stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Talviolympialaiset 2014
Boikotti ja dopingskandaali

Useat valtionpäämiehet jättäytyivät matkustamasta seuraamaan olympialaisia protestoidakseen Venäjän ihmisoikeuspolitiikkaa, erityisesti lakia niin sanotusta homopropagandasta. Ranskan presidentti François Hollande ilmoitti suoraan boikotoivansa olympialaisia. Lisäksi muun muassa Angela Merkel, Joachim Gauck, Barack Obama, Joe Biden, David Cameron ja Fredrik Reinfeldt ilmoittivat jättäytyvänsä olympialaisista syytä täsmentämättä. Esimerkiksi Obama ei ilmoittanut suoraan boikotoivansa kilpailuja lain vuoksi, mutta Valkoinen talo käytti lausunnossaan kaksi kertaa sanaa monimuotoisuus. Lisäksi presidentti nimitti viralliseen delegaatioon kaksi urheilun homoaktivistia.
Venäjä harjoitti kisoissa systemaattista dopingia. Kesällä 2016 julkaistun Richard McLarenin raportin mukaan Venäjä toteutti valtiojohtoista dopingohjelmaa, jossa oli mukana kymmeniä venäläisurheilijoita. Esimerkiksi olympialaisten testilaboratorion seinään oli tehty kädenmentävä reikä, jonka kautta dopingia sisältävät näytteet vaihdettiin puhtaisiin. Urheilijoiden sinetöityjä näytepulloja avattiin ja niihin lisättiin esimerkiksi suolaa tai pikakahvin muruja, jotta pullon sisältöä olisi vaikeampi analysoida. McLarenin raportti osoittaa, että testinäytteiden systemaattisesta manipuloinnista hyötyi vuosien ajan venäläisiä urheilijoita kolmestakymmenestä eri urheilulajista. Useita venäläisurheilijoiden mitalisijoituksia ja muita sijoituksia onkin myöhempien tutkimusten perusteella hylätty.
Kuvagalleria

