stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Poschiavo

| Poschiavo |
| --- | --- |
 Näkymä Poschiavoon
 vaakuna
 Poschiavon sijainti
 Poschiavo
 Koordinaatit: 46°19′29″N, 10°03′17″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Graubünden
Piirikunta:  Bernina
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  191,01 km²
Korkeus:  965–3 900 m
Väkiluku (2014):  3 522
 – Väestötiheys:  18 as./km²
 
 www.poschiavo.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Poschiavo (ital. Poschiavo, saksaksi ja retoromaaniksi Puschlav) on kunta Sveitsin Graubündenin kantonissa, Berninan alueella. Siellä on vajaat 4 000 asukasta.
Kunnan keskustaajama sijaitsee noin kilometrin korkeudessa. Korkein kohta on Piz Palü -vuori, jonka korkeus on 3 900 metriä.
Poschiavo sijaitsee Val Poschiavon laaksossa – yhdessä neljästä laaksosta, jossa virallinen kieli on sveitsinitalia. Engadiniin ja muualle Sveitsiin sieltä pääsee maanteitse Berninasolan kautta tai Berninan rautatietä pitkin Alp Grümin ja Ospizio Berninan kautta. Poschiavo on Rhätische Bahnin asemakaupunki, josta on junayhteys pohjoiseen, St. Moritziin sekä etelään, Italian Tiranoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poschiavo Wikimedia Commonsissa
Lanfranchi, Arno: Poschiavo (Gemeinde) (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan web-sivut) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  30.7.2015. Bern:  Stiftung HLS. Viitattu 25.10.2015. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Valposchiavon matkailusivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ptolemais

Ptolemais (m.kreik. Πτολεμαΐς) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin paikkoihin:
Ptolemais eli Ptolemais Euergetis, aiemmin Krokodeilopolis, myöhemmin Arsinoe, kaupunki Keski-Egyptissä Krokodeilopoliteen eli Arsinoiteen nomoksessa
Ptolemais eli Ptolemais Hermeiu, kaupunki Ylä-Egyptissä
Ptolemais eli Ptolemais Theron, kaupunki Aithiopiassa Punaisenmeren rannalla
Ptolemais, kaupunki Foinikiassa, ristiretkiläisten tukikohta ristiretkiaikana (nyk. Akko Pohjois-Israelissa)
Ptolemais, kaupunki Kyrenaikassa Libyassa
Ptolemais, kaupunki Pamfyliassa
Ptolemais, yksi Attikan (Ateenan) fyleistä Kreikassa
Aseksuaalisuus

Aseksuaalien lippu.
Aseksuaalisuus on seksuaalisen suuntautumisen muoto, jossa ihminen kokee hyvin vähän tai ei lainkaan seksuaalista vetovoimaa toisia henkilöitä kohtaan. Aseksuaalisuus ei ole kaikille samanlaista, vaan sitä ajatellaan spektrinä täydellisen aseksuaalisuuden ja ei-aseksuaalisuuden välillä. Käsitteen alle kuuluukin useita alamääritelmiä, kuten demiseksuaali, harmaa-aseksuaali ja aseksuaali. Vaikka aseksuaali ei koe (juurikaan) seksuaalista vetovoimaa, saattaa hän silti tuntea esimerkiksi emotionaalista, esteettistä tai romanttista vetovoimaa.
Aseksuaalisuus eroaa selibaatista, joka on henkilön oma päätös pidättäytyä seksistä. Aseksuaalin suhtautuminen seksiin riippuu yksilöstä. Jotkut aseksuaalit saattavat harrastaa seksiä moninaisista syistä, kuten miellyttääkseen kumppania; toiset taas eivät harrasta seksiä missään olosuhteissa.
Aseksuaalisuuden tutkimus on vielä nuori ala, ja aiheesta on niukasti tutkimustietoa. Kyselytutkimusten perusteella aseksuaalien osuus väestöstä olisi noin 1-1,5 %.
Määritelmä

