stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Perdikkas I

Perdikkas I (kreik. Περδίκκας, lat. Perdiccas) oli 600-luvun alussa eaa. hallinnut Makedonian kuningas. Herodotos kertoo, että Perdikkas ja hänen veljensä Gauanes ja Airopos pakenivatselvennä Argoksesta Illyriaan ja sieltä edelleen Lebaian eli Alebaian kaupunkiin Makedoniassa. Junianus Justinus puolestaan kertoo, että Perdikkas määräsi poikansa Argaios I:n hautaamaan hänet määrättyyn paikkaan, Aigaihin. Perdikkas ennusti, että kruunu säilyisi suvun hallussa niin kauan kuin kuninkaat haudattaisiin määrätylle paikalle. Aleksanteri Suuri oli ensimmäinen kuningas, jota ei haudattu Aigaihin, ja taikauskoiset makedonialaiset uskoivat, että juuri tämän takia hallitsijasuku tyrehtyi Aleksanterin jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Perdikkas I Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:   | Makedonian kuningas | Seuraaja: Argaios I |
Pertti Vuorio

Pertti Pauli Uolevi Vuorio (s. 5. tammikuuta 1944 Salo) on suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka on saanut viestintäneuvoksen arvonimen.
Vuorion vanhemmat olivat Pauli Edvard ja Rakel Maria Vuorio. Hänen puolisonsa vuodesta 1967 on sairaanhoitaja Leena Talvikki Varonen. Vuorio kävi keskikoulun ja valmistui insinööriksi Turun teknillisestä opistosta vuonna 1967. Hän oli Saloran radiopuhelinosaston suunnitteluinsinööri Salossa 1967–1970, tuotantopäällikkö 1970–1973, televisio- ja radiovalmistusosaston valmistuspäällikkö 1973–1975, TV-tuotantojohtaja 1975–1979, Salcompin  toimitusjohtaja 1979–1982, Salora Oy Salcompin ja Salora Oy kulutuselektroniikan johtaja 1982–1983 sekä Salon Seudun Puhelimen toimitusjohtaja 1983–2004. Vuorio oli myös Salon Alueradion toimitusjohtaja vuonna 1990. Hänellä oli ammattiuransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä.  Vuorio oli Kokoomuksen edustajana Salon kaupunginvaltuuston jäsen 2009–2012.  Viestintäneuvoksen arvonimen Vuorio sai vuonna 2000. Hän on sotilasarvoltaan reservin kapteeni.
Steven Davis

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Steven Davis
Syntymäaika: 1. tammikuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Ballymena, Pohjois-Irlanti
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 170 senttimetriä
Seura
Seura: Rangers
Pelinumero: 10
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2007 2007–2008 2008 2008–2012 2012–2019 2019 2019– | Aston Villa Fulham → Rangers (laina) Rangers Southampton → Rangers (laina) Rangers | 91 (5) 22 (0) 12 (0) 140 (18) 13 (1) |
Maajoukkue
| 2005– | Pohjois-Irlanti | 117 (12) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. joulukuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 27. marraskuuta 2019.
Steven Davis (s. 1. tammikuuta 1985 Ballymena, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, joka pelaa Skotlannin Valioliigan Rangersissa. Hänen pelipaikkansa on keskikenttäpelaaja.
Hän debytoi Aston Villassa 18. syyskuuta 2004 ottelussa Norwich Cityä vastaan, kun hän tuli vaihdosta Nolberto Solanon tilalle. Kaudella 2005–2006 hänet valittiin Aston Villan kauden pelaajaksi. Tuolloin hänestä povattiin uutta Frank Lampardia. Kaudella 2006–2007 Davisin vastuu väheni uuden valmentajan, Martin O'Neillin myötä. Hän siirtyi Aaron Hughesin kanssa Fulhamiin neljällä miljoonalla punnalla. Tammikuussa 2008 hän siirtyi lainasopimuksella pelaamaan Rangersiin. Hän sai Rangersiin pysyvän sopimuksen elokuussa 2008 ja pelasi siellä heinäkuulle 2012, jolloin siirtyi Southamptoniin.
Pohjois-Irlannin maajoukkueessa Davis debytoi ottelussa Kanadaa vastaan 9. helmikuuta 2005. Hänestä tuli Pohjois-Irlannin nuorin kapteeni Uruguayta vastaan pelatussa ottelussa 21. toukokuuta 2006. Vuonna 2017 hänestä tuli kolmas yli sata maaottelua pelannut pohjoisirlantilaismies.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Steven Davis Wikimedia Commonsissa
Pohjois-Irlannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 McGovern |
2 McLaughlin |
3 Ferguson |
4 McAuley |
5 J. Evans |
6 Baird |
7 McGinn |
8 Davis |
9 Grigg |
10 Lafferty |
11 Washington |
12 Carroll |
13 C. Evans |
14 Dallas |
15 McCullough |
16 Norwood |
17 McNair |
18 Hughes |
19 Ward |
20 Cathcart |
21 Magennis |
22 Hodson |
23 Mannus |
Valmentaja O’Neill
Pertti Vehviläinen

