stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jättiläiset ovat kuolleet
Arvioita

Koskiluoman mukaan Jättiläiset ovat kuolleet on Waltarin heikoin näytelmä, itse asiassa se on vuoropuhelun muotoon kirjoitettu novelli. Näytelmässä ei ole toiminnallisuutta, sillä tapahtumia ei näytetä vaan niistä keskustellaan. Rajala nimittää näytelmää venytetyn novellistiseksi ja epäuskottavaksi. Näytelmän moraalinen ristiriita on mieto ja abortin välttämättömyys epäuskottavaa. Jättiläisten käyttö symbolina jää irralliseksi ja käsittämättömäksi. Myös henkilökuvauksessa on heikkouksia. Birgerin persoona jää ohueksi eikä hänen voimakas, idealistinen rakkautensa elämään välity katsojalle. Elina on pinnallinen ja narsistinen eikä herätä erityisemmin myötätuntoa. Birgerin itsemurha on motivoitu heikosti.
Näytelmä on aikanaan käsitellyt rohkeasti aviotonta sukupuolisuhdetta ja aborttia. Abortti oli 1930-luvulla paitsi laiton, myös arkaluontoinen aihe, jota ei ollut kirjallisuudessa vielä juuri käytetty, vaikka Minna Canth ja Maria Jotuni olivat näytelmissään käsitelleet lapsenmurhaa. Waltari käsitteli ensimmäisenä aborttia suomalaisessa näytelmässä. Kansallisteatterin johtokunta epäröikin pitkään, ennen kuin hyväksyi näytelmän esitettäväksi.
Suurin merkitys näytelmällä on kuitenkin ollut kirjailijan omassa kehityksessä. Waltari korosti itse myöhemmin, että hänen esikoisnäytelmänsä sai murskaavan vastaanoton. Vuonna 1948, 18 vuotta myöhemmin hän totesi: ”Mutta epäonnistunut esikoisnäytelmä on draamakirjailijan suuri oppitunti, jos hän vain saa näytelmänsä esitetyksi.”
Luettelo Kannuksen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Kannuksen  julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kannuksen kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Jättiläispunapuu

| Jättiläispunapuu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
:  Siemenkasvit Spermatophyta
:  Pinophyta
Lahko::  Cupressales
Heimo::  Sypressikasvit Cupressaceae
Alaheimo::  Sequoioideae
Suku::  Punapuut Sequoia
Laji::  sempervirens
Kaksiosainen nimi
 Sequoia sempervirens  (D. Don) Endl. 1847 
Synonyymit
 Taxodium sempervirens D. Don, 1824 

Katso myös
   Jättiläispunapuu Wikispeciesissä   Jättiläispunapuu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jättiläispunapuu (Sequoia sempervirens) eli punapuu tai kalifornianpunapuu on sypressikasvien heimoon kuuluva havupuulaji. Se on erittäin suurikokoinen ainavihanta puu, joka voi kasvaa pitkälti yli sata metriä korkeaksi ja elää yli 2 000 vuotta vanhaksi. Lajia kasvaa ainoastaan suppealla alueella Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltain länsirannikon Kalifornian ja Oregonin osavaltioissa. Punapuu on miljoonia vuosia vanhan punapuiden suvun (Sequoia) ainoa nykyisin elävä edustaja. Sen lähimmät elävät sukulaislajit ovat mammuttipetäjä (Sequoiadendron giganteum) ja kiinanpunapuu (Metasequoia glyptostroboides).
Nimet

Punapuiden suvun tieteellinen nimi Sequoia on johdettu cherokee-kansan päällikön Sequoyan nimestä.
Jättiläispunapuun tieteellinen lajinimi sempervirens tarkoittaa ainavihantaa. Kun laji kuvattiin tieteellisesti ensi kertaa vuonna 1824, se luokiteltiin suosypressien sukuun (Taxodium), jolloin jättiläispunapuun ainavihanta kasvutapa oli selkeä lajituntomerkki muutoin kausivihantien suosypressien joukossa.
Lajin kotiseudulla Yhdysvalloissa siitä voidaan englannin kielessä käyttää nimiä Redwood (suom. punapuu) tai tarkempia nimityksiä Coast Redwood (suom. rannikkopunapuu), California Redwood ja Coastal Sequoia.
Luokittelu

