stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Swift
Britannian kuninkaallisen laivaston aluksia

Swift (1549), 60-tonninen alus
HMS Swift Prize (1689), 20-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Swift (1695), kuusitykkinen prikantiini
HMS Swift (1697), 10-tykkinen alus
HMS Swift (1699), nelitykkinen sluuppi
HMS Swift (1704), Swift-luokan 12-tykkinen sluuppi
HMS Swift (1721), Otter-luokan 12-tykkinen sluuppi
HMS Swift (1741), Drake-luokan 10-tykkinen sluuppi
HMS Swift (1761), 10-tykkinen kutteri
HMS Swift (1763, kutteri), kuusitykkinen kutteri
HMS Swift (1763), Swift-luokan 14-tykkinen sluuppi
HMS Swift (1773), kahdeksantykkinen sluuppi
HMS Swift (1777), Swan-luokan 14-tykkinen sluuppi
HMS Swift (1779), 16-tykkinen sluuppi
HMS Swift (1783), kuusitykkinen sluuppi
HMS Swift (1793), Hawk-luokan 16-tykkinen sluuppi
HMS Swift (1794), kuunari
HMS Swift (1798), Suurten järvien tykkivene
HMS Swift (1804), 16-tykkinen prikisluuppi
HMS Swift (1817), kutteri/emälaiva
HMS Swift (1835), kahdeksantykkinen priki
HMS Swift (1879), tykkivene
HMS Swift (TB81), torpedovene
HMS Swift (1907), hävittäjä
HMS Swift (G46), S-luokan hävittäjä
HMS Swift (P243), Peacock-luokan korvetti.
Sukunimenä

Alfred Swift (1931–2009), eteläafrikkalainen ratapyöräilijä ja olympiamitalisti
Ben Swift (s. 1987), englantilainen rata- ja maantiepyöräilijä
Clive Swift (1936–2019), englantilainen näyttelijä
Frank Swift (1913–1958), englantilainen jalkapalloilija
Graham Swift (s. 1949), englantilainen kirjailija
Jonathan Swift (1667–1745), irlantilainen anglikaanipappi, kirjailija
Kim Swift (s. 1983), yhdysvaltalainen videopelien suunnittelija
Lewis A. Swift (1820–1913), yhdysvaltalainen tähtitieteilijä
Michael Swift (s. 1987), eteläkorealais-kanadalainen jääkiekkoilija
Stephanie Swift (s. 1972), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
Taylor Swift (s. 1989), yhdysvaltalainen countrylaulaja, lauluntekijä ja näyttelijä
Sukunimenä > Kuvitteellisia henkilöitä

Richard Swift, Varjo, National Comicsin sarjakuvahahmo.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Swift”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ivo Nilsson

Ivo Nilsson (s. 1966) on ruotsalainen säveltäjä ja pasunisti.
Nilsson opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa ja Pariisin IRCAM:ssa. Vuonna 1989 hän teki debyyttinsä solistina Ruotsin radion sinfoniaorkesterin kanssa. Samana vuonna hän debytoi säveltäjänä kun hänen säveltämänsä okteton esitti Ensemble L'Itinéraire Radio Francella. Sittemmin Nilssonin musiikkia ovat esittäneet lukuisat kokoonpanot, kuten Ensemble recherche, Ensemble Reconsil ja Kammarensemblen. Hänen sävellyksiään on esitetty muun muassa Venetsian biennaalissa, George Enescu -festivaalilla, Gaudeamus Muziekweekilla (Amsterdam), Viitasaaren Musiikin aika -tapahtumassa, Varsovan syksyssä ja ISCM World Music Daysissa.
Nilssonin teosten esityksiä ovat välittäneet monien maiden radioyhtiöt, kuten BBC, RAI ja Yle. Hänen teoksiaan ovat levytettyinä julkaisseet Phono Suecia, SFZ Records ja muut levy-yhtiöt. Nilsson toimi Stockholm New Music Festivalin taiteellisena johtajana vuosina 2003 ja 2005. Vuonna 2007 hän sai Ruotsin säveltäjäliiton (Föreningen svenska tonsättare) tulkitsijapalkinnon, ja vuonna 2017 hänet valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi.
Olkainaranen

| Olkainaranen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Suku::  Punaviheraraset Touit
Laji::  surdus
Kaksiosainen nimi
 Touit surdus  (Kuhl), 1820 
Katso myös
   Olkainaranen Wikispeciesissä   Olkainaranen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Olkainaranen (Touit surdus) on Brasilian itä- ja koillisosissa kotoperäisenä esiintyvä papukaijalaji. Heinrich Kuhl kuvaili sen holotyypin Brasiliasta vuonna 1820.
Luettelo J-rockin esittäjistä

