stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jason McCartney

| Jason McCartney |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. syyskuuta 1973 (ikä 51)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pyöräilijä
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
1999–2000 2001–2002 2003 2004 2005–2007 2008 2009 2010–2011 2012  2013:  NutraFig Jelly Belly 7 Up–Maxxis Health Net Pro Cycling Team Discovery Channel Team CSC Team Saxo Bank Team RadioShack Unitedhealthcare Pro Cycling Team Bissell Pro Cycling
Suurimmat voitot
 Espanjan ympäriajo, etappi 
 Tiedot päivitetty: 13. tammikuuta 2024 
Jason McCartney (s. 3. syyskuuta 1973) on yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä.
Vuonna 1999 ammattilaisuransa aloittanut McCartney menestyi lähinnä Yhdysvalloissa järjestetyissä kilpailuissa. Hän voitti Gateway Cup -kilpailun vuonna 2001, Tour of Kansas Cityn 2002 sekä Joe Martin -etappikilpailun 2003. Seuraavana vuonna hän oli paras Georgian ympäriajon neljännellä etapilla ja mäkikilpailussa sekä voitti Yhdysvaltain maantieajon olympiakarsinnat. Vuonna 2005 hän oli kolmas GP San Francisco -ajossa.
Vuonna 2006 McCartney voitti toistamiseen Georgian ympäriajon mäkikilpailun. Seuraavana vuonna hän sijoittui kolmanneksi Kalifornian ympäriajossa sekä saavutti uransa suurimman voiton Espanjan ympäriajon 14. etapilla. Vuonna 2009 hän voitti Kalifornian ympäriajon mäkikilpailun ja 2012 Portugalin ympäriajon kuudennen etapin. Hän lopetti ammattilaisuransa 2013.
Aiheesta muualla

Profiili Discovery Channel -tallin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Jason Morgan

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jason Morgan |  Jason Morgan |  Jason Morgan |  |
Maa:  Jamaika
Miesten yleisurheilu
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Pronssia | Glasgow 2014 | kiekonheitto |  |
Jason Morgan (s. 6. lokakuuta 1982 Kingston) on jamaikalainen kiekonheittäjä.
Morgan oli mukana vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän jäi karsintaan. MM-kilpailuissa Morgan on ollut mukana kahdesti, jääden molemmilla kerroilla niin ikään karsintaan. Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoista hän saavutti pronssia tuloksella 62,34 m. Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuista Morganilla on yksi kulta, yksi hopea ja yksi pronssi.
Henkilökohtaiset ennätykset

kiekonheitto: 68,19 (Pearl 2015)
Jelena Komarova

Jelena Komarova (s. 13. heinäkuuta 1985) on azerbaidžanilainen naispainija. Hänen seuransa on ukrainalainen Kolos-Spartak Herson. Komarova edusti Ukrainaa maajoukkuetasolla vuoteen 2006 saakka.
Komarova osallistui EM-kisoissa 2004 alle 59-kiloisten sarjaan, jossa hän oli kahdeksas. Samana vuonna hän sai sarjasta juniorien Euroopan-mestaruuspronssia. Komarova sijoittui kaudella 2005 jälleen EM-kisojen kahdeksanneksi, jonka lisäksi hän oli opiskelijoiden MM-kisoissa viides ja MM-kilpailuissa yhdeksäs. Hän kilpaili Azerbaidžanin kansalaisena Pekingin olympialaisissa 2008, joissa hän sijoittui viidenneksitoista 55 kilon sarjassa.
Jalkaväkirykmentti 34 (jatkosota)

| Jalkaväkirykmentti 34 |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1941 - 1942
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Jalkaväki
Jalkaväkirykmentti 34 (JR 34) oli Suomen maavoimien Karjaan sotilasläänin  perustama jalkaväkirykmentti jatkosodassa. Rykmentti liitettiin perustettaessa 17. divisioonaan.
Perustaminen

Esikunta ja esikuntakomppania
I pataljoona (I/JR 34)
II pataljoona (II/JR 34)
III pataljoona (III/JR 34)
13. komppania eli kranaatinheitinkomppania (13./JR 34)
14. komppania eli tykkikomppania (14./JR 34)
Kolonna (Kol./JR 34)
Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti parempi kuin talvisodan alussa, mutta aivan kaikilta osin ei rykmentin määrävahvuuksia saavutettu.
Komentajat

