stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kilpirauhasen vajaatoiminta
Hoitovaihtoehdot

Kilpirauhasen vajaatoimintaa hoidettiin jo 2000 vuotta sitten lampaan tai sian kilpirauhasesta valmistetulla lääkkeellä. Synteettisesti valmistettu tyroksiini tuotiin markkinoille vuonna 1926, mutta biologiset kilpirauhasvalmisteet säilyivät silti kilpirauhasen vajaatoiminnan ensisijaisena hoitona aina 1980-luvulle asti. Niiden hormonisisällössä havaittiin olevan valtavia heittoja johtuen siitä, että ne vakioitiin jodipitoisuudensa perusteella. Ongelma poistui vuonna 1985, kun vakioinnin perustana  alettiin käyttää T3- ja T4-hormonien pitoisuuksia. Havaittu hormonipitoisuuksien suuri heittely oli kuitenkin ehtinyt johtaa monissa maissa biologisen kilpirauhaslääkkeen käytön jyrkkään vähenemiseen.
Suomessa siirryttiin 1990-luvulla lähes kokonaan synteettisesti valmistettujen kilpirauhashormoneiden käyttöön.
Kilpirauhasen vajaatoimintaa hoidetaan yleensä elinikäisellä kilpirauhashormonin esiastetta sisältävällä hormonikorvaushoidolla. Jotkut potilaat voivat parhaiten hormonin esiasteesta ja aktiivisesta T3-hormonista koostuvalla yhdistelmälääkityksellä taikka biologisella yhdistelmälääkityksellä, joka sisältää edellä mainittujen lisäksi kaikkia muitakin kilpirauhashormoneita. Joissain maissa voidaan käyttää myös pelkkää synteettisesti valmistettua T3-hormonia.
Kilpirauhaslääkkeet on otettava tyhjään vatsaan eikä niiden kanssa saisi nauttia muita lääkkeitä, koska ne saattavat heikentää kilpirauhashormonin imeytymistä. Talven kylmyys lisää ja kesän lämpö vähentää kilpirauhashormonin tarvetta. Ainakin 20–30 prosenttia potilaista hyötyy tyroksiiniannoksen nostamisesta lokakuun ja huhtikuun välisenä aikana. Lääkettä voi lääkärin luvalla vähentää myös tilapäisesti esimerkiksi lyhyen etelänmatkan ajaksi, jos kuumuus tuntuu liian tukalalta.
Kilpirauhasen primäärin vajaatoiminnan hoitoa pidetään usein helppona. Vuonna 2016 julkaistussa yli 6000 potilaan seurantatutkimuksessa havaittiin kuitenkin, etteivät tavanomaisella tyroksiinilääkityksellä hoidetut potilaat parane yleensä terveen väestön tasolle, vaan heidän elämänlaatunsa, psyykkinen vointinsa ja kognitiivis-neurologinen suorituskykynsä jää merkittävästi heikommaksi. Monilla potilailla on tutkimusten mukaan myös liian pieni tai suuri lääkeannos, ja lisäksi merkittävä joukko viitealueelle sijoittuvista potilaista voi huonosti.
Hoitovaihtoehdot > Elintavat, ruokavalio ja lisäravinteet

