stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tulihuulikala
Aiheesta muualla

ITIS: Cirrhilabrus lubbocki (englanniksi)
ZipcodeZoo: Cirrhilabrus lubbocki (englanniksi)
Vibeke Lunde

| Mitalit> Maa:   Norja.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Naisten purjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | 5.5m |  |
Karen Vibeke Lunde (21. maaliskuuta 1921 Oslo – 12. elokuuta 1962 Oslo) oli norjalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.
Lunde saavutti 5.5m-veneluokassa olympiahopeaa Helsingissä 1952, missä samaan venekuntaan kuuluivat hänen miehensä Peder Lunde ja veljensä Børre Falkum-Hansen. Hänen poikansa Peder Lunde voitti purjehduksessa olympiakultaa.
Uskon kuolema

| Uskon kuolema Förgjord & Musta Kappeli |
| --- | --- | --- |

Split-albumin tiedot
 Julkaistu: helmikuu 2009
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 14.35
 Levy-yhtiö: Hammer of Hate
Förgjordin muut julkaisut
| Ajasta ikuisuuteen 2008 | Uskon kuolema 2009 | Sielunvihollinen 2012 |
Mustan Kappelin muut julkaisut
| Saatanassa ulvoneet 2009 | Uskon kuolema 2009 | Ei valoa tähän kammioon 2010 |
Uskon kuolema on kahden suomalaisen black metal -yhtyeen Förgjordin sekä Mustan Kappelin split-albumi.
Albumista julkaistiin 666:n kappaleen rajoitettu 7" vinyylipainos.
Kappaleet

Valheiden kylväjä – 6.16
Haureudessa häpäisty – 8.19
Aiheesta muualla

Uskon kuolema Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Uskon kuolema Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Unabomber!

| Unabomber! Pelle Miljoona Unabomber |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2007
 Julkaistu: 26. syyskuuta 2007
 Tyylilaji: punk, rock, reggae
 Kesto: 33.49
 Levy-yhtiö: Stupido Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 31.
Pelle Miljoona Unabomberin muut julkaisut
|   | Unabomber! 2007 | Dharmapummi 2009 |
Pelle Miljoonan muut julkaisut
| Arambol 2006 | Unabomber! 2007 | Olen kaunis – kaikki laulut 1978–1980 2008 |
Unabomber! on Pelle Miljoona Unabomber -yhtyeen ensimmäinen ja Pelle Miljoonan 27. albumi. Se julkaistiin 26. syyskuuta 2007.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 31.
Kappaleet

Rinkkakansa tulee – 3.05
Juppi flippas – 2.41
Leipäjonossa on tunnelmaa – 4.11
Moderni orja – 2.56
Auschwitzista Guantanamoon – 3.26
Tytär Siionin – 2.27
Peto on irti – 2.30
Pysähtynyt luokka – 1.55
Kaikki myynnissä – 2.06
Jeppe lopetti juomisen – 3.02
Nuori mies – 1.55
WTC-paranoia – 3.35
Kokoonpano

Pelle Miljoona – rummut, laulu
Mela – kitara
Shadou – basso
Arvostelut

Nyt.fi:
Tukholman työväentalo

| Tukholman työväentalo> Folkets hus i Stockholm |
| --- | --- |
 Rakennus vuonna 2005.
Osoite:  Barnhusgatan 12–14
Sijainti:  Tukholma, Ruotsi
Rakennustyyppi:  työväentalo, kongressikeskus
Valmistumisvuosi:  1963
Suunnittelija:  Sven Markelius
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tukholman työväentalo (ruots. Folkets hus i Stockholm) on Tukholman Norrmalmilla osoitteessa Barnhusgatan 12–14 sijaitseva työväentalo ja kongressikeskus. Vuonna 1963 valmistuneen rakennuksen suunnitteli arkkitehti Sven Markelius.
Kuvia

