stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jenpeg
Aiheesta muualla

Manitoba Hydro: Jenpeg Generating Station
Jan Tinbergen

| Jan Tinbergen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. huhtikuuta 1903 Haag, Alankomaat
Kuollut: 9. kesäkuuta 1994 (91 vuotta) Haag, Alankomaat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Leidenin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Paul Ehrenfest
Instituutti:  nyk. Erasmus-yliopisto, Rotterdam
Tutkimusalue:  ekonometria
Palkinnot:   Nobelin taloustieteen palkinto
Jan Tinbergen (12. huhtikuuta 1903 Haag – 9. kesäkuuta 1994) oli alankomaalainen ekonomisti, jolle myönnettiin yhdessä Ragnar Frischin kanssa ensimmäinen Nobelin taloustieteen palkinto vuonna 1969 soveltavien dynaamisten taloudellisten mallien kehittämisestä.
Ura

Tinbergen opiskeli matematiikkaa ja fysiikkaa Leidenin yliopistossa. Hänen vuoden 1929 tohtorinväitöskirjansa Minimumproblemen in de natuurkunde en de economie käsitteli minimointiongelmia fysiikassa ja taloustieteessä. Vuosina 1929–1945 Tinbergen toimi professorina Rotterdamin Erasmus-yliopistossa ja Alankomaiden tilastokeskuksessa. Tinbergen toimi myös Kansainliiton konsulttina.
Tutkimustyö

Yksi Tinbergenin tunnetuimmista akateemisista tutkimuksista liittyy niin kutsuttuun Tinbergenin normiin, jonka mukaan yrityksen parhaiten palkatun työntekijän palkan ei tulisi olla yli viisi kertaa korkeampi kuin matalapalkkaisimman työntekijän. Tinbergenin mukaan tätä suuremmat tuloerot samassa yrityksessä johtavat ongelmiin yrityksen sisällä.
Tinbergenin tärkein saavutus taloustieteen alalla on kuitenkin ensimmäisen kansantaloutta kuvaavan matemaattisen mallin luominen. Tinbergenin alkuperäinen malli perustui Alankomaiden kansantaloudelle, ja myöhemmin hän sovelsi samaa mallia myös Yhdysvaltojen ja Britannian kansantalouksien mallintamiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jan Tinbergen Wikimedia Commonsissa
Ruotsin keskuspankin taloustieteen palkinnon saajat
| --- | --- |
 1969: Frisch, Tinbergen  1970: Samuelson  1971: Kuznets  1972: Hicks, Arrow  1973: Leontief  1974: Myrdal, Hayek  1975: Kantorovitš, Koopmans  1976: Friedman  1977: Ohlin, Meade  1978: Simon  1979: Schultz, Lewis  1980: Klein  1981: Tobin  1982: Stigler  1983: Debreu  1984: Stone  1985: Modigliani  1986: Buchanan  1987: Solow  1988: Allais  1989: Haavelmo  1990: Markowitz, Miller, Sharpe  1991: Coase  1992: Becker  1993: Fogel, North  1994: Harsanyi, Nash, Selten  1995: Lucas  1996: Mirrlees, Vickrey  1997: Merton, Scholes  1998: Sen  1999: Mundell  2000: Heckman, McFadden  2001: Akerlof, Spence, Stiglitz  2002: Kahneman, Smith  2003: Engle, Granger  2004: Kydland, Prescott  2005: Aumann, Schelling 2006: Phelps 2007: Hurwicz, Maskin, Myerson 2008: Krugman 2009: Ostrom, Williamson 2010: Diamond, Mortensen, Pissarides 2011: Sargent, Sims 2012: Roth, Shapley 2013: Fama, Hansen, Shiller 2014: Tirole 2015: Deaton 2016: Hart, Holmström 2017: Thaler 2018: Nordhaus, Romer 2019: Banerjee, Duflo, Kremer 2020: Milgrom, Wilson 2021: Card, Angrist, Imbens  2022: Bernanke, Diamond, Dybvig  2023: Goldin
Jenova Chen

