stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Itadaki Street (pelisarja)
Pelejä > Dragon Quest & Final Fantasy in Itadaki Street Portable

Dragon Quest & Final Fantasy in Itadaki Street Portable sisältää hahmoja Square Enixin Dragon Quest ja Final Fantasy-pelisarjoista kuten Itadaki Street Special.
| Itadaki Street DS |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Armor Project, Think Garage
Julkaisija:  Square Enix
Julkaistu:   21. kesäkuuta 2007
Lajityyppi:  Lautapeli
Pelimuoto:  Yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  CERO:A (All ages)
Alusta:  Nintendo DS
Jakelumuoto:  Nintendo DS Game Card
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK        :
Pelejä > Itadaki Street DS

Itadaki Street DS sisältää hahmoja Square Enixin Dragon Quest-pelisarjasta ja Nintendon Mario-pelisarjasta. Japanilainen lehti Famitsu antoi pelille arvosanaksi 36/40 pisteillä (9/9/9/9). Peliä oltiin myyty Japanissa elokuuhun 2008 mennessä yhteensä 430 000 kappaletta.
Pelejä > Dragon Quest & Final Fantasy in Itadaki Street Mobile

Dragon Quest & Final Fantasy in Itadaki Street Mobile julkaistiin puhelinalustoille vuonna 2010. Peli sisälsi alkuperältään Final Fantasy-sarjan hahmoja, mutta Dragon Quest-sarjan hahmot lisättiin myöhemmin mukaan. Pelistä ei tiedetä kovin paljon muuta tietoa.
| Boom Street |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Armor Project, Square Enix
Julkaisija:   Square Enix  Nintendo  Nintendo
Julkaistu:   1. joulukuuta 2011  5. joulukuuta 2011  23. joulukuuta 2011 (Espanja, Portugali, Saksa ja Italia)  5. tammikuuta 2012  6. tammikuuta 2012
Lajityyppi:  Lautapeli
Pelimuoto:  Yksinpeli, moninpeli, online moninpeli
Ikäluokitus:  CERO:A ESRB:E PEGI:3
Alusta:  Wii
Jakelumuoto:  Wii Optical Disc
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK        :
Pelejä > Boom Street

Boom Street (Japanissa Itadaki Street Wii ja Pohjois-Amerikassa Fortune Street) julkaistiin Japanissa, Yhdysvalloissa ja Euroopan alueelta Espanjassa, Portugalissa, Saksassa ja Italiassa vuonna 2011, Australiassa ja muualla Euroopassa se julkaistiin tammikuussa 2012. Se on ensimmäinen sarjan peli joka julkaistaan myös Japanin ulkopuolella. Peli sisältää hahmoja Dragon Quest ja Mario-pelisarjoista, tässä pelissä pelaaja voi pelata myös Mii-hahmolla. Pelin kehitti Armor Project ja Square Enix ja sen julkaisi Square Enix Japanissa sekä Nintendo muualla maailmassa.
Jamal–Eurooppa-kaasuputki

Kaasuputken reitti
Jamal–Eurooppa-maakaasuputki on yksi merkittävistä Venäjän Gazpromin käyttämistä maakaasuputkista. Se kulkee Valko-Venäjän ja Puolan kautta Saksaan ja Hollantiin. Pituutta kahdella rinnakkain kulkevalla putkella on 4 000 kilometriä. Sen kautta kulkee (2005) noin 10 % Gazpromin länteen viemästä maakaasusta. Valko-Venäjän kohdan viidestä pumppuasemasta ovat käytössä Nesvižkajan, Krupskajan ja Slonimskajan asemat. Täyteen kapasiteettiin pääsemiseksi pitää Valko-Venäjällä vielä viimeistellä Oršanskajan ja Minskajan asemat.
Gazpromin suorittaman transiton hinta oli 2005 0,75 $/m³ / 1000 km Beltransgazin omistamalta maakaasuputken osalta ja 0,46 $/m³ / 1000 km omalta osaltaan.
Jamal–Eurooppa -putken hallinta > Beltransgazilta Gazpromille

