stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eirik Verås Larsen

| Mitalit> Maa:  Norja.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Norja.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Norja.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Maa:  Norja> Miesten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 2004 | K-1, 1 000 m |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | K-1, 1 000 m |  |
|  Hopeaa | Peking 2008 | K-1, 1 000 m |  |
|  Pronssia | Ateena 2004 | K-2, 1 000 m |  |
| MM-kilpailut   | MM-kilpailut   | MM-kilpailut   |  |
|  Kultaa | Poznań 2001 | K-2, 1 000 m |  |
|  Kultaa | Sevilla 2002 | K-1, 1 000 m |  |
|  Kultaa | Zagreb 2005 | K-1, 1 000 m |  |
|  Hopeaa | Sevilla 2002 | K-2, 1 000 m |  |
|  Pronssia | Duisburg 2007 | K-1, 1 000 m |  |
|  Pronssia | Szeged 2011 | K-1, 1 000 m |  |
| EM-kilpailut   | EM-kilpailut   | EM-kilpailut   |  |
|  Kultaa | Poznań 2000 | K-2, 1 000 m |  |
|  Kultaa | Milano 2001 | K-2, 1 000 m |  |
|  Kultaa | Poznań 2004 | K-1, 1 000 m |  |
|  Kultaa | Poznań 2004 | K-1, 2 000 m |  |
|  Kultaa | Poznań 2005 | K-1, 1 000 m |  |
|  Kultaa | Pontevedra 2007 | K-1, 1 000 m |  |
|  Kultaa | Brandenburg 2009 | K-2, 1 000 m |  |
|  Hopeaa | Belgrad 2011 | K-1, 5 000 m |  |
|  Pronssia | Szeged 2002 | K-2, 1 000 m |  |
Miesten maratonmelonta
| MM-kilpailut   | MM-kilpailut   | MM-kilpailut   |  |
|  Kultaa | Stockton-on-Tees 2001 | K-2 |  |
|  Kultaa | Zamora 2002 | K-2 |  |
Eirik Verås Larsen (s. 26. maaliskuuta 1976 Flekkefjord) on norjalainen ratameloja ja olympiavoittaja. 182 senttimetriä pitkä ja 80 kilogrammaa painava Verås Larsen edustaa Flekkefjord KK:ta. Hän kilpailee kajakeilla.
Ura

Verås Larsen saavutti ensimmäisen olympiakultansa kajakkiyksikön 1 000 metriltä vuoden 2004 kesäolympialaisista Ateenasta. Noista kisoista hän saavutti myös pronssia kajakkikaksikosta. Vuoden 2008 kesäolympialaisista Pekingistä Verås Larsen saavutti hopeaa kajakkiyksikön 1 000 metriltä, ja vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta hän saavutti uransa toisen olympiakullan samasta luokasta.
Verås Larsen on saavuttanut MM-kilpailuista kolme kultaa, yhden hopean ja kaksi pronssia. Mitaleista kaksi kultaa ja molemmat pronssit ovat henkilökohtaisilta matkoilta. EM-kilpailuista Verås Larsen on saavuttanut peräti seitsemän kultaa, yhden hopean ja yhden pronssin. Mitaleista kolme kultaa ja yksi hopea ovat henkilökohtaisilta matkoilta. Verås Larsenilla on myös kaksi maratonmelonnan kajakkikaksikon maailmanmestaruutta.
Muuta

Verås Larsenin vaimo Mira Verås Larsen on itsekin meloja. Hän toimi Norjan lipunkantajana vuoden 2012 kesäolympialaisten avajaisissa. Eirik toimi lipunkantajana samojen kisojen päättäjäisissä. Mira Verås Larsenin isoisoisä on voimistelun olympiavoittaja Osvald Falch.
Eesti

