stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liberaaliteologia
Liberaaliteologian periaatteita

Liberaaliteologian piirissä on esitetty muun muassa seuraavia keskeisiä ajatuksia:
Liberaaliteologia on individualistista, ja siten arvostaa henkilökohtaista uskonnollista kokemusta enemmän kuin oppeja, kirkon arvovaltaa tai kirjoitusten kirjaimellista tulkintaa.
Liberaaliteologia esittää, että uskonto on yksilöistä kuuluva yhteisö, jota yhdistävät yhteiset instituutiot ja kokemukset, ja siksi kirkon roolina on muodostaa tukeva kehys, jonka sisällä Jumalan ajatusta voidaan lähestyä. Kirkon tehtäviin eivät kuulu määräykset, dogmit tai vallankäyttö uskonnollisten asioiden ulkopuolella. Jumalasuhteet ja ymmärrys Jumalasta muuttuvat historian saatossa, ja siksi mitkään uskonnolliset totuudet eivät ole kiveen hakattuja, sillä kunkin ihmisen henkilökohtainen kokemus voi paljastaa jonkun uuden näkökannan Jumalasta.
Raamattukritiikki, jossa Raamattu laitetaan tiukan historiallisen tarkastelun kohteeksi.
Kirjallisuutta

Langford, Michael J.: The Tradition of Liberal Theology.  Grand Rapids:  William B. Eerdmans Publishing Co., 2014.  ISBN 978-0-8028-6981-4  (englanniksi)
Robinson, John A. T.: Rehellinen Jumalan edessä.  ((Honest to God, 1963.) Suomentanut Helinä Kuusiola)  Hämeenlinna:  Karisto, 1965.
Robinson, John A. T.: Uusi uskonpuhdistus.  ((The New Reformation, 1965.) Suomentanut Aaro Hurskainen)  Hämeenlinna:  Karisto, 1965.
Spong, John Shelby: Miksi kristinuskon tulee muuttua tai kuolla.  ((Why Christianity Must Change or Die: A Bishop Speaks to Believers In Exile, 1998.) Suomentanut Taneli Junttila)  Helsinki:  Kirjapaja, 2005.  ISBN 951-607-190-2
Jerevanin kaanikunta

| Jerevanin kaanikunta > 1747–1828 |
| --- | --- |
   Jerevanin kaanikunnan alueet 1800-luvun alussa. 
Pääkaupunki:  Jerevan
Edeltäjä:  Afšaridien Persia
Seuraaja:  Venäjä
Jerevanin kaanikunta oli nykyisen Armenian alueella sijainnut autonominen kaanikunta 1700-luvun puoliväliltä vuoteen 1828. Sen pääkaupunki oli Jerevan. Alueen kaanit olivat alisteisia milloin muille kaaneille ja Persian qajareille. Persia luovutti alueen Venäjälle vuoden 1828 Turkmantšain rauhassa, mikä merkitsi kaanikunnan loppua.
Kaanikunnan väestön enemmistö oli muslimeja. Etenkin Etšmiadzin oli kuitenkin armenialaisten huomattava poliittinen ja uskonnollinen keskus. Armenialaisia hallitsivat kaanin alaisena omat ruhtinaansa (melik). Väestösuhteet alueella muuttuivat Venäjän vallan alettua.
Historia

