stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Slechtvalk
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Slechtvalkin viralliset kotisivut (englanniksi)
Slechtvalk Myspacessa (englanniksi)
Slechtvalk Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Laulaja Shamgar Fear Dark Festivalilla 2008.
Kitaristi Seraph Occultfest-tapahtumassa 2010.
Ohtar ja Shamgar esiintymässä Fear Dark Festival 2008 -tapahtumassa.
Slechtvalk, Occultfest 2010.
Steven Adams

| Steven Adams |
| --- | --- |
 Adams vuonna 2017.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Steven Adams
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1993 (ikä 31) Rotorua
Kansalaisuus:   Uusi-Seelanti
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  213 cm
Paino:  116 kg
Nyk. joukkue:   Memphis Grizzlies
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  12. varaus 2013, Oklahoma City Thunder
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2012–2013:  Pittsburghin yliopisto
Seurajoukkueet
2011 2013–2020 2020–2021 2021–:   Wellington Saints  Oklahoma City Thunder  New Orleans Pelicans  Memphis Grizzlies
Maajoukkueet
:   Uusi-Seelanti
Aiheesta muualla
FIBA
Steven Adams (s. 28. heinäkuuta 1993 Rotorua) on uusiseelantilainen koripalloilija, joka edustaa NBA:ssa pelaavaa Memphis Grizzliesiä.
Pittsburghin yliopistoa vuosina 2012–2013 edustanut Adams varattiin 12:ntena vuoden 2013 varaustilaisuudessa. Hän on ensimmäinen ensimmäisellä kierroksella NBA:han varattu uusiseelantilaispelaaja. Varauksen teki Oklahoma City Thunder, jonka riveissä hän on kuuden kauden aikana pelannut 467 runkosarjaottelua ja 52 pudotuspeliä.
Adamsin isosisko Valerie Adams on kuulantyönnön moninkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Steven Alzate

Steven Alzate (s. 8. syyskuuta 1998 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on kolumbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa kaudella 2023–2024 Belgian Jupiler Pro Leaguessa pelaavaa Standard Liègea lainalla englantilaisseura Brighton & Hove Albionista.
Alzate pelasi Englannissa Leyton Orientin junioreissa ja nousi kakkosliigassa pelanneeseen edustusjoukkueeseen helmikuussa 2017. Hän siirtyi Brightoniin kesällä 2017 mutta aloitti reservijoukkueessa ja pelasi vuoden 2018 jälkipuoliskon lainasopimuksella kakkosliigaa Swindon Townin joukkueessa. Valioliigaa hän on pelannut Brightonin joukkueessa 19 ottelua kaudella 2019–2020, 15 ottelua kaudella 2020–2021 ja yhdeksän ottelua kaudella 2021–2022. Ainoan valioliigamaalinsa hän on tehnyt helmikuussa 2021, kun hän teki vieraskentällä Liverpoolia vastaan pelatun ottelun ainoan maalin.
Alzate pelasi Kolumbian maajoukkueessa ensimmäiset kaksi otteluaan marraskuussa 2019. Hän on pelannut syyskuun 2022 loppuun mennessä seitsemän A-maaottelua ja niissä kolme kertaa avauskokoonpanossa.
Sofia Charlotte

| Sofia Charlotte |
| --- | --- |
 Braunschweig-Lüneburgin herttuatar, Brandenburgin vaaliruhtinatar, Preussin kuningatar
 Kuningatar Sofia Charlotte, Gottfried Kellnerin piiri, noin 1690-1705
Brandenburgin vaaliruhtinaskunta
Valtakausi:  1688-1701
Preussin kuningaskunta
Valtakausi:  1701-1705
Seuraaja:  Sophia Dorothea

Syntynyt:  Sophie Charlotte 30. lokakuuta 1668 Iburgin linna Osnabrückin ruhtinaspiispakunta, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Kuollut:  1. helmikuuta 1705 Hannover
Hautapaikka:  Berliinin tuomiokirkko
Puoliso:  Fredrik I
Lapset:  Friedrich August, Fredrik Vilhelm I
Suku:  Hannover
Isä:  Ernst August
Äiti:  Sofia von der Pfalz
Nimikirjoitus:  
Sofia Charlotte von Hannover (saks. Sophie Charlotte, Herzogin von Braunschweig und Lüneburg); 30. lokakuuta 1668 Iburgin linna Osnabrückin ruhtinaspiispakunta, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 1. helmikuuta 1705 Hannover, Braunschweig-Lüneburgin herttuakunta, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta) oli saksalainen herttuatar, Brandenburgin vaaliruhtinatar ja Preussin ensimmäinen kuningatar kuningas Fredrik I:n puolisona.
Suku ja koulutus