Rykmentinkomentajina olivat:
majuri (everstiluutnantti kesäkuussa 1941) Armas Perksalo 15. kesäkuuta - 22. joulukuuta 1941
everstiluutnantti Kosti Lyly 23. tammikuuta - maaliskuu 1942
Carl von Haartman kertoo muistelmissaano toimineensa JR34:n komentajana Perksalon jälkeen 21.12.1941- 20.3.1942
Lakkauttaminen

Jalkaväkirykmentti 34 lakkautettiin maaliskuussa 1942.
Jens Cajuste

Jens Cajuste vuonna 2023.
Jens-Lys Michel Cajuste (s. 10. elokuuta 1999 Göteborg) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Napolia.
Cajuste siirtyi Ruotsin toisella sarjatasolla pelanneesta Örgrytestä Tanskan Superliigan Midtjyllandiin kesällä 2018. Hän voitti Tanskan-mestaruuden kaudella 2019–2020 sekä Tanskan cupin 2019. Hän pelasi Tanskan Superliigassa kaikkiaan 58 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän pelasi neljä ottelua sekä Mestarien liigassa että Eurooppa-liigassa.
Cajuste siirtyi Ligue 1:n Reimsiin 10 miljoonalla eurolla tammikuussa 2022. Hän pelasi puolentoista vuoden aikana 39 Ranskan pääsarjaottelua ja teki viisi maalia. Hän siirtyi Serie A:n Napoliin 12 miljoonalla eurolla kesällä 2023.
Cajuste pelasi Ruotsin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kolme ottelua. Hän pelasi Ruotsin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Tanskaa vastaan. Hän on joulukuun 6. päivään 2023 mennessä pelannut 20 A-maaottelua. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pääsi vaihdosta muutamaksi minuutiksi kentälle ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Espanjaa vastaan.
Cajuste aloitti jalkapallon pelaamisen lapsena Kiinassa, jossa hän asui jonkin aikaa ruotsalaisen äitinsä ja haitilaistaustaisen yhdysvaltalaisen isänsä kanssa.
Jens Christian Christensen

| Jens Christian Christensen |
| --- | --- |

Tanskan pääministeri
 14. tammikuuta 1905 – 12. lokakuuta 1908  
Monarkki:  Kristian IX Fredrik VIII
Edeltäjä:  Johan Henrik Deuntzer
Seuraaja:  Niels Neergaard
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. marraskuuta 1856 Påbøl, Tanska
Kuollut: 19. joulukuuta 1930 (74 vuotta) Hee, Tanska
Tiedot
Puolue:  Venstre
Jens Christian Christensen (21. marraskuuta 1856–19. joulukuuta 1930) oli tanskalainen opettaja ja Venstre-puolueen poliitikko. Hän valmistui opettajaksi vuonna 1877 ja toimi pääministerinä 1905–1908.
Jean Raspail

| Jean Raspail |
| --- | --- |
 Jean Raspail vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1925 Chemillé-sur-Dême, Ranska
Kuollut: 13. kesäkuuta 2020 (94 vuotta)
Kansalaisuus:  ranskalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Esikoisteos:  Terre de Feu – Alaska (1952)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jean Raspail (5. heinäkuuta 1925 – 13. kesäkuuta 2020) oli ranskalainen kirjailija ja tutkimusmatkailija. Useat Raspailin ensimmäisistä teoksista liittyvät tutkimusmatkailuun ja eri alueiden ihmisväestöjen suhtautumiseen modernisaatioon. Hänen teoksensa Moi, Antoine de Tounens, roi de Patagonie (1981) voitti Ranskan akatemian Grand Prix du Roman -palkinnon.
Raspailin eniten huomiota herättänyt romaani on dystopiaromaani Le Camp des saints (1973). Teoksessa kuvataan tilanne, jossa kehitysmaista kohdistuu Ranskaan ja muihin länsimaihin mittavan luokan maahanmuutto ja maahanmuuttajat ovat haluttomia integroitumaan eurooppalaisiin yhteiskuntiin, mikä johtaa länsimaisen kulttuurin tuhoon. Romaani palasi uudelleen bestseller-listalle liki 40 vuotta julkaisemisensa jälkeen vuonna 2011.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Jarmo Lavila