Jättiläispunapuu on sypressikasvien heimon (Cupressaceae) alaheimoon Sequoioideae kuuluva havupuu sekä punapuiden suvun (Sequoia) ainoa nykyisin elävä laji.
Jättiläispunapuu on yksi harvoista polyploidisista havupuista ja ainoa tunnettu kromosomistoltaan heksaploidinen havupuu. Lajin kromosomiluku on 2n = 6x = 66. Polyploidian vuoksi lajin on epäilty saaneen alkunsa risteymänä. On myös ehdotettu jättiläispunapuun olevan alkujaan sukujenvälinen risteymä, jonka vanhemmista toinen olisi ollut jokin kiinanpunapuiden suvun (Metasequoia) laji.
Levinneisyys ja elinympäristö

Punapuu kasvaa Yhdysvalloissa Tyynenmeren rannikon läheisyydessä Lounais-Oregonissa ja Luoteis-Kaliforniassa. Ilmasto on siellä subtrooppinen tai lähes subtrooppinen. Levinneisyysalue on kapea kaistale, jonka pituus on noin 750 kilometriä ja leveys 8–75 kilometriä. Kasvupaikat ovat korkeudeltaan yleensä välillä 30–750 metriä, mutta satunnaisesti meren pinnan tasolta 920 metriin saakka. Punapuut kasvavat yleensä vuoristossa, koska niissä on enemmän valtameren tuomaa kosteutta kuin muualla. Suurimmat ja vanhimmat yksilöt kasvavat syvissä laaksoissa ja rotkoissa, missä virtaavaa vettä on ympäri vuoden ja missä sumu tiivistyy kosteudeksi säännöllisin väliajoin. Korkeammalla kasvavat puut ovat pienempiä johtuen kuivemmista, tuulisemmista ja kylmemmistä kasvuolosuhteista. Vain harvat punapuut kasvavat meren rannalla, johtuen suolaisesta, tuulisesta ja hiekkaisesta elinympäristöstä. Punapuut muodostavat metsiä yhdessä douglaskuusen, lännenhemlokin, lawsoninsypressin ja muiden paikallisten havupuiden kanssa.
Merkitys ihmiselle

Jättiläispunapuun puuaines on erittäin lahonkestävää. Sitä on käytetty runsaasti puurakentamiseen lajin luontaisella elinalueella. Siitä on aiemmin valmistettu myös kattopäreitä, ratapölkkyjä ja siltapalkkeja. Suurten vanhojen puiden harvinaistuttua käyttö on vähentynyt. Nykyisin jättiläispunapuuta käytetään jonkin verran huonekalujen ja sisustuselementtien valmistukseen. Puun paksua kuituista kaarnaa on käytetty eristeenä ja kuorikatteena.
Nykyisin Kalifornian vanhojen punapuumetsien jättiläismäiset puut ovat suosittuja matkailunähtävyyksiä. Jättiläispunapuu on myös suosittu istutettuna koristekasvina maailman lauhkean ja subtrooppisen ilmaston alueilla. Lajista on myynnissä joitakin koristekäyttöön jalostettuja lajikkeita.
Vanhat suuret jättiläispunapuut ovat suosittuja matkailunähtävyyksiä.
Kalifornialainen puu, jonka lävitse turistit ajavat autolla.
Bonsaiksi kasvatettu jättiläispunapuu.
Sequoia sempervirens ’Nana Pendula’ on koristekasvina käytetty pienikasvuinen leveälehtinen lajike.
Aiheesta muualla

Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Punapuu (Sequoia sempervirens) (Arkistoitu – Internet Archive)
The IUCN Red List: Sequoia sempervirens (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Sequoia sempervirens:  Wikidata: Q150129  Wikispecies: Sequoia sempervirens  APNI: 126131  ARKive: sequoia-sempervirens  Calflora: 7531  CoL: 4WSQG  EoL: 1034849  EPPO: SEQSE  Euro+Med PlantBase: 62fc1aa8-5072-4e13-87ab-acbbf173187c  FEIS: seqsem  FloraBase: 17808  FNA: 200005399  FoC: 200005399  GBIF: 2683909  GRIN: 33710  iNaturalist: 47372  IPNI: 263741-1  IRMNG: 11325771  ITIS: 183435  IUCN: 34051  MoBotPF: 287323  NatureServe: 2.140518  NBN: NHMSYS0000463454  NCBI: 28980  NZOR: 280c5830-f56e-4682-888e-8bff3e3c803e  NZPCN: 2681  Observation.org: 144016  Open Tree of Life: 538150  PfaF: Sequoia sempervirens  PFI: 9112  Plant List: kew-2484394  PLANTS: SESE3  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:263741-1  RHS: 17252  Tropicos: 31300228  VicFlora: 7eef6dbe-3e4e-46ba-b657-f61abb58d842  WFO: wfo-0000437871 
Taxodium sempervirens:  Wikidata: Q17363914  APNI: 205500  CoL: 5526R  GBIF: 2683910  GRIN: 80069  IPNI: 263779-1  IRMNG: 10515526  ITIS: 183436  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:263779-1  Tropicos: 31300025  WFO: wfo-0000408597 
Sumulla on suuri merkitys puun ekologiassa.
Ville Juurikkala

| Ville Juurikkala |
| --- | --- |
 Ville Juurikkala vuonna 2022
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. maaliskuuta 1980 (ikä 44) Lohja, Suomi
Ammatti:  Valokuvaaja, musiikkivideo-ohjaaja
Vanhemmat:  Kaija Juurikkala (äiti)
Muut tiedot
Aktiivisena:  1999–
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ville Akseli Juurikkala (s. 6. maaliskuuta 1980 Lohja) on suomalainen valokuvaaja ja musiikkivideo-ohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten ”rock-valokuvaajana”, ja hänellä on pitkä yhteistyö muun muassa HIMin, Nightwishin ja Apocalyptican kanssa. Muita Juurikkalan kuvaamia merkkihenkilöitä ovat esimerkiksi Mika Häkkinen, Andrea Bocelli ja Ban Ki-moon. Juurikkala on kuvittanut myös useita kirjoja.
Ville Juurikkala on uransa aikana palkittu useilla valokuvausalan palkinnoilla. Hän on myös ensimmäinen suomalainen, jonka töitä on ollut esillä maailman tunnetuimpia musiikkialan valokuvaajia esittelevässä Morrison Hotel Galleryssa New Yorkissa.
Tausta

Ville Akseli Juurikkala syntyi 6. maaliskuuta 1980 Lohjalla. Hänen äitinsä on elokuvaohjaaja Kaija Juurikkala, ja hänen isänsä Matti Tukiainen työskenteli SAK:n työ- ja elinkeinojohtajana. Juurikkalalla on myös vuotta nuorempi veli Oskari Juurikkala, joka on pappi ja Opus Dei -liikkeen jäsen.
Vanhempiensa eron jälkeen Juurikkala muutti Vantaalle äitinsä ja veljensä kanssa. Lapsena hän harrasti lippupalloa, juoksemista ja pesäpalloa. Kymmenvuotiaana Juurikkala aloitti koskettimiensoiton, jonka hän vaihtoi kitaransoittoon puoli vuotta myöhemmin Guns N’ Rosesin ja Metallican innoittamana. Teini-ikäisenä Juurikkala soitti useissa eri yhtyeissä. Hän työskenteli myös valomiehenä erilaisissa elokuva- ja tv-tuotannoissa ja näytteli äitinsä elokuvissa Rosa Was Here ja Kyytiä Moosekselle. Juurikkala oli kiinnostunut elokuva-alasta, mutta häntä rohkaistiin tutustumaan ensin valokuvaukseen. Juurikkala aloitti valokuvausharrastuksen 16-vuotiaana ja huomasi lopulta pitävänsä siitä enemmän kuin elokuvatyöskentelystä. Hän aloitti maisemakuvauksella, jonka jälkeen hän ryhtyi kuvaamaan ystäviensä yhtyeitä.
Lukion Juurikkala suoritti Vantaalla, minkä jälkeen hän pyrki Taideteolliseen korkeakouluun, mutta ei tullut valituksi.
Ura > Valokuvaus

