stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HTML
Historia ja vakiointi > HTML5

Ensimmäinen versio HTML5:n vedoksesta julkaistiin tammikuussa 2008. HTML5:n uusia ominaisuuksia ovat muun muassa canvas- ja video-elementit, joiden avulla sivulle voidaan sijoittaa piirtoalue ja videopätkä.
Hypertext Application Technology Working Group aloitti HTML5:n kehitystyön vuonna 2004, kun W3C keskittyi kehittämään XHTML 2.0:aa ja kun HTML 4.01:tä ei ollut päivitetty vuoden 2000 jälkeen. XHTML 2.0:n kehitys lopetettiin, ja sen jälkeen kehittäjät ovat työskennelleet HTML5:n kehitystyössä.
Alun perin HTML5-standardin suunniteltiin valmistuvan 2022 mennessä, mutta suositus valmistui ja hyväksyttiin jo lokakuussa 2014.
Päivitysversiot ovat HTML 5.1 ja HTML 5.2.
HTML:n piirteet

HTML eroaa dokumenttimuodoista kuten PDF:stä useilla tavoilla. HTML:n ulkoasu riippuu itse merkinnän (tagit ja CSS) lisäksi selaimesta, näytöstä ja selaimen asetuksista. Tämän vuoksi HTML voi näyttää erilaiselta modernissa ja vanhassa järjestelmässä.
Eri selainten välillä on eroja miten ne käsittelevät HTML:ää ja CSS:ää. Joissakin tapauksissa verkkosivut käyttävät lisänä JavaScriptiä sivujen muodostamiseen, joka on hitaampaa ja vaikeuttaa saavutettavuutta. Kaikki ominaisuudet eivät ole yhdenmukaisesti saatavilla, ja sivujen käytettävyys voi olla erilainen työpöydällä ja mobiililaitteessa: sivut saattavat olla vaikeasti luettavia, jos teksti on liian pientä tai hitaita käyttää animaatioiden vuoksi.
HTML sallii interaktiivisia elementtejä kuten sivun sisäisiä hyperlinkkejä, ja sivuilla voi olla ääntä sekä liikkuvaa kuvaa, mutta sitä ei ole suunniteltu tulostettavaksi pysyvänä kopiona.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
World Wide Web Consortium, W3C – kansainvälinen ei-kaupallinen yhteisö, joka kehittää HTML -kielen standardointia (englanniksi)
HTML5 Showcase (Arkistoitu – Internet Archive) - Blogi HTML 5 -esimerkeistä (mainosrahoitteinen) (englanniksi)
Mozilla Developer Networkin HTML 5 dokumentaatio (englanniksi)
W3Schools HTML Tutorial - Opettele HTML-merkintäkieltä ilmaiseksi (englanniksi)
FreeCodeCamp Responsive Web Design - Ilmainen verkkokurssi jossa opetellaan tekemään verkkosivu (englanniksi)
Esimerkki HTML-koodista
Hallitustenvälinen konferenssi

Hallitustenvälinen konferenssi (HVK) tarkoittaa Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallitusten välisiä neuvotteluita, jotka käydään Euroopan unionin perussopimuksen muuttamiseksi.
Viimeksi hallitustenvälinen konferenssi pidettiin 2007, jonka seurauksena Lissabonin sopimus allekirjoitettiin 13. joulukuuta 2007. Sitä edellinen hallitustenvälinen konferenssi pidettiin 2003, joka valmisteli Sopimuksen Euroopan perustuslaista, jota ei koskaan saatettu voimaan.
Prosessi

Hallitustenvälisen konferenssin käynnistää ministerineuvosto yksinkertaisella ääntenenemmistöllä jonkin jäsenvaltion tai Euroopan komission aloitteesta. Lisäksi ministerineuvosto pyytää etukäteen Euroopan parlamentin ja tarvittaessa myös Euroopan komission lausunnon.
Käytännössä konferenssi koostuu työryhmästä, johon jäsenvaltioiden hallitukset nimittävät edustajansa. Myös Euroopan komissio voi olla edustettuna. Työryhmä raportoi etenemisestä ministerineuvostolle. Valtion- ja hallitusten päämiehet tekevät Eurooppa-neuvostossa lopullinen päätöksen.
Harri Merilahti