Jarmo Lavila (1. tammikuuta 1946 – 27. marraskuuta 1986) oli suomalainen dramaturgi, kirjailija, suomentaja ja kriitikko. Hän opiskeli Tampereen yliopiston draamastudiossa ja kirjoitti ja suomensi useita kuunnelmia Radioteatterille. Hänet palkittiin  Sokeain kuunnelmapalkinnolla vuonna 1986 kuunnelmastaan Vanha koulukaveri. Opiskeluaikanaan vuonna 1967 hän perusti Tampereelle maolaisen opintokerhon. Hän kirjoitti myös teatterikritiikkiä Tampereen ylioppilaslehti Aviisiin.
Ura

Lavila suomensi Radioteatterille erityisesti ruotsalaiskirjailijoiden tekstejä ja kirjoitti itse useita kuunnelmia. Näistä vuonna 1985 esitetty Vanha koulukaveri palkittiin vuonna 1986 Sokeain kuunnelmapalkinnolla. Kuunnelman ohjasi Pekka Lepikkö. Pääosissa näyttelivät Juhani Niemelä ja Matti Viironen. Kuunnelmassa kaksi vanhaa koulutoveria tapaavat toisensa kymmenien vuosien jälkeen. Toinen oli aikoinaan kiusaaja ja toinen kiusattu. Uuden tapaamisen myötä roolit kuitenkin kääntyvät yllättäen ympäri, mikä johtaa väkivaltaiseen ja vainoharhaiseen loppuratkaisuun.
Aikalaisarviossa Jukka Kajava piti kuunnelmaa "jäntevänä kotimaisena jännärinä – – joka kehittyy lähes James Bond -maiseksi trilleriksi" ja kirjoitti, että kuunnelma on "jännittävä, traaginen, totta ja seikkailua samaan aikaan – – Pikkukaupungin koko kuva, siitä pursuava vahvemman väkivalta ovat Vanhassa koulukaverissa elämää itseään". Kajavan mukaan kuunnelma toteutuu enemmän toiminnan kuin ihmiskuvauksen monitasoisuuden kautta. Vuonna 2017 TV-maailmassa julkaistussa kolumnissaan Henri Waltter Rehnström toteaa, miten Vanha koulukaveri "– – loppuu kuin seinään ja jättää kuulijan pään täyteen eri tulkintamahdollisuuksia. Kotimainen elokuva- tai tv-jännäri on harvoin näin vahvaa."
Väkivaltaiset ja trillerimäiset aihelmat olivat tyypillisiä myös Lavilan muille kuunnelmille. Esikoiskuunnelma Rauhan ja sodan aikana (1967) sijoittuu rauhanajan varuskuntaan, jossa varusmiehet lähetetään ajamaan takaa aseetonta sotilaskarkuria kovat piipussa. Seurauksena on tragedia. Kuunnelman ohjauksesta vastasi Risto Aaltonen. Vuonna 1984 valmistunut Ehdotus itsemurhaajalle kertoo itsemurhaa hautovasta miehestä. Terroristiryhmä sieppaa hänet ja yrittää maanitella tekemään itsemurhaiskun heidän edustamansa ideologian puolesta. Eero Saarinen näytteli kuunnelman pääosaa ja Ilkka Vanne ohjasi.
Poliittinen herääminen

Lavila oli satakuntalaisen porvarillisen kodin kasvatti. Opiskeluaikana hän koki kuitenkin vasemmistolaisen herätyksen ja omaksui maolaisen ideologian. Hän perusti Tampereelle kaupungin ensimmäisen maolaisen opintokerhon.  Maolaisuuden mukaan ainoastaan väkivaltainen vallankumous kykeni tuhoamaan kapitalistisen maailman. Omasta heräämisestään Lavila on kirjoittanut Aviisiin seuraavasti: ”Minä henkilökohtaisesti tajusin kesällä -67, että väkivalta on joskus välttämätöntä, tarpeellista, suositeltavaa ja jopa siunauksellista. Tajusin myös, että kun minä tajusin tämän niin heikolla poliittisella tietoisuudella, moni muukin olisi jo keksinyt sen ja tulisi vielä keksimään.".
1960- ja 1970-lukujen taitteessa eri vasemmistoryhmittymät riitelivät Suomessa kiivaasti. Niinpä Lavilalla oli tapana pitää pöytälaatikossa ladattua revolveria siltä varalta, että jotain sattuu. Helsingissä maolaisten toimina oli etupäässä salaista. Tampereella Lavila ja muut maolaiset toimivat päivänvalossa ja olivat hyvin aktiivisia lehtikirjoittajia. He käyttivät ahkerasti puheenvuoroja myös vasemmiston ja työväenliikkeen kokouksissa..
Kuunnelmat

