stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ceylonineebenpuu
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Ceylonineebenpuu (Diospyros ebenum)
ITIS: Diospyros ebenum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Diospyros ebenum (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q5279626  Wikispecies: Diospyros ebenum  AoFP: 350  APDB: 9670  ARKive: diospyros-ebenum  CoL: 6D99D  EoL: 483958  EPPO: DOSEB  FNA: 250092181  GBIF: 3032979  GRIN: 14283  iNaturalist: 191534  IPNI: 322350-1  IRMNG: 10213842  ITIS: 505969  IUCN: 32296  NCBI: 570484  Open Tree of Life: 945381  Plant List: kew-2769646  PLANTS: DIEB2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:322347-1  Tropicos: 11500335  WFO: wfo-0000648800 
Ceylonineebenpuun kaarnaa.
FC Vaajakoski

FC Vaajakoski (FCV) on vuonna 1993 perustettu jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Jyväskylässä sijaitseva Vaajakoski. Jäseniä seuralla on noin 420 (2012). Vaajakosken Pallon ja Vaajakosken Kuohun jalkapalloilijat muodostivat seuran ensin junioriseuraksi ja lopulta myös aikuiset liitettiin toimintaan.
FCV:n jalkapallon edustusjoukkue putosi kauden 2006 päätteeksi Kakkosesta Kolmoseen, mutta eteni Suomen cupissa kuudennelle kierrokselle pudottamalla viidennellä kierroksella liigajoukkue Jaron. 6. kierroksella IFK Mariehamn koitui kuitenkin liian kovaksi vastukseksi. Kaudeksi 2009 FCV nousi takaisin Kakkoseen ja sijoittui ensimmäisellä kaudella Kakkosen C-lohkossa 6. sijalle. Kaudeksi 2012 FCV tippui uudelleen kolmoseen.
Kaudella 2013 FCV kamppaili pitkään noususta takaisin Kakkoseen, mutta jäi sarjassa lopulta toiseksi. Edustusjoukkueen päävalmentajana toimii Mika Järvinen. Kauden 2014 päätteeksi seura nousi jälleen Kakkoseen, säilyen siellä kahden kauden ajan. Vuonna 2017 seuran edustusjoukkue pelasi jälleen Itä/Keski-Suomen Kolmosessa. Kaudeksi 2018 FC Vaajakoski nousi Kakkoseen täydennysmenettelyn kautta, kun OPS jäi ilman Ykkösen lisenssiä ja KTP nostettiin sen tilalle Kakkosesta. FCV täydensi siis kotkalaisten paikan ja pelaa Kakkosen A-lohkossa.
Kausilla 2019 ja 2020 seuralla on miesten joukkueet Kakkosessa ja Kutosessa. Kausi 2019 sujui hyvin ja tuloksena oli seurahistorian paras sijoitus, viides tila. Kauden jälkeen seurassa tehtiin muutoksia, kun pitkään päävalmentajana toiminut Mika Järvinen astui sivuun ja tilalle valittiin helsinkiläistaustainen Sami Okkonen.
Kausi 2021 päätyi edelleen seurahistorian parhaaseen sijoitukseen joukkueen ollessa neljäs (4). Joukkueesta siirtyi kesken kauden ulkomaille Toni Takamäki ja kauden päätteeksi Ykkösen KPV:n Julius Järvinen.
Joukkueen kotikenttä on Panda Areena (Vaajakosken keskuskenttä), jonka katettuun katsomoon mahtuu yli 1 000 katsojaa. Harjoituskenttinä junioreille on keskuskentän nurmen lisäksi Jyskän tekonurmikenttä sekä hiekkakenttiä.
Jalkapallotoiminta > FC Vaajakosken pelaajat muissa seuroissa

FC Vaajakosken paidassa uransa aloittaneista pelaajista korkeammilla sarjatasoilla ovat pelanneet maalivahdit Jiri Koski sekä Pauliina Tähtinen. Koski on edustanut urallaan JJK:ta, HJK:ta, tanskalaista Vejleä, sekä nykyistä seuraansa KTP:tä. Tähtinen puolestaan on pelannut Pallokissojen riveissä, mutta palasi edustamaan JyPK:iä sen noustua korkeimmalle sarjatasolle. Molemmat pelaajat ovat debytoineet Suomen nuorten maajoukkueissa.
FCV:ssä kausina 2014 ja 2015 pelannut Ykkösen maalikuningas Babatunde Wusu teki seuralle 23 ottelussa 13 maalia. Wusu siirtyi kesken kauden 2015 Kotkaan KTP:n pelatessa Veikkausliigaa.
FCV:ssä Kakkosta pelannut Tuomas Korpela toimi usean kauden ajan Ykkösessä pelaavan joensuulaisen JIPPOn kapteenina. Korpela muistetaan Vaajakoskella erityisesti jatkoajalla syntyneestä saksipotkumaalistaan Jaron verkkoon vuoden 2006 Suomen Cupissa. Korpela päätti uransa kauden 2013 jälkeen.
FC Vaajakosken salibandytoiminta

