stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chic Young

Murat Bernard Young (taiteilijanimi Chic Young; 9. tammikuuta 1901 Chicago – 14. maaliskuuta 1973 St. Petersburg, Florida) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka loi suositun strippisarjakuvan Helmi ja Heikki (Blondie). Se oli pitkään maailman levinnein sanomalehtisarjakuva.
Young syntyi taiteilijaperheeseen ja hänellä oli nuoruudessaan useita ammatteja. Hän työskenteli pitkään pikakirjoittajana rautatievirastossa. Hän siirtyi sarjakuva-alalle ystävänsä Edgar Martinin tuella. Muutettuaan 1920-luvun puolivälissä New Yorkiin Young piirsi lyhytaikaisesti Beautiful Babs -nimistä sarjakuvaa ja sen jälkeen kuuden vuoden ajan Dumb Dora -nimistä sarjaa. Helmi ja Heikki syntyi vuonna 1930. Hupaisasta perheestä kertonut sarja muodostui erittäin suosituksi ja sen pohjalta tehtiin elokuvia, televisiosarja ja radiokuunnelmasarja. 1960-luvulla Helmi ja Heikki ilmestyi jo 1 500 sanomalehdessä eri puolilla maailmaa. Youngin kuoltua vuonna 1973 sarjan käsikirjoittamista on jatkanut hänen poikansa Dean, joka on tehnyt yhteistyötä useiden piirtäjien kanssa.
Young sai National Cartoonists Societyn myöntämän Reuben-palkinnon vuonna 1948.
Break Every Rule Tour

Break Every Rule Tour oli Tina Turnerin kiertue vuosina 1987–1988. Kiertue oli Pepsin sponsoroima.
Esitetyt kappaleet

”What You Get Is What You See”
”Break Every Rule”
”I Can't Stand the Rain”
”Typical Male”
”Acid Queen”
”Girls”
”Two People”
”Back Where You Started”
”Better Be Good to Me”
”Addicted to Love”
”Private Dancer”
”We Don't Need Another Hero (Thunderdome)”
”What's Love Got to Do with It”
”Help”
”Let's Stay Together”
”Proud Mary”
”Show Some Respect”
”It's Only Love”
”Overnight Sensation”
”Nutbush City Limits”
”Paradise Is Here”
Lipunmyyntitiedot

| Paikka | Kaupunki | Myydyt / saatavana olleet liput | Bruttotuotto |
| --- | --- | --- | --- |
| TCC Arena | Tucson | 7 381 / 8 068 (91 %) | $136 142 |
| Oakland-Alameda County Coliseum | Oakland | 10 847 / 13 000 (83 %) | $200 670 |
| BSU Pavilion | Boise | 10 571 / 10 571 (100 %) | $163 663 |
|  | YHTEENSÄ | 28 799 / 31 639 (91 %) | $500 475 |
Tapio Hämäläinen

| Tapio Hämäläinen |
| --- | --- |
 Tapio Hämäläinen Antero Rokan roolissa Pyynikin kesäteatterissa vuonna 1964.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eemil Tapio Hämäläinen
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1922 Uukuniemi
Kuollut: 28. tammikuuta 2008 (85 vuotta) Helsinki
Puoliso:  1. Martta Hämäläinen  2. Aino Räty-Hämäläinen
Näyttelijä
Aktiivisena:  1950–2004
Merkittävät roolit:  Vuorineuvos Tuura (Uuno Turhapuro -elokuvasarja (1976-1994, 2004) Salo (Tuntematon sotilas) E. Hellberg (Täällä Pohjantähden alla) Opettaja (Lakeuden kutsu) Hemuli, Poliisimestari (Muumilaakson tarinoita &  Muumipeikko ja pyrstötähti)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Eemil Tapio Hämäläinen (18. kesäkuuta 1922 Uukuniemi – 28. tammikuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Elämä ja ura

