stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seinäjoen Voimistelijat
Kilpailu ja valmennus

Seurassa voi kilpailla yhdeksästä voimistelulajista kaikkiaan kahdeksassa lajissa: akrobatiavoimistelu, joukkuevoimistelu, kilpa-aerobic, naisten telinevoimistelu, Special Olympics rytminen voimistelu, tanssillinen voimistelu, TeamGym  ja trampoliinivoimistelu. Kilpailutoimintaa seurassa on harrastekilpailusta maajoukkuetason voimisteluun.
Historian aikana Seinäjoen Voimistelijat on ollut etenkin joukkuevoimistelun osalta hyvin edustettuina kansallisissa ja kansainvälisissä kilpailuissa. Tällaisia joukkueita on ollut mm. Asta (MM-kilpailuedustus), Minorit (maajoukkue ja kansainvälisiä edustuspaikkoja), La Fresa (junioiden MM-kilpailuedustus), Rosa ja Trianda. Kansallisesti menestyneitä joukkueita SM-tasolla on ollut lisäksi Nemesia. Kilpasarjoissa menestystä on seuraan tullut lukuisia vuosia historian aikana. 2020-luvulla seuraan on menestystä tuonut Team SVO juniorit 2023-2024, jotka saavuttivat lukuisia kansainvälisiä kilpailupaikkoja ja kuuluivat B-maajoukkuerinkiin.
Vuonna 2024 ensimmäinen urheilija TeamGymistä lunasti paikkansa maajoukkueesta.
Special Olympics rytmisen voimistelun voimistelija Veera Luhtanen saavutti paikkansa Berliinissä järjestettäviin kehitysvammaisten Maailmankisoihin kesällä 2023. Veera toi Sisujengistä eniten mitaleja Suomeen voittaen viisi kultamitalia.
POP Pankki Areena

Seinäjoen Voimistelijoiden harrastajat liikkuivat koulujen saleissa vuosikymmeniä ja haave omasta hallista oli ollut jo pitkään. Vuonna 2019 projekti laitettiin alkuun ja kesällä 2020 halli valmistui. Hallissa on erillisiä toimitiloja mm. telinetila (telineet ja permanto, volttimonttu ja upotettu trampoliini), joukkuevoimistelu-, kilpa-aerobic-, lämmittely- ja balettitila sekä keittiö, kokoustila ja kaksi toimistohuonetta.
Vuoden 2020 jälkeen seura on voinut tarjota paremmat olosuhteet voimistelulajien harrastajille. Halli on Seinäjoen ainut toimipiste, jossa voi harrastaa telinevoimistelua. Halli sijaitsee Seinäjoen Kapernaumissa osoitteessa Jalostajankuja 4.
Aiheesta muualla

Seinäjoen Voimistelijoiden kotisivut
Turun ruotsalainen metodistiseurakunta

| Turun ruotsalainen metodistiseurakunta> Åbo svenska metodistförsamling |
| --- | --- |

 Turun ruotsalainen metodistiseurakunta.
Suuntautuminen:  metodismi
Kirkkokunta:  Finlands svenska metodistkyrka
Perustettu:  1887
Seurakunnan johtaja:  Stefan Forsbäck
Pääkirkko:  Hämeenkatu 4 20500 Turku
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Turun ruotsalainen metodistiseurakunta (ruots. Åbo svenska metodistförsamling) on vuonna 1887 perustettu turkulainen metodistiseurakunta. Seurakunnan kirkko sijaitsee Hämeenkadulla sijaitsevassa Bethelm-kirkossa. Seurakunnan pastori on Stefan Forsbäck.
Historia

