stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tuntematon sotilas (vuoden 1955 elokuva)
Aiheesta muualla

Kun Tuntematon tuli Yle Elävä arkisto
Jatkosota ja Tuntematon sotilas Ohjaaja Edvin Laine ja ohjaaja Jouko Turkka keskustelevat Hannu Taanilan ja Timo Hämäläisen kanssa omista tulkinnoistaan Väinö Linnan teoksesta Tuntematon sotilas. Yle Elävä arkisto
| n k Väinö Linnan Tuntematon sotilas |
| --- | --- |
Hahmot:  Koskela  Rokka  Hietanen  Lammio  Lehto  Kariluoto  Rahikainen  Vanhala  Lahtinen  Määttä  Honkajoki  Riitaoja  Kaarna  Asumaniemi  Mäkilä  Susi  Korpela 
Elokuvat:  Tuntematon sotilas (1955)  Tuntematon sotilas (1985)  Tuntematon sotilas (2017) 
Muuta:  Sotaromaani  Tuntematon sotilas (ooppera)  Tuntematon sotilas (radiokuunnelma)  Tuntemattomat sotilaat (tietokirja)  Tuntematon Redux 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Yle 
Rahikainen, Lehto ja Määttä seisovat kovennettua (kohdassa 54.30). Kohtausta on luonnehdittu ”myyttiseksi tihentymäksi” Laineen elokuvaversiosta.
Tuntemattoman sotilaan 60-vuotisjuhlajulkaisun kansi. VLMedia Oy.
Tutankhamon

Tutankhamonin kultainen kuolinnaamio
Tutankhamon (Tut-ankh-a-mon) oli yksi muinaisen Egyptin Uuden valtakunnan 18. dynastian faaraoista. Tutankhamon hallitsi noin vuosina 1332–1323 eaa. Hänet tunnetaan nykyisin erityisesti vuonna 1922 löydetystä poikkeuksellisen hyvin säilyneestä haudastaan.
Noustessaan valtaistuimelle Tutankhamon oli vain 8–9-vuotias. Harhaoppisen isänsä kuningas Akhenatenin jälkeen faaraona oli ennen Tutankhamonin valtaannousua lyhyen hetken - ehkä vain kuukausia - Smenkara (1335-1334 eaa.).
Elämä

Tutankhamon syntyi vuonna 1341 eaa. merkittävään sukuun. Tutankhamonin isä oli faarao Akhenaten ja äiti oli tuntemattomaksi jäänyt isän sisar.lähde tarkemmin? Sisarsuhteet olivat tavallista Egyptin hallitsijasuvuissa, sillä jumalalliseen sukuun ei haluttu sekoittaa tavallisia kuolevaisia. Tutankhamonin varhaislapsuuden tärkeimpiä henkilöitä oli hänen imettäjänsä Maia, joka kuului hovin sisäpiiriin ja toimi Tutankhamonin opettajana ja kouluttajana. Tutankhamonilla oli ainakin yksi sisarpuoli, Ankhesenpaaten (myöhemmin Ankhesenamon), josta myös tuli hänen vaimonsa. Tutankhamonilla ei tiedetä olleen poikia, mutta hänen haudasta löytyneet kaksi kuolleena syntynyttä, muumioitua tyttölasta, lienevät hänen tyttäriään.
Tutankhamonin valtakauden alkaessa visiiri Eije johti hallintoa, lainkäyttöä, uskontoa ja taloussuunnittelua. Nuoren faaraon ensimmäisiä hallitsijantekoja oli siirrättää kapinallisen isänsä Akhenatenin muumio Kuninkaiden laaksoon. Toisena hallitsijavuotenaan hän palautti Amonin pääjumalaksi ja muutti nimensä Nebkheperurasta Tutankhamoniksi. Vastoin Eijen tahtoa faarao nimitti armeijan ylipäällikön Horemhebin varahallitsijakseen. Tutankhamonin hallitsijakautta leimasi yritys palauttaa entiselleen heikentyneet suhteet naapurivaltioiden kanssa. Horemhebin johtamat joukot sotivat etelässä nubialaisia ja pohjoisessa heettejä vastaan.
Akhenatenin perustaman monoteismin jakso päättyi Tutankhamonin hallituskaudella, kun vanhat jumalat nostettiin takaisin pääasiallisiksi palvonnan kohteiksi ja Atonista tuli taas jumala muiden jumalien joukosta. Tutankhamon muutti myös nimensä todistaakseen Amonin-papeille tukevansa Amon-jumalaa. Silti faarao Horemheb poisti Tutankhamonin ja Akhenatenin hallitsijaluettelosta heidän kuolemansa jälkeen, sillä heitä pidettiin syntyperänsä takia vääräuskoisina.
Elämä > Terveys

