stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kulttuurinen omiminen
Ulkomaisia tapauksia

Aineettomien oikeuksien kulttuurista omimista on paheksuttu alkuperäiskansojen sortona. Australiassa on väitetty, että länsimainen  lainsäädäntö tekee mahdolliseksi vähemmistöön kuuluvien perinteiden, identiteetin ja älyllisen omaisuuden riiston. Vuonna 2017 alkuperäiskansojen asianajajat vaativat kulttuurisen omimisen kieltämistä lailla YK:n alajärjestö WIPO:ssa eli Maailman henkisen omaisuuden suojelujärjestössä. Käsite ei esiinny vuoden 2007 alkuperäiskansojen oikeuksien julistuksessa.
Arvostelun kohteeksi ovat joutuneet esimerkiksi Madonna intialaisen ja hispanokulttuurin ja Rihanna kiinalaisen kulttuurin anastamisesta. Toisinaan vaatimukset ovat ristiriitaisia. Niinpä J. K. Rowlingia on moitittu siitä, että Harry Potter-kirjoissa ei ole tarpeeksi vähemmistöryhmiin kuuluvia hahmoja.
Brittiläinen aktivisti Layla F. Saad kirjoittaa teoksessaan Me and White Supremacy (2020), että kun valkoiset matkivat afrikkalaisamerikkalaista puhetta, kyse on rasismista ja kulttuurisesta omimisesta.
Yhdysvaltalaisen Amanda Gormanin runoteoksen kääntämisestä syntyi kohu Hollannissa, kun kustantaja valitsi kääntäjäksi kansainvälisen Booker-kirjallisuuspalkinnon saaneen Marieke Lucas Rijneveldin. Hän vetäytyi tehtävästä, kun valintaa arvosteltiin sen takia, että Rijneveld ei ole mustaihoinen kuten teoksen kirjoittaja. Kritiikin mukaan mukaan valkoisella ei ole riittävää kokemuspohjaa kääntää mustan runoilijan teosta.
Suomalaisia tapauksia

Suomalaisia kohuja kulttuurin omimisesta on esiintynyt varsinkin 2010-luvulta lähtien. Ne ovat yleensä päättyneet anteeksipyyntöihin ja jonkin kaupallisen tuotteen vetämiseen markkinoilta. Poikkeuksena on ollut Oneiron-romaanin saama tuki keskustelussa. Myös Kansallisteatterin roolituskohussa teatteri lopulta palasi alkuperäiseen linjaansa.
Suomalaisia tapauksia > Geisha-hahmo

Vuonna 2006 Fazer muutti Geisha-suklaan pakkausta siten, että geisha-kuva (maiko eli harjoittelijageisha) poistettiin. Taustalla olivat sosiaalisen median syytteet kulttuurisesta omimisesta. "Mikä 1900-luvun alussa oli eksoottista ja kiinnostavaa, näyttäytyy nykymaailmassa usein epäsopivana", perusteli Fazer.
Suomalaisia tapauksia > Saamenpuku

