stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karjan kirkko
Rakennus

Karjan kirkko on kooltaan Saarenmaan kirkoista pienin. Kirkkorakennus on yksilaivainen ja siltä puuttuu kellotorni. Kirkon holvit ovat sen seiniä kaksi kertaa korkeammat.
Kirkko tunnetaan etenkin suuresta määrästä kiviveistoksiaan. Monia kiviveistoksista on pidetty goottilaisen kivenveiston huippusaavutuksina. Saarenmaalta saatiin dolomiittia, jonka työstäminen veistäen oli helppoa. Kirkon ornamentiikka esittää esimerkiksi kasviaheita ja kristillisä aiheita. Kirkon eteläportaalia korsitaa Golgata-reliefi, joka kuvaa Jeesusta ristiinnaulittuna Marian ja Johanneksen ympäröimänä. Jeesuksen kanssa ristiinnaulittuna ovat myös kaksi ryöväriä. Reliefissä tekojaan katuneen ryövälin sielun vastaan ottaa enkeli, kun taas Jeesukselle nauraneen perii paholainen. Kirkon alttarin yllä on säilynyt joitakin rakennuksen rakennusvaiheen aikaisia pakanallisia ja maagisia aiheita esittäviä kattomaalauksia.
kirkon alttari.
Kirkon eteläportaalin Golgata-reliefi.
Karolinginen arkkitehtuuri

Lorschin luostarin porttihalli, 700-luvun loppu. Halli edustaa karolingisen arkkitehtuurin Roomasta ja varhaiskristillisistä aiheista saamia vaikutteita. Julkisivu on koristeltu punaisilla ja valkoisilla kivilaatoilla. Alhaalla on käytetty Rooman Colosseumin tapaan kiintopylväiden ja niiden välisten kaarien järjestelmää, ja yläpuolella pieniä uurrettuja pilastereita. Kolmioaihe oli peräisin roomalaisista sarkofageista.
Karolinginen arkkitehtuuri on frankkien valtakunnassa 700-luvun lopulla ja 800-luvulla vallinnut germaaninen arkkitehtuurin tyylisuunta. Sen pani alulle frankkihallitsija Kaarle Suuri (768–814). Tyylin esikuvia olivat antiikki ja Bysantin varhaiskristillinen tyyli.
Tunnetuin karolingisen arkkitehtuurin esimerkki on Aachenin palatsikappeli (796–814), jonka esikuvana oli Ravennan San Vitale. Kappeli on säilynyt Aachenin tuomiokirkon keskiosana, mutta muu palatsikokonaisuus on kadonnut.
Karolingisen tyylin aikana rakennetut pitkäkirkot, kuten Centulan luostarin kirkko Saint Riquierissa, vaikuttivat paljon myöhempään keskiaikaiseen arkkitehtuuriin. Tyyliä seurasivat ja siihen perustuivat myöhemmät ottolainen arkkitehtuuri ja romaaninen arkkitehtuuri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karolinginen arkkitehtuuri Wikimedia Commonsissa
Karnataka

| Karnataka> Intian osavaltiot ja territoriot |
| --- | --- |

 Sijainti
Valtio:  Intia
Osavaltioksi:  1. marraskuuta 1956
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Bangalore
 – suurin kaupunki:  Bangalore
 – osavaltion pääministeri:  Siddaramaiah
Pinta-ala:  192 000 km² (8.)
Väkiluku (2011):  61 095 297 (9.)
 – väestötiheys:  319 as./km²
Kielet:  Kannada
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  IN-KA
 
Verkkosivu
Karnataka (kannadaksi ಕರ್ನಾಟಕ, Karnāṭaka) on yksi Intian eteläisistä osavaltioista. Ennen vuotta 1973 se tunnettiin Mysoren osavaltiona, sillä se oli muodostettu vanhan Mysoren kuningaskunnan pohjalle 1950. Vuonna 1956 siihen liitettiin naapuriosavaltioiden kannadankieliset alueet. Kannada on osavaltion virallinen kieli.
Karnatakan osavaltio ulottuu Arabianmereltä Deccanin ylängölle. Pääkaupunki Bangalore on osavaltion ainoa miljoonakaupunki. Muita huomattavia kaupunkeja ovat Mysore, Mangalore ja Hubli-Dharwad. Nähtävyyksiä ovat muun muassa Badamin, Aiholen, Pattadakalin ja Hampin rauniokaupungit sekä Halebidun, Belurin ja Somnathpurin keskiaikaiset temppelit. Karnatakassa sijaitsee myös jainalaisten pyhiivaelluskeskus Shravanabelagola.
Talous

