stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alankomaiden sotalaivat toisessa maailmansodassa
P

Hr. Ms. Piet Hein (1927)
Hr. Ms. Pieter Florisz (1937), Jan van Amstel -luokan miinanraivaaja, upotettu 1940, Saksan laivastoon nimellä M551, palautettu 1945
Hr. Ms. Pieter de Bitter (1936), Jan van Amstel -luokan miinanraivaaja, upotettu 1942
Hr. Ms. Plancius
Hr. Ms. Prins van Oranje
Hr. Ms. Prins Willem I
Hr. Ms. Pro Patria
Hr. Ms. Putten, MMS-luokan miinanraivaaja (ex-MMS138)
Q

Hr. Ms. Queen Wilhelmina
R

Hr. Ms. Ram, Regulus-luokan apumiinalaiva, upotettu 1942, keisarillisen Japanin laivastoon Nanshin, antautui 1945, romutettu
Hr. Ms. Regulus, Regulus-luokan apumiinalaiva, keisarillisen Japanin laivastoon Nankai, sukellusveneen upottama 1945
Hr. Ms. Rigel
Hr. Ms. Rindjani, Merbaboe-luokan rannikkomiinanraivaaja, Japanin laivastoon 1942, palautettu 1945, Indonesialle 1951
Hr. Ms. Rotterdam (1939)
Hr. Ms. Rozenburg, MMS-luokan miinanraivaaja (ex-MMS292)
S

Hr. Ms. S 1
Hr. Ms. S 2
Hr. Ms. S 3
Hr. Ms. S 4
Hr. Ms. S 5
Hr. Ms. S 6
Hr. Ms. Salak, Ardjoeno-luokan rannikkomiinanraivaaja, upotettu 1942, Japanin laivastoon partiovene No 118, palautettu 1945
Hr. Ms. Schokland, MMS-luokan miinanraivaaja (ex-MMS1082)
Zr. Ms. Schorpioen
Hr. Ms. Schouwen
Hr. Ms. Schouten
Hr. Ms. Slamat, Merapi-luokan rannikkomiinanraivaaja, tuhottu 1942 telakalle
Hr. Ms. Smeroe, Merbaboe-luokan rannikkomiinanraivaaja, Japanin laivastoon 1942, palautettu 1945, Indonesialle 1951
Hr. Ms. Soemba
Hr. Ms. Soemenep
Hr. Ms. Sperwer
Zr. Ms. Van Speyk (1887)
Hr. Ms. Stormvogel
Hr. Ms. Stuyvesant
Hr. Ms. Sumatra (1921), Java-luokan risteilijä
T

Hr. Ms. TM 51
Hr. Ms. Terschelling (1942), MMS-luokan miinanraivaaja (ex-MMS174), upotettu heinäkuussa 1942
Hr. Ms. Terschelling (1943), MMS-luokan miinanraivaaja (ex-MMS234)
Hr. Ms. Texel (1940)
Hr. Ms. Texel (1942), MMS-luokan miinanraivaaja (ex-MMS73)
Hr. Ms. Tholen, MMS-luokan miinanraivaaja (ex-MMS1014)
Hr. Ms. Thor
Hr. Ms. Tijgerhaai (1945)
Hr. Ms. Tjerk Hiddes (G16), N-luokan hävittäjä (ex-HMS Nonpareil)
Hr. Ms. Tjerimai, Merapi-luokan rannikkomiinanraivaaja, tuhottu 1942 telakalle, Japanin laivastoon Cha101, Yhdysvaltain lentokoneiden upottama 8. huhtikuuta 1945
Hr. Ms. Tjibak
Hr. Ms. Toern
Hr. Ms. Tromp (1938)
Hr. Ms. Tydeman
Hr. Ms. Tyr
V