Valko-Venäjän Gazpromille kertyneiden velkojen vuoksi Valko-Venäjän osuus putkesta siirtyi Gazpromin valvontaan. Valko-Venäjä ja Venäjä tekivät sopimuksen, minkä mukaan Valko-Venäjä sai velkojaan hoidettua sekä saa maakaasua 46,68 USD kuutiometriltä 27. joulukuuta 2005 allekirjoitetun sopimuksen mukaan. Jamal–Eurooppa -maakaasuputki kulkee Valko-Venäjän alueella Venäjältä Puolaan 575 kilometrin matkan, mikä valmistui joulukuussa 2002.
Jamal–Eurooppa -putken hallinta > Beltransgazilta Gazpromille > Hinnankorotusvaade ja toimituskatkaisu

Valko-Venäjän presidentti Aljaksandr Lukašenka kieltäytyi myymästä Beltransgazia Venäjälle 2003, mistä seurasi Venäjän hinnankorotusvaade ja helmikuussa 2004 kaasuntoimitusten katkaiseminen siten, että Jamal–Eurooppa -putken päässä Alankomaat ja Saksa joutuivat turvautumaan maakaasuvarastoihinsa lyhytaikaisesti.
Jamal–Eurooppa -putken hallinta > Gaz Trading vaa'ankieleksi

Puolan osuuden hallintaan liittyen viisi henkilöä sai syytteen valtuuksiensa ylittämisestä ja yleisen edun vastaisesta toiminnasta siksi, että vaikka Puolan valtiollinen PGNiG ja Venäjän valtiollinen Gazprom olivat sopineet omistavansa Yamal–Eurooppa-putken Puolaan rakentavasta EuRoPol -yhtiöstä puoliksi, sallittiin teollisuusministeri Waclaw Niewiarowskin ollessa Hanna Suchockan hallituksessa 1992–1993 järjestää siten, että yksityinen Gaz Trading sai omistukseensa 4%:n osuuden.
Aiheesta muualla

(englanniksi) International Herald Tribune: Gazprom voitti Valko-Venäjän
(suomeksi) Talouselämä:Gazpromin investointikohteet
(englanniksi) Beltransgaz (Pravda):Jamal–Eurooppa -putki yhdistetty
Japanin miesten lentopallomaajoukkue

| Japani |
| --- | --- |
Maanosaliitto:  AVC
Valmentaja:  Yuichi Nakagaichi
Kapteeni:  Masahiro Yanagida
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Japanin miesten lentopallomaajoukkue edustaa Japania kansainvälisissä lentopallokilpailuissa.
Japani on voittanut olympialaisissa miesten lentopallossa kultaa Münchenissä 1972 sekä saavuttanut hopeaa Méxicossa 1968 ja pronssia Tokiossa 1964. MM-kilpailuissa se on saavuttanut pronssia vuosina 1970 ja 1974. Se jäi ensi kertaa yli 50 vuoteen MM-kisojen ulkopuolelle vuonna 2014 mutta oli mukana jälleen vuonna 2018, jolloin se voitti viidestä alkulohko-ottelustaan kaksi mutta putosi jatkosta eräsuhdevertailun jälkeen.
Maailmanrankingissa joukkue on tällä hetkellä sijalla 12.
Jan Kochanowski

| Jan Kochanowski |
| --- | --- |
 Jan Kochanowski
Henkilötiedot
Syntynyt: 1530
Kuollut: 1584 (53–54 vuotta)
Kansalaisuus:  Puola
Ammatti:  runoilija
Kirjailija
Äidinkieli: puola
Tuotannon kieli: puola
Pääteokset:  Treny Odprawa poslów greckich
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jan Kochanowski (1530–1584) oli vanhan Puolan suurin runoilija. Hän opiskeli Krakovan ja pitemmän aikaa Padovan ja Pariisin yliopistoissa. Hän oli puolalaisen renessanssin etevin edustaja. Hän on sukkela, usein nerokaskin käänteissään ja herkän lyyrillinen tunteissaan, hänellä oli klassillisten opintojen ansiosta koulutettu ja hienostunut maku ja muodon sirous, ja hän oli jo 1500-luvulla kehittänyt puolalaisen runouden korkealle tasolle. Kochanowskin monista runoteoksista on ehkä ensimmäiseksi asetettava Treny, kokoelma valitusrunoja tyttären kuoleman johdosta.
Kochanowskin isänmaallisista runoelmista huomattavin on klassillisen draaman muotoon luotu allegoria Odprawa poslów greckich (Kreikkalaisten lähettiläiden matka, 1578). Kochanowskin runopukuinen mukaelma Daavidin psalmeista (1577) kuuluu muotonsa puolesta puolalaisessa kirjallisuudessa merkittäviin teoksiin. Hän on kirjoittanut myös latinankielisiä runoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jan Kochanowski Wikimedia Commonsissa
[[Luokka:]]
Jorma Taina