Vuonna 1906 suomenkieliset erkanivat siitä omaksi seurakunnakseen, joka on nykyinen Turun suomalainen metodistiseurakunta. Vuonna 1912 ruotsinkieliselle seurakunnalle valmistui August Krookin suunnittelema Beetlehem-kirkko Eerikinkadun ja Käsityöläiskadun kulmaukseen. Vuonna 1971 toiminta siirtyi Hämeenkadun Betlehem-kirkkoon, vanhan kirkon joutuessa myöhemmin puretuksi. Vuonna 1996 ruotsinkielisellä seurakunnalla oli 100 varsinaista jäsentä ja seurakunnan toiminnan yhteydessä oli noin 350 henkeä. Seurakunnan jäsenistä viidennes oli englanninkielisiä ja seurakunnalla oli säännöllisesti englanninkielisiä jumalanpalveluksia ruotsinkielisten lisäksi, sekä suomen-, venäjän- ja vietnaminkielistä toimintaa. Suomenkielisellä seurakunnalla oli 49 jäsentä ja se kokoontui ruotsikielisen seurakunnan vuokraamissa tiloissa. Nykyään ruotsinkielisen seurakunnan jäsenistö koostuu lähes 20 eri kansallisuudesta.
Zak Brown

| Zak Brown |
| --- | --- |
 Zak Brown vuonna 2021.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. marraskuuta 1971 (ikä 52)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
    
Zak Brown (s. 7. marraskuuta 1971) on yhdysvaltalainen liikemies ja entinen autourheilija. Brown on toiminut McLarenin Formula 1 -tallin toimitusjohtajana vuodesta 2017 lähtien.
Yksityiselämä

Brown on naimisissa Tracyn kanssa ja heillä on kaksi poikaa McGuire ja Maxwell.
Käännös suomeksi
Luettelo jalkapallon SM-mitalisteista

Tämä on luettelo jalkapallon Suomen-mestaruusmitalin voittaneista joukkueista. Vuosina 1908–1929 mestari ratkaistiin cup-muotoisella kilpailulla. Vuosina 1930–1989 korkeimman sarjatason nimi oli Mestaruussarja ja vuodesta 1990 lähtien Veikkausliiga.
Palloliiton mestaruussarjat

| Vuosi | Mestari | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1945 | TPS (Turku) | VIFK (Vaasa) |  |
| 1945–1946 | VIFK | TPS | VPS (Vaasa) |
| 1946–1947 | VIFK | HIFK (Helsinki) | VPS |
| 1947–1948 | VIFK | HIFK | HPS (Helsinki) |
Eniten mestaruuksia

| Mestari | Mestaruuksia | Kaudet |
| --- | --- | --- |
| HJK | 33 | 1911, 1912, 1917, 1918, 1919, 1923, 1925, 1936, 1938, 1964, 1973, 1978, 1981, 1985, 1987, 1988, 1990, 1992, 1997, 2002, 2003, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2017, 2018, 2020, 2021, 2022, 2023 |
| HPS | 9 | 1921, 1922, 1926, 1927, 1929, 1932, 1934, 1935, 1957 |
| Haka | 9 | 1960, 1962, 1965, 1977, 1995, 1998, 1999, 2000, 2004 |
| TPS | 8 | 1928, 1939, 1941, 1949, 1968, 1971, 1972, 1975 |
| HIFK | 7 | 1930, 1931, 1933, 1937, 1947, 1959, 1961 |
| KuPS | 7 | 1956, 1958, 1966, 1974, 1976, 2019, 2024 |
| FC Kuusysi | 5 | 1982, 1984, 1986, 1989, 1991 |
| KIF | 4 | 1913, 1915, 1916, 1955 |
| ÅIFK | 3 | 1910, 1920, 1924 |
| Lahden Reipas | 3 | 1963, 1967, 1970 |
| VIFK | 3 | 1944, 1946, 1953 |
| Tampere United | 3 | 2001, 2006, 2007 |
| VPS | 2 | 1945, 1948 |
| KTP | 2 | 1951, 1952 |
| OPS | 2 | 1979, 1980 |
| FC Jazz | 2 | 1993, 1996 |
| Unitas | 1 | 1908 |
| PUS | 1 | 1909 |
| Sudet | 1 | 1940 |
| HT | 1 | 1942 |
| Ilves-Kissat | 1 | 1950 |
| Pyrkivä | 1 | 1954 |
| KPV | 1 | 1969 |
| Tampereen Ilves | 1 | 1983 |
| TPV | 1 | 1994 |
| MyPa | 1 | 2005 |
| FC Inter | 1 | 2008 |
| SJK | 1 | 2015 |
| IFK Mariehamn | 1 | 2016 |
Mestaruudet kunnittain