Samalla paikalla sijainnut alkuperäinen työväentalo valmistui vuonna 1901.
Ruotsin valtionrautateiden pääjohtaja Lars Peterson puhumassa työväentalon konferenssisalissa vuonna 1970.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tukholman työväentalo Wikimedia Commonsissa
Tulirokko

| Tulirokko |
| --- | --- |
 Yksi tulirokon oireista on niin sanottu mansikkakieli.
Ala:  tartuntataudit
Syyt:  Streptococcus pyogenes -bakteeri
Oireet:  kuume, kurkkukipu, ihottuma, mansikkakieli
Hoito:  antibiootit
Luokitus
ICD-10:  A38
ICD-9:  034.1
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Tulirokko eli scarlatina on A-ryhmän streptokokkien, etenkin  Streptococcus pyogenesin aiheuttama sairaus. Sama bakteeri aiheuttaa angiinan. Tulirokko ei kuulu varsinaisiin rokkosairauksiin, joiden aiheuttajana on virus.
Tulirokkoon sairastuneelle nousee nopeasti korkea kuume. Muita oireita ovat kova kurkkukipu, pienipilkkuinen ja punainen, liekkejä muistuttava ihottuma sekä mansikkakieli (kielen pinta on rosoinen ja kirkkaan punainen). Ihottuma näkyy ensin kasvoissa ja kaulalla, mistä se leviää koko kehoon. Taudin itämisaika on 3–5 vuorokautta. Ihottuman voi saada vain kerran, mutta nielutulehdukseen voi sairastua useammankin kerran.
Tulirokkoa esiintyy harvoin ihan pienillä lapsilla, yleisin se on 6–12-vuotiailla. Se voi tarttua myös aikuisiin. Tulirokko leviää nopeasti ilmassa pisaratartuntana, ja myös oireettomat taudinkantajat voivat levittää sairautta. Tartunnan voi saada myös esimerkiksi lelujen tai ovenkahvojen välityksellä.
Tulirokko oli aiemmin vaarallinen kulkutauti. Se aiheutti laajoja epidemioita. Penisilliinin keksiminen toi avun myös tulirokkoon. Antibioottihoidosta huolimatta tulirokon jälkeen voi esiintyä munuaisvaurioita tai reumakuumetta, mikä on kuitenkin erittäin harvinaista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Scarlet fever (englanniksi)
Mayo Clinic: Scarlet feve (englanniksi)
Uskon tulevaan

| Uskon tulevaan Vesta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 11. maaliskuuta 2022
 Tuottaja(t): Matti Ahopelto & Atso Soivio
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 45.42
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
 Levymerkki: Etenee Records
Listasijoitukset
  4.
Vestan muut julkaisut
| Lohtulauseita 2018 | Uskon tulevaan 2022 |   |
Uskon tulevaan on suomalaisen pop-laulaja Vestan 11. maaliskuuta 2022 julkaistu toinen studioalbumi.
Albumilta julkaistiin singlenä kappaleet "Valonsäteet", "Ei yksin tarvii uskaltaa", "Periodi" sekä "Juttele mulle".
Kappaleet

Saavun kyllä – 2.18
Kotiosoite – 3.16
Kesäwau – 2.31
Vähän aikaa – 3.55
Ei kestä – 4.01
Periodi – 2.49
Valonsäteet – 3.49
Coolrnb – 3.09
Opin ja pois opin – 2.53
Juttele mulle – 3.24
Uskon tulevaan – 4.35
Kaikki muuttuu – 4.27 (feat. Biolapset)
Ei yksin tarvii uskaltaa – 4.29
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Rumba: 8,4/10
Soundi:
Tulirakko

| Tulirakko |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Chromalveolata
Kaari::  Alveolata
Alakaari::  Panssarilevät Dinoflagellata
Lahko::  Noctilucales
Heimo::  Loistoeliöt Noctilucaceae
Suku::  Noctiluca
Laji::  scintillans
Kaksiosainen nimi
 Noctiluca scintillans  (Macartney) Kofoid & Swezy, 1921 
Katso myös
   Tulirakko Wikispeciesissä   Tulirakko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tulirakko eli loistoeliö (Noctiluca scintillans, syn. Noctiluca miliaris) on valtamerien pintakerroksissa elävä pallomainen, noin yhden millimetrin mittainen panssarilevä, joka loistaa pimeässä. Suurin joukoin esiintyessään tulirakko aiheuttaa meren pinnassa valoilmiön, noidantulen.
Aiheesta muualla

