stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uskonto Indonesiassa
Kristinusko

Kristinusko alkoi leviämään Indonesiaan ensin portugalilaisten ja myöhemmin hollantilaisten myötä ja varsinkin Floresin, Timorin ja Sumban saarilla, jotka vastustivat pääsääntöisesti jaavalaisten muslimien harjoittamaa ylivaltaa. Ensimmäiset arkeologiset todisteet kristinuskosta nykyisen Indonesian alueella ovat peräisin 600-luvulta, jolloin oletettavasti nestoriolaiset saapuivat Sumatralle ja Jaavalle. Kristittyjen osuus väestöstä koki jonkinmoisen kolauksen vuonna 2002, kun Itä-Timor, suurimmaksi osaksi katolilainen maa, itsenäistyi.
Protestanttiset kirkot jakautuvat yleensä joko reformoituun tai luterilaiseen kirkkoon. Indonesiassa toimii 27 protestanttista kirkkoa, jotka kuuluvat Reformoitujen kirkkojen maailmanyhteisöön. Luterilaiseen maailmanjärjestöön kuuluvia kirkkoja on Indonesiassa 13. Vuonna 2018 Indonesian tilastokeskuksen mukaan maassa oli hieman yli 20,2 miljoonaa protestanttia.
Katolinen kirkko on järjestäytynyt Indonesia 10 arkkihiippakuntaan ja 27 hiippakuntaan. Vuodesta 2010 lähtien Jakartan arkkipiispana on toiminut Ignatius Suharyo Hardjoatmodjo. Katolisten määräksi arvioitiin 8,3 miljoonaa henkilöä vuonna 2018.
Protestanteista käytetään indonesiaksi nimitystä kristen ja katolilaisista nimitystä katolik.
Hindulaisuus ja buddhalaisuus

1960- ja 1970-luvuilla hindulaisuuteen kääntyi huomattava määrä ihmisiä etupäässä Jaavan saarella. Taustalla oli Indonesian hindulais-buddhalaisen loistokauden ihailu. Borneolla ja Sulawesin eteläosissa elävät alkuperäiskansat ovat myös kääntyneet hindulaisuuteen. Lisäksi Indonesiassa asuu noin 100 000 intialaista hindua. Bali on yksi Indonesian tunnetuimmista hindulaisuuden keskittymistä. Vuonna 2018 Indonesiassa arvioitiin olevan 4,6 miljoonaa hindua.
Buddhalaisuus saapui Indonesiaan pari vuosisataa hindulaisuuden jälkeen noin 400-luvun tietämillä. Buddhalaisuus on nykyään vahvimmillaan Jakartassa, Riaulla, Pohjois-Sumatralla ja Borneon länsiosissa. Indonesian tilastokeskuksen mukaan maassa oli vuonna 2018 hieman yli 2 miljoonaa buddhalaista.
Kungfutselaisuus

Vaikka kungfutselaisuus on Indonesian pienin uskonto, kungfutselaisuus maassa eroaa merkittävistä muista alueista, joissa sitä harjoitetaan (esim. Kiina, Taiwan ja Singapore), sillä Indonesiassa kungfutselaisuus tunnustetaan virallisesti uskonnoksi, kun taas muualla se on ennemminkin filosofia. Kungfutselaisuuden harjoittaminen painottuu Indonesian kiinalaisväestöön. Vuonna 2018 Indonesiassa laskettiin olevan hieman vajaa 80 000 kungfutselaista.
Muut uskonnot

