Aleksanteri II (Venäjä)
Perhe ja yksityiselämä

Aleksandr avioitui vuonna 1841 Hessen-Darmstadtin prinsessa Marien (keisarinna Maria Aleksandrovna) kanssa, joka synnytti kuusi poikaa ja kaksi tytärtä:
suuriruhtinatar Aleksandra Aleksandrovna Romanova (1842–1849), kuoli kuusivuotiaana aivokalvontulehdukseen
suuriruhtinas Nikolai Aleksandrovitš Romanov (1843–1865), kuoli 21-vuotiaana keuhkotautiin
suuriruhtinas Aleksandr Aleksandrovitš Romanov (1845–1894), tuleva keisari Aleksanteri III
suuriruhtinatar Maria Aleksandrovna Romanova (1853–1920)
suuriruhtinas Vladimir Aleksandrovitš Romanov (1847–1909), avioitui suuriruhtinatar Maria Pavlovnan, Mecklenburg-Schwerinin herttuattaren kanssa
suuriruhtinas Aleksei Aleksandrovitš Romanov (1850–1908)
suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitš Romanov (1857–1905)
suuriruhtinas Pavel Aleksandrovitš Romanov (1860–1919)
Aleksanterilla oli avioliittonsa aikana monia rakastajattaria, ja hän sai myös aviottomia lapsia. Yksi aviottomista lapsista oli Charlotte Henriette Sophie Jansen (1844–1915). Hänen äitinsä oli alkuperältään saksalainen, Pietarissa syntynyt pastorin tytär Sophie Charlotte Dorothea von Behse (1828–1886), joka muutti myöhemmin aviomiehensä Engbertus Jansenin (1818–1890) ja lastensa kanssa Suomeen, jonne he jäivät asumaan.
Hänellä oli suosikkinaan 1850-luvun puolivälistä lähtien keisarinnan hovinaisena vuodesta 1853 alkaen toiminut ruhtinatar Aleksandra Sergejevna Dolgorukova (1834–1913). Tämä suhde päättyi vuonna 1862, kun keisari naitti hänet ruhtinas Pjotr Pavlovitš Albedinsille (1826–1883) ja maksoi miehen 200 000 ruplan velat. Myös Dolgurukovan isä sai keisarin avulla 600 000 ruplan voiton tuoneen liiketoimen kaalisäilykkeiden toimittamisesta armeijalle Krimin sodan aikana. Tästä suhteesta ei ole olemassa mitään vankkoja todisteita.
Vuodesta 1866 lähtien 47-vuotiaalla keisari Aleksanterilla oli 14 vuotta pitkä ja kiinteä suhde 18-vuotiaaseen ruhtinatar Jekaterina Dolgorukovaan, jonka kanssa hän sai vuosina 1872–1878 neljä lasta, joista kolme jäi eloon. Lapset Jekatarina Dolgorukajan kanssa olivat Georgi Aleksandrovitš Jurjevski (1872-1913), Olga Aleksandrovna Jurjevskaja (1873-1925), Boris Aleksandrovitš Jurjevski (1876–1876) ja Jekaterina Aleksandrovna Jurjevskaja (1878–1959). Keisarin lapset ensimmäisestä avioliitosta suhtautuivat erittäin kielteisesti Jekatarina Dolgorukajaan, mikä aiheutti riitoja isän ja lasten välille.
Keisarinna Maria Aleksandrovna oli pitkään vaikeasti sairas, ja aviomiehen uskottomuus lisäsi hänen tuskiaan, ja aviovaimon elämä oli onnetonta. Avioliitto oli alun perin rakkausavioliitto, mutta keisarin tunne keisarinnaa kohtaan väheni, koska useiden tiheästi seuranneiden raskauksien ja alkavan tuberkuloosin vuoksi lääkärit kielsivät vaimolta seksuaalisen kanssakäymisen eli uudet raskaudet. Keisarinna Maria Aleksandrovnan kuoltua tuberkuloosin vuonna 1880 keisari Aleksanteri nai salaa hieman yli kuukauden päästä Jekaterina Dolgorukajan, välittämättä vuoden mittaisesta suruajasta. Avioliitto oli morganaattinen, eli uusi puoliso oli alempaa säätyä,, ja keisarin aikomus kruunauttaa uusi puolisonsa keisarinnaksi jäi toteutumatta keisari Aleksanteri II:n äkillisen kuoleman takia salamurhan uhrina seitsemän kuukautta myöhemmin.