridi (RuCl3) ja rutenium(IV)kloridi eli ruteniumtetrakloridi (RuCl4).
Ruteniumille on tehty korkeimmilla hapetusasteilla vain muutamia komplekseja, joista monet ovat epästabiileja. Suurin osa ruteniumin tunnetuista komplekseista on hapetusluvulla +IV tai +III. Hapetusasteella +IV se muodostaa [RuX6]2- komplekseja (X = F, Cl tai Br), jotka ovat oktaedrisiä, mutta helposti pelkistyvät Ru(+III)-komplekseiksi. Ru(+IV)-komplekseilla on kaksi paritonta elektronia, joten niillä on magneettisia ominaisuuksia. Myös Ru3--kompleksit ovat oktaedrisiä. Tällä hapetusasteella rutenium muodostaa useita halidi- ja syanokomplekseja. Pienemmillä hapetusasteilla rutenium muodostaa joitakin komplekseja, mutta nämä ovat helposti hapetettavissa korkeamman hapetusasteen komplekseiksi. On kuitenkin huomioitavaa, että tällä hapetusasteellaselvennä rutenium voi muodostaa pysyviä komplekseja, jotka pystyvät absorboimaan näkyvää valoa.
Ruteniumilla ei ole biologista merkitystä, mutta saattaa olla karsinogeeninen, tahraa ihoa ja kertyy luihin. RuO4 on hyvin myrkyllistä.
Historia

Puolalainen kemisti Jędrzej Śniadecki väitti löytäneensä 44. alkuaineen vuonna 1808 eteläamerikkalaisesta platinamalmista. Hän nimesi löytämänsä alkuaineen vestiumiksi asteroidi Vestan mukaan. Hän julkaisi tulokset, mutta muut kemistit eivät pystyneet toistamaan Śniadeckin tuloksia, jolloin hän ilmoitti vetävänsä pois alkuaineen löytämisensä. Hän ei tutkinut vestiumia enempää.
1820-luvulla Uralilta löytyi platinamalmiesiintymä, josta sitä tutkiva Jöns Jacob Berzelius löysi vain platinaa. Tarton yliopiston professori Gottfried Wilhelm Osann väitti löytäneensä esiintymästä kolme uutta alkuainetta, jotka hän nimesi poluraniumiksi, ruteniumiksi ja poliniumiksi. Kazanin yliopiston kemian ja farmasian professori Karl Klaus löysi sakasta, joka jää, kun platinamineraalia liuottaa kuningasveteen, rodiumia, palladiumia, osmiumia ja iridiumia. Klaus löysi ruteniumin vasta rahapajan jäännöksistä. Näin hän oli osoittanut Osannin löytämät poluraniumin ja poliniumin virheellisiksi. Klaus osoitti, että Osannin löytämä rutenium sisälsi vain pienen määrän puhdasta ruteniumia. Hän julkaisi tutkimustuloksensa 1844. Klaus antoi valmistamalleen puhtaalle metallille nimen ruthenium. Alkuaineen nimi juontaa latinan kielen sanasta Ruthenia, joka tarkoittaa Venäjää. Ruthenium oli viimeinen platinaryhmän metalli, joka löydettiin.
Esiintyminen ja valmistus

Rutenium esiintyy tyypillisesti muiden platinametallien kanssa samassa malmissa. Merkittävimmät esiintymisalueet ovat Etelä-Afrikka, Ontarion provinssi Kanadassa ja Uraljoen seutu Venäjällä. Ontariosta löydetty rutenium on pentlandiitissa ja Etelä-Afrikassa löydetty pyrokseniitissa. Ruteniumin pitoisuus maankuoressa on arvioiden mukaan 0,0001 ppm.
Rutenium eristetään kuparin ja nikkelin rikastuksessa syntyvästä sivutuotteesta tai sulfidimalmien sulatuksen sivutuotteista. Tavallisesti rutenium eristetään tislaamalla se liuotuksen jälkeen. Liuotus tehdään tyypillisesti suolahappoon, johon on lisätty klooria. Tällöin syntyy ruteniumtetroksidia (RuO4), joka tislataan. Tisle johdetaan joko natriumhydroksidin alkoholiliuokseen tai suolahapon vesiliuokseen, jolloin syntyy ammoniumruteniumkloridia ((NH4)3RuCl6). Tästä rutenium voidaan pelkistää vetykaasulla. Rutenium voidaan myös eristää ydinjätteestä, jolloin saadaan myös ruteniumin radioaktiivisia isotooppeja.
Käyttö

