stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sjarhei Veramko
Seurajoukkueura

Veramko pelasi vuosina 1999–2002 valkovenäläisessä Dinamo-Juni Minskissä 36 ottelua. Seuraavat vuodet hän edusti ukrainalaista Arsenal Kharkivia, jossa pelasi 34 ottelua. Vuosina 2006–2007 Veramko edusti Neman Grodnoa (36 ottelua) ja vuosina 2008–2010 BATEa (71 ottelua). Alkuvuonna 2011 hän pelasi 11 ottelua ukrainalaisessa Sevastopolissa. Saman vuoden heinäkuussa Veramko siirtyi venäläiseen Krylja Sovetov Samaraan.
Maajoukkueura

Veramko on pelannut vuodesta 2008 alkaen Valko-Venäjän maajoukkueessa.
Sega Model 1

Sega Model 1 on Segan vuonna 1992 julkaisema kolikkopelialusta.
Alusta mahdollisti reaaliaikaisen 3D-grafiikan videopeleissä ennen kilpailijoita.
Alustalla saivat alkunsa tunnetut pelit ja pelisarjat kuten Virtua Fighter, Virtua Racing ja Star Wars Arcade.
Alustan seuraaja on Sega Model 2.
Tekniset tiedot

Suoritin: NEC V60 @ 16 MHz
Apusuoritin: 3× Zilog Z80 @ 4 MHz
Näyttöpiiri: 5× Fujitsu TGP MB86233 DSP, Sega 837‑7894 171‑6080D Video PCB
Äänisuoritin: Toshiba TMP68000N‑10 (Motorola 68000) @ 10 MHz
Äänipiiri: 2× Sega 315‑5560 Custom MultiPCM
keskusmuisti: 2776 KB (laajennettavissa 39166 KB asti)
Sega Mega-CD

| Sega Mega-CD |
| --- | --- |

 Sega Mega CD II liitettynä Mega Driveen
Tyyppi:  massamuistilaite
Valmistaja(t):  Sega
Tallennusmedia:  CD-ROM
Alusta:  Sega Mega Drive
Sega Mega-CD (jap. メガCD, Etelä-Koreassa kor. CD-알라딘보이, CD-Aladdin Boy, Pohjois-Amerikan markkinoilla nimellä Sega CD) on Sega Mega Driveen liitettävä laajennusosa. Laitteella pystyy toistamaan sekä tavallisia CD-levyjä että erityisesti laitetta varten suunniteltuja peli-CD:itä.
Laite sisältää myös laajennussuorittimen ja lisää RAM-muistia. Laitetta voi käyttää Sega 32X-laajennuksen kanssa, jolloin voi pelata jotain kuudesta Sega Mega-CD 32X -yhdistelmälle julkaistusta pelistä.
Laitetta kehitettiin salassa, edes peliohjelmoijat eivät tienneet mille laitteelle suunnittelivat pelejä, ennen kuin Mega-CD julkistettiin Tokyo Toy Show'ssa. Segan aikomuksena oli kamppailla juuri julkaistun PC Enginen erillisen CD-ROM-aseman kanssa Japanin pelimarkkinoista.
Sega Mega-CD:tä ei tarkoitettu Super Famicomin (Super Nintendo Japanin ulkopuolella) haastajaksi. Tämä tiesi Segalle vaikeuksia Japanin ulkopuolisilla markkina-alueilla, sillä siellä PC Engine oli verrattain tuntematon laite ja Mega-CD asettuisi kilpailemaan Nintendon tuotteiden kanssa.
Mega-CD julkaistiin Japanissa 1. joulukuuta 1991, Euroopan markkinoille laite ilmestyi vasta huhtikuussa 1993. Laite oli ilmestyessään verrattain kallis eikä myynyt odotetulla tavalla.
Sega Mega-CD:n ensimmäinen versio asettui konsolin alle, mutta seuraava versio, Sega Mega-CD II, oli pienempi ja se liitettiin konsolin sivuun. Teknisesti laite oli hiukan tehokkaampi kuin alkuperäinen Mega Drive, varsinaiset muutokset keskittyivät grafiikan ja äänen ulostuloon.
Sega Mega-CD 32X -pelit

Sega Mega-CD 32X -yhdistelmälle julkaistut pelit:
Corpse Killer
Fahrenheit
Night Trap
Slam City with Scottie Pippen
Surgical Strike (Brazil only)
Supreme Warrior
Singaporen Grand Prix 2016

|  Singaporen Grand Prix 2016  |
| --- | --- |
 15. osakilpailu 21 osakilpailusta kaudella 2016. 

