stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Route Napoléon
Reitti > Provence

Castellane, Senez, Barrême, Digne-les-Bains, Aiglun, Malijai, L'Escale, Château-Arnoux-Saint-Auban, Volonne, Sisteron
Reitti > Alpit

Le Poët, Upaix, Ventavon, Monêtier-Allemont, La Saulce, Gap, La Fare-en-Champsaur, Saint-Bonnet-en-Champsaur, Le Noyer, Saint-Firmin, Corps, La Mure, Laffrey, Vizille, Brié-et-Angonnes, Grenoble
Route Napoléon tänään

Nykyinen Route Napoléon on maantie numero 85 (Route nationale 85, RN 85), joka kulkee suurin piirtein Napoleonin kulkemaa reittiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Route Napoléon Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Route Napoléon Wikimedia Commonsissa
Type 87 (panssarivaunu)

Japanin Itsepuolustusvoimien Type 87 -ilmatorjuntapanssarivaunu näyttelyssä.
Type 87 AWSP (Automatic Western Self-Propelled) on japanilainen ilmatorjuntapanssarivaunu. Se esiteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1987, josta vaunun nimikin juontuu. Se kehitettiin paikallisiin tarpeisiin korvaamaan amerikkalaisvalmisteinen M42 Duster. Vaunun pääaseet ovat kaksi 35 mm Oerlikon KDA -ilmatorjuntakanuunaa. Asejärjestelmän maalinosoitus toimii tutkaohjatusti. Tämän miehistöltään kolmijäsenisen ja 36 000 kg:n painoisen vaunutyypin valmistaja on Mitsubishi Heavy Industries.
Tämän ilmatorjuntapanssarivaunutyypin alustana toimii Type 74. Type 87 -vaunun esikuvana on ollut saksalainen Flakpanzer Gepard.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.army-technology.com/projects/type-87-self-propelled-anti-aircraft-gun-spaag/ (Luettu 4.10.2013)
http://www.military-today.com/artillery/type_87_spaag.htm (Arkistoitu – Internet Archive) (Luettu 5.10.2013)
Tutsit

Tutsit ovat afrikkalainen etninen ryhmä, joka elää pääasiassa Burundin ja Ruandan alueella. Kansannimeä on varsinkin aikaisemmin käytetty myös muodoissa tussit eli watussit, missä alkutavu wa- on paikallisen kielen mukainen monikon etuliite. Tutsit joutuivat vuonna 1994 raa’an kansanmurhan kohteeksi Ruandassa.
Historia

Tutsien esi-isät tulivat tutsien nykyisille asuinalueille 1500-luvulla. Ennen heitä alueella oli elänyt twa-pygmejä, jotka alueelle ennen tutseja tulleet hutut olivat samoin syrjäyttäneet. Tutsien tullessa alueelle he orjuuttivat hutut ja perustivat Ruandan ja Urundin kuningaskunnat. Kuningaskunnat joutuivat 1800-luvun lopulla Saksan alaisuuteen, vaikkakaan niitä ei hallittu kovin tarkasti. Belgia miehitti alueen ensimmäisessä maailmansodassa ja vuonna 1962 molemmat maat, Ruanda ja Burundi itsenäistyivät. Burundissa hallitsi tutsilainen kuningas, kun taas Ruandasta tuli tasavalta jota hallitsivat hutut.  Burundissa tapahtui kuningaskunnan päättänyt vallankaappaus vuonna 1966 ja vuonna 1972 alkoi hutujen kapina, jonka johdosta useita tuhansia tapettiin. Tutsit pysyivät kuitenkin maan johdossa. Ruandassa hutujen ja tutsien välillä oli ollut taisteluja jo heti itsenäistymisen jälkeen ja sitä ennenkin. Tilanne johti lopulta Ruandan kansanmurhaan, jossa kuoli lähinnä tutseja.
Kulttuuri > Elinkeinot ja yhteiskunta

