stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mari Ahokoivu
Aiheesta muualla

Mari Ahokoivun verkkosivut
Ahokoivun sarjakuvablogi J'ai le réveil difficile
Kalle Hakkola ja Mari Ahokoivu: Sanni ja Joonas – Kotimaisen lasten sarjakuvan tekeminen Kirjastokaista.fi. 7.10.2021.
Jokinen, Heikki: Tutuksi vieras käy. Helsingin Sanomat 21.9.2009.
Rojola, Johanna: Helppo ja hauska opas sarjakuvantekemisen perusasioihin (Arkistoitu – Internet Archive). Kvaak.fi 19.12.2007.
Hannini, Petri: Sarjakuvantekijän opas. Keskisuomalainen 2.3.2008.
Valta, Reijo: Ensimmäinen osa Talviunta[vanhentunut linkki]. Kvaak.fi 23.3.2013.
Valta, Reijo: Saanko mennä uimaan? Pois työpöydältä 17.10.2013.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Korea 
Muut:  IdRef
Matt Nicholls

| Matt Nicholls |
| --- | --- |
 Nicholls esiintymässä Rock Im Park tapahtumassa vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1986 (ikä 38)  Maltby, Englanti
Kansalaisuus:   Englanti
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä
Muusikko
Aktiivisena:  2004–
Tyylilajit:  alternative rock, alternative metal, rock, pop rock, nu metal
Soittimet:  rummut
Yhtyeet:  Bring Me The Horizon (2004–)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Matt Nicholls (s. 22. maaliskuuta 1986 Maltby, Englanti) on englantilaisen rock-yhtyeen Bring Me the Horizonin rumpali. Hän on myös yksi yhtyeen perustajajäsenistä Lee Malian, Matt Keanin ja Oliver Sykesin lisäksi.
Nichollsin ura rumpalina alkoi 16-vuotiaana kun hän sai isältään vanhempien erottua rumpusetin. Hän innostui rumpujen soitosta ja rupesi harjoittelemaan 18-vuotiaana säännöllisesti samalla kun liittyi Bring Me The Horizoniin. Nykyään Nicholls tunnetaan poikkeuksellisen rauhallisena, mutta erittäin taitavana rumpalina.
Välineet

Tama SLP 14x6.5" Black Brass Snare
Big Fat Snare XL Donut
Zildjian Oriental 9" Trash Splash
Zildjian 21" K Crash Ride Bril.
Zildjian 21" K Custom Special Dry Trash Crash
Zildjian 19" K Dark Thin Crash
Zildjian K Custom 10" Special Dry Splash
Zildjian K 18" Dark Thin Crash
Zildjian K Custom 14" Dark Hi Hats
Zildjian K Custom 14 1/4" Hybrid Hi Hats
Studioalbumit

Count Your Blessings (2006)
Suicide Season (2008)
There Is a Hell, Believe Me, I’ve Seen It. There Is a Heaven, Let’s Keep It a Secret. (2010)
Sempiternal (2013)
That´s The Spirit (2015)
amo (2019)
Music to listen to... (2019)
Post Human: Survival Horror (2020)
Lauri Reuter

Lauri Reuter on suomalainen biotekniikan tohtori ja sijoittaja, joka toimii perustajakumppanina Nordic Foodtech VC:ssä. Reuterin työ keskittyy pohjoismaisiin ruokateknologia-alan yrityksiin ja innovaatioihin, joilla pyritään kehittämään ruoantuotantoa kestävämmäksi.
Reuterilla on laaja tausta tutkimuksessa, ja hän on aiemmin toiminut VTT:llä monenlaisissa ruoantuotantoon ja bioteknologiaan liittyvissä projekteissa. Hän on muun muassa tutkinut kasvisolujen hyödyntämistä ruoan tuotannossa ja esiintynyt asiasta julkisissa puheenvuoroissa. Sijoittajana hän tukee yrityksiä, jotka keskittyvät uusien teknologioiden ja kiertotalouden ratkaisujen kehittämiseen. Reuter osallistuu aktiivisesti keskusteluihin ruoantuotannon tulevaisuudesta ja sen ympäristövaikutuksista.
Reuter voitti Global Impact Challenge Finland 2017 -kilpailun kestävän ruoantuotannon ideallaan, joka mahdollistaa ravinnon tuottamisen myös ulkoavaruudessa. Voitto antoi hänelle mahdollisuuden osallistua Singularity Universityn kesäohjelmaan Piilaaksoon. Tämän jälkeen Reuter siirtyi VTT:llä strategian pariin, jossa hän uudisti tutkimusprosesseja ja johti iBEX-ohjelman kehittämistä.
Reuter on korostanut tiedostamisen merkitystä ruoantuotannon ja kulutuksen osalta, erityisesti ilmastonmuutoksen aiheuttamien haasteiden valossa. Reuterin mukaan  kestävät tuotantotavat ja ympäristövaikutusten mittaaminen ovat keskeisessä roolissa tulevaisuuden ruokajärjestelmien kehittämisessä.
Artúr Görgey

