stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Emerich Jenei

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Emerich Alexandru Jenei unk. Jenei Imre
Syntymäaika: 22. maaliskuuta 1937 (ikä 87)
Syntymäpaikka: Agriș, Arad, Romania
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1955–1956 1957–1969 1969–1971 |  Flamura Roșie Arad  FC Steaua Bukarest  Kayserispor | 21 (2) 254 (7) 30 (4) |
Maajoukkue
| 1959–1964 |  Romanian maajoukkue | 12 (0) |
Valmennusura
1972–1973 1975–1978 1978–1979 1981–1982 1983–1984 1984–1986 1986–1990 1991 1992–1993 1993 1994–1994 1995–1996 1996 1998–2000 2000:  FC Steaua Bukarest (apuv.)  FC Steaua Bukarest  FC Bihor Oradea  CS Târgoviște  FC Steaua Bukarest  FC Steaua Bukarest  Romanian maajoukkue  FC Steaua Bukarest  Unkarin maajoukkue  FC Féhérvár  FC Steaua Bukarest  Panionios FC  FC Universitatea Craiova  FC Steaua Bukarest  Romanian maajoukkue
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Emerich Jenei (s. 22. maaliskuuta 1937) on romanialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Hän on yksi Romanian menestyneimmistä valmentajista ja voittanut Euroopan cupin mestaruuden 1985–1986. Maaliskuussa 2008 hänet palkittiin II luokan arvomerkillä Ordinul Meritul Sportivissa.
Ura pelaajana

Jenei aloitti pelaajauransa Flamura Roșie Aradissa 1955. Puolustavana keskikenttäeplaajana pelannut Jenei siirtyi 20-vuotiaana suurseura FC Steaua Bukarestiin, jota hän edustikin 12 vuoden ajan. Jenei pelasi Steauassa 254 ottelua ja voitti kolme Romanian mestaruutta. Hän siirtyi 1969 turkkilaiseen Kayserisporiin, jossa lopetti uransa 34-vuotiaana 1971.
Romanian maajoukkueessa Jenei esiintyi urallaan 12 A-maaottelussa. Hän oli mukana olympialaisissa 1964 Romanian sijoittuessa viidenneksi.
Meriitit pelaajana

Romanian mestaruus (3): 1960, 1961, 1968
Romanian cup (4): 1962, 1966, 1967, 1969
Ura valmentajana

Valmennusuransa Jenei aloitti FC Steaua Bukarestin apuvalmentajana 1972. Hän siirtyi päävalmentajaksi 1975 ja voitti seuran kanssa mestaruuden kauden päätteeksi. Hän jatkoi päävalmentajana myös kaksi seuraavaa kautta voittaen toisen mestaruutensa 1978. Menestyksestä huolimatta hän sai lähteä kauden jälkeen. Kaudella 1978–1979 Jenei toimi FC Bihorin päävalmentajana, mutta seura jäi hänen johdollaan liigan viimeiseksi ja Jenei sai potkut kauden jälkeen. Valmennettuaan tämän jälkeen lyhyen aikaa FCM Târgoviștea Jenei palasi Steauan päävalmentajaksi 1983. Kausi ei tuonut mestaruutta ja Jenei sai jälleen potkut, mutta palasi jo seuraavana syksynä valmentajaksi. Hänen johdollaan Steaua voitti mestaruuden 1985 ja eteni kaudella 1985–1986 sensaatiomaisesti Euroopan cupin finaaliin, jossa se kaatoi FC Barcelonan rangaistuspotkukilpailun jälkeen.
Menestyskauden jälkeen Jenei siirtyi Romanian maajoukkueen päävalmentajaksi yhdessä Mircea Lucescun kanssa. Lucescu sai kuitenkin potkut pian pestin alkamisen jälkeen ja Jenei jatkoi yksin päävalmentajana. Hänen johdollaan Romania jäi ulos EM-kisoista 1988, mutta selvisi MM-kisoihin 1990. Lopputurnauksessa Romania eteni alkulohkostaan jatkoon jättäen taakseen Argentiinan ja Neuvostoliiton. Tie katkesi kuitenkin toisella kierroksella rangaistuspotkukilpailulla kärsittyyn tappioon Irlannille. Kisojen jälkeen Jenei jätti tehtävänsä.
Huhtikuussa 1991 Jenei palasi jälleen Steaua Bukarestin päävalmentajaksi, mutta sai potkut jo saman vuoden joulukuussa. Seuraavana vuonna hän siirtyi Unkarin maajoukkueen päävalmentajaksi ja johdatti joukkueensa Kirin Cupin voittajaksi 1993. Muutoin tulokset olivat kuitenkin heikkoja ja hän sai potkut 1993. Hän toimi tämän jälkeen lyhyen aikaa FC Féhérvárin päävalmentajana, kunnes siirtyi jälleen Steauan peräsimeen elokuussa 1993. Kauden päätteeksi hän voitti viidennen mestaruutensa Steauassa.
Seuraavina vuosina Jenei toimi Panioniosin ja FC Universitatea Craiovan päävalmentajana ilman suurempaa menestystä. Hän palasi vielä kerran Steauaan 1998, mutta ei tällä kertaa onnistunut voittamaan mestaruutta. Vuonna 2000 hänet palkattiin pikakutsulla Romanian maajoukkueen päävalmentajaksi, kun joukkueen EM-kisoihin 2000 johdattanut Victor Pițurcă sai potkut. Jenein johdolla Romania teki historiansa parhaimman saavutuksen EM-tasolla etenemällä puolivälieriin, joissa se kärsi 2–0-tappion Italialle. Kisojen jälkeen Jenei jätti tehtävänsä ja lopetti samalla pitkän valmennusuransa.
Valmennusuransa jälkeen Jenei on toiminut mm. Romanian jalkapalloliiton konsulttina.
Meriitit valmentajana

