stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tupu, Hupu ja Lupu
Rupu Ankka

| Rupu Ankka |
| --- | --- |
 Rupu Ankka DuckTales-televisiosarjassa
Ensi- esiintyminen:  Animaatiot: DuckTales kausi 2. jakso 19. Painajainen Unimaailmassa!
Henkilötiedot
Status:  Mystinen neljäs veljes
Sukupuoli:  Mies
Ikä:  noin 10 vuotta
Suhteet
Sisarukset:  Tupu, Hupu ja Lupu (neloisveljet)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rupu Ankka (engl. Phooey Duck (Phooey eli ”pyh”)) on harvinainen neljäs veljes, joka joskus yksittäisissä sarjakuvaruuduissa esiintyy yleensä vahingossa piirrettynä. Hän on Ankka-harrastajien keskuudessa saanut kutsumanimen Rupu. Phooey Duckiksi hänet nimesi Disneyn sarjakuvaeditoija Bob Foster.
Rupu Ankka ensimmäisen animaatiodebyyttinsä vuoden 2017 DuckTales-televisiosarjassa toisen kauden 19. jaksossa "Painajainen Unimaailmassa!".
Muissa yhteyksissä

Suomen vuoden 1995 voitokkaassa MM-jääkiekkojoukkueessa pelannutta Saku Koivun, Ville Peltosen ja Jere Lehtisen muodostamaa ketjua kutsuttiin Tupu-Hupu-Lupu-ketjuksi. Tupu, Hupu ja Lupu ovat päässeet myös Eduskuntatalon täysistuntosaliin: kansanedustajien retoriikassa veljenpojat ovat esiintyneet ainakin Tuija Braxin, Hannu Takkulan ja Pertti Virtasen puheissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tupu, Hupu ja Lupu Wikimedia Commonsissa
Petter Solberg

| Petter Solberg |
| --- | --- |
 Petter Solberg rallicrossin MM-sarjan Saksan-osakilpailussa 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. marraskuuta 1974 (ikä 50) Spydeberg, Norja
Kansalaisuus:   Norja
WRC-ura
Aktiivivuodet:  1998-2012
Kartanlukija(t):   Phil Mills  Fred Gallagher  Egil Solstad
Nykyinen talli:  Petter Solberg World Rally Team
Entiset tallit:  Ford, Subaru
Kilpailuja:  175
Maailmanmestaruuksia:  1 (2003)
Voittoja:  13
Palkintosijoja:  47
Erikoiskoevoittoja:  412
MM-pisteitä:  728
Ensimmäinen kilpailu:  Ruotsin ralli 1998
Ensimmäinen voitto:  Walesin ralli 2002
Viimeinen voitto:  Walesin ralli 2005
Viimeinen kilpailu:  Katalonian ralli 2012
Aiheesta muualla
pettersolberg.com
Petter Solberg (s. 18. marraskuuta 1974 Spydeberg) on norjalainen entinen ralliautoilija ja vuoden 2003 maailmanmestari ja nykyinen rallicrosskuljettaja ja rallicrossin maailmanmestari vuosina 2014 ja 2015. Rallicrossmestaruuden myötä hänestä tuli kautta aikain ensimmäinen FIA:n MM-sarjojen tuplamestari nelipyöräisissä.
Solbergin kartanlukijana toimi pitkään brittiläinen Phil Mills. Kaudella 2010 Portugalin rallin jälkeen Mills ilmoitti lopettavansa kartanlukijana ja keskittyvän enemmän perheeseensä. Uudeksi kartanlukijakseen Solberg valitsi irlantilaisen Chris Pattersonin, joka on aiemmin lukenut nuotteja muun muassa Alister McRaelle, Kris Meekelle sekä Nasser Al-Attiyahille.
Ennen rallin MM-sarjaa