| Artúr Görgey |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. tammikuuta 1818 Toporc, Unkari, Itävallan keisarikunta (nykyään Toporec, Slovakia
Kuollut: 20. toukokuuta 1916 (98 vuotta) Budapest
Koulutus ja ura
   
 Nimikirjoitus
Artúr Görgey (tai Görgei) (30. tammikuuta 1818 Toporc, Unkari, Itävallan keisarikunta – 20. toukokuuta 1916 Budapest) oli unkarilainen upseeri ja Unkarin vuosien 1848–1849 vallankumouksen kuuluisa sotapäällikkö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Artúr Görgey Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Jean-Jacques Dessalines

| Jean-Jacques Dessalines |
| --- | --- |
 Dessalinesta kuoleman jälkeen tehty muotokuva.
Haitin keisari
Valtakausi:  2. syyskuuta 1804 – 17. lokakuuta 1806
Edeltäjä:  Toussaint Louverture (Saint-Dominguen kenraalikuvernöörinä)
Seuraaja:  Henri Christophe (Pohjois-Haiti) Alexandre Pétion (Etelä-Haiti)
Haitin kenraalikuvernööri
Valtakausi:  1. tammikuuta – 1. syyskuuta 1804

Syntynyt:  20. syyskuuta 1758 Cormier, Grande-Rivière-du-Nord, Saint-Domingue
Kuollut:  17. lokakuuta 1806 (48 vuotta) Pont Rouge, Haiti
Puoliso:  Marie-Claire Heureuse Félicité
Nimikirjoitus:  
Jean-Jacques Dessalines (Haitin kreoliksi Janjak Desalin) (noin 1760 – 17. lokakuuta 1806 Port-au-Prince) oli Haitin ensimmäinen valtionpäämies ja vuodesta 1804 vuoteen 1806 maan keisari.
Tausta

Jean-Jacques Dessalines'n syntymäaika ja -paikka eivät ole varmuudella selvillä. Haitilaisen perimätiedon mukaan hän olisi syntynyt 20. syyskuuta 1758 Afrikassa, joko nykyisen Ghanan tai Guinean alueella. Suurin osa nykyisistä tutkijoista katsoo, että hän on syntynyt vuoden 1760 tienoilla Saint-Dominguen siirtokunnassa orjaperheeseen. Joka tapauksessa Dessalines työskenteli aikuisiässä orjana tuolloin Ranskaan kuuluneessa Haitissa.
Haitin vallankumous ja nousu valtaan

