stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Combinen humanoidit ja synteettiset olennot
Humanoidi Combine > Overwatchin tarkka-ampujat

Ensikohtaaminen: Half-Life 2, kuudes kappale - "Emme mene Ravenholmiin..."
Overwatchin tarkka-ampujat piiloutuvat korkeisiin paikkoihin saadakseen hyvän näkökentän. Ne piiloutuvat, niin etteivät ne näy, mutta sininen tähtäinlaser ilmiantaa niiden olinpaikan. Koska ne ovat yleensä hyvin suojautuneita, ne voidaan tappaa ainoastaan hyvin heitetyllä kranaatilla, jollain muulla räjähteellä tai uudelleenohjelmoidulla pyörömiinalla (Half-Life 2: Episode One:ssa), jonka osuessa ne ehtivät huutamaan hetkellisen varoituksen, ennen kuin räjähde tai pyörömiina tappaa ne. Räjähdys lennättää tarkka-ampujan yleensä pois piilopaikastaan, mutta niiden ase ei koskaan putoa alas pelaajan otettavaksi. Tarkka-ampujia ei voi nähdä pelissä suoraan, ellei sellaista luo konsolilla; malli ei kuitenkaan kanna asetta. Jos luo kiväärin ammuslaatikon (käskyllä "give item_box_sniper_rounds"), mielenkiintoista on laatikon tekstuuri, joka on vaaleanpunainen ja jonka eri puolilla lukee "OBSOL33T". Laatikko tosin pysyy vain maassa, sillä peli ei tiedä mikä ase käyttää sitä.
Combine tarkka-ampujat näyttävät myös noudattavan opetusta "ammu kaikkea joka liikkuu" melko perinpohjaisesti, sillä lukuun ottamatta omia joukkojaan, ne ampuvat kaikkea mikä liikkuu, kuten variksia, headcrabeja, pelaajan puolelle ohjelmoituja pyörömiinoja (Half-Life 2: Episode One:ssa), puluja ja headcrabien luomia zombeja. Tarkka-ampujat ampuvat kaikki esineet piilossa olevan kohteensa ympäriltä, tuhotakseen kaiken lisäsuojan, jota kohde voisi käyttää.
Pelaajan oli tarkoitus käyttää Combinen tarkkuuskivääriä pelissä, mutta idea pudotettiin pois Half-Life 2:n kehityksen aikana, ja korvattiin vastarinnan jäsenten rakentamalla varsijousella.
Tarkka-ampujien varhaiset luonnokset paljastavat, että niiden oli yhdessä kohdassa ehkä tarkoitus olla naisia, jotka muistuttivat Half-Life:n naispuolisia "mustia operatiiveja" (engl. Black Ops). Tämä tarkka-ampuja piti yllään samankaltaista valkoista pukua kuin Combinen eliitti, mutta se oli sirompi, jonka vuoksi se pystyi liikkumaan helpommin, ja piti vähemmän ääntä, ettei olisi paljastanut läsnäoloaan kohteelleen. Toinen toteuttamaton luonnos oli, että tarkka-ampuja oli paljon robottimaisempi synteettinen olento, jolla oli kolme silmää.
Half-Life 2: Episode One:ssa Alyx Vance käyttää tarkka-ampujalle kuulunutta kivääriä auttaakseen Gordonia yhdellä Kaupunki 17:n alueella. Tosin Gordon ei näe Alyxin pitävän kivääriä, sillä hän on samalla tavalla piilossa kuin Overwatchin tarkka-ampujakin. Tarkkuuskivääri itsessään on muuttunut Episode One:ssa. Kivääri kuulostaa vähemmän voimakkaammalta ja jokaisen laukauksen välissä kuluu pieni lataushetki.
Half-Life 2: Episode Two:ssa tarkkuuskivääri nähdään viimein. Se vaikuttaa toimivan akulla, sillä Alyx ei kykene käyttämään sitä ennen kuin vortigaunt lataa akun. Kivääri on kiinnitetty ikkunanreunalle, eikä pelaaja voi käyttää sitä. Yhtään Combinen tarkka-ampujaa ei kuitenkaan nähdä Episode Two:ssa.
Humanoidi Combine > Overwatchin eliitti