Tutsit olivat aikoinaan alueensa ainoita, jotka saattoivat pitää itsellään karjaa. Nykyisin tällaisia etuoikeuksia ei enää ole. Kahvi ja tee ovat tärkeitä viljelyskasveja. Nauta, vuohi ja lammas ovat tärkeimmät karjaeläimet. Tutsien perinteinen ruokavalio koostui paljolti maidosta ja voista. Niiden lisäksi syötiin banaaneja ja papuja. Banaaneista ja hunajasta tehtiin alkoholipitoisia juomia.
Tutsit muodostivat pitkään maidensa hallitsevan yläluokan. He muodostivat perinteisesti myös sotilasluokan. Naimisiin mentäessä sulhasen pitää maksaa vaimonsa vanhemmille. Tutsit menevät naimisiin yleensä vain keskenään, mutta joidenkin hutumiesten sallitaan avioitua tutsinaisten kanssa. Avioliitossa syntyneitä lapsia pidetään tutseina. Uskonnoltaan suurin osa tutseista on katolilaisia ja jotkut seuraavat myös luonnonuskontoja.
Kulttuuri > Kieli

Ruandassa hutut, kuten myös tutsit, puhuvat ruandan kieltä, joka kuuluu nigeriläis-kongolaisten kielten bantukielten haaraan. Burundissa sekä tutsit että hutut puhuvat samaan kieliryhmään kuuluvaa kirundin kieltä.
Tutsit (1904)
Type 74 (panssarivaunu)

Type 74
Type 74 (jap. 74式戦車 nana-yon-shiki-sensha) oli Mitsubishi Heavy Industries valmistama  Japanin itsepuolustusvoimien taistelupanssarivaunu, jonka tuotanto alkoi 1974 pienimuotoisesti. Tuotantosarjat muodostuivat pieniksi, mikä kasvatti vaunuyksilön kappalehintaa. Vaunualusta toimi myöhempänä myös Type 87:n runkona.
Type 74:n panssarivaunuissa oli suojaus kemiallisia, biologisia ja ydinaseita vastaan. Varustukseen sisältyivät myös laser-etäisyysmittari ja tietokoneohjattu tulenosoitus. Vaunu suunniteltiin Japanin vuoristoisiin olosuhteisiin, joten siinä oli hydropneumaattinen jousitusjärjestelmä, jolla voitiin vakauttaa vaunua ammuntatilanteessa ja laajentaa korotuskulmia.
Vaunussa oli kolmen hengen miehistö, johtaja, ajaja sekä ampuja. Pääaseena oli 105 mm kanuuna, jota täydensivät 7,62 mm vaunukonekivääri, 12,7 mm ilmatorjuntakonekivääri ja 2x3 suojasavunheitintä. V-10 dieselmoottori antoi 720 hv tehon (536 kW).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.militaryfactory.com/armor/detail.asp?armor_id=95 (Luettu 5.10.2013)
http://www.army-guide.com/eng/product1807.html (Luettu 5.10.2013)
http://www.military-today.com/tanks/type_74.htm (Arkistoitu – Internet Archive) (Luettu 5.10.2013)
Mooney M20

| Mooney M20 |
| --- | --- |
 Mooney M20J
Tyyppi:  yleisilmailulentokone
Valmistaja:  Mooney Airplane Company
Suunnittelija:  Al Mooney
Esitelty:  1955
Valmistusvuodet:  1955–2019
Mooney M20C Ranger
Mooney M20-koneita ja Mooney Caravan
Mooney M20 on ensi kertaa vuonna 1955 lentänyt yhdysvaltalainen yleisilmailulentokone, jonka valmistaja on Mooney Airplane Company.  Koneen suunnitteli Albert (Al) Mooney. Koneen eri malleja valmistettiin vuosikymmeniä, ja uusimman mallin valmistus loppui vuonna 2019.
Mooney M20T Predator
Mooney M20TN Acclaim
Kesällä 2008 Mooney alkoi kehittää Rolls-Royce RR500 TP -potkuriturbiinilla varustettua versiota koneesta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
History of Mooney models
The Al Mooney Story: They All Fly Through the Same Air
FAA aircraft type certificate
Mooney Acclaim (Arkistoitu – Internet Archive)
Tverin rautatieasema

