stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Inside Out Music
Artistit

A.C.T
Amaseffer
Asia
Ayreon
California Guitar Trio
Chroma Key
Derek Sherinian
Devin Townsend
Dominici
Enchant
Evergrey
Fates Warning - vain DVD julkaisu
Frost*
GPS
Haken
IQ
James LaBrie
Jelly Jam, The
Jerry Gaskill
Jughead
Kevin Moore
King’s X
Kino
Leprous
Mastermind
Neal Morse
OSI
Paatos
Pain of Salvation
Pallas
Planet X
Poverty's No Crime
Pure Reason Revolution
Riverside
Ray Wilson
Ryo Okumoto
Saga
Shadow Gallery
Slavior
Spock’s Beard
Star One
Stream of Passion
Steve Hackett
Steve Howe
Symphony X
The Flower Kings
The Tangent
Thought Chamber
Tiles
Transatlantic
Trey Gunn (King Crimsonista)
Ty Tabor
Vanden Plas
Artistit > Revisited Records -yhtiö

Tämä yhtiö erikoistuu valittujen Krautrockin ja elektronisen musiikin tähtien levyjen uudelleenjulkaisuun, artisteihin kuuluu muun muassa:
Amon Düül II
Klaus Schulze
Kraan
Aiheesta muualla

Yhtiön virallinen sivusto
Yhtiön virallinen MySpace
Ichiji Ōtani

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Ichiji Ōtani
Syntymäaika: 31. elokuuta 1912
Syntymäpaikka: Hyōgo, Japani
Kuolinaika: 23. marraskuuta 2007 (95 vuotta)
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Hyökkääjä
Junioriseurat
: Kobe University of Commerce
Maajoukkue
| 1934 | Japani | 3 (1) |
Ichiji Ōtani (jap. 大谷 一二, Ōtani Ichiji; 31. elokuuta 1912 Hyōgo – 23. marraskuuta 2007) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Ōtani debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1934. Hän on pelannut kolme maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Aiheesta muualla

National Football Teams
Italia–suomi-suursanakirja

| ITALIA-SUOMI-suursanakirja> Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Berggren, Ola, Kinnunen, Silja & Lounasvuori-Riikonen, Kristiina
Genre:  sanakirja
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2003
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  1319
ISBN:  951-1-12499-4

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Italia–suomi-suursanakirja oli ilmestymisvuotenaan 2003 ja on edelleen laajin Suomessa ilmestynyt italia–suomi-sanakirja. Sen tekijät ovat Ola Berggren, Silja Kinnunen ja Kristiina Lounasvuori-Riikonen, ja kirja ilmestyi Otavan kustantamana. Sanakirja sisältää noin 80 000 sanaa, sanontaa ja käyttöesimerkkiä. Lukuisat käyttöesimerkit ovat elävää nykykieltä. Teos sisältää myös verbitaulukot ja muita liitteitä. Sanakirja myytiin nopeasti loppuun, eikä siitä ole otettu uusintapainosta.
Iknologia

Iknologia on tieteenala, joka tutkii kaikkia eliöistä jälkeen jääneitä jälkiä, erityisesti fossiilisia jälkiä. Joskus eliöstä ei jää näkyvää fossiilia, kuten eläinten luurangot tai kivettyneet kasvit. Tällöin eliöstä on kuitenkin voinut jäädä jälkeen eräänlainen muotti tai valos. Näitä on syntynyt, kun eliön ympärillä ollut maa-aines on kivettynyt. Iknologian haara neoiknologia tutkii nykyisten eliöiden jälkiä. Useiden vuosikymmenien aikana iknologisten tutkimusten avulla on selvitetty evoluutiota, muinaisten eläinten käyttäytymistä, ja muinaisten ympäristöjen oloja, kuten ekosysteemejä sekä vesi- ja ilmastosysteemejä. Iknologiaan liittyviä tieteenaloja ovat paleontologia, geomorfologia, sedimentologia, stratigrafia, pedologia ja biologia.
Ingalls

Ingalls on skottilaista perua oleva suku- ja paikannimi, ja voi viitata ainakin seuraaviin:
Sukunimenä

