stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marie Curie
Elämä > Väitöskirja ja fysiikan Nobel

Väitöstyö valmistui vasta kesäkuussa 1903, sillä uusien alkuaineiden löytäminen oli vienyt hänen kiinnostuksensa muualle, eikä hänellä ollut aikaa kirjoittaa tutkimusta. Curiet olivat ehtineet saada mainetta tiedepiireissä ympäri Eurooppaa. Nousujohteista uraa varjosti kuitenkin Curien isän kuolema sekä hänen sisarensa lapsen kuolema; myös Pierre Curien terveys oli alkanut heiketä. Arvostusta oli kuitenkin tulossa vielä lisää joulukuussa 1903, kun Curielle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto. Aiemmin Nobel-säätiö oli hakenut ehdokkaita vuoden 1903 nobelisteiksi, ja Ranskan tiedeakatemia ehdotti Henri Becquereliä ja Pierre Curieta. Marie Curieta ei ehdotettu. Pierre Curien saatua tiedon tästä hän ilmoitti kirjeitse ehdokaskomiteassa jäsenenä olleelle matemaatikko Magnus Gösta Mittag-Lefflerille, että ”jos todella kaavailette minua nobelistiksi, niin minä todella toivoisin teidän harkitsevan myös madame Curien ehdokkuutta kunnioittaaksenne hänen työtään radioaktiivisuuden parissa”. Mittag-Leffler osasi vedota oikeisiin ihmisiin, ja juuri hänen ansiostaan Marie ja Pierre Curie saivat vuoden 1903 joulukuussa jaetun Nobelin fysiikanpalkinnon radioaktiivisuuden alalla tehdyistä keksinnöistä; toisen puolen sai Henry Becquerel.
Nobelin fysiikanpalkinnon ehdokaskomitea perusteli palkinnonsaajia tarkoin sanamuodoin. Sanaakaan radiumista tai poloniumista ei sanottu, koska Nobelin kemianpalkinnon ehdokaslautakunta oli viestittänyt, että Curie olisi korkealla kemianpalkinnon saajaksi, kun palkintoja tulevaisuudessa jaettiin. Lisäksi uusia alkuaineita oli kyetty eristämään vasta pieniä määriä.
Palkinto jaettiin perinteen mukaisesti 10. joulukuuta 1903, mutta uupuneet Curiet eivät jaksaneet matkustaa Tukholmaan. Pierre Curie ei myöskään liiemmin pitänyt julkisuudesta ja suurista tapahtumista. Nobelisteilta vaaditaan luennon pitämistä, missä he kuvailevat oman työnsä tärkeyttä. Luennon vuoksi Curiet kuitenkin tekivät matkan Ruotsiin vuonna 1905. Pierre Curien pitämässä luennossa hän erottaa selvästi, mikä osa oli Marie Curien ansiota ja mikä yhteistä. Nobel-palkinto oli perheelle erittäin tervetullut, sillä palkinnon ohella nobelisteille annettiin suurehko rahasumma, puolet Nobelista merkitsi 70 000 silloista kultafrangia (vuoden 1903 kurssilla 141 358 kruunua, vuoden 2008 kurssilla noin 743 000 euroa).
Palkinnon myötä Ranskan tiedepiireissä molempia alettiin todella arvostaa. Palkintorahan turvin uutta kunnollista laboratoriota alettiin rakentaa vuonna 1904, ja se valmistui 1906. Marie Curie tuli jälleen raskaaksi, ja perheeseen syntyi toinenkin lapsi, Ève. Curien pariskunnan saama julkisuus vaikutti ratkaisevasti heidän työhönsä.
Elämä > Puolison kuolema

