stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nukkumatti (animaatio)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Unser Sandmännchen (Nukkumatin kotisivut) web.archive.org. Viitattu 22.11.2018 (saksaksi).
Krumbach, Walter & Richter, Wolfgang: Das Sandmann-Lied (sanat ja nuotit) Sandmann.de. Viitattu 22.11.2018 (saksaksi).
Silvola, Sakari: Nukkumatin kylmä sota - Sosialismin ja arjen sankari Osa 1/3 Yle - Radio.  1.10.2018. Viitattu 22.11.2018. Kolmeosainen radiohjelma.
Pikku Kakkosen tekijät uskovat ohjelman kestävän kilpailua Yle - Radion kulttuuriuutiset.  11.1.2007. Viitattu 22.11.2018.
Silvola, Sakari: Nukkumatti ja kylmä sota – Kuinka partaveikko päätyi Suomen televisioon ja Lapin luontoon Helsingin Sanomain Säätiön Stipendiblogi.  7.3.2018. Viitattu 22.11.2018.
Kosmonautti-nukkehahmo avaruuskulkuneuvossa, SandMann Movie Museum.
Nukkumatti-veistos puistossa Länsi-Berlinissä.
Saaren kartano (Tammela)
Aiheesta muualla

Mustialan - Portaan - Kaukolanharjun valtakunnallisesti arvokas maisema-alue Hämeen liiton sivuilla[vanhentunut linkki]
Suvikumpu, Liisa: Saaren kartano, Tammela : maan ja kulttuurin viljelyä 1600-luvulta 2000-luvulle.  Tammela:  Saaren kartano, 2008.  ISBN 978-952-92-4124-8
Saalinki

Saalinki (4), Vantti (3)
Saalinki on aluksen mastossa oleva poikittaisrakenne, jonka päätarkoitus on tukevoittaa mastoa yhdessä vanttien kanssa. Saalinkia käytetään myös kohteliaisuuslipun, viestilippujen sekä muiden lippujen ja viirien kiinnityspisteenä.
Purjevene

Purjeveneessä alin saalinki on yleensä noin kolmen metrin korkeudella; sen pituus ja niiden määrä riippuu veneen ja maston pituudesta, mutta keskiverto on noin 40 cm kummallekin puolelle. Saalingin kärjen kautta kulkee vantti. Saalingit lisäävät vanttien kanssa yhdessä toimiessaan maston vääntölujuutta. Kolmiomainen rakenne muuttaa tuulen ja purjeen aiheuttaman taivutusmomentin vedoksi (vanttiin) ja puristukseksi (saalinkiin). Ilman saalinkeja maston paksuus ja siten myös paino olisi huomattavasti suurempi. Saalinkien lukumäärä antaa myös karkean suuruusluokan purjeveneen koosta sen ollessa kaukana.
Moottorivene

Moottoriveneessä saalinki liittyy tavallisimmin hytin katolla tai tuulilasiveneissä keulakannella olevaan valomastoon, johon on sijoitettu aluksen kulkuvalot. Tällöin saalinkeja käytetään vain liputukseen.
Liput saalingissa