Albert Graham Ingalls (1888–1958), yhdysvaltalainen Scientific American-lehden toimittaja, teleskooppirakentamisen harrastaja
Caroline Ingalls (1839–1924), Laura Ingalls Wilderin äiti
Charles Ingalls (1836–1902), Laura Ingalls Wilderin isä
Daniel Henry Holmes Ingalls, Jr. (s. 1944), yhdysvaltalainen tietokoneohjelmoija
Daniel H. H. Ingalls, Sr. (1916–1999), yhdysvaltalainen sanskriitin professori
David Sinton Ingalls (1899–1985), yhdysvaltalainen liikemies ja republikaanipoliitikko
James Monroe Ingalls (1837–1927), yhdysvaltalainen sotilas ja ballistiikantuntija
John James Ingalls (1833–1900), yhdysvaltalainen republikaanisenaattori
Joshua K. Ingalls (1816–1898), yhdysvaltalainen keksijä ja teoreetikko
Laura Ingalls (1893–1967), yhdysvaltalainen lentäjä
Laura Ingalls Wilder (1867–1957), yhdysvaltalainen kirjailija (Pieni talo preerialla -kirjasarja)
Mary Ingalls (1865–1928), Laura Ingalls Wilderin sisar
Melville E. Ingalls (1842–1914), yhdysvaltalainen rautatiejohtaja
Rufus Ingalls (1818–1893), yhdysvaltalainen kenraali
Paikannimenä

Ingalls, Indiana, Yhdysvallat
Ingalls, Kansas, Yhdysvallat
Ingalls, Oklahoma, Yhdysvallat
Rakennuksena

Ingallsin rautatieasema, Ingalls, Kansas, Yhdysvallat
Ingalls Building, pilvenpiirtäjä Cincinnatissa, Ohiossa
Ingalls Memorial Hospital, Harvey, Illinois
Muita

Ingalls Shipbuilding, nykyisin osa Northrop Grumman Ship Systemsiä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Huedan kuningaskunta

| Hueda > 1600-luku–1727 |
| --- | --- |
Valtiomuoto:  perinnöllinen monarkia
Kuningas:  Ensimmäinen: Haholo Viimeinen: Huffon (1708–1727)
Pääkaupunki:  Savi
Väkiluku:  100 000 (arvio)
Uskonnot:  vodoun
Kieli:  fon
Edeltäjä:  heimoalueita
Seuraaja:   Dahomey
Huedan kuningaskunta (myös Xwéda, Whydah, Ouidah,  Sahé tai Houéda) oli monarkia Länsi-Afrikan rannikolla nykyisen Beninin rajojen sisällä. Maa oli merkittävä orjakaupan keskus 1600- ja 1700-luvuilla. Vuonna 1700 Huedan kuningaskunnalla oli rantaviivaa noin 16 kilometriä. Kuningas Haffonin valtakauden aikana rantaviiva laajentui 64 kilometriin ja sisämaahan 40 kilometriin. Huedan pääkaupunki oli Savi. Kuningaskunnan viimeinen kuningas oli kuningas Haffon, joka suistettiin vallasta vuonna 1727 Huedan tullessa valloitetuksi ja liitetyksi Dahomeyn kuningaskuntaan.
Savista noin 15 kilometrin päässä rannikolle päin sijaitsi jo kuningaskunnan aikana Ouidah, joka oli tärkeä kauppakaupunki. Kuningaskunnan poliittisessa keskuksessa Savissa olivat kuninkaiden palatsit ja kaupungista hoidettiin kauppaa eurooppalaisten kanssa. Savi oli myös uskonnollinen keskus, jossa palvottiin pytonia jumalana.
Kaupankäynti rannikolla oli niin voittoisaa, että Dahomeyn kuningas Agaja kiinnostui siitä. Vuonna 1727 dahomeyläiset etenivät Saviin ja polttivat kuninkaan palatsin maan tasalle. Palatsin raunioilla oli niin suuri poliittinen merkitys, että Agaja kielsi huedalaisia asumasta sen läheillä. Huedan viimeinen kuningas Huffon nousi hallitsijaksi vuonna 1708 ollessaan 13-vuotias. Hän kuoli karkotettuna maanpaossa vuonna 1733.
Kaupan kasvu

