stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirkko ja koti

| Kirkko ja koti |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  seurakuntalehti
Julkaisija:  Kuopion seurakuntayhtymä ja Siilinjärven seurakunta
Levikki:  77 000 (2013)
Perustettu:  1913
Päätoimittaja:  viestintäpäällikkö, Minna Siikaniva
Sitoutuneisuus:  Ev.lut. kirkko
Kotikunta:  Kuopio, Siilinjärvi
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  tabloidi
Ilmestymistiheys:  11 numeroa vuodessa
Aiheesta muualla
Kotisivu
Kirkko ja koti on Siilinjärven ja Kuopion seurakuntayhtymän evankelis-luterilaisten seurakuntien lehti. Sitä kustantaa kristillinen mediatalo Kotimaa-yhtiöt. Lehti perustettiin vuonna 1913, jolloin se sai nimen Siunausta koteihin. Se on Suomen toiseksi vanhin seurakuntalehti ja se jaetaan kuukauden viimeisenä keskiviikkona ilmaisjakeluna jokaiseen alueen talouteen. Lehden painosmäärä on 77 000 kappaletta (2013). Kirkko ja koti -lehti käsittelee kristinuskon peruskysymyksiä ja tiedottaa seurakuntien tapahtumista. Lehden päätoimittaja on Minna Siikaniva.
Aiheesta muualla

Kirkko ja koti -arkisto
Johan Gustaf Paavola

Johan Gustaf Paavola (20. maaliskuuta 1848 Pudasjärvi – 25. marraskuuta 1887 Tornio) oli suomalainen juristi ja Tornion pormestari.
Paavolan vanhemmat olivat sahanhoitaja Johan Paavola ja Gustava Lovisa Riekki. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun alkeisoppilaitoksesta 1868 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1873. Paavola sai varatuomarin arvon 1876.
Paavola oli Torniossa pormestarina vuodesta 1883 alkaen.
Johan Gustaf Paavola oli naimisissa vuodesta 1883 Deddy Olivia Bergin kanssa.
Johan Gustaf Holmberg

Johan Gustaf Holmberg (18. tammikuuta 1779 Oulu – 21. kesäkuuta 1854 Maksamaa) oli suomalainen senaattori ja Vaasan hovioikeuden hovioikeudenneuvos.
Holmbergin vanhemmat olivat lääninsihteeri, laamanni Karl Gustaf Holmberg (1744–1808) ja Margareta Aejmelaeus. Hän kävi Oulun triviaalikoulua, pääsi ylioppilaaksi 1795 ja suoritti tuomarintutkinnon Turun akatemiassa 1795.
Holmberg oli Vaasan hovioikeudessa kanslistina 1801–1805, aktuaarina 1805, notaarina 1805–1806, asessorina 1806–1817 ja hovioikeudenneuvoksena 1817–1837. Hän oli lisäksi Oulun läänin varalääninsihteerinä 1803–1806 ja oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1834–1836.
Holmberg oli naimisissa 1824–1836 Katarina Elisabet Candelinin (k. 1836) kanssa ja vuodesta 1836 Gustava Hilaria Flygaren kanssa.
Johan Gustaf Sohlman

Johan Gustaf Sohlman (28. toukokuuta 1837 Parikkala – 22. lokakuuta 1908 Mikkeli) oli suomalainen laki- ja virkamies ja senaattori.
Sohlmanin vanhemmat olivat komissiomaanmittari Adolf Sohlman ja Anna Johanna Poppius ja puolisot vuodesta 1869 Aleksandra Sofia Wallenius (k. 1871) ja vuodesta 1875 Aina Lydia Lovisa Savander (k. 1925). Sohlman tuli ylioppilaaksi 1857 ja suoritti tuomarintutkinnon 1862.  Hän työskenteli uransa alussa virkamiehenä Mikkelin lääninhallituksen palveluksessa ja sitten Kuopion ja Uudenmaan läänihallituksissa. Sohlman oli Helsingin oikeuspormestari vuodesta 1882, senaatin oikeusosaston jäsen 1886–1887, 1891–1893 ja 1901–1905 sekä sen varapuheenjohtaja 1903–1905. Senaatin talousosastossa hän oli 1887–1888 siviilitoimituskunnan apulaispäällikkönä, 1888–1891 kansliatoimituskunnan päällikkönä, 1893–1899 salkuttomana senaattorina ja 1899–1901 kirkollistoimikunnan päällikkönä.  Hän  oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1883–1885. Sohlman joutui eroamaan senaatin oikeustoimituskunnan varapuheenjohtajan tehtävästä vuoden 1905 suurlakon seurauksena.
Sohlman toimi talonpoikaissäädyn sihteerinä valtiopäivillä 1882 ja 1885. Hän laati vuonna 1889 senaatin kansliatoimituskunnan päällikkönä niin sanotun Sohlmanin listan niistä Suomen juutalaisista, jotka saivat luvan jäädä maahan muiden joutuessa karkotetuiksi. Useimmat Suomen tunnetuista juutalaissuvuista perityvät Sohlmanin listalla mainituista noin 150 henkilöstä.
Josip Mrzljak

