stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tonmi Lillman
Elämä ja ura > Lordi

Hard rock ja heavy metal -yhtye Lordin rumpalina Lillman käytti taiteilijanimeä Otus. Lillman liittyi Lordiin syksyllä 2010, juuri ennen yhtyeen Euroopan kiertueen alkua. Lillman vastasi Lordin vuonna 2012 julkaiseman Scarchives Vol. 1 -kokoelma-albumin DVD-osion editoinnista. Tonmi Lillman kuoli kotonaan sairauskohtaukseen 13. helmikuuta 2012. Hän ei ehtinyt soittaa lainkaan yhtyeen studioalbumeilla ennen kuolemaansa. Lordin alkuvuodesta 2013 julkaiseman To Beast or Not to Beast -albumin päätösraita sisältää Lillmanin soittaman ja äänittämän rumpusoolon yhtyeen Pariisin keikalta vuodelta 2010.
Studiotyöskentely

Lillman toimi studiomuusikkona useiden artistien ja yhtyeiden, esim. Reflexion ja Twilight Ophera, levyillä sekä Guitar Heroes -albumilla. Sittemmin Lillman keskittyi musiikin tuottamiseen ja studiotyöskentelyyn tuottajana, äänittäjänä ja miksaajana. Hän työskenteli muun muassa yhtyeiden Beherit, Bloodride, Chainhill, D-Creation, Exsecratus, Fierce, Fear Of Domination, Heorot, In Silentio Noctis, Laava, Lie in Ruins, Madison Roam, MyGrain, Raivopäät, Roo, Rujo, Rytmihäiriö, Saattue, Serene Decay, Served Dead, tЯauma, Vapaat Kädet ja V For Violence kanssa.
Tekniikka

Tonmi Lillman käytti Pearlin rumpuja ja Sabianin symbaaleja sekä Pro-Markin rumpukapuloita ja solmi endorsement-sopimuksen kyseisten yhtiöiden kanssa. Lillman oli tunnettu näyttävistä ja erikoisista rumpusetin asetteluistaan ja oli vannoutunut kahden bassorummun käyttäjä. Hän oli soittotyyliltään rockrumpali, ja tyylin mukaisesti nopeuden edelle menivät groove ja tanakka komppaaminen yhdistettynä innovatiivisiin filleihin. Lillmanin esikuvia olivat Teijo ”Twist Twist” Erkinharju, Mikkey Dee, Deen Castronovo ja suurimpana vaikuttajana Dave Weckl.
Grafiikka ja musiikkivideot

Musiikin ohella Tonmi Lillman teki grafiikkaa erityisalanaan 3D-mallinnus. Hän myös editoi ja leikkasi musiikkivideoita, kuten Ajattaran  ”...Putoan” ja ”Ikuisen Aamun Sara”, Mind Of Dollin  ”Marks On My Face”, Kylähullujen ”Kieli hanurissa” ja Vanguardin ”Whisper”.
Lillman suunnitteli levynkansia muun muassa To/Die/Forille, Sinergylle, Kylähulluille, Hateframelle, D-Creationille, Dance Nationille sekä useille muille artisteille ja yhtyeille. Hän editoi eri yrityksille videopresentaatioita ja mainoksia, teki video- ja postproduktiota muun muassa Crumblandin promo-DVD:lle, teki Lordin Euroopan-kiertueen taustascreenanimaatiot ja suunnitteli tuotepakkausten ulkoasuja. Lillman myös suunnitteli ja toteutti kotisivuja, bannereita ja muuta nettigrafiikkaa sekä animointia useille pelisivustoille.
Jussi Rautaniemi