Eesti voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Eesti eli Viro, valtio Pohjois-Euroopassa Suomenlahden eteläpuolella
eestin kieli eli viron kieli, itämerensuomalainen kieli
Eesti (On My Mind), Juice Leskisen hittikappale vuodelta 1983
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Eesti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Dorotean kirkko

| Dorotean kirkko Dorotea kyrka |
| --- | --- |

Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Luulajan hiippakunta
Seurakunta:  Dorotea-Risbäcks församling
Rakentamisvuosi:  1934
Suunnittelija:  Evert Mille
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dorotean kirkko (ruots. Dorotea kyrka) on Ruotsissa Dorotean kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Se sijaitsee Dorotean taajamassa. Paikalla on ollut vuonna 1799 valmistunut kirkko, joka paloi kokonaan vuonna 1932 kesken restauroinnin. Uusi kirkko rakennettiin arkkitehti Evert Millen suunnitelmien pohjalta ja vihittiin käyttöön vuonna 1934.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dorotean kirkko Wikimedia Commonsissa
Bebyggelseregistret (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Dorotea kyrka
Käännös suomeksi
Dorothe Engelbretsdatter

Nimiösivu teoksen Taare-Offer ensipainokseta 1685.
Teoksen Taare-Offer nimiösivu (1685) jossa Dorothe kuvataan kirjoittamassa.
Dorothe Engelbretsdatter (16. tammikuuta 1634 Bergen, Norja – 19. helmikuuta 1716 Bergen, Norja) oli norjalainen kirjailija. Häntä pidetään Norjan ensimmäisenä naiskirjailijana. Hän kirjoitti virsi- ja rukouskokoelmia. Hänen isänsä oli Bergenin koulun rehtori ja Bergenin tuomiokirkon pappi Engelbret Jørgenssøn (1592–1659).
Dorothe Engelbretsdatter meni vuonna 1652 naimisiin rovasti Ambrosius Hardenbeckin kanssa (1621–1683). He saivat yhdeksän lasta.
Dorothe Engelbretsdatter kävi Tanskassa, ja hänet esiteltiin Tanskan hovissa. Hän tapasi piispa Thomas Kingon, ja koska molemmat olivat runoilijoita, he kävivät runomuotoista keskustelua, Heidän yleisön edessä käymänsä keskustelut ovat säilyneet.
Ensimmäinen teos Siælens Sang-Offer (1678) oli valtava menestys.
Dorothe Egelbretsdatter sai verovapauden 1684, ja näin häntä pidetään ammattikirjailijana. Norjan virsikirjassa vuodelta 1985 on kaksi hänen tekstiään, numerot 805 ja 848
Teokset

Siælens Sang-Offer (1678) julkaistiin 24 painoksena
Taare-Offer (1685, omistettu kuningatar Charlotte Amalielle)
Et kristeligt Valet fra Verden (1698)
Tvende meget smucke ny Psalmer (1705)
Dønna

Dønna on Norjan kunta Nordlandin läänissä. Se on saaristokunta, jonka kolme suurinta saarta ovat nimeltään Dønna, Løkta ja Vandve. Naapurikuntia ovat pohjoisessa Træna ja Nesna, idässä Leirfjord, etelässä Alstahaug ja lounaassa Herøy.
Kunnan alueella on paljon saaria ja luotoja. Meri on matalaa, minkä vuoksi alueella on paljon kalaa. Pääsaari Dønnan korkein kohta on tunturimuodostelma Dønnamannen, 858 metriä merenpinnasta. Muut saaret ovat matalampia. Dønnan saarelta on siltayhteys Herøyn kuntaan.
Kulttuuri

Monet kirjailija Roy Jacobsenin kirjoista sijoittuvat Dønnaan.
Tunnettuja henkilöitä

Axel Coldevin (1900–1992), historioitsija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dønna Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Nordlandin läänin kunnat
Alstahaug
Andøy
Ballangen
Beiarn
Bindal
Bodø
Brønnøy
Bø
Dønna
Evenes
Fauske
Flakstad
Gildeskål
Grane
Hadsel
Hamarøy
Hattfjelldal
Hemnes
Herøy
Leirfjord
Lurøy
Lødingen
Meløy
Moskenes
Narvik
Nesna
Rana
Rødøy
Røst
Saltdal
Sortland
Steigen
Sømna
Sørfold
Tjeldsund
Træna
Tysfjord
Værøy
Vefsn
Vega
Vestvågøy
Vevelstad
Vågan
Øksnes
Norjan läänit | Norja
Käännös suomeksi
Eirik Ivarsson

