stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vaarallinen suhde

| Vaarallinen suhde> Fatal Attraction |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Adrian Lyne
Käsikirjoittaja:  James Dearden
Tuottaja:  Stanley R. Jaffe   Sherry Lansing
Säveltäjä:  Maurice Jarre
Kuvaaja:  Howard Atherton
Leikkaaja:  Michael Kahn   Peter E. Berger
Tuotantosuunnittelija:  Mel Bourne
Pukusuunnittelija:  Ellen Mirojnick
Pääosat:  Michael Douglas   Glenn Close   Anne Archer
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  11. syyskuuta 1987
Kesto:  119 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  14 000 000 dollaria
Tuotto:  320 145 693 dollaria 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaarallinen suhde (Fatal Attraction) on yhdysvaltalainen Adrian Lynen ohjaama jännityselokuva vuodelta 1987. Sen pääosissa ovat Michael Douglas, Glenn Close ja Anne Archer. Elokuva oli ilmestymisvuonnaan suosittu, ja se olikin Yhdysvaltain toiseksi tuottoisin elokuva vuonna 1987. Vaarallinen suhde sai myös kuusi Oscar-ehdokkuutta, joihin kuuluivat muun muassa paras elokuva ja paras naispääosa (Close).
Elokuva kertoo aviomiehestä (Michael Douglas), joka pettää vaimoaan (Anne Archer) tuntemattoman naisen (Glenn Close) kanssa. Häiriintynyt nainen tulee pakkomielteiseksi miehestä, joka torjuu hänet yhden yön suhteen jälkeen.
Psykiatrit ja elokuvaekspertit ovat keskustelleet hahmo Alex Forresterin käytöstä ja hahmon oireita on käytetty elokuvaesimerkkinä rajatilapersoonallisuudesta. Elokuvassa ilmeneviä oireita on kuitenkin pidetty liioiteltuina.
Vaarallisen suhteen menestystä seurasi useita muita elokuvia, jotka olivat kauhu- ja jännityselokuvan välimaastossa. 1990-luvun valeslashereita ovat esimerkiksi Käsi, joka kehtoa keinuttaa, Cape Fear, Vihollinen vuoteessani, Basic Instinct – vaiston varassa ja Shallow Grave – Murhaleikki.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Vaarallisen suhteen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michael Douglas  | … |  Dan Gallagher   |
|  Glenn Close  | … |  Alex Forrest   |
|  Anne Archer  | … |  Beth Rogerson Gallagher   |
|  Ellen Hamilton Latzen  | … |  Ellen Gallagher   |
|  Stuart Pankin  | … |  Jimmy   |
|  Ellen Foley  | … |  Hildy   |
|  Fred Gwynne  | … |  Arthur   |
|  Meg Mundy  | … |  Joan Rogerson   |
|  Tom Brennan  | … |  Howard Rogerson   |
|  Lois Smith  | … |  Martha   |
Aiheesta muualla

Vaarallinen suhde Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vaarallinen suhde Elonet.
Juho Kyröläinen

Juho Kyröläinen on helsinkiläinen sarjayrittäjä.
Kyröläinen on perustanut useita startup-yrityksiä, joista yksi on Hubchat. Hän väitti keränneensä sille miljoonia euroja rahoitusta ja väitti sen työllistävän noin neljäkymmentä suomalaista asiantuntijaa. Hubchat kuitenkin kaatui, kun verottaja ja eläkeviranomainen ilmoittivat työntekijöille Kyröläisen laiminlyöneen työntekijöiden verojen ja eläkkäiden maksun, vaikka ne oli vähennetty palkoista täysimittaisena. Yrityksen työntekijät joutuivat hakemaan rahojaan palkkaturvan kautta, ja 300 000 euron verorästit jäivät veronmaksajien maksettaviksi.
Kyröläisen luotsaama Helpdor ajautui vuonna 2022 vaikeuksiin Kuluttajaviraston kanssa. Sadat asiakkaat ovat tehneet yrityksestä valituksia kilpailu- ja kuluttajavirastolle. Useissa valituksissa oli kyse siitä, että tilatusta palvelusta on pyydetty etukäteismaksu, mutta palvelu on jäänyt saamatta eikä maksua oltu palautettu asiakkaalle. Niinpä virasto varoitti asiakkaita Helpdorin epäluotettavuudesta helmikuussa 2022. Kilpailu- ja kuluttajavirasto on saanut asiasta yhteydenottoja vuodesta 2018 lähtien. Neuvottelut yrityksen ja kuluttaja-asiamiehen välillä johtivat siihen, että Helpdor lupasi tehdä korjauksia toimintaansa. Syyskuussa 2022 Kilpailu- ja kuluttajavirasto varoitti Helpdorista uudelleen, sillä tarvittavia korjauksia ei oltu tehty ja yrityksen toiminta jatkui epämääräisenä.
Helpdorin jälkeen yrittäjät perustivat uuden remontti-, siivous-, ym. palveluita tarjoavan sovelluksen nimeltä Hero24. Hero24:n liiketoimintaa on pidetty epäluotettavana ja se on herättänyt kritiikkiä. Tammikuussa 2024 Kilpailu- ja kuluttajavirasto varoitti Hero24:sta. Maaliskuussa 2024 Hero24 oli konkurssissa.
Juho Heikkala