| Jenova Chen |
| --- | --- |
 Jenova Chen vuonna 2007
Henkilötiedot
Koko nimi:  Xinghan Chen
Ammatti:  pelisuunnittelija
Pelisuunnittelija
Koulutus:  Etelä-Kalifornian yliopisto
Tunnetuimmat työt:  Flower Journey
Pelitalot:  thatgamecompany
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
Xinghan Chen (kiin.: 陈星汉; pinyin: Chén Xīnghàn), joka tunnetaan myös nimellä Jenova Chen, on kiinalainen videopelien suunnittelija ja thatgamecompany -pelitalon toinen perustaja. Hän on työskennellyt palkintoja voittaneiden indie-pelien, kuten Cloudin, Flowin, Flowerin ja Journeyn parissa. Chen suoritti maisterin tutkinnon Etelä-Kalifornian yliopiston interaktiivisessa mediadivisioonassa, jossa hän tutustui Kellee Santiagoon. Mediadivisioonassa Chen teki jo töitä nykyistenkin työkavereidensa, Nicholas Clarkin ja Vincent Diamanten kanssa.
Journey oli julkaisunsa jälkeen PlayStation Networkin nopeiten myyvä peli.
Chenin vanhemmat olivat tiukkoja sen suhteen, mitä hän sai lukea tai katsella, ja kiinalainen roolipeli The Legend of Sword and Fairy teki häneen syvän vaikutuksen. Chen on myöntänyt olevansa kilpailuhenkinen, vaikka suunnitteleekin pelejä, joissa painotetaan yhteistyötä kilpailun sijaan.
»To me the measure of a human's greatness is the value they can contribute to society. The game industry doesn't need another shooter; it needs something to inspire them.»
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Chenin kotisivut
Chenin blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
thatgamecompanyn kotisivut
Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Etty Hillesum

| Etty Hillesum |
| --- | --- |
 Etty Hillesum noin vuonna 1939
Henkilötiedot
Koko nimi:  Esther Hillesum
Syntynyt: 15. tammikuuta 1914 Middelburg, Alankomaat
Kuollut: 30. marraskuuta 1943 (29 vuotta) Auschwitz, Puola
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: hollanti
Pääteokset:  Het verstoorde leven: Dagboek van Etty Hillesum 1941–1943   suom. Päiväkirja 1941–1943 (1984)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Esther ”Etty” Hillesum (15. tammikuuta 1914 – 30. marraskuuta 1943) oli hollantilainen kirjoittaja. Kirjeissään ja päiväkirjoissaan hän kuvaa henkistä heräämistään ja juutalaisten vainoa Amsterdamissa ja Westerborkin kokoamisleirillä Saksan miehityksen aikana 1941–1943. Vuonna 1943 hänet kuljetettiin Auschwitzin keskitysleirille, missä hän kuoli muutamaa kuukautta myöhemmin. Etty Hillesumin kirjeitä ja päiväkirjoja on julkaistu useina eri laitoksina hänen kuolemansa jälkeen ja käännetty lukuisille kielille.
Elämä