Haudasta löydetyt 130 kävelykeppiä ja lukuisat ortopediset sandaalit viittaavat siihen, että Tutankhamonin terveydentila oli ollut huono. Muumiosta otetut röntgen- ja tomografiakuvat osoittavat, että luustosairaus oli vääntänyt vasemman jalkaterän vinoon. Lisäksi skolioosi oli taivuttanut selkärankaa vinoon. Egyptologi Zahi Hawassin mukaan Tutankhamon oli käyttänyt keppiä pystyäkseen kävelemään.
Elämä > Kuolema

Tutankhamon kuoli noin 18-vuotiaana vuonna 1323 eaa. hallittuaan kymmenen vuotta. Tutankhamonin kuolemansyistä on useita oletuksia. Aiemmin hänen on oletettu kuolleen malariaan ja mahdollisesti Köhlerin tautiin. Tutankhamonin jalan luista saaduista näytteistä tehdyn tutkimuksen mukaan faarao kuoli sirppisoluanemiaan. Eräiden tutkimusten perusteella faarao kuoli taistelussa jäätyään hevosvaunun yliajamaksi. Uuden tulkinnan mukaan näin ei kuitenkaan ole, vaan useimmat Tutankhamonin ruumiin vammoista olisivatkin syntyneet vasta kuoleman jälkeen.
Tutankhamonin kuoleman jälkeen visiiri Eije nai lesken ja asettui faaraoksi.
Hauta

Nykyaikana Tutankhamon tuli tunnetuksi vuonna 1922 kun Howard Carter ja lordi Carnarvon löysivät hänen hautansa (KV62) Kuninkaiden laaksosta. Hauta on laakson keskiosassa ja muihin kuninkaallisten hautoihin verrattuna varsin pieni, koska Tutankhamonin elinikä jäi varsin lyhyeksi eikä sen aikana ehditty suurempaa hautaa valmistella ja koska KV62 oli ilmeisesti ainoa käytettävissä oleva hauta Tutankhamonin kuoltua äkillisesti. Hautavarustus oli kuitenkin yksi parhaiten säilyneitä, vaikka hautaan oli murtauduttu aiemmin kaksikin kertaa. Kuninkaiden laaksosta on lisäksi löydetty pieni maahan kaivettu huone, jossa lienee säilytetty osaa Tutankhamonin hautavarustuksesta.
Haudasta löydetyt esineet ovat pääasiassa Kairon ja Luxorin museoissa. Näiden joukossa muun muassa kultainen sarkofagi, sisempi kullattu puuarkku, Tutankhamonin kuolinnaamio sekä muita kulta- ja arvoesineitä. Uloin kivinen sarkofagi sen sijaan on yhä hautakammiossa, ja se sisältää ulomman kullatun puuarkun ja Tutankhamonin muumion.
Tutankhamonin muumiossa on palovaurioita. Brittiläinen tiedemies Chris Naunton ja hänen tutkijaryhmänsä esittivät marraskuussa 2013 teorian, jonka mukaan faaraon ruumis olisi syttynyt itsestään tuleen virheellisesti tehdyn balsamoinnin vuoksi. Tutkijat osoittivat, kuinka muumion balsamointiin käytetyt vääränlaiset öljyt ovat voineet aiheuttaa kemiallisen reaktion ja palon.
Galleria

Tutankhamonin hautakammion maalauksia.
Tutankhamonin haudan esineitä kairolaisessa museossa.
Tutankhamon. Oriental institute, Chicago.
Tutankhamon taistelee aasialaisia vastaan. Egyptiläinen maalaus noin vuodelta 1355 eaa.
Kirjallisuutta

