David Koresh
Syytökset lasten hyväksikäytöstä

Koresh harjoitti moniavioisuutta, ja ilmoitti olevansa naimisissa useiden yhteisön naisten kanssa. Jotkut lahkon entisistä jäsenistä väittivät, että Koresh piti kaikkia yhteisön naisia omaisuutenaan. Hän oli siittänyt ainakin kaksitoista yhteisössä asuvaa lasta. On myös väitetty, että hänen haaremiinsa kuului jopa 12 vuotta vanhoja tyttöjä. Koresh oli kieltänyt lahkon muita aikuisia kertomasta tästä kenellekään "sillä he eivät ymmärtäisi".
Vuonna 1993 Yhdysvaltain oikeusministeriön raportti listasi yksityiskohtaista todistusaineistoa aikaisemmasta lasten seksuaalisesta ja fyysisestä väkivallasta. ATF:n erikoisagentti David Aguilera oli haastatellut Jeannine Bundsia, entistä Daavidin oksan jäsentä, joka väitti, että Koresh oli siittänyt ainakin viisitoista lasta useiden eri naisten ja nuorten tyttöjen kanssa. Jotkut tytöistä olivat olleet vain 12-vuotiaita. Bunds oli itse synnyttänyt seitsemän Koreshin lapsista. Bundsin mukaan Koresh vaati kaikkia lahkoon liittyviä purkamaan avioliittonsa. Sen jälkeen hänellä oli yksinoikeus harrastaa seksiä lahkon naisten kanssa. Hän kertoi myös, että Koreshilla oli säännöllisiä seksisuhteita nuorten tyttöjen kanssa, iältään yhdestätoista ylöspäin.
James Tabor toteaa kirjassaan, että piirityksen aikana maatilalta lähetetyssä videonauhassa Koresh toteaa itse olevansa yli 12 lapsen isä usealle eri "vaimolle", joista osa oli vain 12-13-vuotiaita kun he tulivat raskaaksi. Tulipalon jälkeen suoritetut DNA-testit osoittivat, että videolla esiintyneet lapset olivat hänen siittämiään. 3. maaliskuuta 1993 kesken jäljelle jääneiden lasten vapauttamista koskevia neuvotteluja Koresh kertoi neuvottelijoille seuraavasti: "Minun lapseni ovat erilaisia kuin muiden" viitaten heidän verisiteeseensä, jota vapautetuilla lapsilla ei ollut. 7. maaliskuuta häntä pyydettiin uudelleen vapauttamaan lapset, tällä kertaa maitotoimitusta vastaan. Koresh vastasi neuvottelijoille: "Olette nyt tekemisissä biologisten lasteni kanssa!". Tuohon aikaan Texasin suojaikäraja seksin harrastamiseen oli 14 vuotta. Kiri Jewell, lahkolainen Sherri Jewellin tytär, kertoi todistajanlausunnossaan kongressille vuonna 1995 että Koresh käytti häntä seksuaalisesti hyväkseen kun hän oli 10 vuotta vanha, minkä jälkeen hän luki hänelle Raamattua. Alun perin hän liittyi tapahtuneeseen vuonna 1992 käydystä huoltajuuskiistasta johtuen, jossa oikeus määräsi että hänet täytyy pitää kaukana Koreshista ja Mount Carmelista. Schneiderin asianajaja myönsi, että kertomus voi hyvinkin pitää täysin paikkansa, mutta esitti myös epäilyksensä tarinan todenperäisyydestä.
Piirityksen alussa vapautettiin kolmen päivän aikana kaksikymmentä iältään viidestä kuukaudesta 12 vuoteen olevaa lasta. Lapset otettiin huostaan ja majoitettiin samaan rakennukseen. Seuraavien kahden kuukauden aikana lapset olivat lastensuojelu- ja mielenterveysasiantuntijoiden tarkkailussa. Heidän johtopäätöksensä oli, että lasten kasvatus oli ollut lapsille haitallista ja että lahko oli "psykologisesti tuhoava ympäristö lapsille". Koresh väheksyi tarkoituksella perinteistä vanhempi-lapsi -suhdetta ja korvasi sen riippuvuudella keskeiseen hahmoon, itseensä. Lapsia oli käsketty kutsumaan heidän biologisia vanhempiaan "koiriksi" ja kutsumaan Koreshia "isäksi". Lapsia, jotka eivät olleet biologisesti Koreshin tai jotka oli "adoptoitu", kutsuttiin "äpäriksi". Koresh vähätteli jatkuvasti kaikkia suhteita lahkon sisällä mukaan lukien sisarus-, pari- ja ystävyyssuhteet. Mikä tahansa kiintymyssuhde joka Koreshin mielestä vaikutti tärkeämmältä kuin riippuvuus häneen tai Jumalaan ei ollut hyväksyttävä. Vuoteen 1992 mennessä lapset oli opetettu pitämään Koreshia isänään ja myöhemmin että hän oli itse Jumala.