Kaukasian autonomiset kaanikunnat olivat perua Persian safavidien vuoden 1722 romahduksen jälkeiseltä ajalta. Alue oli jonkin aikaa Osmanien alaisuudessa, kunnes Nadir Šah valtasi alueen afšarideille. Nadir Šahin kuolema vuonna 1747 johti jälleen kaoottiseen kauteen, jolloin Persiassa vallasta kamppailivat  esimerkiksi zandit ja qajarit. Jerevanin kaanikunta oli syntynyt Persian hallitsijoiden nimittäessä kuvernöörejä eli kaaneja (beglerbegi tai persialaisittain sardar). 1700-luvun jälkipuoliskolta alkaen Jerevanin kaanit olivat ajoittain alisteisia Gerogian kuningaskunnalle ja Karabahin kaanikunnalle. Agha Muhammad Khanin ylitettyä Araksjoen sotaretkellään Kaukasiaan Jerevanin kaani tapui qajarien ylivaltaan.
Jerevan oli Jerevanin kaanikunnan keskus. Jerevanin kaanikunnan naapureita olivat Nahitševanin kaanikunta ja Azerbaidžanin maakunta etelässä, Karabahin ja Gandžan kaanikunta idässä, sekä Georgia pohjoisessa. Kaanikunta jaettiin 15:ta hallinnolliseen alueeseen nimeltä mahall. Alueen armenialaisilla oli oma hallinnollinen järjestelmänsä kaanikunnan alapuolella, jossa heitä johtivat armenialaiset melik-arvonimen saaneet ruhtinaat.
Qajarien Persia ajautui sotaan Venäjää vastaan vuonna 1804. Persialaisten kannalta Jerevan oli strategisesti tärkeä tukikohta. Jerevanin kaupungissa oli voimakas linnoitus. Venäläisten komentaja Pavel Tsitsianov joutui vetäytymään kaupungin luota vuonna 1804. Fath Ali Šah nimitti kaanikunnan johtoon Hossein Qoli Khan Qajarin vuonna 1807. Hossein Qoli Khan kehitti kaanikunnastaan persialaista mallimaakuntaa. Venäläiset yrittivät jälleen epäonnistuen vallata Jerevania vielä vuonna 1808. Sodan päättänyt Golestanin rauha antoi Venäjälle suuren osan Persian Kaukasiaa, mutta Jerevan jäi Persialle. Maiden välille syttyi uusi sota vuonna 1826. Jerevanin kaanikunnan joukot osallistuivat persialaisten iskuihin venäläisiä tukikohtia vastaan. Ivan Paskevitšin johdolla venäläiset pääsivät lopulta kuitenkin yliotteeseen persialaisista. Jerevan vallattiin 2. lokakuuta 1827. Persia joutui pyytämään rauhaa ja Jerevanin kaanikunta menetettiin Venäjälle vuoden 1828 Turkmantšain rauhassa. Rauha merkitsi kaanikunnan kauden loppua.
Väestö

Jerevanin kaanikunnan väestön enemmistön muodostivat muslimit, kuten azerit, kurdit ja persialaiset. Kristityt armenialaiset muodostivat väestöstä noin 20 %. Kaanikunnassa sijainnut Etšmiadzin tunnettiin kuitenkin tuolloin armenialaisten merkittävänä uskonnollisena ja poliittisena keskuksena. Armenialaisilla oli myös huomattava rooli alueen taloudessa. Venäläiset siirsivät entisen  kaanikunnan alueelle huomattavan määrän armenialaisia Persiasta Turkmantšain rauhan jälkeen. Monet alueen sittemmistä armenialaisista polveutuivat näistä persialaisista siirtolaisista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jerevanin kaanikunta Wikimedia Commonsissa
Kaanikunnan kaudella rakennettu Jerevanin sininen moskeija.
Fath Ali Šahin Jerevanissa lyöttämä kolikko.
Venäläiset valtaavat Jerevanin vuonna 1827.
Karl Jaspers

Karl Jaspers vuonna 1946.
Karl Theodor Jaspers (23. helmikuuta 1883 – 26. helmikuuta 1969) oli saksalainen psykiatri ja filosofi, jolla on ollut suuri vaikutus nykyaikaiseen teologiaan, psykiatriaan ja filosofiaan.
Ajattelu

