stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalevi Lamminen

| Kalevi Lamminen> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 21.3.1987–23.3.1999, 19.3.2003–20.3.2007  
Ryhmä/puolue:  Kokoomus
Vaalipiiri:  Turun läänin pohjoinen vaalipiiri, Satakunnan vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1935 Ahlainen
Kuollut: 21. tammikuuta 2021 (85 vuotta) Tampere
Ammatti:  erityisopettaja
Nils Paavo Kalevi Lamminen (22. maaliskuuta 1935 Ahlainen – 21. tammikuuta 2021 Tampere) oli suomalainen poliitikko, joka toimi kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1987–1999 ja 2003–2007. Viimeisellä kaudellaan hän oli eduskunnan ikäpuhemies. Lamminen oli 16 vuotta puolustusvaliokunnan jäsenenä ja toimi myös kahdeksan vuotta sen puheenjohtajana. Hänen sotilasarvonsa oli majuri. Ison kokonsa vuoksi Lamminen tunnettiin lempinimellä ”Korsto”.
Jyväskylän yliopistosta vuonna 1970 erityisopettajaksi valmistunut Lamminen oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1977–1996 ja 2000–2004. Vuonna 2004 Lamminen muutti Pohjois-Savoon Kiuruvedelle puolisonsa tultua valituksi paikkakunnan perusturvajohtajaksi. Vuonna 2005 hänet valittiin Kiuruveden kaupunginhallitukseen ja 2008 kunnallisvaaleissa myös kaupunginvaltuustoon. Hän toimi Kiuruveden kaupunginhallituksen puheenjohtajana muttei asettunut ehdolle enää 2012 vaaleissa. Presidentin valitsijamiehenä Lamminen oli vuoden 1988 vaaleissa.
Kalevi Lamminen oli näkyvimpiä Suomen Nato-jäsenyyden kannattajia ja oli Naton jäsenyyden kannalla jo vuonna 1992.
Nuoruudessaan Lamminen oli maaottelutason lentopalloilija. Porin Pyrinnössä pelannut Lamminen edusti Suomea kuudessa A-maaottelussa vuonna 1955.
Eero Lattula

Eero Antero Lattula (8. kesäkuuta 1932 Muhos – 10. lokakuuta 1996 Oulu) oli suomalainen kansanedustaja Oulun läänin vaalipiiristä 1972–1983. Kokoomusta edustanut Lattula oli presidentin valitsijamies 1978 ja 1982.
Työurallaan hän toimi Rajaville Oy:n palveluksessa 1953–1968 ja L Kela Oy:n palveluksessa 1968–1971.
Kokoomuksen oikeaan laitaan lukeutunut Lattula oli eduskuntakautensa aikana Tuure Junnilan ja Pentti Mäki-Hakolan ohella jyrkimpiä kommunismin ja presidentti Urho Kekkosen politiikan vastustajia. Vuoden 1978 presidentinvaaleissa Kokoomuksen valitsijamieheksi valittu Lattula ei suostunut äänestämään Kekkosta, vaikka Kokoomus puolueena tuki istuvaa presidenttiä, vaan hän loikkasi Kristillisen Liiton Raino Westerholmin valitsijamiesten riveihin.
Eero Lattula toimi aikanaan aktiivisti Partioliikkeen ja Reserviupseeriliikkeen johtotehtävissä. Sotilasarvoltaan hän oli kapteeni.
Lattula tuomittiin törkeästä veropetoksesta, mutta presidentti Mauno Koivisto armahti hänet 11. syyskuuta 1987.
Aiheesta muualla

