stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hiroshi Aoyama

Hiroshi Aoyama (2009)
Hiroshi "Hiro" Aoyama (s. 25. lokakuuta 1981 Ichihara, Chiban prefektuuri) on japanilainen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti 250cc-luokan maailmanmestaruuden vuonna 2009.
Hiroshi Aoyama kilpaili vuoteen 2003 saakka Japanin mestaruussarjassa ja siirtyi MM-sarjaan vuonna 2004. Tosin vuosina 2000-2003 hän ajoi joissain MM-osakilpailuissa villillä kortilla. Aoyama on ajanut MM-sarjaa Hondalla ja KTM:llä. Kaudella 2007 hänen tallikaverinaan KTM:llä oli Mika Kallio. Ensimmäisen osakilpailun Aoyama voitti kaudella 2005. Koko uransa MM-tasolla 250-kuutioisissa ajanut Aoyama siirtyy kaudella 2010 MotoGP-luokkaan. Siirto oli odotettu sillä MotoGP-luokka oli ilman japanilaiskuljettajaa heinäkuusta 2009 saakka, kun Yuki Takahashin sopimus irtisanottiin. Edellisen kerran MotoGP-luokassa ei ajanut yhtään japanilaiskuljettajaa 17 vuotta aikaisemmin.
Hiroshi Aoyaman veli Shuhei on myös ratamoottoripyöräilijä.
Tilastot

| Kausi | Luokka | Pyörä | Kilpailut | Voitot | Palkintosijat | Paalupaikat | Nopeimmat kierrokset | Pisteet | sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | 250cc | Honda | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 8 | 28th |
| 2001 | 250cc | Honda | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 3 | 28th |
| 2002 | 250cc | Honda | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 9 | 27th |
| 2003 | 250cc | Honda | 2 | 0 | 1 | 1 | 1 | 31 | 15th |
| 2004 | 250cc | Honda RS250RW | 16 | 0 | 2 | 0 | 0 | 128 | 6th |
| 2005 | 250cc | Honda RS250RW | 16 | 1 | 4 | 2 | 0 | 180 | 4th |
| 2006 | 250cc | KTM | 16 | 2 | 7 | 1 | 4 | 193 | 4th |
| 2007 | 250cc | KTM 250 FPR | 17 | 2 | 4 | 1 | 2 | 160 | 6th |
| 2008 | 250cc | KTM 250 FPR | 16 | 0 | 2 | 1 | 0 | 139 | 7th |
| 2009 | 250cc | Honda RS250RW | 16 | 4 | 7 | 2 | 4 | 261 | 1st |
| 2010 | MotoGP | Honda RC212V | 12 | 0 | 0 | 0 | 0 | 53 | 15th |
| 2011 | MotoGP | Honda RC212V | 17 | 0 | 0 | 0 | 0 | 98 | 10th |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 133 | 9 | 27 | 8 | 11 | 1263 |  |
Saavutukset > 250cc-luokka

Maailmanmestari 2009
9 osakilpailuvoittoa, 8 kakkossijaa ja 10 kolmossijaa
Japanin mestari 2003
Japanin mestaruussarjan toinen 2000 ja 2002
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hiroshi Aoyaman kotisivut
250cc-luokan kuljettajien maailmanmestarit
1949: Bruno Ruffo |
1950: Dario Ambrosini |
1951: Bruno Ruffo |
1952: Enrico Lorenzetti |
1953: Werner Haas |
1954: Werner Haas |
1955: Hermann-Paul Muller |
1956: Carlo Ubbiali |
1957: Cecil Sandford |
1958: Tarquinio Provini |
1959: Carlo Ubbiali |
1960: Carlo Ubbiali |
1961: Mike Hailwood |
1962: Jim Redman |
1963: Jim Redman |
1964: Phil Read |
1965: Phil Read |
1966: Mike Hailwood |
1967: Mike Hailwood |
1968: Phil Read |
1969: Kel Caruthers |
1970: Rob Gould |
1971: Phil Read |
1972: Jarno Saarinen |
1973: Dieter Braun |
1974: Walter Villa |
1975: Walter Villa |
1976: Walter Villa |
1977: Mario Lega |
1978: Kork Ballington |
1979: Kork Ballington |
1980: Anton Mang |
1981: Anton Mang |
1982: Jean-Louis Tournadre |
1983: Carlos Lavado |
1984: Christian Sarron |
1985: Freddie Spencer |
1986: Carlos Lavado |
1987: Anton Mang |
1988: Sito Pons |
1989: Sito Pons |
1990: John Kocinski |
1991: Luca Cadalora |
1992: Luca Cadalora |
1993: Tetsuya Harada |
1994: Max Biaggi |
1995: Max Biaggi |
1996: Max Biaggi |
1997: Max Biaggi |
1998: Loris Capirossi |
1999: Valentino Rossi |
2000: Olivier Jacque |
2001: Daijirō Katō |
2002: Marco Melandri |
2003: Manuel Poggiali |
2004: Daniel Pedrosa |
2005: Daniel Pedrosa |
2006: Jorge Lorenzo |
2007: Jorge Lorenzo |
2008: Marco Simoncelli |
2009: Hiroshi Aoyama |
Aoyama Portugalin Estorilissa 2011
Ilmari Haapala

