stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Train (yhtye)

| Train |
| --- | --- |
 Train esiintymässä tammikuussa 2011.
Tiedot
Toiminnassa:  1994–2006, 2009-
Tyylilaji:  vaihtoehtorock pop rock country rock roots rock
Kotipaikka:   San Francisco, Kalifornia, USA
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Patrick Monahan, laulu   Jimmy Stafford, kitara, laulu   Scott Underwood, rummut, perkussiot  
Entiset jäsenet:  Rob Hotchkiss, rytmikitara, laulu   Charlie Colin, basso, laulu   Johnny Colt, basso   Brandon Bush, kosketinsoitin  
Levy-yhtiö:  Aware Records, 1994–2001   Columbia Records, 2001–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Train on yhdysvaltalainen rock-yhtye San Franciscosta, Kaliforniasta. Yhtye on perustettu vuonna 1994.
Train nousi suuren yleisön tietoisuuteen Train-nimisellä debyyttialbumillaan, joka julkaistiin vuonna 1998. Yhtyeen toinen albumi, Drops of Jupiter (2001), nosti yhtyeen suureen suosioon. Albumilta julkaistu singlekappale ”Drops of Jupiter (Tell Me)” oli kansainvälinen hitti ja voitti kaksi Grammya vuonna 2002. Albumia myytiin tuplaplatinaan oikeuttava määrä Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Se on edelleen yhtyeen myydyin albumi.
Yhtyeen kolmas studioalbumi, My Private Nation, julkaistiin vuonna 2003. Se jatkoi yhtyeen menestystä ja ylitti platinamyyntirajan Yhdysvalloissa. Yhtye julkaisi neljännen albuminsa For Me, It's You vuonna 2006. Vaikka se sai yleisesti myönteisen vastaanoton kriitikoilta, albumi epäonnistui kaupallisesti. Yhtye piti kolmen vuoden tauon.
Vuonna 2009 Train yhdistyi jälleen ja julkaisi uusimman albuminsa Save Me San Francisco. Ensimmäisestä albumilta julkaistusta singlestä ”Hey, Soul Sister” tuli yhtyeen menestynein single sen uran aikana. Se sijoittui kolmen parhaan joukkoon Billboard Hot 100 -listalla ja pääsi kymmenen parhaan joukkoon useissa muissakin maissa.
Historia > Perustaminen ja alkuvuodet 1994–1998

Led Zeppelin -coveryhtyeensä hajottua laulaja Pat Monahan lähti kotikaupungistaan Eriestä, Pennsylvaniasta, vuoden 1993 lopulla. Hän asettui Kaliforniaan ja rapasi Rob Hotchkissin, joka esiintyi kahviloissa ja paikallisilla klubeilla. Monahan oli päälaulaja, ja Hotchkiss oli taustalaulaja ja kitaransoittaja. Hotchkiss oli laulajana losangelesilaisessa yhtyeessä nimeltä Apostles. Päätettyään muodostaa kokonaisen yhtyeen duo valitsi Jimmy Staffordin kitaristiksi, Charlie Colin basistiksi ja myöhemmin Scott Underwoodin rumpaliksi, se oli Trainin kokoonpano vuonna 1994. Train yritti saada allekirjoitettua sopimuksen Columbia Recordsin kanssa, mutta se hylättiin 1996. Hylkäämisen jälkeen yhtye päätti julkaista ensimmäisen CD:n itsenäisesti. Vuoteen 1997 mennessä he olivat esiintyneet kansallisilla kiertueilla lämmittämällä konsertteja yhtyeille kuten Barenaked Ladies, Hootie & the Blowfish, Cracker ja Counting Crows.
Historia > Vuodet 1998–1999

Trainin Ensimmäinen albumi, Train, julkaistiin 24. helmikuuta 1998, eri kappalelistalla, kuin itsenäisen vastine. Albumi oli itse kustannettu 25 000 dollarilla, ja siltä julkaistiin kolme singleä. Ensimmäinen single, "Free", oli pitkälti hitti rock-kanavilla. Toinen single, "Meet Virginia" oli top 20 joukossa Billboard Hot 100 -listalla, ja kolmas single "I Am" oli sijalla 15 kyseisellä listalla. Albumi toi yhtyeelle kansallista kuuluisuutta, ja se saavutti platinarajan Yhdysvalloissa. Menestyksekkään debyyttialbumin jälkeen yhtye alkoi työstää toista albumia.
Diskografia > Albumit