Tämä on luettelo J-rockin esittäjistä.
Numerot ja erikoismerkit

【FIGURe;】
∀NTI FEMINISM
+ISOLATION
-OZ-
√eight
12012
176BIZ
73shiki
9GOATS BLACK OUT
9mm Parabellum Bullet
A

A
abingdon boys school
ACID
Acid Black Cherry
ACIDMAN
AibeLL
Aikaryu
Aicle
Aile
aki
alice nine.
Aliene Ma'riage
Aliza Marie
ALvino
alu:cana
Amaterasu
Angelo
Animetal
Anjyu'
ANNY's LTD.
Antic Cafe
Anubis
appui
Arc ~Otona ninaritakunai kodomo tachi~
Asagi
Asian Kung-fu Generation
as.milk
attic
Aural Vampire
Ayabie
Awoi
B

B'z
BAAL
Baiser
Band-Maid
baroque
B@ZV@Rd
beaU
BerallwarpRheim
Bergerac
Bis
BLOOD
Blood Stain Child
Bloody Mary
boogieman
Boøwy
Brain Hacker
Buck-Tick
C

C'rock54
c-class
cali≠gari
Calmando Qual
caMin
CASCADE
CELLT
Chariots
Clavier
ClearVeil
Coldrain
COЯE THE CHILD
Crack Brain
Craze
D

D
D'AIR
D'Erlanger
D'espairsRay
D&L
D+L
D=OUT
Daigo Stardust
DaizyStripper
Dali
Danger Gang
Dead End
deadman
Dear Bitch
Death★Rabbits
DEATHGAZE
DELUHI
De stijllia
Dir en grey
DIO - Distraught Overlord
Di3sirae
Dohatsuten
Dollis Marry
Dolly
DOREMIdan
Dué le quartz
Duel Jewel
E

Eliphas Levi
ELLBLEACH
Ellegarden
emmurée
equlipsE
Eve of Destiny
everlastinglie
exist†trace
F

Faris
Fatima
FeaDior
Fils
G

G.O.Z. VII
Gackt
Galneryus
GARDEN
GARI
gechena
gemmik
GHOST
goatbed
Gift
girugämesh
Givuss
Glay
Globe
Gossip
Gotcharocka
Gothika(ex. Euthanasie)
GReeeeN
H

HAKU
hannah
Hangry & Angry
HATED
HeaRt
heidi.
Henzel
hide
HIGH and MIGHTY COLOR
Hikaru Utada
Hime ichigo
Hitomi Shimatani
Hitomi Takahashi
HIZAKI Grace Project
hurts
HYDE
I

idiot
It
ivys
Izabel Varosa
irokui
J

Janne da Arc
Jeniva
JE*REVIENS
jewelry
JILS
Jin-Machine
Jinkaku Radio
JOKER
Juka
Juliadoll
Juliette
Julius
K

Kagerou
Kagrra,
KaloZoic
Kalimero
Kana
kannivalism
Kar+te=zyAnose
Kaya
Kazoku
kiryu
Kisaki&Kansai Kizoku
Kisaki Project
Kiyoharu
Kiyoshi Hikawa
Koda Kumi
Kra
Kuroyume
KuRt
KUSSE
Közi
L

Lab
L'Arc~en~Ciel
La'Cryma Christi
Laputa
Lareine
* Lastier
LM.C
Lolita23Q
Luinspear
LUNA SEA
lynch.
M