Ensikohtaaminen: Half-Life 2, yhdeksäs kappale - "Nova Prospekt"
Combinen eliitit ovat kuolettavimpia Combine Overwatchin jalkaväestä, ja niitä on luultavasti muokkailtu vielä enemmän kuin tavallisia sotilaita. Eliiteillä on yllään niille tunnusomainen valkoinen univormu, jonka naamarissa on yksi punainen linssi. Ne käyttävät samankaltaisia taistelutaktiikoita kuin tavalliset sotilaat, tosin muutamalla poikkeuksella.
Eliiteillä on Combinen sotilaista kaikkein kehittynein suojaus, johon kuulu muilta sotilailta puuttuva kaulansuojus (toisin sanoen eliitin elinkaari). Myös niiden kypärät poikkeavat suuresti tavallisten sotilaiden naamareista. Kypäristä eliitit saavat mahdollisesti lisäyksellisiä aisteja, sillä niiden kypärissä on molemmilla puolilla kaksi pientä kupolia niissä kohdissa, missä ihmisen korvat olisivat.
Eliittisotilaat ovat kestävämpiä, ne ampuvat aseillaan tarkemmin, ja niiden ammuksista tulee enemmän vaurioita kuin tavallisten sotilaiden ammuksista. Eliitit käyttävät aina AR2-Overwatchin pulssikivääri tavallisella emissiolla -asetta (engl. AR2 Overwatch Standard Issue Pulse Rifle), ja eliitit vaikuttavat olevan ainoa yksikkö, joka pystyy käyttämään aseesta laukaistavaa energiapalloa. Energiapallot, joita nimitetään Combine-palloiksi (tai Combinen palloiksi Garry's Mod -modissa), laukaistaan AR2-pulssikiväärin alaosassa sijaitsevasta "kranaatinheittimestä". Eliitit käyttävät energiapallojen etua epäröimättä ja tappavalla tarkkuudella. Tosin pelaaja pystyy ottamaan pallot lennosta kiinni painovoima-aseellaan, ja käyttämään niitä miten haluaa. Pallo kuitenkin räjähtää tietyn ajan kuluttua (riippuen pelaajan vaikeusasteesta) sen joko lentäessä vapaana (painovoima ei vaikuta siihen, ja se kimpoilee kaikesta mitä se ei tapa välittömästi) tai ollessa kiinni painovoima-aseen kentässä.
Eliitit taistelevat yleensä omissa ryhmissään, mutta johtavat joskus tavallisten sotilaiden joukkoa. Niitä on vähemmän kuin tavallisia sotilaita, ja ovat siksi mukana vain tärkeissä tehtävissä, joissa tarvitaan tappavia taktiikoita. Ne ovat myös tohtori Breenin henkilökohtaisia vartioita.
Varhaisissa Combinen eliitin luonnoksissa korostuvat enemmän niiden muukalaisominaisuudet; yksi luonnoksista vaikutti enemmän liikuntakykyisemmiltä Combine neuvonantajien versioilta, toinen Strider-syntiltä, joka oli muutettu ihmisen mittasuhteisiin (pienemmän Striderin ideaa saatettiin hyödyntää myöhemmin Hunter-syntissä), ja kolmas epäsymmetriset mittasuhteet omaavalta kyborgilta, jolla oli yleensä ihmisen kasvot nähtävillä. Enemmän tutulta näyttävä eliittisotilas,  joka osittain pohjautui käyttämättömän naispuolisen tarkka-ampujan luonnokseen, otettiin varhaisilta luonnoksista kehitykseen, jotta Linnoituksen merkittävää luonnetta ei pidettäisi merkityksettömänä, ja jotta Combinesta tulisi eliittien vuoksi enemmän pelottava vihollinen.
On huomautettava, että eliittisotilaat eivät koskaan käytä M83-kranaatteja.
Combinen synteettiset olennot

