stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jude Gerald Paulraj

Jude Gerald Paulraj (s. 28. huhtikuuta 1943) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. joulukuuta 1968 ja nimitettiin Palayamkottain hiippakunnan piispaksi 23. lokakuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Marianus Arokiasamy, jota avustivat Savarinathen Iruthayaraj ja Peter Fernando.
Richard Lester

| Richard Lester |
| --- | --- |
 Richard Lester vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. tammikuuta 1932 (ikä 92) Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Ammatti:  ohjaaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1954–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Yeah, yeah, tässä me tulemme Apua! Muskettisoturien seikkailut
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Richard Lester (s. 19. tammikuuta 1932 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, joka teki useimmat elokuvansa Britanniassa. Hänen tunnetuimmat elokuvansa ovat The Beatles -elokuvat Yeah, yeah, tässä me tulemme (1964) ja Apua! (1965) sekä Kolme muskettisoturia -romaanin filmatisoinnit Muskettisoturien seikkailut (1973) ja Koston merkki (1974).
Lester oli yksi merkittävimmistä nuorisokulttuurin kuvaajista 1960-luvulla. Parhaiten hän onnistui tässä The Beatles -elokuvissa Yeah, yeah, tässä me tulemme (1964) ja Apua! (1965). Samoihin aikoihin valmistunut Temppu – ja miten se tehdään (1965) voitti Kultaisen palmun Cannesin elokuvajuhlilla 1965. Suureen arvostukseen on myöhemmin noussut aikoinaan nihkeän vastaanoton saanut kokeellinen ja pessimistinen ihmissuhdedraama Petulia (1968).
Nuoruus ja uran alku

Juutalaisperheen poika Richard Lester suoritti Pennsylvanian yliopistossa bachelor-tutkinnon kliinisessä psykologiassa ja harrasti vakavissaan pianonsoittoa. Hän työskenteli 1950-luvun alkupuolen CBS-televisioyhtiössä Philadelphiassa, kunnes lähti kiertäväksi kirjeenvaihtajaksi, käytännössä reppumatkailijaksi Eurooppaan ja elätti itseään eri kaupungeissa kahvilapianistina. Pian hän asettui Lontooseen ITV-televisioyhtiön palvelukseen vuosikymmenen puolivälissä. Sekä CBS- että ITV-yhtiöissä hänen erikoisalansa oli musiikki, ja hän toimi myös tv-säveltäjänä. Hän teki myös tv-mainoksia ja toimi ohjaajana Spike Milliganin ja Peter Sellersin televisiokomedioissa. Heidän kanssaan syntyi myös Lesterin ensimmäinen teatteriesityksiä saanut elokuva, sketseistä muodostuva lyhytelokuva Mukkelismakkelis (The Running, Jumping and Standing Still Film, 1959).
Filmografiaa

1959: Mukkelismakkelis (The Running, Jumping and Standing Still Film, lyhyt fiktio)
1961: Rytmia kaupungissa (It’s Trad, Dad)
1962: Ring-a-Ding Rhythm
1963: Maasta se pienikin ponnahtaa (The Mouse on the Moon)
1964: Yeah, yeah, tässä me tulemme (A Hard Day’s Night)
1965: Apua! (Help!)
1965: Temppu – ja miten se tehdään
1966: Sattuipa hassusti matkalla Forumiin (A Funny Thing Happened on the Way to the Forum)
1967: Miten voitin sodan (How I Won the War)
1968: Petulia (Petulia)
1969: Oudot huoneet (The Bed Sitting Room)
1973: Muskettisoturien seikkailut (The Three Musketeers)
1974: Koston merkki (The Four Musketeers)
1974: Juggernaut – kaappaus merellä (Juggernaut)
1975: Kuninkaan miekkamies (Royal Flush)
1976: Remuhotelli (The Ritz)
1976: Robin ja Marian (Robin and Marian)
1979: Butch ja Kid – nuoret hurjat (Butch and Sundance: The Early Days)
1979: Kuuba 1959 (Cuba)
1980: Teräsmies II (Superman II)
1983: Teräsmies III (Superman III)
1984: Kuutamokeikka (Finders Keepers)
1991: Get Back (pitkä dokumentti)
Aiheesta muualla

Richard Lester Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
I, Richard Lester, challenge thee! (englanniksi)
Jude Thadaeus Ruwa’ichi

