stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Global Reporting Initiative
Lähtökohdat GRI:n käyttämiselle (GRI 101) > Periaatteet raportin laadun määrittämiselle

Laatuun liittyvien periaatteiden tarkoituksena on ohjata valintoja, joilla varmistetaan yhteiskuntavastuuraporttiin sisällytettävän informaation laadukkuus ja asianmukainen esittäminen. Näitä periaatteita on kuusi:
Täsmällisyys – raportoidun informaation tulee olla riittävän tarkkaa ja täsmällistä, jotta sidosryhmät voivat arvioida raportoivan organisaation suorituskykyä
Tasapainoisuus – raportoidun informaation tulee kuvastaa positiivisia ja negatiivisia piirteitä raportoivan organisaation suorituskyvystä, jotta perusteltu arviointi kokonaissuorituskyvystä on mahdollista.
Selkeys – raportoivan organisaation tulee tuottaa informaatiota muodossa, jossa se on ymmärrettävää ja saatavilla sidosryhmille, jotka sitä käyttävät.
Vertailukelpoisuus – raportoivan organisaation tulee valita, koostaa ja raportoida informaatiota johdonmukaisesti. Raportoitu informaatio tulee esittää tavalla, joka mahdollistaa sidosryhmille organisaation suorituskyvyssä tapahtuvien muutosten analysoinnin, ja joka tukee vertailua muihin organisaatioihin.
Luotettavuus – raportoivan organisaation tulee kerätä, tallentaa, koota, analysoida, sekä raportoida tietoja informaatiosta ja prosesseista, joita käytetään raportin valmistelussa tavalla, joka mahdollistaa niiden tarkastelun ja todentaa informaation laadun ja olennaisuuden.
Oikea-aikaisuus – raportoivan organisaation tulee raportoida säännöllisen aikataulun mukaisesti, jotta informaatio on sidosryhmien saatavilla ajoissa ja ne voivat tehdä tietoihin perustuvia päätöksiä.
Aiheesta muualla

GRI:n kotisivu (englanniksi)
Günther Seiffert

| Günther Seiffert> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. lokakuuta 1937 Oldenburg, Ammerland
Kuollut: 11. marraskuuta 2020 (83 vuotta) Köln, Nordrhein-Westfalen
Kansalaisuus:   Saksa
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1962
Talli(t):  Lotus(yksityinen)
Kilpailuja:  1 (0 lähtöä)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Saksan Grand Prix 1962
Viimeinen kilpailu:  Saksan Grand Prix 1962
Günther Seiffert (18. lokakuuta 1937 Oldenburg Ammerland – 11. marraskuuta 2020 Köln Nordrhein-Westfalen) oli saksalainen F1-kuljettaja.
Formula 1

Seiffert osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1962, Saksan GP:hen, jossa hän jakoi autonsa Wolfgang Seidelin kanssa. Hän kuitenkin karsiutui, eikä päässyt starttaamaan kilpailuun. Hän osallistui myös MM-sarjaan kuulumattomiin kilpailuihin ollen parhaimmillaan seitsemäs Itävallan GP:ssä 1963.
| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1962 | Autosport Team  Wolfgang Seidel (yksityinen Lotus) | Lotus 24 | BRM V8 | NED | MON | BEL | FRA | GBR | GER DNQ | ITA | USA | RSA |  | NC | 0 |
Geórgios Mávros

| Geórgios Mávros> Γεώργιος Μαύρος |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1909 Kastelórizo, Kreikka
Kuollut: toukokuu 1995
Poliitikko
Asema:  Kreikan ulkomisteri (1974), kansanedustaja, europarlamentaarikko
 Nimikirjoitus
Geórgios Mávros (kreik. Γεώργιος Μαύρος) (15. maaliskuuta 1909 Kastelórizo – toukokuu 1995) oli kreikkalainen lakimies ja poliitikko.
Ura