Aseksuaali (joskus lyh. ace, ’ässä’) on ihminen, joka kokee hyvin vähän tai ei lainkaan seksuaalista vetovoimaa toisia ihmisiä kohtaan ja pitää itseään aseksuaalina. Jokainen aseksuaali kokee seksuaalisuutensa eri tavalla, ja aseksuaalisuutta ajatellaankin spektrinä (engl. asexual spectrum) aseksuaalisuuden ja alloseksuaalisuuden eli ei-aseksuaalisuuden välillä. Aseksuaali ei saata tuntea seksuaalista vetovoimaa lainkaan tai saattaa tuntea sitä vain heikosti tai tietyissä olosuhteissa. Esimerkiksi demiseksuaaleilla seksuaalisen vetovoiman kokeminen edellyttää vahvan tunnesiteen olemassaolon toiseen osapuoleen. Harmaa-aseksuaali tuntee seksuaalista vetovoimaa harvoin tai tavanomaista heikommmin, ja saattaa kokea kuuluvansa jonnekin aseksuaalisuuden ja ei-aseksuaalisuuden välimaastoon. Aceflux taas on henkilö, jonka seksuaalinen suuntautuminen aseksuaalisuuden spektrillä vaihtelee. Identiteettejä aseksuaalisuuden kirjolla on valtava määrä, ja uusia esitellään jatkuvasti lisää.
Ainoastaan henkilö itse voi varmasti sanoa, mitä seksuaalista suuntautumista edustaa, koska toisen ihmisen ajatus- ja tunnemaailmaa ei voi ulkopuolinen nähdä. Käyttäytyminen ei siis sinänsä paljasta henkilön seksuaalista suuntautumista; seksuaalisesti kokenut (ei-neitsyt) voi olla aseksuaali tai ei-aseksuaali, ja yhtä lailla neitsyt voi olla missä tahansa kohti seksuaalisuuden kirjoa. Aseksuaali voi nauttia seksistä tai keskustella seksiin liitettävistä aiheista avoimesti; ero ei-aseksuaalisiin ihmisiin on ainoastaan se, ette hän (juurikaan) koe seksuaalista vetovoimaa muita ihmisiä kohtaan.
Aseksuaalisuus ei siis välttämättä tarkoita täydellistä pidättäytymistä seksistä, vaan jokaisen suhtautuminen seksiin on erilaista. On olemassa seksipositiivisia (engl. sex-favorable), seksineutraaleja (engl. sex-indifferent) ja seksinegatiivisia (engl. sex-repulsed) aseksuaaleja. Näissä käsitteissä erotetaan edelleen yhteiskunnallinen ja henkilökohtainen suhtautuminen seksiin. Seksipositiivisuus tarkoittaa nimensä mukaisesti myönteistä suhtautumista seksiin, ja seksipositiiviset aseksuaalit saattavat nauttia seksuaalisuuden konseptista tai seksuaalisesta vuorovaikutuksesta muiden kanssa. Seksineutraalit ihmiset taas eivät omaa vahvoja tuntemuksia liittyen seksuaaliseen vuorovaikutukseen tai seksuaalisuuteen (yhteiskunnallisena) ilmiönä. Seksinegatiiviset aseksuaalit sitä vastoin karttavat seksuaalisuuteen liittyviä keskusteluja, aiheita ja sisältöä, ja saattavat suhtautua torjuvasti seksuaaliseen kanssakäymiseen muiden kanssa. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että ihminen olisi vihamielinen seksuaalisuutta kohtaan tai että hän ei kunnioittaisi muiden ihmisten seksuaalisia vapauksia.
Tutkimus

