stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
James George Frazer

Sir James George Frazer.
James George Frazer (1. tammikuuta 1854, Glasgow, Skotlanti – 7. toukokuuta 1941 Cambridge, Englanti) oli skotlantilainen antropologi ja uskontotieteilijä.
Frazer tunnetaan erityisesti pääteoksestaan The Golden Bough: A Study in Magic and Religion (Kultainen oksa: Tutkimus magiasta ja uskonnosta). Tämä 12-osainen teos ilmestyi vuosina 1890–1915. Frazer esitti, että vanhoilla uskonnoilla ja myyteillä on yhteiset sukujuuret. Hän tarkasteli Raamatun kertomuksia antropologian, ei teologian kannalta. Frazer pani merkille, että samat tarinat toistuvat hieman muuntuneina kulttuurista ja sivilisaatiosta toiseen.
The Golden Bough on vaikuttanut laajasti moniin tutkijoihin, kuten Bronisław Malinowskiin ja Sigmund Freudiin. Myös monet kirjailijat, kuten T. S. Eliot, ovat saaneet vaikutteita Frazerin tutkimuksista.
Frazerin muita teoksia ovat Totemism and Exogamy (1910), Belief in Immortality ja The Worship of the Death (1913–1924).
Aiheesta muualla

http://authorscalendar.info/jfrazer.htm
http://www.sacred-texts.com/pag/frazer/
http://en.wikisource.org/wiki/The_Golden_Bough
Lucia Berlin

Lucia Berlin (s. Lucia Brown, 12. marraskuuta 1936 Juneau, Alaska – 12. marraskuuta 2004 Marina del Rey, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Elinaikanaan Berlin julkaisi 76 novellia. Niitä ilmestyi yhdysvaltalaisissa aikauslehdissä ja antologioissa. Laajemmin tunnetuksi Berlin tuli kuitenkin vasta kuolemansa jälkeen, kun vuonna 2015 julkaistiin valikoima novelleja. A Manual for Cleaning Women nousi heti New Yorkin bestseller-listalle. Kokoelma on julkaistu suomeksi kahdessa osassa; Siivoojan käsikirja ja muita kertomuksia (2017) ja Siivoojan käsikirja 2: Tanssia ruusuilla ja muita kertomuksia (2018).
Elämä

Alaskassa syntyneen Lucia Berlinin isä työskenteli kaivoksilla, ja perhe muutti usein. Toisen maailmansodan jälkeen he muuttivat Santiago de Chileen. Vuonna 1955 Berlin aloitti opinnot New Mexicon yliopistossa ja suoritti loppututkinnon 1960-luvun lopulla. Berlin työskenteli elämänsä aikana lukion opettajana, siivoojana, puhelinvaihteen hoitajana, sairaanhoitajana ja lääkärin apulaisena. Asuinpaikka vaihtui usein myös Berlinin aikuisiällä. Vuonna 1994 runoilija Edward Dorn kutsui Berlinin Coloradon yliopistoon Boulderiin, jossa Berlin toimi ensin vierailevana kirjailijana ja sittemmin professorina. Hän oli hyvin suosittu opettaja.
Berlin oli kolmesti naimisissa, ja hän oli neljän pojan äiti. Berlinillä todettiin kymmenvuotiaana skolioosi, jonka vuoksi hän joutui käyttämään usein metallista korsettia. Skolioosikorsetti puhkaisi hänen toisen keuhkonsa, ja 1990-luvun puolivälin jälkeen hän kulki aina happisäiliö mukanaan. Ison osan elämästään Berlin oli alkoholisti. Hän kuoli syöpään 68-vuotiaana.
Ura kirjailijana

Berlin sai 24-vuotiaana ensimmäisen kerran tekstejään kirjallisiin aikakauslehtiin Noble Savage ja The New Strand. Myöhemmin novelleja ilmestyi myös muissa lehdissä, kuten Atlantic Monthlyssa ja New American Writingissa. Useimmat Berlinin novelleista on julkaistu kolmessa kokoelmassa Homesick (1991), So Long (1993) ja Where I Live Now (1999). Kokoelma Homesick sai American Book Award -palkinnon.
Monet Berlinin novelleista perustuvat jollain tavalla hänen omaan elämäänsä. Kirjoitukset eivät ole omaelämäkerrallisia, mutta Berlin luonnollisesti sai aineistoa kirjoituksiinsa värikkäästä elämästään; lukuisista asuinpaikoista eri puolilla Yhdysvaltoja ja Etelä-Amerikkaa, vaihtelevista työpaikoistaan, puolisoistaan ja lapsistaan.
Jennyson Rosero