Indonesian alkuperäisväestöön kuuluvien omien uskontojen mukaisten yhdyskuntien toimintaa valvoo maan opetusministeriö, joka myöntää niille toimiluvan.
Muihin uskontoihin kuuluu vuoden 2018 laskennan mukaan hieman vajaa 112 800 ihmistä.
Rick Dees

| Rick Dees |
| --- | --- |
 Rick Dees KIIS FM studiossa vuonna 1986.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Rigdon Osmond Dees III
Syntynyt: 14. elokuuta 1950 (ikä 74) Jacksonville, Florida
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  tiskijukka
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb
Rick Dees (oik. Rigdon Osmond Dees III; s. 14. elokuuta 1950 Jacksonville, Florida) on yhdysvaltalainen radio-DJ, joka tunnetaan parhaiten ohjelmastaan Rick Dees Weekly Top Forty, jota lähetetään Yhdysvalloissa yli 400 radioaseman kautta, ja lisäksi se on kuultavissa yli 70 eri maassa.. Lisäksi hänellä on ollut Los Angelesissa KIIS-radioasemalla aamuohjelma Rick Dees Morning Show vuodesta 1982 alkaen.
Vuonna 1976 Dees levytti kappaleen Disco Duck, joka pääsi Billboard-listan ykköseksi.
Billboard-lehti on valinnut Rick Deesin Vuoden radiopersoonaksi 15 kertaa peräkkäin. Hän on myös saanut tähden Hollywood Walk of Famelle ja hänet on valittu Radio Hall of Fameen.
Aiheesta muualla

Rick Deesin kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Yhdysvallat 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 2 
Muut:  Europeana  IdRef
Guangkun-moottoritie

Guangkun-moottoritie (G80) on Kiinan moottoritie, joka kulkee Kiinan eteläosissa Guangzhousta Kunmingiin. Tien pituus on 1 400 km.
Reitti

Tie kulkee kolmen Kiinan maakunnan kautta: Guangdongin, Guangxin ja Yunnanin.
Tiehen liittyvät haaramoottoritiet

Kaihe-moottoritie
Michu-moottoritie
Yanwen-moottoritie
Patrick Roy

| Patrick Roy |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. lokakuuta 1965 (ikä 59) Quebec, Quebec, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  St. Patrick, Casseau
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  New York Islanders
Sarja:  NHL
Tehtävä:  päävalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1985–2003
Aik. seurat:  Montreal Canadiens Colorado Avalanche
NHL-varaus:  51. varaus, 1984 Montreal Canadiens
Valmennusura
Vuodet:  2005–
Seurat:  Quebec Remparts (LHJMQ)  Colorado Avalanche (NHL)
Hockey Hall of Fame
 2006 
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Montreal Canadiens | 1986  |
|  | Montreal Canadiens | 1993  |
|  | Colorado Avalanche | 1996  |
|  | Colorado Avalanche | 2001  |
Patrick Jacques Roy (s. 5. lokakuuta 1965 Quebec, Quebec, Kanada) on kanadanranskalainen jääkiekkovalmentaja ja uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Hänet tunnetaan Ken Drydenin perhostyylin edistäjänä.
Ura pelaajana > Montreal Canadiens (1984–1995)

Patrick Roy aloitti NHL-uransa Montreal Canadiensissa, jonka organisaatiossa hän pelasi vuodesta 1984 vuoteen 1995. Ensimmäisen NHL-pelinsä Roy pelasi 23. helmikuuta 1985 Winnipeg Jetsiä vastaan. Canadiens voitti Stanley Cupin seuraavana vuonna, ja Roy palkittiin Conn Smythe Trophylla pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana. Hänet valittiin myös kauden 1985–1986 tulokkaiden tähdistökentälliseen (NHL All-Rookie Team). Hän voitti myös toisen Stanley Cupin Canadiensissa vuonna 1993.
Canadiens hävisi 2. joulukuuta 1995 kotonaan Detroit Red Wingsille 1–11. Montrealin valmentaja Mario Tremblay antoi Patrick Royn seisoa maalilla yhdeksän takaiskumaalin ajan ennen kuin vihdoin päästi hänet vaihtoon toisessa erässä. Roylle kertyi ottelussa vain 17 torjuntaa. Nöyryytyksestä suuttunut Roy luisteli pois maaliltaan, rynni ohi Tremblayn ja ilmoitti vaihtopenkin takana istuneelle Canadiensin presidentille Ronald Coreylle, ettei enää koskaan pelaa Canadiensille.
Ura pelaajana > Colorado Avalanche (1996–2003)