Josip Mrzljak vuonna 2011

Josip Mrzljak (s. 19. tammikuuta 1944 Vukovar) on kroatialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Zagrebin arkkihiippakuntaan Franjo Kuharić 16. marraskuuta 1969. Hänet nimitettiin Zagrebin vihkipiispaksi ja Caltadrian titulaaripiispaksi 29. joulukuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. helmikuuta 1999. Pääkonsekraattorina toimi Josip Bozanić, jota avustivat Franjo Kuharić ja Giulio Einaudi.
Mrzljak sai 20. maaliskuuta 2007 nimityksen Varaždinin piispaksi.
Joely Richardson

Joely Richardson vuonna 2011.
Joely Kim Richardson  (s. 9. tammikuuta 1965 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä. Hänen vanhempansa ovat ohjaaja Tony Richardson ja näyttelijä Vanessa Redgrave. Hänen sisarensa oli näyttelijä Natasha Richardson.
Richardson opiskeli sisäoppilaitoksessa Kaliforniassa. Sitä ennen hän kävi tennisakatemiaa Tampassa, Floridassa ja suunnitteli tennisammattilaisen uraa. Valmistuttuaan hän palasi kotikaupunkiinsa Lontooseen opiskelemaan Royal Academy of Dramatic Art -kouluun. Hän aloitti elokuvauransa 1980-luvulla. Richardson tunnetaan parhaiten roolistaan Julia McNamarana Muodon vuoksi -televisiosarjassa, mutta hän on näytellyt myös muiden muassa elokuvissa Valo yössä (1992), 101 dalmatialaista (1996) ja Viimeinen horisontti (1997).
2000- ja 2010-luvulla Richardson on näytellyt merkittävät sivuosat elokuvissa Maaginen Mimzy (2007) ja The Girl with the Dragon Tattoo (2011).
Aiheesta muualla

Joely Richardson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Joely Richardson Elonetissä.
Kiihotus

| Kiihotus> The Intruder |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Roger Corman
Käsikirjoittaja:  Charles Beaumont
Perustuu:  Charles Beaumontin romaaniin
Tuottaja:   Gene Corman  Roger Corman 
Säveltäjä:  Herman Stein
Kuvaaja:  Taylor Byars
Leikkaaja:  Ronald Sinclair
Pääosat:   William Shatner  Frank Maxwell  Jeanne Cooper  Beverly Lunsford  Robert Emhardt  Charles Beaumont 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Filmgroup
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1962
Kesto:  84 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiihotus (The Intruder) on Roger Cormanin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1962.
Tarina kertoo Adam Cramer -nimisen rasistin vehkeilystä. Hän saapuu kuvitteelliseen pieneen Caxtonin kaupunkiin Yhdysvaltojen etelässä yllyttämään ihmisiä rasistiseen väkivaltaan kaupungin mustaa vähemmistöä ja koulujen yhteisopetusta vastaan.
Elokuvaa on esitetty Yhdysvalloissa myöhemmin myös nimillä I Hate Your Guts! ja Shame ja Britanniassa The Stranger.
Vastaanotto