Jennyson Rosero (s. 16. huhtikuuta 1979) on yhdysvaltalainen mangataiteilija. Mainosalalle valmistunut Rosero aloitti sarjakuvien piirtämisen jo 14 vuoden ikäisenä. Kun hän oli nuori, hänen perheensä muutti usein.
Roseron intohimo mangaan alkoi hänen katsottuaan Dragon Ball Z:aa. Tämän jälkeen hän siirtyi vakavampiin taidemuotoihin. Anime- ja mangaopintojensa alkupäivinä hänen esikuvansa oli Masami Ohbari. Jennyson on tullut kuuluisaksi kuvittamalla No Man's Land-sarjaa.
Luci Christian

| Luci Christian |
| --- | --- |
 Luci Christian Anime Evolutionissa vuonna 2007.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Louisa Michelle Christian
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1973 (ikä 51)  Hico, Texas
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Tabitha Hickey
Aktiivisena:  1999–
Merkittävät roolit:  Kaname Chidor (Full Metal Panic!) Tanizaki Yukari (Azumanga Daioh) Nami (One Piece)
Palkinnot
 ADR 2004 Pretear  2004 SuperGALS! Rule  2005 Princess Tutu  2005 Full Metal Panic? Fumoffu  2006 Princess Tutu  2007 Full Metal Panic! 
Aiheesta muualla
lucichristian.com
IMDb 
Louisa Michelle Christian (s. 18. maaliskuuta 1973 Hico, Texas) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan lukuisista dubbauksistaan animesarjoissa ja elokuvissa. Hänet palkittiin kuudesti ADR-palkinnolla ja oli vuonna 2007 kaksi kertaa ehdokkaana American Anime -palkinnon voittajaksi.
Elämäkerta

Christianin näyttelijän ura alkoi varhaisella iällä, kun hänen äitinsä laittoi kolmevuotiaan tyttärensä kykyesitykseen. Varsinaisesti Luci osallistui näyttelemiseen high schoolissa ja myöhemmin valmistui yliopistosta ansaiten loppututkinnon teatterista. Koulun jälkeen hän muutti Houstoniin näyttelemään teattereiden näytelmissä.
Vietettyään muutaman vuoden teatterin parissa Luci päätyi ääninäyttelemiseen ja teki ensimmäisen ääniroolinsa OVAan Those Who Hunt Elves vuonna 1999. Useiden dubbausten lisäksi Christian teki alkuperäisen ääniroolin vuonna 2006 Catscratchiin. Hän työskentelee päätoimisesti ADV Filmsillä ja FUNimationilla. Urallaan hän on tehnyt yli 240 dubbausroolia, jonka myötä Christian on toiseksi eniten englanninkielelle äänittänyt henkilö. Christianilla oli myös pariroolia elokuvassa Halo Legends.
Christianilla oli myös äänirooli lyhytelokuvassa Blade Runner Black Out 2022, joka on ainut animena toteutettu kolmesta Blade Runnerin sekä Blade Runner 2049:n välille sijoittuvasta lyhytelokuvasta.
Aiheesta muualla

Luci Christian Myspacessa (englanniksi)
TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
AnimeCons.com
Anime News Network
Crystalacids
Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
Luettelo televisiosarjan Me hirviöt hahmoista

Tämä on luettelo Me hirviöt -televisiosarjan hahmoista ja sivuhahmoista.
Herman Munster