Half-Life 2: Raising the Bar -kirjassa on osio "synteistä", jotka ovat seurauksia orjuutetuista roduista. Kirja mainitsee myös, että Combine liikkuu läpi universumin ja orjuuttaa sekä assimisiloi monia rotuja sotavoimiinsa ja imperiumiinsa. Tämä on johtanut kahteen teoriaan synteistä: joko ne ovat tekno-orgaanisia olentoja, jotka Combine on geneettisesti luonut orjuutettujen rotujen DNA:sta, tai sitten ne ovat täysin eläviä olentoja, jotka Combine on orjuuttanut ja assimilisoinut osaksi sotavoimiansa.
Combine on tuonut Maahan monenlaisia synttejä, mutta myös monia muunlaisia synttejä on luultavasti olemassa. Synttien kokonaislukumäärä on tuntematon. Combine luultavasti käytti pääasiallisesti synttejä Seitsemän tunnin sodassa (yhdessä sodasta kertovassa lehtileikkeessä  näkyy sumeasti Combinen taistelualus), sillä ihmisistä tehdyt Combinen joukot sekä teknologia kuten sotilashelikopterit ja panssariajoneuvot ovat olleet olemassa vasta Combinen alettua hallitsemaan Maata.
Monilla Combinen synteillä on ominainen äyriäisen muoto. Valven toimistoissa on akvaario, jossa on helmivene , joka saattoi huomaamattomasti toimia synttien olemuksen inspiraationa.
Combinen synteettiset olennot > Combinen kapselit

Ensikohtaaminen: Half-Life 2: Episode One, ensimmäinen kappale - "Undue Alarm"
Combinen kapselit, tunnetaan myös nimellä neuvonantajien kapselit, omaavat monia samankaltaisuuksia muiden lentävien synttien kanssa. Niitä vaikutetaan käytettävän pako -ja kuljetusaluksina. Niillä on iso valkoinen runko, jossa on Combinen tunnus, ja jokaisessa kapseli vaikuttaa olevan jonkinlainen rekisteröintinumero. Syntti on suurimmalta osin ontto, mahdollistaen neuvonantajan matkustamisen siinä jonkinlaisen lasikuoren sisällä. Vaikka neuvonantaja näkyikin lasin läpi Gordonin ja Alyxin nähdessä yhden kapselin laukaisun, kapseli pystyy sulkemaan käsillään alemman huulensa peittääkseen lasin, ja se on tässä tilassa myös lentäessään. Muutaman Combinen kapselin nähtiin lähtevän Linnoituksesta suurella vauhdilla hetkeä ennen sen tuhoutumista.
Episode One:ssa kapselit käyttävät "mielenräjäytystä", jota ne kykenevät erittämään. Tämä hyökkäys aiheuttaa uhrille päänsärkyä ja hallusinaatioita. Episode Two:ssa selviää, että nämä hyökkäykset tulevat itse asiassa Combinen neuvonantajista, eikä kapseleista. Pelissä selviää myös, että kapselit ovat vain pakoaluksia, joita käytetään vain hätätapauksissa. Neuvonantajat matkustavat mieluummin panssariajoneuvojen vetämissä konteissa. Pelin aikana yksi kapseli törmää mahaan lähellä latoa, ja pelaaja voi tutkia sitä.
Combinen synteettiset olennot > Rapu-syntti