Pertti Juhani Vehviläinen (s. 23. kesäkuuta 1957 Tampere) on suomalainen painituomari. Hän oli tuomarina kuusissa kesäolympialaisissa: Barcelonassa 1992, Atlantassa 1996, Sydneyssä 2000, Ateenassa 2004, Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. Hän tuomitsi muun muassa Sydneyn olympialaisten kreikkalais-roomalaisen painin raskaan sarjan loppuottelun Rulon Gardnerin ja Aleksandr Karelinin välillä. Vehviläinen oli tuomarina useissa kymmenissä MM- ja EM-kilpailuissa. Myöhemmin hän on toiminut Kansainvälisen painiliiton supervisorina ja tuomaritarkkailijana. Vuonna 2018 hänet nimettiin kansainvälisen liiton kunniatuomariksi.
Vehviläinen toimi Suomen Painiliiton toiminnanjohtajana vuosina 2005–2021. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle maaliskuun 2021 lopussa.
Vehviläinen edusti painiurallaan Tampereen Voimailijoita ja saavutti poikien Suomen-mestaruuden. Hänen pikkuveljensä Pekka Vehviläinen ylsi painin Suomen-mestariksi aikuisten sarjassa.
Pepe Mel

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: José Mel Pérez
Syntymäaika: 28. helmikuuta 1963 (ikä 61)
Syntymäpaikka: Madrid, Espanja
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 179 senttimetriä
Seura
Seura: –
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
1974–1983: Real Madrid
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1983–1987 | Real Madrid B | 71 | (15) |
| 1983–1984 | → Alcalá (laina) |  ? | (?) |
| 1987 | Osasuna | 0 | (0) |
| 1987–1989 | Castellón | 62 | (28) |
| 1989–1993 | Betis | 112 | (50) |
| 1993–1995 | Granada | 65 | (31) |
| 1995–1996 | Benidorm | 31 | (15) |
| 1996–1997 | Getafe | 37 | (17) |
| 1997–1998 | Écija | 10 | (2) |
| 1998 | Angers |  ? | (?) |
Valmennusura
1999–2000: Coslada
2000: Mérida
2000–2001: Murcia
2001–2002: Tenerife
2003: Getafe
2003–2004: Alavés
2004–2005: Poli Ejido
2006–2010: Rayo Vallecano
2010–2013: Betis
2014: West Bromwich Albion
2014–2016: Betis
2017: Deportivo La Coruña
2019–2022: Las Palmas
2022–2023: Málaga
2023–2024: OFI Kreeta
2024: Almería
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
José ”Pepe” Mel Pérez (s. 28. helmikuuta 1963 Madrid, Espanja) on entinen espanjalainen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Hän on toiminut viimeksi Almerían päävalmentajana.
Jalkapallovalmentamisen ohella Mel harjoittaa kirjoittamista. Hänen esikoisromaaninsa El mentiroso ilmestyi lokakuussa 2011.
Pelaajaura