.aspx Eero Lattula Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1972–1975 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (34):  Asunta  Hetemäki-Olander  Hokkanen  Holkeri  Huurtamo (1972–1975)  Häikiö  Häkämies  Ilaskivi  Impiö (1974–1975)  Jaatinen  Jokinen  Junnila  Katajavuori (1972–1973)  Kauppi  Koppanen  Laatio  Lampinen (1974–1975)  Lankinen  Lattula  Linkola  Linkomies-Pohjala  Lähteenmäki  Miettinen  Mikkola (1975)  Mykkänen (1972–1974)  Mäki  Mäki-Hakola  Nikkilä  Rainio  Salmenkivi  Salolainen  Seppä  Sillantaus  I. Suominen  S. Suominen  Vaittinen-Kuikka  Vartia  Vikatmaa (1972–1974†) 
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1975–1979 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (35):  Asunta  Hetemäki-Olander  Hokkanen  Holkeri (1975–1978)  Hollming (1975–1978†)  Häikiö  Häkämies  Impiö  Jaatinen  Jartti  Jokinen  Juhola  Junnila  Kanerva  Kauppi  Koppanen  Lampinen  Lattula  Laurila (1978–1979)  Linkola  Linkomies-Pohjala  Miettinen  Mikkola  Mykkänen  Mäki  Mäki-Hakola  Mäkynen (1979)  Mörttinen  Pelttari (1978–1979)  Perho  Pohjala  Puolanne  Pystynen  Rainio (1975-1978)  Rihtniemi-Koski  Salmenkivi (1975–1979†)  Salolainen  Salonen (1975–1977†)  Sillantaus  Torikka (1977–1979)  Vaittinen-Kuikka 
↑  Kullervo Rainio erosi kokoomuksen eduskuntaryhmästä 1978 ja liittyi Perustuslaillisen kansanpuolueen eduskuntaryhmään  
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1979–1983 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (47):  Aaltio  Hakala  Hetemäki-Olander  Hokkanen  Holvitie  Häikiö  Ihamäki  Impiö  Jaatinen  A. Jokinen  P. Jokinen  Järvenpää  Kanerva  Kauppi  Koppanen  Kuuskoski (1979–1980)  Laitinen  Lampinen  Lattula  Laurila  Linkomies-Pohjala  Louvo  Löyttyniemi  Miettinen  Mikkola  Mäki-Hakola  Mäkynen  Mörttinen   Nikkilä  Pelttari  Perho  Pesola  Petäjäniemi  Pohjala  Pukkio  Puolanne  Pystynen  Rihtniemi-Koski (1979–1981†)  Saarikoski  Salolainen  Sillantaus  Särkijärvi (1981–1983)  Torikka  Ursin  Valo  Viljanen  Vänskä  Zyskowicz 
↑  Eeva Kuuskoski erosi kokoomuksen eduskuntaryhmästä 1980 ja liittyi Keskustan eduskuntaryhmään.  1 2  Irma Rihtniemi-Koski kuoli kesken vaalikauden 6. tammikuuta 1981.  
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Säännöllinen monikulmio

Säännöllinen monikulmio on geometriassa konveksi monikulmio, joka on samalla sekä syklinen monikulmio että tangentiaalinen monikulmio, ja jolla erityisesti kaikki sivut ovat yhtä pitkiä ja kaikki kulmat yhtä suuria. Säännöllinen monikulmio on siis tasasivuinen ja tasakulmainen. Säännöllisestä muodosta johtuen sillä on olemassa useita symmetria-akseleita ja keskipiste. Säännöllisten monikulmioiden avulla etsittiin antiikin aikana piille likiarvoja.
Säännöllisiä monikulmioita ovat esimerkiksi seuraavat monikulmiot:
Tasasivuinen kolmio
Neliö
Säännöllinen viisikulmio
Säännöllinen kuusikulmio
Säännöllinen seitsenkulmio
Säännöllinen kahdeksankulmio
Säännöllinen yhdeksänkulmio
Säännöllinen kymmenkulmio
Nimityksiä

