stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Australia
Talous > Liikenne

Australian rautatieverkon pituus on 36 064 kilometriä, maanteitä on 873 573 km. Koko mantereen poikki Adelaidesta Alice Springsin kautta Darwiniin kulkee säännöllinen junavuoro The Ghan.
Merkittäviä matkustajaliikenteen merisatamia ovat Brisbane, Cairns, Darwin, Fremantle, Geelong, Gladstone, Hobart, Melbourne, Newcastle, Port Adelaide, Port Kembla, Sydney. Näistä Melbourne ja Sydney ovat konttisatamia. Nesteytettyä kaasua viedään neljästä satamasta: Darwin, Karratha, Burrup ja Curtis Island. Suuria rahtisatamia ovat Dampier, Dalrymple Bay (hiilisatama), Hay Point (hiilisatama), Port Hedland (rautamalmia), Port Walcott (rautamalmia).
Australiassa toimii 25 lentoyhtiötä, joilla on yhteensä 583 rekisteröityä lentokonetta. Niiden käytössä on 2180 lentopaikkaa, kolmanneksi eniten maailmassa (Yhdysvaltojen ja Brasilian jälkeen).
Sydneyssä pääkonttoriaan pitävä australialainen Qantas-lentoyhtiö nimettiin saksalaisen Aero International -aikakauslehden listalla maailman turvallisimmaksi lentoyhtiöksi.
Väestöjakauma

| Uskonto | 2006 % | 2011 % | 2016 % |
| --- | --- | --- | --- |
| Katolisuus | 25,8 | 25,3 | 22,6 |
| Anglikaanisuus | 18,7 | 17,1 | 13,3 |
| Australian yhdistynyt kirkko | 5,7 | 5,0 | 3,7 |
| Ortodoksisuus | 2,9 | 2,6 | 2,4 |
| Presbyteriaaninen ja Reformoitu | 3,0 | 2,8 | 2,3 |
| Baptismi | 1,6 | 1,6 | 1,5 |
Helluntailaisuus: 1,1
| Luterilaisuus | 1,3 | 1,2 | 0,7 |
| Muut kristityt | 3,7 | 4,5 | 4,4 |
| Kristityt yhteensä | 63,9 | 61,1 | 52,1 |
| Islam | 1,7 | 2,2 | 2,6 |
| Buddhalaisuus | 2,1 | 2,5 | 2,4 |
| Hindulaisuus | 0,8 | 1,3 | 1,9 |
| Sikhiläisyys | 0,1 | 0,4 | 0,5 |
| Juutalaisuus | 0,4 | 0,5 | 0,4 |
| Muut ei-kristilliset | 0,4 | 0,3 | 0,4 |
| Ei-kristilliset yhteensä | 5,6 | 7,2 | 8,2 |
| Uskonnottomat | 18,7 | 22,3 | 30,1 |
| Kantaansa kertomattomat | 11,9 | 9,4 | 9,6 |
Yhteensä: 100,0
Suurin osa australialaisista on kolonialismin aikana Australiaan tulleiden eurooppalaisten jälkeläisiä, jotka muodostavat noin 90 prosenttia väestöstä. Suurin osa eurooppalaisista tuli Britteinsaarilta. Vuoden 2006 väestönlaskennassa suurin osa ilmoitti olevansa taustaltaan ”australialaisia”, heitä oli 37,13 prosenttia väestöstä. Muita ryhmiä olivat englantilaiset (31,65 %), irlantilaiset (9,08 %), skotit (7,56 %), italialaiset (4,29 %), saksalaiset (4,02 %), kiinalaiset (3,37 %) ja kreikkalaiset (1,87 %).
Vuonna 2007 alkuperäisasukkaita oli noin 460 000. Torresinsalmen saarten asukkaat eivät ole Australian alkuperäisasukkaita, vaan he ovat etnisesti melanesialaisia. Nykyisin monet alkuperäisistä asukkaista asuvat reservaateissa Länsi-Australian, Pohjoisterritorion ja Queenslandin syrjäisimmillä seuduilla. Osa heistä on muuttanut kaupunkeihin. Alkuperäisasukkaita syrjivät kohdat poistettiin maan perustuslaista toukokuun 1967 kansanäänestyksen jälkeen, kun yli 90 prosenttia australialaisista kannatti muutosta. Vuonna 2008 Australian hallitus pääministeri Kevin Ruddin johdolla esitti parlamentissa anteeksipyyntönsä alkuperäisasukkaille. Anteeksipyyntö televisioitiin koko maahan, sille hurrattiin, mutta alkuperäisasukkaiden edustajat sanoivat, että pahoittelun lisäksi heidän pitäisi saada korvauksia.
Australialla ei ole valtionuskontoa, mutta kristinusko on maan valtauskonto. Kristittyjen osuus väestöstä on jo pitkään ollut laskeva. Vuoden 2016 tilaston mukaan maan väestöstä 52,1 prosenttia on kristittyjä, joista katolilaisia on 22,6 prosenttia ja anglikaaneja 13,3 prosenttia. Saman tilaston mukaan 30,1 prosenttia väestöstä on uskonnottomia ja heidän osuutensa kasvaa nopeimmin. Islam (2,6 %) on maan toiseksi suurin uskonto, ja sitä seuraavat buddhalaisuus (2,4 %) ja hindulaisuus (1,9 %). Yhteensä 8,2 prosenttia maan väestöstä kuuluu ei-kristillisiin uskontoihin. 9,6 prosenttia vastaajista kieltäytyi määrittelemästä uskonnollista vakaumustaan. Viikoittain kirkossa kävi vuonna 2004 vain 7,5 prosenttia australialaisista, eikä uskonnolla ole keskeistä asemaa suurelle osalle maan väestöä.
Ikäjakauma alkaa Australiassa painottua vanhusväestöön. Vuonna 2018 joka seitsemäs australialainen oli yli 65-vuotias. Vuonna 2057 iäkkäitä on maan väestöstä ennusteiden mukaan 22 prosenttia.
Kulttuuri

