stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fredrikstad FK
Historia

Fredrikstad Fotballklubb perustettiin 7. huhtikuuta 1903 jalkapallon erikoisseuraksi, kun monet urheiluseurat keskittyivät pääasiassa maastohiihtoon ja yleisurheiluun, ja se oli Norjan ensimmäinen pelkästään jalkapalloon keskittynyt seura. Perustamisen aikoihin joukkueella oli vaikeuksia löytää itselleen vastustajia. Pian vastustaja kuitenkin löytyi, kun naapurikaupunki Sarpsborgissa asunut englantilainen H. W. Kenworthy tahtoi harrastaa kotimaansa lajia, kävi harjoittelemassa Fredrikstadissa ja perusti vielä saman vuoden aikana Sarpsborg Footballklubbin. Joukkueet kohtasivat Sarpsborgissa 600 katsojan edessä, ja FFK voitti maalein 4–0. Pian seurat perustivat paikallisen jalkapallosarjan, johon nopeasti liittyi lisää joukkueita.
Vuonna 1932 FFK selviytyi Norjan Cupin loppuotteluun, missä se voitti Ørn Hortenin maalein 6–1. Tästä alkoi joukkueen pitkä menestyskulku, ja ennen toista maailmansotaa se voitti cup-mestaruuden vielä neljästi. Kaudella 1937–1938 pelattiin ensimmäinen sarjamuotoinen kausi, minkä joukkue myös voitti.
Saksalaismiehityksen aikaan Norjassa ei pelattu jalkapalloa, mutta sodan jälkeen jalkapallon suosio oli Norjassa korkeammalla kuin koskaan ennen. Jalkapallon taso oli myös noussut ja kilpailu kiristynyt. 1940-luvulla FFK selvisi kolmesti cupin finaaliin mutta hävisi joka kerta. Toisen liigamestaruutensa se voitti vuonna 1949. Menestyskulku sai jatkoa 1950- ja 1960-luvuilla. Joukkue voitti kuusi kertaa Norjan mestaruuden ja seitsemän kertaa hopeaa. Cup-mestaruuden se voitti neljästi.
1970-luvulla alkoi taas laskuvaihe. Vielä 1971 joukkue selviytyi cupin finaaliin, mutta myöhemmin se putosi korkeimmalta sarjatasolta ensimmäisen kerran historiansa aikana. Joukkueen jojo-tyylinen liike sarjatasojen välillä jatkui 1980-luvulle saakka. Vuonna 1984 joukkue voitti cup-mestaruuden, mutta samana vuonna se putosi jälleen kerran liigasta. Vuonna 1992 joukkue putosi peräti kolmanteen divisioonaan, mistä se nousi vasta kymmenen vuoden kuluttua, 2002. Joukkueen uuden nousun merkittävä hahmo oli vuonna 2001 valmentajaksi tullut Knut Torbjørn Eggen, joka toi otteisiin ammattimaisuutta ja nosti seuran kauden 2003 päätteeksi takaisin korkeimmalle sarjatasolle ensimmäisen kerran kahteenkymmeneen vuoteen.
Saavutuksia

