stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sandro Sambugaro

Sandro Sambugaro (s. 6. heinäkuuta 1965 Gallio, Vicenzan maakunta) on italialainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1983–1990. Hän edusti SC Gallio -seuraa.
Sambugaro sijoittui Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 normaalimäessä yhdeksänneksi ja suurmäessä 16:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1989 hän oli suurmäessä viidestoista. Hän osallistui olympialaisiin 1984 ja 1988 sijoittuen sijoille 39–46.
Sambugaro sijoittui maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan yhdeksänneksi Örnsköldsvikin K90-mäessä maaliskuussa 1987 ja Gallion normaalimäessä tammikuussa 1988.
Ruuhkainen taivas

| Ruuhkainen taivas Ismo Alanko Säätiö |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 22. helmikuuta 2006
 Tuottaja(t): Riku Mattila
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 42.23
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  2.
Ismo Alanko Säätiön muut julkaisut
| Minä ja pojat 2004 | Ruuhkainen taivas 2006 |   |
Singlet albumilta Ruuhkainen taivas
 ”Hämärämies” Julkaistu: 2006  ”Paskiainen” Julkaistu: 2006
Ruuhkainen taivas on Ismo Alanko Säätiön viides ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 2.
Kappaleet

Hämärämies – 4.04
Surun murtama – 4.06
Paskiainen – 2.49
Miksi arki näyttää tältä – 3.14
2.45 – 3.45
Liitto – 4.58
Ruuhkainen taivas – 1.22
Ilman seuraa – 2.26
Savolainen Tiibetissä – 3.18
Rakkauden saituri – 3.25
Haaveiden sillan alla – 4.40
Kun vapaus koittaa – 4.12
Kokoonpano > Yhtye

Ismo Alanko – laulu, kitara, urut, lyömäsoittimet
Jarno "Jape" Karjalainen – basso, laulu, lyömäsoittimet
Timo Kämäräinen – kitara, steel-kitara, piano, laulu, lyömäsoittimet
Riku Mattila – kitara
Marko Timonen – rummut, lyömäsoittimet
Kokoonpano > Tuotanto

Riku Mattila – tuottaja, äänittäjä
Mikko Karmila – äänittäjä, miksaaja
Pauli Saastamoinen – masteroija
Pekka Turunen – kansikuva
Arvostelut

Soundi:
Aiheesta muualla

Ruuhkainen taivas discogs.com -sivustolla
Salvarsaani

Aikaisemmin salvarsaanin rakenne arveltiin olevan rakenne A. Massaspektrometriset tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet sen olevan B:n ja C:n seos.
Kupan hoitoon ja salvarsaanin annosteluun tarkoitettu setti 1900-luvun alkupuolelta.
Salvarsaani oli lääkeaineyhdiste, jonka esitteli berliiniläinen lääkäri Paul Ehrlich Saksasta. Se sisälsi sekä arseenia että orgaanista yhdistettä. Paul Ehrlich sai vuonna 1908 jaetun Nobelin palkinnon lääketieteestä.
Salvarsaanin keksiminen oli historiallisesti merkittävä saavutus: salvarsaani oli ensimmäisiä systemaattisen tieteellisen tutkimus- ja kehittämistyön tuloksena syntyneitä lääkkeitä ja ensimmäinen yleisesti käytetty mikrobilääke eli lääkeaine, jonka teho perustui taudinaiheuttajamikrobien tuhoamiseen potilaan elimistössä. Ehrlichin kokeiden lähtökohtana oli juuri pyrkimys kehittää kemikaali, joka olisi tappavan myrkyllinen taudinaiheuttajalle mutta ei isäntäeliölle.
Salvarsaani tuli markkinoille vuonna 1910. Lääke kehiteltiin neurosyfiliksen hoitoon. Sen muita nimiä olivat arsfenamiini ja "606", joka viittasi Ehrlichin kokeilemien yhdisteiden järjestysnumeroon.
Salvarsaanin käyttö oli vaikeaa, koska aine oli hyvin epästabiilia joutuessaan kosketuksiin ilman kanssa. Niinpä sitä oli säilytettävä suojakaasussa ja käsiteltävä äärimmäisen huolellisesti. Lääke annettiin potilaalle suonensisäisesti vesiliuoksena, joka piti valmistaa paikan päällä tislattuun veteen. Salvarsaanihoidon sivuvaikutukset saattoivat olla rajuja, ja aikalaiset arvioivat, että ainakin osa niistä johtui lääkkeen huolimattomasta käsittelystä. Tämä sai Ehrlichin toteamaan, että "askel laboratoriosta potilaan vuoteen ääreen on suunnattoman vaikea ja vaarallinen."
Salvarsaanin pohjalta kehitettiin vuonna 1912 helppokäyttöisempi neosalvarsaani, jota oli mahdollista säilyttää valmiina liuoksena. Penisilliinin laajamittainen käyttöönotto johti sittemmin näistä arseeniyhdisteistä luopumiseen.
Aiheesta muualla