Harri Jaakko Antero Merilahti (1953 – 22. lokakuuta 2009) oli suomalainen basisti. Hän soitti useissa yhtyeissä ja toimi studiomuusikkona. Merilahti soitti muun muassa Hurriganesissa sekä Pepe Willbergin, Remu Aaltosen, Sami ja Maarit Hurmerinnan, Tuomari Nurmion ja M. A. Nummisen taustayhtyeissä. Merilahti oli mukana myös Ernos-yhtyeen kolmannella albumilla Ernos (1972). Myös hänen poikansa Rocka Merilahti on muusikko. Harri Merilahti soitti Remu Aaltosen Sound Of Hurrigane, Zin-Khan ja Message For You -soololevyillä sekä kirjoitti yhdessä Aaltosen kanssa kappaleita Hurriganesin levyille Fortissimo ja Rockin'. Merilahti soitti myös komppikitaraa levyllä Seven Days, Seven Nights.
Aiheesta muualla

Harri Merilahden muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Harri Merilahden sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Harri Merilahden sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Hurriganes
| --- | --- |
Studioalbumit:   Rock and Roll All Night Long  Roadrunner  Crazy Days  Hot Wheels  Tsugu Way  Hanger  Jailbird  10/80  Fortissimo  Rockin’  Seven Days, Seven Nights  Hurrygames  30th Anniversary  Electric Play 
Livealbumit:   Live at Metropol  Live in Stockholm 1977  Live in Hamina 
Kokoelmat:   Sixteen Golden Greats  Hurrigane By The Hurriganes  20 Golden Greats  1978–1984  Rockin’ Tonight – 18 All Time Hits  The Legacy  20 suosikkia – Get On  Double Trouble  25 Golden Greats  20 suosikkia – Muskogee  20 suosikkia – Let's Go Rocking Tonight  Scandia Years 1977–1984  Rock Rock Tonight  30 Golden Greats 
VHS/DVD:   Oowee – Oohla  Rock’n’Roll All Night Long 1973–1988 
Filmografia:   Kuumat kundit  Ganes
Ian Harding

Ian Harding (s. 16. syyskuuta 1986) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Ezra Fitzinä ABC:n televisiosarjassa Valehtelevat viettelijät.
Harding syntyi Heidelbergissä Saksassa yhdysvaltalaiseen sotilasperheeseen. Muutama vuosi hänen syntymänsä jälkeen perhe muutti Virginiaan. Hän innostui teatterista ja opiskeli näyttelemistä Carnegie Mellon -yliopistossa.
Vuodesta 2010 alkaen Harding on esittänyt englanninopettaja Ezra Fitziä Valehtelevissa viettelijöissä. Hän on saanut roolistaan muun muassa useita Teen Choice -palkintoja.
Valehtelevien viettelijöiden lisäksi Harding on esiintynyt esimerkiksi elokuvassa Adventureland ja televisiosarjassa NCIS: Los Angeles.
Aiheesta muualla

Ian Harding Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ian Haugland

Ian Haugland vuonna 2015
Europe Lakselvissa vuonna 2008. Ian Haugland rumpujen takana oikealla.
Ian Haugland (oik. Jan-Håkan Haugland, s. 13. elokuuta 1964 Storslett, Nordreisa, Norja) on  norjalaissyntyinen ruotsalainen, hardrock-yhtye Europen rumpali. Hauglandin ollessa kahdeksan kuukauden ikäinen hän muutti vanhempiensa kanssa Märstaan, Ruotsiin.
Tuotanto

