stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ultraviolence (albumi)
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Tuottaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Cruel World | Lana Del Rey Blake Stranathan | Dan Auerbach | 6.39 |  |  |  |  |  |
| 2. | Ultraviolence | Del Rey Daniel Heath | Auerbach | 4.23 |  |  |  |  |  |
| 3. | Shades of Cool | Del Rey Rick Nowels | Auerbach | 5.43 |  |  |  |  |  |
| 4. | Brooklyn Baby | Del Rey Barrie O’Neill | Auerbach | 5.53 |  |  |  |  |  |
| 5. | West Coast | Del Rey Nowels | Auerbach | 4.25 |  |  |  |  |  |
| 6. | Sad Girl | Del Rey Nowels | Auerbach Nowels | 5.17 |  |  |  |  |  |
| 7. | Pretty When You Cry | Del Rey Stranathan | Auerbach Stranathan Lee Foster | 3.54 |  |  |  |  |  |
| 8. | Money Power Glory | Del Rey Greg Kurstin | Kurstin | 4.30 |  |  |  |  |  |
| 9. | Fucked My Way Up to the Top | Del Rey Heath | Auerbach | 3.32 |  |  |  |  |  |
| 10. | Old Money | Del Rey Heath Robbie Fitzsimmons | Heath | 4.31 |  |  |  |  |  |
| 11. | The Other Woman | Jessie Mae Robinson | Auerbach | 3.01 |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | 51.24 |  |  |  |  |  |
| Deluxe -versio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Tuottaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |
| 12. | Black Beauty | Del Rey Nowels | Paul Epworth Nowels | 5.14 |  |  |  |  |  |
| 13. | Guns and Roses | Del Rey Nowels | Del Rey Nowels Foster | 4.30 |  |  |  |  |  |
| 14. | Florida Kilos | Del Rey Auerbach Harmony Korine | Auerbach | 4.14 |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | 65.22 |  |  |  |  |  |
| Ultraviolence  – iTunes Store -versio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Tuottaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |
| 15. | Is This Happiness | Del Rey, Nowels | Nowels | 3.45 |  |  |  |  |  |
| Ultraviolence  – Japanilainen iTunes Store -versio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Tuottaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |
| 15. | Is this happiness? | Del Rey, Nowels | Nowels | 3.45 |  |  |  |  |  |
| 16. | Flipside | Del Rey, Stranathan | Del Rey, Stranathan | 5.10 |  |  |  |  |  |
Listasijoitukset

| Lista | Sijoitus |
| --- | --- |
 Billboard 200: 1
 Britannian albumilista: 1
 Suomen virallinen albumilista: 1
 Sverigetopplistan: 6
 Ranskan albumilista: 2
Arvostelut

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Allmusic: 
Consequence of Sound: A
Entertainment Weekly: A
Pitchfork Media: 7,1/10
Rolling Stone: 
Metacritic: 74/100
Billboard:
Rolling Stone:
Soundi:
Aiheesta muualla

Ultraviolence Discogs.comissa (englanniksi)
Lilla Harrie

| Lilla Harrie |
| --- | --- |
 Lilla Harrien kirkko
 Lilla Harrie
 Koordinaatit: 55°47′29″N, 13°12′17″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Kävlinge
Väkiluku (31.12.2023):  394
Lilla Harrie on taajama Kävlingen kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 394 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lilla Harrie Wikimedia Commonsissa
Tuula Tamminen

