stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nicole (yhtye)
Kokoonpano

Yhtyeessä oli ensin 2 laulajaa. Yhtyeen toinen laulaja-kitaristi oli Jorma Korhonen, joka erosi Nicolesta pian ensimmäisten demonauhoituksen ja keikkojen jälkeen 1998 ja ryhtyi keskittymään vakavammin jo aiemmin perustamaansa Sara-yhtyeeseen. Suurimmasta osasta yhtyeen sanoituksista vastaa Nicolen entinen basisti Iiro Rantanen, joka erosi yhtyeestä hieman Odotus-albumin julkaisun jälkeen. Noin puolesta Sivu Syyttömistä, Tuomittujen Joukkoon ja Hävityksen Huoneet -albumien sanoituksista vastasi yhtyeen ystävä Toni Nevanpää. Lisäksi yksittäisiä sanoituksia on tehnyt myös kitaristi Olli Ketola. Rantasen eron jälkeen yhtye kiinnitti basson varteen Jussi Jokipiin, joka toimi tehtävissään vuoteen 2005 asti. Jokipiin erottua uudeksi basistiksi otettiin yhtyeen entinen kitarateknikko, Sami Katajamäki. Toukokuussa 2012 oli jälleen basistin aika lähteä bändistä. Tilalle saatiin Carnalation vokalisti Jonne Soidinaho. Soidinaho jätti bändin 2018, jolloin basistiksi ryhtyi Kilt.-yhtyeessä vaikuttanut Teemu Ruokonen.
Biotech Records

Nicolella on oma levy-yhtiö nimeltään Biotech Records, jonka kautta se on julkaissut kaikki tuotoksensa. Näin toimi myöhemmin myös Mokoma heidänselvennä omistamansa Sakara Recordsin kanssa. Biotech Records perustettiin vuonna 2001 ja tällä hetkellä sitä pyörittää Nicolen kitaristi Olli Ketola.
Jäsenet

Ilkka Laitala – laulu, kitara (1997–)
Ville Sahakangas – rummut (1997–)
Olli Ketola – kitara (1998–)
Teemu Ruokonen – basso (2018–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Jorma Korhonen – laulu, kitara (1997–1998)
Iiro Rantanen – basso (1997–2002)
Otto Seppelin – samplet (2000–2005)
Jussi Jokipii – basso (2002–2005)
Sami Katajamäki – basso (2005–2012)
Jonne Soidinaho - basso (2012–2018)
Diskografia

| --- | --- |
 Albumit Odotus (2002)  Suljetut ajatukset (2004)  Sivu syyttömistä (2007)  Tuomittujen joukkoon (2009)  Hävityksen huoneet (2013)  Entropia (2025) EP:t Demo (1998)  Kun päivästä tulee yö (1999)  Lahja (2000)  Harmonia (2001) Singlet ”Ikuista” (2002)  ”Valve” (2003)  ”Horros” (2013)  ”Illuusio” (2020)  ”Saturaatio” (2023):  DVD:t 120 minuuttia (2004)  Tasavalta (2007)  X (2009) Musiikkivideot Lahja  Pysähdy  Valve  Kaaos  Suunta  Suljetut ajatukset  8442  Harha
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nicolen viralliset kotisivut
Biotech Recordsin sivusto
Last.fm sivusto
Nicole
| --- | --- |
Albumit:  Odotus  Suljetut ajatukset  Sivu syyttömistä  Tuomittujen joukkoon  Hävityksen huoneet 
EP:t:  Demo  Kun päivästä tulee yö  Lahja  Harmonia 
Singlet:  ”Ikuista”  ”Valve”  ”Horros”  ”Illuusio”  ”Saturaatio” 
DVD:t:  120 minuuttia  Tasavalta  X 
Musiikkivideot:  Lahja  Pysähdy  Valve  Kaaos  Suunta  Suljetut ajatukset  8442  Harha
Mauritiuksen rupia