Karnatakan tuotannoksi budjettivuonna 2008–2009 arvioitiin 58 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Tuotanto oli 2018–2019 kasvanut 196 miljardiin.
Karnataka on yksi teollistuneimmista osavaltioista Intiassa. Sen pääkaupunki, Bangalore, on tullut tärkeäksi maailman informaatioteknologian keskukseksi ja on Intian IT-pääkaupunki tuottaen noin 35 prosenttia Intian ohjelmistoista. Sitä kutsutaan Intian Piilaaksoksi.
Suuri osa Intian kultatuotannosta tuli 1900-luvulla Etelä-Karnatakasta, mutta 2000-luvulla kaivoksia on suljettu malmien ehtyessä ja tuotantokustannusten noustessa. Viime aikoina on ollut paljon toimintaa myös mangaanin tuottamisessa Bellary-Hospet-seuduilla joka on ollut perinteisesti rautakaivosten aluetta. Kaivostoimintaa rajoitettiin vuonna 2011 ympäristövaikutusten takia, mutta 2013 yhtiöt ovat saaneet uusia kaivoslupia.
Malnadin metsissä tuotetaan suuri osa maailman santelipuusta, ja sitä jalostetaan Mysoressa. Mysoren ja Bangaloren perinteiset silkintuotantoalueet tuottavat suuren osan Intian silkistä. Karnataka on Intian itäosien suurin kahvin tuottaja.
Karnatakan korkein oikeus
Karjalan pedagoginen akatemia

| Karjalan pedagoginen valtionakatemia> Карельская государственная педагогическая академия |
| --- | --- |

Perustettu:  1931
Opiskelijoita:  3 500 päätoimista ja 1 500 etäopiskelijaa (2008)
Jatko-opiskelijoita:  114 (2008)
Sijainti:  Petroskoi, Karjalan tasavalta  Venäjä
Osoite:  Puskinskaja ul. 17, 185680 Petroskoi, Karjalan tasavalta
Yhteistyö:  muun muassa Barents Cross-Border University
Sivusto:  www.kspu.karelia.ru
Karjalan pedagoginen valtionakatemia (ven. Каре́льская госуда́рственная педагоги́ческая акаде́мия, Karelskaja gosudarstvennaja pedagogitšeskaja akademija) oli Petroskoissa toiminut kasvatustieteellinen korkeakoulu. Vuonna 2013 se yhdistettiin Petroskoin valtionyliopistoon kasvatustieteen ja psykologian instituuttina.
Historia

Vuonna 1931 Petroskoihin perustettiin Karjalan pedagoginen instituutti, jonka ensimmäisenä johtajana toimi Juho Vihko. Aluksi se käsitti vain fysiikan ja tekniikan osaston. Myöhemmin perustettiin luonnontieteen tiedekunta (1932), pedagoginen työläistiedekunta (1932), historiallis-filologinen tiedekunta (1933) ja kaksivuotinen opettajainstituutti (1934). Vuonna 1940 instituutin pohjalta muodostettiin Karjalais-suomalainen yliopisto, nykyinen Petroskoin valtionyliopisto. Sodan aikana vuonna 1943 yliopiston opettajainstituutti aloitti toiminnan uudelleen Vienan Kemissä, ja 1944 se palasi Petroskoihin. Vuonna 1951 perustettiin erilleen Karjalais-suomalainen valtiollinen pedagoginen instituutti, joka nimettiin 1956 Karjalan valtiolliseksi pedagogiseksi instituutiksi ja vuonna 1996 Karjalan pedagogiseksi yliopistoksi. Nimen Karjalan pedagoginen valtionakatemia oppilaitos sai vuonna 2009. Vuonna 2013 se palasi osaksi Petroskoin valtionyliopistoa kasvatustieteen ja psykologian instituuttina (Institut pedagogii i psihologii).
Vuonna 2008 akatemiassa oli kymmenen tiedekuntaa ja joitakin erillislaitoksia. Päätoimisia opiskelijoita oli noin 3 500 ja etäopiskelijoita 1 500. Jatko-opintoja on voinut harjoittaa vuodesta 1962 lähtien. Vuonna 1992 alettiin kouluttaa karjalan ja vepsän kielen opettajia.
Rehtorit

