stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harjalintu
Aiheesta muualla

Harjalintu Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Harjalintu (Upupa epops)
ITIS: Upupa epops (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q25247  Wikispecies: Upupa epops  ABA: eurhoo  ADW: Upupa_epops  Avibase: FA2F9125  BioLib: 8813  BirdLife: 22682655  BOLD: 52582  BOW: hoopoe  BTO: bob8460  CoL: 7DLHC  eBird: hoopoe  EPPO: UPUPEP  EUNIS: 1340  EURING: 8460  Fauna Europaea: 97088  Fauna Europaea (new): b162b6da-9fe7-47de-9049-96db5159369c  Featherbase: epops  GBIF: 2498415  iNaturalist: 20969  IRMNG: 10201321  ITIS: 178117  IUCN: 22682655  NBN: NHMSYS0000530687  NCBI: 57439  Observation.org: 38  Open Tree of Life: 412129  Paleobiology Database: 371813  Paleobiology Database: 371813  TSA: 18405  WoRMS: 1451644  Xeno-canto: Upupa-epops  Laji.fi: MX.30031 
Harjalinnun munia.
Ford Konno

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Konno Helsingin kesäolympialaisten palkintokorokkeella 1952. |  Konno Helsingin kesäolympialaisten palkintokorokkeella 1952. |  Konno Helsingin kesäolympialaisten palkintokorokkeella 1952. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | 1500 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | 4×200 m vapaauintiv. |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | 400 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | 4×200 m vapaauintiv. |  |
Ford Hiroshi Konno (s. 1. tammikuuta 1933 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt uimari. 1950-luvulla kaksi olympiakultaa ja -hopeaa voittanut Konno nimettiin uinnin kansainväliseen Hall of Fameen vuonna 1972.
Uinti-ura

Vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä Konno voitti kultaa 1 500 metrin vapaauinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Lisäksi hän sai hopeamitalin 400 metrin vapaauinnista hävittyään 0,6 sekunnilla yllättäjälle, Ranskan Jean Boiteux'lle.
Melbournen kesäolympialaisissa 1956 Konno voitti hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä.
Yksityiselämä

Opiskeltuaan high schoolissa Havaijilla Konno pääsi Ohio Staten yliopistoon. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli high school -opettajana ja valmentajana.
Konno avioitui vuonna 1956 Helsingin kaksinkertaisen uinnin olympiapronssimitalistin Evelyn Kawamoton (1933–2017) kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ford Konno Wikimedia Commonsissa
Miesten 1 500 metrin vapaauinnin olympiavoittajat
Miesten 4 × 200 metrin vapaauintiviestin olympiavoittajat
Konstantinos IX

Keisari Konstantinos IX, Kristus ja keisarinna Zoe
Konstantinos IX Monomakhos (n. 1000 – 11. tammikuuta 1055) oli Bysantin keisari 11. kesäkuuta 1042 – 11. tammikuuta 1055. Keisarinna Zoe valitsi hänet miehekseen ja kanssahallitsijakseen vuonna 1042.
Kirjallisuutta

John Julius Norwich: Byzantium: The Apogee.  Viking, 1991.  ISBN 0-394-53779-3
Georg Ostrogorsky: History of the Byzantine State.  Rutgers University Press, 1969.  ISBN 0-8135-1198-4
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Zoe | Bysantin keisari Kanssahallitsija: Zoe (1042–1050) | Seuraaja: Theodora |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Kreikka 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB
Harjunjoki (Kouvola)