Euroopan cup: 1986
Romanian mestaruus: 1976, 1978, 1985, 1986, 1994
Romanian cup: 1976, 1985
MM-2.kierros: 1990
EM-puolivälierät: 2000
Kirin Cup: 1993
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Giovanni Trapattoni | Euroopan cupin voittanut valmentaja 1986 | Seuraaja: Artur Jorge |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Constantin Teașcǎ Constantin Cernăianu Florin Halagian Bujol Hălmǎgeanu Anghel Iordănescu Mihai Stoichiță | FC Steaua Bukarestin päävalmentaja 1975–1978 1983–1984 1984–1986 1991 1993–1994 1998–2000 | Seuraaja: Gheorghe Constantin Florin Halagian Anghel Iordănescu Victor Pițurcă Dumitru Dumitriu Victor Pițurcă |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Mircea Lucescu Victor Pițurcă | Romanian maajoukkueen päävalmentaja 1986–1990 1–6/2000 | Seuraaja: Gheorghe Constantin László Bölöni |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Róbert Glázer | Unkarin maajoukkueen päävalmentaja 1992–1993 | Seuraaja: Ferenc Puskás |
Fragaria orientalis

| Fragaria orientalis |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Tribus::  Potentilleae
Alatribus::  Fragariinae
Suku::  Mansikat Fragaria
Laji::  orientalis
Kaksiosainen nimi
 Fragaria orientalis  Losinsk. 
Synonyymit
 Fragaria corymbosa Losinsk.  Fragaria uniflora Losinsk. 
Katso myös
   Fragaria orientalis Wikispeciesissä   Fragaria orientalis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fragaria orientalis on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, mansikoiden (Fragaria) sukuun kuuluva kasvilaji.
Fragaria orientalis on monivuotinen ruoho, joka voi kasvaa 5–30 cm korkeaksi. Sen varret ovat karvaisia. Lehdet ovat kolmilehdykkäisiä ja lehdykät ovat 1–5 cm pitkiä, 0,8–3,5 cm leveitä, vastapuikeita tai vinoneliömäisen puikeita ja vihreitä. Lehtien alapinnat ovat karvaisia, etenkin suonien kohdilta. Kukintona on yhdestä kuuteen, tavallisesti kahdesta viiteen, kukkaa sisältävä tasohuiskilo. Kukat ovat halkaisijaltaan 1–1,5 cm ja yleensä kaksineuvoisia, mutta joskus harvoin yksineuvoisia. Verholehdet ovat suikean puikeita. Terälehdet ovat valkoisia sekä lähes pyöreitä. Kaksineuvoisissa kukissa on 18–22 hedettä sekä lukuisia emejä. Pohjushedelmä on kypsänä väriltään purppuranpunainen. Pähkylät ovat munanmuotoisia ja noin 0,5 mm leveitä.
Fragaria orientalis kasvaa metsissä, niityillä ja vuorten rinteillä 600–4000 metrin korkeudessa. Lajia tavataan Venäjän itäosissa, Korean niemimaalla, Mongoliassa ja Kiinassa. Kiinassa lajia tavataan Gansun, Hebein, Heilongjiangin, Jilinin, Liaoningin, Sisä-Mongolian, Qinghain, Shaanxin ja Shanxin alueilla.
Felipe Padilla de León