Ensinäkeminen: Half-Life 2, kolmastoista kappale - "Our Benefactors"
Rapu-syntit (engl. Crab Synths) ovat bioteknillisesti luotuja synteettisiä olentoja joihin on sekoitettu äyriäismäisiä biologisia ominaisuuksia. Gordon Freemanin matkustaessa kuljetuskapselilla Linnoituksessa, hän voi nähdä yhden olioista tallustelevan yhdellä Linnoituksen sillalla. Ne palvelevat raskaana jalkaväkenä ja ovat Combinen sotavoimien maayksikköjen selkäranka.  Omaten itseään toistavia ja regeneratiivisia ominaisuuksia, se muistuttaa olemukseltaan valtavaa rapua. Niillä pitempien matkojen hyökkäyksiä varten on isokaliiperinen konekivääri kiinnitettynä mahaansa, ja niiden terävät alaleuat toimivat musertavalla vaikutuksella viholliseen, luonnollisena lähitaisteluaseena. Lisäyksellistä tietoa ei ole saatu, sillä niitä ei ole kohdattu taistelutilanteessa Half-Life 2:ssa, Half-Life 2: Episode One:ssa tai Half-Life 2: Episode Two:ssa.
Combinen synteettiset olennot > Kuljetusalus

Ensikohtaaminen: Half-Life 2, neljäs kappale - "Water Hazard"
Combinen kuljetusalukset (engl. dropships) ovat isoja, rapumaisia olentoja, joilla on kymmenen jalkaa ja raskaasti panssaroitu ulkokuori. Ne toimivat Combinen sotavoimien pääasiallisena ilmateitse kuljettajana, joita käytetään tilanteissa, jolloin johonkin täytyy kuljettaa nopeasti sotilaita tai muuta materiaalia. Ne voivat toimia myös miinankylväjinä ja sijoittaa pyörömiinoja (engl. rollermines) eri paikkoihin.
Taka -ja etujalat suojaavat moottoreita, jotka antavat kuljetusalukselle lähtökohoamisen ja mahdollistavat ilmassa lentämisen. Kummatkin etujalat sisältävät myös sisäänvedettävät siivet, joita käytetään aluksen vakaana pitämiseen ja tarkkaan ohjaamiseen. Neljä pienempää keskellä olevaa jalkaa pitävät aluksen kuljettamasta rahdista kiinni, ja ne päättyvät laajoihin pehmusteisiin, joiden keskiosa muistuttaa nahkiaisen suuta. Tämä anatominen ominaisuus on johtanut vahvistamattomaan spekulaatioon, jonka mukaan jaloissa olisi jonkinlaiset tyhjiöt, jotka pitäisivät aluksen kuljettamasta rahdista kiinni.
Kuljetusalukset pystyvät kuljettamaan monia Combinen voimia, kuten panssariajoneuvoja, Stridereitä, pyörömiinoja, siivilisuojelun jäseniä ja Overwatchin sotilaita. Sotilaita ja siviilisuojelun jäseniä kuljetetaan yleensä joukkojen kuljetukseen tehdyillä konteilla, jotka ovat varustettu tarkalla pulssikiväärillä. Kuljetusalukset pystyvät kuljettamaan myös muita materiaaleja. Esimerkiksi Half-Life 2:n kahdeksannessa kappaleessa yksi kuljetusalus vie Gordonin auton pois Lighthouse Pointissa käydyn taistelun jälkeen. Edellä mainittujen esineiden metallisuus tuo mieleen, että kuljetusaluksen kuoreen on mahdollisesti kiinnitetty jonkinlaisia orgaanisia magneetteja, jotta se pystyisi kuljettamaan paremmin metallisia esineitä.
Kuljetusalukset eivät itsessään ole vihamielisiä, ja niiden bioteknisesti kiinnitetty panssari tekee niistä käytännössä haavoittumattomia. Mutta kaikki niiden kuljetusontelossa oleva on suojaamatonta ja altista vaurioille. On mielenkiintoista huomauttaa, että ihmisvastarinnan jäsenet onnistuivat ampumaan Strideria kuljettaneen kuljetusaluksen alas lähellä White Forestin vastarintatukikohtaa.
Combinen synteettiset olennot > Hunter