Monikulmioita nimitetään lukusanan avulla esimerkiksi viisikulmioksi. Yleistäen, jos monikulmiossa on n kulmaa, sitä voidaan kutsua n-kulmioksi. Tällaisella säännöllisellä monikulmiolla on siten n kulmaa, kärkeä ja sivua. Kaikki kulmat ovat määritelmän mukaan saman suuruisia, joten monikulmio on tasakulmainen, ja kaikki sivut ovat saman pituisia, joten se on myös tasasivuinen.
Säännöllinen monikulmio voidaan ajatella säännölliseksi sykliseksi monikulmioksi, jonka kärjet sijaitsevat ympyrän kehällä säännöllisin välein. Ympyrää kutsutaan monikulmion ympäri piirretyksi ympyräksi eli lyhyemmin ulkoympyräksi. Ulkoympyrän keskipiste on samalla monikulmion symmetriapiste, jota voidaan kutsua myös monikulmion keskipisteeksi. Monikulmion kärjet sijaitsevat ison säteen R etäisyydellä keskipisteestä ja säteillä voidaan jakaa monikulmio tasakylkisiin kolmioihin, joita on yhtä monta kuin sivujakin. Kolmioita nimitetään keskuskolmioiksi. Keskipisteen ja sivun välistä etäisyyttä kutsutaan apoteemaksi eli sisään piirretyn monikulmion sivun etäisyydeksi.
Säännöllinen monikulmio voidaan myös ajatella säännölliseksi tangentiaaliseksi monikulmioksi, jonka sivut sivuavat tangentteina monikulmion sisälle piirrettyä ympyrää. Tätä ympyrää voidaan kutsua monikulmion sisälle piirretyksi ympyräksi eli lyhyemmin sisäympyräksi. Sisäympyrän sädettä r kutsutaan pieneksi säteeksi ja sen arvo on sama kuin edellä mainitulla apoteemalla.
Ominaisuuksia

Säännölliset monikulmiot perivät kaikki yleisen monikulmion ominaisuudet. Niillä on säännöllisyydestä johtuen paljon erityisiä ominaisuuksia:
Säännöllisen monikulmion ympäri ja sisälle voidaan aina piirtää edellä kuvatulla tavalla ympyrät.
Jos annetaan kulmien lukumäärä ja piirin pituus, kaikista näin muodostetuista monikulmioista säännöllisellä monikulmiolla on suurin pinta-ala.
Jos annetaan kulmien lukumäärä ja pinta-alan suuruus, kaikista näin muodostetuista monikulmioista säännöllisellä monikulmiolla on lyhin piiri.
Jos säännöllisen monikulmion sisältä valitaan mielivaltaisesti sisäpiste, niin sisäpisteestä sivuille piirrettyjen kohtisuorien yhteispituus on sama kuin "apoteema kertaa n".
Seuraavissa kaavojen suureet tarkoittavat: s on sivun pituus, a on apoteema, p on piiri, A on  ala, n on kulmien lukumäärä,  \alpha  on sisäkulman suuruus.
Ominaisuuksia > Kulmat

Sisäkulma on  \alpha ={\frac {n-2}{n}}\cdot 180^{\circ }.
Ulkokulma eli sivun ja viereisen sivun jatkeen välinen kulma  \beta ={\frac {360^{\circ }}{n}}
keskuskolmion keskuskulma β on yhtä suuri kuin ulkokulma:  \beta =\delta
Ominaisuuksia > Sivunpituus

Sivun pituus voidaan määrittää trigonometristen funktioiden avulla.
Sivun pituus lasketaan:  s=2r\tan {\frac {180^{\circ }}{n}}=2R\sin {\frac {180^{\circ }}{n}}={\sqrt {\frac {4A\tan {\frac {180^{\circ }}{n}}}{n}}}
Tietyillä kulmilla sivun pituus voidaan määrittää tarkastikin:
tasasivuinen kolmio:  s=R{\sqrt {3}}=2r{\sqrt {3}}
neliö:  s=R{\sqrt {2}}=2r
säännöllinen kuusikulmio:  s=R={\frac {2r{\sqrt {3}}}{3}}
Ominaisuuksia > Sisä- ja ulkoympyrän säde

Kummallekin ympyrälle on omat trigonometriset kaavansa:
Sisäympyrän säde:  r={\tfrac {1}{2}}s\cot {\frac {180^{\circ }}{n}}=R\cos {\frac {180^{\circ }}{n}}
Ulkoympyrän säde:  R={\tfrac {1}{2}}s\csc {\frac {180^{\circ }}{n}}=r\sec {\frac {180^{\circ }}{n}}
Koska trigonometriset funktiot antavat tarkkoja arvoja tietyillä kulmilla, voidaan säde ilmoittaa tarkastikin:
tasasivuinen kolmio:  r={\frac {s{\sqrt {3}}}{6}} ja  R={\frac {s{\sqrt {3}}}{3}}
neliö:  r={\frac {s}{2}} ja  R={\frac {s{\sqrt {2}}}{2}}
säännöllinen viisikulmio:  r={\frac {s}{10}}{\sqrt {25+10{\sqrt {5}}}} ja  R={\frac {s}{10}}{\sqrt {50+10{\sqrt {5}}}}
säännöllinen kuusikulmio:  r={\frac {s{\sqrt {3}}}{2}} ja  R=s
Ominaisuuksia > Pinta-ala

