stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Konesota
Konesodat Suomessa > 1980-luvun konesodat

1980-luvulla kotitietokonemarkkinat alkoivat avautua. Ensimmäinen Suomessa paljon myynyt kotitietokone oli Commodoren ViC-20. Vuonna 1984 myyntimäärät nousivat voimakkaasti ja suosio jatkui seuraavana vuonna; yhteensä vuosina 1984–1985 myytiin yli 100 000 tietokonetta. Commodore-merkkisillä tietokoneilla oli kansainvälisestikin tarkasteltuna huomattava ylivalta markkinoilla. Commodore 64:llä oli arviolta 70 prosenttia markkinoista, kun Spectravideo MSX:lläselvennä oli vain 10 prosenttia. Muitakin koneita myytiin, mutta ne saivat vain marginaalisen käyttäjäkunnan. Konemerkeille alkoi syntyä uskollisia kerhoja ja kaveriporukoita, joissa jaettiin tietoa, pelejä ja hyötyohjelmia. Harrastus oli poikien ja nuorten miesten hallitsemaa.
Commodore 64 oli suosittu sen laajan pelikirjaston takia. Muiden koneiden käyttäjät usein halveksuivat peliharrastajia ja pyrkivät korostamaan omien koneidensa hyötykäyttöominaisuuksia. Alan lehdistö, eli Printti (1984–1987) ja MikroBitti (1984–), huomioi vastakkainasettelun kirjoittelussaan. Printin päätoimittaja Reijo Telaranta oli suhtautumisessaan kriittinen ja näki konesodissa uskonsotien kaltaisia piirteitä.
MikroBitin loppuvuodesta 1984 julkaisema laitevertailu Commodore 64:n ja Spectravideo 328:n välillä aiheutti palauteryöpyn toimitukseen. Lehden yleisönosastopalstalla julkaistuissa lukijakirjeissä argumentoitiin teemalla ”miksi minun koneeni on parempi kuin sinun”. Toisinaan lukijoiden provosoivat kirjeet olivat korostuneen humoristisia. Kirjeissä saatettiin myös kritisoida lehden linjaa Commodore-myönteisyydestä ja toisaalta puolustaa sitä laajemman käyttäjäkunnan takia. Kirjoittelulle olivat tyypillisiä myös sivustaseuraajien esittämät ”tulitaukoehdotukset”, joiden jälkeen toimitus lopetti konesotaviestien julkaisun yleisönosastolta. Vuoden 1985 jälkeen ensimmäinen konesota laantui, ilmeisesti Commodoren markkinaylivallan takia.
Uusi, 16-bittinen konesota käynnistyi 1980-luvun lopulla. Markkinoille tulivat Commodoren seuraaja Amiga 500 ja sen kilpailijaksi Atari ST. Lehdistössä Atari ST:n uskottiin olevan vahva kilpakumppani Amigalle, ja MikroBitin lukijat saattoivat hermostua toimittajien kirjoittamista myönteisistä jutuista. Muun muassa Niko Nirvi sai paljon kritiikkiä myönteisistä Atari ST -jutuistaan. MikroBitti päätti vuoden 1989 lopulla, ettei se enää julkaisisi Atari ST:n ja Amigan vastakkainasettelua koskevia lukijakirjeitä. Pahin konesota laantui jälleen mediassa, vaikkakin harrastajien keskuudessa se jatkui vielä muutaman vuoden. Atari ST ei menestynyt markkinoilla kovin hyvin, mikä vaikutti myös tilanteeseen.
1980-luvun konesotia yhdisti keskustelun tiivistyminen kahden hallitsevan merkin välille. Tavallisesti kiistelijät pyrkivät osoittamaan oman konemerkkinsä ylivertaisuuden tekniikassa, pelivalikoimassa tai laitteen myyntimenestyksessä. Lehdistö myös piti keskustelua aktiivisesti itse yllä, sillä lukijakirjeet olivat helppo tapa aktivoida lukijoita.
Konesodat Suomessa > 1990-luvun konesodat

