stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mats Näslund
Pelaajaura > Elitserien ja NHL

Näslund aloitti pelaajauransa Timrå IK:ssa, jossa hän pelasi Ruotsin pääsarjatasolla Elitserienissä kahdella kaudella, kausina 1975–1976 ja 1977–1978. Kauden 1976–1977 hän pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa. Vuonna 1978 hän siirtyi Timråsta toiseen Elitserien-seuraan, Brynäs IF:ään. Hän oli voittamassa Brynäsissä jääkiekon Ruotsin mestaruutta kaudella 1979–1980, jolla hänet myös palkittiin kauden parhaan pelaajan palkinnolla Guldpuckenilla, ja oli kaudella 1980–1981 Elitserienin piste- ja syöttöpörssin voittaja.
Näslund varattiin NHL:ään numerolla 37 vuoden 1979 varaustilaisuudessa, jossa hän oli Montréal Canadiensin toinen varaus. Hän aloitti NHL-uransa kolme vuotta myöhemmin kaudella 1982–1983 ollen Canadiensin historian ensimmäinen eurooppalaispelaaja. Hän teki tulokaskaudellaan 71 tehopistettä (26 maalia ja 45 syöttöpistettä) 74 ottelussa ja oli joukkueensa kolmanneksi paras pistemies Guy Lafleurin ja Ryan Walterin jälkeen. Hänet valittiin kauden päätteeksi NHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Lempinimen ”Le Petit Viking” eli ”Pikkuviikinki” saanut Näslund teki parhaalla kaudellaan, kaudella 1985–1986, 80 runkosarjaottelussa 110 tehopistettä (43 maalia ja 67 syöttöpistettä), joilla sijoittui NHL:n pistepörssissä kahdeksanneksi. Hänet nimettiin tuolla kaudella NHL:n toiseen tähdistökentälliseen. Näslund on viimeisin yli sata pistettä kaudessa tehnyt Canadiens-pelaaja. Hän oli Canadiensin paras pistemies kauden 1985–1986 lisäksi kausina 1984–1985 (79 tehopistettä), 1986–1987 (80 tehopistettä) ja 1988–1989 (84 tehopistettä). Hän oli joukkueen paras pistemies myös neljissä pudotuspeleissä, mukaan lukien vuonna 1986, jolloin hän oli 19 pisteellään johdattamassa Montréalia sen 23. Stanley Cupin mestaruuteen.
Näslund oli NHL-urallaan harvinainen vieras jäähyaitiossa. Hänelle kertyi enimmilläänkin vain 19 jäähyminuuttia yhden runkosarjakauden aikana ja hän saikin tunnustusta herrasmiesmäisestä pelistään voittamalla Lady Byng Memorial Trophyn vuonna 1988.
Kauden 1989–1990 jälkeen Näslund jätti Canadiensin ja palasi Eurooppaan. Hän pelasi vuoden HC Luganossa Sveitsissä ja kolme vuotta Malmö IF:ssä kotimaassaan Ruotsissa. Hän oli voittamassa vuosina 1992 ja 1994 jääkiekon Ruotsin mestaruutta. Hän palasi NHL:ään vielä työsulun lyhentämällä kaudella 1994–1995, jolloin hän pelasi Boston Bruinsissa, mutta lopetti pelaajauransa tuon kauden jälkeen.
Näslund pelasi yhdeksän kautta kestäneellä NHL-urallaan yhteensä 651 runkosarja- ja 102 pudotuspeliottelua. Hän teki NHL:n runkosarjassa 634 tehopistettä, 251 maalia ja 383 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 92 tehopistettä, 35 maalia ja 57 syöttöpistettä.
Pelaajaura > Maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lillehammer 1994 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Lake Placid 1980 | jääkiekko |  |
| Kanada-cup  | Kanada-cup  | Kanada-cup  |  |
|  Hopeaa | Kanada-cup 1984 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Suomi 1991 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 1981 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Neuvostoliitto 1979 | jääkiekko |  |
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kanada 1978 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Ruotsi 1979 | jääkiekko |  |
Näslund edusti Ruotsin jääkiekkomaajoukkuetta useissa kansainvälisissa turnauksissa. Hän osallistui aluksi kaksiin nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin ja saavutti hopeaa vuonna 1978 ja pronssia vuonna 1979. Hän osallistui myös viisiin aikuisten maailmanmestaruuskilpailuihin ja saavutti niissä pronssia vuonna 1979, hopeaa vuonna 1981 ja kultaa vuonna 1991.
Näslundilla oli mahdollisuus pelata Ruotsin paidassa NHL:n parhaita pelaajia vastaan Kanada-cupissa, Jääkiekon maailmancupin edeltäjässä, vuosina 1984, 1987 ja 1991. Vuonna 1984 Ruotsi hävisi loppuotteluissa Kanadalle ja vuosina 1987 ja 1991 se putosi turnauksen semifinaaleissa.
Näslund osallistui myös kaksiin talviolympialaisiin ja saavutti pronssia vuonna 1980 sekä kultaa vuonna 1994. Vuoden 1994 olympiavoiton myötä hän, Håkan Loob ja Tomas Jonsson olivat ensimmäiset ruotsalaiset niin sanotussa kolmen kullan klubissa. Vuonna 2005, kymmenen vuotta pelaajauransa päättymisen jälkeen, hänet nimettiin IIHF Hall of Famen jäseneksi.
Pelaajauran jälkeen