Tuula Tamminen (s. 5. huhtikuuta 1950 Rauma) on lastenpsykiatrian professori Tampereen yliopistossa ja entinen Mannerheimin lastensuojeluliiton puheenjohtaja. Tamminen on aiemmin toiminut Pitkäniemen psykiatrisen sairaalan lastenosaston ylilääkärinä, Suomen Akatemian terveyden tutkimuksen toimikunnan puheenjohtajana sekä European Society for Child and Adolescent Psychiatry -järjestön puheenjohtajana.
Tuula Tamminen on tutkinut paljon lapsen ja vanhemman varhaista vuorovaikutusta ja toiminut asiantuntijana monissa haastatteluissa. Vuonna 2006 Tamminen sai Seta ry:n "Kunniarotan" lausunnoistaan joiden mukaan isättömät lapset ovat lähtökohdiltaan poikkeavia ja että hedelmöityshoitoja ei tästä syystä tulisi antaa naispareille ja itsellisille naisille. Setan perustelujen mukaan Tamminen on käyttänyt arvostettua asemaansa väärin ja tieteen eettisten sääntöjen vastaisesti ohittanut ne lukuisat tutkimukset, joiden mukaan lapsen hyvinvoinnin ja kehityksen kannalta oleellista on perhesuhteiden vakaus, ei vanhempien lukumäärä tai sukupuoli. Hänelle myönnettiin vuonna 2010 kansainvälinen Sonya Bemporad -palkinto hänen merkittävästä työstä pienten lasten mielenterveyden edistämiseksi.
Julkaisuja

Tamminen, Tuula (toim.): Perusterveydenhuolto.  Helsinki:  WSOY, 1988.  ISBN 951-0-14462-2
Äidin masennus, imetys ja varhainen vuorovaikutus.  Tampere:  Tampereen yliopisto, 1990.  ISBN 951-44-2787-4
Niemelä, Pirkko & Siltala, Pirkko & Tamminen, Tuula (toim.): Äidin ja vauvan varhainen vuorovaikutus.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-26820-8
Olipa kerran lapsuus.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-28980-9
Aiheesta muualla

Väinö Tannerin säätiön esittely Tuula Tammisesta
Anu Pekin ja Tuula Tammisen Lapsen ehdoilla -projektista Polemiikki-julkaisussa (Arkistoitu – Internet Archive)
Tampereen yliopiston asiantuntijat/Tuula Tamminen[vanhentunut linkki]
Tamminen Tuula at PubMed/ US National Library of Medicine & National Institutes of Health (nih.gov)
Tuula Tamminen. University of Tampere, Tampere Psychosomatic Medicine, Psychiatry, Primary Care (englanniksi) (researchgate.net)
Tutkimusryhmän - Emotion Regulation and Mental Development (EMORE) - julkaisuja (englanniksi) (uta.fi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Korea 
Tieteilijät:  CiNii  ORCID
Olivia Brown

Olivia Brown
Olivia Margarette Brown (10. huhtikuuta 1960 Livonia, Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hän näytteli etsivä Trudy Joplinia Miami Vicessä ja Vanessa Hargravesia Designing Womenissa. 
Brown näytteli myös merkittävää henkilöä elokuvassa 7th Heaven. Sekä monissa muissa elokuvissa mm. 
Throw Momma from the Train, 48 Hrs. ja Streets of Fire.
Hän oli naimisissa Mykelti Williamsonin kanssa 1983–1985. Tällä hetkellä hän on naimisissa James Okonkwon kanssa.
Brownilla ja Okonkwonilla on kaksi yhteistä lasta Morgan ja Kyyan.
Egnatia

Egnatia (m.kreik. Ἐγνατία) tai Egnatía (kreik. Εγνατία) voi viitata seuraaviin:
Egnatia eli Gnathia, antiikin aikainen kaupunki Apuliassa Italiassa
Egnatía, Métsovon kunnan kunnallisyksikkö Ioánninan alueyksikössä Epeiroksen alueella Kreikassa
Egnatía, Vólvin kunnan kunnallisyksikkö Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella Kreikassa
Via Egnatia, roomalainen tie Balkanilla
A2-valtatie eli Egnatían valtatie, nykyinen valtatie Pohjois-Kreikassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Egnatia”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Panaman kanavavyöhyke

Panaman kanavavyöhyke (esp. Zona del Canal de Panamá, engl. Panama Canal Zone) oli Panaman alueella sijainnut pinta-alaltaan 1 430 km² laajuinen Yhdysvaltain territorio, joka käsitti Panaman kanavan ja sitä ympäröivän viiden mailin (noin 8 km) levyisen alueen, pois lukien Panamán ja Colónin kaupungit, jotka muuten olisivat päätyneet osaksi kanavavyöhykettä.
Vuonna 1977 julkaistiin Frederick Wisemanin ohjaama dokumenttielokuva Canal Zone.
Historia