1990-luvulla Commodore alkoi menettää suosiotaan ja IBM PC -yhteensopivat koneet yleistyivät kodeissa. PC-pelaaminen alkoi yleistyä, ja Suomen ensimmäinen tietokonepelilehti Pelit perustettiin 1992. Ensimmäinen konesota Pelit-lehden lukijakirjeissä puhkesi Amigan ja PC:n välille. Kiista oli kiihkeimmillään kun Amigan käyttö pelikoneena marginalisoitui. Pelit-lehden toimitus kuitenkin vältti ”juupas–eipäs”-tyylisten väittelyjen julkaisemista lukijapalstalla.
PC säilytti asemansa Suomen yleisimpänä pelikoneena 2000-luvun alkuun asti. Aikakauden toinen merkittävä konesota käytiin pelikonsolien ja PC:n välillä. MikroBitin ja Pelit-lehden lukijat suhtautuivat konsoleihin ”lasten leluina” 1990-luvun puoliväliin asti. Kiistely oli alkanut jo 1980-luvun lopulla, kun Nintendo kasvatti suosiotaan. MikroBitin toimituksellinen valinta käsitellä myös konsoleita lehdessä aiheutti joissain lukijoissa närää. Pelit puolestaan keskittyi pelkästään tietokonepeleihin. Tilanne alkoi muuttua Sonyn PlayStationin julkaisun 1995 jälkeen. Konesodat alkoivat siirtyä internetin keskustelupalstoille.
Konesodat Suomessa > 2000-luku

2000-luvulla konesodat ovat olleet pääasiassa eri pelikonsolien tai pelikonsolien ja tietokoneiden välisiä. Reunasen ja Saarikosken mukaan tarkasteluajanjaksolla 2007–2013 keskeisin vastakkainasettelu oli Sonyn PlayStation 3:n ja Microsoftin Xbox 360:n välillä. Näiden konsolien on katsottu kilpailevan tosipelaajien kiinnostuksesta, kun taas Nintendon Wii- ja Wii U -konsolit on leimattu satunnaispelaajien laitteiksi.
MikroBitissä 3/1984 julkaistu Commodore 64:n ja Spectravideo 328:n vertailu sai lukijat lähettämään toimitukseen sadoittain kirjeitä. Petri Saarikosken ja Markku Reunasen mukaan laitteet oli kuvattu kannessa ”avaruudessa leijuviksi aluksiksi, jotka selvästi uhkasivat käydä toistensa kimppuun.”
Káto Pýrgos