Solberg voitti 13-vuotiaana kauko-ohjattavien autojen Norjan mestaruuden. Kiinnostus autoihin ja autoiluun periytyy hänen vanhemmiltaan, jotka ajoivat Bilcrossia  joka on rallicrossin halvempi versio. Solberg teki erinäisiä töitä kotitilallaan ja korjaili ja rassasi autoja, kun hän ei ollut vielä tarpeeksi vanha ajamaan kilpailuissa. Hän osallistui ensimmäiseen Bilcross-kilpailuunsa vuonna 1992 päivää sen jälkeen kun oli saanut ajokortin ja kolme päivää sen jälkeen kun oli täyttänyt 18 vuotta. Solbergistä tuli Norjan mestari sekä rallicrossissa että huipunhaussa (hillclimbing)  vuosina 1995 ja 1996, vuonna 1997 hän voitti huipunhaun mestaruuden.
MM-ralliura

Ensimmäisen rallinsa Solberg ajoi syyskuussa 1996 ja vuonna 1998 hänestä tuli Norjan mestari rallin A-ryhmässä. Vuonna 1998 Solberg ajoi ensimmäisen MM-sarjan osakilpailunsa Ruotsin rallissa Toyota Celicalla. Samana vuonna hän teki Fordin kanssa sopimuksen.
MM-ralliura > Kaudet Subarulla (2000–2008)

Vuonna 2000 Solberg siirtyi Fordilta Subarulle ja vuonna 2002 hän voitti ensimmäisen osakilpailunsa Walesin rallissa. Seuraavana vuonna hän voitti rallin maailmanmestaruuden ensimmäisenä norjalaisena ja valittiin kotimaassaan vuoden urheilijaksi, ensimmäisenä rallikuljettajana. Kartturina toimii britti Philip Mills.
Vuosina 2004 ja 2005 Solberg jäi MM-sarjassa hopealle Sebastien Loebin viedessä mestaruudet. Kausina 2006 ja 2007 Subarun WRC auto ei ollut kilpailukykyinen Citroenin ja Fordin autoja vastaan ja Solberg jäi MM-sarjassa sijoille viisi ja kuusi. Kaudella 2008 Subaru esitteli uuden WRC autonsa, mutta auto ei ollut kilpailukykyinen ja kauden päätteeksi Subaru ilmoitti vetäytyvänsä MM-sarjasta. Näin Solberg jäi ilman tallipaikkaa kaudelle 2009.
MM-ralliura > Oman yksityistallin Citroënilla (2009–2011)

Kaudella 2009 Solberg ei kiertänyt koko MM-sarjaa, vaan osallistui yksittäisiin kilpailuihin oman yksityistallinsa Citroen Xsara WRC:llä. Hän ajoi kolmanneksi Kyproksen ja Sardinian MM-rallissa. Kauden kahteen viimeiseen kisaan Espanjassa ja Walesissa Solberg toi uuden Citroen C4 WRC:n, jolla ajoi molemmissa kisoissa neljänneksi.
Kaudella 2010 Solberg ajoi koko MM-sarjan yksityistallinsa C4 WRC:llä ja sijoittui sarjassa kolmanneksi.
Kaudella 2011 Solberg jatkoi yksityistallin autolla, mutta malliksi muuttui Citroën DS3 WRC. MM-rallissa Ruotsissa 2011 Solberg joutui istumaan kartanlukijan paikalla, sillä hän menetti ajokorttinsa kaksi päivää aikaisemmin ylinopeuden vuoksi. Hän sijoittui viidenneksi, kun autoa ohjasi Chris Patterson. MM-sarjassa Solberg oli lopulta viides.
MM-ralliura > Paluu Fordille (2012)

Joulukuussa 2011 ilmoitettiin Solbergin siirtyvän Fordin talliin kakkoskuljettajaksi Jari-Matti Latvalan pariksi. Solberg ajoi kauden aikana viisi kertaa kolmanneksi ja sijoittui MM-sarjassa viidenneksi. Ford ilmoitti vetäytyvänsä tehdastallina rallin MM-sarjasta vuoden lopulla ja tämän myötä Solbergin jatko joutui kyseenalaiseksi. Hän tarjutui ajamaan ilman palkkaa, mutta kieltäytyi maksamasta ajamisestaan. Vaikean taloudellisen tilanteen takia M-Sport olisi kuitenkin vaatinut rahoitusta kuljettajalta, joten Solberg ilmoitti jäävänsä pois kauden 2013 MM-sarjasta. Hän tosin jätti oven auki joillekin kisoille WRC-autolla jossain tulevaisuudessa.
Rallicross-ura

