stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helsingin Pallo-Toverit

| Helsingin Pallo-Toverit |
| --- | --- |

Koko nimi:  Helsingin Pallo-Toverit
Perustettu:  1922
Lakkautettu:  ilmoittanut itse
Entiset nimet:  Helsingin Pallo-Toverit   1922-
Kaupunki:  Helsinki
Miesten SM-mitalit
Kultaa:  1 (1959)
Hopeaa:  2 (1926, 1951)
Pronssia:  4 (1931, 1932, 1934, 1938)
Naisten SM-mitalit
Kultaa:  12 (1950, 1951, 1952, 1953, 1954, 1956, 1958, 1959, 1963, 1964, 1965, 1966)
Hopeaa:  5 (1955, 1957, 1960, 1961, 1962)
Pronssia:  1 (1967)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Esko Salminen Pallonlyöjien ottelussa
Helsingin Pallo-Toverit (PT) on helsinkiläinen urheiluseura. Se tuli kaikkein tunnetuimmaksi pesäpallotoiminnastaan. Lisäksi Pallo-Toverit pelasivat myös hiukan pesäpallon kaltaista softballia. Pallo-Toverit olivat aikoinaan pesäpallon huippujoukkue voittaen yhden miesten Suomen mestaruuden ja yhteensä 7 SM-mitalia.
Helsingin Pallo-Toverit pelasi miesten mestaruussarjassa yhteensä 32 kauden ajan vuosina 1923–1944, 1948–1952 ja 1955–1962 sekä naisten pääsarjassa 17 kauden ajan vuosina 1955–1973. Pallo-Toverien naiset ovat voittaneet 12 Suomen mestaruutta. Vuoden 1955 jälkeen pelatussa sarjamuotoisessa kilpailussa Pallo-Toverit on juhlinut lisäksi viisi kertaa SM-hopeaa ja kerran pronssia.
Saavutukset

Miehet
Suomen mestari 1959
SM-hopeaa 2 kertaa: 1926, 1951
SM-pronssia 4 kertaa: 1931, 1932, 1934, 1938
Naiset
Suomen mestari 12 kertaa: 1950, 1951, 1952, 1953, 1954, 1956, 1958, 1959, 1963, 1964, 1965, 1966 (1965-66 ilman pistemenetyksiä)
SM-hopeaa 5 kertaa (vuodesta 1955): 1955, 1957, 1960, 1961, 1962
SM-pronssia (vuodesta 1955) 1967
Junioritoiminta

| Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Joukkue | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Mitalit | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Vuodet | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Yhteensä | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
A-pojat: 
| A-pojat |  Kultaa | 1930 | 1 |  |
| A-pojat |  Pronssia | 1928, 1932 | 2 |  |
| Yhteensä: | Yhteensä: | Yhteensä: | 3 |  |
Palkinnot ja huomionosoitukset > Palkitut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Etenijäkuningatar: Auli Liesto (1964, 1966)  Aulikki Pihlajamäki (1965)  Tuula Rantanen (1967)  |  Lyöjäkuningatar: Sinikka Takasalo (1955)  Auli Liesto (1959)  Tuula Rantanen (1964, 1965, 1966, 1967)  |  Vuoden lukkari: Rauno Mäntynen (1958)  |
Palkinnot ja huomionosoitukset > Miesten Itä-Länsi-valinnat

| --- | --- |
 Kalevi Ihalainen (1932, 1933, 1934, 1935, 1936, 1937, 1938, 1945, 1946, 1948, 1949, 1951)  Erkki Merinen (1932)  Eino Pikkarainen (1932)  Pentti Lainela (1933, 1934)  Viljo Sunden (1934)  Väinö Koutsa (1936)  Viljo Pyykkö (1937)  Mauno Heinonen (1938, 1939)  Vilho Jäderholm (1943) :  Nikolai Semeri (1943)  Esko Salminen (1948, 1951, 1952, 1953, 1954)  Toivo Ilola (1950, 1951, 1952, 1957)  Leo Liusvaara (1950, 1952)  Ossi Halonen (1952)  Eero Vilevaara (1955)  Rauno Mäntynen (1957, 1958, 1959)  Esko Halonen (1959)  Uuri Ståhlhammar (1959, 1960, 1961)  Taisto Tikkanen (1964)
Palkinnot ja huomionosoitukset > Naisten Itä-Länsi-valinnat