Esther (Etty) Hillesum syntyi 15. tammikuuta 1914 perheensä kodissa Middelburgissa. Hän oli Levie (Louis) Hillesumin (1880–1943) ja Rebecca (Riva) Bernsteinin (1881–1943) kolmesta lapsesta vanhin: hänellä oli kaksi veljeä, Jacob eli Jaap (1916–1945) ja Michael eli Mischa (1920–1944). Perhe muutti Deventeriin vuonna 1924 Louis Hillesumin saatua paikan lukion rehtorina. Valmistuttuaan koulusta Etty muutti vuonna 1932 Amsterdamiin opiskelemaan oikeustiedettä ja slaavilaisia kieliä. Amsterdamissa hän tapasi Hendrik (Hans) J. Wegerifin, jonka luokse hän muutti asumaan ja jonka kanssa hänellä oli myös suhde.
Etty Hillesum aloitti päiväkirjan kirjoittamisen maaliskuussa 1941 mahdollisesti psykoanalyytikkonsa Julius Spierin ehdotuksesta kuukauden kestäneen terapiasuhteen jälkeen. Hoitosuhteesta huolimatta Ettystä tuli myös Spierin sihteeri, ystävä ja lopulta hänen rakastajansa. Spierin vaikutus Ettyn henkiseen kehitykseen näkyy päiväkirjoissa selvästi; Spier paitsi auttoi Ettyä tulemaan toimeen masennusjaksojensa ja minäkeskeisten kausiensa kanssa, myös esitteli tälle Raamatun ja Augustinuksen tekstejä ja auttoi Ettyä ymmärtämään syvemmin Rilken ja Dostojevskin teoksia.
Etty Hillesumin päiväkirjat kuvaavat saksalaisten miehittäjien alati kiristyvää antisemitististä hallintoa ja kasvavaa epävarmuutta pois kotoaan kuljetettujen juutalaisten kohtalosta. Päiväkirjat toimivat sorron silminnäkijäkuvauksena, mutta tallentavat myös Ettyn omaa henkistä kehitystä ja syvenevää jumalasuhdetta.
Kun juutalaisten kuljetukset voimistuivat heinäkuussa 1942, Etty alkoi tehdä hallinnollisia töitä Juutalaisneuvostossa ja lähti vapaaehtoisena Westerborkin kauttakulkuleirille. Hän työskenteli siellä kuukauden ja palasi jälleen kesäkuussa 1943. Tarjouksista huolimatta Etty kieltäytyi piiloutumasta, sillä hän koki velvollisuudekseen tukea juutalaisia, jotka oli määrätty kuljetettaviksi Westerborkista keskitysleireille Saksaan ja Saksan miehittämään Puolaan. Ettyä suojeli kuljetuksilta hänen asemansa leirin työntekijänä, joka kuitenkin kumottiin yllättäen 5. heinäkuuta 1943 ja hänestä tuli leirin asukas yhdessä isänsä, äitinsä ja veljensä Mischan kanssa.
Hillesumin perhe kuljetettiin Westerborkista Auschwitziin 7. syyskuuta 1943. Perheestä vain Jaap Hillesum ei ollut mukana kuljetuksessa; hän saapui Westerborkiin myöhemmin ja hänet lähetettiin helmikuussa 1944 Bergen-Belseniin, missä hän kuoli pian leirin vapauttamisen jälkeen huhtikuussa 1945.
Etty Hillesumin vanhempien on kirjattu kuolleen 10. syyskuuta 1943, mikä viittaa siihen, että he joko kuolivat kuljetuksen aikana tai heidät murhattiin heti Auschwitziin saapumisensa jälkeen. Mischa Hillesum oli Auschwitzissa lokakuuhun 1943 saakka, jolloin hänet siirrettiin Varsovan gettoon, missä hän kuoli Punaisen Ristin mukaan ennen 31. maaliskuuta 1944. Etty kuoli Auschwitzissa 30. marraskuuta 1943.
Päiväkirjat

Ennen lähtöään Westerborkiin Etty Hillesum antoi päiväkirjansa ystävälleen Maria Tuinzingille ja kehotti häntä toimittamaan ne Klaas Smelikille julkaisemista varten, mikäli Etty ei selviytyisi. Yritykset julkaista päiväkirjat olivat kuitenkin tuloksettomia vuoteen 1979 saakka, jolloin Smelikin poika kääntyi kustantaja J. G. Gaarlandtin puoleen. Ettyn päiväkirjojen lyhennetty laitos ilmestyi vuonna 1981 nimellä Het verstoorde leven, jota seurasi kokoelma hänen kirjeitään Westerborkista. Etty kirjoitti paljon kirjeitä ystävilleen ja hänen viimeisen junasta heitetyn postikorttinsa löysivät maanviljelijät. Täydellinen kokoelma Etty Hillesumin kirjeitä ja päiväkirjoja julkaistiin hollanniksi vuonna 1986 ja käännettiin englanniksi vuonna 2002. Hänen päiväkirjojaan on käännetty 67 kielelle.
Tutkimuskeskus ja museo

Etty Hillesumin muistomerkki sijaitsee Deventerissä joen rannalla, ja hänen mukaansa on nimetty paikallisia kouluja. Hänelle on myös omistettu pieni museo, Etty Hillesum -keskus, joka sijaitsee Deventerissä entisen synagogan ja juutalaisen koulun paikalla.
Etty Hillesumin tutkimuskeskus (Etty Hillesum Research Centre, EHOC) avattiin 13. kesäkuuta 2006 osana Gentin yliopistoa. Sen tarkoituksena on edistää Ettyn toisen maailmansodan aikaisten kirjeiden ja päiväkirjojen tutkimusta. Keskusta johtaa Gentin yliopiston heprean kielen ja judaistiikan professori Klaas A. D. Smelik, joka toimitti ja julkaisi Etty Hillesumin kirjeiden ja päiväkirjojen täydellisen painoksen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fundación Etty Hillesum (espanjaksi)
Les Amis d’Etty Hillesum (ranskaksi)
Etty Hillesum Onderzoekscentrum (Etty Hillesum Research Centre) (englanniksi, hollanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Etty Hillesum
Etty Hillesum noin vuonna 1940
Het verstoorde leven, Etty Hillesumin muistomerkki Deventerissä.
Käännös suomeksi
John Wartique