Felipe Padilla de Leónin kuva postimerkissä
Felipe Padilla de León (1. toukokuuta 1912 Peñaranda, Nueva Ecija – 5. joulukuuta 1992) oli filippiiniläinen säveltäjä ja kapellimestari.
Padilla de León opiskeli Manilassa ja Yhdysvalloissa. Hän perusti Himig Ng Lahi -kokoonpanon, joka kiersi Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Hän piti viikottaisia radio-ohjelmia vuosina 1947–1985 ja oli aktiivinen luennoitsija filippiiniläisen musiikin sekä kulttuurin aiheista. Padilla de Leóniin tuotantoon kuuluu vähintään 327 sävellystä. Padilla de León sävelsi ensimmäisen täysimittaisen filippiiniläisen oopperan, José Rizalin romaaniin pohjautuvan Noli me tangeren (1957). Hän sävelsi myös toisen oopperan, El filibusterismon (1970) Rizalin toisen romaanin pohjalta. Noli me tangere on pysynyt esitetyimpänä filippiiniläisenä oopperana. Padilla de León sävelsi myös muun muassa kamarimusiikkia, konserttoja, pianomusiikkia, elokuvamusiikkia, kuoroteoksia ja lauluja, kuten lastenlauluja. Hän sävelsi joululaulun Pasko na Naman ja Manilan pitkälti tuhouduttua toisessa maailmansodassa teoksen Payapang Daigdig. Lisäksi Padilla de León käänsi espanjasta tagalogiksi Filippiinien kansallislaulun Lupang Hinirang.
Padilla de León sai monia palkintoja ja tunnustuksia. 8. joulukuuta 1997 hän sai postuumisti Filippiinien kansallistaiteilijan arvonimen presidentti Fidel V. Ramosilta. Padilla de León oli naimisissa Iluminada Bonus Mendozan kanssa ja sai kuusi lasta.
Jegor Jakovlev

| Jegor Jakovlev |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. syyskuuta 1991 (ikä 33) Magnitogorsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  Metallurg Magnitogorsk
Sarja:  KHL
Pelinumero:  44
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  Ak Bars Kazan (KHL) Neftjanik Almetjevsk (VHL) Lokomotiv Jaroslavl (KHL/VHL) SKA Pietari (KHL) New Jersey Devils (NHL) Binghamton Devils (AHL)
Jegor Konstantinovitš Jakovlev (ven. Егор Константинович Яковлев; s. 17. syyskuuta 1991 Magnitogorsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkopuolustaja ja maailmanmestari, joka pelaa KHL-joukkue Metallurg Magnitogorskissa.
Ura > Seuraura