Pierre Curie kuoli yllättäen 19. huhtikuuta 1906 jäätyään hämärässä, rankkasateisessa Pariisissa armeijavarusteita kuljettaneiden hevosvankkureiden alle. Aviomiehen kuolema oli Marie Curielle raskas isku. Kuukauden kuluttua Sorbonnen yliopisto tarjosi Curielle virkaa, ja hänen toivottiin jatkavan Pierre Curien jalanjäljillä vaikka häntä ei heti nimettykään professoriksi. Curiesta tuli Sorbonnen ensimmäinen naisprofessori vuonna 1908.
Elämä > Skandaaleja ja toinen Nobel-palkinto

Kesällä 1906 lordi Kelvin kirjoitti The Times -lehdelle, että hänen mielestään radium ei ole laisinkaan uusi alkuaine vaan lyijystä ja viidestä heliumatomista koostuva yhdiste. Curie ryhtyi heti toimiin Kelvinin väitteen kumoamiseksi, sillä se voisi olla suuri takaisku radioaktiivisuuden tutkimiselle. Curien apuna oli André Debierne. Yhdessä he onnistuivat osoittamaan Kelvinin olleen väärässä ja radiumin olevan alkuaine. Curie perusti Pariisiin samalla Radium-instituutin Pierre Curien muistoksi. Rahoitusta hän sai yhdysvaltalaiselta teollisuusyrittäjä Andrew Carnegielta ja ranskalaisilta poliitikoilta, joihin Curien sisäpiirillä oli hyvät välit. Töiden käydessä rasittaviksi Curie keskittyi laboratorioon ja opetustyöhön Sorbonnessa ja luopui naisopettajien kouluttamisesta Sèvresin koulussa.
Lehdistö oli tarkkaillut kiinnostuneena puolalaista maahanmuuttajaa ja etevää tutkijaa jo vuodesta 1902 lähtien. Erityisen tarkan silmän alle Curie joutui vuonna 1910 hakiessaan fyysikon paikkaa Ranskan tiedeakatemiassa. Paikkaan otettiin vain yksi fyysikko, ja Curien kilpailijana oli langatonta lennätintä kehittänyt Edouard Branly. Ranskalaiset isänmaanystävät tukivat vahvasti Branlyn valintaa, sillä heitä harmitti edelleen Guglielmo Marconin saama Nobel-palkinto vuonna 1909 langattoman lennättimen eli radion keksimisestä. Myös Ranskan konservatiiviset katoliset menivät Branlyn taakse, sillä hän oli paavin suosiossa ja opetti Ranskan suurimpiin kuuluvassa katolisessa oppilaitoksessa. Ranskan oikeistolainen lehdistö levitti tahallisesti tietoa Curien olevan juutalainen eikä siis heidän mukaansa ”oikea ranskalainen”.
Curie oli kuitenkin agnostikko ja entinen katolinen kristitty, mutta juutalaisväitteet pysyivät elossa vielä pitkän aikaa. Excelsior-lehti hyökkäsi voimakkaasti Curieta vastaan rasistisilla kommenteilla, jotka perustuivat Curien kasvonpiirteiden erittelyyn. Liberaalilehdistö tuki Curien valintaa, mutta oikeistolehdet olivat onnistuneet vahingoittamaan Curien julkisuuskuvaa tarpeeksi, ja Branly valittiin 23. tammikuuta 1911 suoritetussa äänestyksessä kahden äänen enemmistöllä.
Jo kesällä 1911 alkoi levitä huhuja Curien ja fyysikko Paul Langevinin suhteesta. Huhujen alettua Langevinin vaimo pani avioeron vireille. Juutalaisvihamielinen lehdistö jatkoi Curien painostamista väittäen Langevinin ja Curien suhteen alkaneen Pierre Curien ollessa vielä elossa ja tämän kuoleman olleen todellisuudessa itsemurha. Väitteet saivat lisäpontta, kun Curie ja Paul Langevin osallistuivat ensimmäiseen Solvay-konferenssiin Brysselissä syksyllä 1911. Curie kärsi munuaisvaivoista ja lehdistön painostuksen takia ajoittaisesta masennuksesta.
Vuonna 1911 Curie vastaanotti Tukholmasta saapuneen tiedotteen, jossa kerrottiin hänen saavan Nobelin kemianpalkinnon löytämiensä alkuaineiden ansioista. Alkuaineet tarjosivat tärkeää tietoa atomien luonteesta, mutta myös Maan entistä tarkempi iänmääritys oli mahdollista. Palkinnon hän sai joulukuussa vuonna 1911.
Merkitys