Mel aloitti jalkapalloiluharrastuksensa Real Madridin junioreista, jonne hän liittyi vuonna 1974. Hän ei kuitenkaan koskaan pelaajauransa aikana päässyt tekemään ensiesiintymistään seuran edustusjoukkueessa. Vuonna 1987 Mel siirtyi Real Madrid Castillasta Castellóniin, jossa hän pelasi seuraavat kaksi kautta.
Pelaajauransa parhaat vuodet tilastojen valossa Mel pelasi sevillalaisseura Betisissä, jota hän edusti yhteensä neljän kauden ajan. Otteluita kertyi tältä ajalta yhteensä 112 ja niissä maaleja 50.
Uransa viimeiset vuodet hän edusti Granadaa, Benidormia, Getafea, Angersia ja viimeikseksi Écijaa, jonka jälkeen hän päätti pelaajauransa 35-vuotiaana.
Valmentajaura > Meriitit valmentajana

Segunda División (2): 2011, 2015
Teokset

El mentiroso.  Sevilla:  Jirones de Azul, 2011.
Aiheesta muualla

Pepe Melin pelaajauran tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Pepe Melin valmentajauran tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Pepe Melin esittely Weltfussball-sivustolla (saksaksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Félix Barderas | Getafen päävalmentaja 2002–2003 | Seuraaja: Josu Uribe |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Víctor Fernández Juan Merino | Betisin päävalmentaja 2010–12/2013 12/2014–1/2016 | Seuraaja: Juan Carlos Garrido Juan Merino |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Steve Clarke | West Bromwichin päävalmentaja 1–5/2014 | Seuraaja: Alan Irvine |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Gaizka Garitano | Deportivo de La Coruñan päävalmentaja 2–10/2017 | Seuraaja: Cristóbal Parralo |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Paco Herrera | Las Palmasin päävalmentaja 3/2019–1/2022 | Seuraaja: García Pimienta |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Pablo Guede | Málagan päävalmentaja 9/2022– | Seuraaja: – |
Pierpaolo Bianchi

Pierpaolo Bianchi (s. 11. maaliskuuta 1952 Rimini) on italialainen entinen ratamoottoripyöräilijä. Hän on kolminkertainen 125cc-luokan maailmanmestari vuosilta 1976, 1977 ja 1980.
Bianchi ajoi 80-kuutioisten ja 125-kuutioisten MM-sarjassa 17 kaudella. Ensimmäisen osakilpailun hän ajoi kaudella 1973, mutta vakituisemmin Bianchi kiersi MM-sarjaa kaudesta 1975 lähtien. Kausina 1976 ja 1977 Bianchi voitti maailmanmestaruuden ylivoimaisesti Morbidellilla. Kaudella 1976 hän osallistui seitsemään osakilpailuun ja voitti ne kaikki, ja seuraavana kautena kymmeneen osakilpailuun voittaen niistä seitsemän ja ollen kahdesti toinen. Kolmas maailmanmestaruus tuli vuonna 1980 MBA:lla. 80-kuutioisten MM-sarjaa Bianchi ajoi kausina 1984 ja 1986 ollen parhaimmillaan MM-sarjan kolmas. Bianchi kiersi MM-sarjaa viimeisen kerran kaudella 1988, mutta starttasi vielä kaudella 1989 yhteen osakilpailuun. Pierpaolo Bianchi keräsi urallaan 999 MM-pistettä.
Saavutukset > 80cc-luokka

MM-sarjan kolmas 1984
3 osakilpailuvoittoa, 1 kakkossija, 1 kolmossija
Saavutukset > 125cc-luokka

Maailmanmestari 1976, 1977 ja 1980
MM-sarjan toinen 1975 ja 1985
MM-sarjan kolmas 1978 ja 1981
24 osakilpailuvoittoa, 16 kakkossijaa, 16 kolmossijaa
Pita (Guinea)

| Pita |
| --- | --- |
 Pitan keskustaa (2012).
 Pita
 Koordinaatit: 11.0602°N, 12.3960°W 
Valtio:  Guinea
Alue:  Mamoun alue
Prefektuuri:  Pitan prefektuuri
Väkiluku (2014):  28 124
 Prefektuurin ISO 3166-2 -koodi: GN-PI 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pita on kaupunki ja prefektuurin hallintokeskus Guinean keskiosassa Mamoun alueen Pitan prefektuurissa. Kaupunki toimii seutunsa maataloustuotteiden markkinapaikkana ja sijaitsee Mamoun ja Labén välisen maantien varrella; lisäksi kaupunkiin saapuu maantie länsipuolisesta Téliméléstä. Pääkaupunki Conakry sijaitsee noin 225 kilometriä Pitasta lounaaseen. Kaupungin asukasluku oli 28 124 (2014; vuonna 1996 asukkaita oli 14 089).
Perdita Felicien

