stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hytti nro 6

| Hytti nro 6 |
| --- | --- |

Kirjailija:  Rosa Liksom
Kieli:  suomi
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2011
Sivumäärä:  187
ISBN:  978-951-0-38274-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hytti nro 6 on Rosa Liksomin kirjoittama ja WSOY:n vuonna 2011 julkaisema romaani. Se voitti Finlandia-palkinnon julkaisuvuonnaan. Kirja on matkakuvaus junamatkasta halki Neuvostoliiton 1980-luvulla. Suomalainen opiskelija jakaa junassa hytin 45-vuotiaan miehen kanssa, joka tarinoi tyyliltään sivistymättömiä kertomuksia. Kertomuksen juoni kuitenkin on vivahteikkaampi ja monitasoisempi kuin miehen elämä; se on kuvaus Neuvostoliitosta ja vaikeuksista naisen rakkaudessa. Hänen poikaystävänsä on hakeutunut psykiatriseen sairaalaan välttääkseen joutumisen Afganistanin sotaan, ja matkan kuluessa esiin pääsee monia neuvostoliittolaisia ihmiskohtaloita ja yleensä venäläisyyden perusolemus.
Kirjaa on kuvattu melankoliseksi ja vivahteikkaaksi sekä sen kieltä on kiitelty.
Juho Kuosmasen ohjaama romaaniin perustuva elokuva, Hytti nro 6, sai ensi-iltansa heinäkuussa 2021. Elokuva sai Grand Prix -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla 17.7.2021.
Vastaanotto

Kriitikot ovat rinnastaneet kirjan tyylin tšehovilaisen pitkän novellin perinteeseen. Kirjan Finlandia-palkinnon voittajaksi valinnut teatterinjohtaja Pekka Milonoff kertoi pitävänsä kirjaa samanaikaisesti tiiviinä mutta monikerroksisena.
Verkkosivusto Book Marksin mukaan The Rumpuksen John Flynn-Yorkin kirjoittama arvostelu Hytti nro 6:n englanninkieliselle käännökselle oli "ylistävä", kun taas sivuston ottaman otoksen muiden kriitikoiden — The Minneapolis Star Tribunen Lynette Reini-Grandellin, The Wall Street Journalin Sam Backsin ja The Washington Independent Review of Booksin Holly Smithin — vastaanotto kirjalle oli posiitivinen.
Aiheesta muualla

Kustantajan esittely (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsingin Sanomain arvostelu (Mervi Kantokorpi)
Aamulehden arvostelu (Putte Wilhelmsson) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jama, Olavi: Hytti nro 6:n kirja-arvostelu: Lennä Juri Gagarin lennä! Kaleva.  1.12.2011.
Jacques Poos

Jacques Poos vuonna 2014.
Jacques F. Poos (3. kesäkuuta 1935 Luxemburg – 19. helmikuuta 2022) oli luxemburgilainen sosialistisen työväenpuolueen poliitikko.
Poos opiskeli Sveitsissä taloustiedettä ja kouluttautui tohtoriksi saakka. Hän toimi 1960–1970-luvuilla Tageblatt-lehden päätoimittajana. Vuonna 1969 Poos valittiin Esch-sur-Alzetten kaupunginvaltuustoon ja pian myös Luxemburgin edustajainhuoneeseen. Vuosina 1976–1999 hän kuului moniin Luxemburgin hallituksiin, joissa hän toimi muun muassa talousministerinä, ulkoministerinä ja varapääministerinä. Poos oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 1999–2004.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacques Poos Wikimedia Commonsissa
Jacques Pills