Tverin rautatieasema (ven. вокзал Тверь) on Venäjän Tverin alueen (läänin) pääkaupungissa Tverissä, Pietarin ja Moskovan välisellä tiheästi liikennöidyllä radalla sijaitseva Venäjän rautateiden rautatieasema. Tverin aseman kautta kulkee kymmenien kaukojunien reitti eri puolelle Venäjää. Lisäksi ajetaan paikallis-/lähijunaliikennettä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tverin rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Venäjän rautateiden matkustajaliikenteen sivut, sis. aikatauluhaku (venäjäksi) (rzd.ru)
Расписание поездов по станции Тверь. Отправление. - Tverin aseman kaukojunien aikatauluja (venäjäksi) (rasp.yandex.ru)
Расписание электричек по вокзалу Тверь - Tverin aseman lähijunien aikatauluja (venäjäksi) (rasp.yandex.ru)
Aikatauluhaku Tverin asemalle (kaukojunat) (englanniksi) (poezda.net)
Rautatiekarttaa Moskovan länteen parovoz.com. Arkistoitu 4.12.2012. Viitattu 31.8.2011. (englanniksi), (venäjäksi) (parovoz.com)
Turku Centre for Medieval and Early Modern Studies

Turku Centre for Medieval and Early Modern Studies, (TUCEMEMS) on Turun yliopiston monitieteinen tutkimuskeskus. Keskus tukee ja edistää myöhäisantiikin, keskiajan ja varhaismodernin ajan tutkimusta. Tavoitetta edistetään muun muassa eri oppiaineiden välisen yhteistyön avulla. Keskus aloitti toimintansa joulukuussa 2009.
TUCEMEMS-keskuksen logo
Toiminta

TUCEMEMS tukee ja edistää myöhäisantiikista 1700-luvun lopulle keskittyvää tieteellistä tutkimusta. Keskus yhdistää tutkijoita yli oppiaine- ja tiedekuntarajojen. Keskuksen jäsenten edustamia oppiaineita ovat arkeologia, filologiat, filosofia, historia, oikeus- ja taidehistoria sekä kirjallisuus- ja uskontotieteet. Kansainväliseen yhteistyöhön sisältyy esimerkiksi ulkomaisten professoreiden ja muiden tutkijoiden vierailut Turkuun,joiden yhteydessä vierailijat ovat pitäneet luentoja ja kursseja omasta erityisalastaan. Keskus on järjestänyt myös kansainvälisiä tutkijatapaamisia Turussa, kuten keväällä 2014 järjestetty kollokvio Framing Premodern Desires. Kollokviossa käsiteltiin seksuaalisuutta, sen monimuotoisuutta ja siihen kohdistuvaa sosiaalista kontrollia keskiaikaisissa ja varhaismoderneissa yhteiskunnissa.
Tucemems tarjoaa tutkijoille esitelmiä, seminaareja, luentoja sekä tutkijavierailuja. Jäsenet voivat myös hakea matka-avustuksia sekä avustusta erilaisten kansainvälisten tiedetapahtumien järjestämiseen Turussa.
Tärkeä toimintamuoto on myös julkaisutoiminta, jota keskus tekee yhteistyössä Amsterdam University Pressin (AUP) kanssa. Keskus julkaisee AUP:n kanssa Crossing Boundaries -nimistä tieteellistä julkaisusarjaa. Sarja on oppiainerajoja ylittävän ja erilaisia lähdetyyppejä yhdistelevän tutkimuksen julkaisukanava. Sarjan ensimmäinen osa, Same-sex Sexuality in later Medieval English Culture käsittelee samaa sukupuolta olevien seksuaalisuutta myöhäiskeskiajan Englannissa. Keskus on aikaisemmin osallistunut erilaisten julkaisujen tukemiseen taloudellisesti. Yhdessä Turun historiallisen yhdistyksen kanssa keskus on julkaissut artikkelikokoelman Turun tuomiokirkon suojissa - Pohjoinen hiippakuntakeskus keskiajan ja uuden ajan alun Euroopassa, joka käsittelee Turun ja Suomen historiaa mainitulla ajanjaksolla.
Keskus tarjoaa Turun yliopiston opiskelijoille monitieteistä Vanhojen aikojen opintokokonaisuutta. Kokonaisuus antaa perustiedot esihistorian, antiikin, keskiajan ja uuden ajan alun historiasta sekä metodologisia työvälineitä ajanjaksoista kiinnostuneille opiskelijoille. Turun yliopistossa kirjoilla olevat opiskelijat voivat opiskella "vanhoja aikoja" 25 - 60 opintopistettä.
Yleisölle tarjotaan erilaisia yleisöluentoja, erityisesti joka kevät järjestettävä Studia generalia -luentosarja. Luentosarja keskittyy aina johonkin tiettyyn aihealueeseen. TUCEMEMS on myös tehnyt yhteistyötä esimerkiksi Turun keskiaikaisten markkinoiden kanssa järjestämällä markkinoilla seminaareja erilaisista keskiaikaan liittyvistä teemoista.
Toiminta > Hallinto

