stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Myanmarin lippu
Aiemmat liput > Lippu 1948–1974

Sodan jälkeen Burma palautui brittien haltuun, mutta britit eivät enää onnistuneet vakiinnuttamaan siirtomaavaltaansa maan vahvan kansallismielisen liikkeen takia. Lopulta Britannia suostui burmalaisten vaatimuksiin maan itsenäisyydestä. 4. tammikuuta 1948 itsenäisen Burman liiton lipuksi tuli Kiinan kansallisen tasavallan lippua muistuttava lippu, joka oli punapohjainen ja jossa oli sininen yläkulma. Sinisessä yläkulmassa oli yksi suuri valkoinen tähti ja sitä ympäröivät viisi pienempää tähteä. Tämä symboloi Burmaa, jossa burmalaisia symboloivalla isolla tähdellä on johtoasema neljän vähemmistökansan sanien, mopnien, katsinien ja tsinien ollessa siinä ympärillä. Lippu perustui Aung Sanin kansallismielisen japanilaisvastaisen Antifasistisen liiton lippuun, joka oli punalippu, jonka yläkulmassa oli valkoinen tähti.
Tummansininen yläkulma kuvaa yötaivasta tähtineen. Sininen edustaa koskemattomuutta, rauhaa ja tyyneyttä. Valkoinen puhtautta, rehellisyyttä ja totuutta. Punainen sitkeyttä, rohkeutta ja solidaarisuutta. Tähdet symboloivat maan eri heimoja ja kansakunnan yhteyttä.
Aiemmat liput > Lippu 1974–2010

3. tammikuuta 1974 lippu muuttui sosialistiseksi, kuten valtio ja perustuslakikin. Sotilashallitus loi maahan yksipuoluejärjestelmän, jossa ainut sallittu puolue oli Burman sosialistisen ohjelman puolue (BSPP). Uudessa lipussa oli tähtikuvio poistettu ja korvattu riisin tähkällä ja hammaspyörällä, jotka kuvaavat maatalouden ja teollisuuden kumouksellista liittoa. Niitä ympäröi 14 tähteä, jotka edustavat maan 14 maakuntaa.
Vuonna 1988 sosialistinen sotilashallinto tuli tiensä päähän mellakoiden ja levottomuuksien siivittämänä. Sotilaiden muodostama Valtion lain ja järjestyksen palauttamisneuvosto syrjäytti sosialistisen sotilashallituksen ja sen BSPP:n 18. syyskuuta 1988 hieman yli kuukauden kestäneen 8888-kansannousun jälkeen. Maassa järjestettiin vapaat vaalit, jotka voitti kansallissankari Aung Sanin tyttären Aung San Suu Kyin Kansallinen demokratialiitto, mutta uusi ei-sosialistinen juntta ei suostunut hyväksymään vaaleja ja lakkautti puolueet sekä keskitti vallan itselleen toukokuussa 1990. Juntta muutti nimekseen Valtion rauhan ja kehityksen neuvosto, mutta vanha Burman sosialistisen tasavallan lippu jäi voimaan.
Brittiläisen Burman lippu 6. helmikuuta 1939 – 30. maaliskuuta 1941, 3. toukokuuta 1945 – 4. tammikuuta 1948
Japanilaismielisen Burman väliaikaisen hallituksen lippu 30. maaliskuuta 1941 – 1. elokuuta 1942
Burman lippu 1. elokuuta 1943 – 3. toukokuuta 1945
Vuoden 2006 ehdotus Myanmarin uudeksi lipuksi
Vuoden 2007 ehdotus Myanmarin uudeksi lipuksi, joka astui voimaan 2010.
Samantyylisiä lippuja