Stressiä vähentävät elämäntapamuutokset saattavat lievittää jonkin verran kilpirauhasen tulehdusta ja sen aiheuttamia oireita.
Potilaiden on huolehdittava riittävästä jodin, kuparin, sinkin ja seleenin saannista. Liian suuri jodinsaanti saattaa kuitenkin pahentaa autoimmuunityreoidiittia.
Tutkimuksissa on havaittu, että gluteeniton ja maidoton ruokavalio lievittää autoimmuunityreoidiittia. Myöskään soijaa, persikoita ja päärynöitä sekä raakaa pinaattia, lanttua ja naurista ei kannata syödä runsaasti, ­koska ne saattavat estää elimistöä hyödyntämästä jodia. Kyseisten ruoka-aineiden nauttiminen saattaa aiheuttaa taudin aaltoilua, jolloin lääkitys on vaikea säätää sopivalle tasolle.
Suolinukan korjaamiseen ja suolistomikrobiston tervehdyttämiseen tähtäävä autoimmuuniruokavalio saattaa lievittää merkittävästi kilpirauhasen vajaatoiminnasta johtuvia oireita. Autoimmuuniprotokollassa lopetetaan 1-3 kuukauden ajaksi viljojen, palkokasvien, koisokasvien, maitotuotteiden, kananmunien, kahvin, pähkinöiden, siementen ja rypsiöljyn kaltaisten siemenperäisten ruokaöljyjen, sokerin sekä lisäaineita sisältävän ruoan nauttiminen. Edellä mainittuja ruoka-aineita palautetaan tämän jälkeen ruokavalioon yksi kerrallaan, mikäli se ei aiheuta oireiden voimistumista.
Hiilihydraattien saantia voimakkaasti rajoittavan ketogeenisen ruokavalion noudattaminen on havaittu vähentävän aktiivisen kilpirauhashormonin pitoisuuksia veressä. Ketoosi lisää kuitenkin aktiivisen kilpirauhashormonien vaikutuksia elimistössä.
Hoitovaihtoehdot > Tyroksiinimonoterapia (T4-hoito)

Kilpirauhasen vajaatoimintaa on hoidettu 1980-luvulta alkaen ensisijaisesti nauttimalla loppuelämän ajan (L)T4-kilpirauhashormonia sisältävää (levo)tyroksiinivalmistetta. Levotyroniini toimii tetrajodityroniinin (T3-hormoni)  esiasteena. Sillä on myös jonkin verran hormonaalista vaikutusta, joka on kuitenkin vain kolmas-viidesosa T3-hormonin vaikutuksesta.
Levotyroksiinin puoliintumisaika on 6 vuorokautta.
Hoitovaihtoehdot > Liotyroniinimonoterapia (T3-hoito)

Kilpirauhasen vajaatoiminnasta kärsiviä voidaan hoitaa myös pelkällä aktiivisella kilpirauhashormonilla eli T3-monoterapialla. Tämä koskee potilaita, joiden kohdalla on herännyt epäilys siitä, ettei tyroksiini muunnu potilaan kudoksissa riittävässä määrin T3-hormoniksi, vaan sen sijaan siitä muodostuukin ongelmallista rT3-muotoa.
Hoitovaihtoehdot > Yhdistelmähoidot

Muiden hormonien kuin tyroksiinin lääkinnällistä käyttöä tarvitaan silloin, jos potilaan kudokset eivät pysty muuntamaan tyroksiinia riittävässä määrin aktiiviseksi kilpirauhashormoniksi tai jos potilaan T3-hormonista on liian suuri osa inaktiivista muotoa rT3. Etenkin se 16 prosenttia kilpirauhaspotilaista hyötyy yhdistelmähoidosta, jonka DIO2-geenimuoto heikentäää kudosten kykyä tuottaa trijodityroniinia.
Yhdistelmähoito (engl. combination therapy) voidaan toteuttaa synteettisesti valmistetun levotyroksiinin ja synteettisesti valmistetun trijodityroniinin natriumsuolan (natriumliotyroniini) yhdistelmällä. Yhdysvalloissa myydään myös tähän tarkoitukseen soveltuvaa metyyliselluloosaa sisältävää pitkävaikutteista trijodityroniinia. Toinen vaihtoehto on käyttää eläinten kilpirauhaskudoksesta valmistettua biologista kilpirauhaslääkettä, jonka vaikuttavana ainesosana on tyreoglobuliini. Tyreoglobuliini sisältää levotyroksiinin ja trijodityroniinin lisäksi neljää muutakin kilpirauhasen valmistamaa hormonia.
Toisin kuin Ruotsissa ja monessa muussa Euroopan maassa, kaikkien T3-hormonia sisältävien lääkkeiden hankkimiseen tarvitaan Suomessa Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimean myöntämä käyttäjäkohtainen maksullinen erityislupa. Se myönnetään, jos muu hoito ei ole tuonut toivottua tulosta. Lupa on uusittava kerran vuodessa, mikä lisää hoitokuluja. Erityisluvallinen lääke pitää hakea lisäksi aina samasta apteekista, mikä saattaa hankaloittaa hoitoa.
Hoitovaihtoehdot > Yhdistelmähoidot > Tyroksiini + liotyroniini