| Kaupunki | Mestaruuksia | Kaudet |
| --- | --- | --- |
| Helsinki | 57 | 1908, 1909, 1911, 1912, 1913, 1915, 1916, 1917, 1918, 1919, 1921, 1922, 1923, 1925, 1926, 1927, 1929, 1930, 1931, 1932, 1933, 1934, 1935, 1936, 1937, 1938, 1940, 1942, 1947, 1955, 1957, 1959, 1961, 1964, 1973, 1978, 1981, 1985, 1987, 1988, 1990, 1992, 1997, 2002, 2003, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2017, 2018, 2020, 2021, 2022, 2023 |
| Turku | 13 | 1910, 1920, 1924, 1928, 1939, 1941, 1949, 1954, 1968, 1971, 1972, 1975, 2008 |
| Valkeakoski | 9 | 1960, 1962, 1965, 1977, 1995, 1998, 1999, 2000, 2004 |
| Lahti | 8 | 1963, 1967, 1970, 1982, 1984, 1986, 1989, 1991 |
| Kuopio | 7 | 1956, 1958, 1966, 1974, 1976, 2019, 2024 |
| Tampere | 6 | 1950, 1983, 1994, 2001, 2006, 2007 |
| Vaasa | 5 | 1944, 1945, 1946, 1948, 1953 |
| Kotka | 2 | 1951, 1952 |
| Oulu | 2 | 1979, 1980 |
| Pori | 2 | 1993, 1996 |
| Kokkola | 1 | 1969 |
| Anjalankoski | 1 | 2005 |
| Seinäjoki | 1 | 2015 |
| Maarianhamina | 1 | 2016 |
Turun lähetysseurakunta

| Turun lähetysseurakunta> Missionskyrkan i Åbo |
| --- | --- |
 Seurakunta kokoontuu metodistien Betlehem-kirkossa.
Suuntautuminen:  vapaakirkollisuus
Kirkkokunta:  Missionskyrkan i Finland
Perustettu:  1883
Pääkirkko:  Hämeenkatu 4 20500 Turku
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Turun lähetysseurakunta (ruots. Missionskyrkan i Åbo) on turkulainen vuonna 1883 perustettu vapaaseurakunta. Seurakunta kuuluu Missionskyrkan i Finland-kirkkokuntaan.
Historia

Turun lähetyskirkko perustettiin 25. elokuuta 1883 tilanomistaja Mimmi Lindvallin kotona. Kokouksen ensimmäinen johtjaa oli William Wallenius. Ensimmäisinä vuosina seurakunta kokoontui vapaamuotoisesti. Vuonna 1909 seurakunta rekisteröityi yhdistykseksi. Seurakunta teki 1880-luvulla lähetystyötä ja rekrytoi uusia jäseniä herätyskampanjoiden kautta. Maaliskuussa 1884 seurakunta järjesti 10 päivän herätyskokouksen, jossa saarnasi tehtaanomistaja Edvard Björkenheim. Seurakunnassa aloitettiin pyhäkoulutoiminta jo 1880-luvulla. Köyhien juhlia järjestettiin joka joulu 1930-luvulle saakka.
Seurakunta kokoontui vuoden 1966 jälkeen kerrostalo-osakkeessa Linnankadulla. 1980-luvun aikana seurakunta koki lähes täydellisen uusiutumisen, niin että vuonna 1996 sen noin 30 jäsenestä suuri osa oli nuoria, erityisesti opiskelijoita, jäsenien vaihtuvuuden ollessa suuri. Sunnuntaisiin jumalanpalveluksiin osallistui noin 30 henkeä. Nykyään seurakunnan jäsenmäärä on noin 40, suurimman osan jäsenistöstä ollen edelleen opiskelijoita ja nuoria aikuisia. Seurakunta kokoontuu metodistien Betlehem-kirkolla Hämeenkadulla.
Salviat