Norjan mestaruus 1937–1938, 1938–1939, 1948–1949, 1950–1951, 1951–1952, 1953–1954, 1956–1957, 1959–1960 ja 1960–1961
Norjan Cupin voitto 1932, 1935, 1936, 1938, 1940, 1950, 1957 1961, 1966, 1984 ,2006 ja 2024
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Virallinen kannattajien sivusto
| n k Eliteserien |
| --- | --- |
 Hallitseva mestari: Bodø
Joukkueet (2025):  FK Bodø/Glimt  SK Brann  Bryne FK  Fredrikstad  Hamarkameratene  FK Haugesund  KFUM-Kameratene Oslo  Kristiansund BK  Molde FK  Rosenborg BK  Sandefjord Fotball  Sarpsborg 08 FF  Strømsgodset Toppfotball  Tromsø IL  Viking FK  Vålerenga Fotball 
| n k Jalkapallon Norjan mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  1938 Fredrikstad FK  1939 Fredrikstad FK  1948 SK Freidig  1949 Fredrikstad FK  1950 IF Fram Larvik  1951 Fredrikstad FK  1952 Fredrikstad FK  1953 Larvik Turn & IF  1954 Fredrikstad FK  1955 Larvik Turn & IF  1956 Larvik Turn & IF  1957 Fredrikstad FK  1958 Viking FK  1959 Lillestrøm SK  1960 Fredrikstad FK  1961 Fredrikstad FK  1962 SK Brann  1963 SK Brann  1964 FC Lyn Oslo  1965 Vålerenga Fotball  1966 Skeid Fotball  1967 Rosenborg BK  1968 FC Lyn Oslo  1969 Rosenborg BK  1970 Strømsgodset IF  1971 Rosenborg BK  1972 Viking FK  1973 Viking FK  1974 Viking FK  1975 Viking FK  1976 Lillestrøm SK  1977 Lillestrøm SK  1978 IK Start  1979 Viking FK  1980 IK Start  1981 Vålerenga Fotball  1982 Viking FK  1983 Vålerenga Fotball  1984 Vålerenga Fotball  1985 Rosenborg BK  1986 Lillestrøm SK  1987 Moss FK  1988 Rosenborg BK  1989 Lillestrøm SK  1990 Rosenborg BK  1991 Viking FK  1992 Rosenborg BK  1993 Rosenborg BK  1994 Rosenborg BK  1995 Rosenborg BK  1996 Rosenborg BK  1997 Rosenborg BK  1998 Rosenborg BK  1999 Rosenborg BK  2000 Rosenborg BK  2001 Rosenborg BK  2002 Rosenborg BK  2003 Rosenborg BK  2004 Rosenborg BK  2005 Vålerenga Fotball  2006 Rosenborg BK  2007 SK Brann  2008 Stabæk IF  2009 Rosenborg BK  2010 Rosenborg BK  2011 Molde FK  2012 Molde FK  2013 Strømsgodset IF  2014 Molde FK  2015 Rosenborg BK  2016 Rosenborg BK  2017 Rosenborg BK  2018 Rosenborg BK  2019 Molde FK  2020 FK Bodø/Glimt  2021 FK Bodø/Glimt  2022 Molde FK  2023 FK Bodø/Glimt 
Fredrikstadin uusi stadion
Shinzō Aben murha

| Shinzō Aben murha |
| --- | --- |
 Yamato-Saidaijin aseman lähistö
Paikka:   Yamato-Saidaijin asema, Nara, Japani
Ajankohta:  8. heinäkuuta 2022  noin 11.30
Iskutyyppi:  poliittinen murha
Kuolleita:  1
Epäilty/epäillyt:  Tetsuya Yamagami
Tekoväline:  kotitekoinen haulikkoa muistuttava ase
Japanin entinen pääministeri ja istuva kansanedustaja Shinzō Abe murhattiin kesken kampanjatilaisuuden 8. heinäkuuta 2022. Abe kuoli hyökkäyksen tuoksena saman päivän aikana ollessaan 67-vuotias.
Tausta

Aben perheellä on suhteita Yhdistymiskirkkoon. Aben isoisä Nobusuke Kishin myötävaikutuksesta kirkko levisi Japaniin ja alkoi luoda suhteita erityisesti Japanin konservatiivisiin poliitikkoihin.
Abe joutui eroamaan pääministerin virastaan terveyssyistä keväällä 2020. Hän oli Japanin pisimpään virassa palvellut pääministeri. Aben isoisä Kishi, joka on myös toiminut pääministerinä, joutui aikoinaan poikansa tavoin salamurhayrityksen kohteeksi, mutta selvisi.
Japanin ylähuoneen vaalit pidettiin 2022, ja niissä valittiin puolet ylähuoneen edustajista. Alun perin Aben oli 8. heinäkuuta tarkoitus pitää puhe Naganon prefektuurissa osana paikallisen puoluetoverinsa Sanshirō Matsuyaman vaalikampanjaa. Tilaisuus kuitenkin peruttiin 7. heinäkuuta Matsuyaman ympärillä pyörineen korruptiosyytöksien takia. Abe päätti tämän jälkeen lähteä Naraan kampanjoimaan Kei Satōn tueksi ja hänen oli tarkoitus puhua myös tässä tilaisuudessa.
Tapahtumien kulku