Eirik Ivarsson (noin 1130 – 3. toukokuuta 1213) oli Nidarosin arkkipiispa 1189–1213. Ivarsson ja Norjan kuningas Sverre Sigurdinpoika joutuivat kiistaan kruunun ja katolisen kirkon välisestä vallanjaosta. Riita johti lopulta siihen, että paavi asetti Sverren pannaan ja Ivarsson lähti maanpakoon Tanskaan.
Tausta

Ivarssonin isä oli islantilainen Ivar Kalvsson Skrauthanske,  joka osallistui Holmengrån taisteluun vuonna 1139 kuningas Maunu Sokean joukoissa. Ivar Kalvsson Skrauthanskesta tuli Nidarosin piispa 1140-luvulla. Eirik suuntasi isänsä tavoin kirkolliselle uralle. Nuori Eirik opiskeli 1140-luvulla kuuluisassa Pyhän Victorin augustinolaisluostarissa Pariisissa. Eirik hyväksyttiin luostarin kaniikiksi ja hän ylläpiti myöhemmin tiiviitä yhteyksiä luostariin.
Eirik Ivarsson oli innokas gregoriaanisuuden kannattaja. Gregoriaanisuuden tärkein opinkappale oli libertas ecclesiae, kirkon täysi itsenäisyys kaikista maallisista elimistä ja paavin ylivalta eli paavin kiistaton käskyvalta koko kristillisessä maailmassa. Tämä kirkollinen ohjelma toimi Eirikin ohjenuorana hänen toimiessaan piispana ja myöhemmin arkkipiispana.
Vuonna 1171 Ivarssonista tuli Stavangerin piispa. Hän tuki voimakkaasti kuningas Maunu Erlinginpoikaa valtataistelussa Sverre Sigurdinpoikaa vastaan. Yhdessä arkkipiispa Øystein Erlendssonin kanssa hän osallistui jopa sotatoimiin Sverreä ja hänen kannattajiaan birkebeinejä vastaan. Vastineeksi Eirik Ivarssonin tuelle Maunu lahjoitti Stavangerin kaupungin Pyhälle Svithunille ja piispanistuimelle. Lahjoitus antoi piispalle täyden vallan kaupunkiin, sen lainvalvontaan sekä verotuloihin.
Dorotean piiri

| Dorotean piiri |
| --- | --- |
 Dorotean kirkko
 fiDorotean piiri 
 64°15′50″N, 16°24′43″E 
Valtio:   Ruotsi
Maakunta:  Lappi
Lääni:  Västerbottenin lääni
Kunta:  Dorotean kunta
Piirikoodi:  324004
Väestö
Väkiluku (2022):  2 183 
Dorotean piiri (ruots. Dorotea distrikt) sijaitsee Dorotean kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on 2 183  (31. joulukuuta 2022).
Aiheesta muualla

SCB Regina Web Map (Näyttää piirin rajat karttapalvelussa) Statistiska centralbyrån. (ruotsiksi)
Dorotean kunnan piirit
Emil Svensk