Aluksi Australian kulttuuri oli leimallisesti brittiläistä kulttuuria, joka hitaasti sopeutui uudenlaiseen ilmastoon. 1960-luvulta alkaen kulttuuri on saanut enemmän vaikutteita sekä aasialaisten ja keskieurooppalaisten maahanmuuttajien että aluksi syrjittyjen alkuperäisasukkaiden kulttuureista.
Alkuvuosista alkaen Australiassa on ollut kuvataiteilijoita ja kirjailijoita, kuten Nobel-palkittu Patrick White. Sydneyn oopperatalo tunnetaan arkkitehtuuristaan, ja joka toinen vuosi järjestettävät Adelaiden festivaalit tuovat maahan kansainvälisiä tähtiä, kuten Royal Shakespeare Companyn ja Kirov-baletin.
Elokuvaohjaaja Peter Weir on ollut useita kertoja sekä Oscar- että Golden Globe -ehdokkaana. Weirin läpimurtoelokuva Huviretki hirttopaikalle oli ensimmäisiä kansainvälisesti menestyneitä australialaiselokuvia. Weirin myöhempiä australialaisia elokuvia olivat Gallipoli (1981) ja Rakkaus veitsenterällä (1982), joissa kummassakin oli pääosassa tuolloin vielä jokseenkin tuntematon näyttelijä Mel Gibson.
Didgeridoo on erikoislaatuinen Australian alkuperäisasukkaiden puhallinsoitin, joka valmistetaan termiittien ontoksi kaivertamasta puunrungosta.
Australialaiset ovat menestyneet maailmalla kevyen musiikin eri osa-alueilla. Australialaisia yhtyeitä ja artisteja ovat muiden muassa AC/DC, Kylie Minogue, Nick Cave, Air Supply, Sia, Iggy Azalea ja Mirusia Louwerse.lähde?
Ennen eurooppalaisten tuloa alkuperäisasukkaat söivät paikallisia kasveja ja eläimiä monipuolisesti. Ensimmäiset eurooppalaiset söivät pääasiassa perunoita ja lihaa, aluksi riistaa, myöhemmin nautaa ja lammasta. Kalan ja äyriäisten syöminen on kasvanut 1930-luvulta, ja vihannesten kulutus 1950-luvulta alkaen. Nykyisin australialaiset huippukokit tunnetaan fuusiokeittiöstä eli eri maiden perinteiden yhdistämisestä. Tavalliset ihmiset kuluttavat pikaruokaa enemmän kuin missään muualla maailmassa.
Unescon maailmanperintöluettelossa on Australiasta 20 kohdetta. Niistä neljä on kulttuurikohteita (Australian rangaistussiirtolat, Budj Bimin kulttuurimaisema, Royal Exhibition Building ja Carlton Gardens sekä Sydneyn oopperatalo), neljä sekakohdetta (Kakadun kansallispuisto, Tasmanian erämaat, Uluru-Kata Tjutan kansallispuisto ja Willandran järvialue) ja loput luontokohteita: Australian itä-keskiosien sademetsien suojelualueet, Australian nisäkäsfossiililöydökset (Riversleigh/Naracoorte), Fraser Island, Greater Blue Mountains -alue, Heard ja McDonaldinsaaret, Iso Valliriutta, Lord Howen saariryhmä, Macquariensaari,  Ningaloon rannikko, Purnululun kansallispuisto, Queenslandin tropiikki ja Shark Bay.
Urheilu

