stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Riihijärvi (Kouvola)

| Riihijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola
Koordinaatit:  61°08′38″N, 26°37′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karijärven valuma-alue (14.94)
Laskuoja:  oja Niskajärveen 
Järvinumero:  14.941.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  74,4 m  
Pituus:  690 m  
Leveys:  490 m  
Rantaviiva:  2,575 km  
Pinta-ala:  18,487 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRiihijärvi 
Riihijärvi  on Kymenlaaksossa Kouvolassa  Haapalahden lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 690 metriä pitkä, 490 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 18,5 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Karijärven valuma-alueella (14.94), jonka Niskajärven lähi-alueeseen (14.941) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 74,4 metriä mpy.
Ranskan Grand Prix 1989

Ranskan Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 9. heinäkuuta 1989 Paul Ricardin radalla Ranskassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden toinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2 |  Alain Prost | McLaren-Honda | 80 | 1:38.29,411 | 1 | 9 |
| 2 | 27 |  Nigel Mansell | Ferrari | 80 | + 44,017 | 3 | 6 |
| 3 | 6 |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 80 | + 1.06,921 | 8 | 4 |
| 4 | 4 |  Jean Alesi | Tyrrell-Ford | 80 | + 1.13,232 | 16 | 3 |
| 5 | 36 |  Stefan Johansson | Onyx-Ford | 79 | + 1 krs. | 13 | 2 |
| 6 | 26 |  Olivier Grouillard | Ligier-Ford | 79 | + 1 krs. | 17 | 1 |
| 7 | 10 |  Eddie Cheever | Arrows-Ford | 79 | + 1 krs. | 25 |   |
| 8 | 11 |  Nelson Piquet | Lotus-Judd | 78 | + 2 krs. | 20 |   |
| 9 | 20 |  Emanuele Pirro | Benetton-Ford | 78 | + 2 krs. | 24 |   |
| 10 | 3 |  Jonathan Palmer | Tyrrell-Ford | 78 | + 2 krs. | 9 |   |
| 11 | 29 |  Éric Bernard | Larrousse-Lamborghini | 77 | + 3 krs. | 15 |   |
| 12 | 9 |  Martin Donnelly | Arrows-Ford | 77 | + 3 krs. | 14 |   |
| 13 | 37 |  Bertrand Gachot | Onyx-Ford | 76 | Moottori | 11 |   |
| Kesk. | 15 |  Mauricio Gugelmin | March-Judd | 71 | Ei sijoittunut | 10 |   |
| Kesk. | 8 |  Stefano Modena | Brabham-Judd | 67 | Moottori | 22 |   |
| Kesk. | 5 |  Thierry Boutsen | Williams-Renault | 50 | Vaihdelaatikko | 5 |   |
| Kesk. | 12 |  Satoru Nakajima | Lotus-Judd | 49 | Moottori | 19 |   |
| Kesk. | 16 |  Ivan Capelli | March-Judd | 43 | Moottori | 12 |   |
| Kesk. | 19 |  Alessandro Nannini | Benetton-Ford | 40 | Jousitus | 4 |   |
| Kesk. | 23 |  Pierluigi Martini | Minardi-Ford | 31 | Moottori | 23 |   |
| Kesk. | 30 |  Philippe Alliot | Larrousse-Lamborghini | 30 | Moottori | 7 |   |
| Kesk. | 40 |  Gabriele Tarquini | AGS-Ford | 30 | Moottori | 21 |   |
| Kesk. | 28 |  Gerhard Berger | Ferrari | 29 | Kytkin | 6 |   |
| Kesk. | 21 |  Alex Caffi | Dallara-Ford | 27 | Kytkin | 26 |   |
| Kesk. | 25 |  René Arnoux | Ligier-Ford | 14 | Vaihdelaatikko | 18 |   |
| Kesk. | 1 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 0 | Tasauspyörästö | 2 |   |
| DNQ | 22 |  Andrea de Cesaris | Dallara-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNQ | 24 |  Luis Perez-Sala | Minardi-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNQ | 38 |  Christian Danner | Rial-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNQ | 31 |  Roberto Moreno | Coloni-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 17 |  Nicola Larini | Osella-Ford |   | Esikarsiutui |   |   |
| DNPQ | 7 |  Martin Brundle | Brabham-Judd |   | Esikarsiutui |   |   |
| DNPQ | 39 |  Volker Weidler | Rial-Ford |   | Esikarsiutui |   |   |
| DNPQ | 34 |  Bernd Schneider | Zakspeed-Yamaha |   | Esikarsiutui |   |   |
| DNPQ | 18 |  Piercarlo Ghinzani | Osella-Ford |   | Esikarsiutui |   |   |
| DNPQ | 32 |  Pierre-Henri Raphanel | Coloni-Ford |   | Esikarsiutui |   |   |
| DNPQ | 35 |  Aguri Suzuki | Zakspeed-Yamaha |   | Esikarsiutui |   |   |
| DNPQ | 33 |  Gregor Foitek | EuroBrun-Judd |   | Esikarsiutui |   |   |
| DNPQ | 41 |  Joachim Winkelhock | AGS-Ford |   | Esikarsiutui |   |   |
Muuta