Saalinkien kärjessä ja joskus myös puolivälissä on nostimet viireille ja viestilipuille. Yleissääntö on vasemmalle viestit, oikealle kohteliaisuusliput ja viirit. Oikeanpuoleinen saalinki on arvokkaampi: siihen nostetaan  komento- pätevyys- ja seuraviirit. Vasemmanpuoleinen saalinki on merkinantoa varten; sinne voi nostaa vaikkapa destinaatiolipun eli ulkomaille mennessä nostettavan kohdemaan pienoislipun. Ulkomailla oltaessa omat viirit siirretään vasempaan saalinkiin ja kyseisen maan lippu eli ns. kohteliaisuuslippu nostetaan oikealle puolelle. 
Viirien järjestys on tärkeä: ylimmäksi tulee aina pursilipusta johdettu eli veneenomistajan, kunniajäsenen, kommodorin tai varakommodorin viiri, sen alle pätevyysviiri ja alimmaksi seuraviiri.
Jos ulkomailla vuokraa veneen niin oman maan lipun voi nostaa vasemmanpuoleiseen saalinkiin; perälippu on sen maan lippu mihin vene on rekisteröity. Jos siirtyy esimerkiksi Kreikkaan rekisteröidyllä veneellä Italian vesille, Italian kohteliaisuuslippu tulee oikeanpuoleiseen saalinkiin. Oman maan lippuna käytetään tällaisessa tapauksessa ehdottomasti normaalia kansallislippua, ehdottomasti ei pursilippua, koska se on varattu tarkkaan määrätyille, tiettyjen seurojen rekistereihin merkityille veneille.
Viranomaiset käyttävät oikeanpuoleista saalinkia merkinantoon: vuoteen 1980 asti siihen nostettiin pysäytysmerkkinä käytetty Tullilippu, nykyisin kelta-mustaruutuinen signaalilippu L sitä käytettäessä; näin tehdään harvoin, koska viranomaiset suosivat punavaloista taskulamppua tai punakeltaista Stop-käsikilpeä. Vieraaseen maahan veneellä saavuttaessa pidetään mastossa keltaista "Q" (ei ruttoa)-viestilippua, kunnes maahantulotarkastus (tulli, passintarkastus) on suoritettu.
Helsingin Navigaattorit ry:n viirit saalingissa arvojärjestyksessä: ylimpänä seuran kommodorin leveäviiri, sen alla Suomen Navigaatioliiton avomerilaivurin viiri kommodorin tunnuksella ja alimpana Seuraviiri
Köprülü Damat Numan pašša

| Köprülü Damat Numan pašša> Suurvisiiri |
| --- | --- |
 1710  
Edeltäjä:  Çorlulu Damat Ali pašša
Seuraaja:  Baltacı Mehmet pašša
Euboian kuvernööri
Belgradin kenraalikuvernööri
Kreetan kuvernööri
Henkilötiedot
Syntynyt: 1670 Istanbul, Turkki
Kuollut: 6. helmikuuta 1719 Heraklion, Kreeta
Arvonimi: Suurvisiiri, kenraali
Puoliso:  Aisha Sultan
Tiedot
Uskonto:  Islam
Köprülü Damat Numan pašša (1670 Istanbul, Turkki – 6. helmikuuta 1719 Heraklion, Kreeta) oli virkamies, kenraali ja Osmanien valtakunnan suurvisiiri 15. kesäkuuta – 17. elokuuta 1710.
Elämäkerta

Numan syntyi Osmanien valtakunnan pääkaupungissa Köprülün ylimyssukuun, jonka jäsenistä nousi kaikkiaan viisi suurvisiiriä. Hän opiskeli aikansa nimekkäiden oppineiden johdatuksessa. Isänsä Mustafa Köprülün kuoltua hän peri tältä mutawilin, Köprülün suvun waqf-säätiön valvojan tittelin tehtävineen. Waqfit olivat trustien tapaan hoidettuja hyväntekeväisyyslaitoksia, joista Köprülün waqf oli yksi varakkaimmista. Vuonna 1696 se joutui muiden säätiöiden lailla varustamaan jalkaväkisotilaita sulttaani Mustafa II:n armeijaan. Köprülü Numan oli hyvissä väleissä Mustafan kanssa, joka nimitti hänet yhdeksi visiireistään. Numan meni myös kihloihin tämän tyttären Aisha Sultanin kanssa 1700. Kihlautuminen oli poliittinen tapahtuma, koska ʿĀʾisha oli vasta lapsi, jota pidettiin vanhempiensa huostassa täysi-ikäisyyteen asti. Järjestettyä avioliittoa kaavailtiin vuodelle 1703, mutta se siirtyi Edirnen kapinan vuoksi, jonka seurauksena Mustafa II luopui valtaistuimesta veljensä Ahmed III:n hyväksi. Numanin ura jatkoi etenistä myös uuden sulttaanin aikana. Hän työskenteli hallintotehtävissä mm. Euboialla, Kreetalla ja Bosniassa. Hän meni vihdoin naimisiin Aisha Sultanin kanssa keväällä 1710, saaden nimensä osaksi kuninkaan vävyä tarkoittavan Damatin.
Elämäkerta > Suurvisiirinä