Lukion jälkeen Juurikkala työskenteli mainos- ja muotokuvaajana, kunnes hänet palkattiin 20-vuotiaana City-lehteen freelancerina. Sen kautta hän päätyi kuvittamaan muun muassa WSOY:n kustantaman ravintola Papà Giovannin ruokakirjan. 2000-luvun alussa hän kuvasi myös Suosikki-, Soundi- ja Katso-lehdille, mitä kautta hän tutustui useisiin yhtyeisiin ja artisteihin.
Ensimmäiset levynkantensa Juurikkala kuvasi Daruden Rush-albumia varten. Häntä pyydettiin vuonna 2005 The 69 Eyes -yhtyeen kiertuekuvaajaksi. Tuloksena syntyi vuonna 2006 julkaistu Route 69 – a Photographic Journey with The 69 Eyes -valokuvakirja, minkä lisäksi yhteistyö yhtyeen kanssa poiki hänelle lisää töitä muiden artistien ja yhtyeiden kanssa. Juurikkalasta tuli muun muassa HIMin ja Hanoi Rocksin luottokuvaaja. Myös Nightwish ja Apocalyptica ovat julkaisseet Juurikkalan kuvittamia valokuvakirjoja. Vuonna 2007 City-lehti palkitsi Juurikkalan Kaupungin paras Rock-kuvaaja -palkinnolla. Hänet palkittiin myös Vuoden huiput -kilpailussa sekä Kultajyvä-palkinnolla.
Vuonna 2008 yhdysvaltalaisen Good Charlotte -yhtyeen laulaja Joel Madden pyysi Juurikkalaa yhtyeen kiertuekuvaajaksi. Yhteistyön myötä Juurikkala muutti Los Angelesiin, missä hän työskenteli muun muassa Kat Von D:n ja Chester Benningtonin kanssa. Juurikkala kuvasi myös Slashin vuonna 2010 julkaistun Live in Manchester -albumin kansikuvan. Muita hänen sittemmin kuvaamia merkkihenkilöitä ovat YK:n pääsihteeri Ban Ki-moon, formulakuljettaja Mika Häkkinen ja oopperalaulaja Andrea Bocelli.
Juurikkalan töitä esiteltiin vuonna 2015 Helsingin Tiketti Galleriassa järjestetyssä It’s Only Rock’n Roll -näyttelyssä. Osa kuvista oli myöhemmin esillä Vantaan taidemuseo Artsin Sinä & Minä -muotokuvanäyttelyssä. Keväällä 2017 Helsingin taidemuseo HAMissa järjestettiin Juurikkalan kuvaama HIM: Right Here In My Eyes -näyttely. Näyttely koostui ennenjulkaisemattomista valokuvista, joissa HIM valmistautui jäähyväiskiertueelleen. Syksyllä näyttely järjestettiin myös New Yorkin arvostetussa rock-valokuvaukseen profiloituneessa Morrison Hotel Galleryssa. Juurikkala on ensimmäinen suomalainen, jonka töitä on otettu esille galleriaan.
Juurikkala on työskennellyt myös still-kuvaajana erilaisissa elokuvatuotannoissa, kuten Keisarikunta, Ganes ja Imaginaerum. Hän toimii myös henkilö- ja luontokuvaajana. Vuonna 2019 julkaistiin Jarko Taivasmaan Metsässä – Uppoudu metsään, itseesi ja elämään -teos, jonka Juurikkala kuvitti. Kirjan tiimoilta Espoon kulttuurikeskuksessa järjestettiin samanniminen valkokuvanäyttely syyskuussa. Suomen moottoripyörämuseossa järjestettiin myös Juurikkalan The 69 Eyes -yhtyeestä ottamista kuvista koostuva näyttely.
Juurikkalan omaelämänkerta Irti – Hollywoodista Santiagon tielle julkaistaan 18. huhtikuuta 2024.
Ura > Ohjaus

Ville Juurikkala ohjasi ensimmäisen musiikkivideonsa vuonna 2007 Hanna Pakarisen kappaleesta ”Black Ice”. Häntä pyydettiin vuonna 2012 ohjaamaan Jesse Kaikurannan ”Vie mut kotiin” -kappaleen musiikkivideo, jonka jälkeen Juurikkala on ohjannut videoita lukuisille suomalaisille artisteille. Hänellä on pitkä yhteistyö muun muassa Michael Monroen, Santa Cruzin ja Jonne Aaronin kanssa. Juurikkalan Michael Monroelle ohjaama ”Ballad of the Lower East Side” -musiikkivideo voitti vuoden 2013 yleisöäänestyksen Oulun musiikkivideofestivaaleilla. Lauri Tähkälle ohjattu ”Mä en pelkää” -video oli ehdolla vuoden 2018 musiikkivideoksi Emma Gaalassa. Kansainvälisiä videotuotantoja Juurikkala on tehnyt muun muassa Amaranthen ja Bullet for My Valentinen kanssa.
Vuonna 2011 Yle Fem esitti Juurikkalan ja Jan-Olof Svarvarin ohjaaman tuottaja-muusikko Jimmy Westerlundiin perustuvan Lakeuksilta Hollywoodiin -dokumenttielokuvan.
Kuvaustyyli