| Mauritiuksen rupia |
| --- | --- |

ISO 4217 -koodi:  MUR
Keskuspankki:  Mauritiuksen keskuspankki
Esitelty:  1877
Käyttäjät:  Mauritius
Jaettava yksikkö:  cent
Mauritiuksen rupia (MUR) on Mauritiuksen rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 1877 lähtien. Päätös valuutan käyttöönotosta tehtiin vuotta aiemmin pääasiassa Mauritiukselle saapuvan suuren Intian rupia-määrän vuoksi. Mauritiuksen rupia jakaantuu 100 centiin.
| Tämänhetkiset MUR-vaihtokurssit |
| --- | --- |
XE.com:sta:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD JPY USD
OANDA.com:sta:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD JPY USD
| n k Afrikan rahayksiköt |
| --- | --- |
Etelä:  Angolan kwanza  Botswanan pula  Etelä-Afrikan randi  Lesothon loti  Malawin kwacha  Namibian dollari  Saint Helenan punta  Swazimaan lilangeni 
Itä:  Burundin frangi  Djiboutin frangi  Eritrean nakfa  Euro (Mayotte, Réunion)  Etiopian birr  Kenian šillinki  Komorien frangi  Madagaskarin ariary  Mauritiuksen rupia  Mosambikin metical  Ruandan frangi  Sambian kwacha  Somalian šillinki   Tansanian šillinki  Yhdysvaltain dollari (Zimbabwe) 
Keski:  Keski-Afrikan CFA-frangi (Kamerun, Keski-Afrikan tasavalta, Tšad, Kongon tasavalta)  Kongon frangi  Ugandan šillinki 
Länsi:  Eco  Gambian dalasi  Ghanan cedi  Guinean frangi  Kap Verden escudo  Keski-Afrikan CFA-frangi (Päiväntasaajan Guinea ja Gabon)  Liberian dollari  Länsi-Afrikan CFA-frangi (Benin, Burkina Faso, Norsunluurannikko, Guinea-Bissau, Mali, Niger, Senegal ja Togo)  Nigerian naira  Mauritanian ouguiya  São Tomén ja Príncipen dobra  Sierra Leonen leone 
Pohjoinen:  Algerian dinaari  Egyptin punta  Euro (Kanariansaaret, Madeira, Plazas de soberanía)  Etelä-Sudanin punta  Libyan dinaari  Marokon dirhami  Seychellien rupia  Sudanin punta  Tunisian dinaari 
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Mauritian rupee
Powercup

Powercup on vuotuinen suomalainen poni- ja junioriratsastajien yhdistetty kilpailu, johon kuuluu koulu- ja esteratsastuskoe. Kilpailun järjestää Ratsastajainliitto. Kesällä ratsastettavaan valtakunnalliseen loppukilpailuun, joka järjestetään vuosittain eri paikkakunnilla, karsitaan osallistujat alueittain ensin seura- (maalis-huhtikuussa) ja sitten aluetasolla (loppukeväällä tai alkukesällä). Kouluratsastuskoe on seuratasolla helppo C:1, aluetasolla helppo B K.N. Special ja finaalissa helppo B:0, estekoe puolestaan kaikilla tasoilla hevosille 90 cm ja poneille 80/70 cm. Voittaja ratkaistaan koulu- ja estekokeen yhteenlaskettujen sijalukujen perusteella siten, että tasatilanteessa koulukokeen sijoitus ratkaisee.
Kilpailu on pääpiirtein nykymuodossaan järjestetty vuosittain vuosina 1978-2016. Historiansa aikana se on tunnettu ainakin nimillä Hopeakannus (jota sponsoroi Me Naiset -lehti), Maapallocup (sponsori Yhdyspankki), Messilä Cup, Villivarsa-cup (sponsori Villivarsa-lehti) ja Hevoshullu Powercup (sponsori Hevoshullu-lehti). Vuodesta 1992 alkaen poni- ja hevosratsukot ovat kilpailleet omissa sarjoissaan.
Vuonna 2016 ratsastettiin viimeinen Powercup-kilpailu. Sitä ei nykyisellään enää järjestetä, vaan se on muutettu Talentcup -nimiseksi kilpailuksi, joka muistuttaa Powercuppia, mutta on helpompi. Talentcupissa ei esimerkiksi ole seurakarsintoja ollenkaan, ja vasta aluekarsinnoissa ratsastetaan tasolla helppo C:1 ja finaalissa ohjelmana on helppo B K.N. Special. Estekokeiden korkeus pysyy kuitenkin edelleen samana.
Powercupin voittajat 1978-2016