Australia on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1896 alkaen. Ensimmäisen kerran sillä oli edustaja talviolympialaisissa vuonna 1936. Australia on isännöinyt olympialaisia kahdesti: vuonna 1956 Melbournessa ja vuonna 2000 Sydneyssä. Vuoden 2032 olympialaiset on tarkoitus järjestää Brisbanessa.
Maa on menestynyt parhaiten perinteisissä brittiläisissä joukkuelajeissa: kriketissä, rugbyssa, maahockeyssa ja verkkopallossa. Yksilölajeista uimarit, pyöräilijät, yleisurheilijat, soutajat ja purjehtijat ovat saaneet useita olympiamitaleita; eniten kultamitaleita (viisi) on saanut uimari Ian Thorpe.
Australiassa on käytössä useita jalkapallokoodeja. Suosituimmat ovat rugbyn eri lajit eli australialainen jalkapallo, rugby league ja rugby union. Eurooppalainen jalkapallo on suosituimmuudessa toissijainen edellä mainittuihin jalkapallokoodeihin verrattuna. Australian jalkapallomaajoukkue oli tammikuussa 2019 Fifan rankingissa sijalla 41. Jalkapallomaajoukkue on voittanut OFC Nations Cupin neljästi ja Aasian-mestaruuden kotikisoissa 2015. Maailmanmestaruuskilpailuissa Australia on ollut kolmesti, paras sijoitus on Saksassa 2006 saavutettu neljännesvälieräpaikka.
Golf on Australiassa suosittua kaikissa yhteiskuntaluokissa. Australian avoin tennisturnaus on yksi neljästä arvostetusta Grand Slam -turnauksesta. Australian jääkiekkomaajoukkue on osallistunut kansainvälisiin kisoihin vuodesta 1986 lähtien, ja joukkue on vuoden 2015 maailmanrankingissa sijalla 36. Australia on Kansainyhteisön kisoissa eniten mitaleja voittanut maa.lähde?
Moottoriurheilussa tunnettuja australialaisia autourheilijoita ovat Jack Brabham, Alan Jones ja Daniel Ricciardo (kaikki Formula 1) sekä Mark Webber (Formula 1/WEC-kestävyysajot). Kaksipyöräisissä tunnettuja kuljettajia ovat Casey Stoner (ratamoottoripyörät) ja Stefan Merriman (enduro). Australiassa ajetaan vakioautojen V8 Supercars -sarjaa. Formula 1:sten Australian osakilpailu on järjestetty Adelaiden katuradalla vuosina 1985–1995 ja Melbournen katuradalla vuodesta 1996 lähtien.
Kirjallisuutta