Paalupaikka: Alain Prost – 1.07,203
Nopein kierros: Mauricio Gugelmin – 1.12,090 (kierroksella 29)
Jean Alesin, Éric Bernardin, Martin Donnellyn, Bertrand Gachot'n ja Emanuele Pirron ensimmäinen Grand Prix
Jean Alesin ensimmäiset MM-pisteet
Olivier Grouillardin ensimmäinen ja ainoa MM-piste
Alain Prostin 20. paalupaikka
Mauricio Gugelminin ensimmäinen kilpailun nopein kierros
Ferrarin 450. Grand Prix
Onyx-tallin ensimmäiset MM-pisteet
YLE lähetti kilpailun suorana lähetyksenä selostajana Juha Jokinen.
Kilpailu nähtiin suorana lähetyksenä klo 15.35-18 välisenä aikana TV1:ssä Suomessa.
Helsingin Sanomat 9.7.1989
Giovanna Garzoni

| Giovanna Garzoni |
| --- | --- |
 Carlo Maratti: Giovanna Garzoni, öljy 1665.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1600 Ascoli Piceno
Kuollut: 1670
Kansalaisuus:  italialainen
Taiteilija
Ala:  maalaustaide
Taidesuuntaus:  barokki
Sylikoira, kiinalainen kulho ja leivonnaisia, 1648. Öljy kankaalle, 27.5 x 39.5 cm, Palazzo Pitti.
Giovanna Garzoni (1600–1670) oli italialainen barokin ajan taidemaalari. Hän oli ensimmäisiä asetelmamaalauksia tehneitä naismaalareita. Garrzoni maalasi temperalla ja akvarellilla pieniä maalauksia luonnontieteiden hengessä. Tunnettujen asetelmien ohella hän maalasi myös muotokuvia, miniatyyrejä ja allegorisia uskonnnollisia aiheita.
Garzoni maalasi kasvitieteellisiä ja eläintieteellisiä kuvia muun muassa Mediceille.
Luonnontieteellinen tutkimus oli hoveissa yleinen kiinnostuksen kohde 1600-luvulla. Haluttuja olivat myös muodikkaat maalaukset, joissa luonto pysäytettiin tutkittavaksi, kuten Garzonin asetelmissa.
Garzoni saattoi saada opetusta tai vaikutteita toiselta kasvitieteelliseltä maalarilta Jacopo Ligozzilta, mutta hänen uransa alkuvaiheista tai koulutuksesta ei ole varmaa tietoa. Garzoni oli kuitenkin maalarikillan jäsen ja testamenttasi omaisuutensa Rooman taidemaalarikillalle.
Garzoni syntyi taiteellisen perheeseen ja löysi tukijoita monissa Italian kaupungeissa, joissa työskenteli. Roomassa hän tutustui keräilijä Cassiano dal Pozzoon ja vuonna 1603 perustettuun Accademia Nazionale dei Linceihin, jossa arvostettiin empiiristä havainnoivaa tutkimusta. Akatemiassa Garzonia rohkaistiin keskittymään kasvitieteelliseen maalaukseen. Siihen asti Garzonin tuotanto oli vaihdellut kalligrafiasta ja miniatyyreistä muotokuvien ja myyttien kautta vanhojen mestareiden kopioihin. Rooman ja Venetsian ohella Garzoni päätyi Napoliin, jossa palveli espanjalaista Alcalán herttuaa.
Vuosina 1632-1637 hän maalasi Torinossa Savoijin herttuan palveluksessa muotokuvia ja miniatyyrejä isäntäväen ohella etiopialaisesta Zaga Christistä.
Viikunoita ja kovakuoriainen.
Zaga Christ 1635, vesiväri veliinille, halkaisija 5,7 cm.
Savoijin herttua Viktor Amadeus I, 1635.
Savoijin herttuatar, 1635. Tempera pergamentille, 33x 44 cm.
Sitruunakulhoasetelma, 1640-luku. Tempera pergamentille, 27x35 cm. J. Paul Getty Museum, Los Angeles
Meloni lautasella, viinirypäleitä ja etana, Museo della Natura Morta, Poggio a Caiano
Kirsikoita, ruusuja ja hyönteinen, Museo della Natura Morta, Poggio a Caiano
Pääkallo, tulppaani ja hedelmiä.
Ranskan Grand Prix 1990

