stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Syvyyssuuntainen läpikäynti

Tietojenkäsittelytieteessä syvyyssuuntainen läpikäynti eli syvyyshaku (engl. depth-first search, DFS) on graafialgoritmi, joka etsii kaikki tietyn solmun kautta saavutettavat muut solmut. Syvyyssuuntaisella läpikäynnillä saadaan tietoa graafin rakenteesta; polunhakua varten parempi algoritmi on yleensä leveyssuuntainen läpikäynti.
Algoritmi

Syvyyssuuntainen läpikäynti voidaan ilmaista vapaamuotoisesti seuraavasti:
Edetään aloitussolmusta lähtien mahdollisimman pitkälle.
Peruutetaan, kunnes löytyy haara, jota ei ole käyty läpi.
Edetään siitä lähtien mahdollisimman pitkälle...
Toistetaan, kunnes kaikki aloitussolmusta saavutettavat solmut ovat käyty läpi.
Jos halutaan käydä koko verkko läpi, niin lisäksi:
Toistetaan algoritmia asettamalla yhä uudestaan aloitussolmuksi solmu, jota ei ole vielä käyty läpi.
Tietoa saadaan paljon irti seuraavalla toteutustavalla:
Värjätään solmuja kolmella vaihtoehtoisella värillä (valkoinen, harmaa tai musta eli koskematon, edetty tai kokonaan läpikäyty).
Lyödään solmuihin ”aikaleima”, ennen kuin solmuun edetään tai siitä peruutetaan pois.
Tallennetaan polut merkitsemällä jokaiselle solmulle edeltäjä.
Syvyyssuuntainen läpikäynti on helpointa toteuttaa rekursiivisesti:
Merkitään käsiteltävä solmu harmaalla värillä ja aikaleimalla.
Kasvatetaan aikaa.
Toistetaan algoritmi jokaiselle vierussolmulle.
Nyt solmu käyty kokonaan läpikäyty.
Värjätään käsiteltävä solmu mustaksi ja kasvatetaan aikaa.
Algoritmi > Toteutus pseudokoodilla

aika: globaali muuttuja, joka kertoo montako kertaa yhteensä on edetty tai peruutettu

record solmu
    viereiset: solmusta on yhteys näihin solmuihin
    väri: VALKOINEN, HARMAA tai MUSTA (koskematon, edetty tai kokonaan läpikäyty)
    edeltäjä: edellinen solmu edetyllä polulla
    löydetty: aika, jolloin solmuun edettiin
    läpikäyty: aika, jolloin solmu oli kokonaan läpikäyty ja siitä peruutettiin pois
end record

record verkko
    solmut: kaikki verkon solmut
end record

function dfs(G: verkko)
    for each v in G.solmut
        v.väri := VALKOINEN
        v.edeltäjä := null
    aika := 0
    for each v in G.solmut
        if v.väri = VALKOINEN
            vieraile(v)

function vieraile(u: solmu)
    u.väri := HARMAA
    aika := aika + 1
    u.löydetty := aika
    for each v in u.viereiset
        if v.väri = VALKOINEN
            v.edeltäjä := u
            vieraile(v)
    u.väri := MUSTA
    aika := aika + 1
    u.läpikäyty := aika
Kirjallisuutta

Ruohonen, Keijo: Graafiteoria.  (Opintomoniste 136)  Tampere:  TTKK, 1990.  ISBN 951-721-530-4
Syvyyssuuntaisen läpikäynnin järjestys puumaisessa graafissa
Särkisalon vaakuna

Särkisalon vaakuna (1957–2008)
Särkisalon vaakuna oli Särkisalon kunnan tunnus. Sen ankkuri viittaa kunnan sijaintiin rannikolla ja siellä harjoitettuun talonpoikaispurjehdukseen. Simpukankuoret kuvastavat jo keskiajalta saakka harrastettuun kalkinlouhintaan.
Vaakunan selitys on ”vihreässä kentässä kultainen ankkuri, jonka molemmin puolin saatteena hopeinen simpukka.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Särkisalon kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 19. huhtikuuta 1956. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 17. heinäkuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009, kun Särkisalon kunta yhdessä Halikon, Kiikalan, Kiskon, Kuusjoen, Muurlan, Perniön, Perttelin ja Suomusjärven kanssa liittyivät osaksi Salon kaupunkia.
Michael Corleone