Apteekkimuseo: Neo-Salvarsan (Arkistoitu – Internet Archive)
American Chemical Society: Salvarsan (englanniksi)
PubChem: Arsphenamine (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Salvarsan (englanniksi)
Salvadorin metropolialue

Suuralueen sijainti Bahian osavaltiossa
Salvadorin metropolialue on suuralue (port. Mesorregião) Bahian osavaltiossa Brasiliassa. Alue käsittää osavaltion pääkaupungin Salvadorin ja sen suurkaupunkialueen. Asukkaita 11 241 km² kokoisella suuralueella on yhteensä 4 529 806 (2005).
Aluejako

Salvadorin metropolialue jakautuu kolmeen ala-alueseen, Catu, Salvador ja Santo Antônio de Jesus, jotka jakautuvat edelleen 38 kuntaan. Kunnat ovat:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Catu  Conceição do Jacuípe  Itanagra  Mata de São João  Pojuca  São Sebastião do Passé  Terra Nova  Camaçari  Candeias  Dias d'Ávila  Itaparica  Lauro de Freitas  Madre de Deus |   |  Salvador  São Francisco do Conde  Simões Filho  Vera Cruz  Aratuípe  Cabaceiras do Paraguaçu  Cachoeira  Castro Alves  Conceição do Almeida  Cruz das Almas  Dom Macedo Costa  Governador Mangabeira  Jaguaripe |   |  Maragogipe  Muniz Ferreira  Muritiba  Nazaré  Salinas da Margarida  Santo Amaro  Santo Antônio de Jesus  São Felipe  São Félix  Sapeaçu  Saubara  Varzedo |
Vixen

| Vixen |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1981–1991, 1997–1998, 2001–
Tyylilaji:  glam metal, heavy metal, hard rock, pop rock
Kotipaikka:   Saint Paul, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Lorraine Lewis, laulu (2019–)  Britt Lightning, soolo- ja rytmikitara (2017–)  Share Ross, basso (1987–1991, 2013–)  Roxy Petrucci, rummut (1986–1991, 1997–1998, 2013–) 
Levy-yhtiö:  EMI   CMC International   Eagle Records   Demolition Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vixen oli yhdysvaltalainen rock-yhtye. Vixen perustettiin vuonna 1981, ja sen suurin suosio ajoittui 1980-luvun loppuun ja 1990-luvun alkuun.
Historia > Alkuvuodet