Ilmari Johannes Haapala (s. 22. marraskuuta 1939 Ylivieska) on suomalainen geologi ja emeritusprofessori. Hän on ollut Helsingin yliopiston geologian ja mineralogian dosentti 1971–1982 ja professori vuodesta 1982. Hän tutkii Suomen rapakivigraniittien petrologiaa, geokemiaa ja metallogeniaa.
Haapala valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1985.
Hidden: Source

| Hidden: Source |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Calibre Studios
Julkaisija:  Calibre Studios
Jakelija:  Calibre Studios
Pelimoottori:  Source
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  moninpeli
Alusta:  Windows
Jakelumuoto:  digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
Hidden: Source on Calibre Studiosin kehittämä ja julkaisema Half-Life 2:n Source pelimoottorille luotu moninpelimodi. Pelin ensimmäinen beetaversio julkaistiin 13. kesäkuuta 2005. Hidden: Source on saanut useita tunnustuksia modimaailmassa.
Tarina

1950-luvun alussa, sodan jälkeisissä pyörteissä asekehittely otti aimo harppauksia eteenpäin ja tiedot ihmisen perimätiedosta aukenivat. Ryhmä tiedemiehiä jotka toimivat Infinitum-tutkimuskeskuksessa, huomasivat merkittäviä ilmiöitä, jotka seurasivat DNA-manipulaatiosta. Monet koehenkilöt kuitenkin menettivät henkensä tai järkensä huolimattomien ja moraalittomien kokeiden seurauksena.
1990-luvun puolessavälissä tutkijat olivat tulleet siihen johtopäätökseen, että voisivat viedä tutkimukset seuraavalle tasolle ja kokeilla testiä, jossa koehenkilöön lisättäisiin DNA:ta joka mahdollistaisi kohteen muuttumisen lähes läpinäkyväksi. Tutkijat toivoivat, että tällä tavoin saataisiin luotua täydellinen sotilas. Kuitenkin vuosituhannen vaihteessa huomattiin, että kokeet koehenkilö 617:n parissa johtivat massiivisiin geneettisiin traumoihin, josta seurasi koehenkilön horjuva mielenterveys ja lukuisat geneettisen poikkeavuudet.
Pian tapauksen jälkeen, koehenkilö onnistui pakenemaan tutkimuskeskuksesta. Kansainvälinen eliittiturvallisuus-joukko, I.R.I.S. (Infinitum Research Intercept Squad), on otettu käyttöön, jotta karannut koehenkilö 617, joka tunnettaan nyt nimellä ”Hidden”, saataisiin kiinni. Samaan aikaan tutkimus on keskeytetty ja Infinitum-tutkimuskeskus kiistää kaiken tiedon geenimanipulaatiosta ja ihmiskokeista.
Pelaaminen

