stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
EuroBillTracker
Historia

Eurosetelit ja -kolikot tulivat kiertoon 1. tammikuuta 2002, ja EuroBillTracker on seurannut seteleitä siitä lähtien. Sivuston alkuperäinen luoja on Philippe Girolami. Suomalainen Anssi Johansson on auttanut sivuston ylläpitämisessä vuoden 2003 puolivälistä lähtien. Sivuston kääntämisestä ja monista muista tehtävistä huolehtivat aktiiviset EuroBillTrackerin käyttäjät eri maissa.
EuroBillTracker ei ole millään tavalla yhteydessä Euroopan unioniin, Euroopan keskuspankkiin tai muihin taloudellisiin instituutioihin. EuroBillTrackerin käyttö on täysin ilmaista.
Tilastolliset tiedot > Keskeisimmät asiat

Tilanne 6.6.2018:
Syötettyjen seteleiden kokonaisarvo:  3 268 472 910 €
Käyttäjiä: 187 783 käyttäjää
Seteleitä: 177 392 012 kpl
Osumia: 1 027 713  kpl
Tilanne 24.5.2019:
Syötettyjen seteleiden kokonaisarvo: 3 424 858 850 €
Käyttäjiä: 191 352 käyttäjää
Seteleitä: 186 332 454 kpl
Osumia: 1 077 612 osumaa
Tilanne 30.5.2020:
Syötettyjen seteleiden kokonaisarvo: 3 583 547 610 €
Käyttäjiä: 194 442 käyttäjää
Seteleitä: 195 035 829 kpl
Osumia: 1 122 364 kpl
Tilanne 25.12.2024:
Syötettyjen seteleiden kokonaisarvo: 4 261 883 120 €
Käyttäjiä: 222 226 käyttäjää
Seteleitä: 232 331 708 kpl
Osumia: 1 338 625 kpl
Tilastolliset tiedot > Syötettyjen seteleiden vuotuiset määrät

Vuosittaiset setelimäärät ovat olleet suuruusluokaltaan
| Vuosi | Miljoonaa kpl |
| --- | --- |
2002: 0,5
2003: 1,0
2004: 3,3
2005: 7,4
2006: 10,8
2007: 13,7
2008: 14,8
2009: 16,2
2010: 15,2
2011: 14,7
2012: 14,2
2013: 13,7
2014: 13,0
2015: 12,5
2016: 11,8
2017: 10,4
2018: 9,6
2019: 9,1
2020: 7,5
2021: 7,8
2022: 8,0
2023: 8,5
2024: 8,8
Tilastolliset tiedot > Osumamäärät

Saman setelin toista kirjausta kutsutaan (tavalliseksi) osumaksi, seuraavaa triplaosumaksi tai kolminkertaiseksi osumaksi, seuraavaa nelinkertaiseksi osumaksi jne. Tällä hetkellä (25. tammikuuta 2025) suurin kerrannainen on seitsemänkertaiset osumat, jollaisia on tullut kolmelle setelille. Osumien määrät:
| Osumatyyppi | kpl |
| --- | --- |
Tavallinen osuma: 1 312 368
Kolminkertainen: 28 974
Nelinkertainen: 1068
Viisinkertainen: 56
Kuusinkertainen: 6
Seitsemänkertainen: 3
Aiheesta muualla

EuroBillTracker
EBT-tool (Arkistoitu – Internet Archive)-ohjelmalla voi seurata tilastotietoja omista setelitallennuksista sekä syöttää seteleitä. Ohjelma näyttää tilastoja myös osumista.
Nig (Arkistoitu – Internet Archive)-ohjelmalla voi luoda tilastotietoja setelitallennuksista www-sivuiksi koneella katselun lisäksi.
Heidi Krohn