ITIS: Noctiluca scintillans (englanniksi)
V8-Magazine

| V8-Magazine |
| --- | --- |

Kustantaja:  Fokus Media
Perustettu:  1978
Päätoimittaja:  Jarmo Markkanen
Kotimaa:   Suomi
Ilmestymistiheys:  10 numeroa vuodessa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Fokusmedia.fi/lehdet/v8-magazine
V8-Magazinen mainoksia Alastaron moottoriradan selostajatornissa kesäkuussa 2012 Kamasa Drag Race Week -kiihdytyskilpailussa.
V8-Magazine on Suomen vanhin amerikkalaisten autojen harrastajille suunnattu erikoislehti. Lehti on koko historiansa ajan ollut Suomen suurin oman alansa julkaisu, vaikka sillä on aikojen saatossa ollut myös lukuisia kilpailijoita, kuten 1980-luvulla perustetut Hot Rod Special, Street & Race ja 1990-luvulla perustetut Kromi & Poweri ja Roadline. Kilpailijat eivät ole olleet kovinkaan pitkäikäisiä, ja V8-Magazine on tällä hetkellä Amerikan Rauta -lehden lisäksi ainoa amerikkalaisten autojen harrastajille suunnattu erikoislehti.
Lehdessä esitellään sekä koti- että ulkomaisten harrastajien omistamia amerikkalaisvalmisteisia autoja. Mukana on sekä uusia että vanhoja, entisöityjä ja rakennettuja autoja ja myös moottoripyöräesittelyjä sekä amerikkalaisten autojen pienoismalleihin keskittynyt palsta.
Historia

V8-Magazine on perustettu vuonna 1978, jolloin lehteä ilmestyi yksi numero, 1/78. Lehteä julkaistaan 10 numeroa vuodessa. 1980-luvulla julkaistiin viisi teemanumeroa, "Cruisin' Extra", "Show & Go Extra", "V8 Extra", "50's Extra" ja "60's Extra".
Lehden perustajat Kim Pettersson, Berndt W. Ekman ja Riitta Ekman kustansivat lehteä aina vuoden 1994 kevääseen asti. He myivät V8-Magazinen Helsinki Medialle, josta sittemmin tuli osa Sanoma Media Finlandia. Helsinki Media yhdisti lehden kustantamansa kilpailijan, Street & Race -lehden, kanssa. Marraskuussa 2014 Sanoma myi lehden Fokus Medialle.
V8-Magazinen päätoimittajana toimi vuodet 1978–1994 Kim Petterson ja vuoden 1994 toukokuusta lähtien Street & Race -lehden perustaja ja päätoimittaja Jarmo Markkanen.
Turo Ahva

Turo Ahva (9. lokakuuta 1927 Kuopio – 11. lokakuuta 1990 Kuopio) oli suomalainen jännityskirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä Turo Arto ja Klaus Marno.
Ahvan vanhemmat olivat piirijohtaja Paul Martti Ahva (1897–1964) ja farmaseutti Nanny Gabriela Bergman. Hän kävi sotavuosina 1939–1945 Kuopion yhteiskoulua ja lyseota.
Ahva kirjoitti sodan jälkeen kauhu-, tieteis- ja jännityskertomuksia eri lukemistolehtiin. Ahvan Lehtiyhtymän kustantamissa lehdissä julkaistut rikoskertomukset joissa päähenkilönä oli matematiikan professori Tammisto, julkaistiin myös erillisenä kirjana nimeltä Aavekärppä.
Teoksia

Aavekärppä. Lehtiyhtymä, Helsinki 1945, uusi painos Seaflower, Helsinki 1997
Verkkofootbag

Verkkofootbag on urheilulaji, jossa pelaajat yrittävät ainoastaan jalkojaan käyttäen saattaa pelivälineen, hieman golfpalloa suuremman footbagin, verkon yli vastustajan kenttäpuoliskolle. Verkkofootbagia pelataan joko kaksin- tai nelinpelinä sulkapallokentän kaltaisella areenalla. Nelinpelissä parilla on käytössään kolme kosketusta, joilla toimittaa pallo verkon yli. Nostoista, passeista ja iskuista syntyvät pallorallit tuovat mieleen rantalentopallon, mutta verkkofootbagissa kosketus palloon on sallittu vain polven alapuolisella osalla. Vain omasta syötöstään voi saada pisteen, erävoittoon tarvitaan 15 pistettä ja ottelun voittoon kaksi voitettua erää.
Utile Dulci