Samoan lippu
Kiinan tasavallan eli Taiwanin lippu
Liettuan lippu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Myanmarin lippu Wikimedia Commonsissa
Aasian valtioiden liput
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Afganistan | Arabiemiirikunnat | Armenia | Azerbaidžan | Bahrain | Bangladesh | Bhutan | Brunei |
| Etelä-Korea | Filippiinit | Georgia | Indonesia | Intia | Irak | Iran | Israel |
| Itä-Timor | Japani | Jemen | Jordania | Kambodža | Kazakstan | Kiina | Kirgisia |
| Kuwait | Laos | Libanon | Malediivit | Malesia | Mongolia | Myanmar | Nepal |
| Oman | Pakistan | Pohjois-Korea | Qatar | Saudi-Arabia | Syyria | Singapore | Sri Lanka |
| Tadžikistan | Taiwan | Thaimaa | Turkki | Turkmenistan | Uzbekistan | Venäjä | Vietnam |
Burman (Awan) kuningaskunnan (1752–1886) lippu.
Burman liiton lippu 4. tammikuuta 1948–3. tammikuuta 1974
Burman sosialistinen lippu vuosina 1974–2010.
Lipun suhde: 5:9 (myös 2:3 ja 6:11)
Mykeneläinen Ateena

Ateena oli mykeneläisellä ajalla (noin 1600–1100 eaa.) yksi pronssikautisen Kreikan kaupungeista ja linnoituksista, vaikkakaan se ei vielä ollut aikakauden kaikkein merkittävin keskus. Kaupungin asutus keskittyi sen linnavuoren Akropoliin alueelle. Mykeneläisen ajan päättymisestä Ateena vaikuttaa selvinneen muita keskuksia rauhallisemmin.
Rakennukset ja löydökset

Ateenan asutus keskittyi jo esihistoriallisella ajalla Akropolis-kukkulan ympäristöön. Kukkulalla on jäänteitä mykeneläisellä ajalla rakennetusta kyklooppimuurista, joka tunnetaan nimellä Pelasgimuuri. Se osoittaa kukkulan olleen linnoitettu jo tuolloin. Muuri on säilynyt parhaiten myöhemmän Athene Niken temppelin läheisyydessä, ja temppelin perustuksissa on mykeneläisaikaisen tornin kiveystä. Muurissa oli sisäänkäynnit länsisivulla myöhemmän Propylaian paikalla, sekä pohjoissivulla, josta oli salainen käynti vesilähteelle.
Kukkulalla on oletettavasti sijainnut mykeneläinen palatsi (anaktoron) megaron-huoneineen. Sen oletetaan sijainneen myöhemmän Erekhtheionin temppelin paikalla, sillä paikalla on ollut mykeneläisaikaisia tasanteita suurta rakennusta varten. Lisäksi temppeli pitää sisällään kaupungin varhaisiin myytteihin liittyneitä kulttipaikkoja. Palatsista ei kuitenkaan ole säilynyt selviä jäänteitä, ainoastaan joitakin todennäköisiä rakenneosia, jotka oli myöhemmin siirretty eri paikkaan. Palatsi tuhoutui mahdollisesti maanjäristyksessä tai tulipalossa.
Kukkulan pohjoisrinteeltä on löydetty niin kutsuttu Mykeneläinen lähde, joka mahdollisti linnavuoren puolustautumisen pitkänkin piirityksen aikana. Akropoliin lisäksi asutuksen merkkejä on löydetty myös myöhemmän Olympoksen Zeuksen temppelin alueelta. Mykeneläisiä hautoja on löydetty monesta paikasta, kuten eri puolilta Akropoliin rinteitä. Myös klassisen kauden Agoran aluetta käytettiin hautausmaana aina geometriselle kaudelle saakka.
Niin kutsuttu Mykeneläinen lähde Akropoliin pohjoisrinteellä.
Gaia ojentaa Erikhthonioksen Athenelle, oikealla Kekrops. Mykeneläisestä ajasta kertovaan myyttiin perustuva reliefi klassiselta kaudelta n. 460 eaa.
Myokardium

