stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matthieu Vaxivière
Ura > Urheiluautosarjat

Vaxivière on ajanut FIA World Endurance Championship -sarjassa vuonna 2014 ja uudestaan vuodesta 2017 lähtien. Tätä nykyä hän ajaa Alpinella Hypercar -luokassa.[lähde? ]
Hän on ajanut myös European Le Mans Series -sarjassa ja voittanut mestaruuden LMP2 Pro-Am -luokassa vuonna 2023 AF Corse -tallissa.[lähde? ]
Tulokset > Formula Renault 3.5 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Vuosi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Lotus | MNZ1 17† | MNZ2 16 | ALC1 7 | ALC2 8 | MON1 Kesk. | SPA1 | SPA2 | MSC1 | MSC2 | NÜR1 13 | NÜR2 2 | HUN1 5 | HUN2 7 | LEC1 3 | LEC2 6 | JER1 4 | JER2 8 | 8. | 83  |
| 2015 | Lotus | ALC1 4 | ALC2 1 | MON1 Kesk. | SPA1 1 | SPA2 3 | HUN1 4 | HUN2 2 | RBR1 6 | RBR2 1 | SIL1 3 | SIL2 2 | NÜR1 4 | NÜR2 11 | BUG1 10 | BUG2 2 | JER1 3 | JER2 3 | 2. | 234 |
Tulokset > GP3 -tulokset

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | DAMS | ESPFEA   | ESPSPR   | AUTFEA   | AUTSPR   | GBRFEA   | GBRSPR   | HUNFEA 12 | HUNSPR 12 | BELFEA Kesk. | BELSPR 15 | ITAFEA   | ITASPR   | JERFEA   | JERSPR   | ABUFEA   | ABUSPR   |  |  |
Marcelo Meli

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: César Marcelo Meli
Syntymäaika: 20. kesäkuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Salto, Argentiina
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 175 cm
Seura
Seura: Racing Club
Pelinumero: 16
Junioriseurat
0000–2012: Colón
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2014 | Colón | 33 | (1) |
| 2014– | Boca Juniors | 42 | (4) |
| 2016 | → Sporting CP (laina) | 0 | (0) |
| 2017– | → Racing Club (laina) | 10 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 85 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. syyskuuta 2017.
César Marcelo Meli (s. 20. kesäkuuta 1992 Salto, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Meli pelasi vuosina 2012–2014 Colónissa 33 Argentiinan pääsarjan ottelua. Kesällä 2014 hän siirtyi samassa sarjassa pelaavaan Boca Juniorsiin 550 000 euron siirtosummalla. Vuosina 2014–2016 Meli pelasi seurassa 42 pääsarjaottelua. Elokuussa 2016 Boca Juniors lainasi Melin Portugalin pääsarjassa pelaavaan Sporting CP:hen.
Manuel Pleisch

Manuel Pleisch (s. 23. heinäkuuta 1990) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa Skiclub Panya.
Pleisch kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Val d’Isèren suurpujottelussa joulukuussa 2010. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Garmisch-Partenkirchenin suurpujottelussa helmikuussa 2013 oltuaan 23:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa 16:nneksi Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2014.
Aiheesta muualla

Manuel Pleischin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Melodifestivalen 1981

| Eurovision laulukilpailu 1981  Ruotsin euroviisukarsinta> Melodifestivalen 1981 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  21. helmikuuta 1981
Tapahtumapaikat:  Cirkus, Tukholma
Juontaja(t):  Janne Carlsson
Kapellimestari:  Anders Berglund
Valintamenetelmä:  alueraadit
Voittaja:  Björn Skifs ”Fångad i en dröm”
Ruotsi Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 1980  1982 ► 
Melodifestivalen 1981 oli Ruotsissa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja vuoden 1981 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailuun valittiin viisi kappaletta, ja se pidettiin 21. helmikuuta Cirkuksessa Tukholmassa. Voittajan valitsivat 11 ympäri Ruotsia kokoontunutta alueraatia, joista kukin antoi kappaleille pisteitä kaavalla 1-2-4-6-8. Kilpailun voitti Björn Skifs kappaleella "Fångad i en dröm".
Tulos

