stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sillage
Spin offs > Sillage Premières Armes

Paluu Näviksen agenttiuran alkuaikoihin. Tekijöinä Jean-David Morvan& Philippe Buchet (tarina) ja uutena piirtäjänä Pierre-Mony Chan, ranskaksi julkaissut Delcourt-Neopolis.
1: Esprit d'équipe (6/2014) (Tiimityöskentely) Nävis ja tiimi muita agentteja laskeutuu vaalitarkkailijoiksi poliittisesti epävakaalle planeetalle. A priori, rutiinitehtävä. A priori…
2: Vitesse de croisière (10/2020) (Matkanopeus) Piraatit asialla vai onko joku muu syy rahtialusten katoamisiin. Laitetaan Nävis soluttautumaan baarimikkona. Asiat on harvoin miltä näyttää.
Spin offs > Les Chroniques de Sillage (Sillagen aikakirjat)

(Morvan & Buchet + Collectif)

Lyhyitä piirrosnovelleja päähenkilöistä. Julkaisija Delcourt-Neopolis.
1: Volume I (2004) ISBN 2-84789-334-2
2: Volume II (2005) ISBN 2-84789-718-6
3: Volume III (2006) ISBN 2-84789-829-8
4: Volume IV (2006) ISBN 2-7560-0169-4
5: Volume V (2008) ISBN 978-2-7560-0304-7
6: Volume VI (2008) ISBN 978-2-7560-0315-3
Spin offs > Artbook

BlockBuster.  Guy Delcourt Productions - Série B, 2005. ISBN 2-84789-949-9
1000 Nävis. Guy Delcourt Productions, 2007. ISBN 978-2-7560-1095-3
Sillage (Wake) & Yhdysvallat

Alkuperäisessä albumissa samoin kuin suomennetussa Navis esiintyy ensimmäisessä albumissa vain lannevaatteessa rinnat paljaana. Kun sarjakuva ilmestyi Yhdysvalloissa, sarjan julkaisija väritti Navis'n rinnoilla olevan vaalean tatuoinnin mustaksi.
Sillagen kotisivujen mukaan yhdysvaltalainen julkaisija sai päänvaivaa yläosattomissa liikkuvasta teini-ikäisestä Navisista, josta syystä heillä oli kolme vaihtoehtoa:
Hylätä ajatus albumien julkaisemisesta Yhdysvaltojen markkinoilla
Pukea Navisille vaatteet pyytämällä Philippeä piirtämään kaikki sivut uudelleen
Laittaa joku opiskelija sensuroimaan sivut mustalla tussilla
Siellä todetaan heidän valtamerentakaisten serkkujensa valinneen loogisimman, halvimman ja nopeimman eli vaihtoehdon 3, joka aiheutti pettymyksen lukijoille. Yhdysvaltalainen julkaisija NBM Publishing on julkaissut albumit 1-7 englanniksi, mutta on ilmoittanut ettei se julkaise Yhdysvalloissa loppuja albumeja.
Muuta

Piirtäjät ovat lisänneet sarjaan viittauksia muihin teoksiin. Viidakkoplaneetalla asustaa myös marsupilameja. Salamurhaaja albumissa 2 muistuttaa Alienia. Albumissa 5 Navis vierailee Ihmiskuntaa esittelevässä Expossa, jossa näkyy muun muassa Maasta tuttuja robotteja, kuten Metropoliksen robotti, Tähtien sodan C-3PO, Bender Futuramasta ja Kielletyn planeetan Robby the Robot. Myös Betty Boop on näkyvissä toisaalla. Albumissa 9 Navis ohjaa sukkulan asteroidiluolaan ja toteaa toivovansa, ettei se ole ison avaruusmadon suu 2-D-elokuvasta jonka hän näki lapsena (Imperiumin vastaisku).
Sarjan alussa Sillage ei ole ollut missään kontaktissa ihmisiin eikä ihmisten ajatuksia voida lukea puolin jos toisin. Navis pystyy kuitenkin kommunikoimaan planeetalle tunkeutuvien muuttajien kanssa, koska hänellä on  Baabelin kalana toimiva Tiedustelija kehossaan. Vasta Sillagessa hän oppi nopeasti sen virallisen kielen (aloittaen karkeuksista) kerrotaan albumissa 2. 