Lucienne Boyer & Jacques Pills (1945)
Jacques Pills (7. tammikuuta 1906 – 12. syyskuuta 1970) oli ranskalainen näyttelijä ja laulaja. Hän osallistui vuoden 1959 euroviisuihin Monacon edustajana kappaleella ”Mon ami Pierrot” ja sijoittui 11 kilpailijan joukossa viimeiselle sijalle.
Pills oli naimisissa laulaja Édith Piafin kanssa vuosina 1952–1956. Aiemmin hän oli naimisissa Lucienne Boyerin kanssa, ja heillä on tytär, laulaja Jacqueline Boyer.
Aiheesta muualla

Jacques Pills Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jaakko Jäväjä

Jaakko Jäväjä (21. kesäkuuta 1851 Kannus – 22. helmikuuta 1911 Haapajärvi) oli suomalainen itseoppinut rakennusmestari, kirkonrakentaja ja maanviljelijä. Jäväjä oli yksi viimeisiä talonpoikaisia kirkonrakentajia.
Jaakko Jäväjän vanhemmat olivat talollinen Juho Jaakko Jaakonpoika Jäväjä (aik. Säätelä) ja Priita Kaisa Eliaksentytär Jäväjä. Hän asui perheineen vuoteen 1896 saakka Kannuksessa Jäväjän talossa ja sen jälkeen Pylvään talossa Haapajärven Oksalan kylässä.
Jäväjä sai pääasiallisen toimeentulonsa kotitilaltaan mutta hän kiersi myös rakennustöissä. Hän korjasi neljä kirkkoa ja rakensi kaksi kirkkoa. Jäväjä korjasi Raution kirkon 1883–1884, Himangan kirkon 1897, Reisjärven kirkon 1900 ja Rantsilan kirkon 1907. Jäväjä rakensi tämän jälkeen Pulkkilan kirkon 1908 ja Pyhännän kirkon 1909. Hän osallistui lisäksi Perhon kirkon rakennustöihin kirkonrakentaja Juho Jaakko Kuorikosken hoitaessa pääosan rakentamisesta. Jäväjä rakensi myös Jäväjän myllyn ja sahalaitoksen Haapajärvelle.
Ilham Tohti

| Ilham Tohti |
| --- | --- |
 Ilham Tohti vuonna 2011
Henkilötiedot
Syntynyt: Atush, Sinkiang, Kiina
Kansalaisuus:  kiinalainen
Arvonimi: professori
Koulutus ja ura
Instituutti:  Kiinan kansallisuuksien keskusyliopisto
Tutkimusalue:  taloustieteilijä, uiguuritutkija
Palkinnot:  Václav Havelin ihmisoikeuspalkinto, 2019 Saharov-palkinto, 2019
Ilham Tohti (uiguuriksi ىلھام توختى, kiin.: 伊力哈木·土赫提; pinyin: Yīlìhāmù Tǔhètí, s. 25. lokakuuta 1969 Atush, Xinjiang) on  kiinalainen taloustieteilijä, syntyperältään uiguuri. Hän oli Kiinan kansallisuuksien keskusyliopiston taloustieteen professori, ja häntä pidetään maltillisena uiguurien asioiden ajajana. Hän on ylläpitänyt suosittua uiguurien blogisivustoa.
Pidätys ja elikautinen vankeus

Ilham pidätettiin tammikuussa 2014, kun hän oli arvostellut Kiinan hallituksen reagointia yli vuotta aiemmin Tiananmenin aukiolla sattuneesta väkivallan teosta. Autolla tehdyssä teossa kaksi ihmistä kuoli sekä lisäksi autossa olleet kolme ihmistä Pekingissä Kielletyn kaupungin portin lähellä. Hallitus väitti, että teon tekijät olisivat olleet uiguuriseparatisteja. Autossa olleet ihmiset olivat samaa uiguuriperhettä mutta tapahtumien taustoista ei tiedetä mitään varmaa.
Ilham rahoitti ja ylläpiti pidätyksensä aikaan UighurOnline-verkkosivustoa, joka suljettiin pidätyksen jälkeen. Hänen pidätyksensä jälkeen pidetyssä oikeudenkäynnissä syyttäjä väitti että hänen kirjoituksensa sivustolla osoittivat hänen olevan separatistisen rikollisjärjestön jäsen. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen separatismista.
Aiemmat pidätykset