Kuvassa näkyy selvästi sydämen seinämän paksuin osa, myokardium.
Myokardium (lat. myocardium) eli sydänlihas on sydämen seinämän keskimmäinen ja paksuin osa. Vasemman kammion seinämä on noin 12 mm paksu; oikean kammion seinämä on ohuempi, noin 5 mm. Sisäpuolelta sydänlihasta verhoaa endokardium ja ulkopuolelta sydänlihaspussi, jonka sisempi lehti on tiiviisti kiinnittyneenä myokardiumiin ja ulompi kiinnittää sydämen ympäröiviin kudoksiin.
Myokardium koostuu haaroittuneista sydänlihassoluista, jotka liittyvät toisiinsa kytkylevyjen avulla. Kytkylevyissä olevat aukkoliitokset mahdollistavat depolarisaation leviämisen sydänlihassoluihin erittäin nopeasti. Myokardiumille tuovat runsashappista verta sepelvaltimot ja niukkahappisen veren vievät pois sydänlaskimot, jotka yhtyvät sydämen takana sepelpoukamaksi.
Sydänlihaksen hapenkulutus on levossa noin 10 % elimistön kokonaiskulutuksesta, vaikka sen massa on vain noin 0,5 % koko ruumiin massasta.
Münchensteinin junaturma

| Münchensteinin junaturma |
| --- | --- |

Päivämäärä:  14.6.1891
Tapahtumapaikka:  Münchenstein, Basel-Landschaft, Sveitsi
Kuolleita:  78
Loukkaantuneita:  131
Münchensteinin junaturma tapahtui 14. kesäkuuta 1891 Sveitsin Münchensteinissa Birsjoen ylittävällä Basel-Delémont-rautatien sillalla. Sillan rakenteet pettivät kahden veturin alla, minkä seurauksena veturit ja seitsemän vaunua suistuivat jokeen ja tuhoutuivat. Onnettomuudessa kuoli 78 ja loukkaantui 131 ihmistä. Turma on Sveitsin tuhoisin junaonnettomuus.
Tutkimuksissa onnettomuuden katsottiin johtuvan monesta syystä: suunnittelukuluissa oli säästetty eikä rakennemateriaali ollut riittävän vahvaa ja sitkeää. Lisäksi edellisen kevään tulva oli syövyttänyt siltapenkereitä eikä vahinkoja ollut korjattu kunnolla. Sillan suunnittelija oli Gustave Eiffel.
Onnettomuuden seurauksena Sveitsin rautatiesilloille määriteltiin ensi kerran rakennestandardit ja niille alettiin tehdä määräaikaistarkastuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Münchensteinin junaturma Wikimedia Commonsissa
Rebmann, Roger Jean: Die Eisenbahnkatastrophe von Münchenstein 1891 (altbasel.ch-sivuston junaturma-artikkeli) altbasel.ch.  5.7.2013. (saksaksi)
Mylopótamos (Kythera)

| Mylopótamos Μυλοπόταμος |
| --- | --- |
 Mylopótamoksen kylän keskustaa.
 Mylopótamos
 Koordinaatit: 36°14′36″N, 22°56′39″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Attika
Alueyksikkö:  Saaret
Kunta:  Kythera
Kunnallisyksikkö:  Kythera
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  5205010901
Väkiluku (2011):  49
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.mylopotamo.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mylopótamos (kreik. Μυλοπόταμος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kytheran saarella ja kuuluu Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 49 (vuonna 2011).
Vesiputous Fónissa-purossa kylän lähistöllä.
Mylopótamos sijaitsee Kytheran länsiosassa. Se muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μυλοποτάμου, Topikí Koinótita Mylopotámou), johon kuuluvat varsinaisen Mylopótamoksen kylän lisäksi Araíoi, Káto Chóra ja Píso Pigádi. Koko yhdyskunnan väkiluku on 102.
Mylopótamoksen kylä perustettiin Venetsian tasavallan valtakaudella, ja se oli aikoinaan saaren kolmanneksi suurin vanhan pääkaupungin Palaióchoran ja nykyisen pääkaupungin Chóran jälkeen. Mylopótamoksen keskuksena oli aikoinaan, nykyaikaan saakka säilynyt Káto Chóran linna muureineen. Káto Chóra sijaitsee länteen Mylopótamoksesta, ja siellä on useita kirkkoja ja taloja. Kylän lähistöllä virtaa Fónissa-niminen (suom. ”salamurhaaja”) puro. Puron varressa on 23 vesimyllyä ja useita vesiputouksia. Länteen kylästä sijaitsee Agía Sofián luola.
Mylopótamoksesta on matkaa koillisessa sijaitsevaan saaren suurimpaan kylään, Potamókseen, 12 kilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mylopótamos (Kythera) Wikimedia Commonsissa
Kylän kotisivut (kreikaksi)
Lauri Myrberg