Vuonna 2013 Solberg kilpaili Citroen DS3:llä rallicrossissa sekä Euroopassa ajattavassa RX championship -sarjassa, että Yhdysvalloissa ajettavissa Global RallyCross Championship -sarjassa ja X Gamesissä. Seuraavana vuonna laji sai FIA:n MM-arvon ja Solbergista tuli myös rallicrossin maailmanmestari.
Vuonna 2014 Solberg siirtyi FIA World Rallycross Championship -sarjaan. Solberg voitti sarjan mestaruuden vuosina 2014 ja 2015.
Yksityiselämä

Solberg on naimisissa ruotsalainen Pernillan kanssa (o.s. Walfridsson) ja heillä on vuonna 2001 syntynyt poika Oliver Solberg, joka ajaa menestyksekkäästi rallia. Hän nousi kaudelle 2021 WRC2-luokkaan ja ajaa Arctic Rally Finlandissa 2021 WRC-luokkadebyyttinsä. Pernilla on myös ajanut menestyksekkäästi rallia ja hän on sukua Stig-Olof Walfridssonille. Petterin vanhempi veli Henning Solberg on myös menestyksekäs rallikuski, ja muun muassa viisinkertainen Norjan mestari.
Tulokset

| Väri | Tulos |
| --- | --- |
Kulta: Voittaja
Hopea: Toinen sija
Pronssi: Kolmas sija
Vihreä: Pistesijoitus
Sininen: Maaliin pistesijojen ulkopuolella
Sininen: Ei sijoittunut (NC)
Violetti: Keskeytti (Kesk.)
Punainen: Karsiutui (DNQ)
Punainen: Esikarsiutui (DNPQ)
Musta: Hylättiin (DSQ)
Valkoinen: Ei startannut (DNS)
Vaaleansininen: Vain harjoituksissa (PO)
Vaaleansininen: Perjantain testikuljettaja (TD)
Tyhjä: Kilpailu peruttiin (C)
Tyhjä: Ei harjoituksissa (DNP)
Tyhjä: Loukkaantunut tai sairas (Louk.)
Tyhjä: Kilpailukiellossa (EX)
Tyhjä: Ei saapunut (DNA)
Tyhjä: Vetäytyi (WD)
Lihavoitu: Paalupaikka
Kursivoitu: Nopein kierros
† – keskeytys ajoi yli 90 % kilpailupituudesta ja sai tuloksen.
Yläindeksi numero – Pistesijoitus sprinttikilpailussa Power Stage -erikoiskokeella.
* – Fanboost
G – Nopein aika-ajon lohkovaiheessa
Tulokset > Rallicrossin MM-sarja

| Vuosi | Talli | Auto | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | PSRX | Citroën DS3 | POR 1 | GBR 6 | NOR 2 | FIN 10 | SWE 3 | BEL 3 | CAN 1 | FRA 1 | GER 1 | ITA 3 | TUR 6 | ARG 1 |  | 1. | 267 |
| 2015 | SDRX | Citroën DS3 | POR 2 | HOC 1 | BEL 2 | GBR 1 | GER 2 | SWE 6 | CAN 8 | NOR 7 | FRA 2 | BAR 1 | TUR 8 | ITA 3 | ARG 3 | 1. | 301 |
| 2016 | PSRX | Citroën DS3 | POR 1 | HOC 4 | BEL 3 | GBR 2 | NOR 4 | SWE 7 | CAN 5 | FRA 4 | BAR 10 | LAT 19 | GER 2 | ARG 7 |  | 4. | 239 |
| 2017 | PSRX Volkswagen Sweden | Volkswagen Polo GTI | BAR 4 | POR 6 | HOC 4 | BEL 3 | GBR 1 | NOR 7 | SWE 7 | CAN 2 | FRA 5 | LAT 7 | GER 4 | RSA 4 |  | 3. | 252 |
| 2018 | PSRX Volkswagen Sweden | Volkswagen Polo R | BAR 5 | POR 3 | BEL 2 | GBR 7 | NOR 3 | SWE 7 | CAN 5 | FRA 3 | LAT 7 | USA 2 | GER 5 | RSA 5 |  | 5. | 227 |
MM-rallivoitot > 2002