Kitaristi Jan ”Lynn” Kuehnemunde (s. 11.11.1961 St. Paul) perusti Vixenin lukiovuosinaan 1980−1981 Minnesotassa, Yhdysvalloissa. Kuehnemunde soitti Vixenin kanssa Yhdysvalloissa ja näki kiertueella hyvän laulajan esiintyvän Los Angelesissa. Tämä oli Janet ”Patricia” Gardner (s. 17.3.1962 Juneau, Alaska). Gardnerin ääni oli täydellinen Vixeniin, ja Kuehnemunde otti hänet yhtyeeseensä.
Vuonna 1984 Vixen esiintyi elokuvassa Hardbodies. Yhtye soitti elokuvan juhlakohtauksessa ja teki elokuvaan kuusi kappaletta: ”Computer Madness” (Jan Kuehnemund), ”Maria” (Tamara Ivanov), ”Be With Me” (Gail Ericksen & Keith Krupp), ”Mr Cool” (Gail Ericksen), ”Give It A Chance” (Janet Gardner & Jan Kuehnemund) ja ”Runnin” (Cindy Boetticher). Yhtyeen kokoonpano elokuvassa oli seuraava: Jan Kuehnemund (soolokitara), Janet Gardner (laulu), Tamara Ivanov (rytmikitara), Pia Maiocco (basso) ja Laurie Hedlund (rummut).
Pian yhtye kävi läpi useita jäsenenvaihdoksia. Yhtye oli nähnyt Madam X:n konsertissa Roxy Petrucci -nimisen rumpalin (Roxyn sisko Maxine soitti Madam X:ssä kitaraa). Madam X teki yhden LP:n ”We Reserve The Right” ja yhden singlen “High In High School”/”Metal In Veins”, joissa molemmissa  oli tuottajana Rick Derringer. Vain muutama kuukausi keikan jälkeen kuultuaan että Madam X oli lopettanut, Vixenin jäsenet lähettivät demonauhan Roxylle, joka on syntynyt 17. maaliskuuta 1962 Rochesterissa, Michiganissa (sama syntymäpäivä kuin Janetilla). Roxy kävi muutamissa treeneissä, ja pian hänestä tuli uusi rumpali Vixeniin.
Yhtyeessä oli nyt neljä jäsentä − Jan, Janet, Roxy ja bassossa Steve Vain vaimo, Pia Maiocco. He tekivät kolmen laulun demonauhan (”Leave Me Alone”, ”Waiting For You” ja ”You Oughta Know By Now”). Nauha lähetettiin EMI:lle, joka ei aluksi uskonut, että jäsenet olivat kaikki naispuolisia.
Pian yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen  EMI:n kanssa. Samaan aikaan basisti Pia Maiocco oli korvattu uudella basistilla Sharon ”Share” Pedersenillä (s. 21.3.1963 Glengoe, Minnesota). Janet löysi Sharen tämän ollessa keikalla pienellä klubilla Hollywoodissa. Näin oli muodostunut klassinen Vixen-kokoonpano − Jan Kuehnemunde (soolokitara), Janet Gardner (laulu ja rytmikitara), Share Pedersen (basso) ja Roxy Petrucci (rummut). Tämä kokoonpano Vixenistä oli haastateltavana monien muiden rockartistien tavoin vuoden 1988 Penelope Spheeriksen tuottamassa elokuvassa The Decline of Western Civilization II: The Metal Years. Dokumentin haastattelut tehtiin elo-helmikuussa vuosina 1987–1988 eli paljon ennen Vixenin debyyttilevyä.
Historia > Esikoisalbumi

Syyskuussa 1988 Vixen julkaisi debyyttilevynsä Vixen ja ensimmäisen singlen eli ”Edge Of A Broken Heartin" yhtyeelle teki Richard Marx. Levyn äänityksestä ja tuottamisesta vastasivat Marx ja David Cole, Rick Nigher ja Spencer Proffer. Heidän avullaan ja Jeff Parisin biisin teon avulla Vixen teki hienon debyyttilevyn. Se meni suoraan listojen kärkeen, kuin myös single ”Edge Of A Broken Heart”. Seuraavat kaksi singleä; ”Cryin’ ” (tekijät Gregg Trip ja Jeff Paris) ja ”Love Made Me” (tekijät John Keller, Marci Levy ja Michael Caruso) olivat myös isoja hittejä.  Levy myi kultaa Amerikassa sekä levyn kokonaismyynti maailmanlaajuisesti nousi yli miljoonaan kappaleeseen. Loppuvuosi sekä seuraava vuosi kuluivat keikkaillen yhtyeen kiertäessä avausyhtyeenä monille isoille artisteille kuten Ozzy Osbourne, Scorpions, Bad Company sekä yhtyeen tehdessä myös omia keikkoja. Tammikuun 17. 1989 Vixen soitti Helsingissä Scorpionsin lämmittelijänä. Samana vuonna Milton Keynes Festivaleilla Englannissa Vixen soitti Bon Jovin, Europen ja Skid Row'n kanssa yli 60 000 hengelle.
Vixen palasi studioon vuoden 1989 lopulla ja äänitykset kestivät alkuvuoden 1990, kunnes yhtye julkaisi seuraavan levyn Rev It Up heinäkuussa 1990. Tälle levylle yhtye on itse tehnyt suurimman osan materiaalista (10 biisiä 11!). Ensimmäinen single ”How Much Love” (tekijät J. Kuehnemund, J. Conrad, S. Plunkett) on rock biisi ja toinen single balladi ”Love Is A Killer” (tekijät R. Petrucci, H. Paress) paljastaa yhtyeen herkemmän puolen. Kolmas single ”Not A Minute Too Soon” (tekijät J. Gardner, S. Pedersen) onkin sitten Vixenin viimeiseksi jäänyt single. 11. elokuuta 1990 Vixen teki Unplugged-session MTV:lle New Yorkissa. Syyskuussa 1990 Vixen julkaisi 40-minuuttisen VHS-kasetin nimeltään ”Revved Up!”, jolta löytyvät kaikki kuusi Vixen-videota. Yhtyeen loppuvuosi kului Amerikassa omia keikkoja tehden sekä toimien avausyhtyeenä isoille artisteille kuten Kiss ja Ratt.
Vuoden 1991 alkupuolella Vixen keikkaili Euroopassa Deep Purplen mukana, ja 4. maaliskuuta 1991 Vixen esiintyi Helsingissä. Levy Rev It Up myi vielä kohtuullisen hyvin Yhdysvalloissa, mutta ei saavuttanut kultalevyrajaa. Grunge-aalto alkoi nousta ja koko musiikkiteollisuus oli muutoksen kourissa. Vielä vuoden 1991 aikana levy-yhtiö EMI irtisanoi Vixenin sopimuksen sekä yhtyeen jäsenet olisivat halunneet irtisanoa manageritoimistonsa. Myös yhtye itse riitaantui siitä, mihin musiikilliseen suuntaan olisi pitänyt jatkaa. Viimeisen kerran kaikki neljä jäsentä olivat samassa huoneessa vuonna 1992, minkä jälkeen Vixen lopetti toiminnan. Syinä olivat manageriongelmat ja musiikilliset erimielisyydet.
Historia > Jälleen yhteen