Kiinan viranomaiset olivat pidättäneet Ilhamin jo aiemmin toistuvasti useita kertoja ja sulkeneet hänen verkkosivustonsa myös. He pidättivät taas Pekingissä heinäkuussa 2009 hänen arvosteltuaan hallituksen uiguureihin kohdistamaa politiikkaa Sinkiangissa. Häntä syytettiin tuolloinkin separatismista ja kuulusteltiin. Pidätys tapahtui pian sen jälkeen kun Ürümqin kaupungissa oli ollut yhteenottoja joissa kuoli ainakin 156 ihmistä.
Palkinnot

Ilham sai Václav Havelin ihmisoikeuspalkinnon elokuussa 2019 yhdessä Tadžikistanin ihmisoikeusjuristin Buzurgmehr Yorovin ja ihmisoikeusaloitteen nuorten aloitteen "sovinnon edistäminen Balkanilla" kanssa. Hänelle myönnettiin saman vuoden lokakuussa myös Saharov-palkinto ihmisoikeuksien ja mielipiteenvapauden hyväksi tehdystä työstä maailmassa.
Aiheesta muualla

About UHRP Uyghur Human Rights Project Blog. Arkistoitu 25.10.2019. Viitattu 24.10.2019. (englanniksi)
Sudworth, John: China Blog, Searching for truth in China's Uighur 're-education' camps BBC News.  21.6.2019. Viitattu 24.10.2019. (englanniksi)
Edmund Thormählen

| Mitalit> Maa:   Ruotsi. Olympialaiset .Miesten purjehdus | Mitalit> Maa:   Ruotsi. Olympialaiset .Miesten purjehdus | Mitalit> Maa:   Ruotsi. Olympialaiset .Miesten purjehdus | Maa:   Ruotsi> .Miesten purjehdus |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 1908 | 8-metriset |  |
Edmund Gustaf Thormählen (21. heinäkuuta 1865 Göteborg – 13. marraskuuta 1946 Kungsbacka) oli ruotsalainen purjehtija. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa Vingalla kahdeksan metrin luokassa.
ISO 639

ISO 639 on kansainvälinen standardi, joka määrää kielten kaksi- ja kolmikirjaimiset tunnukset. Standardi koostuu useasta osasta, joita on julkaistu viisi. ISO 639 -tunnuksia ei ole tarkoitus käyttää kielten lyhenteinä vaan ainoastaan niiden yksiselitteisinä koodeina. Vuonna 2023 julkaistu ISO 639:2023 yhdistää viisi aiempaa standardia yhdeksi kokonaisuudeksi.
Ensimmäinen ISO 639 -standardi hyväksyttiin vuonna 1967. Standardi jaettiin kahteen osaan vuonna 2002, jolloin alkuperäisten kaksikirjaimisten tunnusten päivitetystä versiosta tuli ISO 639-1. Viimeinen lisäys siihen on tehty 11. helmikuuta 2013.
Toisen osan muodostavat kolmikirjaimiset tunnukset, ja se sisältää myös kaikki ensimmäisen osan kielet. Yksittäisten kielten lisäksi ISO 639-2 määrittää tunnuksia myös kieliryhmille. Kolmas osa ISO 639-3 pyrkii antamaan kolmikirjaimisen tunnuksen kaikille tunnetuille ihmiskielille.
Unicoden CLDR-hankkeessa (Common Locale Data Repository) kielten suomenkieliset nimet ovat Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen tarkastamia.
Esimerkiksi suomen kielen ISO 639-1 -koodi on ”fi” ja ISO 639-2 -koodi on ”fin”.
ISO 639:2023