Jaspers vaati filosofialta, että se etsii jatkuvasti uutta ja muuttuu alati. Omaa filosofiaansa hän ei halunnut laitettavan yhdenkään koulukunnan nimikkeen alle. Hänestä se olisi ollut jälleen uuden koulukunnan luomista. Tässä suhteessa hän muistutti Søren Kierkegaardia joka ei halunnut olla "paragrafi dosenttien pöytäkirjoissa". Kierkegaard  kirjoitti ihmisenä olemisen olevan eksistoimista. Jaspers käytti käsitettä eksistenssifilosofia, mistä kehittyi myöhemmin käsite eksistentialismi. Tämän vuoksi Jaspersilla on merkittävä asema eksistentialismissa.
Filosofointi oli Jaspersista tärkeämpää kuin tiukasti lukkoon lyöty filosofia. Matkallaan jatkuvasti kasvavaan vapauteen filosofin tulee sekä mietiskellä yksinäisyydessä että hakeutua muiden ajattelijoiden pariin. Jaspers korosti sekä yksilöllisyyttä että dialogin filosofiaa. Sen mukaan on jatkuvasti pyrittävä ihmisten väliseen vuorovaikutukseen ja tarvittaessa muututtava sen vaatimuksien mukaan.
Osa Jaspersin kymmenistä teoksista on varsin mittavia, lähes tuhatsivuisia. Hänen kirjansa ovat usein kokoelma luentoja ja ajatuksia, joiden tarkoituksena on herättää lukijassa halu ajatella itse. Niiden tyylistä jää puuttumaan vaikuttava kaunokirjallinen ote, joka Nietzschellä on huipussaan. Teoksissaan hän tähdentää, että tärkeämpää kuin filosofian opiskelu on filosofoida itse. Ainoata todellista sisältöä filosofiassa on filosofinen mielenlaatu, tapa katsoa ja tarkastella asioita.
Jaspersin lukijakunnassa on ollut paljon epäakateemisia lukijoita ja myös teologit ovat olleet niistä kiinnostuneita. Jumala on Jaspersin ajattelussa oleminen, johon antautumalla eksistenssi toteutuu. Jaspersin mukaan Jumalan olemassaoloa ei voi todistaa, mutta on myös väärin todeta että häntä ei ole.
Teoksia

Allgemeine Psychopathologie. Ein Leitfaden für Studierende, Ärzte und Psychologen (1913)
Psychologie der Weltanschauungen (1919)
Die Idee der Universität (1923)
Die geistige Situation der Zeit (1931)
Philosophie, 3 osaa (I. Philosophische Weltorientierung; II. Existenzerhellung; III. Metaphysik) (1932)
Vernunft und Existenz (1935)
Nietzsche. Einführung in das Verständnis seines Philosophierens (1936)
Descartes und die Philosophie (1937)
Existenzphilosophie. Drei Vorlesungen (1938)
Die Schuldfrage (1946)
Nietzsche und das Christentum (1946)
Von der Wahrheit.' (1947)
Der philosophische Glaube. Fünf Vorlesungen (1948)
Vom Ursprung und Ziel der Geschichte (1949)
Johdatus filosofiaan (Einführung in die Philosophie. Zwölf Radiovorträge, 1950)
Vernunft und Widervernunft unserer Zeit. Drei Gastvorlesungen (1950)
Rechenschaft und Ausblick. Reden und Aufsätze (1951)
Die Frage der Entmythologisierung (1954)
Schelling. Größe und Verhängnis (1955)
Die großen Philosophen (1957)
Die Atombombe und die Zukunft des Menschen (1957)
Philosophie und Welt. Reden und Aufsätze (1958)
Wahrheit, Freiheit und Friede yhdessä Hannah Arendtin kanssa: Karl Jaspers (1958)
Freiheit und Wiedervereinigung (1960)
Der philosophische Glaube angesichts der Offenbarung (1962)
Nikolaus Cusanus. (1964)
Kleine Schule des Philosophischen Denkens (1965)
Hoffnung und Sorge. Schriften zur deutschen Politik 1945–1965 (1965)
Wohin treibt die Bundesrepublik? Tatsachen, Gefahren, Chancen (1966)
Zur Kritik meiner Schrift „Wohin treibt die Bundesrepublik?“ (1967)
Schicksal und Wille. Autobiographische Schriften (1967)
Chiffren der Transzendenz (luennot 1961) (1970)
Kant. Leben, Werk, Wirkung (1975)
Was ist Philosophie? (1976)
Philosophische Autobiographie (1977)
Notizen zu Martin Heidegger (1978)
Die großen Philosophen. Osa 1 (1981)
Die großen Philosophen. Osa 2 (1981)
Weltgeschichte der Philosophie (johdanto) (1982)
Kirjallisuutta > Suomennetut teokset