Roxy Petrucci ja Janet Gardner perustivat Vixenin uudelleen 1997, Gina Stilen (kitara) ja Rana Rossin (basso) kanssa. Kokoonpano kiersi Yhdysvaltoja vuonna 1997.  Vuonna 1998 Petrucci, Gardner ja Stile äänittivät albumin Tangerine. Levyn julkaisun jälkeen Roxyn sisko Maxine Petrucci tuli soittamaan bassoa Rana Rossin paikalle Yhdysvaltain kiertueelle vuonna 1998. Tämän jälkeen yhtye sai pian haasteen tekijänoikeusrikkomuksista yhtyeen entiseltä kitaristilta Jan Kuehnemundelta.
Kitaristi Jan Kuehnemunde herätti Vixenin 2001, kokoonpanolla Janet Gardner, Roxy Petrucci ja uusi basisti Pat Holloway. Tämä ryhmä kiersi Yhdysvaltoja kesällä 2001 osana ”Voices of Metal” -kiertuetta. Heinäkuussa kiertueen ollessa puolivälissä erimielisyydet hajottivat yhtyeen, ja jäljelle jäi vain kitaristi Jan Kuehnemunde. Hän kokosi nopeasti uuden ryhmän – laulussa Jenna Sanz-Agero, bassossa Lynn Louise Lowrey ja rummuissa Kat Kraft – ja kiersi tällä kokoonpanolla kiertueen loppuun.
Vuonna 2004 VH1 kutsui neljä alkuperäisjäsentä eli "klassisen" Vixen-kokoonpanon ohjelmaansa Bands Reunited. Show äänitettiin 2. elokuuta 2004, ja se esitettiin televisiossa marraskuussa. VH1-lähetyksen seurauksena EMI julkaisi uudelleen kaksi ensimmäistä Vixen-albumia.
Vuosien 2005 ja 2006 aikana uusi Vixen-kokoonpano Kuehnemunde, Sanz-Agero, Lowrey ja Kraft keikkailivat Euroopassa ja Amerikassa. Syksyllä 2006 yhtye julkaisi vanhat Vixen-kappaleet livelevynä nimeltään Extended Versions, joka on äänitetty Ruotsin keikalta kesäkuussa 2005. Yhtye aloitti myös uuden studiolevyn äänitykset. Vixen kävi jälleen Suomessa ja soitti keikkansa Yngwie Malmsteenin kanssa 14. joulukuuta Helsingissä sekä 15. joulukuuta 2006 Oulussa. 30. tammikuuta 2007 Vixen julkaisi uuden studiolevyn Live And Learn.
10. lokakuuta 2013 perustajajäsen ja kitaristi Jan Kuehnemund kuoli syöpään 59-vuotiaana. Siksi vuoden 2013 loppupuolella JanetShareRoxyGina (JSRG) uudistui Vixeniksi kunnioittaakseen Kuehnemundia. Vuonna 2017 Britt Denaron korvasi Stilen kitaristina. Tammikuussa 2019 säveltäjä Gardner vahvisti, että hän poistui Vixenistä.  Hänen tilalleen laulajaksi tuli Lorraine Lewis. Lewis on Femme Fatale, toinen naispuolinen bändi joka oli Vixenin nykyaikainen 1980-luvun lopulla, vaikkakin voudesta 2013.
Kokoonpanot > Nykyinen Vixen kokoonpano