| Harjunjoki |
| --- | --- |
 Harjunjoki yhtyy Kymijokeen kuvan ylälaidassa ja Lappalanjärvi sijaitsee kuvan oikeassa yläkulmassa.
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Harjunjoen−Lappalanjärven alue (14.18)
Pinta-ala:  1 281,61 km²  
Järvisyys:  15,07 % 
Pääuoman pituus:  113 km 
Pääuoman osuudet:  Harjunjoki ←Jokelanjoki ←Jyräänjoki ←Rapojärvi ←Lakanvirta ←Tuohtiainen ←Ala-Kivijärvi ←Kivijärvi ←Jängynjärvi
Yhtyy:  Kymijoki
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Pessanlahti, Lappalanjärvi, Kouvola 
 :  60.95418°N, 26.69275°E
Laskupaikka:  Harju, Kouvola 
 :  60.93048°N, 26.66673°E
Sivu-uomat:  Supanoja
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  56,1 m  
Laskukorkeus:  yli 55 m  
Korkeusero:  noin 1 m
Pituus:  3,3 km  
Kaltevuus:  noin 0,3 m/km
Keskivirtaama:  10,8 m³/s (MQ) 
Muuta
Harjunjoki on Kymenlaaksossa Kouvolan Kuusankoskella sijaitseva kolme kilometriä pitkä joki, joka saa alkunsa Lappalanjärvestä ja yhtyy Kymijokeen. Se on samalla Valkealan reitin laskujoki.
Maantietoa

Joki alkaa Lappalanjärven Pessanlahdelta, joka sijaitsee järven luoteispäässä. Joen itäranta kuuluu Niemenmaalle. Joen alkuosuus, joka sijaitsee uuden- ja vanhan sillan välissä, on jyrkkäpiirteisempää. Täällä Paavolanniemeksi kutsutulla alueella sijaitsee pienialainen luonnonsuojelualue. Joessa on yksi mutka, mutta muuten se virtaa suoraan Harjun ja Harjunrannan suuntaan. Joen alkupäässä sijaitsee Savon rataan kuuluva silta ja joen loppuosuudella ylittävät kantatie 46 ja yhdystie 14590 joen omia siltoja myöten. Jokirannat ovat metsämaata lukuun ottamatta alajuoksun muutamaa peltopalstaa. Voikkaan Pessa ja sen läheinen Harjunranta ovat länsirannan asuinalueita. Itärannassa on yksittäisiä asuntoja joen rantaan rakennettuina. Ylempänä on joitakin vapaa-ajan asuntoja. Joki yhtyy Kymijokeen noin kilometrin Lappakosken yläpuolelle.
Säännöstely ja virtaamat

Kymijoessa sijaitsee noin viisi kilometriä alajuoksulle päin Kuusankoskella Kuusankosken voimalaitos, joka säännöstelee joen virtaamia vesivoiman tarpeisiin. Säännöstely voi nostaa tai laskea Kymijoen vedenpintaa vaihteluvälillä 55,01–55,80 metriä mpy. Kun Lappalanjärven keskivedenkorkeus on 56,1 metriä mpy., vaikuttaa tämä Harjunjoen pudotukseen ja ilmeisesti myös sen virtaamaan.
Hieman ylemänä pääuomassa on Jyräänkosken mittauspisteessä mitattu vuosien 1990–2014 aikana Jyräänjoen virtaamaksi 10,8 kuutiometriä sekunnissa. Jyräänkosken yläjuoksulla on valuma-alueen pinta-ala 1 250 neliökilometriä ja Harjunjoen suistossa se on 1 282 neliökilometriä . Virtaamaluku ei merkittävästi kasva enää Harjunjokeen mennessä, joten siellä mitattu virtaama vastaa hyvin myös Harjunjoen virtaamaa.
Historiaa

Joen yli rakennettiin vuonna 1883 Savon radan silta Horpunvuoren kohdalle. Silta tuhottiin Oravalan taistelun jälkitapahtumissa. Savon radan uusi linjaus valmistui vuonna 1970 ja se vaati sillalle uuden paikan, joka on edellistä pohjoisempana. Vanhasta sillasta on muistona ratapohja ja sillan jäännökset.
Valkealan reitin valuma-alue

Joki kuuluu Kymijoen vesistöössä (14) Kymijoen alueella (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueeseen (14.18), joka muodostaa vanhastaan tunnetun Valkealan reitin alaosan. Reitin valuma-alueen pinta-ala on 1 281,61 neliökilometriä ja sen järvisyys on 15,07 %. Harjunjoki ja sen vesistöreitti laskee eli yhtyy Kymijokeen, joka kuuluu täällä Kymijoen alaosan alueeseen (14.11).
Aiheesta muualla

Kujala, Lassi: Harjunjoki (valokuvia)
Harjunjoki (ilmavalokuva), Vastavalo
Syvyyskartta Kymijoesta Harjunjoen kohdalta]
Meriluoto, Timo: Kotkan seudun taloudellinen kartta, 1914
Harjunjoen tuhottu rautatiesilta vuonna 1918.
Harrastajataide