Vuonna 2014 rovaniemeläinen alppihiihtäjä Tanja Poutiainen joutui saamelaisten arvostelun kohteeksi käytettyään perinteistä saamenpukua muistuttanutta asua. Suomen saamelaisnuoret ry:n puheenjohtaja Anne-Maria Maggan mukaan Poutiainen ei kunnioittanut saamelaiskulttuuria oikealla tavalla, vaan hän olisi voinut pyytää saamelaisilta ihan oikean saamenpuvun käyttöönsä. Poutiainen pyysi tekoaan anteeksi.
Vuonna 2016 taiteilijat Outi Pieski ja Marja Helander näkivät kulttuurista omimista Jenni Hiltusen videoteoksessa Grind, jonka Kiasma hankki kokoelmiinsa vuonna 2012. Teoksessa naisesiintyjät twerkkaavat valesaamenpuvuissa. Saamelaistaiteilijoiden mielestä ne ovat teoksessa vain eksotiikkaa luomassa ja näin hyväksikäyttävät kulttuurisesti alkuperäiskansoja. Saamelaisten näkökulmasta saamenpukua mukailevan asusteen käyttö oli loukkaavaa, koska Hiltunen käytti puvun symboliarvoa omiin tarkoitusperiinsä olematta itse saamelainen ja tuomatta esiin saamelaisten kokemusta maailmasta. Se, että puku ei ollut aito, antoi myös väärän kuvan saamelaisten kulttuuriperinnöstä. Taidekriitikko Otso Kantokorpi kirjoitti: "Kyse ei ole poliittisesta korrektiudesta. Kyse on vallasta ja siten väistämättä alistussuhteista."
Loppuvuonna 2023 suomalaisen kuvataiteilija Katariina Sourin taideteos herätti keskustelua siitä, kuka saa tehdä taidetta saamelaisuudesta ja onko suomalaisen tekemää maalausta saamelaisnaisesta sopivaa näyttää Lux Helsinki -valotaidetapahtumassa. Saamelaisvaikuttaja Petra Laiti julkaisi kuvapalvelu Instagramissa päivityksen, jossa hän arvosteli Souria saamelaisen kulttuurin omimisesta, koska Sourin Pohjan kosketus -maalauksessa on vuori, saamelaispuku ja poro. "Tämä on auttamattoman vanhanaikainen kuvasto" kirjoitti Laiti. "Sellaisiin kuuluu aina, että on vuori, on [saamelaispuku eli] gákti ja on poro. Tämän stereotyyppisemmäksi ei kuvaus voisi mennä. Loukkaantumisesta huolimatta teos päädyttiin esittämään, mutta "sisältöhuomiolla" varustettuna. Ennen teoksen näyttämistä torilla kuulutetaan suomeksi ja saameksi ääninauhalta seuraava teksti: Teoksessa on osia, joissa alkuperäisväestöjä kuvataan stereotyyppisesti. Kuvaston tai koko teoksen poistamisen sijaan haluamme synnyttää rakentavaa ajattelua alkuperäisväestöjen oikeuksien ja taiteen vapauden yhteensovittamisesta.
Suomalaisia tapauksia > Saamelaiskäsityö

Vuonna 2021 saamelaiskäsityöntekijöiden yhdistyksen Outi Paadar kertoi, että turistit eivät enää uskalla ostaa saamelaiskäsitöitä. Syynä oli ollut tiukka keskustelu kulttuurisesta omimisesta. Tätä korjaamaan oli käynnistetty kolme projektia, myös saamelaiskäräjien. Tarkoitus olisi löytää kultainen keskitie, joka kelpaisi kaikille. Ala ei ole enää houkutteleva, kun tulot ovat epävarmoja.
Suomalaisia tapauksia > Intiaanien sulkapäähine

Syyskuussa 2017 jotkut, kuten Suomen saamelaisnuoret, arvostelivat kulttuuriseksi omimiseksi, alkuperäiskansakulttuurin hyväksikäytöksi ja eksotisoimiseksi sitä, että Miss Helsinki -kauneuskilpailun osallistujat olivat poseeranneet päässään sulkapäähineet, jotka yhdistetään intiaaneihin. Saamelaisnuorten puheenjohtaja Petra Laitin mukaan sulkapäähine on intiaaneille pyhä esine, jota saavat kantaa vain  kulttuurin valitsemat yksilöt. Kilpailun järjestäjien mukaan kuvaukset olivat fantasiakuvauksia eivätkä suoranaisia intiaanikuvauksia.
Huhtikuussa 2018 Yleisradio poisti sulkapäähineeseen ja kasvomaaleihin sonnustautuneen "Päällikkö Punanata" -hahmon Herra Heinämäen Lato-orkesteri -ohjelmasta sen jälkeen, kun hahmo oli herättänyt keskustelua kulttuurisen omimisen ongelmasta. Laitin mukaan hahmo edusti vanhanaikaista ja hyvin rasistisiin stereotypioihin perustuvaa kuvastoa.
Suomalaisia tapauksia > Blackface-maski