Lorraine Lewis - Laulu (2019 - nykyinen)
Britt Lightning - Soolo- ja rytmikitara (2017 - nykyinen)
Roxy Petrucci - Rummut (2013 - nykyinen)
Share Ross - Basso (2013 - nykyinen)
Kokoonpanot > Klassinen Vixen-kokoonpano

Janet Gardner – Laulu, Rytmikitara (1983 - 1991, 1997 - 1998)
Jan Kuehnemund – Soolokitara (1980 - 1991, 2001 - 2013)
Roxy Petrucci - Rummut (1986 - 1991, 1997 - 1998)
Share Pedersen - Basso (1987 - 1991)
Kokoonpanot > Muut jäsenet

Janet Gardner - Laulu, Rytmikitara (2013 - 2019)
Jenna Sanz-Agero - Laulu (2001 - 2013)
Jan Kuehnemund - Soolokitara (1980 - 1991, 2001 - k. 2013)
Gina Stile - Kitara (1997 - 1998, 2013 - 2017)
Rana Ross - Basso (1997 - 1998, k. 2003)
Maxine Petrucci – Basso (1998)
Pat Holloway – Basso (2001)
Lynn Louise Lowrey - Basso (2001 - 2013)
Pia Maiocco - Basso
Liza Carbé - Basso (1983)
Tamara Ivanov - Kitara
Laurie Hedlund - Rummut
Noelle Bucci - Laulu
Gayle Erickson-DeMatoff - Basso
Cindy Boettcher - Koskettimet (k. 2014)
Marlene Peterson - Rummut
Nancy Shanks - Laulu (k. 2019)
Nancy Kraft (Palumbo) - Kitara
Kat Kraft - Rummut (2001 - 2013)
Diskografia > Albumit

Vixen (1988) (kultalevy Yhdysvalloissa)
Rev It Up (1990)
Tangerine (1998)
Best of Vixen - Full Throttle (1999)
Extended Versions (aka Live in Sweden) (2006)
Live & Learn (2007)
Diskografia > Singlet > Levyltä Vixen

Edge of a Broken Heart #51 UK, #26 US (EMI ’88)
Cryin' #27 UK, #22 US (EMI ’88)
Love Made Me #36 UK (EMI ’89)
Edge of a Broken Heart (re-issue) #59 UK
Diskografia > Singlet > Levyltä Rev It Up

How Much Love #35 UK, #44 US (EMI ‘90)
Love is a Killer #41 UK, #71 US (EMI ‘91)
Not a Minute Too Soon #37 UK (EMI ‘91)
Diskografia > Videot

Revved Up VHS 1990. 37 mins. UK
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vixenin virallinen sivusto
Vixen Myspacessa (englanniksi)
Neilin Vixen sivusto
Vixen profiili Metalmaidens.com
Roxy Petruccin sivusto
Drawingonthemoon.com
Metaladies.com - Vixen
Salmijärvet (Saarijärvi)

| Salmijärvet |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°45′33″N, 25°37′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen eteläosan alue (14.41)
Laskupuro:  Harjunpuro Keräjärveen 
Järvinumero:  14.414.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  159,9 m  
Pituus:  230 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,465 km  
Pinta-ala:  1,05 ha  
Tilavuus:  0.000044 km³ 
Keskisyvyys:  4,2 m  
Suurin syvyys:  10 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiSalmijärvet 
Salmijärvet on Keski-Suomessa Saarijärvellä Hirvaanmäen kylän lähellä sijaitsevat kolme järveä tai lampea.
Maantietoa

