stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Niels K. Jerne

| Niels K>  Jerne |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. joulukuuta 1911
Kuollut: 7. lokakuuta 1994 (82 vuotta)
Koulutus ja ura
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1984)
Niels Kaj Jerne (23. joulukuuta 1911 – 7. lokakuuta 1994) oli tanskalainen immunologi. Hän sai yhdessä Georges J. F. Köhlerin ja César Milsteinin kanssa Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 1984 työstään immuunijärjestelmän tutkimuksessa ja monoklonaalisten vasta-aineiden tuottamisesta.
Jerne syntyi vuonna 1911 Lontoossa, jonne hänen vanhempansa olivat muuttaneet Tanskasta vuotta aiemmin. Ensimmäisen maailmansodan aikana perhe muutti Alankomaihin ja Jerne vietti nuoruutensa Rotterdamissa. Opiskeltuaan kaksi vuotta fysiikkaa Leidenin yliopistossa Jerne muutti Kööpenhaminaan ja vaihtoi opiskelualansa lääketieteeseen. Hän valmistui Kööpenhaminan yliopiston lääketieteellisestä vuonna 1947 ja vuonna 1951 hän väitteli tohtoriksi aiheenaan vasta-aineiden affiniteetti eli sitoutumisvoima. Vuosina 1943–1956 Jerne oli tutkijana Tanskan Kansallisessa Seerumi-instituutissa ja tänä aikana hän kehitteli vasta-aineiden kehittymisteorian, mistä hän sai kansainvälistä tunnustusta. Vuonna 1956 hän meni Geneveen Maailman terveysjärjestöön biologisten standardien ja immunologian osastojen johtajaksi. Vuonna 1962 Jerne lähti neljäksi vuodeksi Yhdysvaltoihin Pittsburghin yliopistoon mikrobiologian professoriksi ja mikrobiologian osaston johtajaksi. Hän jatkoi Maailman terveysjärjestössä immunologian asiantuntijapaneelissa Yhdysvaltoihin muuttamisen jälkeenkin. Vuonna 1966 Jerne palasi Eurooppaan, kokeellisen terapian professoriksi Frankfurtin Johann Wolfgang Goethe -yliopistoon. Vuonna 1969 hän vaihtoi jälleen työtään siirtyen Sveitsin Baseliin, jossa hän toimi Baselin Immunologian Instituutin johtajana eläkkeelle siirtymiseensä saakka vuoteen 1980. 1970- ja 1980-luvuilla Jerne oli immuunijärjestelmän teorian kehittelyn uranuurtajia. Hän oli monien yliopistojen kunniatohtori ja monien tiedeyhteisöjen jäsen.
Jerne avioitui kolme kertaa ja hänellä oli kolme poikaa: Ivar (s. 1936) ja Donald (s. 1941) Tjek Jernen kanssa ja Andreas Wettstein (s. 1971) Gertrud Wettsteinin kanssa.
Aiheesta muualla

Niels K. Jernen esittely Nobelprize.org-sivustolla. (englanniksi)
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
Harry Beaumont

| Harry Beaumont |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. helmikuuta 1888 Abilene
Kuollut: 22. joulukuuta 1966 Santa Monica
Ammatti:  ohjaaja, näyttelijä, käsikirjoittaja, tuottaja
Puoliso:  Hazel Daly
Ohjaaja
Aktiivisena:  1914–1948
Tunnetuimmat ohjaukset:  Broadwayn sävel
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Harry Beaumont (10. helmikuuta 1888 Abilene, Kansas – 22. joulukuuta 1966 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, näyttelijä, kirjoittaja ja tuottaja. Hän ohjasi urallaan 100 elokuvaa ja näytteli 92:ssa.
Hänen tunnetuin työnsä oli elokuvamusikaali Broadwayn sävel, josta hän oli ehdolla parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon saajaksi. Elokuva voitti kuitenkin parhaan elokuvan Oscar-palkinnon.
Heikki Mälkki

Heikki Mälkki (10. huhtikuuta 1924 Vahviala – 15. lokakuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen juristi ja Helsingin hovioikeuden presidentti. Hän oli korkeimman oikeuden oikeusneuvos 1971–1982 ja Helsingin hovioikeuden presidentti 1982–1988.
Mälkki suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1951 ja sai varatuomarin arvon 1954.
Aiheesta muualla