Elokuva sai hyvät arvostelut, mutta sen saaminen esitettäväksi oli hankalaa. Pathé esitti sitä New Yorkissa mutta keskeytti esitykset, ja Cormanit ottivat levityksen omalle vastuulleen. Elokuvan budjetti oli vain 90 000 dollaria.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  William Shatner  | … |   Adam Cramer   |
|  Frank Maxwell  | … |   Tom McDaniel   |
|  Beverly Lunsford  | … |   Ella McDaniel   |
|  Robert Emhardt  | … |   Verne Shipman   |
|  Leo Gordon  | … |   Sam Griffin   |
|  Charles Barnes  | … |   Joey Greene   |
|  Charles Beaumont  | … |   Mr. Paton   |
|  Katherine Smith  | … |   Ruth McDaniel   |
|  George Clayton  | … |   Johnson Phil West   |
|  William F. Nolan  | … |   Bart Carey (as William Nolan)   |
|  Phoebe Rowe  | … |   Mrs. Lambert   |
|  Bo Dodd  | … |   Sheriff   |
|  Walter Kurtz  | … |   Gramps   |
|  Oceo Ritch  | … |   Jack Allardyce (nimellä O.C. Ritch)   |
|  Jeanne Cooper  | … |   Vi Griffin   |
Josip Pečarić

Josip Pečarić vuonna 2012
Josip Pečarić (s. 2. syyskuuta 1948) on kroatialainen matemaatikko, joka on perehtynyt epäyhtälöihin. Hän työskentelee matematiikan professorina Zagrebin yliopistossa. Pečarić on kirjoittanut ja julkaissut yli 1200 matemaattista teosta.
Josip Primožič

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Josip Primožič vuonna 1927. |  Josip Primožič vuonna 1927. |  Josip Primožič vuonna 1927. |  |
Maa:   Jugoslavia
Miesten voimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 1928 | nojapuut |  |
|  Pronssia | Amsterdam 1928 | joukkuekilpailu |  |
Josip ("Jože") Primožič (7. helmikuuta 1900 Ljubljana – 18. elokuuta 1985 Maribor) oli jugoslavialainen voimistelija ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa, vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa ja vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä. Amsterdamissa hän sai hopeaa nojapuissa ja oli lisäksi mukana saamassa pronssia joukkuevoimistelussa.
Kirkkelinna

| Kirkkelinna> Sijainti |
| --- | --- |
 Kirkkelinna
Koordinaatit:  60.86612268°N, 21.75994188°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Laitila
Historia
Tyyppi:  Linnavuori
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kirkkelinna tai Kirkenlinna tai Kirkelinna  on rautakautinen linnavuori Laitilan Pirttikylässä.
Kirkkelinna on tunnettu 1800-luvun lopusta lähtien. Jo tuolloin linnavuorella havaitut vallit ja muurit olivat pahoin tuhoutuneet. Ainoan kaivauksen alueella teki 1800-luvun lopulla Hjalmar Appelgren, joka kuvailee linnavuorta erityisen sopivaksi pako- ja turvapaikaksi sen keskellä olevan syvennyksen ja sitä ympärövien 2–5 metrin korkuisten kallioseinämien ansiosta.  Muinaislinnan pihalla on havaittu yhdessä tai kahdessa kohdassa nelikulmaista kiviperustusta. Havaitun varustuksen eteläpäässä on löydetty linnaan johtava noin kolmen metrin pituinen ja metrin levyinen porttikäytäväksi tulkittu aukko. Muinaislinnassa vuonna 1886 tehdyissä kaivauksissa saatiin talteen runsaasti palanutta savea muttei ajoitettavia löytöjä. Vuonna 2004 linnavuoren laelta löydettiin kuutiokivi.
Rautakauden linnavuoria on usein sijainnut useampi samalla alueella. Kirkkelinnasta noin kilometri kaakkoon sijaitsee Hautvuoren muinaislinna.
Aiheesta muualla