Hänet nimitettiin suurvisiiriksi kesäkuun puolivälissä 1710. Tuolloin valtakunnan poliittinen tilanne oli vaikea, sillä Pultavan taistelun hävinnyt Ruotsin kuningas Kaarle XII oli paennut Osmanien valtakunnan suojiin ja teki nyt kaikkensa saadakseen Ahmed III:n julistamaan sodan Venäjälle. Edeltävä suurvisiiri Çorlulu Damat Ali pašša oli tukenut sotaa kannattavaa leiriä, mutta Venäjän keisari Pietari Suuri oli onnistunut liennyttämään valtakuntien välisiä suhteita. Ahmed erotti Damat Ali paššan ja nimitti tilalle Numan paššan, jonka hän odotti rauhoittavan sisäpoliittisen tilanteen säilyttäen samalla rauhan Venäjän kanssa. Numan pašša pyrki tekemään kaiken itse.
Sotaisa leiri keräsi kannatusta ja Numan pašša teki ratkaisevan virheen, kun hän lupasi osmanien järjestävän suuren armeijan saattamaan Kaarle XII:n Puolan halki Itämeren rannikolle seuraavana keväänä. Ahmed III piti sellaista ratkaisua vaarallisena, koska se tarkoittaisi vakavia ongelmia sekä Puolan että Venäjän kanssa. Sulttaani katsoi Numan paššan epäonnistuneen ja erotti hänet vain kahden kuukauden jälkeen.
Elämäkerta > Ranskalaisten häätö

Numan, joka tulkitsi lakeja ja sääntöjä ilmeisen kirjaimellisesti ja byrokraattisesti ajaakseen voimakkaasti uskonnollissävytteistä politiikkaansa, onnistui häiritsemään myös suhteita ortodokseihin sekä katolilaisiin ranskalaisiin kauppiaisiin. 4. kesäkuuta 1696 Galatan kaupunginosa Istanbulissa tuhoutui pahoin tulipalossa vieden mukanaan mm. kolme kristittyjen kirkkokuntien kirkkoa. Islamilaiset olivat rakentaneet yhden tilalle moskeijan. Edellinen sulttaani Mustafa II oli määrännyt asetuksen vuonna 1697, jonka mukaan vääräuskoiset eivät saaneet tehdä kauppaa ja asua moskeijan läheisyydessä. Vaikka asetus oli tekstiltään pelottava, sitä ei käytännössä noudatettu, ja varsinkin ranskalaiset kauppiaat olivat jatkaneet toimintaansa. Nyt Numan pašša häätikin alueelta 18 ranskalaista taloutta, joka nosti arvostelua Ranskasta ja myös istanbulilaisilta. Päätöksen kumosi heti seuraaja Baltacı Mehmet pašša, ja ranskalaiset saivat palata koteihinsa kolmen kuukauden kuluttua.
Elämäkerta > Myöhemmät vaiheet