Roy siirtyi Colorado Avalancheen joulukuussa 1995, ja heti samalla kaudella Avalanche voitti Stanley Cupin. Toisen kerran kyseisessä joukkueessa Roy voitti NHL-mestaruuden 2001. Viimeisen NHL-pelinsä hän pelasi 22. huhtikuuta 2003 Minnesota Wildiä vastaan.
Ura pelaajana > Saavutukset NHL:ssä

Roy rikkoi uransa aikana monia ennätyksiä NHL:ssä. Merkittäviä ennätyksiä ovat esimerkiksi maalivahdin eniten pudotuspelivoittoja (151) ja eniten pelattuja pudotuspelejä (247). Hänellä on myös maalivahdeista toiseksi eniten voittoja (551) Martin Brodeurin jälkeen. Roy valittiin Hockey Hall of Fameen kesäkuussa 2006 ja liittyi siihen virallisesti saman vuoden marraskuussa.
Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Roy aloitti vuonna 2005 osaomistamansa Quebec Rempartsin päävalmentajana juniorisarja LHJMQ:ssa. Hän toimi myös seuran toimitusjohtajana. Roy valmensi Rempartsia kahdeksan kauden ajan, joista ensimmäisellä joukkue voitti Canadian Hockey Leaguen mestaruuden Memorial Cupin.
Toukokuussa 2013 Roy siirtyi aiemmin pelaajana edustamansa NHL-seura Colorado Avalanchen päävalmentajaksi edeltäjänsä Joe Saccon irtisanomisen jälkeen. Hänestä tehtiin myös seuran jääkiekkoasioiden varajohtaja (engl. vice president of hockey operations). Roy erosi päävalmentajan ja jääkiekkoasioiden varajohtajan paikalta omasta tahdostaan 11. elokuuta 2016, sillä hän ei mielestään saanut vaikuttaa pelaajien hankkimiseen liittyviin päätöksiin siinä määrin kuin olisi rooleissaan halunnut. lähde?
Tammikuussa 2024 Roy nimettiin New York Islandersin päävalmentajaksi potkut saaneen Lane Lambertin tilalle.
Palkinnot

Kauden paras maalivahti, Vezina Trophy (1989, 1990, 1992)
Vähiten päästettyjä maaleja kaudessa, William M. Jennings Trophy (1987, 1988, 1989, 1992, 2002)
Kauden arvokkain pelaaja pudotuspeleissä, Conn Smythe Trophy (1986, 1993, 2001)
1998 sijalla 22. The Hockey News -lehden listalla, jossa nimettiin 100 suurinta NHL-jääkiekkoilijaa (jatkoi uraansa tämän jälkeenkin)
Valinta Hockey Hall of Fameen 13. marraskuuta 2006
Vuoden valmentaja, Jack Adams Award (2014)
Rzeszówin päärautatieasema

| Rzeszówin päärautatieasema Rzeszów Główny |
| --- | --- |

Perustiedot
Sijainti:  50.0429°N, 22.0067°E
Osoite:  Pl. Dworcowy 1, 35-201 Rzeszów
Kunta:  Rzeszów/ Ala-Karpatia
Valtio:  Puola
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  Puolan valtionrautatiet (PKP), yms.
Rzeszówin päärautatieasema (puol. Rzeszów Główny) on Puolan kaakkoisosassa, Ala-Karpatiassa toimiva vilkas rautatieasema. Asema sijaitsee Rzeszówin keskustan pohjoispuolella kantakaupungissa.
Rautatieyhteys Krakovasta Rzeszówiin valmistui vuonna 1858 ja Lviviin 1861.
Laituri 2, suunta Tarnów
Vuonna 2023 Rzeszówin päärautatieaseman kautta kulki päivittäin keskimäärin 14 300 matkustajaa (eli 5,22 milj. matkustajaa vuodessa). Tämän perusteella asema oli Puolan 16. vilkkain matkustajaliikenteen rautatieasema.
Aiheesta muualla