Jakovlev on Metallurg Magnitogorskin kasvatti. Hän debytoi miesten peleissä kuitenkin AK Bars Kazanin kakkosjoukkueessa Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa kaudella 2008–2009. Kauden 2009–2010 Jakovlev pelasi MHL-junioriliigan JHC Barsissa. Kauden 2010–2011 hän pelasi siellä suurimmaksi osaksi ja Jakovlev valittiin MHL:n lokakuun 2010 kuukauden puolustajaksi. Hän sijoittui tehoilla 7+25=32 koko liigan puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain Aleksei Martšenko. Jakovlev voitti myös Barsin sisäisen tehotilaston lukemalla +26. Hän pelasi myös miesten pelejä VHL-joukkue Neftjanik Almetjevskissa ja debytoi Ak Bars Kazanin KHL-joukkueessa.
Alkukauden 2011–2012 Jakovlev pelasi JHC Barsissa ja Almetjevskissa, mutta hän siirtyi kuitenkin kesken kauden pelaamaan VHL:ää Lokomotiv Jaroslavliin, jonka KHL-kausi peruuntui ennen kaudenavausta kohtalokkaan lento-onnettomuuden vuoksi. Jakovlev pelasi noin puolet Jaroslavlissa viettämästään loppukaudesta MHL:ssä MHC Lokossa, jonka sisäisen tehotilaston hän voitti lukemalla +26. Jakovlev valittiin liigan marraskuun 2011 kuukauden puolustajaksi.
Kaudeksi 2012–2013 Lokomotiv Jaroslavl palasi KHL:ään, jossa Jakovlevin varsinainen tulokaskausi toi 49 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 2+5=7. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi kolmivuotisella sopimuksella SKA Pietarin riveihin.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jakovlev Oddset Hockey Gamesissa toukokuussa 2014. |  Jakovlev Oddset Hockey Gamesissa toukokuussa 2014. |  Jakovlev Oddset Hockey Gamesissa toukokuussa 2014. |  |
Miesten jääkiekko
Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | jääkiekko |  |
Maa:   Venäjän olympiakomitea
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Peking 2022 | jääkiekko |  |
Maa:   Venäjä
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Minsk 2014 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Tšekki 2015 | jääkiekko |  |
Jakovlev oli voittamassa olympiakultaa venäläisten olympiaurheilijoiden joukkueessa Pyeongchangissa 2018 ja olympiahopeaa Venäjän olympiakomitean joukkueessa Pekingissä 2022. Jakovlev edusti Venäjää MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2015, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja jälkimmäinen hopeaan. Yhteensä Jakovlev on pelannut 41 A-maaottelua tehopistein 3+2=5. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 29. elokuuta 2013 Czech Hockey Gamesin Pietarissa pelatussa avausottelussa Ruotsia vastaan.
FIFA 10

| FIFA 10 |
| --- | --- |


Kehittäjä:  EA Canada
Julkaisija:  EA Sports
Jakelija:  Nintendo eShop, Google Play ja App Store
Pelisarja:  FIFA
Julkaistu:  1. lokakuuta 2009
Lajityyppi:  Urheilupeli
Pelimuoto:  moninpeli ja yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 3
Alusta:  Xbox 360, PlayStation 3, Wii, PlayStation 2, Nintendo DS, PlayStation Portable, Windows, matkapuhelin, iPhone/iPod Touch
Jakelumuoto:  DVD / Blu-ray
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
FIFA 10 on Electronic Artsin FIFA-pelisarjan 1. lokakuuta 2009 julkaistu seitsemästoista osa. Pelin on kehittänyt EA Canada.
Liigat

Englannin valioliiga
Englannin mestaruussarja
Englannin ykkösliiga
Englannin kakkosliiga
La Liga
Bundesliiga
2. Bundesliiga
K-League
A-League
Itävallan Bundesliiga
Serie A
Serie B
Venäjän jalkapalloliiga
Axpo Super League
Ligue 1
Ligue 2
Eredivisie
Liga Adelante
Primera División de Mexico
Scottish Premier League
Türkcell Süper lig
Stadionit

Electronic Artsin David Rutter on varmistanut, että jalkapalloseura Real Madridin stadionin Estadio Santiago Bernabeun voi ladata PS Storesta ja Xbox Marketplacesta pelin julkaisupäivänä.
Aiheesta muualla

FIFA Soccer 10 MobyGamesissa (englanniksi)
Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Tietoa pelistä[vanhentunut linkki]
FIFA 10 virallinen traileri
Jarno Laur

Jarno Laur (s. 13. syyskuuta 1975 Tartto, Viro) on virolainen poliitikko. Hän on Viron Sosiaalidemokraattisen puolueen jäsen ja Tarton apulaiskaupunginjohtaja. Vuosina 2009–2013 hän oli Väätsan kunnanjohtaja.
Laur tuli vuosiksi 2004–2007 Riigikogun jäseneksi Tõnu Kõivun varajäsenenä. Riigikogussa hän kuului perustuslakivaliokuntaan ja Estonian uppoamisen tutkimuskomiteaan..
Opinnot

Laur valmistui 1993 Tartu Mart Reiniku Gümnaasiumista ja 2008 Tarton yliopiston Narvan collegen kunnallishallinnon osasatolta. Hän aloitti syksyllä 2008 maisteriopinnot Tallinnan teknillisessä yliopistossa.
Ura