Walesin ralli
MM-rallivoitot > 2003

Kyproksen ralli
Australian ralli
Korsikan ralli
Walesin ralli
MM-rallivoitot > 2004

Uuden-Seelannin ralli
Akropolis-ralli
Japanin ralli
Walesin ralli
Sardinian ralli
MM-rallivoitot > 2005

Ruotsin ralli
Meksikon ralli
Walesin ralli
Aiheesta muualla

Petter Solbergin kotisivut
Rallin maailmanmestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Yhdysvallat  Japani 
Muut:  IdRef 
Solberg Suomen rallissa vuonna 2001.
Solberg Bulgarian rallissa vuonna 2010.
Solberg Lydden Hillissä vuonna 2014.
Solberg Imprezallaan Kyproksen rallissa vuonna 2006.
Shakin maailmanmestaruusottelu 1896

Shakin maailmanmestaruusottelu pelattiin vuonna 1896 Wilhelm Steinitzin ja Emanuel Laskerin välillä. Ottelu venyi tauon vuoksi vuoden 1897 puolelle. Hallitseva maailmanmestari Lasker voitti ottelun ja säilytti mestaruutensa.
Ottelu alkoi marraskuussa. Lasker voitti Moskovassa ensimmäiset neljä peliä, minkä jälkeen Steinitz pyysi lykkäystä heikentyneen terveydentilansa takia. Ottelussa pidettiin taukoa kaksi kuukautta, minkä jälkeen Lasker jatkoi vahvoja otteitaan. Hän voitti seuraavista seitsemästä pelistä kolme, ja neljä peliä päättyi tasan. Steinitz sai taisteltua kahdesta seuraavasta pelistä voitot, mutta se ei enää vaikuttanut lopputulokseen mitenkään. Seuraava peli päättyi tasan ja Lasker voitti kuudennentoista ja seitsemännentoista pelin. Lopputulos oli selvä: 10–2 Laskerin hyväksi.
Pistetaulukko
Kevytsora

Leca-rakeita
Lähikuva halkaistusta leca-harkosta
Kevytsora on savesta polttamalla paisutettu rakeinen, pyöreä, raekooltaan väliltä 4–16 mm oleva rakennusmateriaali. Kevytsora valmistetaan paisuttamalla savea pyörivässä polttouunissa ja polttamalla rakeet muotoonsa. Materiaalin etuina ovat sen eristävyys, keveys ja kestävyys sekä kosteutta että mekaanista rasitusta vastaan.
Kevytsorasta voidaan valmistaa kevytsoraharkkoja, jotka ovat kevytsorasta, sementistä ja vedestä valmistettuja muurausharkkoja. Massaan lisätään joskus hienoa kiviainesta tai muuta hienoa täyteainetta. Harkkoja valmistetaan eri kokoja ja tyyppejä. Osa sisältää myös lämmöneristekerroksen. Kevytsorabetoni on betonia, joka on valmistettu kevytsorasta, täyteaineesta, sementistä ja vedestä.
Kevytsoran käyttökohteita

Kevytsora käy mullan kuohkeuttajaksi, sillä sen epätasainen pinta sitoo vettä ja ilmaa. Kevytsoran pH on emäksinen johtuen valmistukseen käytetystä savesta. Rakeet eivät sisällä  ravinteita. Kevytsoraa sekoitetaan multaan noin neljännes, mieluiten eri raekokoja, jotta mullasta saadaan kuohkeampaa. Kevytsoralla voidaan myös salaojittaa kasvatusastia, ja mullan pinnalla kevytsorakerros tasaa mullan kosteuden.
Vesiviljelyssä kevytsora on erinomainen väliaine. Kevytsora on niin puhdasta ja hygieenistä, että bakteereilla, sienillä tai muilla tuholaisilla ei ole siinä juuri minkäänlaisia elinmahdollisuuksia, mutta sora on huuhdeltava huolellisesti, sillä rakeiden pinta on usein pölyinen.
Kevytsora on myös oivallinen lämmöneriste ja paljon käytetty muun muassa tasakatoilla ja perustusten lämmöneristyksessä routaa vastaan. Tuote on helppo tasata epäsäännöllisissä kohteissa kuten putkien yms. läheisyydessä. Samalla tuote toimii kapillaarikatkona (koheesiovesi) rakenteessa jossa sellaista tarvitaan, kuten maanvaraislaatassa. Myös epäkantavilla pohjamailla kevytsoraa on käytetty tien rungossa routakatkona ja samalla keventämässä kantavaa kerrosta ilman negatiivisia sivuvaikutuksia.
Yksi marginaalikäyttökohde on maatalouden jäteliemen (liete) varastoaltaiden katteena. Tuote kelluu liemen päällä muodostaen kerroksen joka vähentää oleellisesti hajuhaittoja ympäristöön. Käyttöä puoltaa kevytsoran edullisuus, sekä sen koneita särkemätön rakenne.
Historia