Ensimmäisenä aseksuaalisuuden havaitsi, sitä tarkemmin tutkimatta, seksologi Alfred Kinsey, joka tutkiessaan ihmisen seksuaalisuutta huomasi ryhmän "X", joka ei kokenut seksuaalista vetovoimaa ketään kohtaan. Tästä on saanut alkunsa myös aseksuaalisuuden symboli, kärjellään seisova kolmio, joka kuvaa Kinseyn luomaa asteikkoa seksuaalisuudelle. Toisessa yläkulmassa on heteroseksuaalisuus, joka vaihtuu keskellä biseksuaalisuudeksi ja toisessa kulmassa lopulta homoseksuaalisuudeksi. Kolmion alanurkkaa kohti taas seksuaalisuus muuttuu yhä lähemmäs aseksuaalisuutta kuvaten myös aseksuaalisuuden muodot, joissa ihminen kokee olevansa jossain aseksuaalisen ja ei-aseksuaalisen välillä.
Ensimmäinen aseksuaalisuutta käsittelevä tutkimus on Myra T. Johnsonin Asexual and Autoerotic Women: Two Invisible Groups vuodelta 1977, jossa tutkittiin kahdenlaisia naisia: sellaisia, jotka harrastavat itsetyydytystä mutteivät seksiä, ja sellaisia, jotka eivät harrasta kumpaakaan. Tutkimuksen aineisto oli kerätty naistenlehtien kirjepalstoilta. 2000-luvulla aseksuaalisuutta tutki paljon Anthony F. Bogaert, joka tuli tulokseen, että aseksuaaleja on väestöstä noin prosentti. Nicole Prausen ja Cynthia A. Grahamin vuoden 2007 tutkimustulosten mukaan aseksuaalisen identiteetin tärkein määrite on matala seksuaalinen halu ja vähäinen kiinnostus seksiä kohtaan.
Englannissa vuonna 2004 tehdyssä kyselyssä yksi prosentti vastaajista ilmoitti, ettei ole koskaan tuntenut seksuaalista kiinnostusta ketään kohtaan. Huhti–kesäkuun 2013 aikana kerättiin 1619 vastausta suomalaisilta nuorilta, jotka olivat syntyneet vuosina 1988–1998. Näistä henkilöistä 100 (eli vähän yli 6 %) määritteli seksuaalisen suuntautumisensa käsitteellä aseksuaali.
Romanttinen vetovoima

Vaikka aseksuaalisuus ja aromanttisuus käsitteinä muistuttavat paljolti toisiaan, ei niitä tule sekoittaa toisiinsa. Aromanttisuus on romanttisen suuntautumisen muoto, jossa ihminen ei koe lainkaan tai kokee vain rajallisesti romanttista vetovoimaa toisia ihmisiä kohtaan. Monilla aseksuaaleilla romanttinen suuntautuminen on selkeästi seksuaalisesta identiteetistä erillään, ja romanttinen vetovoima voi kohdistua eri sukupuoleen tai sukupuoliin kuin mahdollinen seksuaalinen vetovoima. Ilmiölle on olemassa englanninkielinen vastine Split Attraction Model (SAM). Vaikka kyseistä ilmiötä tavataan myös ei-aseksuaalien kohdalla, on sillä keskeinen merkitys monen aseksuaalin identiteetin kannalta. Jotkut aseksuaalit määrittelevätkin identiteettinsä myös romanttisen suuntautumisen perusteella:
aromanttinen: kokee hyvin vähän tai ei lainkaan romanttista vetoa
biromanttinen: kokee romanttista vetoa omaa ja vastakkaista sukupuolta kohtaan
heteroromanttinen: kokee romanttista vetoa vastakkaista sukupuolta kohtaan
homoromanttinen: kokee romanttista vetoa omaa sukupuolta kohtaan
Esimerkiksi heteroromanttinen aseksuaali on henkilö, joka kokee romanttista vetoa vastakkaisen sukupuolen edustajia kohtaan, mutta ei koe seksuaalista vetoa mitään sukupuolta kohtaan. Aromanttinen aseksuaali (engl. aromantic asexual, ’aroace’) taas on henkilö, joka kokee hyvin vähän tai ei lainkaan sekä romanttista että seksuaalista vetovoimaa toisia henkilöitä kohtaan. Aromanttisuus ei ole yksinomaan aseksuaalien ominaisuus, vaan myös ei-aseksuaali voi olla aromanttinen.
Häiriö vai seksuaalinen suuntautuminen?

