stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fraunhoferin viivat

Fraunhoferin viivat ovat sarja spektriviivoja, jotka on nimetty saksalaisen fyysikon Joseph von Fraunhoferin (1787–1826) mukaan. Ne havaittiin alun perin absorptioviivoina auringon värispektrissä.
Fraunhoferin viivoja spektrissä
Englantilainen kemisti William Hyde Wollaston oli vuonna 1802 ensimmäinen, joka havaitsi Auringon spektrissä tummia viivoja. Vuonna 1814 myös Fraunhofer löysi ne itsenäisesti, ja aloitti systemaattisen tutkimuksen sekä viivojen aallonpituuden huolellisen mittauksen. Kaiken kaikkiaan hän kartoitti yli 570 viivaa, ja nimesi vahvimmat kirjaimilla A:sta K:hon. Nykyisellä tekniikalla auringonvalosta voidaan havaita useita tuhansia viivoja.
Gustaf Kirchhoff ja Robert Bunsen totesivat 45 vuotta myöhemmin, että jokaiseen alkuaineeseen liittyivät tietyt spektriviivat, ja päättelivät, että aukot Auringon spektrissä johtuivat näiden aineiden aiheuttamasta absorptiosta Auringon ylimmissä kerroksissa kuten fotosfäärissä. Jotkut Auringon spektrin aukoista johtuvat myös hapen aiheuttamasta absorptiosta maan ilmakehässä.
Fraunhoferin viivojen avulla tähtitieteilijät ovat saaneet paljon tietoa Auringon sisälämpötilasta ja kemiallisesta koostumuksesta. Muita tähtiä voidaan myös tarkastella niiden spektreihin piirtyneitä absorptioviivoja. Tutkimalla niiden samalaisuuksia ja erilaisuuksia Fraunhoferin viivoihin, tähdistä voidaan sanoa kuinka samankaltaisia ne ovat Aurinkomme kanssa.
Merkinnät

Suurimmat Fraunhofferin viivat, sekä aineet josta ne muodostuvat, löytyvät alla olevasta taulukosta:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fraunhoferin viivat Wikimedia Commonsissa
Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 509.  ("William Hyde Wollaston (1766–1828)")  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1.
Glenn Ford

Glenn Ford vuonna 1979.
Glenn Ford, oik. Gwyllyn Samuel Newton Ford  (1. toukokuuta 1916 Sainte-Christine, Quebec, Kanada – 30. elokuuta 2006 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Ford oli kahdeksanvuotias, kun hänen perheensä muutti Yhdysvaltoihin.
Glenn Fordin maine perustuu ensisijaisesti hänen työhönsä lännenelokuvissa, kuten Peloton mies, Texasin huimapäät, Nopein ase voittaa, Armoton ase ja Villein lännessä. Hänen läpimurtotyönsä oli miespääosa filmiklassikossa Gilda, jossa Rita Hayworth esitti nimiroolin. Fordin muita maineikkaita rooleja ovat suoritukset elokuvissa Älä käännä heille selkääsi, Frank Capran elokuvassa Taskullinen ihmeitä, Elokuun teehuone sekä Fritz Langin elokuvissa Gangsterikuningas ja Ihmispeto.
53-vuotisen uransa aikana Ford ehti tehdä yhteensä 85 elokuvaa, tosin toisen tiedon mukaan niitä olisi ollut yli sata. Uran parasta aikaa olivat 1950- ja 1960-luvut. Hän jatkoi työntekoa yli 70-vuotiaaksi, mutta veritulpat katkaisivat uran 1990-luvun alussa. Hän sai elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Glenn Ford oli naimisissa neljä kertaa. Hänen puolisojaan olivat Eleanor Powell, Kathryn Hays, Cynthia Hayward ja Jeanne Baus. Hänellä oli yksi poika Peter Ford (alias Tom Shea). Ford kävi ainakin kerran Suomessa, jossa hän osallistui muun muassa erään elokuvansa Suomen ensi-iltaan elokuvateatteri Gloriassa Helsingissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Glenn Ford Wikimedia Commonsissa
Glenn Ford Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Glenn Ford Elonetissä.
Friedrich-Wilhelms-Universität