Ranskan vallankumouksen myötä Haitin saaren mustaihoinen orjaväestö nousi Toussaint L'Ouverturen johdolla kapinaan maata hallitsevia vähälukuisia siirtomaaisäntiä vastaan. Dessalines'sta tuli eräs kapinan johtajista, ja hänen onnistui viimein lyödä Napoleonin maahan lähettämä sotilasretkikunta, jonka oli tarkoitus lyödä kapinalliset ja alistaa maa uudelleen ranskalaisten valtaan. Vuonna 1801 Dessalines julisti Haitin itsenäiseksi tasavallaksi ja asettui itse sen johtajaksi. Kyseessä oli ensimmäinen mustaihoisten hallitsema tasavalta.
Vuonna 1804 Dessalines julisti Haitin keisarikunnaksi ja kruunautti itsensä uuden keisarikunnan keisariksi Champ de-Marsin kirkossa Cap-Haïtienissa 8. lokakuuta 1804 nimellä Jacques I. Uuden perustuslain mukaan maan keisari oli yksinvaltias, joka sai itse määrätä myös vallanperimyksestä. Säilyttääkseen maassa sisäisen järjestyksen Dessalines alisti väestön kovaan kuriin. Maan kansalaiset velvoitettiin työskentelemään joko plantaaseilla tai käsityöteollisuudessa, ja määräys pantiin toimeen niin johdonmukaisesti, että osa maan väestöstä koki tulleensa uudelleen orjuutetuiksi. Virallisesti orjuus oli lakkautettu maassa vuoden 1801 perustuslaissa. Tämä yhdessä keisarin itsevaltaisen hallintotyylin kanssa loi tyytymättömyyttä maan poliittisia oloja kohtaan.
Toisaalta Dessalines pyrki myös uudistamaan Haitia. Vuoden 1804 perustuslaki määräsi maahan uskonnonvapauden valistuksen ihanteiden mukaisesti – vuoden 1801 perustuslaki oli määrännyt roomalais-katolilaisuuden maan viralliseksi uskonnoksi. Lisäksi vuoden 1804 perustuslaki pyrki vähentämään maan etnisten ryhmien välisiä jännitteitä omalaatuisella ratkaisulla. Perustuslain mukaan Haitin kaikki asukkaat olivat ihonväriltään "mustia", ranskalaisia, saksalaisia ja puolalaisia myöten.
Kuolema ja keisarikunnan kaatuminen

Vuonna 1806 maassa syntyi keisarin kovaotteista hallintoa vastustava kapina, jonka johtaja Henri Christophe murhautti Dessalines'n maan pääkaupungissa Port-au-Princessa 17. lokakuuta 1806. Surman jälkeen Christophe julisti itsensä presidentiksi ja vuonna 1811 Haitin kuninkaaksi. Tämä johti maan hajoamiseen mustaihoisen Christophen johtamaan Pohjois-Haitiin ja mulatti Alexandre Sabès Pétionin johtamaan Etelä-Haitiin sekä näiden väliseen sisällissotaan.
Défilée-nimisen naisen kerrotaan haudanneen Dessalines'n pahoin kärsineen ruumiin tämän murhan jälkeen.
Kunnianosoituksia

Haitin kansallislaulu La Dessalinienne on nimetty Dessalines'n mukaan, samoin Dessalines'n kaupunki ja arrondissementti.
Dessalines'n kuolinpäivä (ransk. Anniversaire de la mort de Dessalines), 17. lokakuuta, on yleinen vapaapäivä Haitilla.
Aiheesta muualla

The Louverture Project (Arkistoitu – Internet Archive): Jean-Jacques Dessalines (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Funktionalismi

Toivo Jäntin ja Yrjö Lindegrenin suunnitteleman Helsingin olympiastadionin torni. Funktionalismia edustava olympiastadion rakennettiin vuosina 1934–1938.
Funktionalismi (latinan sanasta functio ’toiminto, tehtävä’) eli funkis (tai funkkis) on arkkitehtuurin ja muotoilun tyylisuuntaus, sekä modernin arkkitehtuurin ja muotoilun menetelmä, jonka mukaan rakennus tai esine tulee suunnitella niin, että sen osat palvelevat kukin mahdollisimman hyvin tiettyä tarkoitusta. Siten esimerkiksi sellainen koristelu, jolla ei ole käytännön funktiota, tulee karsia suunnittelusta kokonaan pois.
Funktionalismin idean kiteytti yhdysvaltalainen arkkitehti Louis Sullivan jo vuonna 1896 toteamalla, että ”tarkoitus sanelee muodon”. Myöhemmin Le Corbusier kutsui asuintaloa ”koneeksi, jossa eletään”.lähde?
Funktionalismi kehittyi reaktioksi 1800-luvun lopun kertaustyyleille, jotka matkivat ja yhdistivät aiempien aikakausien tyylejä. Funktionalismin kukoistus ajoittui 1920- ja 1930-luvulle, jolloin sen merkittävimpiä edustajia olivat Bauhausin taide-, taideteollisuus- ja arkkitehtuurikoulun johtajat Walter Gropius ja Ludwig Mies van der Rohe, hollantilainen De stijl -ryhmä sekä arkkitehdit Le Corbusier ja Alvar Aalto. Funktionalismi jätti pysyvän jäljen myöhemmän 1900-luvun ja nykyajan moderniin rakennustaiteeseen.lähde?
Tyyli