Lindqvist, Sven: Terra nullius: Matkalla ei-kenenkään-maassa.  ((Terra nullius: En resa genom ingens land, 2006.) Suomentanut Heikki Salojärvi)  Vantaa:  Pequod, 2006.  ISBN 952-99259-3-X
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Dundernews – Australian Suomi-yhteisön verkkolehti
Satelliittikuva Australiasta – Google Maps
Valokuvia – Terra Galleria
Valokuvia – Virtual Australia
Commonwealth Online – Australian viralliset Internet-sivut (englanniksi)
Suomi-Australia -yhdistysten Liitto ry
| n k Australian osavaltiot ja territoriot |
| --- | --- | --- |
| Osavaltiot | Etelä-Australia · Länsi-Australia · Queensland · Tasmania · Uusi Etelä-Wales · Victoria |  |
| Territoriot | Australian Antarktiksen alue · Australian pääkaupunkiterritorio · Heard ja McDonaldinsaaret · Jervis Bay Territory · Joulusaari · Kookossaaret · Korallimeren saarten territorio · Norfolkinsaari · Pohjoisterritorio |  |
| n k Commonwealth realmit ja dominiot |
| --- | --- |
Nykyiset:  Antigua ja Barbuda  Australia  Bahama  Belize  Grenada  Jamaika  Kanada  Papua-Uusi-Guinea  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Salomoninsaaret  Tuvalu  Uusi-Seelanti  Yhdistynyt kuningaskunta 
Entiset:  Barbados  Ceylon  Etelä-Afrikka  Fidži  Gambia  Ghana  Guyana  Intia  Irlanti  Kenia  Malawi  Malta  Mauritius  Newfoundland  Nigeria  Pakistan  Sierra Leone  Tanganjika  Trinidad ja Tobago  Uganda 
| n k Kansainyhteisö |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Antigua ja Barbuda  Australia  Bahama  Bangladesh  Barbados  Belize  Botswana  Brunei  Dominica  Etelä-Afrikka  Fidži  Gabon  Gambia  Ghana  Grenada  Guyana  Intia  Jamaika  Kamerun  Kanada  Kenia  Kiribati  Kypros  Lesotho  Malawi  Malesia  Malediivit  Malta  Mauritius  Mosambik  Namibia  Nauru  Nigeria  Pakistan  Papua-Uusi-Guinea  Ruanda  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Salomoninsaaret  Sambia  Samoa  Seychellit  Sierra Leone  Singapore  Sri Lanka  Swazimaa  Tansania  Togo  Tonga  Trinidad ja Tobago  Tuvalu  Uganda  Uusi-Seelanti  Vanuatu  Yhdistynyt kuningaskunta 
Australia satelliittikoostekuvassa.
Koala ja eukalyptukset ovat tunnusomaisia Australian luonnolle.
Kapteeni James Cook.
Australian nykyinen pääministeri, Anthony Albanese, joka aloitti virassaan toukokuussa 2022.
Parlamenttitalo Canberrassa.
Australian merentakaiset territoriot.
Melbournen väkiluku on 4,9 miljoonaa, toiseksi suurin Australiassa.
Sydneyn oopperatalo.
Haimoon koulu

| Haimoon koulu |
| --- | --- |

Sijainti:  Haimoontie 360 03400 Vihti
Tyyppi:  peruskoulu
Perustettu:  1904
Rehtori:  Anne Palin
Luokat:  1–6
Verkkosivut
Haimoon koulu on Vihdin Haimoossa sijaitseva koulu, joka on perustettu vuonna 1904. Haimoon uusi koulu otettiin käyttöön marraskuussa 2014. Haimoon koulun yhteydessä toimii nykyisin päiväkoti. Vuonna 2018 Haimoon koulussa oli 83 oppilasta ja päivähoidossa 40 lasta.
Historia