Vuonna 2017 Stockmann veti pois työntekijöidensä tiernapoikavideon, jossa Murjaanien kuningas esiintyi kasvot mustattuna. Yhtiö pyysi anteeksi ja ilmoitti, että sen harkintakyky oli pettänyt.  Vuonna 2021 Tiernasäätiö päätti, että sen järjestämissä tilaisuuksissa Murjaanien kuninkaan kasvojen mustaamista ei sallita. Iltalehden vuonna 2024 tekemän kyselyn mukaan Tiernapojat ei enää ole peruskoulujen jouluohjelmissa, eikä ole ollut siellä vuosiin.
Suomalaisia tapauksia > Twerkkaus

Lokakuussa 2020 menestynyt twerk-yrittäjä Tia-Maria “Tinze” Sokka pyysi anteeksi twerkkausvideoitaan ja kertoi tiedostavansa, että on valkoinen, etuoikeutettu suomalainen, joka twerkillään hyötyy Afrikasta tulleesta kulttuurista. Twerk on tanssia, joka keskittyy pakaroiden heiluttamiseen eri tekniikoilla. Twerk-opettaja Awa Sowe arvosteli suomalaista twerkiä valkoisesta feminismistä.  Helsinkiläinen twerk-opettaja Sikujua Mponda pitää suomalaista twerkiä erittäin epäkunnioittavana. Hänen mukaansa valkoiset ihmiset ovat napsineet tummaihoisten kulttuureista haluamiaan osia ja tehneet niistä harrastuksia ja liiketoimintaa, jossa tanssin alkuperä usein sivuutetaan. Samaan aikaan musta väestö kokee rakenteellista rasismia ympäri maailman miltei kaikilla yhteiskunnan osa-alueilla.
Suomalaisia tapauksia > Afrikkalaiset pikkuletit

Syyskuussa 2021 laulaja Chisu pyysi julkisesti anteeksi käyttämäänsä kampausta. Chisu koki syyllistyneensä kulttuuriseen omimiseen käytettyään pikkulettejä, eli niin sanottuja braidseja, joiden juuret ovat afrotukkaisten ihmisten kulttuurissa. Hänelle selvisi, että värilliset ihmiset ovat joutuneet pikkulettiensä takia kokemaan työttömyyttä, asuntopulaa tai jopa väkivallan uhkaa. "Yhteiskuntamme eriarvoistavissa rakenteissa tuo kampaus mun päässä ei vaan ole ok", Chisu täsmensi.
Suomalaisia tapauksia > Muut etniset ryhmät

Vuonna 2016 Koko Hubara syytti kirjailija Laura Lindstedtiä kulttuurisesta omimisesta Oneiron-romaanissa: "yksi kulttuurinen ryhmä, yleensä länsimainen ja valkoinen, ottaa haltuun jonkun toisen ryhmän tapoja, käsityksiä ja tuotteita – ja pönkittää niillä omaa valta-asemaansa ja myös taloudellista etumatkaansa ilman, että joutuu koskaan kärsimään asiaan liitetystä sorrosta." Lisäksi Lindstedt oli kieltäytynyt antamasta haastattelua Hubaran ohjelmaan. Hubaran mielestä Lindstedt ei anna hänen kaltaistensa naisten itse määritellä, millaisia he ovat (Hubara on suomalais-jemeniläinen). Hubara syytti myös valkoista kulttuurieliittiä siitä, että se asettui tukemaan Lindstedtiä. Hubara on toisaalta pohtinut rajanvetoa muodissa ja pukeutumisessa: ”En välttämättä pidä omimisena sitä, että ostan matkustaessani paikalliselta ihmiseltä sen maan vaatteen ja käytän sitä Suomessa."
Vuonna 2017 keskustelua herätti Postin mainoskampanja, jossa valkoinen eurooppalaisnainen vierailee muissa kulttuureissa, kirjaa ylös näiden kulttuurien ”viisaudet”, nappaa niistä itselle mieluiset ja omii ne itselleen. Mainosta arvosteltiin kolonialismista, eksotisoinnista ja kulttuurisesta omimisesta.
Suomalaisia tapauksia > Väärä roolitus