Hueda alkoi itsenäistyä naapuristaan Alladasta. Eurooppalaisten kauppahuoneiden rakentaminen Saviin alkoi 1600-luvun ensimmäisellä neljänneksellä. Samaan aikaan kauppa suuntautui pois Alladasta, minkä takia Huedasta tuli rannikon huomattavin hallintokunta. Erään eurooppalaisen tarkkailijan mukaan Hueda oli pieni verrattuna sen naapuriin Alladaan, mutta hän totesi myös: ”Sen kauppa on kuitenkin määrältään suuri. Se saa aikaan niin suuren rikkauden, että jos joku maa haluaa julkistaa sodan sitä vastaan, he pystyvät ostamaan tarpeeksi apua tuhotakseen vihollisensa.” Hueda hyötyi ensimmäisenä naapurinsa Alladan kyvyttömyydestä monopolisoida rannikon kauppaa. Hueda väestö oli perimätiedon mukaan Alladan tavoin peräisin Tadosta ja sai alkunsa kiistoista vallanperijöiden välillä. Ensimmäiset kirjalliset dokumentit Alladasta ovat vuodelta 1671. Silloin ranskalaiset perustivat kauppahuoneen Saviin. Myös englantilainen Royal African Company siirsi sinne toimintaansa vuonna 1682, jolloin Alladan Offraan jäi vain hollantilaisten kauppatoimintaa. Allada ja Hueda kilpailivat kaupankäynnistä, jonka takia Allada laski eurooppalaisille kauppiaille määrättyjä tulleja ja yritti suunnata kauppasaartoa Huedaan melko heikolla menestyksellä 1700-luvun alussa. Allada yritti suunnata kaupankäyntiä satamiinsa, mutta yleensä epäonnistui, vaikka sen rooli suurimpana myytyjen orjien tarjoajana jatkui.
Kaupan kasvu > Tiheä asutus

Alladan tavoin Hueda oli 1600–1700-luvuilla väkirikas kuningaskunta. Sen suuruuden on arveltu olevan noin 50 kilometriä itä–länsisuunnassa ja noin 35 kilometriä pohjois–eteläsuunnassa. Kuningaskunnan koko väestön suuruudeksi on arvioitu yli 100 000 asukasta, josta 20 000–30 000 koostui sotilaista. Savin väestö on kuvattu niin tiheäksi, että sen kaduilla kulkemisen kerrotaan olleen vaikeaa, vaikka ne olivat leveitä.
Kuningaskunta koostui paikallisten hallitsijoiden johtamasta 26 kylästä tai pitäjästä. Pienen kuningaskunnan kuvattiin olevan niin tiheästi asutettu, että koko maan kerrottiin olevan yhtä kaupunkia, joka oli jaettu useisiin alueisiin, ja joita erottivat vain puutarhamaiset viljelysmaat.
Savi toimi poliittisen pääkaupungin lisäksi maan suurimpana markkinapaikkana. Kukoistuksensa aikana Savin torilla saattoi käydä 5 000 asiakasta toripäivänä. Sieltä ostettiin paikallisia tuotteita, kuten suolaa, kankaita, koreja, kalebasseja ja saviastioita, sekä erilaisia maahan tuotuja tavaroita.
Huedan hyvä asema Atlantin yli ulottuvassa kaupassa aiheutti sen merkittävän valta-aseman alueella. Sen pyrkiessä eroon riippuvuudesta naapuristaan Alladasta, käytiin maiden välillä vuosina 1670–1710 lukuisia kauppakiistoja, sotilaallisia kahakoita ja välillissotia, joka lopulta päättyi Alladan hegemoniasta vapautumiseen.
Kaupan kasvu > Politiikka ja hallinto

Huedan poliittinen organisaatio muistutti paljon Alladan vastaavaa. Kuningas oli perinnöllinen hallitsija, joka harjoitti lainsäädäntövaltaa, määräsi veroja ja käytti laajoja oikeuksia alamaistensa omaisuuteen ja työhön. Huedan kuninkaiden poliittisen vallan lähde oli kuninkaallinen kantaisien kultti, jota juhlittiin sekä vuosittain, että uuden kuninkaan kruunajaisissa. Siihen kuului julkisia kulkueita uhrauksiin kuninkaallisilla hautapaikoilla, sekä varallisuuden jakaminen seuraajille.
Alladassa ja Huedassa nämä kultit eivät saavuttaneet Dahomeyssa 1700-luvulla harjoitettujen mittoja. Xwédan rituaalien kierrossa tärkein oli Dangben, pyton-käärmejumalan kultti. Dangbea kunnioitettiin vuosittaisissa julkisissa kulkueissa, joita kuninkaasta suhteellisen erillinen pappisluokka organisoi.
Myös Huedan hallintorakenne muistutti Alladan vastaavaa. Siinä oli kaksi ”suurkapteenia”, jotka määräsivät omista aloistaan. Myös Huedan taloudesta vastasi useita virkailijoita. ”Markkinoiden kapteeni” piti yllä järjestystä ja verojenkeruuta Ouidahissa. Vuoteen 1690 tullessa ”Valkoisten kapteeni” vastasi eurooppalaisten kaupoista Ouidahissa, jonka alaisena oli useita kapteeneita, jotka vastasivat jokaisesta Euroopan maasta tulevista kauppiaista.
Kaupan kasvu > Hegemonia heikentyy