Herman Munster (Fred Gwynne) on Frankensteinin hirviötä muistuttava 223 cm pitkä ja 172 kg painava Munsterin perheen pää. Gateman, Goodbury and Graves -hautaustoimistossa työskentelevän Hermanin kokosi tohtori Victor Frankenstein vuosien 1815–1850 aikana Heidelbergin yliopistossa. Saksasta hän muutti Britanniaan, jossa hänet adoptoitiin Munsterien aatelissukuun.
Myöhemmin Herman muutti Transilvaniaan, jossa hän tapasi vuonna 1865 Lily Draculan. Naimisiin mentyään he muuttivat yhdessä Lilyn isän kanssa Yhdysvaltoihin, jossa he sittemmin asettuivat asumaan Mockingbird Heightsin omakotilähiöön, osoitteessa 1313 Mockingbird Lane sijaitsevaan goottikartanoonsa
Luonteeltaan Herman on hyväluontoinen pölvästi. Toisinaan hän kuitenkin käyttäytyy, varsinkin ikäänsä nähden, lapsellisesti ja saa kiukuttelukohtauksia.
Hermanin suunnattomat voimat ovat hyödyksi hänen työssään hautaustoimistossa, jossa hän pystyy kantamaan arkkuja yksinään. Toisaalta hän voimiensa vuoksi aiheuttaa tahatonta tuhoa ympäristölleen. Hänen polkiessaan jalkaansa kiukutellessaan rappaukset putoilevat katosta ja pöytä saattaa särkyä yhdestä nyrkiniskusta.
Hermanilla on myös kaksoisveli Charlie.
Lily Munster

Lily Munster (näyttelijänä Yvonne De Carlo) on Hermanin vaimo ja Grandpan (suom. isoisä) lapsi. Lily on Frankensteinin Morsianta muistuttava sarjan hahmo, joka ei pidä esimerkiksi hämärähommista eikä eräässä jaksossa siitä, että Herman oli työpaikkansa juhlissa Keskiyöhön asti. Hän kampaa usein hiuksensa alas ja hänen sisarentyttärensä Marilyn on sarjan päähenkilöistä ehkä vähiten esiintyvä. Lily on usein avulias, vaikka hänellä on useita ongelmia Hermanin kanssa. Hän ja Marilyn ovat aina hyvissä väleissä.
Grandpa

Grandpa (suomeksi "isoisä") (näyttelijänä Al Lewis) on Lilyn isä ja kemisti. Hänen oikea nimensä on Sam Dracula. Hän muistuttaa vampyyria. Hän on keksinyt erilaisia juomia - jotka eivät toimineet oikein koskaan. Hänellä ei ole varsinaisesti vihamiehiä, tosin Googie Miller (joka esiintyi jaksossa Come Back, Little Googie). Grandpa on luonteeltaan toisinaan mukava ja osaa varoittaa asioiden väärin tekemisestä, muttei kovin hyvin.
Eddie Munster

Eddie Munster (näyttelijänä Butch Patrick) on Hermanin ja Lilyn ainoa lapsi, ja hän on Ihmissuden näköinen. Eddiellä on kavereita, mutta yksikään heistä ei ole kovin hyvä kaveri. Eddie on luonteeltaan mukava ja haluaa nähdä "temppuja", joita Granpa tekee. Eddie on 10-vuotias ja käy normaalia koulua.
Marilyn Munster

Marilyn Munster on Lilyn sisarentytär ja Munsterin perheen ainoa normaali jäsen. Luonteeltaan hän on mukava ja rauhallinen, vaikka on joskus ollut vihassa häntä inhottavia ihmisiä kohtaan. Marilynia ovat näytelleet Beverley Owen ja Pat Priest.
Munstereiden lemmikit > Spot

Yläkerran portaiden alla asustava Eddien lemmikkilohikäärme.
Munstereiden lemmikit > Igor

Isoisän transilvanialainen lemmikkilepakko.
Munstereiden lemmikit > Musta Kissa

Perheen lemmikkikissa, joka kuitenkin murisee kuin leijona.
Munstereiden lemmikit > Korppi

Talon käkikellossa asuva korppi (ääninäyttelijöinä Mel Blanc ja Bob Hastings), jonka tavallisin repliikki Edgar Allan Poen runoa siteeraten on "Ei milloinkaan" (engl. Nevermore).
Aiheesta muualla

Munsterland
The Munsters
Jared Harris

| Jared Harris |
| --- | --- |
 Harris vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. elokuuta 1961 (ikä 63) Lontoo, Englanti
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1989–
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Jared Harris (s. 24. elokuuta 1961 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Lane Prycen roolistaan televisiosarjassa Mad Men, josta hän oli ehdolla Emmy-palkintoon parhaasta miessivuosasta vuonna 2012. Lisäksi hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Syntyneet tappajiksi (1994), Sherlock Holmes: A Game of Shadows (2011), Lincoln (2012) ja Boksitrollit (2014), jossa hänellä oli äänirooli. Harris on myös esittänyt kuningas Yrjö VI:ta Netflixin televisiosarjassa The Crown (2016), ydinfyysikko Valeri Legasovia HBO:n Chernobyl-televisiosarjassa sekä matemaatikko Hari Seldonia Apple TV+ -suoratoistopalvelun Foundation-televisiosarjassa.
Harris on näyttelijä Richard Harrisin ja tämän ensimmäisen vaimon, Elizabeth Rees-Williamsin, poika. Hänen nuorempi veljensä on näyttelijä Jamie Harris ja vanhempi veljensä ohjaaja Damian Harris.
Aiheesta muualla