Hr. Ms. Valk
Hr. Ms. Van Galen (1928), Van Galen -luokan hävittäjä, upotettu 1942
Hr. Ms. Van Galen (G84), N-luokan hävittäjä (ex-HMS Noble)
Hr. Ms. Van Ghent (1926)
Hr. Ms. Van Kinsbergen (1939)
Hr. Ms. Van Nes (1930), Van Galen -luokan hävittäjä, upotettu 1942
Hr. Ms. Van Meerlant
Hr. Ms. Vidar
Hr. Ms. Vikingbank
Hr. Ms. Vlieland, MMS-luokan miinanraivaaja (ex-MMS226)
Hr. Ms. Volharding
Hr. Ms. Voorne, MMS-luokan miinanraivaaja (ex-MMS1043)
Hr. Ms. Voorwaarts
W

Hr. Ms. Walcheren, MMS-luokan miinanraivaaja (ex-MMS1042)
Hr. Ms. Walrus (1939), miinanraivaustroolari
Hr. Ms. Westerland
Hr. Ms. Whangpu
Hr. Ms. Wieringen, MMS-luokan miinanraivaaja (ex-MMS1025)
Hr. Ms. Wilhelmina
Hr. Ms. Willebrord Snellius
Hr. Ms. Willem van Ewijck (1937), Jan van Amstel -luokan miinanraivaaja, upotettu 1940
Hr. Ms. Willem van der Zaan (1938), miinalaiva
Hr. Ms. Witte de With (1928), Van Galen -luokan hävittäjä, upotettu 1942
Hr. Ms. Witte Zee, miinanraivaustroolari
Y

Hr. Ms. IJmuiden
Hr. Ms. IJsselmonde, MMS-luokan miinanraivaaja (ex-MMS1026)
Z

Hr. Ms. Zeemanshoop
Hr. Ms. Zeehond (1943)
Hr. Ms. Zwaardvis (1943)
Hr. Ms. Z 3
Hr. Ms. Z 5
Hr. Ms. Z 6
Hr. Ms. Z 7
Hr. Ms. Z 8
Hr.Ms. A
Hr.Ms. Abraham Crijssen
Hr.Ms. B
Hr.Ms. Brinio
Hr. Ms. Christiaan Cornelis
Hr. Ms. Dolfijn
 bron:Koninklijke Marine
Hr. Ms. Evertsen op open Zee
 bron:Koninklijke Marine
Hr. Ms. Flores
 bron:Koninklijke Marine
Hr. Ms. Gouden Leeuw in 1932
Hr. Ms. Heffering
Hr. Ms. Jan van Amstel
 bron:Koninklijke Marine
Hr. Ms. K XVIII
 (11. heinäkuuta 1935)
Hr. Ms. Krakatau
11. lokakuuta 1933
Hr. Ms. Mercuur
bron: Koninklijke Marine
Hr. Ms. Noord-Brabant
Hr. Ms. O 9
Hr. Ms. O 21
Hr. Ms. Pro Patria
Hr. Ms. Soemba
Hr. Ms. Sumatra
Hr. Ms. Van Galen
Hr. Ms. Willem van der Zaan
bron: Koninklijke Marine
Hr. Ms. Z 5
Elokuvagenre

Elokuvagenre eli elokuvan lajityyppi on tapa luokitella elokuvat genreihin esimerkiksi niiden sisällön, ilmaisukeinojen ja sävyn perusteella. Genre vaikuttaa elokuvassa monella tavalla: tuotannon suunnitteluun, elokuvan rakenteisiin, elokuvan levittämiseen sekä yleisön katsomiskokemukseen ja elokuvan tulkintaan.
Tunnetuimpia elokuvagenrejä ovat esimerkiksi komediaelokuva, jännityselokuva, draamaelokuva, lännenelokuva, lastenelokuva, nuortenelokuva, musikaali, kauhuelokuva, sotaelokuva, rakkauselokuva, melodraama, tieteiselokuva, rikoselokuva, toimintaelokuva ja film noir.
Vaikutus