Europe - The Final Countdown (1986)
Tone Norum - One of a Kind (1986)
Europe - Out of This World (1988)
Europe - Prisoners in Paradise (1991)
Baltimoore - Thought for Food (1994)
Trilogy - Lust Provider (1994)
Niva - No Capitulation (1994)
Glenn Hughes - From Now On... (1994)
Glenn Hughes - Burning Japan Live (1994)
R.A.W. - First (1995)
Brazen Abbot - Live and Learn (1995)
Peter Jezewski - Swedish Gold (1996)
Brazen Abbot - Eye of the Storm (1996)
Clockwise - Nostalgia (1996)
R.A.W. - Now We're Cookin' (1997)
Brazen Abbot - Bad Religion (1997)
Brains Beat Beauty - First Came Moses, Now This... (1997)
Clockwise - Naïve (1998)
Ozzy Osbourne Tribute - Ozzified (1998)
Thore Skogman - Än Är Det Drag (1998)
Candlemass - Dactylis Glomerata (1998)
Totte Wallin - M M M Blues (och lite country) (1998)
Nikolo Kotzev - Nikolo Kotzev's Nostradamus (2001)
Baltimoore - The Best of Baltimoore (2001)
Sha-Boom - FIIIRE!! - The Best of Sha-Boom ( 2002)
Brazen Abbot - Guilty as Sin (2003)
Last Autumn's Dream - Last Autumn's Dream (2003)
Europe - Start from the Dark (2004)
Europe - Secret Society (2006)
Europe - Last Look at Eden (2009)
Helge Lund

Helge Lund
Helge Lund (16. lokakuuta 1962 Asker, Norja) on norjalaisen öljy-yhtiö Statoilin toimitusjohtaja vuodesta 2004.
Tausta ja koulutus

Lund on kotoisin Askerista. Hän oli nuorempana lahjakas jalkapallon pelaaja. Hän on opiskellut ekonomiksi Norjan kauppakorkeakoulusta, Bergenistä sekä suorittanut MBA-tutkinnon INSEADissa, Ranskassa. Opintojensa jälkeen hän toimi Konservatiivipuolueen eduskuntaryhmän neuvonantajana 1988–1990.
Lundin vaimo Else-Cathrine työskentelee Norjan poliisin talousrikososastolla asianajajana. Pariskunnalla on tytär ja poika ja he asuvat Bærumissa.
Ura

Lund on valmistunut kauppakorkeakoulusta ja työskenteli vähän aikaa finanssialalla, kunnes hänet pyydettiin Høyre-puolueen eduskuntaryhmän neuvonantajaksi. Hän siirtyi tehtävästä jatkamaan opintoja Ranskaan Insead-oppilaitokseen ja suoritti liikkeenjohdon MBA-tutkinnon. Hän toimi kaksi vuotta konsulttina McKinseyssa, minkä jälkeen hän siirtyi Hafslund Nycomed -yhtiöön 1993. Hän toimi sittemmin johtotehtävissä Nycomed Pharma AS -yhtiössä 1997–1998 sekä Aker RGI Holding ASA:ssa 1999. Vuonna 2002 hänestä tuli Aker Kværnerin toimitusjohtaja, minkä jälkeen hän siirtyi Statoilin toimitusjohtajaksi 15. elokuuta 2004.
Lund aloitti toimitusjohtajana, kun Statoil osti 2006 Norsk Hydron kaasu- ja öljyliiketoiminnan ja ne yhdistämällä perustettiin 1. lokakuuta 2007 StatoilHydro ASA.
Forbesin mukaan hänen palkkansa oli 2006 5 128 647 NOK. Bonuksineen hänen ennakoitiin ansaitsevan StatoilHydro-fuusion jälkeen kolmessa vuodessa noin 33 miljoonaa kruunua.
Lund nimitettiin 3. toukokuuta 2011 alkaen Nokian hallitukseen, ja tehtävä on hänen ainoa ulkopuolinen hallituspaikkansa. Hän ilmoitti huhtikuussa 2014 jättävänsä hallituksen kesän yhtiökokouksessa.
Ian Hart