Avajaiset.
Olympiatulen sytytys.
Jääkiekkoa Slovenia-Venäjä.
Pikaluistelua.
Maastohiihtoa.
Taitoluistelua.
Ohjaskelkkailua.
Curlingia.
Mäkihyppääjä Kamil Stoch.
Roza Hutorin alppikeskus.
Päättäjäiset.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yle – Sotši 2014 kisasivut
| n k  Olympialaiset |
| --- | --- | --- |
| Kesäolympialaiset |  1896  1900  1904  1906  1908  1912  1916  1920  1924  1928  1932  1936  1940  1944  1948  1952  1956  1960  1964  1968  1972  1976  1980  1984  1988  1992  1996  2000  2004  2008  2012  2016  2020  2024  2028  2032  2036  |  |
| Talviolympialaiset |  1924  1928  1932  1936  1940  1944  1948  1952  1956  1960  1964  1968  1972  1976  1980  1984  1988  1992  1994  1998  2002  2006  2010  2014  2018  2022  2026  2030  2034  |  |
Talviolympialaisten 2014 lajit ja kilpailutapahtumat
Alppihiihto | Ampumahiihto | Curling | Freestylehiihto | Jääkiekko | Kaukalopikaluistelu | Lumilautailu | Ohjaskelkkailu | Pikaluistelu | Pohjoismaiset hiihtolajit | Rattikelkkailu | Skeleton | Taitoluistelu
Valtiot talviolympialaisissa 2014
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Aasia |  Etelä-Korea |  Filippiinit |  Hongkong |  Intia |  Iran |  Itä-Timor |
| Aasia |  Japani |  Kazakstan |  Kiina |  Kiinan Taipei |  Kirgisia |  Libanon |
| Aasia |  Mongolia |  Nepal |  Pakistan |  Tadžikistan |  Thaimaa |  Uzbekistan |
| Afrikka |  Marokko |  Togo |  Zimbabwe |  |  |  |
| Amerikka |  Argentiina |  Bermuda |  Brasilia |  Brittiläiset Neitsytsaaret |  Caymansaaret |  Chile |
| Amerikka |  Dominica |  Jamaika |  Kanada |  Meksiko |  Paraguay |  Peru |
| Amerikka |  Venezuela |  Yhdysvallat |  Yhdysvaltain Neitsytsaaret |  Yhdysvaltain Neitsytsaaret |  |  |
| Eurooppa |  Alankomaat |  Albania |  Andorra |  Armenia |  Azerbaidžan |  Belgia |
| Eurooppa |  Bosnia ja Hertsegovina |  Bulgaria |  Espanja |  Georgia |  Irlanti |  Islanti |
| Eurooppa |  Iso-Britannia |  Israel |  Italia |  Itävalta |  Kreikka |  Kroatia |
| Eurooppa |  Kypros |  Latvia |  Liechtenstein |  Liettua |  Luxemburg |  Pohjois-Makedonia |
| Eurooppa |  Malta |  Moldova |  Monaco |  Montenegro |  Norja |  Portugali |
| Eurooppa |  Puola |  Ranska |  Romania |  Ruotsi |  Saksa |  San Marino |
| Eurooppa |  Serbia |  Slovakia |  Slovenia |  Suomi |  Sveitsi |  Tanska |
| Eurooppa |  Turkki |  Tšekki |  Ukraina |  Unkari |  Valko-Venäjä |  Venäjä |
| Eurooppa |  Viro |  |  |  |  |  |
| Oseania |  Australia |  Tonga |  Uusi-Seelanti |  |  |  |
Talviolympialaiset 2014 myönnetään Venäjän Sotšille.
Sotšilaiset juhlivat kaupunkiin myönnettyjä kisoja.
Sotšin olympiapuiston kartta.
Sotšin olympiapuisto.
Olympiarenkaat ja niiden takana Bolšoi-areena.
Talviolympialaisten 2014 osallistujamaat.  Osallistui ensimmäistä kertaa talviolympialaisiin.   Osallistui, aiempia osallistumisia.   Ei osallistunut.
Olympiatulen matka Venäjällä kuvattuna kisojen venäläisessä postimerkissä.
Olympiatuli.
Kisamaskotit postimerkissä.
Median edustajia kisojen avajaisissa.
Cooper Car Company

|  Cooper |
| --- | --- |
Koko nimi:  Cooper Car Company
Päämaja:   Kingston upon Thames, Englanti
Perustajat:  Charles Cooper, John Cooper
Tunnetuimmat kuljettajat:   Stirling Moss  Jack Brabham  Bruce McLaren  Jochen Rindt  John Surtees  Pedro Rodríguez
Moottorit:  Bristol, Alta, Climax, Maserati, BRM
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Argentiinan GP 1953
Kilpailuja:  114
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  2 (1959, 1960)
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  2 (1959, 1960)
Voittoja:  12
Paalupaikkoja:  6
Nopeimpia kierroksia:  10
MM-pisteitä:  289 (342)
Viimeinen kilpailu:  Meksikon GP 1968
Cooper Car Company on brittiläinen yhtiö, joka valmistaa nykyisin autonosia aikaisemmin sen tuotannossa olleisiin Mini Cooper -autoihin. Yhtiön perustivat Charles Cooper ja hänen poikansa John Cooper vuonna 1946.
Cooper muistetaan myös rallista sekä Formula 1 -valmistajana ja tallina.
Historia