Anja Ihalainen (1961)
Sinikka Karjala (1961)
Tuula Rantanen (1961, 1962, 1963, 1964, 1965, 1966, 1967)
Anja Rummukainen (1961, 1962, 1963)
Riitta Hämäläinen (1962, 1963, 1964, 1965, 1966, 1967)
Auli Liesto (1964)
Seija Happonen (1965)
Aulikki Pihlajamäki (1966)
Palkinnot ja huomionosoitukset > Miesten Liitto-Lehdistö-valinnat

Kalevi Ihalainen (1945, 1946, 1948)
Esko Salminen (1948)
Toivo Ilola (1957)
Esko Lignell (1959, 1961)
Rauno Mäntynen (1959, 1960)
Uuri Ståhlhammar (1959, 1960, 1961)
Jorma Kyntölä (1966)
Ventforet Kōfu

Ventforet Kōfu (jap. ヴァンフォーレ甲府, Venfōre Kōfu) on jalkapalloseura Kōfun kaupungista Japanista. Joukkue pelaa J. Leaguen 1. divisioonassa, maan korkeimmalla sarjatasolla.
Ventforet Kōfun edustusjoukkue marraskuussa 2010
Saavutukset

Pääsarjatasolla parhaimmillaan neljäs (1998)
Entisiä pelaajia

Naotake Hanyu
Takafumi Ogura
Kentaro Hayashi
Teruyoshi Ito
Daisuke Ichikawa
Koki Mizuno
Mike Havenaar
Billy Celeski
Irfan Bachdim
José Ortigoza
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut (japaniksi)
Yawata

| Yawata (八幡市) |
| --- | --- |
 Iwashimizu Hachiman-gūn pyhäkkö
 lippu:  Symboli
 Yawatan sijainti Kioton prefektuurissa
 Yawata
 Koordinaatit: 34°52′32″N, 135°42′27.4″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Prefektuuri:  Kioto
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  24,35 km²
Väkiluku (2017):  71 946
 – Väestötiheys:  2 955 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Rhododendron indicum
 – Puu:  Kamferipuu
 – Kukkiva puu:  Kamelia
 – Lintu:  Parus minor
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.yawata.kyoto.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yawata (jap. 八幡市, Yawata-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Kioton prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Kioton lounaispuolella. Yawatassa on 71 946 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 24,35 neliökilometriä.
Maantiede

Yawata sijaitsee Kioton prefektuurin rajalla sivuten Osakan prefektuuria. Rautatieyhteydet Osakan suuntaan ovat hyvät, joten kaupunki on kasvanut sekä Kioton että Osakan nukkumalähiönä. Seudun kaupungit ovat yhteenkasvaneita, eikä rajoja juuri huomaa. Yawatan naapurikaupunkeja ovat Kioto, Kyōtanabe ja Jōyō Kioton prefektuurista sekä Hirakata Osakan prefektuurista.
Kaupungin länsirajalla on suuri jokien yhtymäkohta, jossa joet Kizugawa, Ujigawa ja Katsuragawa yhdistyvät Yodogawaksi.
Nähtävyydet > Shōkadō

Shōkadō on Edo-kaudelta peräisin oleva puutarha, jossa kasvaa erityisesti bambuja. Bambulajikkeita on noin 400 kauniin lähteen ympärillä. Alueella on teehuone.
Nähtävyydet > Nagarebashi

Nagarebashi on kevyen liikenteen silta, joka ylittää Kizugawan. Sillalla on pituutta yli 350 m ja se on puurakenteinen, rakennettu vuonna 1953. Sillan nimi viittaa siihen, että rankkasateiden ja korkean veden aikaan se jää virran armoille, veden alle.
Nähtävyydet > Teollisuuskohteet

Keisarilliset terästehtaat vuodelta 1901 ja Onga-joen pumppuasema ovat osa kokonaisuutta  Japanin Meiji-kauden teollisen vallankumouksen kohteet,  joka valittiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 2015.
Nagarebashi
Shōkadōn erikoisia bambuja
Liikenne