Station display: Rzeszów Główny (englanniksi) (portalpasazera.pl)
Iron Sheik

| The Iron Sheik |
| --- | --- |
 Iron Sheik kesäkuussa 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1942 Teheran, Iran
Kuollut: 7. kesäkuuta 2023 (81 vuotta)
Kansalaisuus:   iranilainen
Ammatti:  showpainija
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Caryl
Aiheesta muualla
Kotisivu
Iron Sheik (oik. Hossein Khosrow Ali Vaziri, persiaksi حسین خسرو علی وزیری, 15. maaliskuuta 1942 Teheran, Iran – 7. kesäkuuta 2023) oli iranilainen showpainija. Hänet muistetaan erityisesti Bob Backlundin kanssa käymästään ottelusta, jossa hän päätti tämän lähes yhtämittaisesti kuusi vuotta kestäneen mestaruuskauden vuonna 1983, sekä häviöstään Hulk Hoganille, jolloin tämä sai ensimmäisen WWF-mestaruutensa ja Hulkamanian aikakausi alkoi.
Iron Sheikin tunnusmerkkejä olivat kalju pää, ylöspäin muotoillut muhkeat viikset ja pystykärkiset painikengät. Muita tavaramerkkejä hänen painiurallaan olivat Iranin lipun kantaminen kehään astellessa sekä Camel Clutch -niminen sidontaote, joka useimmiten johti vastustajan luovuttamiseen. Hänen rooliinsa kuului Amerikan ja muiden painijoiden voimakas pilkkaaminen.
Hänet nimettiin WWE Hall of Fameen vuonna 2005..
Varhainen elämä ja uran alku

Iron Sheik syntyi Iranin pääkaupungissa Teheranissa. Jo nuorena hän hankki mainetta amatööripainijana ja toimi myös Šaahi Mohammad Reza Pahlavin ja tämän perheen henkivartijana.
Hän yritti päästä Iranin kreikkalais-roomalaiseen painijoukkueeseen vuoden 1968 olympialaisiin mutta karsiutui. Tästä huolimatta promoottorit väittivät hänen olevan oman sarjansa olympiamitalisti.
Tämän jälkeen Iron Sheik muutti Yhdysvaltoihin, ja 1971 hänestä tuli Amateur Athletic Unionin kreikkalais-roomalaisen painin mestari 83-kiloisten sarjassa. Hän oli USA:n painijoukkueen apulaisvalmentaja Münchenin olympialaisissa 1972.
Showpainiura alkaa > Alku (1972–1983)