Elokuvagenren käsite on monipuolinen ja kattaa useita näkökohtia. Ensinnäkin genret tarjoavat kaavoja, jotka panevat tuotannon liikkeelle ja ohjelmoivat sitä. Toiseksi, genret muodostavat niitä rakenteita, jotka määrittävät yksittäisiä teoksia. Kolmanneksi, genret toimivat kategorian nimenä, jolla on keskeinen tehtävä levittäjien ja esittäjien päätösten ja kommunikaation kannalta. Neljänneksi, genre edellyttää yleisöltään tiettyä katsomispositiota ja siten määrittää katsojan tavan tulkita elokuva.
Piirteitä

Elokuvagenret ovat syntyneet yleisön ja elokuvastudion keskinäisen vuorovaikutuksen tuloksena. Ne ovat samalla sekä teollisesti vahvistettuja että yleisesti hyväksyttyjä kategorioita.
Samaan lajityyppiin kuuluvilla elokuvilla on yhteisiä piirteitä, joista lajityypit voi erottaa toisistaan. Joidenkin lajityyppien tyypilliset piirteet liittyvät esimerkiksi lavastukseen, kuvauspaikkoihin ja asuihin, kuten lännenelokuvien ja tieteiselokuvien kohdalla. Joissain genreissä erottavina tekijöinä on kerronnan sävy ja vaikutus katsojaan, kuten komediassa ja melodraamassa. Lajityyppi antaa käsikirjoittajalle kontekstin. Kun katsoja tuntee elokuvan lajityypin, käsikirjoittajan ei tarvitse selittää tarinaa ja sen henkilöhahmoja erikseen. Näin elokuvan kerronta saadaan taloudellisemmaksi.
Genre-elokuvat ovat usein ennustettavia, eli elokuvan sisällön ja lopetuksen voi usein arvata jo etukäteen. Katsojat menevät kuitenkin nauttimaan elokuvan tarjoamasta jännityksestä nimen omaan tällaisessa kontrolloidussa ja tunnistettavassa ympäristössä.
Genretutkimuksessa on yleistä, että yksi elokuva luokitellaan vain yhteen genreen. Elokuvan luokittelu tiettyyn genreen edellyttää sitä, että sekä elokuvan aihe että rakenne kuuluvat siihen. Tämän vuoksi esimerkiksi Tähtien sota -elokuvien ei yleisesti katsota olevan lännenelokuvia, vaikka ne onkin hahmoteltu niin vahvasti lännenelokuvien eeppiseen tapaan, että jotkut kriitikot kutsuivatkin niitä westerneiksi.
Genre-elokuville on tyypillistä intertekstuaalisuus eli se, että ne viittaavat useasti vanhempiin saman genren teoksiin. Genre-elokuvat nojaavat tavallisesti avainkuvien, -äänien ja -tilanteiden symboliseen käyttöön. Esimerkiksi lännenelokuvissa maisemaa käytetään kuvaamaan sitä yhtäaikaista vaaraa ja mahdollisuutta, jota länsi edustaa. Monet lännenelokuvan elementit kuten juna, ase, kirkko ja koulutalo liittyvät ajatukseen luonnon uhkien kesyttämisestä ja lännen sivilisoitumisesta. Symboliikkaa helpottaa genre-elokuvissa käytetty historian ja ihmisten välisten suhteiden yksinkertaistaminen.
Synty ja kehitys

Genrejä on usein kuvailtu “ylihistoriallisiksi”, ja niiden on katsottu olevan esittämisen muotoja, jotka juontuvat suoraan jostakin perustavanlaatuisesta inhimillisestä kyvystä. Genrekriitikot ovat esimerkiksi puhuneet “melodramaattisesta mielikuvituksesta” ja “koomisesta mielenlaadusta”. Genrejä on usein verrattu myytteihin, kuten lännenelokuvaa, tai pidetty myyttien nykyaikaisina ruumiillistumina.
Elokuvagenret nähdään tavallisesti jatkona muiden alojen genreille. Esimerkiksi lännenelokuva nähdään lännenkirjallisuuden jatkona, melodraama teatterin jatkona ja elämäkertaelokuva tietokirjallisuuden jatkona. Elokuvagenre on yleensä laajempi käsite kuin kirjallisuuden lajit, koska elokuvagenrellä on kiinteät yhteydet teoksen tuotanto-levitys-kulutus-prosessiin.
Yksittäisen genren kehitystä kuvaamaan on kehitetty kaksi mallia. Ensimmäisen mallin mukaan genre voidaan nähdä ikään kuin elävänä olentona, jolla on elämänkaari. Tässä mallissa genre kehittyy, reagoi, tulee itsetietoiseksi ja lopulta itsetuhoiseksi. Toisessa mallissa genren kehitys rinnastetaan biologiseen evoluutioon.
Elliptisen käyrän salaus