Utile dulci -seura (= hyöty yhdistettynä huviin) oli ilmeisesti Elis Schröderheimin vuonna 1766 Tukholmaan perustama kirjallisuus- ja musiikkiseura, joka käytti toiminnassaan salaisia juhlamenoja. Seura toimi vuoteen 1795 saakka. Turun Aurora-seura oli sen haaraosasto. 
Nimi on peräisin Horatiuksen runokirjeestä Ars poetica ('runotaide').
Historiaa

Tukholman musiikkielämä oli alkanut vilkastua voimakkaasti 1700-luvulla, kun suomalaissyntyinen Johan Helmich Roman (1694–1758), "Ruotsin musiikin isä", oli nostanut hovissa esitettävän musiikin tasoa 1720-luvun lopulla ja aloittanut 1730-luvulla julkiset konsertit Tukholmassa. Hänen jälkeensä hovissa olivat toimineet hovikapellin johtajina muun muassa Per Brandt (1713–1767), Francesco Antonio Uttini (1723–1795), Abbé Georg Joseph Vogler (1749–1814) ja Joseph Martin Kraus (1756–1792), jotka olivat maineikkaita mutta eivät kuitenkaan ruotsalaisia. Vilkastuneen musiikkielämän vuoksi kansan keskuudessa hovin ulkopuolella alettiin kaivata yhä enenevässä määrin erilaista musiikkitoimintaa.
Vuonna 1766 Tukholmaan perustettiin salaseura Utile Dulci, joka valistusajan hengessä uskoi jaloihin harrastuksiin, joihin myös musiikin katsottiin kuuluvan. Seuran "soitannollisissa" kokouksissa esiintyi orkesteri, joka oli “harppua myöten täydellinen” ja johon puolentoista vuosikymmenen aikana ehti kuulua 150 soittajaa. Mukana oli sekä hovisoittokunnan jäseniä että oppineita ja porvareita. Vaikka se oli salaseura, alettiin järjestää myös julkisia esiintymisiä. Kustavilaisen ajan vuosina Utile dulci -seuran toiminta vaikutti myös siihen, että perustettiin Kuninkaallinen ooppera ja Kuninkaallinen musiikkiakatemia. Kuninkaallisen oopperan vihkiäisissä 18. tammikuuta 1773 esitetty ooppera oli hovikapellimestari Uttinin Johan Wellanderin librettoon säveltämä Thetis et Pelée. Molemmat olivat Utile dulci -seuran jäseniä. Suomessakin kyseinen kappale tiedettiin, sillä 16-vuotiaalla turkulaisella ylioppilaalla Erik Tulindbergilla oli siitä osia hallussaan vuonna 1777.
Aiheesta muualla

Runeberg.org
Vegas Pro

| Vegas Pro |
| --- | --- |

Luoja:  Sonic Foundry
Kehittäjä:  MAGIX
Kehityshistoria
Vakaa versio:  19.0
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  videonmuokkausohjelma
Alusta:  Windows
Lisenssi:  omisteinen lisenssi
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Vegas Pro on videonmuokkausohjelma, joka on saatavilla Windows-käyttöjärjestelmille. Uusin versio ohjelmasta on Vegas Pro 21.
Ohjelmasta on tarjolla kaksi tuotesarjaa, ammattilaisille tarkoitettu Vegas Pro ja kotikäyttöön tarkoitettu Vegas Movie Studio.
Ohjelma on julkaistu myös Steam-palvelussa.
20. toukokuuta 2016 Sony ilmoitti myyneensä suuren osan ohjelmistoistaan mukaan lukien Vegas-ohjelman saksalaiselle MAGIX-yhtiölle.
Ohjelman alkuperäinen kehittäjä oli Sonic Foundry, jonka tuotteet Sony osti vuonna 2003.
Aiheesta muualla

