stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Camarguenhevonen
Elinolot ja kasvatus

Camarguenhevonen elää läpi vuoden ulkona: perinteen mukaisesti se laiduntaa vapaasti ja lisärehutta samoilla alueilla kuin camarguenkarja. Manadessa eläessään se liittyykin usein nautojen seuraan.
Suurin osa hevosista elää täydellisessä vapaudessa läpi vuoden. Ne kootaan ainoastaan kerran vuodessa tarkastusta, merkintää, ruunausta tai muita vastaavia toimenpiteitä varten. Camarguenhevosen elinoloja luonnehtivat jatkuvasti kostea ilmasto, runsaina parveilevat hyönteiset ja omalla tavallaan ankara ja jopa raa'an tuulinen talvi.
Vapaudessa kasvattaminen on ainoa sallittu tapa, kun camarguenhevosta kasvatetaan kotiseudullaan. Luonnonravinto pitää eläimet erinomaisessa kunnossa vaikka sisältääkin vain niukasti ravinteita. Laidunheinää riittää ravinnoksi ympäri vuoden eikä viljaa tarvita, toisin kuin monille lämminverisille roduille.
Camarguenhevonen tulee toimeen pitkään vähällä ravinnolla, sietää kehnoja säitä ja pitkiä päivämatkoja ja on myös ainoa hevosrotu, joka pystyy pureskelemaan veden alla: se kiskoo suuhunsa murtovesien vesikasveja. Rotua pidetään varmavaistoisena, ja sen leveät ja varmat kaviot soveltuvat hyvin elämään vetisillä soilla. Kuten naudat, myös camarguenhevoset muodostavat toisinaan symbioottisen suhteen lintujen kanssa. Sen liittolaisia voivat olla esimerkiksi jalo- tai lehmähaikarat.
Varsat syntyvät tavallisesti keväällä ilman ihmisten apua. Tamma eristäytyy ja suojautuu ruokojen sekaan tai tamariskipensaikkoon varsomista varten. Se viipyy muutaman päivän erossa laumastaan ja liittyy siihen vasta, kun varsa pystyy seuraamaan perässä vaikeuksitta. Kun kevään varsat alkavat syksyn tullen osoittaa itsenäistymisen merkkejä, ne otetaan kiinni, erotetaan emästään ja polttomerkitään. Seuraavan talven aikana varsat pidetään ihmisten läheisyydessä ja totutetaan ihmisiin. Sen jälkeen ne vapautetaan kaksi- ja kolmivuotiaiden seuraan, missä ne viipyvät pari vuotta kunnes niitä aletaan kouluttaa ratsastukseen. Tämän jälkeen ne päästetään puolittaiseen vapauteen, josta hevosia haetaan tarpeen mukaan työhön ja johon ne vapautetaan taas sen jälkeen.
Camarguenhevosen kasvattajat pyrkivät säilyttämään hevosissaan jalostumattomia piirteitä. Tämän vuoksi heillä on etuoikeus täysin luonnonmukaiseen hevosenkasvatukseen.selvennä Rodun perinteisellä asuinalueella ihminen ei puutu lisääntymisprosessiin, vaan siellä vapaudessa asuvat oriit astuvat vapaasti. Keinoalkuiset, kuten siemennyksellä, alkionsiirrolla tai kloonaamalla aikaansaadut varsat eivät kelpaa camarguenhevosen kantakirjaan.
Elinolot ja kasvatus > Camarguenhevosen kasvattajain liitto