Train (1998)
Drops of Jupiter (2001)
My Private Nation (2003)
For Me, It's You (2006)
Save Me, San Francisco (2009)
California 37 (2012)
Bulletproof Picasso (2014)
Christmas in Tahoe (2015)
Train Does Led Zeppelin II (2016)
A Girl, a Bottle, a Boat (2017)
Born To Break The Law (2020)
Diskografia > Singlet

"Free" (1998)
"Meet Virginia" (1999)
"I Am" (2000)
"Ramble On" (2001)
"Drops of Jupiter (Tell Me)" (2001)
"Something More" (2001)
"She's on Fire" (2002)
"Calling All Angels" (2003)
"When I Look to the Sky" (2004)
"Ordinary" (2004)
"Get to Me" (2005)
"Cab" (2005)
"Give Myself to You" (2006)
"Am I Reaching You Now" (2006)
"Hey, Soul Sister" (2009)
"If It's Love" (2010)
"Marry Me" (2010)
"Shake Up Christmas" (2010)
"Save Me, San Francisco" (2011)
"Drive By" (2012)
"50 Ways to Say Goodbye" (2012)
"Mermaid" (2012)
"Angel in Blue Jeans" (2014)
"Cadillac, Cadillac" (2014)
"Bulletproof Picasso" (2015)
"Give It All" (2015)
"Play That Song" (2016)
"Drink Up" (2017)
"Lottery" (2017)
"Call Me Sir" (feat. Cam & Travie McCoy) (2018)
"Mai Tais" (feat. Skylar Grey) (2019)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Train (band)
Käännös suomeksi
Bernin ihme

| Bernin ihme> Das Wunder von Bern |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sönke Wortmann
Käsikirjoittaja:   Sönke Wortmann  Rochus Hahn 
Tuottaja:   Sönke Wortmann  Tom Spieß  Hanno Huth  Benjamin Herrmann 
Säveltäjä:  Marcel Barsotti
Kuvaaja:  Tom Fährmann
Leikkaaja:  Ueli Christen
Tuotantosuunnittelija:  Uli Hanisch
Pukusuunnittelija:  Ursula Welter
Pääosat:   Louis Klamroth  Peter Lohmeyer 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa
Tuotantoyhtiö:  Bavaria Film International
Ensi-ilta:  16. lokakuuta 2003 (Saksa)
Kesto:  117 min
Alkuperäiskieli:  Saksa
Budjetti:  Noin 7,3 miljoonaa euroa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bernin ihme (saks. Das Wunder von Bern) on Sönke Wortmannin ohjaama elokuva vuodelta 2003. Se kertoo eräästä saksalaisperheestä sekä Saksan yllättävästä mestaruudesta jalkapallon MM-kisoissa 1954. Jalkapalloturnauksen finaali käytiin Bernissä ja elokuva sai nimensä tästä ottelusta.
Elokuvaa kävi katsomassa teattereissa yli kuusi miljoonaa katsojaa ja se on täten yksi Saksan historian tuottoisimmista elokuvista.
Juoni

Elokuvan alussa Richard, esseniläinen kaivosmies palaa kotiin oltuaan yksitoista vuotta sotavankina Siperiassa. Tänä aikana hänen perheensä, johon kuuluvat vaimo, kaksi poikaa ja tytär, on elänyt erittäin köyhää elämää. Kun Richard yllättäen palautettiin takaisin kotimaahansa, hänellä oli ongelmia tutustua perheeseensä ja maahansa uudelleen. Richardin vaimolla on pieni yritys, hänen vanhempi poikansa on ryhtynyt kommunistiksi ja hänen tyttärensä flirttailee brittisotilaiden kanssa.
Perheen kuopus ja yksi elokuvan tärkeimmistä henkilöistä, 11-vuotias Matthias ei edes tunne isäänsä. Hänen idolinsa on Rot-Weiss Essenissä pelaava jalkapalloilija Helmut Rahn. Richard ei aluksi pidä lainkaan Matthiaksen rakkaudesta jalkapalloon, mutta hän alkaa suhtautua lajiin myötämielisemmin ja lopulta isä ja poika ajavat Berniin katsomaan MM-kisojen finaalia.
Elokuvan sivujuonena on Rahnin ja Matthiaksen tutustuminen, jonka seurauksena Matthiaksesta tuli pelaajan eräänlainen maskotti. Elokuvassa tapahtui myös muutamia ihmeellisiä tapahtumia. Ottelussa Saksan joukkue sai etua yhtäkkiä alkaneesta sateesta, joka hidasti vastajoukkue Unkarin peliä. Lisäksi Helmut Rahn näki Matthiaksen sivurajalla ja sai siitä voimaa tehdäkseen ottelun voittomaalin. Ottelun jälkeen Saksan yllättävä voitto nosti koko kansan mielialaa ja paransi monia toisesta maailmansodasta johtuneita haavoja.
Juoni > Oikea ottelu