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Perdita Felicien Osakassa 2007. |  Perdita Felicien Osakassa 2007. |  Perdita Felicien Osakassa 2007. |  |
Maa:   Kanada
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2003 | 100 metrin aj |  |
|  Hopeaa | Osaka 2007 | 100 metrin aj |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 2004 | 60 m metrin aj |  |
|  Hopeaa | Doha 2010 | 60 m metrin aj |  |
Perdita Felicien (s. 29. elokuuta 1980) on kanadalainen pika-aitajuoksija.
Felicien osallistui Sydneyn olympialaisiin 2000, mutta karsiutui alkuerissä ajalla 13,21. Seuraavana vuonna Edmontonin MM-kisoissa hän karsiutui välierissä ajallaan 12,90. Vuonna 2003 hän voitti kultaa Pariisin MM-kisoissa ajalla 12,53. Lisäksi hän sai hopeaa Pan-Amerikan kisojen 100 metrin aitajuoksussa.
Talvella 2004 Felicien voitti Budapestin halli-MM-kisoissa kultaa 60 metrin aidoissa tuloksella 7,75. Ateenan olympialaisissa 2004 hän selviytyi loppukilpailuun, jossa keskeytti törmättyään ensimmäiseen aitaan. Vuonna 2005 hän karsiutui Helsingin MM-kisojen välierissä. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa seitsemäs. Seuraavana vuonna hän ylsi IAAF:n yleisurheilufinaalissa kolmanneksi.
Vuonna 2007 Felicien saavutti Osakan MM-kilpailuissa hopeaa ajalla 12,49. Hän sijoittui lisäksi toiseksi Pan-Amerikan kisoissa ja neljänneksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän oli kahdeksas ja saman vuoden yleisurheilufinaalissa viides. Dohan sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2010 hän sai hopeaa 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,86. Seuraavan vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä.
Felicien voitti Kanadan mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa vuosina 2000, 2002–2007 ja 2009–2011. NCAA:n mestaruuden hän voitti 100 metrin aitajuoksussa 2002 ja 2003 sekä 60 metrin aitajuoksussa 2002.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 metrin juoksu: 11,78 (2003)
100 metrin aitajuoksu: 12,46 (2004)
Superboy-Prime

Superboy-Prime (suom. Teräspoika-Prime) tunnetaan myös nimellä Superman-Prime on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä hahmo. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran DC Comics Presentsissä #87 ja hänet loivat Elliot S. Maggin ja Curt Swan. Superboy-Prime on rinnakkaismaailman Teräsmies, joka toimi aluksi supersankarina, mutta hän myöhemmin korruptoitui ja muuttui roistoksi. Hän on vastuussa kahden rinnakkaismaailman täydellisestä tuhoutumisesta ja on toiminut sekä päämaailman Teräsmiehen ja Teinititaanien vihollisena.
Pitbull

Pitbull voi tarkoittaa seuraavia asioita:
amerikanpitbullterrieri, koirarotu
Pitbull, kuubalaissyntyinen hip hop -artisti
The Pitbulls, painijoukkue
Los Pitbulls, reggaetonduo Alexis & Fidon lempinimi
PitBull, puolalainen energiajuoma.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pitbull”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Perdita