FC Vaajakosken salibandyjoukkueet ovat keränneet mainetta usean vuoden ajan, tuloksena C-junioreiden SM-hopea, B-junioreiden SM-4., sekä kirkkaimpana vuonna 2008 voitettu B-junioreiden SM-kulta. Vahva menestys juniorisarjoissa on poikinut useita poikien maajoukkue-edustuksia sekä pelipaikkoja miesten Salibandyliigassa, jonne FCV:n kasvateista ovat tiensä raivanneet Juuso Heikkinen, Tuomas Turunen, Tommi Moilanen, Joni Haapamäki, Joonas Pylsy, Jonne Junkkarinen, Petteri Kääriäinen, Eemil Ukkonen, Lauri Liikanen sekä Toni Kuosmanen. B-junioreiden kultaa juhlinut Petri Hakonen pelasi kauden 2010-2011 sveitsiläisessä Alligator Malans-pääsarjajoukkueessa ja on sittemmin edustanut Suomessa Classicia sekä Seinäjoen Peliveljiä, jonka riveissä voitti Suomen mestaruuden kahdesti keväällä 2013 ja 2015. Seinäjoelta Hakonen siirtyi Ruotsiin, jossa edustaa nykyään FC Helsingborgia. Hakonen, Heikkinen ja Junkkarinen ovat pelanneet myös Suomen miesten maajoukkueessa. Kaikki FCV-taustaiset pelaajat ovat edustaneet Salibandyliigassa jyväskyläläistä Happeeta, jota heistä suurin osa edustaa edelleen.
Vuonna 2016 Suomen salibandymaajoukkue voitti maailmanmestaruuden Latviassa pelatuissa kisoissa. Joukkueessa oli runsaasti vaajakoskelaistaustaisia pelaajia sekä toimihenkilöitä. FCV:ssä uransa aloittaneista mukana olivat Jonne Junkkarinen sekä Joonas Pylsy.
Salibandyssa miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2010–2011 I-divisioonaa, mutta tippui kauden päätteeksi takaisin II-divisioonaan. Vuonna 2011 FC Vaajakosken jalkapallojaosto ja salibandyjaosto päätyivät yhteisymmärrykseen, että toiminnot erotetaan ja päädyttiin ratkaisuun, jossa FCV jatkaa jalkapalloseurana ja salibandya varten perustetaan uusi seura. Salibandyseuran nimeksi tuli FBC DUX.
Aiheesta muualla

FC Vaajakosken sivusto
Vaajakosken jalkapallohistoriaa (Arkistoitu – Internet Archive)
Stéphane Blanc
Nera White

| Nera White |
| --- | --- |
 White vuonna 1965.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Nera D. White
Syntynyt: 15. marraskuuta 1935 Maconin piirikunta, Tennessee, Yhdysvallat
Kuollut: 13. huhtikuuta 2016 (80 vuotta) Gallatin, Tennessee, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pituus:  185 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1955–1969:  Nashville Business College (AAU)
Maajoukkueet
1957:   Yhdysvallat
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten koripallo.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Brasilia 1957 |  |  |
Nera D. White (15. marraskuuta 1935 Maconin piirikunta, Tennessee – 13. huhtikuuta 2016 Gallatin, Tennessee) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja maailmanmestari. Myös softballia erinomaisesti pelannutta Whitea pidetään yhtenä historian parhaista naiskoripalloilijoista. Hänet on nimetty Basketball Hall of Fameen.
White kuului Yhdysvaltain maailmanmestaruuden Brasiliassa 1957 voittaneeseen joukkueeseen, ja hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. White oli aikakautensa edistyksellisimpiä pelaajia. Hän pelasi AAU:ssa Nashville Business Collegen joukkueessa. Vuonna 1992 White nimettiin Basketball Hall of Fameen.
Koripallon lisäksi White pelasi softballia hyvällä tasolla. Hän kuoli sairastettuaan kuukausien ajan Tennesseen Gallatinissa 80-vuotiaana 13. huhtikuuta 2016.
Hans Enoksen