| Juho Heikkala |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 2002 (ikä 22) Veteli, Suomi
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  polttolinja
Sisäpelirooli:  vaihtaja
Pituus:  167 cm
Seura:  Vimpelin Veto
Pelaajaura
Junioriseurat
–2021:  Veteli-Pesis
Ammattilaisjoukkueet
2020–:  Vimpelin Veto
Juho Heikkala (s. 24. toukokuuta 2002 Veteli) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Vimpelin Vetoa.
Ura

Heikkala on Veteli-Pesiksen kasvatti. Hän teki Superpesis-debyyttinsä 14. heinäkuuta 2020 kotona Kankaanpään Mailaa vastaan. Hän löi ottelussa yhden juoksun. Heikkala toi ensimmäisen juoksunsa Superpesiksessä 21. heinäkuuta 2020 vieraissa Siilinjärven Pesistä vastaan. Hän löi ensimmäisen kunnarinsa  7. elokuuta 2020 kotona SiiPeä vastaan.
Saavutukset

1 SM-kulta: 2022
1 SM-hopea: 2023
2 SM-pronssia: 2020, 2021
2 B-poikien Itä–Länsi-ottelua (2019, 2021)
Muuta

Heikkalan isoveli Olli on myös pesäpalloilija.
Huuma (vuoden 1981 elokuva)

| Huuma> Body Heat |
| --- | --- |
 DVD:n kansikuva.
Ohjaaja:  Lawrence Kasdan
Käsikirjoittaja:  Lawrence Kasdan
Tuottaja:  Fred T. Gallo
Säveltäjä:  John Barry
Kuvaaja:  Richard H. Kline
Leikkaaja:  Carol Littleton
Pääosat:  William Hurt Kathleen Turner Richard Crenna
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  The Ladd Company
Levittäjä:  Warner Bros.
Ensi-ilta:  1981
Kesto:  109 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Huuma (Body Heat) on Lawrence Kasdanin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1981. Elokuvassa lakimies Ned Racine rakastuu Matty Walker -nimiseen naiseen, joka on naimisissa. Ollakseen yhdessä, he suunnittelevat murhaavansa tämän aviomiehen. Suunnitelma vaikuttaa äkkiseltään täydelliseltä, mutta matkassa on mutkia.
Juoni