Näslund toimi vuosina 2005–2010 Ruotsin jääkiekkomaajoukkueen joukkueenjohtajan (general manager) tehtävässä. Ruotsi voitti näinä vuosina olympiakultaa vuonna 2006 ja jääkiekon MM-kultaa samana vuonna.
Aleksandra Natalli-Świat

Aleksandra Natalli-Świat huhtikuussa 2009.
Aleksandra Krystyna Natalli-Świat (20. helmikuuta 1959 Oborniki Śląskie – 10. huhtikuuta 2010 Smolensk, Venäjä) oli puolalainen poliitikko ja Laki ja oikeus -puolueen jäsen. Hän toimi Puolan parlamentin alahuoneen eli Sejmin jäsenenä vuodesta 2005 kuolemaansa saakka. Hänet valittiin Sejmin jäseneksi syyskuussa 2005 pidetyissä vaaleissa äänin 5 068.
Hän kuoli Smolenskin lento-onnettomuudessa Venäjällä 10. huhtikuuta 2010.
Agent Orange (albumi)

| Agent Orange Sodom |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1989
 Tuottaja(t): Harris Johns
 Tyylilaji: Thrash metal
 Kesto: 40.14
 Levy-yhtiö: Steamhammer
Sodomin muut julkaisut
| Mortal Way of Live 1988 | Agent Orange 1989 | Ausgebombt 1989 |
Agent Orange on saksalaisen thrash metal -yhtye Sodomin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1989. Tämä oli Sodomin viimeinen albumi, jossa Frank Blackfire toimi yhtyeen kitaristina. Albumi oli ensimmäinen thrash metal -levy, joka pääsi Saksan myyntilistalle. Levyn korkein sijoitus oli 36.
Kappalelista

Agent Orange – 6.04
Tired and Red – 5.25
Incest – 4.38
Remember the Fallen – 4.20
Magic Dragon – 5.59
Exhibition Bout – 3.35
Ausgebombt – 3.04
Baptism of Fire – 4.03
Don't Walk Away – 2.56 (Tank -cover)
Erikoisjulkaisut

12" Picture Disc (vinyyli), 1000 kappaleen painos, uusiojulkaisu vuodelta 2005 Vinyl Maniacsin kautta
Kokoonpano

Tom Angelripper – laulu ja basso
Frank Blackfire – kitara
Chris Witchhunter – rummut
Aiheesta muualla