Sofia Charlotte oli Hannoverin vaaliruhtinas Ernst Augustin ja prinsessa Sofia von der Pfalzin ainoa tytär. Hänellä oli kuusi veljeä, joista vanhimmasta Georg Ludwigista tuli vuonna 1714 Ison-Britannian kuningas Yrjö I.
Sofia Charlotte vietti varhaislapsuutensa Iburgin linnassa Osnabrückin ruhtinaspiispakunnassa, missä hänen isällään oli ruhtinaspiispan arvo. Vuonna 1672 perhe muutti uuteen piispanlinnaan Osnabrückiin ja vuonna 1679 Hannoveriin, kun Ernst August seurasi veljeään Braunschweig-Lüneburgin herttua Johann Friedrichiä Calenbergin herttuana.
Sofian äidillä oli suuria suunnitelmia ainoalle tyttärelleen. Kaunis, hyvin koulutettu tytär oli valtti Euroopan avioliittomarkkinoilla. Barokin korkealentoisen hengen mukaisesti pikku prinsessalle opetettiin asioita kuten bienséance (asianmukaisuus), contenance (tavat) ja gravité (arvokkuus), hänen kanssaan puhuttiin vain ranskaa, ja hän sai saman koulutuksen kuin kolme vanhempaa veljeään. Hän puhui sujuvasti ranskaa, englantia ja italiaa.
Sofia Charlotte säilytti koko elämänsä läheisen suhteen äitiinsä, jonka kanssa hänellä oli intohimo filosofiaan, musiikkiin ja puutarhanhoitoon. Sofia Charlottella oli tärkeä rooli vanhempiensa hallitsijasukujen välisten naimakauppojen suunnittelussa, minkä vuoksi hänet kasvatettiin protestantiksi ilman vahvaa uskonnollista vakaumusta.
Lapsuudessaan Sofia Charlotte vieraili 11-vuotiaana äitinsä kanssa vuonna 1679 Ranskassa, näennäisesti tutustumassa puutarhasuunnitteluun. Matkan todellinen tarkoitus olivat aikeet avioitua Ludvig Grand Dauphinin, Ranskan kruununperillisen kanssa. Tämä avioitui Baijerin herttuatar Maria Anna Victorian kanssa. Sofia Charlottea ehdotettiin morsiameksi myös Ludvigin isälle, kuningas Ludvig XIV:lle, tämän puolison kuoltua vuonna 1683. Tästäkään suunnitelmasta ei tullut mitään.
Avioliitto

Avioliitto solmittiin 8. lokakuuta 1684 Friedrich von Hohenzollernin, tulevan Fredrik I:n kanssa, joka oli Brandenburgin vaaliruhtinas Fredrik Vilhelmin ja tämän ensimmäinen puoliso Orania-Nassaun prinsessa Luise Henriettan (1627–1667) poika sekä Brandenburgin rajakreivikunnan että Preussin herttuakunnan perillinen.
Vaaliruhtinatar ja kuningatar

Avioiduttuaan Friedrichin kanssa Sofia Charlottasta tuli Brandenburgin vaaliruhtinatar vuonna 1688. Brandenburg-Preussin kuningaskunnaksi vuonna 1701 nostamisen jälkeen hänestä tuli Preussin ensimmäinen kuningatar. Hänen ainoa aikuiseksi elänyt lapsensa oli Preussin kuningas Fredrik Vilhelm I. Hänen puolisonsa oli häneen niin rakastunut, että vaikka tällä oli virallinen rakastajatar Catharina Rickert palatsissa – Ludvig XIV:tä jäljitellen – hän ei koskaan käyttänyt tämän palveluksia. Hänen rakkautensa Sofia Charlottea kohtaan ei kuitenkaan saanut vastakaikua.
Aluksi Sophia Charlotte sekaantui poliittisiin asioihin, mikä johti Preussin pääministeri Eberhard von Danckelmanin kukistumiseen vuonna 1697, mutta vetäytyi pian yksityiselämään. Vuonna 1695 hän oli saanut puolisoltaan Lietzowin kartanon tilukset Berliinin länsipuolella vastineeksi kauempana olevasta Caputhista. Hän rakennutti tänne arkkitehtien Johann Arnold Neringin ja Martin Grünbergin suunnitteleman barokkityylisen kesäpalatsin elääkseen itsenäisesti erossa puolisostaan oman hovinsa parissa. Fredrik pääsi  käymään vain kutsuttuna, kuten 11. heinäkuuta 1699, jolloin hän isännöi puolisonsa syntymäpäiväjuhlia. Vuodesta 1700 lähtien Sofia Charlotte asui täällä säännöllisesti kesäkuukausina. Silloin sitä kutsuttiin Lietzenburgiksi, ja se nimettiin uudelleen Charlottenburgin linnaksi hänen kuolemansa jälkeen.
Tieteiden ja taiteiden suosija