Hans Enoksen vuonna 2008.
Hans Enoksen (s. 1956) on entinen Grönlannin pääministeri.
Enoksen osaa vain grönlannin kieltä. Hänet valittiin parlamenttiin vuonna 1995. Hänestä tuli kalastus-, metsästys- ja asutusministeri sekä sosiaalidemokraattisen Siumut-puolueen puheenjohtaja vuonna 2001.
Enoksen valittiin pääministeriksi 14. joulukuuta 2002, jolloin Siumut voitti vaalit niukalla enemmistöllä. Tämän jälkeen hän liittoutui toisen vasemmistopuolueen, Inuit Ataqatigiitin kanssa. Puolueet alkoivat sen jälkeen keskustella Tanskan ja Yhdysvaltojen kanssa siitä, kuinka Grönlannin Thulen lentotukikohdasta korvauksena saamaa summaa pitäisi muuttaa. Vuoden 2009 vaaleissa Inuit Ataqatigiit nousi suurimmaksi puolueeksi ja pääministeriksi Kuupik Kleist.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hans Enoksen Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Saksa
Poets of the Fallin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 9 |  |
| ↙Livealbumit | 1 |  |
| ↙Kokoelmat | 1 |  |
| ↙Singlet | 30 |  |
| ↙Musiikkivideot | 22 |  |
Suomalaisyhtye Poets of the Fallin diskografia käsittää yhdeksän studioalbumia, yhden livealbumin, yhden kokoelmalevyn ja 30 singleä. Lisäksi se on julkaissut alter ego-yhtyeenä nimellä Old Gods of Asgard musiikkia Remedyn videopeleihin.
Studioalbumit

Signs of Life (2005)
Carnival of Rust (2006)
Revolution Roulette (2008)
Twilight Theater (2010)
Temple of Thought (2012)
Jealous Gods (2014)
Clearview (2016)
Ultraviolet (2018)
Ghostlight (2022)
Kokoelma-albumit

Alchemy Vol.1 (2011)
Livealbumit

Alexander Theatre Sessions (2020)
Singlet

”Late Goodbye” (2004)
”Lift” (2004)
”Maybe Tomorrow is a Better Day” (2004)
”Illusion & Dream” (promo, 2005)
”Stay” (promo, 2005)
”Carnival of Rust” (2006)
”Sorry Go ’Round” (2006)
”Locking Up the Sun” (2006)
”The Ultimate Fling” (2008)
”Diamonds for Tears” (2008)
”Revolution Roulette” (promo, 2008)
”The Voice Studio Live Sessions” (2008)
”Dreaming Wide Awake” (2010)
”War” (2010)
”Given and Denied” (2010)
”Can You Hear Me” (2011)
”No End, No Beginning” (2011)
”Cradled in Love” (2012)
”The Happy Song” (2012)
”Kamikaze Love” (2012)
”The Lie Eternal” (2012)
”Daze” (2014)
”Love Will Come to You” (2015)
”Choice Millionaire” (2015)
”Drama for Life” (2016)
”Children of the Sun” (2017)
”False Kings” (2018)
”Dancing on Broken Glass” (2018)
”Partir avec moi” (2019)
”Requiem for My Harlequin” (2022)
Musiikkivideot

”Late Goodbye”
”Lift”
”Carnival of Rust”
”Locking Up the sun”
”Diamonds for Tears”
”You Know My Name” (tribuutti Chris Cornellin alkuperäiselle kappaleelle)
”Dreaming Wide Awake”
”War”
”Can You Hear Me”
”Cradled in Love”
”Daze”
”Love Will Come to You”
”Choice Millionaire”
”Drama of Life”
”Children of the Sun”
”Moonlight Kissed”
”False Kings”
”Dancing On Broken Glass”
”The Sweet Escape / Partir Avec Moi”
”My Dark Disquiet”
”Requiem for My Harlequin”
Vierailut