Sodankäyneeseen sukupolveen kuulunut Hämäläinen ehti opiskella näyttelijäntyötä Eino Salmelaisen kurssilla välirauhan aikana vuosina 1940-1941. Hämäläinen työskenteli teatteriurallaan Kansallisteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa ja useissa kaupunginteattereissa. Hämäläisen merkittäviä elokuvarooleja olivat muun muassa Salo Tuntemattomassa sotilaassa ja vuorineuvos Tuura Uuno Turhapuro -elokuvissa sekä miespääosa elokuvassa Takiaispallo, Hellberg elokuvassa Täällä Pohjantähden alla ja vanha opettaja elokuvassa Lakeuden kutsu. Tapio Hämäläinen näytteli myös monissa televisiosarjoissa, kuten Naapurilähiössä. Televisiosarjassa Yhdeksän miehen saappaat hän näytteli yhtä pääroolia, vääpeli Soroa. Hän teki myös useita äänirooleja muun muassa Muumilaakson tarinoita -sarjaan.
Hämäläinen näytteli Uuno Turhapuron appiukkoa, vuoristoneuvos Tuuraa kaikkiaan 17:ssä Turhapuro-elokuvassa. Elokuvassa Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies (1998) Hämäläistä ei nähdä, vaan Tuuran roolin teki Heikki Nousiainen. Hämäläinen oli 1990-luvulla jo täysin kyllästynyt Tuuran rooliin, mihin vaikutti Turhapuro-elokuvan kuvaaminen viitenä peräkkäisenä vuotena (1990–1994) sekä myös suureksi osaksi keväällä 1996 kuvattu 23-osainen televisiosarja Uuno Turhapuro. Hämäläinen vaati uudesta elokuvaroolistaan (1998) tavallista suurempaa korvausta, johon tuotantoyhtiö ei suostunut. Viimeisessä Turhapuro-elokuvassa Uuno Turhapuro – This Is My Life (2004) hän palasi Tuuran rooliin. Rooli oli hänelle jälleen mieluinen, koska elokuva tehtiin Speden muistoksi.[lähde? ]
Hämäläisen puoliso, teatterihistorioitsija Aino Räty-Hämäläinen kirjoitti hänen muistelmateoksensa Pohja se on miunkii säkis vuonna 2000. Teoksen nimi pohjautuu Pyynikin kesäteatterin Tuntemattoman sotilaan Hämäläisen esittämän alikersantti Rokan lausahdukseen.[lähde? ]
Hämäläiselle myönnettiin taiteilijaeläke 1987 ja teatterineuvoksen arvonimi vuonna 1997.
Hämäläinen sairasti viimeisinä vuosinaan muun muassa keuhkoahtaumatautia ja Alzheimerin tautia. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin. Hämäläinen harrasti ilmailua: hänellä oli yksityislentäjän lupakirja ja hän lensi aktiivisesti Espoon moottorilentäjien jäsenenä vuosikymmeniä, lähes viime vuosiinsa asti.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / Televisioelokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1950 | Kaunis Veera eli Ballaadi Saimaalta |  |
| 1955 | Tuntematon sotilas | Salo |
| 1956 | Juha | Uhtualainen #2 |
| 1958 | Sven Tuuva | Svenin veli |
| 1959 | Punainen viiva | mies mäellä |
| 1962 | Pinsiön parooni | Kalle Holopainen |
| 1962 | Pojat | opettaja |
| 1963 | Montserrat, taipumaton | Arnal Luhan - savenvalaja |
| 1964 | Messiina | konstaapeli |
| 1965 | Huijarit |  |
| 1966 | Kapinoitsijan varjo | herra Mulligan, vuokraisäntä |
| 1966 | Juudas |  |
| 1966 | Puhveli | Lahtinen, autonkuljettaja |
| 1966 | Uhrina Helena | Menelaos |