Marie Curien radioaktiivisuuteen liittyvät tutkimukset toivat hänelle mainetta sekä fysiikassa että kemiassa, ja johtivat kahteen Nobelin palkintoon. Hän keksi sanan radioaktiivisuus kuvailemaan havaitsemiaan uraanin ominaisuuksia. Curien hypoteesi, että radioaktiivisuus johtui atomitason ilmiöstä, oli mukana fysiikan todellisuuskäsityksen murroksessa: atomeilla, joiden oltiin ajateltu olevan aineen pienimpiä, jakamattomia osasia, olikin sisäinen rakenne.
Curie oli merkittävä henkilö myös lääketieteen historiassa. Hänen löytämäänsä radiumia käytettiin aikoinaan laajasti syövän ja iho-ongelmien hoitamisessa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän kehitti siirrettäviä röntgenlaitteistoja, joilla paikallistettiin luoteja ja sirpaleita haavoittuneiden päästä ja vartalosta, ja koulutti niitä käyttäviä hoitajia.
Marie Curie oli ensimmäinen nainen joka sai Nobelin, ja toistaiseksi ainoa nainen joka on saanut kaksi Nobelia. Tuohon aikaan naisten äänioikeudesta keskusteltiin paljon, ja vaikka Curie ei aktiivisesti osallistunut kampanjointiin sen puolesta, hänen saavutuksensa ja palkintonsa rohkaisivat monia.
Palkinnot ja huomionosoitukset

Nobel-palkintojen lisäksi Curie on saanut muitakin merkittäviä huomionosoituksia. Alkuaine curium on nimetty Marie ja Pierre Curien mukaan. Magnetismiin liittyvät termit Curie-piste ja Curien laki on nimetty Pierre Curien mukaan. Euroopan kemikaalivirasto (ECHA) nimesi konferenssikeskuksensa Marie Skłodowska Curien mukaan 2011.
Kirjallisuutta

Brian, Denis: The Curies: A Biography of the Most Controversial Family in Science.  Wiley, 2005.  ISBN 978-047-12739-1-2  (englanniksi)
Curie, Eve: Äitini Marie Curie.  (La vie de Madame Curie, 1934)  Suomentanut Silvanto, Reino. 6. painos (1. painos 1938). Helsinki:  WSOY, 1982.  ISBN 951-0-11332-8
Ogilvie, Marilyn Bailey: Marie Curie: A Biography.  Greenwood Publishing Group, 2004.  ISBN 978-031-33252-9-8  (englanniksi)
Quinn, Susan: Marie Curie: Elämä.  (Marie Curie: A Life, 1995)  Suomentanut Pietiläinen, Kimmo. Helsinki:  Terra cognita, 2001.  ISBN 952-52025-2-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marie Curie Wikimedia Commonsissa
Marie and Pierre Curie and the Discovery of Polonium and Radium. Kirjoitus Pierre ja Marie Curien elämistä sekä radiumin löytämisestä. Nobel-säätiö.
Köyhä vallankumouksellinen puolatar joka sai kaksi Nobel-palkintoa, Helsingin Sanomat, 15.07.1934, nro 186, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Maria Skłodowska isänsä ja sisariensa kanssa.
Pierre ja Marie Curie laboratoriossa.
Marie, Pierre ja Irene Curie.
Marie Curien Nobel-palkinnon diplomi.
Curien Nobel-muotokuva 1903.
Marie Curie työnsä ääressä.
Marie Curie röntgenautossa noin vuonna 1915.
Golden Hour