Friedrich-Wilhelms-Universität viittaa seuraaviin Saksan yliopistoihin, jotka on nimetty ne perustaneen Preussin kuninkaan Fredrik Vilhelm III:n mukaan.
Bonnin yliopisto oli nimeltään Rheinische Friedrich-Wilhelms-Universität vuodesta 1818
Berliinissä toimi yliopisto Friedrich-Wilhelms-Universität 1828–1946, Humboldt-yliopisto
Schlesische Friedrich-Wilhelms-Universität zu Breslau 1811–1945, Breslaun yliopisto
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Friedrich-Wilhelms-Universität”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gaza Strippers

Gaza Strippers on 1990-luvun lopulla perustettu yhdysvaltalainen punk/rock-yhtye. Sitä oli perustamassa Didjits ja kitaristi Rick Sims yhtyeestä Supersuckers. Heidän ensimmäinen albuminsa Laced Candy julkaistiin vuonna 1999. Toinen albumi, 100 Watt Confessions, julkaistiin vuotta myöhemmin.
Jäsenet

Rick Sims
Darren Hooper
Mike Hodgkiss
Mark Allen
Albumit

Laced Candy
1000 Watt Confessions
Gaza Strippers
Aiheesta muualla

Yhtyeen viralliset sivut
Friedrich-Wilhelm Müller

Friedrich-Wilhelm Müller (29. elokuuta 1897 – 20. toukokuuta 1947) oli Saksan armeijan kenraali toisessa maailmansodassa. Hänet tunnettiin saksalaisten valtaaman Kreetan pahamaineisimpana komentajana, lisänimenään ”Kreetan teurastaja”.
Vuonna 1914 hän liittyi keisarillisen Saksan 2. jalkaväkirykmenttiin. 266. jalkaväkidivisioonan toinen luutnantti hänestä tuli ensimmäisen maailmansodan seuraavana vuonna 1915. Vuonna 1936 hänestä tuli Saksan armeijan majuri ja vuonna 1940 hän oli kenraaliluutnantti ja 105. jalkaväkidivisioonan komentaja. Hän sai ritariristin vuonna 1942 ja tammenlehvät 1942 operaatioistaan itärintamalla. Elokuussa 1942 kenraali Müller sai komentoonsa 22. Bremenin-Sevastopolin divisioonan, joka siirrettiin itärintamalta miehitetylle Kreetalle. Kreetalla Müller tunnettiin raakuuksistaan ja oli vastuussa monista veriteoista saarella. Elokuun 13. vuonna 1944 hän korvasi Bruno Bräuerin Kreetan saksalaisjoukkojen komentajana. Syksyllä 1943 hän johti saksalaisjoukot voittoon italialaisista ja briteistä Dodekanesian kampanjan aikana.
Vuonna 1946 Müller joutui Kreikassa Ateenassa oikeuteen panttivankien murhaamisesta. Hänet tuomittiin kuolemaan 9. joulukuuta 1946 ja ammuttiin 20. toukokuuta 1947 yhdessä Bräuerin kanssa.
Frederick Schipizky

Frederick Alexander Schipizky (s. 20. joulukuuta 1952 Calgary) on kanadalainen säveltäjä. Hän valmistui musiikin kandidaatiksi Brittiläisen Kolumbian yliopistosta 1974 ja maisteriksi Juilliard Schoolista 1978. Ensin mainitussa opinahjossa Schipizkya opetti Elliot Weisgarber; jälkimmäisessä hänen opettajinaan toimivat Roger Sessions ja David Diamond. Schipizkyn oma soitin on kontrabasso, jota hän on soittanut muun muassa Vancouverin sinfoniaorkesterissa. Hän alkoi opettaa teoriaa ja sävellystä Vancouverin musiikkiakatemiassa 1981 sekä kontrabassonsoittoa Douglas Collegessa 1989.
Schipizkyn säveltämiä teoksia ovat esittäneet orkesterit Calgaryssa, Winnipegissä, Vancouverissa ja Victoriassa. Hän on ottanut vastaan tilauksia muiden muassa Vancouverin sinfoniaorkesterilta. Phyllis Mailing levytti hänen teoksensa Three Songs for Mezzo-Soprano (1974). Muita Schipizkyn teoksia ovat muiden muassa ensimmäinen sinfonia, From under the Overture (1990), Symphonic Sketches (1976, uusi versio 1977) ja Variations for Solo Violin (1979). Schipizkyn sävellykset ovat usein lyyrisiä, ja niissä on usein tonaalinen keskus. Hän on itse maininnut, että hänen eklektiseen tyyliinsä ovat vaikuttaneet ainakin venäläiset säveltäjät, kuten Sergei Prokofjev, Dmitri Šostakovitš ja Igor Stravinsky.
Franz Hartmann