Viron Sosiaalidemokraattisen puolueen referent 1993–1995
Johannes Mihkelsonin säätiön johtaja 1996–1999
ministeri Katrin Saksin neuvonantaja 1999–2002
Kansanpuolue Maltilliset (nyk. Viron Sosiaalidemokraattinen puolue) -puolueen vaalikoordinaattori 2002–2003
Väätsan kunnanjohtaja 2003–2004, 2009–2013
Riigikogun jäsen 2004–2007
2007–2009 sisäministerin neuvonantaja
2013– Tarton apulaiskaupunginjohtaja
Laur oli Tarton kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 2003–2005 ja sen jälkeen vuodesta 2007.
Tunnustukset

Kaitseliiton  ansiomitali, erikoisluokka (2011).
Yksityiselämä

Laur on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Aiheesta muualla

Jarno Laur (Arkistoitu – Internet Archive) Tarton kaupungin sivulla
Järvamaa sotsiaaldemokraate juhib Jarno Laur (Arkistoitu – Internet Archive) SDE koduleht 30.1.2012
Väätsa vallavanema toolile istub Jarno Laur Järva Teataja 26.10.2009
Rasmus Rekand Linna juhivad ärimehed ja õpetajad Tartu Ekspress, 14.11.2013
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: et:Jarno Luar
Käännös suomeksi
Figeac

| Figeac |
| --- | --- |
 Yleisnäkymä Figeacista
 vaakuna
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Midi-Pyrénées
Departementti:  Lot
Arrondissementti:  Figeac
Kantoni:  Figeac-Est, Figeac-Ouest
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Nicole Paulo
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  35,16 km²
Väkiluku (2006):  9 963
 – Väestötiheys:  283,4 as./km²
 
 www.ville-figeac.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Figeac on kunta Lotin departementissa Midi-Pyrénées’n hallintoalueella Ranskassa. Kunnan väkiluku vuonna 2006 oli 9 963. Figeacin pinta-ala on 35 km². Figeacissa on Lot’n aliprefektuuri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Figeac Wikimedia Commonsissa
Johan Alexander Berg

Johan Alexander Berg (1. joulukuuta 1830 Pietari – 1900 Orenburg Venäjä) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan jalkaväenkenraali.
Bergin vanhemmat olivat apteekkari Alexander Konstantin Berg ja Emelia Schönjann. Berg tuli Haminan kadettikouluun 1846, ylennettiin valmistuttuaan vänrikiksi ja määrättiin henkivartioväen ratsastavaan krenatöörirykmenttiin 1851. Aliluuntantiksi hänet ylennettiin 1854 ja vielä samana vuonna luutnantiksi. Hän oli Pietarin 2. sotilassairaalan tarkastaja vuoteen 1873 asti. Everstiksi 1868 ylennetty Berg siirrettiin 87. Savonlinnan jalkaväkirykmentin komentajaksi 1873 ja Pietarhovin sotilassairaalan johtajaksi 1882. Kenraalimajuriksi Berg ylennettiin 1883. Vuonna 1885 hän tuli 32. jalkaväkidivisioonan 1. prikaatin komentajaksi ja vuonna 1893 22. Orenburgin paikallisprikaatin komentajaksi. Kenraaliluutnantiksi Berg ylennettiin 1894, sotapalveluksesta hän erosi jalkaväenkenraaliksi ylennettynä tammikuussa 1900.
Iva Majoli

| Iva Majoli |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. elokuuta 1977  Zagreb 
Kansalaisuus:   Kroatia
Tennispelaaja
Pituus:  175 cm
Paino:  61 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  1991–
Palkintorahat:  4 407 521 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  4. (5.2.1996)
Turnausvoittoja:  8
Voitot/tappiot:  316–225
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  Puolivälierät (1996)
Ranskan avoimet:  Voitto (1997)
Wimbledon:  Puolivälierät (1997)
Yhdysvaltain avoimet:  4. kierros (1994)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  24  (21. elokuuta 1995)
Voitot/tappiot:  99–125
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Iva Majoli Marić (s. 12. elokuuta 1977 Zagreb) on kroatialainen entinen tennispelaaja. Majoli oli parhaimmillaan WTA-listalla neljäntenä. Hän voitti yhteensä kahdeksan WTA-kiertueen turnausta kaksinpelissä, mukaan lukien Ranskan avointen voitto vuodelta 1997.
Tennisura