Ville Juurikkalan suurimpia esikuvia ovat muun muassa Bob Gruen ja Anton Corbijn. Juurikkalan kuvat juontavat juurensa 1990-luvulla suosittuun ristikehitys-tekniikkaanselvennä. Kun hän aloitti ammattikuvaamisen, ristikehitys-tekniikkaa ei enää juurikaan käytetty. Tästä huolimatta Juurikkala on jatkanut sen käyttöä ja todennut: ”Tää on mitä mä haluun tehdä. Ei oo trendikästä, ei haittaa mua.” Olennaisinta Juurikkalalle sekä valokuvissa että musiikkivideoissa on se, että ”pääsee lähelle ihmistä, ja sitten se ihmisen läsnäolo välittyy muille”. Kuvaustyylistään hän on todennut: ”Sävymaailmani kyllä on jyrkkyydeessään melko rock mutta toisaalta pyrin tiettyyn maalausmaisuuteen väreissäni. Ehkä siksi etten osaa maalata. Sommitelmat ja poseeraukset eivät läheskään aina ole kovin rock. Ehkä juuri tämä pieni ristiriita tuo kuviin sen jonkin mielenkiintoisen lisän.”
Yksityiselämä

Juurikkala asui vuosina 2008–2011 Los Angelesissa. Hän alkoi väsyä työhönsä vuonna 2010 ja ilmoitti lähtevänsä kahdeksi kuukaudeksi kävelemään Santiago de Compostelan pyhiinvaellusreittiä Ranskasta Espanjaan. Matkan aikana Juurikkalan kaikki omaisuus varastettiin ja hän päätyi nukkumaan metsissä ja kodittomien kanssa. Tästä huolimatta Juurikkala totesi: ”En ollut koskaan ollut niin onnellinen. Tajusin, ettei menestys ja materia tuonut niin syvää onnea. Menestys ja materia luovat meille useimmille odotuksia ja pelkoja. Kaiken menettämisen jälkeen ei ollut enää mitään menettävää. Ei ollut pelättävää eikä odotuksia. Tilalle tuli tämä hetki. Syvä onni tuli siitä, kun vaan oli – tässä ja nyt.” Lopulta Juurikkalan äiti lennätti hänet takaisin Suomeen. Samalla Juurikkala päätti raitistua, ja vuonna 2012 hän muutti takaisin Suomeen.
Elokuussa 2006 päihtynyt Juurikkala meni Las Vegasissa naimisiin paikallisen stripparin kanssa, joskin liitto purettiin myöhemmin.
Vuonna 2012 Juurikkala tapasi tulevan vaimonsa Nooran, joka työskentelee sisustussuunnittelijana. Heillä on kolme yhteistä lasta: Valtteri, Lilja ja Maija. Juurikkalat asuivat Lohjalla vuosina 2016–2019. Ennen tätä he asuivat Kirkkonummella ja myöhemmin Los Angelesissa. Vuonna 2019 Juurikkalat muuttivat ensin Lahteen ja sieltä Porvooseen. Ville ja Noora Juurikkalan liitto päättyi loppuvuodesta 2019.
Ohjauksia > Dokumentit

Lakeuksilta Hollywoodiin (2011)
Palkinnot

| Vuosi | Palkinnonjakaja | Palkinto | Ehdokas | Tulos | Viitteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | City | Kaupungin paras Rock-kuvaaja | Ville Juurikkala | Voitto |  |
| 2007 | Vuoden huiput | Hopeahuippu | Young Director Award -juliste | Voitto |  |
| 2007 | Suomen Markkinointiliitto | Kultajyvä | Young Director Award -juliste | Voitto |  |
| 2013 | Oulun musiikkivideofestivaalit | Kansanpumpeli | Michael Monroe – ”The Ballad of the Lower East Side” | Voitto |  |
| 2018 | Emma-gaala | Vuoden musiikkivideo | Lauri Tähkä – ”Mä en pelkää” | Ehdokkuus |  |
Aiheesta muualla

