stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nakkilan kirkko
Sisustus ja urut

Kirkon yksinkertaisen pelkistetyt sisätilat ovat lähes alkuperäisessä asussaan. Kirkkosalissa ei ole koristelua, maalauksia eikä alttaritaulua. Alttarilla on ainoastaan suuri tammesta valmistettu risti. Siihen suunnattu valo saa aikaan heijastuksen, joka tuo esiin kaksi muuta ristiä, kuten Jeesuksen ristiinnaulitsemisessakin oli. Kirkonpenkit on petsattu vihreiksi. Niiden ylläpuolella riippuvat valaisimet on tehnyt muotoilija Paavo Tynellin johtama Oy Taito Ab. Lisäksi kirkkosali saa valoa korkeista sivuikkunoista ja kuoriosan eteläsivun ikkunaseinämästä. Paneloitu sisäkatto on akustiikan parantamiseksi muotoiltu aaltoilevaksi.
Pia Katerman suunnittelemiin ikkunaverhoihin on kudottu evankelistojen symbolit. Alkuperäiset verhot valmistettiin oppilastyönä Wetterhoffin kotiteollisuusopistossa, jossa kirkkoherra Perheentuvan sisar Ester Perheentupa toimi kudonnanopettajana. Kirkkotekstiilejä on myöhempinä vuosikymmeninä suunnitellut ainakin tekstiilitaiteilija Tellervo Strömmer.
34-äänikertaiset pneumaattiset urut valmisti itävaltalainen Rieger Orgelbau vuonna 1937. Nakkilan vanhan kirkon urut oli tehnyt tanskalaissyntyinen Jens Zachariassen vuonna 1887. Ne romutettiin kirkon purkamisen yhteydessä, mutta puiset urkupillit on myöhemmin löydetty.
Hautausmaa

Nakkilan hautausmaa otettiin käyttöön 1700-luvulla, jolloin vainajia haudattiin myös kirkon alle. Uurnahautausalue avattiin vuonna 2005. Toukokuussa 1941 paljastetun sankarihaudan muistomerkin on suunnitellut Erkki Huttunen. Sen graniittilaatoista koottu jalusta kuvaa sisällissodan rikkoman kansan yhdistymistä. Muistomerkkiin on kiinnitetty kuvanveistäjä Emil Cedercreutzin kuparireliefi Seitsemän miehen hiihtopartio. Lisäksi hautausmaalla on vanhan kirkon alttarin kohdalla Erkki Huttusen suunnittelema Menneiden sukupolvien ja muualle haudattujen muistomerkki, kuvanveistäjä  Kauko Räikkeen pronssiveistos Kolme enkeliä vuodelta 1961 sekä vuotta myöhemmin paljastettu Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki. Sisällissodan punaisten muistomerkki pystytettiin vuonna 1947.
Muuta