| Perdita |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjät:  Erich Karkoschka Voyager 2
Löytöaika:  18. toukokuuta 1999
Kiertoradan ominaisuudet
Planeetta:  Uranus
Keskietäisyys:  76,417 ± 1 km
Eksentrisyys:  0,0012 ± 0,0005
Kiertoaika:  0,638021 ± 0,000013 d
Inklinaatio:  0,0 ± 0,3°
Fyysiset ominaisuudet
Päiväntasaajan halkaisija:  30 ± 6 km
Pinta-ala:  ~2,800 km2
Massa:  ~0,18×1017 kg
Keskitiheys:  ~1,3 g/cm3
Painovoima pinnalla:  ~0,0047 m/s2
Pakonopeus pinnalla:  ~0,011 km/s
Albedo:  0,08 ± 0,01
Perdita (väliaikainen nimi: S/1986 U 10) on Uranuksen kuu, joka löydettiin vuonna 1999 Voyager 2:n vuonna 1986 ottamista kuvista. Sen olemassaolo varmistui Hubblen ottamien kuvien perusteella.
Perditan kiertorata kulkee Belindan ja Puckin välistä.
Aiheesta muualla

Showalter, Mark R. & Lissauer, Jack J.: The Second Ring-Moon System of Uranus: Discovery and Dynamics. Science, 17.2.2006, 311. vsk, nro 5763, s. 973–977.  doi:10.1126/science.1122882.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 22.1.2020. (englanniksi)
Karkoschka, Erich: Voyager's Eleventh Discovery of a Satellite of Uranus and Photometry and the First Size Measurements of Nine Satellites. Icarus, 2001, 151. vsk, nro 1, s. 69–77.  doi:10.1006/icar.2001.6597.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 22.1.2020. (englanniksi)
Uranuksen kuut
| --- | --- |
Sisemmät kuut:  Cordelia | Ofelia | Bianca | Cressida | Desdemona | Juliet | Portia | Rosalind | Cupid | Belinda | Perdita | Puck | Mab
Suuret kuut:  Miranda | Ariel | Umbriel | Titania | Oberon
Ulommat kuut:  Francisco | Caliban | Stefano | Trinculo | Sycorax | Margaret | Prospero | Setebos | Ferdinand
Piipanojan kartano

| Piipanojan kartano> Piipanoja rusthåll |
| --- | --- |
Sijainti:  Turku, Varsinais-Suomi
Rakennustyyppi:  Kartano, ratsutila
Perustettu:  1500-luku
Valmistumisvuosi:  1880-luku
Runkorakenne:  Hirsi
Julkisivumateriaali:  Laudoitus
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Piipanojan kartano on vanha ratsutila Turun Orikedossa, Varsinas-Suomessa. Tilan ensimmäisenä omistajana tunnetaan Matts Mårtensson vuodelta 1540.
Piipanojan kartanon nykyinen päärakennus on rakennettu 1880-luvulla, mutta se sai nykyisen ulkoasunsa vuoden 1924 muutostöissä. Päärakennuksessa sijaitsee juhlasali, kaksi pienempää salia, keittiö ja pikkukyökki. Alkuperäisestä sisustuksesta on säilynyt muun muassa kolme kaakeliuunia.  Pihapiirissä on myös vuonna 1900 Mynämäeltä paikalle siirretty punainen hirsirunkoinen asuinrakennus, jota kutsutaan nimellä Alarivi.
Kirjallisuutta

Kupila, Sanna. Piipanoja.  Teoksessa: Kupila, Sanna & Jenna Kostet (toim.): Kylistä kasvoi Turku, s. 176-177.  (Turun museokeskuksen julkaisuja 87)  Turku:  Turun Museokeskus, 2021.  ISBN 978-951-595-218-9.
Surveyor 6

Surveyor-laskeutuja.
Surveyor 6 oli kuudes NASAn Surveyor-kuulaskeutujista. Se laukaistiin 7. marraskuuta 1967 ja laskeutui 10. marraskuuta 1967 Sinus Mediin. Luotain oli osa NASAn Apollo-ohjelmaan valmistautumista.
Surveyor 6:n rakettimoottorit käynnistettiin 17. marraskuuta 2,5 sekunniksi, jolloin syntynyt 700 Newtonin voima nosti aluksen noin neljän metrin korkeuteen. Alus siirtyi tämän "hypyn" aikana noin 2,5 metriä länteen ja laskeutui uudelleen pehmeästi ja toimintakuntoisena. Tällä kokeella testattiin Kuusta tapahtuvaa avaruusaluksen nousua Apollo-lentoja varten.
Surveyor 6 sammutettiin 24. marraskuuta kahden viikon pituisen Kuun yön ajaksi. Vaikka alukseen saatiinkin taas yhteys 14. joulukuuta, mitään käyttökelpoista dataa ei saatu enää talteen. Laskeutuja ehti ottaa toimintansa aikana noin 30 000 kuvaa Kuusta. Osa kuvista oli laskeutujan ensimmäisen laskun jäljistä mistä tiedemiehet pystyivät päättelemään Kuun pinnan mekaanisia ominaisuuksia.
Laskeutujalla oli kameralaitteiston lisäksi mukaana alfa-sironta-analysaattori jolla analysoitiin Kuun pintamateriaalin kemiallista koostumusta.
Tiedot

