stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Adam McQuaid

| Adam McQuaid |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. lokakuuta 1986 (ikä 38) Charlottetown, Prinssi Edwardin saari
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  193 cm
Paino:  96 kg
Sarja:  NHL
Pelinumero:  54
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–2020
Seurat:  Sudbury Wolves (OHL) Providence Bruins (AHL)   Boston Bruins (NHL)   New York Rangers (NHL)   Columbus Blue Jackets (NHL)
NHL-varaus:  55. varaus, 2005 Columbus Blue Jackets
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Boston Bruins | 2011  |
Adam McQuaid (s. 12. lokakuuta 1986 Charlottetown, Prinssi Edwardin saari, Kanada) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija.
McQuaid pelasi juniorina jääkiekkoa OHL-liigan Sudbury Wolvesissa vuosina 2003–2007. Columbus Blue Jackets varasi hänet vuorolla 55 vuoden 2005 NHL:n varaustilaisuudessa. Toukokuussa 2007 Columbus myi McQuaidin oikeudet Boston Bruinsille, josta sai vaihdossa varausoikeuden. McQuaid pelasi Bostonin farmijoukkueessa, AHL:n Providence Bruinsissa vuodesta 2007 lähtien, kunnes hänet kutsuttiin Bostoniin, jossa hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 19. joulukuuta 2009.
Balázs Dzsudzsák

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Balázs Dzsudzsák
Syntymäaika: 23. joulukuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Debrecen, Unkari
Pelipaikka: vasen keskikenttäpelaaja
Pituus: 179 senttimetriä
Paino: 72 kilogrammaa
Lempinimi: Dzudzi
Seura
Seura: Debreceni VSC
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2008 | Debreceni VSC | 48 | (14) |
| 2008–2011 | PSV | 114 | (44) |
| 2011–2012 | Anži Mahatškala | 8 | (0) |
| 2012–2015 | Dynamo Moskova | 89 | (13) |
| 2015–2016 | Bursaspor | 23 | (3) |
| 2016–2018 | Al Wahda | 43 | (13) |
| 2018–2020 | Ittihad Kalba | 36 | (9) |
| 2020 | Al Ain | 4 | (1) |
| 2020– | Debreceni VSC | 120 | (26) |
Maajoukkue
| 2003 | Unkari U17 | 6 | (1) |
| 2003 | Unkari U19 | 6 | (5) |
| 2007– | Unkari | 109 | (21) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. toukokuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 15. toukokuuta 2024.
Balázs "Dzudzi" Dzsudzsák (s. 23. joulukuuta 1986 Debrecen, Hajdú-Biharin lääni, Unkari) on unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen keskikenttäpelaaja.
Dzsudzsák edusti juniorivuosinaan Nyírlugosia, Debreceni Olasz Focisulia, Létavértesiä ja Debreceni VSC:tä. Ammattilaisuransa hän aloitti vuonna 2005, kun hän teki kahden vuoden sopimuksen Debreceni VSC:n kanssa. Vuodet 2008–2011 hän pelasi PSV Eindhovenissa Hollannissa. Sen jälkeen hän siirtyi vuodeksi pelaamaan venäläiseen Anzi Mahatskalaan. Vuonna 2012 hän siirtyi toiseen venäläisseuraan, Dynamo Moskovaan. Myöhemmin hän on pelannut Turkissa ja Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa. Hän palasi Debreceni VSC:hen syyskuussa 2020. Hän voitti Debreceni VSC:n riveissä kolme Unkarin mestaruutta ja Supercupia. Lisäksi hän saavutti Unkarin cupin voiton. Eindhovenissa hän voitti Hollannin liigamestaruuden debyyttikaudellaan. Hänet valittiin kotimaansa vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 2007.
Dzsudzsák on eniten maaotteluita Unkarin maajoukkueessa pelannut mies. Hän on pelannut 109 maaottelua ja tehnyt niissä 21 maalia.
Saavutukset