Camarguenhevosen kasvattajain liitto (Association des éleveurs de chevaux de race Camargue (AECRC)) perustettiin vuonna 1964. Sen perustivat omistamiensa hevosten rodun ja tyypin sekä kasvatusympäristön säilymisestä huolta kantaneet kasvattajat. Ensimmäiseksi he kuvasivat rodun piirteet ja määrittelivät Camarguen hevosten kasvatusalueen rajat Rhône-joen suistossa ja sen lähiseuduilla.
Vuonna 1966 yhdistys hyväksyttiin kansalliseen moniammatilliseen hevosliittoon (l'Union nationale interprofessionnelle du cheval, UNIC). Vuonna 1967 se luetteloi kasvatusalueet, kasvatuksen tuotteet ja määritteli käsitteen manade tarkoittamaan vähintään neljää vapaina ulkoilmassa kasvatettavaa lisääntymiskelpoista tammaa, joiden laidunalue on kooltaan vähintään 20 hehtaaria eläintä kohti. Kasvatus tapahtuu ilman lisärehua. Nimi Camargue sallittiin ainoastaan manadeoloissa syntyneille ja kasvaneille hevosille. Ranskan hevosliitto tunnusti camarguenhevosen omaksi rodukseen vuonna 1968, mutta kantakirja perustettiin vasta paljon myöhemmin. Ensimmäinen ori polttomerkittiin vuonna 1978.
Vuodesta 2003 liitto on ollut avoinna kaikille ranskalaisille camarguenhevosen kasvattajille yrityksen sijainnista tai tammojen lukumäärästä riippumatta. Vuonna 2005 liittoon kuului 153 jäsentä. Siitoseläinten valinta tapahtuu AECRC:n ja kansallinen hevosliiton yhteistyönä. Liitto järjestää myös soveltuvuuskokeita ja kilpailuja eri-ikäislle hevosille sekä osallistuu näyttelyihin..
Elinolot ja kasvatus > Camarguenhevonen suoperäisten alueiden hoitajana

Camarguenhevosta pidetään nimikkoseutunsa ekosysteemin osana sekä keinona säilyttää ja ylläpitää kokonaisia kosteikkoalueita. Hevosen elinympäristö on kuitenkin muuttunut paljon, sillä Rhône-joen suistoaluetta kuivatetaan, eikä se tarjoa enää entisenlaista turvaa. Camarguenhevosta käytetään yhä enemmän suoperäisten alueiden luonnonmukaiseen hoitamiseen. Niinpä hevoset ovatkin torjuneet vesakoita esimerkiksi Brotonnen luonnonpuistossa ja Seine-matalikoilla. Vuonna 1988 joitakin yksilöitä vietiin myös Bretagnen niemimaalle samantyyppisiin ympäristönhoitotehtäviin.
Rotumääritelmä

Camarguenhevosen kantakirjan vuonna 1978 tapahtuneen avaamisen jälkeen hevosen on täytynyt vastata rodun kuvausta niin rakenteen kuin värinkin puolesta päästäkseen kantakirjaan. Lokakuusta 2002 camarguenhevonen on luokiteltu lämminveriseksi.  Vaikka se kasvaa vain harvoin korkeammaksi kuin 145 cm ja luokitellaan Kansainvälisen hevosurheiluliiton (FEI) hevosurheilusääntöjen mukaan poniksi, camarguenhevonen on kuitenkin rakenteeltaan hevonen.
Camarguenhevonen tulee muiden alkukantaisten rotujen tavoin täysikasvuiseksi melko myöhään, 5–7-vuotiaana, mutta se elää poikkeuksellisen pitkään, keskimäärin 25 vuotta. Ranskalaishevosten ikäennätys on 47-vuotiaana kuollut Ours (Karhu), joka oli camarguenhevonen.
Rodun edustajien liikkeet ovat puhtaat, askel on korkea ja askelpituus suuri. Camarguenhevosen ravi on eloisa ja laukka hyvin nopea..
Rotumääritelmä > Rakenne