Jorma Kalevi Taina (25. huhtikuuta 1944 Kouvola – 3. heinäkuuta 2020 Turku) oli suomalainen merenkulun logistiikkaan erikoistunut tutkija, Turun yliopiston maantieteen laitoksen dosentti ja Turun kauppakorkeakoulun merenkulkutalouden professori.
Taina väitteli filosofian tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 1978. Hän perusti yliopistoon merenkulkualan tutkimus- ja koulutuskeskuksen ja toimi vuosina 1978–1984 sen johtajana. 1980-luvun puolessavälissä Taina toimi Suomen kuljetustaloudellisen yhdistyksen toimitusjohtajana ja Kuljetus-lehden päätoimittajana, kunnes hänet nimitettiin vuonna 1987 Turun kauppakorkeakoulun merenkulkutalouden apulaisprofessoriksi ja myöhemmin professoriksi. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle kesällä 2008.
Jacob Young

| Jacob Young |
| --- | --- |
 Jacob Young vuonna 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. syyskuuta 1979 (ikä 45) Renton, Washington
Näyttelijä
Aktiivisena:  1997–
Aiheesta muualla
IMDb 
Jacob Wayne Young (s. 10. syyskuuta 1979 Renton, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan lähinnä saippuasarjarooleista.
Ura

Young aloitti uransa vuonna 1997 sarjassa Kauniit ja rohkeat, jossa hän näytteli teini-ikäistä Rick Forresteria. Hän lähti sarjasta vuonna 1999. Vuosina 2000–2003 hän näytteli Lucky Spenceriä saippuasarjassa General Hospital. Rooli toi hänelle Daytime Emmy -palkinnon. Tämän jälkeen hän siirtyi näyttelemään JR Chandleria All My Childreniin. Sarja lopetettiin vuonna 2011, jonka jälkeen Jacob Young palasi Kauniisiin ja rohkeisiin Rick Forresterin rooliin.
Yksityiselämä

Jacob Young meni naimisiin Christen Stewardin kanssa vuonna 2007. Pariskunnalla on kolme lasta.
Jorma Svanström

Jorma Svanström ja puoliso, balettitanssija Seija Simonen 1960-luvun alussa.
Jorma Antero Svanström (20. maaliskuuta 1929 – 18. joulukuuta 2017) oli suomalainen kapellimestari ja musiikkineuvos. Hänen oma soittimensa oli pasuuna.
Svanström pääsi Helsingin poliisisoittokunnan kapellimestariksi vuonna 1967 ja toimi tässä tehtävässä vuoteen 1971. Hän johti kaudellaan klassisen ohjelmiston esityksiä ja esimerkiksi marssinäytöksiä.
Svanström toimi Jyväskylä Sinfonian ylikapellimestarina Onni Kelon seuraajana vuosina 1977–1980. Hän keskittyi kaudellaan pitkälti suomalaiseen ohjelmistoon, kuten Jean Sibeliuksen, Aulis Sallisen, Joonas Kokkosen, Erkki Salmenhaaran ja Helvi Leiviskän tuotantoihin. Svanströmin kaudella orkesteriin liittyivät sen ensimmäiset ulkomaalaiset jäsenet. Svanström haki paikkaa myös seuraavalle kaudelle, mutta hänen tilalleen valittiin Kyösti Haatanen.
Jorma Taipale

Jorma Kalevi Taipale (s. 15. huhtikuuta 1949 Helsinki) on suomalainen nyrkkeilijä.
Taipale edusti Suomea Montréalin 1976 olympialaisissa alle 75 kilon sarjassa. Hän hävisi ja karsiutui heti ensimmäisellä kierroksella. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1975.
Taipale edusti seuratasolla Helsingin Jyryä. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1973 ja 1975 sekä saavutti SM-hopeaa vuonna 1970 ja SM-pronssia vuonna 1971. Hän voitti useita TUL:n mestaruuksia. Nuorten Suomen mestaruuden hän voitti vuonna 1968. Hänellä on pituutta 183 senttimetriä.
Jorma Sippola