Matenrou Opera
Maximum the Hormone
Madeth Gray'll
Madara
Malice Mizer
Mix Speaker's Inc.
M. J. Kelly
Maschera
MAXD
Megamasso
Mello
Merry
meth.
Mika Nakashima
Mirage
Missalina Rei
miyavi
Moi dix Mois
MoNoLith
MOON-kana-
Morning Musume (Osittain)
MUCC
N

Namie Amuro
Nega
Never Crazy
Nightmare
NoGod
Noir Fleurir
NoveLis
O

One Ok Rock
Onmyouza
Orange range
Order Made
P

Panic Channel
Pata
Penicillin
Phantasmagoria
PIERROT
Plastic Tree
Poitrine
Psycho le Cému
Q

Quruli
R

R-15
RENTRER EN SOI
Ruvie
Riddle
S

Sadie
SADS
Schwarz Stein
Screw
Secilia Luna
serialNUMBER
Sex Machineguns
Shazna
Shelly Trip Realize
Shiina Ringo
Shinkou Shuukyou Gakudan NoGoD
Shulla
SID
Since1889
Siva
S.K.I.N.
SuG
Sugizo & the spank your juice
Soroban
Suicide Ali
Syndrome
T

The Blue Hearts
The Candy Spooky Theater
the GazettE (ent. Gazette)
The kiddie
The Piass
the pillows
the studs
the Underneath
The Yellow Monkey
T.M. Revolution
Tomoyasu Hotei
Tonic
U

unfade
UnsraW
V

VAMPS
VelBet
V-neu
Versailles Philharmonic Quintet
Vidoll
Villain
Vinett
Viored
Virgil
Vistlip
Vivid
W

Wizard
X

X Japan
xTRiPx
Z

Zi:Kill
zoro
Zwei
No.5

| No> 5 Morning Musume |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 26. maaliskuuta 2003
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Tsunku
 Tyylilaji: J-pop
 Levy-yhtiö: Zetima
Morning Musumen muut julkaisut
| 4th Ikimasshoi! 2002 | No.5 2003 | Best! Morning Musume 2 2004 |
Singlet albumilta No.5
 ”Do It! Now” Julkaistu: 24. heinäkuuta 2002  ”Koko ni Iruzee!” Julkaistu: 30. lokakuuta 2002
No.5 on Morning Musumen viides albumi, joka julkaistiin 26. maaliskuuta 2003.
Kappaleet

Intro – 0.09
Do It! Now – 4.23
Top! – 4.29
Tomodachi ga Ki ni Itte Iru Otoko Kara no Dengon (友達(♀)が気に入っている男からの伝言) – 4.04
Koko ni Iruzee! (ここにいるぜぇ！) – 4.26
Suggoi Nakama (「すっごい仲間」) – 4.29
Tsuyoki de Yukouze! (強気で行こうぜ!) – 3.01
Megami -Mousse na Yasashisa- (Original Long Ver.) (女神～Mousseな優しさ～(Original long version)) – 4.10
Yes! Pocky Girls (Original Long Ver.) – 3.30
Hey! Mirai (Hey！未来) – 4.01
Ganbacchae! (がんばっちゃえ！) – 4.40
Sugoku Sukina no ni... ne (「すごく好きなのに…ね」) – 3.58
Sotsugyou Ryokō -Morning Musume Tabidatsu Hito ni Okuru Uta- (卒業旅行～モーニング娘。旅立つ人に贈る唄～) – 4.53
Olkainpalokärki

| Olkainpalokärki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Palokärjet Dryocopus
Laji::  lineatus
Kaksiosainen nimi
 Dryocopus lineatus  (Linné, 1766) 

Katso myös
   Olkainpalokärki Wikispeciesissä   Olkainpalokärki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Olkainpalokärki (Dryocopus lineatus) on amerikkalainen tikka. Sen esiintymisalue käsittää Keski-Amerikan Meksikosta alkaen, sekä Etelä-Amerikan mantereen pohjoisemman osan Luoteis-Peruun, Pohjois-Argentiinaan, Paraguayhin ja kaakkoiseen Brasiliaan asti. Lajista tunnetaan viisi alalajia. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Cayennesta vuonna 1766.
Oleksandr Syrota