| Káto Pýrgos Κάτω Πύργος |
| --- | --- |
 Káto Pýrgoksen kylä ilmasta.
 Káto Pýrgos
 Koordinaatit: 35°10′41″N, 32°41′5″E 
Valtio:   Kypros
Alue:  Nikosia
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä ja kyläyhdyskunta
Väkiluku (2011):  1 036
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Káto Pýrgos (kreik. Κάτω Πύργος) on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on 1 036 (2011).
Káto Pýrgoksen kylä, ”Alempi Pýrgos (Torni)” sijaitsee Kyproksen luoteisrannikolla Tillyrían alueella, Mórfounlahden rannalla. Se on nimensä mukaisesti Pýrgoksen alakylä, ja sen lähellä sijaitsee Páno Pýrgos eli ”Ylempi Pýrgos”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Káto Pýrgos Wikimedia Commonsissa
Nikosian alue
| --- | --- |
Kunnat (dímos):  Ágios Dométios · Aglantziá · Dáli · Égkomi · Géri · Kythréa · Lakatámeia · Latsiá · Mórfou · Nikosia (Lefkosía) · Stróvolos · Tséri
Yhdyskunnat (koinótita):  Agía Eiríni · Agiá Kepír · Agía Marína Skylloúras · Agía Marína Xyliátou · Agía Varvára · Ágios Vasíleios · Ágioi Iliófotoi · Ágioi Trimithiás · Ágios Epifánios Oreinís · Ágios Geórgios Kafkállou · Ágios Geórgios Soléas · Ágios Ioánnis Maloúntas · Ágios Ioánnis Tillyrías · Ágios Nikólaos Léfkas · Ágios Sozómenos · Ágios Theódoros Soléas · Ágios Theódoros Tillyrías · Agrokipiá · Akáki · Alámpra · Alévga · Alithinoú · Álona · Ammadiés · Ampelikoú · Anágeia · Analióntas · Angolémi · Anthoúpoli · Aplíki · Aredioú · Argáki · Askás · Astromerítis · Avlóna · Béïkioï · Déneia · Dýo Potamoí · Eliá · Epichó · Episkopeió · Ergátes · Evrýchou · Éxo Metóchi · Farmakás · Fikárdou · Flásou · Fterikoúdi · Fylliá · Galáta · Galiní · Gerakiés · Gerólakkos · Goúrri · Kakopetriá · Kaliána · Kaló Chorió Léfkas · Kaló Chorío Mórfou · Kaló Chorió Oreinís · Kalopanagiótis · Kalyvákia · Kampí · Kampiá · Kámpos · Kanlí · Kannávia · Kapédes · Karavostási · Katalióntas · Káto Defterá · Káto Koutrafás · Káto Moní · Káto Pýrgos · Katokopiá · Katýdata · Kaziverá · Kióneli · Klírou · Kókkina · Kokkinotrimithiá · Korákou · Kotsiátis · Kouroú Monastíri · Kyrá · Lagouderá · Lazaniás · Léfka · Linoú · Livádia · Louroukína · Loutrós · Lýmpia · Lythrodóntas · Maloúnta · Mámmari · Mansoúra · Mántres · Margó · Markí · Másari · Mathiátis · Méniko · Mia Miliá · Mitseró · Móra · Mosfíli · Moutoullás · Mylikoúri · Néo Chorió · Nikitári · Nikítas · Nísou · Oíkos · Oroúnta · Ortákioi · Pachýammos · Palaichóri Mórfou · Palaichóri Oreinís · Palaíkythro · Palaiométocho · Páno Defterá · Páno Koutrafás · Páno Pýrgos · Páno Zódeia · Pedoulás · Pentágeia · Péra · Péra Chorió · Peristeróna · Peristeronári · Pétra · Pétra tou Digení · Pigénia · Platanistása · Politikó · Polýstypos · Potámi · Potamiá · Prasteió · Psimolófou · Pyróï · Saránti · Selládi tou Áppi · Siá · Sinaóros · Skouriótissa · Skylloúra · Spília · Syrianochóri · Temvriá · Tráchonas · Trachóni · Tsakístra · Týmvou · Varíseia · Vóni · Vroḯsia · Vyzakiá · Xeróvounos · Xyliátos · Zódeia
Aborym

| Aborym> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1993–
Tyylilaji:  black metal industrial metal
Kotipaikka:  Italia
Laulukieli:  englanti italia
Jäsenet:  Bård Faust, rummut   Prime Evil, laulu   Malfeitor Fabban, basso, syntetisaattori  
Entiset jäsenet:  Yorga S.M.   Alex N.   Attila Csihar   D. Belvedere   Sethlans Teitan   Nysrok Infernalien  
Levy-yhtiö:  Season of Mist
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aborym on italialainen industriaalinen black metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1991. Itse yhtye kuvaa tyyliänsä "black alien industrial metalliksi". Emperorista tuttu Bård Faust liittyi Aborymin rumpaliksi ennen uusimman albumin, Generatorin, äänityksiä. Sitä ennen Aborymin levyillä käytettiin rumpukonetta. Yhtyeen vokalisti oli ennen uusinta albumia Attila Csihar, joka tunnetaan muun muassa Mayhemin laulajana.
Jäsenet > Nykyiset

Prime Evil - laulu
Malfeitor Fabban - basso
Nysrok S. Satanas - kitara
Bård Faust - rummut
Jäsenet > Entiset

Yorga S.M. - laulu
Attila Csihar - laulu
Alex N. - kitara
Nysrok Infernalien - kitara, syntetisaattori
Sethlans Teitan - kitara, sample
D. Belvedere - rummut
Diskografia > Studioalbumit

Kali Yuga Bizarre (1999)
Fire Walk With Us (2001)
With No Human Intervention (2003)
Generator (2006)
Psychogrotesque (2010)
Dirty (2013)
Shifting.Negative (2017)
Hostile (2021)
Diskografia > Demot

Live in Studio (1993)
Worshipping Damned Souls (1993)
Antichristian Nuclear Sabbath (1997)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Aborym Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
BNR Metal Pages (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Konekirjoitus