|  Ranskan Grand Prix 1990  |
| --- | --- |
 7. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1990. 

Päivämäärä:  8. heinäkuuta 1990
Sijainti:  Paul Ricard, Ranska
Radan pituus:  3,813 km
Kilpailun pituus:  80 kierrosta, 305,04 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Nigel Mansell   (Ferrari)
Paaluaika:  1.04,402
Palkintokoroke
Voittaja:   Alain Prost   (Ferrari)
Toinen:   Ivan Capelli   (Leyton House)
Kolmas:   Ayrton Senna   (McLaren)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Nigel Mansell   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.08,012 (kierroksella 64)
Ranskan Grand Prix 1990 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 8. heinäkuuta 1990 Paul Ricardilla Ranskassa. Kyseessä oli 40. Ranskan GP. Kilpailun voitti Ferrarilla kotiyleisönsä edessä ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden kolmas. Ferrari-tallille voitto oli sen sadas.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Alain Prost | Ferrari | 80 | 1.33.29,606 | 4 | 9 |
| 2 | 16 |  Ivan Capelli | Leyton House-Judd | 80 | + 8,626 | 7 | 6 |
| 3 | 27 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 80 | + 11,606 | 3 | 4 |
| 4 | 20 |  Nelson Piquet | Benetton-Ford | 80 | + 41,207 | 9 | 3 |
| 5 | 28 |  Gerhard Berger | McLaren-Honda | 80 | + 41,619 | 2 | 2 |
| 6 | 6 |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 80 | + 1.09,351 | 6 | 1 |
| 7 | 30 |  Aguri Suzuki | Larrousse-Lamborghini | 79 | + 1 krs. | 14 |   |
| 8 | 29 |  Éric Bernard | Larrousse-Lamborghini | 79 | + 1 krs. | 11 |   |
| 9 | 26 |  Philippe Alliot | Ligier-Ford | 79 | + 1 krs. | 12 |   |
| 10 | 9 |  Michele Alboreto | Arrows-Ford | 79 | + 1 krs. | 18 |   |
| 11 | 11 |  Derek Warwick | Lotus-Lamborghini | 79 | + 1 krs. | 16 |   |
| 12 | 12 |  Martin Donnelly | Lotus-Lamborghini | 79 | + 1 krs. | 17 |   |
| 13 | 8 |  Stefano Modena | Brabham-Judd | 78 | + 2 krs. | 20 |   |
| 14 | 25 |  Nicola Larini | Ligier-Ford | 78 | + 2 krs. | 19 |   |
| 15 | 7 |  David Brabham | Brabham-Judd | 77 | + 3 krs. | 25 |   |
| 16 | 19 |  Alessandro Nannini | Benetton-Ford | 75 | Sähköt | 5 |   |
| 17 | 18 |  Yannick Dalmas | AGS-Ford | 75 | + 5 krs. | 26 |   |
| 18 | 2 |  Nigel Mansell | Ferrari | 72 | Moottori | 1 |   |
| DSQ | 22 |  Andrea de Cesaris | Dallara-Ford | 78 | Hylättiin | 21 |   |
| Kesk. | 3 |  Satoru Nakajima | Tyrrell-Ford | 63 | Vaihdelaatikko | 15 |   |
| Kesk. | 15 |  Mauricio Gugelmin | Leyton House-Judd | 58 | Moottori | 10 |   |
| Kesk. | 23 |  Pierluigi Martini | Minardi-Ford | 40 | Sähköt | 23 |   |
| Kesk. | 4 |  Jean Alesi | Tyrrell-Ford | 23 | Tasauspyörästö | 13 |   |
| Kesk. | 10 |  Alex Caffi | Arrows-Ford | 22 | Jousitus | 22 |   |
| Kesk. | 5 |  Thierry Boutsen | Williams-Renault | 7 | Moottori | 8 |   |
| Kesk. | 21 |  Emanuele Pirro | Dallara-Ford | 7 | Jarrut | 24 |   |
| DNQ | 24 |  Paolo Barilla | Minardi-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNQ | 17 |  Gabriele Tarquini | AGS-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNQ | 35 |  Gregor Foitek | Onyx-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNQ | 36 |  Jyrki Järvilehto | Onyx-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 14 |  Olivier Grouillard | Osella-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 33 |  Roberto Moreno | EuroBrun-Judd |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 34 |  Claudio Langes | EuroBrun-Judd |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 31 |  Bertrand Gachot | Coloni-Subaru |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 39 |  Bruno Giacomelli | Life |   | Karsiutui |   |   |
Muuta