Kampanjatilaisuus oli tarkoitus Narassa Yamato-Saidaijin aseman läheisyydessä sijaitsevassa risteyksessä. Abe saapui paikalle 11.29, ja Satō oli aloittanut oman puheensa noin yhdeksän minuuttia aikaisemmin. Tilaisuuden turvatoimista vastasivat sekä suur-Tokion että Naran prefektuurin poliisilaitosten turvapalveluista vastaavat osastot.
41-vuotias Tetsuya Yamagami, joka oli aiemmin palvellut Japanin laivastossa, ilmaantui tapahtumapaikalle 11.30. Hänen onnistui lähestyä Abea turvamiehistä huolimatta. Yamagami ampui Abea takaa päin kotitekoisella haulikkoa muistuttavalla aseella kaksi kertaa. Laukaukset osuivat Abea rinnan korkeudelle. Turvamiehet pidättivät Yamagamin välittömästi paikan päällä.
Abe oli tajuton jo matkalla sairaalaan. Muutama tunti ampumisesen jälkeen Abe ei enää osoittanut elonmerkkejä ja hänen kerrottiin saaneen sydänpysähdyksen. Muutama tunti tämän jälkeen Abe todettiin kuolleeksi verenhukan takia.
Turvamiesten hidasta reagointia on selitetty sillä, että kotitekoinen ase ei turvamiesten mielestä kuulostanut tavanomaiselta aseelta, vaan ennemminkin ilotulitteelta tai renkaan puhkeamiselta. Myös muut silminnäkijät kertoivat, etteivät ensimmäisen laukauksen jälkeen epäilleet tapausta ampumiseksi.
Jälkipyykki > Aben hautajaiset

Aben hautajaiset pidettiin perheen ja lähipiirin kesken 12. heinäkuuta.
Valtiolliset hautajaiset pidettiin 27. syyskuuta, ja ne alkoivat kello 14 Japanin itsepuolustusvoimien ampumilla kunnialaukauksilla. Aben leski Akie Abe kantoi miehensä tuhkat Nippon Budōkaniin seremonian alussa. Myös Budōkanin ulkopuolelle kerääntyi tuhansittain ihmisiä jättämään hyvästit. Japanin keisariperheestä paikalla oli yhteensä 6 edustajaa, joista korkea-arvoisin oli kruununprinssi Fumihito. Suomea valtiollisissa hautajaisissa edusti silloinen ulkoministeri Pekka Haavisto. Yhteensä seremoniaan osallistui arviolta 2500 henkilöä, jotka edustivat Aben puoluetovereita, Japanin hallintoa sekä ulkomaalaisia diplomaatteja ja yritysjohtajia. Liberaalidemokraattisen puolueen puoluetoimiton eteen rakennettiin myös tilapäinen temppeli, jonne kerääntyi surijoita.
Aben hautajaiset herättivät myös arvostelua, koska ne maksatettiin kokonaisuudessaan veronmaksajilla, ja rahat otettiin luonnonkatastrofien varalta korvamerkityistä rahoista. Myös valtiollisten hautajaisten järjestämisen laillisuus kyseenalaistettiin.
Jälkipyykki > Motiivi ja oikeudenkäynti