Atlantin ja Tyynen valtameren yhdistävää kanaalia oltiin suunniteltu jo 1800-luvulta lähtien. Vuonna 1850 Yhdysvallat ja Iso-Britannia allekirjoittivat sopimuksen Nicaraguan läpi kaivettavasta kanavasta, mutta suunnitelmat eivät koskaan konkretisoituneet. Ranskalaiset alkoivat kaivaa kanavaa Panaman, joka tuolloin oli vielä Kolumbian provinssi, läpi 1880-luvulla. Taudit ja maasto kuitenkin vaikeuttivat töitä niin paljon, että hanke jäi kesken.
Yhdysvaltain senaatti hyväksyi vuonna 1902 ehdotuksen kanavan kaivamisesta Panamaan, mutta Kolumbian hallitus ei hyväksynyt tätä. Vastavetona tälle presidentti Theodore Roosevelt lähetti amerikkalaiset sota-alukset tukemaan Panaman itsenäisyysliikettä. Kun Panama itsenäistyi vuonna 1903, maa hyväksyi välittömästi Yhdysvaltain tarjouksen kanavan kaivamisesta. Kanavavyöhyke perustettiin vuonna 1903. Panama sai tästä vastineeksi 10 miljoonaa dollaria. Lisäksi Yhdysvallat maksoi kanavavyöhykkeestä 250 000 dollarin vuosivuokraa ja sitoutui takaamaan Panaman itsenäisyyden.
Yhdysvallat ja Panama sopivat vuonna 1977 kanavavyöhykkeen siirtämisestä Panaman hallintaan. Yhdysvaltain valta päättyi kaksi vuotta myöhemmin territorion lakkauttamiseen, minkä jälkeen se siirtyi sopimusosapuolten yhteishallintaan. Kanavavyöhyke siirtyi kokonaisuudessaan Panaman hallintaan vuonna 1999.
Hallinto

Territorion hallinto jakautui kahteen osaan: Panama Canal Company -yritykseen, joka vastasi itse kanavasta ja siviilihallintoon, jonka vastuulla oli muu territorion alue. Siviilihallintoa johti kuvernööri, jonka nimitti virkaansa Yhdysvaltain presidentti. Panama Canal Companyn johdossa toimi automaattisesti virkansa puolesta Yhdysvaltain maavoimaministeri, joka valvoi territorion kuvernööriä. Käytännössä territorion tehtävä oli ainoastaan puolustaa Panaman kanavaa.
Kanavavyöhykkeen pääkaupunkina toimi Balboa.
Väestö ja kulttuuri

Panaman kanavavyöhykkeen asukasluvun kehitys vuosina 1912–1970:
| 1912 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 62 810 | 22 858 | 39 467 | 51 827 | 52 822 | 41 122 | 44 198 |
Territorion asukkaat käyttivät itsestään nimikettä "vyöhykeläinen" (engl. Zonians).
Panaman kanavavyöhykkeellä vaarallista työtä tehneet henkilöt (esim. poliisit, palomiehet ja turvamiehet) voivat hakea omaa erikoisviisumia Yhdysvaltoihin, mikäli he muuttavat maahan työn perässä. Tällaisia viisumeita myönnetään vuodessa vain rajallinen määrä.
Väestö ja kulttuuri > Kuuluisia kanavavyöhykkeen alueella syntyneitä

John McCain (poliitikko)
Edward A. Murphy (ilmailuinsinööri, Murphyn lain keksijä)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Panaman kanavavyöhyke Wikimedia Commonsissa
Heisman Trophy

Heisman Trophy
Heisman Trophy on amerikkalaisessa jalkapallossa parhaalle yliopistopelaajalle vuosittain myönnettävä palkinto. Se nimettiin John Heismanin mukaan.
Itse patsas on pronssinen, 34,3 sentin pituinen ja 11,3 kilon painoinen. Palkinto ei arvostuksestaan huolimatta takaa pääsyä National Football Leagueen.
Venäjän propaganda