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Emil Svensk vuonna 2013. |  Emil Svensk vuonna 2013. |  Emil Svensk vuonna 2013. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten suunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Riika 2018 | sprinttiviesti |  |
|  Kultaa | Sarpsborg 2019 | viesti |  |
|  Kultaa | Doksy 2021 | sprinttiviesti |  |
|  Pronssia | Flims Flaax 2023 | viesti |  |
|  Pronssia | Edinburgh 2024 | sprintti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Neuchâtel 2021 | sprintti |  |
|  Hopeaa | Ticino 2018 | sprinttiviesti |  |
|  Hopeaa | Neuchâtel 2021 | sprinttiviesti |  |
|  Hopeaa | Mór 2024 | viesti |  |
|  Pronssia | Verona 2023 | pudotussprintti |  |
Emil Svensk (s. 12. heinäkuuta 1993 Borlänge) on ruotsalainen suunnistaja. Latvian MM-kilpailuissa 2018 Svensk saavutti sprinttiviestin maailmanmestaruuden Ruotsin joukkueessa ja oli henkilökohtaisen sprintin kuudes. Norjan MM-kilpailuissa 2019 Svensk oli mukana kultaa voittaneessa viestijoukkueessa. Tšekin MM-kilpailuissa 2021 Svensk voitti sprinttiviestin maailmanmestaruuden. Sveitsin MM-kilpailuissa 2023 Svensk saavutti pronssia viestissä. Ison-Britannian MM-kilpailuissa 2024 Svensk saavutti pronssia sprintissä.
EM-kilpailuissa Ticinossa 2018 Svensk oli toiseksi tulleessa sprinttiviestijoukkueessa. Sveitsin EM-kilpailuissa 2021 Svensk voitti sprintin ja oli mukana toiseksi tulleessa sprinttiviestijoukkueessa. Italian EM-kilpailuissa 2023 Svensk oli pudotussprintissä kolmas. Unkarin EM-kilpailuissa 2024 hän oli Ruotsin toiseksi tulleessa viestijoukkueessa.
Svensk edustaa Stora Tuna OK -suunnistusseuraa. Stora Tuna on voittanut Jukolan viestin vuosina 2019, 2021, 2022, 2023 ja 2024 joukkueella, jossa Svenskin lisäksi ovat suunnistaneet hänen kolme veljeään.
Viron presidentinvaali 2001

Viron presidentinvaali on epäsuora vaali, jossa valitaan Viron presidentti. Ensimmäinen kierros järjestettiin 27. elokuuta 2001, toinen ja kolmas kierros 28. elokuuta 2001. Koska kukaan ei saavuttanut Riigikogun suljetussa lippuäänestyksessä riittävää enemmistöä, seuraava vaihe käytiin 21. syyskuuta valitsijamieskokouksessa.
Vaalitapa

Viron presidentin valitsemisen vaalilaissa parlamentti eli riigikogu kutsutaan ensin valitsemaan presidenttiä. Laki vaatii vähintään 68 ääntä riigikogun 101 jäseneltä eli kahden kolmasosan enemmistöä. Äänestyskierroksia käydään kolme kahden päivän aikana.
Jos parlamentin jäsenten vaalit epäonnistuvat näissä kolmessa äänestyksessä, Riigikogun puhemies kutsuu erityisen vaalikokouksen (vir. valimiskogu). Se koostuu 101 riigikogun jäsenestä ja tuolloin 266 valitsijasta, jotka paikalliset viranomaiset (kaupungit ja kunnat) lähettivät. Kuntien edustajista 10 tuli Tallinnasta, neljä edustajaa Tartosta, Narvasta ja Pärnusta, kaksi edustajaa yli 10 000 asukkaan kaupungeista ja lopuilla kunnilla yksi edustaja/kunta.
Vaalit olivat salaiset.
Edeltävät keskustelut ja presidenttiehdokkaiden nimeäminen