Juho Vihko (1931–1932)
Pjotr Saveljev (1932–1935, 1946)
Elo Syvänen (1936–1937)
Pjotr Gribkov (1937–1938)
Konstantin Mitropolski (1938–1940)
Mihail Rodnjanski (1940–1941)
Lev Kagan (1944–1945)
Jakov Ogijenko (1945–1946, 1952–1953)
Mihail Marvin (1946)
Mihail Bojev (1946–1950)
Sergei Sulimin (1950–1952)
Vasili Antonov (1953–1956)
Mihail Šurgin (1956–1960)
Pekka Ihalainen (1960–1962, 1964–1975)
Isai Beskaravainyi (1962–1964)
Anatoli Britvihin (1975–1999)
Valeri Brjazgin (1999–2007)
Sergei Grippa (2007–2013).
Aiheesta muualla

Karjalan pedagoginen akatemia (Arkistoitu – Internet Archive) Vanhat kotisivut (2012) (venäjäksi, englanniksi, suomeksi)
Karkun kirkko

| Karkun kirkko |
| --- | --- |
 Karkun kirkko kesällä 2012
Sijainti:  Riippiläntie 366, Karkku, Sastamala
Koordinaatit:  61°25′06″N, 023°00′47″E
Seurakunta:  Sastamalan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1913
Suunnittelija:  Oiva Kallio
Materiaali:  harmaakivi
Istumapaikkoja:  600
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karkun kirkko sisältä
Karkun kirkko, sankarihaudat
Isänmaalle 1939–1944
Karkun kirkko (Kristuksen tulemisen kirkko) on vuonna 1913 valmistunut Sastamalan seurakunnan harmaakivikirkko Sastamalan Karkussa Riippilänjärven rannalla lähellä Rautavettä. Kuopion hiippakunnan piispa Juho Koskimies, joka vietti aikanaan kesiään Karkussa, vihki kirkon käyttöön 21. joulukuuta 1913. Kirkko on päätytornillinen pitkäkirkko, jonka alttaripäädystä ulkonee puolipyöreä apsidi. Pääsisäänkäyntinä toimiva torni päättyy katkaistuun pyramidikartioon. Julkisivu on muurattu erikokoisista graniittikivistä. Matalissa seinissä on suorapäätteiset parittaiset ja katon lappeissa pyörökaariset ikkunat. Kirkkosali on kolmilaivainen ja sen yläpuolella tynnyriholvaus.
Kirkon sijaintia puitiin Karkussa pitkään, suurelta osin siksi että molemmin puolin Rautaveden pohjoispäätä levittäytyvän silloisen Karkun kunnan asukkaat eivät päässeet yksimielisyyteen edes siitä, kummalle puolelle järveä kirkko pitäisi rakentaa. Lopulta läheisen Kosken ratsutilan omistaja Alfons Ekholm ratkaisi kiistan lahjoittamalla maata kirkon rakentamista ja hautausmaata varten. Myöskään kirkon malli ei tullut selville kiistoitta. Osa asukkaista halusi Karkkuun samanlaisen ja samankokoisen kirkon kuin naapuripitäjässä hieman aikaisemmin, vuonna 1855, valmistunut Tyrvään (uusi) kirkko. Kilvan voitti arkkitehti Oiva Kallion piirtämä harmaakivikirkko, josta tuli paljon pienempi kuin esikuvaksi haluttu Tyrvään kirkko. Kirkon kolmesta kellosta kaksi on valettu 1700-luvulla, kolmannen ikää ei tiedetä. Ne ovat peräisin aktiivikäytöstä poistuneesta Sastamalan keskiaikaisesta kivikirkosta, josta on tuotu myös vuosilta 1745 ja 1736 peräisin olevat 24- ja 16-haaraiset kynttiläkruunut. Karkun kirkon 12-äänikertaiset pneumaattiset urut ovat Thulén Urkutehtaalta Kangasalta vuodelta 1913. Kirkkotekstiilit on valmistettu Tyrvään kotiteollisuuskoulussa ja ne lahjoitti kirkkoon Vammalan kaupunki vuonna 1980. Kirkon vieressä on vuonna 1951 valmistunut pappila.
Karkun kirkon vieressä Porin radalla on sijainnut vuosina 1931–1983 Äijärin seisake (lyhenne Äri).
Sisällissodan linnakkeena 1918