Venäjän propaganda tai Kremlin propaganda on propagandaa, joka levittää Venäjän näkemyksiä tai edistää Venäjän tarkoitusperiä. Sitä harjoittavat Venäjän valtion kontrolloimat tiedotusvälineet ja muut tahot.
Suomen Kuvalehden mukaan Vladimir Putinin käynnisti 2010-luvulla propagandakampanjan länsimaita vastaan. Omille kansalaisille Venäjä esitettiin piiritettynä linnakkeena, jota länsimaat uhkaavat ja vuosikymmenen puolivälissä enemmistö venäläisistä suhtautui kielteisesti Euroopan unioniin. SK:n mielestä propagandan ansiosta venäläiset hyväksyivät myös Krimin liittämisen Venäjään.
Toimittaja Anna-Lena Laurénin mukaan InoSMI.ru on esimerkki Venäjän propagandasta Suomea vastaan. Hän kummastelee ”eräissä piireissä viljeltävää” käsitystä, että Kreml ei kävisi propagandasotaa myös Suomea vastaan.
Kesän 2019 mielenosoitukset

Ylen vuosien 2019–2022 Venäjän-kirjeenvaihtajan Erkka Mikkosen mukaan maan televisio ja muu valtion kontrolloima media ”pimittää, vääristelee ja sepittää” tietoja. Hän piti valtion propagandaa räikeänä. Kesän 2019 mielenosoituksien erittäin rauhallisia mielenosoittajia esitettiin mellakoitsijoina ja poliisien rajuja toimia kaunisteltiin. Rossijskaja gazeta väitti ”ammattimaisen provokaattorin” olleen niin aggressiivinen, että ylikersantti loukkaantui. TASS väitti, että tämä henkilö, näyttelijä Pavel Ustinov hyökkäsi OMON-poliisia vastaan. Tilanteesta kuvattu video näyttää, että Ustinov seisoi rauhallisesti, kun neljä mellakkapoliisia hyökkäsi hänen kimppuunsa.
5G-väitteet

Venäjän propagandana pidetty RT America -televisiokanava (Russia Today) esittää väitteitä 5G-verkkojen vaarallisuudesta vastoin tieteellisiä tutkimuksia. Venäjällä Putin ja tiedeyhteisö päinvastoin ylistävät 5G-verkkoja.
Pietarin trollitehdas

Internet Research Agency eli ”Pietarin trollitehdas” on Pietarissa toimiva venäläinen yhtiö, jolla on kytköksiä Kremliin. Yhtiön tehtävänä on levittää Kremlin propagandaa ja väärennettyjä uutisia. Yhtiö osti Yhdysvaltain vuoden 2016 presidentinvaalien aikaan mainostilaa Facebookissa. Mainokset pyrkivät lietsomaan eripuraa yhdysvaltalaisten äänestäjien keskuuteen muun muassa vertaamalla Hillary Clintonia Saatanaan, mainostamalla Donald Trumpin kampanjatilaisuuksia, esittämällä Bernie Sandersia seksuaalivähemmistöjen puolestapuhujana ja kutsumalla ihmisiä Donald Trumpin vastaisiin mielenosoituksiin tämän voiton varmistuttua.
Propagandistien yhteydet Venäjän valtioon

Toimittajien on vaikea löytää todisteita Venäjä-mielistä propagandaa levittävien tahojen yhteyksistä Kremliin, mutta joskus se onnistuu. Esimerkiksi Unkarissa äärioikeistoryhmällä oli yhteys Venäjän sotilastiedustelu GRU:hun ja venäläisdiplomaatteihin, ja Baltiassakin tilanne on osoitettu vastaavaksi. Sekin on todistettu, että Venäjä yritti vaikuttaa vuoden 2016 brexit-kansanäänestykseen ja Yhdysvaltojen presidentinvaaleihin ja kylvää riitaa ja apatiaa äänestäjiin sosiaalisessa mediassa. Toimittaja Paavo Teittinen arvioi, että joskus kuitenkin Venäjän valtioon sidoksissa olevat toimijat voivat mennä sekaisin hyödyllisten idioottien, harhaisten ihmisten ja Venäjä-mielisten kanssa, mutta toteaa silti Venäjän aggressiiviset vaikutusyritykset demokratioihin todelliseksi ongelmaksi.
Kirjallisuutta