| 1966 | Salomo ja Ursula | pappi |
| 1967 | Ihmisiä elämän pohjalla | Andrei Midritsh Kletsh, lukkoseppä |
| 1967 | Agamemnon | Argoksen vanhusten kuoron jäsen |
| 1967 | Olviretki Schleusingenissa | Kettu |
| 1967 | Sodan ja rauhan äänet |  |
| 1968 | Lude | neuvoston puheenjohtaja |
| 1968 | Venetsian kauppias | Vanha Gobbo |
| 1968 | Sirkku | isä |
| 1968 | Täällä Pohjantähden alla | E. Hellberg |
| 1969 | Elävä ruumis | asianajaja |
| 1969 | Kesyttömät veljekset | Antikainen |
| 1970 | Pommitamme Pasilasta |  |
| 1970 | Takiaispallo | työnjohtaja Aaro Saarinen |
| 1971 | Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin | poliisikonstaapeli Niemelä |
| 1971 | Lokki | Pjotr Nikolajevits Sorin |
| 1973 | Pohjantähti | E. Hellberg |
| 1974 | Robin Hood ja hänen iloiset vekkulinsa Sherwoodin pusikoissa | sotamies Rokka |
| 1975 | Talvinen tarina |  |
| 1976 | Anu ja Mikko | Papan Antti |
| 1976 | Lottovoittaja UKK Turhapuro | Voldemar Tuura |
| 1977 | Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon | vuorineuvos Karolus Tuura |
| 1978 | Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy | Tuura |
| 1978 | Syksyllä kaikki on toisin | Pettinen |
| 1979 | Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit | tohtori Jaakko Jyrä |
| 1980 | Tup-akka-lakko | tohtori Jaakko Jyrä |
| 1981 | Uuno Turhapuron aviokriisi | vuorineuvos Tuura |
| 1982 | Uuno Turhapuro menettää muistinsa | vuorineuvos Elmeri Tuura |
| 1983 | Uuno Turhapuron muisti palailee pätkittäin | vuorineuvos Tuura |
| 1984 | Uuno Turhapuro armeijan leivissä | puolustusministeri Tuura |
| 1985 | Uuno Epsanjassa | vuorineuvos Tuura |
| 1986 | Uuno Turhapuro muuttaa maalle | vuorineuvos Tuura |
| 1987 | Isänsä tyttö | Marjaanan isä |
| 1987 | Uuno Turhapuro – kaksoisagentti | vuorineuvos Tuura |
| 1988 | Tupla-Uuno | vuorineuvos Taneli Tuura |
| 1988 | Nuoruuteni savotat | kunnanvaltuutettu |
| 1990 | Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla | vuorineuvos Tuura |
| 1991 | Uuno Turhapuro herra Helsingin herra | vuorineuvos Hugo Tuura |
| 1992 | Uuno Turhapuro – Suomen tasavallan herra presidentti | pääministeri Valtter Tuura |
| 1993 | Uuno Turhapuron poika | vuorineuvos Tuura |
| 1994 | Uuno Turhapuron veli | vuorineuvos Tuura |
| 2000 | Lakeuden kutsu | opettaja |
| 2004 | Uuno Turhapuro – This Is My Life | vuorineuvos Tuura |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1967 | Kunnon sotamies Svejkin seikkailuja | koirakauppias Blahnik / Maankiertäjä |
| 1967–1968 | Teatterituokio | isä / Jaanus-renki |
| 1969 | Boheemielämää | isäntä |
| 1969 | Yhdeksän miehen saappaat | vääpeli Väinö Soro |
| 1969–1976 | Naapurilähiö | Väinö Sarpamaa |
| 1977 | Teollisuustyöntekijä Virtanen | Matti Tuulonen |
| 1978 | Oman onnensa seppä | Varma |
| 1991 | Hyvät herrat | tiernapoika #1 |
| 1996 | Uuno Turhapuro | vuorineuvos Hugo Tuura |
| 1997 | Paluu naapurilähiöön | Väinö Sarpamaa |
| 1998 | Isänmaan toivot | veteraani #1 |
Aiheesta muualla