Harrastajataide on taidetta harrastavien eli yleensä muiden kuin taiteen ammattikoulutuksen saaneiden taiteilijoiden tekemää taidetta. Useimmiten harrastajataidetta tehdään vapaa-aikana ei-ammattimaisesti varsinaisen päivätyön ohella.
Harrastajataidetta verrataan esimerkiksi ammattitaiteeseen ja outsider-taiteeseen. Helena Sederholmin mukaan näitä kahta yhdistää omaperäisyys tai  pyrkimys omaperäisyyteen. Hänen mukaansa harrastajataiteilijat taas ihailevat ja jäljittelevät taiteen perintöä ja korkeakulttuurista taidetta. He pyrkivät tekemään taiteen kaltaisia töitä ja kehittämään taitoaan. Harrastajataiteen katsotaan eroavan outsider- ja nykykansantaiteesta myös siksi, että viimemainitut ovat itseohjautuvia. Harrastajataidetta taas tehdään useimmiten kursseilla ja kerhoissa.
Taiteen sanominen harrastajataiteeksi saattaa olla myös vähemmän positiivista. Taiteilijat nähtiin 1970-luvulla ammattimaisina kulttuurityöntekijöinä, jolloin taiteen harrastamiseen ei suhtauduttu vakavasti.
Harmageddonin taistelu

Harmageddonin taistelu on Ilmestyskirjan mukaan aikojen lopulla käytävä viimeinen suuri taistelu, johon Gog ja Magog sekä muut Jumalan viholliset kerääntyvät Pedon kanssa. Nimi esiintyy Ilmestyskirjan jakeessa 16:16, ja se liittyy suoranaisestiselvennä ”Jumalan, Kaikkivaltiaan, suuren päivän sotaan”. Sanaa käytetään erityisesti siitä tilasta eli tilanteesta, johon ”koko asutun maan kuninkaat” kootaan Jumalaa ja hänen Jeesuksen Kristuksen hallinnassa olevaa valtakuntaansa vastaan.
Paikasta käytetään eri käännöksissä muotoa Harmageddon (KR-92, UTN) tai Armageddon (Il 16:14, 16, KR-1776, AT, KJ, JB, RS, TEV). Ilmestyskirjan kertomuksen mukaan maan kuninkaiden yhtyneet joukot kootaan ”paikkaan [eräs kreikk. sanan to′pos muoto], joka hepreaksi on nimeltään "Har-Magedon"" (Il 16:16). Raamatussa sana to′pos voi tarkoittaa kirjaimellista paikkaa (Mt 14:13, 15, 35), jonkun mahdollisuutta eli ”tilaisuutta” (Ap 25:16) tai kuvaannollista valta-aluetta, tilaa eli tilannetta (Il 12:6, 14). Tekstiyhteyden mukaan ”paikka”, johon maan yhtyneet sotavoimat marssivat, viittaa viimeksi mainittuun merkitykseen.lähde? Hepreasta juontuva nimi Har-Magedon merkitsee yksinkertaisesti ’Megiddon vuorta’.
Nähtävästi kirjaimellista ”Megiddon vuori” -nimistä paikkaa ei ole ollut Luvatussa maassa eikä sen ulkopuolella, ei ennen näyn muistiin kirjoittaneen apostoli Johanneksen päiviä eikä hänen päivinään. Har-Magedon-nimen merkitys juontuu näin ollen ilmeisesti muinaiseen Megiddon kaupunkiin liittyneistä tapahtumista. Se sijaitsi kauppareittien risteyksessä, joten sen tärkeyden takia siitä on mainintoja Egyptin kirjoituksissa sekä Raamatussa. Se sijaitsee nykyisessä Israelissa Afulan kunnassa (38 900 asukasta) ja sinne voi ajaa valtatie 66:ta pitkin.
Megiddon muinaiset taistelut