Debreceni VSC
Unkarin liiga:  2005, 2006, 2007
Unkarin supercup: 2005, 2006, 2007
PSV Eindhoven
Eredivisie: 2008
Unkarin vuoden jalkapalloilija 2007
Aiheesta muualla

Kotisivut
Unkarin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Király |
2 Lang |
3 Korhut |
4 Kádár |
5 Fiola |
6 Elek |
7 Dzsudzsák |
8 Nagy |
9 Szalai |
10 Gera |
11 Németh |
12 Dibusz |
13 Böde |
14 Lovrencsics |
15 Kleinheisler |
16 Pintér |
17 Nikolics |
18 Stieber |
19 Priskin |
20 Guzmics |
21 Bese |
22 Gulácsi |
23 Juhász |
Valmentaja Storck
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Kristillinen lehdistö

Kristillinen lehdistö tai kristillinen journalismi tarkoittaa kristillisten tiedotusvälineiden tuottamia julkaisuja ja journalistista sisältöä. Kristillinen lehdistö kehittyi pääosin 1800-luvulla. Kristillistä journalismia esiintyy myös laajemmin joukkotiedotusvälineissä esimerkiksi mielipidepalstoilla ja pääkirjoituksissa. Ulkopuolisen tarkkailijan näkökulmasta tuotettua journalismia kutsutaan uskontojournalismiksi. Nykyisin kristillisellä journalismilla viitataan yleisimmin kristillisiin aikakauslehtiin.
Kristillisen lehdistön laajuus näkyy usein alan etujärjestöjen koossa. Pohjois-Amerikassa suurimpia järjestöjä ovat Catholic Media Association (yli 600 jäsenjulkaisua joiden levikki on yli 26 miljoonaa), Associated Church Press sekä Evangelical Press Association. Monet kristilliset julkaisut eivät kuulu kuitenkaan välttämättä mihinkään näistä.
Merkittävimmät kristilliset lehdet

Kirkkokuntien omat lehdet sekä tiettyä kirkkokuntaa edustavat julkaisut ovat usein levikiltään suurimpia. Vaikutusvallaltaan merkittävimpiä ovat kuitenkin yleensä riippumattomat kristilliset lehdet, koska ne leviävät laajasti papiston, maallikkojohtajien, tutkijoiden ja poliittisten päättäjien keskuudessa.
Merkittävimpiä riippumattomia kristillisiä julkaisuja ovat:
Chrisian Century (maltillinen, päälinjan protestantismi; 1884–)
Christianity Today (konservatiivinen, evankelikalismi; 1956–)
Sojourners (yhteiskunnallisesti suuntautunut, evankelikalismi; 1971–)
America (katolinen, jesuiitat; 1909–)
Commonweal (katolinen, maallikkojulkaisu‚ 1924–)
World (konservatiivinen, protestantismi; 1986–)
Focus on the Family (konservatiivinen, elämäntapa ja perhe; 1982–)
United Church Observer (kanadalainen lehti)
Roomalaiskatolisen kirkon äänenkannattaja L’Osservatore Romano on maailman tunnetuin kristillinen päivälehti. Kirkkokunnallisista aikakauslehdistä tunnettuja ovat muun muassa Christian Herald, evankelikaalisten Decision, afrikkalaisen metodistikirkon Christian Recorder sekä etelän baptistien Baptist Standard. Pienemmistä viikkolehdistä tunnettuja ovat muun muassa The Mennonite and Presbyterian Journal sekä Christian Beacon.
Historia > Varhaishistoria

