stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaiku Kallio

Kaiku Kallio (14. helmikuuta 1890 Pyhämaa – 21. syyskuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Kallio toimi Kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1939–1945 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Kallio kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1909, suoritti teologisen erotutkinnon vuonna 1912, vihittiin papiksi samana vuonna ja suoritti pastoraalitutkinnon vuonna 1915. Politiikan ulkopuolella Kallio toimi muun muassa Lappeenrannan kirkkoherrana, Lappeenrannan rovastikunnan vt. lääninrovastina ja lääninrovastina, Lappeenrannan yhteislyseon uskonnon opettajana ja Lappeenrannan seurakuntatervehdyksen päätoimittajana. Kallion vanhemmat olivat kanttori-urkuri, maanviljelijä Kustaa Kallio ja Olga Ruissaari. Kallion puoliso vuosina 1916–1929 oli Hilda Maria Veijalainen ja vuodesta 1971 Anja Kaarina Maltela. Kalliolle myönnettiin rovastin arvonimi vuonna 1934.
Burnout Paradise

| Burnout Paradise |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Criterion Games
Julkaisija:  Electronic Arts
Jakelija:  Steam ja Origin
Suunnittelija:  Alex Ward (luova ohjaaja)
Pelisarja:  Burnout
Pelimoottori:  RenderWare
Julkaistu:   22. tammikuuta 2008 PlayStation 3, Xbox 360, Microsoft WindowsNA 22. tammikuuta 2008EU 25. tammikuuta 2008JP 21. helmikuuta 2008 The Ultimate BoxNA 5. helmikuuta 2009EU 6. helmikuuta 2009 PlayStation 4, Xbox One  16. maaliskuuta 2018 
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli moninpeli (8 pelaajaa)
Ikäluokitus:  PEGI: 3+ (alkuperäinen), 7+ (uusi) ESRB: Everyone 10+ (10+)
Alusta:  PlayStation 3, Xbox 360, Microsoft Windows, PlayStation 4, Xbox One
Jakelumuoto:  DVD, Blu-ray
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Burnout Paradise (työnimi Burnout 5) on Criterion Gamesin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema Burnout-pelisarjaan kuuluva ajopeli. Peli julkaistiin 25. tammikuuta 2008 PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja Microsoft Windowsille.
Pelistä julkaistiin helmikuussa 2009 The Ultimate Box -versio, joka sisältää pääpelin lisäksi PlayStation Storessa julkaistut lisäosat ja päivitykset. Mukana on myös helmikuussa ladattavaksi tullut maksullinen Burnout Party -lisäosa, joka lisää peliin uuden bilepelitilan. Maaliskuussa 2018 pelistä julkaistiin  graafisesti paranneltu Remastered-versio PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle.
Pelaaminen