Heikki Mälkin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Hans Hotter

Hans Hotter
Hans Hotter (19. tammikuuta 1909 – 6. joulukuuta 2003) oli saksalainen bassobaritoni. Hän sai toisen maailmansodan jälkeen kansainvälistä arvostusta Richard Wagnerin tulkinnoillaan.
Hotter syntyi Offenbach am Mainissa ja opiskeli Matthäus Roemerin johdolla Münchenissä. Hän toimi urkurina ja kuoromestarina ennen oopperadebyyttiään Troppaussa vuonna 1930.
Hotter esiintyi natsihallituksen aikana Saksassa ja Itävallassa, mutta kansainvälinen ura lähti käyntiin vasta Covent Garden -debyytistä 1947. Hän pääsi laulamaan useisiin merkittäviin eurooppalaisiin oopperataloihin ja debytoi vuonna 1950 Metropolitan-oopperassa. Hans Hotter lauloi mm. sopraano Anita Välkin kanssa samoissa oopperaproduktioissa New Yorkin Metropolitanissa ja Lontoon Covent Gardenissa.
Vaikka Hotter tuli kansainvälisesti tunnetuksi lähinnä saksalaisesta ohjelmistosta, kotimaassaan hän oli myös suosittu Giuseppe Verdin oopperan Falstaff pääroolissa. Hän vetäytyi lavalta vuonna 1972 ja teki sen jälkeen satunnaisia esiintymisiä. Hän sai mainetta mm. puheosuuksien kertojana Arnold Schönbergin Gurrelieder-teoksessa.
Hotter kuoli Münchenissä 94-vuotiaana.
Musiikkinäytteitä

(Arkistoitu – Internet Archive) Richard Wagner: Der fliegende Holländer - 1. act
(Arkistoitu – Internet Archive) Richard Wagner: Der fliegende Holländer - 2. act
(Arkistoitu – Internet Archive) Richard Wagner: Der fliegende Holländer - 3. act
Daland: Kurt Böhme, Senta: Helene Werth, Erik: Bernd Aldenhoff, Mary: Res Fischer, Steuermann: Helmut Krebs, Holländer: Hans Hotter - Chor und Sinfonieorchester des Norddeutschen Rundfunks - Wilhelm Schüchter - Hamburg 1951
Heinola (Kokkola)

Heinolan aluetta.
Heinola on pienalue Kokkolassa. Heinolassa sijaitsee muun muassa sisustus- ja rakennustarvikemyymälöitä. Kokkolan Citymarket avasi ovensa Heinolassa 11. huhtikuuta 2013.
Nawroz

Tuli on nawruzin tunnus.
Nowruzin viettäjiä Istanbulissa.
Nawroz (myös newroz ja nowruz; pers. ‏نوروز‎, noʊˈɾuːz, ”uusi päivä”, kirjaimellisesti ”uusi valo”) on iranilainen uudenvuodenjuhla. Nawrozia kutsutaan myös persialaiseksi uudeksi vuodeksi. Juhlaa vietetään kevätpäiväntasauksen mukaan 19.–21. maaliskuuta. Unesco lisäsi nawrozin aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon vuonna 2009.
Nowruz on Iranin aurinkovuoden ensimmäinen päivä, joka on yhtä suuri kuin 1. huhtikuuta, Iranin uuden vuoden alun juhla ja yksi vanhimmista muinaisesta Iranista jäljellä olevista juhlista.  Nowruzin alkuperä on muinaisessa Iranissa, ja sitä juhlitaan laajoilla alueilla Aasiassa ja muualla maailmassa.  Nowruzin juhla-aika on kevätpäiväntasaus ja kevätkauden alussa. Nowruz on persialainen uudenvuodenjuhla. Kurdit ovat viettäneet nawroz-juhlaa jo yli 2 700 vuotta, ja se on ainoa juhla, joka yhdistää kaikkia kansoja. Kurdit ovat ainoita kansoja, jotka pitävät nawrozia omana uutena vuotenaan virallisesti. zarathustralaisuuden ajoilta noin 3 000 vuotta sitten.
YK:n yleiskokous julisti vuonna 2010 maaliskuun 21. päivän kansainväliseksi nawroz-päiväksi. Se on yksi YK:n virallisista vuosittaisista teemapäivistä.
Juhlapöytä