Cooperit aloittivat kilpa-autojen rakentamisen Charlesin pienessä autotallissa Surbitonissa, Surreyssä vuonna 1946. 1950- ja 1960-luvuilla he saavuttivat autokilpailujen korkeimman tason, kun he onnistuivat pärjämään Formula 1-, Indianapolis 500- ja rallikilpailuissa. Formula 1 -sarjassa Cooper oli mukana valmistajana kausilla 1950 ja 1952–1969 osallistuen kaiken kaikkiaan 129 osakilpailuun, joista se voitti 16 (laskettu mukaan myös asiakastallit). Talli otti käyttöön Climaxin moottorin kaudelle 1957, jolloin ensiesiintyminen Monacon osakilpailussa päättyi Jack Brabhamin kuudenteen sijaan. Varsinainen menestys uudella moottorilla alkoi seuraavalla kaudella asiakastallien kuljettajien Stirling Mossin ja Maurice Trintignantin ajaessa voittoon kahdessa ensimmäisessä osakilpailussa Argentiinassa ja Monacossa. Sekä kuljettajien että valmistajien mestaruuden Cooper voitti kahdesti.
Huomioita

1 2 3 4 5 6 7 8  Valmistajien mestaruuspisteitä alettiin jakaa kaudesta 1958 alkaen.
↑  Cooperin asiakastallit ajoivat kaudella 1960 pisteille myös Maseratin ja Castellottin moottoreilla, joten se sai erilliset sijoitukset valmistajien maailmanmestaruussarjaan.
↑  Cooperin asiakastallit ajoivat kaudella 1967 pisteille myös Climaxin moottoreilla, joten se sai erilliset sijoitukset valmistajien maailmanmestaruussarjaan.
Cooper-Climax T53, joka on maalattu näyttämään Jack Brabhamin vuoden 1961 Indianapolis 500 Cooper-Climax T54:ltä.
Kansallisruoka

Kansallisruoka on ruokalaji tai sellaisen osa, joka liitetään tiettyyn valtioon ja sen kansalliseen identiteettiin. Kansallisruuan käsitteelle ei ole olemassa yhtä yleisesti hyväksyttyä määritelmää. Useilla valtioilla on yksi tai useampi virallisesti nimetty kansallisruoka, toiset valtiot eivät ole nimenneet sellaista lainkaan. Keskustelussa 'kansallisruualla' viitataan usein sekä virallisesti nimettyihin että epävirallisiin ruokalajeihin. Kansallisruokina on usein pidetty myös perinneruokia, joilla on tietyn valtion alueella tai sen kulttuurissa pitkä traditio, tai joiden valmistaminen on mahdollista vain paikallisista aineksista. Joissakin valtioissa kansallisruoka on valittu yleisöäänestyksessä. Suomen viralliseksi kansallisruuaksi valittiin vuonna 2017 järjestetyssä äänestyksessä ruisleipä.
Kansallisruoka käsitteenä

Kansallisten ruokakulttuurien muodostaminen on osa yhtenäisen kansallisvaltion tarinan rakentamista. Kansallisruuan valitsemisessa näkyy kaksi lähtökohtaa. Alhaalta ylöspäin toimivien yksittäisten ihmisten ja organisaatioiden tarve on suojella omaa identiteettiään globalisoituvassa maailmassa. Ylhäältä alas suuntautuvaa ruokakulttuurin rakentamista johtavat valtion viralliset toimijat. Kansallisen ruokakulttuurin luominen ja kansallisruokien valitseminen ovat osa maabrändin rakentamista. Taustalla on usein konkreettisia poliittisia tavoitteita, esimerkiksi tarve suojella valtion omaa ruokatuotantoa ja sen globaalia tai kansallista kilpailukykyä.
Useiden valtioiden alueella elää suuri määrä erilaisia etnisiä ryhmiä. Ruokakulttuuri on niin vaihtelevaa, että yhden tai edes useamman kansallisruuan nimeäminen on mahdotonta tai poliittisesti tulenarkaa. Kansallisruokien nimeämistä vaikeuttaa myös globalisaatio, sillä ruokalajit ja vaikutteet ylittävät kansallisvaltioiden rajat muun kulttuurin tavoin.
Suomen kansallisruoka

Suomen viralliseksi kansalliruuaksi valittiin vuonna 2017 järjestetyssä äänestyksessä ruisleipä, joka sai ylivoimaisesti eniten eli lähes 10 000 ääntä. Muita samassa äänestyksessä suosittuja ehdotuksia olivat karjalanpiirakka ja paistetut muikut. Vuonna 2016 järjestetyssä äänestyksessä kärkeen ylsivät ruisleipä, karjalanpaisti, karjalanpiirakka, paistettu kala ja perunamuusi, sekä hernekeitto.
Galleria