Nakkilan kirkko tunnetaan laajalle levinnestä sanonnasta ”Siinä Nakkilan kirkon vaiheilla”, joka on peräisin jo ensimmäisen kirkon ajoilta. Lausahduksen alkuperästä ei ole tietoa, vaan siitä liikkuu useita eri versioita. Tunnetuimman mukaan Porissa käyneet isännät eivät kotiin palattuaan kehdanneet sanoa pitäneensä taukoa kirkon läheisyydessä sijainneessa kievarissa, vaan ilmoittivat salaperäisesti pysähtyneensä Nakkilan kirkon vaiheilla. Toinen tarina kertoo, kuinka eräs isäntä oli Poriin suuntautuneella markkinamatkallaan ottanut tiellä kävelleen piian rekeensä kyytiin. Kun raskaus myöhemmin paljastui, tiedusteltiin käräjillä, missä lapsi oli saatettu alulle, jolloin piika vastasi sen tapahtuneen ”siinä Nakkilan kirkon vaiheilla”. Nakkilalainen kansanperinteenkerääjä Vihtori Grönroos on kertonut, että sanonta juontaa kirkonmäellä pidetyistä markkinoista, joilla käytiin uhkapelin luontoista vaihtokauppaa. ”Nakkimiseksi” kutsutussa kaupankäynnissä osapuolet eivät nähneet tarjolla ollutta tavaraa. Hänen mukaansa sanonta ”Se o nyte siin Nakkila kirko vaiheill” kuvasi sen yhteydessä syntyviä kriittisiä tilanteita.
Vuonna 1977 Reijo Salminen levytti Kai Elis Tihtosen säveltämän ja sanoittaman kappaleen Nakkilan kirkon vaiheilla. Nakkilan kirkossa on kuvattu Timo Koivusalon ohjaamaa elokuvaa Kaksipäisen kotkan varjossa, vaikka sen tapahtumat sijoittuvatkin kirkon rakentamista edeltävään aikakauteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nakkilan kirkko Wikimedia Commonsissa
Huomattavia suomalaisia kirkkorakennuksia
| --- | --- |
Tuomiokirkkoja:  Espoo • Helsinki • Kuopio • Lapua • Mikkeli • Oulu • Porvoo • Turku • Tampere
Katedraaleja:  Uspenskin katedraali • Pyhän Nikolaoksen katedraali • Pyhän Kolminaisuuden katedraali • Pyhän Henrikin katedraali
Paikkamäärältään suuria:  Kerimäki • Lapväärtti • Johanneksenkirkko • Nurmes • Keski-Porin kirkko • Heinävesi
Vanhoja puukirkkoja:  Ulrika Eleonoran kirkko • Muhos • Petäjäveden vanha kirkko • Sammatti • Sodankylän vanha kirkko • Uudenkaupungin vanha kirkko • Vöyrin puukirkko
Vanhoja kivikirkkoja:  Eckerö • Hammarland • Hattulan Pyhän Ristin kirkko • Hollola • Jomala • Lemland • Nousiainen • Pernaja • Saltvik • Sund • Tyrvään Pyhän Olavin kirkko • Ulvila
Modernistisia:  Kannonkoski • Lakeuden Risti • Nakkila • Rajamäki • Temppeliaukion kirkko • Varkauden pääkirkko
Luovutettujen alueiden kirkkoja:  Sortavalan apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko • Kristuksen kirkastumisen katedraali • Viipurin tuomiokirkko • Viipurin vanha tuomiokirkko • Terijoen ortodoksinen kirkko
Kirkko pääsisäänkäynnin puolelta kuvattuna.
Nakkilan kirkot keväällä 1937 ennen vanhan kirkon purkamista.
Kirkkosali alttarin suuntaan.
”Nakkilan kirkon vaiheilla.”
Norbulingka

Sho Dun -festivaali Norbulingkassa.
Norbulingka (tiib. ནོར་འུ་གླིང་ཀ་, Nor-bu-gling-ka) on palatsi ja sitä ympäröivä puisto Lhasassa, Tiibetissä. Se toimi dalai-laman kesäasuntona 1780-luvulta Kiinan Tiibetin valtaukseen 1950-luvulle. Puiston rakennutti seitsemäs dalai-lama 1750-luvulla ja kesäasunto siitä tuli kahdeksannen dalai-laman aikana.
Palatsi sijaitsee kolme kilometriä länteen Potalasta, joka toimi talvipalatsina. UNESCO otti Norbulingkan maailmanperintöluetteloon osana Potalan palatsin historiallista kokonaisuutta vuonna 2001.
Norbulingkassa on myös eläintarha, jonka alkuperäinen tarkoitus oli säilyttää eläimiä, joita dalai-lamalle oli lahjoitettu. Heinrich Harrer auttoi 14. dalai-lamaa rakennuttamaan palatsiin elokuvateatterin 1950-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Norbulingka Wikimedia Commonsissa
Nekalan surmat