| Ian Hart |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. lokakuuta 1964 (ikä 60) Liverpool, Englanti
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Ian Hart (s. 8. lokakuuta 1964 Liverpool, Englanti) on englantilainen näyttelijä.
Hän esitti pahansuopaa professori Oravea Harry Potter ja viisasten kivi -elokuvassa. Samassa elokuvassa hän myös ääninäytteli lordi Voldemortia.
Hart on näytellyt Tohtori Watsonia kahdessa Sherlock Holmes -televisioelokuvassa, jotka BBC esitti joulujen 2002 ja 2004 aikaan. Hän on myös näytellyt Sherlock Holmesin ja Watsonin luonutta Arthur Conan Doylea elokuvassa Finding Neverland – tarinan lähteillä.
Aiheesta muualla

Ian Hart Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ilari Ainiala

Ilari "Ilpo" Ainiala (1953 – helmikuu 2002) oli suomalainen säveltäjä-sanoittaja sekä suomirock-yhtye Popedan toinen perustajajäsen. Ainiala soitti yhtyeessä bassoa vuosina 1977–1979. Toisena Popedan perustajajäsenenä tunnetaan laulaja Pate Mustajärvi. Ainiala asui Vammalassa ennen kuolemaansa.[lähde? ]
Alkuvaiheessa Ainiala teki suurimman osan Popedan kappaleista. Aikaisessa vaiheessa tapahtuneen yhtyeestä lähtönsä jälkeenkin hän jatkoi kappaleiden tekoa ja kääntämistä yhtyeelle. Ainoa Popedan levy, jossa Ainiala soittaa bassoa ja laulaa, on yhtyeen debyyttialbumi Popeda vuodelta 1978. Ainialan kynästä on lähtöisin myös kappale Naisten superpesis, joka on Raaka-Arska & Rengasraudat -yhtyneen samannimisellä singellä vuodelta 1994.
Ainiala sanoitti tai käänsi yhteensä 29 kappaletta.
Gumböle

| Gumböle |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Gumböle korostettuna.  Espoon kaupunginosat
Kaupunki:  Espoo
Suuralue:  Vanha-Espoo
Kaupunginosa nro:  71
Pinta-ala:  2,9 km² 
Väkiluku:  1 237 (31.12.2023)
Osa-alueet:  Gumbölenniitty, Hirvisuo, Myllärinmäki, Rintamaa
Lähialueet:  Espoonkartano, Karhusuo, Kauklahti, Kolmperä, Muurala, Nupuri
Gumböle (suom. aik. Kumpyöli) on Länsi-Espoossa sijaitseva kaupunginosa, joka kuuluu Vanhan-Espoon suuralueeseen. Alueella toimii Gumbölen ratsutalli sekä Gumböle Golf Club.
Nimi

Gumbölen nimi perustuu talonnimeen, jonka alkuosana on henkilönnimi Gudmund tai Gumme. Nimen varhaisia kirjoitusasuja ovat Gwmmaböle bol (1451) ja Gumböle (1492). Nimestä on ollut 1900-luvulla käytössä myös suomenkielinen vastine Kumpyöli. Espoon kaupunki luopui tästä suomennoksesta 1980-luvun lopulla ja maanmittauslaitos vuonna 2007.
Historia

Gumbölen historia perustuu Gumbölen kartanon historiaan, joka tunnetaan vuodesta 1540 lähtien. Nykyinen päärakennus on rakennettu 1840-luvulla. Gumbölen kartano sijaitsee lähellä Gumbölenjokea Espoossa ja on kaupungin omistuksessa.
Nykyisin Turunväylänä tunnetun Tarvontien rakentaminen alkoi vuonna 1956 ja se valmistui vuonna 1962. Gumbölen läpi kulkeva Tarvontie oli Suomen ensimmäinen moottoritie ja se kulki Helsingin Munkkiniemestä Gumböleen.
1960-luvulla Espoon kauppala tehosti maanhankintaa ja osti muun muassa Gumbölen kartanon alueet ja muita alueita Bodominjärven ympäristössä. Gumbölen eteläpuolella kulkeva Kehä III rakentui vaiheittain vuosina 1963–1968. Väylä linjattiin kulkemaan Jorvaksesta Pitkäjärven pohjoispuolen kautta Vantaalle. Kaupunkirakentaminen keskitettiin kuitenkin Kehä III:n eteläpuolelle ja Gumböle jätettiin kaavoittamatta asuinrakentamiseen.
Väestö > Väkiluvun kehitys