Aseksuaalisuus ei ole häiriö, vaan seksuaalinen suuntautuminen.
Psychology Today -lehden artikkelissa perustellaan aseksuaalisuutta seksuaalisena suuntautumisena, sillä aseksuaalisuus on aseksuaaliksi itseään kuvaileville synnynnäistä eikä johdu ulkoisista tekijöistä. Lisäksi merkkejä aseksuaalisuudesta ilmenee yleensä jo varhaisessa iässä, eivätkä merkit muutu iän myötä. Artikkeli perustelee aseksuaalien ahdistuksen johtuvan aseksuaalien syrjinnästä ja tuomitsemisesta. Ei myöskään ole todisteita siitä, että aseksuaalisuus liittyisi seksuaaliseen traumaan tai negatiivisiin kokemuksiin. Suurin ero seksuaaliseen toimintahäiriöön on se, etteivät aseksuaalit koe seksuaalisen vetovoiman puutetta ongelmaksi eivätkä koe tarvitsevansa siihen apua.
Kansainvälinen aseksuaalijärjestö The Asexual Visibility and Education Network (AVEN) ja aseksuaalisuutta tutkineet psykologit ja seksologit ovat vaatineet, että luokitusta muutettaisiin huomioiden samalla, että on myös ihmisiä, joille seksuaalisen halun puute on ongelma. Monien aseksuaaleiksi itsensä määrittelevien mielestä kyse on vain seksuaalisesta suuntautumisesta, koska seksuaalisen halun puuttuminen ei aiheuta heille mitään ongelmia.
Harhakäsityksiä

Aseksuaalisuudesta on olemassa paljon harhakäsityksiä. Eräs harhakäsityksistä on se, että se olisi ”umpikuja” evoluutiossa. Perusteluna tälle on oletettavasti vanhanaikainen näkemys, jonka mukaan jokainen elävä olento pyrkisi lisääntymään. Tämä logiikka ei kuitenkaan toimi muun muassa siksi, että seksuaalit vanhemmat voivat saada aseksuaalin lapsen, eli kummankaan vanhemman ei itse tarvitse olla aseksuaali. Lisäksi aseksuaali saattaa haluta saada biologisia lapsia. Ei ole mitään yleispätevää syytä sille, miksei aseksuaali voisi saada biologista lasta; useimmille aseksuaaleille lapsen saaminen on biologisesti mahdollista. Useat ei-aseksuaalit lisäksi harrastavat suojaseksiä eivätkä välttämättä halua lapsia lainkaan, joten väite evoluution umpikujasta voitaisiin yhtä lailla osoittaa myös heille. Suojaseksi ja haluttomuus saada lapsia kuitenkin nauttii laajaa hyväksyntää yhteiskunnan tasolla. Tätä umpikujaväitettä voidaan pitää homofobian ja ässäfobian muotona.
Toinen harhakäsitys on, että aseksuaalit ovat lähinnä naisia. Vuonna 2019 tehdyn tutkimuksen mukaan jopa 86% aseksuaaleista ovat syntyneet naiseksi. Luultavaa on, että miehen seksittömyys, seksuaalisen vetovoiman puute tai vähäisyys ja aseksuaalisuus on yhteiskunnassamme tabu, josta ei puhuta, jolloin syntyy vaikutelma, että aseksuaaleja miehiä olisi vain vähän.
Kolmas harhakäsitys on, että aseksuaalisuus olisi harvinainen tai uusi ilmiö. Todellisuudessa aseksuaaleja on nykykäsityksen mukaan vähintään yksi prosentti väestöstä, mutta asiantuntijat uskovat prosenttimäärän olevan sitäkin suurempi.  Aseksuaalisuudesta vain puhutaan selvästi vähemmän valtamediassa kuin esimerkiksi homoseksuaalisuudesta, jolloin syntyy illuusio, että aseksuaalisuus olisi harvinaista. Ei myöskään ole uskottavaa, että aseksuaalisuus olisi ilmaantunut vasta hiljattain. Luultavammin aseksuaaleja on aina ollut ihmisten keskuudessa.
Selibaatin oheen luettava ennakkoluulo on myös, että selibaattia harjoittavat aseksuaalit olisivat erityisen uskonnollisia (erityisesti kristittyjä, muslimeja tai juutalaisia) ja salailisivat vain toista "ei-salonkikelpoista" seksuaalista suuntautumistaan, kuten homoseksuaalisuutta. Kristityn aseksuaalin vaaleaihoisen cis-miehen yhdistelmää kohdellaan yhteiskunnassa hyvin eri tavalla kuin muslimin aseksuaalin ruskeaihoisen cis-naisen, mikä jo paljastaa ajattelussa piileviä normatiivisia rakenteita.
Syrjintä