Agent Orange (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Agent Orange (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Sodom
| --- | --- |
Studioalbumit:   Obsessed by Cruelty  Persecution Mania  Agent Orange  Better off Dead  Tapping the Vein  Get What You Deserve  Masquerade in Blood  'Til Death Do Us Unite  Code Red  M-16  Sodom  The Final Sign of Evil  In War and Pieces  Epitome of Torture  Decision Day  Genesis XIX 
Livealbumit:   Mortal Way of Live   Marooned Live  One Night in Bangkok 
Kokoelmat ja tribuutit:   Ten Black Years  Homage to the Gods  2 in 1  40 Years At War - The Greatest Hell Of Sodom 
EP-levyt:   In the Sign of Evil  Expurse of Sodomy  Ausgebombt  The Saw Is the Law  Aber Bitte mit Sahne  Sacred Warpath  Partisan  Chosen by the Grace of God  Out of the Frontline Trench  1982 
Singlet:  Get What You Deserve
Demot:   Witching Metal  Victims of Death 
DVD:t:   Lords of Depravity Part I   Lords of Depravity Part II 
Muuta:  Diskografia
Aleksandra Lisowska (juoksija)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Aleksandra Lisowska vuonna 2022. |  Aleksandra Lisowska vuonna 2022. |  Aleksandra Lisowska vuonna 2022. |  |
Maa:   Puola
Naisten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | München 2022 | maraton |  |
Aleksandra Lisowska (s. 12. joulukuuta 1990) on puolalainen kestävyysjuoksija. Hän voitti maratonin Euroopan-mestaruuden vuonna 2022.
Lisowska sijoittui vuonna 2020 puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailuissa 51:nneksi. Seuraavana vuonna hän oli Tokion olympialaisissa maratonilla 35:s ajalla 2.35.33. Vuonna 2022 hän voitti Münchenin EM-kilpailuissa maratonilla kultaa ajalla 2.28.36.
Lisowska juoksi maratonilla ennätyksensä 2.26.08 Dębnossa huhtikuussa 2021. Puolimaratonilla hänen ennätyksensä on 1.12.16 lokakuulta 2020. Hän voitti 10 000 metrin juoksun Puolan-mestaruuden vuonna 2022.
Annette Hess

| Annette Hess |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. tammikuuta 1967
Kansalaisuus:  saksalainen
Ammatti:  kirjailija, käsikirjoittaja
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Pääteokset:  Tulkki
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Annette Hess (s. 8. tammikuuta 1967 Hannover, Saksa) on saksalainen kirjailija ja käsikirjoittaja. Hess on opiskellut draamakäsikirjoittamista, ja hän on työskennellyt useissa tv-tuotannoissa. Hess on saanut useita alan palkintoja Saksassa. Useissa teoksissaan hän on käsitellyt Saksan lähihistoriaa. Hessin käsikirjoittamista sarjoista on esitetty Suomessa Ylellä DDR:ään sijoittuva Rakkautta Berliinin muurin varjossa (Weissensee) sekä Berlin Ku'damm (Ku'damm 56 sekä jatkokaudet Ku'damm 59 ja Ku'damm 63).
Hessin esikoisromaani Deutsches Haus ilmestyi Saksassa vuonna 2018 ja sen Tulkki-niminen suomennos vuonna 2020. Kirja on julkaistu yli 20 kielellä. Teoksen tapahtumat sijoittuvat 1960-luvun Saksaan. Päähenkilö Eva Bruhns on nuori nainen, joka päätyy tulkiksi sotaoikeudenkäyntiin. Hänen tehtävänään on tulkata puolalaisten todistajien lausuntoja, ja vasta oikeudenkäynnissä Eva kuulee ensimmäistä kertaa puhuttavan Auschwitzista.
Hess asuu lähellä Hamelnia miehensä kanssa, ja hänellä on kaksi tytärtä.
Mario Altmann

| Mario Altmann |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. marraskuuta 1986 (ikä 37) Wien, Itävalta
Kansalaisuus:   Itävalta
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  194 cm
Paino:  98 kg
Pelinumero:  41
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2004–
Aik. seurat:  Wiener EV (ÖNL) Vienna Capitals (EBEL) Örebro HK (Allsv.) Karlskrona HK (Ruotsi I) Villacher SV (EBEL) EHC Linz (EBEL) Graz 99ers (ICEHL)
Mario Altmann (s. 4. marraskuuta 1986 Wien, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkopuolustaja. Isokokoinen Altmann on pelityyliltään puolustava puolustaja.
Ura > Seuraura