1978 Susanna Paloahde - Zolotsengi (LvR)
1979 Kaarina Hyvönen - Willow Wood (TaR)
1980 Tea Piirainen - Tango II (PRP-72)
1981 Kati Aura - Rytis (TRS)
1982 Taina Toivonen - Casanova (YR)
1983 Maija Tanskanen - Amico (KuoR)
1984 Jani Savolainen - Meliniarz (MRS)
1985 Jani Savolainen - Meliniarz (MRS)
1986 Carmela Numminen - Cointreau (EviR)
1987 Raisa Laurila - Cirkeline (KvR)
1988 Hanna Salmelainen - Sting (MRS)
1989 Johanna Borgström - Benno (KF)
1990 Tiina Jokinen - Meranda (NuUra)
1991 Enni Huotarinen - Dani II (KnR)
1992 P| Tanja Hynninen - Flibbertigibbert (Ira)
1992 H| Reija Vähätalo - Irrette (TRS)
1993 P| Anna Kärkkäinen - Dante (TRS)
1993 H| Emmi Lehtonen - Wendeline (KuoR)
1994 P| Satu Liukkonen - Araboy (VaR)
1994 H| Pauliina Virtanen - Skalar (PRP-72)
1995 P| Emmi Ranki - Hamlett (KERRA)
1995 H| Niina Huhtinen - Happy Hunter (NuR)
1996 P| Riikka Kujala - Cedarhouse (KoR)
1996 H| Jaakko Toivonen - Maharadscha (SRS)
1997 P| Maria Sillanpää - Anjuska (K-GR)
1997 H| Miia Meklin - T.T. Black Jacket (HUBS)
1998 P| Mia Ojapalo - Dolly (UHU)
1998 H| Annika Brunström - Stockmossens Jackpot (RaR)
1999 P| Anna Tuomioja - Kaj (HR)
1999 H| Jonna Wikman - Flicka (VH)
2000 P| Henna Väisänen - Lake's Camilla (LARS)
2000 H| Anna von Wendt - Ferdie (KiRy)
2001 P| Maija Happonen - Etelän Rosabella (HanRa)
2001 H| Eeva Sillanpää - Iscador (TT)
2002 P| Jenni Sairanen - Laageind's Janneke (SVR)
2002 H| Jaana Reunanen - Celtas Que Sera (VARSA)
2003 P| Fanny Haddas - Sarrod's Double Brandy (POM)
2003 H| Heidi Lammi - Juthist (Yra)
2004 P| Hanna Launonen - Jacky (JRS)
2004 H| Maiju Häkkinen - Johannesberg (HeRa)
2005 P| Piia Tiainen - Dorena (SRS)
2005 H| Amanda Kylmänen - Highlights (ORK)
2006 P| Laura Naaranoja - Nantane M (KAKE)
2006 H| Hanna Launonen - Dalija (JRS)
2007 P| Vilma Catani - Mellow (KylF)
2007 H| Laura Vähäkuopus - Königs Kinder Ks (RiRa)
2008 P| Sara Paananen - Floora's Farfadet (KvR)
2008 H| Ronja Hotti - Uniek Utopia (AR)
2009 P| Lotta Saari - Persico (LaRat)
2009 H| Anniina Ilola - Rosaly E (VARSA)
2010 P| Alexandra Nylund - Klockas Denethor (VH)
2010 H| Hanna Päivärinta - St Lanciana (MRS)
2011 P| Inka Hjelt - Captain Hook (LaRat)
2011 H| Elina Anttikoski - Zita van Liedekerkebos (VUR)
2012 P| Olivia Harakka - Petrus (VARSA)
2012 H| Wilma Heikkinen - Ginast (LIDRID)
2013 P| Saana Tupola - Ijsselvliedt's Lord Liberty (PUNRA)
2013 H| Karoliina Setälä - Chinoux Z (VARSA)
2014 P| Pauliina Holm - Fraenkel (MT-TEAM)
2014 H| Anni Lappalainen - Vribalia (PoPRa)
2015 P| Matleena Perkkiö - Elshofs Gonda (Arts)
2015 H| Elsi Ikkala - Irquin (KoRa)
2016 P| Alexandra Haglund - Brisandro (FäR)
2016 H| Tiia Koskimies - Wyra (TRS)
Babes in Toyland (yhtye)