Nekalan surmat olivat Tampereen Nekalassa sijaitsevassa kerrostaloasunnossa 21. elokuuta 2007 tapahtunut Suomen oloissa poikkeuksellisen raaka ja ajallisesti pitkäkestoinen henkirikos.
Vuonna 1948 syntynyt mies ja tämän vuonna 1974 syntynyt poika saivat surmansa, kun heidän asuntoonsa tunkeuduttiin yöllä. Tunkeutujat riistivät asunnossa olleilta miehiltä hengen väkivalloin käyttäen apunaan muun muassa silityslautaa, suihkuletkua ja paistinpannua. Lisäksi heitä kuristettiin ja potkittiin ja heidän päällään hypittiin. Uhreja myös viillettiin ja pisteltiin puukolla, mattoveitsellä ja keittiöveitsellä. Ruumiinavauksessa vanhemmalla uhrilla todettiin 111 erillistä ulkoista vammaa. Nuoremmalla uhrilla ulkoisten vammojen määräksi kirjattiin 61 kappaletta. Tekijät varastivat asunnosta kymmenen euroa, pelikoneen ja DVD-pelin, digisovittimen, matkapuhelimen, lääkkeitä ja Tapio-viinapullon. Henkirikoksen jälkien peittelemiseksi yksi tekijöistä sytytti asunnon tuleen.
Teko oli ollut täysin sattumanvarainen, eikä tekijöiden ja uhrien välillä ollut aiempaa historiaa. Ennen asuntoon pääsemistä seurue oli häiriköinyt Tampereen Atomikylän alueella ja pyrkinyt väkivaltaisesti ainakin yhteen asuntoon siinä kuitenkaan onnistumatta. Tekijät olivat yhtä lukuun ottamatta tekohetkellä humalassa.
Markku Petteri Laitinen (s. 1986), Teemu Petteri Lappalainen (s. 1989), Juha Tapani Olkkola (s. 1988) ja Toni Artturi Välimaa (s. 1985) vangittiin teosta noin kuukauden kuluttua tapahtuneesta.
Tampereen käräjäoikeus käsitteli surmia 18. ja 21. tammikuuta ja antoi välituomion 4. helmikuuta 2008. Kaikki neljä lähetettiin sen jälkeen mielentilatutkimuksiin, joissa heidät todettiin syyntakeisiksi.
Elokuussa 2008 käräjäoikeus tuomitsi Laitisen kahdesta murhasta, törkeästä ryöstöstä ja tuhotyöstä elinkautiseen vankeuteen, Välimaan kahdesta murhasta ja törkeästä ryöstöstä elinkautiseen vankeuteen, Lappalaisen nuorena henkilönä tehdystä taposta, törkeästä pahoinpitelystä ja törkeästä ryöstöstä 7 vuoden ja 6 kuukauden vankeusrangaistukseen ja Olkkolan taposta, törkeästä pahoinpitelystä ja törkeästä ryöstöstä 7 vuoden ja 6 kuukauden vankeusrangaistukseen. Olkkolan kohdalla oikeus katsoi osuuden tekoon muita vähäisemmäksi.
Kesäkuussa 2009 Turun hovioikeus katsoi Lappalaisen syyllistyneen nuorena henkilönä tehtyyn murhaan ja kovensi rangaistusta yhdeksään vuoteen vankeutta. Muiden tuomiot pysyivät ennallaan.
Helsingin hovioikeus hyväksyi toisen tapauksesta elinkautiseen tuomitun miehen ehdonalaisanomuksen heinäkuussa 2021 ja asetti vapautumispäiväksi 15. maaliskuuta 2023.
Maaliskuussa 2024 Helsingin hovioikeus päätti myös toisen elinkautisen saaneen tuomitun vapauttamisesta ehdonalaiseen. Vapautumisajankohdaksi asetettiin joulukuu 2024.
Naisten Suomi–Ruotsi-yleisurheilumaaottelu 1968