Alladan tavoin Hueda kärsi sekä vallasta kilpailusta, että poliittisen hegemonian heikentymisestä 1700-luvun alussa. Suhteellisen itsenäiset virkailijat ja eliitit pyrkivät hyötymään Atlantin kauppaan osallistumisesta, jotka aiheuttivat epävakautta. Huedan viimeinen kuningas Huffon yritti ohjata ryhmittymiä pitämällä atlanttisesta kaupasta saatua varallisuutta, mutta maan mahtavimmat vastustivat sitä. Lopulta kilpailevat ryhmittymät liittyvät yhteen ja kuninkaan valta heikkeni huomattavasti. Tämä avasi ovet Dahomeyn valloitukselle.
Kaupan kasvu > Kuninkaat

Houedan kuninkaita olivat:
Haholo (1623?–?)
Kpassè (?–1671)
Agbangla (1670–1703)
Ayohuan (1703–1704)
Amah (1704–1708)
Huffon (1708–1727)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huedan kuningaskunta Wikimedia Commonsissa
Eurooppalaisten tehtaita Savissa vuonna 1745. Vasemmalta portugalilaisten, ranskalaisten, englantilaisten tehtaita varastoineen sekä kuninkaanlinnan alue.
Huedan kuninkaan kruunajaiset.
Englantilainen linnoitus Ouidahissa.
Jacob van der Schley: Juidan Kuninkaan kruunajaiset 1723
Ichirō Hosotani

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Ichirō Hosotani
Syntymäaika: 21. tammikuuta 1946 (ikä 78)
Syntymäpaikka: Hyōgo, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 171 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1969–1978 | Mitsubishi Motors | 140 (58) |
Maajoukkue
| 1978 | Japani | 4 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ichirō Hosotani (jap. 細谷 一郎, Hosotani Ichirō; s. 21. tammikuuta 1946 Hyōgo) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Hosotani debytoi Japanin maajoukkueessa heinäkuussa 1978. Hän on pelannut neljä maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Aiheesta muualla

National Football Teams
International Harvester K- ja KB-sarja

| International K / KB -sarja |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistaja:  International Harvester
Valmistusvuodet:  1940 – 1947 (K) 1947 – 1949 (KB)
Edeltäjä:  International D-sarja
Seuraaja:  International L-sarja
K- ja KB-sarja olivat International Harvester Companyn valmistamia hyötyajoneuvoja. K-sarja esiteltiin vuoden 1940 puolivälissä, mutta sen valmistus lopetettiin USA:n sotatoimien vaatimien tuotannonmuutosten vuoksi. Mallin tuotanto jatkui taas vuonna 1944, kun hyötyajoneuvoja sallittiin rajoitetusti valmistaa siviilimarkkinoille. Erilaisten alustojen valikoima oli laaja, kaikkiaan 50 versiota, lähtien 1/2-tonnisesta pick-upista ja päättyen raskaisiin kolmeakselisiin kuorma-autoihin ja rekkavetureihin.
Vuonna 1947 esiteltiin K-sarjan seuraaja, KB-sarja. Mallisto ei kuitenkaan poikennut edeltäjästään muutoin kuin pienten kosmeettisten muutosten osalta, näkyvimpänä niistä maskin alaosan molemmin puolin muotoillut siivet. Ne ovatkin paras ulkoinen tunnusmerkki, jolla nämä kaksi  mallisarjaa voidaan erottaa toisistaan. Vuosien 1947 ja 1949 välissä International Harvester valmisti 122 000 kappaletta KB-1 ja KB-2 pick-up truckia. KB-sarjaa seurasi mallivuodelle 1950 L-sarja.
K-sarja