Burnout Paradisen merkittävin uudistus aiempiin osiin nähden on Paradise Cityn muuttaminen avoimeksi pelimaailmaksi. Radat eivät sijoitu suljetuille tieosuuksille, vaan kaupungin kaduille, joilla navigointi on pelaajasta kiinni. Ratojen lähtöpisteinä toimivat risteykset, joihin pysähtymällä kisatapahtuman voi aloittaa. Radan perusasetukset määräytyvät esimerkiksi kisan paikan perusteella. Kisojen suoritusjärjestys on mielivaltainen. Voitoista peli palkitsee uusilla ajoneuvoilla ja pelaajan ajokortin korotuksilla.
Pelissä on muutamia erilaisia kilpailutyyppejä. Tavallisissa kilpailuissa pelaaja pyrkii ajamaan ensimmäisenä maaliin. Romutushaasteissa tarkoituksena on tuhota määrätty määrä kanssakilpailijoita esimerkiksi kiilaamalla kilpakumppanien autot kaiteisiin. Selviytymisajoissa pelaaja on tekoälykuljettajien romutettavana ja pyrkii selviämään ehjänä maaliin. Temppukilpailuissa peli antaa pistetavoitteen, joka on rikottava hyppyjä ja muita temppuja tekemällä aikarajan puitteissa. Aikahaasteissa pelaaja pyrkii ajamaan tietyllä autolla määränpäähän sallitussa ajassa.
Kilpailuja voi ajaa yksinpelin lisäksi verkossa. Verkkomoninpeli tukee kahdeksaa samanaikaista pelaajaa ja on liitetty yksinpelin oheen siten, että siirtyminen pelimuodosta toiseen olisi mahdollisimman helppoa. Verkko-ominaisuuksien läheisyys näkyy myös siinä, että tieosuuksien parhaimmista ajoista voi kilpailla pelkästään yksinpeliä pelaamalla.
Sarjan ominaispiirteisiin kuuluva vauriosysteemi on myös uusittu. Autot voivat hajota useisiin palasiin ja metalli vääntyy suhteellisen realistisesti, kun ajaa tien reunalla oleviin tavaroihin. Kaupungissa liikkuu muita autoilijoita, joihin voi törmätä, mutta ei kevyttä liikennettä. Erityispiirteenä pelin autot ovat aina tyhjiä eli niissä ei nähdä kuljettajaa tai matkustajia.
Pelin kehittäjätiimiin kuuluva Alex Ward kertoi, että he yrittivät luoda todellisen uuden sukupolven pelikokemuksen, jossa yhdistyvät hyvä pelattavuus ja tunnelma. Ward on myös sanonut, että PlayStation Eye- ja Xbox Live Vision -kameroilla on käyttöä pelissä, sillä niillä voi ottaa kuvia omista voitoistaan ja vastustajien autojen hajoamisista. PS3-versio tukee myös PlayStation 2:n EyeToy-kameraa.
Jotkut trailerit ovat sisältäneet ajoneuvojen muokkaamista, mutta pelissä ei ole mahdollisuutta muokata kulkupelejä muuten kuin maalaamalla.
Pelaaminen > PC-versio

Burnout Paradise: The Ultimate Box julkaistiin konsoleiden lisäksi Microsoft Windowsille. Se on ensimmäinen Burnout-sarjan peli kyseisellä alustalla. Windows-versio vastaa sisällöllisesti konsoliversioita, mutta tehokkaiden tietokoneiden omistajat voivat hyödyntää yli tuplasti korkeampaa kuvan tarkkuutta kuin konsoliversioissa tai pelata peliä usean näytön laajakuvajärjestelmällä. Grafiikkaan on lisätty Screen Space Ambient Occlusion -tehoste, jonka kytkemällä peli jäljittelee tavallista paremmin valon ja varjon jakautumista. Lisäksi Windows-versiossa on mukana mahdollisuus epäonnistuneen kisan uusimiseen ajamatta takaisin lähtöpisteeseen. Peliä voi pelata näppäimistöllä, mutta se tukee myös erilaisia peliohjaimia.
Windows-versio julkaistiin levyversion lisäksi ilmaisena, vapaasti jaettavana kokeiluversiona Internetissä. Kokeiluversiossa voi puolen tunnin ajan ajaa vapaasti koko kaupungissa sekä osallistua muutamiin kisoihin ja verkkopeliin. Kokeilurajoitteet poistetaan joko syöttämällä ja varmentamalla olemassa oleva CD-avain tai hankkimalla avain mukana olevan Burnout Storen kautta.
Pelaaminen > Lisäsisältö