| Michael Corleone |
| --- | --- |
Luoja(t):  Mario Puzo
Näyttelijä(t):  Al Pacino
Ensi- esiintyminen:  Kummisetä (1969)
Henkilötiedot
Sukupuoli:  mies
Kotipaikka:  Hell’s Kitchen, New York, Yhdysvallat
Suhteet
Vanhemmat:  Vito Corleone Carmella Corleone
Sisarukset:  Sonny Corleone Connie Corleone Fredo Corleone
Puoliso(t):  Apollonia Vitelli-Corleone  Kay Adams
Lapset:  Anthony Corleone Mary Corleone
Sisarusten lapset:  Vincent Mancini-Corleone
Infobox OKNimi-testi OK: 
Michael Corleone on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon romaaneissa Kummisetä ja Sisilialainen sekä Francis Ford Coppolan ohjaamassa Kummisetä-elokuvatrilogiassa. Elokuvissa hahmoa näyttelee Al Pacino, joka oli suorituksestaan kahdesti ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.
Perhe

Vuonna 1920 syntynyt Michael on Vito Corleonen ja tämän vaimon Carmellan nuorin poika. Hänellä on kaksi vanhempaa veljeä, Santino ”Sonny” Corleone ja Frederico ”Fredo” Corleone sekä nuorempi sisar Constanzia ”Connie” Corleone. Perheen consigliere Tom Hagen on Michaelin epävirallinen adoptioveli.
Sisilialainen

Michael on toissijainen hahmo Mario Puzon Sisilialainen-romaanissa, joka sijoittuu Michaelin ensimmäisen Sisiliaan pakenemisen aikaan. Hän saa kuulla Clemenzalta romaanin päähenkilö Salvatore Guilianon legendaarisista teoista. Michael on halukas tapaamaan Guilianon, mutta tämä murhataan ennen kuin tapaaminen järjestyy.
Jatko-osa romaanit ja videopeli

Michael esiintyy Mark Winegardnerin romaaneissa The Godfather Returns ja The Godfather’s Revenge. Romaanissa The Godfather Returns, joka sijoittuu suurin piirtein Kummisetä osa II:n aikaan, Michael kamppailee uuden vastustajan, Nick Geracin, kanssa ja yrittää laillistaa perheen. The Godfather’s Revenge sijoittuu muutama vuosi toisen elokuvan jälkeen, ja siinä Michael toimii suojellakseen rikosimperiumiaan Geracia ja vaikutusvaltaisen poliittisen dynastian vehkeilyä vastaan. Samaan aikaan hän yrittää elää Fredon tapattamisen aiheuttaman syyllisyyden kanssa. Romaanissa Michaelilla on suhde näyttelijätär Marguerite ”Rita” Duvallin kanssa 1960-luvun alkupuolella, mutta Michael lopettaa suhteen tajutessaan yhä rakastavansa Kaytä.
Michael Corleone on mukana videopeleissä The Godfather ja toiseen elokuvaan perustuvassa The Godfather II, mutta hahmoa ei ääninäyttele Al Pacino eikä sitä ole muovattu hänen ääntään vastaavaksi.
Perheenjäsenet