Albumissa 8 hän vihdoin tapaa toisia ihmisiä, muttei onnistu kommunikoimaan heidän kanssaan. 

Navis kertoo 2-D-elokuvasta, jonka nanny-robotti hänelle näytti (Vol 9), mutta hänen muistonsa lapsuudesta ja nanny-robotista palaavat vasta myöhemmin (Vol 10).
Aiheesta muualla

SILLAGE virallinen kotisivu. (ranskaksi)
Egmontkustannus #Sillage (Arkistoitu – Internet Archive).
Sillage 3: Hammasrattaat (Arkistoitu – Internet Archive).
Sillage 4: Pirun merkki[vanhentunut linkki].
Arleston - Morvan: Viewpoints kahden kulttisarjakuvan "Les Naufragés d'Ythaq" ja "Sillagen" tekijät kertovat töistään. (ranskaksi)
Nävis Vol 2. Piirrostyyli on karrikoidumpaa ja vauhdikkaampaa.
Uutta sarjaa piirtävän Pierre-Mony Chanin kädenjälkeä.
Les Chroniques de Sillage -albumit
Ruutu sensuroidusta USA-Wakesta ja alkuperäinen ruutu.
Sillagen kansikuvia. Suomessa ilmestyvien kannet ovat yleensä samat kuin alkuperäismaassa Ranskassa. Esim. USA:ssa ilmestyneiden albumien kansien kuvat eroavat näistä.
Brjanskin alue

| Brjanskin alue Брянская область |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Brjanskin alueen sijainti Venäjän federaatiossa
 Koordinaatit: 53°14′30.1″N, 34°21′58.5″E 
Valtio:   Venäjä
Perustettu:  5. heinäkuuta 1944
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Brjansk
 – suurin kaupunki:  Brjansk (415 721 as.)
 – kuvernööri:  Nikolai Denin
Pinta-ala:  34 857 km²
Väkiluku (2010)  ():  1 278 217
 – väestötiheys:  37 as./km²
Kielet:  venäjä
BKT (2010):  144 264 milj. RUB (eli 0,39 % Venäjän BKT:stä)
 – asukasta kohti:  112 863 RUB, noin 2 765 EUR (eli 43 % Venäjän keskiarvotasosta)
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Symbolit:  
 – lippu:  Brjanskin alueen lippu
 – vaakuna:  Brjanskin alueen vaakuna
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  32
 – ISO 3166:  RU-BRY
 
bryanskobl.ru
Brjanskin alue (ven. Бря́нская о́бласть, Brjanskaja oblast) on hallinnollinen alue Lounais-Venäjällä. Se rajoittuu luoteessa Smolenskin alueeseen, koillisessa Kalugan alueeseen, idässä Orjolin alueeseen, kaakossa Kurskin alueeseen, etelässä Ukrainaan ja lännessä Valko-Venäjään.
Maantiede

Brjanskin alue sijaitsee Itä-Euroopan tasangolla. Alueen itä- ja pohjoisosat kuuluvat Keski-Venäjän ylänköön. Alueen merkittävin joki on Dnepriin laskeva Desna.
Osassa tätä 34 900 neliökilometrin suuruista aluetta on radioaktiivisia jäämiä Tšernobylin onnettomuudesta.
Historia

Brjanskin kaupunki mainitaan ensi kerran 1146. Brjanskin alueesta tuli itsenäinen ruhtinaskunta 1200-luvun lopulla. Se liitettiin 1500-luvulla Liettuaan ja 1600-luvulla Venäjään. Sisällissodan yhteydessä 1918 itävaltalais-saksalaiset joukot ja toisessa maailmansodassa saksalaiset miehittivät aluetta 1941-43.
Nykyinen Brjanskin alue muodostettiin 5. heinäkuuta 1944.
Väestö

Alueen asukasluku oli Venäjän vuoden 2010 väestönlaskennassa 1 278 217 henkeä. Kaupunkiväestön osuus on 69,1 % (883 427 henkeä, maaseutuväestö 394 790 henkeä).
Väestö > Asukasluvun kehitys