Psychology Today -lehden artikkelin mukaan aseksuaalit olivat kaikkein epäinhimillistetyin (heitä pidettiin vähemmän ihmisinä) seksuaalivähemmistö. Tutkimuksen mukaan aseksuaaleja epäinhimillistetään kahdella tavalla: heitä pidetään joko koneen tai eläimen kaltaisina.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomenkielinen aseksuaalisivusto
AVEN, maailman suurin aseksuaaliyhdistys (englanniksi)
Aseksuaalisuusviikko kumoaa harhaluuloja Seta 22.10.2019.
Best of the Beast

| Best of the Beast Iron Maiden |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1979–1996
 Julkaistu: 24. syyskuuta 1996
 Formaatti: CD, LP, C-kasetti
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 149.41
 Levy-yhtiö: EMI
Listasijoitukset
  8. (lokakuu 1996)   11. (4. lokakuuta 1996)   16. (lokakuu 1996)   25. (5. lokakuuta 1996)   28. (12. lokakuuta 1996)   37. (24. marraskuuta 1996)   41. (27. lokakuuta 1996)   42. (lokakuu 1996)
Iron Maidenin muut julkaisut
| The X Factor 1995 | Best of the Beast 1996 | Virtual XI 1998 |
Singlet albumilta Best Of The Beast
 ”Virus” Julkaistu: 2. elokuuta 1996
Best of the Beast on Iron Maidenin ensimmäinen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 1996. Se sisältää yhtyeen tunnetuimmat kappaleet vuosilta 1975–1995 sekä yhden uuden kappaleen (”Virus”) ja kaksi kappaletta yhtyeen ensimmäiseltä demolta The Soundhouse Tapes (”Iron Maiden” ja ”Strange World”).
Albumi on julkaistu sekä yhden että kahden CD:n versioina. Kokoelmalevystä on julkaistu myös erikoispainos, jonka mukana tulee 56-sivuinen kirja yhtyeen historiasta. Myös neljän levyn vinyyliversio on olemassa.
Kappaleet > Yhden CD:n versio

The Number of the Beast – 4.53 (säv. Harris)
Can I Play with Madness – 3.33 (säv. Dickinson/Smith/Harris)
Fear of the Dark (Live) – 7.23 (säv. Harris)
Run to the Hills – 3.54 (säv. Harris)
Bring Your Daughter... to the Slaughter – 4.44 (säv. Dickinson)
The Evil That Men Do – 4.34 (säv. Dickinson/Smith/Harris)
Aces High – 4.30 (säv. Harris)
Be Quick or Be Dead – 3.23 (säv. Dickinson/Gers)
2 Minutes to Midnight – 6.04 (säv. Smith/Dickinson)
Man on the Edge – 4.13 (säv. Blaze Bayley/Gers)
Virus – 6.14 (säv. Bayley/Murray/Gers/Harris)
Running Free (Live) – 3.28 (säv. Harris)
Wasted Years – 5.08 (säv. Smith)
The Clairvoyant – 4.27 (säv. Harris)
The Trooper – 4.14 (säv. Harris)
Hallowed Be Thy Name – 7.12 (säv. Harris)
Kappaleet > Kahden CD:n versio