Kilpirauhasen vajaatoimintaa on hoidettu synteettisesti valmistetulla natriumliotyroniinilla jo 70 vuoden ajan. Sitä käytetään yleensä yhdessä levotyroksiinin kanssa. On olemassa myös sekä tyroksiinia että liotyroniinia sisältäviä synteettisesti tuotettuja yhdistelmävalmisteita. Tyroksiinin ja liotyroniinin keskinäinen suhde vaihtelee niissä välillä 10:1 (Protyrid) ja 5:1 (Novothyral).
Natriumliotyroniinista vapautuu maha-suolikanavassa aktiivista trijodityroniinia eli T3-hormonia T3-hormonin huippupitoisuus saavutetaan tyypillisesti 3–4 tunnin kuluttua lääkkeen ottamisesta. Tasot laskevat tämän jälkeen ennalleen yleensä seuraavien 12 tunnin aikana.
Liotyroniinin ylläpitoannos on yleensä noin 25-75 mikrogrammaa vuorokaudessa. Optimaalinen tyroksiinin ja liotyroniinin keskinäinen suhde vaihtelee yksilöllisesti. Tyroksiinin määrää saatetaan joutua vähentämään, jos sen rinnalle lisätään liotyroniinilääkitys.
Osalle potilaista riittää väliaikainen liotyroniinihoito, minkä jälkeen he voivat palata tyroksiinimonoerapiaan.
Hoitovaihtoehdot > Yhdistelmähoidot > Tyreoglobuliini (biologinen kilpirauhaslääke)

Sian tai naudan kilpirauhaskudoksesta valmistetun biologisen kilpirauhaslääkkeen (engl. natural desiccated thyroid extract, NDT) vaikuttava ainesosa on tyreoglobuliini. Kyseessä on kilpirauhasen erittämä T3- ja T4-hormonien varastomuotona toimiva ja kilpirauhasen hormonituotantoon osallistuva glykoproteiini.
Biologinen kilpirauhaslääke sisältää kaikkia kilpirauhashormoneita. Näitä ovat T3- ja T4-hormonin lisäksi lepoaineenvaihduntaa, lämmöntuottoa, mitokondrioiden toimintaa, painonhallintaa ja lihassolujen muodostusta edistävä sekä ruskeaa rasvakudosta aktivoiva ja veren glukoositasapainoa säätelevä 3,5-dijodityroniini (T2-hormoni), kuumuudensäätelyyn osallistuva tyronamiini sekä luuston hajoamista estävä kalsitoniini. Biologinen kilpirauhaslääke sisältää näiden lisäksi myös jodia.
Biologisen kilpirauhaslääkkeen kauppanimiä ovat esimerkiksi Armour Thyroid, Nature-Throid, NP Thyroid, Thyroid Erfa, WP Thyroid ja NP Thyroid. Joidenkin maiden  apteekit valmistavat myös tilauksesta yksilöllisen annoskoon biologista kilpirauhaslääkettä.
Biologinen kilpirauhaslääke on Suomessa nykyisin kalliimpaa kuin synteettiset valmisteet. Biologisten kilpirauhaslääkkeiden hinnat moninkertaistuivat 2010-luvun puolivälissä, jolloin esimerkiksi Thyroid Erfan vahvimman annoksen kuukausikustannukset nousivat 6,6 eurosta yli 33 euroon. Kela ei maksa lääkekorvausta biologisesta kilpirauhaslääkkeestä.
Biologisesta lääkkeestä vapautuvat hormonit imeytyvät maha-suolikanavasta yksilöllisellä nopeudella. Imeytymisnopeuteen vaikuttavat myös erot eri merkkien sisältämissä apuaineissa. T3-hormonin pitoisuus elimistössä on suurimmillaan 2-6 tuntia lääkkeen nauttimisesta. Päiväannos kannattaa jakaa kahteen osaan, jos potilas kuuluu nopeimpiin metaboloijiin.
Biologisen kilpirauhaslääkkeen voimakkuus voidaan ilmaista niin sanotun jyväyksikön avulla (engl. grain). Yhdysvalloissa valmistettujen eläinperäisten kilpirauhaslääkkeiden jyväyksikkö sisältää keskimäärin 38 mikrogrammaa levotyroksiinia ja noin 9 mikrogrammaa liotyroniinia ja kanadassa valmistettujen vastaavat määrät ovat 35 ja 8 mikrogrammaa. Lääke sisältää siten keskimäärin 81 prosenttia tyroksiinia ja 19 prosenttia T3-hormonia, mikä vastaa lähes täsmälleen ihmiselimistössä syntyvää T3-/T4-suhdetta (20/80 %).
Ihmisen kilpirauhasen tuottosuhde on vain 7 % tyroksiinia ja 93 % T3-hormonia, koska suurin osa elimistön T3-hormonista syntyy muissa kudoksissa). Jos potilaan kudokset eivät muunna tyroksiinia T3-hormoniksi riittävän tehokkaasti, tarvitaan kuitenkin "ylimääräistä" T3-hormonia korvaamaan kudosten puutteellinen tuotanto.
Hoitosuositukset