| Babes in Toyland |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1987–2001, 2014–2017
Tyylilaji:  alternative rock, punk rock, grunge, riot grrrl, noise rock
Kotipaikka:   Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Kat Bjelland Lori Barbero Clara Salyer
Entiset jäsenet:  Maureen Herman Michelle Leon Chris Holetz Cindy Russell Dana Cochrane Jessie Farmer
Levy-yhtiö:  Twin Tone, Southern, Strange Fruit, Reprise
Infobox OKNimi-testi OK: 
Babes in Toyland on yhdysvaltalainen alternative rock- ja punk-yhtye, joka perustettiin Minneapolisissa Minnesotassa vuonna 1987. Yhtyeen perustivat Kat Bjelland (laulu ja kitara), Lori Barbero (rummut) ja Michelle Leon (basso), joka myöhemmin korvattiin Maureen Hermanilla vuonna 1992.
Courtney Love soitti yhtyeessä bassoa vuonna 1987 ennen kuin hänet erotettiin ja hän muodosti Hole-yhtyeen vuonna 1989. Babes in Toyland julkaisi urallaan kolme studioalbumia: Spanking Machine (1990), kaupallisesti menestynyt Fontanelle (1992) ja Nemesisters (1995). Yhtye yhdistetään usein riot grrrl -liikkeeseen.
Historia

Babes in Toyland kiinnitti Sonic Youthin huomion, joka vei sen 1990-luvun alussa kiertueelle Eurooppaan. Pian se äänitti rajun debyyttialbuminsa Spanking Machine yhdessä Nirvanan Bleach-albumin tuottajan Jack Endinon kanssa. Tämän jälkeen julkaistiin vielä yksi EP ennen kuin bändi allekirjoitti ison sopimuksen Reprisen kanssa. Levy-yhtiöiden välissä alkuperäinen basisti Michelle Leon jätti yhtyeen.
Sonic Youthin kitaristi Lee Ranaldo tuotti yhtyeen toisen albumin Fontanellen, joka ei tehnyt kaupallisia myönnytyksiä suurelle levy-yhtiölle. Vuoden 1993 alussa yhtye äänitti Painkillers-EP:n ja lähti Lollapalooza-kiertueelle. Vaikka Lollapalooza kasvatti yhtyeen julkista näkyvyyttä, se ei hyödyntänyt sitä, vaan kesti lähes kaksi vuotta ennen kuin yhtye julkaisi seuraavan levynsä Nemesistersin vuonna 1995.
Babes in Toyland jäi vuonna 1997 tauolle, jonka aikana Bjelland perusti uuden yhtyeen nimeltä Katastrophy Wife yhdessä miehensä Glen Mattsonin kanssa. Babes in Toyland teki comebackin vuonna 2014 vihjaillen mahdollisesta neljännestä albumista, mutta riitaisa yhtye hajosi ja kokoontui jatkuvasti uudelleen. Yhtye teki vuonna 2015 kansainvälisen kiertueen, jonka aikana basisti Herman erotettiin ja hänen tilalleen tuli Clara Salyer.
Yhtye hajosi lopullisesti vuonna 2017.
Yhtyeen merkitys

Vaikka Babes in Toyland ei ollut teknisesti "feministinen" bändi, se käsitteli musiikissaan naisten voimaantumiseen ja naiselliseen raivoon liittyviä teemoja. Se myös innosti nuoria naisia perustamaan bändejä. Naisille ja tytöille, jotka kokivat olevansa ulkopuolisia musiikkimaailmassa, on arvokas kokemus nähdä esikuvana naisvetoinen bändi – ja vieläpä sellainen, joka on kiistatta rajumpi kuin monet miesvetoiset yhtyeet. Bikini Kill-yhtyeen laulaja Kathleen Hanna todisti tämän sanoen eräässä haastattelussa: ”Jo 90-luvulla Babes in Toyland oli meille valtavan tärkeä bändi, ja ajattelimme, että voi kunpa mekin voisimme soittaa mahtavia keikkoja kuten Babes in Toyland.”
Jäsenet > Nykyiset

Lori Barbero – rummut, laulu (1987–2001, 2014−2017)
Kat Bjelland – laulu, kitara (1987–2001, 2014−2017)
Clara Salyer − basso (2015−2017)
Jäsenet > Entiset