Jaspers, Karl: Ajattelun suunnanantajat.  (Suomentanut Paula Leistén)  Helsinki: Kirjayhtymä, 1985.  ISBN 951-26-2631-4
Jaspers, Karl: Johdatus filosofiaan.  (Suomentanut Sinikka Kallio)  Helsinki: Otava, 2005.  ISBN 951-1-20827-6
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jaspers, Karl, 1941: On My Philosophy. (englanniksi)
Thornhill, Chris: Karl Jaspers The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat 2  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  Dictionnaire historique de la Suisse  SNAC  IdRef
Java-luokka (risteilijä)

| Java-luokka |
| --- | --- |
 luokan nimikkoalus Hr. Ms. Java

Tekniset tiedot
Uppouma:  6 776 t (standardi) 8 339 t (kuormattu)
Pituus:  155,30 m (kokonaispituus) 153 m (vesiraja)
Leveys:  16 m
Syväys:  6,22 m
Koneteho:  73 000 shp
Nopeus:  31 solmua
Miehistöä:  526
Aseistus
Meritorjunta:  10 x Boforsin 150 mm tykkiä 2 x Fokker C.VIIW -kellekukonetta
Ilmatorjunta:  8 x (Java) tai 6 (Sumatra) x 40 mm ilmatorjuntatykkiä 8 x .50"  Browning-ilmatorjuntakonekivääriä
Java-luokka oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston kahden aluksen muodostama kevyt risteilijäluokka. Alukset palvelivat toisessa maailmansodassa Britannian kuninkaallisen laivaston alaisuudessa.
Suunnittelu

Suunniteltaessa alukset olivat täysin vertailukelpoisia saksalaisten ja brittiläisten vastaavien alusten kanssa elleivät jopa parempia. Mutta ensimmäisen maailmansodan puolueettomana valtiona Alankomailla oli materiaalien hankintavaikeuksia ja siellä valvottiin kahdeksan tunnin työaikaa, mikä viivästytti merkittävästi alusten valmistumista. Lopulta alukset olivat valmistuessaan jo vanhentuneita. Kuten kaikki Alankomaiden alukset luokan alusten suunnittelussa oli huomioitu palvelu Alankomaiden tärkeimmässä siirtomaassa Hollannin Itä-Intiassa.
Suunnitteluun oli vaikuttanut merkittävästi Krupp konserni ja alukset olivatkin merkittävästi suurempia uppoumaltaan kuin saman aikaiset saksalaiset ja brittiläiset kevyet risteilijät. Alusten uppouma oli  6 776 tonnia, mihin vaikutti merkittävästi niiden raskas aseistus eli kymmenen 150 millimetrin tykkiä.
Suunnittelu > Suoja

Alusten suojana oli vesirajaan asennettu 75 millimetrin panssarivyö, jonka pituus oli 119,63 metriä suojaten konehuoneet ja ammustilat. Vyö oheni 50 millimetriin 16 metrin matkalla perässä, missä se suojasi ohjauslaitteita. Aluksessa oli 25 millimetrin panssarikansi, joka kasvoi reunoilla kaartumalla 50 millimetriin. Panssarikansi oli kytketty vyön ylälaitaan. 60 millimetrin laipiot loivat kokonaan panssaroidun ytimen. Savuhormit olivat 50 millimetriä paksut, tulenjohtotornin suojana oli 125 millimetrin panssarointi ja pääaseiden kilvet olivat 100 millimetriä.
Suunnittelu > Propulsiojärjestelmä

Propulsiojärjestelmässä oli havaittavissa saksalaisen suunnittelutyön vaikutus. Aluksille asennettiin kahdeksan Schultz-Thornycroft-kattilaa, Javalle Germania-turbiinit ja Sumatralle Zoelly-turbiinit, kun telakalla olleessa tulipalossa aluksen Germania-turbiinit tuhoutuivat. Zoelly-turbiinit aiheuttivat runsaasti ongelmia aluksen uran alkuaikoina.
Suunniteltu teho oli 72 000 hevosvoimaa, jolla oli tarkoitus saavuttaa suunniteltu 31 solmun maksiminopeus. Järjestelmä oli kolmiakselinen ja täysin öljykäyttöinen, mihin vaikutti siirtomaa-alueiden öljyvarat. Alusten tankeissa oli mahdollista varastoida 1 200 tonnia öljyä.
Suunnittelu > Aseistus