Ollie T - ”Livin’ the Dream” (feat. Poets of the Fall)
Nikke Isomöttönen

Nikke Isomöttönen on jyväskyläläinen musiikin ammattilainen, jonka työuraan ovat kuuluneet niin hallinto- ja tuotantotehtävät, kuin opetus-, kapellimestari- ja kuoronjohtajan tehtävät. Hän on opiskellut klarinetinsoittoa sekä kuoron- ja orkesterinjohtoa valmistuen musiikkipedagogiksi Keski-Suomen konservatoriosta ja suorittanut muusikon ammattikorkeakoulututkinnon Jyväskylän ammattikorkeakoulussa. Filosofian maisteriksi hän on valmistunut Jyväskylän yliopistosta pääaineenaan musiikkitiede. Aiemmin Isomöttönen toimi Jyväskylän ammattikorkeakoulun musiikin koulutuksessa yli kymmenen vuoden ajan tuottajana, projektipäällikkönä ja orkesterinjohdon opettajana ja johti perustamaansa jousiorkesteria JAMKin jousia. Lisäksi hän on toiminut Mieskuoro Sirkkojen, Jyväskylän oopperakuoron, Jyväskylän Puhallinorkesterin ja Jyväskylän sotaveteraanikuoron johtajana sekä Jyväskylän oopperan kuoromestarina ja assistenttikapellimestarina. Alkaen vuodesta 2021 hän on toiminut turkulaisen Mieskuoro Laulun Ystävien taiteellisena johtajana.
Isomöttönen on työskennellyt Mikkelin kaupunginorkesterin intendenttinä 2012–2017, Jyväskylä Sinfonian vastaavana tuottajana ja vs. intendenttinä 2017– 2020, ja lokakuussa 2020 hän siirtyi Turun filharmonisen orkesterin intendentiksi.
Vuonna 2002 Isomöttönen voitti ensimmäisen palkinnon KuoroEspoo-festivaalin kuoronjohtokilpailussa ja 2006 hän osallistui kansainväliseen Jorma Panula kapellimestarikilpailuun. Jyväskylä Sinfonian ja Mieskuoro Sirkkojen kanssa Isomöttönen kantaesitti jyväskyläläissäveltäjä Erkki Raiskin pääsiäisoratorion keväällä 2009. Tämän lisäksi hän on vieraillut mm. Mikkelin kaupunginorkesterin, Pori Sinfoniettan ja Ilmavoimien soittokunnan kapellimestarina ja johti useina vuosina Jyväskylä Sinfonian koululaiskonsertteja.
Isomöttösen kansainväliset kapellimestarivierailut ovat suuntautuneet Yhdysvaltoihin, jossa hän on vieraillut johtamassa Adirondack Wind Ensemble -orkesteria New Yorkin Plattsburghissa sekä Etelä-Afrikkaan, jossa hän on johtanut South African National Youth Orchestraa. Musiikkikilpailujen tuomaritehtävissä Isomöttönen on toiminut mm. Len van Zyl -kapellimestarikilpailussa Etelä-Afrikassa, Adilia Alieva -pianokilpailussa Ranskassa sekä Madetoja-mieskuorokilpailussa.
Suomen Sinfoniaorkesterit ry:n hallituksessa Isomöttönen on toiminut vuodesta 2012. Lisäksi Isomöttönen on toiminut Sulasolin ja Suomen Mieskuoroliiton taiteellisissa toimikunnissa.
Aiheesta muualla

Mieskuoro Sirkat
Jyväskylän Puhallinorkesteri
Jyväskylä Sinfonia
Mieskuoro Laulun Ystävät
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Matti Jansson

Matti Juhani Jansson (2. tammikuuta 1943 Tampere – 30. tammikuuta 2016 Pori) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina SM-sarjassa vuosina 1961–1975 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Jansson aloitti SM-sarjauransa Tampereen Ilveksessä kaudella 1961–1962 ja edusti vuodet 1962–1967 Porin Karhuja sekä 1967–1971 Porin Ässiä. Ässien joukkueessa hän esiintyi vielä kahdessa ottelussa kaudella 1972–1973 sekä yhdessä ottelussa kaudella 1974–1975. Hän pelasi SM-sarjassa 90 ottelua ja vaihtopenkillä istumiset mukaan laskien 163 ottelua. Tilastoihin kertyi 12 jäähyminuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Karhujen joukkueessa vuonna 1965 mutta sai Ässien mestaruuskaudella 1970–1971 tilastoihinsa vain neljä ottelua ja jäi ilman kultamitalia.
Jansson pelasi Suomen miesten maajoukkueessa kaksi maaottelua.
Pelaajauransa jälkeen Jansson toimi Lasse Heikkilän apumiehenä valmennuksessa. Vuosina 1974–1976 Lasse Heikkilän ollessa maajoukkuetehtävissä, Jansson toimi päävalmentajana, hänen aikanaan Ässät voitti 1976 pronssia. Tämän jälkeen Jansson jatkoi Heikkilän apulaisena kauteen 1980-1981 asti, jolloin Lasse Heikkilä siirtyi Ässien toimitusjohtajaksi.
Mikko Raasakka