Jussi Rautaniemi (s. 1984) on suomalainen elokuvaleikkaaja. Hän saanut Jussi-palkinnon parhaasta leikkauksesta elokuvista Hymyilevä mies (2016), Aalto (2020) ja Hytti nro 6 (2021). Lisäksi hän on ollut ehdokkaana kahdesti, elokuvilla Korso (2014) ja  Juice (2018). Vuonna 2024 hän voitti Viron EFTA-palkinnon parhaasta leikkaamisesta Rainer Sarnetin Elokuvasta The Invisble Fight. Uransa alussa hän leikkasi Jani Volasen kulttisarjan Ihmebantun, ja yhteistyö jatkui sarjoissa M/S Romantic ja Munkkivuori.
Cannesin elokuvajuhlilla Rautaniemen leikkaamista töistä on palkittu Taulukauppiaat Cinefondation-sarjassa vuonna 2010 (pääpalkinto), Hymyilevä mies Un Certain Regard -sarjassa vuonna 2016 (pääpalkinto), pääkilpasarjassa Teppo Airaksisen lyhytelokuva Katto vuonna 2017 ja  Juho Kuosmasen ohjaama Hytti nro 6 pääkilpasarjassa Gran Prix-palkinnolla vuonna  2021. La Semaine de la Critique -sarjassa on lisäksi esitetty Mikko Myllylahden lyhytelokuva Tiikeri vuonna 2018 ja Metsurin tarina sai siellä ensi-iltansa vuonna 2022.
Tuotantoyhtiö Bufo sai Suomen Elokuvasäätiön rahoituksen Jussin käsikirjoittamaan ja ohjaamaan lyhytelokuvaan Strive keväällä 2024. Rautaniemi on työskennellyt muun muassa Juho Kuosmasen, Teppo Airaksisen, Pekka Lehdon ja Virpi Suutarin elokuvissa. Lisäksi hän on leikannut vuosina 2011–2019 yli sadan elokuvan ja televisiosarjan trailerit ja vuonna 2024 hän ohjasi ensimmäisen ammattimaisen lyhytelokuvansa nimeltä Strive, joka on tulossa vuonna 2025.
Pavel Mareš

Pavel Mareš (s. 18. tammikuuta 1976 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija. Kotimaansa seurojen lisäksi hän pelasi vuosina 2003–2006 vasempana laitapuolustajana Venäjän pääsarjassa Pietarin Zenitin joukkueessa. Hän kuului myös Tšekin maajoukkueen miehistöön. Hän on 185 senttimetriä pitkä ja painaa 77 kilogrammaa.
Ennen siirtymistään Venäjälle Mareš pelasi ammattilaisena vuosina 1999–2001 Bohemians Prahassa (58 ottelua ja 3 maalia) ja 2002 Sparta Prahassa (20 ottelua ja 3 maalia).
Mareš pelasi Tšekin maajoukkueessa EM-kisoissa 2004 ja MM-kisoissa 2006 mutta pääsi kentälle vain EM-kisojen viimeisessä alkulohko-ottelussa Saksaa vastaan Tšekin varmistettua lohkovoittonsa jo kahdessa ensimmäisessä ottelussaan. Tavallisesti hänen pelipaikallaan maajoukkueessa pelasi Marek Jankulovski.
Aiheesta muualla

Profiili Zenitin sivuilla
Sporting Heroes
Tšekin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2004
1 Čech |
2 Grygera |
3 Mareš |
4 Galásek |
5 Bolf |
6 Jankulovski |
7 Šmicer |
8 Poborský |
9 Koller |
10 Rosický |
11 Nedvěd |
12 Lokvenc |
13 Jiránek |
14 Vachoušek |
15 Baroš |
16 Blažek |
17 Hübschman |
18 Heinz |
19 Týce |
20 Plašil |
21 Ujfaluši |
22 Rozehnal |
23 Kinský |
Valmentaja Brückner
Tšekin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Čech |
2 Grygera |
3 Mareš |
4 Galásek |
5 Kováč |
6 Jankulovski |
7 Sionko |
8 Poborský |
9 Koller |
10 Rosický |
11 Nedvěd |
12 Lokvenc |
13 Jiránek |
14 Jarolím |
15 Baroš |
16 Blažek |
17 Štajner |
18 Heinz |
19 Polák |
20 Plašil |
21 Ujfaluši |
22 Rozehnal |
23 Kinský |
Valmentaja Brückner
Isotjärvet

Isotjärvet ja St. Lawrencen valuma-alue.
Isotjärvet eli Pohjois-Amerikan Isotjärvet tai Suuret järvet (engl. Great Lakes) on viiden suuren järven – Yläjärven, Huronjärven, Michiganjärven, Eriejärven ja Ontariojärven – muodostama järviryhmä Pohjois-Amerikan itäosassa Kanadan ja Yhdysvaltain rajalla. Valtionraja jakaa kaikki järvet paitsi Michiganjärven, joka on kokonaisuudessaan Yhdysvalloissa. Isotjärvet muodostavat maailman suurimman sulan makean veden keskittymän.
Historia