Saksan joukkue kohtasi jalkapallon MM-finaalissa 1954 Unkarin, jota pidettiin ottelun selvänä ennakkosuosikkina, sillä unkarilaiset eivät olleet hävinneet yhtäkään ottelua neljään vuoteen. Suosikin asemaa lisäsi myös se, että Unkari oli voittanut Saksan alkulohkossa peräti 8-3. Finaalissa Unkari johti jo 2-0, mutta Saksa nousi voittoon lukemin 3-2. Helmut Rahn teki voittomaalin kuusi minuuttia ennen pelin loppua.
Maailmanmestaruus antoi sodan hajottamalle Saksalle puhtia uuteen nousuun ja sitä pidetäänkin yhtenä maan taloudellisen ja poliittisen nousun symboleista.
Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskula piti Bernin ihmettä vanhakantaisena, miesyleisölle suunnattuna imelänä epookkielokuvana kolmen sukupolven kohtalonyhteydestä ja itsetunnon lujittamisesta. ”Sotavankeudesta palannut, ankaraa kuria vaativa isä edustaa natsien romahduttamaa ryhtiä, Helmut Rahn sinnikkyydellään Länsi-Saksan taloudellisen noususuhdanteen mallinukkea ja Matthias unelmiinsa luottavaa tulevaisuuden toivoa.”
Bewitching the Pomerania

| Bewitching the Pomerania Behemoth |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : helmikuussa 1997 P.J. Studios
 Julkaistu: 1997
 Tuottaja(t): Behemoth
 Tyylilaji: blackened death metal
 Kesto: 15.10
 Levy-yhtiö: Solistitium Records
Behemothin muut julkaisut
| And the Forests Dream Eternally/Forbidden Spaces 1997 | Bewitching the Pomerania 1997 | Pandemonic Incantations 1998 |
Bewitching the Pomerania on blackened death metal -yhtye Behemothin toinen EP, joka on julkaistu vuonna 1998.
Kappalelista

With Spell of Inferno (Mefisto) – 4.39
Hidden in a Fog – 5.13
Sventevith (Storming Near the Baltic) – 5.18
Kokoonpano

Nergal – laulu, sähkökitara
Inferno – rummut
Les – bassokitara
Aiheesta muualla

Bewitching the Pomerania Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Bewitching the Pomerania Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
B. C. Forbes

| B>  C. Forbes |
| --- | --- |
 Forbes noin vuonna 1917.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. toukokuuta 1880 Aberdeenshire, Skotlanti, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 6. toukokuuta 1954 (73 vuotta) New York City, New York, Yhdysvallat
Muut tiedot
Yritys:  Forbes
Puoliso:  Adelaide Mary Stevenson (vih. 1896–1954)
Bertie Charles Forbes (14. toukokuuta 1880 Aberdeenshire – 6. toukokuuta 1954 New York) oli skotlantilainen taloustoimittaja ja kirjailija, joka tunnetaan erityisesti yhdysvaltalaisen Forbes-lehden perustajana.
Elämä ja ura

Forbes syntyi Aberdeenshiressa, Skotlannissa. Hänen isänsä Robert Forbes oli kauppias sekä räätäli. Valmistuttuaan Dundeen yliopistosta vuonna 1897 Forbes siirtyi työskentelemään toimittajana paikalliselle uutislehdelle vuoteen 1901 asti kunnes hän muutti Johannesburgiin, Etelä-Afrikkaan. Siellä Forbes oli töissä The Rand Daily Mail -sanomalehden ensimmäisen päätoimittaja Edgar Wallacen alaisena.
Forbes muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1904 ja perusti Forbes-lehden vuonna 1917. Forbes toimi lehden päätoimittajana aina kuolemaansa asti.
B.C. Forbes kuoli 6. huhtikuuta 1954. Hänen ruumiinsa vietiin takaisin kotimaahansa Skotlantiin, jossa se haudattiin Aberdeenshireen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta B. C. Forbes Wikimedia Commonsissa
Belaja Rus