John Wartique (s. 25. kesäkuuta 1990 Seraing) on belgialainen moottoriurheilija. Hän kilpaili Karting-sarjoissa vuodet 2003-2008. Vuonna 2009 Wartique ajoi Ranskan Peugeot Sport 207 Mestaruussarjassa saavuttaen neljä palkintokorokesijaa. Hän jatkoi vuonna 2010 sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2011 Wartique ajoi myös Clio Cup ja Euro Clio Cup -sarjoissa yhden kilpailun jatkaen samalla Peugeot Sport 207 -sarjassa. Vuonna 2012 Wartique siirtyi formulaluokkiin ja ajoi GP3-sarjassa. Hän ajoi kymmenen kilpailua saavuttamatta pisteitä.
GP3-tulokset

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Atech CRS Grand Prix | ESPFEA 21 | ESPSPR 13 | MONFEA 17 | MONSPR 13 | EURFEA 12 | EURSPR Kesk. | GBRFEA   | GBRSPR   | GERFEA   | GERSPR   | HUNFEA   | HUNSPR   | BELFEA 23 | BELSPR 17 | ITAFEA 17 | ITASPR 18 | 0 | 25. |
Euroopan unionin kilpailuoikeudellinen kanne Microsoftia vastaan

Euroopan unionin nostama kilpailuoikeudellinen kanne Microsoftia vastaan on Euroopan komission vuonna 2004 nostama kanne ohjelmistovalmistaja Microsoftia vastaan. Komissio epäili Microsoftia määräävän markkina-aseman väärinkäytöstä. Tapaus sai alkunsa Novellin vuonna 1993 tekemästä valituksesta Microsoftin käyttöoikeussopimuksia kohtaan ja johti lopulta päätökseen, jonka mukaan Microsoftin oli julkaistava osia palvelintuotteistaan ja julkaistava Microsoft Windows -käyttöjärjestelmästä versio, jossa ei ollut mukana Windows Media Player -ohjelmistoa.
Alustava valitus

Vuonna 1993 Novell väitti Microsoftin haittaavan kilpailijoidensa toimintaa. Valitus keskittyi sen aikaisiin lisensointikäytäntöihin, joiden mukaan Microsoft oli oikeutettu royalti-maksuun jokaisesta myydystä tietokoneesta riippumatta siitä, oliko tietokoneessa mukana Windows-käyttöjärjestelmä vai ei. Vuonna 1994 Microsoft lopetti osan käytännöistään.
Sun Microsystems liittyi jupakkaan vuonna 1998, kun se valitti siitä, että joistakin Windows NT -käyttöjärjestelmän rajapinnoista ei ollut saatavilla tietoja. Tapaus laajeni entisestään, kun EU ryhtyi tutkimaan, miten suoratoistossa käytettävää teknologiaa oli integroitu osaksi Windowsia.
Päätös

Viitaten yhä toistuviin väärinkäytöksiin, EU teki alustavan päätöksen vuonna 2003 ja määräsi Microsoftin tarjoamaan käyttäjille version Windowsista, jossa ei ollut mukana Windows Media Player -ohjelmistoa. Lisäksi Microsoftin oli toimitettava tiedot, jotta kilpailijat pystyisivät tekemään sovelluksia, jotka toimivat täydellisesti sekä Windowsin työpöytä- että palvelinversioissa. Maaliskuussa 2004 EU määräsi Microsoftin maksamaan 497 miljoonaa euroa sakkoa. Sakko oli suurin EU:n siihen saakka määräämä.
Seuraavassa kuussa Microsoft julkaisi musertavan arvion päätöksestä. Arviossa mainittiin muun muassa, että komissio pyrkii luomaan uutta lakia, jolla on negatiivinen vaikutus immateriaalioikeuksiin ja hallitsevassa asemassa olevien yritysten kykyyn luoda innovaatioita. Microsoft maksoi sakon kokonaisuudessaan heinäkuussa 2004.
Vuonna 2004 Neelie Kroes nimitettiin Euroopan komission kilpailuasioista vastaavaksi komissaariksi. Yksi hänen ensimmäisistä tehtävistään oli valvoa Microsoftin saaman sakon toimeenpano. Kroes on avointen standardien ja avoimen lähdekoodin kannattaja, ja pitää niitä kaupallisia vaihtoehtoja parempana.
Seuraukset