Camarguenhevosen tulee täyttää Ranskan hevosjalostusyhdistysten liiton Haras Nationaux français julkaisema hyvän ratsuhevosen määritelmä. Hevosen sivukuvan yleisvaikutelma muistuttaa vahvasti alkukantaista hevosta ja siinä on berberihevosen piirteitä.
135–150 cm.
Yleensä 300–400 kg sukupuolesta ja koosta riippuen.
Muistuttaa esihistoriallisen hevosen päätä, hiukan itämaiselta vaikuttava, usein painava, kulmikas ja ilmeikäs. Katse eloisa ja silmät lähellä pään pintaa vain hieman ulkonevien silmäkulmien vuoksi. Profiili suoralinjainen, kuonopii usein vaatimaton, litteä otsa ja leukaperät korostuneet. Korvat ovat pienet ja lyhyet, etäällä toisistaan, korvanliitokset ovat kookkaat., otsaharja on runsas..
Keskimittainen, kiinnittyminen ja asento hyvät. Harja taittuu usein molemmille puolille ja on aina tuuhea..
Rinta on syvä ja leveä, henkitorvi laaja ja kupeet sopivan kehittyneet. Lapa hyvin kulmautunut, vahva ja lihaksikas. Sä'än tulee olla selkeästi erottuva, mutta ei liian korostunut. Selkä on keskipitkä. Sen tulee olla vahva ja suora, lanne mieluummin lyhyt, suora ja leveä, takaosa pyöreämuotoinen ja hiukan laskeva, lautaset lihaksikkaat ja reidet hyväasentoiset, häntä tuuhea ja alas kiinnittynyt..
Camarguenhevosen jalat ovat pitkät ja sopusuhtaiset, vahvat ja kestävät, kuivaniveliset, polvet ja kintereet kookkaat. Kaviot ovat poikkeuksellisen kovat ja kestävät, joten camarguenhevosia kengitetään vain harvoin. Kaviot ovat hyväasentoiset, vahvat ja kantavat; niihin on kehittynyt kookas ja leveä muoto, joka soveltuu hyvin kosteikkoseuduilla liikkumiseen..
Rotumääritelmä > Väri

Yksi camarguenhevosen tärkeimmistä tunnusmerkeistä on kimous. Kimo on ainoa kantakirjaan hyväksytty väri, ja kaikki muunväriset yksilöt karsitaan automaattisesti rodun rekisteristä..
Hevosten värejä tuntemattomat erehtyvät usein luulemaan aikuisia camarguenhevosia valkoisiksi. Varsat kuitenkin syntyvät aina väriltään tummina, yleensä ruunikkoina tai päistärikköinä ja vaalenevat vasta myöhemmin karvaa harmaannuttavan ja valkaisevan kimotekijän vaikutuksesta. Noin 5–6-vuotiaina camarguenhevoset näyttävät täysin valkoisilta tai ovat joskus papurikkokuvioisia tai kärpäskimoja
. Varsinaisilla valkoisilla hevosilla on aina vaaleanpunainen iho, jota camarguenhevosilla ei esiinny; niiden iho on aina harmaa.. Kuten suurimmalla osalla kimoista hevosista, myös camarguenhevosilla esiintyy paljon melanoomaa eli kimosyöpää..
Camarguenhevosen kimoväritys on erikoisuus alkukantaisten hevosrotujen joukossa: suurin osa villeistä hevosista oli ruunivoikkoja, ruunikkoja (rousse) tai hallakoita (fauve)..
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Camargue-hevosyhdistys ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Camarguenhevonen Hevosmaailma.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Camarguenhevosen pääasiallinen esiintymisalue on Rhône-joen suistossa sijaitseva Camargue. Se käsittää useita laajoja murtovesialueita, soita ja jokiuomia.
Manade käsittää vähintään neljä tammaa, joilla on minimissään 20 hehtaaria laidunaluetta
Camarguenhevonen muodostaa symbioottisen suhteen lehmähaikaraan, joka käyttää ravinnokseen hevosen houkuttamia hyönteisiä.
Mallikelpoinen camarguenhevosrodun edustaja.
Camarguenhevoselle tyypillinen pää kaukana toisistaan olevine lyhyine ja leveästi kiinnittyneine korvineen.
Ryhmä camarguenhevosia
Camarguenhevosen varsan tumma syntymäväri vaalenee iän myötä
Kansakunta ja kohtalo