Mávros valittiin ensimmäisen kerran Kreikan parlamenttiin liberaalipuolueen (kreik. Κόμμα Φιλελευθέρων) riveistä vuonna 1946. Vuonna 1963 hän otti vastuun maan hallituksen talouspolitiikasta. Mávros toimi Kreikan kansallispankin johtajana vuosina 1964–1966. Mávros vastusti sotilasjunttaa aktiivisesti. Juntan hajottua hänet valittiin keskustaunionin johtoon. Mávros toimi sotilasjuntan hajottua maansa ulkoministerinä vuonna 1974. Huonosti sujuneiden vaalien jälkeen vuonna 1977 Mávros erosi puolueen johtajan paikalta. Mávros valittiin parlamenttiin vuonna 1981 itsenäisenä ehdokkaana PASOK-puolueen listoilta.
Mávros valittiin PASOKin riveistä kaudeksi 1984–1989 Euroopan parlamenttiin. Parlamentissä hän kuului sosiaalidemokraattiseen ryhmään. Mávros kuului 26. heinäkuuta 1984 ja 20. tammikuuta 1987 välisen ajan talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevään ja institutionaalisten asioiden valiokuntiin. Työjärjestystä ja vetoomuksia käsittelevä valiokuntaan hän kuului 9. lokakuuta 1984 – 20. tammikuuta 1987. 12. helmikuuta 1985 ja 20. tammikuuta 1987 välisen ajan Mávros vastasi suhteista EFTA-maiden parlamenttien jäsenten komiteaan. Mávros oli 21. tammikuuta 1987 – 8. helmikuuta 1988 talousarvion valvontavaliokunnan jäsen. Mávros oli lisäksi varajäsenenä oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa 26. heinäkuuta 1984 – 20. tammikuuta 1987 sekä institutionaalisten asioiden valiokunnassa 21. tammikuuta 1987 – 24. heinäkuuta 1989.
Vuosi europarlamenttivaalien jälkeen Mávros valittiin myös Kreikan parlamenttiin PASOKin riveistä.
Mávros kuoli toukokuussa 1995 hengityselimistössä olleeseen tulehdukseen. Hautajaiset järjestettiin Ateenassa. Mávros oli naimisissa ja hänellä oli yksi poika.
Aiheesta muualla

Geórgios Mávros Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Gonnesa

| Gonnesa (Gonnèsa) |
| --- | --- |
 Sijainti Etelä-Sardinian maakunnassa
 Gonnesa
 Koordinaatit: 39.266°0′0″N, 8.471°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Etelä-Sardinian maakunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  48,06 km²
Korkeus:  40 m
Väkiluku:  5 033
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  09010
Suuntanumero(t):    0781
Rekisterikilpi:  SU
 
 http://www.comune.gonnesa.ca.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gonnesa (sardiksi Gonnèsa) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 5 033 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 48,06 neliökilometriä. Se sijaitsee 40 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gonnesa Wikimedia Commonsissa
Etelä-Sardinian maakunta
Arbus | Armungia | Ballao | Barrali | Barumini | Buggerru | Burcei | Calasetta | Carbonia | Carloforte | Castiadas | Collinas | Decimoputzu | Dolianova | Domus de Maria | Domusnovas | Donori | Escalaplano | Escolca | Esterzili | Fluminimaggiore | Furtei | Genoni | Genuri | Gergei | Gesico | Gesturi | Giba | Goni | Gonnesa | Gonnosfanadiga | Guamaggiore | Guasila | Guspini | Iglesias | Isili | Las Plassas | Lunamatrona | Mandas | Masainas | Monastir | Muravera | Musei | Narcao | Nuragus | Nurallao | Nuraminis | Nurri | Nuxis | Orroli | Ortacesus | Pabillonis | Pauli Arbarei | Perdaxius | Pimentel | Piscinas | Portoscuso | Sadali | Samassi | Samatzai | San Basilio | San Gavino Monreale | San Giovanni Suergiu | San Nicolò Gerrei | San Sperate | San Vito | Sanluri | Santadi | Sant’Andrea Frius | Sant’Anna Arresi | Sant’Antioco | Sardara | Segariu | Selegas | Senorbì | Serdiana | Serramanna | Serrenti | Serri | Setzu | Seui | Seulo | Siddi | Siliqua | Silius | Siurgus Donigala | Soleminis | Suelli | Teulada | Tratalias | Tuili | Turri | Ussana | Ussaramanna | Vallermosa | Villacidro | Villamar | Villamassargia | Villanova Tulo | Villanovaforru | Villanovafranca | Villaperuccio | Villaputzu | Villasalto | Villasimius | Villasor | Villaspeciosa
Gonnosfanadiga