Vuoden 1968 naisten Suomi–Ruotsi-maaottelu käytiin Helsingissä Helsingin Olympiastadionilla 31.8. ja 1.9.
Tulokset

| Lopputulokset | pisteet |
| --- | --- |
Suomi: 52
Ruotsi: 64
| Laji | 1>  | 2>  | 3>  | 4>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | U-B. Wieslander (R) 11,9 | K. Wallgren (R) 11,9 | M-L. Strandvall (S) 11,9 | M. Eklund (S) 12,3 |
| 200 m | K. Wallgren (R) 24,5 | U-B. Wieslander (R) 24,5 | M-L. Strandvall (S) 24,7 | P. Wilmi (S) 25,2 |
| 400 m | K. Wallgren (R) 54,6 | I. Ericsson (R) 55,0 | E. Haimi (S) 55,6 | P. Wilmi (S) 55,9 |
| 800 m | E. Haimi (S) 2.07,5 min.s (SE) | E. Östberg (R) 2.08,0 | A-M. Nenzell (R) 2.08,5 | P. Vihonen (S) 2.12,8 |
| 80 m aidat | G. Karlmark (R) 10,9 | S. Norrlund (S) 10,9 | U-B. Wieslander (R) 11,5 |  |
| 4 x 100 m viesti | Ruotsi (Randerz, Cederström, Ohlsson, Wieslander) 46,6 | Suomi (Koivusaari, Manninen, Eklund, Strandvall) 47,6 |  |  |
| Pituus | G. Cederström (R) 6,08 | M. Koivusaari (S) 5,99 | S. Niiranen (S) 5,99 | A. Folcke (R) 5,83 |
| Korkeus | R. Bister (S) 1,64 | P. Heikkilä (S) 1,61 | I. Hed (R) 1,61 | M. Berqvist (R) 1,58 |
| Kiekko | M. Kuuluvainen (S) 48,70 | V. Freivald (R) 46,74 | S. Kauppinen (S) 45,86 | L. Sandgren (R) 40,96 |
| Keihäs | Ka. Launela (S) 55,60 (SE) | Ki. Launela (S) 49,22 | M. Carell (R) 45,36 | M. Pettersson (R) 40,02 |
| Kuula | B. Johansson (R) 13,77 | M. Kuuluvainen (S) 13,54 | G-B. Flink (R) 13,18 | C. Huttunen (S) 13,11 |
Lisätietoa

lajeissa pisteet 5, 3, 2, 1 ja viestissä pisteet 5, 2
keihäänheitossa Kaisa Launelan voittotulos oli uusi Suomen ennätys
800 m:n juoksussa Haimi juoksi uuden Suomen ennätyksen
80 m:n aitajuoksussa Norrlund sivusi Suomen ennätystä. Suomen Orvokki Manninen suljettiin pois juoksusta kahden varaslähdön takia.
Naisten Suomi–Ruotsi-yleisurheilumaaottelu 1965

Vuoden 1965 Suomi–Ruotsi-maaottelu käytiin Tukholman Olympiastadionilla 4. ja 5. syyskuuta.
Tulokset

| Lopputulokset | pisteet |
| --- | --- |
Suomi: 52
Ruotsi: 65
| Laji | 1>  | 2>  | 3>  | 4>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | U-B. Wieslander (R) 12,1 s | K. Wallgren (R) 12,3 s | H. Turpeinen (S) 12,4 s | B. Johansson-Blomberg (S) 12,5 s |
| 200 m | K. Wallgren (R) 24,7 s | U-B. Wieslander (R) 24,7 s | E. Haimi (S) 25,4 s | H. Turpeinen (S) 25,7 s |
| 400 m | G. Olafsson (R) 56,3 s | E. Östberg (R) 56,3 s | E. Haimi (S) 56,4 s | E-L. Kalliolahti (S) 59,1 s |
| 800 m | G. Olausson (R) 2.11,1 min.s | G. Wibrandt (R) 2.13,6 min.s | E. Pellinen (S) 2.14,2 min.s | E-L. Kalliolahti (S) 2.20,3 min.s |
| 80 m aidat | S. Norrlund (S) 11,4 s | G. Karlmark (R) 11,5 s | U-B. Wieslander (R) 11,5 s | M. Kullas (S) 11,8 s |
| 4 x 100 m viesti | Ruotsi  47,2 s | Suomi  48,2 s |  |  |
| Pituus | M.Koivusaari (S) 603 cm | U. Olsson (R) 579 cm | A-L. Laihorinne (S) 553 cm | B. Höög (R) 550 cm |
| Korkeus | A. Falkengren (R) 161 cm | M. Lindtholdt (R) 161 cm | R. Bister (S) 158 cm | G. Nordlund (S) 155 cm |
| Kiekko | M. Mäkinen (S) 49,50 m | S. Kauppinen (S) 43,71 m | L. Sandgren (R) 41,93 m | K. Sahlin (R) 40,23 m |
| Keihäs | R. Mustonen (S) 45,76 m | E. Fridman (R) 44,26 m | L. Mielonen (S) 43,66 m | G-B. Liljegren (R) 41,32 m |
| Kuula | M. Mäkinen (S) 14,71 m | G-B. Flink (R) 14,65 m | L. Ruotsi (S) 13,04 m | B. Johansson (R) 12,68 m |
Lisätietoa