Ville Juurikkalan verkkosivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet
Luettelo heettiläisten kuninkaista

Tämä on luettelo heettiläisten kuninkaista. Vähää-Aasiaa, nykyistä Turkkia vanhalla ajalla kansoittaneiden heettiläisten kuninkaiden hallitusajat tunnetaan vain epätarkasti, ja kaikkia heettiläisiä kuninkaita ei tiedetä, sillä säilyneet savitaulut ovat puutteellisia. Heettiläisten keskivaltakunnasta tiedetään vain vähän.. McMahanin mukaan Hattusili II ja Tudhaliya III hallitsivat käänteisessä järjestyksessä, Tudhalija III ennen Hattushilia.
Hatit

| Kuningas | Hallitusaika | Huomautuksia |
| --- | --- | --- |
| Pamba | 22:s vuosisata | – Hattin kuningas |
| Pithana | 17:s vuosisata | – Kussaran kuningas, joka valloitti Nešan |
| Piyusti | 17:s vuosisata | Anittan voittama Hattin kuningas |
| Anitta | 17:s vuosisata | Pithanan poika, noin 1750 eaa., Kussaran kuningas, joka tuhosi Hattusan |
| (Tudhaliya) |  | Hattusili I:n isän isoisä |
| (PU-LUGAL-ma) |  | Tudhaliya I:n poika |
Vanha valtakunta

| Kuningas | Hallitusaika | Huomautuksia |
| --- | --- | --- |
| Labarna I | n. 1600–1586 | Kuningas, jota väitetään valtakunnan perustajaksi, saattaa olla kuvitteellinen kuningas. |
| Labarna II eli Hattusili I | n. 1586–1556 | Ehkä Hattusan uudestaan asuttanut kuningas. |
| Mursili I | n. 1556–1526 | teki sotaretken Babyloniaan, ryösti Babylonin |
| Hantili I | n. 1526–1497 | murhasi Murshilin, linnoitti maata |
| Zidanta I | n. 1496–1486 |  |
| Ammuna | n. 1486–1466 |  |
| Huzziya I | n. 1466–1461 |  |
| Telepinu | n. 1460–? |  |
Keskivaltakunta, valtataistelun aika

| Kuningas | Hallitusaika | Huomautuksia |
| --- | --- | --- |
| Alluwamna |  | Telipinun poika |
| Hantili II | n. 1500-1450 eaa. |  |
| Tahurwaili |  | Vallananasta; Hallitsi Telipinun ja Zidantan välillä, mutta muuten hallitusaika ei ole varmaa |
| Zidanta II |  | Hantili II:n poika |
| Huzziya II |  | Zudanta II:n poika |
| Muwatalli I | n. 1400 eaa. | Vallananastaja, murhasi Huzziya II:n |
Uusi valtakunta

| Kuningas | Hallitusaika | Huomatuksia |
| --- | --- | --- |
| Tudhalija I | n. 1430–1400 (?) |  |
| Arnuwanda I | n. 1400–1360 (?) |  |
| Hattusili II | (?) |  |
| Tudhalija II | n. (?)–1344 |  |
| Tudhalija III | (?) | "Tudhalija Nuorempi" |
| Suppiluliuma I | n. 1344–1322 | Loi suurvallan. |
| Arnuwanda II | n. 1322–1321 |  |
| Mursili II | n. 1321–1295 |  |
| Muwatalli II | n. 1295–1272 |  |
| Urshi-Teshub/Mursili III | n. 1272–1267 |  |
| Hattusili III | n. 1267–1237 |  |
| Tudhaliya IV | n. 1237–1209 |  |
| Kurunta | n. 1228-1227 | Muwatalli II:n poika; Hänen valtakautensa on hyvin epävarma, saattoi hallita erittäin lyhyen aikaa Tudhaliyan IV:n hallituskauden puolivälin tienoilla |
| Arnuwanda III | n. 1209–1207 |  |
| Suppiluliuma II | n. 1207–1178 |  |
Aiheesta muualla