Altmann on Wiener EV:n kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalligassa kaudella 2003–2004. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi sarjatasoa ylemmäs Erste Bank Eishockey Ligaan Vienna Capitalsiin, jossa 17-vuotiaan Altmannin tulokaskausi toi 42 runkosarja- ja kymmenessä playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä. Hän voitti kauden päätteeksi Itävallan-mestaruuden.
Viiden Capitalsissa vietetyn vuoden jälkeen Altmann siirtyi kaudeksi 2009–2010 Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Örebro HK:n riveihin. Yhdeksän siellä pelaamansa ottelun jälkeen seura lainasi hänet loppukaudeksi sarjatasoa alemmas I-divisioonan Karlskrona HK:hon. Kaudeksi 2010–2011 Altmann palasi kotimaahansa ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Villacher SV:n paitaan. Helmikuussa 2011 hän teki kolmivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella Altmann pelasi EBEL:n ylivoimaisesti pisteiden valossa parhaan kautensa ja hän voitti tehoilla 14+31=45 koko liigan puolustajien piste- ja maalipörssin. Kaudella 2014–2015 Altmann toimi Villachin varakapteenina.
Kaudeksi 2015–2016 Altmann siirtyi EHC Linziin.
Ura > Maajoukkueura

Altmann edusti Itävaltaa Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2011, 2013 ja 2015. Hän pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2014 voittaen molemmista turnauksista hopeaa. Altmann pelasi myös Vancouverin olympiakisojen 2010 ja Sotšin olympiakisojen 2014 karsinnoissa. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 7. helmikuuta 2008 Puolan Sanokissa Italiaa vastaan. Altmannin ensimmäinen A-maajoukkuemaali syntyi IA-divisioonan MM-kilpailuissa 18. huhtikuuta 2012 Slovenian Ljubljanassa Japania vastaan. Yhteensä hän on pelannut 95 A-maaottelua tehopistein 5+7=12.
Altmann pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2005 voittaen A-lohkon pronssia sekä alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2004.
Muuta

Altmannin pikkusisko Denise on Itävallan naisten maajoukkuehyökkääjä ja hän pelaa Ruotsissa Riksserienin Linköpings HC:ssä.
Aleksandra Lindroos

Aleksandra Paulina Lindroos (27. syyskuuta 1861 Hämeenkyrö – 4. marraskuuta 1968 Tampere) oli pitkäikäinen suomalainen. Hän syntyi Hämeenkyrössä ja kuoli Tampereella 107 vuoden ja 38 päivän ikäisenä.
Aleksandra Kustova

Aleksandra Kustova vuonna 2014.
Aleksandra Gennadjevna Kustova (ven. Александра Геннадьевна Кустова; s. 26. elokuuta 1998) on venäläinen mäkihyppääjä.
Vuoden 2018 talviolympialaisissa Kustova hyppäsi normaalimäessä 24:nneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 Seefeldissä hän oli normaalimäessä 35:s ja joukkuemäessä viides. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui normaalimäessä 17:nneksi.
Maailmancupissa Kustova kilpaili ensimmäisen kerran tammikuussa 2014 Tšaikovskissa ja sijoittui 44:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan viides joulukuussa 2018 Lillehammerissa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Willingenissä tammikuussa 2022.
Nuorten MM-kilpailuihin Kustova on osallistunut kahdeksan kertaa vuosina 2011–2018. Joukkuemäessä hän on voittanut kaksi hopeamitalia: 2015 ja 2018. Normaalimäesä hän on sijoittunut parhaimmillaan 11:nneksi 2011.
Anthoúpoli

Anthoúpoli (kreik. Ανθούπολη, kath.kreik. Ανθούπολις, Anthoúpolis, ”Kukkakaupunki”) voi viitata seuraaviin paikkoihin:
Anthoúpoli, Peristerin kaupungin kaupunginosa Attikassa Kreikassa
Anthoúpolin metroasema, Ateenan metron asema Anthoúpolin kaupunginosassa
Anthoúpoli, kylä Nikosian alueella Kyproksella.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Anthoúpoli”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Anthoúpoli (Attika)

| Anthoúpoli Ανθούπολη |
| --- | --- |
 Anthoúpolin kaupunginosaa.
Kaupunki:  Peristéri, Länsi-Ateena, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  38°01′33″N, 23°41′04″E
Lähialueet:  Ílio, Petroúpoli
Anthoúpoli (kreik. Ανθούπολη) on kaupunginosa Peristérin kaupungissa Attikassa Kreikassa.
Anthoúpoli, suomeksi ”Kukkakaupunki”, sijaitsee noin 1,5 kilometriä pohjoiseen Peristérin keskustasta ja noin seitsemän kilometriä luoteeseen Ateenan keskustasta. Se on saanut nimensä alueella aiemmin kasvatetuista kukista. Kaupunginosassa sijaitsee Anthoúpolin metroasema, joka valmistui vuonna 2013.
Aleksanterinkatu