Suurin osa tuotetusta ruteniumista käytetään lejeeringeissä. Ruteniumin lisäys tekee lejeeringeistä kovia ja korroosionkestäviä: jo 0,1 % lisäys titaaniin tekee siitä yli sata kertaa korroosionkestävämpää. Ruteniumia yleensä lisätään joko palladiumiin, platinaan tai titaaniin. Ruteniumin lejeerinkejä käytetään hyvin korkeita tai matalia lämpötiloja mittaavissa instrumenteissa, elektroniikassa ja lääketieteellisissä instrumenteissa.
Ruteniumia voidaan käyttää myös katalyyttinä. Merkittävä kohde on aurinkokennot, sillä osa ruteniumin komplekseista absorboi hyvin näkyvää valoa. Toinen merkittävä kohde on rikkivedyn hajottaminen kadmiumsulfidin ja ruteniumdioksidin seoksen katalysoidessa reaktiota. Ruteniumin organometalliyhdisteitä käytetään alkeenien metateesin katalyyttinä. Ruteenia voidaan käyttää vedytys- ja muissa pelkistysreaktioissa joko yksinään tai platinan kanssa. Sen oksidit sen sijaan toimivat alkoholien ja alkeenien hapetuskatalyytteinä.
Yksi ruteniumin merkittävistä käyttökohteista on elektroniikka, ja sitä käytetään vastuksissa. Erään rutenium-molybdeeni-seoksen on havaittu olevan suprajohtava 10,6 kelvinin lämpötilassa. Lisäksi ruteniumia voidaan käyttää koruissa.
Radioaktiivista rutenium-106:a on käytetty lääketieteellisissä sovelluksissa. Hajotessaan 106Ru vapauttaa beetasäteilyä, jota voidaan käyttää syöpähoidoissa. 106Ru:a on käytetty erityisesti silmäsyöpien hoidossa. Ruteniumin organometallikomplekseja on tutkittu syöpälääkkeinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rutenium Wikimedia Commonsissa
Periodictable: Technical data for Ruthenium (englanniksi)
PubChem: Ruthenium (englanniksi)
The Royal Society of Chemistry (RSC): Ruthenium (englanniksi)
PeriodicTable: Ruthenium (Ru) (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Ruthenium (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Ruthenium (englanniksi)
ChemBlink: Ruthenium (englanniksi)
Mindat: Ruthenium (englanniksi)
Webmineral: Ruthenium Mineral Data (englanniksi)
Webmineral: Mineral Species containing Ruthenium (Ru) (englanniksi)
Handbook of Mineralogy: Ruthenium (pdf) (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki 
Ruteniumia
Fonum

Fonum Oy Ab on puhelinhuoltoliike, joka perustettiin vuonna 2012 Espoossa. Fonumilla on tätä nykyä noin 35 toimipistettä ympäri Suomen. Yhtiö korjaa myös tabletti-tietokoneita.
Ramón Beca

José Ramón Beca Borrego (s. 8. huhtikuuta 1953 Sevilla) on espanjalainen entinen kenttäratsastaja. Hän edusti seuratasolla Club Piñedaa. Oman ratsastusuransa jälkeen hän on toiminut hevosten kasvattajana.
Beca osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Soulissa 1988, jossa hän oli henkilökohtaisen kilpailun 32. Hän oli vuoden 1990 MM-kisoissa mukana maansa joukkueessa, joka sijoittui viidenneksi kolmen päivän kisassa ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa 33. paras. Beca oli lajissa 17. Atlantan olympialaisissa 1996 ja ratsasti Espanjan joukkueessa, joka sijoittui yhdeksänneksi MM-kilpailuissa 1998. Hän oli mukana joukkuekilpailussa myös vuoden 2000 olympialaisissa, joissa maa oli seitsemäs. Beca jatkoi kilpailemista vuoteen 2003 saakka.
Raitoonlammi

| Raitoonlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Forssa
Koordinaatit:  60°59′00″N, 23°36′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kojonjoen valuma-alue (35.96)
Laskujoki:  oja Sokealammille 
Järvinumero:  35.964.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  140,3 m 
Rantaviiva:  1,291 km 
Pinta-ala:  0,05186 km² 
 fiRaitoonlammi 
Raitoonlammi on Kanta-Hämeessä Forssassa Raitoon kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella Kojonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Järven pinta-ala on 5,2 hehtaaria ja sen pituus on 450 metriä ja leveys 150 metriä. Järveen laskee pari metsäojaa. Järven luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkunsa 3,5 kilometriä pitkä laskuoja Urjalan Sokealammille, joka laskee vuorostaan Sokeaojaa myöten Koijokeen eli Kojonjokeen.
Järven rantaviiva on 1,3 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järvi on keskellä Raitoon kylää. Rannoille on rakennettu runsaasti asuntoja. Länsirannalla sijaitsee vuonna 1947 valmistunut Raitoon Vilpola , joka toimii edelleen tanssilavana.
Luonnonhistoria

Raitoon alue kohosi jääkauden jälkeen merestä ensimmäisten joukossa. Jos kasvaneen saaren notkoon syntyi tuolloin järvi, saattaa Raitoonlammi olla 11 200 vuotta vanha.
Severi Koivusalo

| Severi Koivusalo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. lokakuuta 1990 (ikä 34)
Ammatti:  Elokuvaohjaaja, tuottaja ja muusikko
Vanhemmat:  Timo Koivusalo
Muut tiedot
Koulutus: Taiteen maisteri
Severi Koivusalo (s. 31. lokakuuta 1990) on suomalainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja muusikko, joka työskentelee Aurora Studiosilla ja sen tytäryhtiössä Helsinki-filmillä elokuva- ja tv-tuottajana. Koivusalo on valmistunut taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston elokuvataiteenlaitokselta. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa, laulaja Pepe Willbergistä kertova Pepe julkaistiin 4. lokakuuta 2024.
Hänen tuottamiaan hankkeita ovat muun muassa JP Siilin elokuva Sieniretki (2022) sekä Minna Lindgrenin Ehtoolehto-kirjoihin perustuva tv-sarja (ohj. Taru Mäkelä), joka julkaistaan vuonna 2025. Hän toimi osatuottajana Mikko Mäkelän elokuvassa Sebastian, joka sai ensi-iltansa vuoden 2024 Sundancen elokuvajuhlilla.
Koivusalo toimii rumpalina yhtyeissä Nössö Nova, Liila Jokelin ja Hustle Fuzz.
Koivusalo on Reposaaressa järjestettävän Sensommar Filmfest -elokuvafestivaalin festivaalijohtaja ja toinen perustaja. Koivusalon isä on elokuvaohjaaja Timo Koivusalo.
Aiheesta muualla

Severi Koivusalo Internet Movie Databasessa
Severi Koivusalo Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Voikukkarauta

Voikukkarauta on hyvin kapeateräinen työväline, joka on tarkoitettu rikkaruohojen kitkemiseen. Sen pitkällä piikillä voi kaivaa syvälle ulottuvan voikukan juuren pois. Väline sopii hyvin myös esimerkiksi piharatamoiden poistamiseen.
Aiheesta muualla

Kuva Fiskarsin voikukkaraudasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Yhteishyvä: Rikkaruohonpoistaja (Arkistoitu – Internet Archive)
Camberin linna

| Camberin linna> Camber Castle |
| --- | --- |

Koordinaatit:  50°55′58.98″N, 0°43′56.93″E
Rakennustyyppi:  linna
Rakennuttaja:  Henrik VIII
Omistaja:  English Heritage
Korkeus:  18 m
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Camberin linna on Henrik VIII:n rakennuttama raunioituneessa tilassa oleva linna, jonka tarkoitus oli suojata Sussexin rannikkoa hyökkäykseltä. Linna sijaitsee noin 1,5 kilometriä Ryen kaupungista etelään.
A: Sisäänkäynti, B: Bastioni, C: Torni, D: Sydänlinna, E: Linnanpiha, F: Pylväskäytävä, G: Sisäkäytävä; Mustalla 1512–1514 rakennettu osa.
Keskustorni on rakennettu vuosina 1511-1514 ja ulommat bastionit 1538–1544. Se jäi pois käytöstä vuonna 1626 rantaviivan muututtua.
Toisen maailmansodan aikana linnaa ympäröivää aluetta käytettiin saksalaisten pommikoneiden harhauttamiseen Ryestä, joka oli varsinainen kohde.