stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shawn Chambers

| Shawn Chambers> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. lokakuuta 1966 (ikä 58) Sterling Heights, Michigan
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  91 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1987–2000
Seurat:  U. of Alaska-Fairbanks (GWHC) Minnesota North Stars (NHL) Washington Capitals (NHL) Tampa Bay Lightning (NHL) New Jersey Devils (NHL) Dallas Stars (NHL)
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.World Cup  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.World Cup  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.World Cup  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | World Cup 1996 |  |  |
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | New Jersey Devils | 1995  |
|  | Dallas Stars | 1999  |
Shawn Randall Chambers (s. 11. lokakuuta 1966 Sterling Heights, Michigan, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL:ssä vuosina 1987–2000 625 runkosarjan ottelua Minnesota North Starsissa, Tampa Bay Lightningissa, New Jersey Devilsissä ja Dallas Starsissa. Pelipaikaltaan Chambers oli puolustaja. Hän voitti Stanley Cupin vuosina 1995 ja 1999.
Ura

Chambers pelasi juniorina jääkiekkoa kotikaupunkinsa Detroitin Compuware Ambassadors -joukkueessa. Joukkue voitti vuonna 1986 Robertson Cupin, joka annetaan Yhdysvaltojen parhaalle juniorijoukkueelle. Tästä huolimatta Chambersista ei kiinnostunut yksikään yliopistojoukkue. Lopulta sitoutumaton kykyjenetsijä kertoi hänestä Alaskan yliopiston jääkiekkojoukkueen valmentaja Ric Schaferille, joka hankki Chambersille urheilijastipendin yliopistoon, vaikka ei ollut koskaan nähnyt Chambersin pelaavan. Chambers pelasi Alaskan yliopiston joukkueessa kausilla 1985–1986 ja 1986–1987. Alaskan hän jätti kuitenkin kesken jälkimmäisen kauden ja siirtyi WHL:n Seattle Thunderbirdsiin, jossa hän pelasi vain 28 ottelua ennen kuin siirtyi kauden lopuksi IHL:n Fort Wayne Kometsiin.
Minnesota North Stars varasi Chambersin vuonna 1987 NHL:n täydennysvaraustilaisuudessa. Kaudella 1987–1988 Chambers pelasi sekä Minnesotassa että sen farmijoukkue Kalamazoo Wingsissä. Kolmena seuraavana kautena Chambers kuului Minnesotan vakiokokoonpanoon, vaikkakin kaudella 1990–1991 hän pelasi vain 29 ottelua polviongelmien vuoksi. Polviongelmat alkoivat, kun Minnesota pelasi Neuvostoliitossa Friendship Tour -turnauksessa syyskuussa 1990, jolloin Chambersin polvi meni sijoiltaan. Polvi leikattiin Yhdysvalloissa, ja hän palasi jäälle muutaman viikon levon jälkeen. Polvi kuitenkin vääntyi uudelleen joulukuussa 1990, ja Chambers oli sivussa usean kuukauden ajan. Hän palasi Minnesotan kokoonpanoon vasta aivan kauden lopulla ja pelasi pudotuspeleissä, tosin hammasta purren, sillä polvesta poistettiin nestettä päivittäin. Polveen tehtiin myös tähystysleikkaus kesken pudotuspelien toukokuussa 1991. Tästä huolimatta Chambers pelasi pudotuspelit loppuun ja Minnesota eteni aina Stanley Cupin finaaliin asti, jossa hävisi Pittsburgh Penguinsille.
Kesäkuussa 1991 Minnesota myi Chambersin Washington Capitalsiin, josta se sai vaihdossa Steve Maltaisin ja Trent Klattin. Chambersin polviongelmat jatkuivat seuraavalla kaudella. Polvi leikattiin taas ja hän pelasi kauden aikana vain seitsemän ottelua. Tampa Bay Lightning valitsi Chambersin NHL:n laajennusvaraustilaisuudessa kesällä 1992. Chambers oli joukkueessa tärkeä pelaaja ja sai paljon peliaikaa. Hän pelasi seurassa kolme kautta, kunnes hänet myytiin yhdessä Danton Colen kanssa kesken kauden 1994–1995 New Jersey Devilsiin. Vaihdossa Tampa Bay sai Ben Hankinsonin ja Aleksandr Semakin. Keväällä 1995 New Jersey voitti Stanley Cupin. Chambers pelasi New Jerseyssä vielä kaksi kautta, ennen kuin solmi kesällä 1997 vapaana pelaajana sopimuksen Dallas Starsin kanssa. Hän pelasi Dallasissa vuoteen 2000 asti, jolloin lopetti uransa. Dallas voitti Stanley Cupin vuonna 1999. Viimeisellä kaudellaan 1999–2000 Chambers kärsi taas polviongelmista ja pelasi vain neljä ottelua.
Sotilaspedagogiikka