| Golden Hour Kacey Musgraves |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. maaliskuuta 2018
 Tyylilaji: country pop
 Kesto: 45.48
 Levy-yhtiö: MCA Nashville
Kacey Musgravesin muut studioalbumit
| A Very Kacey Christmas 2016 | Golden Hour 2018 | Star-Crossed 2021 |
Golden Hour on yhdysvaltalaisen countrylaulajan Kacey Musgravesin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 30. maaliskuuta 2018. Se sai musiikkikriitikoilta hyvän vastaanoton ja menestyi myös kaupallisesti myyden platinaa Yhdysvalloissa. Yhdysvaltalainen Paste Magazine nimesi poppia ja countrymusiikkia yhdistelevän albumin yhdeksi 2010-luvun parhaista.
Albumi ja sen kappaleet voittivat yhteensä neljä Grammy-palkintoa. Albumi palkittiin vuoden albumina ja parhaana countryalbumina. Sen kappale ”Space Cowboy” voitti parhaan countrykappaleen palkinnon ja ”Butterflies”-kappale parhaan country-sooloesityksen palkinnon.
Kappaleet

Slow Burn – 4.06
Lonely Weekend – 3.46
Butterflies – 3.39
Oh, What a World – 4.01
Mother – 1.18
Love Is a Wild Thing – 4.16
Space Cowboy – 3.36
Happy & Sad – 4.03
Velvet Elvis – 2.34
Wonder Woman – 4.00
High Horse – 3.33
Golden Hour – 3.18
Rainbow – 3.34
Lähde:
Metal Gear Solid

| Metal Gear Solid |
| --- | --- |
 Metal Gear Solidin eurooppalainen kansikuva
Kehittäjä:  Konami   Digital Dialect (PC)
Julkaisija:  Konami (PlayStation)   Microsoft (Windows)
Jakelija:  Microsoft ja PlayStation Store
Ohjaaja:  Hideo Kojima
Suunnittelija:  Hideo Kojima
Säveltäjä:  Takanari Ishiyama
Pelisarja:  Metal Gear
Julkaistu:  PlayStationJP 3. syyskuuta 1998NA 21. lokakuuta 1998EU 26. helmikuuta 1999WindowsNA 24. syyskuuta 2000EU 20. lokakuuta 2000
Lajityyppi:  hiiviskelypeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: C   ELSPA: 15+   ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo   OFLC: M15+   PEGI: 18   USK: 12
Alusta:  PlayStation, PlayStation 3, Microsoft Windows
Jakelumuoto:  CD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Metal Gear Solid (yleisesti MGS, myös jap. メタルギアソリッド) on Konamin kehittämä ja julkaisema hiiviskelytoimintapeli, joka on julkaistu alun perin vuonna 1998 PlayStation-konsolille. Peli kuuluu Metal Gear -pelisarjaan.
Metal Gear Solid saavutti heti ilmestymisensä myötä suuren suosion maailmanlaajuisesti. Peliarvostelijat kehuivat pelin hyvin laadittua pelimekaniikkaa, elokuvamaisia välianimaatioita ja monimutkaista juonta. Metal Gear Solidia pidetään yhtenä PlayStationin parhaista peleistä, ja se myös teki Metal Gear -sarjasta maailmanlaajuisesti tunnetun. Peliä on myyty maailmanlaajuisesti yli kuuden miljoonan kappaleen verran.
Tarina > Hahmot