Ned elättää itsensä juristina ja menestyy vähintäänkin kohtalaisen hyvin. Hän tapaa Matty Walker -nimisen naisen, ja molemmat tuntevat siitä hetkestä lähtien jotain. Matty esittää aluksi vaikeasti tavoiteltavaa kuten naisen kuuluukin, mutta lopulta Nedin sitkeys palkitaan. Alun vaimea kiinnostus ja elokuvan nimen mukainen huuma leimahtavat liekkeihin Nedin heittäessä tuolin lasisen oven läpi päästäkseen suutelemaan oven takana olevaa rakastamaansa naista, ja tämäkään ei voi enää kiihkolleen mitään. Hidasteena matkan varrella on se, että Matty on naimisissa. Toisaalta hän kokee Nedin kanssa jotain mitä ei todellakaan saa mieheltään, toisaalta tämä kohtelee häntä törkeänpuoleisesti.
He alkavat suunnitella miehen murhaamista, ja vannovat tekevänsä sen yhdessä päämääränsä saavuttaakseen. Ainakin aluksi yhtenä epäilyttävänä asiana tuntuu olevan huono avioehto, tosin kaksikko päättää myöhemmin, ettei se niin haittaa. Ned rakentaa yhdessä kaverinsa (joka on joskus ollut hänen päämiehensä) aikapommin, jolla on tarkoitus räjäyttää Mattyn ja Edmundin (aviomies) venevaja, polttaa siellä lojuva ruumis, sekä näin toivon mukaan hävittää todisteita. Suunnitelman toteuttaminen alkaakin lupaavasti Nedin livahtaessa yöllä pariskunnan taloon heidän yrittäessään nukkua. Edmund hiipii alakertaan kuultuaan epäilyttäviä ääniä, ja häntä odottava Ned astuu esiin. Pienessä paininujakassa Ned kolauttaa kalikalla onnenrikkojaa pari kertaa, nukuttaen hänet ikuiseen uneen. Ruumiskin saadaan räjäytettyä suunnitelman mukaisesti bensalla kyllästetyllä aikapommilla, ja nuoripari huokaisee helpotuksesta.
Kaksi Nedin kollegaa alkaa kuitenkin haistamaan palaneen käryä, ja varoittavatkin tälle naisesta koituvan ongelmia. He myös tutkivat juttua omin päin. Avioehdon vastaisesti perunkirjoituksissa Matty periikin yllättäen kaiken, osan omaisuudesta Edmund olisi halunnut myös siskolleen, Heatherille. Mattyn kotiapulainen myös mutkistaa asioita, hänen löydettyään Nedin silmälasit talosta, jossa myös sattuu olemaan hänen sormenjälkensä. Matty erottaa hänet palveluksesta, mutta hän aavistaa kaksikon suhteen, sekä murhapolton ja alkuperäisen suunnitelman mukaan lasit saa takaisin rahaa vastaan. Maddy saa Nedin käymään venevajassa, jossa lasien vaihto piti toteutua, mutta Nedin odotellessa Mattyä tämän talon ulkopuolella totuus alkaa valjeta hänelle. Matty saapuu paikalle, ja tunnustaa käyttäneensä Nediä välikappaleena miehensä murhaamisessa, mutta suunnitelmansa vastaisesti rakastuikin tähän. Ned kehottaa häntä menemään vajaan etsimään silmälaseja. Hänen syöksyessään sitä kohti Ned alkaa aavistamaan jotain, ja lähtee tämän perään huutaen hänen nimeään, mutta liian myöhään. Vaja räjähtää. Ned päätyy kaltereiden taakse tekojensa takia, mutta Matty sen sijaan nähdään räjähdyksestä huolimatta rentoutumassa aurinkoisella rannalla.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   William Hurt   | … |   Ned Racine   |
|   Kathleen Turner   | … |   Matty Walker   |
|   Richard Crenna   | … |   Edmund Walker   |
|   Ted Danson   | … |   Peter Lowenstein   |
|   J.A. Preston   | … |   Oscar Grace   |
|   Mickey Rourke   | … |   Teddy Lewis   |
|   Kim Zimmer   | … |   Mary Ann Simpson   |
|   Carola McGuinness   | … |   Heather Kraft   |
Vastaanotto

The New York Timesin kriitikot valitsivat Huuman vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Fredrik Ekberg

Fredrik Edvard Ekberg (29. kesäkuuta 1825 Helsinki – 10. huhtikuuta 1891 Helsinki) oli suomalainen kondiittori ja leipurimestari, joka perusti Helsingissä sijaitsevan Ekbergin kahvilan. Hänen on sanottu luoneen Suomen ”kansallisen leivosperinteen”.
Elämäkerta