Virossa käytiin jännittävät presidentinvaalit elo-syyskuussa 2001. Edellinen presidentti Lennart Meri oli valittu kaksi kertaa eikä ollut näin ollen enää mahdollista valita uudelleen. Selkeää ennakkosuosikkia vuoden 2001 vaaleissa ei ollut. Ehdokkaina oli Kansanliiton ehdokas, Viron neuvostoaikainen presidentti Arnold Rüütel, Keskustapuolueen ehdokas, Riigikogun varapuhemies Peeter Kreitzberg, reformipuolueen ehdokas, riigikogun puhemies Toomas Savi, Isänmaaliiton ehdokas, Tarton yliopiston entinen rehtori Peeter Tulviste ja Maltillisten ehdokas, entinen pääministeri Andres Tarand.
Virossa presidentillä on veto-oikeus lainsäädännössä. Hän nimittää myös pääministerin ja muut korkeat viranhaltijat, toimii maan asevoimien ylipäällikkönä ja edustaa maata ulkomailla. Uuden presidentin keskeisiä tehtäviä oli tässä vaiheessa Viron luotsaaminen kohti EU- ja Nato-jäsenyyttä yhdessä hallituksen kanssa. Sisäpoliittisesti maan sosiaaliset ongelmat ja osallistuminen niiden ratkaisemiseen nähtiin myös tärkeänä tehtävänä tulevalle presidentille.
Riigikogun vaalivaihe

Riigikoguvaiheen presidentinvaalissa oli ensimmäisellä kierroksella kaksi ehdokasta, joista Keskustan Kreitzberg sai 40 ääntä ja Maltillisten Tarand 28 ääntä. Loput äänestivät tyhjää tai pidättyivät äänestyksestä. Reformipuolue päätti tässä vaiheessa, että sen ehdokas Savi ei ole mukana vielä riigikogu-äänestyksissä, vaan vasta syyskuun vaalikouksessa.
Toinen ja kolmas riigikogun kierros ei tuonut myöskään ratkaisua, sillä toisella kierroksella Kreitzberg sai 36 ääntä ja Tulviste 35 ääntä Isänmaaliitolta ja Maltillisilta. Tarand oli siis tässä vaiheessa poissa pelistä. Kolmannella kierroksella Kreitzberg sai 33 ääntä, ja Tulviste myös 33 ääntä. Tämä tarkoitti sitä, että Kreitzberg ja Tulviste olivat autiomaattisesti mukana syyskuun valitsijamieskokouksessa. Muiden ehdokkaiden nimeäminen vaati 21 valitsijamiehen tuen. Varmoina ehdokkaina tässä vaiheessa kahden edellä mainitun lisäksi olivat Savi ja Rüütel. Mahdollisina ehdokkaina nähtiin riippumaton Mati Päts, sotaa edeltävän presidentti Konstantin Pätsin pojanpoika, sekä Andres Tarand ja Isämaaliiton Tunne Kelam. Vaali suoritettiin siis lähes kuukausi riigikogu-vaiheen jälkeen.
Vaalikokous - riigikogun ja kuntien edustajat

Riigikogun ja kuntien edustajista muodostunut valitsijamieskokous äänesti ensin useita ehdokkaita: Rüütel 114 ääntä, Savi 90, Tulviste 89 ja Kreitzberg 72. Yksi lippu oli tyhjä ja yksi riigikogun edustaja oli poissa sydänkohtauksen vuoksi. Jatkoon pääsi kaksi eniten ääniä saanutta eli Rüütel ja Savi. Siinä saatiin ratkaisu aikaan, vaikka oli epäily, että valinta palautuu takaisin riigikoguun. Rüütel sai 186 eli niukasti yli puolet ja Savi 155. Kaksi lippua hylättiin ja tyhjiä oli 23.,
Näin presidentiksi tuli opposition, Kansanliiton ja Keskustapuolueen, tukema ehdokas. Rüüteliä tukivat presidentiksi ennen kaikkea maakuntien eli pienten kuntien edustajat. Kokenut sosiaalidemokraattien kansanedustaja  Marju Lauristin totesi, että Rüütel - toisin kuin Meri - noudattaa tarkoin Viron perustuslakia, joka antaa presidentille symbolisen, edustuksellisen tehtävän. "Paljon tulee riippumaan hänen avustajakunnastaan. Meri teki roolista paljon merkittävämmän kuin perustuslaki lupaa. Nyt peräännytään varmaan takaisin alkuperäisille rajoille." Lisäksi Lauristin totesti, että "Rüütelin voitto oli nostalgian voitto".
Aiheesta muualla