Laitila: Linnavuoret (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen muinaislinnat
| --- | --- |
Ahvenanmaa:  Borgbodan linnavuori • Borgdalsbergin linnavuori • Borgön linnavuori • Hammarlandin linnavuori • Jomalan linnavuori • Svelandsberget
Etelä-Karjala:  Kannuksen linnavuori • Kuivaketveleen linnavuori • Lassilan linnavuori • Pieni Linnamäki • Turasalon linnavuori • Sarajärven linnavuori • Suuri Pyhäkalan Linnavuori
Etelä-Savo:  Haukiveden linnasaari • Ihanteensalon linnavuori • Ikoinniemen linnavuori • Otavan linnavuori • Otralan linnavuori • Sairilan linnavuori • Sulkavan linnavuori • Vatilan linnavuori
Kanta-Häme:  Aulangonlinna • Hakoisten linnavuori • Hakovuori • Hangastenmäen linnavuori • Hyypiönvuori • Kestinpäänkallio • Kiianlinna • Kotkonlinna • Kyläkallio • Lammin Linnamäki • Laurinkallio • Lippilinnanmäki • Mantereenlinna • Palvaanlinna • Piilosaari • Tenholan linnavuori • Teponlinna • Unikkolinna
Keski-Suomi:  Linnasenvuori • Pukinvuori • Päijälän linnavuori
Kymenlaakso:  Kirkkovuori • Kuoppalan linnavuori • Salmenkylän Linnamäki
Pirkanmaa:  Apianlahden linnosaari • Arasalon linnavuori • Eskolanvuori • Hiukkasaari • Huntilan linnavuori • Kaakilan linnankallio • Kirvunlinna • Lammelan muinaislinna • Nuutajärven linnavuori • Pentin linnavuori • Pirunlinna • Rapolan muinaislinna • Rutajärven linnavuori • Siuron linnavuori • Valkkisten linnamäki • Veneslinna
Pohjois-Karjala:  Havukkakallio • Linnalampi
Päijät-Häme:  Hankaan linnavuori • Hämeenkosken linnakallio • Kapatuosian linnavuori • Kiiluanmäen linnoitus • Nuppilinna • Pyhäjärven linnanmäki • Salajärven Linnakallio • Villampi • Virmailan linnasaari
Satakunta:  Harolan linnaluoto • Kauttuan linnavuori • Kokemäen linna • Liinmaan linna • Räätikäsvuori
Uusimaa:  Bocklintin linnavuori • Bonäsholmenin linnavuori • Grabbacka • Haveråkersberget • Husholmenin linna • Iso Linnanmäki • Junkarsborg • Pöykärin linnavuori • Riddarkilin viikinkivallit • Sipoonlinna • Skällbergetin muinaislinna • Sutarkullan linnavuori • Uusipöylin linnavuori • Vartiokylän linnavuori
Varsinais-Suomi:  Borgholmin linnasaari • Bårnholm • Hakastaron linna • Hautvuori • Huttalan linnavuori • Häävälän linnamäki • Kajamonvuori • Kaskalan Linnanmäki • Kaupinlinna • Kirkkelinna • Knuuttilan linnasmäki • Koljolan linnavuori • Kulhon linnavuori • Kuuvanvuori • Kärmeorvonmäki • Lallisen linnavuori • Lankvuori • Lautkankareen linnamäki • Liedon Vanhalinna • Luonnonmaan linnavuori • Mynämäen linnavuori • Nakolinna • Nousiaisten linnamäki • Nousiaisten linnavuori • Pailinnan linnamäki • Prusin linnasmäki • Pussilan linnavuori • Pöylän linnanmäki • Pöytiön linnamäki • Rekottilan linnavuori • Repolan Linnavuori • Rikalan Linnamäki • Muurmäki • Seppälän linnavuoret • Tontereenmäki • Vaimaron linnavuoret • Veitakkalan linnavuori • Viikan linnavuori • Vinkkilän linnavuori • Yltjärven linnavuori
Ken Kavanagh

| Ken Kavanagh |
| --- | --- |
 Kavanagh vuonna 1955.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Australia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1958
Talli(t):  Maserati
Kilpailuja:  2 (0 lähtöä)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Monacon Grand Prix 1958
Viimeinen kilpailu:  Belgian Grand Prix 1958
Ken Kavanagh (12. joulukuuta 1923 – 26. marraskuuta 2019) oli australialainen F1-kuljettaja ja moottoripyöräilijä.
Ura > Moottoripyöräily

Kavanagh oli ensimmäinen australialainen, joka voitti moottoripyöräilykilpailun. Hän voitti vuoden 1952 Ulsterin GP:n 350 kuutioisilla ja vuoden 1956 Junior TT ja Isle of Manin TT -kilpailut. Kavanaugh ajoi pisteille jokaisessa ajamassaan moottoripyöräkilpailussaan vuosina 1951–1959. Hän saavutti yhteensä 5 voittoa, 24 palkintosijaa, 6 nopeinta kierrosta ja 170 pistettä moottoripyöräkilpailuissa.
Ura > Formula 1