| Salviat |
| --- | --- |
 Ryytisalvia (Salvia officinalis)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Huulikukkaiskasvit Lamiaceae
Alaheimo::  Nepetoideae
Suku::  Salviat Salvia  L.
Synonyymit
 58, mukaan lukien: piiskat (Perovskia Kar.)  rosmariinit (Rosmarinus L.) 
Katso myös
   Salviat Wikispeciesissä   Salviat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Salviat (Salvia) on huulikukkaiskasveihin kuuluva kasvien suku, johon kuuluu hieman yli tuhat lajia. Tunnetuin salvialajeista lienee maustekasvina käytetty ryytisalvia (Salvia officinalis). Salvian nimi on peräisin latinan sanasta salvare ’parantaa’, ja salvialla uskotaan olevan monia parantavia ominaisuuksia.
Ulkonäkö ja koko

Salviat ovat monivuotisia ja isohkoja ruohoja. Varret ovat nelisärmäisiä. Vastakkain olevat lehdet ovat saha- tai nyhälaitaisia. Kukinnot sijaitsevat latvassa ja ovat tähkämäisiä, tiheiden lehtihankaisten viuhkojen eli valekiehkuroiden muodostamia rykelmiä.  Kaksihuulisissa kukissa on kaksi hedettä, kaksi vähemmän kuin huulikukkaiskasveilla yleensä.
Levinneisyys

Euroopassa salvialajeja kasvaa luonnonvaraisena maanosan etelä- ja keskiosissa. Pohjoisemmas ne ovat levinneet ihmisen toiminnan seurauksena. Suomessa luonnonvaraisia salvialajeja on tavattu kaikkiaan viisi, mutta ne kaikki ovat tulokaslajeja.
Käyttö

Useimpia viljeltyjä salvioita käytetään yksi-, kaksi- tai monivuotisina koristekasveina, maustekasveina ja lääkekasveina. Päihteenä käytetty salvia on mazatecinsalvia (Salvia divinorum).
Lajeja

Pohjoismaissa ja osin myös Suomessa tavataan tulokaslajina tai villiintyneenä ainakin seuraavia salvialajeja:
keltasalvia (Salvia glutinosa)
chiasalvia (Salvia hispanica) (satunnaistulokas ja viljelykasvi)
lehtosalvia (Salvia nemorosa)
ryytisalvia (Salvia officinalis) (satunnaistulokas ja viljelykasvi)
sinisalvia (Salvia patens) (satunnaistulokas ja viljelykasvi)
niittysalvia (Salvia pratensis)
preeriasalvia (Salvia reflexa) (satunnaistulokas)
rosmariini eli rohtorosmariini (Salvia rosmarinus, syn. Rosmarinus officinalis)  (satunnaistulokas ja viljelykasvi)
loistosalvia (Salvia ×sylvestris) (satunnaistulokas ja viljelykasvi)
kiehkurasalvia (Salvia verticillata)
kirjosalvia (Salvia viridis) (satunnaistulokas ja viljelykasvi)
Muita lajeja:
Salvia aegyptiaca – egyptinsalvia
Salvia aethiopis – vanukesalvia
Salvia africana – afrikansalvia
Salvia apiana – valkosalvia
Salvia argentea – hopeasalvia
Salvia broussonetii – teneriffansalvia
Salvia bulleyana – täpläsalvia
Salvia canariensis – kanariansalvia
Salvia coccinea – punasalvia
Salvia deserta – kirgisiansalvia
Salvia divinorum – mazatecinsalvia
Salvia elegans – ananassalvia
Salvia farinacea – härmesalvia
Salvia fruticosa – pensassalvia
Salvia greggii – syyssalvia
Salvia herbanica – fuerteventuransalvia
Salvia hians – kellosalvia
Salvia involucrata – pallosalvia
Salvia jordanii (syn. Rosmarinus eriocalyx) – marokonrosmariini
Salvia lavandulifolia – laventelisalvia
Salvia leucantha – nuokkusalvia
Salvia lyrata – lyyrasalvia
Salvia medusa
Salvia microphylla – keijunsalvia
Salvia miltiorrhiza – kiinansalvia
Salvia nemorosa subsp. pseudosylvestris – kaakonlehtosalvia
Salvia nutans – torkkusalvia
Salvia sclarea – myskisalvia
Salvia sessei – liekkisalvia
Salvia splendens – tulisalvia
Salvia transsylvanica – transilvaniansalvia
Salvia uliginosa – isosalvia
Salvia verbenaca – verbenasalvia
Salvia yangii (syn. Perovskia atriplicifolia) – sulkapiiska
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Salviat (Salvia)
Funet: Salviat (Salvia)
ITIS: Salvia (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Salvia (englanniksi)
Flora of China: Salvia (englanniksi)
Niittysalvian (S. pratensis) kukkia.
Midsommar – loputon yö