Brjanskin alueen ja sen pääkaupungin Brjanskin väkiluku vuosien 1959-2010 väestönlaskentojen mukaan kehittynyt seuraavasti:
| Vuosi | Brjanskin asukasluku | Brjanskin alueen asukasluku | Brjanskin alueen kaupunkilaiset | Brjanskin alueen maaseutuväestö |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1959 | 219 124 | 1 549 945 | 539 814 | 1 010 131 |
| 1970 | 340 922 | 1 581 950 | 749 849 | 832 101 |
| 1979 | 416 962 | 1 506 850 | 888 259 | 618 591 |
| 1989 | 473 111 | 1 474 785 | 991 863 | 482 922 |
| 2002 | 450 289 | 1 378 941 | 943 382 | 435 559 |
| 2010 | 415 721 | 1 278 217 | 883 427 | 394 790 |
Vuoden 2008 väestötilaston mukaan asukkaista 96,3 % on venäläisiä, 1,5 % ukrainalaisia ja 0,6 % valkovenäläisiä.
Väestö > Uskonto

Vuonna 2012 julkaistun laajan, Venäjän väestön uskonnollista vakaumusta kartoittaneen Arena-tutkimuksen mukaan Brjanskin alueen väestö jakautui uskonnollisen vakaumuksensa perusteella seuraavasti:
50 % ortodokseja (Venäjän ortodoksinen kirkko),
36 % jumalaan (tai korkeampaan voimaan) uskovia, muttei käytännössä tunnustanut mitään tiettyä uskontoa,
5 % ateisteja, ei usko jumalaan,
5 % kristittyjä, muttei ortodokseja, katolisia tai protestantteja,
1 % ortodokseja, muttei kuulu Venäjän ortodoksiseen kirkkoon eikä ole vanhauskoisia,
1 % luonnonvoimiin ja -jumaliin pohjautuvan perinneuskonnon kannattajia,
< 1 % vanhauskoisia,
< 1 % protestantteja (luterilaisia, baptisteja, evankelikalisteja, anglikaaneja) ja
< 1 % itämaisten uskontojen ja henkisten harjoitusten kannattajia.
Smolenskin alueella Moskovan patriarkan alaiseen ortodoksisen kirkkoon kertoi kuuluvansa useampi kuin Venäjällä keskimääräin (41 %). Myös jumalaan tai muuhun ylempään voimaan uskovia, mutta uskontoa harjoittamattomia oli alueella selvästi maan keskimääräistä tasoa (25 %) enemmän ja ateisteja keskiarvoa (13 %) vähemmän.
Väestö > Kaupungit

Oheinen kartta näyttää missä Brjanskin alueen kaupungit ja suurimmat kaupunkityyppiset taajamat tai muut piirikeskukset sijaitsevat. Taulukko kertoo kaupunkien ja piirikeskuksina toimivien muiden kaupunkitaajamien asukasluvun vuonna 2010.
Brjanskin alueen kartta
| Kaupunki tai  kaupunkityyppinen taajama | Venäläinen nimi, kyrillinen | Väkiluku  2010 |
| --- | --- | --- |
| Brjansk | Брянск | 415 721 |
| Klintsy | Клинцы | 62 510 |
| Novozybkov | Новозыбков | 40 553 |
| Djatkovo | Дятьково | 29 439 |
| Unetša | Унеча | 26 197 |
| Karatšev | Карачев | 19 715 |
| Starodub | Стародуб | 19 010 |
| Žukovka | Жуковка | 18 269 |
| Seltso | Сельцо | 17 934 |
| Potšep | Почеп | 17 161 |
| Trubtševsk | Трубчевск | 15 014 |
| Navlja | На́вля | 14 361 |
| Klimovo | Климово | 13 892 |
| Fokino | Фокино | 13 876 |
| Kletnja | Клетня | 13 313 |
| Suraž | Сураж | 11 640 |
| Lokot | Локоть | 10 028 |
| Pogar | Погар | 9 990 |
| Suzemka | Суземка | 9 125 |
| Dubrovka | Дубровка | 8 015 |
| Mglin | Мглин | 7 916 |
| Komaritši | Комаричи | 7 686 |
| Sevsk | Севск | 7 282 |
| Krasnaja Gora | Красная Гора | 5 906 |
| Zlynka | Злынка | 5 507 |
| Vygonitši | Выгоничи | 4 945 |
| Rognedino | Рогнедино | 3 158 |
Asukasluvultaan pienimpiä piirikeskuksia ovat Gordejevkan (Горде́евка, 3 019 as.) ja Žirjatinon kylät, (Жирятино, 2 537 as.).
Hallinto