Pelissä on kaksi puolta: kommandoista koostuva erikoisjoukko I.R.I.S. sekä yksi ainoa vihollishahmo nimeltä Hidden. Kommandoilla on aseinaan muun muassa haulikko, rynnäkkökivääri, pistooleita sekä erilaisia teknisiä apuvälineitä, kuten liiketunnistinsensoreita sekä laserpiste-tähtäimet. Hiddenillä on asenaan ainoastaan puukko ja muutama kranaatti. Hidden on kuitenkin erittäin ketterä ja pystyykin helposti roikkumaan seinillä ja tekemään puukolla kuolettavia teholyöntejä. Pelissä on kierroksia, joiden aikana kommandot ja Hidden yrittävät saada toisensa hengiltä.
I.R.I.S-joukkueessa pelaajan tehtävänä on alussa valita kahdesta ryhmästä jossa hän voi toimia. Pelaaja voi toimia niin sanotuissa Assault-ryhmässä tai Support-ryhmässä. Assault-roolissa pelaaja pystyy valitsemaan kaikista pelissä olevista aseista yhden kutakin luokkaa, kun taasen support-hahmo ei pysty valitsemaan kuin kahdesta. Support-hahmo pystyy kuitenkin täydentämään tovereidensa panoksia ja hän saa automaattisesti kolme liiketunnistin-sensoria.
Hiddenillä pelatessa pelaajalla on useita erikoiskykyjä, joita ei voi käyttää I.R.I.S.-joukoilla. Nämä erikoiskyvyt korvaavat Hiddenin suppean asevalikoiman. Hidden on lähes näkymätön, sillä vain pienoinen värähtely ilmassa ilmaisee olennon olemassaolon. Liikkuva Hidden on harjaantuneen pelaajan helppo havaita, mutta paikoillaan ollessaan Hidden on lähes mahdoton huomata. Hiddenillä on kyky tehdä valtavia loikkia, jotka mahdollistavat nopean liikkumisen paikasta toiseen, jopa sellaisiin paikkoihin, joihin I.R.I.S.-joukkue ei pääse. Hidden pystyy tarttumaan kiinni lähes jokaiseen pintaan joita pelistä löytyy ja roikkumaan niissä kunnes stamina loppuu. Paikoillaan ollessaan Hidden voi kytkeä päälle ns. Aura-näkymän, joka toimii lämpökiikareiden tavoin, joka paljastaa I.R.I.S.-sotilaiden olinpaikan, olivatpa nämä vaikka seinän takana. Jos Hidden tappaa pelaajan viillolla, voi vihollisen ruumista käyttää jälkeenpäin ns. ruokailuun. Tällöin Hiddenin energia lisääntyy pikkuhiljaa, mutta samalla Hidden on helpompi havaita. Hidden pystyy nostamaan laatikoita, tynnyreitä ja muita esineitä, joita voi käyttää vihollisen harhautukseen tai aseina.
Vastaanotto

Peli on kerännyt laajalti huomiota erilaisissa pelitapahtumissa ja voittanut useita palkintoja. Peli voitti vuonna 2005 järjestetyssä Mods of 2005 -kilpailuissa Editors' Choice -maininnan parhaasta moninpelistä ja vuotta myöhemmin samaisen kilpailun kunniamaininnan erinomaisen ja painostavan tunnelmansa ansiosta.
Peli osallistui vuonna 2006 Independent Games Festival -tapahtumaan, jossa se otti osaa "Best Mod - Half-Life 2" -kategoriassa. Peli pääsi finaaliin asti, mutta hävisi tiukassa kisassa Dystopia-modille. Peli on huomioitu laajasti myös useissa arvostetuissa pelimaailman julkaisussa ja se on kerännyt positiivista palautetta niin pelaajilta kuin arvostelijoiltakin. Se on valittu myös kuukauden modiksi syyskuussa 2005.
Aiheesta muualla

Pelin virallinen kotisivu (englanniksi)
Hwasongin linnoitus

| Hwasongin linnoitus |
| --- | --- |
 Läntinen portti ja vartiotorni
Sijainti:  Suwon, Etelä-Korea
Koordinaatit:  37°17.13′N, 127°00.57′E
Valmistumisvuosi:  1700-luku
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hwasongin linnoitus eli Hwaseongin linnoitus on linna Suwonissa, Etelä-Koreassa noin 30 kilometriä maan pääkaupungista Soulista etelään. Sen rakennutti 1700-luvun lopulla keisari Chongjo, joka siirsi sinne isänsä hautakammion ja ympäröi sen mahtavilla lähes kuusi kilometriä pitkillä muureilla. Muurit ovat säilyneet nykypäivään, ja niihin liittyy neljä porttia, tykistötorneja ja bastioneja.
Linnoitus liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1997.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hwasongin linnoitus Wikimedia Commonsissa
Hylje