Uskonpuhdistusta edeltäneellä kaudella lehdistö rajoittui suurelta osin virallisiin ilmoituksiin ja uutiskirjeisiin. Rooman hallitus käytti acta diurna-tiedotteita, joita julkaistiin päivittäin julkisilla paikoilla. Uutiskirjeitä lähetettiin säännöllisesti kaukana sijaitsevien kaupunkien liikemiehille ja poliitikoille. Uutiskirjepalvelua jatkettiin Euroopan pääkaupungeissa 1700-luvulle saakka.
Kirjapainotaidon myötä uskonpuhdistukseen aikaan kristillinen lehdistö yleistyi pamflettien muodossa, joita on pidetty suurena vaikutteena uskonpuhdistuksen leviämiseen. Martti Lutherin traktaatit olivat nykyaikaisten aikakauslehtien edelläkävijöitä. Myös roomalaiskatoliset alkoivat käyttää painotuotteita. Kristillistä lehdistöä ei juurikaan pyritty kehittämään 1600- ja 1700-luvuilla. Puritaanit väittelivät laajasti kirjoissa ja pamfleteissa kirjaten niihin historiaa, mutta monista sanomalehtipyrkimyksistä (1640–1660) huolimatta vahvaa aikakauslehtitoimintaa ei syntynyt.
Nykyaikaisen kristillisen lehdistön synty ajoitetaan John Wesleyn herätyksen ajalle 1700-luvun Isoon-Britanniaan. Wesley jakoi traktaatteja laajasti ennen Religious Tract Societyn perustamista vuonna 1799. Ensimmäiset kristilliset lehdet sisälsivät saarnakokoelmia ja traktaatteja lähetystyön tueksi.
Historia > Protestanttinen lehdistö

Ensimmäinen kristillinen aikakauslehti, Christian History ilmestyi Bostonissa vuonna 1743. Useimmat varhaiset aikakauslehdet olivat lyhytikäisiä, tunnustuskuntiin sitoutumattomia sekalaisia lehtiä, joiden tarkoituksena oli edistää kristinuskon ja hyödyllisen tiedon levittämistä. Vuonna 1789 metodistien episkopaalinen kirkko perusti The Arminian-lehden levittääkseen kirkon opetuksia. Amerikan vallankumouksen jälkeen kristinuskoa käsittelevät kommentit ja uutiset olivat niin suosittuja, että 1800-luvun alkupuolen kristilliset sanomalehdet, kuten Boston Recorder, kilpailivat menestyksekkäästi sanomalehtimarkkinalla. Samaan aikaan myös maalliset lehdet uutisoivat laajasti uskonnollisista tapahtumista, toimittivat saarnoja ja kristillisiä kommentaareja.
Vuoteen 1825 mennessä kristillisiä julkaisuja oli Yhdysvalloissa lähes 200. Tärkeimpiä olivat raamattu- ja traktaattiyhdistysten julkaisut. Kutsumuskohtalosta innoittuneet julkaisut julkaisivat lähetyssaarnaajien kertomuksia ja tukivetoomuksia. Kutsumuskohtalo innoitti myös monia varhaisia kirkkokuntien julkaisuja. Episkopaalinen kirkko aloitti vuonna 1836 julkaisun Spirit of Mission, joka myöhemmin on tunnettu nimellä The Episcopalian. Lähes vuosisadan ajan julkaisut käsittelivät lähetystyötä Yhdysvalloissa ja ulkomailla.
Isossa-Britanniassa kirkolliset sanomalehdet kukoistivat 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Monet evankelistat, kuten Dwight L. Moody, olivat mukana lehdistötoiminnassa. Isossa-Britanniassa syntyneitä lehtiä olivat muun muassa Methodist Times sekä Christian Herald. 1930-luvulla lähetyslehdet alkoivat menettää vetovoimaansa ja kirkkokunnalliset julkaisut, joissa sisältöön liittyi kirkon jäseniä kouluttavat ja innostavat artikkelit sekä uutiset kirkon ohjelmasta ja toiminnasta, tulivat valtavirtaan.
Historia > Katolinen lehdistö