Euroopan kilpirauhasyhdistys on suosittanut jo vuodesta 2012 lähtien, että niillä potilailla, jotka eivät voi hyvin, vaikka tyroksiinin annostus on saatu kohdalleen, kokeiltaisiin, auttaako T4-/T3-yhdistelmähoito heidän oireisiinsa. Ennen yhdistelmähoidon alkua on suljettava pois muut mahdolliset syyt oireisiin ja T3-hormonia tulisi käyttää aluksi vain kolmen kuukauden koeaika tietyssä suhteessa T4-annokseen.
Endokrinologian erikoislääkärin ja sisätautiopin professori Matti Välimäen mukaan noin 5 prosenttia kilpirauhasen vajaatoimintapotilaista tarvitsee yhdistelmähoitoa, jonka aloitusaiheena ovat väsymyksen, aloitekyvyttömyyden, käynnistymisvaikeuksien tai niin sanotun aivosumun kaltaiset keskushermosto-oireet.
Amerikan kilpirauhasyhdistyksen mukaan liotyroniinilääkityksellä on mahdoton välttää sitä, että elimistössä on liotyroniinin nauttimisen jälkeen liikaa T3-hormonia, mikä saattaa vahingoittaa sydäntä ja luustoa
Amerikan kilpirauhasyhdistyksen kanta poikkeaa liotyroniinimonoterapian osalta Euroopan ja Britannian kilpirauhasyhdistysten kannasta siten, ettei se ei suosita lainkaan kyseistä hoitomuotoa.
Hoitojen teho ja turvallisuus > Liotyroniinimonoterapia

Liotyroniini jaetaan usein 2-3 päiväannokseen, jotta vältyttäisiin hormonipitoisuuden liiallisilta heilahteluilta. Mahdollisen yliannostuksen aiheuttamat oireet jäävät kuitenkin lyhytaikaisiksi.
Vuonna 1999 julkaistussa pienimuotoisessa kaksoissokkotutkimuksessa havaittiin, että tyroksiinin vaihtaminen liotyroniiniin laihdutti kilpirauhasen vajaatoiminnasta kärsiviä sekä laski heidän verensä apolipoproteiini B:n pitoisuutta. Sydämen sykkeessä, verenpaineessa ja rasituksen sietokyvyssä ei havaittu muutoksia. Liotyroniini jaettiin kolmeen päiväannokseen ja sen kokonaismäärä pidettiin niin pienenä, että THS pysyi viitteissä. Veren T3-hormonipitoisuus oli tyroksiinimonoterapian aikana keskimäärin 99 mg/dl. Liotyroniinimonoterapian aikana pitoisuus vaihteli päivän mittaan välillä välillä 172-200 mg/dl. Tyroksiinimonoterapian aikana nautittiin keskimäärin 120 mcg tyroksiinia/vrk ja liotyroniinimonoterapian aikana 40 mcg liotyroniinia.
Jos liotyroniinimonoterapialla hoidettavan potilaan kilpirauhanen tuottaa vain vähän tyroksiinia, hänen elimistönsä ei kykene tasaamaan riittävästi liotyroniinin nopeasta metaboliasta johtuvia T3-hormonin tason laskuja.
Hoitojen teho ja turvallisuus > Yhdistelmähoidot