Päivämäärä:  18. syyskuuta 2016
Sijainti:  Marina Bay Street Circuit, Marina Bay, Singapore
Ratatyyppi:  Katurata
Radan pituus:  5,065 km
Kilpailun pituus:  61 kierrosta, 308,828 km
Sää:   Selkeä
Paalupaikka
Kuljettaja:   Nico Rosberg   (Mercedes)
Paaluaika:  1.42,584
Palkintokoroke
Voittaja:   Nico Rosberg   (Mercedes)
Toinen:   Daniel Ricciardo   (Red Bull Racing)
Kolmas:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Daniel Ricciardo   (Red Bull Racing)
Kierrosaika:  1.47,187 (kierroksella 49)
Singaporen Grand Prix 2016 (virallisesti 2016 Formula 1 Singapore Airlines Singapore Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2016 15. osakilpailu, joka ajettiin 18. syyskuuta Marina Bay Street Circuit -katuradalla Singaporessa.
Vapaat harjoitukset

Nico Rosberg lukkojarrutti ensimmäisessä harjoitussessiossa mutkassa 18 törmäten seinään, pystyen jatkamaan varikolle asti. Jenson Buttonin auto hyytyi radan varten harjoitusten alussa.
Romain Grosjean ja Pascal Wehrlein rikkoivat niin ikään autojaan vapaissa harjoituksissa.
Aika-ajot

Ferrarin Sebastian Vettelin auton takajousitukset olivat rikki, jonka johdosta Vettel ei pystynyt jatkamaan aika-ajoaan Q1:stä pidemmälle, jääden viimeiseen lähtöruutuun.
Paalupaikalle ajoi Mercedeksen Nico Rosberg, toiseksi Red Bullin Daniel Ricciardo, kolmanneksi Mercedeksen Lewis Hamilton, neljänneksi Red Bullin Max Verstappen ja viidenneksi Ferrarin Kimi Räikkönen.
Sergio Pérez ajoi kymmenenteen ruutuun, mutta hän sai kahdeksan lähtöruudun rangaistuksen Q2:n loppuhetkillä tapahtuneista rikkeistä, kun Romain Grosjean ajoi seinään mutkassa 10, jolloin Pérez ei hidastanut tarpeeksi. Tästä Pérezille langetettiin viiden ruudun rangaistus. Lisäksi kierroksen loppupuolella Pérez ohitti keltaisten lippujen aikana Haasin Esteban Gutiérrezin, josta rapsahti kolmen ruudun rangaistus. Keltaiset liput oli aiheuttanut Jenson Buttonin radan varteen jäänyt McLaren. Pérezin saaman lähtöruuturangaistuksen myötä Valtteri Bottas nousi lähtöruudukossa yhden sijan ylöspäin, kymmenenneksi.
Kilpailu