Oleksandr Syrota (s. 11. kesäkuuta 2000 Kiova) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa kotimaassaan Kiovan Dynamoa ja on pelannut vuodesta 2021 alkaen Ukrainan miesten maajoukkueessa.
Syrota nousi Kiovan Dynamon junioreista edustusjoukkueeseen kauden 2019–2020 lopulla. Kauden 2021–2022 loppuun mennessä hän on pelannut 24 liigaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, elokuussa 2021 Zorja Luhanskia vastaan. Hän voitti liigamestaruuden kaudella 2020–2021 sekä cupin kausilla 2019–2020 ja 2020–2021. Hän on pelannut Mestarien liigassa viisi ottelua ja Eurooppa-liigassa kolme ottelua ja kaikissa näissä avauskokoonpanossa.
Syrota pelasi viisi ottelua ja teki yhden maalin Ukrainan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Miesten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran syyskuussa 2021 ystävyysottelussa Tšekkiä vastaan ja toisen kerran kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Irlantia vastaan.
Swervedriver

| Swervedriver |
| --- | --- |
 Swervedriver esiintymässä vuonna 2011.
Tiedot
Toiminnassa:  1989–1998, 2008–
Tyylilaji:  alternative rock, indie rock, shoegazing
Kotipaikka:   Oxford, Englanti
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Adam Franklin Jimmy Hartridge Graham Bonnar Steve George
Entiset jäsenet:  Adi Vines Dan Davis Danny Ingram Jez Hindmarsh Mikey Jones
Levy-yhtiö:  Creation Records, A&M Records, Sony Music Entertainment, DGC Records, Zero Hour Records, Sonic Wave Discs, Second Motion Records, Hi-Speed Soul
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Swervedriver on englantilainen alternative rock -yhtye, joka perustettiin Oxfordissa vuonna 1989. Yhtyeen perustivat Adam Franklin ja Jimmy Hartridge shoegazing-liikkeen aikana. Yhtye julkaisi neljä studioalbumia, lukuisia EP-albumeja ja singlejä kunnes menetti levy-yhtiönsä vuonna 1998 ja hajosi sen jälkeen. Yhtye teki comebackin vuonna 2008 ja lähti samalla kiertueelle. Vuonna 2015 yhtye julkaisi uuden levyn I Wasn't Born to Lose You. [lähde? ]
Diskografia > Studioalbumit

Raise (1991)
Mezcal Head (1993)
Ejector Seat Reservation (1995)
99th Dream (1998)
I Wasn't Born to Lose You  (2015)
Future Ruins (2019)
Diskografia > EP:t

Son of Mustang Ford (1990)
Rave Down (1990)
Sandblasted (1991)
Reel to Real (1991)
Never Lose That Feeling (1992)
Last Train to Satansville (1993)
Space Travel, Rock 'n' Roll (1998)
Diskografia > Kokoelmat

Juggernaut Rides '89–'98 (2005)
Diskografia > Videot

On the Road with Swervedriver: A Rockumentary (1992)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Nnegest Likké

Nnegest Likké (s. 19. helmikuuta 1970) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -näyttelijä. Hänet tunnetaan ohjaamastaan ja käsikirjoittamastaan vuoden 2006 elokuvasta Kurvikkaat kiltzit (Phat Girlz), jonka pääosassa on Mo’Nique.
Likkén isä oli etiopialainen vapaustaistelija Senay Likké.
Aiheesta muualla

Nnegest Likké Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Nnegest Likké Elonetissä.
Suomen kaupungit