Yhdistelmähoitojen tehosta saadut tutkimustulokset ovat kuitenkin vaihdelleet suuresti. Esimerkiksi vuonna 2003 julkaistiin useampia tutkimuksia, joiden mukaan hoitoresistenttiä kilpirauhasen vajaatoimintaa sairastavien tila ei parantunut, kun he siirtyivät tyroksiinimonoterapiasta liotyroniinia sisältävään yhdistelmälääkitykseen. Kyseisissä tutkimuksissa noudatettiin käytäntöä, jossa yhdistelmähoidon annos säädettiin potilaan TSH-arvojen mukaan. Tämä johti kriitikoiden mielestä yhdistelmähoitoa saaneiden alilääkitykseen.
Vuonna 2018 julkaistussa takautuvassa ei-kaksoissokkoutetussa tutkimuksessa tarkasteltiin potilaita, jotka olivat siirtyneet tyroksiinimonoterapiasta yhdistelmähoitoihin. Biologiseen tyreoglobuliiniin siirtyneistä 93 prosenttia ja levotyroksiinin ja lioturoniinin yhdistelmään siirtyneistä 89 prosenttia koki elämänlaatunsa parantuneen. Yli 70 prosenttia tyreoglobuliiniin siirtyneistä ilmoitti kaikkien oireidensa kadonneen. Keskimääräinen biologinen lääkeannos vastasi vain 5 µg T3-hormonia ja 20 µg tyroksiinia, mikä oli poikkeuksellisen pieni annos. Osalla potilaista oli ollut viitearvon alapuolella oleva TSH-taso ja osan T3- tai T4-hormonitasot kohosivat tilapäisesti yksilöllisen annoksen etsimisprosessin yhteydessä. Tämä ei aiheuttanut kuitenkaan sydämen eteisvärinää, sydän- ja verisuonisairauksia eikä kuolemantapauksia. Osanottajia seurattiin keskimäärin 27 kuukauden ajan.
Hoitojen teho ja turvallisuus > Yhdistelmähoidot > Tyroksiini + liotyroniini

Eläinkokeissa on havaittu, että oikein annosteltu levotyroksiinin ja liotyroniinin yhdistelmäterapia johtaa elinten normaaleihin kilpirauhaspitoisuuksiin sekä lähes normalisoi tyroksiinin muuntumisen aktiiviseksi kilpirauhashormoniksi. Elimistö muuntaa tällöin tyroksiinia trijodityroniiniksi siinä määrin, että T3-hormonin pitoisuus pysyy suhteellisen tasaisena.
Liotyroniinin ja tyroksiinin yhdistelmää käsittelevistä tutkimuksista on saatu ristiriitaisia tuloksia, minkä vuoksi ei ole esimerkiksi olemassa selkeää näyttöä siitä, että yhdistelmähoito parantaisi mielialaa tai kognitiivisia toimintoja. Monet tutkimuksista on tehty kuitenkin pienellä osanottajajoukolla, eikä niissä ole selvitetty, esiintyikö osanottajilla T3-hormonin puutetta ennen yhdistelmälääkitykseen siirtymistä.
Liotyroniinin on epäilty vahingoittavan sydäntä ja luustoa sen vuoksi, että veressä on liotyroniinin nauttimisen jälkeen tavallista enemmän T3-hormonia. Vuonna 2023 julkaistussa pienimuotoisessa kaksoissokkoutetussa italialaistutkimuksessa havaittiin, ettei vuoden kestänyt liotyroniinin ja tyroksiinin yhdistelmähoito muuttanut sydämen sykettä eikä aiheuttanut rytmihäiriöitä eikä elektrokardiografiassa tai ja Dopplerin kaikukardiografiassa näkyviä poikkeavuuksia. Lisäksi 17 vuotta kestäneessä skotlantilaistutkimuksessa havaittiin, ettei liorytoniinin pitkäaikaiskäyttäjillä esiintynyt enempää sydän- ja verisuonisairauksia, eteisvärinää eikä luunmurtumia kuin niillä, jotka olivat käyttäneet pelkkää tyroksiinia.
Hoidon seuranta > Tyroksiinimonoterapia