| Gumbölen väestönkehitys 1975–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1975 | 1975 |    | 202 | 202 |
| 1980 | 1980 |    | 199 | 199 |
| 1985 | 1985 |    | 207 | 207 |
| 1990 | 1990 |    | 181 | 181 |
| 1995 | 1995 |    | 223 | 223 |
| 2000 | 2000 |    | 243 | 243 |
| 2005 | 2005 |    | 863 | 863 |
| 2010 | 2010 |    | 1 091 | 1 091 |
| 2015 | 2015 |    | 1 134 | 1 134 |
| 2020 | 2020 |    | 1 203 | 1 203 |
Lähde: Helsingin seudun avoimet tilastotietokannat.
Happy Jazz Band

| Happy Jazz Band Matti Oiling Happy Jazz Band |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1.ja 8. lokakuuta 1970, Scandia Studio, Helsinki
 Julkaistu: 1970
 Tuottaja(t): Jaakko Borg
 Tyylilaji: jazz, Jazz–funk
 Kesto: 38.45
 Levymerkki: Finnlevy (SFLP 9508)
Matti Oilingin muut julkaisut
|   | Happy Jazz Band 1970 | Oiling Boiling 1971 |
Happy Jazz Band on Matti Oiling Happy Jazz Bandin studioalbumi vuodelta 1970.
Kappaleet > A-puoli

Oiling Boiling – 2.20 (säv. Matti Oiling, Paroni Paakkunainen)
Stratosphere Inspiration – 5.05 (säv. Happy Jazz Band)
Setä Tuomon Tupa – 5.38 (säv. Tuomo Tanska)
Volga, Volga – 6.55 (säv. Trad.)
Kappaleet > B-puoli

Baron’s Beat – 2.27 (säv. Paakkunainen)
Africa – 7.40 (säv. Happy Jazz Band)
3/8 Of Nono – 2.25 (säv. Nono Söderberg)
Bengal Flute – 0.50 (säv. Paakkunainen)
Pässi Ja Porkkana – 5.13 (säv. Happy Jazz Band)
Kokoonpano

Matti Bergström – basso
Nono Söderberg – kitara, huuliharppu
Tuomo Tanska – urut
Matti Oiling – rummut, lyömäsoittimet
Paroni Paakkunainen – sopraano- ja tenorisaksofoni, huilu, piano
Hugo Maradona

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Hugo Hernán Maradona
Syntymäaika: 9. toukokuuta 1969
Syntymäpaikka: Lanús, Buenos Aires, Argentiina
Kuolinaika: 28. joulukuuta 2021 (52 vuotta)
Pelipaikka: Keskikenttä
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1985–87 | Argentinos Juniors | 19 | (1) |
| 1987–88 | Ascoli Calcio |  | (0) |
| 1989–90 | Rayo Vallecano |  |  |
| 1990 | Rapid Wien |  |  |
| 1990 | Deportivo Petare |  |  |
| 1991 | Progreso |  |  |
| 1992–94 | Tosu Futures |  |  |
| 1995–96 | Avispa Fukuoka |  |  |
| 1997–98 | Consadole Sapporo |  |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Hugo Hernán Maradona (9. toukokuuta 1969 Lanús, Buenos Aires – 28. joulukuuta 2021) oli argentiinalainen jalkapallovalmentaja ja pelaaja. Maradona pelasi urallaan useassa eri seurassa muun muassa Japanissa ja Italiassa. Hän pelasi myös nuorten MM-kilpailuissa 1985 Argentiinan joukkueessa. Hän teki kolmessa ottelussa kaksi maalia.
Hugo Maradona oli Diego Maradonan veli.
Iiro Vanha