Helsinki on Suomen pääkaupunki ja väkiluvultaan selvästi maan suurin kunta.
Suomessa kaupungilla tarkoitetaan kaupunkinimitystä käyttävää kuntaa tai kaupunkialuetta.
Historiallisesti kaupungit ovat eronneet maaseudusta esimerkiksi niissä noudatettavan lainsäädännön perusteella, mutta nykyään kaupungeilla ja kunnilla ei ole juridisia eroja. Aikaisemmin hallitsija päätti kaupunkien perustamisesta, mutta nykyään kunnat voivat itse julistautua kaupungeiksi.
Monien kaupunkinimitystä käyttävien kuntien alueella sijaitsee nykyään myös laajoja maaseutualueita. Toisaalta jotkut maaseutukunnissa sijaitsevat taajamat saattavat olla väkiluvultaan suurempia kuin varsinaisten kaupunkien keskustaajamat. Monien kaupunkien tapauksessa asutus jatkuu myös kuntarajojen ylitse.
Paikkatietopohjaisessa alueluokituksessa kaupungilla voidaan Suomessa tarkoittaa kaupunkimaista aluetta erotuksena maaseutumaisista alueista. Tässä luokituksessa kaupunki tai kaupunkialue ei noudata kuntarajoja vaan perustuu luokitusmenetelmään.
Kaupunki historiallis-juridisena käsitteenä

Aikaisemmin lainsäädännössä oli huomattavia eroja kaupunkien ja maaseudun välillä. Keskiajalta vuoteen 1734 saakka kaupungeissa oli voimassa eri laki, kaupunkilaki, kuin maaseudulla voimassa ollut maanlaki. Myöhemminkin kaupankäynti pyrittiin eräin poikkeuksin keskittämään kaupunkeihin. Porvariston ja kaupunkien erioikeudet vahvistettiin vielä 23. helmikuuta 1789 annetulla vakuutuksella, jonka tärkeimmät säännökset tosin kumottiin jo 1800-luvulla. Eräät, käytännössä jo merkityksettömiksi jääneet osat pysyivät kuitenkin voimassa vuoteen 1995 saakka.
Kaupungin perustamisesta päätti hallitsija, joka myönsi kaupunkioikeudet. Kaupungitkin jaettiin 1600-luvulla kahteen ryhmään, tapulikaupunkeihin ja maakaupunkeihin, ja vain edelliset saivat käydä ulkomaankauppaa. Tämä ero kumottiin lopullisesti vuonna 1879, jolloin lainsäädäntöön tehtiin muutenkin huomattavia muutoksia elinkeinovapauden toteuttamiseksi.
Vielä tämän jälkeen Suomessa kaupungeilla oli joukko erityisiä oikeuksia ja velvollisuuksia, joita muilla kunnilla ei ollut. Näitä oikeuksia ja velvollisuuksia ei ollut myöskään kauppaloilla, joita alettiin perustaa 1800-luvulla. Kaupungit muun muassa ylläpitivät maistraattia ja raastuvanoikeutta; maaseudulla vastaavia tehtäviä hoitivat valtion viranomaiset, kuten nimismies ja kihlakunnanoikeus. Sen jälkeen kun Lahti vuonna 1905 muutettiin kaupungiksi, ei uusia kaupunkeja enää vuosikymmeniin perustettu.
Vuonna 1959 säädettiin laki, jonka mukaan nämä velvoitteet eivät enää koskeneet vastedes perustettavia uusia kaupunkeja. Heti seuraavan vuoden alusta Hyvinkää, Kouvola, Riihimäki, Rovaniemi, Salo ja Seinäjoki saivatkin kaupunginoikeudet. Näin Suomeen syntyi maalaiskunnan, itsenäisen kauppalan ja kaupungin rinnalle neljäs kuntamuoto, uusi kaupunki, jonka asema lainsäädännössä sijoittui vanhan kaupungin ja itsenäisen kauppalan väliin. Vanhoja kaupunkeja perinteiset kaupunkien erityisrasitukset koskivat edelleen, kunnes vuonna 1977 uusi kunnallislaki poisti melkein kaikki lainsäädäntöerot eri kuntamuotojen välillä. Vuosina 1960–1974 oli monet entiset kauppalat jo muutettu kaupungeiksi, joskin uusiakin kauppaloita vielä perustettiin. Vuonna 1977 loputkin kauppalat muutettiin kaupungeiksi lukuun ottamatta Karhulaa, joka liitettiin Kotkan kaupunkiin.
Myöhemminkin on useita kuntia vielä muutettu kaupungeiksi, mutta kaupunkinimityksellä ei enää ole juridista merkitystä. Tosin aina vuoteen 1999 saakka muun muassa rakennus- ja kaavoituslainsäädännössä oli säännöksiä, jotka koskivat vain kaupunkeja tai vain maalaiskuntia, mutta vuoden 1977 jälkeen kaupungeiksi julistetut kunnat rinnastettiin myös siltä kannalta maalaiskuntiin.
Nykyään Suomessa on vain yksi kuntamuoto ja kunta voi itse päättää, käytetäänkö siitä virallisesti kaupunki-nimitystä. Yli sata kuntaa, noin kolmasosa kaikista kunnista, käyttää nykyään itsestään nimitystä kaupunki. Osassa näistä ei edes paikkakunnan keskustaajama täytä yleistä käsitystä kaupungista, ja myös muihin Suomen kaupunkeihin sisältyy nykyään myös maaseutualuetta, mikä johtuu suureksi osaksi kuntaliitoksista.
Suomen suurimmat kunnat