President of the Republic of Estonia Elections vvk.ee. Viitattu 10.2.2021. (englanniksi)
Kaksi vuotta presidentiksi valintansa jälkeen Arnold Rüütel vietti 75-vuotispäiviään. Kuvassa presidentti vaimonsa Ingridin kanssa.
Eder

| Eder |
| --- | --- |
 Silta Ederin yli Altenbrunslarin ja Neuenbrunslarin välillä
Alkulähde:  Nordrhein-Westfalen
Laskupaikka:  Edermünde, Hessen
Maat:  Saksa
Pituus:  177 km
Alkulähteen korkeus:  634 m
Virtaama:  23,8 m³/s
Valuma-alue:  3362 km²
Eder-joen valuma-alue
Eder on 177 kilometrin pituinen joki Pohjois-Saksassa. Se alkaa Nordrhein-Westfalenin itäosasta ja virtaa Hesseniin, jossa se laskee Fulda-jokeen.
Emil Kokkonen

| Emil Kokkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Matti Emil Kokkonen
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1898 Impilahti
Kuollut: 28. elokuuta 1941 (43 vuotta) Viipurin maalaiskunta
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
Elonet
Matti Emil Kokkonen (30. maaliskuuta 1898 Impilahti – 28. elokuuta 1941 Viipurin maalaiskunta) oli suomalainen näyttelijä.
Ura

Kokkonen aloitti uransa Kemin Työväen Näyttämöllä vuonna 1924. Sittemmin hän toimi useiden työväen näyttämöiden johtajana ja Turun Työväen Teatterin näyttelijänä. Kokkonen kaatui jatkosodan rintamalla Sommeessa kesällä 1941.
Kokkonen teki yhden elokuvaroolin. Hän näytteli sotilasta Nyrki Tapiovaaran teoksessa Varastettu kuolema (1938).
Douglas Hurd

Douglas Hurd
Douglas Richard Hurd (s. 8. maaliskuuta 1930) on brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko sekä kirjailija. Hän oli Margaret Thatcherin ja John Majorin hallituksissa Pohjois-Irlannin asioiden ministerinä 1984–1985, sisäministerinä 1985–1989 ja ulkoministerinä 1989–1995 ennen eläkkeelle jäämistään 1995.
Elämäkerta