Vuonna 1972 promoottori Verne Gagne esitti Iron Sheikille kutsun tulla ammattipainijaksi. Hän kouluttautui Gagnen leirillä Billy Robinsonin toimiessa valmentajana. Myöhemmin Iron Sheik toimi myös itse kouluttajana ja valmensi Ricky Steamboatia, Greg Gagnea ja Jim Brunzellia.
Valmistuttuaan Iron Sheik otti käyttöönsä tavaramerkit, joista hänet tänäkin päivänä tunnetaan: hän ajoi päänsä kaljuksi, kasvatti muhkeat viikset ja käytti pystykärkisiä painikenkiä. Aluksi hän paini nimellä Hossein Arab ja pian hän jo voitti ensimmäisen mestaruutensa, Kanadan joukkuemestaruuden yhdessä Texas Outlaw'n kanssa.
Kuusi vuotta myöhemmin Iron Sheik löysi World Wrestling Federationin ja debytoi vuonna 1979. Ura WWF:ssä lähti nopeasti käyntiin ja hän voitti kaikkien aikojen ensimmäisen Battle Royal -ottelun, joka järjestettiin Madison Square Gardenissa, New Yorkissa. Tällä voitolla hän ansaitsi mestaruusottelun silloista hallitsevaa maailmanmestaria Bob Backlundia vastaan, joka selätti hänet myöhemmin samana iltana 30 minuuttia kestäneessä ottelussa. Tämän jälkeen hän otteli monet kerrat Chief Jay Strongbow’n ja Bruno Sammartinon kanssa, kunnes jätti WWF:n vuonna 1980.
Iron Sheik palasi pian ottelemaan NWA:n riveissä ja alkoi vasta tällöin esiintyä nimellä The Iron Sheik. Hän toi esiintyessään esille lukuisia todellisia poliittisia tapahtumia, kuten Iranin panttivankikriisin, ja amerikkalaisten vihan Irania kohtaan. Sheik siirtyi painimaan Mid-Atlantic Championship Wrestling -organisaatioon, jossa voitti promootion mestaruuden Jim Brunzellilta. Tämän jälkeen hän siirtyi Georgia Championship Wrestlingiin, jossa kävi merkittäviä otteluita Dusty Rhodesin, Dick Murdochin ja Tommy Richin kanssa. Hän myös voitti kansainvälisen TV-tittelin Ron Garvinilta.
Showpainiura alkaa > World Wrestling Federation (1983–1987, 1988)

Iron Sheik palasi WWF:ään vuonna 1983 ja haastoi Backlundin uusintaotteluun, joka pidettiin joulukuun 26. päivä 1983 Madison Square Gardenissa. Sheik tuntui hallitsevan lähes koko pitkän ottelun ajan ja saikin lopulta Backlundin Camel Clutch -sidontaotteeseen, ja pian Backlundin manageri Arnold Skaaland heitti pyyhkeen kehään. Backlund olisi kuitenkin vielä halunnut jatkaa ottelua ja Skaalandin ratkaisu olikin kiistanalainen. Sheikistä tuli WWF:n maailmanmestari ja hän oli uransa huipulla.
Mestarina ollessaan Iron Sheik kävi muutamia ikimuistoisia otteluita ja puolusti titteliään onnistuneesti kolme kertaa voittaen Chief Jay Strongbow'n, Pat Pattersonin ja Tito Santanan. Neljäs haastaja oli Hulk Hogan, joka voitti Iron Sheikiltä mestaruuden ottelussa, jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista. Ennen kyseistä ottelua Sheikin manageri yritti lahjoa tämän murtamaan Hoganin jalan 100 000 dollarilla mutta Iron Sheik kieltäytyi, koska on muslimi. Sheik ehti olla mestarina vain 28 päivää.
Tämän jälkeen hän aloitti katkeran riidan Sgt. Slaughterin kanssa, jolle hän lopulta hävisi kuuluisassa "Boot Camp Rules" -ottelussa Madison Square Gardenissa. Sitten Iron Sheik liittoutui Nikolai Volkoffin kanssa, ja he painivat tiiminä nimeltä "Foreign Legion". Manageri "Classy" Freddie Blassien johdolla kaksikko voitti WWF:n joukkuemestaruuden U.S. Expressilta ensimmäisessä WrestleManiassa vuonna 1985. Samana vuonna hän esiintyi yhdessä monien muiden WWF-tähtien kanssa Cyndi Lauperin "The Goonies 'R' Good Enough" -kappaleen musiikkivideolla. Kyseinen kappale tehtiin Steven Spielbergin elokuvaan Arkajalat, ja se oli myös osa Rock 'n' Wrestling Connection -musiikkialbumia.
Vuonna 1987 "Hacksaw" Jim Duggan ja Iron Sheik olivat ajelemassa WWF-tapahtuman jälkeen New Jerseyssä, kun poliisi pysäytti heidät. Duggania epäiltiin rattijuopumuksesta ja huumeiden käytöstä ja Sheikiä myös huumeiden käytöstä. Kun ajoneuvo ja miehet tutkittiin, poliisi sai selville, että Duggan oli marihuanan vaikutuksen alaisena, kun taas Sheikin verestä löytyi iso määrä kokaiinia. Pieniä määriä kokaiinia löydettiin myös autosta. Duggan sai ehdonalaista ja Iron Sheik laitettiin vuoden koeajalle. Tästä syntyi pienimuotoinen skandaali, joka johti Dugganin väliaikaiseen hyllyttämiseen ja Sheikin sopimuksen purkamiseen.
Vuonna 1988 Iron Sheik palasi WWF:ään, mutta paluu jäi lyhytaikaiseksi.
Showpainiura alkaa > Muut promootiot (1987–1990)