Franz Hartmann, ennen vuotta 1912.
Franz Hartmann (22. marraskuuta 1838 – 7. elokuuta 1912) oli saksalainen okkultistinen kirjailija ja teosofi.
Suomennetut teokset

Seikkailu rosenkreuziläisten luona (1887)
Okkulttinen lääketiede (1893)
Paracelsuksen lääketiedettä (1910)
Magian salakouluja ja okkultisia harjoituksia (suom. 1923)
Itsen tunteminen (suom. 1993)
Paracelsuksen oppeja maailman synnystä (suom. 2002)
Kasvien metafyysiset ominaisuudet ja parantavat voimat (suom. 2003)
Jamie Drysdale

| Jamie Drysdale |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. huhtikuuta 2002 (ikä 22) Toronto, ON, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  JD
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Philadelphia Flyers
Sarja:  NHL
Pelinumero:  9
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  Anaheim Ducks (NHL)
NHL-varaus:  6. varaus, 2020 Anaheim Ducks
Jamie Drysdale (s. 8. huhtikuuta 2002 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-seura Philadelphia Flyersissa. Anaheim Ducks varasi Drysdalen ensimmäisellä kierroksella koko NHL:n varaustilaisuuden 2020 kuudentena pelaajana. Hän laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Drysdale on Toronto Marlborosin kasvatti. Hän voitti kauden 2015–2016 päätteeksi GTHL U14:n mestaruuden. Kaudella 2016–2017 Drysdale voitti GTHL U15:n mestaruuden ja OHF Bantam AAA:n mestaruuden. Kaudella 2017–2018 hän toimi Marlborosin kapteenina. Drysdale voitti tehoilla 8+42=50 koko GTHL U16:n puolustajien syöttöpörssin ja hän jakoi puolustajien pistepörssin voiton joukkuetoverinsa Lleyton Mooren kanssa. Drysdale voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden ja hänet palkittiin GTHL:n vuoden pelaajana. Hänet valittiin kauden aikana myös OHL Cupin tähdistökentälliseen. Drysdale pelasi kauden aikana myös yhden ottelun OJHL-junioriliigan St. Michael's Buzzersissa.
Erie Otters varasi Drysdalen koko OHL:n varaustilaisuuden neljäntenä pelaajana kesällä 2018. Samana kesänä hänet varasi myös Waterloo Black Hawks 160. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa. Drysdale siirtyi kaudeksi 2018–2019 Ottersiin. Hän oli tehoilla 7+33=40 joukkueen neljänneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja. Drysdale valittiin kauden päätteeksi OHL:n ensimmäiseen tulokkaiden tähdistökentälliseen. Kaudella 2019–2020 hän nousi Ottersin varakapteeniksi. Drysdale oli tehoilla 9+38=47 joukkueen kolmanneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja. Hänet valittiin kauden päätteeksi OHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Drysdale pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Anaheim Ducks varasi Drysdalen ensimmäisellä kierroksella koko NHL:n varaustilaisuuden 2020 kuudentena pelaajana. Saman vuoden marraskuussa hän teki seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Hänen kausipalkkansa NHL:n puolella on 925 000 dollaria. Tammikuun 2021 harjoitusleirin päätteeksi Ducks lähetti hänet AHL-joukkue San Diego Gullsin vahvuuteen.
Drysdale pelasi uransa ensimmäisen NHL-ottelun 18. maaliskuuta 2021 Arizona Coyotesia vastaan; hän teki ottelussa myös maalin ja yhden syöttöpisteen.
Lokakuussa 2023 Drysdale teki Ducksin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 6,9 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Tammikuussa 2024 Ducks kauppasi Drysdalen Philadelphia Flyersiin vaihdossa Cutter Gauthieriin ja toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:  Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tšekki 2020 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Kanada 2021 | jääkiekko |  |
| Hlinka Gretzky Cup  | Hlinka Gretzky Cup  | Hlinka Gretzky Cup  |  |
|  Hopeaa | Břeclav 2019 | jääkiekko |  |
Drysdale pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2020 ja 2021, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja jälkimmäinen hopeaan. Ensimmäisessä turnauksessa hänet valittiin Slovakiaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Kanadan ottelun parhaaksi pelaajaksi. Drysdale pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019.
Drysdale pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019, jolloin hän toimi Kanadan kapteenina ja johdatti joukkueen hopeaan. Drysdale voitti viidellä syöttöpisteellään koko turnauksen puolustajien piste- ja syöttöpörssin. Hän edusti myös Canada Blackin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2018, jolloin Drysdale toimi joukkueensa kapteenina. Hän voitti Canada Blackin sisäisen syöttöpörssin neljällä syöttöpisteellään.
Pelityyli