Ekberg oli pankkivirkamiesperheessä kasvatettu orpopoika, joka päätti ensin opiskella kellosepäksi. Vuonna 1843 hän vaihtoi kuitenkin leipurinopintoihin, ja valmistuttuaan kisälliksi vuonna 1847 hän toimi harjoittelijana Haminassa, Viipurissa, Pietarissa ja Riiassa. Ekberg pääsi leipurimestariksi tammikuussa 1852 ja perusti sen jälkeen ensimmäisen leipomonsa Helsingin Kruununhakaan Marian- ja Rauhankatujen kulmaan, mutta siirsi sen jo neljän vuoden kuluttua Aleksanterinkadulle Kiseleffin taloon. Vuonna 1862 leipomon kellarissa alkoi toimia hyvin suosituksi tullut kahvila, ja vuosina 1863–1864 sekä leipomo että kahvila siirtyivät Ekbergin rakennuttamaan uuteen taloon osoitteessa Aleksanterinkatu 52. Vuodesta 1873 Ekberg omisti Café Parisien -nimisen ranskalaisvaikutteisen kahvilan, joka tosin oli myöhemmin kannattamattomana suljettava. Lisäksi hän omisti vuodesta 1869 alkaen panimon sekä vuodesta 1874 viinikaupan ja tupakkakaupan. Hän esitteli tuotteitaan vuoden 1876 taide- ja teollisuusnäyttelyssä.
Ekbergin yritys uudisti pääkaupungin kahvilakulttuurin ja teki kahvilassa käymisestä suosittua varsinkin ylioppilaiden keskuudessa. Ekberg teki tunnetuksi kotimaisia leivoksia. Hänen konditoriansa alkoi 1850-luvulla myydä runebergintorttuja todennäköisesti ensimmäisenä Suomessa. Ekbergin kuoltua kahvila ja leipomo siirtyivät vuosina 1915–1917 uuteen taloon Bulevardille, jossa ne toimivat edelleen hänen jälkeläistensä omistuksessa. Aleksanterinkadulla sijainnut Ekbergin talo purettiin 1920-luvun alussa nykyisen Keskuskadun tieltä.
Lapin kultaryntäyksen aikana Ekberg osti vuonna 1879 urakoitsija Johan Tallgrenilta Ivalojoen rannalla Sotajoen suun tienoilla sijainneen kahden kilometrin pituisen valtauksen. Tallgren oli jo tyhjentänyt rantapenkat kullasta, mutta Ekbergin palkkaama työnjohtaja patosi kosken ja löysi sen pohjalta vielä viisi kiloa kultaa.
Ekberg oli kahdesti naimisissa ja sai kolme lasta. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaan vanhalle alueelle. Luonnonkivestä erikoisesti hiottuun hautakiveen on vuonna 1902 lisätty kuvanveistäjä Robert Stigellin toteuttama pronssinen muotokuvareliefi Ekbergistä.
Ekbergin talo (Aleksanterinkatu 52) Helsingissä vuonna 1912.
Radio Dei