Silver, Minna: Tutankhamonin salaisuudet: Arkeologinen matka muinaiseen Egyptiin. Helsinki: Gaudeamus, 2022. ISBN 978-952-345-196-4
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rainisto, Sami: ”Vuosisadan löytö” – Uusi aarrejahti alkaa Tutankhamonin haudassa Tekniikan Maailma. 13.2.2017. Viitattu 25.11.2018.
Mäkinen, Jari: Faarao Tutankhamonin paljastus Tiedetuubi. 26.11.2015. Arkistoitu 26.11.2018. Viitattu 25.11.2018.
Autio, Raisa: Tutankhamonin kuolinnaamio turmeltiin liimalla ja naarmuttamalla – kahdeksan syytteisiin Yle Uutiset. 25.1.2016. Viitattu 25.11.2018.
Tutankhamon – Suurmiehen irvikuva Tieteen kuvalehti. 21.6.2010. Viitattu 25.11.2018.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Smenkara | Egyptin faarao 18. dynastia | Seuraaja: Ay |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3 
Kansalliset:  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Kreikka  Puola  Venäjä 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Kopioita Tutankhamonin sarkofageista Madridissa.
Konttinen

Konttinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aili Konttinen (1906–1969), kirjailija ja opettaja, henkirikoksen uhri
Aulis Konttinen (1918–2004), rakennusmestari, talouspäällikkö ja sotakirjailija
Carri Konttinen (s. 2000), voimamiesurheilija
Gustaf Konttinen (1879–1943), liikemies ja kunniakonsuli
Hannu Konttinen (1944–2016), kuvittaja, tietokirjailija, sarjakuvapiirtäjä ja mainonnan suunnittelija
Harri Konttinen (1955–2025), ravivalmentaja ja -ohjastaja
Heikki Konttinen (1826–1879), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Heikki Konttinen (1910–1988), kuvanveistäjä
Helena Konttinen (o.s. Eronen, 1871–1916), horrossaarnaaja
Juhana Konttinen (1852–1918), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Juho Konttinen (1878–1941), liikemies, huonekalutehtailija ja kirjailija
J. H. Konttinen (1886–1961), lakitieteen lisensiaatti ja maatalousministeriön kansliapäällikkö
Jukka Konttinen (s. 1961), kemisti ja professori
Maija Konttinen (1873–1949), lastenkirjailija ja laulujen sanoittaja
Markku Konttinen (s. 1963), rockmuusikko
Markus Konttinen (s. 1957), taidemaalari, Kuvataideakatemian dekaani
Matti Konttinen (1938–2013), toimittaja ja jazzmuusikko
Mikael Konttinen (s. 1984), laulaja
Moog Konttinen (oik. Mauri Ilmari Konttinen, s. 1950), muusikko
Nuutti Konttinen, näyttelijä
Pentti Konttinen (1932–1969), kirjailija
Raimo Konttinen (1939–2009), kasvatustieteilijä, professori
Riitta Konttinen (o.s. Kalliomaa, s. 1946), taidehistorian emeritaprofessori, tietokirjailija
Samu Konttinen (s. 1973), yritysjohtaja
Seppo Konttinen (s. 1950), Yleisradion taloustoimittaja
Seppo Konttinen (1930–1994), Osuuspankkien Keskuspankin pääjohtaja
Sirkka-Liisa Konttinen (s. 1948), valokuvaaja
Tero Konttinen (s. 1985), jääkiekkoilija
Uolevi Konttinen (1912–2004), tekniikan tutkija, professori
Yrjö T. Konttinen (1952–2014), lääketieteen professori
Sunset Park (soundtrack)

| Sunset Park Soundtrack Various Artists |
| --- | --- | --- |

Soundtrack-albumin tiedot
 Äänitetty : 1994-1996
 Julkaistu: 23. huhtikuuta 1996
 Tuottaja(t): Warren Adams, Bass Mechanics, Big Mike, Dat Nigga Daz, Jermaine Dupri, Easy Mo Bee, Alan Fouse, Miles Goodman, Max Gousse, Livio Harris, Charles Jordan, Kay Gee, Darren Lighty, Mobb Deep, Tony Pizarro, Carl Roland, RZA, Sergio, Bryce Wilson
 Tyylilaji: hip hop
 Levy-yhtiö: Elektra Records
Sunset Park (Soundtrack) sisältää elokuvamusiikkia samannimisestä elokuvasta. Albumin julkaisi Elektra Records vuonna 1996.
Kappalelista