Microsoft on toimittanut komission päätöksen kanssa yhteensopivan version Windows XP -käyttöjärjestelmästä. Järjestelmä nimettiin Windows XP N:ksi. Vastauksena päätöksen vaatimukseen koskien palvelinkäyttöjärjestelmien toimintaan liittyvää tiedonsaantia, Microsoft julkaisi Windows Server 2003 -version lähdekoodin Work Group Server Protocol Program -ohjelman jäsenilleen, mutta ilman määrittelyitä. Microsoft jätti myös aiheesta valituksen, ja EU piti viikon mittaisen kuulemisen.
Maaliskuussa 2004 Microsoft tuomittiin sakkoihin ja toimittamaan Windows-versio ilman Windows Media Playeria.
Kesäkuussa 2006 Microsoft kertoi, että se on ryhtynyt toimittamaan EU:lle sen vaatimia tietoja, mutta BBC:n mukaan oli liian myöhäistä.
12. heinäkuuta 2006 EU määräsi Microsoftille ylimääräisen 280,5 miljoonan euron sakon, joka kasvoi päivittäin korkoa 1,5 miljoonaa euroa ajalta 16. joulukuuta 2005 – 20. kesäkuuta 2006. EU uhkasi korottaa maksua 3 miljoonaan euroon päivältä alkaen 31. heinäkuuta 2006.
17. syyskuuta 2007 Microsoftin tekemä valitus hylättiin. 497 miljoonan euron sakko jäi voimaan samoin kuin vaatimukset koskien palvelinkäyttöjärjestelmien yhteensopivuuden takaamiseksi tarvittavia tietoja ja Media Player -ohjelmiston integrointia. Microsoftin oli lisäksi maksettava 80 % komission oikeudenkäyntikuluista ja komission oli maksettava 20 % Microsoftin oikeudenkäyntikuluista. Oikeus kuitenkin hylkäsi alkuperäisen päätöksen vaatimuksen riippumattomasta valvontaelimestä, jolla olisi rajoittamaton pääsy yrityksen sisäisiin tietoihin. 22. lokakuuta 2007 Microsoft ilmoitti noudattavansa päätöstä, eikä se tulisi tekemään uutta valitusta.
Microsoft ilmoitti, että se tulisi vaatimaan 0,4 % myytyjen tuotteiden hinnasta royalti-maksuna (suunnitellun 5,95 % sijasta). Vaatimus koski vain yhteensopivien kaupallisia ohjelmistojen myyjiä. Microsoft lupasi olla vaatimatta maksuja yksittäisiltä avoimen lähdekoodin ohjelmistojen kehittäjiltä. Tätä päätöstä edelsi 280,5 miljoonan euron sakko ajalta 21. kesäkuuta 2006 – 21. lokakuuta 2007. Yhteensopivuuden takaamiseksi tarvittava tieto on saatavilla 10 000 euron kertamaksua vastaan.
27. helmikuuta 2008 EU määräsi Microsoftille 899 miljoonan euron sakon, koska se ei ollut toiminut komission päätöksen mukaisesti. Tämä oli EU:n suurin kilpailuoikeudellinen sakko vuoteen 2009 saakka, jolloin Intel sai 1,06 miljardin euron sakon. Microsoftin saamaa sakkoa edelsi 280,5 miljoonan euron sakko ajalta 21. kesäkuuta 2006 – 21. lokakuuta 2007. 9. toukokuuta 2008 Microsoft jätti Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen vetoomuksen sakon kumoamiseksi.
Muut tutkimukset