Berliini sai Fredrik I:n aikana kunnianimen ”Spreejoen Ateena”. Kunnia tästä kuuluu filosofikuningattareksi kutsutulle Sofia Charlottelle. Kuningatar suosi tieteitä ja taiteita, ja hänen tuttaviinsa ja keskustelukumppaneihinsa kuului Gottfried Leibniz. Kuningatar oli aikansa sivistyneimpiä naisia.
Sofia Charlotte muistetaan pääasiassa ystävyydestään ja kirjeenvaihdosta äitinsä hyvän ystävän ja tutorin Gottfried Wilhelm Leibnizin kanssa, jonka tunnustettu opetuslapsi hänestä tuli. Leibnizin filosofinen teos Théodicée perustuu hänen kanssaan käymiinsä keskusteluihin. Saksan lisäksi hän puhui sujuvasti ranskaa, italiaa ja englantia. Äitinsä esimerkkiä seuraten hän ympäröi itsensä filosofien ja teologien, kuten Isaac de Beausobren, Daniel Ernst Jablonskin ja John Tolandin kanssa ja perusti Preussin tiedeakatemian. Hän oli kiinnostunut musiikista, lauloi ja soitti cembaloa, rakennutti italialaisen oopperateatterin ja palkkasi muusikot Attilio Ariostin ja Giovanni Bononcinin. Säveltäjä Arcangelo Corelli omisti sonaatin sooloviululle op. 5 (Rooma, 1700) hänelle. Joidenkin tietojen mukaan  Sofia Charlotte ei pitänyt puolisonsa monimutkaisista seremonioista. Heidän kruunajaistensa aikana hän otti ripauksen nuuskaa antaakseen itselleen "miellyttävää viihdytystä".
Sofia Charlotte oli niin vaikuttava persoona, että kun keisari Pietari I tapasi hänet ja hänen äitinsä ensimmäistä kertaa Suuren suurlähetystönsä kanssa vuonna 1697, keisari oli niin hämmentynyt ja peloissaan, ettei voinut puhua. Molemmat naiset saivat hänet rauhoittumaan, ja hän vastasi luontevalla huumorillaan ja lahja-arkuilla, jotka olivat täynnä brokadikankaita ja turkiksia.
Perintö

Vieraillessaan äitinsä luona Hannoverissa Sofia Charlotte kuoli 36-vuotiaana keuhkokuumeeseen 1. helmikuuta 1705. Hänet on haudattu Hohenzollern-suvun kappeliin Berliinin tuomiokirkkoon.
Charlottenburg, nykyinen Berliinin kaupunginosa, Charlottensee-järvi Bad Iburgissa sekä Sophie-Charlotte-Gymnasium, Sophie-Charlotte-Oberschule sekä Sophie-Charlotte-Platz ja Sophie-Charlotten-Straße vuodesta 1957 Berliinissä on nimetty hänen mukaansa.
Jälkeläiset

Friedrich August von Brandenburg (6. lokakuuta 1685 – 31. tammikuuta 1686), kuoli nelikuisena
Fredrik Vilhelm I (14. elokuuta 1688 – 31. toukokuuta 1740) avioitui Hannoverin prinsessa Sophia Dorothean kanssa ja heillä oli neljätoista lasta. Vanhin poika oli seuraava Preussin kuningas Fredrik II Suuri ja tytär Luise Ulrike Ruotsin kuningatar.
Kirjallisuutta