Suurin järvi on 230 metriä pitkä, 110 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Sillä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuudeksi on saatu 44 100 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 4,2 metriä ja suurin syvyys on 10,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Isojoen valuma-alueeseen (14.414) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 159,9 metriä mpy.
Sandro Ricci

| Sandro Ricci |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Sandro Meira Ricci
Syntynyt: 19. marraskuuta 1974 (ikä 49) Brasilia
Sandro Meira Ricci (s. 19. marraskuuta 1974) on brasilialainen jalkapalloerotuomari, joka tuomitsee ammatikseen Brasilian pääsarjassa Campeonato Brasileiro Série A:ssa. Kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n tuomarina Ricci on ollut vuodesta 2011 asti. Hän tuomitsi seurajoukkueiden MM-finaalin vuonna 2013. Finaalissa kohtasivat Raja Casablanca ja FC Bayern München. Ricci valittiin tuomariksi vuoden 2014 MM-kisoihin. Hänen avustavat tuomarinsa olivat Marcelo van Gasse ja Emerson de Carvalho. Alkulohkon pelissä Ranskan ja Hondurasin välillä Ricci teki historiaa ollen ensimmäinen tuomari, joka hyväksyy maalin uuden maaliviivateknologian avulla.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Ruusupapu

| Ruusupapu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Suku::  Pavut Phaseolus
Laji::  coccineus
Kaksiosainen nimi
 Phaseolus coccineus  L. 
Katso myös
   Ruusupapu Wikispeciesissä   Ruusupapu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruusupapu (Phaseolus coccineus) on ravinto- ja koristekasvina kasvatettava köynnöspapu.
Ulkonäkö ja koko

Ruusupapu kasvaa 2–4 m korkeaksi. Sen lehdet ovat halkaisijaltaan noin 10 cm ja muodostuvat kolmesta lehdykästä. Kukat ovat valkoiset, punaiset tai oranssinsävyiset. Palot ovat keitettyinä syötäviä, kun ne ovat vielä litteitä ja korkeintaan n. 16 cm pitkiä. Sitä isommista, jo pullistuneista paloista otetaan talteen ja keitetään pelkät pavut.
Alkuperä

Ruusupapu on kotoisin Keski-Amerikasta, missä se on monivuotinen kasvi. Intiaanit ovat käyttäneet sen tärkkelyspitoisia juuria ravinnoksi.
Viljely

Ruusupapu kasvatetaan yleensä siemenistä taimiksi sisätiloissa ja istutetaan kasvupaikalle pieninä taimina hallojen mentyä  tai kylvetään suoraan lämpimään maahan. Se kasvaa vehreäksi seinämäksi varsin nopeasti. Se pitää tukea säleikköön tai muuhun vastaavaan. Se kukkii heinäkuulta syyskuulle. Jos köynnöksestä haluaa siemeniä talteen seuraavaksi vuodeksi, siemenpalon täytyy antaa tuleentua aivan ruskeaksi ja kuivaksi, ennen kuin se poimitaan. Musta-violetinkirjavat pavut otetaan sisältä talteen siemeniksi. Siemenet säilytetään kuivassa, ilmavassa ja pimeässä paikassa, missä ne saavat jatkaa kuivumistaan, kunnes ne kylvetään keväällä.
Aiheesta muualla

ITIS: Phaseolus coccineus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Phaseolus coccineus (englanniksi)
Flora of China: Phaseolus coccineus (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Phaseolus coccineus (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Phaseolus coccineus (runner bean) (englanniksi)
Sahramit

| Sahramit |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kurjenmiekkakasvit Iridaceae
Suku::  Sahramit Crocus  L.
Katso myös
   Sahramit Wikispeciesissä   Sahramit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sahramit eli aitosahramit (Crocus) eli krookukset on kurjenmiekkakasvien suku. Sahramit ovat monivuotisia mukulakasveja, jotka ovat kotoisin Egeanmeren alueelta ja Keski-Aasiasta. Eräs sahramilaji kukkii aikaisin keväällä ja on siksi puutarhureiden suosiossa. Maustesahramin (Crocus sativus) luoteista saadaan keltaista, hyvin arvokasta sahramimaustetta. Suomessa sahrameita voi kasvattaa ongelmitta Keski-Suomea myöten, mutta pohjoisempana ne tulee suojata talvisin esimerkiksi havukatteella.
Tuntomerkit