Pelin julkaisun jälkeen peliin on tarjottu ilmaisina lisäosina uusia autoja ja ominaisuuksia. Merkittävimpiä lisäosia ovat moottoripyörät ja vaihtelevat vuorokaudenajat, joita ei ole sarjassa aiemmin nähty. Moottoripyörille on autoista poikkeavat kisahaasteet ja ne ovat pelin ainoita ajoneuvoja, joiden yhteydessä nähdään kuljettaja. Vastapainoksi moottoripyörien kolarit ovat huomattavasti autoja pelkistetympiä ja joskus kolarianimaatio jätetään kokonaan näyttämättä.
Peliin on tullut myös paljon muuta maksullista lisäsisältöä. Esimerkiksi lisäosa Big Surf Island lisäsi uuden saaren lisäksi uusia autoja ja haasteita. Burnout Party -moninpelimuodossa 2–8 pelaajaa voivat pelata vuorotellen erilaisia haasteita, joiden yhteispisteet ratkaisevat voittajan. Party on klassinen samalla koneella toimiva moninpelimuoto, eikä siihen sisälly verkkotukea. Peliin on myös mahdollista ostaa autopaketti jolla saa avattua kaikki pelin autot. Lisäksi peliin julkaistiin jäljitelmät Paluu tulevaisuuteen- ja Haamujengi-elokuvien sekä Ritari Ässä ja The Dukes of Hazzard -televisiosarjojen tunnetuimmista autoista. Pelissä on myös leluautoversioita pelin legendaarisimmista autoista, kuten Hunter Manhattanista ja Cavalrystä. Pelissä on myös kaksi uutta Speed-boostiluokan autoa, Carson Extreme Hot Rod ja Montgomery Hawker Mech, jotka tuovat kaksi erilaista boost-tilaa. Peliin on myös tullut Internetissä pelattava rosvot ja poliisit -pelimuoto.
Vastaanotto

Peli on saanut arvosteluissa paljon hyviä arvosanoja, ja avoimesta maailmasta ollaan pääosin pidetty.
| Arvostelija | Arvosana |
| --- | --- |
Pelaaja: 9/10
PSM3: 89/100
Edge: 9/10
Official Playstation Magazine: 9/10
IGN: 8.8/10
Gamer TV: 9/10
Game Informer: 8.5/10
GameTrailers: 8.8/10
EGM: 9.0/10, 9.0/10, 9.0/10
GameSpot: 9.0/10
1UP: 9.0/10
X-Play: 4/5
GamesTM: 7/10
Official Xbox Magazine: 9.0/10
Official Xbox Magazine UK: 8/10
360 Magazine: 5/5 (5 stars)
Famitsu: 36/40
Giant Bomb: 5/5
Soundtrack

Peli sisältää yhteensä 60 kappaletta, joista 40 on oikeiden artistien esittämiä. Loput 20 kappaletta ovat Criterionin omia säveltämiä. Pelin käynnistyessä alkaa soida Guns N’ Rosesin kappale ”Paradise City”.
Brett Climo

Brett Climo (s. 26. syyskuuta 1964 Sydney) on australialainen näyttelijä. Hän on esiintynyt pääasiassa australialaisissa televisiosarjoissa vuodesta 1983 lähtien. Suomessa hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoissa Lentävät lääkärit, Lumisen virran mies ja Kotiin takaisin.[lähde? ]
Filmografia: Suomessa esitetty

Järki älä jätä! (1986) — Matthew Brown
Lentävät lääkärit (1989–1990) — tri David Ratcliffe
Lumisen virran mies (1993–1996) — Colin McGregor
Haasteena murha (1997) — Kim Kouros
Sydneyn satamapoliisit (1999) — Terry Spiro (vieraileva näyttelijä)
Kotiin takaisin (2013-) - George Bligh
Aiheesta muualla

Brett Climo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Böblingen

| Böblingen |
| --- | --- |
 Böblingenin keskustaa
 vaakuna
 Böblingen
 Koordinaatit: 48°41′N, 9°1′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Piirikunta:  Böblingen
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  39,0 km²
Korkeus:  464 m
Väkiluku (30.6.2022):  51 425
 – Väestötiheys:  1 319 as./km²
Postinumero:  71032, 71034
Suuntanumero(t):  07031
 
 www.boeblingen.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Böblingen on kaupunki Stuttgartin metropolialueella Baden-Württembergin osavaltiossa Lounais-Saksassa. Se on piirikuntansa keskuskaupunki ja korkean teknologian keskittymä. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 51 425 asukasta.
Maantiede

