William Penn
Elämä > Pennsylvanian perustaja

Pennin katse kääntyi Englannin Pohjois-Amerikan-siirtokuntiin, sillä hänestä tuli läntisessä New Jerseyssä suuren maa-alueen omistaneen kveekarin Edward Byllyngen luottomies. Vuonna 1681 Penn ja yksitoista muuta kveekaria ostivat itselleen koko itäisen New Jerseyn hallintaoikeuden. Kun samoihin aikoihin Kaarle II alkoi hallita Englannissa ilman parlamenttia ja maan poliittinen kehitys näytti ajavan uskonnolliset vähemmistöt yhä ahtaammalle, Penn päätti perustaa Amerikkaan siirtokunnan, johon kveekarit ja muut vainottujen kristittyjen suuntausten edustajat voisivat muuttaa luodakseen sinne ihanteellisen kristillisen yhteisön. Penn teki Englannin kruunun kanssa sopimuksen, jolla kuitattiin kuningas Kaarle II:n maksamaton 15 000 punnan velka hänen kuolleelle isälleen. Vastineeksi velan mitätöimisestä kruunu myönsi 4. maaliskuuta 1681 Pennille oikeudet laajaan maa-alueeseen Delawarejoen länsirannalla. Kuninkaan aloitteesta alue nimettiin Pennsylvaniaksi Pennin isän mukaan. Pennin ehdottama nimen loppuosa viittasi alueen metsäisyyteen (sylva, lat., ’metsä’). Pennsylvanian omistajana ja kuvernöörinä Pennillä oli nyt täydet valtuudet alueen kehittämiseen. Pennsylvanian lisäksi Yorkin herttua (myöhempi kuningas Jaakko II) myönsi hänelle oikeudet myös kolmeen muuhun kreivikuntaan, jotka muodostivat nykyisen Delawaren alueen.
Penn laati Pennsylvanian siirtokunnalle vuonna 1682 hallitusmuodon (Frame of Government), joka kuvasti hänen uskonnollisia ja poliittisia ihanteitaan. Siihen kuului ehdoton uskonnonvapaus, kansanvaltainen päätöksenteko, Englannin perinteisten kansalaisoikeuksien turvaaminen ja toimeenpanovallan valtuuksien rajoittaminen. Pennin laatiman siirtokunnan hallitusmuodon sanotaan olleen historian ensimmäinen kirjoitettu perustuslaki, jossa erikseen mainittiin, että sen sisältöä voitaisiin myöhemmin tarvittaessa muuttaa. Tämä osoittautuikin tarpeelliseksi, sillä Pennin kaavailema hallintorakenne osoittautui käytännössä tehottomaksi ja monimutkaiseksi. Penn antoi myös ohjeet, joiden pohjalta siirtokunnan uuden pääkaupungin Philadelphian ruutuasemakaava tuli suunnitella. Penn toivoi siirtokuntansa tuottavan hänelle myös hyvät tulot ja hän mainosti sitä laajasti pitkin Eurooppaa. Pennsylvanian uskonnonvapaus houkuttelikin siirtokuntaan kveekareita, hugenotteja, mennoniitteja, amisseja ja luterilaisia useista Manner-Euroopan maista, erityisesti Saksasta ja Hollannista.
Penn saapui itse Amerikkaan Welcome-laivalla vuonna 1682 ja johti Pennsylvanian siirtokunnan ensimmäistä edustajakokousta, jossa hänen laatimansa hallitusmuoto virallisesti hyväksyttiin. Myös Delawaren kreivikuntien hallinto yhdistettiin Pennsylvaniaan. Penn sai neuvoteltua luottamukseen perustuneet suhteet siirtokunnan ja alueen alkuperäisasukkaiden lenni-lenapejen kanssa. Varsinkin Pennin vuonna 1683 lenni-lenape-päällikkö Tamanendin kanssa tekemä sopimus on kuuluisa, joskaan heidän tapaamisensa todenperäisyydestä ei ole varmuutta. Penn maksoi intiaaneille kohtuullisena pidetyn 1 200 punnan korvauksen näiden luovuttamista maista. Pennin vuonna 1683 julkaisema A Letter to the Free Society of Traders sisältää tarkan kuvauksen sekä Pennsylvanian silloisesta tilasta että lenni-lenapeista. Penn ei kuitenkaan onnistunut sopimaan Pennsylvanian ja Marylandin välisen rajan sijainnista Marylandin kuvernöörin lordi Baltimoren kanssa, joten hän joutui jo vuonna 1684 palaamaan Englantiin puolustaakseen siirtokuntansa etuja.