| Lauri Myrberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. toukokuuta 1926 Helsinki
Kuollut: 31. toukokuuta 2004 (78 vuotta)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  matematiikan professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (FK 1948, FL 1950, FT 1951)
Väitöstyön ohjaaja:  Pekka Myrberg
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Oppilaat:  mm. Aatos Lahtinen, Ilpo Laine
Tutkimusalue:  Matematiikka
Lauri Juhana Myrberg (9. toukokuuta 1926 Helsinki – 31. toukokuuta 2004) oli Helsingin yliopiston matematiikan professori ja pitkäaikainen Ylioppilastutkintolautakunnan jäsen ja puheenjohtaja.
Lauri Myrberg valmistui ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta 1944, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1948, lisensiaatiksi 1950 ja tohtoriksi 1951. Myrberg väitteli tohtoriksi 1950 isänsä Pekka Juhana Myrbergin oppilaana väitöskirjalla Normalintegrale auf zweiblättrigen Riemannschen Flächen mit reellen Verzweigungspunkten. Ennen professuuriaan hän oli Helsingin yliopiston matematiikan dosentti (1952–1963).
Myrberg toimi matematiikan assistenttina Helsingin yliopistossa 1948–1963 hoitaen kuitenkin matematiikan apulaisprofessorin virkaa 1956–1959. Helsingin yliopiston matematiikan professori hän oli vuosina 1963–1993. Lauri Myrberg oli myös assistenttina ja erikoisopettajana  Teknillisessä korkeakoulussa 1947–1965. Ylioppilastutkintolautakunnan jäsen hän oli 1966–1984 ja lautakunnan puheenjohtaja 1985–1993.
Lauri Myrberg kirjoitti useita tutkimuksia funktioteorian alalta sekä yliopistollisia oppikirjoja ja matematiikan ylioppilastehtäväkokoelmia. Lauri Myrbergin osuus erityisesti Helsingin yliopiston matematiikan laitoksen kehittämisessä oli merkittävä. Myrbergin aikana matematiikan laitoksen resurssit kasvoivat valtavasti ja ehtipä hän olla suunnittelemassa Kumpulaan muuttoakin, vaikka ei siellä enää päässyt käymään. Useat opiskelijasukupolvet nykyisistä huippumatemaatikoista olivat Myrbergin oppilaita, eikä voi jättää vähemmälle huomiolle kaikkia niitä muita matemaatikoita – erityisesti koulujen opettajia, joille Myrberg soi ainakin yhtä suuren painoarvon, kuin tutkijoiden koulutukseen. Myrbergin oman käsityksen mukaan hänen uransa huippuhetki oli Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan promootio vuonna 1990, jolloin yliopisto täytti 350 vuotta. Juhlassa promovoitiin kunniatohtoreiksi mm. tasavallan presidentti Mauno Koivisto ja kirjailija Jaan Kross. Lauri Myrbergin poika Kai Myrberg (s. 1962) on merentutkija ja Helsingin yliopiston dosentti sekä tietokirjailija.
Myrberg oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1967. Tiedeakatemian hallituksen jäsen hän oli 1989–1994 ja sen esimies vuonna 1990.
Lauri Myrberg  harrasti latinaa, pianon soittoa, postimerkkeilyä ja mökkeilyä.
René Müller