Funktionalismi johti muotojen yksinkertaistumiseen ja huonekalujen sekä rakennusten osien sovittamiseen paremmin massatuotantoon. Se tarjosi vastauksen ensimmäisen maailmansodan jälkeiseen asuntopulaan ja slummiutuneille umpikortteleille, jotka vaihtuivat valoisiin, samansuuntaisesti sijoitettuihin lamellikerrostaloihin.lähde?
Teräsbetonista tuli suosittu materiaali, josta valmistettiin muun muassa eurooppalaiselle funktionalismille tyypillisiä pilarirunkoja ja tasakattoja. Kun kantavat pilarit sijoitettiin rakennuksen sisäosiin, voitiin rakennuksen julkisivu esimerkiksi vuorata koko pituudelta nauhaikkunoilla. Muita funktionalismin tunnusmerkkejä ovat suuret ja tasaiset, aineettomilta vaikuttavat lasi- ja rappauspinnat sekä kulmikkaat, laatikkomaiset ja vaakasuuntaan painottuneet muodot.lähde?
Funktionalismi Pohjoismaissa

Pohjoismaissa funktionalismi kehittyi kansainvälisen funktionalistisen tyylin ja klassisten koristeaiheiden sekoituksen, 1920-luvun klassismin, pohjalta. Siirtyminen 1920-luvun klassismista funktionalismiin ei ollut yhtäkkistä eikä täydellistä, vaan tyyli pelkistyi vähitellen 1930-lukua lähestyttäessä.lähde?
Etenkin Suomessa ja Tanskassa oli useita kansainvälisesti merkittäviä arkkitehteja ja muotoilijoita. Kun muualla Euroopassa tyylisuuntausta kutsuttiin uusasialliseksi, rationaaliseksi, kansainväliseksi tai funktionaaliseksi, sai se Pohjoismaissa yleisnimityksen funktionalismi tai funkis (ruotsista lähtöisin oleva nimitys).lähde?
Funktionalismi Pohjoismaissa > Suomi

Suomessa funktionalismin edelläkävijöitä olivat 1920-luvun nuoren polven arkkitehdit Alvar Aalto, Erik Bryggman, P. E. Blomstedt sekä Hilding Ekelund. Turusta tuli uuden suuntauksen tukikohta, jonka 700-vuotisnäyttelystä Alvar ja Aino Aalto sekä Bryggman tekivät modernismin manifestaation. Aallon suunnittelemat ensimmäiset toteutuneet funktionalistiset rakennukset olivat Turun Sanomien toimitalo (1928–1930) ja niin sanottu Standardivuokratalo Turun Läntisellä Pitkäkadulla (1927–1929) Aallon myöhemmät rakennukset, kuten Paimion parantola (1929–1933), Viipurin kirjasto (1935) ja Villa Mairea (1938–1939), olivat suomalaisen arkkitehtuurin kansainvälisen menestyksen kulmakivinä.lähde?
Suomessa, kuten muuallakin Euroopassa, funktionalismi tarkoitti myös kaavoitustapaa, jossa kaupunki jaetaan toiminnallisiin eli funktionalistisiin vyöhykkeisiin. Esimerkiksi työ, asuminen, virkistys ja liikenne pyrittiin sijoittamaan kaikki omille alueilleen. Tampereen Kaleva on yksi yhtenäisimmistä ja laajimmista funktionalismin kaavoitusperiaatteiden mukaisesti suunnitelluista kaupunginosista Suomessa.  
Muita funktionaalistyylisiä lähiöitä on Suomessa vain vähän, toisin kuin Ruotsissa ja Tanskassa. Erkki Huttusen piirtämä Nakkilan kirkko on Suomen ensimmäinen funktionalistinen kirkko. Myös Kannonkosken kirkko on tyylisuunnan puhtaita edustajia.
Keskusosuusliike SOK levitti 1930-luvulla funktionalistista tyyliä monien kaupunkien ja kirkonkylien keskustoihin uusien osuuskaupparakennusten myötä, joista monien suunnittelija oli arkkitehti Erkki Huttunen.
Funktionalismi Pohjoismaissa > Tanska