| Numero | Artisti | Kappale | Lauluntekijä(t) | Pisteet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Janne Lucas Persson | "Rocky Mountain" | Janne Lucas Persson, Göran Ledstedt | 50 | 3 |
| 2 | Anders Glenmark | "Det är mitt liv - det är jag" | Anders Glenmark | 41 | 4 |
| 3 | Kicki Moberg | "Men natten är vår" | Agnetha Fältskog, Ingela "Pling" Forsman | 28 | 5 |
| 4 | Björn Skifs | "Fångad i en dröm" | Björn Skifs, Bengt Palmers | 59 | 1 |
| 5 | Sweets 'n' Chips | "God morgon" | Lasse Holm, Torgny Söderberg | 57 | 2 |
Tulos > Pistetaulukko

| Kappale | Falun | Göteborg | Karlstad | Luulaja | Malmö | Norrköping | Sundsvall | Uumaja | Växjö | Örebro | Tukholma | Yht>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "Rocky Mountain" | 8 | 4 | 4 | 6 | 4 | 6 | 6 | 4 | 4 | 2 | 2 | 50 |
| "Det är mitt liv - det är jag" | 4 | 6 | 8 | 1 | 2 | 2 | 2 | 6 | 1 | 1 | 8 | 41 |
| "Men natten är vår" | 1 | 1 | 1 | 2 | 1 | 1 | 8 | 1 | 2 | 4 | 6 | 28 |
| "Fångad i en dröm" | 6 | 8 | 6 | 8 | 8 | 4 | 1 | 2 | 6 | 6 | 4 | 59 |
| "God morgon" | 2 | 2 | 2 | 4 | 6 | 8 | 4 | 8 | 8 | 8 | 1 | 53 |
Makasain kieli

| Makasai |
| --- | --- |
 Makasain puhuma-alue
Tiedot
Alue:   Itä-Timor
Puhujia:  101 854 (2010)
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Timor-alor-pantar-kielet
ISO 639-3:  mkz
 Ohje 
Makasai on Itä-Timorissa puhuttava kieli, joka kuuluu timor-alor-pantar-kieliin (jonka toisinaan katsotaan kuuluvan yleisuusiguinealaisiin kieliin). Makasain katsotaan olevan elinvoimainen ja se jaetaan kahteen päämurteeseen. Vuoden 2010 väestölaskennan mukaan Itä-Timorissa oli 101 854 makasain puhujaa.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Fonologia > Konsonantit

|  | Bilabiaali | Labiodentaali | Alveolaari | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | m |  | n |  |  |
| Klusiili | b |  | t | d | k | g | ʔ |
| Frikatiivi |  | f | s |  | h |
| Lateraali |  |  | l |  |  |
| Tremulantti |  |  | r |  |  |
| Approksimantti | w |  |  |  |  |
Lähteet:
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i |  | u |
| Puoliavoin | e |  | o |
| Avoin |  | a |  |
Lähteet:
Makasiinipuisto