Maureen Herman – basso (1991–1996, 2014−2015)
Jessie Farmer – basso (1997–2001)
Michelle Leon – basso (1987–1991, 1997)
Chris Holetz – basso (1987)
Courtney Love – basso (1987)
Cindy Russell – laulu (1987)
Diskografia > Studioalbumit ja EP:t

| Vuosi | Nimi | Tyyppi | Levy-yhtiö | Myynti Yhdysvalloissa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990 | Spanking Machine | Studio albumi | Twin Tone Records | 70 000 |
| 1991 | To Mother | EP | Southern Records | 50 000 |
| 1992 | Fontanelle | Studioalbumi | Reprise Records | 220 000 |
| 1993 | Painkillers | EP | Reprise Records | 60 000 |
| 1995 | Nemesisters | Studioalbumi | Reprise Records | 150 000 |
Diskografia > Kokoelmat

| Vuosi | Nimi | Tyyppi |
| --- | --- | --- |
| 1992 | The Peel Sessions | Strange Fruit Records |
| 1994 | Dystopia | Insipid Records |
| 2000 | Lived | Almafame |
| 2000 | Devil | Almafame |
| 2000 | Viled | Almafame |
| 2000 | Natural Babe Killers | Recall Records |
| 2001 | Collectors Item | Digimode Entertainment |
| 2001 | The Further Adventures of Babes in Toyland | Fuel 2000 Records |
| 2004 | The Best of Babes in Toyland and Kat Bjelland | Warner Music Records |
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Nimi | Albumi | Levy-yhtiö |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989 | Dust Cake Boy | Spanking Machine | Treehouse Records |
| 1990 | House | (ei ole) | Sub Pop |
| 1991 | Handsome and Gretel | Fontanelle | Insipid Records |
| 1992 | Bruise Violet | Fontanelle | Southern Records |
| 1993 | Catatonic | To Mother | Insipid Records |
| 1995 | Sweet '69 | Nemesisters | Reprise Records |
| 1995 | We Are Family | Nemesisters | Reprise Records |
Kat Bjelland., vuonna 1991
Käännös suomeksi
Von Friesendorff

von Friesendorff –suvun kantavaakuna teoksessa Baltisches Wappenbuch
von Friesendorff on vapaaherrallinen aatelissuku, joka on alkuaan kotoisin Westfalenista, josta se muutti Bremeniin. Vuonna 1665 suku sai saksalaisen valtakunnanvapaaherran ja vuonna 1705 ruotsalaisen vapaaherran arvon. Yksi sukuhaara otettiin Suomen Ritarihuoneeseen vuonna 1877. Toinen suvun haara oli merkitty Suomen Ritarihuoneeseen jo vuonna 1818, mutta sammui vuonna 1829.
Suvun jäseniä

Johan Fredrik von Friesendorff (1617 Bremen – 1669 Tukholma) diplomaatti, vapaaherra
Karl Gustaf von Friesendorff (1663 Tukholma –  1715 Stralsund), edellisen poika, diplomaatti, vapaaherra
Fredrik von Friesendorff (1707–1770) edellisen poika, vapaaherra ja valtaneuvos
Sambian kwacha

| Sambian kwacha |
| --- | --- |
ISO 4217 -koodi:  ZMW
Keskuspankki:  Sambian keskuspankki
Esitelty:  1968
Symboli:  K
Käyttäjät:  Sambia
Jaettava yksikkö:  ngwee
Sambian kwacha (tunnus ZMW) on Sambian rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 1968 lähtien. Se jakaantuu 100 ngweehen. Uudentyyppiset kolikot ja setelit Sambiassa kehiteltiin vuoden 2012 aikana ja otettiin käyttöön 2013. Sambiassa on käytössä 2, 5, 10, 20, 50 ja 100 kwachan setelit sekä 1 kwachan ja 5, 10 ja 50 ngween kolikot.
5. lokakuuta 2023 yksi kwacha oli 0,045 euroa, eli yksi euro oli 22,32 kwachaa.
Käännös suomeksi
Stephen Furber

| Stephen Furber |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1953 
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  John Ffowcs Williams
Oppilaat:  Simon Segars
Tunnetut työt:  ARM
Palkinnot:  Lovelace-mitali
Aiheesta muualla
research.manchester.ac.uk/en/persons/steve.furber
Stephen Furber (s. 1953 Englanti) on brittiläinen tietotekniikan professori, joka työskentelee Manchesterin yliopistossa Britanniassa. Hän on yhdessä Sophie Wilsonin kanssa suunnitellut ARM-mikroprosessorin sekä ollut mukana suunnittelemassa BBC Micro -tietokonetta. Furber oli ehdokkaana vuoden 2010 Millennium-teknologiapalkinnon saajaksi.
Furber sai Lovelace-mitalin vuonna 2014.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2008.
Teoksia