Jorma Johannes Sippola (19. maaliskuuta 1951 Soini – 21. kesäkuuta 2022 Jyväskylä) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Uransa aikana hän edusti Soinin Sisua, Kauhajoen Karhua, Saarijärven Pullistusta sekä Jyväskylän Kenttäurheilijoita.
Sippola saavutti maratonilta aikuisten SM-pronssia vuonna 1982. Lisäksi hän oli mukana maastojuoksun SM-kilpailuissa saavuttamassa pitkän matkan joukkuekilpailusta kultaa vuonna 1981 sekä kolmea pronssia vuosina 1979, 1980 ja 1983.
Jakov Melnikov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jakov Melnikov |  Jakov Melnikov |  Jakov Melnikov |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten pikaluistelu
| Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tukholma 1923 | yhteispisteet |  |
Jakov Fjodorovitš Melnikov (ven. Яков Фёдорович Мелников, 13. tammikuuta 1896 Moskova, Venäjän keisarikunta - 2. heinäkuuta 1960 Neuvostoliitto) oli Neuvostoliittoa edustanut venäläinen pikaluistelija.
Jakov Melnikov aloitti pikaluistelu-uransa Venäjällä keisarivallan aikaan ennen ensimäistä maailmansotaa. Ensimmäisen kerran hän osallistui maan mestaruuskisoihin vuonna 1911 sotien välisenä aikana. Tähän aikaan Venäjän huippunimiä olivat Ippolitovin veljekset Vasili ja Platon sekä Nikita Naidenov. Melnikov nousi ensimmäisen kerran maansa mestariksi vuonna 1915 ja voitti Venäjän keisarikunnan pikaluistelumestaruuden yhteispisteissä kaikkiaan kaksi kertaa eli 1915 ja 1917. Sen jälkeen hän voitti Neuvosto-Venäjän mestaruuden kolme kertaa eli 1918, 1919 ja 1922. Sen jälkeen hän voitti yleisliittolaisia eli Neuvostoliiton mestaruuksia vielä kuusi kertaa (1924, 1927, 1928, 1933, 1934 ja 1935). Näin oli kaikkiaan 11 kertaa Venäjä & Neuvostoliiton mestari. Viimeisen kerran Melnikov osallistui maansa mestaruuskisoihin talvella 1939.
Maailmansota oli keskeyttänyt kansainvälisen kanssakäymisen urheilussa. Niinpä Neuvosto-Venäjän edustajat tulivat EM- ja MM-kisoihin vain kerran eli talvella 1923. Niissä kisoissa Melnikov saavutti neljännen sijan yhteispisteissä EM-kisoissa Hamarissa ja pronssia MM-kisoissa Tukholmassa edellään Suomen Clas Thunberg ja Norjan Harald Strøm. Neuvostoliitolaisena kilpakumppanina hänellä oli Platon Ippolitov, joka menestyi heikommin kuin Melnikov.
Vuoden 1923 jälkeen Neuvostoliiton urheilijat eivät osallistuneet enää EM- tai MM-kisoihin. Melnikov ja toiset Neuvostoliiton pikaluistelijat vierailivat Norjan, Ruotsin ja Suomen työläisurheiluliittojen kisoissa. Vuonna 1928 Talvispartakiadit järjestettiin Oslossa. Niissä Melnikov otti voitot 5 000 ja 10 000 metrillä. Melnikovin tulostaso oli niin hyvä, että hän olisi antanut kovan vastuksen ajan silloisille EM- ja MM-kisojen huippunimille eli Thunbergille, Norjan Ivar Ballangrudille ja Bernt Evensenille.
Henkilökohtaiset ennätykset

500 metriä: 44,0 (27. helmikuuta 1929, Oslo)
1 000 metriä: 1.38,0 (27. helmikuuta 1929, Oslo)
1 500 metriä: 2.23,0 (17. helmikuuta 1935, Oslo)
3 000 metriä: 5.04,0 (2. maaliskuuta 1929, Drammen)
5 000 metriä: 8.30,3 (12. helmikuuta 1927, Oslo)
10 000 metriä: 17.38,7 (19. helmikuuta 1928, Oslo)
Urheilu-uran jälkeen