Varhaiset katoliset aikakauslehdet, kuten Bostonin Irish and Catholic Sentinel (1834) perustettiin puolustamaan uskoa protestantismia vastaan, tarjoamaan uutisia vanhasta kotimaasta ja tulkitsemaan kulttuuri maahanmuuttajilla. 1800-luvun katoliset julkaisut toimivat kirkon valvonnasta riippumattomina. Koska lehdet uutisoivat runsaasti kiistoista, paavi Leo XIII antoi vuonna 1899 pastoraalikirjeen, joka johti institutionaalisen valvonnan aikakauteen, joka kesti Vatikaanin II kirkolliskokoukseen asti. 1960-luvulta lähtien katolinen lehdistö on muuttunut monimuotoiseksi sekoitukseksi kirkon virallisia sanoma- ja aikakauslehtiä, järjestöjen ja organisaatioiden lehtiä sekä riippumattomia lehtiä.
Historia > Nykyaikainen kehitys

Toisen maailmansodan jälkeen merkittävimpänä julkaisuna pidetään Evankelisen Allianssin julkaisemaa Crusade-kuuskausilehteä. Kirkkokunnallisista julkaisuista yleistyivät Church Times, Church of England Newspaper sekä Baptist Times. Postimaksujen nousu 1970-luvulta lähtien on tehnyt monista lehdistä riippuvaisia myynninedistämisestä, mainostilan myynnistä sekä jakelusta.
Kristilliset julkaisujen merkittävin kehitys on tapahtunut erityisesti julkaisujen ulkonäössä, jossa offset-painon suosio ja hinnan halpeneminen on edistänyt tätä suuntausta. Artikkelit, katsaukset ja pääkirjoitukset ovat painottaneet vahvasti teologisia kantoja. Jeesus-liikkeen syntyminen käynnisti kymmeniä uusia lehtiä ja on edistänyt käännettä kohti laadukasta toimituksellista sisältöä.
Kristillinen lehdistö maailmalla

Monissa Afrikan maissa lähetysjärjestöjen perustamat julkaisut kuuluvat luetuimpien lehtien joukkoon. Näitä julkaisuja myydään lehtikioskeissa, sillä ne palvelevat sekä maallisia uutisia että kristillistä sisältöä. Pohjoismaissa ja Alankomaissa julkaistaan joitakin kristillisiä päivälehtiä. Vatikaanin äänenkannattaja L’Osservatore Romano on maailman tunnetuin kristillinen päivälehti. Indonesiassa krisittyjen oma päivälehti Sinar Harapan on ilmestynyt vuodesta 1961 lähtien.
Toimittajakoulutus

Kristillisen journalismin arvostetuimpana koulutuspaikkana pidetään Syracusen yliopistoa New Yorkissa, joka tarjoaa kandidaatin, maisterin ja tohtorin tutkintoja uskontojournalismin parissa. Wheaton College ja Oklahoma Baptist Univeristy tarjoavat kristillisen viestinnän koulutusohjelmia, joihin kuuluu myös journalismi.
Christian Century-lehden kansi vuonna 2022.
Caitlin Gregg

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Caitlin Gregg |  Caitlin Gregg |  Caitlin Gregg |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten maastohiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Falun 2015 | 10 km (v) |  |
Caitlin Gregg (o.s. Compton, s. 7. marraskuuta 1980) on yhdysvaltalainen maastohiihtäjä.
Maastohiihdon maailmancupissa Gregg kilpaili ensimmäisen kerran Whistlerin 15 km:n yhdistelmähiihdossa tammikuussa 2009. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on 14:s sija, jonka hän saavutti Canmoren 10 km:n vapaan hiihtotavan kisassa helmikuussa 2010. Maansa mestaruuskisoissa Gregg on voittanut neljä mestaruutta: 5 km:n vapaan hiihtotavan kilpailussa vuosina 2008 ja 2009, vuonna 2014 20 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa ja vuonna 2015 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Gregg sijoittui 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sijalle 30 ja parisprintissä kuudenneksi Kikkan Randallin kanssa. Falunin MM-kilpailuissa 2015 Gregg saavutti pronssia 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa.
Antonio Adán