Funktionalismin voidaan katsoa saapuneen Tanskaan vuonna 1930 silloisen Tukholman näyttelyn siivittämänä. Le Corbusier’n innoittamana Mogens Lassen rakennutti useita funktionalistisia pientaloja Klampenborgiin 1930-luvulla. Tanskan arkkitehtuurin tärkein nimi oli kuitenkin Arne Jacobsen, joka useiden asuntokortteleiden ohella suunnitteli kuuluisuuteen nousseita huonekaluja. 1960-luvulla maahan rakennettiin useita valtavia asuinrakennuskomplekseja funktionalismin hengessä.lähde?
Funktionalistisia rakennuksia

Georg Fasting, Puhelinkoppi 1932, Oslo.
Arne Jacobsen, Bellavista, 1934, Kööpenhamina, Tanska.
Paavo Riihimäki, SOK:n rakennuttama huvila, 1934 Vaajakoski.
Kalle Lehtovuori, Kasarmirakennus (Lamellikasarmi), 1935 Niinisalon varuskunta, Kankaanpää.
Walter Gropius, Hansaviertel, 1952, Berliini.
Arne Jacobsen, Royal hotelli, 1960, Kööpenhamina, Tanska.
Alvar Aalto, Teknillisen korkeakoulun auditorio, 1965, Espoo, Suomi.
Minoru Yamasaki, World Trade Center (Maailmankaupan keskus), 1966-1977, New York, USA.
Bellavista  Klampenborg Denmark. Arne Jacobsen 1934.
Bellavista  Klampenborg Denmark. Arne Jacobsen 1934.
Varkauden pääkirkko on funktionalismia edustava evankelis-luterilainen kirkko. Martti Paalanen 1939.
Ortodoksisen Jyväskylän Kristuksen ylösnousemisen kirkon voidaan sanoa edustavan funktionalistista tyyliä. Toivo Paatela 1954.
Funktionalismia edustava puinen huvilarakennus.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mikko Härö: Asuinrakentaminen Suomessa 1900-luvulla Rakennusperinto.fi. Ympäristöministeriö ja Museovirasto. Arkistoitu 8.11.2010. Viitattu 3.5.2011.
Jan Michl: Form Follows What? (kirjoittajan verkkosivu) janmichl.com. 1995. Viitattu 3.5.2011. (englanniksi)
| n k Taidesuuntauksia |
| --- | --- |
Esihistoriallinen taide:  Kalliopiirros  Kalliomaalaus 
Klassinen aika:  Mesopotamian taide  Muinaisen Egyptin taide  Antiikin Kreikan taide  Hellenistinen taide  Rooman valtakunnan taide 
Bysantti:  Varhaiskristillinen taide  Karolinginen renessanssi  Bysantin taide 
1000–1300-luvut:  Ottolainen taide  Romaaninen tyyli  Gotiikan taide 
Renessanssi 1400-luku:  Renessanssin taide 
1500-luku:  Manierismi 
1600-luku:  Barokki 
1700-luku:  Rokokoo  Klassismi  Romantiikka 
1800-luku:  Kansallisromantiikka  Düsseldorfin koulukunta  Hudson River -koulukunta  Prerafaeliitit  Estetismi  Arts and crafts  Naturalismi  Realismi  Impressionismi  Postimpressionismi  Akateeminen taide  Piktorialismi  Primitivismi  Symbolismi  Uusbarokki  Uusgotiikka  Uusklassismi  Uusrenessanssi  Jugend 
Modernismi 1900 alkaen:  Jugend  Naivismi  Fauvismi  Ekspressionismi  Kubismi  Dada  Abstrakti taide  Futurismi  Suprematismi  Konstruktivismi  De Stijl 
1920 alkaen:  Uusasiallisuus  Art deco  Surrealismi  Bauhaus  Funktionalismi  Yhteiskunnallinen realismi  Regionalismi  Sosialistinen realismi  Totalitaristinen taide 
1945 alkaen:  Abstrakti ekspressionismi  Cobra  Informalismi  Art brut  Tasismi  Konkretismi 
Nykytaide 1960 alkaen:  Pop-taide  Uusi realismi  Fluxus  Minimalismi  Fotorealismi  Op-taide  Kineettinen taide  Valotaide  Prosessitaide  Käsitetaide  Arte povera  Feministinen taide  Postmodernismi 
1980 alkaen:  Uusekspressionismi  Transavantgarde  Uusminimalismi  Neo-Geo  Tila- ja ympäristötaide  Mediataide  Young British Artists  Outsider-taide  Performanssi  Videotaide  Yhteisötaide  ITE-taide  Graffiti 
2000 alkaen:  Abjektitaide  Appropriaatio  Artivismi  Biotaide  Katoava taide  Paikkasidonnainen taide  Relaatiotaide  Äänitaide 
Vuodesta 1000 alkaen kyseessä ovat länsimaiset taidesuuntaukset
Oulun keskuskansakoulu

| entinen Oulun keskuskansakoulu, entinen Keskustan terveysasema> Oulun keskuskansakoulu |
| --- | --- |