Stephen Furber: ARM System-on-chip Architecture.  Pearson, 2000.  ISBN 9780201675191  (englanniksi)
L.A.M.F. (Johnny Thundersin albumi)

| L> A.M.F. Johnny Thunders and the Heartbreakers |
| --- | --- | --- |

Johnny Thundersin johtaman The Heartbreakers -yhtyeen L.A.M.F.-albumi
Studioalbumin tiedot
 Studio : Ramport Studio, Essex Studio, Lontoo
 Julkaistu: 3.10.1977
 Tuottaja(t): Speedy Keen
 Tyylilaji: punk rock, rock and roll
 Levy-yhtiö: Track Records, Jungle Records
Johnny Thundersin muut julkaisut
| {{{edellinen}}} {{{vuosie}}} | L.A.M.F. 1977 | So Alone 1978 |
L.A.M.F. (lyhenne sanoista Like a Motherfucker ) on 3. lokakuuta 1977 julkaistu amerikkalaisen Johnny Thundersin johtaman The Heartbreakersin ainoa studioalbumi. Albumi julkaistiin brittiläisen riippumattoman levy-yhtiön Track Recordsin kautta, ja sen musiikki on sekoitus punkia ja rock and rollia.
Alunperin levyn artistin nimeksi merkittiin pelkkä The Heartbreakers, myöhemmin levyn uusintapainoksissa artistin nimi kirjoitettiin muodossa Johnny Thunders and The Heartbreakers.
Tausta

New York Dolls -yhtyeen hajottua kitaristi Johnny Thunders perusti The Heartbreakers -yhtyeen. Se yritti saada levytyssopimusta Yhdysvalloissa vuodesta 1975 alkaen. Syksyllä 1976 Malcolm McLaren, joka oli epävirallisesti toiminut New York Dollsin managerina yhtyeen viimeisinä päivinä, kutsui Johnny Thundersin uuden yhtyeen Englantiin osallistumaan Sex Pistolsin Anarchy-kiertueelle yhdessä The Clashin ja The Damnedin kanssa. The Heartbreakers hyväksyi tarjouksen ja saapui Lontooseen joulukuun 1. päivänä, samana päivänä kun Sex Pistols kiroili televisiossa suorassa lähetyksessä, mikä johti suurimman osan kiertueen keikkojen peruuntumiseen.
Kiertueen keskeydyttyä ja rahojen loputtua Englannissa yhtye harkitsi paluuta New Yorkiin, mutta sen manageri Leee Black Childers vakuutti yhtyeen jäämään Englantiin uskoen, että se menestyisi siellä paremmin. Useiden Lontoon-keikkojen jälkeen Track Records tarjosi The Heartbreakersille levytyssopimusta.
Äänitykset

Yhtye valmistautui albumin äänityksiin kolmen päivän demosessioilla Essex Studioilla helmikuun 1977 lopulla. Sitä seurasi kaksi esiintymistä Lontoon Speakeasy Clubilla, jotka Track Records äänitti. Kuusi kappaletta: ”All By Myself”, ”Let Go”, ”Get Off The Phone”, ”I Wanna Be Loved”, ”Can't Keep My Eyes On You” ja ”I Love You” äänitettiin Essexissä Trackin henkilökunnan ja Motörheadin tuottajan Speedy Keenin kanssa. Yhtye siirtyi sitten Ramport Studiosiin (The Whon omistama) äänittämään kahdeksan muuta kappaletta. Äänityksen tauolla Whon kitaristi Pete Townshend kutsui The Heartbreakersin mukaan Quadrophenia-elokuvan kuvauksiin statististeiksi.
Jälkituotanto