Pinta-ala voidaan ilmaista monella eri tavalla. Yksinkertainen geometrinen tapa on kertoa puolipiiri apoteemalla
Toisaalta se voidaan laskea trigonometriseti:
Koska trigonometriset funktiot antavat tarkkoja arvoja tietyillä kulmilla, voidaan pinta-ala ilmoittaa tarkastikin:
tasasivuinen kolmio:  A={\frac {s^{2}{\sqrt {3}}}{4}}
neliö:  A=s^{2}
säännöllinen viisikulmio:  A={\frac {s^{2}}{4}}{\sqrt {25+10{\sqrt {5}}}}
säännöllinen kuusikulmio:  A={\frac {3s^{2}{\sqrt {3}}}{2}}
Konstruktiot

Geometriassa on antiikin ajoista lähtien yritetty konstruoida säännöllisiä monikulmioita pelkästään harppia ja viivainta käyttämällä. Jo se kysymys, onko se ylipäätään mahdollista, on ollut vaikea kysymys vastattavaksi. Saksalainen Carl Gauss todisti, että sellaiset säännölliset n-kulmiot ovat konstruoitavissa, jossa  n=2^{p} (jossa  p\geq 2), tai  n=2^{p}(2^{2^{k}}+1) (jossa  p\geq 0,\,k\geq 0,\,ja\,2^{2^{k}}+1 on alkuluku). Ensimmäisen säännön mukaan konstruoitavia n-kulmioita ovat 4-, 8-, 16-, 32-, ... ja niin edelleen. Toisen säännön mukaan näiden lisäksi voidaan konstruoida vielä 3-, 6-, 12-, 24-, ... sekä 5-, 10-, 20-, 40-, ... sekä 17-, 34-, 68-, ... sekä 257- ja 65537-kulmioita ja niin edelleen.
Historiaa: Piin määritys

Antiikin suureen ajattelijaan Arkhimedeeseen on liitetty piin arvon laskeminen. Hän piirsi ympyrän ympärille ja sisäpuolelle n-kulmiot, joiden piirien pituudet hän laski. Ulkopuolen piirin pituus oli luonnollisesti pitempi kuin ympyrän kehä, ja sisäpuolisen n-kulmion piiri sitä pienempi. Piin likiarvoksi saatiin tällä menetelmällä piin ylä- ja alarajan keskiarvo. Kun kulmien lukumäärää n suurennettiin puolittamalla edellisen kuvion kulmia, tarkentui piin likiarvo. Piin määrittämiseksi on keskitty lukuisia muitakin menetelmiä, joten tällä menetelmällä on enää lähinnä historiallinen arvo.
Vertailutaulukko