MacDonald Ross, George: "Leibniz’s Exposition of His System to Queen Sophie Charlotte and Other Ladies." Teoksessa: Leibiz in Berlin (toim.) Poser, H. & Heinekamp, A. Stuttgart: Franz Steiner, 1990, ss. 61–69
MacDonald Ross, George:"Leibniz und Sophie-Charlotte" Julkaisussa: Herz, S. & Vogtherr, CM & Windt, F. (toim.) Sophie Charlotte und ihr Schloß. München: Prestel: 1999. ss. 95–105
Stiftung Preußische Schlösser und Gärten in Berlin-Brandenburg (Hrsg. in): Sophie Charlotte und ihr Schloss. München, Lontoo, New York 1999, ISBN 3-7913-2225-7
Götze, Clemens: Das "musische Preußen" Sophie Charlottes. Kunst und Politik am Hof der ersten Königin in Preußen. Grin 2008.
Feuerstein-Prasser, Karin: Die preußischen Königinnen. Piper 2005.
Feyl, Renate: "Aussicht auf bleibende Helle. Die Königin und der Philosoph." Kipenheuer & Witsch 2006.
Krauske, Otto: Sophie Charlotte. Julkaisussa: Allgemeine Deutsche Biographie. Band 34, Duncker & Humblot, Leipzig 1892, Ss. 676–684
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sofia Charlotte Wikimedia Commonsissa
Prinsessa Sofia Charlotte
Preussin kuningatar Sofia Charlotte, tuntematon taiteilija n. 1685
Charlottenburgin linna, Hohenzollern-suvun kuninkaallinen asuinpaikka Berliinissä, valmistunut 1713
Preussin kuningatar Sofia Charlotte, Friedrich Wilhelm Weidemann 1705
Käännös suomeksi
Sorbetti

Vadelmasorbetti
Sorbetti on jäinen jälkiruoka, joka koostuu useimmiten hedelmä- tai marjamehusta tai hedelmäsoseesta. Yleensä sorbetti ei sisällä maitotuotteita, toisin kuin jäätelö. Sorbettia nautitaan usein siirapin tai hunajan kera. Myös alkoholi on yleinen sorbetissa, kuten viini tai likööri. Sorbetin rakennetta voidaan muuttaa lisäämällä siihen kananmunan valkuaista tai glukoosisiirappia. Sorbetti sopii erityisesti kesäisiin juhliin.
Etymologia

Sana sorbetti tulee englannin ja ranskan kielisestä sanasta sorbet. Ranskan kieleen sana johdettiin italian kielisestä sanasta sorbetto, joka puolestaan tuli ottomaanien  tai persialaisten sanasta sharbat, joka alun perin viittasi eräänlaiseen juomaan.
Historia

Sorbetin alkuperä on kiistanalainen, eri kulttuureilla on ollut vuosituhansien saatossa hyvin samankaltaisia reseptejä, minkä vuoksi tarkkaa alkuperää on hankala määrittää. On viitteitä siihen, että resepti olisi mahdollisesti saanut alkunsa muinaisesta Persiasta jo 550-530 eaa.
Aleksanteri Suuren kerrotaan nauttineen hedelmäsalaatista, hunajasta ja viinistä valmistettua sorbettimaista jälkiruokaa jo 356-323 eaa.
Ensimmäinen länsimainen ranskankielinen resepti maustetuista jäistä on vuodelta 1674. Nimellä sorbetti reseptit julkaistiin Antonio Latinin teoksessa Lo Scalco alla Moderna vuonna 1694.
Sergei Tarakanov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sergei Tarakanov |  Sergei Tarakanov |  Sergei Tarakanov |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten koripallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Soul 1988 |  |  |
|  Pronssia | Moskova 1980 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kolumbia 1982 |  |  |
|  Hopeaa | Espanja 1986 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Italia 1979 |  |  |
|  Kultaa | Tšekkoslovakia 1981 |  |  |
|  Kultaa | Länsi-Saksa 1985 |  |  |
|  Hopeaa | Kreikka 1987 |  |  |
|  Pronssia | Ranska 1983 |  |  |
Sergei Nikolajevitš Tarakanov (ven. Сергей Николаевич Тараканов, s. 25. huhtikuuta 1958 Lotinapelto, Venäjän SFNT) on Neuvostoliittoa edustanut, kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Miesten maajoukkuetasolla Tarakanov edusti Neuvostoliittoa, jonka pelaajana hän voitti olympiakultaa Soulissa 1988, olympiapronssia Moskovassa 1980, maailmanmestaruuden Kolumbiassa 1982, MM-hopeaa Espanjassa 1986, kolme Euroopan mestaruutta ja kaksi muuta EM-mitalia.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Neuvostoliiton joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1979
4 Jerjomin |
5 Chomičius |
6 Tarakanov |
7 Žarmuhamedov |
8 Lopatov |
9 Jedeško |
10 Belov |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Salnykov |
14 Bilostinnyi |
15 Žigili |
Valmentaja Gomelski
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1980
4 Jerjomin |
5 Miloserdov |
6 Tarakanov |
7 Salnykov |
8 Lopatov |
9 Deriugini |
10 Belov |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Jovaiša |
14 Bilostinnyi |
15 Žigili |
Valmentaja Gomelski
Neuvostoliiton joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1981
4 Jerjomin |
5 Kapustin |
6 Tarakanov |
7 Salnykov |
8 Lopatov |
9 Deriugini |
10 Valters |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Jovaiša |
14 Bilostinnyi |
15 Fesenko |
Valmentaja Gomelski
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1988
4 Volkov |
5 Sokk |
6 Tarakanov |
7 Marčiulionis |
8 Miglinieks |
9 Tihonenko |
10 Kurtinaitis |
11 Sabonis |
12 Pankraškin |
13 Chomičius |
14 Bilostinnyi |
15 Hoborov |
Valmentaja Gomelski
Sonic Attack