Veren tyreotropiinin (TSH-) pitoisuutta ei voida pitää hormonitasapainon luotettavana mittarina. Osa potilaista, joita lääkitään, kunnes TSH on saatu niin sanottujen viitearvojen sisään, kilpirauhashormitasot nousivat viitearvojen yli ja he saivat liikatoimintaoireita. Lisäksi osalla potilaita kudosten T3-hormonitasot normalisoituvat usein vasta kun tyroksiinia annetaan niin suuria määriä, että kilpirauhasen toimintaa kiihdyttävä aivolisäkehormoni tyreotropiini (TSH) laskee tasolle 0,03-0,3 mU/l.
Sisätautilääkäri Pertti Mustajoki kehotti silti vuonna 2018 määrittämään tyroksiiniannoksen suuruuden ensisijaisesti säätämällä potilaan TSH-arvo viitearvojen alarajoille eli tasolle 1–2 mU/l. Kansainvälisissä tutkimuksissa saatetaan käyttää edellä mainittuja arvoja alempia tavoitearvoja kuten 0,5–1,5 mIU/ .
Suomalaiset lääkärit keskittyivät vuonna 2020 edelleen TSH-arvoon yhdistelmähoidon seurannassa, vaikkei matala TSH-arvo ole yleensä vaarallinen, jos aktiivisen kilpirauhashormonin tasosta kertova T3-arvo on hyvä. Sisätautiopin professori ja endokrinologian erikoislääkäri Matti Välimäki on huomauttanut, että TSH-arvon ollessa matala olisi tärkeämpää seurata aktiivisen kilpirauhashormoni T3:n arvoa. Lisäksi on havaittu, että potilaan vointi ei riipu TSH-arvosta vaan aktiivisen kilpirauhashormonin ja se esiasteen pitoisuuksista.
Professori Välimäen mukaan myös kilpirauhasen subkliiniseen vajaatoimintaan eli viitearvojen sisällä mutta alarajoilla oleviin arvoihin olisi kiinnitettävä huomiota, ja potilaille olisi tehtävä tarvittaessa tyroksiinihoitokoe. Jo kilpirauhasen subkliinisen vajaatoiminnan havaittiin lisäävän väestön kuolleisuutta vuonna 2020 julkaistussa yhdysvaltalaisessa väestötutkimuksessa. Sisätautilääkäri Mustajoki on tästä huolimatta sitä mieltä ettei tyroksiinia saisi antaa ilman kliinisen vajaatoiminnan diagnoosia, koska tällöin on vaarana yliannostus. Lieväkin yliannostus johtaa lopulta kilpirauhasen liikatoimintaan kuuluviin oireisiin.
Hoidon seuranta > Yhdistelmähoidot ja liotyroniinimonoterapia