CD 1
Virus – 6.30 (säv. Bayley/Murray/Gers/Harris)
Sign of the Cross – 11.17 (säv. Harris)
Man on the Edge – 4.18 (säv. Bayley/Gers)
Afraid to Shoot Strangers – 6.48 (live, säv. Harris)
Be Quick or Be Dead – 3.48 (säv. Dickinson/Gers)
Fear of the Dark – 7.21 (live, säv. Harris)
Bring Your Daughter... to the Slaughter – 4.44 (säv. Dickinson)
Holy Smoke – 3.49 (säv. Harris/Dickinson)
The Clairvoyant – 4.27 (säv. Harris)
Can I Play with Madness – 3.31 (säv. Dickinson/Smith/Harris)
The Evil That Men Do – 4.35 (säv. Dickinson/Smith/Harris)
Heaven Can Wait – 7.24 (säv. Harris)
Wasted Years – 5.21 (säv. Smith)
CD 2
Rime of the Ancient Mariner – 13.10 (live)
Running Free – 3.25 (live, säv. Di'Anno/Harris)
2 Minutes to Midnight – 6.04 (säv. Smith, san. Dickinson)
Aces High – 4.31 (säv. Harris)
Where Eagles Dare – 6.10 (säv. Harris)
The Trooper – 4.11 (säv. Harris)
The Number of the Beast – 4.49 (säv. Harris)
Run to the Hills – 3.50 (säv. Harris)
Hallowed Be Thy Name – 7.10 (säv. Harris)
Wrathchild – 2.54 (säv. Harris)
Phantom of the Opera – 7.20 (säv. Harris)
Sanctuary – 3.13 (säv. Harris/Di'Anno/Murray)
Strange World – 5.45 (The Soundhouse Tapes, säv. Harris)
Iron Maiden – 3.57 (The Soundhouse Tapes, säv. Harris)
Kappaleet > Vinyyliversio

LP 1
Virus
Sign of the Cross
Afraid to Shoot Strangers (Live)
Man on the Edge
Be Quick or be Dead
Fear of the Dark (Live)
Holy Smoke
Bring Your Daughter...to the Slaughter
LP 2
Seventh Son of a Seventh Son
Can I Play With Madness
The Evil That Men Do
The Clairvoyant
Heaven Can Wait
Wasted Years
2 Minutes to Midnight
Running Free (Live)
LP 3
Rime of the Ancient Mariner (Live)
Aces High
Where Eagles Dare
The Trooper
The Number of the Beast
Revelations (Live)
The Prisoner
Run to the Hills
Hallowed by the Name
LP 4
Wrathchild
Killers
Remember Tomorrow
Phantom of the Opera
Sanctuary
Prowler
Invasion
Strange World
Iron Maiden
Aiheesta muualla