lajeissa pisteet 5, 3, 2, 1 ja viestissä pisteet 5, 2
kuulantyönnössä Flink työnsi uuden Ruotsin ennätyksen
pituushypyssä Koivusaari hyppäsi uuden Suomen ennätyksen
800 m:n juoksussa Olaussonin voittoaika oli uusi Ruotsin ennätys
Nyanda

| Nyanda |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Nyanda Janelle Thorbourne
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1978 (ikä 46) Kingston, Jamaika
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2004–
Tyylilajit:  reggae, dancehall, reggae fusion
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Nyanda Janelle Thorbourne (s. 15. huhtikuuta 1978 Kingston, Jamaika, esiintyjänimeltään Nyanda) on jamaikalainen laulaja-lauluntekijä. Hän oli R&B ja reggaeduo Brick & Lacen jäsen, jonka vuonna 2007 julkaistu debyyttialbumi Love Is Wicked sisälsi listamenestykseksi nousseen nimikkokappaleen. Helmikuussa 2013 Nyanda aloitti soolouran julkaisemalla promootiosinglen "Trouble". Hänen ensimmäinen virallinen singlensä, "Slippery When Wet", julkaistiin maaliskuussa 2013.
Nyandalla on jamaikalainen isä ja afroamerikkalainen äiti, jotka asuvat Jamaikan Kingstonissa. Lisäksi hänen perheeseensä kuuluu kolme sisarta, Tasha, Nailah ja Candace Thorbourne.
Käännös suomeksi
Olavi Jäntti

Lauri Olavi Aapeli Jäntti (3. marraskuuta 1911 Vilppula – 23. tammikuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen kemisti.
Jäntti valmistui ylioppilaaksi Tampereen Lyseosta 1930, filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1937 ja filosofian tohtoriksi 1960. Hän oli Teknillisen korkeakoulun analyyttisen kemian dosentti 1963. Hän sai professorin arvonimen 1970. Pääosan työurastaan Jäntti teki Puolustusvoimien tutkimuskeskuksessa kemistinä ja laboratorionjohtajana. Hän jäi eläkkeelle 1971. Sen jälkeen hän työskenteli vielä tietokoneohjelmoijana VTT:n turvelaboratoriossa ja Seismologisessa laitoksessa.
Neuvostoliiton marsalkka

Neuvostoliiton marsalkka (ven. Маршал Советского Союза) oli Neuvostoliiton korkein sotilasarvo vuosina 1935–1991. Poikkeuksena oli Josif Stalinille vuonna 1945 myönnetty generalissimuksen arvo. Laivastossa Neuvostoliiton marsalkkaa vastaava sotilasarvo oli Neuvostoliiton laivastoamiraali. Neuvostoliiton marsalkan alempi arvo on 1. luokan armeijankomentaja.
Neuvostoliiton marsalkat