Rauhan ja sodan aikana, 1967
Laskentakeskus, 1969
Tiikeri, 1973
Kauhukakara, 1982
Ehdotus itsemurhaajalle, 1984
Vanha koulukaveri, 1985
Kuunnelmien suomennoksia

Orjia Pohjolaan, 1968
Kultaa puuveitsellä, 1968
Huikeat näköalat, 1968
Vaivatonta manoliittia, 1970
Metrokortti, 1972
Alman sata laulua, 1984
Seitsemän tammen kukkulan taistelu, 1984
Johan Arckenholtz

| Johan Arckenholtz |
| --- | --- |
 Johan Arckenholtz noin vuonna 1750.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. helmikuuta 1695 Helsinki
Kuollut: 12. heinäkuuta 1777 Tukholma
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  historia
Johan Arckenholtz (5. helmikuuta 1695 Helsinki – 12. heinäkuuta 1777 Tukholma) oli suomalainen historioitsija.
Arckenholtz kirjoitti ylioppilaaksi Turussa vuonna 1713, pakeni isoavihaa Ruotsiin samana vuonna ja loi Tukholmassa virkamiesuraa erilaisissa tehtävissä kansliakollegiossa. Hän sekaantui valtiopäiväpolitiikkaan ja erotettiin virkatehtävistään vuonna 1738. Epäsuosion syynä oli Ruotsin tuolloisen ranskalaissuuntauksen ja hattupuolueen suorasukainen arvostelu.
Vakoilusta epäiltynä

Arckenholzin vaikeudet pahenivat helmikuussa 1741. Hattupuolue pyrki todistamaan, että myssypuolue harrastaa maanpetoksellista yhteistyötä venäläisten diplomaattien kanssa paljastamalla heille valtiopäivien salaisessa valiokunnassa käsiteltyjä asioita. Suomalainen kansliapresidentin sihteeri Gustaf Johan Gyllenstierna pidätettiin Venäjän-lähettilään ovella, ja tutkimukset osoittivat hänen saaneen lähettiläältä rahaa salaisista tiedoista. Gyllenstierna sai teosta kuolemantuomion, joka muutettiin elinkautiseksi vankeudeksi. Tutkimuksissa saatiin myös selville, että juttuun olisi sekaantunut kolme muutakin suomalaista, Arckenholtz, kielenkääntäjä Johan Mathesius ja Göran Helsingius. Tunnustusten saamiseksi heitä kidutettiin, mutta tunnustuksia tai lisätietoja ei saatu. On tulkittu, että heillä ei olisi ollut osaa vakoiluun, vaan he olisivat vain keskustelleet valtiopäivämiesten kanssa sotapolitiikan vaaroista. Arckenholtz joutui vankeuteen ”niin pitkäksi aikaa kuin nykyiset olot kestävät” ja vapautui hattujen sodan päätyttyä 1743, mutta joutui hattupuolueen vastustajana lähtemään maasta. Hän päätyi lopulta Kasseliin maakreivin kirjastonhoitajaksi vuonna 1746. Ruotsiin hän palasi vuonna 1766 myssypuolueen noustua valtaan.
Arckenholtz saavutti Kasselin-vuosinaan laajaa mainetta historioitsijana julkaistuaan erikoislaatuisen, lähinnä laajasti kommentoitua kirjekokoelmaa muistuttavan ranskankielisen historiateoksen Mémoires concernant Christine reine de Suède (1751–1760), joka käännettiin myös saksaksi. Ruotsiksi ilmestyi Carl Christoffer Gjörwellin edelleenmuokkaama lyhennelmä. Arckenholtz julkaisi myös muita historiateoksia. Tekijän poliittinen kanta kuitenkin näkyy niissä selkeänä ranskalaisvastaisuutena.
Aiheesta muualla