ISO 639:2023 yhdistää aiemmin julkaistut viisi standardia yhdeksi yhtenäiseksi kokonaisuudeksi ja tämän johdosta aiemmat standardit on vedetty pois. Aiemmat standardit ovat:
ISO 639-1:2002
ISO 639-2:1998
ISO 639-3:2007
ISO 639-4:2010
ISO 639-5:2008
Aiempien osien koodimäärityksiä on myös päivitetty.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kielten nimiä ja koodeja (J. Korpela)
Codes for the Representation of Names of Languages (englanniksi)
Common Locale Data Repository (CLDR) Project (englanniksi)
ISO 4

ISO 4 on kansainvälinen standardi aikakausjulkaisujen otsikon sanojen ja otsikoiden lyhentämiseksi. Standardin on julkaissut kansainvälinen standardisoimisjärjestö ISO. Marraskuussa 2022 standardin tuorein versio oli vuodelta 1997. Standardi läpikäydään eli tarkistetaan viiden vuoden välein. Tällaisen tarkastelun jälkeen standardin tila on vahvistettu vuonna 2020. Standardi on verraten lyhyt: siinä on vain 11 sivua. Vuonna 2022 voimassaolleva ISO 4:1997 on standardin kolmas versio. Tätä aiemmin standardin ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1972 ja toinen vuonna 1984.
Käyttö

ISO on nimennyt ISO 4:n rekisteröintiviranomaiseksi ISSN:n kansainvälisen keskuksen (ISSN International Centre). Se ylläpitää luetteloa otsikkosanojen lyhenteistä (engl. List of Title Word Abbreviations, LTWA). Tästä luettelosta löytyvät tavallisimmat sarjajulkaisujen otsikoiden sanat. Lyhenteitä on listattu noin 65 000 kappaletta. Mukana on myös lyhenne monille suomen- ja ruotsinkielisten julkaisusarjojen nimissä esiintyville sanoille, mutta ei läheskään kaikille. ISO 4 -standardia soveltavaa LTWA-lyhenneluetteloa käytetään laajalti esimerkiksi tieteellisten julkaisujen nimien lyhentämisessä. Esimerkiksi PubMed-tietokanta listaa sinne talletettujen julkaisujen ISO 4 -lyhennykset. Monet julkaisut toivovat, että artikkelien lähdeluettelossa julkaisujen nimet lyhennetään.
Kansallisesti aikakausjulkaisujen nimien lyhentämistä koskeva ISO-standardi on tulkittavissa suositukseksi. Suomen Standardisoimisliitto (SFS) ei ollut julkaissut erillistä suomennosta tästä standardista (tilanne 11/2022).
Osa kansainvälisistä tieteellisten julkaisuohjeiden laatijoista (kuten APA) ja monet suomalaiset oppilaitokset suosittelevat monesti julkaisujen nimien kirjoittamista lähdeluetteloihin kokonaisuudessaan.
Esimerkkejä sarjajulkaisujen lyhennetyistä nimistä

Esimerkkejä ISO 4:n ja sitä soveltavan ISSN:n kansainvälisen keskuksen lyhenneluettelon mukaisesti lyhennetyistä sarjajulkaisujen nimistä:
Administrative Science Quarterly: Adm. Sci. Q.
IEEE Transactions on Signal Processing: IEEE Trans. Signal Process.
The New England Journal of Medicine: N. Engl. J. Med.
The Quarterly Journal of Economics: Q. J. Econ.
Scandinavian Journal of Forest Research: Scand. J. For. Res.
Science: Science
Scientific Reports: Sci. Rep.
Tellus: Series B Chemical and Physical Meteorology: Tellus Ser. B
Hiiripöllö

| Hiiripöllö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Surnia  Duméril, 1805
Laji::  ulula
Kaksiosainen nimi
 Surnia ulula  (Linnaeus, 1758) 
 Hiiripöllön levinneisyys.
Katso myös
   Hiiripöllö Wikispeciesissä   Hiiripöllö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hiiripöllö (Surnia ulula) on pöllöihin (Strigidae) kuuluva lintulaji. Hiiripöllö on päiväpöllö, eli se saalistaa päiväpetolintujen tapaan päivisin ja muistuttaa ulkonäöltään ja elintavoiltaankin paljon haukkaa.
Koko ja ulkonäkö