| --- | --- |
 Kliment Vorošilov (1881–1969), marraskuu 1935  Mihail Tuhatševski (1893–1937, teloitettu), marraskuu 1935  Aleksandr Jegorov (1883–1939, teloitettu), marraskuu 1935  Semjon Budjonnyi (1883–1973), marraskuu 1935  Vasili Blücher (1890–1938, teloitettu), marraskuu 1935  Semjon Timošenko (1895–1970), toukokuu 1940  Grigori Kulik (1890–1950, teloitettu), toukokuu 1940  Boris Šapošnikov (1882–1945), toukokuu 1940  Georgi Žukov (1896–1974), tammikuu 1943  Aleksandr Vasilevski (1895–1977), helmikuu 1943  Josif Stalin (1879–1953), maaliskuu 1943  Ivan Konev (1897–1973), helmikuu 1944  Leonid Govorov (1897–1955), kesäkuu 1944  Konstantin Rokossovski (1896–1968), kesäkuu 1944, myös Puolan marsalkka vuodesta 1949  Rodion Malinovski (1898–1967), syyskuu 1944  Fjodor Tolbuhin (1894–1949), syyskuu 1944  Kirill Meretskov (1897–1968), lokakuu 1944  Lavrenti Berija (1899–1953, teloitettu), heinäkuu 1945  Vasili Sokolovski (1897–1968), heinäkuu 1946  Nikolai Bulganin (1895–1975), marraskuu 1947  Ivan Bagramian (1897–1982), maaliskuu 1955 :  Sergei Birjuzov (1904–1964), maaliskuu 1955  Andrei Gretško (1903–1976), maaliskuu 1955  Andrei Jerjomenko (1892–1970), maaliskuu 1955  Kirill Moskalenko (1902–1985), maaliskuu 1955  Vasili Tšuikov (1900–1982), maaliskuu 1955  Matvei Zaharov (1898–1972), toukokuu 1959  Filipp Golikov (1900–1980), toukokuu 1961  Nikolai Krylov (1903–1972), toukokuu 1962  Ivan Jakubovski (1912–1976), huhtikuu 1967  Pavel Batitski (1910–1984), huhtikuu 1968  Petr Koševoi (1904–1976), huhtikuu 1968  Leonid Brežnev (1906–1982), toukokuu 1976  Dmitri Ustinov (1908–1984), heinäkuu 1976  Viktor Kulikov (1921–2013), tammikuu 1977  Nikolai Ogarkov (1917–1994), tammikuu 1977  Sergei Sokolov (1911–2012), helmikuu 1978  Sergei Ahromejev (1923–1991), maaliskuu 1983  Semjon Kurkotkin (1917–1990), maaliskuu 1983  Vasili Petrov (1917–2014), maaliskuu 1983  Dmitri Jazov (1924–2020), huhtikuu 1990
Venäjän federaation marsalkka

Venäjän korkein sotilasarvo on Venäjän federaation marsalkka (vuodesta 1991).
Igor Sergejev (1938–2006)
Nurmijärvi (Kiiminki)

| Nurmijärvi |
| --- | --- |
 Järvi luoteisrannalta kaakkoon päin nähtynä
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Alakylä, Oulu
Koordinaatit:  65°07′40″N, 25°38′18″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Nurmioja
Järvinumero:  60.014.1.002 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  32,3 m 
Rantaviiva:  6,72 km 
Pinta-ala:  0,84 km² 
 fiNurmijärvi 
Nurmijärvi on järvi Oulun Alakylässä, entisen Kiimingin kunnan alueella. Järven pituus luode-kaakkoisuunnassa on noin 1,9 kilometriä ja leveimmillään järvi on noin kilometrin levyinen.  Järvi kuuluu Kiiminkijoen vesistöalueeseen, sen laskujoki Nurmioja virtaa luoteeseen. Järvelle on tieyhteys Alakyläntieltä sekä pohjois- että eteläpuolelle. Järvessä on yksi nimetty saari, Kuusisaari, kaakkoispuolella lähellä Hautaniemeä, ja kaksi nimettyä lahtea: Alapää luoteessa ja Ylipää kaakossa. Koillisesta siihen laskee oja Vähäjärvi-nimisestä lammesta. Järven rannoilla on kesäasumuksia.
Neuvostoliiton naisten käsipallomaajoukkue

Neuvostoliiton naisten käsipallomaajoukkue edusti Neuvostoliittoa naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa Neuvostoliiton hajoamiseen saakka. Se voitti kaksi olympiakultaa ja kolme maailmanmestaruutta. Euroopan-mestaruudesta ei sen olemassaoloaikana vielä pelattu ja olympialaisten ohjelmaankin laji tuli vasta vuonna 1976.
Arvokilpailut > Kesäolympialaiset