| Makasiinipuisto |
| --- | --- |
 Makasiinipuisto ja Helsingin Musiikkitalo syksyllä 2019. Keskellä tilataideteos Massa.
Tyyppi:  julkinen puisto
Sijainti:  Kluuvi, Helsinki
Koordinaatit:  60°10′28.71″N, 24°56′13.86″E
Perustettu:  kesällä 2019
Makasiinipuisto (etualalla), taustalla Töölönlahdenkadun toisella puolen Töölönlahden puisto ja Finlandia-talo.
Makasiinipuisto on Helsingin keskustassa Kluuvin kaupunginosassa sijaitseva julkinen puisto. Se sijoittuu Kansalaistorin, Musiikkitalon, Töölönlahdenkadun ja keskustakirjasto Oodin väliin. Töölönlahdenkadun pohjoispuolella puistoalue jatkuu Töölönlahden puistona Töölönlahdelle asti.
Puisto avattiin kesäkuussa 2019 entisen Töölön tavara-aseman alueelle sen jälkeen, kun ”makasiiniraunioksi” kutsuttu viimeinen säilynyt osa VR:n makasiineista oli purettu vuonna 2018. Makasiinipuistoon toteutettiin Helsingin kaupungin tilaustyö, taiteilija Akseli Leinosen taideteos Massa, joka on tarkoitettu makasiinien muistomerkiksi. Punaisista tiilistä rakennettu teos on 200 neliön kokoinen avoin tiilinen pinta, joka on Leinosen mukaan ”antimonumentti” ja kuvaa ”aika-avaruuden taipumaa massan ympärillä”. Massan päällä voi oleskella tai esimerkiksi rullalautailla. Taiteilijan toiveena oli käyttää teoksessa purettujen makasiinien tiiliä, mutta ne todettiin myrkyllisiksi, eivätkä ne olisi kestäneet kulutusta.
Tilataideteoksen lisäksi puistossa on kiipeilyteline ja hiekkatekonurmipohjainen pelikenttä, jota voi käyttää koripallossa, jalkapallossa ja salibandyssa. Suurin osa Makasiinipuistosta on kuitenkin puuryhmien rytmittämää avointa nurmipintaa, jonka halki kulkevat kivituhkapintaiset käytävät. Vierailijoiden määrässä Makasiinipuistoa pidetään Töölönlahden puistoa suositumpana.
Kuvia

Makasiiniraunio puiston paikalla keväällä 2017.
Makasiinipuiston koripallokenttä kesällä 2022.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Makasiinipuisto Wikimedia Commonsissa
Makasiinipuisto ortoilmakuvassa Helsingin karttapalvelussa
Markkolanlampi (Ikaalinen)

| Markkolanlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°48′58″N, 23°19′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Sipsiönjärven valuma-alue (35.58)
Laskujoki:  oja Sipsiöjärveen 
Järvinumero:  35.581.1.019
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  97,3 m 
Rantaviiva:  0,444 km 
Pinta-ala:  0,01275 km² 
 fiMarkkolanlampi 
Markkolanlampi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Markkolanlampi on osa Sipsiönjärven-Vahojärven aluetta.
Maantietoa

Lammen pituus on 200 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee kilometrin verran pohjoiseen Sipsiönjärvestä peltoaukean eteläreunassa. Lampi on muodostunut usean mäen muodostamaan painanteeseen. Siihen laskee kaksi pelto-ojaa pohjoisesta ja kolmas etelästä. Laskuoja lähtee kaakkoisrannasta kapean lahden pohjukasta ja 1,3 kilometriä pitkällä matkallaan Sipsiöjärveen siihen yhtyy Raittilanlammen laskuoja. Laskuoja laskee samaan lahteen Vahojoen kanssa. Rantaviivan pituus on 450 metriä. Lammen ympäristössä sijaitsee kaksi maatilaa ja rannalle on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto. Niille pääsee yhdystieltä 2764.
Manuel Reuter

Manuel Reuter vuonna 2002.
Manuel Reuter (s. 6. joulukuuta 1961 Mainz, Länsi-Saksa) on entinen saksalainen autourheilija. Hän voitti Le Mansin 24 tunnin ajon vuosina 1989 ja 1996. Reuter ajoi vuosikaudet vanhassa DTM:ssä ja sen jälkeen ITC:ssä, jonka mestaruuden hän voitti vuonna 1996 Opelilla. Reuter ajoi myös uudessa DTM:ssä vuosina 2000–2005 ja lopetti uransa kauden 2005 jälkeen.
Aiheesta muualla

Manuel Reuter (saksaksi)
Marc Bohan

| Marc Bohan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. elokuuta 1926 Pariisi
Kuollut: 6. syyskuuta 2023 (97 vuotta) Châtillon-sur-Seine
Kansalaisuus:  Ranska
Marc Bohanin suunnittelema iltapuku Diorin vuoden 1983 kevätkokoelmasta.
Marc Roger Maurice Louis Bohan (22. elokuuta 1926 Pariisi, Ranska – 6. syyskuuta 2023 Châtillon-sur-Seine) oli ranskalainen muotisuunnittelija, joka tunnetaan parhaiten 30-vuotisesta urastaan Diorin muotitalossa.
Nuoruus ja uran alku