Kotivuori, Yrjö: Johan Arckenholtz. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
Jens Christian Skou

| Jens Christian Skou |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. lokakuuta 1918 Lemvig, Tanska
Kuollut: 28. toukokuuta 2018 (99 vuotta) Risskov, Aarhus, Tanska
Koulutus ja ura
Instituutti:  Aarhusin yliopisto
Tutkimusalue:  Biokemia
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto
Jens Christian Skou (8. lokakuuta 1918 – 28. toukokuuta 2018) oli tanskalainen kemisti ja yksi vuoden 1997 Nobelin kemianpalkinnon saajista. Hänen merkittävyytensä perustuu Na+/K+-ATPaasin löytämiseen (1957).
Skou opiskeli lääketiedettä Kööpenhaminan yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1944. Hän sai tohtorinarvon vuonna 1954. Hän aloitti työskentelyn Aarhusin yliopistossa vuonna 1947 ja oli siellä biofysiikan professorina vuodesta 1977.
Skou jäi eläkkeelle Aarhusin yliopistosta vuonna 1988. Hän jakoi Nobelinsa kahden muun nykyajan merkittävimpiin kuuluvan kemistin, Paul D. Boyerin ja John E. Walkerin kanssa.
Jean Ragnotti

Ragnotti vuoden 2011 Monte Carlon rallissa.
Jean Ragnotti (s. 29. elokuuta 1945) on ranskalainen moottoriurheilija. Ragnotti on kilpaillut rallissa ja kestävyysajoissa.
Elämäkerta

Ragnotti opetteli ajamaan perheen autolla ja täytettyään 18 vuotta hän aloitti rekkakuskina. Hän säästi palkkansa ostaakseen Renault 8 Gordinin, josta muokattiin hänen ensimmäinen kilpa-autonsa. Lokakuussa 1967 hän osallistui Istres ralliin, jossa hän tuli kolmanneksi ja voitti luokkansa. Hän osallistui myös muihin kilpailuihin kuten Renault 8 Gordini Cupiin vuonna 1968.
Vuonna 1977 hänestä tuli Renaultin tehdaskuljettaja ja voitti Ranskan rallicross-mestaruuden Alpine A310 V6 -autolla. Seuraavana vuonna hän kilpaili Le Mansin 24 tunnin ajossa Renault-Alpine A442 Turbolla  Guy Fréquelinin, Jean-Pierre Jabouillen ja José Dolhemin kanssa, jolloin he sijoittuivat neljänneksi. Hän voitti Super Touring Championship -sarjan mestaruuden vuonna 1988.
Ragnotti ajoi rallia Ranskan kansallisessa sarjassa, rallin EM-sarjassa sekä rallin MM-sarjassa, ja voitti MM-sarjassa Monte Carlon rallin sekä Korsikan rallin.
Kilpa-autoilun lisäksi hän toimi stunt-miehenä useissa elokuvissa, jotka kuvattiin vuosien 1974 ja 1981 välillä Italiassa, Ranskassa ja Espanjassa. 1990-luvun lopussa Luc Besson palkkasi hänet Taxi-elokuviin.
Japanintammisilkkikehrääjä

| Japanintammisilkkikehrääjä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Kehrääjämäiset Bombycoidea
Heimo::  Riikinkukkokehrääjät Saturniidae
Alaheimo::  Saturniinae
Suku::  Antheraea
Laji::  yamamai
Kaksiosainen nimi
 Antheraea yamamai  (Guérin-Méneville, 1861) 
Katso myös
   Japanintammisilkkikehrääjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Japanintammisilkkikehrääjä (Antheraea yamamai) on kookas itäaasialainen yöperhonen, joka on vieraslajina levinnyt myös Eurooppaan.
Koko ja ulkonäkö