Toukokuussa 2008 EU ilmoitti ryhtyvänsä tutkimaan Microsoft Officen käyttämän OpenDocument-tiedostomuodon yhteensopivuutta.
Tammikuussa 2009 Euroopan komissio ilmoitti, että se ryhtyy tutkimaan Internet Explorerin ja Windows-käyttöjärjestelmän yhteenliittämistä. Komission mukaan Microsoft pyrki sitomaan Windows-käyttäjät käyttämään omaa selaintaan ja tämä aiheutti epäreilua kilpailua selainvalmistajien välillä. Vastauksena Microsoft ilmoitti, että se ei tulisi liittämään Internet Explorer -selainta osaksi Windows 7 -käyttöjärjestelmän Euroopassa myytävää versiota Windows 7 E.
16. joulukuuta 2009 Euroopan unioni hyväksyi Microsoftin tarjoaman ratkaisun eri selainten lataamiseksi. Käyttäjä voi ladata haluamansa selaimen ruudulla näkyvista vaihtoehdoista.
Maaliskuussa 2013 Microsoft sai Euroopan unionilta 561 miljoonan euron sakot rikottuaan lupauksensa hoitaa asia kuntoon. Euroopan unionin komission mukaan yhtiö ei ole tarjonnut Windows-käyttäjille mahdollisuutta valita vapaasti nettiselaintaan.
Käännös suomeksi
Jean Turco

Jean Alphonse Turco (s. 19. joulukuuta 1917 Villejuif) on ranskalainen Tasavallan demokraattien liittoa edustanut poliitikko. Hän oli Ranskan kansalliskokouksen edustaja vuosina 1972–1973 ja uudelleen vuosina 1973–1978.
Turco on vuonna 1940 Ranskasta käydyn taistelun veteraani. Hän on Kunnialegioonan ritari.
Johan Haartman

Johan Haartman voi tarkoittaa jompaakumpaa seuraavista:
Johan Haartman (vanhempi) (1682–1737), suomalainen filosofi, Turun akatemian professori
Johan Haartman (nuorempi) (1725–1787), lääketieteen professori, "Suomen lääketieteen isä"
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Johan Haartman”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jared Lee Loughner

| Jared Lee Loughner |
| --- | --- |
 Jared Lee Loughner
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. syyskuuta 1988
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jared Lee Loughner (s. 10. syyskuuta 1988) on yhdysvaltalainen mies, joka ampui syksyllä 2010 demokraattista kongressiedustajaa Gabrielle Giffordsia päähän ja surmasi kuusi muuta ihmistä. Loughner oli suunnitellut tekoa ennakolta.
Lougneria on sanottu häiriintyneeksi erakoksi, ja hänen näkemyksiään on luonnehdittu omalaatuisiksi. Loughner levitteli internetin  keskustelupalstoilla salaliittoteorioita  muun muassa piti syyskuun 11. päivän 2001 iskuja uuden maailmanjärjestyksen salaliittona.
Loughner ei kuulunut teekutsuliikkeeseen, mutta hänen hallustaan on löydetty siihen liittyvää aineistoa. Loughner osti pistoolin marraskuussa 2010, vaikka hänet oli erotettu oppilaitoksestaan järjestyshäiriöiden takia ja muut oppilaat olivat varoittaneet hänen väkivaltaisuudestaan. Loughner oli hylätty kutsunnoissa, ja hänet on tuomittu huumeiden hallussapidosta.
Tucsonin ammuskelutapaus

Poliisi pidätti ammuskelun jälkeen Loughnerin, joka yritti paeta paikalta. Poliisi uskoi, että Loughner saapui paikalle toisen henkilön kanssa. Tuojakssi paljastui kuitenkin myöhemmin taksikuski, joka oli etsinyt Loughneria, koska tämä ei maksanut taksimatkaa. Loughner oli hakenut ennen ampumavälikohtausta asevoimiin, mutta häntä ei ollut hyväksytty palvelukseen vuonna 2008.  Loughnerin lempikirjoihin olivat kuuluneet muun muassa Adolf Hitlerin Taisteluni ja Karl Marxin Kommunistisen puolueen manifesti.
Loughnerilla oli käyttäjätunnus YouTube-palvelimella, jossa hänen käyttäjätunnuksensa oli nimellä "Classitup10". FBI ilmoitti tutkivansa kaikki Lougnerin YouTube-videot, internet-kirjoitukset ja mahdolliset sähköpostit, joita myös useissa uutisissa lainattiin. Joitakin tunteja ennen ammuskelutapausta, Loughnerin Myspace-sivuun oli päivitetty tekstit: "Hyvästi", ja hän oli sanonut ystävilleen: "Pyydän, älkää olko vihaisia minulle."
Tucsonin ammuskelutapaus > Oikeudenkäynti ja tuomio