Vaikka Numan paššan kausi jäi lyhyeksi, hän jatkoi korkeissa tehtävissä sekä siviili- että sotilashallinnossa. Suurvisiirin virkaa seurasi nimitys Euboian kuvernööriksi. 1714 hän tukahdutti menestyksekkäästi Venetsian tukeman kapinan Montenegrossa. Tämän ansiosta hänet siirrettiin Belgradin kenraalikuvernööriksi, mutta hän ei kuitenkaan kyennyt vakauttamaan maakunnan raja-alueiden levottomia oloja.
Itävallan–Turkin sodassa 1716-18 Numan pašša kunnostautui jälleen. Elokuussa 1717 Itävalta valtasi Belgradin, ja joukot jatkoivat Bosniaan, mutta siellä Numan paššan johtamat osmanit löivät itävaltalaiset. Hän oli myös mukana purkamassa itävaltalaisten Zvornikin piiritystä lokakuussa 1717 ja viipyi alueella Passarowitzin rauhaan saakka, joka allekirjoitettiin 21. heinäkuuta 1718.
Omasta pyynnöstään hänet nimitettiin Kreetan kuvernööriksi, mutta hän sairastui heti saarelle saavuttuaan. Hän kuoli 1719, ja hänet haudattiin Fadil Ahmed paššan moskeijan viereen.
Myös Numan paššan molemmat nuoremmat veljet ja kaksi poikaa menestyivät urillaan. Hän oli maineeltaan rehellinen ja uskonnollinen mies, joka ei käyttänyt virkojen mukanaan tuomia maaomistuksia omaksi hyödykseen, vaan maksoi kulunsa sukunsa maiden tuotoilla.
Tarina kärpäsestä nenällä

Venäjän–Turkin sodassa Venäjän puolelle loikannut osmanien vasalli voivodi Dimitrie Cantemir ei maanpakonsa aikana kirjoittamassa historiassaan säästellyt pilkkaa kuvatessaan vanhoja vihollisiaan. Hänen anekdoottinsa mukaan Numan pašša oli kalpea lukutoukka, jolla oli mielenterveydellisiä ongelmia. Numan pašša olisi kärsinyt harhanäystä, jonka mukaan hänen nenällään istui jatkuvasti kärpänen. Tätä yrittivät parantaa kaikki Istanbulin lääkärit onnistumatta, kunnes häntä tapaamaan saapui kekseliäs ranskalaislääkäri Le Duc, joka oli ennen tutkimusta napannut jostain kuolleen kärpäsen nyrkkiinsä. Le Duc kysyi potilaalta, oliko hän huomannut nenällään istuvan kärpäsen. Numan pašša oli myöntänyt. Le Duc oli juottanut hänelle parantavaa yrttijuomaa julepsia ja samalla ottanut käteensä skalpellin ja varovaisesti käyttänyt sitä potilaan nenän lähellä. Sen jälkeen Le Duc näytti kärpäsen Numan paššalle, joka parantui harhastaan saman tien. Tarina muistuttaa kohtaa eräästä varhemmasta teoksesta, Samuel Butlerin 1600-luvulla kirjoittamasta satiirisesta runosta Hudibras.
Armas Saastamoinen

Armas Saastamoinen
Armas Herman (A. H.) Saastamoinen (14. huhtikuuta 1886 Kuopio – 20. lokakuuta 1932 Lontoo) oli suomalainen liikemies, kansanedustaja ja Suomen lähettiläs Kööpenhaminassa, Haagissa, Washingtonissa ja Lontoossa.
A. H. Saastamoinen oli kuopiolaisen kauppaneuvos Herman Saastamoisen ja Alexandra Sofia Tengmanin vanhin poika.  Hänen veljiään olivat vuorineuvos Onni Saastamoinen ja diplomaatti Yrjö Saastamoinen. Hänen puolisonsa vuodesta 1909 lähtien oli Edla Emilia (Emily) Carssen.
Saastamoinen osallistui jääkäriliikkeen toimintaan värvärinä Pohjois-Savossa. Hän myös vieraili jääkärien luona Lockstedtin leirillä.
Saastamoinen toimi aluksi salaisesti toimineen Savon suojeluskuntapiirin päällikkönä vuonna 1917 sekä Pohjois-Savon ja Kainuun sotilaspiirin esikuntapäällikkönä sisällissodan aikana 1918. Sodan jälkeen hänestä tuli Suomen lähettiläs ensin Kööpenhaminaan (1918–1919) ja sitten Washingtoniin (1919–1921). Lähettilään tehtävistä hän palasi Suomeen perheensä yritysten H. Saastamoinen Ltd:n, H. Saastamoinen & pojat Oy:n ja Saastamoisen faneeri Oy:n johtoon 1921. Tässä tehtävässä hän jatkoi vuoteen 1926, jolloin keskittyi yhteiskunnallisiin tehtäviin. Hän oli kokoomuspuolueen kansanedustajana vuosina 1924–1926. Saastamoinen nimitettiin Suomen lähettilääksi Lontooseen ja Haagiin 1926. Hän hoiti näitä tehtäviä kuolemaansa saakka. Saastamoinen kuoli Lontoossa 1932.
Milla Saari