Tapio Hämäläisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (arkistoitu linkki)
Christian Sarramagna

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Christian Sarramagna
Syntymäaika: 29. joulukuuta 1951 (ikä 72)
Syntymäpaikka: Bayonne, Pyrénées-Atlantiques, Ranska
Seura
Seura: -
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1970–1979 1979–1982 1982–1985 1985–1987 |  AS Saint-Étienne  Montpellier HSC  ES Grau du Roi  Pont Saint-Esprit | 162 (30) 98 (16) |
Maajoukkue
| 1973–1976 |  Ranskan maajoukkue | 4 (0) |
Valmennusura
1982–1985 1985–1987 1990–1992 1992–1994 1994–1995 1995–1997 1998–2000 2000–2006 2006 2006–2007 2008 2011–2012 2015–2016:  ES Grau du Roi  Pont Saint-Esprit  AS Saint-Étienne  FC Martigues  CS Sedan Ardennes  FC Mulhouse  Malin maajoukkue  Aviron Bayonnais FC  Malin maajoukkue  FC Sète  LB Châteauroux  CS Hammam-Lif  SO Choletais
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Christian Sarramagna (s. 29. joulukuuta 1951) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Ura pelaajana

Sarramagna edusti ammattilaisurallaan AS Saint-Étienneä ja Montpellier HSC:tä. Hän teki läpimurtonsa Saint-Étiennessä vuonna 1970 ja voitti seuran juniorijoukkueessa Coupe Gambardellan mestaruuden. Hän edusti seuraa sen menestyksekkäimpinä vuosina ja voitti Saint-Étiennen paidassa kolme perättäistä Ranskan mestaruutta 1974–1976. Eurokentillä Sarramagna oli mukana AS Saint-Étiennen hävitessä FC Bayern Münchenille Euroopan Cupin finaalissa kaudella 1975–1976. Kaikkiaan Sarramagna pelasi Saint-Étiennessä 162 ottelua, joissa hän viimeisteli 30 osumaa. Hän siirtyi Montpellier’hen 1979 ja lopetti ammattilaisuransa seurassa vuonna 1982.
Ranskan maajoukkueessa Sarramagna pelasi neljä A-maaottelua vuosina 1973–1976.
Meriitit pelaajana

Ranskan mestaruus (3): 1974, 1975, 1976
Coupe de France: 1975
Coupe Gambardella: 1970
Euroopan Cupin hopeaa: 1976
Ura valmentajana

Valmennusuransa Sarramagna aloitti vuonna 1982 amatöörijoukkue ES Graud du Roissa, jota hän edusti myös pelaajana. Hän toimi seuran pelaajavalmentajana kolme vuotta, kunnes siirtyi samaan tehtävään Pont Saint-Esprit’iin, jossa lopetti lopullisesti pelaajauransa vuonna 1987.
Vuonna 1990 Sarramagna palasi valmentajaksi vanhaan seuraansa AS Saint-Étienneen, jota hän luotsasi kahden kauden ajan. Parhaaksi tulokseksi jäi liigan 10:s sija kaudella 1991–1992. Saint-Étiennestä Sarramagna siirtyi FC Martigues'n peräsimeen ja nosti seuran kauden 1992–1993 päätteeksi liigaan. Yhden pääsarjakauden jälkeen Sarramagna jätti Martigues'n ja valmensi sen jälkeen CS Sedan Ardennesin ja FC Mulhousen joukkueita. Vuosina 1998–2000 Sarramagna toimi Malin maajoukkueen päävalmentajana.
Vuonna 2000 Sarramagnasta tuli Aviron Bayonnais’n päävalmentaja, ja hän luotsasi seuran debyyttikaudellaan CFA 2:n F-lohkon voittoon. Avironia Sarramagna luotsasi kuusi vuotta, kunnes palasi maaliskuussa 2006 Malin maajoukkuevalmentajaksi. Hän jätti tehtävänsä kuitenkin jo kesällä ja siirtyi FC Sèten päävalmentajaksi. Heinäkuussa 2007 Sarramagna siirtyi Sètestä La Berrichonne de Châteauroux’n valmennuskeskukseen tekniseksi johtajaksi. Helmikuussa 2008 hänestä tuli Châteauroux’n päävalmentaja. Hän sai potkut tehtävästään joulukuussa 2008.
Joulukuussa 2011 Sarramagna palasi valmennustehtäviin tunisialaisseura Club Sportif de Hammam-Lifin päävalmentajana. Huonojen tulosten vuoksi Sarramagna sai potkut seurasta heinäkuussa 2012.
Heinäkuussa 2014 Sarramagnasta tuli ranskalaisen amatöörijoukkue SO Choletais'n urheilutoimenjohtaja. Kesällä 2015 hänestä tehtiin myös seuran päävalmentaja. Hän sai potkut tehtävistään tammikuun alussa 2016.
Meriitit valmentajana