Haimoon koulu perustettiin vuonna 1904 ja alkujaan koulu toimi Leppäluhdan torpan tontilla. Koulu aloitti nelivuotisena ja ensimmäisenä lukuvuonna koulussa oli 32 oppilasta. Alakoulu rakennettiin vuonna 1930 ja näissä rakennuksissa koulu toimi aina vuoteen 2015 saakka. Uusi koulu rakentui vanhan koulun viereiselle tontille, urheilukenttää vastapäätä. Koulun oppilasmäärä on vaihdellut muutamasta kymmenestä sataan.
Liikuntatilat

Haimoon koulun liikuntatilat mahdollistavat muun muassa koripallon, sulkapallon, salibandyn ja voimistelun harrastamisen. Liikuntasalin kokonaispinta-ala on 255 m². Liikuntasali voidaan jakaa kahteen osaan katosta laskeutuvilla väliseinillä. Talviliikuntaa varten Haimoon koululla on luistelukenttä, jossa on kaukalo ja valot. Luistelukenttää hoitaa Haimoon Kisa. Ulkoliikuntaa varten Haimoon koululla on Haimoon hiekkakenttä, joka toimii talvisin luistelukenttänänä. Kentän yhteydessä toimivat myös Haimoon beachvolleykenttä sekä katukoripallokenttä.
PlayStation Portable

| PlayStation Portable |
| --- | --- |


Kehittäjä:  Sony
Tuotesarja:  PlayStation
Julkaisu:   12. joulukuuta 2004  24. maaliskuuta 2005  1. syyskuuta 2005
Valmistusmaa:  Japani, Kiina
Laitteisto:  333 MHz MIPS R4000
Muisti:  32 MB (PSP-1000); 64 MB (2000, 3000, Go, E1000) DDR SDRAM
Tallennusväline:  Memory Stick, UMD-levy, sisäinen Flash-muisti (GO malli)
Pelit:  Luettelo PSP-peleistä
Seuraaja:  PlayStation Vita
Lisää videopeliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
PSP:n XrossMediaBar, teemana "August".
PlayStation Portable (viralliselta lyhenteeltään PSP) on Sony Computer Entertainmentin (SCE) valmistama käsikonsoli. PSP julkistettiin ensimmäisen kerran E3-messuilla vuonna 2003 ja paljastettiin 11. toukokuuta 2004 Sonyn lehdistötilaisuudessa E3-messuilla. Laite tuli myyntiin ensimmäisenä Japanissa 12. joulukuuta 2004, ja se julkaistiin Pohjois-Amerikassa sekä Euroopassa maaliskuussa 2005. Suomessa se tuli myyntiin 1. syyskuuta 2005. PSP on myynyt kesäkuuhun 2007 mennessä 26 miljoonaa kappaletta ympäri maailmaa. Sen seuraaja on vuonna 2011 julkaistu PlayStation Vita.
Laitteella voi pelata, katsella elokuvia, kuunnella musiikkia, selata internetsivustoja ja katsella digikuvia. Se käyttää pääasiallisena tallennusmediana UMD-levyjä (Universal Media Disc), mutta tukee myös USB- ja Sony Memory Stick -muistikortteja. Muita mainittavia ominaisuuksia ovat stereokaiuttimet, kuuloke- ja sisäinen mikrofoni (vain PSP-3000), langaton verkkoyhteys (802.11b, Wi-Fi), suuri nestekidenäyttö ja analoginen ohjaussauva.
15. lokakuuta 2008 PSP:stä julkaistiin uusi versio, PlayStation Portable 3000 Slim & Lite, joka on kevyempi kuin alkuperäinen. 1. lokakuuta 2009 julkaistiin uusi ja kevyempi malli PlayStation Portablesta, PSPgo. PSPgo on kevyempi ja pienempi muihin malleihin verrattuna. Se eroaa ominaisuuksiltaan muista konsoleista, sillä siinä ei käytetä UMD-levyjä. Pelit on ostettavissa PlayStation Storesta.
PSP-1000