Sahramin talvehtiva osa on mukulamainen maavarsi. Sahrameilla on kapean tasasoukat, ruohonvihreät lehdet, joissa useimmilla lajeilla on keskellä valkeita juovia. Kukkien terälehdet ovat pystyt ja niitä on useissa eri väreissä. Yleensä värit ovat vahvoja ja selkeitä. Muodostaa sivumukuloita.
Hoito

Pihoissa sahramit ovat erittäin helppohoitoisia. Sopiva kasvupaikka on yleensä aurinkoinen tai puolivarjoinen ja maaperä vettä läpäisevä. Sahrami ei useinkaan siedä voimakaskasvuisia kasveja lähellään. Sahramit tarvitsevat lajikkeesta riippuen vain joko hieman lannoitusta syksyllä tai talvella, osa pärjää ilman erityistä hoitoa. Keväällä kukinnan jälkeen, kun vain lehdet ovat jäljellä, sahrameita tulisi lannoittaa esimerkiksi ohuella kompostimultakerroksella. Sahramit kukkivat paikasta riippuen heti kun maasta on routa kaikonnut, yleensä huhtikuun aikana. Syyssahrami kukkii vasta syksyllä.
Jos sahramia halutaan kasvattaa sisällä, se tarvitsee lepoajan kukkiakseen. Mukulat istutetaan syksyllä ruukkuihin ja laitetaan pimeään ja viileään (n. 1–5 °C). Mukulat eivät saa päästä jäätymään ja mullan tulee olla jatkuvasti hiukan kostea.
Tammikuussa ruukut siirretään 8-10 °C:n lämpöön, mutta ne pitää edelleen pitää pimeässä. Muutaman viikon kuluttua lehdet alkavat kasvaa ja sen myötä myös nuput. Silloin ruukun voi siirtää valoisaan ja lämpimämpään paikkaan. Jos kukinnan halutaan olevan pitkä, tulisi kasvi pitää 10–15 °C:n lämmössä.
Jos seudulla on paljon peltomyyriä ja rusakoita, sahramien suojausta kannattaa harkita. Sekä sahramin lehdet että sipulit kelpaavat edellä mainituille eläimille.
Lisäys

Osa lajeista (esimerkiksi keltasahrami) lisääntyy itse sivumukuloista, osan lisäys on vaativaa ja aikaavievää, kuten kevätsahramin, joka alkaa siementää vasta parin vuoden päästä, osaa voi itse kylvää ja jakaa (esimerkiksi syyssahrami), ja osa siementää itse, kuten tähtisahrami.
Lajeja

Eri lajeja on vajaat 100. Sahrameihin kuuluvat muun muassa seuraavat lajit:
Crocus ancyrensis – ankaransahrami
Crocus angustifolius – armeniansahrami
Crocus biflorus – sinisahrami
Crocus cancellatus – verkkosyyssahrami
Crocus cartwrightianus – pikkusyyssahrami
Crocus chrysanthus – kultasahrami
Crocus corsicus – korsikansahrami
Crocus etruscus – etruskisahrami
Crocus goulimyi – kreikansyyssahrami
Crocus heuffelianus – karpaattiensahrami
Crocus hyemalis – valkotalvisahrami
Crocus korolkowii – korolkowinsahrami
Crocus kotschyanus – syyriansyyssahrami
Crocus laevigatus – kreetansahrami
Crocus medius – rivieransahrami
Crocus nivalis – huippusahrami
Crocus pulchellus – makedoniansyyssahrami
Crocus sativus – maustesahrami
Crocus sieberi – sieberinsahrami
Crocus speciosus – syyssahrami eli kaukasiansyyssahrami
Crocus tommasinianus – tähtisahrami
Crocus vernus – kevätsahrami
Crocus versicolor – ranskansahrami.
Yleisimpiä sahramiristeymiä ovat lisäksi:
Crocus × hybridus – tarhasahrami
Crocus × stellaris – rikkisahrami.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sahramit eli krookukset (Crocus)
Funet: Sahramit (Crocus)
ITIS: Crocus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Crocus (englanniksi)
Flora of China: Crocus (englanniksi)