Kultaa: 1976, 1980
Pronssia: 1988
Arvokilpailut > MM-kilpailut

Kultaa: 1982, 1986, 1990
Hopeaa: 1975, 1978
Pronssia: 1973
Kuudes: 1962
Nilla Outakoski

Nilla Aimo Antti Outakoski (28. huhtikuuta 1919 Pudasjärvi – 1. maaliskuuta 2003 Kauniainen) oli suomalainen pappi, yhteiskunnallinen vaikuttaja ja Pohjoismaiden ensimmäinen saamelainen teologian tohtori.
Henkilöhistoria

Nilla Outakosken vanhemmat olivat opettajat Antti Outakoski ja Maria Erikson ja puoliso vuodesta 1949 laulaja Aino Rounioja-Outakoski (1919–1992). Historioitsija, arkistonhoitaja Aslak Outakoski oli Nilla Outakosken veli. Nilla Outakoski tuli ylioppilaaksi 1938 Oulun lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta teologian kandidaatiksi 1950. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1957 ja väitteli teologian tohtoriksi 1991. Rovastin arvonimen Outakoski sai 1976.
Papiksi 1951 vihitty Outakoski oli kenttäpiispantoimiston sotilaspastori 1951–1954, NMKY:n liittosihteeri 1954–1955, vikaari 1955–1956 Wienissä, Alatornion vt. kappalainen 1956–1957, Kemin kaupunkiseurakunnan kappalainen 1957–1959, Lohjan kappalainen 1959–1964, Helsingin pitäjän apulainen 1964–1965, Vantaan kirkollisten asioitten hoitaja 1965–1966 ja vt. kirkkoherra 1966–1967, Roihuvuoren papiston apulainen 1967–1975, Loviisan suomalaisen seurakunnan kirkkoherra 1975–1979 ja Norjan kirkon palveluksessa 1980–1989.
Outakoski oli aktiivinen yhteiskunnallinen vaikuttaja, joka toimi useissa eri järjestöissä, kuten Sami Litton puheenjohtajana 1945–1947, toiminnanjohtajana 1945–1949 ja hallituksen jäsenenä 1945–1950. Hänen uskontotieteen väitöskirjansa Lars Levi Laestadiuksen saarnojen maahiskuvasta vuodelta 1991 herätti huomiota sekä tutkijoiden että lestadiolaisten piirissä.
Julkaisuja

Samekiellamek, 1954
Saamelais-suomalainen sanaluettelo, 1959
Porrasa pirra, 1975
Laestadiuksen saarna, 1976, (oopperalibretto)
Lars Levi Laestadiuksen saarnojen maahiskuva, 1991 (väitöskirja)
L. L. Laestadius, Katkelmia lappalaisten mythologiasta, 1995
Aiheesta muualla

Nilla Outakoski Biografiasampo.
Never Say Goodbye

| ”Never Say Goodbye” Bon Jovi |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Slippery When Wet
 Äänitetty : 1986
 Julkaistu: 14. elokuuta 1987
 Tuottaja(t): Bruce Fairbairn
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 04.49
 Levy-yhtiö: Mercury
Bon Jovin muut singlet
| ”Wanted Dead or Alive” 1987 | ”Never Say Goodbye” 1987 | ”Edge of a Broken Heart” 1987 |
Never Say Goodbye on rockbändi Bon Jovin levyttämä kappale, joka julkaistiin 1986. Se on neljäs single yhtyeen Slippery When Wet -albumilta. Kappaleen ovat kirjoittaneet Jon Bon Jovi ja Richie Sambora.
"Never Say Goodbye" on balladi-tyyppinen rakkauslaulu. Kappaleessa on hidas tempo kontrastina albumin muihin kappaleisiin, jotka ovat nopeampia ja hard rock -tyylisiä. Kappale kuvailee kahden rakastuneen nuoren suhdetta ja halua pysyä yhdessä.
Kokoonpano

Jon Bon Jovi – laulu
Richie Sambora – kitara
Alec John Such – bassokitara
David Bryan – koskettimet
Tico Torres – rummut
Ojansuu