Jatkoaika.com -verkkolehden toimittaja Markus Suhosen mukaan Drysdale erottuu erityisesti luistelullaan ja kiekollisella osaamisellaan. Suhosen mukaan hän on lyhyehkö, mutta sopii nykypäivän NHL-puolustajan muottiin erinomaisesti. Suhosen mukaan Drysdale on loistava lisäys minkä tahansa joukkueen ylivoimalle ja kiekolliseksi johtohahmoksi. Suhosen mukaan hänellä on potentiaalia erityisesti hyökkäyssuuntaan, vaikkakin puutteita puolustuspään jämäkkyydessä. Toisen Jatkoaika.com -sivuston toimittaja Lassi Alasen mukaan Drysdale on erittäin sulava luistelija, joka pystyy pyörittämään ylivoimaa taitavasti. Alasen mukaan hänen tulisi kuitenkin paikoitellen olla aggressiivisempi kiekollisena ja kiekottomana.
The Sports Network -kanavan asiantuntija Craig Button on verrannut Drysdalea pelityyliltään Sergei Zuboviin. Häntä on verrattu myös Miro Heiskaseen hänen luistelunsa ja päätöksentekokykynsä myötä, kuten myös Drew Doughtyyn.
Franz Halder

| Franz Halder |
| --- | --- |
 Halder vuonna 1938
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1884 Würzburg, Saksan keisarikunta
Kuollut: 2. huhtikuuta 1972 (87 vuotta) Aschau im Chiemgau, Baijeri, Länsi-Saksa
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksan keisarikunta  Weimarin tasavalta  Saksa
Palvelusvuodet:  1902–1942
Komentajuudet:  Oberkommando des Heeres (1938–1942)
Taistelut ja sodat:  ensimmäinen maailmansota toinen maailmansota
Sotilasarvo:  kenraalieversti
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi
 Nimikirjoitus
Saksan puolustusvoimien esikuntapäällikkö kenraali Halder astuu lentokoneesta Malmin lentokentälle Suomen-vierailunsa alkaessa.
Franz Ritter Halder (30. kesäkuuta 1884 Würzburg, Saksan keisarikunta – 2. huhtikuuta 1972 Aschau im Chiemgau, Baijeri, Länsi-Saksa) oli saksalainen kenraali ja armeijan yleisesikunnan päällikkö vuodesta 1938 syyskuuhun 1942 asti, jolloin Adolf Hitler nimitti Kurt Zeitzlerin hänen tilalleen. Halder oli mukana suunnittelemassa operaatio Barbarossaa ja toimi itärintaman esikunnan päällikkönä hyökkäysvaiheen alussa 1941. Hitlerin salamurhayrityksen jälkeen heinäkuussa 1944 Hitler vangitutti Halderin mahdollisena salaliittolaisena, vaikka tämä ei ollutkaan osallistunut salamurhayritykseen. Halder oli sodan loppuun Flossenburgin ja Dachaun keskitysleireillä.
Halder vieraili Itä-Suomen varuskunnissa kesällä 1939 ja tapasi talvella 1940–41 Saksaan matkustaneet suomalaiset kenraalit Paavo Talvelan ja Erik Heinrichsin. Tapaamisissa oli kysymys Suomen liikekannallepanovalmiutta ja puolustusvoimien tilaa koskeneista tiedoista, jotka Halder esitteli Hitlerille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Franz Halder Wikimedia Commonsissa
Gunnel Lindblom