| Kansakunta ja kohtalo> 민족과 운명.Valmistustiedot |
| --- | --- |
Valmistusmaa:  Pohjois-Korea
Alkuperäiskieli:  korea
Aiheesta muualla
IMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansakunta ja kohtalo (Chosŏn'gŭl: 민족과 운명; McCune–Reischauer: Minjokgwa ummyeong) on 62-osainen pohjoiskorealainen elokuva-sarja, joka julkaistiin vuosien 1992 ja 2002 välillä. Se pyrkii osoittamaan, että Korean kansan ainoa mahdollisuus elää kunniakasta elämää on suuren johtajan ja sosialistisen isänmaan helmassa. Kim Jong-il valitsi henkilökohtaisesti elokuvan nimen ja oli vahvasti mukana ensimmäisten jaksojen suunnittelussa. Elokuva oli Pohjois-Korean elokuvateollisuuden suurin investointi, ja sitä pidetään maailman pisimpänä elokuva-sarjana. Elokuva-sarjan teon alkuvaiheissa suurin osa maan johtavista kirjoittajista, ohjaajista ja näyttelijöistä oli mukana työssä, ja maan tiedotusvälineet ylistivät elokuvaa. Sarjan oli kaavailtu saavuttavan sadan jakson raja, mutta vuoden 2002 jälkeen yhtään uutta osaa ei ole julkaistu.
Elokuva on tunnettu sen läntisessä maailmassa ja Etelä-Koreassa kuvatuista kohtauksista. Huomionarvoista on myös se, miten elokuva käsittelee korealaista kirjailijaa ja poliitikkoa Han Soryaa. Han Sorya esitettiin positiivisessa valossa, vaikka hänet erotettiin puolueesta ja viroistaan 1960-luvulla Kim Il-sungin puhdistusten seurauksena. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun järjestelmän viholliseksi leimattu henkilö esiteltiin positiivisessa valossa. Elokuvassa käytettiin suosittuja eteläkorealaisia lauluja, minkä tarkoituksena oli saattaa Pohjois-Korean kansa immuuniksi ulkomaailman kulttuureille. Tätä strategiaa nimitettiin "hyttysverkkostrategiaksi" Pohjois-Koreasta loikanneiden henkilöiden kertomien tarinoiden mukaan pohjoiskorealainen yleisö oli valloittunut siitä, miten ensimmäisen maailman vaurautta kuvailtiin elokuvassa.
Tiivistelmä

Osat 1-4 perustuvat vuonna 1986 Pohjois-Koreaan loikanneen Etelä-Korean ulkoministeri Choe Deok-sinin elämään
Osat 5-8 perustuvat Länsi-Saksassa uransa tehneen korealaisen säveltäjä Isang Yunin elämään
Osat 9-13 perustuvat Choi Hong Hin elämään
Jakso 13 sisältää merkittävän kohtauksen, jossa esitetään Etelä-Korean presidentti Park Chung-heen murha. Jakso sisältää myös Kanadassa kuvatun kohtauksen, jossa yksi sarjan päähenkiöistä toteaa, että Park Chung-heen murha oli historian rangaistus siitä, että hän oli separatisti ja yritti jakaa isänmaan kahtia. Tämän voi nähdä kuvaavan Pohjois-Korean hallinnon asennetta Park Chung-heetä kohtaan.
Osat 14-16 perustuvat 40 vuotta Etelä-Koreassa poliittisena vankina olleen Ri In-mon elämään
Osat 17-19 perustuvat Ho Jong-sunin elämään
Osat 20-25 perustuvat kansalaistettujen Japanilaisten naisten elämään, mukaan lukien Rim Un-jong (Izumi Kiyoshi)
Osat 26-36 perustuvat työläisten elämään
Osat 46-51 perustuvat Kiinassa syntyneen pohjoiskorealaisen kenraalin ja poliitikon Choe Hyonin elämään
Osat 52-60 perustuvat menneisyyden, nykyisyyden ja tulevaisuuden ihmisten elämään läpi sukupolvien
Osat 61-62 perustuvat talonpoikien elämään
Aiheesta muualla