Hylje tarkoittaa seuraavia asioita:
eväjalkaiset eli hylje-eläimet (Pinnipedia), petoeläinten lahkoon kuuluva nisäkäslajiryhmä
hylkeet eli varsinaiset hylkeet (Phocidae), nisäkäsheimo
korvahylkeet (Otariidae), nisäkäsheimo
öljyntorjunta-alus Hylje, suomalainen öljyntorjunta-alus.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hylje”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Huulikalat

| Huulikalat |
| --- | --- |
 Kyhmyhuulikala (Cheilinus undulatus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Labroidei
Heimo::  Huulikalat Labridae  Cuvier, 1816
Suvut
 Acantholabrus  Achoerodus  Ammolabrus  Anampses  Anchichoerops  Austrolabrus  Bodianus  Centrolabrus  Cheilinus  Cheilio  Choerodon  Cirrhilabrus  Clepticus  Conniella  Coris  Ctenolabrus  Cymolutes  Decodon  Diproctacanthus  Doratonotus  Dotalabrus  Epibulus  Eupetrichthys  Frontilabrus  Gomphosus  Halichoeres  Hemigymnus  Hologymnosus  Iniistius  Julichthys  Labrichthys  Labroides  Labropsis  Labrus  Lachnolaimus  Lappanella  Larabicus  Leptojulis  Macropharyngodon  Malapterus  Minilabrus  Nelabrichthys  Notolabrus  Novaculichthys  Novaculoides  Ophthalmolepis  Oxycheilinus  Oxyjulis  Paracheilinus  Parajulis  Pictilabrus  Polylepion  Pseudocheilinops  Pseudocheilinus  Pseudocoris  Pseudodax  Pseudojuloides  Pseudolabrus  Pteragogus  Semicossyphus  Stethojulis  Suezichthys  Symphodus  Tautoga  Tautogolabrus  Terelabrus  Thalassoma  Wetmorella  Xenojulis  Xiphocheilus  Xyrichtys 
Katso myös
   Huulikalat Wikispeciesissä   Huulikalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Huulikalat (Labridae) on meressä elävien ahvenkalojen heimo, johon kuluu yli 500 lajia, jotka jaetaan yli 60 sukuun. Huulikalat ovat yksi monimuotoisimmista kalaheimoista niin lajien koon, ruumiin muodon kuin värityksen puolesta. Se on toiseksi suurin suolaisten vesien kalaheimo ja kolmanneksi suurin ahvenkalojen lahkon heimoista.
Monet huulikalat ovat suosittuja akvaariokaloja, toisia käytetään ruoaksi. Useat lajit syövät loisia toisten kalojen iholta.
Huulikalojen erikoisuus on se, että ne pystyvät vaihtamaan sukupuolta. Monet lajit ovat nuorina kaikki naaraita, mutta voivat muuttua lisääntymiskykyisiksi koiraiksi parissa päivässä. Jotkin lajit elävät yhden koiraan ja muutaman naaraan muodostamina haaremeina. Kun johtava koiras kuolee, vahvin naaraista ottaa sen paikan ja muuttuu koiraaksi. Joillakin lajeilla on kahdenlaisia koiraita: toiset ovat olleet koiraita alusta alkaen, toiset muuttuneet naaraasta koiraaksi.
Huulikaloja elää kaikkien merialueiden matalissa rannikkovesissä, erityisesti trooppisilla koralliriutoilla, mutta muutamia lajeja tavataan myös Välimeressä ja Pohjanmeressä. Eniten lajeja tunnetaan Australian lähivesistä: 165 lajia 42 suvusta.
Huulikalojen vartalonmuoto on pitkulainen, kapea, sylinterimäinen tai kyttyräselkäinen. Pienet lajit ovat sikarimaisia, suuret usein kyttyräselkäisiä. Monet lajit ovat värikkäitä, ja sukupuolet usein mutta eivät aina täysin eri värisiä. Useimmat huulikalat ovat 25–80 senttimetriä pitkiä. Suurin laji on kyhmyhuulikala, jonka pituus on jopa 2,30 metriä ja paino 190 kg, pienin on kuusisenttinen Minilabrus striatus, joka elää Punaisellamerellä.
Aiheesta muualla

Family Labridae (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.).  (englanniksi)
ITIS: Labridae (englanniksi)
Hwasong-18