Ensinäkeminen: Half-Life 2: Episode One, toinen kappale - "Direct Intervention"
Ensikohtaaminen: Half-Life 2: Episode Two, ensimmäinen kappale - "To the White Forest/White Forestiin"
Hunterit ovat bioteknisesti luotuja Combinen iskujoukkoja. Ne koostuvat valkoisesta, pyöreästä ja suorakulmaisesta keskusytimestä, jota suojaa panssaroitu, metsästäjänvihreä orvaskesi. Hunterit ovat noin 2,4 metriä korkeita ja ne kävelevät kolmella nelinivelisellä jalalla. Niiden päässä komeilee kaksi pystysuuntaan asettunutta sinistä linssiä, ja niiden jalat päättyvät kahteen terävään kynteen, joita ne käyttävät lähitaisteluissa. Heti selkärangasta vasemmalla niillä on noin 60 senttimetriä pitkä sensoriantenni. Hunterilla vaikuttaa olevan joitakin yhteisiä piirteitä muurahaiskarhun kanssa (kynnet jalassa ja niiden liikkuminen rystysillään) ja sen loikkiva kävely muistuttaa gorillan kävelyä.
Huntereita sijoitetaan yleensä paikkoihin, joissa Striderin on hankala liikkua. Ne pystyvät Strideriä pienemmän kokonsa vuoksi liikkumaan myös sisätiloissa. Ne pystyvät laukkamaan avoimessa maastossa ainakin 40 km/h. Ne ovat myös nopeampia ja ketterämpiä kuin Striderit, ja niiden tripedaalinen muoto mahdollistaan myös sivusuuntaisen liikkumisen, kuten myös hyppelyn ja väistelyn. Taistelukentillä Hunterit liikkuvat yleensä kolmen ryhmissä, ja käyttävät yhteistyötaktiikoita saadakseen uhrinsa kiinni, piirittääkseen tämän ja tuhotakseen tämän, armottomalla tehokkuudella. Huntereita käytetään monenlaisissa taistelutilanteissa, kuten Combinen jalkaväen apuna (ne eivät kuitenkaan piittaa sotilaista luotisateen keskellä) tai Striderien saattajina ja auttajina.
Hunterin pääase on kaksipiippuinen flechette-laukaisija, joka ampuu nopeaan tahtiin kaksihaaraisia räjähtäviä nuolia, tähdäten päässään olevilla linsseillään. Aseen jokainen sarja koostuu kolmesta - yhdeksästä nuolesta, jotka virittyessään hohtavat sinisinä, ja räjähtävät lyhyen ajastuksen päätyttyä. Jos Hunterien kohteeseen kiinnittyy neljä tai useampi nuoli, niiden yhteinen räjähdys johtaa täydelliseen haihtumiseen. Nuolet aiheuttavat myös vakavaa vahinkoa jokaiselle alle 1,5 metrin päässä niiden räjähdyksestä olevalle. Jos vihollinen on välttelevä tai liian lähellä, Hunter saattaa hyökätä selvästi turhautuneena.
Hunter voidaan tuhota millä tahansa aseella, mutta tehokkainta on yrittää tappaa se kranaateilla, raketeilla, tai sinkoamalla painovoima-aseella esineitä niitä päin. Autolla päälle ajaminen, AR2-pulssikiväärin energiapallon laukaiseminen niitä kohti, tai niiden omien nuolien sinkoaminen niille takaisin painovoima-aseella ovat kaikkein parhaimpia tapoja. Hunterit kuitenkin väistävät autoa, jos näkevät sen tulevan kauempaa.
Combinen synteettiset olennot > Tykistösyntti