TUCEMEMSilla on kymmenen jäsentä käsittävä johtoryhmä. Johtoryhmällä on puheenjohtaja, joka vastaa TUCEMEMSin toiminnasta ja keskuksen tehtävien taloudellisesta ja tuloksellisesta hoitamisesta. Johtoryhmän jäsenet ovat Turun yliopiston eri oppiaineiden professoreita ja muita tutkijoita. Johtoryhmä päättää määrärahojen käytöstä ja valvoo sitä sekä luo toimintasuunnitelman keskukselle vuosittain. Humanistisen tiedekunnan dekaani nimittää johtoryhmän.
Johtoryhmän puheenjohtaja hyväksyy TUCEMEMSin uudet jäsenet. Jäseneksi hyväksytään hakijat, jotka tekevät tutkimusta tai jatko-opintoja liittyen keskiaikaan tai uuden ajan alkuun. Myös maisterivaiheessa olevia opiskelijoita voidaan hyväksyä jäseneksi, jos opiskelijan tavoitteena on jatkaa tutkimusta jatko-opintojen parissa.
Toiminta > Julkaisusarja

TUCEMEMSin julkaisee tieteellistä julkaisusarjaa Crossing Boundaries yhteistyössä Amsterdam University Press (AUP) -kustantamon kanssa. Sarjassa julkaistaan vertaisarvioituja tieteellisiä teoksia, jotka yhdistelevät eri tieteenaloja tai toimivat niiden risteyskohdissa. Julkaisut käsittelevät Euroopan historiaa myöhäisantiikista 1700-luvun lopulle. Sarjan julkaisut edustavat monipuolisesti eri tieteenaloja kuten historiaa, arkeologiaa, uskontotiedettä ja kirjallisuudentutkimusta. Julkaisujen kieli on englanti.
Toiminta > Julkaisusarja > ´Sarjassa ilmestyneet julkaisut

Tom Linkinen: Same-sex Sexuality in Later Medieval English Culture. 2015. ISBN 9789089646293.
Kirsi Salonen, Sari Katajala-Peltomaa (eds): Church and Belief in the Middle Ages. Popes, Saints, and Crusaders. 2016. ISBN 9789089647764.
Tuomas Lehtonen, Linda Kaljundi (eds): Re-forming Texts, Music, and Church Art in the Early Modern North. 2016. ISBN 9789089647375.
Wojtek Jezierski, Lars Hermanson (eds): Imagined Communities on the Baltic Rim, from the Eleventh to Fifteenth Centuries. 2016. ISBN 9789089649836.
Sheryl McDonald Werronen: Popular Romance in Iceland. The Women, Worldviews, and Manuscript Witnesses of Nítída saga. 2016. ISBN 9789089647955.
Marika Räsänen: Thomas Aquinas's Relics as Focus for Conflict and Cult in the Late Middle Ages. The Restless Corpse. 2017. ISBN 9789089648730.
Liisa Steinby, Aino Mäkikalli (eds): Narrative Concepts in the Study of Eighteenth-Century Literature. 2017. ISBN 9789089648747.
Riitta Laitinen: Order, Materiality, and Urban Space in the Early Modern Kingdom of Sweden. 2017. ISBN 9789462981355.
Satu Lindman, Meri Heinonen, Tom Linkinen, Marjo Kaartinen (eds): Framing Premodern Desires. Sexual Ideas, Attitudes, and Practices in Europe. 2017. ISBN 9789089649843.
Mikko Kauko, Miika Norro, Kirsi-Maria Nummila, Tanja Toropainen, Tuomo Fonsén (eds): Languages in the Lutheran Reformation. Textual Networks and the Spread of Ideas. 2019. ISBN 9789462981553.
Maths Bertell, Frog, Kendra Willson: Contacts and Networks in the Baltic Sea Region. Austmarr as a Northern mare nostrum, ca. 500-1500 AD. 2019. ISBN 9789462982635.
Rose-Marie Peake: The Power of Religious Societies in Shaping Early Modern Society and Identities. 2020. ISBN 9789462986688.
Aiheesta muualla