| Sonic Attack Hawkwind |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Rockfield-studiot kesäkuu-elokuu 1981
 Julkaistu: 10. lokakuuta 1981
 Tuottaja(t): Hawkwind Pat Moran
 Tyylilaji: heavy rock elektroninen musiikki space rock
 Kesto: 42.04
 Levy-yhtiö: RCA / Active Griffin Music Emergency Broadcast System Records Atomhenge Records
Listasijoitukset
  19.
Hawkwindin muut julkaisut
| Levitation 1980 | Sonic Attack 1981 | Church Of Hawkwind 1982 |
Sonic Attack on Hawkwindin albumi vuodelta 1981.
Muutokset yhtyeessä 1981

Levitation-albumin kiertueen jälkeen rumpali Ginger Baker ja kosketinsoittaja Keith Hale jättivät yhtyeen erimielisyyksien vuoksi. Rumpuihin palasi Hawklords-vaiheessa mukana ollut Martin Griffin, mutta uutta kosketinsoittajaa ei otettu kitaristi-laulaja Dave Brockin ja basisti Harvey Bainbridgen otettua vastuun myös kosketinsoittimista ja syntetisaattoreista. Soolo-kitaristina jatkoi Huw-Lloyd Langton. Näin yhtye oli kutistunut nelimiehiseksi.
Myös levytyssopimus Bronze Recordsin kanssa oli päättynyt. Apuun tuli Rockfield-studioiden omistaja Kingsley Ward, joka tarjosi yhtyeelle kolmen albumin sopimuksen omistamallaan Active-levymerkillä, joka toimi RCA-merkin alaisuudessa.
Albumin sisältö

Musiikillisesti albumi on lähempänä heavy rockia, joka albumin julkaisun aikoihin oli pinnalla NWOBHM-buumin myötä. Tieteiskirjailija ja yhtyeen taustavaikuttaja Michael Moorcock on näkyvästi mukana säveltäjänä ja laulajanakin kappaleessa "Coded Languages". Nimikappale, myös Moorcockin kirjoittama "Sonic Attack" oli mukana jo yhtyeen Space Ritual -albumilla vuonna 1973. Uusi versio on Bainbridgen lausuma tekno-vaikutteisen kompin säestämänä. Moorcockin sävellysten teemana albumilla on "puhekielen käyttö sosiaalisessa kontrollissa". Nimikappaleen ohella albumin tunnetuimmat kappaleet ovat Lloyd Langtonin säveltämä, nopeatempoinen "Rocky Paths" ja Brockin säveltämä, singlenäkin julkaistu "Angels Of Death". Kappaleessa "Psychosonia" lausetta "They are trying to rob us of our right to communicate" (suom. "He yrittävät ryövätä oikeutemme kommunikoida") toistetaan kirjain kerrallaan.
Albumin julkaisun jälkeen