Jared Harris Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Luonnonlääketieteen keskusliitto

Luonnonlääketieteen Keskusliitto LKL ry on vuonna 1984 perustettu luontaisterapia-alan kattojärjestö, joka edustaa koulutettuja luontaishoitajia (CAM-terapeutteja) Suomessa.
Liitto ylläpitää koulutettujen luontaisterapeuttien terapeuttirekisteriä. Koulutuksen vaatiminen alan toimijoilta on yksi peruspilari, jonka varaan keskusliiton toiminta perustuu. Koulutuskriteerit pohjautuvat yhteispohjoismaalaiseen koulutustason minimirajaan. Hyvä koulutus on avain korkeaan laatuun jäsenten toiminnassa.[lähde? ]
Luonnonlääketieteen Keskusliitto LKL ry:n keskeinen tehtävä on rakentaa Suomeen järjestelmä, jotta kansalaiset voivat käyttää luontaishoitoja turvallisesti. Liitto pitää yhteyttä poliitikoihin ja virkamiehiin tavoitteidensa toteuttamiseksi.[lähde? ]
Liitto perustettiin vuonna 1984 nimellä Vaihtoehtoisten Hoitomuotojen keskusliitto. Myöhemmin sen nimeksi tuli Vaihtoehtoisen Lääketieteen keskusliitto (VLKL). Se ja Suomen Luontaisterapeuttien Liitto yhdistyivät vuonna 2002 Luonnonlääketieteen Keskusliitto LKL ry:ksi.
LKL ry on lanseerannut yhteistyössä alan muiden toimijoiden kanssa Luontaishoitojen päivän, jota vietetään vuosittain 23. tammikuuta. LKL ry on jakanut vuodesta 2020 vuosittain Vuoden Luontaishoitoteko -palkinnon henkilölle, joka on myönteisesti vaikuttanut Suomen luontaishoitojen kenttään.
Vuoden 2022 alusta alkaen Luonnonlääketieteen Keskusliitto LKL ry on Suomen Yrittäjien toimialajärjestö.[lähde? ]
Liittoon kuuluvat järjestöt

Koulutettujen luontaishoitajien yhdistys CAM ry
Pohjoismainen Homeopaattiyhdistys ry
Suomen Aromaterapeutit ry
Suomen Colonicyhdistys ry
Suomen Fytoterapia ry
Suomen Ravintoterapia RAFY ry
Suomen Refleksologir ry
Suomen Vyöhyketerapeutit ry
Aiheesta muualla

Luonnonlääketieteen keskusliitto LKL ry sivusto
Terapeuttirekisteri.fi Liiton ylläpitämä koulutettujen luontaisterapeuttien julkinen rekisteri
Jiahu

Jiahu (kiin.: 賈湖; pinyin: Jiǎhú)  on arkeologinen löytöpaikka Henanin maakunnassa Kiinassa 22 kilometriä nykyisestä Wuyangin kaupungista pohjoiseen. Jiahu oli varhainen maanviljelykylä 7000–5700 eaa.
Juahun kylä sijaitsi Sha (Ying) ja Ni-jokien tulvatasankojen välissä. Sha on Jangtsejoen pohjoinen haara, joka kulkee melko läheltä Keltaista jokea.
Jiahun kylän ala oli 5,5 ha ja siellä asui ehkä 250–800 asukasta. Kaivetulla 0,24 ha alalla oli 45 taloa ja 9 savenpolttouunia. Talot osin maanalaisia, läpimitat 4–10 metriä, yleensä yksihuoneisia. Iso keskusrakennus, ehkä työpaja.
Jiahussa viljeltiin jo varhain riisiä. Viljely oli normaalia, ei kaskiviljelyä. Jotkut Jiahusta löydetyt merkit saattavat olla varhaista kirjoitusta, mutta varmaa se ei ole. Merkit on kaiverrettu kilpikonnan kuoriin. Myöhemmin Kiinassa kilpikonnan kuoria käytettiin ennustamiseen. Jiahusta on myös löydetty vanhoja huiluja. Myös Jiahun keramiikka on yksi Kiinan vanhimmista.  Liäksi on löydetty turkoosikaiverruksia. Ruukuista on löydetty jäänteitä alkoholista. Jiahun kylä raunioitui tulvassa ja hylättiin.
Jiahun vaiheet