Jude Thadaeus Ruwa’ichi (s. 30. tammikuuta 1954) on tansanialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin kapusiinien papiksi 25. marraskuuta 1981 ja nimitettiin Mbulun hiippakunnan piispaksi 9. helmikuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Polycarp Pengo, jota avustivat Josaphat Louis Lebulu ja Justin Tetmu Samba.
15. tammikuuta 2005 Ruwa’ichi sai nimityksen Dodoman hiippakunnan piispaksi, ja 19. helmikuuta hänet asetettiin virkaansa. 10. marraskuuta 2010 Ruwa’ichi nimitettiin Mwanzan arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, jonka virkaan hän tuli asetetuksi 9. tammikuuta 2011.
Jukka Mildh

| Jukka Mildh> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  urheilutoimittaja
Jukka Wolmar Mildh (s. 1966) on suomalainen urheilutoimittaja ja -asiantuntija, joka on erikoistunut Formula 1:siin. Nykyisin Mildh toimii Ylen Formula 1 -asiantuntijana. Hän toimii myös liikkeenjohdon konsultointiin erikoistuneen Wolmar Helsinki Oy:n toimitusjohtajana, jossa toimessa hän on toiminut vuodesta 2010 lähtien.
Mildh on toiminut aiemmin muun muassa Mika Salon ja Nico Rosbergin managerina. Rosbergin managerina hän toimi vuosina 2006–2008. Hän on juontanut myös Ruutulippu -televisio-ohjelmaa ja toiminut Formula 1 -sarjan lähetysten kommentaattorina ja toimittajana MTV3:lla.
Rhiannon Giddens

Rhiannon Giddens 2015
Rhiannnon Giddens (s. 1977 Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Irlannissa asuva muusikko. Hän laulaa, soittaa banjoa ja viulua sekä säveltää ja kirjoittaa lauluja. Giddensin luoma musiikki pohjautuu folkiin ja amerikkalaiseen perinnemusiikkiin, mutta hän on saanut vaikutteita monenlaisista eri kulttuurien musiikista, ja luonut niistä oman hallitun yhdistelmänsä. Itse hän määrittelee esityksensä akustiseksi amerikkalaiseksi musiikiksi, jota hän itse ei suostu sen tarkemmin luokittelemaan.
Giddens harrasti laulua jo lapsena ja opiskeli Yhdysvaltain toiseksi vanhimmassa eli Ohion Oberlin-konservatoriossa oopperalaulajaksi valmistuen vuonna 2000. Banjoa ja viulua hän alkoi soittaa vasta 23-vuotiaana palattuaan kotiseudulleen Pohjois-Carolinaan, jossa sai opastajakseen lähes 90-vuotiaan viulisti Joe Thompsonin. Häneltä saatu vanhan ajan musiikin oppi käänsi Giddensin suunnan muusikkona ja loi hänestä aktivistin, joka kyseli mitä kaikkea amerikkalaisen musiikin historiasta on unohdettu ja pyyhitty pois. Näin hänestä tuli muusikko, jonka elämäntehtävä on soittaa banjoa sekä puhua siitä ja orjuudesta.
Vuosina 2006–2014 Giddens soitti ja lauloi yhdysvaltalaisessa, perinnemusiikkiin omistautuneessa yhtyeessä nimeltään Carolina Chocolate Drops. Yhtye teki neljä albumia, joista kolmas palkittiin 2011 Grammyllä. Giddens on vuoteen 2024 mennessä tehnyt viisi omaa studioalbumia, joista 2023 tehty sisältää ensi kertaa vain hänen omia laulujaan. Kaikkiaan hän on vieraillut soittajana tai laulajana noin 50 albumilla. Giddens sai musiikin Pulitzer-palkinnon 2023 kirjoittamastaan ja säveltämästään oopperasta Omar, joka perustuu orjan muistelmiin. Vuonna 2024 Giddens sai paljon julkisuutta vierailtuaan Beyoncén Cowboy Carter -albumin kappaleella ”Texas Hold ’Em” soittamassa banjoa ja alttoviulua.
Suomessa Giddens on esiintynyt vuoteen 2024 mennessä kolme kertaa. Ensimmäinen vierailu tapahtui elokuussa 2013 Helsingin juhlaviikoilla Huvila-teltassa Carolina Chocolate Drops -yhtyeen jäsenenä. Vuonna 2023 hän vieraili Pori Jazzissa, mutta ensimmäinen oma konsertti oman kokoonpanon kanssa oli vuorossa 2. heinäkuuta 2024, kun hän esiintyi Kulttuuritalossa Helsingissä.
Yksityiselämä