Hwasong-18:n koelaukaisu.
Hwasong-18 (HS-18; kor. 화성-18형, Hwasong-18-yeong) on Pohjois-Korean ensimmäinen kiinteää polttoainetta käyttävä mannertenvälinen ohjus. Se on pienempi kuin Hwasong-17.
Ohjus on 21,8 metriä pitkä, 1,8 metriä leveä. Siinä on kolme kiinteäpolttoaineista rakettivaihetta. Ohjus kantaa 15 000 km, jolloin se uhkaa Yhdysvaltoja. Hwasong-18 saattaa olla monikärkiohjus.
Pohjois-Korea testasi Hwasong-18:aa ensi kertaa 14. huhtikuuta 2023. Ohjus oli lähellä laajempaa tuotantoa.
Merkitys

Hwasong-18 on merkittävä edistysaskel Pohjois-Korean vastaiskukyvylle mahdollisen ydinhyökkäyksen tapahduttua. Kiinteäpolttoaineista ohjusta voi liikutella ja säilyttää varastossa toimintakykyisenä kauemmin kuin
nestemäistä polttoinetta käyttävää ohjusta. Kiinteäpolttoaineinen ohjus on nopeampi laukaista. Se voidaan laukaista minuuttien kuluttua hälytyksestä.
Hylkikalla

Hylkikalla
| --- | --- |
Sijainti:  65°26′55.783″N, 025°11′58.13″E, Ii Suomi
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Hylkikalla on pieni kivikkoinen saari Perämerellä Iin kunnan vesialueella. Lähimmät muut saaret ovat Rakka-Penno ja Ulkokaapri. Saaren itäpuolella on 2.4 metrin veneväylä. Saari sijaitsee Olhavan kylän edustalla noin seitsemän kilometriä Olhavanjoen suulta länteen.
Immolated

| Immolated Dies Irae |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesäkuussa 2000
 Julkaistu: 20. marraskuuta 2000
 Tuottaja(t): Szymon Czech
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 31.57
 Levy-yhtiö: Metal Blade Records
Dies Iraen muut julkaisut
| Fear of God 1994 | Immolated 2000 | The Sin War 2002 |
Immolated on puolalaisen death metal -yhtye Dies Iraen ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2000. Albumin kappaleesta "Lion of Knowledge" on kuvattu musiikkivideo.
Kappaleet

Zohak – 3.41
Message of Aiwaz – 2.53
Sirius B – 5.03
Immolated – 2.16
The Nameless City – 3.39
Bestride Shantak – 2.40
Turning Point – 2.18
Hidden Lore – 4.03
Lion of Knowledge – 7.55
Kokoonpano

Novy – bassokitara, laulu
Mauser – kitara
Jacek Hiro – kitara
Docent – rummut
Aiheesta muualla

Immolated Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Immolated Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Hypocrisy

| Hypocrisy |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1990–
Tyylilaji:  death metal, melodinen death metal
Kotipaikka:  Tukholma, Ruotsi
Laulukieli:  Englanti
Jäsenet:  Peter Tägtgren, Laulu, Kitara, Syntetisaattori   Mikael Hedlund, Bassokitara   Horgh, Rummut   Klas Ideberg, Kitara  
Entiset jäsenet:  Magnus Broberg, Laulu (1992–1993)  Jonas Österberg, Kitara (1992)  Lars Szöke, Rummut (1990–2004)  Mathias Kamijo, Livekitara   Andreas Holma, Kitara  
Levy-yhtiö:  Nuclear Blast, 1990-  
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hypocrisy on ruotsalainen death metal -yhtye. Sen perusti Peter Tägtgren Ludvikassa vuonna 1990. Alkuaikoina Hypocrisyn musiikki oli perinteistä  death metalia, mutta on The Fourth Dimension -albumista lähtien muuttunut melodisempaan suuntaan. Laulaja Masse Brobergin tekemät sanoitukset olivat antikristillisiä ja saatanallisia, mutta tämän lähdettyä yhtyeestä vuonna 1993, sanoitusten teemaksi otettiin paranormaalit ilmiöt ja avaruusolennot.
Vuonna 1997 ilmestyneen The Final Chapterin huhuttiin jäävän yhtyeen viimeiseksi levyksi, koska Peter halusi keskittyä enemmän omistamansa Abyss Studion johtamiseen, mutta fanien ympäri maailmaa lähettämä anomusten tulva yhtyeen paluulle tuotti tulosta, eikä Hypocrisyn taru loppunut The Final Chapteriin.
Yhtyeen toistaiseksi viimeisin albumi on Worship, joka julkaistiin 26. marraskuuta 2021.
Huhtikuussa 2022 yhtye tiedotti, että Horgh ei jatka yhtyeen rumpalina.
Jäsenet