Best of the Beast Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Best of the Beast Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Iron Maiden
| --- | --- |
Studioalbumit:   Iron Maiden  Killers  The Number of the Beast  Piece of Mind  Powerslave  Somewhere in Time  Seventh Son of a Seventh Son  No Prayer for the Dying  Fear of the Dark  The X Factor  Virtual XI  Brave New World  Dance of Death  A Matter of Life and Death  The Final Frontier  The Book of Souls  Senjutsu 
Livealbumit:   Live After Death  A Real Live One  A Real Dead One  Live at Donington  A Real Live Dead One  Rock in Rio  BBC Archives  Beast over Hammersmith  Death on the Road  Flight 666 – The Original Soundtrack  En Vivo!  Maiden England ’88  The Book of Souls: Live Chapter  Nights of the Dead, Legacy of the Beast: Live in Mexico City 
EP:t:   The Soundhouse Tapes  Live!! +one  Maiden Japan  No More Lies 
Kokoelmat:   Best of the Beast  Ed Hunter  Edward the Great  Best of the 'B' Sides  The Essential Iron Maiden  Somewhere Back in Time  From Fear to Eternity 
Boksit:   The First Ten Years  Eddie's Head  Eddie's Archive 
Singlet:   ”Running Free”  ”Sanctuary”  ”Women in Uniform”  ”Twilight Zone”  ”Purgatory”  ”Run to the Hills”  ”The Number of the Beast”  ”Flight of Icarus”  ”The Trooper”  ”2 Minutes to Midnight”  ”Aces High”  ”Wasted Years”  ”Stranger in a Strange Land”  ”Can I Play with Madness”  ”The Evil That Men Do”  ”The Clairvoyant”  ”Infinite Dreams”  ”Holy Smoke”  ”Bring Your Daughter... to the Slaughter”  ”Be Quick or Be Dead”  ”From Here to Eternity”  ”Wasting Love”  ”Fear of the Dark (live)”  ”Hallowed Be Thy Name (live)”  ”Man on the Edge”  ”Lord of the Flies”  ”Virus”  ”The Angel and the Gambler”  ”Futureal”  ”The Wicker Man”  ”Out of the Silent Planet”  ”Wildest Dreams”  ”Rainmaker”  ”The Reincarnation of Benjamin Breeg”  ”Different World”  ”El Dorado”  ”Satellite 15... The Final Frontier”  ”Coming Home”  ”Speed of Light”  ”Empire of the Clouds”  ”The Writing on the Wall”  ”Stratego” 
Videotallenteet:   Live at the Rainbow  Video Pieces  Behind the Iron Curtain  Live After Death  12 Wasted Years  Maiden England  The First Ten Years  From There to Eternity  Donington Live 1992  Raising Hell  Classic Albums: The Number of the Beast  Rock in Rio  Visions of the Beast  The Early Days  Death on the Road  En Vivo!  Maiden England '88 
Katso myös:   Jäsenet  Diskografia  Kappaleluettelo  Kiertueet  Tribuutit  Eddie  Blaze Bayley  Michael Kenney  Psycho Motel  Samson  Urchin  Lauren Harris
Banqueting House

| Banqueting House |
| --- | --- |

Sijainti:  City of Westminster, Yhdistynyt kuningaskunta
Koordinaatit:  51°30′17″N 0°07′33″W﻿ / ﻿51.5046°N 0.1259°W﻿ / 51.5046; -0.1259
Rakennustyyppi:  Juhlahuoneisto (en), museorakennus (d) ja teatterirakennus
Tyylisuunta:  Palladiolainen arkkitehtuuri
Suunnittelija:  Inigo Jones
Valmistumisvuosi:  1622
Käyttäjä:  Royal United Services Museum (d)
 fiBanqueting House 
Banqueting House on englantilaisen Inigo Jonesin suunnittelema palladiolainen rakennus Lontoon Westminsterissä, Whitehallkadun varrella. Se on ainoa nykyaikaan säilynyt osa keskiaikaisesta Whitehallin palatsista, joka tuhoutui tulipalossa 1698. Rakennusta pidetään Jonesin arkkitehtiuran suurimpana saavutuksena ja Britannian rakennushistorian klassisen kauden merkkipaaluna. Rakennus tunnetaan myös Rubensin tekemistä kattomaalauksista ja kuningas Kaarle I:n mestaamisesta sen edustalla tammikuussa 1649.
Banqueting House valmistui 1622 Stuartien hovin juhlahuoneistoksi, jossa järjestettiin naamionäytelmiä ja virallisia vastaanottotilaisuuksia. 1700- ja 1800-luvuilla rakennusta käytettiin pääasiassa kappelina, kunnes kuningatar Viktoria lahjoitti sen museokäyttöön 1895. Nykyään Banqueting Houseen voi tutustua pääsymaksua vastaan ja sitä vuokrataan juhlatilaisuuksia varten.
Arkkitehtuuri