Metal Gear Solidin päähahmo on Solid Snake, legendaarinen soluttautuja. Tehtävänsä aikana Snake saa taustatukea radion avulla. Eversti Roy Campbell, Solid Snaken entinen komentoupseeri, tukee Snakea antamalla hänelle neuvoja tehtävistä ja taistelutekniikoista. Campbellin lisäksi taustajoukoissa toimivat lääkintävastaava Naomi Hunter, aseasiantuntija Nastasha Romanenko sekä Mei Ling, joka tallentaa pelaajan etenemisen.
Snaken päävihollinen on Liquid Snake, Foxhound-erikoisjoukon johtaja ja Solid Snaken geneettinen vastine. Foxhound-erikoisjoukkueen erikoislaatuisiin jäseniin kuuluvat lisäksi aseenkäsittelijä ja kuulustelija Revolver Ocelot, tarkka-ampuja Sniper Wolf, suurikokoinen alaskalainen inuiittišamaani Vulcan Raven, kaasunaamaria käyttävä ja psyykkisiä voimia hallitseva Psycho Mantis sekä taitava naamioituja Decoy Octopus.
Pelin muita hahmoja ovat Roy Campbellin veljentytär Meryl Silverburgh,  Metal Gear Rexin pääkehittäjä Hal ”Otacon” Emmerich sekä arvoituksellinen kyborgininja.
Kehitys

Metal Gear -pelisarjan ohjaajan ja luojan, Hideo Kojiman tuotantoryhmä oli juuri saanut valmiiksi vain Japanissa julkaistun Policenauts -pelin, kun Kojima alkoi kuulla huhuja Playstationista – uudesta pelikonsolista, joka pystyisi käsittelemään suurta polygonimäärää. Kojiman ensimmäinen uusi peli-idea Playstationille oli kolmiulotteinen Metal Gear -peli. Playstation mahdollisti alustana myös useita välianimaatiokohtauksia ja massiivisen ääniraidan. Kojima haki inspiraatiota pelin useisiin kohtauksiin ja hahmoihin elokuvista: esimerkiksi Revolver Ocelotin hahmon Kojima keksi useissa spagettiwesterneissä esiintyneen Lee Van Cleefin pohjalta.
Metal Gear Solidin kehityks aloitettiin vuonna 1995  tavoitteena luoda ”paras Playstation-peli ikinä”. Kehittäjät pyrkivät tarkkuuteen ja realismiin, mutta samalla tekemään pelistä nautittavan ja jännittävän. Kehityksen varhaisessa vaiheessa SWAT-erikoisjoukko avusti kehittäjiä esittelemällä kulkuneuvoja, aseita ja räjähteitä. Kojimasta pelien tekemisessä ei ole tarkoitusta, ellei pelaajaa saada uskomaan pelimaailman olevan aito. Tämän takia peliä tehdessä kiinnitettiin huomiota pieniinkin yksityiskohtiin, kuten yksilöllisesti suunniteltuihin pöytiin.
Kojima loi Metal Gear Solidin hahmot itse, mutta konseptitaiteilija Yōji Shinkawa teki niihin muutoksia. 3D-artistit tekivät hahmojen lopulliset versiot Shinkawan piirrosten ja savimallien pohjalta.
Huolimatta siitä, että peli oli kolmas Metal Gear -sarjassa (jos epävirallista Snake’s Revengeä ei lasketa), Kojima valitsi nimen Metal Gear Solid, eikä aikaisempiin osiin suoraan viittaavaa Metal Gear 3:a. Pelin jatko-osatkin ovat säilyttäneet Solid-nimen.
Hideo Kojima halusi pelaajan sekä objektien ja ympäristön välille lopullista peliä enemmän vuorovaikutusta, kuten mahdollisuuden raahata ruumiit piiloon. Lisäksi hän halusi ”täyden orkesterin pelaajan vierelle” eli systeemin, joka tekisi muutoksia esimerkiksi soivan kappaleen tempoon sen sijaan, että taustalle vaihtuisi soimaan toinen ennalta nauhoitettu kappale. Vaikka tätä ominaisuutta ei voitu sisällyttää peliin, se löytyi myöhemmin Metal Gear Solid 2: Sons of Libertystä.
Pelin musiikista vastasivat Konamin omat muusikot, mukaan lukien säveltäjä Kazuki Muraoka, joka sävelsi myös Metal Geariin. Säveltäjä ja sanoittaja Rika Muranaka teki pelin lopputeksteihin kappaleen ”The Best is Yet to Come”, jonka esitti iiriksi Aoife Ní Fhearraigh." Pelin tunnusmusiikin on säveltänyt Tappi Iwase. Pelin musiikki on eeppistä ja syntetisaattori- ja jousipainotteista. Joissakin pelin kohtauksissa kuullaan myös kuorolaulantaa. Pelin ääniraita Metal Gear Solid Original Game Soundtrack julkaistiin 23. syyskuuta 1998.
Kehitys > Ääninäyttelijät