Elliptisen käyrän salaus (engl. Elliptic curve cryptography, ECC) tarkoittaa elliptisiin käyriin liittyviin laskutoimituksiin perustuvia salausmenetelmiä, joita käytetään julkisen avaimen salauksessa. Konseptin esittelivät 1980-luvun puolivälissä toisistaan riippumatta Neal Koblitz ja Victor S. Miller. 
Elliptisen käyrän menetelmiä pidetään turvallisempana kuin ensimmäisen sukupolven julkisen avaimen salausta kuten RSA:ta.
Etuna yleisempään RSA:han verrattuna on avainten pieni koko, jonka ansiosta salaukseen liittyvät toiminnot ovat nopeita. ECC sopii erityisesti tarkoituksiin, joissa muisti ja laskentakyky on rajoitettu, kuten sirukorteissa ja muissa sulautetuissa järjestelmissä. Toisaalta se on monimutkaisempi toteuttaa, sillä sopivien käyrien valinta edellyttää matemaattista erityisosaamista. Turvallisuus perustuu yksisuuntaisen laskutoimituksen käänteisoperaation, tässä tapauksessa diskreetin logaritmin vaikeuteen. Nyrkkisääntönä on myös sellaisen julkisen toteutuksen käyttö, josta ammattilaisetkaan eivät ole löytäneet virheitä. Näitä ovat esimerkiksi niin sanotun sivukanavahyökkäyksen mahdollistavat tietovuotolähteet, joista saatuja ajallisia ja sisällöllisiä tietoja käyttämällä itse algoritmi voidaan murtaa. Toteutuksiin liittyy myös muita yksityiskohtia, jotka voivat vaarantaa salauksen toimivuuden. Esimerkiksi tarkistetaanko sijoittuvatko pisteet todella käyrälle.
Käyttö

Käyttö on yleistynyt sitä mukaa kun luottamus RSA-salauksen kestävyyteen on heikentynyt. Sen avaimen pituuteen liittyvät ongelmat korostuvat siirryttäessä vahvempaan salaukseen. Kun RSA:n ja Diffie–Hellmanin murtaminen tavanomaisin menetelmin on arvioitu olevan kenties vain viiden vuoden päässä, on ECC-siirtymä nähty jopa ainoana käyttökelpoisena vaihtoehtona. Pitemmällä tähtäimellä kvanttitietokoneiden kehityksen edistyminen ja sen myötä Shorin algoritmi uhkaa. Proosin ja Zalkan mukaan 2048-bitin RSA:n murtamiseen tarvitaan 4096 kubitin laskentateho, mutta vastaavaan 224-bitin ECC:hen vain 1300–1600. Muun muassa NSA ja EU ovat alkaneet kehittämään kvanttiturvallisia salausmenetelmiä.
Teoria