Alusten pääaseina oli kymmenen Boforsin valmistamaa 150 millimetrin 50 pituuskaliiperin No.6 -tykkiä, jotka oli asennettu kukin omaan tykkitorniin. Tykeistä oli asennettu kaksi keulaan ja kaksi perään, mitkä olivat aluksen keskilinjalla. Loput kuusi oli aluksen laidoilla kolme kummallakin kyljellä. Asennus mahdollisti kuuden tykin täyslaitaisen. Tykkien ampumaetäisyys oli 23 200 jaardia 29 asteen korotuskulmalla. Lisäksi aluksille asennettiin neljä 74 millimetrin tykkiä. Alkuperäisen suunnitelman mukaan aluksilla ei ollut torpedoita eikä lentokoneita.
Valmistumisen jälkeen aluksille asennettiin nostolaitteet ja lentokoneen tarvitsemat tilat, mutta ei katapulttia. Aluksi kummallekin alukselle oli sijoitettu kaksi vuonna 1924 hankittua Fairey IIID -kellukekonetta. Lentokone osoittautui kuitenkin käytössä liian heikkorakenteiseksi ja ne korvattiin vuonna 1926 Fokker C.VIIW -kellukekoneilla.
Vuosien 1934-1935 modernisoinneissa alusten etumastot korvattiin uusilla ja niiden 74 millimetrin tykit poistettiin. Poistettujen tykkien tilalle asennettiin Sumatralla kaksitoista ja Javalla kahdeksan Boforsin 40 millimetrin Mk III -tykkiä kaksiputkisina asennuksina takakannelle. Päämasto katkaistiin ja sen paikkaa siirrettiin. Lisäksi etsintävalonheittimien sijoitusta muutettiin. Aluksille asennettiin myös neljä puolen tuuman konekivääriä.
Alukset

Kahden ensimmäisen aluksen tarvittavat varat budjetoitiin 15. heinäkuuta 1915 ja ne tilattiin vuonna 1916 ja kolmas 14. kesäkuuta 1917. Suunnitelmien mukaan kolmannen aluksen Celebesin vesillelaskun piti olla heinäkuussa 1921 Fijenoordin telakalta Rotterdamista. Koska kahden ensimmäisen aluksen valmistuminen viivästyi ja koska vuoden 1919 budjetti hyväksyttiin vasta vuonna 1920. Tuolloin ainoastaan 80 tonnia materiaalia oli valmisteltu Celebesiä varten ja köli oli edelleen laskematta. Suunniteltu alus todettiin vanhentuneeksi, joten sen tilaus peruutettiin.
Vaikka aluksen piti olla kahden muun sisaralus olisi se ollut noin kolme metriä pidempi ja uppoumaltaan noin 150 tonnia suurempi, koska sille oli suunniteltu lippulaivan vaatimat tilat.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hr. Ms. Java | Koninklijke Maatschappij De Schelde, Vlissingen, Alankomaat | 31. toukokuuta 1916 | 6. elokuuta 1921 | 1. toukokuuta 1925 | upotettu 27. helmikuuta 1942 Jaavanmeren taistelussa |
| Hr. Ms. Sumatra | NSM, Amsterdam | 15. kesäkuuta 1916 | 19. joulukuuta 1921 | 26. toukokuuta 1926 | upotettu 9. kesäkuuta 1944 osaksi Gooseberry laituria Normandian maihinnousun yhteydessä |
| Hr. Ms. Celebes | Fijenoord, Rotterdam | ei | ei | ei | tilaus peruutettu 1919 |
Life Is a Rollercoaster