Toisessa maailmansodassa Melnikov oli autokomppanian komentajana.
Sodan jälkeen hän siirtyi pikaluistelussa valmennustehtäviin.
Tunnustukset

Vielä Melnikovin urheilu-uran kestäessä Neuvostoliitossa perustettiin vuonna 1934"Neuvostoliiton urheilun mestari" -tunnustus. Ensimmäinen myönnettiin Jakov Melnikoville. Hän sai myös muita huomionosoituksia, kuten Työn punalipun kunniamerkin (1937) ja Punaisen tähden kunniamerkin.
John Pople

| John Pople |
| --- | --- |
 Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton tapaamassa vuoden 1998 nobelisteja. John Pople kuvassa kolmantena oikealta.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. lokakuuta 1925 Burnham-on-Sea, Britannia
Kuollut: 15. maaliskuuta 2004 (78 vuotta) Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Arvonimi: Sir
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  John Lennard-Jones
Tutkimusalue:  teoreettinen kemia
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto (1998) Wolfin palkinto
John Anthony Pople (31. lokakuuta 1925 Burnham-on-Sea – 15. maaliskuuta 2004 Chicago) oli brittiläinen teoreettinen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1998 kvanttikemian malleista. Hän jakoi palkinnon Walter Kohnin kanssa.
Pople opiskeli Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa ja suoritti alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1946. Vuosina 1946–1947 hän työskenteli Bristol Aeroplane Companyn palveluksessa. Sen jälkeen hän palasi Cambridgen yliopistoon ja sai tohtorin arvon matematiikassa vuonna 1951. Vuodesta 1954 Pople toimi Cambridgessa matematiikan lehtorina. Vuonna 1958 hän siirtyi Lontooseen. Vuonna 1964 Pople muutti Yhdysvaltoihin ja työskenteli Carnegie Mellon -yliopistossa. Vuonna 1993 hän siirtyi Northwestern-yliopistoon. Pople säilytti Britannian kansalaisuuden, vaikka viettikin lopun elämäänsä Yhdysvalloissa.
Poplen varhaisimmat tutkimukset kohdistuivat veden statiikkaan. Se oli myös hänen tohtorintyönsä aihe. NMR:n varhaisissa vaiheissa hän opiskeli laitteen teoriaa ja oli yksi aihetta käsittelevän kirjan toimittajista.
Poplen päätyö oli laskennalliset molekyyliorbitaaliteoriat. Hänet tunnetaan piiorbitaaliteorioista, jotka hän, Rudolph Pariser ja Robert Parr olivat kehittäneet ja jotka nykyään tunnetaan Pariser–Parr–Pople-menetelmänä. Myöhemmin hän kehitti CNDO-metodin (Complete Neglect of Differential Overlap) ja INDO-metodin (Intermediate Neglect of Differential Overlap)
Pople oli Royal Societyn jäsen vuodesta 1961. Vuonna 2003 hänestä tehtiin brittiläisen imperiumin ritarikomentaja.
Pople on saanut Wolfin palkinnon kemiasta vuonna 1992.
Japanin naisten softballmaajoukkue

Maajoukkue vuonna 2012
Japanin naisten softballmaajoukkue on Japanin softball-liiton hallinnoima softballmaajoukkue, joka edustaa Japania naisten maajoukkuepeleissä. Tammikuussa 2020 se oli WBSC:n maajoukkuerankingin toinen. Japani on voittanut kahdesti olympiakultaa (2008 ja 2021). Maailmanmestaruuden se on voittanut kolmesti (1970, 2012, 2014).
Japanin naisten maahockeymaajoukkue