Giddensin isä on valkoinen amerikkalainen ja äiti musta afroamerikkalainen, jonka esivanhemmista osa on ollut Yhdysvaltain alkuperäisasukkaita. Giddensin nykyinen puoliso on italialaissyntyinen pianisti-säveltäjä Francesco Turrisi, jonka kanssa hän asuu Irlannin Limerickissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli irlantilainen kansanmuusikko, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta.
Ravista, rämistä ja rokkaa!

| Ravista, rämistä ja rokkaa!> Shake, Rattle and Rock! |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Allan Arkush
Käsikirjoittaja:  Trish Soodik
Tuottaja:  Lou Arkoff Debra Hill Willie Kutner Llewellyn Wells
Kuvaaja:  Jean de Segonzac
Leikkaaja:  Mark Helfrich
Pääosat:  Renée Zellweger Howie Mandel Max Perlich John Doe
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Spelling Films International
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   26. elokuuta 1994
Kesto:  83 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ravista, rämistä ja rokkaa! (engl. Shake, Rattle and Rock!) on Allan Arkushin ohjaama yhdysvaltalainen televisioelokuva, jonka pääosassa on Renée Zellweger. Elokuvassa esiintyy myös Howie Mandel ja Grammy-ehdokkaana olleen R&B-yhtyeen For Realin jäsenet.
Ravista, rämistä ja rokkaa! esitettiin Showtimella 26. elokuuta vuonna 1994. Elokuva on julkaistu DVD:lle Yhdysvalloissa 7. elokuuta vuonna 2001 ja 22. toukokuuta vuonna 2012.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Renée Zellweger  | … |  Susan Doyle   |
|  Howie Mandel  | … |  Danny Klay   |
|  Patricia Childress  | … |  Cookie   |
|  Max Perlich  | … |  Tony   |
|  Latanyia Baldwin  | … |  Sireena   |
|  Necia Bray  | … |  The Sirens   |
|  Josina Elder  | … |  The Sirens   |
|  Wendi Williams  | … |  The Sirens   |
|  Gerrit Graham  | … |  Lipsky   |
|  John Doe  | … |  Lucky   |
|  James Intveld  | … |  Bubber   |
|  Riki Rachtman  | … |  Eddie Cochran   |
|  Nora Dunn  | … |  Margo   |
|  Mary Woronov  | … |  E. Joyce Togar   |
|  Dey Young  | … |  Kate Rambeau, Sr.   |
|  P. J. Soles  | … |  Evelyn Randall   |
|  Jenifer Lewis  | … |  Amanda   |
|  Ruth Brown  | … |  Ella   |
|  Stephen Furst  | … |  Frank   |
|  Julianna Raye  | … |  Eggrollin kitaratyttö   |
|  Dick Miller  | … |  Konstaapeli Paisley   |
|  William Schallert  | … |  Tuomari Boone   |
|  Ron Jackson  | … |  Thomas Taylor   |
|  Paul Anka  | … |  Erikoisesiintyminen   |
|  Dominic Keating  | … |  Marc   |
Soundtrack

| Raita | Kappale | Esittäjä |
| --- | --- | --- |
| 1. | “The Girl Can't Help It” | Little Richard |
| 2. | “Ain't That a Shame” | Fats Domino |
| 3. | “C'mon Everybody” | Eddie Cochran |
| 4. | “Blue Moon” | For Real |
| 5. | “Do You Wanna Dance?” | For Real |
| 6. | “She Put the Bomp” | For Real |
| 7. | “Look In My Eyes” | For Real |
| 8. | “All Around the World” | For Real ja Julianna Raye |
| 9. | “Every Night” | The Robins |
| 10. | “Since I First Met You” | The Robins |
| 11. | “Lonely Teenager” | Julianna Raye |
| 12. | “You Oughta Know Me Better” | Julianna Raye |
Aiheesta muualla