| ”Life Is a Rollercoaster” Ronan Keating |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Ronan
 Julkaistu: 2000
 Tuottaja(t): Gregg Alexander, Rick Nowels
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.56
 Levy-yhtiö: Polydor
Muut kannet
 Vaihtoehtoinen kansikuva
Ronan Keatingin muut singlet
| ”When You Say Nothing at All” 1999 | ”Life Is a Rollercoaster” 2000 | ”The Way You Make Me Feel” 2000 |
”Life Is a Rollercoaster” on pop-laulu, jonka entinen New Radicals -laulaja Gregg Alexander ja Rick Nowels kirjoittivat irlantilaisen laulajan Ronan Keatingin ensimmäiselle sooloalbumille Ronan (2000). Alexander myös tuotti singlen ja se sai arvosteluja laidasta laitaan. Se julkaistiin 10. heinäkuuta 2000 Britanniassa, missä se meni listan kärkeen tuoden Keatingille toisen listaykkösen. Single saavutti ykkössijan myös Irlannissa. Britanniassa se myi kultaa ja Suomessa se oli pari kuukautta radioasemien soittolistojen kärjessä. Aasiassa STAR TV käytti kappaletta Frendit-sarjan mainostamiseen.
Single oli vähällä jäädä huonommalle sijoitukselle Britanniassa, sillä levy-yhtiö oli vahingossa pannut suositummalle versiolle neljä kappaletta ja CD-ROM-videon, joka laskettiin viidenneksi kappaleeksi. Siksi tämän version myyntiä ei otettu huomioon listoilla. Molemmat versiot myivät lopulta yhteensä noin 200 000 kappaletta, mistä puolet huomioitiin.
Julkaisut ja niiden kappaleet

Nämä ovat yleisimmät julkaisut.
Brittiläinen CD-single
Life Is a Rollercoaster (Radio Edit)
Life Is a Rollercoaster (Karaoke)
Thank God I Kissed You
Saksalainen CD-single
Life Is a Rollercoaster (Radio Edit)
Since 13
You
Thank God I Kissed You
Listasijoitus

| Lista | Sija |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: 16 (33/2000)
Arvi Liikkanen

Arvi Liikkanen
Arvi Anton Liikkanen (1. joulukuuta 1912 Sippola – 8. tammikuuta 1980 Sippola) oli Mannerheim-ristin ritari numero 114. Jalkaväkirykmentti 25:ssä joukkueenjohtajana toiminut Liikkanen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 4. kesäkuuta 1943. Sotilasarvoltaan hän oli kersantti. Sotien jälkeen Liikkanen työskenteli paperityöntekijänä Myllykoski Oy:ssä.
Lihoslavlin piiri

Lihoslavlin piiri Tverin alueen kartalla.
Lihoslavlin piiriin lippu; huomaa skandinaavinen risti ja kannuksenpyörä.
Lihoslavlin piiriin vaakuna.
Lihoslavlin piiri (ven. Лихосла́вльский райо́н, Lihoslavski raion) on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen keskiosassa Venäjällä. Se on osa Tverin Karjalaa. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1 781 neliökilometriä ja asukkaita on 27 400 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Lihoslavlin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu Kalašnikovon taajama ja 10 maalaiskuntaa:
Baranovka (ven. Барановка, karjalaksi Boruaniha)
Iljinskoje (ven. Ильинское)
Kava (ven. Кава, karjalaksi Kavi)
Krjutškovo (ven. Крючково)
Mikšino (ven. Микшино, karjalaksi Miikšinä)
Pervitino (ven. Первитино)
Sosnovitsy (ven. Сосновицы, karjalaksi Sosnovičča)
Stan (ven. Стан, karjalaksi Stuanu)
Tolmatši (ven. Толмачи, karjalaksi Tolmačču)
Vjoski (ven. Вёски)
Alue on suureksi osaksi vanhaa tverinkarjalaisten asuinseutua. Vuosina 1937–1939 Lihoslavlin piiri kuului Kalininin alueen Karjalaiseen piirikuntaan. Vuonna 1989 karjalaisia oli 20 % piirin asukkaista.
Aiheesta muualla