Syyskuussa 2020 Kansallisteatteri päätti siirtää  Pedro Almadóvarin elokuvaan perustuvan 'Kaikki äidistäni' -näytelmän ensi-iltaa sen roolituksesta syntyneen kohun takia. Näytelmäsovituksen transvestistä henkilöä esittämään oli valittu mies eli näyttelijä ja ohjaaja Janne Reinikainen. Muun muassa joukko transsukupuolisia taiteen ammattilaisia allekirjoitti Kansallisteatterille osoitetun avoimen kirjeen, jossa roolitusta paheksuttiin vahingollisena. Kansallisteatterin pääjohtaja Mika Myllyaho peruutti roolituksen ja tarkensi Kansallisteatterin linjanvetoa: “emme voi omia eri kansakuntia, näytellä vaikkapa intiaania, sellaista ei kukaan lähde tekemään.”   Lopulta peruutuspäätös peruttiin ja näytelmä esitettiin alkuperäisen roolituksen mukaisesti. Myllyahon mukaan englantilaisessa näytelmäsovituksessa hahmo on transvestiitti, ei transnainen, kuten elokuvassa. Roolitusta alun perin kritisoineen taiteilija Camilla Auerin mukaan hahmon muuttaminen voi silti olla alitajuisesti transfobista.
Suomalaisia tapauksia > Eksotisointi Kansallisooperan baletissa

Vuonna 2022 Kansallisoopperan ohjelmistoon palasi Peppi Pitkätossu -baletti. Esitystä oli johtaja Javier Torresin mukaan muutettu, koska aiemmasta versiosta saattoi saada käsityksen, että se tekee pilaa toisesta kulttuurista tai yrittää omia sitä. Tanssitutkija Hanna Järvisen mukaan aiemmassa vuoden 2019 versiossa "ongelmallista" oli muun muassa polynesialaisten tanssien baletillistaminen lupaa kysymättä. Lisäksi ongelmallista oli, että versiossa Astrid Lindgrenin Peppi Pitkätossu -tarinaan kuuluva epäluotettavan kertojan näkökulma oli jätetty pois ja tarinat toisista kulttuureista esitettiin ikään kuin sellaisinaan tosina. Sibelius-akatemian tutkijan Liisamaija Hautsalon mukaan ooppera on kolonialistinen ja rasistinen taidemuoto, teokset aikansa tuotteita ja toista – etenkin orienttia – esitetään stereotyyppisesti ja eksotisoiden. Hänestä valta-asemaan liittyvä ongelma ei poistu maskeeraamista muuttamalla.
Suomalaisia tapauksia > Karjalaista aktivismia

Elokuussa 2024 Helsingin keskustassa oleva Elias Lönnrotin patsas töhrittiin punaisella maalilla. Jalustaan oli kirjoitettu sana "kolonialisti". Töhrijöiksi ilmoittautui joukko antifasistisia karjalaisia aktivisteja, jotka kritisoivat Kalevalan kulttuurista omimista.
Kritiikkiä

Pluckrosen ja Lindsayn mukaan teoria alistetun kulttuurin hyväksikäytöstä syntyi postkolonialistisen teorian piirissä, mutta vasta siinä vaiheessa, kun siirtomaajärjestelmä oli jo lakkautettu ja itse ilmiö historiaa. Sieltä se levisi väkinäisesti koskemaan myös muiden identiteettiryhmien suhteita.  Pluckrose ja Lindsay ovat sitä mieltä, että tällainen kritiikki haittaa kulttuurielämää, ja syytökset ovat tulkinnanvaraisia ja keskenään ristiriitaisia.
Kritiikkiä > On erilaista lainaamista