K-sarja oli markkinoille tullessaan aikakaudelle tyypillisesti muotoiltu. Kevyen sarjan malleissa ajovaloumpiot oli upotettu modernisti lokasuojien sisään mutta lokasuojat olivat edelleen erilleen keulasta muotoillut. Konepelti oli saranoitu takareunastaan. Heavy duty -versiot, eli mallit K-6:sta ylöspäin, muistuttivat edeltäjäänsä, D-sarjaa. Hytti, lokasuojat ja erilliset ajovaloumpiot olivat perua edeltävästä mallisarjasta. Vain keulan ilme poikkesi vanhasta, virtaviivainen maski oli nyt vaihtunut enemmän pystyssä olevaan ja konepeitto kapeni keulaa kohti voimakkaammin.
K-sarjan mallien numerointi noudatti kaavaa jossa mallinumero 1 – 12 kuvasi auton kantavuusluokkaa amerikkalaisen järjestelmän mukaisesti.  (K-1 = 1/2-tonninen, K-2 = 3/4-tonninen, K-3 = 1-tonninen jne.) K-sarjan light duty -mallien raskain versio oli 1 1/2-tonninen K-5. Linjaan ei jostain syystä kuulunut K-9- ja K-13-malleja.
K-sarja > Light duty

Kevyimpien K-1- ja K-2-mallien eroavaisuudet ovat hyvin vähäiset. Molemmissa on sama tekniikka ja koripellit. Takakselin laakerointi oli näissä malleissa puolikelluva (semi-float). Jämerämmästä jousituksesta johtuen K-2-mallin kantavuus on suurempi.
Versiosta K3 ylöspäin autoissa oli tukevampi runko, paripyörät takana, suuremmat jarrut ja taka-akselin laakerointi oli täyskelluva (full-float). Voimanlähteenä light-duty -sarjan autoissa oli päivitetyt versiot entisestä HD-sarjan L-head (sivuventtiili) -rivikuutosesta, joka oli nyt nimetty "Green Diamond" -sarjaksi. K-1 – K-4 -mallien keulalle oli valittavissa 175- (2,8 l) tai 214-kuutiotuumainen (3,5 l) moottori. K-5:n vaihtoehdot olivat Green Diamond 175 tai 233 (3,8 l)
K-1 – K-3 -mallien vaihteisto oli kolmi- ja K-4 sekä K-5 -mallien neliportainen. Kaksi viimeksi mainittua oli mahdollista saada alennusvaihteisella tasauspyörästöllä (double-reduction gear).
K-sarja > Medium- ja heavy duty

Raskas K-sarja alkoi kokonaispainoltaan 10 000 lbs:n (4,5 t) K-6-mallista ja päättyi kokonaispainoltaan 18 000 lbs:n (8,1 t) KR-11 -malliin. Malli KR-12 oli kokonaispainoltaan 28 500 lbs:n (13 t) kaksiakselinen rekkaveturi. K-sarjaan kuului lisäksi pystykeulainen (cab-over-engine) -malli K-7-COE.
Raskaan malliston kevyen pään voimanlähteenä oli entisistä Internationalin FAB-sarjan moottoreista päivitetty FAC-sarja. Kuusisylinteriset OHV-rivimoottorit olivat iskutilavuudeltaan K-6-mallissa 241,5 cid (4,0 l) ja K-7-mallissa 260 cid (4,3 l). Vuonna 1942 FAC-moottoreita muokattiin jälleen ja ne nimettiin "Blue Diamond"-sarjaksi. Samalla niiden iskutilavuudet nostettiin 250,5- (4,1 l) ja 269 (4,4 l) kuutiotuumaan.
Raskaampien mallien voimanlähteenä oli edellisestä Internationalin FBB-sarjasta päivitetty FBC-sarja, jonka kuusisylinteriset OHV-rivimoottorit olivat iskutilavuudeltaan 318 cid (5,2 l), 361 cid (5,9 l) ja 401 cid (6,6 l). Vuonna 1942 FBC-sarja uudistettiin "Red Diamond" -sarjaksi, jota käytettiin armeijalle toimitetuissa kuorma-autoissa.
Vuonna 1944 Yhdysvaltain hallitus antoi Internationalille luvan valmistaa rajoitettu erä kuorma-autoja siviilimarkkinoille. Nämä oli varustettu 134 hevosvoimaisella, Red Diamond 450 (7,4 l) -moottorilla. Kun täysimittainen siviilituotanto jälleen sallittiin, Red Diamond -moottorit korvasivat kaikki aiemmat FBC-moottorit. Vuonna 1946 mallistoon lisätty, kokonaispainoltaan 28 500 lbs:n (13 t) KR-12 -malli käytti voimanlähteenään 200 hevosvoimaista (A.M.A. - Automobile Manufacturers Association (United States)), 586-kuutiotuumaista (9,6 l), kuusisylinteristä Continental-bensiinimoottoria.
KB-sarja