| Gunnel Lindblom |
| --- | --- |
 Gunnel Lindblom Göteborgin kirjamessuilla vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. joulukuuta 1931 Göteborg, Ruotsi
Kuollut: 24. tammikuuta 2021 (89 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Gunnel Märtha Ingegerd Lindblom (18. joulukuuta 1931 Göteborg – 24. tammikuuta 2021) oli ruotsalainen näyttelijä ja ohjaaja. Lindblom näytteli monissa Ingmar Bergmanin elokuvissa. Elokuvien lisäksi Lindblom näytteli myös teatterissa sekä televisiossa.
Kuninkaallisessa draamateatteri Dramatenissa Tukholmassa hän ohjasi yli 20 näytelmää. Myös Ruotsin kansallisessa tv-yhtiö SVT:ssä Lindblom ohjasi lukuisia näytelmiä.
Lindblom oli kaksi kertaa naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Valikoitu filmografia

Seitsemäs sinetti (1957)
Mansikkapaikka (1957)
Neidonlähde (1960)
Talven valoa (1962)
Hiljaisuus (1963)
Kohtauksia eräästä avioliitosta (1973)
Aiheesta muualla

Gunnel Lindblom Ingmar Bergman -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Gunnel Lindblom Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Frederick Seitz

Frederick Seitz
Frederick Seitz (4. heinäkuuta 1911 – 2. maaliskuuta 2008) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hän valmistui Princetonin yliopistosta 1934 ja sai National Medal of Sciencen vuonna 1973.
Wigner–Seitzin alkeiskoppi on nimetty Seitzin ja kansainvälisesti kuuluisamman, Nobel-palkitun tutkijan Eugene Wignerin mukaan. Vuonna 1940 Seitz julkaisi teoksensa The Modern Theory of Solids. Hän toimi vuosina 1949–1968 Illinois’n yliopiston fysiikan professorina, ja hänen mukaansa on nimetty yliopistoon kuuluva Frederick Seitz Materials Research Laboratory.
Seitz oli Yhdysvaltain tiedeakatemian puheenjohtaja vuosina 1962–1969. Hän vetäytyi Rockefellerin yliopistosta vuonna 1979. Hän suhtautui skeptisesti teoriaan globaalista lämpenemisestä ja oli allekirjoittamassa vuonna 1995 ns. Leipzigin julistusta.
Seitz kyseenalaisti myös näkemyksen, jonka mukaan CFC-alkyylihalideilla, klorofluorokarboneilla, olisi haitallisia vaikutuksia otsonikerrokseen. Hänelle myönnettiin vuonna 1983 Vannevar Bush -palkinto. Hän oli 96 vuoden ikäinen kuollessaan maaliskuussa 2008.
Greg Norman