Karjalanpaisti Suomesta
Pot-au-feu Ranskasta
Tumpeng Indonesiasta
kimchi Koreasta
Sushi, Japanista
Chelo kabab Iranista
Kräftskiva Ruotsista
Nasi lemak Malesiasta
Dal bhat Nepalista
Tom yum Thaimaasta
adobo Filippiineiltä
Gulashi Unkarista
Tabbouleh, Libanonista
Ćevapčići, useiden Balkanin alueen valtioiden kansallisruoka
smørrebrød Tanskasta
Kuskus, kansallisruoka Marokossa, Algeriassa ja Tunisiassa
Hainanin kana, Singaporen kansallisruoka
Phở Vietnamista
Ndolé Kamerunista
Pekingin ankka Kiinasta
Venäläinen pirozhki
empanada Argentiinasta
Wienerschnitzel Itävallasta
Poutine, monien mielestä Kanadan kansallisruoka
Pilaf (O'sh) on osa monien Keski-Aasian valtioiden ruokakulttuuria
Thieboudienne Senegalista
Ukrainalainen borscht-keitto
Pierogi ruskie Puolasta
Suomi kesäolympialaisissa 2008

Suomi osallistui Pekingin olympialaisissa 2008 kesäolympialaisiin 23. kerran.
Suomen Olympiakomitea nimitti olympiajoukkueen ensimmäiset urheilijat 19. joulukuuta 2007. Toinen osa nimitettiin 16. huhtikuuta 2008. Kolmas osa nimitettiin 20. toukokuuta 2008.. Viimeinen osa nimitettiin 21. heinäkuuta, ja viimeisten yleisurheilijoiden näytöistä Olympiakomitea päätti 4. elokuuta. Suomea Pekingiin edustamaan valittiin yhteensä 58 urheilijaa.
Suomen Olympiakomitea palkitsi olympiavoittajat 20 000 eurolla, hopeamitalistit 10 000 eurolla ja pronssimitalistit 5 000 eurolla. Yksittäisen urheilijan mitalibonus voi kuitenkin olla enimmillään 30 000 euroa. Komitea asetti mitalitavoitteeksi kolme mitalia, joista yksi kultainen. Kultamitalitavoite täyttyi jo kolmantena kilpailupäivänä 11.8., kun Satu Mäkelä-Nummela voitti naisten trap-finaalin uudella olympiaennätyksellä. Samana päivänä Henri Häkkinen saavutti ammuntapronssia. Joukkue pääsi mitalitavoitteeseen 17.8. Sanna Stenin ja Minna Niemisen soutuhopealla.
Suomen joukkueen nuorin jäsen uimari Noora Laukkanen (s. 3. helmikuuta 1993) oli Suomen kaikkien aikojen nuorin olympiaedustaja. Hanna-Maria Seppälä oli tähän asti ollut Suomen nuorin olympiaedustaja kautta aikojen. Seppälällä oli ikää 15 vuotta, 9 kuukautta ja 7 päivää osallistuessaan Sydneyn olympialaisiin vuonna 2000.
Mitalistit

| Sija | Urheilija | Laji | Kilpailu |
| --- | --- | --- | --- |
| Kultaa | Satu Mäkelä-Nummela | ammunta | Trap 11.8. |
| Hopeaa | Sanna Stén ja Minna Nieminen | soutu | Kevyt pariairokaksikko 17.8. |
| Pronssia | Henri Häkkinen | ammunta | 10m ilmakivääri 11.8. |
| Pronssia | Tero Pitkämäki | yleisurheilu | Keihäänheitto 23.8. |
Suomen joukkueeseen valitut