Peter Tägtgren – laulu, kitara, koskettimet (1990–)
Mikael Hedlund – basso (1992–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Lars Szöke – rummut (1990–2004)
Magnus "Masse" Broberg – laulu (1992–1993)
Jonas Österberg – kitara (1992–1995)
Andreas Holma – kitara (2000–2006)
Horgh (Reidar Horghagen) – rummut (2004–2022)
Jäsenet > Livemuusikot

Mathias Kamijo – kitara (1995–2000)
Klas Ideberg – kitara (2006)
Tomas Elofsson – kitara (2010–)
Diskografia > Studioalbumit

Penetralia (1992)
Obsculum Obscenum (1993)
The Fourth Dimension (1994)
Abducted (1996)
Final Chapter (1997)
Hypocrisy (1999)
Into the Abyss (2000)
Catch 22 (2002)
The Arrival (2004)
Virus (2005)
A Taste of Extreme Divinity (2009)
End of Disclosure (2013)
Worship (2021)
Aiheesta muualla

http://www.hypocrisy.cc/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Hypocrisy Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Hylkiminen

Hylkiminen on immuunipuolustuksen reaktio, jossa isännän T-imusolut tuhoavat vieraan kudoksen tai elimen. Tämä voi tapahtua esimerkiksi  elinsiirron yhteydessä. Hyljintää on mahdollista estää erilaisilla lääke- sädehoidolla (hylkimisenesto- eli immunosupressiiviset lääkkeet) tai valitsemalla luovuttaja kudosten samanlaisuuden perusteella.
Psoraleenit

Psoraleenit ovat lineaarisiin furanokumariineihin kuuluva heteroaromaattinen yhdisteryhmä. Furanokumariineissa kumariinin runkoon on liittyneenä furaanirengas. Furanokumariinit jaetaan rungon muodon perusteella angulaarisiin ja lineaarisiin isomeereihin. Luonnossa esiintyvistä isomeereista lineaariset ovat yleisempiä. Erilaisia psoraleenin johdannaisia tunnetaan ainakin sata, joista noin puolet esiintyy luonnossa, ja loput on valmistettu synteettisesti.
Psoraleeneja esiintyy luonnossa Apiaceae, Moraceae, Rutaceae -heimon kasveissa, kuten aitoviikunassa, kaukasianjättiputkessa, tuoksuruutassa, sellerissä sekä lipstikassa. Kasvit tuottavat furanokumariineja mm. hyönteisiltä puolustautuakseen. Kasvien sisältämälle psoraleeneille altistuminen voi aiheuttaa iholle fototoksisen reaktion, fytofotodermatiitin.
Historia

Ihon hoitaminen auringon valolla on historiassa tunnettu useissa kulttuureissa jo varhain. Egyptiläiset hoitivat vitiligoa psoraleenia sisältävän Ammi majus –kasvin ja auringon avulla jo 3500 vuotta sitten.
Ensimmäinen eristetty furanokumariini ja myös psoraleeni oli vuonna 1838 Citrus bergamia:n öljystä saatu 5-metoksipsoraleeni. Lähes seitsemän vuosikymmentä myöhemmin tutkijat alkoivat tutkia yhdisteen vuorovaikutusta valon kanssa. Tämä jatkuva tutkimus johti psoraleenin soveltamiseen erilaisten ihosairauksien valohoitohoidoissa. Ammi majus-kasvista eristettiin ensimmäisen kerran 8-metoksipsoraleenia vuonna 1947.
Psoraleeni kiinnittyy DNA:han aiheuttaen ristisidoksia, eli sidoksia jotka sitovat makromolekyylejä yhteen. Ristisidokset ovat tyypillisesti kovalenttisia sidoksia. Psoraleeni aktivoidaan UV-säteilyllä, mikä häiritsee kohteena olevan solun DNA:n replikaatioita ja aiheuttaa solukuoleman. Tämä vaikutusmekanismi teki psoraleenista suositun ja hyödyllisen sellaisten ihosairauksien hoidossa, jotka johtuvat pahalaatuisten solujen hallitsemattomasta kasvusta.
Psoraleenin on osoitettu olevan tehokas ihon T-solulymfooman hoidossa, joka on harvinainen ihosyövän tyyppi. Lisäksi psoraleenin potentiaalia syövän hoidossa on tutkittu yhdessä muiden syöpähoitojen kanssa. Esimerkiksi psoraleenin ja gemsitabiinihoidon yhdistämällä voidaan käyttää pienempiä gemsitabiinipitoisuuksia ilman, että antimetastaattinen teho heikkenee.
Rakenne ja ominaisuudet