High 'Til I Die - 2Pac
Motherless Child - Ghostface Killah ja Raekwon
Just Doggin' - Tha Dogg Pound
Back at You - Mobb Deep
Are You Ready - Aaliyah
It's Alright - Groove Theory
Elements I'm Among - Queen Latifah
Keep on Keepin' On - MC Lyte ja Xscape
Hoop N Yo Face -  Sixty Nine Boyz ja Quad City DJ's
For the Funk - Adina Howard
We Don't Need It - Junior MAFIA
All Uv It - Big Mike
Thangz Changed - Onyx
Shorty's Game [*] - Miles Goodman
Albumin listasijoitukset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Albumi | Listasijoitus | Listasijoitus |
| Vuosi | Albumi | Billboard 200 | Top R&B/Hip Hop Albums |
| 1996 | Sunset Park | #4 | #1 |
Albumin listasijoitukset > Singlet

| Vuosi | Kappale | U> S. | U> S. R&B | U> S. Rap | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | "Hoop N Yo Face" | #95 | #62 | #19 | Sunset Park |
Turingin testi

Turingin testi eli Turingin koe on Alan Turingin vuonna 1950 esittämä tapa kysymyksen "voivatko koneet ajatella?" ratkaisuun. Koe on tarkoitettu mittaamaan tekoälyn ihmismäisyyttä asettamalla se keskustelemaan kokeen tarkkailijana toimivan ihmisen kanssa. Ajatuksena on, että tietokone on älykäs, jos sen vastauksia ei pysty erottamaan ihmisen vastauksista, eli tarkkailija ei osaa sanoa, onko keskustelukumppani ihminen vai kone. Turingin testin läpäisevä tekoäly onnistuu siis ainakin vaikuttamaan ajattelevalta. Jotta kokeen kielellisiä taitoja mittaava universaali luonne säilyisi, toteutetaan se tekstipohjaisesti.
Alan Turing kuvasi tekoälytestin 1950 ilmestyneessä julkaisussaan Computing machinery and intelligence. Testiä alettiin myöhemmin kutsua hänen mukaansa. Siitä on tullut tekoälytutkimuksen klassikko. Turingin testistä on tehty elokuva nimeltä The Imitation Game.
Ajatus

Turingin testin alkusysäyksenä oli tarve pystyä esittämään kysymys "voivatko koneet ajatella" siten, ettei törmättäisi käsitteiden "kone" ja "ajattelu" määrittelyongelmiin. Alan Turing kuvaili artikkelissaan käytännöllisen kokeen, jossa hyödynnettävät käsitteet ovat yksiselitteisiä. Testin innoituksena on matkimispeli, jossa mies ja nainen yrittävät tekstivälitteisesti kysymyksiin vastaamalla uskotella muille olevansa toista sukupuolta kuin ovat. Turingin versiossa kuvataan tällaisen pelin tilanne, jossa sekä mies että nainen yrittävät osoittaa olevansa naispuolisia, ja kuvitellaan, mitä tapahtuisi, jos esimerkin miehen tilalle vaihdettaisiin kone. Turing kysyy, pystyisikö kone esittämään uskottavasti ihmistä tällaisessa viestien vaihdossa.
Turingin testi yksinkertaistetaan käytännössä kysyjän ja vastaajan kahdenväliseksi kommunikaatioksi, vastaajan ollessa joko ihminen tai ihmistä esittävä kone. Turingin artikkelissaan esittelemässä alkuperäisessä matkimispelissä on kolme osanottajaa, kysyjä ja kaksi vastaajaa, joista esimerkissä toinen yrittää näytellä jotain muuta kuin on, toisen yksinkertaisesti yrittäessä todistaa olevansa sitä mitä on. Testin periaatteen kannalta pelaajien määrä ei ole tärkeä, kunhan siinä vain on kysyjä ja olemukseltaan tuntematon vastaaja.
Ajatus > Yksityiskohtia

Turingin testin tarkoitus on selvittää tietokoneen ihmismäisen kielellisen kommunikaation kykyä, joten kommunikaatioväline ei ole olennainen. Testi toteutetaan siis kirjallisesti, kokeentekijän esimerkiksi kirjoittaessa kysymyksensä näppäimistöltä ja saadessa vastaukset tekstinä näyttöpäätteelle. Näin ei aseteta vaatimuksia erillisille viestinlaitteille, kuten puhesyntetisaattoreille, jotka olisivat epäolennaisia testattavan asian eli koneen älykkyyden kannalta. Tähän liittyvä sovellus on totaalinen Turingin testi, jossa hyödynnetään ääni- ja videosignaalia ja kone (robotti) ei ole ulkonäöltään tai ääneltään erotettavissa ihmisestä, sen lisäksi että läpäisee tavallisen Turingin testin.
Ongelmia