Brjanskin alue on yksi Venäjän federaation subjekteista. Aluehallinnosta vastaavat aluehallinnon päämies ja alueduuma Brjanskissa.
Paikallishallinnossa alue jakautuu kaupunkipiirikuntiin ja kunnallispiireihin.
Talous

Venäjän tilastokeskus Rosstatin vuoden 2010 tilastojen mukaan Brjanskin alue tuotti 144,3 miljardia ruplaa eli 0,39 prosentin osuuden Venäjän federaation bruttokansantuotteesta. Jokaista alueen asukasta kohti laskettuna tämä on vain 112 800 ruplaa eli noin 2 765 euroa vuodessa tai 43 % Venäjän keskiarvotasosta. Henkeä kohti laskettuna tämä oli Keskisen federaatiopiirin toiseksi alhaisin tuottavuus, alempi oli vain Ivanovon alueella, jossa se oli 35 % maan keskiarvotasosta.
Alueella on metalli-, rakennusaine-, elintarvike- ja puusepänteollisuutta sekä koneenrakennusta ja kevyttä teollisuutta.
Maataloudessa on keskitytty kasvinviljelyyn (viljoista: ruis, kaura, vehnä, ohra ja tattari; lisäksi pellava, hamppu ja sokerijuurikas) ja karjatalouteen (liha- ja maidontuotanto, sika- ja siipikarjatalous), sekä mehiläistarhaukseen.
Alueella on tiheä rautatieverkko, jonka keskuksena on Brjansk.
Brjanskin alueen läntisin osa saastui radioaktiivisesti vuoden 1986 Tšernobylin voimalaonnettomuuden seurauksena. Maaperän radioaktiivisuus vaikuttaa vielä vuosikymmeniä alueen läntisimpien piirien maankäyttöön ja ihmisten elinoloihin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Brjanskin alueen sivusto (venäjäksi)
Bryansk Region Investment passport (pdf) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (rustrade.org.uk)
| n k Keskinen federaatiopiiri |
| --- | --- | --- |
Hallinnollinen keskus: Moskova
|  Belgorod  Brjansk  Ivanovo  Kaluga  Kostroma  Kursk  Lipetsk  Moskova Alue  Orjol  Rjazan  Smolensk  Tambov  Tver  Tula  Jaroslavl  Vladimir  Voronež  |  Belgorod  Brjansk  Ivanovo  Kaluga  Kostroma  Kursk  Lipetsk  Moskova Alue  Orjol  Rjazan  Smolensk  Tambov  Tver  Tula  Jaroslavl  Vladimir  Voronež  |  |
| n k Venäjän aluejako |
| --- | --- | --- |
Federaatiosubjektit
| Tasavallat |  Adygeia  Altai  Baškortostan  Burjatia  Dagestan  Hakassia  Ingušia  Kabardi-Balkaria  Kalmukia  Karatšai-Tšerkessia  Karjala  Komi  Krim1  Mari  Mordva  Pohjois-Ossetia-Alania  Saha  Tatarstan  Tšetšenia  Tšuvassia  Tuva  Udmurtia  |  |
| Aluepiirit |  Altai  Habarovsk  Kamtšatka  Krasnodar  Krasnojarsk  Perm  Primorje  Stavropol  Taka-Baikalia  |  |
| Alueet |  Amur  Arkangeli  Astrahan  Belgorod  Brjansk  Irkutsk  Ivanovo  Jaroslavl  Kaliningrad  Kaluga  Kemerovo  Kirov  Kostroma  Kurgan  Kursk  Leningrad  Lipetsk  Magadan  Moskova  Murmansk  Nižni Novgorod  Novgorod  Novosibirsk  Omsk  Orenburg  Orjol  Penza  Pihkova  Rjazan  Rostov  Sahalin  Samara  Saratov  Smolensk  Sverdlovsk  Tambov  Tjumen  Tomsk  Tšeljabinsk  Tula  Tver  Uljanovsk  Vladimir  Volgograd  Vologda  Voronež  |  |
| Liittovaltiokaupungit |  Moskova  Pietari  Sevastopol2  |  |
| Autonominen alue | Juutalainen |  |
| Autonomiset piirikunnat |  Hanti-Mansia  Jamalin Nenetsia  Nenetsia  Tšukotka  |  |
| Lisää aiheesta |  Federaatiopiirit  Talousalueet  |  |
1de jure: Ukrainaan kuuluva autonominen tasavalta 2de jure: Ukrainaan kuuluva tasavallan alainen kaupunkipiiri
Brjanskin aluehallinnon (duma) rakennus Brjanskissa
Alueen pääasema eli Brjanskin Orjolin rautatieasema ja sen ratapihaa
Kaukokulkeumana levinneen hitaasti puoliutuvan cesium-137:n aiheuttama aktiivisuus Tšernobylin voimalan ympäristössä 1996. Erityisesti Brjanskin alueen läntisin osa saastui tässä vuoden 1986 onnettomuudessa ja radioaktiivisuus säilyy vielä vuosikymmeniä.
Rivnen alue