| Midsommar – loputon yö> Midsommar |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ari Aster
Käsikirjoittaja:  Ari Aster
Tuottaja:   Lars Knudsen  Patrik Andersson 
Säveltäjä:  Bobby Krlic
Kuvaaja:  Pawel Pogorzelski
Leikkaaja:   Jennifer Lame  Lucian Johnston 
Pääosat:   Florence Pugh  Jack Reynor  William Jackson Harper  Vilhelm Blomgren  Ellora Torchia  Archie Madekwe  Will Poulter 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Ruotsi
Tuotantoyhtiö:   A24  Nordisk Film 
Levittäjä:  A24 (tuotantoyhtiö) ADS Service iTunes
Ensi-ilta:   2019-7-33. heinäkuuta 2019 (Yhdysvallat)  2019-7-1010. heinäkuuta 2019 (Suomi ja Ruotsi)  
Kesto:  147 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  9 000 000 $
Tuotto:  47 863 365 $
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Midsommar – loputon yö (engl. Midsommar) on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Ari Aster. Elokuvan pääosia näyttelee Florence Pugh, Jack Reynor, William Jackson Harper, Vilhelm Blomgren, Ellora Torchia, Archie Madekwe ja Will Poulter. Elokuva seuraa yhdysvaltalaista kaveriporukkaa, joka matkaa Ruotsiin viettämään juhannusta salaperäisen aasainuskoisen kultin luokse.
Midsommar – loputon yö sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 3. heinäkuuta 2019 ja Suomessa ja Ruotsissa 10. heinäkuuta 2019. Elokuva tuotti noin 47 miljoonaa dollaria ja sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta, joista monet ylistivät Asterin ohjausta ja Pugh'n roolisuoritusta.
Vastaanotto

Ilmestyessään Midsommar – loputon yö sai pääosin positiivista kritiikkiä osakseen. Helsingin Sanomien elokuvakriitikko Juho Typpö antoi elokuvalle täydet viisi tähteä kehuen sitä "pyörryttävän hienoksi elämykseksi." Typön mukaan folk-kauhuksi luokiteltava Midsommar – loputon yö kumartaa genrensä tunnetuimman edustajan, Robin Hardyn Uhrijuhlan, suuntaan olematta silti kopio, "vaan aivan oma taideteoksensa". Typpö kehuu elokuvan olevan "ohjaukseltaan, kuvaukseltaan, lavastukseltaan, ääniltään (...) äärettömän vaikuttava, suorastaan yltäkylläinen".
Aiheesta muualla

Midsommar – loputon yö Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Bradshaw, Peter: Midsommar review – outrageous black-comic carnival of agony The Guardian.  3.7.2019. Viitattu 24.7.2021. (englanniksi)
Barker, Andrew: Film Review: ‘Midsommar’ Variety.  19.6.2019. Viitattu 24.7.2021. (englanniksi)
Semlyen, Nick De: Midsommar Review Empire.  28.6.2019. Viitattu 24.7.2021. (englanniksi)
Kiinan jalkapallomaajoukkue

| Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten jalkapallo.Aasian-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten jalkapallo.Aasian-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten jalkapallo.Aasian-mestaruuskilpailut  | Maa:   Kiina> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Singapore 1984 |  |  |
|  Hopeaa | Kiina 2004 |  |  |
|  Pronssia | Iran 1976 |  |  |
|  Pronssia | Japani 1992 |  |  |
Kiinan jalkapallomaajoukkue edustaa Kiinan kansantasavaltaa jalkapallon maajoukkuekilpailuissa.
Historia