Böblingen sijaitsee ylänkömaalla Baden-Württembergin keskiosassa viitisentoista kilometriä Stuttgartin keskustasta lounaaseen. Böblingenin keskiosa on tiheään asuttua, itäosa on Schönbuchin metsää, länsiosassa on peltomaata ja metsäalueita. Böblingenin piirikunta kuuluu kokonaisuudessaan Stuttgartin metropolialueeseen.
Historia

Böblingenin alueella on ollut asutusta jo myöhäispaleoliittisella kaudella. Ensimmäiset kirjalliset maininnat Böblingenistä ovat noin vuodelta 1100 muodossa Bebelingen. Nimi palautuu aatelisnimeen Bobilo; -ingen-pääte on alemannien perua. Kaupungiksi paikkakuntaa alettiin rakentaa 1200-luvulla. Eräs talonpoikaissodan tuhoisimmista taisteluista käytiin Böblingenissä 12. toukokuuta 1525. Württembergin kuningaskunnan perustamisen myötä Oberamt Böblingenin aluetta laajennettiin. Vuonna 1850 kaupungin väkiluku oli noin 3 700 ja lähes koko väestö oli evankelista. Elinkeinoista tärkeimmät olivat vielä tuolloin maa- ja metsätalous. Böblingenin rautatieasema avattiin syyskuussa 1879, ja pian kaupunkiin alkoi kohota teollisuusalueita. Ensimmäisen maailmansodan aikana Böblingeniin rakennettiin lentotukikohta, josta kehittyi 1920-luvulla Flughafen Böblingen, eli lentoasema. Nykyisin sen alueella on Flugfeldin kaupunginosa.
Böblingenissä ja sen lähiympäristössä oli vanhastaan hyvin vähän juutalaisia, joten kaupungissa ei koettu tuhoisaa kristalliyötä marraskuussa 1938. Vuoden 1933 väestönlaskennassa Böblingenissä oli ollut kaksi juutalaista, todennäköisesti aviopari Hans ja Bertha Kahn.
Lokakuussa 1943 Böblingeniä pommitettiin: kuolleita ja loukkaantuneita oli runsaasti ja suurin osa vanhaakaupunkia tuhottiin. Toisen maailmansodan jälkeen Böblingen kuului Yhdysvaltain miehitysvyöhykkeeseen ja vuodesta 1952 uuteen Baden-Württembergin osavaltioon. Jälleenrakennus oli voimallista ja Böblingenin väkiluku kolminkertaistui vuodesta 1950 vuoteen 1970. Kaupunkiin asettui yhdysvaltalaisia suuryrityksiä, kuten IBM ja Hewlett-Packard. Syyskuussa 1971 Böblingeniin liitettiin Dagersheimin kunta.
Böblingenin historiallisia rakennuksia ovat muun muassa kirkko St. Dionysius 1200-luvulta ja Zehntscheune eli kymmenyslato 1500-luvun lopulta. Dagersheimista on varhaisin asiakirjamaininta vuodelta 1075. Siellä on muun muassa myöhäisgoottilainen kirkko St. Agathe ja kymmenyslato, jonka historia alkaa vuodesta 1568.
Talous ja liikenne