Koska Konami pyrki tekemään Metal Gear Solidista Playstation-konsolin ”laadukkaimman pelin”, pelitalo panosti sen ääninäyttelemiseen enemmän kuin monet muut samoihin aikoihin julkaistuissa videopeleissä. Hideo Kojima uskoi, että ääninäyttelemiseen kuului juonen kuljetuksen ohella myös viihdyttää pelaajaa ja auttaa häntä eläytymään pelin kuvitteelliseen maailmaan. Siksi ääninäyttelijöille kirjoitettiin runsaasti juonen kannalta epäolennaista dialogia, joka paljastaa pelaajalle pelin juonen, sivuhahmojen ja tapahtumapaikkojen taustoista.[lähde? ] Peliin on äänitetty pelaajahahmo Snaken ja hänen tukiryhmänsä välistä puhetta useiden tuntien verran, ja näistä pitkistä ja yksityiskohtaisista keskusteluista on tullut yksi Metal Gear -sarjan tunnuspiirteistä. Metal Gear Solidin puhutun dialogin määrä oli paljon suurempi kuin aikaisemmissa videopeleissä, ja peli popularisoi ääninäyttelemisen videopelien juonen kuljetuksessa. Eräät länsimaiset peliarvostelijat kuitenkin kritisoivat peliä sen liian pitkistä keskusteluista, koska heidän mielestään jopa kymmenien minuuttien pituinen dialogi etäännyttää pelaajan pelin kulusta.[lähde? ]
Pelin japaninkielistä versiota varten Konami palkkasi joukon Japanissa suosittujen animaatiosarjojen ääninäyttelijöinä ansioituneita henkilöitä, joista kuuluisimmat lienevät Solid ja Liquid Snaken ääninäyttelijät Akio Ōtsuka ja Banjō Ginga. Pelin englanninkielisessä versiossa pelihahmojen henkilöllisyys huomioitiin, joten esimerkiksi ukrainalaisen Natasha Romanenkon ääninäyttelijä Renee Raudman puhuu voimakkaalla slaavilaisella aksentilla ja Isossa-Britanniassa varttuneen Liquid Snaken ääninäyttelijä Cam Clarke vankalla brittiläisellä korostuksella. Myöhemmin julkaistussa remakessa, Metal Gear Solid: The Twin Snakesissä, pelin puheet äänitettiin uudelleen niin, että hahmot puhuivat amerikanenglantilaisella korostuksella, mitä monet kritisoivat. Englanninkielisessä versiossa kaikki ääninäyttelijät, poikkeuksena Hayter ja Doug Stone, esiintyivät salanimillä – esimerkiksi Naomi Hunterin ääninäyttelijä Jennifer Halen salanimi on ”Carren Learning”.
Kehitys > Ääninäyttelijät > Rooliluettelo