7000–6600 kalenterivuotta eaa., omaleimainen kulttuuri
6600–6200 Peiligangin kulttuurin tapainen kulttuuri
6200–5700 Pailigangin kulttuurin tapainen kulttuuri
Viimeisellä kahdella kaudella kylän asuinalueet ja työpajat olivat erillään. Tällöin myös hautalahjojen määrä lisääntyi ja eri yksilöillä oli erilaiset hautalahjat. Niinpä voidaan päätetllä, että myöhemmässä Juahussa oli jonkinlainen työnjako ja arvoasteikko. Naisen asema oli hautalahjoista päätellen huonompi kuin miesten, mutta yleisesti ottaenselvennä Jiahu oli melko tasa-arvoinen.
Jenny from the Block

| ”Jenny from the Block” Jennifer Lopez ft>  Jadakiss & Styles |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: This Is Me... Then
 Äänitetty : 2002; The Hit Factory (New York City), The Studio (Philadelphia), Lobo Recording Studios (Long Island)
 Julkaistu: 26. syyskuuta 2002
 Formaatti: CD Single, 12" single
 Tuottaja(t): Troy Oliver, Cory Rooney, Poke ja Tone
 Tyylilaji: Old school hip hop
 Kesto: 03.08
 Levy-yhtiö: Epic
Jennifer Lopezin muut singlet
| ”Alive” 2002 | ”Jenny from the Block” 2002 | ”All I Have” 2002 |
Jadakissin muut julkaisut
| ”Day and Night” 2002 | ”Jenny from the Block” 2002 | ”Why” 2004 |
Stylesin muut julkaisut
| ”Good Times” 2002 | ”Jenny from the Block” 2002 | ”Blow Ya Mind” 2007 |
Jenny from the Block on yhdysvaltalaisartisti Jennifer Lopezin kappale, jolla vierailevat yhdysvaltalaisräppärit Jadakiss ja Styles P; molemmat vierailijat ovat yhtyeestä The LOX. Sen julkaisi Epic Records Lopezin kolmannen, This Is Me... Then-studioalbumin johdantosinglenä 26. syyskuuta 2002. Kappaleen, joka ensin vuosi nettiin, sanoittivat Lopez, Troy Oliver, Mr. Deyo, Samuel Barnes, Jean-Claude Olivier sekä Cory Rooney. Rooney ja Oliver yhdessä Trackmastersin Poken ja Tonen kanssa tuottivat kappaleen. Kriitikot totesivat kappaleen sisältävän runsaasti musikaalisia sampleja 1900-luvun kappaleista kuten Steel Bandin vuoden 1975 kappaleesta "Heaven and Hell Is on Earth" sekä Boogie Down Productionsin vuoden 1987 kappaleesta "South Bronx". Se sisältää myös kreditoimattoman samplen The Beatnutsin vuoden 1999 kappaleesta "Watch Out Now".
"Jenny from the Block" on R&B ja old school hip hop-kappale, joka sanoituksellisesti kertoo Lopezin muuttumattomuudesta huolimatta hänen maine- ja suosiotasostaan sekä siitä, että hän ei unohda omia sukujuuriaan eikä sitä, mistä hän on syntyperältään lähtöisin, Bronxista. Kun toiset kriitikot kehuivat kappaletta ja sen teemaa, toiset kuvailivat sanoituksia "typeriksi" ja "naurettaviksi". Tästä huolimatta kappaleesta tuli kaupallinen menestys, päästyään listan kärkeen Kanadassa, kolmen parhaan joukkoon Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla sekä kymmenen parhaan joukkoon muilla lukuisilla singlelistoilla. Kappaleen musiikkivideota on myös kiistelty. Videolla Lopez ja hänen senaikainen poikaystävänsä, Ben Affleck, joka myöhemmin kuvaili videon "pilanneen hänen uransa lähes täysin", nähdään useissa rivoissa maisemissa paparazzin näkökulmasta kuvattuna. Kappaletta on viitattu populaarikulttuuriin ja julkaisustaan lähtien Lopezia on kutsuttu mediassa "Jenny from the Blockina".
Käännös suomeksi
James Gillespie Blaine