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: René Müller
Syntymäaika: 11. helmikuuta 1957 (ikä 67)
Syntymäpaikka: Leipzig, Saksan demokraattinen tasavalta
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 180 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1976–1990 1990–1991 1991–1994 1994–1995 |  1. FC Lokomotive Leipzig   Sachsen Leipzig  Dynamo Dresden  FC St. Pauli | 264 (0) 26 (0) 81 (0) 5 (0) |
Maajoukkue
| 1984–1989 |  DDR | 46 (0) |
Valmennusura
2000–2003 2003–2005 2005–2006 2007–:  VFC Plauen  FC Rot-Weiß Erfurt  Hallescher FC  1. FC Nürnberg II
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
René Müller (s. 11. helmikuuta 1957 Leipzig) on saksalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja.
Ura > Pelaajaura

Müller aloitti jalkapallon BSG Aktivist Markkleebergissä vuonna 1965. Hän edusti seuran juniorijoukkueita viisi vuotta, kunnes siirtyi 1. FC Lokomotive Leipzigiin, jossa hän myöhemmin debytoi edustusjoukkueessa. Müller edusti Lokomotive Leipzigia vuoteen 1990 saakka ja voitti joukkueessa kolme FDGB-Pokalia. Tämän jälkeen hän siirtyi Sachsen Leipzigiin, jossa pelasi yhden kauden. Vuonna 1991 Müller siirtyi Dynamo Dresdeniin kolmeksi kaudeksi ja toimi vielä kauden 1994–1995 ajan FC St. Paulin maalivahtina.
Müller kuului maansa juniorimaajoukkueisiin, jonka lisäksi hän pelasi DDR:n maajoukkueessa. Alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa Müller voitti hopeaa vuonna 1980. Aikuisten maajoukkueessa hän pelasi 46 ottelua.
Ura > Valmentajaura

Müller toimi VfB Leipzigin maalivahti- ja apuvalmentajana vuosina 1996–1999. Vuonna 1999 hän siirtyi Eintracht Frankfurtiin, jossa hän toimi maalivahtien ja amatöörijoukkueen valmentajana. Päävalmentajana Müller aloitti vuotta myöhemmin, jolloin hän siirtyi VFC Plaueniin. Kolmen kauden jälkeen Müller siirtyi FC Rot-Weiß Erfurtiin ja nosti seuran 2. Bundesliigaan. Vuodet 2005–2007 hän toimi Hallescher FC:n päävalmentajana, ja vuodesta 2007 lähtien Müller on toiminut 1. FC Nürnbergin kakkosjoukkueen päävalmentajana.
Erik Mykland

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 21. heinäkuuta 1971
Syntymäpaikka: Risør, Norja
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 172 cm
Lempinimi: Myggen ("Hyttynen")
Junioriseurat
: Risør FK
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1989 1989–1996 1995 1996–1997 1997–2000 2000–2001 2001–2004 2008-2009 | Bryne FK IK Start FC Utrecht (laina) FC Linz Panathinaikos 1860 München FC København Start | 17(1) 159(11) 9(0) 28(0) 71(3) 26(0) 51(1) 9(0) |
Maajoukkue
| 1990–2000 | Norja | 78 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Erik "Myggen" Mykland (s. 21. heinäkuuta 1971 Risør) on norjalainen jalkapalloilija. Hän pelasi 78 A-maaottelua Norjan maajoukkueessa, muun muassa Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa Yhdysvalloissa 1994 ja Ranskassa 1998 sekä EM-kilpailuissa 2000. Hän voitti Tanskan mestaruuden FC Københavnin riveissä vuonna 2003.
Persoonana Mykland on ollut kiistelty, mutta häntä pidetään eräänä Norjan kautta aikojen parhaimmista jalkapalloilijoista. Uraan mahtui menestysten ohella myös iltapäivälehdistön skandaalijuttuja, muun muassa alkoholin ja huumeiden käyttöön liittyen.
Mykland palasi jalkapallokentille neljän vuoden tauon jälkeen IK Startin riveissä Adecco-liigassa 5. lokakuuta 2008 ja kuului seuran edustusjoukkueeseen sen noustua kaudelle 2009 Tippeligaeniin. Hän ilmoitti lopettavansa aktiiviuransa 30. kesäkuuta 2009, koska hän ei kokenut kuntonsa enää riittävän vaadittavalle tasolle. Hän jatkaa IK Startin kykyjenetsijänä. Hän pelasi noin 600 minuuttia kentällä comebackinsa yhteydessä.
Kirjallisuus