Isotjärvet syntyivät noin 10 000 vuotta sitten viimeisen jääkauden päätyttyä. Järvet muodostuivat matalien jokilaaksojen laajenemiin, jotka täyttyivät jäätiköiden sulamisvesillä. Aluksi järvet olivat paljon nykyisiä suurempia, ja muinaisrantaa löytyy nykyisin sisämaasta satoja metrejä järvien nykyistä pinnankorkeutta ylempää. Maankohoaminen on pienentänyt järviä ja siirtänyt niiden laskujoen järvien itäpuolelle. Huronjärven ja Michganjärven välissä sijaitsevan Mackinac Islandin itäpuolella on järven pohjassa 30 m korkea kalkkikivinen kynnys Mackinac Falls, jonka on ajateltu muodostaneen osana muinaista jokea noin 10 000 vuotta sitten vesiputouksen Michiganista Huroniin.
Kun eurooppalaiset saapuivat Isoillejärville, intiaanit harrastivat alueella pienimuotoista metsästystä ja maataloutta, ja järvien ekosysteemi oli suhteellisen vakaa. Siirtolaisten harjoittama laajamittainen metsätalous, maatalous ja kalastus ovat muuttaneet järvien ekologiaa huomattavasti. Myös kaupungistuminen on heikentänyt vesien laatua. Järviä alettiin suojella vuonna 1972 solmitulla sopimuksella, ja sen jälkeen järvien saastuttamista on vähennetty. Tämän ansiosta järvien happitasot ovat palautuneet, levälautat kadonneet, jätteiden ja öljyn määrä vähentynyt, ja monet rannat ovat avautuneet uudelleen.
Maantiede > Sijainti

Isotjärvet sijaitsevat Kanadan osalta Ontarion provinssissa ja Yhdysvalloissa Minnesotan, Wisconsinin, Michiganin, Illinoisin, Indianan, Ohion, Pennsylvanian ja New Yorkin osavaltioissa. Kanadan ja Yhdysvaltojen raja kulkee neljän järven keskellä, ja ainoastaan Michiganjärvi jää kokonaan Yhdysvaltojen puolelle. Myös järvien laskujoki Saint Lawrence on osan juoksustaan valtioiden rajajoki.
Maantiede > Numerotiedot

Järviketju on länsi-itäsuunnassa yli 1 200 kilometriä pitkä, järvet kattavat yhteensä 244 000 neliökilometrin alan, ja niissä on noin 23 000 kuutiokilometriä vettä eli noin 18 prosenttia maapallon makeasta pintavedestä. Rantaviivaa järvillä on yhteensä noin 17 000 kilometriä.
Neljä ylintä järveä ovat vedenpinnaltaan jokseenkin samassa tasossa, lännestä itään 183–173 metriä. Ne purkautuvat Niagaran putousten kautta Ontariojärveen, jonka pinta on 73 metrin tasalla. Ontariojärvi laskee Saint Lawrence -joen kautta Atlantin Saint Lawrencen lahteen.
Maantiede > Järvien ominaispiirteet