Kavanagh osallistui kahteen F1-osakilpailuun kaudella 1958. Hän karsiutui molemmissa, eikä päässyt starttaamaan kilpailuihin. Monacossa hän epäonnistui aika-ajoissa ja Belgiassa hänen autonsa moottori petti harjoituksissa, kun hän oli 20. nopein 28 kuljettajasta.
| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1958 | Ken Kavanagh (yksityinen Maserati) | Maserati 250F | Maserati S6 | ARG | MON DNQ | NED | 500 | BEL DNS | FRA | GBR | GER | POR | ITA | MOR | NC | 0 |
Kavanagh Assenin 350-kuutioisten TT-moottoripyöräkilpailussa vuonna 1955.
Josip Juranović

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Josip Juranovic joulukuussa 2022. |  Josip Juranovic joulukuussa 2022. |  Josip Juranovic joulukuussa 2022. |  |
Maa:   Kroatia
Miesten jalkapallo
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Qatar 2022 |  |  |
Josip Juranović (s. 16. elokuuta 1995 Zagreb) on kroatialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen. Hän on tammikuusta 2023 alkaen edustanut Saksan Bundesliigassa pelaavaa Union Berliniä. Aiemmin hän pelasi kotimaassaan Dubravan ja Hajduk Splitin joukkueissa, kaudella 2020–2021 Puolan Ekstraklasassa Legia Varsovan joukkueessa sekä elokuusta 2021 tammikuuhun 2023 Skotlannin Valioliigassa Celticin joukkueessa. Hän voitti liigamestaruuden sekä Puolassa että Skotlannissa.
Juranović pelasi Kroatian maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa tammikuussa 2017 ystävyysottelussa Kiinaa vastaan. Toisen maaottelunsa hän pelasi marraskuussa 2019. Hän on toukokuun 2024 loppuun mennessä pelannut 36 maaottelua, joissa hän on ollut 29 kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole tehnyt. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit Kroatian kolmannessa alkulohko-ottelussa Skotlantia vastaan ja oli avauskokoonpanossa myös tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Espanjaa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kuudessa ensimmäisessä ottelussa mutta istui pronssiottelun vaihdossa. Kesällä 2023 hän pelasi avauskokoonpanossa Kansojen liigan välierässä ja tappiollisessa loppuottelussa.
Josip Reihl-Kir

Josip Reihl-Kir (25. heinäkuuta 1955 – 1. heinäkuuta 1991) oli Osijekin kaupungin poliisipäällikkö. Ennen Kroatian sotaa Reihl-Kir yritti sovitella kiistaa nationalististen serbien ja kroaattien välillä Krajinan kapinassa. Reihl-Kiria vastustivat Osijekin kaupungista Branimir Glavašin ja monet muut, jotka eivät kannattaneet sovintoa serbien kanssa. Pian Kroatian itsenäisyysjulistuksen jälkeen äärikroaatti Antuna Gudelja ampui Reihl-Kirin ja kaksi muuta Osijekin kaupungin virkamiestä Tenjassa, 8 km Osijekista etelään.
Josip Lukačević

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Josip Lukačević
Syntymäaika: 3. marraskuuta 1983
Syntymäpaikka: Brčko, Jugoslavia
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 178 cm
Seura
Seura: FK Lutš-Energija Vladivostok
Pelinumero: 37
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001–2002 2002–2004 2004–2006 2007–2008 2008 2009–2010 2010–2012 2012–2013 2013–2014 2014–2018 2018–2019 2019– | Orašje Hajduk Split B NK Široji Brijeg NK Čelik Zenica FK Lutš-Energija Vladivostok Cibalia Osijek Lučko Orašje SC Golling FC Hallein 04 USK St. Koloman |  |
Maajoukkue
| 2007–2008 |  Bosnia ja Hertsegovina | 2 (0) |
Josip Lukačević (s. 3. marraskuuta 1983 Brčko, Jugoslavia) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa itävaltalaista USK St. Kolomania. Ennen siirtymistään itävaltalaiseen SC Gollingiin vuonna 2014 hän pelasi Kroatiassa, Bosnia ja Hertsegovinassa sekä Venäjällä.
Lukačević on pelannut urallaan kaksi maaottelua vuosina 2007–2008.
Käännös suomeksi
Josef Tvarjansky