Japanin naisten maahockeymaajoukkue edustaa Japania naisten maahockeyn maaotteluissa. Japanin paras saavutus olympiaturnauksessa on kahdeksas sija vuodelta 2004. Japani on onnistunut voittamaan olympiaturnauksessa vain viisi ottelua: Espanjan vuonna 2004, Uuden-Seelannin vuosina 2004 ja 2008 sekä Kiinan ja Etelä-Afrikan 2012. Kansainvälisen lajiliiton rankingissa Japani on sijalla 13 (kesäkuu 2020).
Lajin maailmanmestaruuskilpailuissa Japanin paras sijoitus on viides vuodelta 2006. Viralliset MM-kilpailut on pelattu vuodesta 1972, ja Japani on ollut niissä kahdeksan kertaa mukana. Japani oli ensimmäinen Aasian valtio MM-kisoissa Intian jälkeen vuonna 1978.
Naisten Aasian cupin Japani on voittanut vuosina 2007 ja 2013 sekä ollut kolme kertaa toinen (1985, 1989 ja 2004). Aasian kisojen maahockeyturnauksessa Japani on ollut mitaleilla seitsemän kertaa: kultaa vuonna 2018, kolme hopeaa vuosina 1986, 1994 ja 2006 sekä kolme pronssia vuosina 1990, 2002 ja 2010.
Johan Hartvig Ernst Bernstorff

| Johan Hartvig Ernst Bernstorff |
| --- | --- |
 Peder Alsin maalaama muotokuva.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. toukokuuta 1712 Hannover, Saksa
Kuollut: 18. helmikuuta 1772 (59 vuotta) Hampuri, Saksa
Ammatti:  diplomaatti, poliitikko
Sukulaiset:  Andreas Peter Bernstorff Christian Günther Bernstorff
Johan Hartvig Ernst Bernstorff (13. toukokuuta 1712 Hannover, Saksa – 18. helmikuuta 1772 Hampuri, Saksa) oli saksalaissyntyinen tanskalainen kreivi, diplomaatti ja maan ulkoministeri vuosina 1751–1770. Hän pyrki pitämään Tanskan sotien ulkopuolella ja estämään kuninkaallisen yksinvallan paluun Ruotsissa. Bernstorffin veljenpoika oli Andreas Peter Bernstorff.
Bernstorffin muistomerkki Gentoftessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johan Hartvig Ernst Bernstorff Wikimedia Commonsissa
Japanin neljä vakavaa saasteesta aiheutuvaa tautia

Japanin neljä vakavaa saasteesta aiheutuvaa tautia (jap. 四大公害病, yondaikōgaibyō) on ryhmä tauteja, jotka johtuivat japanilaisten yhtiöiden aiheuttamasta ympäristön saastumisesta niiden käsiteltyä teollisuusjätteitä väärin. Suurin osa taudeista ilmaantui 1950-, 1960- ja 1970-luvuilla, vaikka ensimmäiset tapaukset ovatkin jo vuodelta 1912.
| Taudin nimi | Tyyppi | Aiheuttaja | Ajankohta |
| --- | --- | --- | --- |
| Itai-itai-tauti | kadmiummyrkytys | kaivostoiminta Toyaman prefektuurissa | 1912 |
| Minamata-tauti | elohopeamyrkytys | Chisson kemikaalitehdas | 1932–1968 |
| Yokkaichi-astma | rikki- ja typpidioksidit | Yokkaichin ilmansaasteet | 1961 |
| Niigatan Minamata-tauti | elohopeamyrkytys | Shōwan sähkölaitos | 1965 |

Näitä tauteja esiintyi yhä harvemmin 1970-luvun jälkeen. Tilanteen paranemiseen vaikutti muun muassa se, että tapaukset saivat laajasti julkisuutta, saastuttaneita yhtiöitä vastaan nostettiin kanteita, Japaniin perustettiin ympäristöministeriö 1971, yleinen tietoisuus ongelmista kasvoi ja yhtiöt muuttivat käytäntöjään.
Johan Halvorsen