Aleksanterinkatu voi tarkoittaa seuraavia tie- ja katuosuuksia:
Aleksanterinkatu, katu Helsingissä
Aleksanterinkatu, katu Lahdessa
Aleksanterinkatu, katu Oulussa
Aleksanterinkatu, katu Tampereella
Aleksanterinkatu, katu Porvoossa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Aleksanterinkatu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Alberto Rivera

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Alberto Magno Romero Rivera (19. syyskuuta 1935 Las Palmas, Espanja – 20. kesäkuuta 1997 Broken Arrow, Oklahoma, Yhdysvallat) oli kuuluisa espanjalais-amerikkalainen uskonnolinen aktivisti. Hänet tunnetaan Vatikaanin vastaisista puheistaan, joita amerikkalainen kristitty kustantaja Jack Chick on julkaissut. Alberto Rivera on väittänyt kuuluneensa katolisen kirkon jesuiittoihin, ennen kuin kääntyi protestanttiseen kristillisyyteen.
Katolinen kirkko on vastustanut jyrkästi Riveran väitteitä, ja leimannut ne salaliittoteorioiksi. Rivera on mm. väittänyt Vatikaanin olleen vapaamuurareiden, toisen maailmansodan, John F. Kennedyn murhan, Jonestownin massamurhan, kommunismin ja natsismin taustalla.
Aiheesta muualla

"Who Was Alberto Rivera? (Arkistoitu – Internet Archive)" ("Chick Tracts: Their Origin and Refutation", part 3) from Catholic Answers
Aleksanterinkatu 40

| Aleksanterinkatu 40 |
| --- | --- |

Osoite:  Aleksanterinkatu 40
Sijainti:   Kluuvi, Helsinki
Valmistumisvuosi:  1962
Suunnittelija:  Antero Pernaja Nils-Henrik Sandell
Rakennuttaja:  Kansallis-Osake-Pankki
Urakoitsija:  Oy A. A. Palmberg Ab
Omistaja:  Ilmarinen
Tyylisuunta:  modernismi
Runkorakenne:  betoni
Julkisivumateriaali:  kupari, lasi
Kerrosluku:  8
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aleksanterinkatu 40 on Helsingin Kluuvissa sijaitseva kahdeksankerroksinen rakennus, joka valmistui vuonna 1962. Se rakennettiin alkujaan Kansallis-Osake-Pankin toimistotaloksi, mutta nykyään siinä on hotellitoimintaa ja kauppakeskus Kämp Gallerian sisäänkäynti.
Modernismia edustavan rakennuksen suunnittelivat Antero Pernaja ja hänen yhtiökumppaninsa Nils-Henrik Sandell vuosina 1957–1962. Rakennuksessa on ajalleen tyypillinen rasterijulkisivu, jota koristavat suuret ikkunat. Alumiinipronssista tehtyjen ikkunankehysten väliset osat oli aluksi verhoiltu lasi- ja korkkilevyin, mutta sittemmin ne on vaihdettu kuparilevyihin.
Rakennuksen kahdessa alimmassa kerroksessa on näyteikkunat liiketiloille. Kerrokset olivat aluksi avoimia siten, että niissä oli liukuportaat suoraan kadulta ylemmälle tasolle. Tällöin Kluuvikadun puolelle jäi arkadikäytävä, ja toiseen kerrokseen parveketila. 1990-luvun loppupuolella Kämp Gallerian rakentamisen yhteydessä ensimmäisen ja toisen kerroksen lasiseinät rakennettiin uudelleen suorempaan linjaan muuhun rakennukseen nähden. Vuonna 2007 rakennukseen tehtiin perusteellinen saneeraus, kun se muutettiin hotelliksi.
Nykyisen rakennuksen paikalla sijaitsi aiemmin Theodor Höijerin suunnittelema uusrenessanssinen 1880-luvulla valmistunut nelikerroksinen kivitalo. Kiinteistön omistaja Kansallis-Osake-Pankki harkitsi vielä 1950-luvun lopussa sen säästämistä, mutta koska asemakaava salli huomattavasti suuremman toimistotalon rakentamisen, vanha kivitalo päätettiin purkaa.
Mario (pelisarja)