Käsitteen kriitikot ovat sitä mieltä, että pitää erottaa hyväntahtoinen lainaaminen plagioinnista, eksoottisten stereotyyppien luomisesta ja vääristelystä. Lainaaminen voi olla myös hyvä asia. Käsite "omiminen" ("appropriaatio") on myös harhaanjohtava, koska se viittaa varkauteen, vaikka kulttuuri-ilmiöt eivät ole rajallisia resursseja. Todellisuudessa esimerkiksi intialaiset itse toivat joogan Yhdysvaltoihin hyvin määrätietoisesti.
Kritiikkiä > Kulttuurilainat ovat luonnollisia

Tampereen yliopiston sosiaaliantropologian professorin Laura Huttusen mukaan kulttuurisen omimisen käsite lähtee väärästä oletuksesta, että maailmassa olisi selvärajaisia kulttuureita, joilla on ikiaikainen sisältönsä vailla lainaamista, muuntelua ja yhdistelyä. Kirjailija Cathy Young katsoo, että kulttuurinen lainaaminen on väistämätön asia ja  edistää moninaisuutta ja ilmaisunvapautta. Hän kysyy, ovatko kulttuurista riistoa myös Picasson ja Matissen työt, joita afrikkalainen taide inspiroi, tai Puccinin itämaiset oopperat Madame Butterfly ja Turandot.
Primitivistinen taide sisältää tietoisia vaikutteita primitiivisestä eli Euroopan tai suurten maailmankulttuurien ulkopuolisesta taiteesta. Yhdysvaltain afrikkalaisperäisen väestön blues- ja jazzmusiikki pohjautuu osittain eurooppalaiseen klassiseen musiikkiin, mutta pääasiassa afrikkalaiseen musisointiperinteeseen. Blues ja jazz yhdistelevät vaikutteita eri kulttuureista.
Vastauksia kritiikkiin

Kulttuurisen omimisen käsitteen puolustajat ovat toistuvasti korostaneet, että käsite on epäsymmetrinen ja tarkoittaa appropriaatiota ainoastaan valta-asemista käsin.  BIPOC-henkilöt (mustat, alkuperäiskansat ja värilliset) eivät voi kulttuurisesti omia valkoisilta, koska BIPOC-ihmiset eivät ole asemassa, jossa heillä olisi kollektiivisesti valtaa ja etuoikeutettu asema suhteessa valkoisiin.
Aiheesta muualla

Hakamies, Pekka: Kulttuurinen omiminen Blogi. 29.1.2019. Kalevalaseura. Arkistoitu 30.1.2019. Viitattu 29.1.2019.
Jaakkola, Suvi: Joulupukki ja noitarumpu – saamelaisuus vääristyy edelleen Lapin matkailussa. Antroblogi 12.4.2022.
Jaakkonen, Pasi: Miksi Herra Heinämäen intiaanin piti lähteä? 6.5.2018. Ilta-Sanomat.
Miksi puhe kulttuurisesta omimisesta hiertää niin monia? Yle 08.02.2019.
Tammela, Linda: Suosikkipeli Final Fantasy XIV julkaisi saamenpukua kopioivan vaatepaketin – asiantuntijat kertovat, miten kulttuurista voi ammentaa kunnioittaen. Yle uutiset 9.3.2023.
Sulkapäähineen käyttö on herättänyt Suomessa keskustelua kulttuurisesta omimisesta.
Kuusamakiitäjä

| Kuusamakiitäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Aitoperhoset Ditrysia
Yläheimo::  Kehrääjämäiset Bombycoidea
Heimo::  Kiitäjät Sphingidae
Alaheimo::  Macroglossinae
Suku::  Hemaris
Laji::  fuciformis
Kaksiosainen nimi
 Hemaris fuciformis  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Kuusamakiitäjä Wikispeciesissä   Kuusamakiitäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuusamakiitäjä (Hemaris fuciformis) on keskikokoinen, päivällä lentävä kiitäjäperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Yleisvaikutelmaltaan kuusamakiitäjä muistuttaa kimalaista. Perhosen ruumis on kellertävän karvan peittämä ja takaruumissa on leveähkö punaruskea poikkiraita. Takaruumiin kärjessä on musta tupsu, joka on keskeltä keltainen. Siivet ovat laajalti läpinäkyvät, etusiivessä on punaruskea keskitäplä ja sekä etu- että takasiipien ulkoreunassa leveä punaruskea reunus. Siiven tyvestä suuntautuu siipisuoni keskitäplän keskelle. Siipiväli 37–48 mm. Sukupuolet erottaa helpoimmin tuntosarvista, jotka ovat koiraalla selvästi pitemmät ja paksummat.
Toukka on vihreä ja sen peräpäässä on sininen piikki. Myöhemmässä vaiheessa toukan sivuille ilmestyy punaiset laikut. Täysikasvuisena toukalla on pituutta 40–45 mm.
♂
♂ △
♀
♀ △
Levinneisyys ja lentoaika

Kuusamakiitäjää tavataan Pohjois-Afrikan Atlasvuorilta ja Iberian niemimaalta Etelä- ja Keski-Euroopan poikki Keski-Aasiaan ja Etelä-Siperiaa pitkin Venäjän kaukoitään. Suomessa laji on melko harvinainen ja levinneisyysalue painottuu Etelä-Suomeen ja Keski-Suomen itäosiin. Lännessä se on jonkin verran harvinaisempi. Lentoaika Suomessa ulottuu toukokuun lopulta heinäkuun alkuun selvän huipun ollessa kesäkuun alussa.
Elinympäristö ja elintavat

Useimmista kiitäjälajeista poiketen kuusamakiitäjä on aktiivinen päivisin ja erityisesti aurinkoisina aamupäivinä. Iltapäivällä laji liikkuu harvemmin. Perhonen käy ahkerasti kukilla ja pyrkii liikkumaan metsänreunan suuntaisesti vältellen aukeita niittyjä. Lajin voi kuitenkin tavata myös puistoissa ja puutarhoissa. Kukalla käydessään se ei laskeudu vaan lentää paikoillaan ja pysyy yhdellä kukalla vain muutaman sekunnin. Häirittynä perhonen lentää salamannopeasti karkuun.
Naaras munii noin 100 munaa, jotka se asettaa lehtien alapinnoille yksitellen ja suosii pensaita, jotka kasvavat lähellä metsänreunaa tai aukkopaikkaa. Naaras välttelee sekä syvällä varjossa että suorassa paisteessa kasvavia pensaita. Toukat kuoriutuvat noin viikon kuluttua, piilottelevat enimmäkseen lehtien alapinnoilla eivätkä liiku kovin paljon. Ne ruokailevat pääasiassa öisin. Häirittynä toukka pudottautuu maahan. Toukat ovat täysikasvuisia elokuussa ja koteloituvat maahan karikkeen sekaan. Kotelo talvehtii. Aikuiset perhoset kuoriutuvat koteloistaan varhain aamulla.
Ravintokasvi

Ravintokasveina toimivat pääasiassa erilaiset kuusamat (Lonicera) sekä lumimarja (Symphoricarpus albus).
Aiheesta muualla

Suomen Perhoset: Kuusamakiitäjä
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q851548  Wikispecies: Hemaris fuciformis  BioLib: 51185  BOLD: 75627  CoL: 3KK8W  EoL: 508172  EPPO: HEMAFU  EUNIS: 306814  Fauna Europaea: 443647  Fauna Europaea (new): f26fa903-2ad1-4eb2-8f70-8522ebf6a12e  GBIF: 1861797  iNaturalist: 51668  LoB: 3921  MaBENA: HemarFucif  NBN: NBNSYS0000006071  NCBI: 987953  Observation.org: 1468  Open Tree of Life: 3093666  Laji.fi: MX.61479
Kwasniewskin ruokavalio