Mikko Raasakka on suomalainen klarinetisti ja musiikkikirjailija.
Raasakka opiskeli Sibelius-Akatemiassa ja Besançonin aluekonservatoriossa.​ Vuonna 2005 hän sai Sibelius-Akatemiasta musiikin tohtorin arvon. Hän tarkasteli väitöskirjassaan suomalaista klarinettimusiikkia. Raasakka on aktiivisimmin tulkinnut nykymusiikkia ja kantaesittänyt lukuisia uusia teoksia, myös konserttoja. Hän on työskennellyt defunensemblessa elektroakustisen musiikin parissa. Erikokoisten klarinettien ohella hän on soittanut lirua ja historiallisia klarinetteja. Hän on myös tehnyt levytyksiä eri levymerkeillä. Vuonna 2014 hän pääsi sooloalbumillaan Eliangelis ehdolle Yleisradion Vuoden levy -tunnustuksen saajaksi. Vuonna 2019 hän julkaisi pianisti Antti Vahtolan kanssa Pilfink-levymerkillä albumin Unknown – Finnish Music for Clarinet and Piano 1922 - 1959.
Raasakka on esiintynyt solistina ja kamarimuusikkona Euroopan eri maissa, Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa. Hän on toiminut myös eri orkesterien, kuten Sinfonia Lahden (kapellimestari: Osmo Vänskä) solistina. Hän oli vuosina 1997–2010 Jyväskylä Sinfonian vakituinen klarinetisti. Musiikkikirjailijana hän on julkaissut Fennica Gehrmanin kustantamat kirjat Aapelin uudet soitteet (2005) ja Exploring the clarinet (2010) klarinetin uusista soittotekniikoista. Raasakka on työskennellyt myös pedagogina ja matkustanut opetustehtävissä esimerkiksi Wieniin, Bukarestiin, Odessaan ja Yhdysvaltoihin (Pohjois-Illinoisin yliopisto).
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Jussi Mononen

Kauppaneuvos Jussi Mononen (joulukuu 1954)
Jussi (Juhana, Juho) Mononen (11. huhtikuuta 1888 Liperi – 24. tammikuuta 1962 Lahti) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Monosen vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Mononen ja Loviisa Lovikainen ja puoliso vuodesta 1913 Sirkka Heinonen. Mononen kävi kansakoulun ja teki opintomatkoja useisiin eri maihin. Hän oli rautakaupan kauppa-apulainen Joensuussa 1903–1906 ja Lahdessa 1906–1910, tukkuliikkeen myyjä ja kauppaedustaja 1910–1912, kangaskaupan palveluksessa 1912–1913, kauppias Padasjoella 1913, tukkuliikkeen myyjä ja kauppaedustaja Lahdessa 1913–1914, kauppias Riihimäellä 1914–1916, tukkuliikkeen osakas Lahdessa 1916–1939, kenkätehtaan edustaja Lahdessa 1919–1921, Oy J. Monosen perustajaosakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1921 sekä Lahden Saapas- ja Lapikasteollisuus -yhtiön, vuodesta 1943 Mono Oy, perustajaosakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1926. Hiihtojalkine monon nimitys juontaa juurensa yhtiön tuotemerkistä. Mononen oli osakas ja johtamassa myös useita muita yhtiöitä. Hän oli perustamassa Suomen Kenkäkauppiaiden Liittoa ja toimi sen hallituksessa 1926–1934 ja vuodesta 1946 ja hänellä oli myös muita luottamustehtäviä. Lahjoittajana muistettu Mononen oli Sirkka ja Jussi Monosen Säätiön hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1956 ja Liikesivistysrahastoon perustettiin hänen mukaansa nimetty rahasto 1943. Kauppaneuvoksen arvonimen Mononen sai 1945. Monosen mukaan on nimetty Lahden Kariston huvila-alueen Monosentie, jonne hän rakennutti huvilan.
Laitilan Jyske

| Laitilan Jyske |
| --- | --- |

Koko nimi:  Laitilan Jyske
Perustettu:  1911
Kaupunki:  Laitila
Kenttä:  Laitilan pesäpallostadion
Naisten sarjataso:  Superpesis
Värit:           