Osoite:  Saaristonkatu 22
Sijainti:  Oulu, Vanhatulli
Koordinaatit:  65°00′40″N, 25°28′37″E
Rakennustyyppi:  koulurakennus
Valmistumisvuosi:  1934
Suunnittelija:  Kaarlo Borg
Omistaja:  Oulun kaupunki
 Oulun kaupunki on myymässä rakennusta 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Entinen Oulun keskuskansakoulu on Oulun Vanhatullin kaupunginosassa toiminut kansakoulu ja loppuvaiheessa peruskoulun ala-aste sekä myöhemmin terveysasemana toiminut rakennus. Rakennus on arkkitehti Kaarlo Borgin suunnittelema funktionalistinen koulurakennus vuodelta 1933, joka valmistui vuonna 1934. Uuteen koulurakennukseen Oulun kaupunki tilasi vuonna 1936 seinämaalauksen Koivu ja tähti oululaiselta taiteilijalta Juho Mäkelältä. Rakennus tunnetaan nykyään parhaiten puhekielessä sammakkotalona, sillä talon edustalla suihkualtaassa pitää vahtia kuvanveistäjä, professori Raimo Metsänheimon vuonna 1993 paljastettu sammakko, Rupikonna.
Oulun keskuskansakoulu

Suunnitelma uuden koulutalon rakentamiseksi Ouluun käynnistyi jo 1920-luvun alkupuoliskolla. Taloudellisesti vaikeat vuodet Oulun kaupungin taloudessa lykkäsivät asian ratkaisua aina 1930-luvulle. Rakentamisesta päätettiin lokakuussa 1933 arkkitehti Borgin piirustusten pohjalta Vanhatullin kaupunginosaan keskusta-alueelle Saaristonkadun ja Uusikadun kulmaan. Uusi koulu otettiin käyttöön vuonna 1935.
Sotavuodet 1939–1944 muuttivat rakennuksen käyttötarkoitusta, sillä sotien aikaan siitä tuli Sotasairaala 32 (SotaS 32):n sivupiste pääpaikan sijaitessa silloin uudessa Kontinkankaan sairaalassa. Talvisodan alettua haavoittuneita tuli niin paljon, että Kontinkankaan sairaalan lisäksi oli otettava käyttöön myös uusia sijoituskohteita sotilassairaalalle. Näin Keskuskansakoulustakin tuli sotilassairaala yli 300:lle haavoittuneelle.
Jatkosodan aikaan Keskuskansakoulu kuten naapurirakennus Teknillinen oppilaitos toimivat sotilassairaalan sivupisteinä pääpaikan sijaitessa Kontinkankaalla.
Koulutyö Keskuskansakoulun rakennuksessa jatkui sotien jälkeen vuonna 1945.
Peruskoulun korvatessa kansakoulun Keskuskansakoulukin muuttui Keskustan peruskouluksi. Samanaikaisesti kasvavassa Oulussa lapsiperheet muuttivat uusiin asumalähiöihin, mikä vähensi keskusta-alueen oppilasmääriä. Tämän vuoksi entiselle Keskuskansakoululle etsittiin uutta käyttötarkoitusta. 1970-luvun lopulla koulutyö rakennuksessa päättyikin.
Keskustan terveysasema