| Rivnen alue Рівненська область |
| --- | --- |
 Lippu:  Vaakuna
 Rivnen alueen sijainti Ukrainan kartalla
 Koordinaatit: 50.6215°N, 26.2521°E 
Valtio:   Ukraina
Perustettu:  1939
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Rivne
 – suurin kaupunki:  Rivne (245 289 as.)
Pinta-ala  ():  20 047 km²
Väkiluku (2021)  ():  1 148 456
Kielet:  ukraina (virallinen)
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
Symbolit:  
 – lippu:  Rivnen alueen lippu
 – vaakuna:  Rivnen alueen vaakuna
Lyhenteet:  
 – postitunnus:  33xxx-35xxx
 – ISO 3166:  UA-56
 
Verkkosivu
Rivnen alue (ukr. Рівненська область tai Рівненщина, Rivnenska oblast, Rivnenštšyna) on hallinnollinen alue Ukrainan luoteisosassa. Alueen hallinnollinen keskus on Rivnen kaupunki.
Alueen naapurina on pohjoisessa Valko-Venäjän Brestin ja Homelin alueet. Ukrainan maakunnista Rivnen aluetta ympäröivät Volynian, Lvivin, Ternopilin, Hmelnytskyin ja Žytomyrin alueet.
Historiaa

Galitsian ja Volynian ruhtinaskunta ja Volynia
Volynian kuvernementti
Ukrainan valtakunnankomissariaatti
Väestö

Vuoden 2021 alussa alueen väkiluvuksi arvioitiin 1 148 456. Alue on maaseutuvaltainen: kaupunkilaisia oli 545 767 ja maaseutuväestöä 602 689 eli kaupungistumisaste oli 47,5 prosenttia.
Alueella sijaitsee 11 kaupunkia, joiden asukasluvut olivat (2021): Rivne (245 289 as.), Varaš (42 126 as.), Dubno (37 257 as.), Kostopil (31 060 as.), Sarny (28 865 as.), Zdolbuniv (24 642  as.), Ostroh (15 195 as.), Berezne (13 280 as.), Radyvyliv (10 472 as.), Dubrovytsja (9 359 as.) ja Korets (6 982 as.).
Liikenneyhteydet ja vesistöt