| Radio Dei |
| --- | --- |
 25 vuotta toivoa
Perustettu:  3. marraskuuta 1997
Kuuluvuus: valtakunnallinen
Pääkaupunkiseutu (mm. Espoo, Helsinki, Vantaa): 89,0 (101,9) MHz
Haapavesi: 107,4 MHz
Hämeenlinna: 106,5 (103,6) MHz)
Joensuu: 107,4 MHz
Jyväskylä: 94,1 (93,4) MHz
Kajaani: 100,0 MHz
Kemi: 100,5 MHz
Kokkola: 91,8 MHz
Kouvola: 96,2 MHz
Kristiinankaupunki: 89,5 MHz
Kruunupyy: 105,9 (88,9) MHz)
Kuopio: 106,1 (103,3) MHz
Lahti: 106,4  (99,1) MHz
Lappeenranta: 96,0 MHz
Lohja: 107,2 MHz
Mikkeli: 87,8 (105) MHz
Oulu: 106,9 (94,1) MHz
Pori: 95,7 (94,4) MHz
Raahe: 95,2 MHz
Raasepori: 92,3 (93,4) MHz
Rovaniemi: 93,4 (93,4) MHz
Savonlinna: 91,3 MHz
Seinäjoki: 89,4 (102,7) MHz
Tampere: 98,8 MHz
Turku: 107,3 (99,4) MHz
Vaasa: 98,8 (102,7) MHz
Ohjelmat ja juontajat
Herätys!: Matias Villberg & Satu Panula (Matias Villberg ma-ke & pe 7.15–10.00 & Satu Panula to 7.15–10.00)
Aalloilla: Anu Lehtipuu (ma-pe 14.15–18)
Kuuntelijan toivelista:  
Ex-Criminals: Lauri Johansson & Ali Niemelä (ti 22–23.30)
Mediatiedot
Omistaja:  Kristillinen Media Oy
Peittoalue:  Vuonna 2 019 yli 4 miljoonaa asukasta
www.radiodei.fi/
Internet-lähetys
Radio Dein aiempi logo
Radio Dei on vuonna 1997 toimintansa aloittanut suomalainen valtakunnallinen kaupallinen kristillinen radiokanava. Kanavan omistaa Kristillinen Media Oy ja sen päätoimittajana toimii Kirsi Rostamo ja ohjelmajohtajana Kai Kortelainen. Sen kuuluvuusalueella asuu yli 4 miljoonaa suomalaista. Viikoittaisia kuuntelijoita Radio Deillä on 130 000–160 000, yhteensä säännöllisiä ja satunnaisia kuuntelijoita on yli 733 000. Radio Dei oli vuonna 2019 Suomen tunnetuin kristillinen media ja sen tuntee 50,1 % 18 vuotta täyttäneistä suomalaisista. Tunnettuus korostui erityisesti 35–49-vuotiaiden (59 %), 50–64-vuotiaiden (59 %) ja akateemisesti koulutettujen keskuudessa (68 %). Radio Dein pääkohderyhmä on 25–55-vuotias aikuisväestö. Radio Dei on ainoa valtakunnallinen radioasema Suomessa jonka kuuntelijoista lähes puolet on perheellisiä.
Vuonna 2021 Kai Kortelainen johti Radio Deissä kehityshanketta, jonka tuloksena kanava julkaisi 10. tammikuuta 2022 Dei Plus -striimauspalvelun.
Radio Dein toimintaa tukee Kristityt Yhdessä ry. Kanavalla on yli 80 ohjelmayhteistyökumppania eri kirkkokunnista, seurakunnista ja järjestöistä.
Ohjelmaprofiili

Radio Dei soittaa musiikkia kaikenikäisille kristityille lähinnä hengellistä musiikkia (muun muassa gospelia, ylistysmusiikkia, virsiä). Päiväsaikaan kuullaan juonnettua lähetysvirtaa, keskusteluohjelmia, musiikkia sekä makasiinityyppistä lähetystä juontajan seurassa. Kanava lähettää STT:n uutiset tasatunnein. Iltaisin ja viikonloppuisin uidaan "pintaa syvemmälle" kristillisten seurakuntien ja järjestöjen ohjelmien parissa.
Vuoden 2009 ja 2010 adventtina ja jouluna toimi erillinen joulumusiikin nettiradio Jouludei-nimellä.
Historia

Radio Dein perusti Kirsi Rostamo, ja se aloitti toimintansa 3. marraskuuta 1997 Helsingissä. Latinankielinen nimi tarkoittaa ”Jumalan säteilyä”. Alussa Rostamon apuvoimina oli neljä yhteistyöpartneria ja yksi työntekijä. Aloitusvuonnaan asema tuotti 500 000 markan tappiot ja Rostamo itse työskenteli palkatta satsaten omaisuutensa asemaan. Asema pääsi tappiottomaksi neljän toimintavuoden jälkeen.
Kirsi Rostamo sai kirkon tiedonvälityspalkinnon 2000 ja Golden Gospel -palkinnon 2008.
Vuonna 2004 aseman kuuluvuusalue ulottuikin pääkaupunkiseudulta napapiirille saakka ja sen kuuluvuusalueella asui 3,2 miljoonaa ihmistä. Taloustutkimuksen mukaan pääkaupunkiseudulla noin 46 % asukkaista kuunteli asemaa ainakin satunnaisesti ja pohjoista kohden mennessä satunnaisten kuuntelijoiden määrä kasvoi, tavoittaen viikoittain 190 000 suomalaista. Vuonna 2005 kuuluvuusalueen peitto oli noin neljä miljoonaa ihmistä. Vuonna 2006 asema kuului jo neljällätoista paikkakunnalla ja sillä arvioitiin olevan päivittäin noin 75 000 kuuntelijaa sekä yli 12 työntekijää.. Radio Dei sai uuden toimiluvan vuosille 2012–2019. Vuonna 2014 kanavalla oli 200 000 viikoittaista kuuntelijaa, 19 työntekijää ja 20 taajuutta.
Radio Deille myönnettiin toimilupalaajennus 5. marraskuuta 2015 alkaen Kajaanin seudulle ja Vaasaan.
Aiheesta muualla