Japanintammisilkkikehrääjä on yleensä kellanruskea, mutta värin sävy vaihtelee yksilöittäin keltaisesta suklaanruskaan. Etusiiven kärki kaartuu sirppimäisesti, ja jokaisen siiven keskellä on pyöreä, kirjava silmätäplä. Silmätäplän keskiosa on läpikuultava. Takasiiven silmätäplään liittyy soikea, mustanruskea läiskä. Siipiväli on 110–150 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Japanintammisilkkikehrääjän luontainen elinalue on Japani. Laji tuotiin silkinvalmistusta varten Itävaltaan 1860-luvulla. Sittemmin luontoon päässeistä yksilöistä on muodostunut luonnonvarainen kanta Sloveniasta ja Italiasta Etelä-Saksaan ulottuvalle alueelle. Saksassa laji on viime vuosina levinnyt pohjoisemmaksi. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena elokuun puolivälistä syyskuulle.
Elinympäristö ja elintavat

Molemmat sukupuolet ovat aktiivisia öisin ja lentävät valolle. Aikuiset perhoset kuoriutuvat kotelostaan iltapäivällä ja naaras houkuttelee koiraita erittämiensä feromonien avulla. Naaras munii ensimmäiset munat lepopaikalleen ja loput lennosta ravintokasville. Häirittynä perhonen pudottautuu maahan.
Japanissa japanintammisilkkikehrääjää on kasvatettu silkintuotantoa varten. Toukan kotelokopakseen erittämää vahvaa ja elastista mutta huonosti värjäytyvää silkkiä kutsutaan tensan- tai yamamai-silkiksi.
Ravintokasvi

Toukka elää pääasiassa eri tammilajeilla (Quercus), mutta kelpuuttaa myös muita ravintokasveja kuten pyökin (Fagus sylvatica) ja jalokastanjan (Castanea sativa).
Aiheesta muualla

Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Lepiforum.de (saksaksi)
Korean Natural History Research Information System (englanniksi)
Jens Bratlie

| Jens Bratlie |
| --- | --- |
 Bratlie vuonna 1912.
Norjan pääministeri
 Bratlien hallitus 20. helmikuuta 1912 – 31. tammikuuta 1913  
Edeltäjä:  Wollert Konow
Seuraaja:  Gunnar Knudsen
Norjan puolustusministeri
 Bratlien hallitus 20. helmikuuta 1912 – 31. tammikuuta 1913  
Edeltäjä:  Karl Bull
Seuraaja:  Hans Vilhelm Keilhau
Norjan valtiontalouden tarkastusministeri
 Bratlien hallitus 20. helmikuuta 1912 – 31. tammikuuta 1913  
Edeltäjä:  Wollert Konow
Seuraaja:  Gunnar Knudsen
Høyren puheenjohtaja
 1911–1919  
Edeltäjä:  Fredrik Stang
Seuraaja:  Otto Bahr Halvorsen
Suurkäräjäedustaja
 Oslon vaalipiiri 1916–1918 1900–1912  
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. tammikuuta 1856 Nordre Land, Norja
Kuollut: 15. syyskuuta 1939 (83 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  upseeri, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Høyre
Koulutus:  juristi
Jens Kristian Meinich Bratlie (17. tammikuuta 1856 Nordre Land – 15. syyskuuta 1939 Oslo) oli norjalainen kenraalimajuri ja Høyren poliitikko, joka toimi Norjan pääministerinä vuosina 1912–1913. Lisäksi hän oli hallituksensa puolustusministeri ja valtiontalouden tarkastusministeri. Bratlie oli Høyren puheenjohtaja vuosina 1911–1919 ja istui suurkäräjillä 1900–1912 sekä 1916–1918. Koulutukseltaan hän oli juristi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jens Bratlie Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Wollert Konow | Norjan pääministeri 1912–1913 | Seuraaja: Gunnar Knudsen |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Fredrik Stang | Høyren puheenjohtaja 1911–1919 | Seuraaja: Otto Bahr Halvorsen |
Jere Pehkonen

Jere Pehkonen (s. 18. huhtikuuta 1989) on suomalainen radiotoimittaja. Hän työskentelee YleX-radiokanavalla Poikelus, Pehkonen ja Parikka -ohjelmassa YleX Aamussa yhdessä Jenni Poikeluksen ja Mika Parikan kanssa. Aiemmin hän on työskennellyt muun muassa Yle Puhe -kanavalla.
Pehkonen on kotoisin Raahesta, Pattijoelta.
Jere Pitkälä