Talo peruskorjattiin keskustan terveysasemaksi vuosina 1981–1982.
Jatkokäyttö

Oulun kaupunki myi talon vuonna 2016 Cor Group Oy:lle.
Rakennus on korjaus- ja muutostöiden yhteydessä korjattava sen kulttuurihistorialliset ja rakennustaiteelliset arvot säilyttäen. Julkisivukorjauksissa on käytettävä alkuperäisiä tai niitä vastaavia materiaaleja. Sisätiloissa voi tehdä toiminnan vaatimia muutoksia. Korjaus- ja muutostoimista pitää pyytää museoviraston lausunto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oulun keskuskansakoulu Wikimedia Commonsissa
Zuleikha Robinson

| Zuleikha Robinson |
| --- | --- |
 Robinson vuonna 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. kesäkuuta 1977 (ikä 47) Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  näyttelijä, laulaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  2000–
Merkittävät roolit:  Hidalgo Venetsian kauppias The Namesake – kaima Lost
Aiheesta muualla
www.zuleikharobinsononline.com
IMDb 
Elonet
Zuleikha Robinson (s. 29. kesäkuuta 1977) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Ilana Verdanskyn roolista televisiosarjassa Lost, Gaian roolista televisiosarjassa Rooma ja Amaran roolista televisiosarjassa Once Upon a Time in Wonderland. Hän on myös esiintynyt elokuvissa Timecode ja Hidalgo.
Zuleikhan isä on englantilainen ja äiti burmalais-intialainen. Hänen nimensä tulee patriarkka Josephin vaimon nimen mukaan islamilaisessa kulttuurissa. Hänen sisarensa on Dr. Alastair Robinson, joka työskentelee kasvitieteen alalla.
Aiheesta muualla

Zuleikha Robinson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Zuleikha Robinson Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Israel  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Elonet
Mediuutiset

| Mediuutiset |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  ammattilehti
Aihealue:  lääketiede, terveydenhoito
Julkaisija:  Alma Talent
ISSN:  ISSN 1456-1484
Kokonaislevikki:  23 000 (jakelu)
Perustettu:  1998
Päätoimittaja:  Anne Lahnajärvi
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  35 numeroa vuodessa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
OCLC
Mediuutiset oli vuonna 1998 perustettu terveydenhuollon sitoutumaton uutislehti. Se oli suunnattu erityisesti lääkäreille, apteekkialan ammattilaisille ja terveydenhuollon päättäjille.
Mediuutiset julkaisi 35 numeroa vuodessa, ja sen osoitteellinen jakelulevikki oli noin 23 000 kappaletta.
Lehtikonsepti syntyi 1994, jolloin perustettiin Dagens Medicin Ruotsiin. Nykyisinmilloin? Medicine Today Internationaliin kuuluvat myös sisarlehdet Tanskassa, Norjassa ja Puolassa.
Mediuutiset-lehden omisti puoliksi Medicin Today International (Bonnier) ja suomalaisia ammattilehtiä kustantava Talentum, kunnes se myytiin kokonaan Alma Medialle kesäkuussa 2017lähde?.
Alma lopetti lehden marraskuussa 2024 käytyjen muutosneuvottelujen tuloksena. Mediuutisten viimeinen printtinumero ilmestyi 13. joulukuuta 2024 ja verkkouutisten päivittäminen lakkasi 31. joulukuuta 2024. Mediuutisten verkkosivut ja sovellus sulkeutuivat vuoden 2025 helmikuussa. Vanhat Mediuutisten sisällöt siirtyivät Kauppalehden arkistoon ja näköislehdet Kauppalehden Lehdet-osioon.
Päätoimittajia

Pentti Kiiski 1998–2003
Olli-Pekka Tiainen 2003–2005
Elina Yrjölä 2006–2009
Kimmo Seppälä 2009–2011
Kati Haapakoski 2011–2015
Anna Niemelä 2015–2019
Anne Lahnajärvi 2019–
Aiheesta muualla

Mediuutisten verkkosivut
| n k Alma Media Oyj |
| --- | --- |
Alma Career:  Jobs.cz  Prace.cz  CVOnline  Profesia.sk  MojPosao.net  MojPosao.ba  Jobly 
Alma Consumer:  Iltalehti  Ampparit.com  Autojerry.fi  Autotalli.com  Gofinland  Etua.fi  Etuovi.com  Katsastushinnat.fi  Konepörssi  Kotikokki.net  NettiX  OviPro  Rantapallo.fi  Telkku.com  Urakkamaailma.fi  Vuokraovi.com 
Alma Talent:  Arvopaperi  Kauppalehti  Mediuutiset  Mikrobitti  SM Mega  Talouselämä  Tekniikka&Talous  Tivi  Uusi Suomi