Håvard Rem: Erik Mykland.  Oslo:  Aschehoug, 2000.  ISBN 82-03-22534-9
Aiheesta muualla

Myggenin profiili IK Startin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Norjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1994
1 Thorstvedt |
2 Halle |
3 Johnsen |
4 Bratseth |
5 Bjørnebye |
6 Flo |
7 Mykland |
8 Leonhardsen |
9 Fjørtoft |
10 Rekdal |
11 Jakobsen |
12 Grodås |
13 By Rise |
14 Nilsen |
15 Løken |
16 Sørloth |
17 Eggen |
18 Håland |
19 Strand |
20 Berg |
21 Rushfeldt |
22 Bohinen |
Valmentaja Olsen
Norjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Grodås |
2 Halle |
3 Johnsen |
4 Berg |
5 Bjørnebye |
6 Solbakken |
7 Mykland |
8 Leonhardsen |
9 T. Flo |
10 Rekdal |
11 Jakobsen |
12 Myhre |
13 Baardsen |
14 Heggem |
15 Eggen |
16 J. Flo |
17 H. Flo |
18 Østenstad |
19 Hoftun |
20 Solskjær |
21 Riseth |
22 Strand |
Valmentaja Olsen
Norjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2000
1 Myhre |
2 Bergdølmo |
3 Bragstad |
4 Berg |
5 Andersen |
6 Strand |
7 Mykland |
8 Solbakken |
9 Flo |
10 Rekdal |
11 Skammelsrud |
12 Olsen |
13 M. Bakke |
14 Heggem |
15 Riise |
16 Eggen |
17 Carew |
18 Iversen |
19 E. Bakke |
20 Solskjær |
21 Riseth |
22 Bjørnebye |
Valmentaja Semb
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Norja
Luettelo Kreikassa toimivista ulkomaisista arkeologisista instituuteista

Luettelo Kreikassa toimivista ulkomaisista arkeologisista instituuteista. Kreikassa toimii 17 ulkomaista arkeologista instituuttia, joilla on virallinen arkeologisen koulun asema. Ne kaikki toimivat Ateenassa. Lisäksi Ateenassa ja muualla maassa toimii muita ulkomaisia arkeologisia laitoksia.
Valtuutettuina instituutteina näillä ulkomaisilla instituuteilla on mahdollisuus suorittaa arkeologisia kaivauksia Kreikassa. Osa instituuteista ylläpitää vakituisia kaivaustaloja Ateenan ulkopuolella. Tieteellisen tutkimuksen lisäksi useimmat instituutit järjestävät luentoja ja kursseja, ylläpitävät tieteellistä kirjastoa, myöntävät apurahoja, julkaisevat tutkimuskirjallisuutta sekä tarjoavat majoitusta tutkijoille ja opiskelijoille.
Historia

Kreikan itsenäistymisen jälkeen virallisia kaivauksia maassa suoritti alussa lähinnä Ateenan arkeologinen seura. Kaivauskohteiden suuren määrän ja valtion resurssipulan vuoksi kaivausoikeuksia on myönnetty valtuutetuille ulkomaisille instituuteille. Vanhin Kreikan ulkomaisista instituuteista on Ranskan École française d’Athènes, joka perustettiin vuonna 1846, toiseksi vanhin Saksan arkeologinen instituutti Ateenassa, joka perustettiin vuonna 1874, ja kolmanneksi vanhin Yhdysvaltain American School of Classical Studies at Athens vuodelta 1881. Pohjoismaisista instituuteista vanhin on Ruotsin Ateenan-instituutti, joka aloitti vuonna 1948. Suomen Ateenan-instituutti perustettiin vuonna 1984.
Ateenassa > Ulkomaiset arkeologiset instituutit