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 12. helmikuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: , Suomi
Pelipaikka: puolustaja/keskikenttä
Pituus: 183 cm
Lempinimi: Jerkku
Seura
Seura: Fc KooTeePee
Pelinumero: 5
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2006–2009 | FC Lahti | 2 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jere Pitkälä, ent. Jere Halme (s. 12. helmikuuta 1989) on suomalainen jalkapalloilija, joka on pelannut Veikkausliigassa FC Lahdessa. Hän pelasi FC Lahdessa kaksi liigaottelua, mutta pääasiassa hän pelasi reservijoukkue FC City Starsissa ja Reippaan A-junioreissa. Pitkälän sopimus FC Lahden kanssa purettiin toukokuussa 2009. Pelannut U-19 em-alkukarsinnoissa ruotsissa 2007. Pitkälä on pelannut noin 20 nuorten maaottelua U-15,U-16,U-17,U-18,U-19 ja U-20 maajoukkueissa. Uransa aikana hän on kärsinyt polvivammoista, joten molemmat polvet on leikattu kertaalleen.
Jezebel

Jezebel voi viitata muun muassa seuraaviin:
Isebel (joillain kielellä Jezebel), Israelin kuningatar, joka mainitaan Raamatussa
Jezebel, yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1938
”Jezebel”, The Rasmus -yhtyeen kappale Uuden Musiikin Kilpailussa 2022
Jezebel, naisille suunnattu Gawker Median ja myöhemmin G/O Median verkkosivusto
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jezebel”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1947–1948

| SPL:n Suomensarjan kausi 1947–1948 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  16
Ajankohta:  3. elokuuta 1947 -
Nousseet joukkueet:  KIF ja Sudet
Pudonneet joukkueet:  HPK, Akilles, SePS ja WP-35
Ylempi sarjataso:  Mestaruussarja
Alempi sarjataso:  Maakuntasarja
  ← 1946-1947 :  1948 → 
Palloliiton Suomensarja 1946-1947 oli Palloliiton toiseksi korkein sarjataso jalkapallossa kaudella 1946-1947. Työväen Urheiluliiton seurat pysyivät edelleen poissa Palloliiton sarjoista ja ne pelasivat omia mestaruus- ja Suomensarjojaan. Syksyllä 1948 sarjat yhdistettiin ja pelattiin vielä saman kauden kuluessa yhteiset sarjat.
Sarjan kaksi parasta nousi kauden 1948 yhteiseen Mestaruussarjaan.
Suomensarja > Etelälohko

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pist>  | KIF | Sudet | TPK | Haka | EIF | KaPS | HPK | PA |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kronohagens IF | 14 | 11 | 0 | 3 | 54-24 | 22 |  | 4-5 | 0-1 | 2-0 | 4-3 | 6-4 | 2-3 | 7-1 |
| Sudet | 14 | 9 | 2 | 3 | 43-19 | 20 | 1-3 |  | 1-0 | 2-1 | 0-2 | 3-2 | 6-1 | 7-0 |
| Turun Pallokerho | 14 | 8 | 3 | 3 | 33-19 | 19 | 0-4 | 1-0 |  | 1-1 | 1-0 | 3-0 | 4-4 | 5-4 |
| Valkeakosken Haka | 14 | 6 | 4 | 4 | 34-23 | 16 | 1-4 | 2-2 | 2-2 |  | 3-2 | 3-2 | 7-0 | 5-1 |
| Ekenäs IF | 14 | 7 | 0 | 7 | 34-35 | 14 | 1-4 | 2-6 | 2-0 | 1-3 |  | 1-2 | 4-2 | 5-3 |
| Kallion Palloseura | 14 | 3 | 3 | 8 | 33-38 | 9 | 1-6 | 1-1 | 1-4 | 2-2 | 0-1 |  | 3-4 | 3-3 |
| Hämeenlinnan Pallokerho | 14 | 4 | 1 | 9 | 30-56 | 9 | 2-3 | 0-6 | 0-4 | 0-3 | 2-3 | 0-6 |  | 6-3 |
| Porvoon Akilles | 14 | 1 | 1 | 12 | 26-73 | 3 | 1-5 | 0-3 | 0-7 | 2-1 | 5-7 | 1-6 | 2-6 |  |
HUOM: Taulukko esittää vain otteluiden tuloksia, otteluparit ovat oikein. Taulukko ei kerro, mitkä ovat otteluparissa koti- ja mitkä vierasotteluita.