| Gonnosfanadiga |
| --- | --- |
 Sijainti Etelä-Sardinian maakunnassa
 Gonnosfanadiga
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Etelä-Sardinian maakunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  48,06 km²
Väkiluku:  5 033
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Suuntanumero(t):   
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gonnosfanadiga on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 5 033 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 48,06 neliökilometriä. Se sijaitsee 40 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gonnosfanadiga Wikimedia Commonsissa
Etelä-Sardinian maakunta
Arbus | Armungia | Ballao | Barrali | Barumini | Buggerru | Burcei | Calasetta | Carbonia | Carloforte | Castiadas | Collinas | Decimoputzu | Dolianova | Domus de Maria | Domusnovas | Donori | Escalaplano | Escolca | Esterzili | Fluminimaggiore | Furtei | Genoni | Genuri | Gergei | Gesico | Gesturi | Giba | Goni | Gonnesa | Gonnosfanadiga | Guamaggiore | Guasila | Guspini | Iglesias | Isili | Las Plassas | Lunamatrona | Mandas | Masainas | Monastir | Muravera | Musei | Narcao | Nuragus | Nurallao | Nuraminis | Nurri | Nuxis | Orroli | Ortacesus | Pabillonis | Pauli Arbarei | Perdaxius | Pimentel | Piscinas | Portoscuso | Sadali | Samassi | Samatzai | San Basilio | San Gavino Monreale | San Giovanni Suergiu | San Nicolò Gerrei | San Sperate | San Vito | Sanluri | Santadi | Sant’Andrea Frius | Sant’Anna Arresi | Sant’Antioco | Sardara | Segariu | Selegas | Senorbì | Serdiana | Serramanna | Serrenti | Serri | Setzu | Seui | Seulo | Siddi | Siliqua | Silius | Siurgus Donigala | Soleminis | Suelli | Teulada | Tratalias | Tuili | Turri | Ussana | Ussaramanna | Vallermosa | Villacidro | Villamar | Villamassargia | Villanova Tulo | Villanovaforru | Villanovafranca | Villaperuccio | Villaputzu | Villasalto | Villasimius | Villasor | Villaspeciosa
Greven

| Greven |
| --- | --- |

 vaakuna
 Greven
 Koordinaatit: 52°6′N, 7°36′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Piirikunta:  Steinfurtin piirikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  140,3 km²
Korkeus:  45 m
Väkiluku (2021):  37 697
 – Väestötiheys:  269 as./km²
Postinumero:  48268
Suuntanumero(t):  02571
 
 www.greven.net 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grevenin sijainti Steinfurtin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa.
Greven on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Ems-joen varrella sijaitseva Greven oli aikoinaan merkittävä tekstiiliteollisuuden keskus. Kaupungin alueella sijaitsee Münster/Osnabrückin lentoasema.
Maantiede

Greven sijaitsee Nordrhein-Westfalenin pohjoisosassa noin 110 kilometriä Düsseldorfista koilliseen ja 15 kilometriä Münsteristä pohjoiseen. Etäisyys Hampurista on noin 230 kilometriä lounaaseen, maanteitse noin 270 kilometriä.
Grevenin halki virtaa Ems-joki. Joen vasemmalla eli länsirannalla sijaitsevaa kaupunginosaa kutsutaan nimellä Greven links der Ems ja oikealla eli itärannalla sijaitsevaa kaupunginosaa puolestaan nimellä Greven rechts der Ems. Ne olivat itsenäisiä kuntia vuodesta 1894 vuoteen 1952. Grevenin osa-alueista väekkäin on kanta-Greven, toiseksi väekkäin on Reckenfeld, joka sijaitsee lähellä Grevenin luoteista naapurikaupunkia Emsdetteniä. Greveniin liitettiin vuonna 1975 pieni Gimbten maalaiskunta, joka sijaitsee kaupungin keskustan eteläpuolella.
Historia