Josef Tvarjansky, kuva maalauksesta.
Josef Thaddeus Tvarjansky (27. maaliskuuta 1783 Goldingen, Kuurinmaa – 7. syyskuuta 1852 Helsinki) oli Suomeen muuttanut sotilaskapellimestari, joka toimi Kaartin soittokunnan ensimmäisenä kapellimestarina 1819–1852. Twarjanskyn vanhemmat olivat kaupunginmusikantti Mikael Twarjansky ja Anna Lovisa Lapieszno. Hän meni 1825 Viaporissa naimisiin Johanna Lovisa Charlotta Jahnssonin (1808–1848) kanssa.
Helsingin opetuspataljoonaan Parolassa värvättiin 1. huhtikuuta 1819 ensimmäiset kolme musikanttia ja saman vuoden lopulla 12 hengen vahvuuteen kasvaneen soittokunnan kapellimestariksi tuli Josef Thaddeus Tvarjansky. Vuonna 1824 33-henkiseksi kasvanut soittokunta muutti sitten Parolasta Helsinkiin. Vuonna 1829 Suomen Opetustarkk'ampujapataljoonan nimeksi muuttui Henkivartioväen Suomen tarkk'ampujapataljoona ja samalla myös soittokunta sai "nuoren kaartin" arvon. Tämän jälkeen pataljoonaa soittokuntineen alettiin kutsumaan Suomen kaartiksi. Vuosina 1831-1832 Suomen kaarti osallistui soittokuntineen Puolan kapinan kukistamiseen, vuonna 1848 Suomen Kaartin soittokunta osallistui Flooran päivänä Maamme-laulun ensiesityksiin ja vuonna 1849 soittokunta osallistui Suomen kaartin mukana Unkarin kapinan kukistamiseen.
Aiheesta muualla

Joseph Thaddeus Tvarjansky (1784-1852) ja Charlotta Tvarjansky, syntynyt Jahnson, (1808-1848), pahville maalattu miniatyyriöljymaalauspari 1800-luvun alkupuolelta (Bukowskis)
Ken Hodge

| Ken Hodge |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1944 (ikä 80) Birmingham, Britannia
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Pituus:  188 cm
Paino:  97 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1965–1978
Seurat:  St. Catharines Black Hawks (OHA-Jr.) Chicago Black Hawks (NHL) Boston Bruins (NHL) New York Rangers (NHL)
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Boston Bruins | 1970  |
|  | Boston Bruins | 1972  |
Ken Raymond Hodge (s. 25. kesäkuuta 1944 Birmingham, Britannia) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL:ssä Chicago Blackhawksissa, Boston Bruinsissa ja New York Rangersissä yhteensä 880 runkosarjaottelua vuosina 1965–1978.
Ura

Hodge pelasi jääkiekkoa Chicago Blackhawksin juniorijoukkueessa St. Catharines Black Hawksissa vuosina 1961–1965. Kauden 1964–1965 lopussa hän siirtyi Chicago Blackhawksiin. Chicagon joukkue oli pienikokoinen, joten Hodgen oletettiin olevan joukkueen "poliisi". Hodge pelasi tässä roolissa kaksi kautta. Ammattilaisuransa alussa hän oli heikko luistelija. Toukokuussa 1967 Chicago myi Hodgen, Phil Espositon ja Fred Stanfieldin Bostoniin, josta se sai vaihdossa Gilles Marotten, Pit Martinin ja Jack Norrisin. Kauppa on yksi NHL:n historian epätasaisimmista.
Hodge pelasi Bostonissa joukkueen ensimmäisessä hyökkäysketjussa yhdessä Espositon ja Wayne Cashmanin kanssa. Hodgen ei tarvinnut enää tapella ja hänestä tuli yksi NHL:n parhaista maalintekijöistä. Hän sai enemmän peliaikaa ylivoimalla ja tasakentällisin, kun Bostonin valmentajaksi tuli Harry Sindenin jälkeen Tom Johnson vuonna 1970. Boston voitti Stanley Cupin vuosina 1970 ja 1972. Hodge pelasi Bostonissa vuosina 1967–1976. Hän teki runkosarjassa kahdesti yli sata tehopistettä ja kerran 50 maalia.
Boston myi Hodgen toukokuussa 1976 New York Rangersiin, josta se sai vaihdossa Rick Middletonin. Kaupan jälkeen Bostonin valmentaja Don Cherry arvosteli Hodgea ja sanoi, että hän ei ole joukkuepelaaja. Hodge lopetti jääkiekkouransa vuonna 1978, mutta pelasi vielä Binghamton Dustersissa 37 ottelua kaksi vuotta myöhemmin. Hän ei koskaan voittanut Stanley Cupin lisäksi muita NHL:n palkintoja, mutta hän pelasi kolmasti NHL:n tähdistöottelussa (1971, 1973 ja 1974).
Muuta