Yläjärvi on Isoistajärvistä ylivoimaisesti suurin niin pinta-alaltaan kuin tilavuudeltaankin. Kaikkien muiden neljän järven vedet mahtuisivat siihen. Suuren vesimääränsä johdosta Yläjärven viipymä on peräti 191 vuotta. Yläjärvi sijaitsee muita järviä pohjoisempana, joten sen vesi on kylmempää kuin muiden järvien vesi, ja sen rannoilla on vähemmän maataloutta.
Huronjärvi on järvistä kolmanneksi tilavin. Sen matalat hiekkaisat rannat ovat suosittuja mökkirantoja.
Michiganjärvi on järvistä toiseksi suurin ja ainoa, joka on kokonaan Yhdysvaltojen puolella. Järven eteläosan rannat ovat tiheään asutetut, ja siellä sijaitsevat muun muassa Chicagon ja Milwaukeen suurkaupungit.
Eriejärvi on viidestä järvestä pienin tilavuudeltaan, koska se on niistä matalin. Järven rannoilla on runsaasti maataloutta ja asutusta. Mataluutensa vuoksi järvi lämpenee keväällä nopeasti ja jäätyy usein talvisin. Sen viipymä on vain 2,6 vuotta.
Ontariojärvi on järvistä pienin pinta-alaltaan, mutta tilavuudeltaan Eriejärveä suurempi. Sen Kanadan-puoleisella rannalla sijaitsee muun muassa Toronton kaupunki. Yhdysvaltain puolella asutusta ei ole yhtä paljon.
| Järvi | Yläjärvi | Huron | Michigan | Erie | Ontario |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vedenpinnan taso merenpinnasta (m) | 183 | 176 | 176 | 173 | 74 |
| Pinta-ala (km²) | 82 100 | 59 600 | 57 800 | 25 700 | 18 960 |
| Tilavuus (km³) | 12 100 | 3 540 | 4 920 | 484 | 1 640 |
| Keskisyvyys (m) | 147 | 59 | 85 | 19 | 86 |
| Suurin syvyys (m) | 406 | 229 | 282 | 64 | 244 |
| Viipymä (v) | 191 | 22 | 99 | 2,6 | 6 |
Maantiede > Yhdysjoet ja salmet

St. Marys River yhdistää Yläjärven ja Huronjärven.
Mackinacinsalmi erottaa samassa tasossa olevia Huron- ja Michiganjärveä.
St. Clair River yhdistää Huronjärven Lake St. Clair -järveen. Detroit River yhdistää Saint Clair- ja Eriejärvet.
Niagarajoki, jossa sijaitsevat Niagaran putoukset, yhdistää Erie- ja Ontariojärvet.
Saint Lawrence -joki yhdistää Ontariojärven Atlanttiin.
Maantiede > Kanavat

Saint Lawrencen vesitie on vuosina 1954–1959 rakennettu suluista, kanavista ja vesiväylistä muodostuva vesireitti, joka yhdistää Isotjärvet ja Saint Lawrence -joen Atlantin valtamereen.
Soo Locks on sulkujen sarja, joka yhdistää Yläjärven ja Huronjärven ja ohittaa St. Marys Riverin kosket.
Wellandin kanava yhdistää Eriejärven ja Ontariojärven ja ohittaa Niagaran putoukset.
Muita väyliä:
Ohion ja Erien kanava yhdistää Ohiojoen Eriejärveen.
Erien kanava yhdistää Hudsonjoen Eriejärveen.
Maantiede > Muut liikenneyhteydet

Michiganjärven ja Huronin välisen kahdeksan kilometriä leveän Mackinacinsalmen yli kulkee jänneväliltään 1 158 metriä pitkä, vuonna 1957 valmistunut silta, Mackinac Bridge.
Maantiede > Saaret

Isoissajärvissä on yli 35 000 saarta. Monet niistä ovat pieniä ja asumattomia. Suurin saari on Manitoulin Island Huronjärvessä. Sen pinta-ala on 2 766 neliökilometriä, ja se on maailman suurin järvessä sijaitseva saari.
Maantiede > Asutus

Isojenjärvien rannoilla on useita miljoonakaupunkeja, ja 25 prosenttia Kanadan ja 7 prosenttia Yhdysvaltain maataloustuotannosta sijaitsee niiden valuma-alueella. Lisäksi koska järvien ulosvirtaus on vain alle yksi prosentti vuodessa, järvet ovat alttiita saastumiselle.
Ilmasto

Isotjärvet ovat niin isoja, että ne vaikuttavat merkittävästi koko alueen ilmastoon. Kesäisin vesi imee lämpöä ja viilentää aluetta, ja syksyllä järvet luovuttavat lämpöä viivyttäen talven alkua. Talvella kylmä ilma lännestä imee kosteutta järvistä, ja saavuttaessaan maanpinnan järvien itäpuolella kosteus jäähtyy nopeasti ja sataa lumena maahan.
Eläimistö