Suomen joukkue koostui 58 urheilijasta.
Suomen joukkueeseen valitut > Jousiammunta

| Urheilija | Kilpailu | Ranking-kierros> Tulos | Ranking-kierros> Sijoitus | 1>  pudotuskierros.Vastustaja<br\>Tulos | 2>  pudotuskierros.Vastustaja<br\>Tulos | 3>  pudotuskierros.Vastustaja<br\>Tulos | Puolivälierä> Vastustaja<br\>Tulos | Välierä> Vastustaja<br\>Tulos | Loppukilpailu> Vastustaja<br\>Tulos | Loppukilpailu> Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Matti Hatava | Yksilökilpailu | 619 | 58 |  Iso-Britannia S. Terry Voitto 105–104 |  Malesia C. S. Cheng Häviö 103–110 | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui | 30. |
Kisat olivat Hatavan ensimmäiset.
Suomen joukkueeseen valitut > Judo

Nina Koivumäki (57 kg)
2. kierros:  Nina Koivumäki vs.  Xu Yan 0–20 Koivumäellä keräilyerillä teoreettinen mahdollisuus pronssiin.
Johanna Ylinen (63 kg)
Suomen joukkueeseen valitut > Melonta

Anne Rikala (kajakkiyksikkö 500 m ja kajakkikaksikko 500 m)
Jenni Mikkonen (kajakkikaksikko 500 m)
Mika Hokajärvi (kajakkikaksikko 500 m ja 1000 m)
Kalle Mikkonen (kajakkikaksikko 500 m ja 1000 m)
Suomen joukkueeseen valitut > Paini

Jarkko Ala-Huikku (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 60 kg):
1. kierros:  Jarkko Ala-Huikku vs.  Ruslan Tiumenbajev 0–2 (1–3, 0–4)
Suomen joukkueeseen valitut > Painonnosto

Antti Everi (yli 105 kg)
Suomen joukkueeseen valitut > Purjehdus

Silja Lehtinen, Livia Väresmaa ja Maria Klemetz (Yngling)
Niklas Lindgren ja Heikki Elomaa (470 miehet)
Tapio Nirkko (Finnjolla)
Pierre Collura (Laser)
Tuula Tenkanen (Laser Radial)
Tuuli Petäjä (purjelauta)
Suomen joukkueeseen valitut > Ratsastus

Kyra Kyrklund ja hevosensa Max (kouluratsastus): Kokonaistuloksissa kahdeksas.
Suomen joukkueeseen valitut > Soutu

Minna Nieminen ja Sanna Stén (kevyt pariairokaksikko 2 000 m) hopeaa
Suomen joukkueeseen valitut > Sulkapallo

Anu Nieminen (kaksinpeli):
1. kierros: Nieminen pääsi suoraan toiselle kierrokselle.

2. kierros:  Anu Nieminen vs.  Xu Huaiwen 0–2 (17–21, 8–21)
Ville Lång (kaksinpeli):
1. kierros:  Ville Lång vs.  Vladislav Druzchenkon 2–0 (21–12, 21–19)

2. kierros:  Ville Lång vs.  Raju Rai 2–0 (21–9, 21–16)

3. kierros:  Ville Lång vs.  Sony Dwi Kuncoro 0–2 (13–21, 18–21)
Suomen joukkueeseen valitut > Tennis

Jarkko Nieminen (kaksinpeli):
1. kierros:  Jarkko Nieminen vs.  Thomas Johansson 1–2 (6–4,4–6,4–6)
Suomen joukkueeseen valitut > Uimahypyt