Tucemems -nettisivut
Sirkkalan kampus Turussa, jossa suuri osa TUCEMEMSin toiminnasta tapahtuu.
Tuulihattu (elokuva)

| Tuulihattu> Dunderklumpen |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Per Åhlin
Käsikirjoittaja:  Beppe Wolgers
Tuottaja:  Gunnar Carlsson
Säveltäjä:  Toots Thielemans
Kuvaaja:   Lennart Carlsson  animaatioiden kuvaus:  Per Svensson 
Leikkaaja:  Per Åhlin
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  GK-Film Studio
Levittäjä:  Ruotsin elokuvainstituutti Adams Filmi
Ensi-ilta:  1974
Kesto:  97 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuulihattu on vuonna 1974 valmistunut, näytelmäelokuvaa ja animaatiota yhdistävä ruotsalainen lastenelokuva. Siinä Tuulihattu-niminen otus tulee perheen kotiin, muuttaa lelut eläviksi ja vie ne kanssaan metsään. Perheen on seurattava perässä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Beppe Wolgers  | … |  isä Beppe    |
|  Jens Wolgers  | … |  isoveli Jens    |
|  Kerstin Dunér  | … |  äiti Kerstin   |
|  Camilla Wolgers  | … |  pikkusisko Camilla    |
|  Halvar Björk  | … |  Tuulihattu/jättiläinen Jorm    |
|  Håkan Serner  | … |  Lejonel    |
|  Gösta Ekman  | … |  En-Dum-En    |
|  Toots Thielemans  | … |  Pellegnillot    |
|  Lotten Strömstedt  | … |  Dockan    |
|  Sif Ruud  | … |  Elvira Fattigan     |
|  Birgitta Andersson  | … |  Blomhåret    |
|  Hans Alfredson  | … |  Humlan    |
|  Stig Grybe  | … |  Enöga    |
|  Bert-Åke Varg  | … |  puhuva talo   |
|  Beppe Wolgers  | … |  vesiputous   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Tuulihattu saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Vuonna 2009 Tuulihattu pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat ruotsinkielisten kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Aiheesta muualla

Tuulihattu (elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tvärminnen eläintieteellinen asema

Helsingin yliopiston Tvärminnen aseman pihaa Hankoniemellä kevättalvella 2004.
Tvärminnen eläintieteellinen asema on Helsingin yliopiston bio- ja ympäristötieteellisen tiedekunnan tutkimusasema Hankoniemen kaakkoisosassa.
Historia

Tvärminnen eläintieteellisen aseman perusti Helsingin yliopiston eläintieteen professori Johan Axel Palmén (1845–1919). Palmén etsi tutkimusasemalle uutta paikkaa Espoon Lövössä sijainneelle kesäpaikalleen ja päätyi vuonna 1901 Tvärminnen kylän Norrgårdin tilaan. Lokakuussa 1901 hän osti tilanomistaja Edvard af Hällströmiltä ja hänen puolisoltaan Olga af Hällströmiltä pääosan tulevan tutkimusaseman maista. 1902 hän teki lisää maakauppoja ja osti vielä 1904 joukon saaria. Kaikkiaan Palmén osti 100,5 hehtaaria maata, josta pääosa oli Tvärminnen edustan saaria. Hän sai myös laillisen osuuden kylän jakamattomista vesialueista. Palmén maksoi maakaupat ja koko rakennustoiminnan omista rahoistaan.
Krogaruddenin vanhasta torpasta Palmén kunnosti asuintilat. 1903–1904 torpan viereen rakennettiin kaksikerroksinen laboratorio, joka myöhemmin nimettiin Palmenianaksi ja on edelleen käytössä.
Palmén testamenttasi Tvärminnen eläintieteellisen aseman ja suuren osan omaisuuttaan Helsingin yliopistolle.
Aiheesta muualla