Muinainen Megiddo sijaitsi pronssikaudella Egyptin ja syyrialais-babylonialaien vaikutusalueen rajalla, joten sen hallinnasta käytiin useita ankaria taisteluja. Egyptiläiset Thutmosis III:n joukot voittivat siellä syyrialais-palestiinalaisen liittokunnan vuonna 1478 eaa., ja Juudan kuningas Joosia pyrki siellä pysäyttämään faarao Nekhon joukot 600-luvulla eaa. Joosia kuitenkin hävisi taistelun. Tapahtuman katsotaan vaikuttaneen syvästi Raamatun kirjoittajiin ja nostaneen linnoituksen paikaksi, jossa tulee tapahtumaan maailmanhistorian loppuselvittely.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harmageddonin taistelu Wikimedia Commonsissa
Maailmanloppu ja lopun ajat kristillisessä eskatologiassa
Antikristus | Apokalypsi | Eskatologia | Danielin kirja | Harmageddonin taistelu | Ilmestyskirja | Jeesuksen toinen tuleminen | Pedon luku | Tuhatvuotinen valtakunta | Tuomiopäivä | Vihan ja ahdistuksen aika | Väärä profeetta | Ylöstempaus
Konstruktivismi (oppimisteoria)

Konstruktivismi on oppimisteoria, jonka mukaan oppiminen on aktiivista uusien kokemusten ja tietojen sovittamista aiempiin tietorakennelmiin.
Konstruktivistinen oppimisteoria perustuu konstruktivistiseen tietoteoriaan. Oppimismalli yhdistää sekä kognitiivisen psykologisen että humanistis-psykologisen mallin. Konstruktivismi korostaa sitä, että oppija muokkaa tietoa aktiivisesti ja omaehtoisesti. Lisäksi konstruktiivisen ajatusmallin mukaan oppijan aikaisemmat kokemukset vaikuttavat oppimisprosessiin.lähde tarkemmin? Konstruktivistista teoriaa voi pitää sateenvarjoterminä, joka kokoaa yhteen monia samankaltaisia oppimiskäsityksiä.
Kirjallisuutta

Tynjälä, Päivi: Oppiminen tiedon rakentamisena: Konstruktivistisen oppimiskäsityksen perusteita.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1999 (4. painos 2004).  ISBN 951-26-4419-3
Konstantinos VII

Konstantinos VII ja äiti Zoe Karbonopsina.
Konstantinos VII Porfyrogennitos (purppurasyntynyt, 905 – 9. marraskuuta 959) oli Bysantin keisari vuosina 913–959. Hän oli Leo VI:n poika ja Aleksanteri III:n veljenpoika. Hänen lisänimensä tulee siitä, että hänen isänsä oli hallitseva keisari ja että hän oli syntynyt keisarillisen palatsin erityisessä purppurahuoneessa. Hänen äitinsä Zoe Karbonopsina ei tosin ollut naimisissa Leon kanssa Konstantinoksen syntyessä. He menivät naimisiin vasta Konstantinoksen syntymän jälkeen.
Konstantinoksen noustessa valtaistuimelle hän oli 7-vuotias. Patriarkka Nikolaos I Mystikos toimi hallitsijana Konstantinoksen ollessa alaikäinen. Patriarkka joutui tekemään rauhansopimuksen bulgarien Simeon I:n kanssa. Tästä hyvästä keisarin äiti Zoe karkotti hänet Konstantinopolista. Zoe itse syrjäytettiin vuonna 919 ja tilalle astui Romanos I Lekapenos, joka pakotti Konstantinoksen naimisiin oman tyttärensä Helenan kanssa. Romanos piti valtaa itsellään vuoteen 944 asti, kunnes hänet syrjäytettiin ja Konstantinos sai lopulta vallan käsiinsä.
Konstantinos yritti vallata takaisin Kreetan, mutta epäonnistui tässä yrityksessä kuten isänsä oli jo vuonna 911. Arabit saivat myös vallattua Bysantin alueita Italiassa, Syyriassa ja Armeniassa, mutta kuuluisa kenraali Johannes Tzimiskes sai itäiset alueet vallattua takaisin.
Kun Konstantinos kuoli vuonna 959 seurasi hänen poikansa Romanos II häntä valtaistuimella.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
De Administrando Imperio
Konstatinos VII:n teos "De Administrando Imperio" eli Imperiumin hallitseminen (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Aleksanteri III | Bysantin keisari Kanssahallitsija: Romanos I (913–959) | Seuraaja: Romanos II |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Konnanlieko