TSH-arvoa eli kilpirauhasen toimintaa kiihdyttävän aivolisäkehormoni tyreotropiinin veripitoisuutta ei voida käyttää liotryroniinia eli T3-hormonia sisältävän hoidon seurannan mittarina. Tämä johtuu siitä, että  lääkkeeksi annettu T3-hormoni laskee voimakkaasti tyreotropiinin pitoisuutta veressä. Potilaan matala TSH-arvo edellyttää kuitenkin veren T3-pitoisuuden normaalina säilymisen varmistamista.
T3-lääkitys aiheuttaa useimmiten sen, että TSH-arvo on viitealueen alapuolella ja T4v matalahko. T3-hoidetuilla potilailla on seurattava tämän vuoksi TSH-hormonin sijaan veren vapaan T3-hormonin pitoisuutta. Myös vuonna 2020 julkaistussa metatutkimuksessa havaittiin, että kilpirauhashormonien taso on TSH:ta parempi hoitotasapainon mittari.lähde?
Suomalaisten terveyskeskusten seurantaohjeet on rakennettu tästä huolimatta pelkkien TSH-mittausten varaan, koska Suomen Endokrinologiyhdistys on suositellut kyseistä käytäntöä. Paljon kilpirauhaspotilaita hoitaneen yleislääkäri Ville Pöntysen mukaan kaikki suomalaiset endokrinologit eivät kuitenkaan noudata endokrinologiyhdistyksen suosituksia.
Liitännäissairaudet

Uniapnea on tavanomaista yleisempää kilpirauhasen vajaatoimintaa sairastavilla ja vajaatoiminnan hoitaminen saattaa jopa parantaa uniapnean.
Kansainvälisen tutkijaryhmän vuonna 2022 julkaisemassa tutkimuksessa havaittiin, että kilpirauhasen vajaatoiminnasta kärsivillä esiintyy eläkeiässä 80 prosenttia muuta väestöä enemmän dementiaa.
Kilpirauhasen vajaatoiminta heikentää myös luustoa ja lisää sydänsairauksien, rannekanavaoireyhtymän ja lihasvaurioiden riskiä.
Kilpirauhasen vajaatoiminta eläimillä

Kilpirauhasen vajaatoiminta on yleistä koirilla, mutta kissoilla sitä esiintyy hyvin harvoin. Kissoilla sen sijaan kilpirauhasen liikatoiminta on yleistä, mutta sitä taas ei esiinny juurikaan koirilla. Koirien kilpirauhasen vajaatoiminnan yleisin syy on autoimmuunisairauden aiheuttama folikkelisolujen tuhoutuminen kilpirauhaskudoksessa.
Potilasyhdistykset

Suomen Kilpirauhasliitto ry on noin 10 000 kilpirauhaspotilaan yhdistys. Se on perustettu vuonna 1999.
Vuonna 2015 perustettiin Suomen kilpirauhaspotilaat eli Kilpo ajamaan vaativampaa hoitoa eli lähinnä T3-hormonia, tarvitsevien potilaiden asiaa. Kilpossa oli 700 jäsentä vuonna 2020. Yhdistyksen puheenjohtaja Niina Lehtonen siirtyi sairaseläkkeeltä täyspäiväiseen opiskeluun ja työntekoon LT4/T3-yhdistelmälääkityksen saatuaan.
Aiheesta muualla

Thyrotropin Levels and Risk of Fatal Coronary Heart Disease (englanniksi)
Yle Olotila: Kilpirauhanen voi oireilla oudosti (Arkistoitu – Internet Archive)
Tunnista kilpirauhassairaus Yle 14.2.2011. Päivitetty 12.11.2014
Kilpirauhasen vajaatoiminta, Suomen Kilpirauhasliitto ry
Pohjois-Pohjanmaan talous