Yawatan kautta kulkee Keihan-rautatieyhtiön päärautatieyhteys Kiotosta Osakan keskustaan. Alueen asemat ovat Yawata-shi ja Hashimoto.
Autoliikennettä palvelee valtatie numero 1, joka kulkee Yawatan kautta. Valtatie 1:n varrella on runsaasti liike- ja teollisuusrakennuksia kattaen monipuolisen valikoiman palveluita.
Yawatassa ja sen lähialueella kulkevat myös maksulliset moottoritiet, Dai-ni-Keihan (Kioto-Osaka II), Meishin (Nagoya-Kōbe) ja Keiji-by-pass (Kioto-Shiga ohitustie), joiden kautta on nopeat yhteydet kauemmaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yawata Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
| n k Kioton prefektuuri |
| --- | --- | --- |
| Kioton suuralueet |  Fushimi-ku  Higashiyama-ku  Kamigyō-ku  Kita-ku  Minami-ku  Nakagyō-ku  Nishikyō-ku  Sakyō-ku  Shimogyō-ku  Ukyō-ku  Yamashina-ku  |  |
| Muut kaupungit |  Ayabe  Fukuchiyama  Jōyō  Kameoka  Kizugawa  Kyōtanabe  Kyōtango  Maizuru  Miyazu  Mukō  Nagaokakyō  Nantan  Uji  Yawata  |  |
| Kunnat piirikunnittain | Funain piirikunta (Kyōtanba) · Kusen piirikunta (Kumiyama) · Otokunin piirikunta (Ōyamazaki) · Sōrakun piirikunta (Kasagi · Minami-Yamashiro · Seika · Wazuka) · Tsuzukin piirikunta (Ide · Ujitawara) · Yosan piirikunta (Ine · Yosano) |  |
Jon Tester

Jon Tester
Raymond "Jon" Tester (s. 21. elokuuta 1956) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän edusti Montanaa Yhdysvaltain senaatissa vuosina 2007–2025.
Tester syntyi Havressa ja valmistui University of Great Fallsista. Hän työskenteli musiikinopettajana ja maanviljelijänä. Hänellä on vaimonsa Sharlan kanssa yhteinen tytär Christine sekä poika Shon.
Tester toimi vuosina 1999-2006 Montanan osavaltionsenaatin senaattorina. Hän oli vuosina 2001–03 puolueensa piiska, 2003–05 puolueensa puheenjohtaja ja 2005–06 senaatin puheenjohtaja Montanan osavaltionsenaatissa. Tester ilmoitti toukokuussa 2005lähde? hakevansa paikkaa Yhdysvaltain senaatista, jossa hän onnistui seuraavan vuoden vaaleissa. Tester valittiin uudelleen vuonna 2012 ja vuonna 2018. Hän hävisi senaatin vaalit vuonna 2024 republikaani Tim Sheehylle.
Sherrod Brown

| Sherrod Brown |
| --- | --- |

Yhdysvaltain senaattori Ohiosta
 3. tammikuuta 2007 – 3. tammikuuta 2025  
Edeltäjä:  Mike DeWine
Seuraaja:  Bernie Moreno
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Ohion 13. vaalipiiristä
 3. tammikuuta 1993 – 3. tammikuuta 2007  
Edeltäjä:  Donald J. Pease
Seuraaja:  Betty Sutton
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. marraskuuta 1952 (ikä 72) Mansfield, Ohio, Yhdysvallat
Ammatti:  poliitikko
Tiedot
Puolue:  demokraatit
Uskonto:  luterilaisuus
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.brown.senate.gov ja www.sherrodbrown.com
Sherrod Campbell Brown (s. 9. marraskuuta 1952) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän edusti Ohiota Yhdysvaltain senaatissa vuosina 2007–2025, mitä ennen hän toimi vuodesta 1993 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä. Hän ei päässyt enää jatkokaudelle senaattiin vuoden 2024 senaatin vaaleissa, joissa hän hävisi republikaani Bernie Morenolle.
Brown on naimisissa Pulitzer-palkitun kolumnisti Connie Schultzin kanssa.
Max Ovaska