Junioriurallaan Majoli voitti vuonna 1989 tenniksen Euroopan mestaruuden. Ammattilaispelaajaksi Majoli siirtyi vuonna 1991, 14 vuoden iässä. Lokakuussa 1995 Majoli voitti ensimmäisen WTA-turnauksensa Zürichissä. Finaalissa hän voitti Mary Piercen. Seuraavalla viikolla hän voitti Filderstadtin turnauksen. Vuoden 1996 Australian avoimissa Majoli selviytyi puolivälieriin, jossa hävisi maailmanlistan ykköselle, Monica Selesille. Australian avointen jälkeen hän voitti Tokiossa pelatun WTA-turnauksen. Helmikuussa hän voitti Essenin turnauksen. Myös Ranskan avoimissa Majoli selviytyi puolivälieriin, mutta hävisi tällä kertaa Steffi Grafille. Atlantan olympialaisissa Majoli hävisi puolivälierissä Lindsay Davenportille.
Vuonna 1997 Majoli saavutti uransa viidennen WTA-turnausvoiton Hannoverissa. Kuudes turnausvoitto tuli huhtikuussa Hampurissa. Ranskan avoimissa hän saavutti uransa ainoan Grand Slam -turnausvoiton. Ikää Majolilla oli turnausvoiton otettuaan 19 vuotta. Loppuottelussa hän voitti suoraan kahdessa erässä turnauksessa ykköseksi sijoitetun Martina Hingisin. Wimbledonissa Majoli putosi puolivälierissä häviten maailmanlistan sijalla 42 olleelle Anna Kurnikovalle. Seuraavana vuonna Majoli hävisi Ranskan avointen puolivälierissä Lindsey Davenportille. Uransa kahdeksannen ja samalla viimeisen turnausvoittonsa Majoli saavutti Charlestonissa huhtikuussa 2002.
Majoli lopetti uransa huhtikuussa 2004 lukuisten loukkaantumisten johdosta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iva Majoli Wikimedia Commonsissa
Iva Majoli profiili WTA:n kotisivuilla
John Love

| John Love |
| --- | --- |
 John Loven Surtees-auto vuoden 2019  Silverstone Classic tapahtumassa.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Rhodesia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1962-1965, 1967-1972
Talli(t):  Cooper, Brabham, Lotus, March, Surtees (yksityisiä)
Kilpailuja:  10 (9 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  1
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  6
Ensimmäinen kilpailu:  Etelä-Afrikan Grand Prix 1962
Viimeinen kilpailu:  Etelä-Afrikan Grand Prix 1972
John Love (7. joulukuuta 1924, Bulawayo, Zimbabwe - 25. huhtikuuta 2005) oli Rhodesiaa edustanut entinen kilpa-autoilija.
Loven kilpa-ajajan ura alkoi 19–vuotiaana moottoripyöräkilpailuissa, joissa ajoi Zündappilla. Vuonna 1961 hän muutti Englantiin, jossa ajoi Formula Junior-sarjassa Cooperin valmistamilla kilpa-autoilla.
Love ajoi F1-luokassa 10 MM-sarjan kilpailua vuosina 1962-65 ja 1967-72. Hän saavutti urallaan yhden palkintosijan ja 6 MM-pistettä sijoittumalla toiseksi vuoden 1967 Etelä-Afrikan osakilpailussa. Love on ainoa zimbabwelainen F1-kuljettaja, joka on ajanut pisteille.
Frances Lucey