Ohjelman kotisivut (englanniksi)
Vibeke Falk

| Vibeke Falk |
| --- | --- |
 Falk noin vuonna 1940.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Vibeke Falk (o.s. Mowinckel)
Syntynyt: 27. syyskuuta 1918 Bergen, Norja
Kuollut: 9. lokakuuta 2011 (93 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Anna (Gjest Baardsen)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Vibeke Falk (o.s. Mowinckel; 27. syyskuuta 1918 Bergen – 9. lokakuuta 2011) oli norjalainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa Norjan kansallisteatterissa, Trøndelagin teatterissa ja Den Nationale Scenessä. Falkin filmidebyytti oli elokuvassa Gjest Baardsen (1939). Hän esiintyi myös useissa muissa norjalaisissa ja ruotsalaisissa elokuvissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vibeke Falk Wikimedia Commonsissa
Vegard Opaas

| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Maa:   Norja> Miesten mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Oberstdorf 1987 | suurmäki |  |
|  Hopeaa | Oberstdorf 1987 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Oberstdorf 1987 | normaalimäki |  |
Vegard Opaas (s. 11. marraskuuta 1962 Oslo, Norja) on norjalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1982–1990.
Opaas sijoittui Sarajevon olympialaisissa 1984 normaalimäessä kahdeksanneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 hän sijoittui suurmäessä toiseksi Andreas Felderin jälkeen ja normaalimäessä kolmanneksi Jiří Parman ja Matti Nykäsen viedessä kirkkaammat mitalit. Joukkuekilpailussa hän kuului Norjan hopeajoukkueeseen yhdessä Ole Christian Eidhammerin, Hroar Stjernenin ja Ole Gunnar Fidjestølin kanssa; Suomi voitti kultaa.
Opaas voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1986–1987 ja sijoittui samalla kaudella toiseksi Keski-Euroopan mäkiviikolla. Hän voitti urallaan yhteensä seitsemän maailmancupin osakilpailua ja sijoittui 17 kertaa kolmen parhaan joukkoon.
Maailmancupin palkintosijat

Normaalimäki
Kausi 1983–1984: Thunder Bay kolmas
Kausi 1984–1985: Štrbské Pleso kolmas
Kausi 1985–1986: Thunder Bay toinen
Kausi 1986–1987: Lake Placid voitto, Štrbské Pleso voitto, Oslo voitto
Kausi 1987–1988: Lake Placid kolmas
Kausi 1988–1989: Lake Placid voitto
Suurmäki
Kausi 1983–1984: Thunder Bay voitto, Planica toinen
Kausi 1985–1986: Lake Placid voitto, Engelberg kolmas
Kausi 1986–1987: Thunder Bay kolmas, Lake Placid kolmas, Oberstdorf voitto, Bischofshofen kolmas
Kausi 1987–1988: Thunder Bay kolmas
Kokonaiskilpailu
Kausi 1983–1984: kymmenes
Kausi 1985–1986: seitsemäs
Kausi 1986–1987: voitto
Valaistuksen tie

| Valaistuksen tie |
| --- | --- |

Nimi:  Valaistuksen tie
Tekijä:  Laila Pullinen
Valmistumisvuosi:  1986
Taiteenlaji:  veistos
Korkeus:  354 cm
Leveys:  150 cm
Syvyys:  150 cm
Sijainti:  Pikkukangas
Paikkakunta:  Oulu
Valaistuksen tie on Oulun Raksilassa sijaitseva kuvanveistäjä Laila Pullisen ympäristötaideteos, joka valmistui vuonna 1986. Teos muodostuu pronssiin valetusta abstraktista veistoksesta, jota ympäröi muotoiltu nurmikkokumpare. Veistos on opetusneuvos Yrjö Kallisen (1886–1976) muistomerkki.
Taideteos sijaitsee Raksilan urheilukeskuksen kupeessa Pikkukankaan mäellä. Paikalla sijaitsi aiemmin mäkihyppytorni, joka purettiin 1970-luvulla.
Tulipääbulbuli

| Tulipääbulbuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Bulbulit Pycnonotidae
Suku::  Bulbulit Pycnonotus
Laji::  zeylanicus
Kaksiosainen nimi
 Pycnonotus zeylanicus  (Gmelin, 1789) 
Katso myös
   Tulipääbulbuli Wikispeciesissä   Tulipääbulbuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tulipääbulbuli (Pycnonotus zeylanicus) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Tulipääbulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa ja Singaporessa. Laji oli vielä yleinen 1980-luvulla, mutta sen uskotaan sen jälkeen hävinneen Thaimaasta, Jaavalta ja ehkä Sumatraltakin. Laji on vähenemeässä nopeasti häkkilintupyynnin ja elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi, ja koko kannan kooksi on arvioitu alle 2 500 yksilöä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee sen siksi äärimmäisen uhanalaiseksi.
Elinympäristö