Vito Corleone – Isä; näyttelijänä Marlon Brando elokuvassa Kummisetä ja Robert De Niro elokuvan Kummisetä osa II takaumakohtauksissa
Carmella Corleone – Äiti; näyttelijänä Morgana King elokuvissa Kummisetä ja Kummisetä osa II ja Francesca De Sapio osa II takaumakohtauksissa
Tom Hagen – Adoptioveli, consigliere; näyttelijänä Robert Duvall
Santino ”Sonny” Corleone – Vanhin veli, Viton alapomo; näyttelijänä James Caan elokuvassa Kummisetä ja Roman Coppola Kummisetä osa II takaumakohtauksissa
Constanzia ”Connie” Corleone-Rizzi – Sisar; näyttelijänä Talia Shire
Frederico "Fredo" Corleone –  Vanhempi veli, Michaelin alapomo; näyttelijänä John Cazale
Apollonia Vitelli-Corleone – Ensimmäinen vaimo; näyttelijänä Simonetta Stefanelli
Kay Adams – Toinen vaimo; näyttelijänä Diane Keaton
Mary Corleone – Tytär; näyttelijänä ilmoittamaton näyttelijä osa II:ssa ja Sofia Coppola osa III:ssa
Anthony Corleone – Poika; näyttelijänä Anthony Gounaris elokuvassa Kummisetä, James Gounaris osa II:ssa ja Franc D’Ambrosio  osa III:ssa
Vincent ”Vinnie” Mancini-Corleone – Veljenpoika ja seuraaja Donina; näyttelijänä Andy García
Michael Francis Rizzi – Sisarenpoika ja kummipoika; näyttelijänä Sofia Coppola vauvana Kummisedässä
Kummisetä
| --- | --- |
 Elokuvat:  Kummisetä • Kummisetä osa II • Kummisetä osa III
 Corleonen perhe:  Vito Corleone • Carmella Corleone • Tom Hagen • Sonny Corleone • Fredo Corleone • Michael Corleone • Connie Corleone-Rizzi • Apollonia Vitelli-Corleone • Kay Adams • Anthony Corleone • Mary Corleone • Vincent Mancini-Corleone
 Muut henkilöt:  Genco Abbandando • Don Altobello • Pete Clemenza • Johnny Fontane • Moe Greene • Lucy Mancini • Salvatore Tessio
 Videopelit:  The Godfather • The Godfather II
 Katso myös:  Mario Puzo • Francis Ford Coppola • Järjestäytynyt rikollisuus • Mafia • Cosa Nostra • Sisilia
Käännös suomeksi
Säkylän vaakuna

Säkylän vaakuna vuodesta 2016. Sama vaakuna oli vuosina 1950–2015 Köyliön vaakunana.
Säkylän kunnanvaakuna on alun perin vahvistettu Köyliön kunnanvaakunaksi 26. syyskuuta 1950. Sen suunnittelivat Into Linturi ja Yrjö Rintala. Se siirtyi yhdistyneen Säkylän kunnanvaakunaksi kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 2016.  Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä punainen, kultapäärmeinen piispanhiippa, alapuolella aaltokoroinen kultatyviö, jossa sininen kirves”. Se sai aiheensa Piispa Henrikin surmasta.
Vanha vaakuna

Säkylän vanha kunnanvaakuna vahvistettiin käyttöön 18. helmikuuta 1953. Sen suunnitteli Olof Eriksson. Vaakunan selitys on "sinisessä kentässä hopeinen tuulimylly".
Se on saanut aiheensa alueen avoimista peltomaisemista, joille tuulimyllyt ovat antaneet ominaisen ilmeensä.
Vaakuna poistui käytöstä vuoden 2015 lopussa, koska kuntaliitoksen myötä entisestä Köyliön vaakunasta tuli Säkylän uusi vaakuna.
Säkylän vaakuna (1953–2015)
Syyllisyys

Syyllisyys tarkoittaa psykologiassa ja psykiatriassa ensisijaisesti väärin tekemisen tunnetta ja tuskallista tietoisuutta siitä, että on tehnyt jotakin moraalisesti väärää tai rikkonut lupauksen. Mikäli syyllisyydentunne syntyy ilman järkevää syytä ja kehittyy kestämättömäksi, voi kyseessä olla oire psykoottisesta depressiosta.
Yksi aivopesun menetelmistä on syyllisyydentunteen herättäminen. Siinä aivopesun kohteena olevan henkilön aiempia mielipiteitä ja toimintaa paheksutaan, ja lopulta voimakkaan syyllistävässä ilmapiirissä henkilö tuntee olevansa syyllinen kaikkeen hänestä väitettyyn.
Syyllisyyden evolutiivinen tausta