Haft-seen tai myös haft sīn ('seitsemän s:ää') on perinteinen nawroz-juhlan juhlaruokapöytä, jossa on seitsemän symbolista ainesta, joiden farsinkieliset nimet alkavat s-kirjaimella.
Haft-seen-juhlapöydän pääainekset ovat:
sabzeh – vehnän, ohran, vihreän pavun tai linssin ituja lautasella – symboloi uudestisyntymää
samanu – vehnänjyvistä mämmin tapaan imellyttämällä valmistettu ruoka – symboloi hedelmällisyyttä ja vaurautta
senjed – kuivatut villioliivin hedelmät – symboloi rakkautta
seer - valkosipuli – symboloi terveyttä ja lääkitystä
seeb - omena – symboloi kauneutta
somāq - sumakin marjat – symboloi auringonnousun väriä
serkeh - etikka – symboloi pitkää ikää ja kärsivällisyyttä
Lisäksi haft-seen-pöydässä voi olla muutakin, esimerkiksi peili, koristemaalattuja kananmunia, lamppu tai kynttilöitä, leipää, vesikulho, kolikoita, sypressin tai männyn oksia, kultakalamalja, persialainen runokirja tai uskontokirja.
Nawroz-perinteeseen kuuluu että haft-seen-pöytä valmistellaan kevätpäiväntasauksen alla ja perhe asettuu pöydän ääreen odottamaan täsmällistä kevätpäiväntasauksen aikaa, jolloin nawroz-juhlan viettoon myös kuuluvat uudenvuodenlahjat annetaan.
Kuvia haft-seen-juhlapöydistä

Haft-seen-pöytä
Haft-seen-pöytä
Haft-seen-pöytä
Haft-seen-pöytä
Haft-seen-pöytä
Haft-seen-pöytä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nowruz Wikimedia Commonsissa
Nowruz - Encyclopaedia Iranica
Perinteinen haft-seen-juhlapöytä
Hefaistion (täsmennyssivu)

Hefaistion (m.kreik. Ἡφαιστίων, Hēfaistiōn, lat. Hephaestion) voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Hefaistion (n. 356–324 eaa.), Aleksanteri Suuren ystävä; tunnetuin Hefaistion
Hefaistion (100-luku), grammaatikko
Hefaistion, kirjailija
Hefaistion, kuvanveistäjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hefaistion”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hanna Kolb

Hanna Kolb (2014).
Hanna Kolb (s. 21. elokuuta 1991) on saksalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Kolb saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia viestissä 2009 ja 2011. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti vapaan hiihtotavan sprintin maailmanmestaruuden 2012 ja sai pronssia perinteisen sprintissä 2013.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Kolb sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 25:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 59:s. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 23:nneksi ja vapaalla hiihdetyssä parisprintissä kahdeksanneksi. Hän oli 30:s sekä vapaan hiihtotavan sprintissä Sotšin olympialaisissa 2014 että perinteisen sprintissä Falunin MM-kilpailuissa 2015. Hän sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 2017 vapaan hiihtotavan sprintissä 11:nneksi.
Maastohiihdon maailmancupissa Kolb kilpaili ensimmäisen kerran Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2009 sijoittuen 11:nneksi. Vuonna 2011 hän saavutti samassa kilpailussa saman sijoituksen. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Tour de Skihin kuuluneessa Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2012. Yksittäisessä maailmancup-kilpailussa hän oli samalla sijalla Liberecin perinteisen hiihtotavan sprintistä tammikuussa 2013. Hän on sijoittunut parhaimmillaan neljänneksi Tour de Skin vapaan hiihtotavan kilpailussa Val Müstairissa tammikuussa 2013. Yksittäisessä maailmancup-kilpailussa hän on ollut parhaimmillaan viides Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2015.
Parisprintissä Kolb sijoittui toiseksi Quebecissa joulukuussa 2012
Kolb lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2018.
Hautalepakot