| Konnanlieko, tulvakonnanlieko |
| --- | --- |
 Konnanliekoa.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Sanikkaiset Pteridophyta
Alakaari::  Liekomaiset Lycopodiophytina
Luokka::  Liekomaiset Lycopodiopsida
Lahko::  Lycopodiales
Heimo::  Liekokasvit Lycopodiaceae
Suku::  Konnanlieot Lycopodiella  Holub
Laji::  inundata
Kaksiosainen nimi
 Lycopodiella inundata  (L.) Holub 
Synonyymit
 Lycopodium inundatum  Lepidotis inundata 
Katso myös
   Konnanlieko Wikispeciesissä   Konnanlieko Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Konnanlieko eli tulvakonnanlieko (Lycopodiella inundata) on liekomaisiin kuuluva yhtäläisitiöinen sanikkainen. Kasvin tieteellinen nimi "inundata" tulee latinan kielen sanasta "inundatus" ja tarkoittaa "kasvaa tulvivalla paikalla".
Ulkonäkö ja koko

Konnanlieon varsi on sammalmainen, suikertava sekä haaraton tai vähähaarainen. Varren pituus on 3–10 cm. Konnanlieon verson haarat kasvavat yksittäin ja ovat pystyjä. Talven yli vihreinä säilyvät lehdet ovat varressa lähes kierteisesti ja ovat neulasmaisia, ehytlaitaisia sekä 4–6 millimetriä pitkiä. Lehdet ovat lisäksi käyristyneet ylöspäin. Konnanlieon itiölehdet muistuttavat itiöpesäkkeettömiä varsilehtiä. Niissä on useasti kuitenkin hammaslaita. Kasvin itiötähkä kasvaa pystyn haaran kärkeen ja on pituudeltaan 1–2 senttimetriä. Konnanlieon itiöt kypsyvät Suomessa heinä-syyskuussa. Lehtivihreätön alkeisvarsikko on yksikotinen, tavallisesti maansisäinen ja mukulamainen.
Levinneisyys

Euroopassa konnanlieon levinneisyysalue on läntinen. Sitä tavataan Espanjan pohjois- ja itäosista Pohjois-Italiaan ja edelleen Romaniaan, Ukrainaan ja Länsi-Venäjälle. Pohjoisempana lajin levinneisyysalue ulottuu Britteinsaarille, Ruotsin keskiosiin, Norjan etelä- ja länsirannikolle, Pohjois-Suomeen ja Baltian maiden rannikolle. Esiintymisalue on kuitenkin epäyhtenäinen, varsinkin Itä-Euroopassa. Konnanliekoa tavataan myös Yhdysvaltain itärannikolla, Isojenjärvien alueella, Yhdysvaltain ja Kanadan länsirannikolla ja Japanissa. Suomessa konnanliekoa tavataan melko harvinaisena Etelä-Suomen rannikolta eteläiseen Lappiin saakka. Vuonna 2010 tehdyssä uhanalaistarkastelussa se luokiteltiin silmälläpidettäväksi.
Elinympäristö

Konnanlieko kasvaa karujen järvien rannoilla hiekkamutamailla ja turpeella, tulvanevoilla, suopoluilla, rimmissä, lätäköissä sekä vesijättömailla.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2010: Tulvakonnanlieon levinneisyys Suomessa
eFloras.org: Lycopodiella inundata (englanniksi)
ITIS: Lycopodiella inundata (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Lycopodiella inundata:  Wikidata: Q899476  Wikispecies: Lycopodiella inundata  ARKive: lycopodiella-inundata  BioLib: 3042  Calflora: 5245  CoL: 3WLSG  CNPS: 1049  EoL: 487018  EPPO: LPOIN  EUNIS: 194369  Euro+Med PlantBase: 2b762222-1d71-4f9f-ba21-f9a04445f125  FNA: 200002745  FoC: 200002745  GBIF: 2688345  GRIN: 400775  iNaturalist: 77913  IPNI: 146933-2  IRMNG: 10697506  ITIS: 503609  IUCN: 19619815  MichiganFlora: 1649  NatureServe: 2.136631  NBN: NBNSYS0000002001  NCBI: 37431  Observation.org: 2617  Open Tree of Life: 600717  PFI: 10  Plant List: tro-26604915  PLANTS: LYIN2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:146933-2  Tropicos: 26604915  uBio: 474465  VASCAN: 6593  WisFlora: 4145  WFO: wfo-0001111177  Laji.fi: MX.37689 
Lycopodium inundatum:  Wikidata: Q21976244  CNPS: 2607  EUNIS: 150475  GBIF: 2688346  GRIN: 22970  IPNI: 310554-2  IRMNG: 10200064  ITIS: 17015  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:310554-2  Tropicos: 26602113  WFO: wfo-0001108996 
Konnanliekoa Itävallassa.
Konstantin II