Puheenjohtaja:  Ilkka Vuorela
Miesten pelinjohtaja:  Sami Mäki
Omistaja:  Laitilan Jyske r.y.
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Laitilan Jyske r.y. (LaJy) on vuonna 1911 Laitilassa perustettu urheiluseura. Jyske on yleisseura, jossa voi harrastaa monia eri lajeja kuntoliikunnasta kilpaurheiluun. Lajijaostoja seurassa on yksitoista ja jäseniä seurassa on noin 1 200. Virallisina lajeina seurassa ovat hiihto, jalkapallo, jääkiekko, ringette, koripallo, pesäpallo, salibandy, suunnistus, uinti ja yleisurheilu. Lisäksi seuralla on naisjaosto ja sen alaisuudessa toimii urheilukoulu.
Pesäpallo

Pesäpallossa Laitilan Jyskeen naisten edustusjoukkue pelaa kaudella 2019 Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla: Suomensarjassa. Jyske tekee yhteistyötä raumalaisen Superpesis-seura Feran kanssa. Jyske nousi Ykköspesikseen kaudeksi 2013 ja sijoittui ensimmäisellä kaudellaan neljänneksi.
Pesäpallo > Junioritoiminta

| Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Joukkue | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Mitalit | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Vuodet | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Yhteensä | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
B-tytöt: 
| B-tytöt |  Hopeaa | 2023 | 1 |  |
| B-tytöt |  Pronssia | 2022 | 1 |  |
C-tytöt: 
| C-tytöt |  Pronssia | 2008 | 1 |  |
D-tytöt: 
| D-tytöt |  Kultaa | 2003, 2004, 2006 | 3 |  |
| D-tytöt |  Hopeaa | 2007, 2018, 2021 | 3 |  |
| D-tytöt |  Pronssia | 2008 | 1 |  |
E-pojat: 
| E-pojat |  Pronssia | 2011 | 1 |  |
E-tytöt: 
| E-tytöt |  Kultaa | 2005 | 1 |  |
| E-tytöt |  Hopeaa | 2004, 2019 | 2 |  |
| E-tytöt |  Pronssia | 2000, 2003 | 2 |  |
F-tytöt: 
| F-tytöt |  Hopeaa | 1999, 2001, 2002 | 3 |  |
| F-tytöt |  Pronssia | 2000 | 1 |  |
| Yhteensä: | Yhteensä: | Yhteensä: | 20 |  |
Laitilan Jyskettä edustaneita urheilijoita

Sinikka Tyynelä (nyk. Kontu), yleisurheilija
Joni Vainio-Kaila, yleisurheilija
Krista Uusi-Kinnala, yleisurheilija
Jere Friberg, jääkiekkoilija
Sini Kiiski, keihäänheittäjä
Aleksi Saarela, jääkiekkoilija
Ilkka Saarela, jääkiekkoilija
Antti Saarela, jääkiekkoilija
Pasi Saarela, jääkiekkoilija
Markus Seikola, jääkiekkoilija
Mikael Vuorio, jääkiekkoilija
Susanna Tapani, jääkiekkoilija
Organisaatio

Puheenjohtaja: Ilkka Vuorela
Varapuheenjohtaja: Mikko Kareniemi
Sihteeri: Marja Heikkilä
Taloudenhoitaja: Eeva Korte-Hemmilä
Raija Simola
Riku Suvanto
Mikko Rinne
Rami Hyytiä
Sari Koski
Arttu Hannula
Susanna Aulin
Aiheesta muualla

