Hongwu
Dynastian perustaminen

Luostari, jossa Zhu Yuanzhang asui, käytännössä tuhoutui sotavoimien kukistaessa paikallista kapinaa. Vuonna 1352 Zhu liittyi yhteen monista kapinallisista joukoista, jotka olivat nousseet vastustamaan mongolilaista Yuan-dynastiaa. Kapinallisryhmässä hän pääsi pian johtavaan asemaan. Hänen johtamansa ryhmä liittyi myöhemmin Punaisiin turbaaneihin, millenaristiseen lahkoon, joka oli sukua Valkoiselle Lootukselle ja joka oli omaksunut buddhalaisuuden, zarathustralaisuuden ja muiden uskontojen kulttuurisen ja uskonnollisen perinnön. Koska häntä laajalti pidettiin kungfutselaisuuden ja uuskungfutselaisuuden puolustajana Kiinan valtaväestön, han-kiinalaisten keskuudessa, Zhu pääsi johtamaan kapinallisia, jotka taistelivat Yuan-dynastian kukistamiseksi. Punaiset Turbaanit ja Zhu valloittivat yhdessä koko Kiinan ja yrittivät yhdistää sen jälleen mongolien valloitusta edeltävän kaltaiseksi.
Vuonna 1356 Zhu Yianzhangin armeija valloitti Nankingin, josta tuli hänen toimintansa keskus ja myöhemmin myös Ming-dynastian virallinen pääkaupunki. Zhun hallitus Nankingissa tuli kuuluisaksi hyvästä hallinnosta, ja kaupunki veti puoleensa paljon ihmisiä, jotka pakenivat muilta seuduilta, missä vallitsi laittomuus. On arvioitu, että Nankingin väkiluku kasvoi kymmenessä vuodessa kymmenkertaiseksi. Samaan aikaan Yuan-dynastian valta heikkeni, kun kapinoita puhkesi joka puolella eikä dynastia tosissaan yrittänytkään ottaa Jangtsen laaksoa takaisin hallintaansa. Vuonna 1358 Keski- ja Etelä-Kiina olivat joutuneet eri kapinallisryhmien hallintaan. Myös Punaiset turbaanit hajosi kahteen puolueeseen. Zhu jäi pienemmän, noin vuodesta 1360 lähtien Ming-nimellä kutsutun, puolueen johtoon, kun taas suurempi puolue hallitsi Chen Youliangin johdolla Jangtsen laaksoa.
Zhu onnistui saamaan palvelukseensa monia kyvykkäitä henkilöitä. Vuodesta 1360 lähtien hän ja Che Youliang kävivät pitkällistä sotaa myös toisiaan vastaan kiistellen Punaisten Turbaanien aiemmin hallitsemista alueista. Sodan ratkaiseva hetki oli Poyangjärven taistelu vuonna 1363, yksi historian suurimmista meritaisteluista. Se kesti kolme päivää ja päättyi Chenin suuren laivaston häviöön. Chen kuoli kuukauden kuluttua taistelun jälkeen. Zhu ei itse osallistunut mihinkään taisteluun vaan pysyi Nankingissa, josta käsin hän johti taisteluihin käyviä kenraaleja.
Vuonna 1366 Zhu julistautui Wun ruhtinaaksi. Vuonna 1367 hänen joukkonsa voittivat Zhang Shichengin hallitseman Dazhoun kuningaskunnan, jonka keskus sijaitsi Suzhoussa ja joka oli aikaisemmin käsittänyt suurimman osan Jangtsen suistoa ja Song-dynastian pääkaupungin Hangzhoun. Tämän voiton tuloksena Zhun Ming-hallitus sai valtaansa sekä Jangtsen pohjois- että eteläpuoliset alueet. Muutkin suurimmat sotilasjohtajat antautuivat Zhulle, joka vuonna 1368 julistautui keisariksi. Tämän jälkeen hänestä, kuten myöhemmin muistakaan Ming-dynastian keisareista, ei heidän hallitessaan käytetty heidän omia nimiään vaan heidän hallitsijakausilleen antamia nimiä. Niinpä Zhun hallitsijakauden nimi oli Hongwu, ja hallitsijana häntä nimitettiin Hongwu-keisariksi.
Vuonna 1368 Ming-armeijat hyökkäsivät pohjoiseen alueille, jotka yhä olivat Yuan-dynastian hallinnassa. Ming-kenraali Xu Da valloitti Khanbaliqin eli Dadun (nykyisen Pekingin) 9. syyskuuta 1368, minkä jälkeen viimeinen Yuan-suvun hallitsija Toghan-Temür pakeni maasta. Viimeisen Yuan-dynastian hallinnassa olleen maakunnan, Yunnanin, Ming-armeija valloitti vuonna 1381, minkä jälkeen Ming-dynastia hallitsi koko Kiinaa.