Ravista, rämistä ja rokkaa! Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ravista, rämistä ja rokkaa! Elonet.
Ravista, rämistä ja rokkaa! AllMoviessa. (englanniksi)
Råden kirkko

| Råden kirkko |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2006.
Sijainti:  Råde, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1100-luku
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  300
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Råden kirkko (norj. Råde kirke) on Råden kunnassa Østfoldin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Råden kirkko Wikimedia Commonsissa
Jukka Myllys

Jukka Myllys (s. 25. syyskuuta 1963 Lappeenranta) on suomalainen pasunisti, baritonitorvensoittaja ja kapellimestari.
Myllys valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 1996. Orkesterinjohtoa hän on opiskellut Kalervo Kulmalan ja Kari Tikan johdolla. Vuonna 1991 hän voitti vääpelinä Puolustusvoimien soittomestaruuskilpailun yleismestaruuden. Tuolloin hän soitti oululaisessa Pohjan sotilassoittokunnassa, jossa on myös työskennellyt avustavana kapellimestarina. Lieksan Vaskiviikossa hänet valittiin Vuoden vaskisoittajaksi vuonna 1994. Vuoden sotilassoittajaksi hänet valittiin vuonna 1993 ja Oulun läänin vuoden nuoreksi taiteilijaksi vuonna 1995. Myllys on toiminut vuodesta 1996 pasunistina Oulu Sinfoniassa. Baritonitorvensoittajana hän on esiintynyt solistina muiden muassa Helsingin kaupunginorkesterin, Tampere Filharmonian ja Gävlen sinfoniaorkesterin kanssa. Hän on kantaesittänyt uusia teoksia ja levyttänyt musiikkia suomalaisille sekä ulkomaalaisille levymerkeille. Myllys on konsertoinut sooloresitalistina ja kantaesittäjänä Euroopassa, Yhdysvalloissa, Kiinassa sekä Japanissa. Hänen levytystensä joukossa on Finnish Euphonium (Alba Records, 1996), jolla hän tulkitsee Jukka Linkolan, Juha T. Koskisen ja Oliver Kohlenbergin teoksia. Vuosina 2007–2014 Myllys toimi Kemin kaupunginorkesterin taiteellisena johtajana ja kapellimestarina. Viventi-puhallinorkesteri saavutti hänen johdollaan kuusi puhallinorkestereiden Suomen-mestaruutta.
Myllys on soittanut KOLIZIO-vaskiyhtyeessä ja yhdessä Petri Keskitalon kanssa Tubhonium Duo -nimellä. Hänen soittamansa baritonitorvet ovat Willson-soitinvalmistajan mallit 2950TA ja 2900TA. Myllys on tehnyt opetustyötä Sibelius-Akatemiassa ja kuulunut useiden kansainvälisten kilpailujen tuomaristoihin. Hänellä on neljä lasta. Perheen äiti on luokanopettaja, joka on myös toiminut viulistina ja kuorolaulajana.
Jodie Taylor

Jodie Taylor
| Mitalit> Maa:   Englanti.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Englanti.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Englanti.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Englanti> Naisten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Kanada 2015 | Jalkapallo |  |
Jodie Taylor (s. 17. toukokuuta 1986) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Englannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 46 maaottelua ja tehnyt niissä 18 maalia. Hän saavutti MM-pronssia 2015 ja kuului EM-kilpailuissa 2017 välieriin yltäneeseen joukkueeseen.
Taylor esiintyi ensimmäisen kerran Englannin naisten maajoukkueessa elokuussa 2014. MM-kilpailuissa 2015 hän teki puolivälierässä Kanadaa vastaan Englannin ensimmäisen maalin ja pelasi Kanada-ottelun lisäksi avauskokoonpanossa välierässä Japania vastaan sekä pääsi kahdessa aiemmassa ottelussa kentälle vaihtopelaajana. EM-kilpailuissa 2017 hän oli kisojen paras maalintekijä tehtyään kolme maalia alkulohko-ottelussa Skotlantia vastaan, yhden maalin alkulohko-ottelussa Espanjaa vastaan sekä Ranskaa vastaan pelatun puolivälieräottelun ainoan maalin. Lisäksi hän pelasi tappiollisessa välieräottelussa Alankomaita vastaan. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa yhdessä alkulohko-ottelussa sekä tuli vaihtopelaajana kentälle neljännesvälieräottelussa ja pronssiottelussa. Hän teki maalin alkulohko-ottelussa Argentiinaa vastaan.
Seuratasolla Taylor on pelannut kotimaansa lisäksi Yhdysvalloissa, Australiassa, Ruotsissa ja Ranskassa. Vuonna 2016 hän siirtyi Portland Thornsin riveistä takaisin Englantiin Arsenaliin, jossa hän pelasi kuitenkin vain yhden kauden. Välillä hän pelasi Australiassa Melbourne Cityn joukkueessa, ja elokuussa 2020 hän siirtyi yhdysvaltalaisesta OL Reignistä ranskalaisseura Olympique Lyonnaisiin.
Rhett Forrester