Yamagami kertoi ampumisen syyksi kantamansa kaunan Yhdistymiskirkkoa vastaan. Alkujaan hänen oli tarkoitus iskeä kirkon johtoa vastaan, mutta Aben perheen kytköksien takia Yamagami päätti valita kohteekseen Aben, jota hän piti kirkon sanansaattajana.
Kaksi vuotta murhan jälkeen Yamagamin asianajajat kertoivat, että oikeudenkäyntiä ei päästä aloittamaan vuoden 2024 aikana. Mielentilatutkimuksien perusteella Naran syyttäjävirasto tuli kuitenkin siihen tulokseen, että Yamagami voitaisiin asettaa rikosoikeudelliseen vastuuseen.
Pääministeri Kishida Aben muistotilaisuudessa
Jason Blake

| Jason Blake |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. syyskuuta 1973 (ikä 51) Moorhead, Minnesota
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  82 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1999–2012
Seurat:  Toronto Maple Leafs Los Angeles Kings New York Islanders HC Lugano (NLA)  Anaheim Ducks
Jason Blake (s. 2. syyskuuta 1973 Moorhead, Minnesota) on yhdysvaltalainen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän pelasi ammattilaisurallaan kymmenen kautta jääkiekkoliiga NHL:ssä. Blake oli pienikokoinen laitahyökkääjä, joka joutui poikkeuksellisesti pelaamaan juniorisarjoissa useita kausia, ennen kuin hän siirtyi varaamattomana pelaajana NHL:ään.
Ura > Uran alkuvaiheet

Blake oli kotikaupunkinsa lukion jääkiekkojoukkueen Moorhead Spudsin tähtipelaaja. Lukion jälkeen Blake siirtyi USHL:ään Waterloo Blackhawksiin odottamaan NHL-varausta. Hän pelasi kaksi kautta USHL:ssä, eikä varausta kuulunut, joten 21-vuotias Blake siirtyi 1994-1995 Ferris State Universityn yliopistoon pelaamaan ja opiskelemaan.
Blake vaihtoi ensimmäisen Ferris Statessa vietetyn vuoden jälkeen yliopistoa Pohjois-Dakotaan ja joutui NCAA:n sääntöjen mukaisesti pitämään pelaamisessa välivuoden siirron takia. Hän pelasi kolme seuraavaa kautta Pohjois-Dakotassa ja hänet valittiin joka vuosi yliopistosarjan tähdistöjoukkueeseen. Viimeinkin huhtikuussa 1999 NHL-joukkue Los Angeles Kings kiinnitti häneen huomiota ja teki sopimuksen hänen kanssaan.
Ura > Ammattilaisura

Blake teki NHL-debyyttinsä jo loppukaudesta 1999 ja teki ensimmäisessä ottelussaan uransa ensimmäisen maalin. Hän on sanonut sen olevan uransa muistettavin hetki. Kautta 1999–2000 edeltäneellä harjoitusleirillä Blake näytti hyviä otteita, ja Los Angeles otti hänet vakiokokoonpanoonsa. Kauden aikana hän pelasi 64 ottelua, joissa teki viisi maalia ja 18 syöttöä. Seuraavalla kaudella Blake ehti pelata vain 17 ottelua Los Angelesissa, kun hänet myytiin New York Islandersiin varaustilaisuuden varausvuoroa vastaan.
Kausi 2001–2002 Islandersissa oli Blaken ensimmäinen kokonaan pelattu kausi. Islanders selvisi pudostuspeleihin, joskin putosi jo ensimmäisellä kierroksella. Kaudella 2002–2003 Blake täytti häneen kohdistuneet odotukset ja pelasi uransa sen astisesti parhaan kauden 25 maalilla ja 30 syötöllä. Hän pelasi varmasti myös seuraavat kaudet. Hän paransi jatkuvasti tuloksiaan, tehden ensin 28 maalia kaudessa, sitten 40 maalia kaudessa. Kausi 2006–2007 jäi Blaken viimeiseksi Islandersissa. Hän siirtyi kauden päätteeksi vapaana pelaajana Toronto Maple Leafsiin. Työsulkukaudella Blake pelasi Sveitsin Nationalliga A:n HC Luganossa.
Kesken kauden 2007–2008 Blake sairastui harvinaiseen leukemiaan, joka todettiin kuitenkin hoidettavissa olevaksi. Blake toipui leukemista, eikä joutunut jättämään ainuttakaan ottelua väliin. Hänet palkittiin kauden päätteeksi Bill Masterton Trophyllä omistautumisesta jääkiekolle.
Tammikuussa 2010 Maple Leafs myi Blaken Anaheim Ducksiin.
Ura > Kansainväliset pelit