Alueen läpi kulkee tärkeä pohjois-eteläsuuntainen liikenneyhteys Ukrainasta Valko-Venäjäälle, ja Ukrainan pohjoisosien poikittaiset liikenneväylät (rauta- ja valtatiet) Kiovasta kohti Puolaa. Alueen keskeisimmät kaupungit sijaitsevat Ukrainan rautateiden päärataverkon varrella. Rivnessä on yksi Ukrainan kansainvälisistä lentokentistä.
Rivnen alue on länsi-itäsuunnassa 130 kilometriä leveä ja pohjois-eteläsuunnassa 210 kilometriä pitkä. Alueella on 171 yli kymmenen kilometriä pitkää jokea, yli 500 järveä ja 31 tekojärveä.lähde? Suurimmat joet ovat Dneprin sivuhaara Pripet (ukr. Прип’ять, Prypjat) ja sen haarauma Styr (Стир). Pisin joki on Horyn (Горинь).lähde?
Alue- ja paikallishallinto

Ukrainassa aluehallinnon toista tasoa edustavat piirit (raion).
Alue- ja paikallishallinto > Hallinnollinen jako vuodesta 2020

Rivnen alueen kartta. Piirikeskuksina (2020-) toimivat kaupungit on esitetty vahvennettuna.
Ukrainan korkein neuvosto päätti heinäkuussa 2020 supistaa Rivnen alueen piirien lukumäärän neljään. Paikallistasolla asutus keskittyy 11 kaupunkiin, 16 kaupunkimaiseen taajamaan ja 999 kylään.
Rivnen alueen piirien perustiedot löytyvät oheisesta taulukosta. Kaikki neljä piiriä olivat olemassa myös ennen heinäkuuta 2020, mutta tuolloin niiden pinta-alat ja väkiluvut olivat huomattavasti pienempiä kuin uudessa piirijaossa.
| Nimi | Ukrainalainen nimi, kyrillinen | Asukkaita (2021) | Kaupunki- laiset (%, 2021) | Pinta-ala (km²) | Hallintopaikka (as> luku 2021) | Sijainti- kartta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Dubnon piiri | Дубенський район | &&&&&&&&&0167728.&&&&00167 728 | &&&&&&&&&&&&&036.030000036,3 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.3 294,2 | Dubno (37 257 as.) |  |
| Rivnen piiri | Рівненський район | &&&&&&&&&0629531.&&&&00629 531 | &&&&&&&&&&&&&058.020000058,2 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.7 216,6 | Rivne (245 289 as.) |  |
| Sarnyn piiri | Сарненський район | &&&&&&&&&0212598.&&&&00212 598 | &&&&&&&&&&&&&026.030000026,3 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.6 212,7 | Sarny (28 865 as.) |  |
| Varašin piiri | Вараський район | &&&&&&&&&0138599.&&&&00138 599 | &&&&&&&&&&&&&044.090000044,9 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.3 323,5 | Varaš (42 126 as.) |  |
Alue- ja paikallishallinto > Hallinnollinen jako ennen vuotta 2020

Vuoden 2012 alussa Rivnen alueella oli 16 piiriä, 11 kaupunkia, 16 kaupunkityyppistä taajamaa ja 1 000 kylää. Neljä kaupunkia oli hallinnollisesti suoraan alueen alaisia kuntatason subjekteja piirien tapaan (ohessa vahvennettuna). Vuoden 2001 väestönlaskennassa alueen seitsemän suurinta kaupunkia olivat:
Rivne, 248 813 asukasta, alueen pääkaupunki
Dubno (ukr. Дубно), 39 146 as.
Varaš (ukr. Вараш) 38 830 as., ydinvoimalapaikkakunta
Kostopil (ukr. Костопіль), 30 467 as.
Sarny (ukr. Сарни), 28 144 as.
Zdolbuniv (ukr. Здолбунів)
Ostroh (ukr. Острог), historiallinen paikkakunta
Alue- ja paikallishallinto > Piirit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bereznen piiri  Demydivkan piiri  Dubnon piiri  Dubrovitsjan piiri  Hoštšan piiri  Koretsin piiri  |  Kostopilin piiri  Mlynivin piiri  Ostrohin piiri  Radyvylivin piiri  Rivnen piiri  |  Rokytnen piiri  Sarnyn piiri  Volodymyretsin piiri  Zaritšnen piiri  Zdolbunivin piiri  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rivnen alue Wikimedia Commonsissa
Rivne region overview (May 2020) (englanniksi) (ukraineinvest.gov.ua)
Ukrainan alueellinen jako
| --- | --- |
Alueet:  Dnipropetrovsk  Donetsk  Ivano-Frankivsk  Harkova  Herson  Hmelnytskyi  Kirovohrad  Kiova  Luhansk  Lviv  Mykolajiv  Odessa  Pultava  Rivne  Sumy  Ternopil  Tšerkasy  Tšernihiv  Tšernivtsi  Vinnytsja  Volynia  Taka-Karpatia  Zaporižžja  Žytomyr 
Autonominen tasavalta: Krim
Kaupungit:  Kiova  Sevastopol 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Rivnen rautatieasema
Irja Simola