Garner, Ian: Z-sukupolvi. Venäjän fasistiset nuoriso- ja lapsisotilaat.  ((Z Generation. Into the Heart of Russia’s Fascist Youth, 2023.) Suomentanut Kyösti Karvonen)  Jyväskylä:  Docendo, 2024.  ISBN 978-952-382-769-1
Aiheesta muualla

Aro, Jessikka: Tältä Venäjän verkkopropaganda tuntuu – suomalaisia saatu uskomaan valheisiin (Arkistoitu – Internet Archive). Yle Kioski. 19.5.2015.
Koivumäki, Tarja: ”Venäjä ottaa sen, mikä sille kuuluu” (PDF) Skeptikko.  1/2023.
Sarasti, Kristiina: Miksi Venäjän valheista kannattaa kiinnostua, Pekka Kallioniemi? Suomen Kuvalehti.  30.11.2024.
Murskaaja

| Murskaaja> The Enforcer |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  James Fargo
Käsikirjoittaja:  Tarina: Gail Morgan Hickman  S.W. Schurr Käsikirjoitus: Stirling Silliphant  Dean Riesner
Tuottaja:  Robert Daley
Säveltäjä:  Jerry Fielding
Kuvaaja:  Charles W. Short
Leikkaaja:  Joel Cox Ferris Webster
Pääosat:  Clint Eastwood Harry Guardino Bradford Dillman Tyne Daly DeVeren Bookwalte
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Malpaso Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:   22. joulukuuta 1976  4. helmikuuta 1977
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Magnum .44 (1973)
Seuraaja:  Ratkaiseva isku (1983)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Murskaaja (engl. The Enforcer) on James Fargon ohjaama elokuva, joka on kolmas osa Likainen Harry -elokuvasarjassa. Pääosassa nähdään aiemmistakin elokuvista tuttu Clint Eastwood. Muissa rooleissa nähdään Tyne Daly tarkastaja Kate Moorena ja DeVeren Bookwalter Bobby Maxwellina.
Juoni

Elokuva kertoo vallankumouksellisesta ryhmästä entisiä tyytymättömiä Vietnam-veteraaneja, jonka johtajana toimii Bobby Maxwell. He onnistuvat varastamaan aseita ja "Likainen" Harry Callahan joutuu jahtaamaan heitä. Avukseen hän saa parikseen määrätyn Kate Mooren.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Clint Eastwood  | … |  Harry Callahan   |
|  Tyne Daly  | … |  Kate Moore   |
|  Harry Guardino  | … |  komisario Bressler   |
|  Bradford Dillman  | … |  ylikomisario McKay   |
|  John Mitchum  | … |  DiGeorgio   |
|  DeVeren Bookwalter  | … |  Bobby Maxwell   |
|  John Crawford  | … |  pormestari   |
|  Samantha Doane  | … |  Wanda   |
|  Bob Hoy  | … |  Buchinski   |
|  Jocelyn Jones  | … |  Miki   |
|  M.G. Kelly  | … |  isä John   |
|  Nick Pellegrino  | … |  Martin   |
|  Albert Popwell  | … |  Mustapha   |
|  Rudy Ramos  | … |  Mendez   |
|  Bill Ackridge  | … |  Andy  |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo Murskaajan kaikkien kliseiden olevan oikeilla paikoillaan ja antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 1890

Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit vuonna 1890 pidettiin puolivälissä presidentti Benjamin Harrisonin virkakautta. Vaaleissa valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneen 332 jäsentä toimikaudelle 1891–1893.
Vaalit voitti demokraattipuolue, joka kasvatti paikkamääräänsä aiemmasta 152 paikasta 238 paikkaan. Republikaanien paikkamäärä puolestaan laski 179 paikasta 86 paikkaan. Loput kahdeksan paikkaa menivät populistipuolueelle.
Baringin pula vaikutti Harrisonin republikaanipuolueen tappioon.lähde?
Tulokset

| Puolue | Paikat> 1888 | Paikat> Valitut | Paikat> Muutos |
| --- | --- | --- | --- |
| Demokraattinen puolue | 152 | 238 | +86 |
| Populistipuolue | 0 | 8 | +8 |
| Republikaaninen puolue | 179 | 86 | -93 |
| Yhteensä | 332 | 332 | +0 |
Viktoria Eugenie Battenberg

| Viktoria Eugenie |
| --- | --- |
 
Espanjan kuningatar
Valtakausi:  31. toukokuuta 1906 – 14. huhtikuuta 1931

Syntynyt:  24. lokakuuta 1887 Balmoralin linna, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut:  15. huhtikuuta 1969 (81 vuotta) Lausanne, Sveitsi
Hautapaikka:  El Escorial, San Lorenzo de El Escorial
Puoliso:  Alfonso XIII  (vih. 1906; k. 1941)
Lapset:  Alfonso de Borbón Jaime de Borbón Beatriz de Borbón Fernando de Borbón Maria Cristina de Borbón Juan de Borbón Gonzalo de Borbón
Koko nimi:  Victoria Eugenie Julia Ena
Suku:  Battenberg Bourbon (avioliiton kautta)
Isä:  Heinrich Moritz von Battenberg
Äiti:  prinsessa Beatrice
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
Viktoria Eugenie (Victoria Eugénie Julia Ena, "Kuningatar Ena"), Battenbergin prinsessa (24. lokakuuta 1887 Balmoralin linna, Skotlanti – 15. huhtikuuta 1969 Lausanne, Sveitsi), oli Alfonso XIII:n puolisona Espanjan kuningatar vuosina 1906–1931 ja leskikuningatar vuosina 1941–1969. Espanjan nykyinen hallitsija Felipe VI on hänen pojanpojanpoikansa.
Victoria Eugenie äitinsä prinsessa Beatricen, isotäti Alexandra von Hohenlohe-Langenburgin ja isoäitinsä kuningatar Viktorian kanssa 1897.
Prinsessa Beatrice lapsineen vuonna 1900, istumassa Victoria Eugenie
Prinsessa Victoria Eugenie hääpuvussaan 31. toukokuuta 1906
Suku ja lapsuus