Frances Lucey on irlantilainen sopraano. Hän opiskeli kotikaupungissaan Dublinissa. Hän sai ensin kiinnityksen Baijerin valtionoopperaan ja on sittemmin toiminut johtavana sopraanona Münchenin Staatstheater am Gärtnerplatzissa, jossa hän on esiintynyt Sandrinan roolissa La finta giardinierassa ja Marian roolissa West Side Storyssa. Yhdysvalloissa Lucey on muun muassa pitänyt konsertteja Leon Botsteinin ja Amerikkalaisen sinfoniaorkesterin kanssa sekä laulanut Georg Friedrich Händelin Messias-oratorion esityksessä Philadelphian orkesterin kanssa.
Irlannissa Lucey on saavuttanut kriitikkojen suosiota oopperaesiintymisillään Wexfordin festivaalilla. Dublinin RTÉ:n kansallisen sinfoniaorkesterin kanssa Lucey on muun muassa levyttänyt Charles Villiers Stanfordin requiemin. Hänen ensimmäinen soolo-CD:nsä, Off to Philadelphia, koostuu irlantilaisista kansanlauluista, George Gershwinin ja Cole Porterin lauluista sekä spirituaaleista.
Emergency (pelisarja)

| Emergency |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Sixteen Tons Entertainment
Julkaisija:  TopWare Interactive, Take-Two Interactive, Rondomedia, Deep Silver
Suunnittelija:  Ralph Stock
Lajityyppi:  Strategiapeli
Ensijulkaisu:  Emergency (1998)
Viimeisin julkaisu:  Emergency 2017 (2016)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Emergency on videopelisarja, joka keskittyy pelastustoimintaan. Sarjan pelit on kehittänyt Saksalainen Sixteen Tons Entertainment. Ensimmäinen peli Emergency: Fighters for Life julkaistiin 1998.
Pelissä pelaaja hallitsee Pelastustoimintaa; palotoimintaa, sairaankuljetusta, poliisia ja teknisiä palveluita. Keskeinen elementti peleissä on johtaa kuvitteellisten pelastuspalveluiden toimintaa ohjaamalla ajoneuvoja ja henkilöstöä.
Ohjainkomennot ja grafiikat ovat tyypillisiä strategia pelille; käyttämällä hiiren vasenta painiketta valitaksesi asian, oikealla hiiren painikkeella käskeäksesi tekemään toiminnon. Kamera on tyypillinen strategiapelin kamera rajoitetuilla kulmilla.
Osat > Emergency: Fighters for Life

Emergency: Fighters for Life on ensimmäinen peli Emergency sarjassa. Se julkaistiin 31. heinäkuuta 1998. Pelissä on 30 skenaarioita, jotka vaikeutuvat asteittain. Esimerkkejä skenaarioista ovat, onnettomuus raviradalla, lentokoneonnettomuus, tulva, liikenneonnettomuus ja pommiuhka, sekä tositapahtumiin perustuvia, kuten Ramsteinin lentonäytösonnettomuus. Pelissä on 20 erilaista hälytysajoneuvoa.
Osat > Emergency 2: The Ultimate Fight for Life

Emergency 2: The Ultimate Fight for Life julkaistiin 11. marraskuuta 2002. Sen kampaniassa on 25 skenaarioita. Tehtävät vaihtelevat juna-onnettomuuksista lentokoneonnetomuuksiin tai jopa alien-hyökkäykseen. Ensimmäiseen peliin verrattuna grafiikat ovat parantunee. Lisäksi hätäyksiköt voivat liikkua ensimmäistä kertaa rakennusten sisällä. Lisäksi hälytysajoneuvojen määrä on kasvanut yli 25.
24. heinäkuuta 2003 deluxe-versio julkaistiin, jossa on kaksi uutta tehtävää ja ääniohjaus ominaisuuksia.
Osat > Emergency 3: Mission Life

Emergency 3 on pelisarjan kolmas osa. Se julkaistiin 21. tammikuuta 2005 ja on ensimmäinen, joka käyttää 3D-moottoria ja vapaasti liikkuvaa kamerakulmaa. Pelissä on 20 tehtävää, sekä kaksi uutta peli-tilaa; Freemode Endless ja Freemode Challenge.
Emergency 3 esittelee mahdollisuuden käyttää editoriohjelmistoa, mikä antaa pelaajalle mahdollisuuden luoda omia karttoja, hätätilanteita, tehtäviä, ajoneuvoja, henkilöstöä ja jopa mukautettuja pelin ominaisuuksia. Ralph Stock totesi haastattelussa, että Sixteen Tons Entertainment ei ajatellut editoria käytettävän näin luovasti.
Osat > Emergency 3: Mission Life > Ajoneuvot ja yksiköt

Erilaisia hälytysajoneuvoja on yli 25. Uutena peli lisää insinöörit, jotka korjaavat liikennevaloja sekä tasoristeyksiä.