Usein esitetty kritiikki Turingin testiä kohtaan toteaa, että se, vaikkakin mielenkiintoinen, ei ole käyttökelpoinen määrittelemään koneen älykkyyttä tai ajattelua ainakaan seuraavista syistä: ensinnäkin testin läpäisevä kone voi kyllä matkia ihmisen keskustelukäyttäytymistä, mutta olla silti vailla älykkyyttä, seuraten vain nokkelasti määriteltyjä sääntöjä. Tekoälytutkimuksessa tähän vastataan joskus, ettemme voi tietää, seuraavatko ihmisetkin tällaisia sääntöjä. Esimerkki kritiikistä on John Searlen kiinalaisen huoneen argumentti. Toiseksi, kone voi hyvinkin olla älykäs, vaikkei osaisikaan kommunikoida ihmisen lailla. Kolmanneksi, monet älykkäinä pidetyt ihmisetkin, esimerkiksi lapset tai lukutaidottomat, saattaisivat epäonnistua testissä.
Edellisiin liittyen huomautetaan usein myös, että vaikka Turingin testi antaisikin hyvän määritelmän älykkyydelle, ei se silti välttämättä kerro mitään koneen mahdollisesta tietoisuudesta, ajattelusta tai sen toiminnan intentionaalisuudesta. Sangen yleisen näkemyksen mukaan älykkyys ei edellytä tietoisuutta, mahdollisesti näin on toisin päinkin. Monilla nykyaikaisilla tekoälysovelluksilla on älykkyyttä siinä mielessä, että ne oppivat asioita, mutta mitä ilmeisimmin niiltä silti puuttuu tietoisuus, eivätkä ne toimi intentionaalisesti.
Nimen alkuperä

Turing käytti alkuperäisessä artikkelissaan nimitystä matkimispeli (engl. imitation game) sekä ehdottamalleen testille että miesten ja naisten pelaamalle pelille. Turing kuoli jo 1954, mutta testistä nykyään yksinomaisesti käytetty nimi Turingin testi (engl. Turing test) ilmaantuu käyttöön vasta paljon myöhemmin. Nimen on mahdollisesti keksinyt, ja ainakin tuonut yleiseen käyttöön Arthur C. Clarke klassikoksi muodostuneessa science fiction -romaanissaan 2001 Avaruusseikkailu (1968), jossa sitä käytetään HAL 9000 -tietokoneen yhteydessä.
Kehityskulku

Turingin testi sai ensin huomiota lähinnä filosofian tutkijoilta, osittain siksi, että alkuperäinen essee "Computing machinery and intelligence" ilmestyi filosofian aikakauskirjassa Mind. Tieteelliset viittaukset testiin ovat 1960- ja 70-luvuilla filosofisissa artikkeleissa, vasta 1980-luvulta alkaen kiinnostus siihen suureni käytännön tekoälypiireissä.
Erilaisista testille esitetyistä vaihtoehdoista varteenotettavin on ehkä Lovelacen testi, joka perustuu siihen, ettei tarkkailija pysty selittämään tapaa, jolla kone on tulosteensa tuottanut. Turingin testiä kohtaan esitetystä kritiikistä huolimatta se on ensimmäisenä tekoälytestinä säilyttänyt asemansa myös niistä kuuluisimpana.
Muunnelmia