| Mario |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Nintendo
Julkaisija:  Nintendo
Suunnittelija:  Shigeru Miyamoto
Ensijulkaisu:  Donkey Kong (1980)
Viimeisin julkaisu:  Mario + Rabbids Sparks of Hope (2022)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Mario on Nintendon menestynein videopelisarja. Sen ensimmäinen osa, Mario Bros., julkaistiin vuonna 1983 pelihalleissa, mutta pelin päähahmo Mario oli nähty jo vuonna 1980  Donkey Kong -nimisessä pelissä. Sarjan ensimmäinen varsinainen konsolipeli Super Mario Bros. on Guinnessin ennätysten kirjan mukaan kautta aikojen myydyin videopeli, ja sarjan pelejä on myyty maailmanlaajuisesti 184 miljoonaa kappaletta . Pelisarjan päähahmo Mario on myös Nintendon virallinen maskotti.
Pelisarja alkoi tasohyppely-sarjana, mutta on jakautunut sen jälkeen useisiin alasarjoihin, kuten roolipeleihin, urheilupeleihin ja party-peleihin. Tunnettuja alanimikkeitä ovat muun muassa Mario Kart, Mario Golf, Mario Tennis, Mario Party ja Paper Mario.  Sarjan päähahmoina esiintyvät Marion lisäksi usein Prinsessa Peach ja Bowser. Tasohyppely-peleissä Marion täytyy yleensä pelastaa Prinsessa Peach Bowserin kynsistä. Myös Marion veli Luigi ja hirmulisko Yoshi ovat esiintyneet useissa peleissä.
Universumi > Hahmot

Mario esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1981 Donkey Kong -pelissä nimellä Jumpman. Pelin Yhdysvaltain versiota varten Nintendo of America päätti antaa Jumpmanille uuden nimen silloisen vuokranantajansa Mario Segalen mukaan. Mariosta tuli maailmankuulu, kun hahmo debytoi Nintendon NES-konsolilla vuonna 1985 pelissä Super Mario Bros.
Marion luoja on Nintendon peliguru Shigeru Miyamoto, joka on tuottanut monia Nintendon tunnetuimmista peleistä, kuten The Legend of Zelda ja Pikmin.
Videopelijulkaisut > Tasohyppelyt

Marion ensimmäinen tasohyppelypeli on Super Mario Bros. Marion ensimmäinen 3D-tasohyppely on Super Mario 64. Yleensä Mario pelastaa Prinsessa Peachiä. Jotta Peach pelastuisi Marion pitää päästä tasojen läpi.
Videopelijulkaisut > Spin-off-pelisarjat