Böblingenissä toimii useita huipputeknologian yrityksiä, kuten Hewlett-Packard, IBM ja Siemens. Autoteollisuutta edustaa muun muassa Daimler AG. Paikallinen olutpanimo, Schönbuch Bräu, on perustettu 1823.
Böblingenin rautatieasema sijaitsee rataosuudella Stuttgart–Tuttlingen 25,9 kilometriä Stuttgartin päärautatieasemalta. Moottoritie BAB 81 kulkee kaupungin halki ja risteää BAB 8:n kanssa kaupungin pohjoispuolella. Stuttgartin lentoasema sijaitsee Böblingenin itäpuolella.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin verkkosivut (saksaksi)
Böblingen, Baden-Württemberg, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Böblingen
Böblingenin sijainti Böblingenin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Baden-Württembergin osavaltiossa.
Böblingen ennen toista maailmansotaa.
Käännös suomeksi
BloodRayne

| BloodRayne |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Terminal Reality
Julkaisija:  Majesco Sales
Alusta:  Xbox, Xbox 360, Windows, PlayStation 2, PlayStation 3, GameCube
Ensijulkaisu:  BloodRayne (2002)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Blood Rayne on videopeli- ja elokuvasarja, johon kuuluu kolme peliä ja kolme elokuvaa. Myös sarjakuvat ovat osa sarjaa. Tarina seuraa Rayne-nimistä puolivampyyria.
Yleistä

BloodRayne-sarjan juoni kulkee ennen toisen maailmansodan (pelissä BloodRayne) ajoista 2000-luvulle (BloodRayne 2) seuraten Rayne-puolivampyyrin tarinaa. Elokuvan aikajana ei seuraa pelien maailmaa.
Rayne on verenhimoinen yhdysvaltalainen puolivampyyri, joka on syntynyt noin vuonna 1915–1916[lähde? ] sen jälkeen kun hänen vampyyri-isänsä Kagan raiskasi tämän äidin. Myöhemmin Kagan murhasi koko Raynen perheen, jotta tällä ei olisi muuta vaihtoehtoa kuin kääntyä hänen puoleensa.
Noin vuonna 1932 Rayne vietti teini-ikänsä yrittämällä metsästää ja tappaa isänsä kostaakseen perheensä puolesta. Tämän seurauksena hän saapui Eurooppaan, missä hän suoritti sarjan murhia ennen pidätystään. Väittämällä uhreja vampyyreiksi hän ei saavuttanut uskottavuutta virkavallan silmissä, mutta pystyi nopeasti pakenemaan ja jatkamaan metsästystä.
Rayne rekrytoitiin mystiseen Brimsonen seuraan (Brimstone Society). Brimstonen seura lähetti hänet joukkoon tehtäviä, jotka poistaisivat yliluonnolliset uhat maailmasta. Eräs näistä tehtävistä vaati häntä käyttämään vampyyrisia voimia natseja vastaan, jotka olivat aikeissa käyttää maagisia esineitä nostaakseen Adolf Hitlerin valtaan. Rayne myös oppi käyttämään natsien vangeilla kehittämiä demonisia Daemite-parasiittejä heitä itseään vastaan. Taustatarina pohjautuu vaikutteiltaan useiden historiallisten natsien okkultisten ryhmiin kuten Thule societyyn.
Vaikutukset

BloodRayne vaikuttaa olevan inspiroitu Terminal Realityn aikaisemman Nocturne-pelin aineksista.kenen mukaan? Nocturnen kolmannen persoonan selviytymiskauhupelin sankaritar Svetlana, myös puolivampyyri ja metsästäjä, on hyvin samanlainen kuin BloodRayne. Aikaisissa betaversioissa pelistä näiden hahmojen ulkonäky ja asusteet ovatkin hyvin samankaltaisia. Lisäksi jotkin BloodRayne-pelisarjan vihollista (kuten Daemites ja lepakkovampyyri) ovat alun perin olleet Nocturnessa. BloodRaynen viimeinen osio on myös samoissa maisemissa (Gaustadtin linna) kuin Nocturnen alku. Myös ”Brimstone Society” on konseptina vastaava kuin ”Spookhouse” Nocturnessa. Alun perin BloodRayne olikin tarkoitettu Nocturnen jatko-osaksi, mutta tuottajat ajattelivat sen myyvän enemmän omalla nimellään.[lähde? ]
Videopelit