| Belaja Rus> Белая Русь |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  2007 (järjestönä) 2016 (puolueena)
Johtaja:  Aljaksandr Lukašenka
Puheenjohtaja:  Gennady Davydko
Ideologia:  pro-Lukašenka
Poliittinen kirjo:  Kansanpuolue
Jäsenmäärä:  191 546 (2020)
Edustajainhuone:  68 / 110
Kotisivu:  belayarus.by
Infobox OKNimi-testi OK: 
Belaja Rus (valkoven. Белая Русь, ”Valkoinen Rus”) on valkovenäläinen puolue. Se on maan valtapuolue ja keskittyy etupäässä presidentti Aljaksandr Lukašenkan tukemiseen.
Puolue sai alkunsa järjestönä vuonna 2004 Hrodnassa. Kolme vuotta myöhemmin vastaava paikallisosasto perustettiin Minskiin, jonka jälkeen alettiin suunnitella kansallista järjestöä. Perustamiskokous pidettiin 17. marraskuuta 2007.
Vuonna 2016 Valko-Venäjän ylähuoneen puhemies ehdotti järjestön muuttamista poliittiseksi puolueeksi.
Vuonna 2020 puolueella oli oman ilmoituksensa mukaan 191 546 jäsentä.
Puolue keskittyy ideologian sijaan tukemaan maan presidenttiä ja kuvailee itseään koko kansan liikkeeksi, joka käy dialogia eri ihmisten, järjestöjen ja puolueiden kesken.
Brasilicereus

| Brasilicereus |
| --- | --- |
 Brasilicereus phaeacanthus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Cereeae
Suku::  Brasilicereus  Backeb.
Katso myös
   Brasilicereus Wikispeciesissä   Brasilicereus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Brasilicereus on kaktuskasvien heimoon kuuluva kasvisuku, jossa on kaksi Itä-Brasiliassa kasvavaa lajia. Niiden systemaattinen asema on vaihdellut kaktuskasvien luokittelussa, ja lajit on välillä viety sukuihin Monvillea tai Cereus.
Suvun molemmat lajit ovat pensasmaisia, tavallisesti pystykasvuisia ja harvoin haarovia, jopa neljä metriä korkeita sekä pituuteensa nähden ohutvartisia. Varressa on 8-13 särmää, ja areolit ovat villakarvaisia ja enimmillään 22-piikkisiä. Kukat aukeavat yöllä ja ovat lepakkopölytteisiä. Muodoltaan ne ovat lyhyen putkimaisia tai kellomaisia ja tyveltään paksusuomuisia. Heteet sijaitsevat kahdessa kiehkurassa. Hedelmä on soikea tai päärynämäinen, avautumaton ja väriltään vihreästä purppuraiseen vaihteleva. Kukan kuihtuneet jäänteet ovat hedelmässä jäljellä.
Suvun kaksi lajia ovat Brasilicereus markgrafii ja Brasilicereus phaeacanthus. Edellinen on haaraton ja kasvaa Brasilian Minas Geraisissa, jälkimmäinen puolestaan on tavallisesti tyvestään haarova ja kasvaa Etelä- ja Keski-Bahiassa.
Blackeberg

Blackebergin metroasema
Blackeberg on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin läntisellä puoliskolla, ja kuuluu Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosassa asuu noin 6 000 ihmistä.[lähde? ]
Vuonna 1952 Blackebergiin avattiin tunnelbanan-asema, joka on osa metroverkoston vihreää linjaa. Blackeberg rakennettiin 1950-luvun alussa ja sitä pidetään luonnonläheisenä asuinalueena.[lähde? ]
John Ajvide Lindqvistin kauhuromaani Ystävät hämärän jälkeen sijoittuu Blackebergin lähiöön.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tukholman kaupunginosat
Bengt Huhta