Sotilaspedagogiikka on oppiaine, joka kattaa niin sotilaan perustaitojen alkeisopetuksen kuin koko sotilaallisen maanpuolustuksen koulutusperiaatteiden kehittämisen.
Määrittely

Sotilaspedagogiikan oppiaine ulottuu oppimisen ja opettamisen käytännön sovellutuksiin sekä perusyksikön koulutuksen suunnitteluun. Suomessa sotilaspedagogiikkaa voi opiskella Maanpuolustuskorkeakoulussa. Oppiaineen professorina ovat toimineet Jarmo Toiskallio (1999 - 2009) sekä Juha Mäkinen (2009 - 2019).
Kirjallisuutta

Juha Mäkinen, Jarmo Toiskallio 2009. Sotilaspedagogiikka. Sotiluuden ja toimintakyvyn teoriaa ja käytäntöä. Maanpuolustuskorkeakoulu, Helsinki. Johtamisen ja sotilaspedagogiikan laitos. Julkaisusarja 1, n:o 3. 126 s. (teoksen sähköinen kopio)
Sotilaspoika (vuoden 1971 elokuva)

| Sotilaspoika> Johnny Got His Gun |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Dalton Trumbo
Käsikirjoittaja:  Dalton Trumbo
Tuottaja:  Bruce Campbell
Säveltäjä:  Jerry Fielding
Kuvaaja:  Jules Brenner
Leikkaaja:  William P. Dornisch
Pääosat:   Timothy Bottoms  Jason Robards  Donald Sutherland  Diane Varsi  Kathy Fields 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  Cinemation Industries Netflix
Ensi-ilta:   1971  1973 (Suomessa) 
Kesto:  111 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sotilaspoika (Johnny Got His Gun) on Dalton Trumbon käsikirjoittama ja ohjaama elokuva, jonka pohjana on Trumbon oma pasifistinen romaani Sotilaspoika (1939).
Dalton tiivistää elokuvassa taiteilijan ja humanistin ajatuksiaan, joista hän joutui Joseph McCarthyn poliittisen ajojahdin kohteeksi Yhdysvalloissa toisen maailmansodan jälkeen. Elokuvan ohjaajaksi oli alun perin suunniteltu Luis Buñuelia, mutta tämän kieltäydyttyä Trumbo ohjasi sen itse.
Elokuvan tarinassa nuori sotilas menettää ensimmäisen maailmansodan viimeisenä päivänä raajansa, kasvonsa ja kommunikointikykynsä, kaiken muun paitsi tietoisuutensa, vaikka hänen luultiin olevan täysin tiedoton. Trumbo välittää elokuvassa taidokkaasti hänen ajatuksiaan ja tunteitaan. Tarinan juonta on elokuvassa kirjaan verrattuna jossain määrin muutettu.
Elokuva on kuvattu Los Angelesissa, osittain Raleigh Studiolla, osittain sen ulkopuolella. Elokuvan unet ja muistumat ovat värillisiä, muuten se on mustavalkoinen.
Elokuva sai Cannesin elokuvajuhlilla 1971 tuomariston palkinnon ja FIPRESCIn palkinnon ja viitisentoista muuta palkintoa.
Ohjaaja François Truffaut piti Sotilaspoikaa itselleen erittäin tärkeänä elokuvana ja muisti mainita sen lähes jokaisessa haastattelussaan. Metallica on liittänyt pätkän elokuvasta kappaleensa "One" videoon.
Alkuperäisen kirjan pohjalta on tehty yhdelle näyttelijälle tarkoitettu näytelmä Johnny Got His Gun, jonka kirjoitti ja ohjasi Bradley Rand Smith. Esittäjänä oli Grant Tyler. Esitys kuvattiin elokuvaksi, joka on esitetty 2008. Muut roolit ovat ääniä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Timothy Bottoms  | … |  Joe Bonham   |
|  Jason Robards  | … |  Joen isä   |
|  Donald Sutherland  | … |  ”Jeesus”   |
|  Marsha Hunt  | … |  Joen äiti   |
|  Kathy Fields  | … |  Kareen   |
Palkinnot ja tunnustukset