Irja Simola vuonna 1942.
Irja Jorma Simola (12. syyskuuta 1911 Vöyri – 30. heinäkuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (koloratuurisopraano) ja -ohjaaja.
Simola piti ensikonserttinsa Helsingissä 9. toukokuuta 1933. Hän kuului Suomalaisen oopperan solistikuntaan 1935–1948, lauloi Tampereen oopperayhdistyksen tuotannoissa 1949–1957 ja oli ohjaajana Suomen Kansallisoopperassa 1963–1971. Hän oli Sibelius-Akatemian oopperaluokan opettaja 1964–1970.
Simola palkittiin Pro Finlandialla 1965.
Lavarooleja

Tampereen Teatteri: Hymynmaa 1934.
Kansan Näyttämö: Sininen lyhty ja Erämaan laulu.
Suomalainen ooppera 1935–1948:
Don Juan (Zerlina), Unissakävelijä, Taikahuilu (Pamina), Rykmentin tytär, Pajazzo, Manon, Luxemburgin kreivi, Rose Marie, Dollariprinsessa, Sininaamio, Kalman Syysmanööverit (sota-ajan housurooli), Kerjäläisylioppilas, Gasparone, Bank Ban, Jos olisin kuningas, Myyty morsian, Juha (Anja), Erämaan laulu, Bajadeeri, Kaunis Helena (Leda), Carmen (Michaela), La Traviata, Sevillan parturi, Rigoletto (Gilda), Lepakko.
Tampereen Teatteri: Häävalssi.
Tampereen Oopperayhdistys: 1949–1957:
La Traviata, Figaron häät, Sevillan parturi, Bastien ja Bastienne, Ryöstö seraljista
Ohjauksia

Tampereen ja Vaasan oopperayhdistys mm.: Rigoletto, Lemmenjuoma, Nabucco, Aida, Carmen
Turun kaupunginteatteri 1965 Lepakko
Suomen kansallisooppera 1963–1971:
Viktoria ja hänen husaarinsa, Il Campiello, West Side Story, Taikahuilu, La Bohème, Lemmenjuoma, Sevillan parturi, Jevgeni Onegin (1968), Hoffmannin kertomukset, Iloinen leski, Oopperatanssiaiset, Lepakko, Rakkaus kolmeen appelsiiniin.
Filmografia

Meidän poikamme ilmassa – me maassa 1934
Ulkosaarelaiset 1938
Laivan kannella 1938
Aiheesta muualla

Irja Simola Elonetissä.
Taiteilijoita tapaamassa, Aamulehti, 31.12.1933, nro 351, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Simplonin tunneli

Simplonin tunnelin Italian-puoleinen pää
Simplonin tunnelin Sveitsin-puoleinen pää
Simplonin tunneli on Italian ja Sveitsin rajaseudulla sijaitseva, Alpit alittava, lähes 20 km pitkä kaksiaukkoinen ja -raiteinen rautatietunneli, joka yhdistää Sveitsin Brigin Italian Domodossolaan. Tunnelin eteläinen pää on Isellessä. Tunnelin omistaa sveitsiläinen valtionyhtiö SBB-CFF-FFS. Liikenteenohjauksesta tunnelissa, osana BLS- eli Bern–Lötschberg–Simplon-reittiä, vastaa BLS. Tunnelissa on henkilö-, autojuna- ja tavaraliikennettä.
Historia