Sebastian Vettel sai 25 lähtöruutua rangaistusta, koska hänelle otettiin käyttöön polttomoottori, turbo ja lämpöenergiaa kierrättävä MGU-H kauden kuudennesta voimayksiköstä. Romain Grosjean ei startannut kilpailuun lainkaan.
Max Verstappen irtosi lähtöviivalta tahmeasti, ja hänen takaansa lähteneet kuljettajat joutuivat väistämään häntä. Carlos Sainz väisti Verstappenia, ja osui rinnalla olevaan Nico Hülkenbergiin, joka ei voinut väistää, koska toisella puolella häntä oli Daniil Kvjat. Hülkenberg pyörähti ja osui seinään keskeyttäen kilpailunsa. Valtteri Bottas joutui hidastamaan vauhtiaan, jottei törmäisi edellä oleviinsa, ja takana tullut Jenson Button törmäsi Bottakseen rikkoen oman etusiipensä ja Bottaksen vasemman takarenkaan. Kolareista ei jaettu rangaistuksia, ja turva-auto tuli radalle. Rosberg piti kärkipaikkansa ja häntä seurasi Ricciardo, Hamilton, Räikkönen ja viidenneksi noussut Fernando Alonso. Kuljettajat ajoivat varikkosuoran läpi pääsuoralla olevien hiilikuituosien välttämiseksi. Bottas joutui tulemaan ensimmäisellä kierroksella renkaidenvaihtoon, ja hänet päästettiin niukasi Sebastian Vettelin rinnalle varikkopysähdykseltään. Bottas ei saanut rangaistusta läheltäpititilanteestaan. Sainz joutui tulemaan suunniteltua aiemmin varikolle, koska kilpailun tuomaristo antoi hänelle musta-oranssin lipun. Esteban Ocon sai viiden sekunnin rangaistuksen turva-auton takana ohittamisesta.
Turva-auto poistui radalta kahden kierroksen jälkeen. Kierroksella 33 Lewis Hamilton teki jarruvirheen, jonka seurauksena ajoi mutkan seitsemän leveäksi. Räikkönen hyödynsi Hamiltonin virheen ja nousi kolmanneksi. Viimeisillä varikkopysähdyksillä Hamilton onnistui ohittamaan Räikkösen kolmannen sijan takaisin. Nico Rosberg pysähtyi kerran muita kärkikuskeja vähemmän, jonka johdosta muut saivat Rosbergia viimeisillä stinteillään reilusti kiinni. Rosberg kuitenkin piti kärkipaikan hallussaan ruutulipulle saakka voittaen Singaporen GP:n 0,488 sekunnin marginaalilla ennen Daniel Ricciardoa. Lewis Hamilton ajoi kolmanneksi ja Kimi Räikkönen neljänneksi. Sebastian Vettel nousi viidenneksi. Valtteri Bottaksen kilpailu jäi kesken kierroksella 35 kolarivaurioiden myötä.
Kilpailu > Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 6 |  Nico Rosberg | Mercedes | 61 | 1:55.48,950 | 1 | 25 |
| 2. | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull Racing-TAG Heuer | 61 | +0,488 | 2 | 18 |
| 3. | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 61 | +8,038 | 3 | 15 |
| 4. | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 61 | +10,219 | 5 | 12 |
| 5. | 5 |  Sebastian Vettel | Ferrari | 61 | +27,694 | 22 | 10 |
| 6. | 33 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-TAG Heuer | 61 | +1.11,197 | 4 | 8 |
| 7. | 14 |  Fernando Alonso | McLaren-Honda | 61 | +1.29,198 | 9 | 6 |
| 8. | 11 |  Sergio Pérez | Force India-Mercedes | 61 | +1.51,062 | 17 | 4 |
| 9. | 26 |  Daniil Kvjat | Toro Rosso-Ferrari | 61 | +1.51,557 | 7 | 2 |
| 10. | 20 |  Kevin Magnussen | Renault | 61 | +1.59,952 | 15 | 1 |
| 11. | 21 |  Esteban Gutiérrez | Haas-Ferrari | 60 | +1 Kierros | 13 |  |
| 12. | 19 |  Felipe Massa | Williams-Mercedes | 60 | +1 Kierros | 11 |  |
| 13. | 12 |  Felipe Nasr | Sauber-Ferrari | 60 | +1 Kierros | 16 |  |
| 14. | 55 |  Carlos Sainz Jr. | Toro Rosso-Ferrari | 60 | +1 Kierros | 6 |  |
| 15. | 30 |  Jolyon Palmer | Renault | 60 | +1 Kierros | 18 |  |
| 16. | 94 |  Pascal Wehrlein | Manor-Mercedes | 60 | +1 Kierros | 19 |  |
| 17. | 9 |  Marcus Ericsson | Sauber-Ferrari | 60 | +1 Kierros | 14 |  |
| 18. | 31 |  Esteban Ocon | Manor-Mercedes | 59 | +2 Kierrosta | 21 |  |
| Kesk. | 22 |  Jenson Button | McLaren-Honda | 43 | Jarrut | 12 |  |
| Kesk. | 77 |  Valtteri Bottas | Williams-Mercedes | 35 | Ylikuumeneminen | 10 |  |
| Kesk. | 27 |  Nico Hülkenberg | Force India-Mercedes | 0 | Kolari | 8 |  |
| DNS | 8 |  Romain Grosjean | Haas-Ferrari | 0 | Jarrut | 20 |  |
Sijoitukset kilpailun jälkeen

Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2016
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Australia |  Bahrain |  Kiina |  Venäjä |  Espanja |  Monaco |  Kanada |  Eurooppa |  Itävalta |  Britannia |  Unkari |
|  Saksa |  Belgia |  Italia |  Singapore |  Malesia |  Japani |  Yhdysvallat |  Meksiko |  Brasilia |  Abu Dhabi |  |
Formula 1 -luokan Singaporen Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Marina Bay Street Circuit (2008–2019, 2022–)
Stratopaussi

Stratopaussi on ilmakehän rajakerros, joka sijaitsee stratosfäärin ylärajalla noin 50 kilometrin korkeudessa. Stratopaussi erottaa toisistaan stratosfäärin ja mesosfäärin. Stratopaussissa ilman lämpötila alkaa viiletä korkeuden funktiona, ja sitä voidaan pitää rajana, jonka yläpuolelle stratosfäärissä sijaitsevan otsonikerroksen lämmittävä vaikutus ei välity.
Maan ilmakehä
Showtime, Storytime

| Showtime, Storytime Nightwish |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 3. elokuuta 2013
 Julkaistu: 29. marraskuuta 2013
 Tyylilaji: sinfoninen metalli
 Kesto: 01.35.46
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  23. (albumilista)  1. (DVD)
Nightwishin muut livealbumit
| Made in Hong Kong (And in Various Other Places) 2009 | Showtime, Storytime 2013 | Vehicle of Spirit 2016 |
Showtime, Storytime on suomalaisen metalliyhtye Nightwishin livealbumi ja videojulkaisu, joka julkaistiin 29. marraskuuta 2013 Nuclear Blastin kautta. Ensimmäinen DVD sisältää konserttitaltioinnin yhtyeen esiintymisestä Wacken Open Air -festivaalissa 3. elokuuta 2013, jonka ohjasi Ville Lipiäinen. Noin puolitoistatuntinen esiintyminen kuvattiin 17 kameralla. Toinen DVD sisältää kaksituntisen dokumentin Please Learn the Setlist in 48 Hours, joka kertoi yhtyeen maailmankiertueesta, jolloin laulaja vaihtui Floor Janseniin. Samalla levyllä on myös "I Want My Tears Back" -kappaleen livetaltiointi Hartwall-areenalta ja "Ghost Love Scoren" taltiointi Buenos Airesista.
Albumi ylsi Suomen virallisen albumilistan 23. sijalle viikolla 49 vuonna 2013, sekä DVD-listan 1. sijalle.
Wackenin esiintymisen kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Tuomas Holopainen, ellei toisin mainita.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Dark Chest of Wonders |  |  | 4.32 |  |  |  |  |  |
| 2. | Wish I Had an Angel |  |  | 4.48 |  |  |  |  |  |
| 3. | She Is My Sin |  |  | 4.55 |  |  |  |  |  |
| 4. | Ghost River |  |  | 6.04 |  |  |  |  |  |
| 5. | Ever Dream |  |  | 5.21 |  |  |  |  |  |
| 6. | Storytime |  |  | 5.37 |  |  |  |  |  |
| 7. | I Want My Tears Back |  |  | 6.44 |  |  |  |  |  |
| 8. | Nemo |  |  | 4.45 |  |  |  |  |  |
| 9. | Last of the Wilds | - |  | 6.31 |  |  |  |  |  |
| 10. | Bless the Child |  |  | 7.06 |  |  |  |  |  |
| 11. | Romanticide | Holopainen | Holopainen, Marko Hietala | 5.39 |  |  |  |  |  |
| 12. | Amaranth |  |  | 4.25 |  |  |  |  |  |
| 13. | Ghost Love Score |  |  | 10.30 |  |  |  |  |  |
| 14. | Song of Myself |  |  | 7.53 |  |  |  |  |  |
| 15. | Last Ride of the Day |  |  | 4.34 |  |  |  |  |  |
| 16. | Imaginaerum (Outro) | - | Holopainen, Pip Williams | 6.15 |  |  |  |  |  |
Arvosteluja