| Hahmo | Ääninäyttelijä (japani) | Ääninäyttelijä (englanti) |
| --- | --- | --- |
| Solid Snake | Akio Ōtsuka | David Hayter |
| Liquid Snake | Banjō Ginga | Cam Clarke (”James Flinders”) |
| Meryl Silverburgh | Kyôko Terase | Debi Mae West (”Mae Zadler”) |
| Hal ”Otacon” Emmerich | Hideyuki Tanaka | Christopher Randolph (”Christopher Fritz”) |
| Naomi Hunter | Hiromi Tsuru | Jennifer Hale (”Carren Learning”) |
| Roy Campbell | Takeshi Aono | Paul Eiding (”Paul Otis”) |
| Mei Ling | Hōko Kuwashima | Kim Mai Guest (”Kim Nguyen”) |
| Nastasha Romanenko | Eiko Yamada | Renee Raudman (”Renne Collette”) |
| Gray Fox | Kaneto Shiozawa | Greg Eagles (”George Byrd”) |
| Revolver Ocelot | Kōji Totani | Patric Zimmerman (”Patric Laine”) |
| Vulcan Raven | Yukitoshi Hori | Peter Lurie (”Chuck Farley”) |
| Psycho Mantis | Kazuyuki Sogabe | Doug Stone |
| Sniper Wolf | Naoko Nakamura | Taoko Valenza (”Julie Monroe”) |
| Donald Anderson (Decoy Octopus) | Masaharu Satō | Greg Eagles |
| Kenneth Baker | Yuzuru Fujimoto | Allan Lurie (”Ben Stewart”) |
| Jim Houseman | Tomohisa Asō | William Bassett (”Frederick Bloggs”) |
| Johnny Sasaki | Naoki Imamura | Dean Schofield (”Dino Schofield”) |
Julkaisut

Metal Gear Solid julkistettiin virallisesti E3-messuilla 1997 lyhyellä videolla. Ensimmäistä kertaa peli oli pelattavana seuraavan vuoden Tokyo Game Show’ssa, ja samana vuonna peli julkaistiin virallisesti Japanissa laajan mainoskampanjan tuella. Televisio- ja lehtimainokset, kaupoissa esitellyt näytteet ja pelin jaetut demoversiot maksoivat yhteensä 8 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Pelin englanninkieliseen versioon tehtiin käännöstyön aikana pieniä lisäyksiä, kuten säädettävä vaikeusaste, vaihtoehtoisia pukuja pelihahmoille ja ”demoteatteri”, jonka kautta voi katsoa kaikki pelin välianimaatiot ja radiokeskustelut. Pelin eurooppalaiseen versioon lisättiin vielä entistä vaikeampi extreme-vaikeusaste. Tapa on jäänyt myös sarjan seuraaviin osiin, jolloin peleissä on ollut mukana vaikein European extreme -vaikeustaso.
Julkaisut > Integral, VR Missions ja Special Missions

Japanissa 25. kesäkuuta 1999 julkaistuun  Metal Gear Solid: Integraliin oli lisätty uusia asuja, uusi entisiä helpompi vaikeustaso ja kolme pelimuotoa, joista yksi käytti Sonyn Pocketstationia. Pelistä julkaistiin Windows-versio PC:lle Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa loppuvuonna 2000 ilman Pocketstation-tukea. Pelissä on myös kolmas levy, jolla on 300 lyhyttä VR-harjoitustehtävää. Tehtävät testaavat pelaajan hiipimis- ja taistelutaitoja mutta sisältävät myös epätavallisempia harjoituksia, kuten murhamysteerejä. Kyborgininjakin oli pelattavissa joissakin tehtävissä. Lisälevyllä oli myös pelitrailereita sekä konseptitaidetta tulevasta Metal Gear Solid 2: Sons of Libertystä.
Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa lisätehtävälevy julkaistiin erillisenä, Amerikassa nimellä VR Missions (julkaisu 23. syyskuuta 1999) ja Euroopassa nimellä Special Missions (julkaisu 29. elokuuta 1999).
Julkaisut > The Twin Snakes

Vuonna 2004 Silicon Knights teki Hideo Kojiman valvomana Metal Gear Solidista remaken, jonka nimeksi annettiin Metal Gear Solid: The Twin Snakes. Peli julkaistiin vain Nintendo GameCubelle. Twin Snakesin tarina on sama kuin alkuperäisessä Metal Gear Solidissakin, mutta pelimoottori ja -mekaniikka uudistettiin Metal Gear Solid 2: Sons of Libertyyn pohjautuvaksi. Tämä mahdollisti muun muassa ensimmäisen persoonan kuvakulmasta ampumisen, kaiteilla roikkumisen ja monia muita liikkeitä, joihin ei alkuperäisessä pelissä pystynyt.
Julkaisut > Sarjakuva ja Digital Graphic Novel