BloodRayne (2002)
BloodRayne 2 (2004)
BloodRayne: Betrayal (2011)
Elokuvat

BloodRayne (2005)
BloodRayne 2: Deliverance (2006)
Bloodrayne: The Third Reich (2010)
Sarjakuvat

Syksyyn 2006 mennessä on julkaistu viisi BloodRayne-albumikirjaa:
Skies Afire
Seeds of Sin
Lycan Rex
Dark Soul
Twin Blades
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
BloodRaynen kotisivu
BloodRayne 2:n kotisivu
Branching Out

| Branching Out Nat Adderley Sextet |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuussa 1958, Reeves Sound Studios, New York
 Julkaistu: 1958
 Tuottaja(t): Orrin Keepnews
 Tyylilaji: hard bop, soul jazz
 Kesto: 39.34
 Levy-yhtiö: Riverside Records (RLP 12-285)
Nat Adderleyn muut julkaisut
| To the Ivy League from Nat 1956 | Branching Out 1958 | Much Brass 1959 |
Branching Out on kornetisti Nat Adderleyn albumi. Soittajina levyllä Adderleyn lisäksi oli Johnny Griffin ja The Three Sounds.
Kappaleet

Sister Caroline – 5.48 (säv. Nat Adderley)
Well, You Needn't  – 8.24 (säv. Thelonious Monk)
Don't Get Around Much Anymore – 4.36 (säv. Duke Ellington, Bob Russell)
I Got Plenty O' Nuttin' – 4.59 (säv. George Gershwin, Ira Gershwin, DuBose Heyward)
Branching Out – 6.47 (säv. Harold Mabern)
I Never Knew I Could Love Anybody (Like I'm Loving You) – 4.41 (säv. Adderley, Raymond B. Egan, Roy Marsh, Thomas Pitts)
Warm Blue Stream – 4.23 (säv. Sara Cassey, Dotty Wayne)
Kokoonpano

Nat Adderley – kornetti
Johnny Griffin – tenorisaksofoni
Gene Harris – piano
Andy Simpkins – kontrabasso
Bill Dowdy – rummut
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Branching Out discogs.com-sivustolla
Chelsea LFC

Chelsea juhlii FA cupin voittoa 2015.
Chelsea FC Women entinen Chelsea Ladies Football Club on lontoolainen naisten jalkapallojoukkue. Se on perustettu vuonna 1992 ja on vuodesta 2004 ollut virallinen osa Chelsea FC -seuraa. Vuosina 2015, 2018, 2020, 2021, 2022, 2023 ja 2024 se voitti FA:n naisten superliigan mestaruuden sekä vuosina 2015, 2018, 2021, 2022 ja 2023 naisten FA Cupin. Vuosina 2012 ja 2016 se oli FA Cupin loppuottelussa häviävänä osapuolena. Vuonna 2021 Chelsea ylsi Mestarien liigassa loppuotteluun, jonka se hävisi FC Barcelonalle 0–4.
Seurassa ovat pelanneet muun muassa vuoden 2015 MM-pronssimitalistit Claire Rafferty, Katie Chapman, Eniola Aluko ja Carly Telford, vuoden 2022 Euroopan-mestarit Francesca Kirby ja Jessica Carter sekä muiden maiden maajoukkuepelaajista ruotsalainen Hedvig Lindahl, norjalainen Maren Mjelde, eteläkorealainen Ji So-yun sekä saksalaiset Ann-Katrin Berger ja Melanie Leupolz.
Seuran päävalmentajana toimi vuosina 2012–2024 Emma Hayes. Hänen tilalleen tuli vuonna 2024 ranskalainen Sonia Bompastor.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seuran kotisivu
Chelsean etsivä