"Nation and Destiny": the North Korean serial drama with the secret to unification, Tatiana Gabroussenko, NK News
Country Mouse City House

| Country Mouse City House Josh Rouse |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 31. heinäkuuta 2007
 Tuottaja(t): Josh Rouse, Paco Loco, Joe Pisapia
 Tyylilaji: folk, indie rock
 Kesto: 38.00
 Levy-yhtiö: Bedroom Classics
Josh Rousen muut julkaisut
| She’s Spanish, I’m American (EP) 2007 | Country Mouse City House 2007 | Live Shepherds Bush Empire December 7th 2007 2008 |
Country Mouse City House on folklaulaja Josh Rousen seitsemäs studioalbumi. Sen julkaisi Bedroom Classics vuonna 2007.
Kappaleet

Sweetie – 4.50
Italian Dry Ice – 4.41
Hollywood Bass Player – 4.05
God, Please Let Me Go Back – 4.19
Nice to Fit in – 3.28
Pilgrim – 4.22
Domesticated Lovers – 3.28
London Bridges – 4.04
Snowy – 5.13
Arvostelut

Allmusic:
Aiheesta muualla

Country Mouse City House discogs.com -sivustolla
Olkalihas (täsmennyssivu)

Olkalihas viittaa seuraaviin lihaksiin:
olkalihas (musculus brachialis)
hauislihas eli kaksipäinen olkalihas (m. biceps brachii)
kolmipäinen hartialihas eli olkapäälihas (m. deltoideus)
kolmipäinen olkalihas eli ojentajalihas (m. triceps brachii)
olka-värttinäluulihas (m. brachioradialis).
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Olkalihas”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Dan Fogelberg

Dan Fogelberg vuonna 1974.
Daniel Grayling ”Dan” Fogelberg (13. elokuuta 1951 Peoria, Illinois – 16. joulukuuta 2007 Deer Isle, Maine) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja multi-instrumentalisti, jonka tuotanto sai vaikutteita folkista, popista, rockista, klassisesta, jazzista ja bluegrassista. Fogelberg tunnetaan parhaiten kappaleista ”Longer” (1980) ja ”Leader of the Band” (1981).
Uran alku

Fogelbergilla oli kaksi vanhempaa veljeä, ja hänen vanhempansa olivat klassisen koulutuksen saanut pianisti Margaret (omaa sukua Irvine) ja high schoolin orkesterinjohtaja Lawrence Peter Fogelberg, joka työskenteli pääosan urastaan Peorian Woodruff High Schoolissa ja Pekin High Schoolissa. Danin äiti oli skotlantilainen emigrantti, ja isällä oli ruotsalaiset sukujuuret. Hänen isänsä inspiroi kappaleen ”Leader of the Band”. Dan opiskeli itse Mel Bayn oppikirjasta soittamaan havaijinkitaraa. Hän opetteli myös pianonsoittoa. 14-vuotiaana hän liittyi The Beatles -coveryhtyeeseen The Clan. Hänen seuraava yhtyeensä oli cover-yhtye The Coachmen, joka vuonna 1967 julkaisi Ledger Recordsin kautta kaksi Fogelbergin kirjoittamaa singleä: "Maybe Time Will Let Me Forget" ja "Don't Want To Lose Her".
Valmistuttuaan Woodruff High Schoolista vuonna 1969 Fogelberg opiskeli teatteria ja maalausta Illinois'n yliopistossa Urbana-Champaignissa. Samaan aikaan hän soitti folkrock-yhtye The Shipissä. Hän alkoi myös esiintyä akustisesti soolona paikallisissa kahviloissa. Eräs näistä oli Red Herring, jossa hän folkfestivaalien aikana levytti ensimmäiset sooloesityksensä vuonna 1971. Hänet löysi Irving Azoff, joka oli auttanut paikallista yhtyettä REO Speedwagonia saamaan levytyssopimuksen. Azoff lähetti Fogelbergin Nashvilleen Tennesseehen hiomaan taitojaan. Siellä Fogelberg toimi sessiomuusikkona ja äänitti ensimmäisen albuminsa Norbert Putnamin tuottamana. Vuonna 1972 Fogelberg julkaisi ensimmäisen, laimean vastaanoton saaneen albuminsa Home Free sekä esiintyi Van Morrisonin lämmittelijänä.
Suosion vuodet