Tulipääbulbuli elää jokien, purojen, marskimaiden ja muiden kosteiden alueiden lähellä, yleensä alangoilla. Tulipääbulbulit elävät yleensä pareittain tai pienissä, korkeintaan viiden yksilön perhekunnissa.
Viaurin viadukti

| Viaurin viadukti |
| --- | --- |

Ylittää:  Viaur-joen laakson
Sijainti:  Aveyronin ja Tarnin rajalla Ranskassa
Siltatyyppi:  kaarisilta
Pisin jänneväli:  220 m
Pituus:  460 m
Avattu liikenteelle:  5. lokakuuta 1903
Koordinaatit:  44°07′25″N, 2°19′52″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Viaurin viadukti (ransk. le Viaduc du Viaur) on rautatiesilta, joka ylittää Viaur-joen laakson eteläisessä Ranskassa Aveyronin ja Tarnin departementtien rajalla. Vuonna 1887 käydyn suunnittelukilpailun voitti insinööri Paul Bodin Société de construction des Batignolles -yhtymästä. Silta rakennettiin vuosina 1895–1902, ja se vihittiin käyttöön 5. lokakuuta 1903. Silta on 460 metriä pitkä ja se koostuu kahdesta symmetrisestä puolikkaasta, jotka muodostavat sillan keskelle 200 metriä leveän kaaren. Silta on historiallinen monumentti ja yksi merkittävimmistä 1800-luvun ranskalaisista teräsrakennelmista Eiffel-tornin ja Garabitin viaduktin lisäksi.
Yleisnäkymä sillasta.
Sillanpuolikkaiden liitoskappale.
Silta lännestä päin katsottuna.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viaurin viadukti Wikimedia Commonsissa
Valaistusvyöhyke

Valaistusvyöhykkeiden jakautuminen maapallolla.
Valaistusvyöhykkeet tarkoittavat Maan vyöhykkeitä, jotka saavat eri määrän auringon valoa eri vuoden- ja vuorokaudenaikoina Maan pyöreyden ja akselikulman takia. Päiväntasaajan ympärillä valon ja auringon energian määrä on läpi vuoden kaikkein tasaisin vuorokausittain tarkasteltuna, ja navoilla vaihtelut taas ovat kaikista suurimpia. Maapallo jakaantuu kolmeen valaistusvyöhykkeeseen. Valaistusvyöhykkeiden rajoina toimivat kääntö- ja napapiirit.
Kääntöpiirien välissä päiväntasaajan ympärillä on tropiikki. Koordinaatiston avulla ilmaistuna tropiikki sijaitsee 23. pohjoisen ja 23. eteläisen leveyspiirin välissä. Siellä Aurinko paistaa kaksi kertaa vuodessa kohtisuoraan maahan, eli "taivaan korkeimmalta kohdalta". Sanotaan, että aurinko on tällöin zeniitissä tai zeniittiasemassa. Vuodenaikojen väliset valaistuserot ovat pieniä, ja siksi tropiikissa onkin käytännössä vain yksi vuodenaika eli kesä. Vuorokauden sisällä sen sijaan valaistuserot ovat suuret, sillä aurinko vastaavasti siirtyy täysin toiselle puolelle maapalloa. Pimeä tulee nopeasti, lähes aina ilman hämäränvaihetta, tai joskus äärimmäisen lyhytkestoisen hämäränvaiheen jälkeen.
Tropiikin molemmin puolin sijaitsevat keskileveydet, jotka rajoittuvat napa- ja kääntöpiirien väliin, eli 23,5. leveyspiiristä 66,5. leveyspiiriin sekä pohjoisella että eteläisellä pallonpuoliskolla. Näillä vyöhykkeillä vuodenaikojen vaihtelu on suurempaa, ja se kasvaa napoja kohti mentäessä. Aamulla ja illalla on pitkään hämärää. Aurinko ei paista koskaan zeniitistä, mutta ei myöskään koskaan pysy ylhäällä kahden vuorokauden väliä tai jätä nousematta kahden yön välissä. Keskileveyksillä ei siis koskaan ole kaamosta tai yötöntä yötä.
Napakalotit ovat napapiirien sisälle jäävät kalotin muotoiset alueet, joille on ominaista pitkä hämärän aika aamulla ja illalla. Kaloteilla on talvella kaamos, jolloin Aurinko ei nouse lainkaan taivaanrannan yläpuolelle ja kesällä yötön yö, jolloin Aurinko ei laske lainkaan. Kaamos ja yötön yö pitenevät sitä mukaa, mitä lähemmäs napoja mennään. Jos tarkkaillaan Auringon nousemista ja laskemista "navan päältä", Aurinko ei varsinaisesti laske ja nouse kuin kerran vuodessa. Näin ollen 90. leveyspiirillä päivä kestää puoli vuotta ja yö puoli vuotta.
Valais’n hallintoalueet