Loughner ei saanut vapautusta takuita vastaan. 10. tammikuuta 2011 kaikki Tusconin tuomarit ilmoittivat jäävänsä oikeusprosessista estyneinä pois, ja seuraavana päivänä loput Arizonan liittovaltion tuomarit ilmoittivat jäävänsä estyneinä oikeusprosessista pois, syynä yhteydet edesmenneeseen tuomari John Rolliin. Tuomari Alex Kozinskin ohjeistamana oikeusprosessi siirrettiin San Diegon alueen tuomarin Larry Burnssin hoidettavaksi. Loughner tuotiin tuomari Lawrence Anderson eteen kuulemaan häntä koskevat syytteet 10. tammikuuta Sandra Day O’Connorin oikeussalissa. Tuomari kysyi Loughnerilta, että ymmärsikö tämä nostetut syytteet, ja Loughner vastasi ymmärtävänsä. Alustava kuulustelu määrättiin alkavaksi 24. tammikuuta 2011. Hän oli pidätettynä 13. tammikuuta lähtien Federal Correctional Institution -vankilassa Phoenixissä.
Yhdysvaltain liittovaltio haastoi Loughnerin oikeuteen:
Syyte 1: kongressin jäsenen (Gabrielle Giffordsin) murhayrityksestä (attempting to kill a member of Congress).
Syyte 2: ensimmäisen asteen murhasta valtion työntekijää (Gabriel Zimmerman) kohtaan (first-degree murder)
Syyte 3: ensimmäisen asteen murhasta valtion työntekijää (tuomari John Roll) kohtaan (first-degree murder)
Syyte 4: murhayrityksestä valtion työntekijää (Pamela Simon) kohtaan (attempted murder)
Syyte 5: murhayrityksestä valtion työntekijää (Ron Barber) kohtaan (attempted murder)
Harvinaisempi, niin sanottu liittovaltion suuri valamiehistö (eng. Federal Grand Jury) haastoi 20. tammikuuta 2011 Loughnerin alustavasti oikeuteen nostamalla kolme syytettä:
Syyte 1: kongressin jäsenen (Gabrielle Giffordsin) murhayrityksestä (attempting to kill a member of Congress)
Syyte 2: murhayrityksestä valtion työntekijää (Pamela Simon) kohtaan (attempted murder)
Syyte 3: murhayrityksestä valtion työntekijää (Ron Barber) kohtaan (attempted murder)
Oikeudenkäyntiä lykättiin Loughnerin psyykkisten ongelmien vuoksi. Elokuussa 2012 Loughner tunnusti syyllisyytensä ja vältti sen vuoksi kuolemantuomion. 9. marraskuuta 2012 oikeus tuomitsi hänet seitsemään peräkkäiseen elinkautiseen sekä 140 vuoden vankeuteen. Rangaistuksessa ei ole mahdollisuutta päästä ehdonalaiseen vapauteen, eli Loughner viettää vankilassa loppuelämänsä.
Gabrielle Giffordsin esiintymistä kauppakeskuksella mainostava kyltti.
Liittovaltion vankila Phoenixissä, jossa Loughneria pidetään vangittuna.
Joaquín Homs

Joaquín Homs (1906–2003) oli espanjalainen säveltäjä. Hän aloitti musiikin opintonsa 8-vuotiaana. Hän soitti aluksi vain selloa, mutta ryhtyi 1930-luvulla opiskelemaan myös sävellystä. Homsin teoksiin kuuluu muun muassa pianokappaleita.
Joaquín Gómez

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Joaquín Gómez Blasco
Syntymäaika: 25. heinäkuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Sotillo de la Adrada, Espanja
Seura
Seura: Al Qadsiah FC
Tehtävä: apuvalmentaja
Valmennusura
2009-2010: Parla Escuela (apuvalmentaja)
2010-2013: Brighton & Hove Albion (juniorit)
2013-2015: Brighton & Hove Albion (apuvalmentaja)
2016-2019: Luton Town (apuvalmentaja)
2019: Stoke City (apuvalmentaja)
2019: Cartagena (apuvalmentaja)
2019-2020: Suomi U21 (apuvalmentaja)
2020: SJK (apuvalmentaja)
2021: HIFK
2022-2023: SJK
2023-: Al Qadsiah FC

Joaquín Gómez Blasco (s. 25. heinäkuuta 1986) on espanjalainen jalkapallovalmentaja. Hän toimii apuvalmentajana Saudi-Arabian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavassa Al Qadsiah FC:ssä. Hän toimi Veikkausliiga-joukkue SJK:n päävalmentajana vuosina 2022-2023.