CFA2 Group F: 2003
Ligue 2n hopeaa: 1993
Championship

Championship voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Useiden urheilusarjojen nimenä

Englannin mestaruussarja, engl. EFL Championship
Skotlannin mestaruussarja, engl. Scottish Championship
Pohjois-Irlannin mestaruussarja, engl. NIFL Championship
Canadian Championship
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Championship”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mestis-kausi 2014–2015

| Mestis-kausi 2014–2015 |
| --- | --- |
Järjestyksessä oleva kausi:  15.
Joukkueiden määrä:  10
Sarja alkoi:  10. syyskuuta 2014
Sarja päättyi:  7. maaliskuuta 2015
Runkosarjan voittaja:  Jukurit
Mestari:  Jukurit
Toinen sija:  KooKoo
Kolmas sija:  Hokki
Nousseet joukkueet:  KooKoo
Pistepörssin voittaja:   Juuso Rajala
Pudotuspelien pistepörssin voittaja:   Juuso Rajala
Pudotuspelien arvokkain pelaaja:   Anthony Guttig
Ylempi sarjataso:  SM-Liiga
Alempi sarjataso:  Suomi-sarja
  ← 2013-2014 :  2015-2016 → 
Kausi 2014–2015 on jääkiekon Mestiksen 15. kausi. Uutena joukkueena sarjaan tuli KeuPa HT Suomi-sarjasta ja Sport nousi SM-liigaan. Hallitsevana mestarina kauteen lähti KooKoo. Runkosarja käynnistyi 10. syyskuuta 2014 ja päättyy 7. maaliskuuta 2015. Edelliskauden tapaan karsintoja ei järjestetä, vaan Suomi-sarjan voittaja voi anoa suoraan Mestis-lisenssiä. Lisäksi on tarjolla 1-2 ylimääräistä lisenssiä halukkaille Suomi-sarjan joukkueille. Mestiksen voittajalla on mahdollisuus hakea liigalisenssiä kaudelle 2016–2017.
Runkosarja

Jääkiekkoliiton Liittohallitus on Jääkiekon Sarjaseurat ry:n esityksen pohjalta päättänyt, että Mestiksen runkosarjassa pelataan 10 joukkueen kuusinkertainen sarja, yhteensä 54 ottelua. Lisäksi pelataan yksi ns. revanssiviikonloppu. Kokonaisottelumääräksi tulee näin 56 ottelua.
Revanssiviikonlopun 31.10-1.11 parit:
Hokki - LeKi
JYP-Akatemia - KeuPa HT
KooKoo - Peliitat
SaPKo - Jukurit
TUTO Hockey - Kiekko-Vantaa
Varsinaisella peliajalla saavutetusta voitosta saa kolme pistettä ja hävinnyt joukkue jää pisteittä. Mikäli ottelu venyy jatkoajalle tai 5 minuutin jatkoajan jälkeen voittomaalikilpailuun, voittaja saa kaksi ja häviäjä yhden pisteen.
Runkosarja > Sarjataulukko