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Antonio Adán Garrido
Syntymäaika: 13. toukokuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Madrid, Espanja
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 190 cm
Junioriseurat
1997–2004: Real Madrid
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2006 | Real Madrid C | 51 | (0) |
| 2006–2010 | Real Madrid B | 84 | (0) |
| 2010–2013 | Real Madrid | 7 | (0) |
| 2013–2014 | Cagliari | 2 | (0) |
| 2014–2018 | Betis | 160 | (0) |
| 2018–2020 | Atlético Madrid | 2 | (0) |
| 2020–2024 | Sporting Lissabon | 118 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 11. syyskuuta 2024.
Antonio Adán Garrido (s. 13. toukokuuta 1987 Madrid) on espanjalainen jalkapallomaalivahti, joka on kotimaansa lisäksi pelannut Italiassa ja Portugalissa. Hän on viimeksi edustanut portugalilaista Sporting Lissabonia kausina 2020–2024.
Ura > Real Madrid

Adán on Real Madridin kasvatti; hänen ensimmäinen joukkueensa seurassa oli alevín B. Hän oli seuran C-joukkueen ykkösmaalivahti kaudet 2004–2006 ennen siirtymistään B-joukkue Castillaan, joka pelasi tuolloin Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Hän debytoi sarjassa elokuussa 2006. Castillan ykkösmaalivahdiksi Adán nousi vuonna 2007, mutta marraskuussa 2007 tullut polvivamma piti hänet sivussa useita kuukausia.
Castillassa pelaamisen ohella Adán toimi kausina 2006–2007 ja 2009–2010 Real Madridin edustusjoukkueen kolmosmaalivahtina. Kaudeksi 2010–2011 hänet nostettiin vakituisesti edustusjoukkueen kokoonpanoon. Hän debytoi Mestarien liigan lohkovaiheen ottelussa Auxerrea vastaan 8. joulukuuta 2010. Ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa Adán pelasi 13. helmikuuta 2011 Espanyolia vastaan, kun hän korvasi jo ottelun toisella peliminuutilla kentältä punaisella kortilla ulosajetun Iker Casillasin.
Real Madrid ja Adán purkivat sopimuksensa 2. syyskuuta 2013. Kolmen kauden aikana hän pelasi edustusjoukkueessa yhteensä 18 ottelua, joista seitsemän Primera Divisiónissa, seitsemän Copa del Reyssä ja neljä Mestarien liigassa.
Ura > Maajoukkue

Adán pelasi useita otteluita Espanjan nuorisomaajoukkueissa. Hän toimi Espanjan kapteenina vuonna 2006 alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissam joissa Espanja voitti mestaruuden, ja vuonna 2007 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Kesällä 2009 hän kuului Espanjan joukkueeseen alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa.
Saavutukset

Primera División: 2011–2012
Copa del Rey: 2010–2011
Supercopa de España: 2012
Alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruus: 2006
Aiheesta muualla

Antonio Adánin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Espanjan alle 21-vuotiaiden joukkue – Jalkapallon alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut 2009
1 Jiménez |
2 Torres |
3 Monreal |
4 J. García |
5 Torrejón |
6 Martínez |
7 Sisi |
8 R. García |
9 Bojan |
10 Jurado |
11 Granero |
12 Azpilicueta |
13 Asenjo |
14 Sánchez |
15 Flores |
16 Marcano |
17 Capel |
18 Suárez |
19 Xisco |
20 Pereira |
21 López |
22 León |
23 Adán |
Valmentaja López Caro
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Jääkiekko talviolympialaisissa 2014 – naisten kokoonpanot
Lohko A > Kanada