Imperiumi: 6
Sarjatalvikit

| Sarjatalvikit |
| --- | --- |
 Sarjatalvikki (Chimaphila umbellata)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ericales
Heimo::  Kanervakasvit Ericaceae
Alaheimo::  Talvikkikasvit Pyroloideae
Suku::  Sarjatalvikit Chimaphila  Pursh
Katso myös
   Sarjatalvikit Wikispeciesissä   Sarjatalvikit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sarjatalvikit (Chimaphila) on kanervakasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on viisi lajia. Aiemmin sarjatalvikit luokiteltiin talvikkikasveihin (Pyrolaceae).
Lajit

Chimaphila japonica Miq.
Chimaphila maculata (L.) Pursh
Chimaphila menziesii (R.Br. ex D.Don) Spreng.
Chimaphila monticola Andres
Chimaphila umbellata (L.) W.P.C.Barton – sarjatalvikki eli kangassarjatalvikki
Levinneisyys

Sarjatalvikkeja esiintyy Euraasiassa, Pohjois-Amerikassa ja Keski-Amerikassa. Laajin levinneisyysalue on sarjatalvikilla, jolla on noin kuusi levinneisyydeltään eriävää alalajia. Sarjatalvikin alalajit acuta, cisatlantica, domingensis, mexicana ja occidentalis esiintyvät Amerikassa ja nimialalaji umbellata Euraasian lauhkealla ja eteläboreaalisella metsävyöhykkeellä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Sarjatalvikit (Chimaphila)
ITIS: Chimaphila (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Chimaphila (englanniksi)
Flora of China: Chimaphila (englanniksi)
Showtime (täsmennyssivu)

Showtime voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Media

Showtime, kaapelitelevisioverkko
Showtime, Turner Broadcasting System/NonStop Television -yhtiön elokuvakanava
Showtime, vuonna 2002 ensi-iltansa saanut elokuva
Showtime, M*A*S*H-televisiosarjan jakso
Showtime, Buffy, vampyyrintappaja -televisiosarjan jakso
Musiikki

Showtime!, J. Geils Bandin albumi vuodelta 1982
Showtime, Nitzer Ebbin albumi vuodelta 1990
Showtime, UFO:n livealbumi
Showtime, Dizzee Rascalin albumi vuodelta 2004
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Showtime”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Some of Love

| Some of Love Blues Section |
| --- | --- | --- |

Jim Pembroken suunnitelema kansi.
Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1969
 Formaatti: LP
 Tyylilaji: blues-rock, jazz
 Levy-yhtiö: Love Records
Muut kannet
 Albumin takakansi.
Blues Sectionin muut julkaisut
| Blues Section 1967 | Some of Love 1969 | Once More For The Road 1980 |
Some of Love on suomalaisen rockyhtyeen Blues Sectionin vuonna 1969 julkaistu kokoelmalevy. Se sisältää yhtyeen omia singlejä sekä Kirkan kappaleet ”Anna suukko vain” ja ”Avaruuslaulu”.
Kappalelista