Uusi KB-sarja toi lähinnä kevyempiin malleihin (KB-5 ja kevyemmät) ulkonäkömuutoksia. Maskin alaosassa kromiritilä levisi "siipinä" maskin molemmin puolin, keulassa oli enemmän kromikoristeita ja keulan sivupelleissä oli molemmin puolin "International"-merkin alla kromiset merkit, jotka ilmaisivat auton kokoluokan. KB-sarjan myötä raskaan KBR-12 rekkaveturin kokonaispaino nousi 35 000 paunaan (15,8 t) ja myös muiden mallien kokonaispaino oli noussut, sarjan kevyimpiä KB-1 – KB-3-malleja lukuun ottamatta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
International K / KB -videoita
1945 International Harvester K8 Truck
1948 KB7 Restored
1948 International Harvester Fire Truck
International K-3


1949 International KB-5
Ichikawa

| Ichikawa (市川市) |
| --- | --- |
 Edojoen vartta I-Link-tornista yöllä
 lippu:  symboli
 Ichikawan sijainti Chiban prefektuurissa
 Ichikawa
 Koordinaatit: 35°42′49″N, 139°55′41″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Chiban prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  57,45 km²
Väkiluku (06/2020):  492 584
 – Väestötiheys:  8 574,1 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Japaninmustamänty
 – Kukka:  Ruusu
 
 https://www.city.ichikawa.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ichikawa (jap. 市川市, Ichikawa-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee Tokionlahden pohjukassa Edojoen suulla prefektuurin luoteisosassa. Lännessä kaupunki rajautuu Tokion metropolin Edogawan ja Katsushikan erillisalueisiin. Sisämaassa sen alue ulottuu Shimōsan ylängölle. Ichikawassa on 492 584 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 57,45 neliökilometriä.
Nykyisen kaupungin alueelle rakennettiin 600-luvun Taika-uudistusten jälkeen Shimōsan provinssin hallintokeskus (kokufu) ja provinssitemppeli. Sittemmin Edo-kaudella Ichikawan alue oli suoraan Tokugawa-sotilashallinnon alaisuudessa. Gyōtokun kaupunginosa kehittyi silloin Edo- ja Tonejokien vesiliikenteen satamana. Meiji-restauraation jälkeen sisämaahan sijoitettiin keisarillisen Japanin armeijan tukikohta, jonka alue on nykyään koulu- ja virkistyskäytössä. Rautateiden rakentamisen myötä Ichikawa alkoi 1900-luvulla kehittyä nopeasti myös Tokion asuinlähiönä. Kaupunkioikeudet Ichikawa sai vuonna 1934. Kaupungin rannikolle rakennettiin teollisuuslaitoksia jo ennen toista maailmansotaa, mutta laajamittaisemmin vasta sodan jälkeen, kun sinne sijoittui kone-, tekstiili-, elintarvike- ja kemianteollisuutta osana Keiyōn teollisuusvyöhykettä. Metroliikenne Tokiosta Gyōtokun alueelle alkoi vuonna 1969.
Ichikawan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Katsushika Hachiman-gūn šintolainen pyhäkkö ja Hokekyō-jin buddhalainen temppeli, jonka rakennuksista useita, kuten vuonna 1622 valmistunut pagodi, on valittu Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden luetteloon. Puistoalueita ovat kirsikankukistaan tunnettu Satomin puisto ja lintujensuojelualue Gyōtoku yachō no rakuen. Ichikawaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Sōbu-päälinja, Keiyō-linja ja Musashino-linja, Keisei-rautateiden Keisei-päälinja, Hokusō-rautateiden Hokusō-linja, Tōkyō metron Tōzai-linja ja Toei-metron Shinjuku-linja.
Kuvia