| Chelsean etsivä> The Chelsea Detective |
| --- | --- |
Tyyli:  rikosdraama
Kestoaika:  88 minuuttia
Luoja(t):  Peter Fincham
Pääosissa:   Adrian Scarborough  Sonita Henry  Vanessa Emme  Peter Bankolé  Lucy Phelps 
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Acorn TV  Yle TV1, Yle Areena
Esitetty:  7. helmikuuta 2022 –
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  8
Tuotanto
Tuottaja(t):  Ella Kelly
Vastaava(t) tuottaja(t):   Peter Fincham  Catherine Mackin  Bea Tammer  Wolfgang Feindt  Caroline Stone 
Säveltäjä(t):  Ian Arber
Leikkaaja(t):  Derek Bain
Tuotantoyhtiö(t):  Expectation Drama
Aiheesta muualla
IMDb
Chelsean etsivä (engl. The Chelsea Detective) on brittiläinen rikosdraamasarja, joka sijoittuu Chelseahin Lontooseen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Adrian Scarborough  | … |  rikoskomisario Max Arnold   |
|  Sonita Henry  | … |  rikosylikonstaapeli Priya Shamsie   |
|  Vanessa Emme  | … |  rikosylikonstaapeli Layla Walsh   |
|  Peter Bankolé  | … |  rikoskonstaapeli Connor Pollock   |
|  Lucy Phelps  | … |  rikoskonstaapeli Jess Lombard   |
|  Sophie Stone  | … |  oikeuslääketieteen päällikkö Ashley Wilton   |
Kalevi Holsti

Kalevi ”Kal” Jaakko Holsti (s. 1935 Geneve) on kanadansuomalainen politiikan tutkija ja professori.
Holstin vanhemmat olivat Suomen ulkoministeri Rudolf Holsti ja Liisa Annikki Franssila. Hän oli Suomen kansalainen vuoteen 1956 saakka. Kalevi Holsti suoritti tohtoritutkinnon (Doctor of Philosophy) Stanfordin yliopistossa. Hän työskenteli vuodesta 1962 alkaen Brittiläisen Kolumbian yliopistossa Vancouverissa ja Liu Institute for Global Issues-tutkimuslaitoksessa. Hän on nykyisin Brittiläisen Kolumbian yliopiston emeritusprofessori (University Killam Professor Emeritus). Holsti on ollut Royal Society of Canadan jäsenenä vuodesta 1983 ja Suomen Tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 2005.
Kalevi Holstin vanhempi veli Ole Holsti (1933–2020) oli politiikan ja konfliktien tutkija ja professori.
Käännös suomeksi
Kalevi Heinänen

Kauko Kalevi Heinänen (13. maaliskuuta 1927 Helsinki – 27. kesäkuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen koripalloilija. Hän pelasi Suomen joukkueessa Helsingin olympiakisoissa 1952 sekä EM-kisoissa 1951 Pariisissa, 1953 Moskovassa ja 1955 Budapestissä. Maaotteluja hän pelasi 38, joissa syntyi 125 pistettä.
SM-sarjassa "Haavi" Heinäsen seuroina olivat Elannon Isku, TMP sekä HU-41 ja otteluita kertyi 134, joissa hän heitti 1366 pistettä. Kaikkiaan hän pelasi SM-sarjassa kymmenen kautta ja saavutti pronssia vuonna 1954 ja hopeaa vuotta myöhemmin. TUL:n mestaruuden hän voitti viisi kertaa ja pelasi kahdesti Koripalloliiton ja TUL:n välisessä liitto-ottelussa. Heinänen nimettiin urheilutoimittajien vuosittaisessa äänestyksessä kahdesti Suomen parhaaksi koripalloilijaksi, vuosina 1948 ja 1949.
Heinänen pelasi myös pesäpalloa viisi kautta SM-sarjassa TMP:n joukkueessa. Vuonna 1948 hän pelasi Pesäpalloliiton ja TUL:n välisessä liitto-ottelussa.
Kalevi Heinänen työskenteli 26 vuotta Osuusliike Elannon Pohjolan pesulassa esimiestehtävissä. Hän innostui taiteesta ja perusti vuonna 1974 kehystämön ja gallerian. Hänen erikoistui naivismiin ja hänen taidesäätiönsä naivistisen taiteen kokoelma vuosilta 1983–1990 on lahjoitettu Oulun taidemuseolle. Vielä viimeisenä elinvuotenaan Heinänen valitsi taiteilijat Naivistit Iittalassa -näyttelyyn.
Karjalaiset liuskealueet