Marc Bohan syntyi Pariisissa ja asui lapsuutensa Sceaux'ssä. Hänen vanhempansa olivat liikemies Alfred Bohan ja modistina työskennellyt Genevieve Baudoux, joka rohkaisi häntä ryhtymään muotialalle. Marc kävi kotikaupunkinsa taidepainotteista Lycée Lakanal -lukiota Pariisin esikaupunkialueella ja opiskeli koulun jälkeen hetken rahoitustaloutta ennen kuin suuntasi katseensa muotiin.
Vuonna 1945 hän pääsi töihin Robert Piguet'n muotitaloon, jossa hän oli neljä vuotta. Seuraava työpaikka oli Edward Molyneux'n muotitalo vuonna 1949, ja vuonna 1952 hän siirtyi suunnittelemaan Madeleine de Rauchille. Vuonna 1953 Bohan avasi oman salongin Pariisissa ja esitteli yhden oman kokoelman. Vuonna 1954 hän sai työtarjouksen Jean Patoulta ja suunnitteli siellä haute couture -kokoelman. Bohan viipyi Patoulla vuoteen 1958 asti.
Suunnittelijana Christian Diorilla

Vuosina 1958–1960 Bohan suunnitteli Diorille Lontooseen. Syyskuussa 1960 muotitalon silloinen taiteellinen johtaja Yves Saint-Laurent kutsuttiin asepalvelukseen, ja Bohan valittiin hänen tilalleen.
Bohanin ensisilmäyksellä koruton ja elegantti tyyli haki vaikutteita 1920-luvulta eikä seurannut uusimman muodin ääri-ilmiöitä. Yksi merkittävä kokoelma vuodelta 1966 sai venäläisvaikutteita elokuvasta Tohtori Živago.
Marc Bohanin menestys jatkui 1980-luvulla. Hän voitti kaksi kertaa vuonna 1983 ja vuonna 1988 arvostetun Dé d´or'in (Kultainen sormustin) -palkinnon, jonka kansainvälinen muotitoimittajien tuomasristo myöntää kauden luovimmista ja parhaimmista haute couture -kokoelmasta.
Bohanin tilalle taiteelliseksi johtajaksi Diorille nimitettin vuonna 1989 Gianfranco Ferré ja Bohan siirtyi Lontooseen Norman Hartnellille, jossa hän työskenteli vuoteen 1992 saakka. Hän vietti kaksi vuotta yrittäessään elvyttää kunnianarvoisan, joskin taloudellisesti vaikeuksissa olevan brittiläisen muotitalon. Sen jälkeen hän suunnitteli omalla nimellään.
Marc Bohanin klassiset asut ovat päässet eri puolilla maailmaa museoiden kokoelmiin. Vuonna 2009 Christian Diorin museossa Granvillessa oli esillä laaja Bohanin töiden retrospektiivinen näyttely.
Kuuluisia asiakkaita

Bohanin suunnittelemiin asuihin on pukeutunut muun muassa Monacon ruhtinatar Grace, joka avasi Baby Dior -boutiquen vuonna 1967. Jacqueline Kennedy oli Bohanin luomusten ihailija, Oleg Cassini ja Chez Ninon lainasivat vaikutteita Bohanilta suunnitellessaan asuja rouva Kennedylle.
Silvia Sommerlath avioitui vuonna 1976 Ruotsin kuninkaan Kaarle XVI Kustaan kanssa, ja Marc Bohan valittiin Ruotsin tulevan kuningattaren hääpuvun suunnittelijaksi. Kaksi vuotta myöhemmin hän suunnitteli hääpuvun Monacon prinsessa Carolinelle, joka avioitui Philippe Junot'n kanssa. Myös hänen sisarensa prinsessa Stéphanie oli Bohanin asiakas.
Hän puki Sophia Lorenin, Lauren Bacallin ja Olivia de Havillandin, joskus elokuvarooleihinkin. Bohanin suunnitelema hihaton sifonkilpuku tekee tämän juonittelusta Bette Davisia vastaan ​​vieläkin jäätävämpää elokuvassa Murha asuu sydämessä (1964).
Bohanin suunnittelemat asut imartelivat Windsorin herttuatarta ja hän loi viittoja Iranin keisarinna Farah Pahlavin kruunajaisjuhliin vuonna 1967. Tämän samettilaahuksen kirjonta tehtiin luonnoksesta, joka oli tehty Teheranista tulleelle rypistyneelle paperille. Bohanin Diorin spin-offit saivat korkeatasoista inspiraatiota. Elizabet Taylorin tyttären Marian vaatteet johtivat Baby Diorin  boutiquen perustamiseen. Kauniit ihmiset ostivat, ja yläluokan porvaristo seurasi heitä.
Yksityiselämä