Ensinäkeminen: Half-Life 2, kolmastoista kappale - "Our Benefactors"
Nämä biogeneettisesti tuotettu teknologian ja nilviäismäisen biologian synteesi nähdään kulkemassa liukuhihnalla Gordon Freemanin matkustaessa toisen kerran kuljetuskapselissa Linnoituksen sisällä. Ne palvelevat läheisenä ilmatukena ja ovat Combinen ilmavoimien selkäranka. Omaten itseään toistavia, regeneratiivisia ominaisuuksia, niiden lonkeromaiset lisäkkeet ja kynsimäiset raajat saavat ne vaikuttamaan muokatuilta kalmareilta tai seepioilta. Syntillä vaikuttaa olevan biomekaanisia aseita, mutta lisäyksellisiä tietoja ei ole, sillä niitä ei ole kohdattu taistelutilanteessa Half-Life 2:ssa, Half-Life 2: Episode One:ssa tai Half-Life 2: Episode Two:ssa.
Combinen synteettiset olennot > Kilpiskanneri

Ensikohtaaminen: Half-Life 2, yhdestoista kappale - "Anticitizen One"
Kaupunkiskannerin seuraaja, kilpiskanneri (engl. Shield Scanner tai "Hopper Dropper") omaa kaupunkiskanneria voimakkaamman valon, ison pihteihin päättyvän käden, joka on kätketty sen panssaroidun etupaneelin taakse, sekä muutamia lisäyksellisiä sensoreita ja lisäkkeitä.
Toisin kuin kaupunkiskannerilla, kilpiskannerilla on rooli muutamissa keskeisissä taistelun auttamisissa. Se toimii pienenä tavaroiden kuljettajana ja miinankylväjänä, käyttäen isoa kättään noutaakseen ja sijoittaakseen hyppymiinoja (engl. hopper mines). Skanneri toimivat myös Stridereiden kohteiden etsijöinä, ilmoittaen Stridereille vihollisten läsnäolosta rakennuksessa tai muussa piilossa. Alun perin kilpiskannerin piti olla varustettu kevyellä konekiväärillä, mutta tätä ominaisuutta ei ole nähty taisteluissa.
Dalmaatti

| Dalmaatti |
| --- | --- |
Oma nimi:  Dalmata linbæ
Tiedot
Alue:   Kroatia  Montenegro  Ranska
Virallinen kieli:  ei
Puhujia:  0
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  romaaniset kielet itäromaaniset kielet italoromaaniset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  -
ISO 639-2:  roa
ISO 639-3:  dlm
 Ohje 
Suurimmat kaupungit, joissa puhuttiin dalmaatin kieltä.
Dalmaatti eli dalmatia oli romaaninen kieli, jota nimensä mukaisesti puhuttiin Dalmatian saarilla ja rannikolla nykyisen Kroatian ja Montenegron alueella. Puhujia oli etenkin Zadarin, Trogirin, Splitin, Dubrovnikin ja Kotorin (Jadera, Tragur, Spalatro, Raugia ja Cattaro) kaupungeissa sekä Krkin, Cresin ja Rabin saarilla (Vikla, Crepsa ja Arba). Sillä ei ollut kirjakieltä, ja sen viimeinen syntyperäinen puhuja kuoli 1800-luvun lopulla, mutta etupäässä häneltä tallennettiin se vähäinen aineisto, mitä kielestä tunnetaan.
Historia

Latinalaisen kielen vaikutus Dalmatian alueella alkoi Rooman valtakunnan valloitettua sen 229–155 eaa. Latinan toivat alueelle roomalaiset kauppiaat ja vähitellen myös paikalliset illyrialaisia kieliä puhuneet asukkaat omaksuivat latinan. Rooman valtakunnan kukistuttua paikallinen latinan kieli alkoi vähitellen kehittyä omaan suuntaansa. Kieleen tuli voimakkaita vaikutteita kroaatista ja venetsiasta. Kieli oli pitkään virallisessa asemassa Ragusan tasavallassa, mutta siitä luovuttiin lopulta 1500-luvulla. Kieli säilyi pohjoisempana vuoteen 1898 saakka, jolloin kielen viimeinen puhuja Tuone Udaina kuoli pommin räjähdyksessä.
Kielinäyte

Isä meidän -rukous dalmaatiksi:

Tuota nuester, che te sante intel sil,

sait santificuot el naun to.