Hurd on kotoisin Marlboroughista Wiltshirestä. Hänen isänsä paroni Anthony Hurd ja isoisänsä Sir Percy Hurd olivat molemmat parlamentin jäseniä. Hurd opiskeli Eton Collegessa ja Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa ja liittyi 1952 ulkoministeriön palvelukseen palvellen diplomaattina Kiinassa, Yhdysvalloissa ja Italiassa. Vuonna 1966 hän liittyi konservatiiviseen puolueeseen ja Edward Heathin sihteeriksi. Hänet valittiin parlamenttiin 1974, jossa oli vuoteen 1997 asti.
Hurd nimitettiin ulkoministeriöön vuoden 1979 konservatiivien vaalivoiton jälkeen. Vuoden 1983 vaalien jälkeen Thatcher siirsi hänet sisäministeriöön, jossa hän valmisteli vuoden 1985 Anglo-irlantilaista sopimusta. Hurd siirrettiin Thatcherin kauden lopulla hänelle uskollisena jälleen ulkoministeriöön ulkoministeriksi korvaamaan John Majoria, josta tuli Nigel Lawsonin eron jälkeen valtiovarainministeri. Hän tuki Thatcheriä haastaja Michael Heseltinea vastaan, mutta Thatcherin jäätyä puoluejohtajakilvasta syrjään Hurd liittyi siihen jääden kuitenkin kolmanneksi Majorin voittaessa. Hän jäi Majorin hallituksen ulkoministeriksi.
Hurdin ulkoministerikausi sattui kylmän sodan loppuun ja hän näki Neuvostoliiton hajoamisen sekä ensimmäisen Persianlahden sodan. Hän piti hyviä välejä George H. W. Bushin hallintoon ja korjasi suhteita Euroopan talousyhteisöön, joita Thatcherin viime vuosien euroskeptismi oli viilentänyt.
Jugoslavian sotien aikana Hurd oli eurooppalaisia vahvimmin bosniakkien avustamista vastaan, Yhdysvaltain Bill Clintonin linjaa vastaan. Pian eläkkeelle jäämisensä jälkeen hän matkusti brittiläisen NatWest-pankin tehtävissä tapaamaan Slobodan Miloševićia.
Hurd oli osallisena myös skandaalissa, joka koski Malesiaan lähelle Thaimaan rajaa brittiläisillä avustusvaroilla rakennettavaa Pergaun patohanketta. Samaan aikaan Malesia osti miljardilla punnalla brittiläisiä aseita. Marraskuussa 1994 korkein oikeus tuomitsi Hurdin myöntäneen laittomasti 234 miljoonaa puntaa avustuksia hankkeeseen, joka ei ollut taloudelliseksi tai humanitaariseksi hyödyksi Malesian kansalle. Hurd jätti hallituksen 1995 ja parlamentin 1997.
Vuonna 1997 Hurd sai arvonimen Baron Hurd of Westwell, of Westwell in the County of Oxfordshire, ja siten ylähuoneen jäsenyyden. Myöhemmin Hurd on toiminut muun muassa vuoden 1998 Booker-palkintolautakunnassa ja Canterburyn arkkipiispan roolia selvittävässä Hurdin komiteassa.
Hurd on kirjoittanut useita poliittisia trillereitä: The Arrow War (1967), Scotch on the Rocks (1971), Truth Game (1972), Vote To Kill (1975), An End To Promises (1979), Palace of Enchantments (1985 Stephen Lamportin kanssa), The Shape of Ice (1998), Truth Game (1999) ja Image in the Water (2001). Hän on laatimassa myös 1800-luvun pääministerin Sir Robert Peelin elämäkertaa.
Eino Hemmilä

Eino Mikael Hemmilä (6. elokuuta 1902 Alavieska – 24. huhtikuuta 1969 Kokkola) oli suomalainen toimittaja, pakinoitsija ja kirjailija.
Hemmilän vanhemmat olivat itsellinen Konstantin Manunpoika Hemmilä ja hänen toinen vaimonsa Sofia Mikontytär. Pienviljelijäperheeseen syntynyt Hemmilä kävi kansakoulun ja oli innokkaasti mukana kotipaikkakuntansa Alavieskan nuorisoseuraliikkeessä. Hän pyrki myös parantamaan tietojaan itseopiskelun avulla.
Hemmilä aloitti lehtiuransa Kalajokilaakso-lehden toimitussihteerinä. Hän oli Keskipohjanmaa-lehdessä tilapäistoimittajana 1932–1935 ja sen jälkeen uutistoimittajana sekä toimitussihteerinä aina vuoteen 1952 saakka. Hemmilä opiskeli 1934–1935 Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Hän toimitti 1930-luvulla Keskipohjanmaa-lehden kaunokirjallista kuukausiliitettä ja piti siinä yhteydessä kirjoittajakoulua harrastajakirjoittajille. Hemmilä kirjoitti myös itse pari nuorisokirjaa.
Hemmilä alkoi kirjoittaa 1930-luvun lopulla pakinoita nimimerkillä Hervo ja jatkoi tätä aina 1950-luvun alkuun saakka. Hemmilä harrasti myös maalausta ja varsinkin 1940-luvun lopulta lähtien erityisesti hänen Lapin-aiheiset maalauksensa alkoivat saada arvostusta. Hemmilä piti muutaman taidenäyttelyn Kokkolassa ja hänen töitään hankittiin myös Kokkolan Taidemuseoon. 1940-luvulta alkaen hän kirjoitti myös taidepakinoita nimimerkillä Poropeukalo.
Hemmilä oli 1952–1954 Lapin Kansa-lehden päätoimittajana mutta joutui eroamaan jouduttuaan erimielisyyksiin lehden omistajan kanssa. Hän oli sitten kuvaamataidon opettajana Raahen Porvari- ja Kauppakoulussa ja sen jälkeen Kokkolassa Keskipohjanmaan Osuuskaupan liikkeen somistajana. 1960-luvulla hän tuli toimeen lähinnä maalauksistaan saamillaan tuloilla.
Eino Hemmilä oli naimisissa 1936–1960  Enna Sohvi Halosen (1898–1960) kanssa. Heillä oli yksi ottotytär.
Teoksia