Karkun taistelussa huhtikuussa 1918 punaiset käyttivät kirkkoa linnoituksenaan ja turmelivat sen kalustoa ennen pakoaan. Valkoisten panssarijunan mukana kulkenut Kaarlo H. Lehtonen kirjoitti myöhemmin internetissä julkaistuun päiväkirjaansa: "Punikit olivat häväisseet (kauniin) temppelin, vallan särkeneet urut pirstaleiksi samoin kynttiläkruunut ja penkit kiskoneet irti ja pilanneet vuolemalla kaikki ikkunat pirstattu pieniksi". Taistelussa kaatuneet ja niiden jälkeen teloitetut punakaartilaiset haudattiin vuonna 1945 Karkun kirkkomaahan heidän linnoituksenaan käyttämänsä kirkon viereen, samaan riviin talvi- ja jatkosodan sankarivainajien kanssa. Paikalle pystytettiin muutamaa vuotta myöhemmin silloisen kirkkoherran K. E. Rinteen aloitteesta suurikokoinen Sovinnon risti. Hautausmaalla on myös professori Otto-Iivari Meurmanin suunnittelema, vuonna 1951 valmistunut ruumishuone.
Kirkko on peruskorjattu 1980. Kirkon urut on peruskorjattu vuonna 2002.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karkun kirkko Wikimedia Commonsissa
Karkun kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Karkaava kasvihuoneilmiö

Venuksen meret saattoi kadottaa karkaava kasvihuoneilmiö
Karkaava kasvihuoneilmiö (engl. runaway greenhouse effect) on tapahtumasarja, jossa planeetan kasvihuoneilmiö voimistaa itseään. Joidenkin mielestä kasvihuoneilmiö alkaa varsin matalissa lämpötiloissa, toisten mielestä vasta hyvin korkeassa.
Lähtötilanteena on vetinen planeetta, joka on kuumempi kuin Maa. Silloin merivesien haihtuminen vesihöyryksi planeetan kaasukehään lisää kasvihuoneilmiötä, koska vesihöyry on kasvihuonekaasu. Tämä nostaa planeetan lämpötilaa, mikä haihduttaa lisää vesihöyryä meristä kasvihuoneilmiötä ja lämpötilaa nostamaan ja niin edelleen. Myös mahdollinen klatraattikivien metaani vapautuu kaasukehään kuumentamaan planeettaa. Niin sanotussa kosteassa kasvihuoneessa ilmakehän yläosiin noussut vesihöyry hajoaa ilmakehän yläosissa hapeksi ja vedyksi, ja hajoaa avaruuteen. Planeetta kuumenee edelleen, sillä sen kaasukehä on täynnä tulivuoren purkamaa hiilidioksidia, joka on kasvihuonekaasu, ja jota yhteyttäminen ei hajota, koska elämää ei kuumuudessa enää esiinny. Tämä prosessi kuumentaa planeetan pinnan lopulta hehkuvaksi pätsiksi, jossa planeetan karbonaattipitoisiin kiviin, muun muassa kalkkikiviin sitoutunut hiilidioksidi vapautuu.lähde?
Näin on käynyt ehkä 3–4 miljardia vuotta sitten Venuksessa, joka on yli 400 °C kuumempi kuin mitä sen pitäisi olla.selvennä Tällöin planeetan lämpötila on yöllä ja päivällä 460 °C. Venuksen kuumassa kaasukehässä kaikki vesimolekyylit nousevat lämpöliikkeen voimasta korkealle ilmakehään ionosfääriin, jossa hajoavat niin että niiden toinen osa vety karkaa avaruuteen. Maan ilmakehässä tropopaussi estää tämän.
Maan tulevaisuus ja elokehän sisäraja