Hodgen poika on entinen NHL-jääkiekkoilija Ken Hodge Jr..
Kevin Kurányi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Kevin Dennis Kurányi
Syntymäaika: 2. maaliskuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Rio de Janeiro, Brasilia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 190 senttimetriä
Junioriseurat
1988–1993 1993–1994 1994–1996 1996–1997 1997–2001:  Serrano FC  Las Promesas Panama  Serrano FC  Las Promesas Panama  VfB Stuttgart
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001–2005 2005–2010 2010–2015 2015–2016 |  VfB Stuttgart  FC Schalke 04  FK Dynamo Moskova  TSG 1899 Hoffenheim | 99 (40) 162 (71) 1 (0)  |
Maajoukkue
| 2003–2008 |  Saksa | 52 (19) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. toukokuuta 2007.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 9. joulukuuta 2018.
Kevin Dennis Kurányi (s. 2. maaliskuuta 1982 Rio de Janeiro, Brasilia) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi kotimaansa seurojen lisäksi Venäjän liigaseura FK Dynamo Moskovan riveissä. Hän pelasi myös Saksan jalkapallomaajoukkueessa. Hänellä on saksalais-unkarilainen isä ja panamalainen äiti. Hänellä on kroatialainen vaimo, jonka kanssa hänellä on poika ja tytär.
Ura > Seurajoukkue

Jalkapalloilun Kurányi aloitti seitsemänvuotiaana vuonna 1988 Serrano FC-nimisessä joukkueessa Rio de Janeirossa Brasiliassa. Vuonna 1993 perheen muuttaessa Panamaan hän siirtyi Las Promesas Panaman joukkueeseen, jossa vuoden pelattuaan palasi Serranoon. 1996 hänen perheensä muutti jälleen Panamaan ja hän palasi vanhaan seuraansa. 1997 Kurányi muutti Saksaan, jossa hän pääsi pelaamaan VfB Stuttgartin juniorijoukkueeseen. Muutaman U-20 -pelin pelattuaan hän pääsi Stuttgartin edustusjoukkueeseen, jonka kanssa hän teki ensimmäisen sopimuksensa vuonna 2001.
Kaudella 2002-2003 hän oli Bundesliigan paras saksalainen maalintekijä, ja oli yksi joukkueen tärkeimpiä pelaajia joukkueen päädyttyä sarjassa toiseksi. Hän siirtyi Stuttgartista FC Schalkeen kesällä 2005. Kaudeksi 2010–2011 Kurányi siirtyy FK Dynamo Moskovaan.
Ura > Maajoukkue

Kurányi pelasi vuosina 2003-2008 Saksan maajoukkueessa 52 ottelua ja teki 19 maalia. Hänet valittiin myös vuosien 2004 ja 2008 EM-kilpailuihin, mutta jäi joukkueen ulkopuolelle Saksassa pidetyistä MM-kilpailuista 2006.
Ottelussa Venäjää vastaan 11. lokakuuta 2008 Kurányi oli jätetty pelaavaan kokoonpanon ulkopuolelle ja joutui seuraamaan ottelun katsomosta. Ensimmäisen puoliajan jälkeen hän päätti omavaltaisesti poistua kotiin, minkä seurauksena päävalmentaja Joachim Löw ilmoitti seuraavana päivänä, ettei tule enää valitsemaan Kurányita maajoukkueeseen.