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Esittäjä | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Hey, Hey, Hey | Jim Pembroke & Blues Section | 4.09 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Kauan kuljen | Ronnie & Blues Section | 2.32 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Call Me On Your Telephone | Jim Pembroke & Blues Section | 2.24 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Anna suukko vain | Kirka | 3.21 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Only Dreaming | Jim Pembroke & Blues Section | 3.27 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Faye | Frank Robson & Blues Section | 3.38 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Avaruuslaulu | Kirka | 5.06 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Cherry Cup-Cake Twist | Jim Pembroke & Blues Section | 3.44 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Sun Of Love | Frank Robson & Blues Section | 3.48 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | The Straight And Narrow | Jim Pembroke & Blues Section | 1.39 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Hei vaan | Ronnie & Blues Section | 3.39 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Semi-Circle Solitude | Jim Pembroke & Blues Section | 2.43 |  |  |  |  |  |  |
Sami Lepistö

| Sami Lepistö |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. lokakuuta 1984 (ikä 39) Espoo
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Leppä, Sammy, Lepi, Pistol, Lebu
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–2023
Seurat:  Jokerit (SM-liiga/KHL) Hershey Bears (AHL) Washington Capitals (NHL) Phoenix Coyotes (NHL) Columbus Blue Jackets (NHL) Chicago Blackhawks (NHL)  Lokomotiv Jaroslavl (KHL) Lev Praha (KHL) Avtomobilist Jekaterinburg (KHL) Salavat Julajev Ufa (KHL) Luleå HF (SHL) SCL Tigers (NL)
NHL-varaus:  66. varaus, 2004 Washington Capitals
Sami Lepistö (s. 17. lokakuuta 1984 Espoo) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja.
Lepistö on Helsingin Jokerien kasvatti. Hän pelasi Jokerien SM-liigajoukkueessa neljä kautta vuosina 2003–2007. NHL-seura Washington Capitals varasi Lepistön vuoden 2004 varaustilaisuudessa kolmannella varauskierroksella numerolla 66. Washingtonin lisäksi hän on pelannut NHL:ää Phoenix Coyotesissa, Columbus Blue Jacketsissa ja Chicago Blackhawksissa yhteensä 176 ottelua. Vuosina 2012–2023 Lepistö pelasi Euroopassa yhdeksän kautta KHL:ää, yhden kauden Ruotsin SHL:ää ja yhden kauden Sveitsin NL:ää.
Suomen maajoukkueessa Lepistö on pelannut neljissä maailmanmestaruuskilpailuissa ja kolmissa olympialaisissa. Hän voitti MM-kultaa vuonna 2011.
Ura > Uran alkuvuodet Suomessa 2003–2007

A-juniori-ikäisenä Lepistöä ei pidetty kovinkaan suurena lahjakkuutena.[lähde? ] Käännekohta Lepistön kannalta oli kausi 2003–2004, jolloin hänet nostettiin monen muun nuoren pelaajan tavoin edustusjoukkueeseen. Jokerien uusi päävalmentaja Hannu Jortikka antoi Lepistön pelata joukkueessa koko kauden. Pelipaikka löytyi suurimmaksi osaksi kolmospuolustajaparista Sami Heleniuksen rinnalta. Lepistö pelasi Jokerien SM-liigajoukkueessa yhteensä 53 runkosarjaottelua, joissa hän keräsi tehopisteet 3+4=7. Pudotuspeleissä hän sai tililleen yhden syöttöpisteen kahdeksasta pelatusta ottelussa. Lepistö osallistui myös alle 20-vuotiaiden MM-kisoihin vuonna 2004. Suomen joukkue voitti kisoissa pronssia. Kesällä 2004 Capitals varasi Lepistön NHL:ään varausnumerolla 66. Hän olisi ollut varausiässä jo vuotta aiemmin, mutta paperisotkun vuoksi hän ei ollut varattavana olevien pelaajien listoilla vuonna 2003.
Seuraavalla SM-liigakaudella 2004–2005 Lepistö nosti pistetasoaan tehden 55 runkosarjaottelussa tehopisteet 7+18=25. NHL:n työsulkukauden johdosta Jokerien puolustukseen liittyivät Ossi Väänänen ja Brian Campbell, mutta kova kilpailu ei estänyt Lepistön nousemista yhdeksi joukkueen johtavimmista pelaajista. 
Kolmas SM-liigakausi oli Lepistölle paras kotimaassa vietetty kausi, sillä 56 runkosarjaottelussa tehopisteet 8+21=29 kerännyt puolustaja pelasi eittämättä siihenastisen uransa parasta kiekkoa.[lähde? ]
Viimeinen Suomessa vietetty kausi 2006–2007 jäi Lepistön kannalta hieman vajaaksi olkapäävamman takia. Hän pelasi Jokereissa vain 26 runkosarjaottelua, joissa hän keräsi yhteensä 10 tehopistettä. Pudotuspeleissä hänen pistesaldonsa jäi neljään. Tästä huolimatta Lepistö herätti NHL-joukkueiden kiinnostuksen ja solmi keväällä 2007 kaksivuotisen tulokassopimuksen Washington Capitalsin kanssa.
Ura > Lähtö Pohjois-Amerikkaan 2007