Iron Sheik sirtyi Dallasin World Class Championship Wrestling -organisaatioon vuonna 1987, jossa hän kävi useita otteluita Matt Bornea vastaan WCWA Texas Heavyweight -mestaruudesta. Hän paini kyseisessä organisaatiossa vain muutaman kuukauden, jonka jälkeen hän siirtyi vähäksi aikaa AWA:aan, jossa hän hyökkäsi Sgt. Slaughterin kimppuun kesken tämän ottelun. Tänä ajanjaksona hänen tärkein vastustajansa oli kuitenkin "Mr. USA" Tony Atlas, jonka kanssa hän oli riidoissa sekä WCCW:ssä että WWC:ssä.
Vuonna 1989 hän työskenteli lyhyen aikaa National Wrestling Alliancessa, jossa hän aloitti vihanpidon Stingin kanssa ja otteli tätä vastaan NWA World Television Championship -mestaruudesta mutta hävisi. Hän jätti promootion noin puolen vuoden päästä.
Showpainiura alkaa > Paluu WWF:ään (1991–1992)

Vuoden 1991 alussa Iron Sheik palasi WWF:ään ja paini muutamassa house-show’ssa (ottelutapahtuma jota ei televisioida) ennen kuin muutti kehänimensä Colonel Mustafaksi. Sitten hän esiintyi pitkästä aikaa televisiossa, WWF Wrestling Challenge -tapahtumassa, jossa kohtasi vanhan vihollisensa Sgt. Slaughterin. Yhdessä irakilaisen General Adnanin kanssa he julistautuivat molemmat Irakin kannattajiksi Persianlahden sodassa ja aloittivat riidan Hulk Hoganin kanssa. Yllättäen Sgt. Slaughter lyöttäytyi Iron Sheikin ja Adnanin kumppaniksi, ja nämä kolme kohtasivat Hoganin ja Ultimate Warriorin vuoden 1991 SummerSlam-tapahtuman pääottelussa. Hogan ja Warrior voittivat, ja noin vuoden päästä Iron Sheik jätti jälleen WWF:n taakseen.
Showpainiura alkaa > Jälleen itsenäiseksi painijaksi (1993–1994)

Myöhemmin Iron Sheik alkoi jälleen painia itsenäisesti ja lähti painikiertueelle Nigeriaan vuonna 1994. Kyseinen kiertue oli entisen painijan ja nykyisen promoottorin Chris Adamsin järjestämä ja Pepsin sponsoroima, ja siinä oli mukana entiset, nimekkäät WWF-tähdet Jimmy "Superfly" Snuka, Greg Valentine, Demolition X sekä Kevin Von Erich.
Sheikistä tuli toinen mestari "Boston Bad Boy" Tony Rumblen omistamassa Century Wrestling Alliancessa. Hän voitti tittelin Tommy Dreamerilta 21. maaliskuuta ja hävisi sen Vic Steamboatille 23. lokakuuta 1993 Wakefieldissä, Massachusettsissa.
Vuonna 1994 Iron Sheik kokeili onneaan shoot wrestlingin parissa UWF:ssä, Japanissa. Hän hävisi luovutuksella Yoji Anjohille ajassa 5 min 30 sekuntia.
Showpainiura alkaa > Yksittäisiä esiintymisiä (vuodesta 1996 nykypäivään)