Psoraleenit ovat kolmirenkaisia ja tasomaisia yhdisteitä. Psoraleenin perusrakenne koostuu yhdestätoista hiiliatomista, kuudesta vetyatomista ja kolmesta happiatomista. Psoraleenin litteä tasomainen aromaattinen ja hydrofobinen rakenne mahdollistaa sen interkalaation eli liukumisen DNA-kaksoiskierteen väliin.
Synteesi

Yleisin psoraleenien synteesimenetelmä on furaanirenkaan muodostaminen kumariiniosaan furanokumariinien saamiseksi. Yleensä tässä reaktiossa käytetyt lähtöaineet ovat hydroksikumariini, joka voi käydä läpi kondensaatioreaktion furaanirenkaan kanssa useiden eri synteesireittien kautta. Furokumariini muodostuu, kun bentseenirenkaaseen yhdistetään furaani käyttämällä hydroksikumariinin reaktiota haloketonin kanssa kaliumkarbonaatin ollessa emäksenä. Furaanirengas voi liittyä useaan eri kohtaan kumariinin rakennetta, tästä riippuen muodostuu lineaarinen tai angulaarinen psoraleeni.
Synteesissä voidaan käyttää myös menetelmää, jossa pyroonirengas muodostetaan bentsofuraaniin. Lisäksi synteesi voidaan toteuttaa sopivasti substitoidusta keskusbentseeniytimestä muodostamalla samanaikaisesti kaksi happea sisältävää rengasta yhdessä vaiheessa, jolloin molemmat heterosykliset renkaat muodostuvat samaan aikaan.
Biosynteesi

Biosynteesillä tarkoitetaan elävissä soluissa tapahtuvaa orgaanisten yhdisteiden rakentumista. Psoraleeni on peräisin kumariineista shikimate-reitillä. Shikimate-reitti, joka tunnetaan myös nimellä korismaatin biosynteesireitti, muuttaa kaksi metaboliittia, glykolyysireitin fosfoenolipyruvaatin (PEP) ja pentoosifosfaattireitin ei-hapettavan haaran erytroosi-4-fosfaatin (E4-P) korismaatiksi.
Käyttö

Psoraleenit toimivat valolle herkistävinä yhdisteinä. Psoraleeneja onkin aiemmin käytetty aurinkorasvoissa ja ruskettumista lisäävissä tuotteissa aktivoivana yhdisteenä. Tutkimuksien perusteella havaittiin, että tällaiset voiteet kuitenkin lisäsivät melanoomariskiä ja psoraleenien käyttöä aurinkorasvoissa rajoitetiin Euroopassa 90-luvulla.
Psoraleeneja käytetään yleisesti PUVA (psoraleeni + UV-A) fotokemoterapiassa ihosairauksien kuten vitiligon, psoriaasin, atooppisen ihottuman ja T-solulymfooman hoitoon. Hoito on ollut käytössä jo 1950-luvun alusta lähtien. Fotokemoterapia on karsinogeeninen, mutageeninen ja immunosupressiivinen hoito.
Hoidon tarkoituksena on vaikuttaa ihon epidermaalisolujen jakaantumiseen. Psoraleeni sitoutuu ultraviolettivalon vaikutuksesta kovalenttisesti DNA:n pyrimidiiniemäksiin vähentäen hyperproliferaatiota. Hoidossa voidaan käyttää useita eri psoraleeneja: 8-metoksipsoraleenia (8-MOP), 5-metoksipsoraleenia (5-MOP), trimetyylipsoraleenia (TMP) sekä khelliiniä. Psoraleenia voidaan käyttää PUVA-hoidossa kylpynä, tablettina sekä voiteena.