Satoru Nakajiman 50. Grand Prix
Leyton Housen ensimmäinen (ja myös ainoa) palkintosija (2.)
Gr

Gr tarkoittaa seuraavia:
Aurigny Air Services, IATA-koodi GR, lentoyhtiö
Gemini Air Cargo, IATA-koodi GR, lentoyhtiö
grain, tunnus gr, massan yksikkö
gramma, vanhentunut tunnus gr, massan yksikkö
Grashofin luku
grosz, gr, Puolan złotyn sadasosa
Gumbölen Ratsastajat, GR, suomalainen ratsastusseura
Kreikka, ISO 3166-1 -koodi GR, valtio tai muu maantieteellinen alue.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Gr”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gilad Erdan

Gilad Erdan 2007.
Gilad Moshe Erdan (hepr. ‏גלעד משה ארדן‎‎ s. 30. syyskuuta 1970) on israelilainen lakimies, poliitikko ja Likud-puolueen edustaja knessetissä. Hän on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi Bar-Ilanin yliopistosta. Hänet valittiin Knessetiin ensimmäisen kerran 2003. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Erdan on myös Likudin nuorisojärjestön puheenjohtaja. Vuosina 1996–1998 hän toimi pääministeri Benjamin Netanjahun avustajana. Vuonna Netanjahun 2. hallitus hän oli ensin ympäristöministeri ja sen jälkeen useissa ministerintehtävissä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivu
Rastaman Vibration

| Rastaman Vibration Bob Marley & The Wailers |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Harry J. Studios, Joe Gibbs Studio, Kingston, Jamaika, 1975– luvun loppu 1976 -luvun alku
 Julkaistu: 30. huhtikuuta 1976
 Tuottaja(t): Bob Marley
 Tyylilaji: Reggae
 Kesto: 35.21
 Levy-yhtiö: Tuff Gong, Island
Bob Marley & The Wailersin muut julkaisut
| Live! 1975 | Rastaman Vibration 1976 | Exodus 1977 |
Rastaman Vibration on reggaeyhtye Bob Marley & The Wailersin 30. huhtikuuta 1976 julkaistu albumi. Albumi oli suuri menestys Yhdysvalloissa. Se sijoittui Billboard 200 -listan 8. sijalle. Albumi oli siis Bob Marleyn ainut albumi, joka sijoittui top kymmenen joukkoon Yhdysvaltain listoilla. Albumin teossa käytettiin perinteisten reggae -soittimien lisäksi muun muassa syntetisaattoria ja rock -kitaraa.
Kappaleet > Puoli yksi

"Positive Vibration" (Vincent Ford) - 3:33
"Roots, Rock, Reggae" (Vincent Ford) - 3:38
"Johnny Was" (Rita Marley) - 3:48
"Cry to Me" (Rita Marley) - 2:36
"Want More" (Aston Barrett) - 4:15
Kappaleet > Puoli kaksi