|  n | Nimitys |  \varphi  |  {\frac {a}{R}} |  {\frac {r}{R}} |  \beta  |  {\frac {A}{R^{2}}} | Kuvio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 | Jana | 180° | 2,0000 | 0,0000 | 0 | 0,0000 |  |
| 3 | Kolmio | 120° | 1,7321 | 0,5000 | 60 | 1,2990 |  |
| 4 | Nelikulmio | 90° | 1,4142 | 0,7071 | 90 | 2,0000 |  |
| 5 | Viisikulmio | 72° | 1,1756 | 0,8090 | 108 | 2,3776 |  |
| 6 | Kuusikulmio | 60° | 1,0000 | 0,8660 | 120 | 2,5981 |  |
| 7 | Seitsemänkulmio | 51,43° | 0,8678 | 0,9010 | 128,57 | 2,7364 |  |
| 8 | Kahdeksankulmio | 45° | 0,7654 | 0,9239 | 135 | 2,8284 |  |
| 9 | Yhdeksänkulmio | 40° | 0,6840 | 0,9397 | 140 | 2,8925 |  |
| 10 | Kymmenenkulmio | 36° | 0,6180 | 0,9511 | 144 | 2,9389 |  |
| 11 | 11-kulmio | 32,73° | 0,5635 | 0,9595 | 147,27 | 2,9735 |  |
| 12 | 12-kulmio | 30° | 0,5176 | 0,9659 | 150 | 3,0000 |  |
| 13 | 13-kulmio | 27,69° | 0,4786 | 0,9709 | 152,31 | 3,0207 |  |
| 14 | 14-kulmio | 25,71° | 0,4450 | 0,9749 | 154,29 | 3,0372 |  |
| 15 | 15-kulmio | 24° | 0,4158 | 0,9781 | 156 | 3,0505 |  |
| 16 | 16-kulmio | 22,5° | 0,3902 | 0,9808 | 157,5 | 3,0615 |  |
| 17 | 17-kulmio | 21,18° | 0,3675 | 0,9830 | 158,82 | 3,0706 |  |
| 18 | 18-kulmio | 20° | 0,3473 | 0,9848 | 160 | 3,0782 |  |
| 19 | 19-kulmio | 18,95° | 0,3292 | 0,9864 | 161,05 | 3,0846 |  |
| 20 | 20-kulmio | 18° | 0,3129 | 0,9877 | 162 | 3,0902 |  |
| 21 | 21-kulmio | 17,14° | 0,2981 | 0,9888 | 162,86 | 3,0949 |  |
| 22 | 22-kulmio | 16,36° | 0,2846 | 0,9898 | 163,64 | 3,0991 |  |
| 23 | 23-kulmio | 15,65° | 0,2723 | 0,9907 | 164,35 | 3,1027 |  |
| 24 | 24-kulmio | 15° | 0,2611 | 0,9914 | 165 | 3,1058 |  |
| 25 | 25-kulmio | 14,4° | 0,2507 | 0,9921 | 165,6 | 3,1086 |  |
| 26 | 26-kulmio | 13,85° | 0,2411 | 0,9927 | 166,15 | 3,1111 |  |
| 27 | 27-kulmio | 13,33° | 0,2322 | 0,9932 | 166,67 | 3,1133 |  |
| 28 | 28-kulmio | 12,86° | 0,2239 | 0,9937 | 167,14 | 3,1153 |  |
| 29 | 29-kulmio | 12,41° | 0,2162 | 0,9941 | 167,59 | 3,1171 |  |
| 30 | 30-kulmio | 12° | 0,2091 | 0,9945 | 168 | 3,1187 |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
G.H. Hughes: The Polygons of Albrecht Dürer -1525 arXiv.org. Viitattu 5.10.2013.
Apoteema eli pikkusäde ri, isosäde ru, sivun pituus a, sisäkulma 120o sekä keskuskulma 60o ja sen keskuskolmio.
Arkhimedeen tapa laskea piin arvo käyttämällä säännöllisiä monikulmioita ympyrän sisä- ja ulkopuolella. Kun kulmien lukumäärää kasvatettiin, saatiin monikulmioiden piirin pituuksiksi arvoja, joiden välissä 2πr tuli olla.
N-kulmioiden kulmia lisättiin puolittamalla edellisen laskun monikulmion keskuskulmaa. Lähtien 4-kulmiosta liikkeelle jatkettiin 8-, 16-, 32- ja 64-kulmiolla. Samaa tehtiin tahdissa ympyrää ympäröivälle n-kulmiolle.
J. E. Lampinen