Vuoden 1996 lopulla Iron Sheik palasi WWF:ään ja toimi yhdessä vanhan vastustajansa Bob Backlundin kanssa Solofa Fatun managerina, joka paini tuolloin nimellä Sultan.
Huhtikuun ensimmäisenä päivänä vuonna 2001 järjestetyssä WrestleMania X-Seven -tapahtumassa Iron Sheik otti osaa Gimmick Battle Royal -otteluun, jossa oli mukana painitähtiä 1980- ja 1990-luvuilta. Hän voitti, ja yllättäen yleisö hurrasi hänelle halveksimisen sijasta. Heti voittonsa jälkeen ottelussa mukana ollut Sgt. Slaughter kävi Sheikin kimppuun ja onnistui tainnuttamaan hänet Cobra Clutch -sidontaotteella.
Muutamia vuosia myöhemmin Iron Sheik jatkoi painimista useissa itsenäisissä organisaatioissa, ja hän tekee satunnaisia esiintymisiä vielä tänäkin päivänä.
Vuonna 2005 Iron Sheik pääsi WWE Hall of Fameen. Tilaisuudessa hänet esitteli hänen vanha kilpailijansa Sgt. Slaughter. 11. kesäkuuta 2007 hän esiintyi RAW:n jaksossa Jimmy Snukan kanssa. 18. kesäkuuta pidetyssä show’ssa hän kysyi Vince McMahonin assistentilta Jonathan Coachmanilta, voisiko hän perustaa oman haastattelushow'n, kuten Roddy Piperin Piper's Pit tai Brother Loven The Brother Love Show. Coach vastasi sanomalla, että "pidän ajatuksesta ja aion todellakin harkita sitä jonkin aikaa". Kyseistä show’ta ei kuitenkaan tehty. 13. elokuuta Iron Sheik esiintyi RAW:n jaksossa Madison Square Gardenissa, jossa pidettiin WWE:n versio American Idolista. Sheik asteli alas ramppia, ja samaan aikaan Nikolai Volkoff lauloi Neuvostoliiton hymniä. 10. maaliskuuta 2008 esitetyssä RAW:ssa nähtiin revansseja aiemmista WrestleManioista. Kyseisessä jaksossa Iron Sheik kohtasi yhdessä Nikolai Volkoffin kanssa U.S. Express-joukkueen, jota vastaan he ottelivat ensimmäisessä WrestleManiassa. Ennen ottelun alkua Jillian Hall keskeytti heidät ja tuli laulamaan Bruce Springsteenin kappaleen Born in the U.S.A.
2. lokakuuta 2009, Smackdownin kymmenvuotisjuhlalähetyksessä, Iron Sheik nähtiin takahuoneessa väittelemässä Sgt. Slaughterin kanssa ja tämän jälkeen auttamassa Hurricane Helmsia.
Viimeisimmän kerran Iron Sheik esiintyi RAW:ssa 16. marraskuuta 2009. Ohjelman alussa hän oli Roddy Piperin ja Luis Guzmánin seurassa ja ärsyyntyi Hulk Hoganista niin, että todisti valtaansa Hulk Hogan- ja Iron Sheik -figuureilla.
Yksityiselämä

Nuorena Iron Sheik palveli Iranin keisarillisessa armeijassa  kaksi vuotta. Hänen vanhempi tyttärensä, Marissa Jeanne Vaziri, löydettiin kuolleena asunnostaan 5. toukokuuta 2003, vain 27-vuotiaana. Kuolinsyyksi todettiin tukehtuminen kuristamalla. Marissan poikaystävä Charles Warren Reynolds tunnusti rikoksen, ja hänelle langetettiin tuomio murhasta.
Iron Sheik asui vaimonsa Carylin kanssa Fayettevillessä, Georgian osavaltiossa.
1980-luvulla Iron Sheik ansaitsi noin 10 000–15 000 dollaria viikossa.
Kehässä