Sellainen koe, jossa roolit on vaihdettu esimerkiksi niin, että ihminen matkii konetta, on käänteinen Turingin testi.
Ihmistä matkivan sovelluksen kuulustelu voidaan rajoittaa jollekin tarkalle erikoisalalle. Tällaisessa testissä koneen tulee pystyä matkimaan kyseisen erikoisalan asiantuntijaa vain tämän alan puitteisiin rajatussa keskustelussa.
Eräs muunnelma on ns. "Minimum Intelligent Signal Test", jossa vastaukset ovat pelkästään binäärisiä eli kaksiarvoisia; siis kyllä/ei tai oikein/väärin.
Käänteisen Turingin testin yksi muoto perustuu joidenkin tutkijoiden esittämään ajatukseen mielestä "mielentunnistuslaitteena". Koneen haasteena olisi tässä selvittää, keskusteleeko se ihmisen vai toisen koneen kanssa. Tämä on huomattavasti pidemmälle viety tehtävä kuin se, jota Turing alun perin lähti selvittämään, mutta saattaisi olla riittävä kriteeri selvittämään, ajatteleeko kone samalla tavoin kuin ihminen.
Paitsi alkuperäinen testi, on myös totaalinen Turingin testi science fiction -kirjallisuudessa hyödynnettyä materiaalia. Tunnettu esimerkki on Philip K. Dickin romaani Palkkionmetsästäjä (Do Androids Dream of Electric Sheep?) (1968), josta on tehty elokuva Blade Runner (1982). Romaanin kuvaamassa läheisessä tulevaisuudessa keinotekoiset ihmisen näköiset replikantit ovat käytännössä erottamattomia ihmisestä. Replikantit pyritään tunnistamaan Voight-Kampffin testillä, joka testaa testattavan empaattisuutta, johon replikanttien ei uskota kykenevän.
Väitettyjä testin läpäisyjä

Useiden tietokoneohjelmien on väitetty läpäisseen Turing-testin. Kyse on poikkeuksetta ollut chatbot-tyyppisistä tietokoneohjelmista, jotka on ohjelmoitu käymään alkeellista keskustelua kykenemättä kuitenkaan syvempään ajatteluun, ja siksi näillä tietokoneohjelmilla ei ole ollut muita sovelluksia kuin viihde ja suppeasti muotoiltujen Turing-testien läpäisy-yritykset.
Vuonna 1991 julistettiin jaettavaksi Loebner-palkinto sovellukselle, joka tuomarien mielestä läpäisee Turingin testin; sitä ei ole kesäkuuhun 2014 mennessä jaettu kenellekään. Lokakuussa 1992 järjestetyssä testissä arvioitiin 6 tietokoneohjelman ja kahden ihmisen ihmisyyttä rajoitetuista aiheista käytyjen keskusteluiden perusteella. Hölynpölyistä (engl. whimsical) keskustelua käyvää tietokoneohjelmaa moni arvioija piti ihmisenä .
Vuonna 2011 Cleverbot-niminen chatbot äänestettiin 59,3 prosenttisesti ihmiseksi Intiassa järjestetyssä Turing-testissä.
Vuonna 2012 UT²- ja MirrorBot-nimiset chatbotit saavuttivat kumpainenkin 52 prosentin ihmisyyslukeman University of Texas at Austin:ssa järjestetyssä testissä .
Kesäkuussa 2014 näyttävästi julkisuuteen päässyt "Eugene Goostman", 13-vuotiaaksi ukrainalaiseksi pojaksi esitelty chatbot vakuutti 33 prosenttia arvioijista ihmisyydestään. Kokeen suoritti brittiläinen Royal Society of London -tiedeakatemia. "Goostmanin" suunnittelivat Yhdysvalloissa asuva venäläissyntyinen Vladimir Veselov ja Venäjällä asuva ukrainalaissyntyinen Eugene Demtsenko. Eugene Goostman oli osallistunut samankaltaisiin Turing-testeihin useana aikaisempana vuonna huonommalla menestyksellä.
Kirjallisuutta

Alan Turing: Computing machinery and intelligence, Mind 59 (#236): 1950, 433–460. Verkkoversio (Arkistoitu – Internet Archive), Toinen verkkoversio (Arkistoitu – Internet Archive).
A. P. Saygin; I. Cicekli; V. Akman: Turing Test: 50 Years Later, Minds and Machines 10(4): 2000, 463–518. (uudelleenjulkaistu teoksessa The Turing Test: The Elusive Standard of Artificial Intelligence edited by James H. Moor. Kluwer Academic, 2003) ISBN 1-4020-1205-5. Verkkoversio (Arkistoitu – Internet Archive).
Aiheesta muualla