| Konstantin II |
| --- | --- |
 
Helleenien kuningas
Valtakausi:  6. maaliskuuta 1964 – 1. kesäkuuta 1973
Edeltäjä:  Paul I
Seuraaja:  Monarkia lakkautettu (Geórgios Papadópoulos presidenttinä)

Syntynyt:  2. kesäkuuta 1940 Ateena, Kreikka
Kuollut:  10. tammikuuta 2023 (82 vuotta) Ateena, Kreikka
Puoliso:  Anne-Marie
Lapset:  Prinsessa Alexia Kruunuprinssi Pavlos Prinssi Nikolaos Prinsessa Theodora Prinssi Philippos
Suku:  Glücksburg
Isä:  Paul I
Äiti:  Hannoverin Frederika
Uskonto:  ortodoksi
Konstantin II (kreik. Κωνσταντίνος Β΄, Konstantínos II, 2. kesäkuuta 1940 – 10. tammikuuta 2023 Ateena, Kreikka) oli Helleenien kuningas ja Tanskan prinssi. Hän toimi Kreikan viimeisenä monarkkina 6. maaliskuuta 1964 – 1. kesäkuuta 1973.
Elämä

Konstantin oli kuningas Paulin ja Hannoverin Frederikan poika. 20-vuotiaana hän kilpaili Rooman vuoden 1960 kesäolympialaisissa ja voitti kultaa purjehduksessa Louhi-luokassa.
Kuninkaana Konstantinilla oli myrskyisät välit keskustalaisen pääministerinsä Geórgios Papandréoun kanssa. Kun Papandréou vuonna 1965 erosi jouduttuaan Konstantinin kanssa riitaan armeijan hallinnasta, syntyi sekasortoinen tilanne, joka johti Kreikan sotilasjuntan sotilasvallankaappaukseen 21. huhtikuuta 1967. Ajanjaksoa Papandréoun erosta heinäkuussa 1965 sotilasvallankaappaukseen kutsuttiin ns. Apostasia-ajanjaksoksi.
Joulukuussa Konstantin II yritti syrjäyttää juntan, mutta syrjäytyksen epäonnistuttua hän pakeni perheineen Roomaan. Monarkia jatkui valtionhoitajien johtamana ja everstijuntan de facto alaisuudessa. Vuonna 1973 sotilasjuntta lopetti monarkian ja julisti tasavallan. Joulukuussa 1974 uusi Konstantínos Karamanlíksen demokraattinen hallitus järjesti monarkian lopetuksesta kansanäänestyksen, joka vahvisti tasavaltaisen järjestelmän. Monarkian jatkaminen sai vain yhden kolmasosan annetuista äänistä.
Konstantin oli monta vuotta ei-toivottu henkilö, sillä hän vaati entisen perheomaisuuden, jota Kreikan valtio väitti kuninkaalliseksi omaisuudeksi, palauttamista. Oikeus, Euroopan ihmisoikeustuomioistuin tuomitsi Kreikan valtion maksamaan murto-osan Konstantinin hakemista korvauksista.
Vuonna 1964 Konstantin II nai Tanskan prinsessan Anne-Marien (s. 1946), joka on Tanskan kuningattaren Margareeta II:n sisar. Avioliiton myötä Anne-Marien nimi muutettiin Anna-Mariaksi. Jos monarkia palaisi, tulisi kuninkaaksi Konstantinin jälkeen hänen vanhin poikansa. Kruununprinssinä Konstantinilla oli Pavlos (s. 1967). Pavloksen lisäksi Konstantinilla ja Anna-Marialla oli neljä lasta: prinssit Nikolaos (s. 1969) ja Philippos (s. 1986) sekä prinsessat Alexia (s. 1965) ja Theodora (s. 1983).
Konstantin II:n sisar Sofía on Espanjan entisen kuninkaan Juan Carlos I:n vaimo. Konstantin ja Anna-Maria elivät pitkään maanpaossa Lontoossa ja olivat Walesin prinssi Charlesin hyviä ystäviä. Konstantin II oli prinssi Williamin kummi.
Vuonna 2013 Konstantin II ja Anna-Maria asettuivat pysyvästi Kreikkaan. Konstantin kuoli Ateenassa vuonna 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Konstantin II Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Paul I | Helleenien kuningas 1964–1973 | Seuraaja: monarkia päätetty |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Kreikka 
Henkilöt:  Deutsche Biographie
Harmaakarhu