Kiinan jalkapalloliitto perustettiin ensimmäisen kerran vuonna 1924 ja se liittyi FIFA:n jäseneksi vuonna 1931. Kiinan sisällissodan jälkeen vuonna 1949 se siirtyi Taiwanin saarelle ja jatkoi toimintaa vaihtelevasti Kiinan tasavallan, Formosan, ja Taiwanin nimillä.
Kiinan kansantasavallan vuonna 1955 perustettu oma jalkapalloliitto toimii manner-Kiinassa, ensimmäisen virallisen maaottelunsa miesten maajoukkue pelasi jo vuonna 1952 Suomea, joka oli eräs ensimmäisistä diplomaattisuhteet kansantasavallan kanssa solmineista maista, vastaan. Lähes 30 vuoden ajan Kiinan kansantasavallan joukkue pelasi lähinnä vain ystävyysotteluita muita kommunistisia maita vastaan.
Vuonna 1979 Kiinan kansantasavalta liittyi Kiinan edustajana FIFA:n jäseneksi, maata aiemmin edustanut Kiinan tasavalta eli Taiwan puolestaan joutui hyväksymään Kiinalaisen Taipein nimen kansainvälisissä kilpaiiluissa. Päästyään osallistumaan MM-kisojen karsintoihin 1982 Espanjan kisoista lähtien, jäi Kiina toistuvasti rannalle, päästyään monesti kyllä hyvin lähelle, lopputurnauspaikasta. Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan kerran Kiina pelasi MM-lopputurnauksessa vasta 2002 Japanin ja Etelä-Korean kisoissa Bora Milutinovićin valmentamana, mutta hävisi kaikki alkulohkonsa ottelut eikä kyennyt tekemään yhtään maalia.
Aasian-mestaruusturnauksessa Kiina on sijoittunut kahdesti hopealle ja kahdesti pronssille.
Menestys arvokilpailuissa > Maailmanmestaruuskilpailut

1930-1954 – Ei osallistunut
1958 – Ei selviytynyt karsinnoista
1962-1978 – Ei osallistunut
1982-1998 – Ei selviytynyt karsinnoista
2002 – 1. kierros
2006–2018 – Ei selviytynyt karsinnoista
Menestys arvokilpailuissa > Aasian-mestaruuskilpailut

1976 - pronssia
1980 - alkulohkossa
1984 - hopeaa
1988 - 4. sija
1992 - pronssia
1996 - puolivälierissä
2000 - 4. sija
2004 - hopeaa
2007 - alkulohkossa
2011 - alkulohkossa
2015 – puolivälierissä
2019 – puolivälierissä
Menestys arvokilpailuissa > Itä-Aasian-mestaruuskilpailut

2003 - pronssia
2005 - mestaruus
2008 - pronssia
2010 - mestaruus
2013 - hopeaa
2015 - hopeaa
2017 - pronssia
Tunnettuja pelaajia

| --- | --- |
 Dong Fangzhuo  Du Wei  Hao Haidong  Fan Zhiyi  Li Jinyu  Li Tie  Li Weifeng  Li Xiaopeng  Qu Bo :  Qu Shengqing  Shao Jiayi  Su Maozhen  Sun Jihai  Sun Xiang  Yang Chen  Wu Qunli  Zheng Zhi
Entisiä valmentajia

Bora Milutinović (2000–2002)
Arie Haan (2002–2004)
Vladimir Petrović (2007–2008)
José Antonio Camacho (2011–2013)
Alain Perrin (2014–2015)
Gao Hongbo (2016)
Marcello Lippi (2016–2019)
Nykyinen joukkue