Nimitys leca on lyhenne englanninkielisistä sanoista light expanded clay aggregate. Tämän pyöreärakeisen lämmöneristeen kehitti ruotsalainen insinööri Lithman.  Toisen lähteen mukaan se on Tanskassa keksitty rakennusaine. Suomessa se tuli käyttöön 1949, kun Renlund aloitti sen maahantuonnin.
Renlundin tytäryhtiö Leca oy osti leca-kevytsoran valmistuslisenssin tanskalaiselta Randersin tehtaalta ja aloitti tehtaan rakentamisen 1949. Uuni ostettiin Tanskasta ja moottorit hankittiin Suomesta, kun Neuvostoliitto ei vaatinut niitä sotakorvaukseksi. Kun yritys aloitti kevytsoran valmistuksen Kuusankosken Keltissä 1951, se oli vasta toinen tehdas maailmassa. Osuustukkukauppa osti tehtaan Renlundilta 1959. Lohja oy rakensi oman kevytsoratehtaan Lohjan Virkkalaan, jossa tuotanto alkoi 1964, ja yritys osti Kuusankosken tehtaan omistukseensa 1982. Kuusankoskelle valmistui uusi uuni 1991, jolloin kevytsoran tuotanto keskitettiin kokonaan sinne.
Renlund aloitti kevytsoraharkkojen (leca-harkkojen) valmistuksen 1950-luvulla, jolloin niitä markkinoitiin Leca-reikätiilet -nimellä. Lohja Oy valmisti ja markkinoi kevytsoraharkkoja Elko-nimellä. Muutkin valmistajat aloittivat kevytsoraharkkojen tuotannon, ja enimmillään harkkotehtaita oli Suomessa vajaat parikymmentä. Leca oy:n ja Lohja oy:n kevytsoratoimialat yhdistyivät 1982, jolloin leca-soran ja -harkkojen valmistus ja markkinointi alkoi tapahtua Lohja oy:n nimissä. Rakennusmateriaalien tuotannossa tapahtui 1990-luvun alussa useita yritysjärjestelyjä niin, että 1994 kevytsoraliiketoimintaa alkoi harjoittaa Optiroc oy ab. Leca-liiketoiminta oli 1990-luvun loppupuoliskolla Clayroc oy ja ExClay Suomi oy ab -nimisten yritysten hallussa, ja yhteistyötä eurooppalaisten alan yritysten välillä tiivistettiin niin, että yrityskaupan avulla syntyi Maxit oy 2005. Sen osti Saint-Gobain 2008 ja 2010 nimeksi tuli Saint-Gobain Weber oy. Leca-soran ja -harkkojen valmistus siirtyi 2016 Saint-Gobain Rakennustuotteet oy/Leca -nimen alle ja 2017 toimiala irtautui Leca Finland oy:ksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Leca (Arkistoitu – Internet Archive)
Harkkokäsikirja
Harkkokivitalo.fi
Juguurit

Juguurit (kiinaksi: 裕固族; pinyin: Yùgù zú) ovat yksi Kiinan 55 virallisesti tunnustetusta vähemmistökansasta. Juguurit asuttavat Qilian-vuoristoa ja Hexin käytävää Gansun maakunnassa. Osasta aluetta on muodostettu autonominen piirikunta. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan juguureja oli 13 719.
Historia