Ems-joen varrella on ollut asutusta jo kivikaudelta alkaen. Ensimmäinen asiakirjamaininta Grevenistä on noin vuodelta 900 muodossa Grevaon. Nimi tarkoittaa nykysaksaksi "bei den Gräben", ja se viitannee Emsin lukuisiin pieniin, nyttemmin jo kuivuneisiin sivujokiin. Nykyisen Wentrup-Ostin alueella oli asutusta vuosina 900–1200. Paikkakunnan keskiaikainen keskus oli rosvoparoni Dietrich von Schönebeckille kuulunut linna Burg Schöneflieth, joka tuhottiin 1270-luvulla. Seuraavan vuosisadan aikana paikalle rakennettiin uusi linna, joka säilyi aina 1800-luvun alkuun. Grevenin kylässä asui keskiajan lopulla arviolta noin 200 ihmistä noin 30 talossa kirkon ympärillä. 1500-luvulla kaupankäynti johti Grevenin kukoistuskauteen, joka päättyi kolmikymmenvuotiseen sotaan.
Grevenin talous alkoi kukoistaa jälleen 1800-luvulla tekstiiliteollisuuden myötä. Liikenneyhteydet paranivat olennaisesti rautatien ja Dortmund-Ems-kanavan ansiosta. Liittoutuneet pommittivat Greveniä toisen maailmansodan aikana helmikuussa 1945 ja sodan jälkeen paikkakunta kuului brittien miehitysvyöhykkeeseen. Greven sai kaupunkioikeudet 28. tammikuuta 1950. Münster/Osnabrückin lentoasema avattiin 1972, se sijaitsee Grevenin koillisosassa. Kaupungin keskustan ilmettä uudistettiin 1980-luvulla.
Grevenin vanhin kirkko on St. Martinus, sen historia alkaa 700-luvulta. Kaupungin vanhimmat ristikkotalot ovat 1600-luvulta.
Talous ja liikenne

Grevenin tekstiiliteollisuus on hiipunut ja tärkeimpiä työllistäjiä ovat logistiikkayritykset. Grevenin rautatieasema, Bahnhof Greven, sijaitsee rataosuudella Münster–Rheine. Moottoritie BAB 1 kulkee keskustan eteläpuolitse.
Aiheesta muualla

Greven, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Greven
Grevenin rautatieasema
Käännös suomeksi
HMS Vancouver

| HMS Vancouver |
| --- | --- |
 HMS Vancouver

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  William Beardmore and Company, Dalmuir
Kölinlasku:  15. maaliskuuta 1917
Laskettu vesille:  28. joulukuuta 1917
Palveluskäyttöön:  9. maaliskuuta 1918
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 4. maaliskuuta 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 100 t (standardi) 1 490 t (max)
Pituus:  95,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,0 m
Syväys:  3,2 m
Koneteho:  27 000 hv
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  134
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4"/L45 (102 mm) Mk V -tykkiä yksiputkisina P Mk I -asennuksina 1 x 3" 20 cwt Mk I -ilmatorjuntatykki 4 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Vancouver (viirinumerot D28 ja huhtikuusta 1918 G04 ) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin V-luokan hävittäjä ensimmäisen maailmansodan lopulla. Alus nimettiin 1. huhtikuuta 1928 HMS Vimyksi, jolloin sen viirinumeroksi tuli D33. Alus palveli HMS Vimynä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 30. kesäkuuta 1916 osana 1916-1917 laivasto-ohjelmaa Beardmoren telakalta Dalmuirista Glasgowista, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1917. Alus laskettiin vesille 28. joulukuuta 1917 nimellä HMS Vancouver. Aluksen nimi oli kunnianosoitus George Vancouverille (1757-1798). Se valmistui 9. maaliskuuta 1918.
Palvelus