| Pohjois-Pohjanmaan talous> Tilastot |
| --- | --- |
BKT:  17,3 mrd. € (2022)
- per asukas:  41 667 € (2022)
Ulkomaankauppa ja -investoinnit
Vienti:  2,5 mrd. € (2022)
Vientituotteet:   Teollisuus (90,1 %)  Kauppa (6,9 %)  Muut (3,0 %) 
Tuonti:  2,8 mrd. € (2022)
Tuontituotteet:   Teollisuus (78,6 %)  Kauppa (18,4 %)  Muut (3,0 %) 
Julkinen talous
Pohjois-Pohjanmaan talous on bruttokansantuotteella mitattuna Suomen neljänneksi suurin talous maakunnittain. Vuonna 2022 Pohjois-Pohjanmaalla tuotettu bruttokansantuote oli noin 17,3 miljardia euroa, mikä oli 6,5 prosenttia koko Suomen bruttokansantuotteesta. Asukasta kohden Pohjois-Pohjanmaan bruttokansantuote oli vuonna 2022 noin 41 667 euroa, mikä on maakuntien keskinäisessä vertailussa 11. eniten.
Pohjois-Pohjanmaa on Suomen 11. suurin vientimaakunta. Pohjois-Pohjanmaan viennin arvo oli vuonna 2022 yhteensä noin 2,5 miljardia euroa, mikä oli 3,0 prosenttia koko Suomen viennistä. Yhteensä Pohjois-Pohjanmaalla oli 907 ulkomaankauppaa harjoittaneen vientiyritysten toimipaikkaa. Suomalaisten yksityisten yritysten osuus viennistä oli 42,9 prosenttia.
Alueen julkistalouden kuluista Pohjois-Pohjanmaan hyvinvointialueen toimintamenot olivat vuonna 2023 yhteensä 2,0 miljardia euroa. Pohjois-Pohjanmaan kuntien toimintamenot olivat vuonna 2023 noin 2,1 miljardia euroa. Kuntien verorahoilla ja valtionosuuksilla rahoitettavaksi jäänyt toimintakate oli 1,1 miljardia euroa.
Yritykset > Pörssiyhtiöt

Pohjois-Pohjanmaalla sijaitsee kuuden Helsingin pörssin päälistalla noteeratun yhtiön pääkonttori. Pohjois-Pohjanmaalla sijaitsee Suomen maakuntien vertailusssa kolmanneksi eniten pörssiyhtiöiden pääkonttoreita Uudenmaan ja Pirkanmaan jälkeen. Oulussa kotipaikkaansa pitävät informaatioteknologiayritys Bittium, terveysteknologiayhtiö Optomed, tilitoimistoyritys Talenom sekä autokauppa Wetteri. Kempeleessä sijaitsee rakennusyhtiö Lehto Group ja Sievissä elektroniikkavalmistaja Scanfil.
Kasvu- ja kehitysvaiheen yhtiöiden First North-listalla on noteerattuna kuusi pohjoispohjalaista yritystä: oululaiset terveysteknologiayritys BBS-Bioactive Bone Substitutes, kiertotalouskonsernt Ecoup ja Partnera, pyhäntäläiset holding-yhtiö Fodelia ja puuelementtivalmistaja LapWall sekä ylivieskalainen alueellinen sijoitusyhtiö Pohjanmaan Arvo Sijoitusosuuskunta.
Suomen urheilu 2017

Suomen urheilu 2017 käsittelee vuoden 2017 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija

Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
| Sija | Urheilija | Urheilumuoto |
| --- | --- | --- |
| 1. | Iivo Niskanen | Maastohiihto |
| 2. | Henri Kontinen | Tennis |
| 3. | Lauri Markkanen | Koripallo |
| 4. | Krista Pärmäkoski | Maastohiihto |
| 5. | Valtteri Bottas | Autourheilu |
| 6. | Leo-Pekka Tähti | Yleisurheilu |
| 7. | Kaisa Mäkäräinen | Ampumahiihto |
| 8. | Lotta Lepistö | Pyöräily |
| 9. | Matti Heikkinen | Maastohiihto |
| 10. | Lukas Hradecký | Jalkapallo |
Lähde: 
Vuoden valmentajaksi valittiin maastohiihtovalmentaja Olli Ohtonen.
Yleistä

Talviuniversiadeissa 29.1.–8.2. Almatyssa, Kazakstanissa Suomi saavutti kaksi hopeamitalia.
Kesäuniversiadeissa 19.–30.8. Taipeissa, Taiwanissa Suomi voitti yhden kultamitalin sekä saavutti yhden hopean ja kaksi pronssia.
Ei-olympialajien World Gamesissa 20.–30.7. Wrocławissa, Puolassa Suomi saavutti yhden hopean thainyrkkeilyssä sekä kaksi pronssia, jotka tulivat vesihiihdosta ja salibandysta.