Juguurit erkanivat uiguureista 800-luvun paikkeilla. Juguurit myöhemmin muodostanut ryhmä siirtyi alkuperäisiltä alueiltaan kirgiisien hyökkäysten tieltä Gansuun, joka oli tuolloin tiibetiläisten hallussa. Vielä tämänkin liikehdinnän jälkeen juguurit vaihtoivat asuinaluettaan eri ryhmissä, minkä takia juguureista muodostui kaksi erillistä alaryhmää. Juguurit asuinalueensa länsiosassa puhuvat turkkilaista ja itäosassa mongolilaista kieltä. Turkkilaiset länsijuguurit tunnetaan nimellä yohur ja mongolilaiset itäjuguurit nimellä enger. Kun Kiinassa alettiin 1950-luvulla rekisteröidä vähemmistöjä virallisesti, molemmat ryhmät halusivat erillisen tunnustuksen. Heidän pienen lukumääränsä ja yhteisen asuinalueensa takia molemmat määriteltiin kuitenkin juguureiksi.
Kulttuuri

Ennen 800-lukua juguurit harjoittivat vielä laajassa mittakaavassa vanhaa animistista uskoaan, jonka yhtenä tärkeänä osana oli usko taivaan valtias Han Tengriin. Vanhalla uskonnolla on edelleen joitakin harjoittajia. Suurin osa juguureista harjoittaa kuitenkin tiibetiläisiltä omaksuttua buddhalaisuutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juguurit Wikimedia Commonsissa
Qiangit

Qiangit (kiin. 羌族; pinyin: qiāng) ovat yksi Kiinan 55 virallisesti tunnustetusta vähemmistökansasta. Heitä on noin 300 000 ja he asuttavat Sichuanin luoteisosasta Yunnanin pohjoisosiin ulottuva aluetta.
Historia

Noin kolme vuosituhatta sitten qiangit olivat yhteyksissä han-kiinalaisten ja zhuangien esi-isien kanssa. Vielä tuolloin ylä- ja alamailla asuneiden kansojen materiaalinen kulttuuri oli melko samankaltainen. Kaikki ne harjoittivat elinkeinoinaan metsästystä, keräilyä ja pienimuotoista maanviljelyä. Noin 600-luvulla eaa. han-kiinalaiset ottivat käyttöön tehokkaammat viljelymenetelmät ja heidän vaikutusvaltansa alkoi kasvaa. Tuolloin qiangit muuttivat vuoristoseuduille länteen säilyttääkseen elintapansa ja itsenäisyytensä. Heidät alistettiinkin sittemmin vasta mongoliarmeijoiden tullessa Kiinaan 1200-luvulla. Sittemmin heidän hallitsemisekseen otettiin käyttöön niin sanottu tusi-järjestelmä, jolla paikallisia kansoja hallittiin paikallisten välikäsien kautta. Mongolien Yuan-dynastian romahdettua valtaan tulivat ensin han-kiinalaiset Ming-dynastian kautta ja sittemmin mantšut Qing-dynastian kautta. Osa qiangien alaryhmistä, kuten jiarongit, säilyivät kuitenkin käytännössä itsenäisinä aina Kiinan sisällissodan puhkeamiseen saakka vuonna 1949. Sichuanin maanjäristys 2008 aiheutti suuret tuhot qiangien asuinalueilla.
Kulttuuri