| Milla Saari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Milla Marika Saari o.s. Jauho
Syntynyt: 10. heinäkuuta 1975 (ikä 49) Nakkila, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Seura:  Nakkilan Vire
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  –2007
Milla Marika Saari (o.s. Jauho, s. 10. heinäkuuta 1975 Nakkila) on hiihtouransa lopettanut suomalainen maastohiihtäjä, joka edusti Nakkilan Virettä.
Saari on edustanut Suomea Naganon talviolympialaisissa 1998 sekä kolmissa MM-hiihdoissa. Naganon olympialaisissa Saari sijoittui seitsemänneksi viestissä, 31:nneksi perinteisen hiihtotavan 15 kilometrillä ja 50:nneksi vapaan hiihtotavan 30 kilometrillä, jolla hän oli ainoa suomalaishiihtäjä. Ramsaun MM-kilpailuissa 1999 hän sijoittui 11:nneksi viestissä, 20:nneksi perinteisen hiihtotavan 5 kilometrillä, 21:nneksi takaa-ajossa ja 26:nneksi perinteisen tyylin 30 kilometrillä.
Lahden MM-hiihdoissa 2001 Saari oli mukana voittamassa naisten viestihopeaa, mutta joukkue hylättiin, kun Saari ja Virpi Kuitunen jäivät kiinni dopingtestissä Hemohesin käytöstä. Asiaa käsiteltiin Hiihtoliiton ja hiihtäjien välillä välimiesoikeudessa. Välimiehenä toiminut professori Ari-Matti Nuutila katsoi, että Saaren ja Kuitusen osalta ei ollut näyttöä, että nämä olisivat tienneet joukkueen lääkärin antaneen tiputuksessa kiellettyä ainetta.
Saari vapautui kilpailukiellostaan helmikuussa 2003 ja kilpaili sen jälkeen SM-tasolla sijoilla 4–10. Vuonna 2007 Saari valittiin Sapporon MM-hiihtoihin hänen sijoituttuaan Otepään 10 km:n perinteisen MC-osakilpailussa 13:nneksi. MM-hiihdoissa hän hiihti vastaavan matkan vapaalla sijoittuen 33:nneksi. Saari päätti uransa kauden jälkeen.
Saari, hänen puolisonsa, entinen maastohiihtäjä Sami Saari yhdessä Juha Suosalon kanssa ovat toimineet yrittäjinä maastohiihtoon erikoistuneessa Carilainen Sport Oy:ssa Ähtärissä vuodesta 2005 lähtien.
Aiheesta muualla

Hiihtoliiton urheilijakortti
Milla Saari Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Milla Saari Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Nijolė Sabaitė

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | München 1972 | 800 metriä |  |
Nijolė Sabaitė (s. 12. elokuuta 1950 Raseiniai, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen, Neuvostoliittoa edustanut keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti.
Sabaitė saavutti hopeaa Münchenin 1972 olympialaisten 800 metrin juoksussa ajalla 1.58,7. Hän hävisi saksalaiselle Hildegard Falckille 0,1 sekunnilla.
Nukun radio päällä

| Nukun radio päällä Maarit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1983
 Tuottaja(t): Sami Hurmerinta & Maarit Hurmerinta
 Tyylilaji: rock, pop
 Kesto: 34.07
 Levy-yhtiö: Tähtitorni
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Maaritin muut julkaisut
| Elämän maku 1981 | Nukun radio päällä 1983 | Tuuli ja taivas 1986 |
Nukun radio päällä on suomalaisen laulaja Maarit Hurmerinnan 6. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1983.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut Sami Hurmerinta, ellei toisin mainittu.
Kappaleet > A-puoli