Joona Puhakka (3 m ponnahduslauta)
Suomen joukkueeseen valitut > Uinti

Hanna-Maria Seppälä (50 m ja 100 m vapaauinti, 100 m selkäuinti): 100 metrin selkäuinnin 30:s. Ei alkueristä jatkoon. 100 metrin vapaauinnin neljäs, alkuerissä Suomen ennätys (53,60).
Matti Rajakylä (50 m ja 100 m vapaauinti): Suomen ennätys (22,48) 50 metrin vapaauinnin alkuerissä, mutta ei jatkoon, sijoitus 29:s. 100 metrin vapaauinnin alkuerissä sijoitus 41:s ajalla 49,91. Ei jatkoon.
Eva Lehtonen (400 m ja 800 m vapaauinti): Ei jatkoon kummassakaan lajissa. Sijoitus 35:s 400 metrin ja 33:s 800 metrin vapaauinnissa.
Noora Laukkanen (200 m rintauinti): Alkuerien sijoitus 39:s, ei jatkoon.
Emilia Pikkarainen (100 m perhosuinti): Alkuerien sijoitus 46:s, ei jatkoon.
Suomen joukkueeseen valitut > Yleisurheilu

Visa Hongisto (200 metrin juoksu):
1. alkuerä: 20,62 SB, 15., jatkoon

2. alkuerä: 20,76, 25., ei jatkoon
Mikko Lahtio (800 metrin juoksu)
Jukka Keskisalo (3000 metrin estejuoksu)
Janne Holmén (maraton)
Francis Kirwa (maraton)
Antti Kempas (50 km kävely)
Jarkko Kinnunen (50 km kävely)
Tommi Evilä (pituushyppy): Karsinnassa tulos 788, karsiutui loppukilpailusta.
Mikko Latvala (seiväshyppy)
Robert Häggblom (kuulantyöntö): Jäi karsinnassa ilman tulosta (kolme yliastuttua)
Tero Järvenpää (keihäänheitto)
Tero Pitkämäki (keihäänheitto)
Teemu Wirkkala (keihäänheitto)
Antti Ruuskanen (keihäänheitto). Varamies.
Frantz Kruger (kiekonheitto): Karsinnassa tulos 62,48. Karsinnan 12. sijoutus riitti loppukilpailuun. . Loppukilpailun 11. tuloksella 61,98
Olli-Pekka Karjalainen (moukarinheitto): Finaalin kuudes tuloksella 79,59 (SB)
Mikko Halvari (kymmenottelu)
Vanessa Vandy (seiväshyppy): Karsinnassa tulos 400, ei loppukilpailuun.
Mikaela Ingberg (keihäänheitto)
Merja Korpela (moukarinheitto): Karsinnan 30. tuloksella 66,29. Ei finaalissa
Niina Kelo (seitsenottelu): 24., jäi ennätyksestään 45 pistettä. Kauden paras.
| Niina Kelon seitsenottelu:> Laji | Niina Kelon seitsenottelu:> Tulos | Niina Kelon seitsenottelu:> Pisteet | Niina Kelon seitsenottelu:> Lajin sijoutus |
| --- | --- | --- | --- |
| 100m aidat | 13,95 | 985 | 29. |
| Korkeus | 165 | 795 | 39. |
| Kuula | 14,82 | 849 | 5. |
| 200m | 25,90 | 806 | 37. |
| Pituus | 576 | 777 | 32. |
| Keihäs | 51.48 | 889 | 3. |
| 800m | 2.20,97 | 810 | 28. |
| Yhteensä: |  | 5911 SB | 24. |
Suomen joukkueeseen valitut > Odottivat peruutuspaikkoja

Henri Kontinen (tennis)
Merja Kiviranta (triathlon)
Sami Aalto (voimistelu)
Valinnoista > Purjehduksen valintakohu

Tuula Tenkasen valinta kokeneen Sari Multalan tilalle Laser radial -luokkaan herätti kohua. Tenkanen voitti Purjehdusliiton järjestämät kaksi ratkaisevaa olympiakarsintaa toukokuussa 2008 ja hänet valittiin olympialaisiin. Paikan Suomelle oli hankkinut Sari Multala. Pitkin kautta muuten Tenkasta paremmin menestyneen Multalan valintaa toivottiin kuitenkin. Varsinkin Multalan voitettua EM-regatan jotkut toivoivat, että Multala sittenkin valittaisiin, mutta Suomen olympiakomitean hallitus valitsi Tenkasen äänin 9–3.
Valinnoista > Tarvittavat lisänäytöt