Elliptisen käyrän laskutoimitukset:
Julkisia toteutuksia

Diffie–Hellman avaimenvaihtojärjestelmään perustuva elliptisten käyrien salausmenetelmä (engl. Elliptic Curve Diffie–Hellman , ECDH)
X25519/Curve25519 (ei-FIPS - WhatsApp, Signal), RFC 7748
ECDSA, elliptisen käyrän salaukseen perustuva sähköisen allekirjoituksen menetelmä
nistp256/secp256r1/prime256v1/P-256 (TLS/HTTPS, FIPS), RFC 6605 , secp256k1 (Bitcoin)
Edwardsin käyrien allekirjoitusalgoritmi (engl. Edwards-curve Digital Signature Algorithm , EdDSA)
Ed25519 (SSH), RFC 8032
ECDHE (engl. Elliptic Curve Diffie–Hellman Ephemeral) viittaa lyhytikäisiin parametreihin perustuvaan, jopa kertakäyttöiseen avaimenvaihtoon. Tällöin tieto pysyy salassa, vaikka pääsalausavaimet joskus myöhemmin vaarantuisivat (engl. forward secrecy).
Dual_EC_DRBG (engl. Dual Elliptic Curve Deterministic Random Bit Generator) on pahamaineinen satunnaislukugeneraattori, johon RSA-yhtiön on arvioitu jättäneen NSA:n pyynnöstä niin sanotun takaoven, jonka paljastumisen reaktiot ovat olleet näyttäviä. Sitä ei suositella käytettäväksi. Muiden julkisen avaimen salausmenetelmien tavoin ECC edellyttää, ettei hyökkääjä voi ennustaa satunnaislukujen luomista.
Edward Snowdenin paljastusten valossa on herännyt epäilyksiä, voiko NIST:n viranomaiskäyttöön suosittelemiin käyriin luottaa ilman pelkoa takaovista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
ECC Tutorial
A (relatively easy to understand) primer on elliptic curve cryptography
How to design an elliptic-curve signature system
SafeCurves: choosing safe curves for elliptic-curve cryptography
On the Impending Crypto Monoculture
| n k Kryptografiset algoritmit |
| --- | --- |
Symmetrinen salaus:  3-DES  AES  AES-GCM  Blowfish  CAST-128  CAST-256  DES  GOST  IDEA  RC2  RC4  RC5  RC6  Salsa20  Skipjack  Twofish 
Julkisen avaimen salaus:  Diffie–Hellman  ElGamal  RSA 
Kryptografiset tiivisteet:  MD2  MD4  MD5  SHA-0  SHA-1  SHA-2  SHA-3  BLAKE  BLAKE2  BLAKE3 
Salausprotokollat:  CCMP  TKIP  TLS  WEP  WPA 
Viestin todennuskoodit:  HMAC  CMAC  GMAC  Poly1305  SipHash 
Digitaaliset allekirjoituskoodit:  DSA  ECDSA  EdDSA  X.509 
Lohkosalaus:  Feistel-salaus  Lai–Massey salaus 
Muuta:  Elliptisen käyrän salaus  Hilapohjainen salaus  Kvanttiturvallinen salaus 
Luettelo salausalgoritmeista
Elektroninen sodankäynti

Elektroninen sodankäynti (lyhenne ELSO) on osa johtamissodankäyntiä, informaatiosodankäynnin sotilaallista sovellutusta.
Elektronista sodankäyntiä ovat kaikki ne sotilaalliset toimet, joissa hyödynnetään sähkömagneettista tai suunnattua energiaa vihollista vastaan tai sähkömagneettisen spektrin hallintaan. Tällaisia toimia ovat esimerkiksi suoraan viholliseen kohdistettu sokaiseva lasersäteily tai elektronisten laitteiden ohjelmistoihin datavirheitä aiheuttavan HPM-säteilyn (High Power Microwave) käyttö.
Signaalitiedustelu elektronisen sodankäynnin perustana

Elektroninen sodankäynti perustuu rauhan aikana kohdemaassa suoritettuun signaalitiedusteluun (SIGINT). Tiedustelun tavoitteita ovat kohdemaan elektronisten järjestelmien havaitseminen, seuraaminen ja näiden sodanajan käyttötarkoituksien sekä puolustus- ja suojaustoimintojen selvittäminen. Suomessa signaalitiedustelu luetaan alalajeineen (muun muassa COMINT, kuuntelutiedustelu ja ELINT, elektroninen tiedustelu) strategiseen tiedusteluun, ei elektroniseen sodankäyntiin. SIGINT luo käytännössä elson pohjan, eli elso perustuu pitkälti rauhan aikana kerättyihin signaalitiedustelun tietoihin.
Elektronisen sodankäynnin kohteet