Oikeuden vaaka
Rikos
Rikosvastuu
Vastuu
Tahallisuus
Huolimattomuus
Laiminlyöntirikos
Syyksiluettavuus
Oikeudenvastaisuus
Tunnusmerkistö
Syyllisyys
Vastuuvapausperusteet
Syyntakeisuus
Syyntakeettomuus
Hätävarjelu
Pakkotila
Rikosprosessi
Rikosilmoitus
Esitutkinta
Syyteharkinta
Vanhentuminen
Syyllisyyden tunteen evolutiivinen kehitys liittyy ihmisen lajikehityksen sosiaalistumisvaiheeseen. Noin 2 miljoonaa vuotta sitten varhaiset esi-isämme alkoivat muodostaa ryhmiä. Tästä eteenpäin ryhmäkoot kasvoivat eksponentiaalisesti ja saavuttivat lopulta noin 150 henkilön lukumäärän. Ryhmäkoon kasvaessa myös sosiaaliset haasteet ja vaatimukset kasvoivat. Ryhmäkoon kasvaminen on tehnyt yksilön elämästä myös turvatumpaa. Yksin ollessaan yksilön oli paljon suuremmassa vaarassa kuolla. Ryhmässä yksilöt pystyivät paremmin suojautumaan saalistajilta sekä metsästämään ja hankkimaan ravintoa tehokkaammin. Sosiaalisen adaptaation vuoksi ryhmän vahvuuden sekä tietynlaisen ryhmälle ominaisen elämän ja toiminnan tasapainon takaava ryhmädynamiikka tuli suotuisaksi evolutiiviseksi ominaisuudeksi. Yksinelämistä suosiva itsekkyyden taipumus ei enää vastannut lajinkehityksen kohtaamiin haasteisiin. Ryhmässä eläminen johti siihen, että uusia evolutiivisia adaptaatioita alkoi kehittyä. Tarvittiin kyky, jonka avulla ihminen pystyi yhtä aikaa ottamaan huomioon sekä itsensä, että toiset. Varhaiset esi-isämme saattoivat pohtia, että naapurin tehokkaita metsästysaseita ei kannata varastaa vain siksi, että saisi itse nopeammin metsästettyä ruokaa. Oli järkevämpää säilyttää suhteet muihin, koska se pidemmällä aikavälillä palveli myös yksilön omaa etua. Mathew Alperin mukaan syyllisyys on tuo kyky. Yhteisön tarpeiden huomioon ottaminen nousi yksilölle merkittäväksi sosiaaliseksi eduksi.
Syyllisyys ja uskonto

Mathew Alperin mukaan syyllisyys liittyy uskontoihin siten, että pahuutta on vältettävä, jotta vältettäisiin intuitionvastaisen agentin rankaisu. Ihmisen kyky syyllisyyteen ja moraalipohdintaan ei sinällään vaadi intuitionvastaisia representaatioita. Antropologi Pascal Boyerin mukaan jumalat, henget ja esi-isät tulevat merkityksellisemmiksi, kun ne liitetään moraalipäätelmiin agentteina, joilla on strategista tietoa. Intuitionvastaiset agentit ovat kiinnostuneita ihmisten moraalisista valinnoista, eivätkä niinkään elämää ohjaavien sääntöjen tai lakien jakelemisesta. Tämän lisäksi ihmiset ilman tietoista päättelyprosessia olettavat, että intuitionvastaisilla agenteilla on tieto siitä, millainen käytös tilanteessa on oikein tai väärin, mikäli agentilla on pääsy kaikkeen tilanteessa tarpeelliseen tietoon. Moraali-intuitioiden liittäminen strategisesti merkittävään tietoon edellyttää käsityksen agentista. Representaatio ihmisen valinnoista kiinnostuneesta agentista on hyvin laajalle levinnyt.
Oikeustieteessä

Oikeustieteessä syyllisyys tarkoittaa sellaista henkilön ja teon välistä suhdetta, jossa henkilö on rikkonut lakia tai muuta asetusta ja hänet voidaan asettaa teostaan rikosoikeudelliseen vastuuseen. Juridisen syyllisyyden edellytyksiä ovat syyntakeisuus ja syyksiluettavuus.
Säihkylinnut

| Säihkylinnut |
| --- | --- |
 Sininärhi (Coracias garrulus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Säihkylinnut Coraciiformes  Forbes, 1884

Heimot
 Kuningaskalastajat Alcedinidae  Marhet Brachypteraciidae  Sininärhet Coraciidae  Mehiläissyöjät Meropidae  Momotit Momotit  Todit Todidae 
Katso myös
   Säihkylinnut Wikispeciesissä   Säihkylinnut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Säihkylinnut (Coraciiformes) on lintujen lahko.
Suomessa tavatut lajit

Heimo Alcedinidae - kuningaskalastajat
Alcedo atthis - kuningaskalastaja
Heimo Meropidae - mehiläissyöjät
Merops persicus - vihermehiläissyöjä (SH)
Merops apiaster - mehiläissyöjä (H)
Heimo Coraciidae - sininärhet, vanh. säihkynärhet
Coracias garrulus - sininärhi (SH)
Heimo Upupidae - harjalinnut
Upupa epops - harjalintu (H)
H=Harvinaisuus, SH=Suurharvinaisuus Suomessa
Savu