|  #  |  Joukkue  |  O |  V  |  V ja  |  H ja  |  H  |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Jukurit  | 56 |  33  |  5  |  3  |  15  |  173  |  111  | +62 | 112 |
| 2 |  KooKoo  | 56 |  32  |  4  |  5  |  15  |  191  |  126  | +65 | 109 |
| 3 |  TUTO Hockey  | 56 |  28  |  7  |  1  |  20  |  177  |  143  | +34 | 99 |
| 4 |  Hokki  | 56 |  26  |  7  |  3  |  20  |  183  |  153  | +30 | 95 |
| 5 |  JYP-Akatemia  | 56 |  28  |  1  |  6  |  21  |  188  |  168  | +20 | 92 |
| 6 |  LeKi | 56 |  23  |  5  |  6  |  22  |  149  |  158  | -9 | 85 |
| 7 |  SaPKo  | 56 |  22  |  4  |  4  |  26  |  155  |  161  | -6 | 78 |
| 8 |  KeuPa HT  | 56 |  13  |  8  |  5  |  30  |  143  |  217  | -74 | 60 |
| 9 |  Peliitat  | 56 |  16  |  2  |  7  |  31  |  150  |  204  | -54 | 59 |
| 10 |  K-Vantaa  | 56 |  14  |  2  |  5  |  35  |  139  |  207  | -68 | 51 |
Runkosarja > Pistepörssi

| # | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Maalit | Syötöt | Pisteet | + | - | +/- |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Juuso Rajala | KooKoo | 55 | 12 | 45 | 57 | 44 | 28 | +16 |
| 2. | Oula Palve | Jukurit | 49 | 20 | 32 | 52 | 42 | 14 | +28 |
| 3. | Joona Karevaara | KooKoo | 55 | 20 | 27 | 47 | 40 | 27 | +13 |
| 4. | Miikka Männikkö | LeKi, Jukurit | 38 | 11 | 35 | 46 | 38 | 18 | +20 |
| 5. | Teemu Rinkinen | KooKoo | 50 | 26 | 19 | 45 | 50 | 27 | +23 |
| 6. | Mikko Nuutinen | SaPKo | 47 | 20 | 24 | 44 | 32 | 32 | 0 |
| 7. | Aki Keinänen | TUTO Hockey | 52 | 19 | 25 | 44 | 39 | 37 | +2 |
| 8. | Tuukka Pulliainen | TUTO Hockey | 35 | 12 | 32 | 44 | 36 | 22 | +14 |
| 9. | Anthony Guttig | Jukurit | 45 | 13 | 29 | 42 | 21 | 20 | +1 |
| 10. | Samu Markkula | JYP-Akatemia | 47 | 13 | 29 | 42 | 37 | 36 | +1 |
Runkosarja > Maalivahtien torjuntapörssi

Vähintään 1/3 otteluista
| # | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | PO | PM | T | PMK | T% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Frederic Cloutier | KooKoo | 54 | 33 | 66 | 822 | 2,00 | 92,57 |
| 2. | Kaapo Kähkönen | TUTO Hockey | 52 | 47 | 92 | 1142 | 1,96 | 92,54 |
| 3. | Ronan Quemener | Jukurit | 54 | 40 | 69 | 826 | 1,73 | 92,29 |
| 4. | Dominik Hrachovina | LeKi | 27 | 24 | 63 | 705 | 2,63 | 91,80 |
| 5. | Veini Vehviläinen | JYP-Akatemia | 34 | 26 | 66 | 733 | 2,54 | 91,74 |
Pudotuspelit