Fogelbergin kakkosalbumi menestyi paremmin. Vuonna 1974 ilmestyneen Souvenirsin tuottajana toimi The James Gangin Joe Walsh. Albumin laulusta ”Part of the Plan” tuli Fogelbergin ensimmäinen hitti. Souvenirsia seurasivat kultaa ja platinaa myyneitä albumeja kuten Captured Angel (1975) ja Nether Lands (1977) ja hittejä kuten ”The Power of Gold”.  Vuoden 1978 Twin Sons of Different Mothers oli ensimmäinen kahdesta yhteistyölevystä jazzhuilisti Tim Weisbergin kanssa. Vuoden 1979 Phoenix saavutti Yhdysvalloissa Top10:n ja ”Longer” nousi singlelistan kakkoseksi vuonna 1980. Britanniassa ”Longer” saavutti sijan 59 ja albumi sijan 42 - molemmat olivat Fogelbergin ainoita listasijoituksia Britanniassa. "Longeria" seurasi Yhdysvalloissa toinen Top20-hitti ”Heart Hotels”.
Lokakuussa 1981 julkaistu The Innocent Age oli Fogelbergin uran kaupallinen ja taiteellinen huippu. Tämä tupla-albumi sisälsi hänen uransa neljä suurta hittiä: ”Leader of the Band”, ”Hard to Say”, ”Run for the Roses” ja ”Same Old Lang Syne”. Albumi sai inspiraationsa Thomas Wolfen romaanista Of Time and the River. Vuoden 1982 kokoelmalevy sisälsi kaksi uutta, singleinä julkaistua laulua: ”Missing You” ja ”Make Love Stay”. Vuonna 1985 ilmestyi Windows and Walls, jolta julkaistiin singlet ”The Language of Love” ja ”Believe in Me”.
Nashvillessä äänitetty albumi High Country Snows julkaistiin 1985. Fogelbergin ohella mukana oli bluegrass-soittajien parhaimmistoa: Vince Gill, Ricky Skaggs, Doc Watson, Jerry Douglas, David Grisman, Chris Hillman ja Herb Pedersen. Loppuvuodesta 1985 Fogelberg vaihtoi suuntaa ja lähti kiertämään pieniä coloradolaisia klubeja yhtyenimellä Frankie and the Aliens yhdessä Joe Vitalen ja Rick Rosasin kanssa soittaen muun muassa Creamin ja Muddy Watersin kappaleita. Vuonna 1987 oli rockalbumin vuoro. Exiles sisälsi vanhasta Stax Recordsin soundista muistuttavan kappaleen ”What You're Doing”. Vuonna 1990 ilmestyi teema-albumi The Wild Places, jota seurasi kiertue. Livealbumi Greetings From the West julkaistiin vuonna 1991.
Vuonna 1993 julkaistu River of Souls oli Fogelbergin viimeinen studioalbumi Sony Recordsille. Vuonna 1997 ilmestyi neljän CD:n kokoelma Portrait, jonka levyt oli nimetty Fogelbergin musiikin mukaan: "Ballads", "Rock and Roll", "Tales and Travels" ja "Hits". Vuonna 1999 Fogelberg julkaisi joulualbumin The First Christmas Morning ja vuoden 2003 Full Circle oli paluu folkvaikutteisen 1970-luvun soft rockin pariin.
Toukokuussa 2004 Fogelbergillä todettiin eturauhassyöpä. Hän parani sairaudesta osittain mutta kuoli siihen 56-vuotiaana joulukuussa 2007.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Corroder of Minds