| Rhett Forrester |
| --- | --- |
 Rhett Forrester (1984).
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. syyskuuta 1956 Tucker, Georgia
Kuollut: 22. tammikuuta 1994 (37 vuotta) Atlanta, Georgia
Muusikko
Tyylilajit:  Heavy rock, hard rock
Soittimet:  Laulu
Yhtyeet:  Riot, Dogbone
Levy-yhtiöt:  Elektra Records 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Rhett W. Forrester (22. syyskuuta 1956 Tucker, Georgia – 22. tammikuuta 1994 Atlanta, Georgia) oli yhdysvaltalainen heavy/hard rock -laulaja.
Forrester toimi newyorkilaisen Riot-yhtyeen laulajana vuosina 1981–1984. Hänen aikanaan yhtye oli erittäin suosittu muun muassa Japanissa ja esiintyi kiertueilla suurten nimien kuten Kissin ja Aerosmithin kanssa.
Riotin lopetettua toimintansa vuonna 1984 Forrester työskenteli useiden eri muusikoiden projekteissa. Hän lauloi muun muassa entisen Virgin Steele -kitaristin Jack Starrin albumilla Out of the Darkness ja teki kaksi sooloalbumia. Forresterin kuoleman jälkeen vuonna 1996 julkaistiin vielä yksi soololevy sekä Keel-yhtyeen Brian Jayn kanssa tehty albumi.
Rhett Forrester kuoli ryöstöyrityksen yhteydessä tammikuussa 1994. Hän kieltäytyi luovuttamasta autoaan kahdelle ryöstäjälle ja joutui ammutuksi. Surmaajia ei ole saatu kiinni. Forrester on haudattu synnyinkaupunkiinsa Tuckeriin Georgian osavaltiossa.
Diskografia

Gone with the Wind (1984)
Even the Score (1988)
Hell or High Water (1996)
Restless Breed (1982)
Riot Live (EP) (1982)
Born in America (1983)
Out of the Darkness (1984)
Dogbone (1996)
Raymond Sommer

| Raymond Sommer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. elokuuta 1906  Mouzon 
Kansalaisuus:   ranskalainen
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1950
Talli(t):  Ferrari, Talbot-Lago
Kilpailuja:  5
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  3
Ensimmäinen kilpailu:  Monacon GP 1950
Viimeinen kilpailu:  Italian GP 1950
Raymond Sommer (31. elokuuta 1906 Mouzon, Ranska – 10. syyskuuta 1950 Cadours, Ranska) oli ranskalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui viiteen F1-osakilpailuun kaudella 1950 ja saavutti yhteensä kolme MM-pistettä ajamalla neljänneksi heti ensimmäisessä kilpailussaan Monacon GP:ssä 1950. Hän osallistui myös MM-sarjaan kuulumattomiin kilpailuihin, joissa hän oli neljäs Paun GP:ssä 1950.
Sommer voitti urallaan vuoden 1936 Ranskan GP:n, Tunisian GP:n 1937, L.U.M.F:n GP:n 1935, Madridin GP:n 1949, Turin GP:n 1947, Valentinon GP:n 1947, SPA:n 24 tunnin kilpailun 1936 ja Le Mansin 24 tunnin kilpailun kahdesti vuosina 1932 ja 33. Hän voitti myös Marseillen GP:n vuosina 1932, 1937 ja 1946. Vuonna 1950 hän voitti Aix les Bains Circuit du Lac GP:n. Hän kuoli Haute-Garonnen GP:ssä Cadousissa Ranskassa, kun hänen autonsa meni katolleen mutkassa ohjauksen petettyä.
Tilastot ja saavutukset F1-sarjassa