Pohjanmaan kalastajaseurojen liitto r.y. 1928–1938 : 10-vuotisjulkaisu.    Pohjanmaan kalastajaseurojen liitto, Kokkola 1938
Karkurien kintereillä : poikien seikkailukertomus.    Karisto 1955
Luodolla paloi : poikien seikkalukertomus.    Karisto 1956
Død snø

| Død Snø |
| --- | --- |
 Ruotsalainen Blu-ray-julkaisu.
Ohjaaja:  Tommy Wirkola
Käsikirjoittaja:  Stig Frode Henriksen  Tommy Wirkola
Tuottaja:  Harald Zwart
Säveltäjä:  Christin Wibe
Kuvaaja:  Matthew Weston
Leikkaaja:  Martin Stoltz
Lavastaja:  Liv Ask
Pääosat:  Charlotte Frogner Ørjan Gamst Stig Frode Henriksen Vegar Hoel Jeppe Laursen Evy Kasseth Røsten Jenny Skavlan Bjørn Sundquist Ane Dahl Torp Lasse Valdal
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Norja
Tuotantoyhtiö:  IFC Films
Levittäjä:  Euforia Film Netflix
Ensi-ilta:  9. tammikuuta 2009
Kesto:  90 minuuttia
Alkuperäiskieli:  norja
Seuraaja:  Død snø 2
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Død snø (engl. Dead Snow) on norjalainen kauhukomedia. Elokuvan ensi-ilta oli vuonna 2009, ja sen on ohjannut Tommy Wirkola. Suomessa elokuva on esitetty marraskuussa 2009 Night Visions -festivaalilla, missä se sai yleisöpalkinnon, ja televisiossa Nelosella 9. huhtikuuta 2011.
Vuonna 2014 elokuva sai Wirkolan ohjaaman jatko-osan Død snø 2.
Tarina

Lääketieteen opiskelijoista koostuva kaveriporukka (Hanna, Roy, Martin, Erlend, Liv, Chris ja Vegard) lähtee Vegardin tyttöystävän (Sara) mökille pääsiäisen viettoon.
Myöhään illalla mökille saapuu outo kulkija. Mies kertoo toisen maailmansodan aikaisista natsimiehittäjistä, jotka terrorisoivat läheisen kylän asukkaita ja varastivat arvoesineitä. Lopulta kyläläiset nousivat vastarintaan ja tappoivat osan natseista, mutta loput pääsivät pakoon varastettujen esineiden kanssa. Kyläläiset olettivat, että he jäätyivät vuorille, joilla myös Saran mökki sijaitsee. Myöhemmin yöllä kulkijan lähdettyä ja pystytettyä teltan aukealle natsizombit tappavat hänet.
Seuraavana päivänä Vegard lähtee moottorikelkallaan etsimään Saraa, jonka olisi jo pitänyt tulla mökille. Saran sijaan hän löytääkin kulkijan kuolleena teltastaan. Myöhemmin jatkaessaan Saran etsimistä hän putoaa lumen läpi luolaan, jossa on natsien aseita, lippu ja Saran pää.
Erlend löytää mökin lattian alta rasian, joka sisältää kultakoruja ja kolikoita – niitä natsizombit havittelevat. Tämän jälkeen zombit hyökkäävät ja tappavat kaikki opiskelijat paitsi Martinin,jonka rooli jatkuu Dead Snow 2:sessa.