"Crazy Baldhead" (Rita Marley/Vincent Ford) - 3:11
"Who the Cap Fit" (Aston Barrett/Carlton Barrett) - 4:43
"Night Shift" (Bob Marley) - 3:11
"War" (Alan Cole/Carlton Barrett) - 3:36
"Rat Race" (Rita Marley) - 2:49
Kappaleet > Bonus kappaleet

"Jah Live" (Bob Marley)
Kappaleet > 2002 deluxe edition > Levy yksi: Rastaman Vibration Remastered

"Positive Vibration" – 3:34
"Roots, Rock, Reggae" – 3:38
"Johnny Was" – 3:48
"Cry To Me" – 2:36
"Want More" – 4:17
"Crazy Baldhead" – 3:12
"Who The Cap Fit" – 4:43
"Night Shift" – 3:11
"War" – 3:37
"Rat Race"  – 2:54
"Jah Live" (Original Mix) – 4:17
"Concrete" – 4:24
"Roots, Rock, Reggae" (Unreleased Single Mix) – 3:38
"Roots, Rock, Dub" (Unreleased Single Dub Mix) – 3:38
"Want More" (Unreleased Alternate Album Mix) – 5:10
"Crazy Baldhead" (Unreleased Alternate Album Mix) – 3:08
"War" (Unreleased Alternate Album Mix) – 4:03
"Johnny Was" (Unreleased Alternate Album Mix) – 3:41
Kappaleet > 2002 deluxe edition > Levy kaksi: Rastaman Vibration Tour Live At The Roxy - Hollywood, CA, May 26, 1976

"Introduction" – 0:38
"Trenchtown Rock" – 4:56
"Burnin' & Lootin'" – 4:54
"Them Belly Full (But We Hungry)" – 4:13
"Rebel Music (3 O'Clock Roadblock)" – 6:08
"I Shot the Sheriff" – 6:34
"Want More" – 7:02
"No Woman No Cry" – 5:19
"Lively Up Yourself" – 5:44
"Roots, Rock, Reggae" – 5:32
"Rat Race" – 7:53
"Smile Jamaica, Part One" – 3:19
"Smile Jamaica, Part Two" – 3:10
Bob Marley
| --- | --- |
Yhtyeet:   The Wailers  Bob Marley & The Wailers  I Threes 
The Wailers -yhtyeen kokoonpano:   Junior Braithwaite  Beverley Kelso  Bunny Wailer  Peter Tosh  Cherry Smith 
Studioalbumit:   The Wailing Wailers  Soul Rebels  Soul Revolution  Soul Revolution Part II  The Best of The Wailers  Catch a Fire  Burnin’  Natty Dread  Rastaman Vibration  Exodus  Kaya  Survival  Uprising  Confrontation 
Livealbumit:   Live!  Babylon by Bus  Talkin’ Blues  Live at the Roxy 
Kokoelmat:   African Herbsman  Rasta Revolution  Chances Are  Interviews  Legend  Songs of Freedom  Rock to the Rock  Chant Down Babylon  The Best of Bob Marley  Gold  Keep On Skanking  Natural Mystic: The Legend Lives On 
Tunnetuimmat kappaleet:   Buffalo Soldier  Could You Be Loved  Get Up, Stand Up  I Shot the Sheriff  Iron Lion Zion  Is This Love  Jah Live  Jamming  Judge Not  Misty Morning  No Woman, No Cry  One Love/People Get Ready  Punky Reggae Party  Redemption Song  Simmer Down  Slogans  Stiff Necked Fools  Stir It Up  Sun Is Shining  Three Little Birds  Waiting in Vain  War  Zimbabwe 
Kiertueet:   Catch a Fire Tour  Burnin’ Tour  Natty Dread Tour  Rastaman Vibration Tour  Exodus Tour  Kaya Tour  Babylon by Bus Tour  Survival Tour  Uprising Tour 
Perhe:   Cedella Booker  Rita Marley  Sharon Marley  Cedella Marley  Ziggy Marley  Stephen Marley  Rohan Marley  Julian Marley  Ky-Mani Marley  Damian Marley 
Muut artikkelit:   Diskografia  Tuff Gong  Cindy Breakspeare
Gospelraati