Alus oli ensimmäisen maailmansodan lopun Suuressa laivastossa, minkä jälkeen se oli Itämerellä tukemassa Venäjän vallankumouksellisia vastaan taistelevia joukkoja. Alus siirrettiin vuoden 1921 lopulla Atlantin laivaston 1. hävittäjälaivueeseen ja edelleen laivueen mukana Välimeren laivastoon.
Geórgios Papanikoláou

| Geórgios Papanikoláou> Γεώργιος Παπανικολάου |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Geórgios Nikoláou Papanikoláou
Syntynyt: 13. toukokuuta 1883 Kými, Euboia, Kreikka
Kuollut: 19. helmikuuta 1962 (78 vuotta) Miami, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  kreikkalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Ateenan yliopisto   (lääketieteen perustutkinto)  Münchenin yliopisto   (fil.toht. eläintieteestä)
Väitöstyön ohjaaja:  Richard von Hertwig
Instituutti:  Cornellin yliopisto New York Hospital
Opettaja:  Ernst Haeckel   August Weismann   Richard Goldschmidt
Tutkimusalue:  soluoppi   sytopatologia
Tunnetut työt:  papakoe
Palkinnot:  Albert Lasker -palkinto kliinisestä lääketieteellisestä tutkimustyöstä (1950)
Geórgios Nikoláou Papanikoláou (kansainvälisesti George Nicholas Papanicolaou, kreik. Γεώργιος Νικολάου Παπανικολάου) (13. toukokuuta 1883 Kými, Kreikka – 19. helmikuuta 1962 Miami, Yhdysvallat) oli kreikkalainen lääketieteilijä, joka perusti sytopatologian tutkimussuuntauksen. Hänet tunnetaan papakokeen keksijänä ja kehittäjänä, ja koe on nimetty hänen mukaansa.
Tutkimustulokset

Jo vuonna 1843  UCL:n lääketieteen professori Walter Hayle Walshe (1812–1892) oli osoittanut keuhkotauteja käsittelevässä teoksessaan, että pahanlaatuiset solumuutokset voitaisiin havaita mikroskooppisesti. Papanikoláou vahvisti omalla tutkimustyöllään tämän havainnon.
Vuonna 1928 Papanikoláou kertoi epäuskoiselle lääkäriyleisölle ei-invasiivisesta irtosolunäytteestä, josta voitaisiin mikroskopoimalla diagnosoida kohdunkaulansyöpä. Aiemmin samana vuonna Papanikoláou oli tehnyt emättimen eritteiden tutkimusta selvittääkseen kuukautiskierron aikaisia solumuutoksia. Hän oli jo havainnut muutoksia naaraspuolisilla koemarsuilla ja halusi varmistaa pätisikö tämä myös ihmisiin. Sattumoisin yksi Papanikoláoun koehenkilöistä sairasti kohdunkaulan syöpää.
Tutkittaessaan potilaan emätinnesteestä otettua irtosolunäytettä Papanikoláou huomasi, että syöpäsolut olivat nähtävissä mikroskoopilla. "Syöpäsolujen ensihavainto kohdunkaulasta otetussa irtosolunäytteessä oli yksi jännittävimmistä hetkistä tieteellisellä urallani", kirjoitti Papanikoláou myöhemmin.
Romanialainen lääkäri Aurel Babes oli tehnyt vastaavan havainnon tutkiessaan kohdunkaulan syövän aiheuttamia sytopatologisia muutoksia. Hän huomasi, että jos platinakierukalla kerättiin soluja naisen kohdunkaulasta ja nämä solut vietiin mikroskooppilasille ja värjättiin, saattoi huomata oliko näytteessä syöpäsoluja. Tämä oli ensimmäinen kohdunkaulan syövän seulontatutkimus. Babeş esitteli havaintonsa Romanian gynekologiselle seuralla Bukarestissa 23. tammikuuta 1927 ja hänen tuloksensa julkaistiin ranskalaisessa lääketieteen julkaisussa Presse Médicale 11. huhtikuuta 1928. On epätodennäköistä, että Papanikoláou oli tietoinen tästä. Lisäksi nämä kaksi tekniikkaa olivat keskenään erilaisia. Vaikka Babeş julkaisi tuloksensa aiemmin kuin Papanikoláou, kuuluu kunnia papakokeesta silti Papanikoláoulle, koska hän oli kokeillut sitä jo vuonna 1925 New Yorkin naistensairaalassa. Kokeiden erilaisuuden ja Papanikoláoun aseman papakokeen isänä ovat myös viimeaikaiset tutkimukset osoittaneet. Huolimatta tästä tutkijat O'Dowdin ja Philipp ovat korostaneet Babeşin olleen todellinen sytopatologian ja kohdunkaulan syöpätutkimuksen edelläkävijä, ja tästä syystä Romaniassa kohdunkaulan irtosolunäytteeseen viitataan nimellä ”Methode Babeş-Papanicolaou”.
Vuonna 1928 lääketieteen konferenssissa Battle Creek'issä Michiganissa Papanikoláoun esitelmä edullisesta, helposti toteutettavasta seulontakokeesta kohtasi epäuskoa ja vastustusta. Papanikoláou palasi aiheeseen julkisuudessa seuraavan kerran vasta 1941, jolloin hän julkaisi artikkelin yhdessä gynekologi Herbert Trautin kanssa. Kahden vuoden kuluttua seurasi kuvitettu ja yli 3000 esimerkkitapausta läpi käynyt monografia aiheesta. Vuonna 1954 Papanikoláou julkaisi toisen pääteoksensa Atlas of Exfoliative Cytology, joka loi perustan nykyiselle sytopatologialle.
Epänormaali papakokeen tulos.
Gustav Fredrik Klingstedt