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 19. joulukuuta 1994 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Tornio, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 175 cm
Paino: 77 kg
Seura
Seura: TP-47
Junioriseurat
–2011: TP-47
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012-2014 | TP-47 | 14 | (0) |
| 2015 | → FC Santa Claus  | 18 | (1) |
| 2016-2017 | TP-47 | 39 | (7) |
| 2018 | PS Kemi | 26 | (1) |
| 2019 | SalPa | 13 | (0) |
| 2020 | TP-47 | - | (-) |
| Yhteensä | Yhteensä | 110 | (9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 5. heinäkuuta 2020.
Iiro Vanha (s. 19. joulukuuta 1994) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Kaudella 2020 hän edusti Kolmosessa pelannutta TP-47:ää.
Vanha on pelannut myös Veikkausliigaa kaudella 2018 PS Kemissä, jonka riveissä pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 22. huhtikuuta 2018 Rovaniemen Palloseuraa vastaan. Kemiin Vanha siirtyi tammikuussa 2018 1+1-vuotisella sopimuksella TP-47:sta. Nykyiseen seuraansa SalPaan hän siirtyi huhtikuussa 2019.
Futsal-ura

Vanha on pelannut myös futsalia FC Kemissä ja kuului myös Suomen futsalmaajoukkueeseen. Tammikuussa 2019 Vanha ilmoitti lopettavansa futsalin keskittyäkseen jalkapallouraansa PS Kemissä. Vanha teki kuitenkin paluun futsalkentille jo loppuvuodesta Tornion Palloveikkojen riveissä joka pelaa Futsal-Ykkösessä.
Indrefjorden

| Indrefjorden |
| --- | --- |

Sijainti:  Sogn ja Fjordane,  Norja
Päävuono:  Sognevuono
Merialue:  Atlantin valtameri
Indrefjorden on Sognevuonoon kuuluva ja Arnafjordenista haarautuva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Vikin kunnan alueelle.
Indre Wijdefjordenin kansallispuisto

Kansallispuisto merkittynä vihreällä Huippuvuorten kartalle.
| --- | --- |
Sijainti:  Huippuvuoret Norja
Pinta-ala:  745 km2 (maa) 382 km2 (meri)
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Indre Wijdefjorden nasjonalpark 
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  2005
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Indre Wijdefjordenin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Huippuvuorten pohjoisosassa. Siihen kuuluu vuono nimeltä Indre Wijdefjorden ja sitä ympäröivät alueet. Puisto on perustettu vuonna 2005. Sen maa-alueiden pinta-ala on 745 km2 ja merialueiden 382 km2.
Pohjois-eteläsuuntainen vuono jakaa Huippuvuoret melkein kahtia. Sen rannoilla on erityistä arktista aroa, jolle on tyypillistä aäärimmäinen kuivuus, emäksinen maaperä ja laajat kasvittomat alueet. Siellä kasvaa harvinaisia kasvilajeja.
Iiro Tenngren

| Iiro Tenngren> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Iiro Tenngren
Syntynyt: 10. toukokuuta 1979 (ikä 45) Lahti, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  204 cm
Paino:  112 kg
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1998–1999 1999–2002:   Vanderbiltin yliopisto  Middle Tennesseen yliopisto
Seurajoukkueet
1996–1997 2002 2002–2003 2003 2003–2004 2004 2004–2005 2005 2005 2006–2007 2007 2007–2008:   Helsingin NMKY  Panellinios GS  Kouvot  Orlandina Basket  KTP-Basket  Brest  Wörthersee Piraten  Atomia Brussels  JA Vichy  Celso Miguez Procolor  USC Freiburg  Torpan Pojat
Maajoukkueet
1998–2005:   Suomi
Ottelut (pisteet):  21 (172)
Aiheesta muualla
FIBA
Iiro Tenngren (s. 10. toukokuuta 1979 Lahti) on suomalainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija. Hän pelasi Suomen maajoukkueessa 21 ottelua uransa aikana. Hän kävi Yhdysvalloissa sekä high schoolin että yliopiston.
Tenngren oli yksi huume-epäillyistä kaudella 2007–2008, jolloin Korisliigan huumekäryt tulivat ilmi.
Aiheesta muualla