Raatihuone on Radio Dein hengellistä musiikia arvioiva radio-ohjelma. Siinä vierailee joka lauantai kaksi musiikin ammattilaista. Kesällä 2009 gospelraati-nimellä käynnistynyt ohjelma on Ariel Neulaniemen toimittama ja toteuttama ohjelma, jossa kuullaan kotimaisia ja ulkomaisia uutuuskappaleita aina Pate Mustajärvestä Viktor Klimenkoon ja lastenmusiikista rockiin. Toisin kuin Levyraadissa, Raatihuoneessa musiikki arvioidaan ilman pisteitä. Ohjelman alussa vieraiden kanssa keskustellaan kuulumisista ja päätteeksi he paljastavat oman suosikkinsa ohjelmassa kuulluista lauluista.
Raatihuoneen vieraita ovat olleet Eero Raittinen, Pekka Ruuska, Raakel Lignell, Edu Kettunen, Pave Maijanen, Risto Asikainen, Johanna Iivanainen, Martti Metsäketo, Jarkko Martikainen, Lasse Kurki, Erja Lyytinen, Olli Ahvenlahti, Yona, Ville Pusa, Joose Keskitalo, Mikael Konttinen, Tommi Läntinen, Heikki Salo, Pekka Simojoki, Teppo Nuorva, Jouko Mäki-Lohiluoma, Janna Hurmerinta, Joonatan Rautio, Osmo Ikonen, Joel Melasniemi, Kristian Meurman, Mikki Kauste, Kai Jämsä, Milana Misic, Katriina Honkanen, Riki Sorsa, Hanna Ekola, Viktor Klimenko, Sinikka Svärd, Ile Vainio, Esa Eloranta, Suikki Jääskä, Petri Kaivanto, Laura Sippola, Hillel Tokazier, Heta Hyttinen, Markus Koskinen, Zarkus Poussa, Nina Åström, Leri Leskinen, Heikki Silvennoinen, Esa Kaartamo, Petri Laaksonen, Jonas Olsson, Nina Tapio, Hanna-Riikka Siitonen, Matti Esko, Johanna Försti, Juha Tapio, Sami Hintsanen, Marko Maunuksela, Mervi Koponen, Anssi Nykänen ja  Janne Tulkki.
Joskus ohjelman jälkeen on syntynyt yllättäviä käänteitä. Johanna Iivanainen kertoi talvella 2011 ilmestyneessä Askel-lehdessä pyytäneensä seuraavan levynsä tuottajaksi ja sanoittajaksi Edu Kettusta sen perusteella, kun molemmat olivat tavanneet pitkästä aikaa toisensa Radio Dein Raatihuoneessa.
Rautahermoisia ruutiukkoja

| Rautahermoisia ruutiukkoja> Great Guns |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Monty Banks
Käsikirjoittaja:  Lou Breslow
Tuottaja:  Sol M. Wurtzel
Säveltäjä:  David Buttolph
Kuvaaja:  Glen MacWilliams
Leikkaaja:  Alfred DeGaetano
Tuotantosuunnittelija:  Thomas Little
Pääosat:  Stan Laurel Oliver Hardy Sheila Ryan Dick Nelson Edmund MacDonald
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Studios
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  1941
Kesto:  74 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rautahermoisia ruutiukkoja (Great Guns) on 
yhdysvaltalainen Monty Banksin ohjaama komediaelokuva vuodelta 1941. Ohukainen ja Paksukainen hölmöilevät siinä Yhdysvaltain armeijassa.
Filmin käsikirjoittaja Lou Breslow aikoi muuttaa koomikkoparin hahmoja. Heidän piti kyllä olla maineensa mukaisesti tunnistettavia, mutta ei lapsellisia tai mielettömiä. Tämä johti melko latteisiin kohtauksiin ja juonenkulkuun. Koomikkopari ei myöskään saanut tukea vakiintuneesta näyttelijäryhmästään: Jimmy Finlayson, Mae Busch tai Billy Gilbert eivät ole mukana. Silti elokuva oli myyntimenestys. Mainoslauseissa intoiltiin muun muassa, että “Suosikkihölmönne pöläyttävät masennuksenne tiehensä”. Tarkoituksena oli ennen kaikkea innostaa nuoria miehiä ilmoittautumaan armeijan riveihin.
Juoni