| J>  E. Lampinen.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. lokakuuta 1882 Porvoon maalaiskunta
Kuollut: 14. toukokuuta 1954 Porvoon maalaiskunta
Poliitikko
Puolue:  Maalaisliitto
Asema:  Kansanedustaja (1930–1936, 1939–1954)
Vaalipiiri:  Uudenmaan vaalipiiri
Kotipaikka:  Porvoon maalaiskunta
Puoliso:  Hilja Nieminen (1907–1908†) Aune Rajava (1941–1954)
Juho (Johan) Emil (J. E.) Lampinen (o.s. Härmälä, 5. lokakuuta 1882 Porvoon maalaiskunta – 14. toukokuuta 1954 Porvoon maalaiskunta) oli suomalainen maanviljelijä, maa- ja metsätalouden kehittäjä sekä Maalaisliiton pitkäaikainen kansanedustaja.
Lampisen vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Härmälä ja Hedda Lovisa Härmälä. Lampisen ensimmäinen puoliso vuodesta 1907 oli Hilja Nieminen (k. 1908) ja toinen vuodesta 1941 Aune Rajava. Lampinen kävi maamieskoulun ja toimi maa- ja metsätaloustyönjohtajana 1903–1913 ja asutusneuvojana 1911–1921. Metsätaloutta hän harjoitti Iitistä 1908 ostamallaan metsätilalla ja maataloutta Porvoon maalaiskunnan Lampilan tilallaan. Lampinen oli Uudenmaan läänin maanviljelysseuran johtokunnan jäsen 1907–1921 ja myöhemmin kunniajäsen, Maataloustuottajien liiton ja Laidunyhdistyksen puheenjohtaja, Etelä-Suomen Osuusteurastamon, Turengin Sokeritehtaan, Metsäliiton ja vakuutusyhtiö Auran hallintoneuvoston jäsen sekä Pellervo-seuran valtuuskunnan jäsen. Lampinen oli kansanedustajana kahteen otteeseen, ensin Maalaisliiton ainoana edustajana Uudeltamaalta 1930–1936 ja sitten vielä 1939–1954. Vuonna 1950 hän toimi presidentin valitsijamiehenä. Kunnallisneuvoksen arvonimi Lampiselle myönnettiin 1942 ja maanviljelysneuvoksen arvonimi 1953.
Yhdystie 3352

Yhdystie 3352 Kihniössä.
Yhdystie 3352 on tie, joka kulkee Kihniön Niskoksesta Virtain Koronkylään. Tien pituus on noin 22 kilometriä.
Tien osoitenimenä on Kihniön alueella Niskoksentie ja Vaskuuntie Virtain alueella. Tie on asvaltoitua yhdystien 3353 risteyksen kohdalla sijaitsevalla kilometrin mittaisella osuudella sekä viimeisellä kolmen kilometrin mittaisella osuudella ennen Koronkylää. Muutoin tie on päällystämätöntä soratietä koko matkaltaan.
Gibraltarinsalmi

| Gibraltarinsalmi |
| --- | --- |
 Gibraltarinsalmi - Espanja pohjoisessa, Marokko etelässä
Maantiede
Muut nimet:  مضيق جبل طارق (arab.) Estrecho de Gibraltar (esp.) Strait of Gibraltar (engl.)
Sijainti:  Etelä-Espanja ja Pohjois-Marokko
Merialue:  Välimeri Atlantin valtameri
Vesialue:  Alboráninmeri Cádizinlahti
Kapein kohta:  14,3 km
Korkein kohta:  Gibraltarinvuori  426 m
Valtio
Valtio:   Gibraltar  Espanja  Marokko
Suurin kaupunki:  Gibraltar  Ceuta
Asutuskeskukset:  Gibraltar  Algeciras
Gibraltarinsalmi (esp. Estrecho de Gibraltar, arab. جبل طارق‎, engl. Strait of Gibraltar) on Välimeren ja Atlantin yhdistävä salmi. Salmen pohjoisrannalla sijaitsevat Espanja ja Gibraltar, etelärannalla Marokko ja Espanjalle kuuluva Ceutan kaupunki. Gibraltarinniemellä olevaa vuorta ja Marokon pohjoisrannikolla olevaa Jebel Musan vuorta kutsuttiin antiikin ajalla nimellä Herakleen pylväät (lat. Fretum Herculeum). Ceutassa sijaitseva Monte Hachon vuori kuuluu joidenkin mielestä näihin pylväisiin.
Gibraltarinsalmi avaruudesta kuvattuna
Gibraltarinsalmi on kapeimmillaan 13 kilometriä leveä. Salmen syvyys on noin 300 metriä. Salmessa on voimakkaita merivirtauksia. Pinnassa virtaama on yli miljoona kuutiometriä sekunnissa Välimeren suuntaan ja pohjassa hieman vähemmän Atlantin suuntaan.lähde?  Syy tähän on se, että pääasiassa Bosporinsalmen kautta Välimereen tuleva sadevesi ei riitä korvaamaan haihtumista. Näin ollen Atlantista virtaa korvaavaa, suolaista merivettä. Myös tästä osa siis haihtuu. Jos takaisinvirtausta Atlanttiin ei olisi, Välimeren suolapitoisuus kasvaisi jatkuvasti. Nyt kuitenkin Atlantin vettä suolaisempi ja siis raskaampi vesi valuu Atlanttiin ja sieltä tulee pintavirtauksena korvaavaa, vähemmän suolapitoista vettä tilalle. Näin tasapaino säilyy niin kauan, kunnes salmi ehkä taas sulkeutuu.
Salmen sijainti on strategisesti tärkeä, koska meriliikenne Atlantilta Välimerelle ja takaisin kulkee salmen kautta. Toisessa maailmansodassa Britannia hallitsi salmea Gibraltarilla sijaitsevasta tukikohdastaan käsin ja pystyi tehokkaasti rajoittamaan saksalaisten sukellusveneiden kulkua Välimerelle ja sieltä takaisin. Yhdenkään Atlantilta Gibraltarin kautta Välimerelle päässeen saksalaisen sukellusveneen ei tiedetä päässeen takaisin Atlantille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gibraltarinsalmi Wikimedia Commonsissa
U-boats, Density Currents and the Strait of Gibraltar(englanniksi)
http://www.nature.com/nature/journal/v462/n7274/abs/nature08555.html
The Legend of Zelda: Mystical Seed of Courage