| Bengt Huhta |
| --- | --- |
 Kristian Syksyn Sävelessä vuonna 1968.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Bengt Vilhelm Huhta
Syntynyt: 8. marraskuuta 1949 Kokkola
Kuollut: 23. tammikuuta 2019 (69 vuotta) Kruunupyy
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  rehtori, luokanopettaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Kristian
Laulukielet:  suomi, englanti
Tyylilajit:  iskelmä, rock, country, R&B
Soittimet:  kitara
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Bengt Vilhelm Huhta (8. marraskuuta 1949 Kokkola – 23. tammikuuta 2019 Kruunupyy) oli suomalainen muusikko, joka tunnettiin uransa alkuaikoina vuosina 1968–1975 taiteilijanimellä Kristian. Taiteilijanimellään Huhta voitti ensimmäisen Syksyn sävel -kilpailun vuonna 1968 Aarno Ranisen säveltämällä kappaleella ”Näin on”.
Vuoden 1968 lopulla hänelle koottiin taustayhtye, jonka rungosta tuli pian Wigwam. Kokoonpano ehti soittaa Huhdan kanssa vain yhden keikan. 1969 hänen taustayhtyeekseen tuli Mielikummitus, jossa soittivat eri aikoina muun muassa kitaristina Pave Maijanen, kosketinsoittaja Pedro Hietanen, basistit Heikki Virtanen, Kikke Bergholm sekä rumpali Vando Suvanto.Mielikummitus-yhtyeen solistina Huhta esiintyi 1970–1990-luvuilla. Mielikummitus osallistui Syksyn sävel -kilpailuun kappaleella ”Kuljen maailmaa” vuonna 1987.
Tammikuussa 1970 hänen versionsa Hair-musikaalin kappaleesta ”Aquarius/Let the Sunshine In” suomeksi ”Aquarius/Kulje valoon, kulje Aurinkoon” nousi listalla sijalle 6. Kristianin version ”Aquarius” osan on teatteriversion Esko Elstelän sijaan sanoittanut L. Savinainen eli Aarno Raninen.
Vuonna 1973 hän liittyi Mandala-nimiseen kokoonpanoon laulusolistiksi omalla nimellään. Yhtye levytti Love Recordsille singlen ”Don't Wake Me Now/Time to Know”. Kappaleet olivat Mandalan jäsenten säveltämiä ja sanoittamia. Myöhemmän tuotantonsa Huhta julkaisi omalla nimellään. Huhta lauloi kruunupyyläisessä country-yhtyeessä Easy West ja kokkolalaisissa yhtyeissä H&H Gang ja Moondog.
Huhta oli ammatiltaan opettaja ja toimi viimeksi rehtorina Kokkolassa Öjan ala-asteella. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2015.
Huhta muistetaan erityisesti 1960-luvun lopun tempauksistaan: levymyynnin vauhdittamiseksi hänet kuvattiin Hymy-lehteen ristiinnaulittuna ja hän lavasti oman itsemurhansa. Vuonna 1969 Hymy-lehdessä julkaistun jutun mukaan Huhta löydettiin asuntonsa lattialta tyhjän lääkepurkin kanssa.
Diskografia

Toinen puoli (1969)
Trio (1970)
Kristian (1972)
Indian Girl (1977)
We Were Young (2000)
The Drifter (solisti, 2006)
In the Long Run (solisti, 2010)
20 suosikkia – Näin on
Kristian / Indian Girl (Kaksi 1970-luvun LP:tä yhdellä CD:llä, 2010.)
Tales from the Old West (solisti, 2012)
Aiheesta muualla

Bengt Huhdan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Tomahawk (yhtye)

| Tomahawk |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2000–
Tyylilaji:  alternative rock, alternative metal, kokeellinen rock, progressiivinen rock
Kotipaikka:  Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Mike Patton,  laulu, koskettimet   Duane Denison,  kitara   John Stanier,  rummut   Trevor Dunn,  basso  
Entiset jäsenet:  Kevin Rutmanis,  basso  
Levy-yhtiö:  Ipecac Recordings  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tomahawk on yhdysvaltalainen, vuonna 2000 perustettu alternative rock/alternative metal -musiikkia soittava superyhtye. Se perustettiin vuonna 2000, kun Fantômasissa, entisissä Faith No Moressa ja Mr. Bunglessa laulajana toiminut Mike Patton ja entisen The Jesus Lizardin kitaristi Duane Denison alkoivat tehdä yhdessä demoja. Denison hankki yhtyeen rumpaliksi entisen Helmetin rumpalin, John Stanier, ja Patton basistiksi sellaisissakin yhtyeissä kuin The Melvins ja Cows vaikuttaneen Kevin Rutmanisin.
Historia