Victoria Eugénie syntyi Balmoralin linnassa Skotlannissa. Hänen vanhempansa olivat prinssi Heirich Moritz von Battenberg (1858–1896), joka oli prinssi Alexander von Hesse und bei Rein ja kreivitär Julia von Hauken (myöh. prinsessa Julia von Battenberg) morganaattisen avioliiton kolmas poika ja prinsessa Beatrice, Ison-Britannian kuningatar Viktorian ja prinssi Albert Saksi-Coburg-Gothan nuorin tytär. Hänellä oli kolme veljeä: markiisi Carisbrooke Alexander Mountbatten (1886–1960), lordi Leopold Mountbatten (1889–1922) ja prinssi Maurice von Battenberg (1891–1914). Nuorimmat veljet, jotka sairastivat hemofiliaa, kuolivat leikkauksessa ja ensimmäisessä maailmansodassa.
Nuori Victoria varttui isoäitinsä kuningatar Viktorian hovissa. Kuningatar Viktoria oli luvannut tyttärensä Beatricen avioitua sillä ehdolla, että tämä pysyisi äitinsä kokoaikaisena seuralaisena ja henkilökohtaisena sihteerinä. Victoria varttui Balmoralin linnassa, Windsorin linnassa ja Wightsaarella sijaitsevassa Osborne Housessa. Victorian isä Heinrich Moritz von Battenberg kuoli 37-vuotiaana malariaan HMS Blondella Sierra Leonessa vuonna 1896 osallistuessaan Ašantien vastaiseen sotaan. Kuningatar Viktorian kuoltua vuonna 1901 perhe muutti Kensingtonin palatsiin Lontooseen.
Vuonna 1905 Victoria oli Espanjan kuninkaan Alfonso XIII:n valtiovierailun kunniaksi järjestetyllä lounaalla, jota isännöi hänen enonsa Edvard VII. Alfonso ihastui Victoriaan, mutta avioliittoa vastustettiin. Espanjan kuningataräiti Maria Cristina ei hyväksynyt, että Espanjan kuningashuoneeseen liittyisi Battenberg-sukua, joka oli Hessen-Darmstadt -suvun morganaattinen haara. Victorian isoäiti oli alun perin ei-aatelinen kenraalintytär Julia Therese Salomea Hauke. Victoriaa ei hyväksytty myöskään hänen suvussaan olevan verenvuototaudin takia, jota sairastivat veljet Leopold ja Maurice. Hänellä oli 50 prosentin mahdollisuus olla taudin kantaja. Lisäksi hän oli protestantti.
Kuningas Alfonso oli kuitenkin itsepintainen, ennen kaikkea koska päättäväisesti halusi hyvät välit Britanniaan, ja muut hänen kosiskelemansa brittiprinsessat kuten Patricia Connaughtin prinsessa, kieltäytyivät yksi toisensa jälkeen kunniasta. Vaatimattomammista ja vähemmän ylhäisistä lähtökohdista tuleva Victoria Eugenie suostui kelpuuttamaan katolisen kuninkaan. Alfonson äidin ja muiden vastustus ei ollut tarpeeksi vahvaa, ja Espanjan hallitus hyväksyi kuninkaan aikeet.
Victoria oli halukas vaihtamaan uskontoaan, ja hänen hemofilian kantajuutensa oli vain mahdollisuus. Maria Cristina taivutettiin lopulta luopumaan vastustuksestaan. Tammikuussa 1906 hän kirjoitti Victorian äidille prinsessa Beatricelle virallisen kirjeen, jossa hän ehdotti avioliittoa. Victoria tapasi äitinsä Beatricen kanssa Maria Cristinan ja Alfonson Biarritzissa, Mouriscot-huvilassa Ranskassa myöhemmin tammikuussa. Hän kääntyi katolilaisuuteen Miramarin palatsissa San Sebastianissa maaliskuussa. Toukokuussa molempien valtakuntien diplomaatit panivat virallisesti täytäntöön avioliittosopimuksen.
Kuningatar

Viktoria Eugenie omisti suuren osan toiminnastaan ​​Espanjassa terveydenhoidon edistämiseen. Espanjan Punaisen Ristin uudelleenorganisointi, kun San Josén ja Santa Adelan sairaalat perustettiin Madridin ja muita vastaavia Sevillassa ja Barcelonassa; sairaanhoitajakoulun perustaminen, jossa koulutettiin myös armeijan terveydenhuollon avustajia, jotka tekivät erinomaista työtä Marokon sodan haavoittuneiden hoidossa. Tuberkuloosin vastustamisliitto organisoitiin uudelleen hänen puheenjohtajuutensa aikana sekä Syöpäliitto perustettiin. Hän teki myös laajaa yhteistyötä ensimmäisessä maailmansodassa kärsineiden väestöryhmien tiedotus- ja avustustoimistossa, jonka kuningas järjesti samassa palatsissa ja joka teki erittäin tärkeää, kansainvälisesti tunnustettua humanitaarista työtä.
Vuodesta 1912 lähtien kuningasperhe asui kesäisin La Magdalena palatsissa Santanderissa. Kuningatar piti paljon paikasta, joka muistutti hänen kotimaansa maisemia ja ilmastoa sekä englantilaistyylisestä rakennuksesta. Siellä he pääsivät harjoittamaan urheilulajeja, joista sekä kuningas että hän pitivät: golfia Pedreña-klubilla, lahden toisella puolella purjehdusta sekä tennistä ja ratsastusta.
Kuningatar Viktoria Eugenie pysyi aina poissa kaikesta poliittisesta toiminnasta.