| Heidi Krohn |
| --- | --- |
 Heidi Krohn Lahden kirjamessuilla 2009
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. elokuuta 1934 (ikä 90) Helsinki, Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Lapset:   Kristo Salminen  Sanna Fransman  Minna Lavikainen 
Näyttelijä
Aktiivisena:  1955–
Merkittävät roolit:  Silja Salmelus Silja – nuorena nukkunut
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Heidi Silja Krohn (s. 17. elokuuta 1934 Helsinki) on suomalainen Suomen teatterikoulusta valmistunut näyttelijä, joka vuosina 1955–1995 oli kiinnitettynä useissa ammattiteattereissa ja esiintyi elokuva- ja televisiorooleissa.
1950-luvulla Krohn oli elokuvarooliensa ansiosta yksi Suomen suosituimmista naisnäyttelijöistä. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Leena (1954), jossa Krohn näytteli pääosan opiskellessaan vielä teatterikoulussa. Krohnin elokuvarooleista tunnetuin on pääosa Jack Witikan ohjaamassa elokuvassa Silja – nuorena nukkunut (1956).
Yksityiselämä

Krohnin isä oli kirjallisuustieteen ja estetiikan professori Eino Krohn ja äitipuoli näyttelijä Kerttu Krohn. Heidi Krohnin oma äiti sairastui skitsofreniaan pian Heidin syntymän jälkeen. Äidille tehtiin lobotomia ja hänen persoonansa muuttui dramaattisesti, ja hän jäi pois Heidin elämästä. Krohnin poika avoliitosta näyttelijä Esko Salmisen kanssa on näyttelijä Kristo Salminen. Krohnin ja näyttelijä Stig Fransmanin tyttäriä ovat näyttelijä Sanna Fransman ja Minna Lavikainen.
Teatterikiinnitykset

Teatteri 55. 1955–1957
Tampereen pikkuteatteri 1959–1961
Helsingin Kaupunginteatteri 1965–1972
Turun kaupunginteatteri 1972–1977
Helsingin kaupunginteatteri 1977–1995
Teatteri Avoimet Ovet 1999–2000
Tunnustukset

Suomen kulttuurirahaston apuraha vuosina 1965, 1987, 1993 ja 1998
Valtion taideapuraha 1967 ja 1989
Näyttelijäliiton hopeinen ja kultainen ansiomitali
Näyttelijäliiton kunniajäsenmerkki 2000
Valtion taiteilijaeläke vuodesta 1996
Filmografia

| --- | --- |
 Elokuvat Leena (1954)  Tähtisilmä (1955)  Silja – nuorena nukkunut (1956)  Tyttö tuli taloon (1956)  Pää pystyyn, Helena (1957)  Vihdoinkin hääyö... (1957)  Nummisuutarit (1957)  Herra sotaministeri (1957)  Paksunahka (1958)  Turkasen tenava! (1963)  Vihreä leski (1968)  Runoilija ja muusa (1978)  Tuntematon ystävä (1978)  Apinan vuosi (1983)  V. Y. Vihdoinkin yhdessä (1986)  Anita (1994)  Kasvoton mies (1995)  Rakkaus ja laki: Lähimmäisenrakkaus (2017) :  Televisiosarjat Koettakaa vedellä, vastasi palopäällikkö (1983)  Kotikatu (1996)  Palava rakkaus (1997)  Tähtilampun alla (1997)  Ihmeidentekijät (1998)  Parhaat vuodet (2000–2002)  Benner & Benner (2002)  Venny - Kultakauden kolmiodraama (2003)  Käenpesä (2004)  Salatut elämät (2005)  Helppo elämä (2009–2010)  Mustat lesket (2014)
Aiheesta muualla

Heidi Krohn Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Heidi Krohn -kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle
Luumäen motelli
Aiheesta muualla

Hotelli Salvan verkkosivusto
Valokuva motellista 1960-luvulla, Museovirasto.
Gabri (artisti)

Gabri (oik. Jonatan Gabriel Herman) on Tampereelta kotoisin oleva rap-artisti, jonka kappaleella ”Pois täält” oli maaliskuussa 2023 yli 300 000 kuuntelua Spotifyssa.
Ura

Gabrin ensimmäinen single oli elokuussa 2022 omakustanteena julkaistu ”Pois täält”. Seuraavana vuonna hän sai levytyssopimuksen Sony Musicilta ja Volcano Recordsilta.
Gabri on ollut musiikin kanssa tekemisissä nuoresta lähtien. Hän aloitti tuottajana tehden biittejä muille artisteille, mikä loi pohjaa myös omalle artistiuralle.
Miska Ylitolva