Vuonna 2001 yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa, Tomahawk, tuottajana Joe Funderburk. Vuonna 2003 ilmestyi toinen Tomahawk albumi, Mit Gas, tuottajana  Joe Barresi.
Tomahawk teki monta kiertuetta ennen kuin julkaisivat seuraavan albuminsa. Yhtye soitti monissa maissa Pohjois-Amerikassa, Australiassa, Euroopassa ja Itä-Aasiassa. Tomahawk oli mukana "Geek Tour" nimisellä kiertueella, jossa soittivat mm. Fantômas ja The Melvins. Yhtye soitti myös monilla festivaaleilla, kuten Big Day Out-festivaaleilla Australiassa.
Yhtyeen kolmas albumi, Anonymous julkaistiin kesällä 2007. Kevin Rutmanis lähti yhtyeestä tämän albumin jälkeen. Syytä lähtöön ei tiedetä. Vähän aikaa sitten saatiin tietää, että Mr. Bunglen basisti, Trevor Dunn, liittyi Tomahawkiin.
Yhtye aikoo julkaista neljännen albuminsa vuoden 2012 syksyllä. Ennen neljättä albumia, tulee kolmen edellisen albumin vinyylikokoelma nimeltään: "Eponymous To Anonymous", ja se tulee 21.4.2012. Bändi esiintyy myös Helsingissä 4.9.2013, joka on heidän ensimmäinen Suomen vierailu.
Uuden albumin nimi on: Oddfellows.
Diskografia > Albumit

Tomahawk (2001)
Mit Gas (2003)
Anonymous (2007)
Oddfellows (2013)
Tonic Immobility (2021)
Diskografia > Boksisetti

Eponymous To Anonymous (2012)
Diskografia > Singlet

Rape This Day (2003)
Sun Dance (2007)
Stone Letter (2012)
M.E.A.T. (2014)
Diskografia > Musiikkivideot

Rape This Day (2003)
Stone Letter (2012)
Oddfellows (2013)
South Paw (2014)
Aiheesta muualla

Ipecac - Levy-yhtiö
Bim mustakorva (elokuva)

| Bim mustakorva> Белый Бим Чёрное ухо |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stanislav Rostotski
Käsikirjoittaja:  Stanislav Rostotski ja Gavril Trojepolski
Säveltäjä:  Andrei Petrov
Kuvaaja:  Vjatšeslav Šumski
Pääosat:  Vjatšeslav Tihonov
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Neuvostoliitto
Tuotantoyhtiö:  Gorkin elokuvastudio
Ensi-ilta:  1977
Kesto:  2 h 52 min
Alkuperäiskieli:  venäjä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bim mustakorva (ven. Белый Бим Чёрное ухо, Belyi Bim – tšornoje uho) on neuvostoliittolainen elokuva vuodelta 1977, joka perustuu Gavril Trojepolskin samannimiseen romaaniin. Se sai parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-ehdokkuuden.
Juoni

Yksinäinen sotaveteraani Ivan Ivanovitš hankkii gordoninsetterin pennun, jolla on mustat korvat ja vaalea turkki. Hän nimeää sen Bimiksi ja kouluttaa siitä metsästyskoiran. Ivanin ja Bimin yhteiselo on mukavaa, mutta eräänä päivänä Ivanin sodassa saama sirpale aiheuttaa hänelle sairauskohtauksen. Ivan lähetetään Moskovaan leikattavaksi, ja naapurit jäävät huolehtimaan Bimistä. Bim kuitenkin karkaa etsimään isäntäänsä ja matkallaan se kohtaa niin hyviä kuin pahojakin ihmisiä.
Vastaanotto

Elokuvan näki sen ilmestymisvuonna yli 20 miljoonaa katsojaa. Se sai Neuvostoliiton parhaan elokuvan tittelin ja se palkittiin kristallimaapallolla Karlovy Varyn elokuvajuhlilla. Vuonna 1980 ohjaaja Stanislav Rostotski ja kirjan kirjoittanut Gavril Trojepolski vastaanottivat Leninin palkinnot.
Benjamin Moore