Isoissajärvissä eli ennen ihmisen saapumista arviolta 180 kotoperäistä kalalajia. Rantojen lähellä eläviä tai eläneitä lajeja ovat muun muassa pikkubassi, isobassi, hauki, jättihauki ja pilkkupiikkimonni. Järvenselkien lajeja ovat esimerkiksi amerikanmuikku, sillisiika, valkosilmäkuha, hietakuha, Aplodinotus grunniens -rummuttaja, harmaanieriä ja valkobassi. Koska järvet ovat erilaisia, eri järvissä on elänyt eri kalalajeja. Ylikalastus, elinympäristöjen katoaminen ja vieraslajit ovat johtaneet monen lajin katoamiseen. Myös patoaminen, kanavat ja saasteet ovat pienentäneet kalakantoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isotjärvet Wikimedia Commonsissa
Pohjois-Amerikan Isotjärvet
Eriejärvi
Huronjärvi
Michiganjärvi
Ontariojärvi
Yläjärvi
Järviketjun profiili.
Järvien syvyyskartat.
Niagaran putoukset ovat Eriejärven ja Ontariojärven välissä.
Manitoulin Island on Isojenjärvien suurin saari.
Alankomaiden vaakuna

Suuri Alankomaiden vaakuna
Alankomaiden vaakuna on Alankomaissa käytetty kansallinen tunnus, joka sai nykyisen muotonsa vuonna 1907. Se koostuu kahdesta leijonasta, jotka kannattelevat kilpeä, joka on sininen kultaisilla neilikumioilla. Myös kilvessä on leijona, ja kilven päällä on kuninkaan kruunu. Kilven alla olevassa nauhassa on valtion virallinen tunnuslause: "Minä tulen ylläpitämään (ransk. Je Maintiendrai)".
Vaakunan historian voidaan katsoa ulottuneen vuoteen 1815, jolloin Alankomaiden Vilhelm I:stä tuli kuningas Wienin kongressin jälkeen.
Oulun kansainvälinen koulu

| Oulun kansainvälinen koulu |
| --- | --- |

Sijainti:  Myllytulli, Oulu
Koordinaatit:  65°01′00.5″N, 025°28′52″E
Tyyppi:  kansainvälinen koulu
Perustettu:  2001
Rehtori:  Jenni Alaniemi
Luokat:  1–9
Verkkosivut
Oulun kansainvälinen koulu (Oulu International School, OIS) on Oulun kaupungin omistama oppilaitos, jonka tehtävänä on tarjota peruskoulutasoista koulutusta (luokat 1–9) Oulun alueen kansainväliselle yhteisölle. Koulu aloitti toimintansa vuonna 2001 Myllytullissa, ja aloitti itsenäisen toiminnan omassa koulurakennuksessaan elokuussa 2002. Koulurakennuksena toimii entinen Oulun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan laitos, joka on valmistunut vuonna 1961, ja jonka on suunnitellut arkkitehtitoimisto Blomstedt-Lampén. Rakennus on peruskorjattu vuosina 2005–2006. Peruskorjauksen yhteydessä rakennuksen sisäpihalle on rakennettu lisäsiipi, joka on Leinonpuiston koulun käytössä. Myös Oulun Lyseon Lukion IB Diploma Programme -tutkintoa suorittavat opiskelijat käyttävät koulun tiloja.
Koulun opetusohjelmina ovat International Baccalaureate -järjestön Primary Years Programme (alaluokilla) ja Middle Years Programme (yläluokilla).
Aiheesta muualla