Karjalaiset liuskealueet ovat 2500-1900 miljoonaa vuotta sitten syntyneiden poimuvuorten myötä muodostuneista metamorfoituneista kivistä koostuvia kallioalueita. Noin 2450 miljoonaa vuotta sitten kallioperään syntyi repeämä, jolloin maan kuoresta purkautui kivisulaa. Tämän jälkeen 2100 miljoonaa vuotta sitten alueella oli Valtameri, jonka rannikolle kerääntyi hiekkaa, soraa ja savea. Karjalaiset liuskealueet sisältävät metemorfoituneita vulkaniitteja ja sedimenttikiviä. Näitä alueita on Kainuussa, Pohjois-Karjalassa, Savossa ja Pohjois-Pohjanmaalla.
Liuskealueiden muodostumisessa oli neljä vaihetta. Ensin oli kaksi plastista vaihetta ja myöhemmin kaksi hauraampien muodostumien vaihetta. Ensin kallioperä poimuttui ylityöntövoiman työntäessä kohti koillista. Toisessa vaiheessa poimutusta tapahtui entistä pystysuorempaan suuntaan. Kolmannessa vaiheessa tapahtui kallioon kohdistunutta vääntöä pohjois-eteläsuunnassa ja neljännessä vaiheessa vääntöä tapahtui lounaasta koilliseen ja luoteesta kaakkoon.
Karjalaisten liuskealueiden aluieta on vähintäänkin neljä. Sumi-Sariolassa on Sumin laavaa ja Sariolan maasälpä ja graniittimuodostumat. Lisäksi on Kainuun sarja ja Jatuli, jotka molemmat sisältävät hiekkakvartseja. Lisäksi on Kalevan alue, joka joskus jaetaan Ala- ja Ylä-kalevaan. Ala-Kalevassa on monenlaisia koglomeraatteja, kiille- ja mustaliuskeita sekä rautaesiintymiä.
Ylä-Kaleva koostuu metagrauvakoista ja fylliiteistä.
CR Belouizdad

Chabab Riadhi de Belouizdad (arab: الشّباب الرّياضيّ لبلوزداد) on algerialainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1962. Sen kotistadionina toimii Stade du 20-Août-1955, joka sijaitsee Mohamed Belouizdad, Algerin lähellä. Joukkue on voittanut kuusi kertaa Algerian mestaruuden, joista viimeisin on vuodelta 2001.
Saavutukset > Kansalliset

Algerian mestaruus (9): 1965, 1966, 1970, 1971, 2000, 2001, 2020, 2021, 2022
Algerian cup (8): 1966, 1969, 1970, 1978, 1995, 2009, 2017, 2019
Algerian Supercup: 1995
Algerian liigacup: 2000
Saavutukset > Kansainväliset

Maghreb mestarien cup (3): 1970, 1971, 1972
Entisiä pelaajia

1970-luku
Mustapha Dahleb (1971–1973)
Djamel Menad (1976–1981)
2000-luku
Abdelkader Laïfaoui (2005–2007)
Hamza Aït Ouamar (2005–2008)
Kheireddine Zarabi (2006–2007)
Entisiä valmentajia

Abdelhak Ben Chikha (1998–2000)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
chabab-belouizdad.org (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
crbelouizdad (arabiaksi)