| Hautalepakot |
| --- | --- |
 Saccopteryx bilineata
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Lepakot Chiroptera
Heimo::  Hautalepakot Emballonuridae  Gervais, 1856
Alaheimot
 Taphozoinae  Emballonurinae 
Katso myös
   Hautalepakot Wikispeciesissä   Hautalepakot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hautalepakot eli tuppihäntälepakot (Emballonuridae) on 47 lajia käsittävä lepakkoheimo. Hautalepakoita voi tavata ympäri maailmaa trooppisilta ja subtrooppisilta alueilta.
Hautalepakot ovat suhteellisin pieniä 4–15 senttimetriin pituudeltaan 3–100 grammaan painoltaan. Niiden turkki on ruskea tai harmaa lukuun ottamatta suvun Diclidurus lajeja, jotka ovat valkoisia.
Hautalepakot -nimitys voi viitata myös Emballonuridae-heimoon kuuluvaan Taphozous -sukuun. Siihen kuuluvat lajit ovat nisäkäsnimistötoimikunnan mukaan seuraavat:
Aiheesta muualla

Nisäkäsnimistötoimikunta: Nisäkkäiden suomenkieliset nimet[vanhentunut linkki] (vahvistamaton ehdotus)
ITIS: Emballonuridae (englanniksi)
Hannu Herranen

Hannu Antero Herranen (s. 20. toukokuuta 1950 Pieksämäki) on suomalainen kenraaliluutnantti evp. ja entinen puolustusvoimien henkilöstöpäällikkö.
Herranen kirjoitti ylioppilaaksi Pieksämäen yhteislyseosta vuonna 1969 ja kävi Kadettikoulun vuosina 1972–1975. Hän työskenteli urallaan muun muassa Kymen Ilmatorjuntarykmentin komentajana, Pääesikunnassa ja puolustusministeriössä. Puolustusvoimien henkilöstöpäällikkönä hän toimi 1. tammikuuta 2006 - 31. joulukuuta 2009.
Herraselle on myönnetty Suomen Leijonan I lk:n komentajamerkki, Suomen Valkoisen Ruusun I lk:n ritarimerkki ja sotilasansiomitali.
Hannu Hillo

Suomalainen kuvataiteilija ja heraldikko (synt. Helsinki 30.10.1946 - )
Toiminut vaativissa tehtävissä mm.päätoimittajana.
Hannu Hillo on suunnitellut lippuja, yritysten logoja ja runsaasti heraldisia vaakunoita.
Vapaa-ajan toimintaan on kuulunut veneily.
Hannu Hillo on tuominut monessa pursiseurassa ja on ansioitunut oltuaan mukana monissa veneilytapahtumissa.
Hänen sotilasarvo on reservin komentajakapteeni.
Suomen Heraldisen Seuran jäsen ja toiminut puheenjohtajana.
Maltan ritarikunnan suurmestari.
Hannu hillo on ansioitunut keskiaikaisten ritarikuntien historian tutkimuksessa.
Kirjoittanut artikkeleita ja pitänyt aiheesta esitelmiä.
Hannu Hillo on, taitavana kirjoittajana,  myös toimittanut useita julkaisuja erialoilta, kuten historiikkejä ym.
Haittaakse?

| Haittaakse? Jani-Petteri |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2012
 Julkaistu: 23. toukokuuta 2012
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: huumorimusiikki
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  4. (23/2012)
Haittaakse? on Iina Kuustosen luoman ja esittämän sketsihahmon Jani-Petterin lastenlevy, joka julkaistiin 23. toukokuuta 2012. Albumi oli Suomen virallisella listalla 15 viikkoa ja se nousi korkeimmillaan sijalle 4.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen 2012 aikana albumilta julkaistiin single ”Suomi voittaa – haittaakse?”, joka nousi suosituksi kisakappaleeksi. Kappale oli parhaimmillaan iTunesin singlelistan neljäntenä ja Suomen virallisella latauslistalla sijalla 16.
Kappaleet

J-P – 2.36
Tero ja minä – 2.05
Minä ja K.I.T.T. – 3.04  feat. Robin
Konekielto – 2.47
Sana on vapaa – 3.01  feat. Yona
Toiset ovat neroja ja toiset Teroja – 2.38
T. Rex – 3.10  feat. Herra Hevisaurus
Teron Murot – 2.27
Hullu nainen ullakolta – 3.14  feat. Erin
En ikinä – 1.33
Vanessa – 3.20  feat. Vanessa (Minka Kuustonen)
Tschaikowsky (And Other Russians) – 1.02
Tänään kotona – 3.46
Suomi voittaa – haittaakse? – 1.50
J-P:n CV – 3.21
Haituvaheinät