Äänityksen miksaaminen oli ongelmallista. Yhtye kävi eri studioissa, ja jokainen jäsen kokeili omia miksauksiaan. Jokaista miksausta harkittiin ja hylättiin, minkä jälkeen yhtyeen jäsenet palasivat studioon yrittääkseen miksata kappaleet uudelleen. Myöhemmin väitettiin, että levyn loputon miksaaminen oli pelkkä tekosyy käyttää takseja Track Recordsin laskuun, kun yhtye etsi huumeita ympäri Lontoota. Levyn miksaus kesti koko kesän 1977 ajan. Lopulta rumpali Jerry Nolan turhautui ja kertoi muulle yhtyeelle, että jos albumi julkaistaisiin ilman kunnollista miksausta, hän ei näkisi syytä pysyä yhtyeessä. Nolan suuttui bändille ja erosi kesken Britannian kiertueen, jonka aikana The Clash-yhtyeen Terry Chimes ja myöhemmin Sex Pistolsin rumpali Paul Cook toimivat sijaisina, kunnes Nolan leppyi ja palasi takaisin yhtyeeseen.
L.A.M.F. julkaistiin Track Recordsin kautta 3. lokakuuta 1977, ja se saavutti sijan 55 Britannian albumilistalla yhden viikon aikana. Kriitikko Jon Savage kirjoitti Sounds-lehdessä: ”Suurin osa biiseistä on mahtavia, soitto on varmaa... mikä siis on ongelma? Miksaus. Jotkut kappaleet kuulostavat mutaisilta — ärsyttävää, koska tiedän kuinka hyviä ne voisivat olla.”
Levynkannen valokuvasi ja suunnitteli Roberta Bailey.
Vuonna 1977 brittiläisen ZigZag-musiikkilehden haastattelussa Thunders kertoi, että albumin nimi sai alkunsa New Yorkin katujengien graffitista. Thundersin mukaan jengit lisäsivät LAMF-tunnisteen kirjoitettuaan jenginsä nimen. Kuitenkin, jos he olivat toisen jengin alueella, he kirjoittivat uhkauksen ”D.T.K. L.A.M.F” (Down to Kill Like a Mother Fucker).
Uudelleenjulkaisut

Track Recordsin mentyä konkurssiin Johnny Thundersin manageri Leee Black Childers hankki levy-yhtiön  toimistolta Essexin demot, Speakeasyn liveäänitykset ja L.A.M.F.-sessioiden masterit, mukaan lukien useita kelanauhoja erilaisia miksauksia. Vuonna 1982 englantilainen Jungle Records hankki nauhojen oikeudet Childersilta. Jungle sai Thundersin miksaamaan levyn uudestaan ja vuonna 1982 julkaistiin Thundersin uudelleen miksaama L.A.M.F. Revisited.
Vuonna 1994 Jungle Recordsin johtaja Alan Hauser totesi, että levyn miksauksissa ei ollut mitään vikaa, alkuperäisen Track Recordsin L.A.M.F.-julkaisun ongelma johtui vinyylilevyjen valmistuksesta Harvinaisen kasettiversion, jonka Track julkaisi samaan aikaan, sanottiin ”[kuulostavan] siltä, kuin se olisi käynyt suihkussa, ajanut parran, juonut kahvia ja polttanut savukkeen” (2002 uudelleenjulkaisun kansitekstit, Nina Antonia, s.10). Seuraava miksausversio, jota joskus kutsutaan nimellä L.A.M.F.: The Lost '77 Mixes, julkaistiin Jungle Recordsin toimesta vuonna 1994. Se sisälsi levy-yhtiön mielestä parhaimmat miksaus versiot kappaleista. Vuonna 2012 Jungle julkaisi levystä laajennetun painoksen nimellä L.A.M.F.: Definitive Edition, joka täydensi alkuperäistä levyä demoversioilla. Vuonna 2021 Jungle löysi alkuperäisen masterin vuoden 1977 sessioista, Se julkaistiin nimellä L.A.M.F. the found '77 masters.
Kappaleet

"Born to Lose" (Johnny Thunders)
"Baby Talk" (Johnny Thunders)
"All by Myself" (Walter Lure, Jerry Nolan)
"I Wanna Be Loved" (Johnny Thunders)
"It's Not Enough" (Johnny Thunders)
"Chinese Rocks" (Dee Dee Ramone, Richard Hell)
"Get Off the Phone" (Walter Lure, Jerry Nolan)
"Pirate Love" (Johnny Thunders)
"One Track Mind" (Walter Lure, Jerry Nolan)
"I Love You" (Johnny Thunders)
"Goin' Steady" (Johnny Thunders)
"Let Go" (Johnny Thunders, Jerry Nolan)
Myöhemmät painokset sisältävät myös bonus kappaleet:
"Can't Keep My Eyes on You" (Walter Lure, Jerry Nolan)
"Do You Love Me?" (Berry Gordy, Jr.)
Kokoonpano

Johnny Thunders - laulu, kitara
Walter Lure - laulu, kitara
Billy Rath - basso
Jerry Nolan - rummut