Lepistö lähetettiin NHL-tulokaskaudellaan 2007–2008 pelaamaan Washington Capitalsin AHL-liigassa pelaavaan farmiseuraan, Hershey Bearsiin, jossa hän pelasi 55 runkosarjaottelua tehopistein 4+41=45. Lepistö nostettiin Capitalsin kokoonpanoon seitsemän runkosarjaottelun ajaksi, jolloin hän teki NHL-uransa ensimmäisen tehopisteen. NHL-visiittinsä jälkeen Lepistö palasi takaisin Hersheyn joukkueeseen AHL-liigan pudotuspeleihin, jossa hän pelasi viisi ottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Seuraavalla kaudella Lepistö pelasi Hersheyn joukkueessa 70 ottelua runkosarjassa tehopistein 4+38=42. Joukkue nousi lopulta AHL:n mestaruuteen voittaen Calder Cup -mestaruuden. Tämän lisäksi Lepistö pääsi jälleen kokeilemaan taitojaan NHL-jäillä, kun hän sai pelata seitsemän ottelua Capitals-paidassa. Otteluissa Lepistö keräsi neljä syöttöpistettä, mutta lopulta kauden jälkeisessä varaustilaisuudessa Capitals kauppasi Lepistön NHL-seura Phoenix Coyotesille viidennen kierroksen varausvuoroa vastaan.[lähde? ]
Ura > Washingtonista Phoenixiin ja edelleen Columbukseen ja Chicagoon 2007-2012

Lepistö debytoi Phoenixin joukkueessa välittömästi kauden 2009–2010 alussa ja pelasi runkosarjassa 66 ottelua, joissa hän keräsi tehopisteet 1+10=11. Liigan pudotuspeleissä Lepistö pelasi seitsemän ottelua, joissa hänen pistesaldonsa oli 1+0. Kaudella 2010–2011 Lepistö pelasi Phoenixin joukkueessa 51 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 4+7=11.
28. helmikuuta 2011 Lepistö kaupattiin Columbus Blue Jacketsin joukkueeseen Scottie Upshallin kanssa, kun Phoenixiin vastaavasti siirtyivät Rostislav Klesla ja Dane Byers. Siirto oli Lepistön kannalta huono, sillä Coyotesin joukkue oli käytännössä jo varmistanut paikan pudotuspeleissä, kun taas Columbuksen joukkueen menestys oli ollut huomattavasti kehnompaa. Columbuksessa Lepistö pelasi ennen kauden päättymistä 19 ottelua, joissa hän teki viisi syöttöpistettä. Täten Lepistön tehopisteet kaudelle 2010–2011 olivat yhteensä 4+12=16.
Kesällä 2011 Lepistö siirtyi Chicago Blackhawksiin yhden kauden sopimuksella, jonka arvo oli 750 000 dollaria.[lähde? ] Blackhawksissa hän ei saanut missään vaiheessa kunnolla peliaikaa ja pelasi kauden 2011–2012 aikana vain 26 ottelua NHL:n runkosarjassa.