(avain)
| Vuosi | Talli | Malli | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950 | Scuderia Ferrari | Ferrari 125 | Ferrari V12 | GBR | MON 4 | 500 |  |  |  |  | 16 | 3 |
| 1950 | Scuderia Ferrari | Ferrari Ferrari 166 F2 | Ferrari V12 |  |  |  | SWI Ret |  |  |  | 16 | 3 |
| 1950 | Raymond Sommer | Talbot-Lago T26C | Talbot Straight-6 |  |  |  |  | BEL Ret |  | ITA Ret | 16 | 3 |
| 1950 | Automobiles Talbot-Darracq SA | Talbot-Lago T26C-GS | Talbot Straight-6 |  |  |  |  |  | FRA Ret |  | 16 | 3 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raymond Sommer Wikimedia Commonsissa
Formula 1 -kaudelle 1950 osallistuneet kuljettajat
Jungfennomaanit

Jungfennomaanit oli Suomessa 1860-luvulla syntynyt kielipoliittinen ryhmittymä, joka muodosti fennomaanien jyrkemmän siiven. Se nousi ”vanhojen rehellisten suomalaisten” ryhmää vastaan johdossaan Georg Zacharias Forsman (myöh. Yrjö-Sakari Yrjö-Koskinen). Hän perusti vuonna 1863 yhdessä veljensä Jaakko Forsmanin sekä Agathon Meurmanin kanssa äänenkannattajakseen Helsingin Uutiset -lehden, jossa hän ilmoitti perustetuksi ”suomi-kiihkon puolueen” ja julkaisi sen ohjelman. Jo seuraavana vuonna jungfennomaanit saivat vallattua ”vanhojen rehellisten” käsissä olleen Suomettaren, mutta se meni konkurssiin vuonna 1866. Sen seuraajaksi perustettiin vuonna 1869 Uusi Suometar. 1870-luvulle tultaessa Yrjö-Koskisen jungfennomaanisuus nähtiin jo koko suomalaisuusliikkeen johtona.
Jungfennomaaneja (ja myös J. V. Snellmania) erotti ”vanhoista rehellisistä suomalaisista” varsinkin suhtautuminen Venäjään ja Ruotsiin. Jungfennomaanit korostivat lojaalisuutta Venäjää kohtaan, ja Yrjö-Koskinen halusi katkaista henkiset siteet Ruotsiin Suomen kansallisen kehityksen edistämiseksi. ”Vanhat rehelliset” suhtautuivat ruotsinkielisten liberaalien tavoin kielteisesti venäläiseen imperialismiin ja painottivat ruotsalaisen kulttuuriperinnön merkitystä suomalaisille. Lisäksi ”vanhojen rehellisten” mielestä suomalaisuuden olisi noustava ”luonnollista tietä” eli vähittäisen kulttuurisen ja sivistyksellisen kehityksen kautta eikä poliittisen taistelun tuloksena.
Ikäero ”vanhojen” ja ”nuorten” fennomaanien johtajien välillä oli itse asiassa vähäinen. Nimestään huolimatta jungfennomaaneja ei pidä sekoittaa myöhempiin nuorsuomalaisiin.
Rovaniemen rautatieasema

Rovaniemen rautatieasema (lyh. Roi, pohjoissaameksi Roavvenjárgga ruovdegeaidnostašuvdna) on rautatieliikennepaikka Rovaniemen kaupungissa Lapin maakunnassa. Liikennepaikka sijaitsee Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Laurila–Kelloselkä, ja se oli ennen vuotta 2014 Suomen rataverkon sähköistetyn osuuden pohjoisin liikennepaikka. Rataosan Rovaniemi-Kemijärvi sähköistys valmistui alkuvuonna 2014. Nykyisin käytössä oleva rautatieasemarakennus on järjestyksessään viides. Kaikki matkustajajunat käyttävät raidetta yksi. IC 24 Helsinkiin käyttää kuitenkin joinakin päivinä raidetta 3.
Rovaniemen ratapihalla sijaitsi viimeinen Suomen rataverkolla käytössä ollut kankiasetinlaite. Tämä mekaaninen asetinlaite poistettiin käytöstä ja purettiin 21. toukokuuta 2006, ja se korvattiin tietokoneasetinlaitteella.
Asemarakennus