Ojansuu on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Kirsi Ojansuu-Kaunisto (s. 1963), kansanedustaja (vihreät)
Heikki Ojansuu (1873–1923), kielitieteilijä, professori
Johannes Ojansuu (s. 1961), filosofi, kirjailija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Nyarlathotep

| Nyarlathotep |
| --- | --- |
 Nyarlathotep
Luoja(t):  H. P. Lovecraft
Ensi- esiintyminen:  "Nyarlathotep" (1920)
Henkilötiedot
Status:  Elossa
Suhteet
Vanhemmat:  Azathoth
Sisarukset:  Nimetön sumu Pimeys
Lapset:  Ugga-Naach (poika) Lilith (tytär)
Sisarusten lapset:  Yog Sothoth Shub-Niggurath
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nyarlathotep (tunnetaan myös nimellä "Ryömivä kaaos") on kauhukirjailija H. P. Lovecraftin luoma kosminen jumalolento  Cthulhu-mytologiassa. Hahmo esiintyi ensimmäistä kertaa Lovecratin runomaisesti kirjoitetussa novellissa Nyarlathotep (1920). Tämän tarinan jälkeen Nyarlathotep on mainittu ja näyttäytynyt useissa mytologian tarinoissa, niin Lovecraftin kuin muidenkin kirjottamien.
Nyarlathotep, joka omaa tuhat erilaista muotoa, mainitaan Toisten jumalien sanansaattajana, toimien useimmiten kaikista voimakkaimpien jumalien, Azathothin tai Yog-Sothothin, palveluksessa. Lovecraft kuvasi Nyarlathotepin omissa kirjoituksissaan pahana ja säälimättömänä olemuksena, jonka päällimmäinen tavoite on aiheuttaa kaaosta ja hulluutta maan päälle. Tästä syystä jumalolennon on ennustettu lopulta tuhoavan koko ihmiskunnan.
Historia > Hahmon luominen

Vuonna 1921 Reinhardt Kleinerille kirjoittamassa kirjeessään Lovecraft kertoi, että oli nähnyt elämänsä realistisimman ja hirveimmän painajaisen. Tämä painajainen toimi inspiraationa runomaiselle tarinalleen Nyarlathotepille, jonka hän kirjoitti vuonna 1920. Kyseisessä unessa Lovecraft oli saanut kirjeen ystävältään Samuel Lovemanilta, joka oli kirjoittanut:
»Älä jätä näkemättä Nyarlathotepia, jos hän tulee Providenceen. Hän on kauhistuttava - kauhistuttavampi kuin voisit kuvitellakaan - mutta upea. Hän kummittelee sinua vielä tuntienkin kuluttua. Vapisen vieläkin siitä, miltä hän näytti.»
Lovecraft kommentoi Kleinerille untaan näin :
»En ollut koskaan kuullut nimeä NYARLATHOTEP aiemmin, mutta tunsin ymmärtäväni vihjeen. Nyarlathotep oli eräänlainen kiertävä näyttelijä tai luennoitsija, joka esiintyi julkisissa saleissa ja herätti näyttelyillään pelkoa ja keskustelua. Nämä näyttelyt koostuivat kahdesta osasta - ensinnäkin kauhistuttavasta - mahdollisesti profeetallisesta - elokuvakelasta; ja myöhemmin satunnaista ​​kokeista tieteellisiä ja sähköisiä laitteita käyttäen. Kun sain kirjeen, näytin muistavan, että Nyarlathotep oli jo Providencessa. Muistin, että ihmiset kuiskailivat minulle kauhuissaan ja varoittivat minua menemästä lähelle häntä. Mutta Lovemanin unikirje päätti puolestani... Kun poistuin talosta, näin joukon miehiä kulkevan yössä, kaikki kuiskaillen tuskallisesti ja kuin sidottu kulkemaan yhteen suuntaan. Menin heidän mukaansa, pelokkaana, mutta ennen kaikkea innokkaana näkemään ja kuulemaan suurta, hämärää, lausumatonta Nyarlathotepia.» 
(Valitut kirjeet 1.094)