Valais’n kantonin hallinnolliset alueet.
Valais’n kantoni koostuu 134 kunnasta (tilanne 1.1.2014), jotka muodostavat 14 hallintoaluetta (ransk. District, saks. Bezirk):
| Hallintoalue | Keskuspaikka |
| --- | --- |
Brig
Conthey
Entremont: Sembrancher
Goms: Münster
Hérens: Evolène
 Leuk: Leuk
 Martigny: Martigny
Monthey
Raron/itäinen: Mörel
Raron/läntinen: Raron
Saint Maurice
Sierre
Sion
Visp
Valais’n kantoni: Sion
Venuksen geologia

Venuksen tutkakuvista koostuva mosaiikki, 90 itäisen pituuspiirin kohdalta.
Venuksen geologia tutkii Venuksen rakennetta, koostumusta sekä sen muotoutumisen historiaa. Venuksen pintaa hallitsevat tuliperäiset maastonmuodot. Planeetalla on joitakin samoja geologisia muodostumia kuin Maassa, esimerkiksi repeämälaaksoja, vuoristoja ja tulivuoria, mutta myös toisentyyppisiä. Niitä ovat soikeat koronat ja araknoidit, jotka lienevät syntyneet niiden alla olevan laavan pullistuttua.
Venuksesta puuttuvat mannerlaatat, mannerliikunnat ja maan astenosfääriä vastaava kerros. Venuksen pinta uusiutuu muutaman sadan miljoonan vuoden välein päätellen harvasta meteoriittikraatteritiheydestä.
Aiheesta muualla

The Soviet Exploration of Venus
Catalog of Soviet Venus images
Past missions - Mariner 10 (Arkistoitu – Internet Archive)
The Voyage of Mariner 10
Magellan mission to Venus
Online resources of the Magellan mission to Venus (Arkistoitu – Internet Archive)
National Space Science Data Center's Page on Venus (NASA)
USGS maps of Venus (Arkistoitu – Internet Archive)
The Face of Venus: Planetary Geology site
Gazetteer of Planetary Nomenclature Venus Nomenclature Table Of Contents
Uudessa perheessä

| Uudessa perheessä Tero-Petri |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2010
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Rami Helin
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 44.23
 Levy-yhtiö: Plastic Passion
Tero-Petrin muut julkaisut
| Tuolilta herännyt 2008 | Uudessa perheessä 2010 | Korvaamattomat 2013 |
Tuolilta herännyt on Tero-Petri Suovasen toinen soololevy, joka julkaistiin vuonna 2010.
Kappaleet

Uuteen perheeseen – 2.49
Haavoittunut nauraa aremmin – 3.23
Vastarannan valoa – 4.35 (feat. Tuula Amberla)
Mä annan tämän tapahtua – 3.25
Ensimmäinen oma elämä – 3.25
Ihminen joka ei enää soi – 4.48
Enkelisi – 3.16
Huutomerkitty hiljaisuus – 3.19
Kädet kymmentä vaille kaksi – 4.09
Lopputekstit – 4.267
Hyvän mielen haaste – 3.47
Hän tulee pian kotiin – 2.54
Kokoonpano

Jakke Aho – Basso ja taustalaulu
Mikke Helenius – Kosketinsoittimet
Mika "Moilu" Moilanen – Rummut
Tero-Petri Suovanen – Laulu ja kitara
Arvostelut

Soundi:
Helsingin Sanomat
Aiheesta muualla

Uudessa perheessä discogs.com -sivustolla
https://tero-petri.com/ Viralliset kotisivut