Lapsilla ilmeni epätavanomaista sekä ikätyypillisesti epätavanomaista käytöstä ja merkittäviä aukkoja perustavanlaatuisessa ymmärtämisessä, mikä johtui lahkon käytänteistä. Hyvin nuoret lapset, kuten eräs kuusivuotias tyttö, osasivat uskomattoman määrän tietoa aseista, mutta eivät tienneet juuri mitään mitä samanikäiset yleensä. Lastenpsykologit tulivat siihen lopputulokseen, että lapset olivat pahasti häiriintyneitä aiemmista ankarista ja sopimattomista kurinpitotekniikoista. Näihin kuuluivat muun muassa raa'at ruumiilliset rangaistukset, pitkäkestoinen eristys ja ruoan määrän jyrkkä rajoittaminen. Heihin käytettiin jatkuvasti "julmia, äkkipikaisia ja nöyryyttäviä" kurinpitotoimia. Jopa kahdeksankuisia lapsia lyötiin yhdentekevistä syistä ja vanhempia lapsia lyötiin mikäli he eivät taistelleet tarpeeksi lujasti Koreshin järjestämissä tappeluissa, jotka kuuluivat heidän "puolisotilaalliseen koulutukseen". Rakennuksessa, johon heidät majoitettiin vapautuksen jälkeen, eräs lapsista huomasi oven kellariin ja kysyi valvojilta:
»Tyttö: Onko teillä tuolla alhaalla piiskaushuone?
Valvojat: Ei, onko teillä?

Tyttö: On. Silloin kun he eivät halua että kaikki kuulevat, he vievät meidät sinne.
»
Lapsia uhattiin myös kuolemalla jos he paljastaisivat tietoja lahkon elämästä "ei-uskoville". Kuten tyypillistä lasten hyväksikäyttötilanteissa, heille kerrottiin että ulkopuoliset eivät voisi ymmärtää "meidän erilaisia tapojamme". Lapset saatiin vakuuttuneiksi siitä, että Koresh nousisi kuolleista rankaisemaan heitä jos he pettäisivät lahkon tekemällä yhteistyötä "pahojen ihmisten" kanssa.
Koresh oli riistävä ja manipuloiva lapsia kohtaan ja altisti heidät monenlaisille seksuaaliaiheille. Hän esimerkiksi kuvaili yksityiskohtaisesti yhdyntää ja seksiasentoja tunteja kestäneissä hartauksissaan, joissa lapset olivat läsnä. Lisäksi tytöt saatiin siihen käsitykseen että seksi Koreshin kanssa 11-12 vuoden iässä oli normaalia, oikein, ja haluttavaa osana "Jumalan suunnitelmaa" jota Koresh tulkitsi ja oli. Kaikki nuoret tytöt kasvatettiin hänen vaimoiksensa ja ajatusmaailmaan, jossa se oli terve ja hyvä asema elämässä. Yksi vanhemmista tytöistä oli ahdistunut siitä, että hänet oli vapautettu piiritetyltä maatilalta, sillä nyt Koresh ei voisi valita häntä yhdeksi vaimoistaan. Koresh loi ympäristön jossa vallitsi "epäterve, häijy ja saalistava seksuaalisuus". Kaikki tytöt valmennettiin sukupuoliseen toimintaan jo nuorella iällä.
Useat lapsista mainitsivat kuolleet vauvat, jotka pidettiin pakastimessa kunnes ne voitiin haudata tai polttaa. Kun syntymistä, kätkytkuolemista, keskenmenoista ja kuolleiden vauvojen säilyttämisestä, ruumiiden polttamisesta tai lapsiveteen liittyvästä seremoniasta puhuttiin, ilmeni lapsissa salailua. Kun näistä aiheista mainittiin, havaittiin vertaisvalvontaa, ryhmäsensuuria sekä aiheen ja tietojen antamisen välttelyä.
Tohtori Bruce D. Perry totesi:
»Se, että Jumalaa ja uskontoa käytettiin hämärtämään todellisuutta tästä riistävästä ja hyväksikäyttävästä toiminnasta, tekee toiminnasta vielä katalampaa ja tuhoisempaa lasten kehitykselle pitkällä tähtäimellä. Se, että vastuulliset aikuiset, joko vanhemmat tai 'oppineet' vähättelivät tekoja on häpeällistä. David Koresh riisti systemaattisesti Daavidin oksan jäseniä; pakottamalla ihmiset hitaasti mutta varmasti toteuttamaan hänen kieroutuneen mielensä traagiset ja tuhoavat visiot.»