Sonic Attack nousi Britannian albumi-listalla sijalle 19. Yhtye promotoi albumia syystalvella 1981 35:n konsertin Britannian kiertueella, jonka Lontoon Rainbow-teatterin konsertissa lavalla vierailivat entiset jäsenet Robert Calvert ja Nik Turner sekä Michael Moorcock.
Etenkin yhtyeen hevimmästä puolesta pitävät fanit arvostavat albumia, mutta albumia on myös kritisoitu mm. "Sonic Attack"-kappaleen uudelleennauhoituksesta, koska vanhaa Robert Calvertin lausumaa versiota pidetään klassikkona. Albumi aloitti tavallaan yhtyeen uuden trendin: vanhojen kappaleiden uudelleennauhoittamisen, jota yhtye on tehnyt viime vuosien aikana.
Kappaleet

"Sonic Attack" (Moorcock/Hawkwind) - 4:47
"Rocky Paths" (Lloyd Langton) - 4:00
"Psychosonia" (Moorcock/Hawkwind) - 2:32
"Virgin Of The World" (Bainbridge) - 4:32
"Angels Of Death" (Brock) - 5:42
"Living On A Knife Edge" (Brock) - 4:48
"Coded Languages" (Moorcock/Bainbridge) - 4:50
"Disintegration" (Brock) - 1:05
"Streets Of Fear" (Brock) - 5:19
"Lost Chances" (Moorcock/Brock) - 5:44
"Transdimensional Man" (Brock) (vanhemmissa CD-painoksissa) - 5:05
Kappaleet > Atomhengen remasteroidun version bonus-cd

"Angels Of Death" (single-versio) - 3:40
"Transdimensional Man" (singlen b-puoli) - 4:00
"Sonic Attack" (ensimmäinen versio) - 3:31
"Out Of The Void" - 2:08
"Lost Chances" (laajennettu vaihtoehtoinen versio) - 7:09
"Streets Of Fear" (vaihtoehtoinen versio) - 5:49
"Devilish Dirge" - 3:53
"The End Of Earth City" (demo) - 6:30
"Living On A Knife Edge" (laajennettu versio) - 7:57
"The Speed Of Light" ("Transdimensional Man"-demo) - 6:45
Muusikot

Dave Brock: kitara, kosketinsoittimet, laulu
Huw Lloyd Langton: kitara, laulu
Harvey Bainbridge: basso, kosketinsoittimet, laulu
Martin Griffin: rummut
Michael Moorcock: laulu (kappaleessa "Coded Languages")
Julkaisuhistoria

lokakuu 1981: RCA/Active, RCALP 6004, UK vinyl - ensimmäisessä painoksessa lyriikoilla varustettu sisäkansi.
lokakuu 1996: Emergency Broadcast System Records, EBSCD123, UK CD
lokakuu 1996: Griffin Music, GCD612-2, USA CD
helmikuu 2010: Atomhenge (Cherry Red) Records, ATOMCD2019, UK 2CD
Sarah Cohen (toimittaja)

Sarah Cohen, 2011
Sarah Cohen on yhdysvaltalainen toimittaja ja professori Columbian yliopistossa.
Cohen sai vuonna 2009 Goldsmith Prize for Investigative Reporting -palkinnon ja vuonna 2002 Pulitzer Prize for Investigative Reporting -palkinnon.
Elämä

Cohen valmistui Pohjois-Carolinan yliopistosta Chapel Hillistä, minkä jälkeen hän työskenteli Yhdysvaltain työvoimatilastovirastossa (Bureau of Labor Statistics). Hän valmistui Marylandin yliopistosta Philip Merrill College of Journalismista vuonna 1992 journalismin maisteriksi.
Cohen oli koulutusohjaaja Investigative Reporters and Editors -yrityksessä. Hän oli The Washington Postin tietokantamuokkaaja. Hän kuuluu Investigative Reporting -organisaation neuvottelukuntaan.
Aiheesta muualla

"Using Data Visualization as a Reporting Tool Can Reveal Story’s Shape", Poynter Institute, Steve Myers, 10.4.2009
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Sarah Cohen (journalist)
Käännös suomeksi
Sergei Treštšov