Elson tärkeitä kohdeluokkia ovat tiedustelussa, häirinnässä, harhautuksessa, elektronisessa tuhoamisessa ja niiltä suojautumisessa periaatteessa kaikki elektroniset järjestelmät, muun muassa:
radiot
radiolinkit (suurkanavaiset radiotietä käyttävät tiedonsiirtokanavat)
tutkat maalla, merellä, ilmassa ja avaruudessa
täsmäaseet, muun muassa ohjukset
paikantamisjärjestelmät, kuten GPS
tietokoneet esimerkiksi hajasäteilyn tai HPM:n kautta
satelliitit; viestintä-, tiedustelu-, varhaisvaroitus-, sää-, tutkasatelliitit jne.
Elektronisen sodankäynnin osa-alueet

Elektroninen sodankäynti jakautuu seuraaviin osa-alueisiin:
ECM (Electronic Counter Measures) – Elektroniset vastatoimet: Sähkömagneettisen spektrin monipuolinen käyttö vihollisten viestinnän ja muun elektronisen toiminnan estämiseksi. Suurin osa ECM-toiminnasta on pääasiassa vihollisen yhteyksien ja muun elektronisen toiminnan häiritsemistä omilla lähetyksillä (jamming). Muita ECM- lajeja ovat elektroninen harhautus, elektroninen lamauttaminen, tutkaan hakeutuvat ohjukset ja elektroninen tuhoaminen.
EPM (Electronic Protective Measures ) – Elektroniset puolustautumistoimet: Toimet, joilla pyritään minimoimaan vihollisen ECM:n vaikutuksia omaan liikennöintiin ja muuhun elektroniseen toimintaan. Vanhempi termi EPM:lle on ECCM (Electronic Counter Counter Measures) – Elektroniset vastatoimien vastatoimet. Aktiivisella EPM:llä viitataan itse lähetysten yhteydessä suoritettavaan vihollisen häirintää vaikeuttaviin toimiin, kuten taajuushyppelyyn tai suorahajotushajaspektritekniikka. Passiivisella EPM:llä puolestaan viitataan muihin vihollisen häirinnän estämiseen ja vaikeuttamiseen tähtääviin toimiin, joita voivat olla esimerkiksi operaattorien koulutus ECM:ää vastaan ja erityisistä taisteluviestintätaktiikoista sopiminen. Keskeisiä teknisiä EPM- toimia ovat myös:
(automaattinen) tehon säätö
suunta-antennit
adaptiiviset älyantennit
elektronisten laitteiden käyttökielto muun muassa radiohiljaisuus.
yhteyksien lyhentäminen käyttämällä releasemia
ESM (Electronic Support Measures) – Elektroniset tukitoimet: Kyseessä on sähkömagneettisen spektrin passiivinen käyttö, jolla pyritään muun muassa havaitsemaan ja paikantamaan elektronista toimintaa taistelukentällä. Tällaisia tietoja voidaan hyödyntää suoraan tulenkäytön ja ilmaiskujen ohjauksessa tai ECM/EPM toimien pohjatietoina muun muassa lentokoneiden ja laivojen omasuojajärjestelmissä.
ECM ja aktiivinen EPM voidaan havaita niiden aktiivisesta luonteesta johtuen. ESM:ää ja passiivista EPM:ää voidaan kuitenkin suorittaa ilman, että vihollinen on tästä selvillä.
Em. termejä on muokattu ja korvattu toisilla lyhenteillä viime aikoina seuraavasti:
ECM = pitkälti EA, Electronic Attack (Elektroninen vaikuttaminen, ELVA)
EPM = pitkälti EP, Electronic Protection (Elektroninen suojautuminen, ELSU)
ESM = pitkälti ES, Electronic Support (Elektroninen tuki, ELTU)
Elektronisen sodankäynnin merkityksestä