22. maaliskuuta 2013 pelattuun otteluun Irakia vastaan nimetyt pelaajat.
| # | Pelaaja | Paikka | Syntymäaika | Maaottelut | Maalit | Seura |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Zeng Cheng | M | 8. tammikuuta 1987 (ikä 37) | 19 | 0 |  Guangzhou Evergrande |
| 12 | Geng Xiaofeng | M | 15. lokakuuta 1987 (ikä 37) | 2 | 0 |  Shandong Luneng |
| 22 | Wang Dalei | M | 10. tammikuuta 1989 (ikä 35) | 2 | 0 |  Shanghai Shenhua |
| 3 | Sun Xiang | P | 10. tammikuuta 1982 (ikä 42) | 65 | 5 |  Guangzhou Evergrande |
| 16 | Rong Hao | P | 7. huhtikuuta 1987 (ikä 37) | 35 | 0 |  Guangzhou Evergrande |
| 4 | Zhao Peng | P | 20. kesäkuuta 1983 (ikä 41) | 35 | 4 |  Guangzhou Evergrande |
| 13 | Liu Jianye | P | 17. kesäkuuta 1987 (ikä 37) | 31 | 0 |  Jiangsu Sainty |
| 6 | Feng Xiaoting | P | 22. lokakuuta 1985 (ikä 39) | 30 | 0 |  Guangzhou Evergrande |
| 5 | Zhang Linpeng | P | 9. toukokuuta 1989 (ikä 35) | 25 | 4 |  Guangzhou Evergrande |
| 23 | Li Xuepeng | P | 18. syyskuuta 1988 (ikä 36) | 10 | 0 |  Dalian Aerbin |
| 2 | Zheng Zheng | P | 7. marraskuuta 1989 (ikä 34) | 5 | 2 |  Shandong Luneng |
| 14 | Zhou Yun | P | 31. joulukuuta 1990 (ikä 33) | 0 | 0 |  Jiangsu Sainty |
| 10 | Zheng Zhi (C) | KK | 20. elokuuta 1980 (ikä 44) | 67 | 13 |  Guangzhou Evergrande |
| 7 | Zhao Xuri | KK | 3. joulukuuta 1985 (ikä 38) | 57 | 2 |  Guangzhou Evergrande |
| 21 | Yu Hai | KK | 10. kesäkuuta 1986 (ikä 38) | 39 | 9 |  Guizhou Renhe |
| 17 | Liu Jian | KK | 20. elokuuta 1984 (ikä 40) | 31 | 4 |  Quingdao Jonoon |
| 20 | Yu Hanchao | KK | 25. helmikuuta 1987 (ikä 37) | 24 | 4 |  Dalian Aerbin |
| 19 | Chen Tao | KK | 11. maaliskuuta 1985 (ikä 39) | 21 | 2 |  Dalian Aerbin |
| 24 | Lü Peng | KK | 28. lokakuuta 1989 (ikä 35) | 9 | 0 | Dalian Aerbin |
| 8 | Chen Zhizhao | KK | 14. maaliskuuta 1988 (ikä 36) | 0 | 0 |  Corinthians |
| 18 | Gao Lin | H | 14. helmikuuta 1986 (ikä 38) | 61 | 16 |  Guangzhou Evergrande |
| 9 | Yang Xu | H | 12. helmikuuta 1988 (ikä 36) | 23 | 9 |  Liaoning Whowin |
| 11 | Yu Dabao | H | 18. huhtikuuta 1988 (ikä 36) | 13 | 2 |  Dalian Aerbin |
| 15 | Sun Ke | H | 26. elokuuta 1989 (ikä 35) | 1 | 0 |  Jiangsu Sainty |
Nykyinen joukkue > Valmentajat