Qiangit jakautuvat useisiin eri alaryhmiin, joiden etninen identiteetti on usein varsin epäselvä. Esimerkiksi pumeja pidettiin pitkään qiangien alaryhmänä, kunnes he saivat keskushallinnon myöntämään heille erillisen tunnustuksen omana vähemmistönään vuonna 1960. Monet qiangien alaryhmistä, kuten baimat, ersut ja jiarongit, ovat pyrkineet siinä kuitenkin epäonnistuen saamaan samanlaisen aseman omina ryhminään. Suurin osa qiangeista ei enää puhu qiangikieliä äidinkielenään kiinan kielen vallatessa alaa. Monet ovat myös siirtyneet käyttämään han-kiinalaisia sukunimiä. Qiangikielet ovat tiibetiläis-burmalaisia kieliä.
Qiangit asuvat usein kylissä, joiden väestö koostuu toistensa sukulaisista. He jäljittävät usein sukuhistoriansa yhteen mies- tai naispuoliseen esi-isään. Perinteisesti qiangien yhteiskunta oli matriarkaalinen naisten toimiessa esimerkiksi kylien päämiehinä. Qiangit ovat maanviljelijöitä ja he kasvattavat esimerkiksi ohraa, perunaa, tattaria ja papuja. Raha-kasveina myyntiä varten kasvatetaan myös esimerkiksi omenoita, pippureita ja oopiumia. Osa qiangeista harjoittaa edelleen sivuelinkeinona metsästystä ja keräilyä. Pieniä joukkoja elää myös nomadeina kasvattaen lampaita, jakkeja, hevosia ja karjaa.
Qiangien uskonto on sekoitus animismia, taolaisuutta ja buddhalaisuutta. Uskontoon liittyen valkoisia kiviä asetellaan usein talojen katoille ja alttareille. Niiden uskotaan pitävän loitolla pahoja henkiä. Qiangien syntytarinan mukaan ihmiset polveutuvat erään jumalan tyttären ja tarinan eri versioiden mukaan ihmisen tai apinan tuottamista jälkeläisistä. Monet qiangit harjoittavat perinteisen uskonnon ohella lamalaista buddhalaisuutta ja esi-isien palvontaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Qiangit Wikimedia Commonsissa
Qianginaisia perinneasuissa.
Perinteiseen malliin rakennettu qiangien talo.
Lenvikin kirkko

| Lenvikin kirkko Lenvik kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 1928.
Sijainti:  Senja, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nord-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1879
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  750
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Lenvikin kirkko (norj. Lenvik kirke) on Senjan kunnassa Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1879.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lenvikin kirkko Wikimedia Commonsissa
Stonglandetin kirkko

| Stonglandetin kirkko Stonglandet kirke |
| --- | --- |
 Kirkko 1900-luvun alussa.
Sijainti:  Senja, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nord-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1896
Suunnittelija:  Ole Scheistrøen
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  240
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Stonglandetin kirkko (norj. Stonglandet kirke) on Senjan kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1896.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stonglandetin kirkko Wikimedia Commonsissa
Rávgá

Rávgá on saamelaiseen mytologiaan kuuluva hahmo, joka kuvataan tavallisesti ihmistä muistuttavaksi pitkätukkaiseksi ja suurisuiseksi olennoksi ja selitetään hukkuneeksi ihmiseksi. Hukkumiskuolema - kun ruumista ei ole löydetty eikä ole voitu asianmukaisesti haudata - on kansanperinteessä yleisesti tuottanut statuksettoman tilan, joka jatkuu siihen asti, kunnes vaadittu siirtymäriitti, hautaaminen ja kristillisellä ajalla hautaan siunaaminen on suoritettu. Taustalla liene viime kädessä luurankoon liittynyt elämänprinsiippi (sielu), joka mahdollisti kuolemanjälkeisen elämän tuonpuoleisessa sekä antoi mahdollisuuden uudelleen syntymiseen. Kun luurangon kohtalosta ei ollut tietoa, ei myöskään siirtymistä tuonpuoleiseen voitu pitää varmana, ja tilanne johti kummitteluilmiöihin.
Suomen- ja norjansaamelaisten tunteman rávga-sanan taustalla on norjan draug, 'hukkunut'. Kysymyksessä on sijaton vainajaolento. Ruijan suomalaisten eli kveenien parissa olento on tunnettu nimityksellä meriraukka.
Rávga ei ollut varsinaisesti vaarallinen eikä siihen yleensä liitetä ráimmahallan-tilan syntymistä (vrt. eahpáraš), mutta se kiusasi vesillä liikkujia ja rannalla olijoita yleensä huutamalla, usein matkimalla elävien puheita. Sitä päästiin eroon lukemalla sille hautauskaavan sanat.
Čáhcerávga, 'vesiraukka', oli rávgasta poiketen kuvitteelliseksi tiedetty olento, lasten pelotteluun käytetty ns. fikti. Sen sanottiin näyttäytyvän kaikkialla missä oli sellaisia vesiä, joihin lasten ei tahdottu menevän, myös esim. kaivossa. Se kuvattiin pitkänokkaiseksi, pelottavaksi olennoksi, joka saattaisi viedä mukanaan.