Kirjoituskoneen näppäimistö.
Tietokoneen näppäimistö.
Konekirjoitus on kirjoittamista tietokoneella tai kirjoituskoneella. Kirjoittaminen tapahtuu painelemalla koneen näppäimistöä sormilla. Nopein tapa kirjoittaa on käyttää kaikkia sormia eli kymmensormijärjestelmää.
Tietokoneiden yhteydessä konekirjoitus voi olla osa tekstinkäsittelyä. Tietokoneessa käytettävä tekstinkäsittelyohjelma saattaa sisältää tiedon syöttämistä nopeuttavia ominaisuuksia kuten oikeinkirjoituksen tarkistin, automaattinen täydennys ja automaattinen korvaus.
Konekirjoitusnopeutta mitataan yksiköllä merkkiä minuutissa tai sanaa minuutissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Konekirjoitus Wikimedia Commonsissa
SM-näppäilytaitokilpailu (Arkistoitu – Internet Archive) Taloustiedon opettajat ry
Kääpiövalohai

| Kääpiövalohai |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Piikkihaikalat Squaliformes
Heimo::  Valohait Dalatiidae
Suku::  Squaliolus
Laji::  laticaudus
Kaksiosainen nimi
 Squaliolus laticaudus  Smith & Radcliffe, 1912 

Katso myös
   Kääpiövalohai Wikispeciesissä   Kääpiövalohai Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kääpiövalohai (Squaliolus laticaudus) on eräs maailman pienimmistä hailajeista. Se kuuluu valohaiden heimoon. Sillä on vatsassaan ja kyljissään valoatuottavia elimiä, joiden vuoksi eläimen vatsapuoli on itsevalaiseva. Valoelinten on arveltu eliminoivan varjoja, joten esim. miekkakalan ja muiden saalistajien on vaikea havaita kääpiövalohaita yläpuoleltaan. Ensimmäiset kääpiövalohait pyydettiin Japanin vesiltä vuonna 1908, mutta uusia yksilöitä tunnistettiin vasta 1960-luvulla.
Kääpiövalohai jää alle 28 cm pitkäksi.
Kääpiövalohai pysyttelee yleensä 200–500 metrin syvyydessä. Se on päivisin syvemmällä ja nousee yöksi ylemmäksi, luultavasti seuraten saaliskalojensa liikkeistä.
Kääpiövalohaita on tavattu siellä täällä trooppisilla ja lauhkeilla merialueilla. Australian vesiltä ei ole vielä havaintoja, mutta arvellaan että lajia voi silti esiintyä sielläkin.
Kääpiöviistäjä

| Kääpiöviistäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappaliitäjät Procellariidae
Suku::  Viistäjät Pterodroma
Laji::  longirostris
Kaksiosainen nimi
 Pterodroma longirostris  (Stejneger, 1893) 
Katso myös
   Kääpiöviistäjä Wikispeciesissä   Kääpiöviistäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kääpiöviistäjä (Pterodroma longirostris) on ulappaliitäjien heimoon kuuluva valtamerilintu. Se pesii vain Juan Fernándezin saariin kuuluvalla Alejandro Selkirkiin saarella. Populaation koko on 131 000 paria. Pesimäajan ulkopuolella se vaeltelee laajalti Tyynellämerellä. Leonhard Hess Stejneger kuvaili lajin holotyypin Japanin Hondosta 1893.
Kuljetusvesikkeli