Laukaisuaika: 7. marraskuuta 1967, 07:39:00 UTC
Kantoraketti: Atlas-Centaur
Laskeutumisaika: 10. marraskuuta 1967, 01:01:06 UTC
Laskeutumisalue: Sinus Medii
Nousu ja uusi laskeutuminen: 17. marraskuuta 1967
Lähetetyt valokuvat: 30 027 kpl
Aiheesta muualla

Surveyor, Program Results NASA.  1969. Viitattu 8.7.2018.
The Surveyor Program Lunar and Planetary Institute.  2018. Viitattu 8.7.2018.
Krebs, Gunter Dirk: Surveyor 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 Gunter's Space Page - Information on Launch vehicles, Satellites, Space Shuttle and Astronautics.  11.12.2017. Viitattu 8.7.2018.
Lindsay, Hamish: Surveyor 6 Surveyor 6 essay by Hamish Lindsay. Viitattu 8.7.2018.
Surveyor-ohjelma
Surveyor 1
Surveyor 2
Surveyor 3
Surveyor 4
Surveyor 5
Surveyor 6
Surveyor 7
Tabea Waßmuth

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tabea Waßmuth Saksan maajoukkueen pelaajana lokakuussa 2021. |  Tabea Waßmuth Saksan maajoukkueen pelaajana lokakuussa 2021. |  Tabea Waßmuth Saksan maajoukkueen pelaajana lokakuussa 2021. |  |
Maa:   Saksa
Naisten jalkapallo
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Englanti 2022 |  |  |
Tabea Waßmuth (s. 25. elokuuta 1996) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Saksan naisten maajoukkueessa syyskuun 2022 puoliväliin mennessä 21 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Waßmuth on kesästä 2021 edustanut kotimaassaan Wolfsburgia, johon hän siirtyi Hoffenheimista.
Waßmuth ei pelannut lainkaan Saksan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2020. Hän teki aikuisten maajoukkueuransa ensimmäiset kaksi maalia joulukuussa 2020 EM-karsintaottelussa Irlantia vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi neljä ottelua ja saavutti hopeaa Englannille loppuottelussa kärsityn jatkoaikatappion jälkeen.
Pihkakääriäinen

| Pihkakääriäinen |
| --- | --- |
 Pihkakääriäisen aiheuttama äkämä.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Kääriäismäiset Tortricoidea
Heimo::  Kääriäiset Tortricidae
Alaheimo::  Kirjokääriäiset Olethreutinae
Suku::  Retinia
Laji::  resinella
Kaksiosainen nimi
 Retinia resinella  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Pihkakääriäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pihkakääriäinen (Retinia resinella) on männyissä elävä pieni perhonen.
Koko ja ulkonäkö

Pihkakääriäinen on pienikokoinen, yleisväritykseltään huomattavan tumma perhonen, jonka lähes mustissa etusiivissä on nähtävissä harmaankiiltävää kuviointia. Takasiivet ovat tummanruskeat. Siipiväli 16–22 mm.
Aikuista perhosta huomattavasti useammin näkee toukan männynversoihin aiheuttamia äkämiä. Pihkakääriäisen aiheuttama äkämä on noin sormenpään kokoinen, muodostuu kasvin omasta pihkasta sekä toukan eritteistä ja se muistuttaa ulkoisesti oksaan kiinnittynyttä, pihkasta muodostunutta palleroa. Punertava toukka elää äkämän sisällä ja saattaa aiheuttaa äkämän yläpuolisen verson osan kuoleman.
Levinneisyys ja lentoaika