Hittites.info
Luettelo Ilomantsin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Ilomantsin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Ilomantsin kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Luettelo Kolarin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Kolarin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kolarin kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuonna 1943 surmattujen metsäkaartilaisveljesten muistomerkki | Venejärventie 56 | Saivo | 67.2371°N, 24.0092°E |  |  |  |  |
| Peruskartoituksen muistomerkki | Lappeantie 149 kohdalla | Lappea | 67.2323°N, 23.5647°E |  | 2006 |  |  |
| Sankarihautojen muistomerkki: Isänmaan puolesta 1939-1944 | Kolarin vanhan kirkon vieressä, Siltatie 4 | Kolarinsaari | 67.3356°N, 23.7835°E | Porila, EvertEvert Porila | ? |  |  |
| Sankarimuistomerkki Isänmaan puolesta 1939-1944 | Sieppijärven hautausmaa Sieppijärven kirkon lähettyvillä, Kirkkotie | Sieppijärvi | 67.1555°N, 23.9823°E | Porila, EvertEvert Porila | 1940 |  |  |
| v. 1918 sankaripatsas (Vapaussodassa kaatuneen muistomerkki) | Sieppijärven hautausmaa Sieppijärven kirkon lähettyvillä, Kirkkotie | Sieppijärvi | 67.156°N, 23.982°E | Porila, EvertEvert Porila | 1930 |  |   |
Jäykkä kappale

Jäykällä kappaleella tarkoitetaan fysiikassa kappaletta, jonka eri osien väliset etäisyydet eivät muutu siihen kohdistuvien voimien vaikutuksesta, toisin sanoen se säilyttää muotonsa.
Esimerkkejä

Suhteellisuusteoria ja sen mukainen Lorentz-kontraktio osoittavat, että tarkkaan ottaen mikään kappale ei voi olla täysin jäykkä, sillä kaikki kappaleet lyhenevät liikkeen suunnassa. Monia kappaleita voidaan kuitenkin käytännössä pitää jäykkinä, jos niiden nopeus on paljon valon­nopeutta pienempi.
Jäykkänä kappaleena voidaan käytännössä pitää monia tarpeeksi kovista aineista koostuvia kappaleita, esimerkiksi heitettyä kiveä tai kiekkoa. Taivaan­mekaniikassa voidaan jäykkänä kappaleena pitää varsinkin pieniä taivaankappaleita kuten asteroideja ja kuita, monessa yhteydessä myös Maata, joskin jos otetaan huomioon Maan sulan sisus ja toisaalta sen pinnalla olevat vedet, tarkkaan ottaen Maa ei ole jäykkä kappale.
Myös teknisissä sovelluksissa monien koneenosien kuten pyörien, rattaiden ja akselien on oltava mahdollisimman jäykkiä. Sen sijaan esimerkiksi metallinen kierrejousi ei ole jäykkä kappale, sillä siihen vaikuttavien voimien vaikutuksesta se venyy tai puristuu kokoon.
Kappaleen jäykkyys ei toisaalta välttämättä edellytä, että sen on oltava kiinteää ainetta. Sakeasta nesteestäkin koostunut kappale, esimerkiksi tervamöhkäle, voi tietyissä olosuhteissa käyttäytyä lähes jäykän kappaleen tavoin.
Jäykän kappaleen liike

Jos jäykästä kappaleesta valitaan kaksi pistettä,  C ja  D, näiden välisen suhteellisen liikkeen on noudatettava tiettyjä ehtoja, jotka seuraavat siitä, että niiden välinen etäisyys  |{\bar {r}}_{D/C}| pysyy vakiona. Jos  |{\bar {r}}_{D/C}| käsitetään pisteen D paikkavektoriksi pisteen C ollessa origona ja sen aikaderivaatta  {\dot {\bar {r}}}_{D/C} kuvaa sen sijainnin muutoksia, saadaan seuraavat rajoittavat ehdot:
{\bar {r}}_{D/C}\perp {\dot {\bar {r}}}_{D/C}
{\dot {\bar {r}}}_{D/C}={\bar {\omega }}\times {\bar {r}}_{D/C}
missä  {\bar {\omega }} on kappaleen mahdollisen pyörimisliikkeen kulmanopeusvektori. Näistä ehdoista ensimmäinen seuraa siitä, että piste D voi kyllä kiertää pisteen C ympäri, jos kappale on pyörimisliikkeessä, mutta se ei voi lähestyä pistettä C eikä etääntyä siitä.