Kuuma kissa (Hallelujah I Love Her So) – 2.50 (säv. Ray Charles, san. Jukka Nurmela)
Elossa ollaan – 3.56 (säv. Maarit Hurmerinta, san. Mikko Alatalo, sov. M. Hurmerinta)
Tänään kotona – 2.55 (säv. Sami Hurmerinta, san. Ilpo Tiihonen)
Nukun radio päällä – 2.51 (säv. M. Hurmerinta, san. M. Hurmerinta & Alatalo, sov. M. Hurmerinta)
Kiiltävä päivä, viiltävä yö – 4.36 (säv. S. Hurmerinta, san. Nurmela)
Kappaleet > B-puoli

Jokaisen hetkeni tuhlaan – 3.43 (säv. S. Hurmerinta, san. Nurmela)
Kitara – 3.29 (säv. S. Hurmerinta, san. Tiihonen)
Sinä olet – 3.03 (säv. S. Hurmerinta, san. Tiihonen)
Sotamiehen äiti – 3.06 (säv. S. Hurmerinta, san. Tiihonen)
Paha yö pakenee (Together Till the End of Time) – 3.38 (säv. F. Wilson, san. Nurmela)
Kokoonpano

Maarit Hurmerinta – laulu
Pepe Willberg – taustalaulu
Sami Hurmerinta – kitara, taustalaulu, syntetisaattori, tuottaja
Häkä Virtanen – basso
Lauri Valjakka – rummut
Kari Kuusamo – kosketinsoitin
Nappi Ikonen – lyömäsoittimet
Pentti Lahti – saksofonit
Simo Salminen – trumpetti
Tom Bildo – pasuuna
Heikki Hämäläisen Jousiryhmä – jouset
Aiheesta muualla

Nukun radio päällä discogs.com -sivustolla
| n k Maarit Hurmerinta |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Maarit  Viis’ pientä  Siivet saan  Nykyajan lapsi  Elämän maku  Nukun radio päällä  Tuuli ja taivas  Tuskan tanssi  Jotain on mulla mielessäni  Jos tahdot tietää  Sydäntäsi lainaisin  Sitä mitä rakastan  Metsäntyttö  Good Days, Bad Days  Nälkää ja rakkautta  Kun yö saapuu  Miten elämästä kertoisin  Sumuinen puutarha 
Livealbumit:  Stoalive 
Kokoelmat:  kaksi alkuperäistä: Siivet saan / Nykyajan lapsi  20 suosikkia – Laakson lilja  Laakson liljasta metsän tyttöön  30 suosikkia – Maarit 
Singlet:  ”Aamun tulo” / ”Nyt olen tullut mä maailmaan”  ”Niin se käy” / ”Ampukaa pianisti”  ”Life is a Jigsaw” / ”Song for a Dove” Irina Milan  ”Laakson lilja / ”Anna tukan valuu vaan”  ”Herää eiliseen” / ”Herää eiliseen” Pepe Willberg  ”Hän lähtee pois” / ”Puhelu seis”  ”Hyvää matkaa” (Janus) / ”Huono juttu”  ”Jäätelökesä” / ”Yhteen kuulutaan”  ”Siivet saan” / ”Ei vaadi paljon, vain kaiken”  ”Pieni niin oon” / ”Helmet kyynelten”  ”Call Me Up” / ”When Love Returns”  ”All Night” / ”Into My Life”  ”Hymypoika” / ”Maailmaan”  ”Apilankukka” / ”Kesäyö”  ”Hämärät kaupungit” / ”Elämän merellä”  ”Kuuma kissa” / ”Jokaisen hetken tuhlaan”  ”Nukun radio päällä”  ”Sydämeni tyhjää lyö” / ”Tuuli ja taivas”  ”Yön oudot linnut” / ”Aloin unohtaa”  ”Kastuneet kengät” / ”Vain öisin”  ”Tuskan tanssi” / ”Ilta lähiössä”  ”Ruusun varjossa” / ”Omia aikojaan”  ”Juokse kadoksiin” / ”Jotain on mulla mielessäni”  ”Minne vei tiet maailman” / ”Hei kuu” / ”Sirokko”  ”Jos tahdot tietää” / ”Tulitikku” / ”Sillan teen”  ”Rakkaus on ON” / ”Avaruuden autius”  ”Sydäntäsi lainaisin” / ”Runoilija”  ”Ei tule hyvin kylmää”  ”Neito ja ylioppilas”  ”Uinuu saan”  ”Taivaanmaalaaja”  ”Jäätelökesä” / ”Hymypoika” / ”Jos tahdot tietää” / ”Neito ja ylioppilas” / ”Mitä mietit illoin?”  ”Jäänmurtaja”  ”Tähtikirkas yö”  ”Kello käy” / ”Soulveljeni”  ”Mikset sä tuu!”  ”Räntäsade”  ”Joidenkin kaa” 
Muuta:  diskografia  luettelo kappaleista
August Sabbe