Marc Bohan avioitui vuonna 1950 Dominique Gaboritin kanssa, joka kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1962. Heille syntyi tytär Marie-Anne. Hänen toinen puolisonsa oli Huguette Rinjonneau, joka kuoli vuonna 2018.
Bohan omisti 1700-luvulta peräisin oleva entistetyn maaseutuasunnon Burgundissa. Marc Bohan kuoli 97-vuotiaana Châtilllon-sur-Seinessä 6. syyskuuta 2023.
Palkintoja ja kunnianosoituksia

Sports Illustrated, Vuoden suunnittelija (1963)
Schiffli Lace and Embroidery Institute, palkinto (1963)
Kunnialegioonan ritari, 1979
Ordre de Saint-Charles, Monaco
Aiheesta muualla

Marc Bohan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Marc Bohan Fashion Model Directoryssä
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Marc Bohan
Käännös suomeksi
Matti Nissinen

Matti Nissinen.
Matti Johannes Nissinen (s. 18. marraskuuta 1956 Vaala) on suomalainen juristi, joka toimi valtakunnansyyttäjänä 1. huhtikuuta 2010 alkaen.
Nissinen irtisanottiin valtakunnansyyttäjän virasta 25. tammikuuta 2018.
Koulutus ja ura

Nissinen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1981. Hän sai varatuomarin arvon 1982 ja valmistui oikeustieteen lisensiaatiksi 1997. Lisensiaatintyössään Nissinen käsitteli rikosvastuun kohdentamiseen osakeyhtiössä liittyviä kysymyksiä.
Vuosina 1982–1986 Nissinen työskenteli Kuusankosken apulaisnimismiehenä ja 1986–1996 Kymen lääninhallituksessa apulaispoliisitarkastajana ja poliisitarkastajana. Kihlakuntauudistuksen yhteydessä hänestä tuli Kouvolan kihlakunnanviraston johtava kihlakunnansyyttäjä, jona hän toimi 1996–1997. Valtakunnansyyttäjänviraston perustamisen yhteydessä Nissinen nimitettiin yhdeksi ensimmäisistä valtionsyyttäjistä, jona hän toimi 1997–2007.
Vuosina 2007–2010 hän työskenteli Itä-Suomen syyttäjänviraston johtavana kihlakunnansyyttäjänä ja viraston päällikkönä.
Elokuussa 2018 Nissinen aloitti Etelä-Suomen aluehallintoviraston työsuojelun vastuualueen lakimiehenä.
Valtakunnansyyttäjänä

Tasavallan presidentti nimesi Matti Nissisen valtakunnansyyttäjäksi huhtikuusta 2010 alkaen, kun maan historian ensimmäinen valtakunnansyyttäjä Matti Kuusimäki oli jäänyt eläkkeelle.
Valtakunnansyyttäjänä Nissinen toi esiin syyttäjänlaitoksen resurssipulan. Maan syyttäjänvirastoissa työskenteli vuonna 2016 yhteensä 350 syyttäjää, joka oli Nissisen mukaan ainakin 30 henkilöä liian vähän työmäärään nähden. Tämä johti mm. kohtuuttomiin viivästyksiin käsittelyajoissa.
Vuonna 2015 Nissinen haki poliisiylijohtajan virkaa. Tuolloin valituksi tuli Seppo Kolehmainen. Myöhemmin Nissinen kritisoi yleisellä tasolla Suomen hyvä veli -verkostoja ja korkeiden virkojen poliittisia jakoperusteita.
Virkavelvollisuuden rikkominen ja erottaminen