Mestiksen puolivälieriin pääsee 8 joukkuetta. Puolivälierät pelataan otteluparein 1.-8., 2.-7., 3.-6. ja 4.-5.. Ottelut aloitetaan runkosarjassa paremmin sijoittuneen kotikentällä ja jatkoon pääsyyn tarvitaan neljä voittoa (pelataan paras seitsemästä -järjestelmällä). Voittajat jatkavat välieriin. Välierät aloitetaan runkosarjassa paremmin sijoittuneen kotikentällä. Jatkoon päässeistä runkosarjassa parhaiten sijoittunut kohtaa runkosarjassa heikoimmin sijoittuneen ja toiseksi paras kohtaa toiseksi heikoimman.
Neljä voittoa (pelataan paras seitsemästä -järjestelmällä) välierissä saavuttaneet joukkueet selviävät loppuotteluihin. Välierien hävinneet joukkueet pelaavat runkosarjassa paremmin sijoittuneen kotikentällä yhden ottelun, jonka voittaja voittaa pronssia. Mestiksen loppuottelut aloitetaan runkosarjassa paremmin sijoittuneen kotikentällä. Mestiksen mestaruuteen vaaditaan neljä voittoa (pelataan paras seitsemästä -järjestelmällä).
Sijoille 9.-10. sijoittuneiden kausi päättyy runkosarjaan.
Pudotuspelit > Pistepörssi

| # | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Maalit | Syötöt | Pisteet | + | - | +/- |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Juuso Rajala | KooKoo | 19 | 3 | 15 | 18 | 11 | 5 | +6 |
| 2. | Teemu Rinkinen | KooKoo | 19 | 6 | 10 | 16 | 11 | 6 | +5 |
| 3. | Anthony Guttig | Jukurit | 12 | 6 | 8 | 14 | 11 | 1 | +10 |
| 4. | Olli Julkunen | KooKoo | 19 | 4 | 10 | 14 | 12 | 10 | +2 |
| 5. | Iivo Hokkanen | Jukurit | 13 | 2 | 10 | 12 | 10 | 3 | +7 |
Pudotuspelit > Maalivahtien torjuntapörssi

Vähintään 1/3 otteluista
| # | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | PO | PM | T | PMK | T% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Mika Noronen | LeKi | 5 | 5 | 8 | 177 | 1,60 | 95,68 |
| 2. | Frederic Cloutier | KooKoo | 19 | 9 | 13 | 236 | 1,44 | 94,78 |
| 3. | Ronan Quemener | Jukurit | 13 | 13 | 16 | 279 | 1,23 | 94,58 |
| 4. | Mikko Rämö | KooKoo | 19 | 11 | 19 | 287 | 1,73 | 93,79 |
| 5. | Kaapo Kähkönen | TUTO Hockey | 13 | 13 | 26 | 365 | 2,00 | 93,35 |
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
1.: Jukurit
2.: KooKoo
3.: Hokki
4.: TUTO Hockey
5.: JYP-Akatemia
6.: LeKi
7.: SaPKo
8.: KeuPa HT
9.: Peliitat
10.: K-Vantaa
Bytom

| Bytom |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Bytom
 Koordinaatit: 50°23′N, 18°54′E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Sleesia
Kaupunginoikeudet:  1254
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Mariusz Wołosz
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  69,4 km²
Väkiluku (2019)  (arvio):  165 263
 – Väestötiheys:  2 381,3 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  41-902
Suuntanumero(t):  +48 32
 
 http://www.um.bytom.pl/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bytom (saks. Beuthen (Oberschlesien), sleesiaksi Bytōm) on kaupunki Sleesian voivodikunnassa eteläisessä Puolassa. Se sijaitsee 320 kilometriä Varsovasta lounaaseen ja 85 kilometriä Krakovasta luoteeseen. Vuoden 2019 arvion mukaan kaupungissa asui 165 263 asukasta.
Kaupunginjohtaja on vuodesta 2018 ollut Mariusz Wołosz.
Historia