Kesäisen luontomme tutkimusahjo. Tvärminnen eläintieteellinen asema 25-vuotias, Suomen Kuvalehti, 19.11.1927, nro 47, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Turun sataman rautatieasema

Turun sataman rautatieasema (lyh. Tus, virallinen nimi Turku satama, ruots. Åbo hamns järnvägsstation, ratakm 277+696) on Turun satamassa sijaitseva Suomen rataverkon rautatieasema. Liikennepaikka on virallisesti osa Turun liikennepaikkaa. Asemalla ei ole varsinaista asemarakennusta, vaan ainoastaan keskilaituri, jonka kummallakin puolella on raiteet 1 ja 2. Asemalta on yhteydet Helsinkiin ja Tampereelle.
Asema avattiin liikenteelle 23. kesäkuuta 1876. Asemarakennus tavaraliikennettä ja tullia varten valmistui kuitenkin vasta vuonna 1899, ja se sijaitsi lähellä nykyistä Viking Linen terminaalia. Henkilöliikenne sataman asemalle aloitettiin vuonna 1901 matkustajalaivojen siirryttyä Aurajoen varrelta Kanavaniemelle, jossa satama nykyäänkin sijaitsee. Liikenne keskustan asemalta satamaan oli aluksi epäsäännöllistä, koska laivoilla ei ollut tarkkoja kulkuaikoja.
Silja Linen terminaalin valmistuminen vuonna 1972 lyhensi matkustajaraiteita, jotka kulkivat aiemmin vanhalle terminaalirakennukselle saakka. Terminaalissa oli junasuorittajan toimiston lisäksi VR:n lipunmyynti. Viking Linen aloittaessa seuraavana vuonna liikenteen Turun ja Tukholman välillä myös sen uudelle terminaalille avattiin oma seisake 18. heinäkuuta 1973. Epäkäytännöllisyyden ja kustannusten vuoksi Vikingin seisake lakkautettiin vuonna 1982, jolloin sataman koko henkilöliikenne siirtyi kulkemaan Turun linnan eteläpuolelta. Nykyisen muotonsa liikennepaikka sai vuonna 1992, kun tasoristeysten määrän vähentämiseksi laitureita siirrettiin lähemmäs linnaa. Yhteensä tasoristeyksiä sataman ja päärautatieaseman välillä on kahdeksan.
Aseman vieressä on linja-autoterminaali, josta lähtee laivojen kulkuaikoina pikavuorobusseja eri puolille maata.
Matkustajaliikenne

Turun sataman rautatieaseman henkilöliikenne on sidottu satamaan tulevien ja sieltä lähtevien matkustajalaivojen aikatauluihin. Asemalta lähtevät junavuorot IC 948 (arkisin), S 978 (viikonloppuisin) ja IC 972 Helsinkiin sekä IC 931 Tampereelle. Pääteasemana Turun sataman asema toimii vuoroille IC 941 ja IC 963 Helsingistä sekä vuoroille IC 904, IC 924 ja IC 928 (viikonloppuisin S 928) Tampereelta.
Tampereelle liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2.
Hankkeet