Ensimmäinen PSP-malli, joka julkaistiin 25. lokakuuta 2005 Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa 1. joulukuuta. Mallin mitat olivat 170 mm × 74 mm × 23 mm. Muistia konsoli sisälsi 32 megatavua. Ensimmäistä PSP-mallia myytiin Euroopassa ”Base pack” -mallina, joka sisälsi konsolin, kantopussin ja kuulokekaukosäädin yhdistelmän. ”Value Pack” malli sisälsi ”Base pack” -mallin sisällön lisäksi 32 megatavun Memory Stick -muistikortin ja rannehihnan. Lisäksi julkaistiin ”Giga pack” -malli, jossa oli ”Base pack” -sisällön lisäksi yhden gigatavun Memory Stick -muistikortti, UMD-levy, joka sisälsi pelivideoita, musiikkivideoita ja Spider-Man 2 -elokuvan trailerin. Mukana oli myös jalusta, jolle konsolin voi asettaa.
PSP Slim & Lite

PSP Slim & Lite on päivitetty versio PlayStation Portable -konsolista, mallinumero on PSP-2000 tai PSP-3000. PSP Slim & Lite julkaistiin syyskuussa 2007 Euroopassa, Yhdysvalloissa, Etelä-Koreassa ja Australiassa.
Sen uusia ominaisuuksia alkuperäiseen PSP:hen verrattuna ovat muun muassa kaksinkertainen sisäinen muisti (64 MB), tehokkaampi akku, pienempi koko ja TV-out-liitäntä sekä langaton internet-yhteys.
PSP Slim & Lite > PSP-2000

Toinen PSP-malli, joka tunnetaan myös nimellä ”Slim & Lite”. 2000-malli oli 33 prosenttia kevyempi ja 19 prosenttia ohuempi kuin 1000-malli ja sisälsi lukuisia uudistuksia. Keskusmuistin määrä on 64 megatavua, konsoli tukee Skype-palvelua ja UMD-levyjen asettaminen on helpompaa sormin avautuvan ja tilavamman levyaseman avulla. Konsoliin oli myös lisätty tuki komponentti- ja komposiittikaapeleille, joilla kuvan sai näkymään televisiossa. Televisionäkymän saa 16:9- ja 4:3-kuvasuhteilla.
PSP Slim & Lite > PSP-3000

Kolmas PSP-malli sisältää sisäänrakennetun mikrofonin, jota voi käyttää Skype-puheluissa ja joissakin mikrofonia tukevissa peleissä. PSP-3000 sisältää myös uudistetun näytön, joka on aikaisempia malleja kirkkaampi ja sisältää viisi kertaa paremman kontrastin. Aikaisemmissa malleissa oleva ”HOME”-painikkeen nimi poistettiin ja tilalle laitettiin PlayStation-logo. 3000-malli on ulkoisesti ja teknisesti muuten samaa tasoa kuin 2000.
PSP GO

Neljäs PSP-malli, PSP GO (tyylitettynä PSPgo tai PSP go, mallinumero PSP-N1000) julkaistiin 1. marraskuuta 2009. Kaikkein merkittävimpinä uudistuksina konsolissa ei ole lainkaan UMD-asemaa, vaan pelit ladataan digitaalisesti PlayStation Storesta. Konsolissa on irrotettavan akkun sijasta sisäinen litium-akku, sekä myös 16 gigatavua sisäistä Flash-muistia tallennustilana. Irrotettavana mediana laite käyttää uudempia Memory Stick Micro (M2) -muistikortteja, jota pystyy käyttämään aikaisemmissa malleissa käyttämällä sovitinta. Konsolin näppäimet ja analogisen sauvan saa aikaisemmista malleista poiketen näkymään, vetämällä konsolin näytön pois niiden tieltä kun mallia haluaa käyttää. Malli on 13 prosenttia kevyempi ja 35 prosenttia pienempi kuin PSP-3000. PSP GO tukee Bluetooth-yhteyttä. Bluetooth-yhteyden ansiosta PSP Go:ta voidaan pelata PlayStation 3:n Sixaxis- ja DualShock 3 -ohjaimilla.
PSP 1000E