| Benjamin Moore & Co>  |
| --- | --- |
Osake:  OTCBB: MBEN.OB (vuoteen 2000 saakka)
Markkina-arvo:  1,0 mrd. dollaria (yritysoston yhteydessä vuonna 2000)
Perustettu:  1883
Perustaja:  Benjamin Moore
Kotipaikka:   Brooklyn, New York
Toimiala:  maalien valmistus
Omistaja:  Berkshire Hathaway
Kotisivu:  www.benjaminmoore.com/en-us
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Benjamin Moore & Co. on yhdysvaltalainen maalien ja petsin valmistaja. Yhtiö on nimetty yhdysvaltalaisen Benjamin Mooren mukaan, joka perusti yhtiön Brooklynissä vuonna 1883.
Yhdysvaltalainen sijoitusyhtiö Berkshire Hathaway osti Benjamin Mooren koko yhtiön vuonna 2000 reilun yhden miljardin dollarin valuaatiolla. Nykyään yhtiö on Sherwin-Williamsin, PPG:n ja Mascon ohella yksi Yhdysvaltain neljästä suuresta maalivalmistajasta, jotka hallitsivat vuonna 2019 noin 90 prosenttia maan maalimarkkinoista.
Benjamin Mokulu

Benjamin Mokulu Tembe (s. 11. lokakuuta 1989) on belgialainen jalkapalloilija, ja pelaa Sporting Lokerenissa. Hän on kotoisin Kongosta.
Battle.net

| Battle> net |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Blizzard Entertainment
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  tammikuu 1997
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Sisällön toimittaja, Digitaalinen latauspalvelu, Yhteisöpalvelu
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Battle.net on Blizzard Entertainmentin kehittämä online-pelaamiseen ja digitaalinen jakeluun keskittyvä palvelu. Battle.net on paitsi Blizzardin verkkosivuston nimi, myös sen asiakasohjelma, joka mahdollistaa pelien ostamisen ja automaattisen päivittämisen ja sisältää mm. chatti- ja maksutoiminnot. Battle.netin kautta pystyy lisäämään peliaikaa joihinkin peleihin, ostamaan pelejä ja niiden lisäosia, sekä muita fanituotteita ja tavaroita.
Se käynnistettiin tammikuussa 1997 Diablon ilmestyttyä. Battle.net uudistettiin ja 2.0-versio julkaistiin maaliskuussa 2009.
Muita Battle.netissä pelattavia pelejä ovat StarCraft, Warcraft II: Battle.net Edition, Diablo II, Warcraft III: Reign of Chaos,  World of Warcraft, StarCraft II: Wings of Liberty, Diablo III, Hearthstone: Heroes of Warcraft, Heroes of the Storm ja Overwatch.
Battle.netillä on nykyään lähes 12 miljoonaa aktiivista käyttäjää ja se on Blizzardin mukaan maailman suurin online-pelaamisen tarkoitettu palvelu.[lähde? ]
Blizzard on ilmoittanut muuttavansa palvelun nimeksi Blizzard Tech, mutta merkittäviä muutoksia ei ole vielä tapahtunut.
Blizzard on perunut muutoksen palvelun nimeen.
Vuoden 2012 tietomurto

Palvelu hakkeroitiin 4. elokuuta 2012, jolloin murtautujat saivat haltuunsa käyttäjien sähköpostiosoitteet, turvakysymysten vastaukset ja salakirjoitetut salasanat.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (englanniksi)
Benjamin Orr

Benjamin Orr (8. syyskuuta 1947 – 3. lokakuuta 2000) oli yhdysvaltalaisen rockyhtyeen The Carsin basisti ja yksi laulajista. Hänen ristimänimensä oli Benjamin Orzechowski ja hän syntyi Ohiossa venäläis-tšekkoslovakialaiseen perheeseen. Molemmat Orrin vanhemmista olivat muusikkoja.
Orr opetteli lapsena soittamaan lukuisia soittimia, kuten kitaraa, bassokitaraa, kosketinsoittimia ja rumpuja. 1970-luvulla Orr soitti yhtyeessä Cap'n Swing, joka esiintyi lähinnä bostonilaisilla yökerhoilla. Yhtyeen hajottua vuonna 1975 Orr perusti uuden aallon rockyhtye The Carsin. Hän oli siinä helmikuuhun 1988 saakka, jolloin yhtye hajosi.
The Carsin hajoamisen jälkeen Orr lähti soolouralle ja perusti kolme uutta yhtyettä. Huhtikuussa 2000 hänellä todettiin haimasyöpä, johon hän kuoli saman vuoden lokakuussa.