Legaduen pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Korisliigan pelaajaprofiili
Grey Gardens

| Grey Gardens |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michael Sucsy
Käsikirjoittaja:  Michael Sucsy Patricia Rozema
Tuottaja:  Michael Sucsy David Coatsworth Lucy Barzun Donnelly Julie Goldstein Rachael Horovitz
Säveltäjä:  Rachel Portman
Pääosat:  Drew Barrymore Jessica Lange
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  HBO Films Specialty Films Locomotive Et Cetera Films
Levittäjä:  HBO Films Netflix
Ensi-ilta:   18. huhtikuuta 2009
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  12 000 000 USD
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Grey Gardens (myös Grey Gardens – harmaan kartanon naiset; engl. Grey Gardens) on HBO:n tuottama ja Michael Sucsyn ohjaama tositapahtumiin perustuva palkittu yhdysvaltalainen televisioelokuva, joka esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 2009. Elämäkerrallisen draaman pääosissa ovat Drew Barrymore pikku-Edienä (1917–2002) ja Jessica Lange iso-Edienä (1895–1977). Sivuosissa ovat muun muassa Jeanne Tripplehorn Jacqueline "Jackie" Kennedy Onassisna (pikku-Edien serkku) ja Ken Howard Phelan Bealena (pikku-Edien isä). Grey Gardens kertoo äidin (Lange) ja tyttären (Barrymore) elämistä neljän vuosikymmenen ajalta. Todellisista pikku- ja iso-Ediestä tehtiin vuonna 1975 ensiesitetty dokumentti, Grey Gardens, jonka ohjasivat ja tuottivat Albert ja David Maysles.
Grey Gardens voitti ja oli ehdolla lukuisiin palkintoihin. Grey Gardens voitti kolmesta Golden Globe -ehdokkuudesta kaksi ja seitsemästätoista Primetime Emmy -ehdokkuudesta kuusi. Grey Gardens on eniten Emmy-ehdokkuuksia kerännyt televisioelokuva. Jessica Lange ja Drew Barrymore olivat molemmat ehdolla samoissa Golden Globe -, Primetime Emmy - ja Screen Actors Guild -kategorioissa. Roolisuorituksistaan Lange voitti Emmyn ja Barrymore Golden Globen sekä Screen Actors Guildin. Grey Gardensin ensiesitys tapahtui HBO-kanavalla 18. huhtikuuta vuonna 2009 Yhdysvalloissa.
Juoni