Hiiripöllön pituus on 36–39 cm, ja koirailla paino on 270 g, naarailla 320 g. Se on pitkäpyrstöinen, teräväsiipinen päiväaktiivinen pöllö. Sillä on harmaanmustaa kuviointia takaraivossa ja selässä. Vatsa on valkea, hienosti tummalla vipevöity. Hiiripöllö istuu usein näkyvällä paikalla puun latvassa, ilmakaapelilla tai tolpan päässä. Lennossa sen voi sekoittaa varpushaukkaan, mutta erona on selvästi suurempi pää.
Vanhin suomalainen rengastettu hiiripöllö on ollut 6 vuotta ja 29 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut 16 vuoden 2 kuukauden ikäinen norjalainen lintu.
Koko ja ulkonäkö > Ääntely

Soidinääni koostuu pitkistä ja nopeista pulinasarjoista. Ääni muistuttaa lähinnä helmipöllöä. Varoitus on korviavihlova kvi, kvi, kvi… -huutosarja.
Levinneisyys

Hiiripöllö on levinnyt laajalle pohjoisella pallonpuoliskolla. Sitä tavataan Fennoskandiasta Kaukoitään ja Pohjois-Amerikassa Alaskassa ja Kanadassa. Euroopan kannaksi arvioidaan 21 000–108 000 yksilöä ja maailman kannaksi 100 000–500 000 yksilöä.
Laji pesii Pohjois-Suomessa. Suurimmat pesivän kannan tiheydet on tavattu Tunturi-Lapissa, Kittilässä. Siellä pesiä on huippuvuosina 2011 ja 2015 löydetty yleisesti 700 metrin välein. Syksyisin hiiripöllö vaeltaa lähinnä itä-länsisuunnassa. Kolme suomalaista rengastettua pöllöä on tavattu Siperiasta lähes 3 000 kilometrin päästä. Etelä-Suomessa syksyisin ja talvisin havaitut hiiripöllöt ovat myös itä-länsisuuntaisen liikehdinnän tulosta. Suomen eteläisin pesimähavainto on vuodelta 2015 Jurmon saarelta. Parimäärä vaihtelee 500–6 000 parin välillä. Hiiripöllö on Suomessa rauhoitettu ja sen ohjeelliseksi korvaussummaksi on asetettu 1 009 euroa.
Elinympäristö

Hiiripöllö on hakkuuaukeiden, suonlaiteiden ja syrjäseutujen pesimälintu. Pesä on usein matalassa puunkolossa, josta lintu voi kurkistaa ulos. Se voi olla myös pökkelön nokassa tai pöntössä.
Lisääntyminen

Muninta voi alkaa jo maaliskuun puolivälissä, mutta pääosa kannasta munii huhtikuussa, ja monet parit aloittavat vasta toukokuussa. Valkoisia, soikeita munia on tavallisesti 4–8, jyrsijöiden huippuvuosina jopa 10–12. Naaras hautoo kuukauden. Poikaset lähtevät pesästä maastoon 3-viikkoisina ja oppivat lentämään 5-viikkoisina. Poikasaikaan emot saattavat puolustaa pesäänsä hyvinkin aggressiivisesti.
Ravinto

Hiiripöllön ravintoa ovat pienet linnut ja nisäkkäät, ja pääravintoa ovat erityisesti metsä- ja peltomyyrät.
Kirjallisuutta