Vigna el raigno to.

Sait fuot la voluntuot toa, coisa in sil, coisa in tiara.

Duote costa dai el pun nuester cotidiun.

E remetiaj le nuestre debete,

coisa nojiltri remetiaime a i nuestri debetuar.

E naun ne menur in tentatiaun,

miu deleberiajne dal mal.
Daily Worker

Daily Worker oli New Yorkissa ilmestynyt sanomalehti, jota julkaisi Kominternia tukenut Yhdysvaltain kommunistinen puolue. Se aloitti toimintansa 1924. Vaikka lehti yleensä heijasteli puolueessa vallinneita käsityksiä, sitä yritettiin aika ajoin muuttaa kuvastamaan vasemmistolaisten mielipiteiden koko kirjoa. Lehden levikki oli parhaimmillaan noin 35 000. Merkittäviä lehteen kirjoittaneita henkilöitä olivat esimerkiksi Robert Minor, David Karr, urheilutoimittaja Lester Rodney, Peter Fryer ja Woody Guthrie.
Kansanrintama-aikakauden muutokset

Lehti laajensi taide- ja viihdeosuuksiaan 1930-luvun Kansanrintama-aikakaudelta lähtien, jolloin puolue julisti kommunismin olevan ”1900-luvun amerikkalaisuutta” ja luonnehti itseään Washingtonin ja Lincolnin perinnön jatkajaksi. Vuonna 1935 pantiin alulle Lester Rodneyn toimittama urheilusivu. Lehden urheiluselostuksissa innostus yhdistyi sosialistiseen kritiikkiin, ja ne muistetaan johdonmukaisesti ammattiurheilun rotuerottelua vastustaneesta kannastaan.
Talvisodan alettua 30. marraskuuta 1939 lehti ilmaisi tukensa ”Suomen kansanvaltaiselle hallitukselle” eli Terijoen hallitukselle.
Toisen maailmansodan jälkeen

Daily Workerilla oli jatkuvia talous- ja jakeluongelmia toisen maailmansodan jälkeen. Monet liikkeet ja uutiskojut eivät halunneet myydä lehteä. 1950-luvun McCarthyismin voimakas antikommunismi aiheutti julkaisulle lisää vaikeuksia. Se ei kuitenkaan aina toiminut siten, kuin sen vastustajat odottivat.
Yhdysvaltain kommunistisen puolueen jäsenluvut olivat pudonneet noin 20 000:een vuoteen 1956 mennessä, jolloin Nikita Hruštšovin Stalinin henkilökulttia koskeva puhe tuli julkiseen tietoon. Lehdessä julkaistiin artikkeleita, jotka tukivat vuoden 1956 Unkarin kansannousun varhaisia vaiheita. Päätoimittaja John Gates avasi lehden keskustelulle, joka näytti ennakoivan joko puolueen elpymistä tai hajoamista.
Yhdysvaltain kommunistisen puolueen (CPUSA) sisäisistä yhteenotoista huolimatta lehti päätti lopulta hyväksyä Neuvostoliiton suorittaman kapinan tukahduttamisen. Seurannut sekasorto aiheutti sen, että noin puolet jäsenistä jätti puolueen, mukaan lukien Gates ja useat Daily Workerin toimituksen jäsenet.
CPUSA joutui lopettamaan päivittäislehden julkaisemisen. Puolue selviytyi kuitenkin toimintakykyisenä. Hieman myöhemmin se julkaisi viikonloppulehti The Workeria 1958–1968. Tiistainumero The Midweek Worker lisättiin valikoimaan 1961, ja se jatkoi toimintaansa vuoteen 1968, jolloin valmistustahtia tihennettiin. Entisen CIA-vakooja Philip Ageen mukaan suuri osa lehden tilaajista oli tuolloin CIA-agentteja tai tiedustelupalveluun liittyneitä julkisivuyhtiöitä. Agee väitti, että CIA:n lehdelle näin antama rahoitus mahdollisti Workerin toiminnan jatkumisen.
Vuonna 1968 kommunistinen puolue alkoi jälleen julkaista newyorkilaista päivittäislehteä, jonka nimi oli tällä kertaa The Daily World. Lehti yhdistettiin 1986 puolueen länsirannikolla ilmestyneeseen viikoittaislehti People’s Worldiin. Uusi People’s Daily World ilmestyi 1987–1991, minkä jälkeen päivittäisestä julkaisusta luovuttiin. Lehden ilmestymistä harvennettiin viikoittaiseksi ja uudeksi nimeksi tuli People’s Weekly World, joka on edelleen (2007) Yhdysvaltain kommunistisen puolueen lehti.
Aiheesta muualla