| Max Ovaska |
| --- | --- |
 Ovaska vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1988 (ikä 36–37)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2002–
Merkittävät roolit:  Määttä (Tuntematon sotilas) Pasi/Xytrax (Hevi reissu) Vesa Levola (Alamaailma-trilogia: Vanki)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Max Ovaska (s. 1988) on suomalainen näyttelijä, ääninäyttelijä, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on esiintynyt pitkissä elokuvissa, lyhytelokuvissa ja televisiosarjoissa sekä antanut äänensä useille eri animaatiohahmoille. Tunnetuimmat roolinsa hän on tehnyt televisiosarjassa Alamaailma-trilogia: Vanki sekä elokuvissa Tuntematon sotilas ja Hevi reissu.
Ovaska valmistui taiteen kandidaatiksi Aalto-yliopiston elokuvaohjauslinjalta vuonna 2020.
Filmografia ohjaajana

| Lyhytelokuvat> Vuosi | Lyhytelokuvat> Lyhytelokuva |
| --- | --- |
2012: Ulkopuolinen
2014: Valo yössä
2015: Korjaus
2018: Sokkotreffit
2020: Torppari
2020: Lasti
2020: Making Tove
Televisiosarjat
Vuosi: Sarja
2021: Hotel Swan Helsinki
Filmografia käsikirjoittajana

| Lyhytelokuvat> Vuosi | Lyhytelokuvat> Lyhytelokuva |
| --- | --- |
2012: Ulkopuolinen
2014: Valo yössä
2015: Korjaus
2018: Sokkotreffit
2020: Torppari
Aiheesta muualla

Max Ovaska Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Max Ovaska Elonetissä.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Fumihito

| Fumihito |
| --- | --- |
 Kōshi
 Fumihito vuonna 2016
Syntynyt:  30. lokakuuta 1965 (ikä 59) Tokio, Japani
Puoliso:  Kiko Kawashima
Lapset:  Mako Komuro prinsessa Kako prinssi Hisahito
Isä:  keisari Akihito
Äiti:  keisarinna Michiko
Uskonto:  šintolaisuus
Nimikirjoitus:  
Fumihito, prinssi Akishino (jap. 秋篠宮文仁親王殿下, Akishino no miya Fumihito -shinnō denka, s. 30. lokakuuta 1965 Tokio) on Japanin keisari Akihiton ja keisarinna Michikon toinen poika. Hän on ensimmäisenä kruununperimysjärjestyksessä isoveljensä keisari Naruhiton jälkeen. Lapsena hänen keisarillinen kutsumanimensä oli prinssi Aya (jap. 礼宮, Aya no miya).
Tausta

Fumihito suoritti ensin tutkinnon valtiotieteellisessä tiedekunnassa vuonna 1988 ja lähti sitten opiskelemaan eläintiedettä ulkomaille. Hän väitteli filosofian tohtoriksi ornitologiasta lokakuussa 1996. Tätä ennen hän on myös toiminut tutkijana Oxfordin yliopiston luonnontieteellisessä museossa ja Brittiläisen museon vastaavalla osastolla. Lisäksi Fumihito on toiminut Yamashinan ornitologisen instituutin johdossa. Fumihito on julkaissut useita lintutieteellisiä artikkeleita.
Tausta > Avioliitto ja lapset

29. kesäkuuta 1990 Fumihito avioitui Kiko Kawashiman kanssa. Pari tapasi opiskellessaan Gakushūin-yliopistossa. Parilla on kolme lasta: Mako, Kako ja Hisahito.
Hovissa vastustettiin aluksi Fumihiton avioliittoa, koska hänen vanhempi veljensä Naruhito ei vielä tuolloin ollut naimisissa ja koska keisari Hirohiton kuolemasta oli kulunut vain seitsemän kuukautta.
Kruununprinssi