Maan arvellaan muuttuvan Venuksen kaltaiseksi noin 2 miljardin vuoden kuluttua, kun Aurinko laajenee keltaiseksi alijättiläistähdeksi ennen muuttumistaan punaiseksi jättiläiseksi. Aurinko kirkastuu huomattavasti jo kauan ennen tätä. Tämä kirkastuminen on melko hidasta. Se nostaa lopulta Maan pintalämpötilan tappavan korkeaksi. Jos Maa siirrettäisiin Venuksen paikalle, sen pinnan lämpötila nousisi 45 °C asteeseen ja kasvihuoneilmiö riistäytyisi käsistä. Ilman kasvihuoneilmiötä Maan lämpötila nousisi seuraavan 6 000 miljoonan vuoden aikana vain 30 °C, mutta kasvihuoneilmiön kanssa nousu on ainakin 300 °C.
Maasta tulee ensin läkähdyttävän kuuma ja kostea, jossa yhä enemmän vettä haihtuu ilmakehään maata lämmittämään. Merivettään keittävää planeettaa sanotaan kosteaksi kasvihuoneeksi. Joidenkin arvioiden mukaan Maan keskilämpötila 60 °C nostaisi Maan ilmakehän vesihöyrypitoisuuden 20 %:iin, ja tropopaussin kylmyysloukko mikä estää vesihöyryä haihtumasta avaruuteen häviäisi.
Maasta tulee kostea kasvihuone, kun aikanaan noin 1,3 miljardin vuoden kuluttua Auringon säteily kasvaa 1,1 kertaiseksi. Tämä vastaa Maan siirtoa 0,95 AU:n päähän Auringosta.. Maan keskilämpötila on silloin noin 47 °C. Yleisesti uskotaan, että jo kosteassa kasvihuoneessa vesihöyry karkaa ainakin osittain avaruuteen maan ilmakehästä vetynä ja happena.. Maan lämmettyä 150 asteeseen kaikki elämä on kadonnut täältä. Kun Auringon säteily kasvaa 3,5 miljardin vuoden kuluttua nykyisestä 1,41 kertaiseksi ja lämpötila on 350 °C, kasvihuoneilmiö riistäytyy kokonaan käsistä ja kivien erittäessä hiilidioksidia ilmakehään tulivuoren purkaman hiilidioksidin aiheuttaman kasvihuoneilmiön vaikutuksesta. Viimeistään tässä vaiheessa maan vesihöyry katoaa avaruuteen. Tämä vastaa Maan siirtoa 0,85 AU:n päähän. Toisten mukaan karkaava kasvihuoneilmiö vaatisi vain 1,02 kertaisen Auringon säteilyn kasvun.
Hapen karattua avaruuteen lämpöliikkeen voimasta ilmakehän hiilidioksidipitoisuus pysyy korkeana, koska ei ole enää happea hiilidioksidista yhteyttäviä kasveja tai levää. Lopulta myös hiilidioksidi karkaa avaruuteen.
Aiheesta muualla

Venus--Earth's Evil Twin (Arkistoitu – Internet Archive)
Kasting, Icarus 1988 (Arkistoitu – Internet Archive)
Karkuri (vuoden 1937 elokuva)

| Karkuri> You Live Only Once |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Fritz Lang
Käsikirjoittaja:   C. Graham Baker  Gene Towne 
Tuottaja:  Walter Wanger
Säveltäjä:  Alfred Newman
Kuvaaja:  Leon Shamroy
Leikkaaja:  Dan Mandell
Tuotantosuunnittelija:  Alexander Toluboff
Pääosat:   Sylvia Sidney  Henry Fonda 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walter Wanger Productions
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:  29. tammikuuta 1937
Kesto:  86 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karkuri (You Live Only Once) on Fritz Langin ohjaama yhdysvaltalainen rikoselokuva vuodelta 1937. Elokuvan pääosissa ovat Sylvia Sidney ja Henry Fonda.
Elokuva perustuu löyhästi rikoskaksikko Bonnie ja Clyden tositarinaan, ja se on monien samaa rakastavaiset karkumatkalla -teemaa käyttävien myöhempien elokuvien edeltäjä. Sitä voidaan pitää myös film noirin edeltäjänä. Karkurissa on ajalleen poikkeuksellisen paljon viittauksia väkivaltaan.
Karkuri kuvattiin marras-joulukuussa 1936. Ensi-iltansa se sai tammikuussa 1937, ja yleisön reaktio oli myönteinen, vaikkei aivan yhtä innostunut kuin Langin ensimmäisen ja edellisen Yhdysvaltain elokuvan Kiihkon. Elokuva oli merkittävä näyttelijä Henry Fondan uralle, josta tuli myöhemmin suuri tähti, samoin tuottaja Walter Wangerin uralle. Lang sai käytöksellään kuvauksissa ja ikävällä asenteellaan huonoa mainetta, jota hän oli saanut jo Kiihkon jälkeen.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Karkurin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Rooliluettelo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sylvia Sidney  | … |  Joan "Jo" Graham   |
|  Henry Fonda  | … |  Eddie Taylor   |
|  Barton MacLane  | … |  Stephen Whitney   |
|  Jean Dixon  | … |  Bonnie Graham    |
|  William Gargan  | … |  Father Dolan   |
|  Warren Hymer  | … |  Mugsy   |
|  Charles Sale  | … |  Ethan   |
|  Margaret Hamilton  | … |  Hester   |
|  Guinn "Big Boy" Williams  | … |  Rogers   |
|  Jerome Cowan  | … |  tohtori Hill   |
Aiheesta muualla