Päävalmentaja:  Kevin Dineen
| P | # | Pelaaja |
| --- | --- | --- |
| MV | 1 | Shannon Szabados |
| MV | 31 | Geneviève Lacasse |
| MV | 32 | Charline Labonté |
| P | 3 | Jocelyne Larocque |
| P | 5 | Lauriane Rougeau |
| P | 8 | Laura Fortino |
| P | 12 | Meaghan Mikkelson |
| P | 18 | Catherine Ward |
| P | 27 | Tara Watchorn |
| H | 2 | Meghan Agosta-Marciano |
| H | 6 | Rebecca Johnston |
| H | 9 | Jennifer Wakefield |
| H | 10 | Gillian Apps |
| H | 13 | Caroline Ouellette |
| H | 15 | Mélodie Daoust |
| H | 16 | Jayna Hefford |
| H | 19 | Brianne Jenner |
| H | 21 | Haley Irwin |
| H | 22 | Hayley Wickenheiser |
| H | 24 | Natalie Spooner |
| H | 29 | Marie-Philip Poulin |
Lohko A > Yhdysvallat

Päävalmentaja:  Katey Stone
| P | # | Pelaaja |
| --- | --- | --- |
| MV | 29 | Brianne McLaughlin |
| MV | 30 | Molly Schaus |
| MV | 31 | Jessie Vetter |
| P | 2 | Lee Stecklein |
| P | 9 | Megan Bozek |
| P | 15 | Anne Schleper |
| P | 19 | Gigi Marvin |
| P | 22 | Kacey Bellamy |
| P | 23 | Michelle Picard |
| P | 24 | Josephine Pucci |
| H | 7 | Monique Lamoureux |
| H | 10 | Meghan Duggan |
| H | 13 | Julie Chu |
| H | 14 | Brianna Decker |
| H | 16 | Kelli Stack |
| H | 17 | Jocelyne Lamoureux |
| H | 18 | Lyndsey Fry |
| H | 21 | Hilary Knight |
| H | 25 | Alex Carpenter |
| H | 26 | Kendall Coyne |
| H | 28 | Amanda Kessel |
Lohko A > Suomi

Päävalmentaja:  Mika Pieniniemi
| P | # | Pelaaja | Seura (2013-2014) |
| --- | --- | --- | --- |
| MV | 1 | Eveliina Suonpää |  Team Oriflame Kuortane |
| MV | 18 | Meeri Räisänen |  JYP |
| MV | 41 | Noora Räty |  Tampereen Ilves |
| P | 3 | Emma Terho |  Espoon Blues |
| P | 4 | Rosa Lindstedt |  JYP |
| P | 5 | Anna Kilponen |  Team Oriflame Kuortane |
| P | 6 | Jenni Hiirikoski |  JYP |
| P | 7 | Mira Jalosuo |  SKIF Nižni Novgorod |
| P | 20 | Saija Tarkki |  Oulun Kärpät |
| P | 80 | Tea Villilä |  UMD Bulldogs |
| H | 9 | Venla Hovi |  KalPa |
| H | 10 | Linda Välimäki |  Espoon Blues |
| H | 11 | Annina Rajahuhta |  Espoon Blues |
| H | 13 | Riikka Välilä |  JYP |
| H | 15 | Minnamari Tuominen |  Espoon Blues |
| H | 16 | Vilma Tanskanen |  Team Oriflame Kuortane |
| H | 21 | Michelle Karvinen |  University of North Dakota |
| H | 23 | Nina Tikkinen |  Oulun Kärpät |
| H | 29 | Karoliina Rantamäki |  SKIF Nižni Novgorod |
| H | 77 | Susanna Tapani |  University of North Dakota |
| H | 96 | Emma Nuutinen |  Espoon Blues |
Lohko A > Sveitsi