Vuoden 2004 syyskuussa IDW Publishing alkoi julkaista Metal Gear Solid -sarjakuvia, jotka käsikirjoitti Kris Oprisko ja piirsi Ashley Wood. Sarjakuvan 12 osaa kattavat koko Metal Gear Solid -pelin tarinan. Sarjakuva jäljittelee Yōji Shinkawan karheaa tyyliä harmaalla ja rosoisella paletilla, ja taustoina toimivat luonnosmaiset piirrokset.
Vuoden 2006 julkaistiin PlayStation Portablelle digitaalinen sarjakuva Metal Gear Solid: Digital Graphic Novel, joka perustuu Opreskon ja Woodin sarjakuviin. Mukaan on kuitenkin lisätty liikkuvaa kuvaa ja äänitehosteita. Sivuja selatessa niistä voi etsiä lisämateriaalia, jota voi vaihtaa muiden kanssa Wi-Fin kautta. Digital Graphic Novel julkaistiin Pohjois-Amerikassa, Japanissa ja Euroopassa vuoden 2006 aikana, ja IGN myönsi sille palkinnon parhaasta äänenkäytöstä PSP:llä. Digital Graphic Novelin uudelleen ääninäytelty versio lisättiin myös Metal Gear Solid 2: Bande Dessinée -sarjakuvan japanilaiseen DVD-julkaisuun.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: 93 %
Metacritic: 94 %
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
Electronic Gaming Monthly: 10/10
GameSpot: 8,5/10
IGN: 9,8/10
MikroBitti: 91 %
PSM: 5/5
Metal Gear Solid oli kaupallinen menestys, jota myytiin kuusi miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti. Peli sai yleisesti hyvää palautetta medialta. Pelisivusto IGN palkitsi pelin arvosanalla 9,8/10, ja GamePro-sivusto antoi sille pisteet 5/5. IGN:n toimittajat pitivät Metal Gear Solidia parhaana PlayStation-pelinä koskaan ja antoivat sille lisäksi ”paras loppu”- ja ”paras vihollinen” -palkinnot. Gamespotin mukaan peli oli vallankumouksellinen, mutta lyhyt ja liian helppo. Sivusto antoi pelille arvosanan 8,5.
Pelin musiikkia kehuttiin taidokkaaksi ja hyvin tehdyksi. Sen sanottiin sopivan pelin uhkaavaan tunnelmaan erinomaisesti. Myös pelin ääniefektejä ja ääninäyttelemistä arvostettiin.
Metal Gear Solid on esiintynyt useilla ”paras peli koskaan” -listoilla. Syyskuussa 2004 PSM-lehti valitsi sen parhaaksi Playstation-peliksi. Vuonna 2005 IGN sijoitti pelin 19. parhaaksi peliksi koskaan ”Top 100 Games” -listallaan, kun taas IGN:n käyttäjät äänestivät sen yhdeksännelle sijalle. Game FAQsin jäsenet äänestivät Metal Gear Solidin kahdeksanneksi parhaaksi peliksi ja Famitsūn lukijat sen sijalle 50 lehden sata parasta peliä -listauksessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Virallinen kotisivusto (japaniksi)
Metal Gear Solid MobyGamesissa (englanniksi)
Vihollinen on huomannut Solid Snaken, mikä näkyy hälytystilan laskennan alkamisesta tutkanäytössä.
Peliruudun yläkulmassa näkyvä tutka näyttää vihollisten (punaiset pisteet) liikkeet ja näkökentän suhteessa Snakeen (valkoinen piste).
Snake keskustelee Campbellin kanssa koodekin välityksellä.
Solid Snake pelin alussa
Pelin suunnittelija, ohjaaja ja käsikirjoittaja Hideo Kojima
Kuvankaappaus Digital Graphic Novelista