Cannesin elokuvajuhlilla
tuomariston palkinto, 1971
FIPRESCIn palkinto, 1971
Kinema Junpo -elokuvalehden lukijoiden valitsema paras ulkomainen elokuva, 1974
Sentinels of the Sun

| Sentinels of the Sun Morian |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 16. toukokuuta 2007
 Tyylilaji: heavy metal, goottimetalli
 Kesto: 45.22
 Levy-yhtiö: Dynamic Arts
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 29.
Morianin muut julkaisut
|   | Sentinels of the Sun 2007 | Ashen Empire 2012 |
Sentinels of the Sun on suomalaisen metalliyhtyeen Morianin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Dynamic Arts Records.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 29.
Kappaleet

Firewalkers – 3.57
The Legion of Two – 3.37
Away from the Sun – 4.34
The Rats in the Walls – 4.20
Tomorrow She Comes – 4.04
Flak Jacket – 3.42
Sleep of the Just – 4.06
Recoil – 5.05
Warmongers’ Ball – 3.29
Smoke and Mirrors – 3.57
Remains (To Be Seen) – 4.31
Kokoonpano

Janne Siekkinen – laulu
Sami Niittykoski – kitara
Mika Laitinen – kitara
Jaakko Niemi – basso
Joonas Juutilainen – rummut
Antti Simonen – kosketinsoitin
Arvostelut

Hifimaailma: suopea
Imperiumi.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

Sentinels of the Sun Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Sentinels of the Sun Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Sportivnajan metroasema (Moskovan metro)

| Sportivnaja (Спорти́вная) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Sokolnitšeskaja
Sijainti:  55.7233°N, 37.5639°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  1. toukokuuta 1957
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Sportivnaja (ven. Спорти́вная) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 1. toukokuuta 1957.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sportivnajan metroasema (Moskovan metro) Wikimedia Commonsissa
Skotlannin laki

Skotlannin laki (engl. Scots law, gaeliksi Lagh na h-Alba) on Skotlannissa voimassa oleva laki, jossa on elementtejä sekä säädösoikeudesta että tapaoikeudesta.  Se on Englannin lain ja Pohjois-Irlannin lain ohella yksi Yhdistyneen kuningaskunnan lakijärjestelmistä.
Ennen vuoden 1707 unionilakia Skotlannilla oli oma lakiasäätävä parlamenttinsa; siitä lähtien lakeja on kuitenkin säätänyt Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti. Vuonna 1998 luodun itsehallinnon myötä Skotlannilla on taas ollut oma parlamenttinsa, jolla on valta säätää lakeja tietyillä aloilla. Kodifioitujen säädösten lisäksi tunnustettuja oikeuslähteitä ovat oikeuskäytäntö, akateemiset kirjoitukset ja historiallisesti maan tapa. Yhdistyneen kuningaskunnan liityttyä Euroopan unioniin EU:n lainsäädännöstä tuli myös osa Skotlannin lakia; vaikka Yhdistynyt kuningaskunta erosikin EU:sta, Skotlannin parlamentin säätämän lain nojalla eurooppaoikeus pysyy osana Skotlannin lakia.
Yhdistynyt kuningaskunta koostuu kolmesta jurisdiktiosta: Englanti ja Wales, Skotlanti sekä Pohjois-Irlanti; näiden kaikkien välillä on merkittäviä eroja muun muassa esineoikeudessa, rikosoikeudessa, perintöoikeudessa ja perheoikeudessa, kun taas yhtäläisyyksiä on erityisesti kauppaoikeudessa, kuluttajansuojalainsäädännössä, verotuksessa sekä työoikeudessa. Merkittävimpiä eroavaisuuksia Skotlannin laissa valtion muihin lakijärjestelmiin verrattuna ovat täysi-ikäisyyden raja (Skotlannissa 16 vuotta,  muualla 18) sekä rikosoikeudessa valamiehistön koko (Skotlannissa 15, muualla 12). Eroavaisuuksia on myös tuomioistuinlaitoksessa.
Historia