Laitilan Jyske
Luettelo Ruotsin maavoimien kalustosta

Tämä on luettelo Ruotsin maavoimien nykyisestä kalustosta.
Jalkaväen aseet > Käsiaseet

| Nimi | Tyyppi | Kuva | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- |
| Pistol 88 | Pistooli |  |  |
| Sako M23 | Rynnäkkökivääri |  | Ruotsi korvaa nykyiset Ak 5 -rynnäkkökiväärit (5,56×45 mm), Hemvärnet-maakuntajoukkojen käyttämät Ak 4 -rynnäkkökiväärit (7,62×51 mm) ja Psg 90 -tarkkuuskiväärit (7,62×51 mm). Ruotsi on tilannut yhteensä noin 78 miljoonalla eurolla 5,56×45 mm:n AR-15-pohjaisia rynnäkkökivääreitä 11,5 tuuman piipulla, 7,62×51 mm:n AR-10-pohjaisia rynnäkkökivääreitä, tukiaseita ja tarkkuuskivääreitä 16 ja 18 tuuman piipulla sekä .338 Lapua Magnum TRG M10 -tarkkuuskivääreitä. |
| Automatkarbin 4 | Rynnäkkökivääri |  |  |
| Automatkarbin 5 | Rynnäkkökivääri |  |  |
| Colt M4A1 | Rynnäkkökivääri |  |  |
| Förstärkningsvapen 870 | Haulikko |  |  |
| Prickskyttegevär 90 | Tarkkuuskivääri |  |  |
| Automatgevär 90 | Tarkkuuskivääri |  |  |
Jalkaväen aseet > Tukiaseet

| Nimi | Tyyppi | Kuva | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- |
| Kulspruta 58 | Konekivääri |  |  |
| Kulspruta 88 | Konekivääri |  |  |
| FN Minimi Kulspruta 90 | Konekivääri |  |  |
| Mk 19 Granatspruta 92 | Kranaattikonekivääri |  |  |
Jalkaväen aseet > Panssarintorjunta-aseet

| Nimi | Tyyppi | Kuva | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- |
| Robotsytem 56 | Panssarintorjuntaohjus |  |  |
| Robotsytem 57 | Panssarintorjuntaohjus |  |  |
| Granatgevär m/48 ja m/86 | Sinko |  |  |
| Pansarskott 86 | Kertasinko |  |  |
Jalkaväen aseet > Kranaatinheittimet

| Nimi | Tyyppi | Määrä | Kuva | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Granatkastare m/84 | Kranaatinheitin |  |  |  |
| Granatkastare m/41 | Raskas kranaatinheitin | 191 |  |  |
| Granatkastarpansarbandvagn 90 | Kranaatinheitinpanssariajoneuvo | 40 |  |  |
Jalkäväen varusteet

| Nimi | Tyyppi | Määrä | Kuva | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Fältuniform 90 | Maastopuku |  |  |  |
| Stridsväst 2000 | Taisteluliivi |  |  |  |
| Marschkänga 24 | Maihinnousukenkä |  |  |  |
| Hjälm 24 | Kypärä |  |  |  |
| Liten paraddräkt m/1895 (ridbyxor) | Paraatipuku |  |  |  |
| Stor paraddräkt m/1895 | Paraatipuku |  |  |  |
| Vakt paraddräkt m/1886 | Paraatipuku |  |  |  |
| Trupparaddräkt m/87 blå | Paraatipuku |  |  |  |
Ajoneuvot > Moottoripyörät

| Nimi | Tyyppi | Määrä | Kuva | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Motorcykel 258 | Moottoripyörä |  |  |  |
| Motorcykel 409 | Moottoripyörä |  |  |  |
Ajoneuvot > Moottorikelkat

| Nimi | Tyyppi | Määrä | Kuva | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Lynx 69 Ranger Army 900 ACE | Moottorikelkka |  |  |  |
| Lynx BoonDocker Army 4100 850 E-TEC | Moottorikelkka |  |  |  |
Ajoneuvot > Maaastautot

| Nimi | Tyyppi | Määrä | Kuva | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Terrängbil 14/15 | Maastoauto |  |  |  |
| Terrängbil 16 | Panssaroitu maastoauto | 260 |  |  |
Ajoneuvot > Pakettiautot

| Nimi | Tyyppi | Kuva | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- |
| Personbil 8 | Pakettiauto |  |  |
Ajoneuvot > Kuorma-autot

| Nimi | Tyyppi | Kuva | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- |
| MAN TGS (8x8) | Kuorma-auto |  |  |
| Scania 6×6 | Kuorma-auto |  |  |
| Volvo 6×6 | Kuorma-auto |  |  |
| Bärgningsterrängbil 20T | Hinausauto |  |  |
Ajoneuvot > Telakuorma-autot

| Nimi | Tyyppi | Määrä | Kuva | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| BV206/208 | Telakuorma-auto |  |  |  |
| BV309 | Panssaroitu telakuorma-auto |  |  |  |
| BV410 | Panssaroitu telakuorma-auto |  |  |  |