Alankomaiden Ateenan-instituutti (Nederlands Instituut in Athene, NIA)
American School of Classical Studies at Athens (Amerikkalainen klassillinen koulu Ateenassa, ASCSA)
Australian Archaeological Institute at Athens (Australian arkeologinen instituutti Ateenassa, AAIA)
Belgische School te Athene (Belgialainen koulu Ateenassa, EBSA)
British School at Athens (Brittiläinen koulu Ateenassa, BSA)
Canadian Institute in Greece (Kanadan instituutti Kreikassa, CIG-ICG)
Deutsches Archäologisches Institut, Abteilung Athen (Saksan arkeologinen instituutti Ateenassa; DAI Athens)
École française d’Athènes (Ranskalainen koulu Ateenassa, EfA)
École Suisse d'Archéologie en Grèce (Sveitsiläinen arkeologinen koulu Kreikassa, ESAG/SASG/SEAG)
Georgian Ateenan-instituutti
Irish Institute of Hellenic Studies at Athens (Irlannin helleenisen tutkimuksen instituutti Ateenassa, IIHSA)
Itävallan arkeologinen instituutti Ateenassa (Österreichisches Archäologisches Institut Athen, ÖAI Athens)
Norjan Ateenan-instituutti (Norske Institutt i Athen, NIA)
Ruotsin Ateenan-instituutti (Svenska Institutet i Athen, SIA)
Scuola Archeologica Italiana di Atene (Italian arkeologinen koulu Ateenassa, SAIA)
Suomen Ateenan-instituutti (FIA)
Tanskan Ateenan-instituutti (Det Danske Institut i Athen, DIA)
Ateenassa > Ulkomaiset arkeologiset kirjastot

Pohjoismainen kirjasto (Nordic Library at Athens)
Ateenassa > Vakituiset kaivaustalot

Attaloksen stoa, Ateenan Agora – American School of Classical Studies at Athens
Ateenan ulkopuolella > Ulkomaiset arkeologiset laitokset

Institute for Aegean Prehistory Study Center for East Crete (INSTAP-SCEG), Pacheiá Ámmos, Kreeta
Ateenan ulkopuolella > Vakituiset kaivaustalot

Delos (Kykladit) – École française d’Athènes
Delfoi (Fokis) – École française d’Athènes
Eretria (Euboia) – École Suisse d'Archéologie en Grèce
Faistos (Kreeta) – Scuola Archeologica Italiana di Atene
Knossos (Kreeta) – British School at Athens
Korintti (Korinthia) – American School of Classical Studies at Athens
Mália (Kreeta) – École française d’Athènes
Náfplio/Tiryns (Argolis) – Saksan arkeologinen instituutti Ateenassa
Náfplio (Argolis) – Ruotsin Ateenan-instituutti
Olympia (Elis) – Saksan arkeologinen instituutti Ateenassa
Palaíkastro/Rousolákos (Kreeta) – British School at Athens
École française d’Athènes.
Saksan arkeologinen instituutti Ateenassa.
British School at Athens, kirjasto.
Suomen Ateenan-instituutti, luentosali.
Myllykirjasto

Myllykirjasto vuonna 2008
Myllykirjasto on Tyrnävän kunnan keskustaajamassa Pohjois-Pohjanmaalla sijaitseva kirjasto. Se on avattu yleisölle  7. elokuuta 1994. Kirjasto toimii Osuusmeijerin rakennuttamassa saneeratuissa, vuosina 1919–1993 toimineen myllyn tiloissa, ja osana Tyrnävän meijerialuetta se on yksi Tyrnävän kulttuuripolun kohteista.
Kirjastotoiminta Tyrnävällä aloitettiin jo vuonna 1871. Toimintansa aikana kirjaston toimipiste on sijainnut muun muassa kansakoululla, osuusmeijerillä, postitoimistossa sekä paloaseman yläkerrassa, josta kirjasto muutti nykyisiin tiloihinsa.