James G. Blaine
James Gillespie Blaine (31. tammikuuta 1830 West Brownsville Pennsylvania – 27. tammikuuta 1893 Washington, D.C.) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja lakimies. Hän toimi edustajainhuoneen puhemiehenä vuosina 1869–1875, senaattorina 1876–1881 ja ulkoministerinä 1881 sekä 1889–1892. Hän oli myös republikaanipuolueen presidenttiehdokkaana vuonna 1884, mutta hävisi niukasti demokraattien Grover Clevelandille.
Blaine istui Mainen osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1859–1862, joista kaksi viimeistä vuotta edustajainhuoneen puhemiehenä. Hänet valittiin republikaanina kongressiin vuonna 1863 ja edustajainhuoneen puhemieheksi 1868. Puhemiehenä ollessaan hän vaati perustuslakiin lisäystä, joka kieltäisi uskonnollisia kouluja käyttämästä julkisia varoja.
Vuonna 1876 Blaine valittiin senaattiin. Hän oli ehdolla republikaanien presidenttiehdokkaaksi 1876 ja 1880, mutta ei tullut valituksi.
Ulkoministerinä

Blaine toimi ulkoministerinä James Garfieldin, Chester A. Arthurin ja Benjamin Harrisonin hallinnoissa. Garfieldin murhan jälkeen hän jatkoi Arthurin hallituksessa joulukuuhun 1881, minkä jälkeen hän erosi. Vuonna 1889 hänestä tuli Harrisonin hallituksen ulkoministeri, mutta hän joutui eroamaan tästä tehtävästä kesäkuussa 1892 heikentyneen terveydentilansa vuoksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Henkilöartikkeli James G. Blainesta kongressin sivuilla
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Theodore Medad Pomeroy | Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies 1869–1875 | Seuraaja: Michael Crawford Kerr |
Jean de La Bruyère

| Jean de La Bruyère |
| --- | --- |
 Nicolas de Largillièrellen maalaus Jean de La Bruyèrestä.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. elokuuta 1645 Pariisi, Ranskan kuningaskunta
Kuollut: 11. toukokuuta 1696 (50 vuotta) Versailles, Ranskan kuningaskunta
Kansalaisuus:  ranskalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tyylilajit:  moralismi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jean de La Bruyère (16. elokuuta 1645 Pariisi, Ranska – 10. toukokuuta 1696 Versailles, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, jonka teosta Les Caractères ou les Mœurs de ce siècle (1688) on pidetty ranskankielisen kirjallisuuden mestariteoksena. Ranskan arvostetuimpiin kirjailijoihin kuuluvana hän sai runsaasti jäljittelijöitä.
Nuoruus

La Bruyère syntyi arvostettuun pariisilaiseen porvarisperheeseen. Hän oli ensin asianajajana parlamentissa ja siirtyi sitten rahastonhoitajaksi Caenin veropiiriin. Vuonna 1684 hän pääsi Jacques Bénigne Bossuet'n välityksellä Bourbonin herttuan kotiopettajaksi. Herttuan isoisän Louis II Condén kuoltua vuonna 1685 La Bruyèren opetustoiminta lakkasi, mutta hän jäi edelleen oppilaansa isän taloon ja toimitti muun muassa jossain määrin kirjastonhoitajan ja sihteerin tehtäviä.
Kirjailijana