August Sabben muistomerkki lähellä hänen kuolinpaikkaansa.
August Sabbe (1. syyskuuta 1909 – 28. syyskuuta 1978) oli yksi Viron viimeisistä metsäveljistä eli Baltian maissa toisen maailmansodan jälkeen toimineista Neuvostoliiton miehitysvaltaa vastustaneista sisseistä. Sabbe piileskeli Viron metsissä ja maaseudulla. Vuonna 1978 kalastajiksi tekeytyneet KGB:n agentit kuitenkin löysivät 69-vuotiaan Sabben. Hän hyppäsi Võhandujokeen, kiinnittyi uppotukkiin ja hukuttautui.
Sabinianus (usurpaattori)

Sabinianus (200-luku jaa.) oli roomalaisen African provinssin maaherra ja prokonsuli, joka julistautui Rooman keisariksi Karthagossa vuonna 240 Gordianus III:n hallituskaudella. Hän oli toiminut konsulina vuonna 225 mutta tuntemattomat tapahtumat Gordianus III:n aikana saivat hänet tyytymättömäksi. Sabinianus ei kuitenkaan saavuttanut juurikaan kannatusta ja vallankaappaus epäonnistui Mauretania Caesariensiksen käskynhaltijan Faltonius Restitutianuksen väliintulon ansiosta.
Jochen Sachse

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jochen Sachse |  Jochen Sachse |  Jochen Sachse |  |
Maa:   Itä-Saksa
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | München 1972 | moukarinheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1974 | moukarinheitto |  |
Jochen Sachse (s. 2. lokakuuta 1948 Frankenberg, Saksi, Saksa) on entinen itäsaksalainen moukarinheittäjä ja olympiamitalisti.
Sachse edusti moukarinheittäjänä Itä-Saksaa kuusissa arvokisoissa. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 68,60 m. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän oli seitsemäs tuloksella 69,74 m. Münchenin 1972 olympialaisissa hän saavutti hopeaa tuloksella 74,96 m; hän nousi viimeisellä heitollaan kolmannelta sijalta toiseksi mutta hävisi Neuvostoliiton Anatoli Bondartšukille 54 senttimetrin erolla. Toisen arvokisamitalinsa Sachse saavutti sijoittumalla Rooman EM-kilpailuissa 1974 hopealle tuloksella 74,00 m; Neuvostoliiton Aleksei Spiridonov ohitti hänet 20 senttimetrillä koko kilpailun toiseksi viimeisellä heitolla. Montréalin 1976 olympialaisissa Sachse sijoittui kuudenneksi tuloksella 74,30 m ja Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän oli yhdeksäs tuloksella 71,56 m.
Universiadeissa Sachse voitti moukarinheiton Torinossa 1970 tuloksella 72,34 m.
Eero Saari (vuorineuvos)

Eero Väinö Saari (5. tammikuuta 1899 Kurikka – 31. toukokuuta 1960 Helsinki) oli vuorineuvoksen arvonimen saanut suomalainen yritysjohtaja.
Elämä