| Harmaakarhu |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Karhut Ursidae
Suku::  Karhut Ursus
Laji::  Karhu arctos
Alalaji::  horribilis
Kolmiosainen nimi
 Ursus arctos horribilis  Ord, 1815  
 Harmaakarhun nykyinen levinneisyys kartassa tummanruskealla, eurooppalaisten tuloa edeltänyt levinneisyys keskiruskealla, jääkauden jälkeinen levinneisyys vaaleanruskealla.
Katso myös
   Harmaakarhu Wikispeciesissä   Harmaakarhu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harmaakarhu (Ursus arctos horribilis) on karhun eli ruskeakarhun (Ursus arctos) alalaji. Se on eurooppalaista ruskeakarhua suurempi ja elää läntisen Pohjois-Amerikan ylängöillä.
Levinneisyys

Harmaakarhun elinalue kattaa nykyisin Alaskan sekä Pohjois-Amerikan muun luoteisosan. Ennen eurooppalaisten tuloa harmaakarhun elinalue oli paljon laajempi ja kattoi koko Pohjois-Amerikan länsiosan Ohion preerioilta aina Meksikon luoteisosiin saakka. Metsästyksen ja ansoituksen vuoksi harmaakarhun elinalue kuitenkin supistui Kalliovuorten länsi- ja pohjoispuolelle. Kaliforniastakin harmaakarhut katosivat lopullisesti vuonna 1922, mutta osavaltion lipussa harmaakarhu on edelleen.
Alaskassa on nykyisin noin 30 000 harmaakarhua. Niitä elää myös Washingtonissa, Idahossa, Montanassa ja Wyomingissa. Kanadassa harmaakarhuja on 26 000, joista lähes puolet Brittiläisessä Kolumbiassa.
Ulkonäkö

Harmaakarhu-urokset painavat tavallisesti 200–450 kilogrammaa, jotkin yksilöt jopa 700 kilogrammaa. Naaraat painavat yleensä 140–350 kilogrammaa.
Harmaakarhun säkäkorkeus on tavallisesti 1,0–1,4 metriä ja ruumiin pituus 1,8–2,6 metriä. Noustessaan takajaloilleen uros on tavallisesti 2,1–2,4 metriä korkea, joskus jopa 3 metriä.
Aikuisen harmaakarhun kynnet voivat kasvaa 10 senttimetrin mittaisiksi.
Harmaakarhun turkki on yleensä keskiruskea tai tummanruskea, mutta väri vaihtelee yksilöiden välillä vaaleanruskeasta lähes mustaan. Niskassaan ja selässään harmaakarhulla on vaaleaa karvaa.
Elinympäristö

Harmaakarhu menestyy monenlaisissa elinympäristöissä vuoristosta preeriaan. Nykyisin sen elinalue on rajoittunut Länsi-Kanadan ja Alaskan syrjäisiin vuoriseutuihin ja tundraan. Harmaakarhu suosii jokisuistoja, joilla se voi saalistaa lohta ja muita kaloja.
Tundralla elävän urosharmaakarhun elinpiiri voi olla jopa 25 000 neliökilometrin laajuinen. Yksilöiden elinpiirit ovat pienempiä alueilla, joilla ruokaa on enemmän saatavilla. Urosten elinpiirit ovat laajempia kuin naaraiden.