Greg Norman St Andrews Old Coursen 18. reiällä.
Gregory John "Greg" Norman (s. 10. helmikuuta 1955 Queensland, Australia) on australialainen golfpelaaja. Hänet tunnetaan myös lempinimellä The Great White Shark tai lyhyesti The Shark hänen aggressiivisen pelityylinsä ja vaaleiden hiustensa takia.
Normanin vanhemmat ovat liikemies Mervin Norman ja hänen vaimonsa Toini. Toinin äiti oli Suomesta Oulaisista kotoisin oleva Tyyne Hovi (omaa sukua Pienihäkkinen), joka muutti huhtikuussa 1930 Australiaan. Greg Norman aloitti golfin pelaamisen 15-vuotiaana. Tätä ennen hänen harrastuksiaan olivat rugby, uinti ja kalastus. Kiinnostus golfiin syttyi hänen ollessaan äitinsä Toinin mailapoikana Virginia Golf Clubilla vuonna 1970. Kahdessa vuodessa Normanista tuli scratch-tason golfaaja ja maansa maajoukkuepelaaja. Vuonna 1976 hän siirtyi ammattilaiseksi ja vuotta myöhemmin aukeni paikka PGA European Tourille.
Kun Norman oli voittanut Euroopan Tourin rahalistan vuonna 1982, hän siirtyi PGA Tourille. PGA Tourilla voittoja on kertynyt 20 ja rahalistan voittokin kolmena vuonna. Kaikkiaan ammattilaisvoittoja on 86. Norman on ollut kaikkiaan 331 viikkoa golfin maalimanlistan ykkösenä. Näiden lukuisten voittojen joukossa on kaksi major-voittoa. Kummatkin major-tittelit ovat British Openista. Voitot tulivat vuonna 1986 Turnberryssä ja vuonna 1993 Royal St George'sissa. Vuoden 2008 British Openia Norman johti kolmen kierroksen jälkeen, mutta sijoittui lopulta jaetulle kolmannelle sijalle. Kilpailun voitti toistamiseen Irlannin Pádraig Harrington.
Norman on hävinnyt jokaisessa neljässä majorissa voiton playoffissa. Historiaan on jäänyt myös vuoden 1996 US Mastersin viimeisen kierroksen kuuden lyönnin johdon muuttuminen viiden lyönnin tappioksi Nick Faldolle.
Nykyään Greg Norman on arvostettu kenttien suunnittelija sekä yritysjohtaja. Hänellä on kaksi lasta, Morgan-Leigh ja Gregory, ensimmäisen vaimonsa kanssa. Hän meni uudelleen naimisiin 2008 kuuluisan naistennispelaaja Chris Evertin kanssa, mutta pari erosi jo seuraavana vuonna. Vuoden 2010 marraskuussa hän meni naimisiin sisustussuunnittelija Kirsten Kutnerin kanssa. Hänet nimitettiin vuonna 2001 World Golf Hall of Famen jäseneksi.
Aiheesta muualla

Offical Site of Greg Norman and Greate White Shark Enterprises (englanniksi)
Greg Normanin pelaajaprofiili PGA:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Greg Normanin profiili World Golf Hall of Famen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Google syndication

Googlella on tällä hetkellä suurin hakusyndikaatioverkosto. Se otti käyttöön hakusyndikaation, kun se otti AdSense for Feeds -ohjelman käyttöön vuonna 2005, koska sillä oli enemmän mainostajia kuin käyttäjien kyselyitä sen hakukoneeseen. Löytääkseen lisäliikennettä näille mainostajille Google alkoi näyttää hakumainoksia kolmannen osapuolen sivustoilla verkossa. Näitä syndikaatiokumppaneita ovat muut hakukoneet (mukaan lukien metahakukoneet ja ladattavat työkalurivit), mediasivustot, verkkotunnusten pysäköintisivustot ja vähittäismyyntisivustot.
Vuoden 2011 viimeisellä neljänneksellä Google ansaitsi 8,13 miljardia dollaria hakujakelusta (analyytikot ennustivat 8,38 miljardia dollaria).
Käännös suomeksi
Frederick Seaman

| Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Maa:   Intia> .Miesten maahockey |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | joukkuekilpailu |  |
Frederick Stephen Seaman  (2. tammikuuta 1906 Allahabad Intia – 21. syyskuuta 2000 Hershey Yhdysvallat) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1928 ja kuului tuolloin Intian olympiakultaa voittaneeseen joukkueeseen. Uransa jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa lopulta myös kuoli.
Ismo Lehkonen