Skotlannin laki sai alkunsa Skotlannissa historiallisesti asuneiden useiden eri kulttuurien, kuten kelttien, gaelien, kymrien, skandinaavien ja anglosaksien tavoista.  Vielä 1600-luvulla esimerkiksi avioliitto-oikeus Ylämaalla sekä Skotlannin saarilla (Ulko-Hebridit, Orkney, Shetland) perustui paikallisiin käytäntöihin eikä kristillisiin uskonnollisiin oppeihin.
1100-luvulta alkaen Skotlantiin muodostui vähitellen feodaalijärjestelmä, jonka myötä muodostuivat ensimmäiset tuomioistuimet, nykyisten sheriffinoikeuksien edeltäjät. Robert I:n vaikutuksesta Skotlannin parlamentin merkitys kasvoi ja sen koostumus kasvoi kattamaan myös kauppaloita (burgh) ja pienempiä maanomistajia. 1400-luvulta lähtien parlamentti kokoontui yleensä vuosittain.
Vuoden 1707 unionilaeilla Skotlannin ja Englannin kuningaskunnat yhdistivät Ison-Britannian kuningaskunnaksi. Skotlantilaisten oikeusistuinten asema Skotlannissa säilyi,  mutta Skotlannin parlamentti yhdistettiin Englannin parlamenttiin, jolloin muodostui Ison-Britannian parlamentti. Unionilakien nojalla Skotlanti säilytti myös oman lakinsa, koulutusjärjestelmänsä ja kirkkonsa. Unionin myötä Skotlannin lakiin alkoi tulla huomattavasti englantilaisia vaikutteita. Yhdistyneen kuningaskunnan korkeimmassa oikeudessa on yleensä vähintään kaksi skotlantilaista tuomaria.
Oikeuslähteet

Ensisijainen oikeuslähde Skotlannissa on säädösoikeus, jota säätävät Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti sekä Skotlannin parlamentti. Entisen, vuonna 1707 lakkautetun parlamentin antamia lakeja on edelleen voimassa. Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti ei kuitenkaan anna säädöksiä niistä asioista, jotka on erityisesti säädetty Skotlannin itsehallinnon vastuulle, ilman Skotlannin parlamentin lupaa; vastaavasti Skotlannin parlamentti voi antaa säädöksiä ainoastaan sen itsehallinnon vastuulla olevista asioista.
Toinen tärkeä oikeuslähde, erityisesti rikosoikeudessa, on tapaoikeus, joka koostuu suuresta määrästä oikeuskäytäntöä; näin ollen monia rikoksia, kuten murhaa, ei ole kodifioitu säädöksiin. Tapaoikeuden lähteitä ovat skotlantilaisten oikeusistuinten päätökset sekä tietyt Yhdistynen kuningaskunnan korkeimman oikeuden sekä sen edeltäjän, Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen, tuomiot ja päätökset. Korkeimman oikeuden päätösten pakottavuus Skotlannissa on kiistanalaista etenkin, jos kyse on muuhun maahan kuin Skotlantiin liittyvä asia; skotlantilaislähtöisiä korkeimman oikeuden päätöksiä pidetään kuitenkin vahvasti pakottavina. Myös Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen sekä Euroopan unionin tuomioistuimen päätökset vaikuttavat tapaoikeudellisesti Euroopan ihmisoikeussopimuksen sekä eurooppaoikeuden tulkintaan.
Eräiden akateemisten kirjailijoiden oikeustieteellistä kirjallisuutta on ainakin 1800-luvulta pidetty formaalina oikeuslähteenä.
Maan tapa oikeuslähteenä on lähinnä historiallista, sillä säädösoikeuden laajuus on tehnyt siitä pitkälti tarpeettoman. Viimeisin merkittävä oikeustapaus, jossa maan tapaa hyödynnettiin oikeuslähteenä, on vuodelta 1890.
Oikeuslaitos

Skotlannissa on osin omat oikeusistuimensa siviili- ja rikosasioille. Sheriffinoikeudet (sheriff court) ovat alin oikeusaste niin siviili- kuin useimmissa rikosasioissakin. Vähäisiä rikosasioita käsitellään niiden sijaan rauhantuomarinoikeuksissa (justice of the peace court). Sekä sheriffin- että rauhantuomarinoikeuksien päätöksistä voi valittaa valitustuomioistuimeen (Sheriff Appeal Court). Korkein oikeusaste siviiliasioissa on siviiliyloikeus (Court of Session), rikosasioissa taas rikosylioikeus (High Court of Justiciary). Siviiliylioikeuden päätöksistä voi valittaa vielä Yhdistyneen kuningaskunnan korkeimpaan oikeuteen, jolla ei kuitenkaan ole lainkäyttövaltaa rikosasioissa Skotlannissa.
Skotlannin parlamenttirakennus Edinburghissa.
Rikosylioikeuden (High Court of Justiciary) rakennus Edinburghissa.
Seurakuntavaalit