Suomen suurimmista kaupunkiseuduista kasvavia ovat Helsingin, Jyväskylän, Oulun, Porvoon, Salon, Seinäjoen, Tampereen, Rovaniemen ja Turun seutukunnat. Väestö vähenee Iisalmen, Imatran, Kajaanin, Kemin, Kouvolan, Mikkelin, Pietarsaaren, Rauman ja Savonlinnan seutukunnissa. Kuntatasolla tarkasteltuna useiden Suomen hallinnollisten kaupunkien väkiluvut ovat laskussa. 1990-luvun laman jälkeen monien kaupunkien ja kuntien kaupunkimaisesti asuttujen taajamien väkiluvut ovat olleet laskussa.
Väestörekisterikeskus pitää kirjaa Suomen kuntien asukasluvuista. Alla olevassa taulukossa on lueteltu Suomen suurimmat kunnat ja niiden väkiluvut elokuussa 2024.
Helsinki 681 802 as.
Espoo 318 507 as.
Tampere 258 770 as.
Vantaa 250 073 as.
Oulu 215 530 as.
Turku 204 618 as.
Jyväskylä 148 622 as.
Kuopio 124 825 as.
Lahti 121 202 as.
Pori 83 334 as.
Kouvola 78 587 as.
Joensuu 78 204 as.
Lappeenranta 73 084 as.
Vaasa 69 542 as.
Hämeenlinna 68 296 as.
Seinäjoki 66 474 as.
Rovaniemi 65 321 as.
Mikkeli 51 965 as.
Porvoo 51 621 as.
Salo 50 912 as.
Kotka 50 422 as.
Kokkola 48 297 as.
Hyvinkää 47 035 as.
Järvenpää 46 804 as.
Lohja 45 706 as.
Kaupunki tilastollisena käsitteenä