Oulun kansainvälisen koulun kotisivut
Vammaisratsastus

Ratsastusterapiaa
Vammaisratsastus (paralympialajina pararatsastus) on ratsastusta, jossa ratsastaja oppii ratsastamaan vamman haitan asettemien rajoitusten puitteissa ja ne huomioiden.
Erityisryhmien ratsastuksella tarkoitetaan sellaisten henkilöiden liikuntaa, joilla on jonkin vamman, sairauden tai muun toimintakyvyn heikentymisen tai sosiaalisen tilanteen vuoksi vaikea osallistua yleisesti tarjolla oleville ratsastustunneille.
Vammaisratsastaja voi halutessaan kilpailla ja päästä hyvinkin pitkälle. Kilpaileminen aloitetaan omassa seurassa ja omalla tallilla, ja tavallisen käytännön mukaan edetään aluekilpailuihin ja kansallisiin kilpailuihin. Yleisten kilpailujen lisäksi on joitakin kehitysvammaisten omia kilpailuja. Suomessa vammaisratsastajat kilpailevat kouluratsastuksessa ja Euroopassa myös valjakkoajossa. Laji (kouluratsastus yksilö- ja joukkuelajina) on kuulunut paralympialaisten ohjelmistoon vuodesta 1996. Vuonna 2000 Marita Tevali voitti pararatsastuksessa pronssimitalin Sydneyn paralympialaisissa, vuonna 2012 Katja Karjalainen puolestaan hopeamitalin Lontoon paralympialaisissa; Karjalainen voitti myös vuonna 2010 pronssia maailmanmestaruuskilpailuissa Kentuckyssa.
Erityisryhmille sopivia ratsastuksen muotoja ovat kouluratsastus, matkaratsastus, lännenratsastus, vikellys, esteratsastus ja valjakkoajo. Esteratsastus on kuitenkin vaikeaa esimerkiksi näkövammaisille tai henkilöille, joilla on ongelmia vartalon hallinnassa.
Vammaisratsastuksessa käytetään avustajia tarpeen mukaan. Vammaisratsastaja voi saada Kelalta korvausta, mikäli ratsastusta käytetään terapiamuotona. Suomessa useimmat tallit järjestävät vammaisratsastusta.
Vammaisratsastuksen harrastajamäärä on kasvamaan päin. Suomen Ratsastajainliiton mukaan Suomessa on noin 3 000 vammaisratsastajaa.
Aiheesta muualla

Vammaisratsastus Suomen Ratsastajainliitto
Ratsastus (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Vammaisurheilu ja -liikunta VAU
Ratsastus (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Paralympialiitto
Filipe de Magalhães

Filipe de Magalhães (n. 1571, Azeitão – 1652, Lissabon) oli portugalilainen säveltäjä. Hän toimi Évoran tuomiokirkon mestre de capelana vuodesta 1594 kuolemaansa saakka.
Magalhães sävelsi muun muassa polyfonista vokaalimusiikkia.
Saksan vaakuna

Saksan vaakuna
Saksan vaakuna sisältää kultaisella kentällä mustan punavaruksisen kotkan. Vaakunaa kutsutaan Saksassa usein nimellä Bundesadler (”liittokotka”). Kotkan ulkonäko vaihtelee sen mukaan, minkä valtion viraston tunnuksissa sitä käytetään.
Kotka oli aluksi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan symboli, mutta koska valtakuntaa alettiin vuosisatojen kuluessa pitää samana kuin Saksa, alettiin kotkaa pitää myös Saksan symbolina. Nykyinen vaakuna otettiin symboliensa osalta käyttöön keisarikunnan luhistumisen jälkeen vuonna 1919, nykyasussaan ensimmäistä kertaa Weimarin tasavallan aikana vuonna 1928, ja uudelleen liittotasavallan perustamisen jälkeen 1950. Nykymuodossaan vaakuna otettiin käyttöön Saksan liittotasavallassa 4. heinäkuuta 1952 maan sisäministeriön esityksestä.
Neulalampi (Jyväskylä)

| Neulalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°15′54″N, 25°28′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Muuratjärven valuma-alue (14.28)
Laskuoja:  oja Neulajärveen 
Järvinumero:  14.285.1.019
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  128,5 m  
Pituus:  220 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,511 km  
Pinta-ala:  1,216 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiNeulalampi 
Neulalampi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Kuohun kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Kuusjärven alueeseen (14.285) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 128,5 metriä mpy.
Adulaari

Valkoisia adulaarikiteitä ja rikkikiisua.
Adulaari (KAlSi3O8) on korukivenä käytetty väritön ja kirkas maasälpälaji. Mineraali on löydetty Sveitsistä. Adulaari esiintyy melko alhaisen lämpötilan juonissa. Adulaari voi olla ortoklaasia tai mikrokliiniä. Adulaarissa ei ole mitään ihmiselle vahingollista ainetta. Englannin kielessä adulaari on nimeltään Adularia, mutta se tunnetaan myös nimillä Adulaire, Adular ja Adulare.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mindat: Adularia - Photo Gallery (englanniksi)
Mindat: Adularia (englanniksi)
Gemdat.org: Adularia (englanniksi)
Gross-Rosenin keskitysleiri