Radio Dein kotisivut
Suomalaiset radioasemat
| --- | --- |
Yle:  Yle Radio 1  YleX  Yle Radio Suomi  Yle Vega  Yle X3M 
Bauer Media Group:  Basso  Iskelmä  Radio 957  Radio City  Radio Classic  Radio Mega Oulu  Radio Nova  Radio Pooki  SuomiRock  SuomiRäp  Auran Aallot  Radio Pori  Kasari  Ysäri  Top51  KISS 
Nelonen Media:  Aito Iskelmä  Easy Hits  Groove FM  Helmiradio  HitMix  Kantriradio  Loop  Radio Rock  Radio Suomipop 
NRJ Finland:  NRJ  Radio Nostalgia 
Keskisuomalainen:  Radio Keskisuomalainen  Radio Voima  Savon Aallot 
Muut:  Classic Hits  FUN Tampere  Järviradio  Kuhan.fm  Radio Dei  Radio Helsinki  Radio Inari  Radio Kaleva  Radio Moreeni  Radio Ramona  Radio Rex  Radio Sandels  Radio SUN  Radio Vaasa  Rattoradio  Sea FM Radio  Suviseuraradio  Tampereen Kiakkoradio 
Lakkautetut asemat:  Aito Hitti (2016–2019)  Aito Kajaus (1989–2019)  Box (2018–2020)  Business FM (2016–2019)  I LUV 2K (2018–2020)  Metro Helsinki (2005–2017)  Me Naiset Radio (2021–2023)  Oi FM (2007–2015)  Pispalan Radio (2015–2021)  Päijänneradio (1989–2001)  Radio 88,2 (1989–2020)  Radio 967 (2007–2011)  Radio Aalto (2007–2020)  Radio Alex  Radio Kaakko (2020–2023)  Radio KLF (2005–2015)  Radio Lakeus (1985–1989)  Radio Manta (1989–2011)  Radio Majakka (1999–2008)  Radio Melodia (2008–2016)  Radio Mikkeli (2013–2020)  Radio Rapu (2014–2016)  Radio Seinäjoki  Radio Sputnik (1999–2019)  Radio Ykkönen  Rogmo FM (2000–2009)  RÄP (3/2020–9/2020)  Simpsiö 96,9  Spin FM (2009–2020)  Spirit FM (2015–2018)  The Voice (2007–2016)  Zoom FM (2008–2011)  Yle Puhe (1998–2024)
Morten Gamst Pedersen

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Morten Gamst Pedersen
Syntymäaika: 8. syyskuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Vesisaari, Norja
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 183 cm
Junioriseurat
1997 1998 1999: Norild Polarstjernen Norild
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000–2004 2004–2013 2013– | Tromsø IL Blackburn Rovers Karabükspor | 85 (41) 288 (35) 5 (0) |
Maajoukkue
| 1999 2000 2001–2004 2004–2014 | Norja U18 Norja U19 Norja U21 Norja | 4 (3) 2 (0) 18 (10) 83 (17) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. toukokuuta 2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. elokuuta 2018.
Morten Gamst Pedersen (s. 8. syyskuuta 1981 Vesisaari) on norjansaamelainen jalkapalloilija, joka on kotimaansa seurojen lisäksi edustanut englantilaisseura Blackburn Roversia ja Turkin Superliigan Karabüksporia. Hän pelaa keskikenttäpelaajana ja pystyy pelaamaan lähes jokaista keskikentän pelipaikkaa.
Seuraura

Pedersenin ollessa 15-vuotias hänen isänsä, jalkapallovalmentaja Ernst Pedersen, kehotti poikaansa harjoittamaan vasenta jalkaansa luonnollisen oikean sijaan, koska ammattilaisjalkapalloilussa vasemmalla puolella on vähemmän kilpailua. Pedersenin läpimurto tapahtui vuonna 2004, kun hän teki Norjan pääsarjassa seitsemän maalia Tromsø IL:n riveissä.
Seuraura > Blackburn Rovers (2004–2013)