Metsäpalon aiheuttamaa savua.
Savu on tavallisimmin orgaanisen aineen epätäydellisen palamisen yhteydessä syntyvä seos, aerosoli, jossa palamisessa syntyneisiin kaasuihin on hienojakoisesti sekoittunut erilaisia kiinteitä hiukkasia ja usein myös neste­pisaroita. Usein se on palamisen ei-toivottu sivutuote, mutta sitä voidaan myös hyödyntää esimerkiksi tuhoeläinten torjunnassa, yhteydenpidossa (savumerkit), puolustuksessa, ruoanlaitossa (savustus) sekä nautintoaineena (tupakointi).
Erilaisten polttoaineiden palamiseen perustuvissa lämmityslaitteissa, teollisuudessa ja voimaloissa syntyvä savu johdetaan yleensä savu­piipun kautta ulos. Tulipalojen yhteydessä kuolonuhreja ei niinkään aiheuta tuli vaan savu. Savu tappaa kuumuutensa, myrkyllisyytensä (muun muassa hiilimonoksidi eli häkä) ja tukahduttavan vaikutuksensa vuoksi.
Näkyvät ja näkymättömät hiukkaset

Hiukkasten koosta riippuen savu on voi olla paljain silmin näkyvää tai näkymätöntä. Tämän havaitsee erityisen selvästi, kun leipää paahdetaan leivän­paahtimella. Kun leipä kuumenee, syntyvät hiukkaset tulevat yhä suuremmiksi. Alku­vaiheessa syntyy vain niin pieniä hiukkasia, ettei niitä näe, mutta ne tulevat näkyviksi, jos leipä syttyy palamaan tai jäähtyy nopeasti.
Tulipalossa syntyvä savu sisältää satoja kemiallisia yhdisteitä. Sen vuoksi savun aiheuttava vahinko on usein suurempi kuin itse tulen ja kuumuuden. Savun hajusta on usein vielä vaikeampi päästä eroon kuin poistaa savun aiheuttamat tahrat. Samoin kuin on olemassa urakoitsijoita, jotka ovat erikoistuneet jälleenrakentamaan tai kunnostamaan asuin­taloja tuli­palon ja savun jäljiltä, on myös yrityksiä, jotka kunnostavat tulipaloissa vahingoittuneita teollisuus­rakennuksia.
Savun aiheuttamat vahingot

Jos palaminen on tapahtunut riittämättömässä hapessa, syntyvä savu sisältää merkittävässä määrin palavia aineita. Savupilvi voikin syttyä joutuessaan kosketuksiin ilmakehän hapen kanssa, minkä voi saada aikaan joko toinen lähellä oleva avotuli tai sen oma korkea lämpötila. Tämä ilmenee kipinöimisenä. Sisään­hengitettynä savu voi myös aiheuttaa vakavia terveyshaittoja tai kuoleman.
Monet savun aineet ovat hyvin myrkyllisiä tai ärsyttäviä. Vaarallisin on hiilimonoksidi, joka aiheuttaa häkämyrkytyksen, mitä joskus saattaa vielä vakavoittaa vetysyanidin tai fosgeenin esiintyminen. Savun hengittäminen voi sen vuoksi nopeasti johtaa lamaantumiseen ja tajunnan menetykseen. Rikkioksidit, vetykloridi ja vetyfluoridi muodostavat kosteassa ilmassa rikkihappoa, suolahappoa ja fluorivetyhappoa, jotka syövyttävät sekä keuhkoja että monia materiaaleja. Nukkuessaan ihminen ei aisti savua, mutta ihminen herää, jos sitä kertyy keuhkoihin tietty määrä. Näin ei kuitenkaan välttämättä tapahdu, jos ihminen on lamaantunut taikka alkoholin tai huumeiden vaikutuksen alaisena.
Tupakansavu on huomattava hengityselinten tautien, sydäntautien ja monien syöpien riskitekijä.
Savu voi heikentää näkyvyyttä. Itse asiassa savun heikentämä näkyvyys olikin syynä siihen, miksi palomiehet eivät kyenneet evakuoimaan erästä Worcesterissa, Massachusettsissa vuonna 1999 palanutta varastorakennusta ajoissa. Koska sen eri kerrokset olivat varsin samankaltaiset, paksu savu sai aikaan, etteivät he kyenneet tunnistamaan eri kerroksia toisistaan.
Savun aiheuttamat vahingot > Savun aiheuttama korroosio