Isoveljensä Naruhiton noustua keisariksi vuonna 2019 Fumihitosta tuli kruununprinssi. Koska nainen ei voi periä valtaistuinta nykyisen lain nojalla, Naruhiton ainoa lapsi, prinsessa Aiko, ei ole kruununperimysjärjestyksessä. Fumihiton jälkeen seuraavana järjestyksessä on hänen poikansa Hisahito. Japanissa on kuitenkin käyty keskustelua naispuolisen perillisen sallimisesta. Selkeä enemmistö japanilaisista suhtautuu hyväksyvästi potentiaaliseen naispuoliseen hallitsijaan.
Virallisesti Fumihito julistettiin kruununprinssiksi 8. marraskuuta 2020. Tähän liittyvä seremonia pidettiin kuitenkin jo 19. huhtikuuta, mutta ei julkisesti johtuen koronaviruspandemiasta. Fumihito oli haluton ottamaan vastaan kruununprinssille tarkoitetun perinteisen titteliä "suuri keisarillinen poika (jap. 皇太子, Kōtaishi)", joten hänen virallinen tittelinsä on "keisarillinen perillinen (jap. 皇嗣, Kōshi)". Fumihito on sittemmin perustellut kantaansa sillä, että häntä ei ole kasvatettu kruununperilliseksi, joten perinteisemmän tittelin kantaminen tuntui vaikealta.
Kunnianosoituksia

Italian tasavallan ansioritarikunnan suurristi (Italia, 1998)
Alankomaiden kruunun ritarikunnan suurristi (Alankomaat, 2014)
Isabella Katolilaisen ritarikunnan suurristi (Espanja, 2008)
Kansallinen ansioritarikunnan suurristi (Paraguay, 2021)
Fumihito on myös seuraavien korkeakoulujen kunniatohtori:
| Maa/ alue | Korkeakoulu | Tieteenala | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- |
|  Thaimaa | Kasetsartin yliopisto | biologia | 1995 |
|  Thaimaa | Buraphan yliopisto | luonnontieteet | 1995 |
|  Thaimaa | Khon Kaenin yliopisto | kalatalous | 1999 |
|  Thaimaa | Srinakharinwirotin yliopisto | luonnontieteet | 2001 |
|  Thaimaa | Chulalongkornin yliopisto | luonnontieteet | 2001 |
|  Thaimaa | Ubol Ratchathanin yliopisto | maataloustiede | 2003 |
|  Thaimaa | Kuningas Mongkutin tekninen instituutti Ladkrabangissa | kalatalous | 2007 |
|  Thaimaa | Kasetsartin yliopisto | eläintiede | 2011 |
|  Thaimaa | Chiang Main yliopisto | ympäristötiede | 2011 |
|  Thaimaa | Thammasatin yliopisto | maataloustiede | 2012 |
|  Thaimaa | Mahasarakhamin yliopisto | biologia | 2018 |
Galleria

Fumihiton kruununprinssinä käyttämä lippu
Mirka Muukkonen

| Mirka Muukkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29.09.1975 Turku
Kansalaisuus:  Suomi
Titteli:  Apulaispormestari
Siviilisääty:  Naimisissa
Aiheesta muualla
Kotisivu
Mirka Muukkonen (s. 1975) on suomalainen Vasemmistoliiton poliitikko ja Turun kaupungin apulaispormestari vuodesta 2023 alkaen.  Hänellä on myyjän ammattitutkinto, ja hän on myös viljelypuolen puutarhuri.
Ura

Apulaispormestari elokuu 2023–
Turun kaupungivaltuutettu 2021–
Turun kaupunginhallituksen jäsen 2021– (3. varapuheenjohtaja kaupunginhallituksessa)
Turun kaupunginvaltuutettu 2008–2017
Varavaltuutettu 2004–2008.
Muukkonen on toiminut myös seuraavissa tehtävissä:
Valtuustoryhmän varapuheenjohtaja (2012–2013)
Puoluevaltuuston 2. varapuheenjohtaja ( –2013)
Turun Vasemmistoliiton puheenjohtaja (2008–2012)
Puoluehallituksen jäsen (2007–2010).
Kirjallinen tuotanto