Blake on edustanut Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkuetta kahdesti. Hän toimi joukkueen kapteenina maailmancupissa 2004 ja lisäksi hän osallistui vuoden 2006 talviolympialaisiin.
Valko-Venäjän jalkapalloliiga

Valko-Venäjän jalkapalloliiga (valkoven. Вышэйшая ліга, Vyšeišaja liha, suomeksi yleensä vain Valko-Venäjän liiga) on Valko-Venäjän jalkapallon pääsarja, jonka voittaja on maan jalkapallon mestari. Liiga toimii Valko-Venäjän jalkapalloliiton alaisuudessa. Liigassa pelaa 16 joukkuetta. Kauden päätteeksi kaksi huonoimmin sijoittunutta joukkuetta putoaa ykkösliigaan, josta kaksi parasta nousee korkeimmalle sarjatasolle.
Joukkueet kaudella 2024

| Joukkue | Kaupunki | Stadion |
| --- | --- | --- |
| Arsenal Dzjaržynsk | Dzjaržynsk | Dzjaržynskin kaupunginstadion |
| BATE | Barysau | Barysau-Arena |
| Dynama Brest | Brest | ASK Brestski |
| Dynama Minsk | Minsk | Dinamo-stadion |
| Dnjapro Mahiljou | Mahiljou | Spartak-stadion |
| Homel | Homel | Homelin keskusstadion |
| Islatš | Minsk | FK Minskin stadion |
| Minsk | Minsk | FK Minskin stadion |
| Naftan Navapolatsk | Navapolatsk | Atlant-stadion |
| Njoman Hrodna | Hrodna | Njoman-stadion |
| Šah’tsjor Salihorsk | Salihorsk | Budaunik-stadion |
| Slavija Mazyr | Mazyr | Junatstva-stadion |
| Slutsk | Slutsk | Slutskin kaupunginstadion |
| Smarhon | Smarhon | Junatstva-stadion |
| Tarpeda-BelAZ Žodzina | Žodzina | Tarpeda-stadion |
| Vitsebsk | Vitsebsk | Vitsebski TsSK |
Mestarit

| Kausi | Mestari |
| --- | --- |
1992: Minskin Dynamo
1992-1993: Minskin Dynamo
1993-1994: Minskin Dynamo
1994-1995: Minskin Dynamo
1995: Minskin Dynamo
1996: MPKTs
1997: Minskin Dynamo
1998: Dnjapro-Transmaš
1999: BATE
2000: Slavia
2001: Belšyna
2002: BATE
2003: Homel
2004: Minskin Dynamo
2005: Šah’tsjor
2006: BATE
2007: BATE
2008: BATE
2009: BATE
2010: BATE
2011: BATE
2012: BATE
2013: BATE
2014: BATE
2015: BATE
2016: BATE
2017: BATE
2018: BATE
2019: Dynama Brest
2020: Šah’tsjor
2021: Šah’tsjor
2022: Šah’tsjor
Alajärven kanava

Alajärven kanava vuonna 2001
Alajärven kanava on 500 metriä pitkä avokanava Varkaudessa Taipaleen sulkukanavan yläpuolella Unnukan Alajärven niemen poikki.
Kanavan pituus on 500 metriä, leveys 12,6 metriä, syväys 4,35 metriä, ja mastonkorkeus on 24,5 metriä.
Kanava kuuluu osana 4,35 metrin Saimaan syväväylään, joka kulkee Savonlinnasta Kuopioon ja Siilinjärvelle asti.Kanava rakennettiin vuosina 1970–1972 Taipaleen kanavan muutostyön päätteeksi.
Mahajana