Saari tuli ylioppilaaksi 1917. Hän oli koulutukseltaan sähkötekniikan diplomi-insinööri, joksi hän valmistui vuonna 1923 Teknillisestä korkeakoulusta. Hän työskenteli valmistumisensa jälkeen 1924–1925 Savon Sähkö ja Kone Oy:n johtajana Kuopiossa, kunnes aloitti 1925 silloisen Suomen Sähkölampputehdas Oy:n toimitusjohtajana. Hän toimi mainitun vuodesta 1938 Airam -nimellä tunnetun yrityksen johdossa yli kolmenkymmenen vuoden ajan aina kuolemaansa saakka. Saari oli myös perustamassa veljiensä Armaksen, Viljon ja Yrjön kanssa vuonna 1936 toimintansa aloittanutta Kurikan Pyörä Oy:tä, jonka nimi muuttui vuonna 1940 Velsa Oy:ksi. Hän itse toimi Velsan johtokunnan puheenjohtajana, kun taas yrityksen toimitusjohtaja oli pitkään hänen veljensä Armas. Saari oli perustamassa myös toista yritystä, Airam-yhtymään kuulunutta Oy Kovametalli Ab:tä, joka valmisti muun muassa Kometa-merkkisiä nastoja autojen talvirenkaisiin.
Saaren luottamustehtäviin kuuluivat muun muassa Suomen sähköteollisuusyhdistyksen ja Suomen valotekniikan seuran hallitusten puheenjohtajuudet sekä Suomen työnantajain yleisen ryhmän, Suomen Metalliteollisuusyhdistyksen ja Suomen teollisuusliiton hallitusten jäsenyydet. Hän sai vuorineuvoksen arvonimen 1953 ja 1958 hänet vihittiin Teknillisen korkeakoulun tekniikan kunniatohtoriksi.
Perhe

Saaren isä oli kansanedustaja Kaarlo Saari ja äiti Naima Mathilda Ottilia Heidenberg. Saaren veli oli liikemies Yrjö Saari. Hänen puolisonsa vuodesta 1926 oli Irja Inkeri Kärkkäinen (1902-1971).
Saago

Saagopalmuja
Saago (aiemmin myös sago) on hiilihydraattipitoista jauhoa, jota saadaan saagopalmujen ytimestä. Saagopalmulajeja on useita, mutta kaksi käytetyintä niistä ovat Metroxylon sagu ja Metroxylon rumphii. Saago on tärkeä osa Uuden-Guinean ja Molukkien asukkaiden perinteistä ruokavaliota. Siitä paistetaan rieskankaltaisia leipäsiä, joita syödään kalamuhennoksen kanssa. Saago muistuttaa maniokkikasvista saatavaa tapiokaa. Saagoa muistuttavia perunasta tehtyjä helmiryynejä on kutsuttu myös perunasaagoksi.
Saagopalmut

Saagopalmujen kaksi käytetyintä lajia ovat Metroxylon-sukuun kuuluvat M. sagu ja M. rumphii. Muita saagopalmusukuja ovat Arecastrum, Arenga, Caryota, Corypha, Eugeissona, Mauritia ja Roystonea. Kaikkiaan saagopalmulajeja on noin 15, ja niitä esiintyy sekä itäisellä että läntisellä pallonpuoliskoilla. Merkittävin näistä, M. sagu, esiintyy lähinnä Malaijien saaristossa ja Uudessa-Guineassa. Saago on koko maailman mittakaavassa kuitenkin suhteellisen merkityksetön ravinnon lähde. Koko saagontuotanto vastaa vain 1,5 prosenttia maailman tärkkelyksen tuotannosta. Saagoa saadaan 27-metrisestä palmusta 130–180 kiloa.
Ravintosisältö

Raaka saago Metroxylon-suvun palmusta sisältää 285–355 kaloria 100 grammaa kohti. 70–90 prosenttia siitä on hiilihydraatteja, 0,3 prosenttia kuituja ja 0,2 prosenttia proteiineja. Se sisältää myös useita mineraaleja, kuten kalsiumia, fosforia ja rautaa.