Oleskelu itsepäisen ja oikullisen ruhtinaan talossa tarjosi La Bruyèrelle tilaisuuden monipuolisesti tutustua hovipiireissä liikkuvien henkilöiden luonteisiin, toimintaan ja elämään. Vuoden 1688 alussa La Bruyère julkaisi kuuluisan teoksensa Les Caractères ou les Mœurs de ce siècle. Siinä Theofrastoksen teoksen Luonteita ranskankielistä käännöstä seurasi kuusitoista lukua, joilla oli sellaisia otsikoita kuin "Hengentuotteista", "Persoonallisesta ansiosta", "Naisista ja sydämestä", "Ihmisestä", "Muodista" ym.
Eri lukujen tarkoituksena oli saada järjestystä tekijän mietelmiin ja luonnekuviin. Painos painokselta hän yhä lisäsi lukuja, niin että teos lopullisesti paisui alkuperäistä laajemmaksi. Kuvaamiensa luonteiden mallit La Bruyère on etupäässä noutanut hovista ja kaupungista. Maalaisväestöä ja -oloja hän ei sanottavasti tuntenut. Hänen pääasialliset kuvauskohteensa ovat kuningas ja tämän välitön ympäristö, niin sanotut "suuret", ministerit, aateli, parlamentti, yliopisto, oppineet ja ylempi porvaristo. La Bruyèren näistä antamansa kuvaus on pääasiassa pessimistinen. Synkin värein hän kuvaa hovin jäseniä, joiden tekojen päämotiivina hänen mielestään on itsekkyys. Lopulta hän kuvaa hovi-elämän yleisinhimillisen komedian heijastukseksi.
La Bruyère vihastutti kuvauksillaan joitakin aikalaisiaan, ja tästä syystä hänet valittiin Ranskan akatemiaan vasta vuonna 1693.
Suomennetut teokset

Luonnekuvia, eli, Tämän vuosisadan tapoja (Les caractères, ou, Les moeurs de ce siècle); suomentanut ja selitykset kirjoittanut J. A. Hollo. Helsinki: WSOY 1958
Näytteitä La Bruyèren tuotannosta on antologiassa Ranskan kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Anna-Maria Tallgren (WSOY 1934).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean de La Bruyère Wikimedia Commonsissa
Joaquín Gimeno Lahoz

Joaquín Gimeno Lahoz (s. 6. lokakuuta 1948 La Mata de Olmos) on Argentiinassa toimiva espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Teruelin (-Albarracínin) hiippakuntaan Victorio Oliver Domingo 29. kesäkuuta 1973. Hänet nimitettiin Comodoro Rivadavian hiippakunnan johtoon 15. heinäkuuta 2010, ja piispaksi vihkiminen seurasi 15. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Domingo, jota avustivat Virginio Domingo Bressanelli ja Antonio Angel Algora Hernando.
Jarmo Muiniekka

Jarmo Muiniekka toimi Kiuruveden kaupunginjohtajana vuosina 2013–2022. Muiniekka valittiin kaupunginjohtajaksi huhtikuussa 2013. Päätös syntyi kaupunginvaltuustossa äänin 28–7. Virallisesti hän aloitti työnsä syyskuussa 2013 Erkki Strömmerin jäätyä eläkkeelle. Muiniekka jäi tehtävästään eläkkeelle maaliskuussa 2022. Hänen seuraajakseen valittiin Juha-Pekka Rusanen.
Muiniekka on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri. Ennen siirtymistään Kiuruveden kaupunginjohtajaksi hän on toiminut muun muassa Pohjois-Savon liiton hallintojohtajana ja vuosina 1993–2002 Ilomantsin kunnanjohtajana.
Lyyra (opiskelijakortti)

Lyyran logo
Lyyra oli suomalainen opiskelijakortti vuosina 2006–2013.
Historiaa

Lyyra otettiin käyttöön syksyllä 2006, aluksi Helsingin, Jyväskylän, Kuopion ja Lappeenrannan yliopistojen ylioppilaskunnissa. Lyyran opiskelijakorttikäyttö laajentui yhteentoista ylioppilaskuntaan ja kahdeksan ammattikorkeakoulun opiskelijakuntaan kolmellatoista paikkakunnalla ympäri Suomea. Helsingin yliopistossa Lyyraa käytettiin myös henkilökuntakorttina.
Opiskelijakorttia hallinnoi Oy Suomen Lyyra Ab, opiskelijoiden itsensäselvennä omistama yritys, omistajinaan HYY Yhtymä 60 % osuudella ja Suomen ylioppilaskuntien liitto (SYL) ry 40 % osuudella.
Lyyran liiketoiminnot myytiin 2013 valtakunnallisten opiskelijajärjestöjen (SAKKI, SAMOK, SLL, SYL) sekä HYY-Yhtiöiden omistamalle yritykselle, joka nimettiin Frankiksi. Lyyra lopetettiin 30.9.2013.