| Haituvaheinät> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Kladi::  Commelinids
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit
Suku::  Haituvaheinät Tricholaena  Schrad.
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Haituvaheinät (Tricholaena) on pääosin Afrikassa ja Etelä-Aasiassa esiintyvä heinäsuku, jossa on 
neljä lajia monivuotisia heiniä.
Lajit:
Tricholaena capensis (Licht.) Nees – Esiintyy Etelä-Afrikassa ja Namibiassa.
Tricholaena monachne (Trin.) Stapf & C.E.Hubb. – Esiintyy eteläisessä Afrikassa ja Pakistanissa.
haituvaheinä (Tricholaena teneriffae (L.f.) Link) – Esiintyy Kanariansaarilla, Lounais-Italiassa, Pohjois- ja Itä-Afrikassa, Lounais-Aasiassa Lähi-idästä Arabiaan ja Intiaan.
Tricholaena vestita (Balf.f.) Stapf & C.E.Hubb. – Esiintyy Sokotrassa.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tricholaena
Henkikaartin Preobraženskin rykmentti

| Henkikaartin Preobraženskin Hänen majesteettinsa rykmentti |
| --- | --- |
 Rykmentin merkki
Toiminnassa:  1687-1917
Valtio:  Venäjän keisarikunta
Puolustushaarat:  Armeija
Aselajit:  Jalkaväki
Osa joukkoa:  1. Kaartin jalkaväkidivisioona
Koko:  Rykmentti
Tukikohta:  Pietari
Henkikaartin Preobraženskin Hänen majesteettinsa rykmentti (ven. Лейб-гвардии Преображенский Его Величества полк, Leib-gvardii Preobraženskij Jego Velitšestva polk) oli Venäjän keisarillisen armeijan vanhin kaartin jalkaväkirykmentti. Rykmentin nimi juontaa Moskovan ulkopuolella sijainneesta Preobraženskojen kylästä, jonne joukko-osasto oli alkujaan sijoitettuna. Preobraženije tarkoittaa Kristuksen kirkastumista.
Henkien taistelu

| Henkien taistelu |
| --- | --- |
Kirjailija:  Joel Lehtonen
Kansitaiteilija:  Asmo Alho
Kieli:  suomi
Genre:  romaani
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1933
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Henkien taistelu on Joel Lehtosen vuonna 1933 julkaistu romaani pulakauden ja kieltolain aikaisesta Suomesta. Mukana on kuvauksia ajankohtaisista ilmiöistä, kuten lapuanliikkeen noususta ja Minna Craucherin Helsingissä pitämästä salongista, mutta mukana on myös yliluonnollisia elementtejä ja teoksen sävy on ilkikurinen. Alkuperäisen kansikuvan teki Asmo Alho. Teos on Lehtosen viimeinen romaani.
Harennansupiainen

| Harennansupiainen> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Soricomorpha
Heimo::  Päästäiset Soricidae
Alaheimo::  Kotipäästäiset Crocidurinae
Suku::  Crocidura
Laji::  harenna
Kaksiosainen nimi
 Crocidura harenna  Hutterer and Yalden, 1990 

Katso myös
   Harennansupiainen Wikispeciesissä   Harennansupiainen Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Harennansupiainen (Crocidura harenna) on Etiopiassa elävä päästäislaji.
Sitä on tavattu vain Harennan metsästä Bale-vuorilta Etiopian eteläosasta. Jäljellä olevaa elinympäristöksi sopivaa metsäaluetta uhkaavat metsän raivaus maatalouskäyttöön, karjan ylilaidunnus, puuaineksen kerääminen polttopuuksi ja metsäpalot. Osa metsästä on suojeltu Balevuorten kansallispuistossa.
Haituhärmät

| Haituhärmät |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Sienet
Kaari::  Kotelosienet
Luokka::  Leotiomycetes
Lahko::  Härmäsienet
Heimo::  Erysiphaceae
Suku::  Haituhärmät Podosphaera  Kunze
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haituhärmät (Podosphaera) on härmäsienisuku. Ne elävät eri putkilokasvilajien lehdillä ja aiheuttavat härmää. Jotkin lajit ovat merkittävien viljelykasvien kasvitauteja.
Lajeja