Karkuri Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Karkuri Elonet.
Karlsruhe (F212)

| Karlsruhe |
| --- | --- |
 Karlsruhe

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Howaldtswerke-Deutsche Werft
Kölinlasku:  10. maaliskuuta 1981
Laskettu vesille:  8. tammikuuta 1982
Palveluskäyttöön:  19. huhtikuuta 1984
Poistui palveluskäytöstä:  16. kesäkuuta 2017
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 600 t
Pituus:  130,50 m
Leveys:  14,60 m
Syväys:  6,30 m
Koneteho:  2 × MTU 20V956 TB92 -dieselmoottoria 8 140 kW 2 × GE LM2500 -kaasuturbiinia 30 000 kW
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  202+20 hengen lentomiehistö
Aseistus
Aseistus:  1 × OTO Melara 76 mm tykki 2 × Mauser MLG27 27 mm pikatykkiä 1 × 8 siilon ohjusjärjestelmä, 16 × Sea Sparrow -ilmatorjuntaohjusta 2 × Mk49 ohjusjärjestelmä, 21 × RAM-ohjus 2 × Harpoon-ohjusjärjestelmää, 8 ohjusta 2 × Mk 32 375 mm sukellusveneentorjuntaheitintä, 8 × DM4A1 tai Mk46 torpedoa 2 × Sea Lynx Mk.88A -helikopteria
Karlsruhe (runkonumero F212) oli Saksan liittotasavallan laivaston ja yhdistyneen Saksan laivaston Bremen-luokan fregatti, joka otettiin palvelukseen 1984 ja poistettiin palveluksesta 2017.
Valmistus

Alus tilattiin 26. marraskuuta 1977 Kielistä Howaldtswerke-Deutsche Werftiltä, missä köli laskettiin 10. maaliskuuta 1981. Alus laskettiin vesille 8. tammikuuta 1982 ja otettiin palvelukseen 19. huhtikuuta 1984.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 16. kesäkuuta 2017.
Friedel–Crafts-alkylointi

Bentseenin Friedel–Crafts-alkylointi
Friedel–Crafts-alkylointi on aromaattisen yhdisteen alkylointireaktio. Reaktio on saanut nimensä kehittäjiensä ranskalaisen kemistin Charles Friedelin ja yhdysvaltalaisen kaivosinsinöörin ja kemistin James Craftsin mukaan, jotka löysivät reaktion vuonna 1877.
Mekanismi

Friedel–Crafts-alkylointi on tyypiltään elektrofiilinen aromaattinen substituutioreaktio. Reaktiossa aromaattisen nukleofiilisen renkaan vetyatomi korvautuu elektrofiilisella karbokationilla. Alkylointiin käytetään tyypillisimmin alkyylihalogenideja, erityisesti alkyyliklorideja, alkoholeja tai alkeeneja. Friedel–Crafts-alkylointi vaatii katalyytiksi Lewis-hapon ja usein käytetään alumiinikloridia. Myös muita Lewis-happoja, kuten rauta(III)kloridia, antimonipentafluoridia, tina(IV)kloridia, titaanitetrakloridia tai booritrifluoridia voidaan käyttää. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa katalyytti muodostaa alkyloivan yhdisteen kanssa kompleksin, joka hajoaa karbokationiksi. Karbokationi on elektrofiilinen ja liittyy aromaattiseen renkaaseen, jolloin muodostuu sykloheksadienyliumkationi. Hyvin heikkokin emäs voi poistaa kationista protonin, jolloin muodostuu alkyloitu tuote.
Teollisia sovelluksia