1000E on viides ja edullisempi 99 euroa maksanut PSP-malli, joka julkaistiin 1. marraskuuta vuonna 2011. 1000E mallista on karsittu pois WLAN-yhteydet ja stereokaiuttimet ja sen sijaan laitteessa on vain yksi monokaiutin, kuten PSP GO, myös 1000E malli käyttää sisäistä litium-akkua. Laitteessa on kuitenkin UMD-asema, joka mahdollistaa myös vanhempienkin PSP-pelien pelaamisen. Digitaalinen sisältö voidaan siirtää laitteeseen USB-kaapelilla, kuten vanhempien mallien kanssa, lisäksi USB-lisälaitteet toimivat.
Tekniset tiedot

Mitat
170 mm × 74 mm × 23 mm
Paino
280 g (PSP-1000)
189 g (PSP-2000 ja 3000)
158 g (PSP GO)
Suorittimet
”CPU Core”: 333 MHz MIPS R4000, FPU, VFPU
”Media Engine”: MIPS R4000
”Graphics Core 1”
”Graphics Core 2”
”Sound Core”: ”Virtual Mobile Engine” (VME), digitaalinen signaaliprosessori (DSP)
AVC Decoder (H.264)
Keskusmuisti
32 MB (PSP-1000 malli)
64 MB (PSP-2000, 3000 ja GO-mallit)
Näyttö
4,3 tuuman (3,8 tuumaa PSP GO -malli, 5 tuumaa Vita) TFT LCD (16:9)
480 × 272 resoluutio
16,77 miljoonaa väriä
Äänet
Stereokaiuttimet
Kuulokeliitäntä
Sisäänrakennettu mikrofoni (PSP 3000 Versiossa)
Näppäimet ja Säätimet
Bluetooth (GO-malli)
Nuolinäppäimet
Symbolinäppäimet (x, neliö, kolmio, ympyrä)
L -ja R-olkanäppäimet
Analoginen sauva (vasemmalla puolella)
Select-näppäin
Start-näppäin
Ääniasetus-näppäin, muuttaa äänensävyä
Volume-näppäimet + ja -
Näyttöasetus-näppäin, muuttaa näytön kirkautta
Home-näppäin, avaa kotivalikon
Liitännät
USB 2.0
Langaton verkkoyhteys (802.11b, Wi-Fi)
Sony Memory Stick -muistikorttipaikka
Tallennusmedia
Universal Media Disc (UMD)
Sony Memory Stick
Akku
Sisäinen akku (GO ja Street mallit)
Ulkoinen akku (PSP 1000, 2000 ja 3000 mallit)
Lisävarusteet
Jalusta (käytetään silloin, kun PSP:llä katsellaan elokuvia tai kuunnellaan musiikkia)
Kauko-ohjaustoiminnoilla varustetut kuulokkeet
Kotelo
Suojakotelo ja -pussi
USB-GPS-laite (erikseen myytävä lisävaruste)
Mikrofoni (erikseen myytävä lisävaruste)
Kamera (erikseen myytävä)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta PlayStation Portable Wikimedia Commonsissa
PlayStation.com
YourPSP.com
PSPWiki
PSP FAQs
| n k Käsikonsolit |
| --- | --- |
Varhaiset:  Microvision  elektroniikkapelit 
Nintendo:  Game & Watch  Game Boy (Pocket  ·  Light)  Game Boy Color  Game Boy Advance (SP  ·  Micro)  DS (Lite)  DSi  DSi XL  3DS  2DS  3DS XL  New 3DS  New 3DS XL  New 2DS XL  Switch Lite 
Bandai:  WonderSwan  WonderSwan Color  SwanCrystal 
GamePark/ GamePark Holdings:  GP32  GP2X  XGP  XGP Mini  XGP Kids 
SNK:  Neo Geo Pocket  Neo Geo Pocket Color  Neo Geo X 
Sega:  Game Gear  Nomad  Mega Jet 
Sony:  PocketStation  PlayStation Portable  PlayStation Vita 
Muut:  Atari Lynx  Gamate  Watara Supervision  Game.com  Gizmondo  N-Gage  Tapwave Zodiac  PC Engine GT / TurboExpress  Pandora  Pepper Pad  GameKing  iRiver G10  SHIELD Portable 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:PlayStation Portable
PSP Slim & Lite
Käännös suomeksi
Tbilisi