Suomessa esiintyy 30 haituhärmälajia.
Podosphaera alpina
tuomipihlajanhaituhärmä (Podosphaera amelanchieris)
mansikanhärmä (Podosphaera aphanis)
kurjenherneenhaituhärmä (Podosphaera astragali)
pihlajanhaituhärmä (Podosphaera aucupariae)
palsaminhaituhärmä (Podosphaera balsaminae)
Podosphaera clandestina
orapihlajanhaituhärmä (P. clandestina var. clandestina)
kulleronhaituhärmä (Podosphaera delphinii)
kynsimönhaituhärmä (Podosphaera drabae)
horsmanhaituhärmä (Podosphaera epilobii)
voikukanhaituhärmä (Podosphaera erigerontis-canadensis)
Podosphaera euphorbiae
Podosphaera ferruginea
mesiangervonhaituhärmä (Podosphaera filipendulae)
kurjenpolvenhaituhärmä (Podosphaera fugax)
tädykkeenhaituhärmä (Podosphaera fuliginea)
Podosphaera fusca
omenanhärmä (Podosphaera leucotricha)
Podosphaera macularis
herukanhärmä (Podosphaera mors-uvae)
Podosphaera myrtillina
juolukanhaituhärmä (P. myrtillina var. major)
mustikanhaituhärmä (P. myrtillina var. myrtillina)
ruusunhärmä (Podosphaera pannosa)
maitikanhaituhärmä (Podosphaera phtheirospermi)
ratamonhaituhärmä (Podosphaera plantaginis)
Podosphaera polemonii
pensasangervonhaituhärmä (Podosphaera spiraeae)
Podosphaera thalictri
tuomenhaituhärmä (Podosphaera tridactyla)
lapinvuokonhaituhärmä (Podosphaera volkartii)
Heikki Leivonen

Heikki Aatos Leivonen (18. tammikuuta 1940 Viitasaari – 26. heinäkuuta 2024) oli suomalainen agronomi, virkamies ja maanviljelijä, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Leivosen vanhemmat olivat maanviljelijä, kansanedustaja, talousneuvos Vilho Leivonen ja emäntä Aino Johanna Paananen. Hän avioitui 1966 luokanopettaja Pirkko Anneli Jämsénin kanssa. Leivonen tuli ylioppilaaksi Viitasaaren yhteiskoulusta 1958 ja valmistui agronomiksi kotieläintieteen alalta Helsingin yliopistosta 1965. Osuuspankin esimiestutkinnon hän suoritti Osuuspankkiopistossa 1976. Leivonen oli Päivölän maatalousoppilaitoksen vt. maatalousopettaja Sääksmäellä 1966–1967 ja Keski-Suomen maanviljelysseuran eli sittemmin Keski-Suomen maatalouskeskuksen kotieläinagronomi 1967–1974.
Viitasaaren seudun Osuuspankin markkinointisihteeri Leivonen oli 1974–1977, maanviljelijä Ilmorannan tilalla Viitasaarella 1977–1981 ja 1974–2000, Maatilahallituksen Jyväskylän maatalouspiirin maataloustoimiston va. agronomi 1981–1982, agronomi 1982–1983 ja piiripäällikkö 1983–1990, Maatilahallituksen Keski-Suomen maaseutupiirin piiripäällikkö 1991–1992, maa- ja metsätalousministeriön Keski-Suomen maaseutuelinkeinopiirin piiripäällikkö 1993–1997 ja Keski-Suomen työvoima- ja elinkeinokeskuksen maaseutuosaston osastopäällikkö 1997–2004. Hän oli Viitasaaren kunnanvaltuuston jäsen 1977–1984 ja hänellä on ollut myös useita muita luottamustehtäviä.  Maanviljelysneuvoksen arvonimen Leivonen sai 1998.
Harry Baird

Harry Baird
Harry Baird (12. toukokuuta 1931 – 13. helmikuuta 2005) oli Guyanassa syntynyt, Britanniassa vaikuttanut näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi muun muassa televisiosarjasta UFO, jossa hän esiintyi luutnantti Mark Bradleyn roolissa. Hän loi uran myös elokuvissa ja teatterissa.
Baird sairastui aikuisiällään glaukoomaan, joka aiheutti hänen sokeutumisensa. Hän kuoli Lontoossa 73-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Harry Baird Internet Movie Databasessa. (englanniksi)