Friedel–Crafts-alkylointia käytetään teollisuudessa muun muassa etyylibentseenin valmistamiseen bentseenistä ja eteenistä käyttäen katalyyttinä alumiinikloridia. Etyylibentseeniä käytetään paljon styreenin valmistukseen. Muita teollisesti merkittäviä alkylointeja ovat kumeenin valmistus propeenista ja bentseenistä ja resorsinolin valmistus propeenista ja m-di-isopropyylibentseenistä.
Ongelmia

Friedel–Crafts-alkyloinnissa on muutamia ongelmia, jotka rajoittavat sen käytettävyyttä. Metaohjaavat, elektroneja puoleensa aromaattisesta renkaasta vetävät substituentit, kuten nitro- tai halogeeniryhmät alentavat aromaattisten yhdisteiden reaktiivisuutta. Esimerkiksi nitrobentseeni ei reagoi Friedel–Crafts-alkyloinnilla. Toinen ongelma on liiallinen substituutio. Alkyloidut tuotteet ovat reaktiivisempia kuin alkyloimattomat lähtöaineet ja tuotteeksi saadaan usein useasta kohdasta alkyloituja yhdisteitä. Tätä voidaan vähentää sekoituksella ja suorittamalla reaktio heterogeenisesti käyttäen samaa liuotinta sekä katalyytille että aromaattiselle hiilivedylle.
Kolmas ongelma on karbokationin toisiintuminen. Primäärisistä ja sekundäärisitä alkoholeista ja alkyylihalideista muodostuneet karbokationit toisiintuvat hyvin helposti stabiilimmiksi tertiäärisiksi karbokationeiksi, jolloin tuotteeksi muodostuu haarautuneita alkyyliryhmiä sisältäviä yhdisteitä.
Aiheesta muualla

Etälukio: Bentseenin Friedel-Crafts alkylointi (Arkistoitu – Internet Archive)
Hasse Karlsson

Hasse Karlsson on suomalainen psykiatrian professori, joka on yhdistänyt aivotutkimusta psykoterapiaan ja psykiatriaan. Karlsson toimii integratiivisen neurotieteen ja psykosomatiikan professorina Turun yliopistossa ja Turku Brain and Mind Centerin johtajana. Karlsson on aiemmin ollut Helsingin yliopiston psykiatrian professori.
Karlsson on johtanut tutkimusryhmää, joka on tutkinut somatisaatiota käyttäen apunaan potilaiden aivojen PET- ja magneettikuvausta, neuropsykologisia testejä ja potilaan psyykkisen tilan, sairauskäsitysten ja elämäntilanteen kartoitusta. Hän on myös johtanut vuosina 2007–2011 toiminutta Psykiatrian tutkijakoulua.
Karlsson on valmistunut lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1983, filosofian maisteriksi 1989, psykiatrian erikoislääkäriksi 1991 ja lääketieteen tohtoriksi vuonna 1996. Turunmaan Duodecim-seuran palkitsi Karlssonin vuonna 2011 tunnustuspalkinnolla. Seuran mukaan Karlsson on tutkijana, potilastyön osaajana ja opettajana edelläkävijä.
Teoksia

Kontunen, Jarmo; Karlsson, Hasse & Larmo, Anneli: Interpersoonallinen psykoterapia. Depression fokusoitu hoitomenetelmä..  (Persona Grata -sarja. 203 sivua)  Edita, 2007.  ISBN 9789513746056
Koivisto, Maaria; Stenber, Jan-henry: Nikkilä, Heikki & Karlsson, Hasse: Epävakaan persoonallisuushäiriön hoito.  (233 sivua)  Duodecim, 2010.  ISBN 9789516562875
Aiheesta muualla

Integrative Neuroscience Research Group (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (utu.fi)
Hasse Karsson (englanniksi) (researchgate.net)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Yhdysvallat  Puola 
Tieteilijät:  ORCID