Kwasniewskin ruokavalio on puolalaisen lääkäri Jan Kwaśniewskin (s. 1937) suunnittelema korkearasvainen ja vähähiilihydraattinen ruokavalio. Kwaśniewski itse käyttää ruokavaliostaan nimitystä Optimaalinen ruokavalio, ja hänen mukaansa se kohentaa paitsi ruumiillista myös henkistä terveyttä. Kwasniewskin ruokavalio on tunnetumpi Puolassa kuin muualla maailmassa.
Kwasniewskin ruokavaliossa annetaan tarkat ohjeet makroravintoaineiden suhteille: 1 osa proteiinia, 2,5–3,5 osaa rasvaa ja 0,5–0,8 osaa hiilihydraattia. Jos tavoitellaan laihtumista, rasvan määrää voidaan vähentää. Proteiinin päivittäinen grammamäärä määräytyy kaavalla pituus – 100. Täten esimerkiksi 180 sentin pituisen ihmisen tulisi syödä 80 grammaa proteiinia, 200–280 grammaa rasvaa ja 40–64 grammaa hiilihydraattia päivässä. Kaavaa voi hiukan muuttaa oman vartalotyypin mukaan.
Kwasniewski painottaa ruoka-aineiden valinnassa niiden biologista arvoa eli ravintopitoisuutta. Hän suosittelee erityisesti munankeltuaista, sisäelimiä, luuydintä, sianlihaa, rasvaisia juustoja ja kermaa. Hiilihydraateista Kwasniewski suosittelee tärkkelystä kuten perunaa, sekä kasviksia, kunhan ei liian suuria määriä. Ruokailukertoja tulisi päivässä olla kaksi tai yksi. Ketoosia Kwasniewski ei suosittele.
Kirjallisuutta

Jan Kwasniewski: Optimal Nutrition (1999) ISBN 978-8387534134
Jan Kwasniewski: Homo Optimus (2000) ISBN 978-8387534165
Aiheesta muualla

Optimal Diet Homo Diet Pages. Arkistoitu 6.6.2012. Viitattu 1.6.2012.
Brewster F2A

| F2A Buffalo Model 139 / 239 / 339 |
| --- | --- |

Tyyppi:  hävittäjälentokone
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Brewster Aeronautical Corporation
Suunnittelija:  Dayton T. Brown
Ensilento:  2. joulukuuta 1937
Tila:  ei käytössä
Pääkäyttäjät:  Yhdysvaltain laivasto Royal Air Force Suomen Ilmavoimat
Valmistusmäärä:  509 
Valmistusvuodet:  1938–1941
Brewster F2A Buffalo oli Yhdysvaltain laivaston ensimmäinen moderni tukialushävittäjä 1930-luvun lopulla. Kone tunnetaan yleisesti lempinimellä ”Buffalo”, joka sille annettiin Britannian kuninkaallisissa ilmavoimissa. Alankomaiden Itä-Intian ilmavoimat käytti Brewsteriä ketterämpiä japanilaishävittäjiä vastaan vaatimattomalla menestyksellä. Suomen ilmavoimat olivat koneen merkittävin ja menestyksekkäin käyttäjä. Suomessa kone tunnettiin nimellä ”Brewster” tai lempinimillä, joita olivat muun muassa ”Pylly-Valtteri”, ”Taivaan helmi”, ”Lentävä kaljatynnyri” ja ”Ryysteri”.
Midwayn taistelu