Elso on elektroniikan ja sähkömagneettisen spektrin vastainen ase. Ilman sen hallintaa ei nopea, radioihin perustuva nykyaikainen sodankäynti ole mahdollista. Elso on myös yhä tehokkaamman tiedustelun (AWACS, JSTARS) vastainen ase.
Tehokkaimmat nykyaikaiset aseet (ohjukset, täsmäaseet), perustuvat yhä enemmän sensoreihin, sähkömagneettisen spektrin ja elektroniikan käyttöön. Tehokas elso asettaa nämä tehokkaimmat aseet kyseenalaiseksi.
GPS-paikantamiseen perustuva toiminta, muun muassa GPS-pohjaiset aseet, ovat yhä merkittävämpi osa sodankäyntiä. Niiden vaikutusta voidaan rajoittaa elson avulla.
Elso monimutkaistaa sodankäyntiä ja aseiden suunnittelua tuomalla sodankäyntiin uuden tekijän vanhojen rinnalle. Elson hallinta voi aiheuttaa ratkaisevan suhteellisen edun nykyaikaisella taistelukentällä kuten edellä vuosien 1973 ja 1982 osalta todettiin.
Elso on myös monella tapaa tiedon vastainen ase. Se on siis tärkeässä asemassa informaatiosodankäynnissä ja verkostokeskeisessä sodankäynnissä. Lyhyesti: Ilman elson hallintaa nykyaikaista tavanomaista sodankäyntiä ei ole juuri mahdollista voittaa.kenen mukaan?
Monista elson sovellutuksista on tullut myös merkittäviä siviilituotteita. Esimerkiksi suorahajotushajaspektritekniikka ja taajuushyppely ovat siviilikäytössä muun muassa kännyköissä (CDMA) ja langattomissa tietokoneverkoissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
(Arkistoitu – Internet Archive)
Elämän ja kuoleman kello

Elämän ja kuoleman kello on vuonna 1984 ilmestynyt Harry Halénin ja Tauno Tukkisen kirja Sigurd Wettenhovi-Aspasta. Teoksen julkaisi Otava.
Aiheesta muualla

Pekka Kainulainen: S W-A[vanhentunut linkki]. Länsi-Uusimaa 4.11.2009.
Elämän ehdot

| Elämän ehdot: Bioetiikan, vapauden ja vastuun filosofiaa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Heta Häyry, Matti Häyry
Kieli:  suomi
Genre:  etiikka
Kustantaja:  Yliopistopaino
Julkaistu:  1997
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  322
ISBN:  951-570-354-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Elämän ehdot: Bioetiikan, vapauden ja vastuun filosofiaa on Heta Häyryn ja Matti Häyryn vuonna 1997 ilmestynyt kirjoituskokoelma, joka sisältää tekijöiden yhdessä tai erikseen tekemiä artikkeleita bioetiikkaan liittyvistä aiheista. Useimmat kokoelman kirjoitukset on julkaistu aiemmin muualla.
Aiheesta muualla

Elämän ehdot Helsingin yliopiston kirjaston Helda Open Books -kokoelmassa.
Mikko Puttonen: Parantajat ja eetikot. Yliopisto 14/1997.
Eläköön elämä

| Eläköön elämä> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Sonja Lumme
Levy-yhtiö:  JP-Musiikki
Kesto:  2:50
Tyylilaji:  iskelmä
Säveltäjä(t):  Petri Laaksonen
Sanoittaja(t):  Veli-Pekka Lehto
Euroviisutiedot
Vuosi:  1985
Maa:  Suomi
Kieli:  suomi
Sijoitus:  9.
Muuta:  Kapellimestarina Ossi Runne
Eläköön elämä on Sonja Lumpeen esittämä musiikkikappale, joka edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa 1985. Kappaleen on säveltänyt Petri Laaksonen ja sanoittanut Veli-Pekka Lehto. Kappale sijoittui Göteborgissa järjestetyssä loppukilpailussa 9. sijalle 19:stä finalistista.
Kappale julkaistiin tuoreeltaan Sonja Lumpeen esittämänä sekä suomenkielisenä Bruno Korpelan sovittamana että englanninkielisenä Matti Aurasen ja Bruno Korpelan sovittamana versiona. Vuonna 1985 Sonja Lumme levytti kappaleesta myös ruotsinkielisen version sekä toisen suomenkielisen version, jotka julkaistiin levyllä ensimmäisen kerran vuonna 2009 artistin kokoelmalla Päivä ja yö – Kootut levytykset 1983–1985.
Vuoden 1985 aikakauslehtien mukaan laulun esityskieltä Göteborgin loppukilpailussa oli harkittu vaihdettavaksi suomesta ruotsiksi, koska suomenkielisen tekstin runsaiden ä-, ö- ja y-vokaaleiden katsottiin heikentävän laulun menestymismahdollisuuksia. Ruotsi olisi ollut myös Sonja Lumpeen oma äidinkieli, mutta esityskielen vaihdosta väitettiin luovutun muun muassa sen ”laskelmoivan vaikutelman” vuoksi.
Aiheesta muualla