| Ismo Lehkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. helmikuuta 1962 (ikä 62) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ika
Pelipaikka:  hyökkääjä
Pituus:  180 cm
Paino:  76 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1979–1986
Valmennusura
Vuodet:  1990–
Ismo "Ika" Lehkonen (s. 1. helmikuuta 1962 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija, nykyinen lajin asiantuntija.
Lehkonen tunnetaan suorapuheisena ja jääkiekolle omistautuneena valmentajana, jonka antamat lausunnot eivät useinkaan ole miellyttäneet jääkiekon johtoporrasta. Kaudella 2000–2001 hän sai kymmenen ottelun toimitsijakiellon huudettuaan aitiosta "Pesoselle tulee noutaja seuraavassa vaihdossa" ja jatkoi huutelua vielä pelin jälkeenkin. Lokakuussa 2007 Lehkonen sai kahden ottelun toimitsijakiellon arvosteltuaan jälleen kerran tuomarityöskentelyä. Tammikuussa 2011 hän sai jälleen toimitsijakiellon luonnehdittuaan Mestiksen vastaavia päättäjiä kukkahattutädeiksi.
Lehkosta pidetään erityisesti nuorten jääkiekkoilijoiden kasvattajana ja kehittäjänä, joka on usein koulinut nuorista lupauksista edustusjoukkueiden runkopelaajia.
Lehkonen toimii nykyään V Sportin jääkiekkoasiantuntijana ja on aiemmin toiminut myös asiantuntijana Telian ja C Moren Liiga-lähetyksissä.
Lehkonen toimii myös asiantuntijana Kalju Corner podcastissa yhdessä Juuso Jokisen kanssa.
Pelaajana

Ismo Lehkonen oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Suomessa Jokereissa, HPK:ssa, Ahmoissa, Vantaa HT:ssa sekä Englannissa Deaside Dragons-joukkueessa. SM-liigassa Lehkonen pelasi 111 runkosarjaottelua, joissa hän teki tehot 21+13=34 ja otti 80 jäähyminuuttia. Lehkonen pelasi SM-liigan pudotuspeleissä neljä ottelua, joissa hän jäi tehopisteittä. Lisäksi Lehkonen pelasi urallaan viisi poikien maaottelua. Hän voitti pelaajaurallaan yhden SM-hopean.
Valmentajana

SM-liigan joukkueista Lehkonen on toiminut HPK:n kakkosvalmentajana kaudella 1998–1999 sekä päävalmentajana HIFK:ssa vuosina 1999–2001 ja Lukossa kausina 2001–2003. Mestiksessä/divarissa Lehkonen on valmentanut TuTon lisäksi Hermestä kaudella 1997–1998. Lisäksi Lehkonen on valmentanut PaKaa kakkosdivisioonassa vuosina 1990–1992, toiminut TuTon valmennuspäällikkönä sekä A- ja B-nuorten valmentajana vuosina 1992–1994 sekä TPS:n C- ja B-nuorten valmentajana vuosina 1994–1997.
Lehkonen valmensi Mestis-joukkue TuToa vuodesta 2004 kevääseen 2008. Hän solmi keväällä 2007 kahden vuoden jatkosopimuksen, mutta ilmoitti lopettavansa seurassa jo kauden 2007–2008 jälkeen.
Lehkonen siirtyi kaudeksi 2008–2009 Jokerien valmennustiimiin yhdessä päävalmentaja Glen Hanlonin kanssa. Lehkonen nimitettiin myös Viron jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajaksi elokuussa 2009 . 2.11.2009  KooKoo ilmoitti tehneensä Lehkosen kanssa sopimuksen ja hän toimii joukkueen päävalmentajana. Lehkosen sopimus KooKoon kanssa kesti vuoteen 2012.
KooKoon jälkeen Lehkonen toimi kaksi ja puoli kautta TUTO:n Mestis-joukkueen päävalmentajana. Sopimus irtisanottiin yhteisymmärryksessä kesken kauden 2015–2016. Seuraavan kauden Lehkonen toimi TUTO:n juniorivalmennuspäällikkönä ja on sen jälkeen keskittynyt TV-kommentaattorin tehtäviin.
Valmentajana > Saavutukset valmentajana

Lehkonen on voittanut valmentajana TuTossa kaksi Mestis-pronssia kausina 2004–2005 sekä 2005–2006. Kaudella 2004–2005 Lehkonen valittiin Mestiksen fair play -valmentajaksi.
Kauden 2007–2008 päätteeksi Lehkonen valmensi TuTon seuran ensimmäiseen Mestis-mestaruuteen. Lehkonen valittiin myös Mestiksen vuoden valmentajaksi.