Seuraavilta yleisurheilijoilta vaadittiin näyttö terveydentilastaan viimeistään 3. elokuuta:
Robert Häggblom (kuulantyöntö)
Mikaela Ingberg (keihäänheitto) - kilpaileminen omalla tulostasolla
Jussi Heikkilä (400 metrin aitajuoksu) - kilpaileminen omalla tulostasolla
Mikko Halvari (kymmenottelu)
Mikko Latvala (seiväshyppy)
Häggblom, Ingberg, Halvari ja Latvala onnistuivat antamaan tarvittavan lisänäytön ja heidät valittiin. Jussi Heikkilä ei onnistunut lisänäytön antamisessa eikä häntä valittu kisajoukkueeseen.
Gunman prefektuuri

| Gunman prefektuuri 群馬県 |
| --- | --- |
 Näkymä Harunavuorelle
 Lippu:  Symboli
 Gunman prefektuurin sijainti Japanissa
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Kuntia:  35
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Maebashi
 – kuvernööri:  Ichita Yamamoto
Pinta-ala:  6 362,28 km² (21.)
Väkiluku (1.8.2016):  1 967 410 (19.)
 – väestötiheys:  309 as./km²
Symbolit:  
 – puu:  Japaninmustamänty
 – kukka:  Japaninheloatsalea
 – lintu:  Kuparifasaani
 – kala:  Aju
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  JP-10
 
Prefektuurin internetsivut
Gunman prefektuuri (jap. 群馬県, Gunma-ken) sijaitsee Kantōn alueella Honshūn saarella Japanissa. Prefektuurin pääkaupunki on Maebashi. Siellä on 1 967 410 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 6 362,28 neliökilometriä.
Maantiede

Sisämaassa sijaitseva Gunma on Kantōn alueen luoteisin prefektuuri. Prefektuurin pohjoisalue on vuoristoinen, ja suurin osa väestöstä on keskittynyt Gunman eteläosaan Saitaman prefektuurin lähelle. Alueen ilmasto on kylmempi kuin Kantōn alemmissa osissa. Prefektuurin muodon on sanottu muistuttavan lennossa olevaa kurkea.
Aluejako

Gunman prefektuuri jakautuu 12 kaupunkiin ja 23 muuhun kuntaan, joista 15 on maaseutukaupunkeja ja 8 on kyläkuntia. Kunnat kuuluvat seitsemään piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä.
Annaka
Fujioka
Isesaki
Kiryū
Maebashi (pääkaupunki)
Midori
Numata
Ōta
Shibukawa
Takasaki
Tatebayashi
Tomioka
| Piirikunta | Kunta |
| --- | --- |
Agatsuma: Higashi-Agatsuma · Kusatsu · Naganohara · Nakanojō · Takayama · Tsumagoi
Kanra: Kanra · Nanmoku · Shimonita
Kita-Gunma: Shintō · Yoshioka
Ōra: Chiyoda · Itakura · Meiwa · Ōizumi · Ōra
Sawa: Tamamura
Tano: Kanna · Ueno
Tone: Katashina · Kawaba · Minakami · Shōwa
Historia

Gunman alue tunnettiin aiemmin Kōzuken provinssina.
Talous

Gunman moderniin talouteen kuuluvat Maebashin ympäristöön ja prefektuurin itäiseen, Tokiota lähinnä olevaan osaan keskittyneet elektroniikan ja ajoneuvojen valmistus. Perinteisempiä elinkeinoja ovat silkin valmistus ja maatalous.
Nähtävyydet