The Legend of Zelda: Mystical Seed of Courage on julkaisematta jäänyt The Legend of Zelda -sarjan videopeli, joka peruutettiin pelin viimeistelyvaiheessa vuonna 2000. Capcomin kehittämän pelin oli tarkoitus päättää Oracle of Agesista ja Oracle of Seasonsista alkanut Triforce Trilogy.
Heinäkuussa 1999 Nintendo ilmoitti uusien Game Boy Color -pelien olevan kehitteillä. Pelien juoni keskittyi Triforcen kolmen ominaisuuden, Rohkeuden, Voiman ja Viisauden, ja niiden lähteenä olevien jumalattarien Dinin, Nayrun ja Faroren ympärille. Pelit liittyivät toisiinsa salasanamekanismin avulla, jossa yhdessä pelissä saatu, etenemistä kuvaava salasana saatettiin syöttää toiseen peliin. Toisesta pelistä tuotu salasana avasi uusia ominaisuuksia peleissä.
Pelisarjan julkaisemisesta kaksiosaisena ilmoitettiin heinäkuussa 2000. Päätöksen syyksi epäiltiin kolmen pelin välisen salasanajärjestelmän ohjelmointivaikeuksia.
Mystical Seed of Courage sisälsi oraakkelina esiintyvän Faroren. Pelin ongelmat sijoittuivat ajassa liikkumisen ympärille, pelaaja joutui liikkumaan nykyisyyden ja menneisyyden välille. Mystical Seed of Wisdom (josta tuli Oracle of Ages) sisälsi alun perin väriin liittyviä ongelmia. Teemat vaihdettiin Mystical Seed of Couragen peruuttamisen jälkeen.
Tainionkosken kirkko

| Tainionkosken kirkko |
| --- | --- |
 Tainionkosken kirkko
Sijainti:  Imatra, Etelä-Karjala
Koordinaatit:  61°12′04″N, 28°46′33″E
Seurakunta:  Imatran seurakunta
Rakentamisvuosi:  1932
Suunnittelija:  Yrjö Vaskinen
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  600
Tyylisuunta:  1920-luvun klassismi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tainionkosken kirkko on Imatran evankelisluterilaisen seurakunnan pääkirkko ja vanhin imatralaisista kirkoista. Se on valmistunut vuonna 1932 ja vihitty käyttöön 8. heinäkuuta 1933. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Yrjö Vaskinen. Urut saatiin vuonna 1938. Kirkossa oli 1940-luvulta alkaen alttaritaulun paikalla krusifiksi, jonka tilalle vaihdettiin vuonna 1997 Kristiina Uusitalon öljymaalaus. Krusifiksi on nykyisin kirkkosalin sivuseinällä.
Tyyliltään kirkko on enimmäkseen 1920-luvun klassismia. Erikoinen piirre kirkossa on sen saarnatuoli, joka tavallisuudesta poiketen sijaitsee kirkkosalista katsottuna alttarin oikealla puolella.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Katso kuva (Arkistoitu – Internet Archive) (Kuvatekstissä mainittu pappila ei näy kuvassa, mutta se sijaitsee lähellä kirkkoa.)
| n k Perustiedot Wikidatassa: Tainionkosken kirkko (Q11896014)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: seurakuntakirkko, kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Imatra
sijainti: Ritikankoski
katuosoite: Kirkkokatu 2, 55120 Imatra
koordinaatit: 61°12′04″N 28°46′33″E﻿ / ﻿61.20103°N 28.77594°E﻿ / 61.20103; 28.77594
Antti Lastu