Kiinalainen istuva buddha Tang-dynastian ajalta, noin vuodelta 650.
Mahajana (suuri vaunu) on yksi kolmesta suurimmasta buddhalaisuuden koulukunnasta. Mahajana viittaa bodhisattvan polkuun eli haluun saavuttaa valaistuminen kaikkien olentojen hyödyksi (tulla Buddhaksi).
Mahajanassa tavoitteena on pienen vaunun (Hinajanan) päämäärän eli henkilökohtaisen vapautumisen sijaan täydellinen valaistuminen kaikkien olentojen hyväksi. Tämä altruistinen asenne on suurella polulla keskeisessä asemassa olevan bodhisattva-asenteen ydin.
Suurella polulla edetäänkin pitkälti kehittämällä valaistumismieltä eli motivaatiota valaistua kaikkien hyväksi. Tämä tapahtuu kehittämällä viisautta ja myötätuntoa. Suuren polun opetuksia kutsutaankin joissakin yhteyksissä "sisäisiksi opetuksiksi" (vastaavasti pienen polun opetuksia kutsutaan "ulkoisiksi opetuksiksi" ja timanttipolun opetuksia "salaisiksi opetuksiksi").
Tunnetuimpia mahajanasta kehittyneitä koulukuntia ovat zen, lamalaisuus ja Puhtaan maan buddhalaisuus sekä Japanissa syntynyt Nichiren-buddhalaisuus. Mahajanaa harjoitetaan pääosin Kiinassa, Japanissa, Koreassa ja Vietnamissa.
Oppi

Mahajana-buddhalaisuuden oppi koostuu enimmiltään Mahajan-sutrista ja Āgama-kirjoituksista. Mahajanan harjoittajat mieltävät koulukuntansa ajatukset syvällisempinä Buddhan Dharman selityksinä kuin Mahajanaa aikaisemmin perustetut suuntaukset.  EronaTheravada-buddhalaisuuteen on mm. siinä, että Arhat-ihanteen sijaan mahajanassa kuljetaan boddhisatva-polku, jonka päämääränä on tulla Buddhaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mahajana Wikimedia Commonsissa
Boddhisattvojen patsaita.
Kissaihmiset (vuoden 1982 elokuva)

| Kissaihmiset> Cat People |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Paul Schrader
Käsikirjoittaja:   DeWitt Bodeen  Alan Ormsby 
Tuottaja:  Jerry Bruckheimer
Säveltäjä:   Giorgio Moroder  David Bowie 
Kuvaaja:  John Bailey
Leikkaaja:  Jacqueline Cambas
Tuotantosuunnittelija:  Ferdinando Scarfiotti
Pääosat:   Nastassja Kinski  Malcolm McDowell  John Heard 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Universal Pictures  RKO Pictures 
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Kesto:  118 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kissaihmiset (engl. Cat People) on vuonna 1982 valmistunut Paul Schraderin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva.
Kissaihmiset perustuu samaan tarinaan kuin Jacques Tourneurin elokuva Kissaihmiset vuodelta 1942. Siinä kun Tourneurin elokuva hyödyntää tunnelmia ja jättää kauhun katsojan mielikuvituksen luotavaksi, Schrader käyttää tarinan eroottisia piirteitä ja perinteistä shokkikuvastoa suorasukaisemmin. Nastassja Kinski oli ehdolla Academy of Science Fiction, Fantasy & Horror Filmsin myöntämän Saturn-palkinnon saajaksi parhaasta naispääosasta.
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nastassja Kinski  | … |  Irena Gallier   |
|  Malcolm McDowell  | … |  Paul Gallier   |
|  John Heard  | … |  Oliver Yates   |
|  Annette O'Toole  | … |  Alice Perrin   |
|  Ruby Dee  | … |  nainen   |
|  Ed Begley Jr.  | … |  Joe Creigh   |
|  Scott Paulin  | … |  Bill Searle   |
|  Frankie Faison  | … |  etsivä Brandt   |
|  Ron Diamond  | … |  etsivä Diamond   |
|  Lynn Lowry  | … |  Ruthie   |
|  John Larroquette  | … |  Bronte Judson   |
|  Tessa Richarde  | … |  Billie   |
Pagėgiain kunta

| Pagėgiain kunta (Pagėgių savivaldybė) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna

 Koordinaatit: 55°07′52″N, 21°58′26″E 
Valtio:   Liettua
Lääni:  Tauragėn lääni
Hallinnollinen keskus:  Pagėgiai
Perustettu:  1999
Hallinto:  
 – Kunnanjohtaja:  Virginijus Komskis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  537 km²
Väkiluku (2008):  11 399
 – Väestötiheys:  22,7 as./km²
 
 www.pagegiai.lt  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pagėgiain kunta (liett. Pagėgių savivaldybė) on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnasta. Se sijaitsee Tauragėn läänissä. Vuonna 2008 kunnan väkiluku oli 11 399 asukasta. Hallinnollisena keskuksena toimii Pagėgiai. Kunnan alue on tärkeä Klaipėdan, Šiauliain ja  Kaliningradin rautateiden risteymäkohta.
Asutuskeskukset > Kaupungit

Pagėgiai (hallinnollinen keskus)
Panemunė
Asutuskeskukset > Kauppalat

Vilkyškiai
Asutuskeskukset > Kylät

Natkiškiai
Rukai (kylä)
Lumpėnai
Šilgaliai
Piktupėnai
Benininkai
Žukai
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pagėgiain kunta Wikimedia Commonsissa
Kunnan virallinen sivusto (liettuaksi) (englanniksi) (venäjäksi)
Tauragėn lääni
| --- | --- |
Kunnat: Jurbarkasin kunnallispiiri • Pagėgiain kunta • Šilalėn kunnallispiiri • Tauragėn kunnallispiiri
Kaupungit: Pagėgiai • Panemunė • Šilalė • Tauragė • Skaudvilė
Kauppalat: Veliuona • Seredžius • Raudonė • Eržvilkas • Vilkyškiai • Viešvilė • Kvėdarna • Laukuva • Pajūris (Šilalė) • Kaltinėnai • Upyna (Šilalė) • Teneniai • Žygaičiai • Pagramantis
Kylät: Klausučiai (Jurbarkas) • Skirsnemunė • Jurbarkai • Natkiškiai • Rukai (kylä) • Lumpėnai • Šilgaliai • Piktupėnai • Benininkai • Žukai • Šiauduva • Pajūralis • Vingininkai • Butkeliai • Lauksargiai • Adakavas Mažonai • Eičiai
Liettuan läänit ja kunnallispiirit
| --- | --- |
Alytus:  Alutys  Druskininkai  Varēna  Lazdijai 
Kaunas:  Birštonas  Jonava  Kaišiadorys  Kaunas  Kaunasin kaupunkikunta  Kēdainiai  Prienai  Raseiniai 
Klaipėda:  Klaipėdan kaupunkikunta  Klaipėdan kunnallispiiri  Kretinga  Neringa  Palangan kaupunkikunta  Skuodas  Šilutė 
Marijampolė:  Kalvarija  Marijampolėn kunta  Šakiai  Vilkaviškis  Kazlų Rūdan kunta 
Panevėžys:  Biržai  Kupiškis  Panevėžysin kaupunkikunta  Panevėžysin kunnallispiiri  Pasvalys  Rokiškis 
Šiauliai:  Akmenė  Joniškis  Kelmė  Pakruojis  Radviliškis  Šiauliain kaupunkikunta  Šiauliain kunnallispiiri 
Tauragė:  Jurbarkas  Pagėgiai  Šilalė  Tauragė 
Telšiai:  Mažeikiai  Plungė  Rietavas  Telšiai 
Utena:  Anykščiai  Ignalina  Utena  Visaginasin kaupunkikunta  Zarasai  Molėtai 
Vilna:  Elektrėnai  Šalčininkai  Širvintos  Švenčionys  Trakai  Ukmergė  Vilnan kaupunkikunta  Vilnan kunnallispiiri
Isku Areena