Gustav Fredrik Klingstedt (1771–1851) oli ruotsalainen sotaintendentti. Hän osallistui Suomen sotaan 1808–1809 ylisotakomissariaatin asiamiehenä ja yliadjutanttina. Lopuksi hän oli taloudenhoitaja ja rannikkoarmeijan yli-intendentti ja yliadjutantti. Hän oli myös Saksan sodassa 1813 ja yli-intendenttinä Norjassa 1814.
HMS Vanessa

| HMS Vanessa |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  William Beardmore and Company, Dalmuir
Kölinlasku:  16. toukokuuta 1917
Laskettu vesille:  16. maaliskuuta 1918
Palveluskäyttöön:  27. huhtikuuta 1918
Poistui palveluskäytöstä:  tammikuu 1944
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 4. maaliskuuta 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 100 t (standardi) 1 490 t (max)
Pituus:  95,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,0 m
Syväys:  3,2 m
Koneteho:  27 000 hv
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  134
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4"/L45 (102 mm) Mk V -tykkiä yksiputkisina P Mk I -asennuksina 1 × 3" 20 cwt Mk I -ilmatorjuntatykki 4 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Vanessa (viirinumerot D29 ja kesäkuusta 1918 G18) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin V-luokan hävittäjä ensimmäisen maailmansodan lopulla ja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman 9. tilauskierroksella William Beardmore and Companyltä, missä köli laskettiin 16. toukokuuta 1917. Alus laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 27. huhtikuuta 1918.
Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:
John Henry Plumer 31. heinäkuuta 1939 - 12. helmikuuta 1940
Eric Alonzo Stocker 12. helmikuuta 1940 - 7. tammikuuta 1941
John Humphrey Stuckley 7. tammikuuta 1941 -
Charles Edward Sheen 31. maaliskuuta 1942 - 21. helmikuuta 1944
Barry John Anderson 21. helmikuuta - 4. lokakuuta 1944
Arthur St. George Walton 4. lokakuuta 1944 - tammikuu 1945
Gustav Fehn