Sataman rautatieasema halutaan siirtää satamaterminaalin välittömään läheisyyteen ja vanha ratayhteys päärautatieasemalta purkaa. Uusi ratayhteys kulkisi pohjoisen kautta, ja tasoristeyksiä olisi huomattavasti vähemmän. Ratkaisu mahdollistaisi Turun linnan ympäristön ja Aurajokisuun länsirannan kehittämisen asuinrakentamiseen uutena Linnanniemen kaupunginosana. Arvioiden mukaan vanha satamarata puretaan vuonna 2028.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turun sataman rautatieasema Wikimedia Commonsissa
| n k Perustiedot Wikidatassa: Turun sataman rautatieasema (Q9362807)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: rautatieasema, sataman rautatieasema
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Turku
katuosoite: Satamakatu 1lähde?, Hamngatan 1
postinumero: 20100
koordinaatit: 60°26′05″N 22°13′23″E﻿ / ﻿60.4348°N 22.223°E﻿ / 60.4348; 22.223
Turun taidemuseo

| Turun taidemuseo |
| --- | --- |
 Turun taidemuseo edestä kuvattuna
Tyyppi:  Taidemuseo
Osoite:  Aurakatu 26, 20100 Turku
Sijainti:  Turku 
Perustettu:  1904
Johtaja:  Kari Immonen
Kotisivut:  www.turuntaidemuseo.fi
Koordinaatit:  60.4540°N, 22.2620°E
 fiTurun taidemuseo 
     
Turun taidemuseo on taidemuseo Turussa Puolalanmäellä. Museon toimintaa ylläpitää ja sen kokoelman omistaa vuonna 1891 perustettu Konstföreningen i Åbo – Turun Taideyhdistys ry. Museorakennuksen on suunnitellut arkkitehtiprofessori Gustaf Nyström (1856–1917) ja se valmistui vuonna 1904. Liikemiesveljesten Ernst (1846–1924) ja Magnus (1859–1924) Dahlströmin lahjoittamin yksityisin varoin rakennettu ja Turun kaupungille lahjoitettu Turun taidemuseo oli avautuessaan Suomen toinen taidemuseoksi suunniteltu rakennus Ateneumin jälkeen.
Taidemuseon ensimmäisenä intendenttinä toimi taiteilija Victor Westerholm (1860–1919). Museonjohtajana on vuodesta 2006 toiminut Kari Immonen.
Vuonna 2018 museon näyttelyihin tutustui yhteensä 51 838 kävijää.
Turun Taideyhdistys ry perustettiin edistämään taiteen harrastusta, ymmärtämistä ja harjoittamista sekä ylläpitämään taidekokoelmaa erityisesti Varsinais-Suomen alueella. Rakennuksen ensimmäisessä kerroksessa toimi vuodesta 1904 vuoteen 1933 saakka Taideyhdistyksen piirustuskoulu, joka on nykyään osa Turun ammattikorkeakoulun taideakatemiaa.
Turun taidemuseota hallinnoiva Turun Taideyhdistys ry. jakaa vuosittain apurahoja Turun alueella asuville ammattikuvataiteilijoille. Ellen ja Magnus Dahlströmin testamenttirahastosta apurahaa on jaettu vuodesta 1931 ja Helena Bruunin säätiön vastaavaa apurahaa vuodesta 2005 lähtien. Ellen ja Magnus Dahlströmin testamenttirahastosta myönnetään myös kolmen vuoden välein 15 000 euron suuruinen Dahlström Eminentia -palkinto ansioituneesta taiteellisesta elämäntyöstä sekä residenssi- ja matka-apurahoja.lähde?
Vuonna 2004 Turun Taideyhdistys ry. sai pitkäaikaisen rahastonhoitajansa Henry Lönnforsin testamentin mukaisesti taiteilija-ateljeen, joka luovutetaan kolmen vuoden välein Turun Taideyhdistyksen hallituksen valitsemalle ateljeestipendiaatille. Stipendiaatti saa taiteellista työskentelyä varten kolmeksi vuodeksi käyttöönsä korvauksetta Turun Puolalanpuistossa sijaitsevan ateljeen. Vuosina 2018–2020 ateljeessa työskentelee kuvataiteilija Hertta Kiiski.lähde?
Turun taidemuseo julkaisee taiteeseen liittyvää kirjallisuutta. Henry Lönnforsin miniatyyrejä esittelevä teos Amour unit deux cœurs – Henry Lönnforsin miniatyyrikokoelma valittiin vuonna 2009 vuoden kauneimmaksi teokseksi.lähde?