Forsman, Dick 1980: Hiiripöllön iänmäärityksestä ja sulkasadosta. – Ornis Fennica 57:173–175.
Leinonen, Antti 1978: Hiiripöllön Surnia ulula pesimäbiologiasta ja pesimäaikaisesta käyttäytymisestä. – Lintumies 1.1978 s. 13–18. LYL.
Pulliainen, Erkki 1978: Nesting of the Hawk Owl, Surnia ulula, and Short-eared Owl, Asio flammeus, and the food consumed by owls on the island of Ulkokrunni in the Bothnian Bay in 1977. – Aquilo Ser. Zool. 18:17–22.
Tast, Johan 1982: Hiiripöllö, Surnia ulula, pesinyt Houtskärissä. – Lintumies 3.1982 s. 143. LYL.
Aiheesta muualla

Hiiripöllö Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Hiiripöllö (Surnia ulula)
Suomen lintuatlas: Hiiripöllö
ITIS: Surnia ulula (englanniksi)
Hiiripöllö Prahan eläintarhassa.
Hiiripöllön munia.
Eino Makunen

Makunen vuonna 1965.
Eino Arto Uolevi Makunen (s. 1. marraskuuta 1931 Kotka) on kauneuskilpailuja järjestävän Finnartist Oy:n hallituksen puheenjohtaja. Missikeisariksi kutsuttu Makunen on luotsannut Miss Suomi- ja Suomen Neito -kilpailuja vuodesta 1962 lähtien. Hän luopui Miss Suomi -kisojen vetovastuusta vuonna 2008.
Makunen valmistui Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta vuonna 1952 ja työskenteli ensin Liikemainos Oy:ssä. Sen sisaryhtiö Ohjelmapalvelu Oy järjesti missikilpailuja. Ohjelmapalvelun ajauduttua konkurssiin Makunen osti Miss Suomi -kisan oikeudet 1961.[lähde? ]
Makunen on naimisissa ja hänellä on kolme tytärtä, joista nuorin Riikka Palin on toiminut missiemona Miss Suomi -kiertueilla.
Edmund Thomas Clint

Edmund Thomas Clint (malajalamiksi എഡ്മണ്ട് തോമസ് ക്ലിന്റ്; 19. toukokuuta 1976 Kochi – 15. huhtikuuta 1983 Kochi) oli intialainen piirtäjä ja taidemaalari. Häntä on tiedotusvälineissä luonnehdittu tuotannoltaan varhaiskypsäksi lapsineroksi. Hän kuoli 6-vuotiaana munuaisten vajaatoimintaan, mutta hän ehti tehdä elämänsä aikana arviolta noin 25 000 – 30 000 teosta.
Clint syntyi Mullaparambil Thomas Josephin ja Chinnamma Josephin ainoana poikana. Hänet nimettiin Clint Eastwoodin mukaan. Vanhempiensa mukaan hän todennäköisesti innostui kuvataiteesta perheen kotona säännöllisesti vierailleen taiteilijaystävä G. Mohananin esimerkin kautta. Clintin teoksiin vaikuttivat hänen lapsena kuulemansa sadut, ja niissä esitetään muun muassa luontoaiheita, mutta myös rakkauden, yksinäisyyden ja kuoleman kaltaisia teemoja. Teoksissa esiintyy usein muun muassa lintuja sekä uskonnon ja myyttien hahmoja. Pian kolme vuotta täytettyään Clint sai vaikean munuaistaudin diagnoosin. 5-vuotiaana hän käytti ensimmäisen kerran vesivärejä ja sai ensimmäisen palkinnon alle 18-vuotiaille taiteilijoille suunnatussa maalauskilpailussa. Clintin viimeinen valmistunut maalaus esittää theyyamrituaalia ja Muchilot Bhagavathi -jumalhahmoa. Clint kuoli 6-vuotiaana munuaistaudin johdettua ensin koomaan.
Kochin Panampilly Nagarissa on Clintin mukaan nimetty puisto. Lisäksi hänen mukaansa on nimetty Kochin Perumanoorissa sijaitseva Clint Road. Keralan matkailun laitos järjestää kehittyvien taiteilijoiden kansainvälisen maalauskilpailun, joka myös on nimetty Clintin mukaan. Clintin teosten näyttelyitä on pidetty Thiruvananthapuramissa hänen kuolemansa jälkeenkin. Hänestä tehtiin elokuva Clint.
Didymos