Gustav Fehn vuonna 1942.
Gustav Fehn (21. helmikuuta 1892 – 5. kesäkuuta 1945) oli saksalainen panssarivoimien kenraali ja Afrika Korpsin viimeinen komentaja toisessa maailmansodassa.
Fehn oli 33. jalkaväkirykmentin komentaja vuodesta 1939 heinäkuuhun 1940 ja sitten 5. panssaridivisioonan komentajana. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1940 ja palkittiin rautaristin ritariristillä. Elokuussa 1942 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi, ja hän oli XXXX panssariarmeijakunnan komentajana marraskuuhun 1942, jolloin hänet ylennettiin kenraaliksi.
Fehn nimitettiin Afrika Korpsin komentajaksi marraskuussa 1942 ja hän johti sitä 15. tammikuuta 1943 saakka. Taistelussa brittejä vastaan Fehn haavoittui. Siinä taistelussa hän lähetti esimiehilleen viestin: ”Ammukset lopussa. Välineet tuhottu. Käsky täytetty, Afrika Korps taistellut viimeiseen mieheen”.
Päästyään sairaalasta Fehn johti LXXXVI panssariarmeijakuntaa heinä-elokuussa 1943, jonka jälkeen XXI armeijakuntaa lokakuusta 1943 heinäkuuhun 1944 ja sitten XXI vuoristoarmeijakuntaa Balkanillaselvennä. Fehn antautui Titon partisaaneille, jotka ampuivat hänet ilman oikeudenkäyntiä 5. kesäkuuta 1945.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Hangon lintuasema

Hangon lintuaseman eli Haliaksen päärakennus kuvattuna takapihalta päin keväällä 2013.
Hangon lintuasema, lyhyemmin Halias, on Helsingin seudun lintutieteellisen yhdistyksen Tringan ylläpitämä ja vapaaehtoisten lintuharrastajien pyörittämä lintuasema.
Aseman historia

Asemarakennuksen rakensivat kalastajapariskunta Anders ja Selma Sundström, perustusten muuraus alkoi vuonna 1919. Pariskunta asui Hankoniemellä 1960-luvulle asti, pois lukien toisen maailmansodan ajan, jolloin alue oli venäläisomistuksessa. Lintuharrastajille asemarakennus myytiin 1979 pariskunnan ikääntyessä. Asema perustettiin vuoden 1979 helmikuussa.
Aseman toiminta

Hangon lintuasema sijaitsee Suomen mantereen lounaisimmassa kärjessä, ja se on Suomen eteläisin lintuasema. Hangon lintuasemalla harjoitetaan rengastustoimintaa ja aktiivista muutontarkkailua. Asemalla on käytössä 12 vakiopikkulintuverkkoa ja vaihtelevasti myös petoverkkoja, joilla lintuja pyydetään rengastettaviksi. Muuttoa seurataan  toisen maailmansodan aikana rakennetun tulenjohtobunkkerin päältä. Lisäksi lasketaan paikallisia lintuja.
Hangon lintuasemalla kerätystä aineistosta on julkaistu useita tieteellisiä artikkeleita ja aineistoa on käytetty monessa väitöskirjassa. Yksi tärkeimmistä tutkimuskohteista on ollut lintujen muuton ajoittuminen sekä ilmastonmuutoksen vaikutukset siihen. Aseman aineisto on avoimesti saatavilla tutkimuskäyttöön aseman verkkosivuilta. Siihen voi tutustua myös muuttolintuselain Haahkan avulla
Hangon lintuasema sijaitsee Metsähallituksen hallinnoimalla Uddskatanin luonnonsuojelualueella, joka on osa Tulliniemen linnustonsuojelualue -nimistä Natura 2000 -aluetta. Lintuaseman alueella liikkuminen on kielletty muilta kuin aseman havainnoitsijoilta. Toimintaan pääsee tutustumaan ottamalla etukäteen yhteyttä asemanhoitajiin. Asemalle järjestetään myös opastettuja retkiä. Erityisesti nuoria lintuharrastajia opastetaan lintujen havainnoinnin, rengastamisen ja lintuasemalla toimimisen käytänteisiin viikonloppuretkillä.
Aiheesta muualla

Hangon lintuaseman verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Gustav Fischer

Gustav Fischer viittaa seuraaviin henkilöihin:
Gustav Fischer (1845–1910), saksalainen kustantaja
Gustav Adolf Fischer (1848–1886), saksalainen sotilaslääkäri
Gustav Fischer (1915–1990), sveitsiläinen kouluratsastaja ja olympiamitalisti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Gustav Fischer”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.