Kappale Ylen Elävässä Arkistossa
Suomen euroviisuedustuskappaleet
| --- | --- |
1960–luku:   Valoa ikkunassa  Tipi-tii  Muistojeni laulu  Laiskotellen  Aurinko laskee länteen  Playboy  Varjoon – suojaan  Kun kello käy  Kuin silloin ennen 
1970–luku:   1970  Tie uuteen päivään  Muistathan  Tom tom tom  Älä mene pois  Viulu-ukko  Pump pump  Lapponia  Anna rakkaudelle tilaisuus  Katson sineen taivaan 
1980–luku:   Huilumies  Reggae OK  Nuku pommiin  Fantasiaa  Hengaillaan  Eläköön elämä  Päivä kahden ihmisen  Sata salamaa  Nauravat silmät muistetaan  La dolce vita 
1990–luku:   Fri?  Hullu yö  Yamma Yamma  Tule luo  Bye Bye Baby  1995  Niin kaunis on taivas  1997  Aava  1999 
2000–luku:   A Little Bit  2001  Addicted to You  2003  Takes 2 to Tango  Why?  Hard Rock Hallelujah  Leave Me Alone  Missä miehet ratsastaa  Lose Control 
2010–luku:   Työlki ellää  Da Da Dam  När jag blundar  Marry Me  Something Better  Aina mun pitää  Sing It Away  Blackbird  Monsters  Look Away 
2020–luku:   Looking Back  Dark Side  Jezebel  Cha cha cha  No Rules 
Yliviivattu vuosiluku tarkoittaa, että Suomi ei osallistunut kilpailuun kyseisenä vuonna.
Embraceable You

”Embraceable You” on George Gershwinin säveltämä ja Ira Gershwinin sanoittama laulu vuoden 1930 Broadway-musikaalista Girl Crazy, jossa sen esittivät Ginger Rogers ja Allen Kearns. Kappale kirjoitettiin alun perin vuonna 1928 tai 1929 Florenz Ziegfeldin suunnittelemaan musikaaliin, joka olisi perustunut vuonna 1918 kirjoitettuun näytelmään East Is West. Musikaalia ei koskaan tehty, mutta Gershwinit kierrättivät osan siihen kirjoitetuista lauluista toisiin projekteihin. Osa päätyi vuoden 1929 musikaaliin Show Girl, ja ”Embraceable You” otettiin mukaan Girl Crazyyn.
Kappaleesta on tullut suosittu jazzstandardi. Laulaja Billie Holidayn versio vuodelta 1944 valittiin historiallisten äänilevyjen kokoelmaan Grammy Hall of Fameen vuonna 2005. Charlie Parker nauhoitti vuonna 1947 hitaan bebop-version, jossa saksofonisti ei juurikaan keskittynyt laulun alkuperäiseen melodiaan vaan temaattiseen improvisointiin kappaleen sointukulun päällä. Parker nauhoitti kappaleen yhteensä 17 kertaa, mutta tämä versio on jäänyt kuuluisimmaksi. Sitä on jopa käytetty musiikin yleisteoksissa esimerkkinä jazzmusiikista.
Kappaletta on myös käytetty monissa elokuvissa, kuten Me villissä lännessä (1943), Sininen rapsodia (1945) ja Pariisin lumoissa (1951).