Seurakuntavaalit ovat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakuntien päättävien elinten valitsemiseksi järjestettävät vaalit. Vaalit järjestetään joka neljäs vuosi, ja niissä valitaan luottamushenkilöt kirkkovaltuustoihin ja seurakuntaneuvostoihin. Äänioikeutettuja vaaleissa ovat kaikki 16 vuotta täyttäneet seurakunnan jäsenet. Rippikoulua tai konfirmaatiota ei edellytetä äänestämiseen, kirkon jäsenyys riittää. Seuraavat seurakuntavaalit pidetään 2026.
Ehdokaslistan voivat muodostaa ketkä tahansa seurakunnan 10 äänioikeutettua jäsentä. Ehdokkaiksi kelpuutettiin vuonna 2022 seurakunnan jäseneksi 15.9. mennessä liittyneet konfirmoidut, joka täyttivät 18 vuotta viimeistään 20.11.2022. Perinteisesti ehdokaslistojen nimistä on ollut vaikea nähdä mitä asioita lista ajaa. Avoimuutta on viime aikoina pyritty lisäämään selkeillä ohjelmilla liikkeellä olevien listoilla. Myös eduskuntapuolueet pyrkivät järjestämään vaalilistoja.
Yhdet vai kahdet vaalit

Seurakuntavaaleissa valitaan seurakunnan toimintaa suunnittelevat, kehittävät ja ohjaavat kirkkovaltuuston ja seurakuntaneuvoston jäsenet. Jos seurakunta on taloudellisesti itsenäinen, toimitetaan yhdet vaalit, joilla valitaan kirkkovaltuuston jäsenet. Kirkkovaltuusto johtaa itsenäisen seurakunnan toimintaa. Jos seurakunta kuuluu seurakuntayhtymään, toimitetaan kahdet vaalit. Vaaleilla valitaan jäsenet: seurakuntaneuvostoon, joka johtaa seurakunnan toimintaa sekä yhteiseen kirkkovaltuustoon, joka johtaa seurakuntayhtymää. Molempia vaaleja varten on ehdokaslistat erikseen. Sama ehdokas voi olla ehdolla molemmissa vaaleissa tai vain toisessa.
Seurakuntavaalit 2010

Seurakuntavaalien 2010 teemana oli Ensimmäinen kerta, koska vaaleissa saivat äänestää ensimmäistä kertaa 16-vuotiaat seurakuntien jäsenet. Äänestäjiä oli vuoden 2010 seurakuntavaaleissa 100 000 enemmän kuin vuonna 2006. Muutosta perusteltiin muun muassa nuorten mahdollisella kiinnostumisella seurakuntien toiminnasta. Kirkolliskokous hyväksyi muutoksen 8. marraskuuta 2007, josta asia lähetettiin eduskuntaan. Eduskunta hyväksyi lakiehdotuksen ja se astui voimaan 1. tammikuuta 2009.
Vuonna 2010 vaalit järjestettiin 14.–15. marraskuuta..
Vuoden 2010 vaaleissa äänestysprosentiksi tuli noin 17 %. 16–18-vuotiaiden äänestysprosentti oli 14,5 %.
Nuorten äänestysprosentti oli koko maassa 15,3. Valtakunnallisesti korkein 16- ja 17-vuotiaiden äänestysprosentti oli Ranuan seurakunnassa, 57,7 prosenttia. Ainoastaan Helsingin hiippakunnassa nuorten, 16- ja 17-vuotiaiden äänestysprosentti (14) oli korkeampi kuin hiippakunnan yleinen äänestysprosentti (13,4). Suurin ero nuorten ja kaikkien äänestäneiden äänestysprosentin välillä koko maassa oli Munkkiniemen seurakunnassa Helsingissä, jossa nuorten äänestysaktiivisuus oli 21,8 prosenttiyksikköä korkeampi kuin kokonaisäänestysprosentti.
Valittujen luottamushenkilöiden keski-ikä oli 51,8 vuotta. Enemmistö luottamushenkilöistä oli naisia. Uusia luottamushenkilöitä oli kaikista valituista noin 52 prosenttia.
Alle 30-vuotiaita luottamushenkilöitä oli 8,7 prosenttia. Suurin valittujen luottamushenkilöiden ryhmä olivat yli 60-vuotiaat. Heitä oli koko maassa 3 110 eli 36,8 prosenttia valituista. Nuorimmat luottamushenkilöt saatiin Helsingin Paavalin seurakuntaan, jossa heidän keski-ikänsä oli 40,1 vuotta. Helsingin hiippakunnassa oli kaikkiaan nuorimmat luottamushenkilöt.
Seurakuntavaaleissa valittiin 8 458 luottamushenkilöä 449 seurakuntaan. Ehdokkaita oli 22 799. Äänestys järjestettiin 419 seurakunnassa ja sopuvaalit 30 seurakunnassa.
Seurakuntavaalit 2014

