The Race Question
Historia

The Race Question kirjoitettiin vastalauseeksi edeltävällä vuosisadalla vaikuttaneelle tieteelliselle rasismille. 1800-luvun loppupuolella syntyneissä näennäistieteellisissä käsityksissä uskottiin, että ihmiskunta voitiin jakaa vahvoihin "puhtaisiin" ja heikkoihin "epäpuhtaisiin" rotuihin. Käsityksiin vahvoista ja heikoista ihmisroduista kuului ajatus, jonka mukaan luonnonvalinta hävittää heikot rodut ja jättää vahvat rodut jatkamaan sukua. Rotuoppien syntyyn vaikuttivat osaltaan Lajien synnyn kirjoittajan Charles Darwinin serkkupuolen Francis Galtonin tutkimukset. 1900-luvun alkupuoliskolla Yhdysvalloissa syntyi ihmiskunnan valikoivaan rotujalostukseen pyrkinyt eugeniikkaliike, jonka menetelmiin kuuluivat "heikkojen" yksilöiden kuten mielenvikaisten ja kehitysvammaisten lisääntymisen rajoittaminen pakkosterilisaatiolla, avioliittojen estämisellä ja eristämisellä hoitolaitoksiin. Eugeniikkaan kuului ajatus siitä, että vahvojen ja heikkojen yksilöiden lisääntyminen keskenään johtaa henkisesti ja fyysisesti sairaiden ihmisten syntymään. Ajatus siirrettiin kokonaisiin ihmisrotuihin, minkä nojalla vahvojen rotujen velvollisuus oli estää heikkojen rotujen lisääntyminen ihmiskunnan hyvinvoinnin parantamiseksi.
Tieteellisen rasismin äärimmäinen ilmenemismuoto syntyi 1930-luvulla Adolf Hitlerin natsi-Saksassa. Toisen maailmansodan jälkimainingeissa Euroopassa paljastui holokaustiksi kutsuttu etnisten, uskollisten ja muiden vähemmistöryhmien kansanmurha, jossa natsit tappoivat uhrien lukumäärän arviosta riippuen 11–17 miljoonaa ihmistä. Natsi-Saksan suorittamat joukkomurhat sovelsivat arjalaista rotuoppia. Sen mukaan saksalaiset olivat "arjalainen herrakansa", jolla oli oikeus alistaa orjuuteen tai hävittää kokonaan sukupuuttoon arjalaisia alempiarvoisiksi luokitellut ihmisryhmät, kuten juutalaiset, slaavit ja romanit. Natsit myös sovelsivat eugeniikkaa valtion rotuhygeniaohjelmassa, johon kuuluneessa Aktion T4 -ohjelmassa eutanisoitiin kymmeniä tuhansia kehitysvammaisia ihmisiä. Natsit liittivät rotuoppeihinsa saksalaisten rodullista ylempiarvoisuutta ja muiden ihmisryhmien aggressiivista syrjintää korostavia ajatuksia kuten pangermanismin, antisemitismin ja antislavismin. Nationalismin värittämät rasistiset ajatukset ihmiskunnan sisäisestä arvoasteikosta vaikuttivat maailmanlaajuisesti, erityisesti eurooppalaisten tiedemiesten keskuudessa, kunnes natsi-Saksa romahti ja eugeniikan voittokulku pysähtyi toisen maailmansodan päätyttyä. Kun tieteen läpimurrot evoluutiopsykologiassa, kulttuuriantropologiassa, sosiobiologiassa ja perinöllisyystieteessä mullistivat ihmiskunnan käsitykset ihmisen evoluutiosta, vanhat ajatukset luonnonvalinnan ja rotujalostuksen merkityksestä ihmisrotuihin tajuttiin näennäistieteellisiksi harhauskomuksiksi.
Vuonna 1948 Yhdistyneiden kansakuntien hyväksymässä Ihmisoikeuksien yleismaailmallisessa julistuksessa korosti ajatuksia ihmisoikeuksista, demokratiasta, egalitarismista ja humanismista, mikä heijasti natsi-Saksan järjestelmällistä rotusyrjintään perustuvaa kansanmurhaa tuominnutta maailmanpoliittista ilmapiiriä. YK kuitenkin tarvitsi myös virallisen lausunnon, jonka asiasisällössä pystyttiin kumota perättömiksi 1900-luvun rasistiset rotuoppikäsitykset ja tuomita ne ihmiskunnan hyvinvointia vahingottaviksi ennakkoluuloiksi. Vuonna 1950 Unesco antoi antropologian, biologian, etnologian ja psykologian asiantuntijoille tehtäväksi tutkia ihmisrodun käsitettä tieteellisin menetelmin. Tiedemiehet kuitenkin eivät pystyneet antamaan yksittäistä ja helppotajuista selitystä ihmisrodun määritelmälle, joten Unesco antoi The Race Questionin myötä suosituksen luopua kokonaan ihmispopulaatioista puhuttaessa termistä "rotu" ja ottaa käyttöön "etnisen ryhmän" käsite.