Didymos (m.kreik. Δίδυμος, ”kaksonen”) tai Didymus voi tarkoittaa seuraavia:
Judas Didymos Tuomas eli apostoli Tuomas
Areios Didymos (ajanlaskun alku), aleksandrialainen stoalainen filosofi
Didymos Khalkenteros (n. 63 eaa. – 10 jaa.), hellenistinen grammaatikko ja oppinut
Didymos Muusikko (ensimmäinen vuosisata), aleksandrialainen musiikin teoreetikko
Didymos Sokea (313 – 398), aleksandrialainen varhaisen kirkon teologi
Theodora ja Didymus, pyhimyksiä 300-luvulta
65803 Didymos, asteroidi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Didymos”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
ISO 13407

ISO 13407 -standardi (engl. Human-centred design processes for interactive systems, suom. Vuorovaikutteisten järjestelmien käyttäjäkeskeinen suunnitteluprosessi) määrittää vuorovaikutteisten järjestelmien käyttäjäkeskeisen suunnitteluprosessin. Käyttäjäkeskeinen suunnittelu ISO 13407 –standardin (ISO, International Organization for Standardization) mukaan keskittyy käytettävyyden huomioimiseen vuorovaikutteisten järjestelmien kehityksen eri vaiheissa aina käyttäjien tarpeiden kartoituksesta tuotteen toteutukseen asti (ks. Kaavio 1.). Käyttäjäkeskeinen suunnittelu huomioi inhimilliset tekijät ja ergonomian, joka parantaa tehokkuutta, työolosuhteita ja ehkäisee haitallisten tekijöiden vaikutuksia. ISO 13407 –standardi antaa suunnittelijoille mallin, minkä mukaan toimia laite- ja ohjelmistokehitysprojekteissa ja tuottaa käytettävyydeltään onnistuneita lopputuotteita.
ISO 13407 -standardin mukaan käytettävyys mittaa, miten hyvin käyttäjät voivat käyttää tuotetta tietyssä käyttötilanteessa saavuttaakseen määritetyt tavoitteet tuloksellisesti, tehokkaasti ja tyytyväisinä. Tämä vaatii, että suunnitteluvaiheessa alusta lähtien tutkitaan tarkkaan käyttäjien taitoja, tarpeita ja rajoituksia. Standardin mukaan käyttäjäkeskeisessä iteroivassa suunnittelussa, eli että eri suunnitteluvaiheita toistetaan tarpeen mukaan sykleissä, luodaan vuorovaikutteisia järjestelmiä soveltaen useiden alojen asiantuntemusta. Käyttäjäkeskeinen suunnitteluprosessi koostuu viidestä eri vaiheesta (määritelty tarkemmin Kaaviossa 1.), jotka ottavat käyttäjän ja käytettävyyden vaatimukset huomioon. Käyttäjäkeskeisen suunnittelun eri vaiheiden läpikäynti takaa sen, että tuote lopulta täyttää sille etukäteen asetetut kriteerit. Suunnittelussa on tärkeää, että kukin vaihe raportoidaan tarkkaan, jotta seuraavilla iterointikierroksilla tuotetta voidaan parantaa palautteen mukaan.
Kaavio 1. Käyttäjäkeskeisen suunnittelun vaiheet, ISO 13407 -standardimäärityksestä ja Bevanin ja Cursonin (1999)  käyttämästä kaaviosta tehty yhteenveto.
Standardin rajoitteet