Savu sisältää suuren joukon kemiallisia aineita, joista monet ovat syövyttäviä. Esimerkkejä ovat vetykloridi ja vetybromidi, joita syntyy halogeeneja sisältävistä muoveista ja palonestoaineista, rikkipitoisten aineiden palaessa syntyvä rikkihappo, korkeissa lämpötiloissa syntyvät typen oksidit, jotka voivat muodostaa typpihappoa, fosforihappo ja eräät antimonin yhdisteet. Niiden aiheuttama korroosio ei yleensä rakennus­aineissa ole merkittävä, mutta pieniä osasia sisältäviin, varsinkin mikro­elektronisiin laitteisiin ne vaikuttavat herkästi. Savun syövyttävät aineet voivat esimerkiksi tuhota piirilevyn joko välittömästi tai vähitellen. Monet savun ainekset myös johtavat sähköä, ja täten ne voivat saada aikaan oikosulkuja. Myös katkaisijat voivat vioittua joko pintojen syöpymisen vuoksi tai koska niissä olevien eristeiden pinnalle kertyy nokea tai muuta sähköä johtavaa ainetta.
Savun korroosio­vaikutusta kuvaa korroosio­indeksi (CI), joka määritellään materiaalin ohenemisena sen syöpyessä, ångströmeinä minuutissa, jaettuna kaasumaisten aineiden pitoisuudella ilmassa, grammoina kuutio­metriä kohti. Se mitataan asettamalla metalli­liuskoja alttiiksi savu­kaasuille koe­tunnelissa. Suurin korroosio­indeksi on vetyä ja halo­geeneja sisältävillä polymeereillä kuten polyvinyylikloridilla ja poly­olefiineilla, koska syövyttäviä happoja syntyy suoraan niiden palaessa. Sitä vastoin polymeereillä, jotka sisältävät halo­geenia mutta ei vetyä, esimerkiksi polytetrafluorietyleenillä, on pienempi korroosio­indeksi, koska happoja syntyy vasta niiden palamis­tuotteiden reagoidessa ilman kosteuden kanssa. Kaikkein alhaisin korroosio­indeksi on yleensä aineilla, jotka eivät sisällä halo­geeneja.Kuitenkin myös joistakin halo­geenit­to­mista aineista syntyy niiden palaessa muita merkittäviä syövyttäviä aineita.
Vahinko, jonka savu aiheuttaa elektronisille laitteille, saattaa olla merkittävästi suurempi kuin itse palo. Kaapelien palot ovat erityisenä huolen aiheena; vähä­savuiset halo­geenittomat aineet ovatkin suositeltavia kaapelien eristeaineiksi.
Kun minkä tahansa aineen tai esineen pinta joutuu kosketuksiin savun kanssa, siihen siirtyy savun aineksia. Niiden aiheuttama korroosio voi hajottaa esineen nopeastikin. Joskus savun ainekset absorboituvat sen kanssa kosketukseen joutuvaan esineeseen tai aineeseen, esimerkiksi vaatteisiin, vesi­johtoihin tai puutavaraan, minkä vuoksi ne joudutaan useimmiten vaihtamaan uuteen.
Lääkinnällinen käyttö

Koko kirjoitetun historian ajan on eräiden lääkekasvien savua käytetty sairauksien parantamiseen. Eräs Persepoliista löydetty veistos esittää Dareios Suurta (522–486 eaa.), Persian kuningasta edessään kaksi suitsutus­astiaa, jossa poltettiin pilviharmikkia (Peganum harmala) ja santelipuuta, joiden uskottiin suojaavan kuningasta taudeilta. Yli 300 kasvia viidestä maan­osasta on käytetty savun tuottamiseksi eri tauteja varten. Lääke­aineiden annostelu­keinona tämä on helppo ja halpa, mutta hyvin tehokas keino tuottaa hiukkasia, jotka sisältävät vaikuttavaa ainetta. Vielä tärkeämpi merkitys on sillä, että savussa hiukkasten koko tulee mikro­skooppisiksi, jolloin ne imeytyvät helpommin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Savu Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Smoke
Dieselmoottorissa muodostunutta nokista savua.
Metsäpalon savun heikentämä näkyvyys Šeremetjevon lentoasemalla Moskovassa 7. elokuuta 2010.
Käännös suomeksi
Sädekalat

| Sädekalat |
| --- | --- |
 Sädekala (Marosatherina ladigesi)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Hopeakylkikalat Atheriniformes
Heimo::  Sädekalat  Telmatherinidae  Munro, 1958
Suvut
 Kalyptatherina  Marosatherina  Paratherina  Telmatherina  Tominanga 
Katso myös
   Sädekalat Wikispeciesissä   Sädekalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sädekalat (Telmatherinidae) on indonesialainen hopeakylkikaloijen lahkoon kuuluva makean veden kalaheimo.  Eräitä sädekalalajeja pidetään akvaarioissa.
Lajisto ja ruumiinrakenne