Johan August Halvorsen (15. maaliskuuta 1864 Drammen, Norja – 4. joulukuuta 1935 Oslo) oli norjalainen taidemusiikin säveltäjä, kapellimestari ja viulisti. Hänet tunnetaan erityisesti näyttämömusiikistaan.
Johan Halvorsen syntyi Drammenissa Kristianian (nyk. Oslo) lähistöllä. Hän aloitti musiikkiopintonsa jo lapsena (viulu, huilu, kornetti). 15-vuotiaana hän lähti Kristianiaan ja soitti neljä vuotta viulua kansanteatterin orkesterissa. Keväällä 1884 hän lähti opiskelemaan musiikkia Tukholmaan, työskenteli konserttimestarina Bergenissä vuodesta 1885 alkaen ja seuraavana vuonna lähti opiskelemaan Leipzigiin. Hän työskenteli viulistina ja viulunsoitonopettajana Aberdeenissa (1888–1889) ja Helsingissä (1889–1892). Suomen suuriruhtinaskunnan pääkaupungin vireä musiikkielämä innosti Halvorsenia säveltämään, ja talvella 1893 hän opiskeli kontrapunktia Berliinissä Albert Beckerin johdolla.
Halvorsen palasi Bergeniin vuonna 1893 teatterin musiikinjohtajaksi ja Harmonien-orkesterin kapellimestariksi. Hän asettui lopulta Osloon vuonna 1899, kun hän sai Norjan kansallisteatterista ylikapellimestarin viran. Hän jäi virasta eläkkeelle vuonna 1929.
Halvosrenin sävellykset edustavat kansallisromantiikkaa. Hän mainitsi tärkeimmiksi esikuvikseen Edvard Griegin ja Johan Svendsenin. Halvorsen sävelsi musiikkia yli 30 näytelmään. Näyttämömusiikin ohella hänen tuotantoonsa kuuluu mm. kolme sinfoniaa ja norjalaisia rapsodioita sekä orkesteriteoksia, kuten Pajarien tulo (Bojarernes Indtogsmarsch), Matka Joulutähden luo (Reisen til Julestjernen) ja Bergensiana.
Aiheesta muualla

Johan Halvorsen. Norsk biografisk leksikon.
Japaninunihiiri

| Japaninunihiiri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Oravamaiset jyrsijät Sciuromorpha
Heimo::  Unikeot Gliridae
Suku::  Glirulus
Laji::  japonicus
Kaksiosainen nimi
 Glirulus japonicus  (Schinz, 1845) 
Katso myös
   Japaninunihiiri Wikispeciesissä   Japaninunihiiri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Japaninunihiiri eli japaninunikeko (Glirulus japonicus) on unikekojen heimoon kuuluva Japanissa tavattava jyrsijälaji.
Tuntomerkit

Japaninunihiirellä on ruskea turkki ja tummanruskea tai musta selkäjuova. Sukupuolet ovat samannäköiset. Japaninunihiiri on 105–135 millimetriä pitkä ja painaa 14–40 grammaa.
Levinneisyys

Japaninunihiirtä esiintyy kotoperäisenä Japanissa, missä sitä tavataan Honshun, Shikokun, Kyushun ja Dogon saarilla. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska se on laajalle levinnyt, vaikkakaan ei yleinen laji, eikä sillä ole tunnettuja uhkia.
Elintavat

Japaninunihiiri elää vuoristojen metsissä, ja sitä tavataan pääasiassa 400–1 800 metrin korkeudella.Se on pääasiassa yöaktiivinen ja liikkuu pääasiassa puissa. Se käyttää ravinnokseen hedelmiä, linnunmunia, hyönteisiä ja muita pieniä eläimiä. Japaninunihiiri nukkuu talvella talviunta.
Elintavat > Lisääntyminen

Japaninunihiiret ovat moniavioisia. Ne pariutuvat loppukeväällä tai alkukesällä. Raskaus kestää noin kuukauden, ja naaras synnyttää keskimäärin neljä poikasta kesä-heinäkuussa. Poikaset itsenäistyvät 4–6 viikon ikäisinä ja saavuttavat sukukypsyyden vuoden ikäisinä. Japaninunihiiri elää keskimäärin 3–5-vuotiaaksi, ja pisimmillään sen tiedetään eläneen 6-vuotiaaksi.
Jawaharlal Nehru Stadium

| Jawaharlal Nehru Stadium> Rakennuksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Shillong, Intia
Koordinaatit:  25°34′48.0″N, 91°53′39.5″E
Kenttä:  103 x 67 metriä
Käyttäjät
 Shillong Lajong 
Katsojakapasiteetti
 30 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Jawaharlal Nehru Stadium, lyhyemmin myös Nehru Stadium, on jalkapallostadion Shillongissa, Intiassa. Sen kenttä päällysttettiin vuonna 2012 Astroturf nimisellä tekonurmella. Stadion toimii pääasiallisesti Intian pääsarjassa pelaavan Shillong Lajongin kotiareenana.
Käännös suomeksi