Seurakuntavaalien 2014 teemana oli Usko hyvän tekemiseen. Kampanjaviestinnässä kerrottiin, mitä kaikkea hyvää kirkko ihmisten kautta tekee, mistä hyvän tekeminen kumpuaa, ja mihin kaikkeen äänestämällä tai ehdolle asettumalla pääsee vaikuttamaan. Vaaleissa valittiin luottamushenkilöt 413 seurakuntaan. Ehdokkaita vaaleissa oli yhteensä noin 19 300 ja päättäjiä valittiin 9 256. Sopuvaaleja oli yhteensä 32 seurakunnassa. Tavoitteena oli saada jokaiseen seurakuntaan kaikenikäisiä, erilaisissa elämäntilanteissa eläviä ja useita aloja edustavia luottamushenkilöitä, jotka antavat kokemuksensa ja näkemyksensä seurakunnan käyttöön.
Vaalipäivä oli 9. marraskuuta. Äänestysprosentiksi tuli 15,5 %. Ennakkoäänestysprosentti oli 9,2 % ja ennakkoäänten osuus oli 59,5 %. 16–17-vuotiaiden tyttöjen äänestysprosentti oli 9,5 % ja 16–17-vuotiaiden poikien 7,5 %.
Valittujen luottamushenkilöiden keski-ikä oli 54 vuotta. Heistä 54 % oli naisia ja 46 % miehiä. Luottamushenkilöistä oli alle 30-vuotiaita 6,1 %. Uusia luottamushenkilöitä oli 51 %. Kirkon tutkimuskeskuksen selvityksen mukaan lähes puolella valituista luottamushenkilöistä oli herätysliiketaustaa.
Ryhmittymistä Helsingissä vaalit voittivat liberaalit, muualla Suomessa konservatiivit olivat enemmistössä.
Seurakuntavaalit 2018

Seurakuntavaalien 2018 teema oli Minun kirkkoni. Seurakuntavaalien viestinnän kohderyhmänä olivat 30–55-vuotiaat, kirkkoon myönteisesti suhtautuvat kirkon jäsenet ja nuoret äänestäjät. Vaalien ennakkoäänestys oli 6.–10. marraskuuta ja vaalipäivä 18. marraskuuta.
Vaalien äänestysprosentiksi tuli 14,4 %. Uusia luottamushenkilöitä oli 49,8 % valituista. Alle 30-vuotiaiden osuus pieneni hieman edellisvaaleista ja on 5,7 %. Valittujen keski-ikä nousi 55,5 vuoteen. Aktiivisimmat äänestäjät olivat Lapuan hiippakuntaan kuuluvassa Kinnulan seurakunnassa, jossa äänestysprosentti oli 48,1.
Seurakuntavaalit 2022

Seurakuntavaalien 2022 teema oli Uskottu, toivottu ja rakastettu. Vaalien ennakkoäänestys oli 8.–12.11.2022 ja vaalipäivä 20.11.2022.
Vaalien äänestysprosentiksi tuli 12,7 %. Uusia luottamushenkilöitä oli 48,9 % valituista. Alle 30-vuotiaiden osuus pieneni edellisvaaleista ja oli 4,5 %. Valittujen keski-ikä nousi 57 vuoteen. Aktiivisimmat äänestäjät olivat Oulun hiippakuntaan kuuluvassa Taivalkosken seurakunnassa ja Lapuan hiippakuntaan kuuluvassa Kinnulan seurakunnassa, joissa äänestysprosentti oli 36 %.
Aiheesta muualla