Kuljetusvesikkelit ovat vesikkeleitä, jotka siirtävät molekyylejä solun sisällä. Ne siirtävät esimerkiksi proteiineja solulimakalvostosta (ER) Golgin laitteeseen. Vesikkelien rakenne koostuu sisällä olevasta rasvahappokaksoiskalvosta sekä proteiinikuoresta. Vesikkeleitä on soluissa erilaisia ja ne eroavat toisistaan erityisesti proteiinikuoren (COP, engl. coat protein) rakenteeltaan.
COP-I-vesikkelit vastaavat proteiinien kuljettamisesta takaisinpäin, eli Golgin laitteen ulommista sisternoista sisempiin ja Golgin laitteesta tumaan. Endosytoosiin ja eksosytoosiin osallistuvilla vesikkeleillä on klatriini-proteiinista koostuva kalvo. Vesikkeleitä, jotka kuljettavat proteiineja ER:stä Golgin laitteeseen ja Golgin laitteen läpi, ei tunneta kovin hyvin. Nämä saattavat olla joko COP-II- tai COP-I-vesikkeleitä. On myös jonkin verran näyttöä siitä, että Golgin laitteessa proteiinit eivät ehkä siirry sisternoista toiseen vesikkeleiden avulla vaan proteiinien siirto tapahtuisi sisternoiden kypsymisen kautta.
Vesikkeleitä muodostuu soluelimen tai solun rasvahappokaksoiskalvosta siten, että kalvoon kiinnittyy proteiineja, joihin kuoriproteiinit voivat kiinnittyä. Kuoriproteiinit vääntävät kalvoa, jonka reunat liittyvät yhteen ja vesikkeli irtoaa solusta tai soluelimestä.
Vesikkelin sulautumiseen (fuusioon) osallistuvat NSF-proteiini, kohdekalvoon kiinnittyvä SNAP-proteiini sekä SNAP-reseptori vesikkelissä (v-SNARE) ja kohdekalvolla (t-SNARE). Sulautumista edeltää SNARE-proteiinien keskinäinen tunnistaminen ja kietoutuminen toistensa ympärille. Tämä neljän proteiinin kompleksi on välttämätön, mutta ei todennäköisesti riittävä edellytys sulautumiselle. Kuljetusvesikkelit aiheuttaisivat kohdekalvon kasvamista, jos ei olisi myös vastakkaista liikennettä, joka kuljettaa rasvahappokaksoiskalvoa poispäin. Tälle on ehdotettu kahta mallia, joita molempia saattaa esiintyä: Toisen mallin mukaan vesikkelit luovuttavat sisältönsä kohde-elimelle ohuen kanavan läpi sulautumatta kohde-elimen kalvoon kokonaan ja irtoavat ehjinä pois. Toisen mallin mukaan kohde-elimestä tapahtuu tyhjien vesikkeleiden siirtoa takaisinpäin.
Kruger Mpumalangan kansainvälinen lentoasema

Kruger Mpumalangan kansainvälinen lentoasema (IATA: MQP, ICAO: FAKN) on pieni lentoasema, joka sijaitsee Nelspruitissa, Etelä-Afrikassa. Lentoasema palvelee pääosin Krugerin kansallispuistoon tulevia matkailijoita.
Lentoyhtiöt ja lentokohteet

Kulula.com (Johannesburg)
Nationwide Airlines (Kapkaupunki, Johannesburg)
Pelican Air Services (Vilanculos)
South African Airways
South African Airlink (Kapkaupunki, Durban, Johannesburg)
South African Express (Johannesburg)
Aiheesta muualla

Lentoaseman kotisivut
Kujalan kaatopaikka

Kujalan kaatopaikka (Kolavan kaatopaikka (1960–1990-luvulla), nykyisin Kujalan jätekeskus) on Lahden Kujalassa Suomessa sijaitseva käytössä oleva kaatopaikka, joka on otettu käyttöön 1950-luvulla. Se on Päijät-Hämeen Jätehuolto Oy:n (PHJ) omistama jätekeskus sekä yrityksen päätoimipaikka. Kujalan kaatopaikka vastaanottaa jätettä pääasiassa Päijät-Hämeestä, mutta myös kauempaa. Kaatopaikan laajuus on 70 hehtaaria, joista 8,3 hehtaaria on yhä käytössä olevaa aluetta ja 23 hehtaaria käytöstä poistettua vanhaa kaatopaikka-aluetta. 5,3 hehtaaria on hyötyjätteiden vastaanottoa ja varastointia varten, noin 5 hehtaaria kompostointilaitoksen aluetta ja 2,5 hehtaaria pilaantuneiden maiden käsittelyaluetta.
Vuonna 2016 kaatopaikalle tuotiin 203 825 tonnia jätettä, josta 85 546 tonnia oli yhdyskuntajätteitä. Yhdyskuntajätteestä hyödynnettiin 96 % ja kokonaisjätemäärästä 92 %. Alle 10 % jätteestä sijoitetaan maahan. Ne ovat jätettä, jota ei voi hyödyntää materiaalina tai energiana.
Kaatopaikalla toimii ihmisten tuomaa kotitalousjätettä vastaanottava jäteasema Pilleri.
Historia