Lopetusliike
Camel Clutch
Nimikkoliikkeet
Boston crab
Useita suplex-heittoja:
Belly to back suplex
Belly to belly suplex
Gutwrench suplex
Short-arm clothesline
Managerit
The Grand Wizard, eli Ernie Roth
"Classie" Freddie Blassie
Jimmy Hart
Slick, eli Ken Johnson
Daryl Van Horne, eli James Mitchell
Mestaruudet ja saavutukset

Century Wrestling Alliance
CWA Heavyweight Championship
Georgia Championship Wrestling
NWA National Television Championship
International Association of Wrestling
IAW Heavyweight Championship
IAW Tag Team Championship (3 kertaa) – Brian Costellon kanssa
Maple Leaf Wrestling
NWA Canadian Heavyweight Championship|NWA Canadian Heavyweight Championship (2 kertaa)
Mid-Atlantic Championship Wrestling
NWA Mid-Atlantic Heavyweight Championship
NWA All-Star Wrestling
NWA Canadian Tag Team Championship – The Texas Outlawin kanssa
National Wrestling Alliance
NWA Hall of Fame (vuonna 2008)
NWA New Zealand
NWA British Empire/Commonwealth Championship
NWA 2000
NWA 2000 American Heritage Championship
Pacific Northwest Wrestling
NWA Pacific Northwest Tag Team Championship – Bull Ramosin kanssa
Pro Wrestling Illustrated
PWI:n rankkauslista 500 parhaasta painijasta "PWI" -aikakaudella: sijalla 134 (vuonna 2003)
PWI:n rankkauslista 100 parhaasta joukkuepainijasta "PWI" -aikakaudella: sijalla 96 Nikolai Volkoffin kanssa (vuonna 2003)
World Wrestling Federation / World Wrestling Entertainment
WWF Championship
WWF Tag Team Championship – Nikolai Volkoffin kanssa
Wrestlemania XVII:n Gimmick Battle Royal -ottelun voittaja
King of the Ring -turnauksen 2. sija (vuonna 1985)
WWE Hall of Fame (vuonna 2005)
WWE Magazine – 50 Greatest Wrestlers of All-Time (mukana erikoislehdessä, jossa biografiat 50 parhaasta WWE:n painijasta kautta aikojen)
Wrestling Observer Newsletter awards
Aliarvioiduin painija (vuonna 1980)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut
Esittely WWE Hall of Fame -sivulla
Profiili (englanniksi)
Haastattelu (englanniksi)
Kuvagalleria
Sheikshow.com – Biografia, kuvia, fanituotteita (Arkistoitu – Internet Archive)
Iron Sheikin MySpace-sivu
WWE:n mestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Iron Sheik vuonna 1982
Iron Sheik kehässä partnerinsa Nikolai Volkoffin ja managerinsa Freddie Blassien kanssa.
Iron Sheik WWE RAWissa maaliskuussa 2008.
Rooman ryöstö (410)

Rooman ryöstö vuonna 410, ranskalaisen Joseph-Noël Sylvestren historiamaalaus vuodelta 1890.
Rooman ryöstö oli 24. elokuuta 410 alkanut tapahtuma, jossa kuningas Alarikin johtamat visigootit ryöstivät kolmen päivän ajan Rooman kaupunkia. Vaikka Länsi-Rooman pääkaupunki olikin jo aiemmin siirretty Ravennaan, oli Rooman ryöstö tärkeä symbolinen virstanpylväs Rooman valtakunnan tuhoon johtaneessa kehityksessä. Rooma joutui vihollisen valtaamaksi ensimmäistä kertaa lähes kahdeksaansataan vuoteen.
Alarik piiritti Roomaa kolme kertaa vuosina 408–410 painostaakseen Rooman senaattia ja keisari Honoriusta. Kun neuvottelut Honoriuksen kanssa eivät edenneet toivotusti, Alarik toteutti lopulta uhkauksensa ryöstämällä Rooman.