Sergei Treštšov.
Sergei Jevgenjevitš Treštšov (ven. Сергей Евгеньевич Трещёв, s. 18. elokuuta 1958 Krasnui Kustarissa, Neuvostoliitossa) on venäläinen kosmonautti.
Treštšov opiskeli Moskovan energiainstituutissa vuoteen 1982 asti. Tämän jälkeen hän toimi kaksi vuotta Neuvostoliiton ilmavoimissa. Vuonna 1984 hän sai paikan Energija-avaruusteknologiayhtiössä. Hänen tehtäviinsä kuului Mir-avaruusasemalla toimimisen suunnittelu johon liittyen hän laati dokumentteja, joita käytettiin kosmonauttien koulutuksessa.
Vuonna 1992 hänet valittiin Energijan kosmonauttikoulutettavien ryhmään. Koulutus kesti vuoteen 1994 asti.
Hän harjoitteli Mir EO-25-lennon varamiehistöön kesäkuusta 1997 helmikuuhun 1998. Kesäkuusta 1999 heinäkuuhun 2000 hän osallistui ISS:n kolmannen miehistön lentovalmisteluihin varamiehistön jäsenenä.
Hän lensi ISS-avaruusasemalle sen viidennen miehistön mukana 5. kesäkuuta 2002 NASAn STS-111-lennolla. Hän toimi asemalla seitsemän kuukautta. Hän palasi maahan STS-113-lennolla 7. joulukuuta 2002.
Aiheesta muualla

NASA-Biografie (englanniksi)
Spacefacts.de (saksaksi)
Sarah Edmondson

| Sarah Edmondson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1977 (ikä 47)  Vancouver, Brittiläinen Kolumbia
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Sarah Edmonson
Aktiivisena:  1998–
Merkittävät roolit:  Lori (Transformers: Cybertron) Atlanta (Class of the Titans)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Sarah Edmondson (s. 22. kesäkuuta 1977 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen näyttelijä.
Ura

Edmondson aloitti näyttelemisen Jewish Young People’s Theatre and Lord Byng Theatre Companyssa, jonka jälkeen hän valmistui Concordian yliopistosta teatteritaiteen kandidaatiksi. Palattuaan Montrealista takaisin Vancouveriin Edmondson on näytellyt monipuolisesti elokuvissa, teatterissa, televisiosarjoissa, radiossa ja animaatiossa. Hän on tehnyt muutamia  dubbausrooleja muun muassa Transformers: Cybertroniin. Vuonna 2007 Edmondson sai Leo-ehdokkuuden parhaasta naispääosasta elokuvassa The Sparkle Lite Motel.
Aiheesta muualla

Sarah Edmondson TV.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sarah Edmondson Voice Chasersissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sau-Kaaperi

Gabriel Savukoski eli Sau-Kaaperi (1827–1896) oli suomalainen Savukoskella asunut maanviljelijä ja kauppias. Hänet tunnettiin myös Lapin kuninkaan ja Savukosken keisarin nimillä.
Sau-Kaaperi aloitti uransa renkipoikana. Hän säästi palkastaan pienen alkupääoman, jonka turvin hän saattoi aloittaa kaupanpidon. Menestyttyään kauppiaana Sau-Kaaperi hankki sitten vielä itselleen maatilan Savukoskelta. Tilalla oli kolmekymmentä lypsävää lehmää, neljä hevosta ja lisäksi palismailla suuri määrä poroja. Sau-Kaaperin aloitteesta ja hänen toimestaan rakennettiin vuonna 1895 poroaita Venäjän vastaiselle rajalle.
Kauppiaana toimiessaan Sau-Kaaperin liiketoimet ulottuivat laajalle Savukosken ulkopuolelle. Hän hankki jauhoja ja tupakkaa Vienan Karjalan puolelta Knäsöstä ja Venäjältä aina Arkangelista saakka. Norjan Reisivuonosta hän puolestaan tuotti muun muassa kahvia, sokeria ja tulitikkuja. Sau-Kaaperilla oli makasiinikaupat Savukoskella, Sodankylässä, Kemijärvellä ja Sallassa.
Sau-Herran nimellä tunnettu Kaleb Savukoski (1879–1929) oli Gabriel Savukosken poika.
Spirovo

Spirovo (ven. Спи́рово, karjalaksi Spiirova) on kaupunkimainen taajama Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee 80 kilometriä Tveristä luoteeseen Moskovan ja Pietarin välisen pääradan varrella (Spirovon asema). Taajama on Spirovon piirin keskus. Asukkaita on 6 500 henkeä (vuonna 2009).
Spirovon kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1545. Vuonna 1847 sen kautta rakennettiin rautatie, jonka aseman ympärille kehittyi Spirovon taajama. Vuonna 1928 Spirovo sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Nykyään siellä toimii lasitehdas, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Taajamassa on kotiseutumuseo.