Rovaniemen nykyinen rautatieasematalo ravintoloineen avattiin yleisölle ja liikenteelle helmikuussa 1954. Silloin ensimmäisessä kerroksessa sijaitsivat aseman toimisto, asemaravintola sekä keittiö ja tavaraliikenneosasto. Toisessa kerroksessa olivat virkailijoiden toimistot ja asemakassa. Kellarikerrokseen oli sijoitettu mm. varastotilat.
Asemaravintolan ohessa toimi levydivari.
Asemarakennus > Vanha asemarakennus

Rovaniemen vanha, vuonna 1909 valmistunut asemarakennus on yhä pystyssä Rovaniemen keskustassa. Vuosien varrella rakennuksessa on toiminut mm. kuvataidekoulu. Vuosien aikana vanhan asemarakennuksen käyttötarkoitusta ja kohtaloa on pohdittu useaan kertaan; säilyttää, myydä vai purkaa uudisrakentamisen edestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rovaniemen rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Asema VR:n sivuilla
Rovaniemen asemaravintola (Arkistoitu – Internet Archive)
Ratapurjehdus

Ratapurjehdus  on kilpapurjehdusta poijuen merkkaamalla alueella, poijut kierretään kilpailuohjeessa määrätyssä järjestyksessä. Yleensä laivuekilpailuissa rata kierretään vastapäivään ja parikilpailuissa, match racessa, myötäpäivään. Yksi purjehdus eli lähdön ja maaliintulon välinen radan kiertäminen kestää useimmiten puolesta tunnista kahteen tuntiin. Ratojen pituudet määritellään veneluokan nopeuden ja tuulen voimakkuuden mukaan. Yleensä kilpailupäivän aikana purjehditaan 2-4 lähtöä ja kilpailupäiviä on yleensä kahdesta kolmeen kappaletta.
Ratakilpailun kulku

Kilpapurjehdussääntöjen mukaan purjehduskilpailu jakautuu kolmeen osaan: lähtö, purjehdus, maaliintulo. Jokaisessa vaiheessa on voimassa erilaiset säännöt.
Ratakilpailun kulku > Lähtö

Kilpapurjehdus alkaa 5 minuttia ennen lupaa ylittää lähtölinja. Kilpailulautakunta ilmoittaa lähdön eri vaiheista kilpailuohjeissa mainituilla viestilipuilla ja äänimerkeillä useimmiten lähtölinjan styyrpuurin päässä olevasta lähtöaluksesta. Ennen kuin lautakunta antaa luvan ylittää lähtölinjan, kilpailijat etsivät parasta mahdollista paikkaa toisiinsa nähden ja parasta mahdollista vauhtia ylittää lähtölinja. Lähdöt pyritään järjestämään vastatuuleen siten että lähtölinja on kohtisuoraan tuulen suuntaa vastaan. Lähtölinjan muodostaa yleensä paapuurin päässä lippupoiju ja lähtöaluksessa oranssi lippu. Lähtöproseduuri aloitetaan yleensä viisi minuuttia ennen varsinaista lähtölinjan ylitystä annettavalla varoitusviestillä. Tämän jälkeen, neljä minuuttia ennen lähtöä, annetaan valmiusviesti, jonka jälkeen purjehduksen kilpailusäännöt astuvat voimaan. Lisäksi annetaan ääni- ja lippuviestein ilmoitus, kun lähtöön on yksi minuutti. Lähtömenetelmissä on pieniä eroja, joten on tärkeä varmistaa lähtöviestit ja –ajat kilpailuohjeista. Lähtölinjan leveys määritellään yleensä osallistujamäärän mukaan.
Ratakilpailun kulku > Kilpapurjehdus

Lähdön jälkeen kilpailijat kiertävät merkkien muodostaman radan kilpailuohjeissa määrätyssä järjestyksessä ennen maaliintuloa. Radan pituus vaihtelee mm. sään mukaan. Varsinkin kevytvenekilpailuissa rata voi olla jopa niin pitkä ettei toista poijua erota.
Ratakilpailun kulku > Maali

Maali on lähtölinjan tapaan poijun ja maalialuksen lipun väliin muodostettu linja. Yleensä ratapurjehduksessa maaliin saavutaan vasta- tai sivutuuleen