Daily Workeria käsitteleviä FBI-dokumentteja (1948 – 1950-luvun loppu) (englanniksi)
Daily Workerin etusivu 1. joulukuuta 1924 (englanniksi)
Malaijan kriisiin liittyvä artikkeli julkaistiin 10. toukokuuta 1952.
Edward S. Curtis

Edward S. Curtis, omakuva 1899.
Little Plum (oik.) ja poika Yellow Kidney, cheyenneintiaaneja. Noin 1910, retusoitu kuva.
Yllä olevan kuvan originaali. Tässä kuvassa on maassa isän ja pojan välissä kello, jonka Curtis on retusoinut pois julkaistusta kuvasta.
In the Land of the Head Hunters (1914).
Edward Sheriff Curtis (16. helmikuuta 1868 Wisconsin, Yhdysvallat – 19. lokakuuta 1952 Los Angeles, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja, joka kuvasi erityisesti Pohjois-Amerikan intiaaneja.
Elämäkerta

Curtisin vanhemmat olivat saarnaaja Johnson Curtis ja Ellen Sheriff Curtis. Curtis meni jo hyvin nuorena valokuvaajalle oppipojaksi. Kun perhe muutti Washingtonin osavaltioon, hänestä tuli vuonna 1892 seattlelaisen valokuvaamon omistaja. Samana vuonna hän avioitui, ja molempien perheet työskentelivät yrityksessä.
1890-luvun puolivälissä hänestä tuli Seattlen johtava seurapiirikuvaaja, ja hänet tunnettiin muotokuvistaan ympäri maata.
Curtis ryhtyi vuonna 1900 dokumentoimaan pohjoisamerikkalaisia intiaaneja, heidän elintapojaan, suullista kertomusperinnettään, heimojohtajien elämäntarinoita ja intiaanikieliä. Hän sai hankkeelle tukea muun muassa teollisuusmagnaatti J. P. Morganilta ja presidentti Theodore Rooseveltilta. Muutamia keskeytyksiä lukuun ottamatta Curtis omistautui hankkeelle kolmekymmentä vuotta. Hän kävi intiaaniheimojen luona alueella, joka ulottui etelästä Meksikon rajalta pohjoiseen aina Beringinmerelle, idästä Mississippiilta länteen Tyynellemerelle.
Ensimmäinen kirja sarjasta The North American Indian ilmestyi vuonna 1907, ja 1914 hän esitti dokumenttielokuvan In the Land of the Headhunters, joka käsitteli länsirannikon intiaaneja.
Curtis ja hänen vaimonsa erosivat vuonna 1916, ja 1919 Curtis muutti tyttärensä kanssa Los Angelesiin. Samalla hän jatkoi kuvaamista intiaanihankkeen parissa. 1920-luvulla hän teki matkan arktiselle alueelle, jossa hän dokumentoi pohjoisimpien alueiden intiaaneja ja eskimoita.
The North American Indian -sarjan viimeiset kaksi osaa ilmestyivät vuonna 1930.
Edwar S. Curtis kuoli sydänkohtaukseen.