Suomen kaupunkeihin kuuluu nykyisin lähinnä kuntaliitosten vaikutuksesta paljon haja-asutusalueita. Nykyisin on myös paljon sellaisia kuntia, jotka ottaneet käyttöön kaupunki-nimityksen, vaikka ne eivät olisikaan piirteiltään erityisen kaupunkimaisia. Toisaalta erityisesti suurten kaupunkien läheisyydessä sijaitsevissa kehyskunnissa on suuria kaupunkimaisia taajama-alueita, mutta silti nämä kunnat eivät ole päättäneet julistautua kaupungeiksi. Imagosyyt vaikuttavat halukkuuteen julistautua kaupungiksi ja päinvastoin.
Tilastokeskus määrittelee kaupunkimaisen kunnan seuraavasti: ”Kaupunkimaisia kuntia ovat kunnat, joiden väestöstä vähintään 90 prosenttia asuu taajamissa tai suurimman taajaman väkiluku on vähintään 15 000.” Tämä ei siis riipu siitä, käytetäänkö kunnasta kaupunki-nimitystä vai ei. Esimerkiksi Kirkkonummi ja Lempäälä ovat tilastollisen kuntaryhmityksen mukaan kaupunkimaisia kuntia, vaikka ne eivät käytä itsestään kaupunki-nimitystä. Sen sijaan esimerkiksi Kitee ja Närpiö ovat maaseutumaisia kuntia, vaikka ne käyttävät itsestään kaupunki-nimitystä.
Muissa Pohjoismaissa kaupunkiväestöön luetaan kaikkien taajamien väestö, eikä taajaman koolle ole muuta rajoitusta kuin taajaman määritelmässä oleva 200 asukkaan alaraja. Eurostatin määritelmän mukaan kaupungin asukastiheys on vähintään 500 asukasta neliökilometriä kohden ja asukasluku vähintään 50 000. Suomen hallinnollisista kaupungeista tämän määritelmän täytti vuoden 2017 alussa vain neljä: tiheimmästä väljimpään Helsinki, Vantaa, Espoo ja Turku. Esimerkiksi Tampere ei tämän määritelmän mukaan ole kaupunki, koska sen asukastiheys on liian pieni. Tampere ei täytä Eurostatin kriteeriä, koska Teiskon kunta liitettiin siihen vuonna 1972. Vuodesta 2016 myöskään Lahti ei täytä tätä kriteeriä Nastolan liittämisestä johtuen.
Suurkaupungeiksi kutsutaan Suomessa yli 100 000 asukkaan kuntia[lähde? ], joita ovat Helsinki, Espoo, Tampere, Vantaa, Turku, Oulu, Jyväskylä,  Lahti ja Kuopio. Muita suuria kaupunkeja ovat Pori ja Kouvola. Helsinkiä yhdessä naapuriensa Espoon, Kauniaisten ja Vantaan kanssa pidetään Suomen ainoana metropolialueena. Suomen pienin hallinnollinen kaupunki on noin 1 500 asukkaan Kaskinen.
Kaupunki tilastollisena käsitteenä > Alueluokituksen muutos

Kuntarajoihin perustuva luokitus on muodostunut ongelmalliseksi kuntauudistusten myötä, jolloin saman kunnan alueella on sekä kaupunkimaisia että maaseutumaisia alueita. Kuntarajoista riippumattomien paikkatietoaineistojen käyttö mahdollistaa alueiden tarkemman tunnistamisen ja luokittelun.
Suomen ympäristökeskus yhdessä Oulun yliopiston maantieteen laitoksen kanssa on kehittänyt uutta alueluokitusta vuosina 2011–2012. Työn tavoitteena on kehittää menetelmä ja muodostaa kriteerit, joiden perusteella voidaan korvata kuntarajoihin perustuva kaupunki-maaseutu alueluokitus.
Suomen kaupunkien rakenne

Suomessa kaupungit ovat eurooppalaisen mittapuun mukaan melko väljästi rakennettuja. Ennen 1950-lukua rakennetut keskusta-alueet ja niitä ympäröivät vanhat esikaupunkialueet ovat kuitenkin tiheämmin rakennettuja. Tällaisissa kantakaupungeissa kadut on usein sijoitettu 1700- ja 1800-luvulla laadittujen ruutukaavojen mukaisesti. Suomalaisia ruutukaavakaupunkeja ovat esimerkiksi Helsinki, Tampere, Turku, Oulu, Lahti, Kuopio, Pori, Jyväskylä, Vaasa, Joensuu ja Kokkola. Näiden kaupunkien uudemmat osat on kuitenkin rakennettu väljemmin.[lähde? ]
Suomen hallinnollisista kaupungeista tiheimmin asuttuja ovat Helsingin, Espoon, Kauniaisten ja Vantaan ohella Kerava, Järvenpää, Maarianhamina, ja Turku.
Suomen kaupunkialueet

Kaupunkialue on kaupunkiin liittyvä yhtenäisesti rakennettu alue. Suomessa kaupunkialueella tarkoitetaan yleensä kaupungin keskustaajamaa. Kaupunkialue on yksi kolmesta tavasta mitata kaupungin väkilukua. Muut vaihtoehdot ovat ilmoittaa vain hallinnollisen kaupungin väkimäärä tai koko suurkaupunkialueen (metropolialueen) väkiluku. Metropolialueisiin lasketaan kuuluviksi myös yhtenäisesti rakennetun kaupunkialueen ulkopuolella olevat samaan työssäkäyntialueeseen kuuluvat alueet.