| Antti Lastu> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 1.9.1933–31.8.1939, 9.2.1945–5.4.1945  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Turun läänin pohjoinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. kesäkuuta 1882 Merikarvia
Kuollut: 20. marraskuuta 1970 (88 vuotta) Pori
Ammatti:  kansakoulunopettaja
Antti Lastu vaalijulisteessa vuonna 1929.
Anton (Antti) Agapetus Lastu (vuoteen 1906 Lindqvist, 27. kesäkuuta 1882 Merikarvia – 20. marraskuuta 1970 Pori) oli suomalainen opettaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1933–1939 ja 1945.
Elämä ja ura

Antti Lastu syntyi Merikarvian Ylikylässä kalastaja Aron Lindqvistin (1836–1923) ja Anna Aittamäen (1835–1922) kahdeksanlapsiseen perheeseen. Kansakoulun käytyään hän opiskeli Sortavalan seminaarissa ja valmistui kansakoulunopettajaksi 1905. Lastu työskenteli opettajana Kaavin Vehkalahdella 1905–1909 ja 1911–1918 sekä Viipurin maalaiskunnan Rakkolanjoella 1909–1911.
Opettajantyönsä ohella Lastu toimi sosialidemokraattisen puolueen kiertävänä puhujana. Vuonna 1907 Vehkalahdelle perustettiin Lastun aloitteesta työväenyhdistys, jonka ensimmäiseksi puheenjohtajaksi hänet valittiin. Kaavin kunnalliselämässä Lastu oli mukana kuntakokouksen valitsemien lautakuntien jäsenenä. Elokuussa 1917 Lastu osallistui Helsingin Säätytalolla pidettyyn Sosialidemokraattisen Opettajaliiton perustavaan kokoukseen, jossa hän alusti yhdistyksen tarpeellisuudesta käytyä keskustelua. Lastu valittiin myös opettajaliiton hallitukseen.
Sisällissodan käynnistyttyä Lastu vangittiin 25. helmikuuta 1918 Muuruvedellä. Lastu oli aluksi Kuopion vankileirillä, josta hänet toukokuus lopussa siirrettiin Helsingin vankileirille. Lastu ei osallistunut punaisten toimintaan, mutta hänen katsottiin toimineen kiihottajana muun muassa syksyllä 1917 yleislakon yhteydessä pitämiensä puheiden johdosta. Raskauttavana tekijänä oli myös Lastun Kuopiossa ilmestyneeseen Savon Työmieheen lähettämä kirjoitus, jossa hän nimesi seudulle perustetun suojeluskunnan jäseniä ja kutsui sitä ”lahtarikaartiksi”. Heinäkuussa 1918 Lastu sai kolmen vuoden vankeustuomion avunannosta valtiopetokseen.
Vapauduttuaan Lastu palasi kotiseudulleen Satakuntaan, jossa hän työskenteli kansakoulunopettajana Siikaisissa 1920–1921 ja Ulvilan Toejoella 1921–1952. Lastu oli mukana sosialidemokraattisen piirijärjestön toiminnassa ja asettui ehdolle vuoden 1929 eduskuntavaaleissa jääden varasijalle. Hänet valittiin eduskuntaan 1933 ja uudelleen 1936. Helmikuussa 1945 Lastu nousi kansanedustajaksi toimestaan eronneen Väinö Tannerin tilalle kahden kuukauden ajaksi. Presidentin valitsijamiehenä hän oli 1937, 1940 ja 1943.