| Isku Areena |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Svinhufvudinkatu 29, 15110 Lahti
Koordinaatit:  60°58′54″N, 25°38′20″E
Avattu:  1973
Remontoitu:  1980, 1998 ja 2010
Laajennettu:  2007, 2010 ja 2022
Omistaja:  Lahden Jäähalli Oy
Kenttä:  jää
Aiemmat nimet:  Lahden jäähalli
Käyttäjät
 Pelicans, Lahden Taitoluistelijat, Lahti Ringette 
Katsojakapasiteetti
 Yhteensä: 4 403 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Isku Areena on Lahden urheilukeskuksen yhteydessä sijaitseva jäähalli. Jäähallin pääkäyttäjä on jääkiekon SM-liigassa pelaava Lahden Pelicans.
Vuoteen 2005 asti halli oli nimeltään Lahden jäähalli. Nimi muutettiin Pelicansin, Lahden Jäähalli Oy:n ja Isku-Yhtymä Oy:n välisellä kymmenvuotisella yhteistyösopimuksella. Halli on jääkiekon SM-liigan neljäs halli, jolla on sponsorinimi.
Isku Areenassa oli aiemmin ennen vuotta 2022 yhteensä 5 371 katsomopaikkaa, joista 3 621 on istumapaikkoja ja 1 750 seisomapaikkoja. Lisäksi hallissa on 16 aitiota sekä 200-paikkainen lounasravintola, josta on näköala kaukaloon. Syksyllä 2022 hallissa tehtiin kuitenkin katsomokapasiteetin tarkastuslaskenta, jonka tuloksena katsomokapasiteetti laski 968 paikalla (−18 %) 4 403:een.
Kesällä 2007 tehdyn kunnostuksen jälkeen halliin mahtui 4 910 ihmistä entisen 5 098 sijaan. Halliin tuli kesällä 2009 mediakuutio.
Keväällä 2010 tehtiin uusi halliremontti, jonka myötä Isku Areenaan tuli noin 500–600 uutta katsomopaikkaa ja kuusi aitiota. Lisäksi jäähalliin tuli muutoksia myös ulkoisesti, sekä muun muassa pelaajien pukukopit uudistettiin ja halliin rakennettiin uusi aulatila.
Keväällä 2022 D2-katsomo muuttui yli 1 000 henkeä vetäväksi seisomakatsomoksi, johon myös Pelicansin kannattajat asemoituvat. Entinen fanikatsomo muuttui erinomaisen näkyvyyden tarjoaviksi istumapaikoiksi, ja vierasfanien katsomo siirtyy A5-yläkatsomon kulmaukseen.
Isku Areenan istumapaikat on pehmustettu lukuun ottamatta vanhan päädyn D-katsomoja. Lahen Turkoosin, eli Pelicansin kannattajaryhmän fanikatsomo sijaitsee D2-katsomon ja A1-katsomon välissä.
Halli ulkoa
Jäädytetyt pelinumerot

Isku Areenan kattoon on nostettu kolme paitaa:
# 11 Hannu Koskinen
# 13 Erkki Laine
# 17 Kari Eloranta
Muuta

Isku Areena oli yksi pelipaikoista jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2001.
Syksyllä 2017 paljastettiin hallin viereen pystytetty Erkki Laineen näköispatsas. Kyseessä on Suomen ensimmäinen jääkiekkoilijalle omistettu nimikkopatsas.
Garry Hoy

Garry Hoy (28.1.1954 - 9.7.1993) oli kanadalainen lakimies joka kuoli pudottuaan Toronto-Dominion Centre -tornitalon 24. kerroksesta Torontossa, Ontariossa. Yrittäessään todistaa ryhmälle opiskelijoita rakennuksen ikkunoiden olevan särkymättömiä, hän ryntäsi ikkunaa päin. Lasi ei särkynyt hänen osuessaan siihen, mutta ikkunan kehys irtosi ja Hoy putosi kuolemaansa.