Elisabet I
Voittamaton Armada

Edellisellä vuosisadalla Portugali ja Espanja olivat vallanneet alueita Uudesta maailmasta ja päässeet käsiksi sen rikkauksiin ja kaupallisiin mahdollisuuksiin, mutta Englanti oli jäänyt tästä kaikesta paitsi. Vuonna 1562 englantilainen John Hawkins hankki Afrikasta orjia, myi ne Hispaniolassa ja palasi Englantiin mukanaan laivallinen rikkauksia. Koska ensimmäinen matka oli menestys, Hawkins sai toiselle matkalleen 1564 kuningattarelta rahallista tukea. Kolmannelle matkalle Elisabet lainasi jo kahta omaa laivaansa. Espanjan kuningas Filip II ei hyväksynyt monopolinsa rikkoutumista, ja kun Hawkins oli palaamassa uudesta maailmasta 1568, espanjalaiset hyökkäsivät hänen laivojensa kimppuun. Plymouthiin palasi vuonna 1569 vain 15 matkasta selvinnyttä merimiestä. Heidän joukossaan oli toisen laivan kapteeni Francis Drake, joka päätti tämän jälkeen alkaa ryövätä espanjalaisten lasteja. Drake lähti vuonna 1577 maailmanympärysmatkalleen, jota rahoittivat kuningattaren lisäksi useat tämän neuvoston jäsenet. Matkallaan Drake ryösteli laivoja Etelä-Amerikan Tyynenmeren puoleisella rannikolla. Matkansa aikana hän pysähtyi myös lyhyesti Kaliforniassa, jonka hän valtasi kuningattarelle New Albionin nimellä. Alus palasi Plymouthiin 26. syyskuuta 1580.
Draken ryöstely ja Elisabetin vuonna 1585 Alankomaihin lähettämä armeija saivat Filipin mitan täyttymään, ja hän alkoi suunnitella maihinnousua Englantiin. Suunnitelman mukaan vihollinen yllätettäisiin samanaikaisilla hyökkäyksillä Irlantiin ja Englantiin. Talvella 1586–1587 Englantiin alkoi saapua tiedustelutietoja Espanjan satamissa käynnistyneistä laivaston liikkeellepanosta. Elisabet valtuutti Draken johtamaan rankaisuretkikuntaa espanjalaisia vastaan. Drake purjehti Cadiziin ja St Vincentin niemelle, jossa hän poltti tai otti haltuunsa espanjalaisia aluksia. Draken toiminta hidasti merkittävästi Armadan kokoamista, ja espanjalaiset hylkäsivät ajatuksen hyökkäyksestä Englantiin kahdesta suunnasta. Armada lähti matkalle lopulta 12. heinäkuuta 1588. Jo matkalla sillä oli lyhyitä kohtaamisia Englannin laivaston kanssa, mutta molemmat selvisivät niistä vähin tappioin. Armada ankkuroitui Calais’n satamaan 27. heinäkuuta odottamaan Hollannista tulevia apujoukkoja. Englantilaiset iskivät yöllä lähettämällä palavia aluksia ajelehtimaan kohti espanjalaisten laivoja. Huomattuaan alukset espanjalaiset hajaantuivat paniikissa merelle luultuaan, että aluksissa oli räjähteitä. Seuraavana aamuna englantilaisilla oli helppo tehtävä tuhota iso osa vihollisen laivastoa. Ammuspula kuitenkin esti heitä lähtemästä espanjalaisten perään näiden ajelehtiessa kohti pohjoista.
Englantilaiset epäilivät Armadan vielä palaavan ja Leicesterin jaarli alkoi koota joukkoja Tilburyyn. 8. elokuuta 1588 Elisabet matkusti paikan päälle ja seuraavana aamuna tarkasti joukkonsa pukeutuneena hopeiseen rintahaarniskaan ja piti ehkä valtakautensa kuuluisimman puheensa: "...Tiedän, että minulla on vain naisen heikko ja voimaton ruumis, mutta minulla on kuninkaan sydän ja sisin...". Armada ei kuitenkaan palannut, ja 17. elokuuta Elisabet antoi määräyksen hajottaa Tilburyn joukot. Kun espanjalaisten kärsimät tappiot tulivat englantilaisten tietoon, kansa repesi riemuun. Kuningatar saapui marraskuun 24. päivänä riemusaatossa jumalanpalvelukseen St Paulin katedraaliin.