Helmikuussa 2017 Suomen Kuvalehti kertoi, että syyttäjänvirastot ovat ostaneet johtamiskoulutusta Nissisen veljen yhtiöltä, ja Nissinen itse on päättänyt koulutuksen hankinnasta. Tiedon tultua julki keskusrikospoliisi aloitti esitutkinnan Nissisen toimista epäiltynä tuottamuksellisena virkavelvollisuuden rikkomisena, mutta tutkintanimike koventui tutkinnan aikana tahalliseksi virkavelvollisuuden rikkomiseksi. Heinäkuussa 2017 tapaus siirtyi syyteharkintaan oikeuskanslerinvirastoon. Nissinen haki virkavapautta esitutkinnan ajaksi ja virkavapauden päättyessä elokuussa 2017 hänet pidätettiin virantoimituksesta.
Korkein oikeus tuomitsi Nissisen tahallisesta virkarikoksesta sakkorangaistukseen 20. joulukuuta 2017. Hän sai 40 päiväsakkoa, josta kertyi maksettavaa 1720 euroa.
Nissinen palasi työhönsä valtakunnansyyttäjänä seuraavana päivänä.
Professori Olli Mäenpään mukaan valtakunnansyyttäjän saama rikostuomio heikensi luottamusta koko syyttäjälaitoksen toimintaan. Helsingin Sanomien tekemässä gallup-kyselyssä valtaosa syyttäjistä katsoi, ettei Nissisellä ollut edellytyksiä jatkaa tehtävässään ja hänen tulisi erota.
Oikeusministeriö esitti valtioneuvostolle Nissisen irtisanomista 24. tammikuuta 2018. Seuraavana päivänä valtioneuvosto päätti erottaa Nissisen. Tämä oli ensimmäinen kerta Suomen historiassa, kun näin korkeassa asemassa oleva lainkäytöstä vastaava virkamies irtisanottiin tehtävästään.
Nissisen irtisanomisaika oli kuusi kuukautta, miltä ajalta hänelle maksettiin palkkaa, jonka suuruus oli 10 578 euroa kuukaudessa. Irtisanomisajan palkka oli näin 63 500 euroa. Lisäksi Nissiselle maksettiin lakisääteiset lomarahat. Hän ei kuitenkaan irtisanomisaikana enää tehnyt työtään.
Seuraava valtakunnansyyttäjä pystyi aloittamaan virassaan vasta Nissisen irtisanomisajan päätyttyä. Siihen saakka maan ylimpänä syyttäjänä toimi apulaisvaltakunnansyyttäjä Raija Toiviainen. Raija Toiviainen oli ehdolla valtakunnansyyttäjän virkaan jo vuonna 2010, kun virkaan valittiin Nissinen. Toiviainen nimitettiin Nissisen seuraajaksi.
Perhe

Nissinen on leski. Hänellä on kolme lasta. Hän harrastaa kalastusta ja kirkkovenesoutua.
Aiheesta muualla

Valtakunnansyyttäjä Matti Nissisen blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
Marttinen, Manu: Linjanvetäjä Journalisti.fi.  28.4.2016. Arkistoitu 18.10.2016. Viitattu 16.10.2016.
Lehtonen, Marko-Oskari: Valtakunnansyyttäjä Matti Nissinen syyttäjälaitoksen kriisistä: "Tekisimme ihmeitä yhden Hornetin renkaan hinnalla" Iltalehti.fi.  2.5.2016.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Matti Kuusimäki | Valtakunnansyyttäjä 2010–2018 | Seuraaja: Raija Toiviainen |
Mats Jingblad

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 9. elokuuta 1958 (ikä 66)
Syntymäpaikka: Halmstad, Ruotsi
Seura
Seura:  BK Astrio
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1976–1977 |  BK Astrio |  |  |
| 1978–1987 |  Halmstads BK |  |  |
| 1988–1991 |  BK Astrio |  |  |
Maajoukkue
|  |  Ruotsi | 11 | (8) |
Valmennusura
1988–1991:  BK Astrio
1992–1995:  Halmstads BK
1996–1997:  IFK Göteborg
1998–1999:  Iraklis
2000–2002:  Örebro SK
2003:  Ängleholms FF
2003–2004:  Iraklis
2004–2005:  Landskrona BoIS
2006–2008:  IFK Norrköping
2012–2013:  Halmstads BK U19
2018–:  BK Astrio