Mario Kart -ajopelisarjassa Mario-pelien hahmot kisaavat keskenään karting-autoilla. Mario Kart eroaa muista ajopeleistä siinä, että se ei pyri simuloimaan tarkasti oikeita autoja, ajo-olosuhteita tai fysiikkaa. Pelaajat ajavat karting-autoillaan rataa ympäri, ja yrittävät päästä ensimmäisenä maaliin. Radan varrelta pelaajat saavat kysymysmerkkilaatikoita rikkomalla erilaisia esineitä, joita voi käyttää puolustautumiseen, hyökkäykseen tai ajokkinsa vauhdin lisäämiseen. Pelit ovat erityisen suosittuja moninpelinä; kaksin- ja nelinpelit, sekä kahdeksan ja jopa 16 pelaajan moninpelit ovat mahdollisia. Sarjan ensimmäinen osa Super Mario Kart julkaistiin vuonna 1992 Super Nintendo Entertainment Systemille. Super Mario Kart aloitti ensimmäisenä kaltaisenaan pelinä ajopelien karting-alagenren. Seuraava osa, Mario Kart 64, julkaistiin vuonna 1996 Nintendo 64:lle. Se on sarjan ensimmäinen 3D-peli ja mahdollistaa neljän pelaajan jaetun ruudun moninpelin. Uusin Mario Kart- peli on Mario Kart 8 Deluxe  Nintendo Switch:lle.
Mario Tennis on pelisarja, jossa tennistä pelaavat Mario-pelisarjasta tutut hahmot. Peleissä noudatetaan perinteisiä tennissääntöjä, mutta oman lisäyksensä peliin tuovat Mario-maailmasta tuodut elementit. Tenniskentissä nähdään perinteisiä massa- ja ruohokenttiä, mutta myös pelisarjan hahmoille ominaiset kotikentät ovat edustettuina, esimerkkinä Donkey Kong -teemainen viidakkokenttä. Vastapuolen pelaajia voi sabotoida muun muassa banaanien ja koopakuorien avulla. Uusin Mario Tennis -peli on Mario Tennis Ultra Smash joka julkaistiin 2015 Wii U:lle
Mario Golf on urheilupelisarja, jonka on kehittänyt Camelot Software Planning. Sarjan ensimmäiset osat julkaistiin Nintendo 64:lle ja Game Boy Colorille vuonna 1999. Mario Golf -pelit ovat golfaamista mariomaisella otteella; nurmella pelaaja voi törmätä vaikka Chain Chomppiin tai lyödä pallon warppiputkeen, jolloin voi päästä lähemmäksi reikää. Sarjassa on ilmestynyt golf-pelejä NES:lle, Game Boylle, Nintendo 64:lle ja Nintendo GameCubelle.
Mario Party -sarjan peleissä liikutaan vuorotellen ”pelilaudalla” ja välillä pelataan minipelejä. Jokaisen Mario Party -pelin on kehittänyt Hudson Soft ja julkaissut Nintendo. Ensimmäinen Mario Party -peli julkaistiin vuonna 1999.
Nintendon ja Squaresoftin vuonna 1996 suunnittelema Super Mario RPG: Legend of the Seven Stars oli ensimmäinen Mario-teemainen roolipeli. Roolipelit mahdollistivat Mario-pelien hahmojen ja henkilöiden esittelemisen aiempaa yksityiskohtaisemmin. Vuonna 2003 AlphaDream julkaisi Mario & Luigi: Superstar Sagan, jolle kehitettiin vuonna 2006 jatko-osa Mario & Luigi: Partners in Time ja sille taas kehitettiin vuonna 2009 Mario & Luigi: Bowser’s Inside Story.
Intelligent Systemsin kehittämä Paper Mario on aloittanut myös oman alisarjansa.
Aleksanterinkatu (Lahti)

Aleksanterinkatu vuonna 2007.
Aleksanterinkatu on Lahden pääkatu. Se kulkee kaupungin keskustan halki itä–länsisuuntaisesti ja sen pituus on noin 850 metriä. Itäpäässä katu jatkuu eteenpäin Karjalankatuna ja länsipäässä Hollolankatuna. Noin kadun puolivälissä on sen tärkein poikkikatu, Vesijärvenkatu.
Aleksanterinkadun varrella sijaitsee useita nähtävyyksiä ja palveluita, kuten Lahden tori,  Hakkapeliittojen kotiinpaluu -patsas, Lanunaukio, Lahden Sokos, Lahden Seurahuone ja Kauppakeskus Trio. Sen kautta kulkee useita paikallisliikenteen busseja.
Katu muutettiin yksisuuntaiseksi vuonna 2014. Sitä uudistettiin merkittävästi vuonna 2016, kun mm. jalankulkuväyliä levennettiin.
Magos, espadas y rosas

| Magos, espadas y rosas Rata Blanca |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 24. elokuuta 1990
 Tyylilaji: power metal, heavy metal
 Kesto: 54.24
 Levy-yhtiö: PolyGram
Rata Blancan muut julkaisut
| Rata Blanca 1988 | Magos, espadas y rosas 1987 | Guerrero del Arco Iris 1992 |
Magos, espadas y rosas on metalliyhtye Rata Blancan toinen albumi, joka ilmestyi vuonna 1990. Yhtye teki tuona vuonna läpimurron.[lähde? ]
Kappaleet

La Leyenda del Hada y el Mago – 5.24
Mujer Amante – 6.05
El Beso de la Bruja – 4.19
Haz Tu Jugada – 6.22
El Camino del Sol – 9.28
Días Duros – 7.24
Por qué es tan difícil amar – 5.33
Preludio Obsesivo – 3.40
Otoño Medieval – 2.34