Sädekalojen heimoon kuuluu viisi sukua ja niissä 18 lajia, muun muassa keltasädekala (Telmatherina celebensis), purjesädekala (Kalyptatherina helodes), rusosädekala (Tominanga sanguicauda) ja sädekala (Marosatherina ladigesi). Ne ovat läheistä sukua revontulikaloille (Melanotaeniidae) ja sinisilmille (Pseudomugilidae), ja ne on ennen luettu samaan heimoon näiden kanssa alaheimona Telmatherininae. Sädekalat ovat pienikokoisia kaloja, joiden tunnusomaisin piirre on korkea etumainen selkäevä. Sädekalalajeilla tavataan sukupuolidimorfiaa ja koiraat ovat tyypillisesti värikkäämpiä kuin naaraat.
Levinneisyys ja elinympäristö

Sädekalalajeja tavataan Indonesiassa Sulawesin saarelta ja Uuden-Guinean lähellä olevilta Misool- ja Batanta-saarilta. Yhtä lukuun ottamatta kaikki lajit elävät Sulawesin Malilijärvillä. Uusiguinealainen laji elää puroissa ja joissa.
Sähködipoli

Sähködipolin sähkökenttäviivat
Sähködipolin muodostavat kaksi erimerkkistä mutta yhtä suurta varausta, joilla on tietty etäisyys (d) toisistaan.
Dipolia luonnehtii dipolimomentti (tunnus p), vektorisuure, jonka suuruus on yksittäisten varausten q suuruus kerrottuna varausten välimatkalla d:
Dipolimomentin SI-yksikkö on coulombimetri (Cm). Usein käytännöllisemmän kokoinen yksikkö on Debye (D), jonka suuruus coulombimetreissä on D = 3,336 x 10-30 Cm.
Dipolimomentin suunta vastaa suuntaa negatiivisesta päästä positiiviseen. Koska sähkökentän suunta on määritelty positiiviseen varaukseen vaikuttavan voiman suuntana, dipolin kenttäviivat osoittavat poispäin positiivisesta varauksesta ja kohti negatiivista varausta.
Jos dipoli asetetaan ulkoiseen sähkökenttään, kenttä vaikuttaa dipolin erimerkkisiin päihin vastakkaissuuntaisilla voimilla. Syntyy vääntömomentti τ, joka pyrkii vääntämään dipolin kentän suuntaiseksi:
missä p on sähköinen dipolimomentti.
Sähkökentässä sijaitsevan dipolin potentiaalienergia voidaan esittää yhtälöllä
Molekyylin poolisuus

Molekyylin poolisuuteen vaikuttaa olennaisesti sen suuntautuneisuus (esimerkiksi vesimolekyylin kulma 105 astetta). L. Paulingin mukaan elektronegatiivisuus mittaa atomin kykyä vetää sidoselektroneja puoleensa. Kahden tai useamman atomin sitoutuessa kovalenttisesti toisiinsa saattaa atomien välille syntyä elektronegatiivisuuseroista johtuvia osittaisvarauksia. Paulingin elektronegatiivisuustaulukossa jaksollisen järjestelmän kaikkein elektronegatiivisimmat alkuaineet ovat oikealla ylhäällä (mm. fluori, happi). Esimerkiksi vesimolekyylit ovat poolisia.
Fluorimolekyyli F2 ei ole poolinen molekyyli, koska siinä on kaksi samaa atomia, jotka ovat yhtä elektronegatiivisia. Tosin tällaisillakin molekyyleillä on hetkellisiä polarisoitumisen tapaisia voimia, nk. dispersiovoimia.
Kirjallisuutta

Voipio, Erkki: Sähkö- ja magneettikentät.  (Moniste 381)  Espoo:  Otakustantamo, 1987.  ISBN 951-672-038-2