Lahden kaupunki alkoi käyttää aluetta kaatopaikkana 1950-luvulla. 1960–1980-luvulla kaatopaikan nimi oli Kolavan kaatopaikka. Pääosa yhdyskuntajätteestä poltettiin Mukkulan jätteenpolttolaitoksessa.
Päijät-Hämeen Jätehuolto Oy (PHJ) perustettiin vuonna 1993 huolehtimaan kaatopaikasta. Yrityksen osakkaina oli yhdeksän kuntaa: Artjärvi, Asikkala, Heinola, Heinolan maalaiskunta, Hollola, Hämeenkoski, Kärkölä, Lahti ja Padasjoki. Yhtiö aloitti toiminnan vuonna 1994, jolloin myös Orimattila liittyi osakkaaksi. Uusi jätelaki astui voimaan 1.1.1994 ja sen myötä yhtenäiset jätemääräykset. Viisi kaatopaikkaa PHJ:n toimialueella suljettiin. PHJ:n yhdyskuntajätteistä hyödynnettiin noin 30 %. Pukkila ja Myrskylä liittyivät osakkaiksi vuonna 1995 ja Sysmä vuonna 1996.
Kujalan jätekeskus sai ympäristöluvan vuonna 1997. Asikkalan ja Padasjoen kaatopaikat suljettiin. Vuonna 1998 perustettiin OILI-vastaanotto- ja käsittelyasema öljyyntyneitä maita varten. Alettiin myös säännöllisesti laskea ja karkottaa lokkeja kaatopaikalta.
Nastola liittyi osaksi Päijät-Hämeen jätehuoltoa vuonna 2001.
Vuonna 2002 Heinolan Pikijärven ja Hollolan Aikkalan kaatopaikat suljettiin ja jätteen käsittely siirrettiin Kujalaan. Lisäksi kaatopaikkakaasuja alettiin kerätä talteen. Jätteiden ja niiden käsittelyn vaikutuksia ympäristölle alettiin tutkia (ympäristövaikutusten arviointi (YVA)).
Vuoden 2007 lopulla otettiin käyttöön pohjarakenteeltaan EU-määräysten mukainen uusi kaatopaikkapenkka. Vuonna 2008 kaatopaikan itäpuolen käytöstä poistettua osaa ei oltu peitetty maakerroksilla 3 hehtaarin alueelta, vaan se haisi helmikuussa lauhalla säällä ainakin 5 kilometrin päähän. Tarkoitus oli peittää vanha osa vuoden 2009 loppuun mennessä. Itäpäätä oltiin liittämässä kaatopaikkakaasun keräysjärjestelmään, jota varten alueelle oltiin laittamassa 10 biokaasun keräysputkea entisen 18 lisäksi. Virvoitusjuomayritys Hartwall hyödyntää suurimman osan biokaasusta.
Kesäkuussa 2009 kaatopaikalla paloi jätepuukasa, joka sisälsi lakattua ja mätänevää puuta. Syttymissyytä ei tiedetty. Pelastuslaitoksen mukaan palo saattoi syttyä itsestään kaatopaikan kaasuista ja mädästä puusta tai joku sytytti sen. Päijät-Hämeen jätehuollon mukaan kaasujen pitoisuus ei olisi riittänyt syttymiseen. Sen mukaan palaneesta sekapuusta ei vapautunut myrkyllisiä kaasuja tai muutakaan ympäristölle haitallista, eikä puukasa ei sisältänyt kyllästettyä puuta. Jätehuolto aikoi lisätä vartiointia.
Huhtikuussa 2012 kaatopaikalla paloi sekajätepenkka.
Vuonna 2015 Kujalan jätekeskus oli täyttymässä, eikä alueella ollut laajennusvaraa. PHJ oli päättänyt, ettei rakenna Kujalaan uutta kaatopaikkapohjaa. Nastolaan suunniteltiin uutta kaatopaikkaa. Kaikkien Kujalan kaatopaikan vaarallisten vanhojen jätteiden sijainti ei ollut selvillä, koska jätteitä tuotiin aiemmin kaatopaikalle huolimattomasti.
Toukokuussa 2017 murskauslaitoksen energiajätettä erottelevassa magneettiasemassa syttyi tulipalo, joka levisi alapuolella oleviin muovijätekasoihin.
Kosketus (romaani)