Ohukaisen ja Paksukaisen työnantaja Daniel Forrester saa kutsun armeijaan, eivätkä he sulata sitä, että hän lähtee yksin. Niinpä he värväytyvät hänen mukaansa. Alokkaille pystytetään rodeo, ja kersantti Hippon pudotessa hevosen satulasta Stan ja Ollie nauravat hänelle. Kersantti passittaa heidät kävelylle hevosten kanssa. Tarkastuksessa Ollie nolaa itsensä täydellisesti. Kersantti Hippo ja Daniel ihastuvat molemmat Ginger-nimiseen naiseen. Kun Stan ja Ollie saavat vihiä siitä, he menevät Gingerin kotiin porhoiksi pukeutuneina aikeissaan saada Ginger hylkäämään Daniel. He kuitenkin epäonnistuvat siinä, ja pyytävät kersanttia avukseen. Hän passittaa Danin häkkiin, jolloin alkaa samaan aikaan harjoitussota. Stan ja Ollie yrittävät löytää vastakkaisten sillan, mutta päätyvät heidän vangeiksi. Daniel karkaa vankilasta ja etsii Stanin ja Ollien Stanin lemmikkilinnun avulla, jonka seurauksena heidän puolensa voittaa. Lopuksi Stan ja Ollie päätyvät armeijan siivouspalveluun.
Näyttelijät

Stan Laurel – Stan
Oliver Hardy – Ollie
Sheila Ryan – Ginger Hammond
Dick Nelson – Dan Forrester
Edmund MacDonald – kersantti Hippo
Charles Trowbridge – eversti Ridley
Ludwig Stössel – tohtori Schickel
Kane Richmond – kapteeni Baker
Mae Marsh – Aunt Martha
Ethel Griffies – Agatha-täti
Paul Harvey – kenraali Taylor
Charles Arnt – lääkäri
Pierre Watkin – eversti Wayburn
Russell Hicks – kenraali Burns
Irving Bacon – postinkantaja
Käännös suomeksi
Giovanna Trillini

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Giovanna Trillini |  Giovanna Trillini |  Giovanna Trillini |  |
Naisten miekkailu
Maa:   Italia
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | floretti |  |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | floretti |  |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | floretti |  |
|  Pronssia | Sydney 2000 | floretti |  |
|  Pronssia | Peking 2008 | floretin joukkuekilpailu |  |
Giovanna Trillini (s. 17. toukokuuta 1970 Jesi) on italialainen florettimiekkailija, joka on uransa aikana voittanut kahdeksan olympiamitalia. Trillini on edustanut Jesi CS ja Corpo Forestale Dello Stato urheiluseuroja. Hän on 164 cm pitkä ja painaa 59 kg.
Aiheesta muualla

viralliset sivut (italiaksi)
Naisten florettimiekkailun olympiavoittajat
Grigori Poljakov

Grigori Ivanovitš Poljakov (ven. Григо́рий Ива́нович Поляко́в; 1876–1939) oli venäläinen lintutieteilijä ja keräilijä.
Poljakov oli kuuluisan venäläisen lintutieteilijän F. Lorenzin oppilas. Poljakov valmistui Šanjavskin kansanyliopistosta Moskovasta ja tutki Moskovan alueen ja lähiseudun linnustoa. Vuonna 1923 hän lahjoitti noin kymmenen tuhannen nahan lintukokoelmansa Moskovan yliopiston Eläintieteelliselle museolle. Vuonna 1927 Poljakov vangittiin, ja hänet vietiin Solovkiin. Täällä hän toimi paikallisten luonnontutkijoiden biologisen aseman johtajana. Vapauduttuaan 1932 Poljakov asui Moskovan lähistöllä kuolemaansa saakka, keräillen kirjoja ja lintuja.
Giovanni (jalkapalloilija)

Giovanni
Giovanni Silva de Oliveira (s. 4. helmikuuta 1972 Abaetetuba, Pará, Brasilia) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Giovanni oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pystyi pelaamaan myös keskikentällä hyökkäävässä roolissa.