Mats Jingblad (s. 9. elokuuta 1958) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Heinäkuusta 2018 lähtien hän on toiminut BK Astrion päävalmentajana.
Ura pelaajana

Pelaajauransa suurimmat vuodet BK Astrion kasvatti pelasi Halmstads BK:ssa 1977–1987. Hän oli voittamassa Ruotsin mestaruutta seuran paidassa kaudella 1979. Ruotsin maajoukkueessa Jingbladille kertyi 11 A-maaottelua.
Ura valmentajana

BK Astriossa valmennusuraansa aloitellut Jingblad siirtyi kaudeksi 1992 Halmstads BK:n käskyttäjäksi. Jingbladin johdolla HBK voitti Ruotsin Cupin 1995 ensimmäistä kertaa seuran historiassa.
Cup-voiton jälkeen Jingblad teki sopimuksen suurseura IFK Göteborgin kanssa. Jingblad luotsasi seuran mestariksi heti debyyttikaudellaan. Kausi 1997 toi vielä hopeaa, mutta totaalinen romahdus ja kahdeksas sija Allsvenskanissa 1998 päättivät Jingbladin uran IFK:ssa.
IFK-pestin jälkeen Jingblad on valmentanut Ruotsissa Örebro SK:ta ja Landskrona BoISia sekä Kreikassa Iraklista.
Marraskuussa 2005 Jingblad siirtyi IFK Norrköpingin peräsimeen. Jingbladin johdolla seura voitti Superettanin kaudella 2007 ja nousi Allsvenskaniin. Kausi Allsvenskanissa ei kuitenkaan sujunut ruusuisesti ja huhtikuussa 2008 Jingblad sai potkut tehtävistään.
Joulukuussa 2011 Jingblad palasi valmennustehtäviin, kun hän allekirjoitti sopimuksen Halmstads BK:n U19-joukkueen valmentajan tehtävistä.  Jingblad jätti tehtävänsä vuoden 2013 lopussa ja siirtyi Hammarbyn urheilutoimenjohtajaksi. Hän jätti tehtävänsä maaliskuussa 2017.
Heinäkuussa 2018 Jingblad palasi valmennustehtäviin, kun hänestä tuli lähes kahdenkymmenen vuoden tauon jälkeen BK Astrion päävalmentaja.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Ruotsin mestaruus: 1996
Ruotsin Cup: 1995
Superettan: 2007
Marcelo Raúl Martorell

Marcelo Raúl Martorell vuonna 2009.
Marcelo Raúl Martorell (1. maaliskuuta 1945 Salta – 16. kesäkuuta 2024) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Córdoban arkkihiippakuntaan 29. kesäkuuta 1970 ja nimitettiin Puerto Iguazún hiippakunnan johtoon 3. lokakuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Adriano Bernardini, jota avustivat Domingo Salvador Castagna, Roberto Rodríguez, Fabriciano Sigampa ja Emilio Ogñénovich.
Lullaby of Birdland

Laulun alkusanoissa puhutaan turturikyyhkyjen kujertelusta.
Lullaby of Birdland on jazzpianisti George Shearingin säveltämä ja George David Weissin sanoittama jazzstandardi vuodelta 1952. Laulun nimi (suom. Birdlandin kehtolaulu) viittaa jazzsaksofonisti Charlie ”Bird” Parkeriin ja hänen mukaanssa nimettyyn newyorkilaiseen Birdland-jazzklubiin. Laulun tunnetuimpia levyttäjiä ovat Sarah Vaughan, Ella Fitzgerald ja Mel Tormé.
Saukki sanoitti kappaleen suomeksi, ja sen ovat levyttäneet Olavi Virta (1955), Wiola Talvikki (1956) sekä Anneli Sistonen ja Martin Brushane Big Band (1978).