Gross-Rosenin pääportti ("Arbeit macht frei" -teksti portissa).
Gross-Rosen oli natsien keskitysleiri Saksan Ala-Sleesian alueella Groß Rosenissa (nykyisin Puolan Rogoźnica). Se oli työleiri 1940–1945. Sen kautta kulki arviolta noin 125 000 vankia, joista arvioidaan kuolleen 40 000.
Leirillä oli arviolta sata alaleiriä. Puna-armeija vapautti pääleirin 14. helmikuuta 1945.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gross-Rosenin keskitysleiri Wikimedia Commonsissa
Onyksi

Onyksi
Onyksia
Onyksi (SiO2) on mineraali, joka on juovainen muoto kalsedonista eli piilokiteisestä kvartsista. Onyksin juovat kulkevat rinnakkain samaan suuntaan. Onyksi on mustaa kalsedonia, jossa voi joskus olla valkoisia juovia. Onyksia käytetään usein koruissa ja se on Kauriin onnenkivi.
Uskomuksia

Keskiajalla onyksia pidettiin onnea tuovana kivenä ja sitä upotettiin usein amuletteihin ja muihin koruihin, koska sen uskottiin omaavan taianomaisia voimia. Ensimmäisen Mooseksen kirjan toisen luvun jakeessa 12 mainitaan onyksikiveä olleen jo paratiisissa
Esiintyminen

Onyksia esiintyy Indonesiassa, Arabiemiirikuntien liitossa, Afganistanissa, Pakistanissa, Yhdysvalloissa, Meksikossa, Argentiinassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Algeriassa, Marokossa, Egyptissä, Keniassa ja Namibiassa.
Karungin rautatieasema

Karungin rautatieasema (lyh. Kri) oli rautatieasema Suomen rataverkolla rataosalla Tornio–Kolari. Asema sijaitsi nykyisessä Tornion kaupungin Karungin kylässä, silloisessa Karungin kunnassa Tornionjokilaaksossa, 27 kilometrin päässä Tornion rautatieasemalta pohjoiseen.
Karungin rautatieasema otettiin käyttöön vuonna 1923, kun rataosuus Kukkola–Karunki valmistui. Henkilöliikenne asemalla ja koko Tornio-Kolari- radalla lopettiin 1967. 1980-luvulla uudelleen aloitettu yöjunaliikenne Kolariin ei pysähtynyt enää Karungissa. Liikennepaikka lakkautettiin lopullisesti 2005, joskin ratapiha ja vaihteet oli purettu jo aiemmin.
Karungin asemarakennus rakennettiin alun perin vuonna 1907 asemarakennukseksi Jaatilaan Rovaniemen radalle, josta se siirrettiin vuonna 1922 Karunkiin. Samalla rakennusta laajennettiin. Rakennus purettiin 1970-luvulla ja siirrettiin Tervolaan, jonne se pystytettiin uudelleen metsästysseuran majaksi.
Elsassi

| Elsassi |
| --- | --- |

Oma nimi:  Elsässerditsch, Elsässisch
Tiedot
Alue:  Alsace (Ranska)
Puhujia:  700 000
Kirjaimisto:  latinalainen, muutamilla muokkauksilla
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  germaaniset kielet länsigermaaniset kielet yläsaksalaiset kielet alemannimurteet
ISO 639-3:  gsw
 Ohje 
Elsassi (saks. Elsässerdeutsch tai Elsässisch, ransk. Alsacien) on alemannimurteisiin kuuluva saksan kielen muoto, jota puhutaan Ranskassa Alsacen (saks. Elsass) alueella. Monet elsassinpuhujat kirjoittavat saksan kirjakieltä, mutta saksantaitoinen ei suoraan ymmärrä puhuttua elsassia, ainakaan jos ei ole kotoisin lähimurteiden alueelta.
Alsacen alue on historian kuluessa kuulunut vuoroin Saksaan, vuoroin Ranskaan. Toisen maailmansodan jälkeen Alsace on ollut nopeasti kehittymässä täysin ranskankieliseksi alueeksi, eikä suurin osa alle 30-vuotiaista elsassilaisista enää ymmärrä elsassin murretta. Murteen käyttöä on kuitenkin viime vuosina pyritty elvyttämään, ja esimerkiksi monille paikkakunnille on asennettu kaksikielisiä katukilpiä. Vuonna 2023 murretta alettiin opettaa paikallisissa julkisissa kouluissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Office pour la Langue et la Culture en d'Alsace
Kaksikielinen katukilpi Mulhousessa