Muukkonen, Mirka; Särkisilta, Anna: Vegaanin kasviskeittokirja.  Like Kustannus, 1999. 6. painos 2008.
Oskar Olausson

| Oskar Olausson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. marraskuuta 2002 (ikä 22) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  187 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura (P):  Colorado Avalanche
Sarja:  NHL
Nyk. seura:  Colorado Eagles (AHL)
Pelinumero:  24
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  HV71 (SHL) Södertälje SK (Allsv.) Barrie Colts (OHL) Oshawa Generals (OHL)
NHL-varaus:  28. varaus, 2021 Colorado Avalanche
Oskar Olausson (s. 10. marraskuuta 2002 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Colorado Avalanchessa. Hänellä on tulokassopimus Avalanchen kanssa. Olausson on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Avalanche varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 28. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2021.
Ura > Seuraura

Olausson on Tranås AIF:n kasvatti. Hän oli kaudella 2016–2017 seuran U16-junioreiden paras maalintekijä 22 osumallaan. Kaudeksi 2017–2018 Olausson siirtyi HV71:n organisaatioon. Kaudella 2018–2019 hän oli J18 Allsvenskanissa joukkueensa paras maalintekijä 11 osumallaan.
Kaudella 2020–2021 Olausson oli tehoilla 14+13=27 HV71:n J20-junioreiden toiseksi paras pistemies Alexander Lundmanin jälkeen. Samalla kaudella hän debytoi HV71:n SHL-joukkueessa. Olausson teki SHL-debyyttinsä vain 17-vuotiaana 26. syyskuuta 2020 Rögle BK:ta vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 4.31 minuuttia. SHL-uransa avausmaalin Olausson teki kuudennessa ottelussaan 24. marraskuuta 2020 Luleå HF:ää vastaan. Joulukuussa 2020 hän teki HV71:n kanssa kevääseen 2023 asti ulottuvan SHL-sopimuksen. Olausson pelasi SHL:ssä 16 runkosarjaottelua tehopistein 3+1=4, kunnes tammikuussa 2021 seura lainasi hänet loppukaudeksi sarjatasoa alemmas HockeyAllsvenskan-joukkue Södertälje SK:hon. Olausson pelasi siellä 11 runkosarjaottelua tehopistein 3+3=6 ja kaksi nousukarsintasarjan ottelua ilman tehopisteitä. Allsvenskan-kauden päätyttyä hän palasi HV71:n vahvuuteen SHL:n kartsintasarjaan, jossa Olausson sai tililleen kaksi ottelua, mutta hän sai peliaikaa kuitenkin ainoastaan toisessa ottelussa 34 sekunnin verran. HV71:n kausi päättyi putoamiseen Allsvenskaniin.
Colorado Avalanche varasi Olaussonin ensimmäisellä kierroksella 28. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2021. Samana kesänä hänet varasi myös OHL-joukkue Barrie Colts 118. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Elokuussa Olausson teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Avalanchen kanssa. Pari viikkoa myöhemmin hänen vahvistettiin siirtyvän kaudeksi 2021–2022 Coltsin OHL-joukkueeseen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Hlinka Gretzky Cup  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Hlinka Gretzky Cup  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Hlinka Gretzky Cup  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Piešťany 2019 | jääkiekko |  |
Olausson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019, jolloin Olausson voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut kymmenen nuorten ja 13 poikien maaottelua.
Ben Cardin

Ben Cardin
Benjamin Louis ”Ben” Cardin (s. 5. lokakuuta 1943 Baltimore, Maryland) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän on edusti Marylandia Yhdysvaltain senaatissa vuosina 2007–2015, mitä ennen hän toimi vuodesta 1987 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä. Cardin on taustaltaan juutalainen, ja hänen juutalaiset isovanhempansa käyttivät vielä suvun alkuperäistä sukunimeä Kardonsky.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ben Cardin Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Henkilöt:  US Congress 
Muut:  SNAC
Into Linturi