| Corroder of Minds Adastra |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 20. kesäkuuta 2012
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 42.45
 Levy-yhtiö: Violent Journey
Adastran muut julkaisut
| Death or Domination 2008 | Corroder of Minds 2012 | Deadlock 2015 |
Corroder of Minds on suomalaisen heavy metal -yhtyeen Adastran kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2012 levymerkillä Violent Journey Records.
Kappaleet

Ripcord Rock – 4.26
Widowmaker – 5.59
Corroder of Minds – 5.28
No Last Words – 4.49
Backstabber – 4.50
Going Out for Good – 4.37
Vortex – 8.41
Broken Wings – 3.55
Kokoonpano

Ville Siikamäki – laulu
Olli Anttila – kitara
Jari Hartman – kitara
Santeri Vauramo – basso
Jussi Ruokolainen – rummut
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Inferno: ristiriitainen
Miasma:
Aiheesta muualla

Corroder of Minds Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Corroder of Minds Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ivo Papazov

Ivo Papasov.
Ivo Papazov (bulg. Иво Папазов, s. 16. helmikuuta 1952 Kărdžali) on bulgarialainen klarinetisti. Hän perusti ensimmäisen yhtyeensä vuonna 1974 ja esiintyy nykyään Ivo Papasov Wedding Band -yhtyeensä kanssa. Papazov on saanut myös kansainvälistä mainetta solmittuaan levytyssopimuksen Hannibal Recordsin kanssa. Hän voitti vuonna 2005 Grammyn. Hän esiintyi hääyhtyeensä kanssa Kaustisen festivaaleilla 2010.
Aiheesta muualla

Ivo Papazov Myspacessa (englanniksi)
J. R. Bailey

James Ralph Bailey (1937–1985) oli yhdysvaltalainen rhythm and blues -musiikin laulaja-lauluntekijä. Hän toimi vuosina 1956–1972 The Cadillacs -yhtyeen jäsenenä ja aloitti vuonna 1968 soolouran. Hän sai omissa nimissään vuosien 1968–1975 välisenä aikana viisi R&B-hittisingleä, joista suurin menestys oli "After Hours" (#29, 1973). Hän toimi lisäksi lauluntekijänä muille esittäjille; hänen käsialaansa ovat muiden muassa hitit "Everybody Plays the Fool" (The Main Ingredient) ja "Love, Love, Love" (Donny Hathaway).
Itä-Saksan tiedustelupalvelu

Itä-Saksan tiedustelupalvelun entinen päämaja Berliinissä.
Itä-Saksan tiedustelupalvelu (saks. Hauptverwaltung Aufklärung, HVA) oli vuosina 1955–1990 toiminut entisen Itä-Saksan ulkomaantiedustelupalvelu ja osa Itä-Saksan turvallisuusministeriötä (Stasi).
Intia kesäolympialaisissa 1932

Intia osallistui Los Angelesin kesäolympialaisiin 1932 19 urheilijan voimin. Intian joukkue saavutti yhden mitalin, kun maahockeyjoukkue toi olympiakultaa Intiaan toista kertaa peräkkäin. Intian lisäksi maahockeyturnauksessa olivat mukana vain Japani ja Yhdysvallat. Intia oli turnauksessa lopulta täysin omaa luokkaansa, sillä maa voitti Japanin lukemin 11–1 ja Yhdysvallat luvuin 24–1.
Mitalistit > Kultaa