Päävalmentaja:  René Kammerer
| P | # | Pelaaja |
| --- | --- | --- |
| MV | 1 | Janine Alder |
| MV | 28 | Sophie Anthamatten |
| MV | 41 | Florence Schelling |
| P | 3 | Sarah Forster |
| P | 6 | Julia Marty |
| P | 7 | Lara Stalder |
| P | 10 | Nicole Bullo |
| P | 11 | Angela Frautschi |
| P | 21 | Laura Benz |
| P | 22 | Livia Altmann |
| P | 92 | Sandra Thalmann |
| H | 2 | Katrin Nabholz |
| H | 9 | Stefanie Marty |
| H | 13 | Sara Benz |
| H | 14 | Evelina Raselli |
| H | 16 | Nina Waidacher |
| H | 17 | Jessica Lutz |
| H | 25 | Alina Müller |
| H | 61 | Romy Eggimann |
| H | 63 | Anja Stiefel |
| H | 88 | Phoebe Stänz |
Lohko B > Ruotsi

Päävalmentaja:  Niclas Högberg
| P | # | Pelaaja |
| --- | --- | --- |
| MV | 1 | Sara Grahn |
| MV | 30 | Kim Martin |
| MV | 35 | Valentina Wallner |
| P | 3 | Sofia Engström |
| P | 6 | Lina Bäcklin |
| P | 7 | Johanna Olofsson |
| P | 9 | Josefine Holmgren |
| P | 10 | Emilia Andersson |
| P | 17 | Linnea Bäckman |
| P | 22 | Emma Eliasson |
| H | 4 | Jenni Asserholt |
| H | 11 | Cecilia Östberg |
| H | 13 | Lina Wester |
| H | 16 | Pernilla Winberg |
| H | 18 | Anna Borgqvist |
| H | 19 | Maria Lindh |
| H | 20 | Fanny Rask |
| H | 21 | Erica Udén Johansson |
| H | 24 | Erika Grahm |
| H | 27 | Emma Nordin |
| H | 28 | Michelle Löwenhielm |
Lohko B > Venäjä

Päävalmentaja:  Mihail Tšekanov
| P | # | Pelaaja |
| --- | --- | --- |
| MV | 1 | Anna Prugova |
| MV | 20 | Julija Leskina |
| MV | 97 | Anna Vinogradova |
| P | 2 | Angelina Gontšarenko |
| P | 4 | Aljona Homitš |
| P | 21 | Anna Štšukina |
| P | 34 | Svetlana Tkatšova |
| P | 44 | Aleksandra Kapustina |
| P | 70 | Anna Šibanova |
| P | 77 | Inna Djubanok |
| H | 8 | Ija Gavrilova |
| H | 9 | Aleksandra Vafina |
| H | 17 | Jekaterina Smolentseva |
| H | 18 | Olga Sosina |
| H | 23 | Tatjana Burina |
| H | 25 | Jekaterina Lebedeva |
| H | 29 | Anna Šohina |
| H | 55 | Galina Skiba |
| H | 72 | Jekaterina Paškevitš |
| H | 88 | Jekaterina Smolina |
| H | 95 | Jelena Dergatšova |
Lohko B > Saksa

Päävalmentaja:  Klaus Kathan
| P | # | Pelaaja |
| --- | --- | --- |
| MV | 13 | Ivonne Schröder |
| MV | 27 | Viona Harrer |
| MV | 30 | Jennifer Harß |
| P | 4 | Jessica Hammerl |
| P | 10 | Anja Weißer |
| P | 12 | Susann Götz |
| P | 15 | Andrea Lanzl |
| P | 18 | Susanne Fellner |
| P | 23 | Tanja Eisenschmid |
| H | 3 | Sophie Kratzer |
| H | 5 | Manuela Anwander |
| H | 6 | Bettina Evers |
| H | 7 | Nina Kamenik |
| H | 8 | Julia Zorn |
| H | 14 | Jacqueline Janzen |
| H | 17 | Sara Seiler |
| H | 22 | Kerstin Spielberger |
| H | 24 | Lisa Christine Schuster |
| H | 25 | Franziska Busch |
| H | 26 | Monika Bittner |
| H | 81 | Maritta Becker |
Lohko B > Japani