Into Aimo Onni Linturi (21. lokakuuta 1902 Köyliö – 7. elokuuta 1989 Turku) oli suomalainen taidemaalari.
Linturin vanhemmat olivat nimismies Kaarlo Lindroth ja postinhoitaja Ida Lindroth, o.s. Andrell. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1921–1924, Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1924–1926 sekä Vapaassa Taidekoulussa 1947. Linturi suoritti taiteilijan debyyttinsä osallistuessaan Suomen Taiteilijain näyttelyyn Helsingissä 1928 ja hän osallistui myöhemmin useisiin ryhmä- ja yksityisnäyttelyihin 1950-luvulta aina 1980-luvulle saakka. Ulkomailla hän piti näyttelyjä Saksassa vuonna 1971 ja Latviassa vuosina 1972 ja 1976. Linturi toimi kansalaisopiston kuvataiteen opettajana Vammalassa vuosina 1965–1970.
Into Linturilla oli vuodesta 1930 ateljee lapsuudenkodissaan Köyliön Villa Linturissa. Hän asui Köyliössä 1950-luvun alkuun saakka jolloin hän muutti Tyrväälle Hätilän kylään. Linturi asui myöhemmin kesät Tyrväällä ja talvet Turussa. Linturin tuotantoon kuului satakuntalaisia maisemakuvia ja myös muotokuvia. Hänen töitään on esillä Emil Cedercreutzin museossa Harjavallassa. Lisäksi hänen maalauksiaan on Tampereen taidemuseon, Rauman taidemuseon, Porin taidemuseon ja Hiekan taidemuseon (Tampere), Kankaanpään, Vammalan, Porin ja Tampereen kaupunkien, Ruotsin Skövden ja Saksan Bremenin kaupunkien sekä eri yhteisöjen ja säätiöiden kokoelmissa.
Into Linturi on haudattu Köyliön hautausmaalle.
Hänen veljiään olivat muun muassa sisäministeri Arvo Linturi sekä yleisurheilija Oiva Linturi.
Teoksia

Porin suomalaisen yhteislyseon seinämaalaus Kokemäenjoki-triptyykki 1938
Vammalan kaupungintalon (silloisen kauppalantalon) seinämaalaus 1956
Köyliön vaakuna (nyk. Säkylän vaakuna, Yrjö Rintalan kanssa)
Palkinnot

Suomen Kulttuurirahaston Satakunnan rahaston tunnustuspalkinto 1969
Tyrvään kunnan kulttuuripalkinto 1970
Turun ja Porin läänin taidepalkinto 1974
Kirjallisuutta

Ritva Kava (toim.): Into Linturi - Satakuntalainen.  Emil Cedercreutz -museon julkaisuja 1992
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Dina (nimi)

| Dina |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Dine 
Nimen alkuperä:  heprean Dinah, mutta voi olla lyhentymä muistakin nimistä
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dina on naisen etunimi. Se on Vanhassa testamentissa patriarkka Jaakobin tyttären nimi. Lähtömuotona on heprealainen nimi Dinah ja sana din, jonka merkitys on ’tuomio’. Toisaalta Dina voi olla myös lyhentymä esimerkiksi Adinasta tai Bernhardinasta.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on joulukuun 2024 loppuun mennessä tilastoitu noin 580 Dina-nimistä henkilöä.
Nimipäivät

Norjassa Dinan nimipäivä on 30. joulukuuta.
Suomessa Dina-nimi esiintyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston virallisessa koirien nimipäiväkalenterissa. Siinä Dinan nimipäivä on 14. lokakuuta.
Tunnettuja Dinoja

Dina Asher-Smith (s. 1995), brittiläinen pikajuoksija ja olympiamitalisti
Dina Averina (s. 1998), venäläinen rytminen voimistelija
Dina Babbitt (1923–2009), holokaustista selvinnyt tšekkoslovakialainen taiteilija
Dina Boluarte (s. 1962), Perun presidentti v. 2022–
Dina Frumina (1914–2005), ukrainalainen taidemaalari ja taideopettaja
Dina Garipova (s. 1991), venäläinen laulaja
Dina Joffe (s. 1952), latvialainen pianisti
Diana ”Dina” Korzun (s. 1971), venäläinen näyttelijä
Dina Manfredini (1897–2012), maailman vanhin ihminen (joulukuussa 2012)
Dina Meyer (s. 1968), yhdysvaltalainen näyttelijä
Dina Powell (s. 1973), yhdysvaltalainen poliittinen neuvonantaja
Dina Rubina (s. 1953), venäläinen kirjailija
Dina ”Nida” Senff (1920–1995), alankomaalainen uimari ja olympiavoittaja
Dina Sherman, yhdysvaltalainen ääninäyttelijä
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Dina (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)