Bytomin historia alkaa 1000-luvulta, jolloin se toimi paikallisena kauppapaikkana ja sinne rakennettiin linnoitus.
Opolen kreivi Władysław myönsi Bytomille kaupunginoikeudet vuonna 1254. Kaupunki oli vuodesta 1526 lähtien Habsburg-suvun hallinnassa, mikä vahvisti saksan kielen asemaa alueella. Kaupungista tuli vuonna 1742 osa Preussin kuningaskuntaa ja vuonna 1871 Saksan keisarikuntaa. Potsdamin konferenssin yhteydessä 1945 kaupunki siirtyi Puolalle. Samalla suurin osa saksalaisista karkotettiin Saksan uuden itärajan länsipuolelle.
Urheilu

Kaupungin jalkapalloseura Polonia Bytom on voittanut Puolan mestaruuden kaksi kertaa, vuosina 1954 ja 1962. Se voitti UEFA Intertoto Cupin vuonna 1965.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bytom Wikimedia Commonsissa
Champlain-luokka

| Champlain |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  750-770 t (standardi) 1 330-1 386 t (kuormattu)
Pituus:  80,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  13 m
Syväys:  3 m
Koneteho:  2 x SACM V12 -dieselmoottoria 3 600 bhp
Nopeus:  16 solmua
Miehistöä:  44
Aseistus
Meritorjunta:  2 x 81 mm kranaatinheitintä
Ilmatorjunta:  2 x 40 mm tai 20 mm tykkiä
Champlain-luokka oli Ranskan merivoimien viiden kuljetusaluksen muodostama alusluokka. Ranskan laivaston luokituksen mukaan BATRAL (ransk. BÂtiment de TRansport Léger) eli käännettynä kevyt kuljetusalus. Vastaavia aluksia on toimitettu Gabonin ja Marokon laivastoille.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelukseen | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Champlain | Arsenal de Brest | 1973 | 17. marraskuuta 1973 | 5. lokakuuta 1974 | palveluksesta elokuussa 2004 |
| Francis Garnier | Arsenal de Brest | 1973 | 17. marraskuuta 1973 | kesäkuu 1974 | poistettu palveluksesta 22. helmikuuta 2011 |
| Dumont D'Urville | Ateliers Français de l'Ouest, Grand-Quevilly | 15. joulukuuta 1980 | 27. marraskuuta 1981 | 5. helmikuuta 1983 | palveluksesta heinäkuussa 2017 |
| Jacques Cartier | Ateliers Français de l'Ouest | 9. lokakuuta 1981 | 28. huhtikuuta 1982 | 28. syyskuuta 1983 | poistettu palveluksesta |
| La Grandière | Ateliers Français de l'Ouest | 27. elokuuta 1984 | 11. joulukuuta 1985 | 21. tammikuuta 1987 | palveluksesta 2016 |
Suomi-sarjan kausi 2020–2021

| Suomi-sarjan kausi 2020–2021 |
| --- | --- |
Järjestyksessä oleva kausi:  22.
Joukkueiden määrä:  14
Sarja alkoi:  18. syyskuuta 2020
Sarja päättyi:  7. maaliskuuta 2021
Runkosarjan voittaja:  RaaheK
Mestari:  Karhu HT
Toinen sija:  Haukat
Kolmas sija:  RaaheK
Pistepörssin voittaja:  Niklas Westerlund (HC Giants)
Pudotuspelien pistepörssin voittaja:  Mika Huhtasalo (Karhu HT)
Ylempi sarjataso:  Mestis
Alempi sarjataso:  II-divisioona
  ← 2019-2020 :  2021-2022 → 
Kausi 2020–2021 on jääkiekon Suomi-sarjan 22. kausi. Edelliskauden joukkueista Forssan Palloseura ja Kiekko-Espoo nostettiin Mestikseen ja uusia joukkueita ei tullut tilalle, joten sarjaan osallistuu 14 joukkuetta. Aiemmista kausista poiketen nousukarsintoja Mestikseen ei järjestetä.