Midwayn taistelussa 4. kesäkuuta 1942 oli amerikkalaisten Brewsterien ensimmäinen ja viimeinen merkittävä operaatio, johon osallistui 21 F2A-3:ta. Mukana oli myös kaksi Grumman F4F Wildcat - paria. Amerikkalaisten onnistui hyökätä ennen japanilaisten Mitsubishi A6M Reisen - saattohävittäjien reagointia.  A6M- koneiden ominaisuudet yllättivät, mutta johtivat myös esimerkiksi yliarviointiin nousunopeudesta. Sekä selviytyneet Brewster- että Grumman - lentäjät käyttivät A6M - konetta vastaan irtautumiseen jyrkkää syöksyä tai puolivaakakierre + syöksy- yhdistelmää alaspäin. Japanilaiset ampuivat 13 konetta alas. Kapteeni Humberdt ampui alas A6M:n suoraan edestä. Japanilaisten tappiot olivat yhdeksän konetta.
Amerikkalaisten lentäjien menetyksiin vaikutti, että japanilaiset tulittivat hypänneitä lentäjiä. Taistelun kulkuun vaikutti myös japanilaisten lentäjien tuolloin erittäin korkea taso, sillä osalla piloteista oli jo sotakokemusta Japanin - Kiinan sodasta. Sekä Brewster- että Grumman-hävittäjää kritisoitiin.  Midwayn taistelun jälkeen Brewster siirrettiin harjoituskäyttöön.
Käyttö Suomessa > Talvisota

Ennen talvisodan päättymistä Suomeen lennettiin kuusi Brewsteriä, joista viisi ehdittiin saada lentokäyttöön talvisodan viimeisiksi viikoiksi Hollolan Pyhäniemeen 22. hävittäjälentolaivueelle. Sotatoimissa koneita ei ehditty käyttää. Talvisodan aselepo solmittiin 13. maaliskuuta 1940.
Käyttö Suomessa > Jatkosota

Välirauhan aikana LeLv 24 varustettiin Brewster-kalustolla. Jatkosodan alussa Brewsterit muodostivat hävittäjäkaluston rungon ennen Messerschmitt Bf 109:n hankkimista. Jatkosodan ensimmäisinä vuosina Brewsterit osoittautuivat erinomaisiksi hävittäjäkoneiksi Neuvostoliiton ilmavoimia vastaan LeLv 24:n ollessa menestyksekkäin hävittäjäyksikkö. Se saavutti Brewstereilla ennätykselliset 460 ilmavoittoa. Neuvostoliiton I-153 Tsaika- ja I-16 Rata- hävittäjät olivat jatkosodan alussa täysin alakynnessä suorituskykyiseen ja raskaasti aseistettuun Brewsteriin verrattuna jota käytettiin oikein ketteriä konetyyppejä vastaan.
Toukokuussa 1944 BW-kalusto luovutettiin LeLv 26:lle, joka sekin saavutti silloin jo vanhentuneella kalustollaan 17 ilmavoittoa.
Käyttö Suomessa > Lapin sota

Lapin sodassa HLeLv 26 pudotti mahdollisesti vielä kaksi saksalaista Junkers Ju 87 -konetta. Nämä kaksi pudotusta on kyseenalaistettu myöhemmin, koska laajoista tutkimuksista huolimatta koneiden hylkyjä ei ole löydetty.
Käyttö Suomessa > Ilmavoitot

Brewsterillä eniten ilmavoittoja saavuttivat kapteeni Hans Wind, joka sai Brewsterillä 39 (kaiken kaikkiaan 75) ilmavoittoa, ja lentomestari Ilmari Juutilainen, joka sai Brewsterillä 36 (kaiken kaikkiaan 96) ilmavoittoa.
Eniten ilmavoittoja keränneenä koneyksilönä on pidetty BW-393:a (Windin nimikko), jolla saavutettiin 41 ilmavoittoa. Venäjän arkistojen auettua ja ilmavoittojen ristiintarkistuksen myötä on käynyt ilmi, että BW-364:llä (Juutilaisen nimikko) on saavutettu 42 ½ ilmavoittoa.
Käyttö Suomessa > Sodan jälkeen

Sodan jälkeen Brewstereillä lennettiin lähinnä yhteyslentoja vuonna 1948 tapahtuneeseen poistoon asti. Viimeisen lennon konetyypillä Suomen ilmavoimissa suorittivat koneyksilöt BW-377 ja BW-382 14. syyskuuta 1948.
Brewster BW-387 oli sotien jälkeen lasten leikkivälineenä Saukonpuistossa Kalevan kaupunginosassa Tampereella tiettävästi 1950- ja 1960-lukujen vaihteeseen saakka.