Simplonin tunnelin poraaminen annettiin Brandt & Brandau -nimisen saksalaisen yhtiön tehtäväksi, joka lupasi toteuttaa sen viidessä ja puolessa vuodessa. Toteutuksen oli määrä koostua kahdesta erillisestä, 17 metrin päässä toisistaan olevasta tunnelista. Tunnelia alettiin porata Brigin puolelta 1. elokuuta 1898. Työt Domodossolan puolelta aloitettiin 16. elokuuta 1898.
Tunnelia louhittiin dynamiitilla, jota varten tunneliporat tekivät kallioon vain suhteellisen pieniä reikiä. Noin puolen tonnin päivittäinen dynamiittimäärä tuotti tunnelista poistettavaksi noin 450 kuutiometriä kiveä. Lämpötila tunnelissa saattoi ajoittain nousta yli 50 °C:n. Rakentajat osuivat vesisuoneen 228 kertaa rakennustöiden aikana. Italian puolella vastaan tuli pehmeä kalkkiliuskekerros, joka oli louhittava käsivoimin. Kolmesti tyytymättömät työntekijät menivät lakkoon. Vaativasta työstä ja monista vastoinkäymisistä johtuen aikataulua jouduttiin lykkäämään. Uudeksi valmistumisajankohdaksi sovittiin 30. huhtikuuta 1905. Tämäkään aikataulu ei pitänyt. Tunnelit yhtyivät lopulta 24. helmikuuta 1905. Max Rosenmundin laatimat laskelmat olivat osoittautuneet tarkoiksi; korkeuseroa tunneleilla oli 20 ja sivusuunnassa 9 senttimetriä. Edessä oli vielä mittava työ tunnelin muuttamiseksi rautatiekäyttöön sopivaksi.
Ensimmäinen Simplonin tunneli valmistui 19. toukokuuta 1906. Italian kuningas Viktor Emanuel III ja Sveitsin liittopresidentti Ludwig Forrer avasivat tunnelin Brigissä. Tunneli oli valmistumiseensa mennessä vaatinut erilaisissa onnettomuuksissa yhteensä 67 työntekijän hengen. Se oli maailman pisin rautatietunneli 76 vuoden ajan.
Aluksi tunneli oli yksiaukkoinen ja -raiteinen. 7. tammikuuta 1922 avattiin toinen 19 824 metrin pituinen tunneli ensimmäisen, 19 803-metrisen viereen.
Tunneli on alusta alkaen ollut sähköistetty. Aluksi syöttöjännite oli 3-vaiheinen (3 kV, 16,7 Hz). Tunnelissa oli kolmivaihekäytön vaatimat kaksi ajojohdinta katossa. Kolmas vaihe oli yhdistetty kiskoihin. Vuonna 1930 syöttöjännite muutettiin 1-vaiheiseksi (5 kV). Nykyisin jännitetaso on Sveitsin pääradoilla käytetty 15 kV.
Tunnelissa tehtiin suuri kunnostus vuosina 1984–2003, jotta normaalia rataverkkoa suuremmat, SIM-profiilin (Simplon Inter-Modal) mukaiset, kontteja ja rekka-autoja kuljettavat tavarajunat voisivat kulkea sen läpi.
Uutisia

9. kesäkuuta 2011 tunnelin Italian-puoleisessa päässä syttyi tavarajunassa tulipalo, jossa tuhoutui viisi vaunua. Henkilövahinkoja ei tapahtunut. Tunnelin molemmat raiteet olivat suljettuja 11. kesäkuuta asti.  Läntisen tunnelin eteläinen osa oli suljettuna 18. marraskuuta 2011 asti.
Tunnelin keskeiset tiedot

Alkukorkeus Sveitsin puolella 685,7 m merenpinnasta; Italian puolella 633,5 m merenpinnasta
Korkein kohta (noin puolivälissä tunnelia) 705 metriä merenpinnasta
Pituus Sveitsin puolella 9 068 metriä; Italian puolella 10 732 metriä (yhteensä 19 800 metriä)