Hokekyō-jin temppeli
Myōdenin silta
Ichikawan rautatieaseman edustaa
Yawata no Yabushirazu -metsä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ichikawa Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Ichirō Hatoyama

| Ichirō Hatoyama |
| --- | --- |

Japanin pääministeri
 10. joulukuuta 1954 – 23. joulukuuta 1956  
Monarkki:  Hirohito
Edeltäjä:  Shigeru Yoshida
Seuraaja:  Tanzan Ishibashi
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. tammikuuta 1883 Tokio, Japani
Kuollut: 7. maaliskuuta 1959 (76 vuotta) Tokio, Japani
Tiedot
Puolue:  Japanin liberaalidemokraattinen puolue
 Nimikirjoitus
Ichirō Hatoyama (jap. 鳩山 一郎, Hatoyama Ichirō, 1. tammikuuta 1883 Tokio – 7. maaliskuuta 1959 Tokio) oli japanilainen poliitikko, joka toimi Japanin pääministerinä vuosina 1954–1956. Hänen johdollaan perustettiin Japanin liberaalidemokraattinen puolue vuonna 1955.
Hatoyaman poika Iichirō Hatoyama toimi myöhemmin Japanin ulkoministerinä ja pojanpoika Yukio Hatoyama pääministerinä.
Elämä

Hatoyama syntyi varakkaaseen ja vaikutusvaltaiseen perheeseen. Hänen isänsä Kazuo Hatoyama oli opiskellut Yhdysvalloissa ja toimi Japanin alahuoneen puhemiehenä. Hatoyaman äiti oli tunnettu kirjailija, joka perusti naisille suunnatun yliopiston. Hatoyama valmistui vuonna 1907 Tokion yliopiston englantilaisen oikeustieteen osastolta, ja ryhtyi asianajajaksi. Hänet valittiin parlamenttiin ensi kerran vuonna 1915 Rikken seiyūkai -puolueen edustajana. Hän oli Giichi Tanakan hallituksen kabinettisihteerinä sekä Tsuyoshi Inukain ja Makoto Saitōn hallitusten opetusministerinä vuosina 1931–1934. Hatoyaman ministerikaudelle osui niin sanottu Kioton yliopiston selkkaus.
Hatoyama ajautui erimielisyyksiin politiikkaan sekaantuneen keisarillisen armeijan kanssa ja joutui olemaan pitkään sivussa päätöksenteosta. Kun Rikken seiyūkai vuonna 1940 lakkautettiin, hän kieltäytyi liittymästä puolueiden korvaajaksi tarkoitettuun Taisei yokusankai -järjestöön ja perusti sen sijaan oman oppositioryhmän. Hänet valittiin vuoden 1942 vaaleissa parlamenttiin puolueiden ulkopuoliselta ehdokaslistalta, ja hän oli siten toisen maailmansodan loppuvuosina yksi parlamentin harvoista oppositioedustajista. Sodan päätyttyä Hatoyama perusti syyskuussa 1945 entisten Rikken seiyūkain edustajien kanssa uuden liberaalipuolueen  (Nihon jiyūto), jonka puheenjohtajaksi hänet valittiin. Hänen oli määrä muodostaa hallitus toukokuussa 1946, mutta Yhdysvaltain miehityshallinto ilmoitti yllättäen, että taustansa vuoksi hän ei saisi toimia missään julkisessa virassa. Määräys oli voimassa vuoteen 1952, jolloin San Franciscon rauhansopimus astui voimaan ja miehittäjät poistuivat.
Palattuaan politiikkaan 1950-luvun alussa Hatoyama ajautui riitoihin pääministeri Shigeru Yoshidan kanssa. Hatoyaman kannattajat erosivat liberaalipuolueesta ja perustivat marraskuussa 1954 uuden demokraattisen puolueen (Nihon minshutō), jonka johtaja hänestä tuli. Joulukuussa 1954 Hatoyama nimitettiin pääministeriksi Yoshidan tilalle. Hän johti kolmea peräkkäistä hallitusta seuraavan kahden vuoden aikana. Saadakseen hallitukselleen enemmistön parlamentissa Hatoyama neuvotteli kahden kilpailevan oikeistopuolueen, liberaalien ja demokraattien yhdistymisen, minkä tuloksena perustettiin uusi liberaalidemokraattinen puolue, jonka ensimmäiseksi puheenjohtajaksi hänet valittiin marraskuussa 1955. Hatoyaman hallitus palautti Japanin ja Neuvostoliiton diplomaattisuhteet vuonna 1956, mutta lopullinen rauhansopimus jäi laatimatta Kuriilien kiistan vuoksi. Myös suhteita muihin Aasian maihin parannettiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ichirō Hatoyama Wikimedia Commonsissa