| Kosketus> The Dead Zone |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Stephen King
Kieli:  englanti
Genre:  jännitys
Kustantaja:  Viking Press
Julkaistu:  1979
Sivumäärä:  428
ISBN:  978-0-670-26077-5
Suomennos
Suomentaja:  Heikki Karjalainen
Kansitaiteilija:  Piotr Tomaszewski
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1989
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  463
ISBN:  951-30-7036-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kosketus (engl. The Dead Zone) on Stephen Kingin vuonna 1979 julkaistu yliluonnollinen jännitysromaani. Se kertoo koomaan vajonneesta opettajasta, joka herää vuosia myöhemmin huomatakseen saaneensa mystisen kyvyn, jonka avulla hän näkee ihmisten menneen ja tulevaisuuden koskettamalla heitä. Tammi julkaisi Heikki Karjalaisen suomennoksen vuonna 1989.
Aiempien kirjojen suuresta menestyksistä huolimatta vasta Kosketus oli ensimmäinen Kingin romaaneista, joka myyntiluvullisesti sijoittui Yhdysvaltain vuoden myydyimpien kirjojen listalle. Kirja oli myös ehdolla Locus-palkinnon saajaksi vuonna 1980. Kirja esittelee myös lukijalle ensimmäistä kertaa kuvitteellisen Castle Rockin pikkukaupungin, joka toimii myös tapahtumapaikkana muun muassa kirjoissa Cujo, Pimeä puoli ja Tarpeellista tavaraa.
Sovitukset

Tarinan pohjalta on tehty vuonna 1983 elokuvasovitus Viimeinen yhteys, jonka on ohjannut David Cronenberg. Elokuvan pääosissa nähdään Christopher Walken ja Martin Sheen. Se sai heti ilmestyttyään erittäin positiivisen vastaanoton kriitikoilta ja sitä on kehuttu yhdeksi parhaimmiksi Stephen King -filmatisoinneiksi.
Vuosina 2002–2006 esitettiin USA Network -kaapelikanavalla Lionsgate Televisionin tupttama yhdysvaltalais-kanadalainen televisiosarja The Dead Zone, jota tehtiin kuusi tuotantokautta. Sarjassa pääosassa nähtiin Anthony Michael Hall.
Kuljetuspanssariajoneuvo

Neuvostovalmisteinen BTR-60PB kuljetuspanssariajoneuvo.
Pindad Panser Indonesia - ANOA 6X6 APS UN
Patria 6x6 XA-300
Kuljetuspanssariajoneuvo (SA-lyhenne kuljpsajon, englanniksi wheeled armoured personnel carrier) on pyöräalustainen, ensisijaisesti jalkaväen kuljettamiseen tarkoitettu panssaroitu ajoneuvo. Niitä ei ole suunniteltu ottamaan osaa suoraan taisteluun, vaan kuljettamaan jalkaväkeä taistelualueelle suojassa sirpaleilta ja käsiaseiden tulelta. Monissa maissa alettiin toisen maailmansodan jälkeen kehittää panssaroituja miehistönkuljetusajoneuvoja. Ajoneuvoilla on pyritty alusta asti parantamaan joukkojen operatiivista liikkuvuutta ja suojaa.
Kuljetuspanssariajoneuvot ovat käyttötarkoituksensa vuoksi tavallisesti kevyesti aseistettuja ja panssaroituja. Aseistuksena on tavallisimmin konekivääri, vetojärjestelmä on 4×4, 6×6 tai 8×8. Miehistöä on kaksi ja kuljetettavia mahtuu mallista riippuen 7–16 (esimerkiksi Patria 6x6 XA-300 -malliin 10 kuljetettavaa)
. Kuljetuspanssariajoneuvoja on myös sovellettu eri johtamis-, ase-, ja huoltojärjestelmien käyttöön.
Kuljetuspanssariajoneuvojen etuna miehistönkuljetusvaunuihin verrattuna on nopeus. Toisaalta ajoneuvon profiili voi olla paljonkin vaunua suurempi ja suoja heikompi.
Konsoppi

| Konsoppi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli, Hirvensalmi
Koordinaatit:  61°34′02″N, 27°00′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskupuro:  puro Säiniöjärveen 
Järvinumero:  14.977.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118,2 m  
Pituus:  140 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,39 km  
Pinta-ala:  0,7 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKonsoppi 
Konsoppi  on Etelä-Savossa Mikkelissä ja Hirvensalmella Hietasten lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 140 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Ala-Kuomion valuma-alueeseen (14.977) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 118,2 metriä mpy.