Gunma on tunnettu kuumista lähteistään: suosittuja kylpyläpaikkakuntia ovat Kusatsu, Minakami ja Ikaho. Prefektuurin vuoristoisuudesta johtuen myös hiihtokeskukset houkuttelevat turisteja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gunman prefektuuri Wikimedia Commonsissa
Gunman prefektuurin viralliset sivut (japaniksi)
Gunman arkeologian tutkimussäätiö (japaniksi)
| n k Gunman prefektuuri |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Annaka  Fujioka  Isesaki  Kiryū  Maebashi (pääkaupunki)  Midori  Numata  Ōta  Shibukawa  Takasaki  Tatebayashi  Tomioka  |  |
| Kunnat piirikunnittain | Agatsuman piirikunta (Higashi-Agatsuma · Kusatsu · Naganohara · Nakanojō · Takayama · Tsumagoi) · Kanran piirikunta (Kanra · Nanmoku · Shimonita) · Kita-Gunman piirikunta (Shintō · Yoshioka) · Ōran piirikunta (Chiyoda · Itakura · Meiwa · Ōizumi · Ōra) · Sawan piirikunta (Tamamura) · Tanon piirikunta (Kanna · Ueno) · Tonen piirikunta (Katashina · Kawaba · Minakami · Shōwa) |  |
| n k Japanin prefektuurit ja alueet |
| --- | --- | --- |
| Hokkaidō |  Hokkaidō  |  |
| Tōhoku |  Aomori  Iwate  Miyagi  Akita  Yamagata  Fukushima  |  |
| Kantō |  Ibaraki  Tochigi  Gunma  Saitama  Chiba  Tokio  Kanagawa  |  |
| Chūbu |  Niigata  Toyama  Ishikawa  Fukui  Yamanashi  Nagano  Gifu  Shizuoka  Aichi  |  |
| Kansai |  Mie  Shiga  Kioto  Osaka  Hyōgo  Nara  Wakayama  |  |
| Chūgoku |  Tottori  Shimane  Okayama  Hiroshima  Yamaguchi  |  |
| Shikoku |  Tokushima  Kagawa  Ehime  Kōchi  |  |
| Kyūshū · Ryūkyū |  Fukuoka  Saga  Nagasaki  Kumamoto  Ōita  Miyazaki  Kagoshima  Okinawa  |  |
Prefektuurin kartta
Tess – viattomuuden tarina

| Tess – viattomuuden tarina> Tess |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Roman Polański
Käsikirjoittaja:  Gerard Brach John Brownjohn Roman Polański
Perustuu:  Thomas Hardyn romaaniin Tessin tarina (1891)
Tuottaja:  Claude Berri
Säveltäjä:  Philippe Sarde
Kuvaaja:  Geoffrey Unsworth Ghislain Cloquet
Leikkaaja:  Alastair McIntyre Hervé de Luze
Tuotantosuunnittelija:  Pierre Guffroy
Pukusuunnittelija:  Anthony Powell
Pääosat:  Nastassja Kinski Peter Firth Leigh Lawson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Britannia
Tuotantoyhtiö:  Renn Productions
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:   31. lokakuuta 1979  9. huhtikuuta 1981  21. joulukuuta 1979
Kesto:  190 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  25 000 000 Yhdysvaltain dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tess – viattomuuden tarina (Tess) on Roman Polańskin ohjaama, ranskalais-brittiläisenä yhteistuotantona valmistunut historiallinen draamaelokuva vuodelta 1979. Elokuva perustuu Thomas Hardyn romaaniin Tessin tarina (1891).
Tess sijoittuu Dorsetin kreivikuntaan viktoriaanisella 1880-luvulla ja kuvaa päähenkilön onnettoman elämänkohtalon. Ironiset sattumat ohjaavat Tessin elämän käänteitä ja tekevät viattomasta ja vilpittömästä tytöstä lopulta kuolemantuomiotaan odottavan rikollisen.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Tessin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Päähenkilöt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nastassja Kinski  | … |  Teresa ”Tess” Durbeyfield   |
|  Peter Firth  | … |  Angel Clare, kirkkoherran poika   |
|  Leigh Lawson  | … |  Alec Stokes-d’Urberville   |
|  John Collin  | … |  John Durbeyfield, Tessin isä   |
|  Rosemary Martin  | … |  Joan Durbeyfield, Tessin äiti   |