| Tbilisi (თბილისი) |
| --- | --- |
 Tbilisin rakennuksia
 lippu:  Sinetti
 Tbilisi
 Koordinaatit: 41°43′N, 44°47′E 
Valtio:   Georgia
Hallintoalue:  Tbilisi
Perustettu:  455
Hallinto:  
 – Pormestari:  Kakha Kaladze
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 384 km²
Väkiluku (2014):  1 108 717
Aikavyöhyke:  UTC+4
 
 http://www.tbilisi.gov.ge/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tbilisi (georg. თბილისი, aiemmin georg. ტფილისი, Tpilisi, joissakin kielissä Tiflis) on Georgian pääkaupunki ja suurin kaupunki. Se sijaitsee historiallisella Kartlin alueella Mtkvari-joen varrella maan itäosassa. Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 1 108 717. Tbilisi muodostaa oman hallintoalueensa, jonka pinta-ala on 1 384 neliökilometriä.
Historia > Perustaminen ja varhaiskeskiaika

Arkeologiset todisteet kertovat asutuksesta Tbilisin alueella jo neljännellä vuosituhannella ennen ajanlaskun alkua. Perimätiedon mukaan kaupungin perusti Iberian kuningas Vakhtang I Gorgasali 400-luvun jälkipuoliskolla. Legenda kertoo, että kuningas oli metsästämässä alueella, kun hänen haukkansa sai kiinni fasaanin. Fasaani putosi kuumaan lähteeseen. Toisen version mukaan kuningas haavoitti peuraa, joka joutui kuumaan veteen, parani ja pääsi pakoon. Vakhtang hämmästyi veden parantavista vaikutuksista ja päätti perustaa paikalle kaupungin. Se sai nimekseen ″Tbilisi” (suom. lämmin paikka, vanh. ″Tpilisi”) kuumien lähteiden mukaan. Vanhin maininta paikasta on kuitenkin 300-luvun puolivälistä, kun kuningas Varaz-Bakur I rakennutti paikalle linnoituksen, ja kaupungista tuli vuosisadan loppupuolella Persian varakuninkaan hallituspaikka. Kun se joutui Iberian haltuun 400-luvulla, Vakhtang rakennutti sen uudelleen, minkä vuoksi häntä pidetään kaupungin perustajana.
Vakhtangin työtä jatkoi hänen seuraajansa Datši, joka sai kaupungin muurit valmiiksi ja siirsi valtakuntansa pääkaupungin Mtskhetasta Tbilisiin isänsä tahdon mukaan. Kaupungin vanhin asutus syntyi rikkipitoisten lähteiden alueelle. Kaupungin kasvua vauhditti sen sijainti: merkittävät Keski-Aasiaan johtavat kauppatiet kulkivat sen kautta.
Pitkä kamppailu kaupungin hallinnasta alkoi 500-luvun loppupuolella. Persia hallitsi kaupunkia 570–580-luvuilla, Bysantin ja kasaarien armeijat tuhosivat sitä vuonna 627 ja vuosina 736–738 sen valtasi arabivalloittaja Marwan II. Arabit perustivat Tbilisin emiraatin, joka hallitsi kaupunkia 1100-luvulle saakka. Kaupunki joutui kuitenkin jälleen kasaarien tuhoamaksi vuonna 764, ja arabijohtaja Bugha al-Turki valtasi sen vuonna 853 vahvistaakseen kalifaatin valtaa. Georgian kuningas Bagrat IV yritti vallata kaupunkia 1000-luvun alkupuolella useaan otteeseen siinä kuitenkaan onnistumatta, mutta seldžukit miehittivät kaupunkia vuonna 1068 Alp Arslanin johdolla.