Turingin testi (Arkistoitu – Internet Archive) dmoz.org -sivustolla
Artikkeli Turingin testistä Stanford Encyclopedia of Philosophy -sivustolla
Vedonlyönti siitä, läpäiseekö kone testin 2029 mennessä. Vedonlyöjinä Mitch Kapor ja Ray Kurzweil.
www.turinghub.com/
Tietokone läpäisi testin, The Telegraph/
Sydney Brenner

| Sydney Brenner |
| --- | --- |
 E. Lederberg, G. Stent, S. Brenner ja Joshua Lederberg vuonna 1965.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. tammikuuta 1927
Kuollut: 5. huhtikuuta 2019 (92 vuotta)
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Cyril Norman Hinshelwood
Tutkimusalue:  Biologia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (2002)
Sydney Brenner (13. tammikuuta 1927 – 5. huhtikuuta 2019) oli eteläafrikkalainen biologi. Hän voitti Copley-mitalin vuonna 1991 ja jakoi vuoden 2002 Nobelin lääketieteen palkinnon Horvitzin ja Sulstonin kanssa.
Brenner syntyi Germistonissa, johon hänen juutalaiset vanhempansa olivat muuttaneet Baltian maista. Hän opiskeli Witwatersrandin ja Oxfordin yliopistoissa.
Brenner sai Nobel-palkinnon töistä, jotka liittyivät yksilönkehitykseen ja ohjelmoituun solukuolemaan. Hänen ansioitaan on myös Caenorhabditis-sukkulamadon vakiinnuttaminen kehitysbiologian malliorganismiksi.
Brenner oli Royal Societyn ja Ranskan tiedeakatemian jäsen. Hän kuului Yhdysvaltain kansalliseen tiedeakatemiaan vuodesta 1977. Hän oli Academia Europæan jäsen vuodesta 1989.
Tyynenmerenlohet

| Tyynenmerenlohet |
| --- | --- |
 Ylärivi: punalohi, koiralohi, punakurkkulohi Keskirivi: kuningaslohi, hopealohi Alarivi: kirjolohi, kyttyrälohi
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Lohikalat Salmoniformes
Heimo::  Lohet Salmonidae
Alaheimo::  Salmoninae
Suku::  Tyynenmerenlohet Oncorhynchus  Suckley, 1861
Lajit
 ks. teksti 
Katso myös
   Tyynenmerenlohet Wikispeciesissä   Tyynenmerenlohet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punalohi (Oncorhynchus nerka)
Tyynenmerenlohet (Oncorhynchus) on lohien heimon suku, joka käsittää kaksitoista Tyynenmeren pohjoisosassa sekä siihen laskevissa Pohjois-Amerikan ja Koillis-Aasian sisävesissä elävää kalalajia sekä useita niiden alalajeja. Omalla levinneisyysalueellaan tyynenmerenlohet vastaavat ekologisesti ja elintavoiltaan Euroopan ja Pohjois-Atlantin alueen Salmo-sukuun kuuluvia lohia ja taimenia ja ovat niiden lähisukulaisia. Suvun nimi Oncorhynchus tarkoittaa ”koukkukuonoista” ja viittaa kutukypsän koiraskalan leuanmuotoon. Suomessa tyynenmerenlohista tunnetuin on Yhdysvalloista Suomeen viljelykalaksi tuotu kirjolohi (Oncorhynchus mykiss).
Tyynenmerenlohista kuusi (punalohi, kyttyrälohi, koiralohi, hopealohi, kirsikkalohi ja kuningaslohi) ovat vaelluskaloja, jotka syntyvät joissa, kasvavat usean vuoden ajan meressä ja palaavat lopulta kotijokeensa kudulle. Kudun jälkeen ne kuolevat eivätkä enää palaa mereen, toisin kuin Atlantin lohi. Osa lajeista taas elää koko ikänsä sisävesissä. Nämä sisävesilajit jakautuvat usein moniin maantieteellisiin alalajeihin.
Rannikoiden jokikutuiset tyynenmerenlohet ovat taloudellisesti erittäin merkittäviä Tyynenmeren molemmin puolin, ja niiden kalastus on tarkkaan säädeltyä. Sekä rannikoiden että sisävesien lajit ovat myös tärkeitä virkistyskalastuskohteita.
Monia lajeja on siirretty alkuperäisen elinalueensa ulkopuolelle. Kirjolohi on tärkeä monissa Euroopan osissa ja useita muita lajeja on kotiutettu tai yritetty kotiuttaa Luoteis-Venäjälle. Niitä on myös siirretty muun muassa Pohjois-Amerikan Suuriin järviin, Etelä-Amerikkaan ja Uuteen-Seelantiin.