Päävalmentaja:  Yuji Iizuka
| P | # | Pelaaja |
| --- | --- | --- |
| MV | 1 | Azusa Nakaoku |
| MV | 29 | Akane Konishi |
| MV | 30 | Nana Fujimoto |
| P | 2 | Shiori Koike |
| P | 3 | Yoko Kondo |
| P | 4 | Ayaka Toko |
| P | 5 | Kanae Aoki |
| P | 6 | Sena Suzuki |
| P | 7 | Mika Hori |
| P | 9 | Aina Takeuchi |
| H | 8 | Tomoe Yamane |
| H | 10 | Haruna Yoneyama |
| H | 11 | Yurie Adachi |
| H | 12 | Chiho Osawa |
| H | 13 | Moeko Fujimoto |
| H | 15 | Rui Ukita |
| H | 17 | Yuka Hirano |
| H | 18 | Tomoko Sakagami |
| H | 19 | Miho Shishiuchi |
| H | 21 | Hanae Kubo |
| H | 23 | Ami Nakamura |

Kanadan joukkue
Suomen joukkue
Sveitsin joukkue pronssiottelun jälkeen.
Adolf Turakainen

Seppo Kannas ja Adolf Turakainen lähdössä Tokion olympialaisiin 1964.
Adolf Kustaa Turakainen (25. maaliskuuta 1932 Leppävirta – 26. lokakuuta 1996 Vantaa) oli suomalainen toimittaja, urheiluselostaja ja yleisurheilija.
Turakainen opiskeli Työväen Akatemiassa ja aloitti toimittajanuransa 1950-luvun alussa työskenneltyään sitä ennen isänsä ammatissa, työkaluviilarina. Hän toimi vuosina 1952–1957 uutistoimittajana ja toimitussihteerinä kuopiolaislehti Savon Kansassa, josta hän siirtyi Suomen Sosialidemokraatin palvelukseen.
Vuodesta 1959 alkaen Turakainen työskenteli Yleisradiossa, aluksi urheiluselostajana. Hän selosti muun muassa kesäolympialaisia 1960 yhdessä Paavo Noposen ja Pekka Tiilikaisen kanssa. 1965 hän alkoi toimittaa Metsäradiota ja 1970 hän aloitti Radio Suomen silloisen päivittäisohjelmien toimituksen – sittemmin ajankohtaistoimituksen – päällikkönä. Hänen toimituspäällikköaikanaan kehittämiinsä ohjelmiin lukeutuu muun muassa ajankohtaismakasiini Tänään iltapäivällä. Turakainen jäi eläkkeelle vuonna 1993.
Turakainen oli perustamassa Radio- ja televisiotoimittajien liittoa (RTTL) ja toimi myös sen puheenjohtajana. Hän vaikutti myös Autoliitossa, Kalamiesten keskusliitossa, Suomen Ladussa, Suomen radio- ja televisioselostajissa ja Sydäntautiliitossa.
Turakainen kilpaili nuoruudessaan pikajuoksussa. Hän voitti useita Työväen Urheiluliiton mestaruuksia ja teki 25 vuotta voimassa olleen TUL:n poikien 100 metrin juoksun ennätyksen. Hän osallistui Helsingin 1952 kesäolympialaisiin 200 metrin juoksussa ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Saman vuoden Kalevan kisoissa hän saavutti SM-hopeaa 100 metrillä ja SM-pronssia 200 metrillä. Turakaisen edustama seura oli Varkauden Tarmo.
Salanimellä Poju Turakainen hän levytti vuonna 1953 kaksi Toivo Kärjen-Reino Helismaan kappaletta, "Mitäpäs mulla on väliä" ja "Tietysti".