Seurakuntavaalit (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen evankelis-luterilainen kirkko.
Seurakuntavaalit.fi[vanhentunut linkki] Suomen evankelis-luterilainen kirkko.
Seurakuntavaalit 2018 (Arkistoitu – Internet Archive) Sakasti, Kirkkohallitus.
Seurakuntavaalit YouTubessa
Shriniwas Patil

| Shriniwas Patil |
| --- | --- |
 Shriniwas Patil vuonna 2013
Sikkimin kuvernööri
 20. heinäkuuta 2013 – 26. elokuuta 2018  
Edeltäjä:  Balmiki Prasad Singh
Seuraaja:  Ganga Prasad
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1941 (ikä 83) Satara, Brittiläinen Intia
Tiedot
Puolue:  Nationalist Congress Party
Shriniwas Patil (s. 11. huhtikuuta 1941) on intialainen poliitikko, joka toimi vuosina 2013–2018 Sikkimin kuvernöörinä. Vuonna 2019 hänet äänestettiin maansa parlamentin alahuoneeseen, kun hän voitti samasta vaalipiiristä kilpailleen Udayanraje Bhosalen melkein 90 000 äänellä. Hän asettui ehdolle puolueensa puheenjohtaja Sharad Pawarin pyynnöstä. Oppositiopuolueiden kritiikkiin, joka kohdistui hänen vanhuuteensa, hän vastasi äänestäjien huomioivan hänen kokemuksensa ja tietonsa. Ennen vuotta 2019 hän oli toiminut Lok Sabhassa kaksi kautta vuosina 1999–2007.
Patil ja Sharad Pawar ovat olleet ystäviä keskenään opiskeluajoista lähtien. Patil työskenteli byrokraattina piirikunnan hallinnossa Punessa. Vuonna 1999 Pawar houkutteli hänet liittymään perustamaansa Nationalist Congress Party -puolueeseen ja asettumaan ehdolle vuoden 1999 parlamenttivaaleissa. Vuonna 2004 hänet äänestettiin toiselle kaudelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shriniwas Patil Wikimedia Commonsissa
Sotilaspiiri

Sotilaspiiri (lyhenne Sp, joskus myös SP) oli vuosina 1932–1992 toiminut Suomen puolustusvoimien aluehallintoviranomainen. Sotilaspiirit perustettiin vuonna 1932, kun puolustusvoimat siirtyi alueelliseen liikekannallepanojärjestelmään. Tätä ennen liikekannallepanojärjestelmä oli perustunut joukko-osastojen suorittamaan joukkojen perustamiseen. Sotilaspiirit olivat sotilasläänien alaisia joukkoja, jotka sodan aikana olisivat muodostaneet alkuperäisessä suunnitelmassa rykmenttien esikunnat.
Ennen toista maailmansotaa sotilaspiirien alueet vastasivat suojeluskuntapiirien rajoja. Myös toiminta liikekannallepanossa perustui yhteistyöhön suojeluskuntien kanssa. Sodan aikana suojeluskunta- ja sotilaspiirit yhtyivät yhdeksi kotijoukkojen organisaatioksi, ja sodan päätyttyä suojeluskuntajärjestö lakkautettiin. Sotilaspiirit sen sijaan jatkoivat aiempia tehtäviään asevelvollisuusasioiden ja liikekannallepanojärjestelyiden parissa. Tässä tehtävässä ne toimivat vuoteen 1992 saakka, jolloin niiden tehtävät asevelvollisuusasioissa siirtyivät uusitulle sotilaslääniorganisaatiolle. Sodan ajan joukkojen perustamisvastuut siirtyivät sotilaslääneille ja joukko-osastoille.
Sotilaspiirien määrä oli ne lopullisesti lakkautettaessa 23 kpl.
Sanaa sotilaspiiri käytetään myös muissa yhteyksissä. Neuvostoliiton ja Venäjän federaation osalta sotilaspiiri tarkoittaa laajoja alueita käsittävää maantieteellistä aluetta, joka laajuudeltaan vastaa sotilasläänejä tai maanpuolustusalueita.
Kaunokirjallisessa mielessä sotilaspiirit eivät tarkoita valtion aluehallinnollista yksikköä, vaan sotilashenkilöitä, joilla voi olla järjestäytynyt mielipide käsiteltävään asiaan.