Banqueting House on varhaisimpia palladiolaista tyyliä edustavia rakennuksia Britanniassa. Koska rakennuksesta tuli näkyvä osa kuninkaan pääpalatsia, Inigo Jones pyrki tekemään siitä näyttävän yhdistelemällä harkitusti toisiaan korostavia pintoja, tekstuureja ja värejä. Klassisen kauden ihanteiden mukaisesti hän teki rakennuksen sisä- ja ulkotiloista yhteneväiset käyttämällä molemmissa pylväitä ja pilastereita kahdessa kerroksessa.
Alkuperäinen julkisivu oli nykyistä värikkäämpi: se oli päällystetty hunajankeltaisilla ja punaruskeilla kiviharkoilla ja koristeltu valkoisella portlandkivellä. Nykyään julkisivu on tasaisen harmaanvalkoinen, sillä se päällystettiin uudelleen portlandkivellä vuosina 1774 ja 1829, jolloin John Soane restauroi rakennuksen perusteellisesti.
Rakennuksen sisätilat koostuvat kellariholvista ja sen yläpuolisesta kaksoiskuution muotoisesta juhlasalista, joka on noin 34 metriä pitkä ja 17 metriä leveä ja korkea. Jones suunnitteli sisätiloista Vitruviuksen mallin mukaisen basilikan ilman sivulaivoja ja sijoitti sen seinustoille pylväitä, joiden varassa oli palkkien kannattelema tasakatto.
Katossa on yhdeksän suurta Rubensin öljyvärimaalausta, jotka ovat ainutkertaisia siinä mielessä, että ne ovat edelleen alkuperäisellä paikallaan – suurin osa Rubensin teoksista on siirretty taidemuseoiden kokoelmiin ympäri maailmaa. Keskimmäisen maalauksen aiheena on Kuningas Jaakko I:n apoteoosi, ja sitä ympäröivät Englannin ja Skotlannin yhdistyminen ja Jaakko I:n ansiot. Kulmissa olevat soikeat maalaukset esittävät hyveiden voittoa paheista ja niiden väliin jääviin kahteen sivupaneeliin on kuvattu kerubeja. Katto oli alkuaan valkoinen, mutta se maalattiin pähkinäpuun väriseksi ja koristeltiin lehtikullalla 1636, kun maalaukset asennettiin paikoilleen.
Nykytila

Nykyään Banqueting House on avoinna yleisölle pääsymaksua vastaan, ja sitä vuokrataan juhlatilaisuuksia varten. Kellariholvissa näytetään rakennuksen historiasta kertovaa lyhytelokuvaa. Siellä on myös näyttely, jossa kerrotaan naamionäytelmistä ja Inigo Jonesin niitä varten suunnittelemista lavasteista.
Banqueting Housessa on näytteillä Rubensin maalausten lisäksi myös muita taideteoksia. Juhlasaliin johtavan pääportaikon yläpuolella on Daniël Mijtensin maalaus kuningas Kaarle I:stä lähellä ikkunaa, jonka kautta kuningas vietiin mestattavaksi. Portaiden puolivälissä on toinen maalaus Kaarle I:stä, joka on tehty Antoon van Dyckin ateljeessa ja on lainassa National Portrait Gallerysta. Juhlasalin pääoven yläpuolella on Jaakko I:n pronssinen rintakuva, jonka on veistänyt Hubert Le Sueur 1639.
Galleria > Ulkotilat

Julkisivu
Pohjakerroksen ikkunoita
Kaarle I:n mestauksen muistomerkki
Toisen kerroksen ikkunoita
Rakennuksen takaosa
Galleria > Sisätilat

Kellariholvi
Juhlasali
Juhlasalin katto
Parvi
Pilasteri ja konsoli
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Banqueting House Wikimedia Commonsissa
Banqueting Housen virallinen verkkosivusto
Whitehallin palatsi, Inigo Jonesin Banqueting House on kuvassa vasemmalla.
Kuva Banqueting Housesta teoksessa Cathedrals, abbeys and churches of England and Wales (1890).
Kaarle I mestattiin Banqueting Housen edessä vuonna 1649.
Köynnöskoriste Banqueting Housen julkisivussa.
Rubens, Kuningas Jaakko I:n apoteoosi, 1630–1634.