Eurooppalainen laji, joka on esiintymisalueellaan varsin yleinen. Suomessa kääriäistä tavataan koko maassa. Aikuisia perhosia tavataan toukokuulta heinäkuulle.
Elinympäristö ja elintavat

Pihkakääriäinen viihtyy erityisesti taimikoissa. Aikuinen perhonen munii männynversojen kärkiin, missä toukat kuoriutuvat, kaivautuvat oksan sisään ja aiheuttavat lajille tyypillisen pihkakasvaimen syntymisen. Äkämän yläpuolella sijaitseva verson osa voi kuolla tai vioittua, mikä saattaa aiheuttaa laadullista haittaa kasvista saatavalle puutavaralle. Laji talvehtii toukkana kaksi kertaa ja koteloituu äkämän sisälle.
Aikuiset yksilöt ovat yöaktiivisia ja lentävät valolle
Ravintokasvi

Toukan ravintokasvi on metsämänty (Pinus sylvestris).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Pihkakääriäinen (Retinia resinella)
Pherobase: Semiochemicals of Retinia resinella, the Pine resin-gall moth (englanniksi)
Steven Defour

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Steven Arnold Defour
Syntymäaika: 15. huhtikuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Mechelen, Belgia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 173 cm
Junioriseurat
2002–2004: Mechelen
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2006 | Racing Genk | 30 | (1) |
| 2006–2011 | Standard Liège | 125 | (13) |
| 2011–2014 | Porto | 65 | (3) |
| 2014–2016 | Anderlecht | 63 | (9) |
| 2016–2019 | Burnley | 51 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 334 | (28) |
Maajoukkue
| 2006– | Belgia | 52 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 31. elokuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 31. lokakuuta 2018.
Steven Arnold Defour (s. 15. huhtikuuta 1988 Mechelen, Belgia) on belgialainen jalkapalloilija. Hän on kotimaansa seurojen lisäksi edustanut portugalilaista Portoa ja englantilaista Burnleyä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Defour pelasi kotimaansa pääsarjassa KRC Genkissä kausilla 2004–2006 yhteensä 30 ottelua, joissa teki yhden maalin. Seuraavien kuuden kauden aikana hän edusti Standard Liègeä pelaten 125 Jupiler Pro Leaguen ottelua, joissa teki 13 maalia. Hän voitti Belgian-mestaruuden 2008 ja 2009 sekä Belgian Cupin 2011. Hän pelasi seurassa neljä Mestarien liigan karsintaottelua, 13 UEFA Cupin ja kolme Eurooppa-liigan ottelua.
15. elokuuta 2011 Defour teki viisivuotisen sopimuksen Porton kanssa. Hänestä maksettiin Standard Liègelle 6 miljoonan euron siirtokorvaus. Hän voitti Portugalin-mestaruuden 2012 ja 2013. Hän pelasi Primeira Ligassa kaikkiaan 65 ottelua, joissa teki kolme maalia. Mestarien liigassa hän teki yhden maalin pelaamissaan 18 ottelussa. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ottelua. Hän siirtyi Anderlechtiin kesällä 2014. Seuraavien kahden kauden aikana hän pelasi 61 Jupiler-liigan, neljä Mestarien liigan ja yksitoista Eurooppa-liigan ottelua. Vuonna 2016 Defour siirtyi englantilaisseura Burnleyyn. Tammikuusta 2018 lähtien hän on kärsinyt loukkaantumisista ja pelasi sen jälkeen Burnleyssä vain kuusi valioliigaottelua loka-joulukuussa 2018. Elokuun 2019 lopussa Burnley purki Defourin sopimuksen.
Maajoukkueura

Defour pelasi Belgian 15-, 16-, 17- ja 18-vuotiaiden maajoukkueissa. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Saudi-Arabiaa vastaan toukokuussa 2006. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Viroa vastaan syyskuussa 2008. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2014 kaikkiaan 45 minuuttia ottelussa Etelä-Koreaa vastaan.
Defour on vuoden 2017 loppuun mennessä pelannut 52 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.