Lihoslavlin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Lihoslavlin piiri Tverin alue -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Andreapol • Bežetsk • Belyi • Bologoje • Firovo • Kalinin • Kaljazin • Kašin • Kesova Gora • Kimry • Kimry • Konakovo • Krasnyi Holm • Kuvšinovo • Lesnoje • Lihoslavl • Maksatiha • Molokovo • Nelidovo • Olenino • Seližarovo • Ostaškov • Peno • Rameški • Ržev • Ržev • Sandovo • Sonkovo • Spirovo • Staritsa • Toropets • Udomlja • Toržok • Toržok • Tver • Vesjegonsk • Vyšni Volotšok • Vyšni Volotšok  • Zapadnaja Dvina • Žarkovski • Zubtsov
HMS Lightning (1895)

| HMS Lightning |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Palmers Shipbuilding and Iron Company, Jarrow
Kölinlasku:  28. maaliskuuta 1894
Laskettu vesille:  10. huhtikuuta 1895
Palveluskäyttöön:  tammikuu 1896
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut osuttuaan miinaan 30. kesäkuuta 1915
Tekniset tiedot
Uppouma:  391 t
Pituus:  62,3 m
Leveys:  5,9 m
Syväys:  2,4 m
Koneteho:  3 900 ihp
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  53
Aseistus
Aseistus:  1 x QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 5 x QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 x 18" torpedoputkea
HMS Lightning oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 valmistunut Janus-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin 7. marraskuuta 1893 Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista ja se tuli tilauksen mukaan valmistua 18. helmikuuta 1895 mennessä, joten aluksen köli laskettiin 28. maaliskuuta 1894 telakkanumerolla 682. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1895 ja se valmistui tammikuussa 1896.
Palvelus

HMS Lightning palveli kotivesillä. Se osui miinaan 30. kesäkuuta 1915 Kentish Knockin majakka-aluksen lähellä. Se laukaisi vielä toisenkin miinan ja räjähdysten seurauksena aluksen runko katkesi. Keula upposi ja perä hinattiin Sheernessiin.
Liikuntaneuvos

Liikuntaneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 7. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 8 700 euroa tai 2 200 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1979, jolloin sen sai Hannu Koskivuori. Vuosien 1979–2013 aikana liikuntaneuvoksen arvonimi on myönnetty 101 henkilölle.
Manne Liimatainen

| Manne Liimatainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Manne Matti Liimatainen
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1943 Kannonkoski
Uran tiedot
Laji:  maastohiihto
Manne Matti Liimatainen (s. 31. maaliskuuta 1943 Kannonkoski) on entinen suomalainen hiihtäjä.
Liimatainen sijoittui Sapporon 1972 talviolympialaisissa 15 kilometrin hiihdossa 35:nneksi. Hän edusti seuratasolla aluksi Kannonkosken Kihoa ja sittemmin Kuusamon Erä-Veikkoja, jonka joukkueessa hän voitti 4 × 10 kilometrin viestissä Suomen-mestaruuden vuosina 1970–1973 ja 1975. Henkilökohtaisen SM-hopean hän saavutti 50 kilometrillä vuonna 1971. Hän voitti Puijon 30 kilometrin kilpailun vuonna 1967 ja sijoittui kolmanneksi Salpausselän 50 kilometrillä vuonna 1972.
Ammatiltaan Manne Liimatainen oli rajavartija.
1. luokan liikennetarkastaja

I luokan liikennetarkastaja on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka on myönnetty vain yhden kerran itsenäisyyden aikana (vuonna 1925) ja jota ei ole lueteltu tällä hetkellä voimassa olevassa arvonimistä annetussa tasavallan presidentin asetuksessa.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Nro | Päivämäärä | Henkilö | Ammatti tai arvo | Kotipaikka | Lähteet |
|  1.  | 23.12.1925  | Rafael Pippingsköld  | asemapäällikkö  | Pori  |   |
Virka-arvo

Ensi luokan liikennetarkastaja oli myös 1920-luvulla Suomen valtionrautateiden virkamiesten virka-arvo, joka kuului kahdeksanteen arvoluokkaan. Korkein arvoluokka oli kuudes, jossa oli ainoastaan johtaja.
Liettuan–Neuvosto-Venäjän sota

Liettuan–Neuvosto-Venäjän sota käytiin Neuvosto-Venäjän ja Liettuan välillä joulukuusta 1918 elokuuhun 1919. Liettuan ja Neuvosto-Venäjän joukkojen lisäksi sotaan osallistui saksalaisia ja kommunistisia liettualaisia joukkoja. Sota päättyi kommunistien tappioon ja Liettuan-Neuvosto-Venäjän rauhaan, joka allekirjoitettiin vuonna 1920.