Blackburn Rovers osti norjalaisen 1,5 miljoonalla punnalla. Häntä tavoittelivat myös Manchester United, Aston Villa, Newcastele United ja Tottenham Hotspur. Blackburn hankki Pedersenin täyttämään joukkueen keskikenttää, kun aiempi luottomies Damien Duff oli siirtynyt Chelseaan. Ensimmäisen pelinsä Valioliigassa hän pelasi 28. elokuuta 2004 Manchester Unitedia vastaan 1–1-tasapeliin päättyneessä ottelussa.
Pedersen onnistui ottamaan vakiopaikan avauksesta kuitenkin vasta Graeme Sounessin lähdön jälkeen, kun manageriksi tuli Mark Hughes. Hän aloitti kauden 2005–2006 tekemällä ensin maalin Cardiff Cityä vastaan ja tämän jälkeen maalin myös seuraavissa kolmessa ottelussa. Hän teki kauden aikana kaikkiaan kahdeksan maalia ja oli joukkueensa paras maalintekijä.
Kesäkuussa 2006 Pedersen sai Valioliigalta luvan vaihtaa paitansa selässä olevan nimen Pedersenistä Gamstiksi, äitinsä sukunimeksi. Gamst Pedersen kärsi kaudella paljon loukkaantumisista, mutta vuodenvaihteessa 2007 hän todisti kuuluvansa Valioliigan parhaimpiin laitureihin.
Seuraura > Karabükspor

Elokuussa 2013 Gamst Pedersen siirtyi Blackburnista Turkin Superliigan Karabüksporiin ilmaisella siirrolla, pelattuaan edellisen kauden ajan Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Mestaruussarjassa.
Maajoukkueura

Pedersen pelasi Norjan maajoukkueessa 83 ottelua ja teki 17 maalia vuosina 2004–2014.
Jean de Florette

| Jean de Florette |
| --- | --- |
 Elokuvan dvd-julkaisu on nimeltään Katkeruuden lähde.
Ohjaaja:  Claude Berri
Käsikirjoittaja:  Claude Berri Gérard Brach
Perustuu:  Marcel Pagnolin romaaniin L’Eau des collines (1962)
Tuottaja:  Alain Poiré
Säveltäjä:  Jean-Claude Petit Giuseppe Verdi
Kuvaaja:  Bruno Nuytten
Leikkaaja:  Hervé de Luze
Tuotantosuunnittelija:  Bernard Vézat
Pukusuunnittelija:  Sylvie Gautrelet
Pääosat:  Gérard Depardieu Daniel Auteuil Yves Montand
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska Italia Sveitsi
Tuotantoyhtiö:  Renn Productions
Levittäjä:  Pathé Distribution Netflix
Ensi-ilta:  1986 (Suomessa 1988)
Kesto:  120 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Seuraaja:  'Rakkauden lähde'
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jean de Florette ​(dvd-julkaisuna Katkeruuden lähde) on ranskalainen historiallinen draama vuodelta 1986. Claude Berrin ohjaama elokuva pohjautuu Marcel Pagnolin romaaniin, kuten myös sen jatko-osa Rakkauden lähde (Manon des sources). Tarinan tapahtumat sijoittuvat Provencen maaseudulle, jossa kaksi maanviljelijää juonittelee karkottaakseen uuden viljelijätulokkaan pois perimästään lähitalosta.
Elokuvan pääosia esittävät Gérard Depardieu, Yves Montand ja Daniel Auteuil. Elokuva jatko-osineen kuvattiin seitsemän kuukauden aikana, mikä oli Ranskan siihen asti kallein elokuvatuotanto.
Elokuva ja sen jatko-osa Rakkauden lähde esitettiin Suomen ykköskanavalla MTV:n ohjelmistossa yhtenä neliosaisena televisiosarjana vuodenvaihteessa 1991–1992 nimellä Jean de Florette. Elokuvien pituudesta oli kuitenkin leikattu pois noin viidesosa.