| Nimi | Tehtävä |
| --- | --- |
Päävalmentaja: Li Tie
Aiheesta muualla

Kiinan jalkapalloliitto
Kaikki maaottelut
Zimbabwen vallankaappaus 2017

Zimbabwen vuoden 2017 vallankaappaus tapahtui illalla 14. marraskuuta, jolloin Zimbabwen kansallisen armeijan osastot kerääntyivät maan pääkaupunkiin Harareen ja valtasivat televisioaseman sekä joitakin muita alueita kaupungista. Seuraavana päivänä armeija antoi julkilausuman, jonka mukaan kyseessä ei ole vallankaappaus ja presidentti Robert Mugabe on turvassa. He kertoivat tilanteen palautuvan normaaliksi, kun ”rikolliset” Mugaben ympärillä olisi saatettu vastuuseen Zimbabwen sosiaalis-taloudellisista ongelmista.
Mugabe oli hallinnut maata 37 vuotta.
On väitetty, että vallankaappauksessa oli todellisuudessa kyse ZANU-PF:n sisäisestä valtakamppailusta, joka oli naamioitu kansan vallankumoukseksi.
Vallankaappauksen jälkeen uusi presidentti Emmerson Mnangagwa astui valtaan 24. marraskuuta 2017.
Presidentti Robert Mugabe ja hänen johtama Zimbabwe African National Union – Patriotic Front (ZANU-PF) olivat hallinneet Zimbabwen politiikkaa itsenäistymisestä lähtien vuonna 1980, osittain toteuttamalla ankaria ja usein väkivaltaisia tukahduttamistoimia poliittista oppositiota, kriittisiä tiedotusvälineitä ja muita toisinajattelijoita vastaan.
Aiheesta muualla

Näin viime viikkojen tapahtumat etenivät – armeijan vastustus johti Mugaben eroon (Arkistoitu – Internet Archive), mtv.fi
Yle Zimbabwessa: Nyt ei mietitä ongelmia, vaan juhlitaan
Näin Zimbabwen itsevaltaisen presidentin ero eteni: Krokotiili voitti himoshoppaajan
Viisi faktaa Zimbabwesta: Mugabe hallinnut jo 1980-luvulta
Reuters: Zimbabwen presidentti Mugabe saamassa potkut viikonloppuna – "Paluuta ei ole"
Tämä Zimbabwen kriisistä tiedetään nyt – Asiantuntija: "Mugaben aika on pian ohi, mutta mugabeismi jää"
Esko Suuperko

Esko Suuperko (1987)
Esko Olavi Johannes Suuperko (30. elokuuta 1937 Kiikka – 13. lokakuuta 2024 Espoo) oli suomalainen diplomi-insinööri ja rakennusalan yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Suuperkon vanhemmat olivat maanviljelijä Akseli Suuperko ja Johanna Lappalainen. Hän avioitui 1962 Auli Tuulikki Aallon kanssa. Suuperko tuli ylioppilaaksi Tyrvään yhteislyseosta 1956 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1961. Hän oli Insinööritoimisto J. Packalénin toimistoinsinööri 1961–1963, Oy Rastor Ab:n neuvotteleva tutkija 1963–1965, Rakennus Oy Hartelan teknillinen johtaja 1965–1971 ja Helsingin Asuntokeskuskunta Hakan, vuodesta 1974 Rakennuskunta Haka ja vuodesta 1988 Haka Oy, rakennuspäällikkö 1971–1972, tuotantolinjan johtaja 1972–1974, Etelä-Suomen alueyksikön johtaja 1974–1984, johtaja keskushallinnossa ja johtoryhmän jäsen 1984–1985 sekä varatoimitusjohtaja ja toimitusjohtajan varamies 1985–1992. Suuperkolla oli myös useita oman alansa ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1990.
Olli Sillanpää

| Olli Sillanpää> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1981 (ikä 43) Hämeenlinna, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1999–2004
Seurat:  HPK (SML) Hermes (Mestis) Kiekko-Ahma (II-div.)
Olli-Ilmari Sillanpää (s. 3. maaliskuuta 1981 Hämeenlinna) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan SM-liigaa Hämeenlinnan Pallokerhossa yhteensä 171 runkosarjaottelua tehopistein 15+13=28 ja keräten 38 jäähyminuuttia sekä 27 playoff-ottelua tehopistein 2+1=3 ja keräten kuusi jäähyminuuttia. Sillanpää pelasi SM-liigassa useimmiten rikkovassa roolissa nelosketjussa. Hän laukoi oikealta.