Käyttäjäkeskeiseen suunnitteluun liittyviä standardeja on olemassa useita ja ne voidaan jakaa työmenetelmiä määrittäviin standardeihin ja suunniteltavan tuotteen ominaisuuksia määrittäviin standardeihin. Ne auttavat käytettävyyden ammattilaisia kehitysprosessien eri vaiheissa.  ISO 13407-standardi kuvaa käytettävyyden suunnitteluprosessia yleisellä tasolla ja on suunnattu suunnittelutehtäviä johtaville henkilöille kuten projektipäälliköille. Standardi ei siis kuvaa yksityiskohtaisesti suunnitteluprosessissa käytettäviä metodeita ja tekniikoita. ISO 13407 -standardi toimii lisänä perinteisille ohjelmistokehitysmalleille.
ISO 9241 –standardisarjan ISO 9241-11 (Näyttöpäätteillä tehtävän toimistotyön ergonomiset vaatimukset. Osa 11: Käytettävyyden määrittely ja arviointi) keskittyy puolestaan enemmän käytettävyyden määrittelyyn ja ISO 13407 käytettävyyden suunnitteluun täydentäen toinen toistaan.  ISO 13407 tarjoaa apua käyttäjien ja käyttöympäristön kuvaamiseen, mutta ei keskity niinkään käyttäjän tavoitteisiin, käytettävyyden mittaamiseen ja lopputuotteen toteuttamiseen. Tämä tarkoittaa, että käyttäjäkeskeisessä suunnittelussa tulisi siis huomioida useita standardeja yhden standardin sijasta.
Standardin käyttö

Standardit toimivat parhaimmillaan ammattikunnille yhteisten työtä määrittävien sääntöjen ja koulutuksen perustana. Standardeja käytettäessä täytyy kuitenkin muistaa, että ne antavat vain yleisiä suuntaviivoja ja tuotekehityksessä tulee huomioida jokaisen projektin erityyppiset tarpeet. Standardit ja työtavat tulee myös valita kunkin työprojektin mukaan ja määrittää tarkkaan, miten niitä kussakin tapauksessa täytyy soveltaa. Työprosessin kuluessa tulee myös tarkistaa, että työ etenee valittujen standardien mukaisesti.
Standardien käyttöä voi tukea myös erilaiset käytettävyyteen liittyvät eettiset koodistot, tyylioppaat ja organisaatioiden yleiset suositukset. Käytettävyyden alan edustajia kuuluu lisäksi useisiin yhdistyksiin, joita ovat esimerkiksi ACM (Association for Computing Machinery), UPA (Usability Professionals’ Association), ACM SIGCHI (ACM's Special Interest Group on Computer-Human Interaction) ja IEEECS (The IEEE Computer Society). Nämä ammattijärjestöt osaltaan valvovat käytettävyyden periaatteiden toteutumista käytännön tasolla tuottamiensa erilaisten määrittelyjen ja koodistojen avulla.
Internetissä on lisäksi useita käytettävyyteen liittyviä käytettävyyden ammattilaisten luomia www-sivustoja, jotka voivat toimia apuna ja ohjeistuksena käyttäjäkeskeisessä suunnittelussa. Jokainen käytettävyyden ammattilainen todellisuudessa kuitenkin itse valvoo sitä, miten käytettävyys kunkin henkilön työssä toteutuu ja missä määrin lopputuotteet vastaavat näitä ohjeistuksia. Lisäksi jokaisen suunnittelijan omalla vastuulla on, miten he seuraavat standardien ja koodistojen kehitystä, sillä se vaatii useiden eri aineistojen tutkimista ja työtapojen kehittelyä.
Aiheesta muualla

ISO 13407 standardin johdanto
Suomen Standardisoimisliitto SFS
SFS-standardien luettelo
UsabilityNet, ISO 13407 Human centred design processes for interactive systems
UsabilityNet, International standards for HCI and usability