Richard Allen, Sardar Mohammad Aslam, Lal Shah Bokhari, Frank Brewin, Richard Carr, Dhyan Chand, Leslie Hammond, Arthur Charles Hind, Sayed Jaffar, Masud Minhas, Eric Pinniger, Gurmit Singh, Roop Singh, Pat Sullivan, Carlyle Tapsell – Maahockey, miehet
Itä-Savo

Itä-Savo on yksi niistä alueista, joihin Savo perinteisesti jaetaan,  Suur-Savon (entinen Savilahden pogosta), Keski-Savon (Varkaus–Pieksämäki-akseli) ja Ylä-Savon (Iisalmen seutu) lisäksi.
Itä-Savo hieman eri merkityksissään käsittää vanhan Säämingin kirkkopitäjän alueen, eli suurin piirtein nykyisen Savonlinnan seudun kunnat Enonkoski, Heinävesi, Rantasalmi, Savonlinna ja Sulkava.
Tällä alueella puhutaan yleisesti Savonlinnan seudun välimurteita.
No.6 Collaborations Project

| No> 6 Collaborations Project Ed Sheeran |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 12. heinäkuuta 2019
 Formaatti: CD, LP, digitaalinen lataus, suoratoisto
 Tyylilaji: pop, rap
 Kesto: 49.48
 Levy-yhtiö: Asylum, Atlantic
Listasijoitukset
  1. (albumilista)    2. (fyysinen albumilista)
Ed Sheeranin muut julkaisut
| ÷ 2017 | No.6 Collaborations Project  | = 2021 |
Singlet albumilta No.6 Collaborations Project
 ”I Don’t Care” Julkaistu: 10. toukokuuta 2019  ”Cross Me” Julkaistu: 24. toukokuuta 2019  ”Beautiful People” Julkaistu: 28. kesäkuuta 2019  ”Blow” Julkaistu: 5. heinäkuuta 2019  ”Best Part of Me” Julkaistu: 5. heinäkuuta 2019  ”Antisocial” Julkaistu: 12. heinäkuuta 2019  ”South of the Border” Julkaistu: 12. heinäkuuta 2019  ”Take Me Back to London” Julkaistu: 9. elokuuta 2019
No.6 Collaborations Project on englantilaisen laulaja-lauluntekijän Ed Sheeranin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 12. heinäkuuta 2019.
Kappaleet

Beautiful People – 3.17 (feat. Khalid)
South of the Border – 3.24 (feat. Camila Cabello, Cardi B)
Cross Me – 3.26 (feat. Chance the Rapper)
Take Me Back to London3 – 09.00 (feat. Stormzy)
Best Part of Me – 4.03 (feat. Yebba)
I Don’t Care – 3.39 (feat. Justin Bieber)
Antisocial – 2.41 (feat. Travis Scott)
Remember the Name – 3.27 (feat. Eminem, 50 Cent)
Feels – 2.30 (feat. Young Thug, J Hus)
Put It All on Me – 3.17 (feat. Ella Mai)
Nothing on You – 3.20 (feat. Paulo Londra, Dave)
I Don’t Want Your Money – 3.24 (feat. H.E.R.)
1000 Nights – 3.32 (feat. Meek Mill, A Boogie wit da Hoodie)
Way to Break My Heart – 3.10 (feat. Skrillex)
Blow – 3.29 (feat. Chris Stapleton, Bruno Mars)
Dan Ewing

| Dan Ewing |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Daniel Ewing
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1985 (ikä 39)  Manly, Uusi Etelä-Wales
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2004–
Merkittävät roolit:  Dillion (Power Rangers: RPM)
Aiheesta muualla
IMDb 
Daniel "Dan" Ewing (s. 3. kesäkuuta 1985 Manly, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Dillionina, Mustana Rangerina televisiosarjassa Power Rangers: RPM.