Grey Gardens perustuu Jacqueline Kennedy Onassisin omalaatuisten tädin ja serkun elämiin. Täti ja serkku ovat äiti ja tytär, joiden molempien  nimi on Edith Bouvier Beale. Äitiä kutsutaan iso-Edieksi, joka on Jackie Kennedyn isän sisar. Iso-Edien tytärtä kutsutaan pikku-Edieksi. Bealet olivat New Yorkin seurapiirin suosikkeja, jotka työskentelivät malleina, laulajina ja tanssijoina. Myöhempinä vuosinaan he vetäytyivät seurapiiristä muuttaen New Yorkin osavaltion Long Islandilla sijaitsevaan Grey Gardens -nimiseen suureen taloon.
Phelan Beale (iso-Edien aviomies ja pikku-Edien isä) ja iso-Edie lopulta erosivat. Elokuvassa pikku-Edie päättää muuttaa New Yorkiin aloittaakseen näyttelijänuran, ja samalla päätyy kovaonniseen romanssiin yläluokkaan kuuluvan naimisissa olevan miehen kanssa. Valitettavasti pikku-Edie alkaa hitaasti tajuta, että hänen kohtalonaan on jäädä äitinsä luokse Grey Gardensiin. Molemmat naiset erakoituvat, ja heidät tunnetaan ympäri kaupunkia hyvin omalaatuisina Grey Gardensin omistajina. Rahasta heillä ei ole pulaa, mutta Grey Gardensista on tullut ränsistynyt rakennus, joka on täynnä Bealejen huostaanottamia karanneita lemmikkieläimiä. Kartano on rapistunut niin paljon, että joutuu purku-uhan alle naapureiden valitusten vuoksi. Vaikka kartano oli kuin kaatopaikka, harmaassa kartanossa laulu raikui naisista, jotka elävät menneisyydessä. Elokuvan juoneen sisältyy myös muun muassa Grey Gardens -dokumenttielokuvan (1975) kuvaus, Bealejen menneisyyden tapahtumat, kuten heidän saapumisensa Grey Gardensin kartanoon, iso-Edien avioliiton hajoaminen ja pikku-Edien epäonnistuminen elää omaa elämäänsä.
Grey Gardens loppuu, kun pikku-Edie laulaa "Tea for Two" -kappaleen Reno Sweeney -kabaretissa Greenwich Villagessa, ja sanoo: "Äitini antoi minulle todella kallisarvoisen elämän."
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Drew Barrymore  | … |  Edith "pikku-Edie" Bouvier Beale   |
|  Jessica Lange  | … |  Edith "iso-Edie" Bouvier Beale   |
|  Jeanne Tripplehorn  | … |  Jacqueline "Jackie" Kennedy Onassis   |
|  Ken Howard  | … |  Phelan Beale   |
|  Kenneth Welsh  | … |  Max Gordon   |
|  Arye Gross  | … |  Albert Maysles   |
|  Justin Louis  | … |  David Maysles   |
|  Daniel Baldwin  | … |  Julius Krug   |
|  Malcolm Gets  | … |  George "Gould" Strong   |
|  Louis Grise  | … |  nuori Buddy   |
|  Joshua Peace  | … |  aikuinen Buddy   |
|  Neil Babcock  | … |  nuori Phelan Jr.   |
|  Ben Carlson  | … |  aikuinen Phelan Jr.   |
|  Olivia Waldriff  | … |  nuori Jackie   |
|  Neil Girvan  | … |  talonmies   |
Tuotanto

Michael Sucsy käytti muun muassa pikku-Edien kirjeitä ja päiväkirjoja lähteinä elokuvaan. Sucsy haastatteli myös perheenjäseniä ja ystäviä. Haastateltavina olivat muun muassa Albert Maysles ja Lois Wright, joka asui talossa ja kirjoitti oman kirjansa tapahtumista. Alkuperäisen Grey Gardens -talon julkisivusta ja sisustuksesta tehtiin tarkat jäljitelmät pohjapiirustusten pohjalta.
Grey Gardensin tuotanto alkoi 1. lokakuuta vuonna 2007. Televisioelokuvan kuvaukset alkoivat Kanadan Torontossa 22. lokakuuta. Grey Gardens kuvattiin kokonaisuudessaan Kanadan Torontossa, Toronton metropolialueella ja Uxbridgessa. Kuvauspaikkoina olivat muun muassa Rouge Park, Toronto Islands ja Fairmont Royal Yorkin hotelli. Studiokohtaukset kuvattiin Toronto Film Studiosilla. Televisioelokuvan budjettina oli 12 miljoonaa dollaria. Grey Gardensin kuvaukset päättyivät 11. joulukuuta 2007, ja sen jälkituotanto tehtiin New Yorkissa ja Los Angelesissa.
Joidenkin Bealejen elämäntapahtumien ajankohtia, kuten iso-Edien ja Phelanin avioeron ajankohta, jouduttiin siirtämään tarinan johdonmukaisuuden vuoksi.