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 23. toukokuuta 2004 (ikä 20)
Syntymäpaikka: Espoo, Suomi
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja
Pituus: 178 cm
Lempinimi: Mise
Seura
Seura: HJK
Pelinumero: 28
Junioriseurat
: FC Santa Claus
: RoPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2020–2021 | RFA | 23 | (2) |
| 2021 | RoPS | 20 | (0) |
| 2022– | HJK | 14 | (0) |
| 2022–2023 | → Klubi 04 | 9 | (0) |
| 2023 | → KTP (laina) | 15 | (0) |
Maajoukkue
| 2019 | Suomi U15 | 3 | (0) |
| 2019 | Suomi U16 | 6 | (0) |
| 2021 | Suomi U18 | 1 | (0) |
| 2022 | Suomi U19 | 1 | (0) |
| 2023– | Suomi U21 | 13 | (1) |
| 2022– | Suomi | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 14. tammikuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 14. tammikuuta 2025.
Miska Ylitolva (s. 23. toukokuuta 2004 Espoo) on suomalainen jalkapalloilija. Ylitolva on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja ja edustaa Veikkausliigan HJK:ta.
Seurajoukkueura

Ylitolva on edustanut juniorina ensin FC Santa Clausia, josta hän siirtyi C-juniorina Rovaniemen Palloseuraan. Aikuisten tasolla Ylitolva debytoi RFA:ssa Kakkosessa, jossa hän kaudella 2020 pelasi yhdeksässä ottelussa. Seuraavalla kaudella 2021 hän esiintyi 14 ottelussa, joissa syntyi kaksi maalia. Ylitolva pelasi kauden 2021 aikana myös Ykkösessä, jossa hän esiintyi RoPS:n paidassa 16 ottelussa.
Ylitolva siirtyi HJK:n riveihin kaudeksi 2022 solmien seuran kanssa kahden vuoden sopimuksen, jossa on optio seuraavasta vuodesta. Toukokuussa 2022 Ylitolva ja HJK tekivät kuitenkin uuden sopimuksen, joka ulottui optiovuoden sijaan suoraan kauden 2024 loppuun.  Ylitolva debytoi Veikkausliigassa kauden 2022 avausottelussa FC Honkaa vastaan 2. huhtikuuta.
Heinäkuussa 2023 Ylitolva siirtyi loppukauden 2023 kattavalla lainasopimuksella KTP:n riveihin. KTP:ssa hän pelasi yhteensä 15 liigaottelussa, mutta ei onnistunut pelastamaan kotkalaisseuraa putoamiselta.
Maajoukkueura

Ylitolva sai ensimmäisen kutsunsa Suomen A-maajoukkueeseen maaliskuussa 2022. Hän debytoi maajoukkueessa 26. maaliskuuta 2022 Islantia vastaan Espanjan Murciassa Suomen kaikkien aikojen kolmanneksi nuorimpana pelaajana, edellään vain Pasi Rautiainen ja Eino Soinio.
Anssi Lassila

Kärsämäen paanukirkko
Kuokkalan kirkko
Anssi Pellervo Lassila (s. 9. maaliskuuta 1973 Soini) on suomalainen arkkitehti ja perustamansa Oopeaa-arkkitehtitoimiston johtaja ja pääosakas. Aiemmin Lassila työskenteli muun muassa arkkitehtitoimisto Lassila & Hirvilammessa. Hän opiskeli arkkitehtuuria Oulun yliopistossa 1993–2002 ja on toiminut Oulun yliopiston arkkitehtuurin yksikössä myös luennoitsijana. Lassila on suunnitellut muun muassa useita kirkkoja.
Arkkitehtitoimiston Lassila perusti jo opiskeluaikanaan 2001 ja vuodesta 2014 sen nimenä on ollut Oopeaa, joka tulee sanoista Office of peripheral architecture. Toimistolla on toimipisteet sekä Helsingissä että Seinäjoella. Suunnittelijan työn lisäksi Lassilalla on vuodesta 2020 ollut osa-aikainen nykyarkkitehtuurin työelämäprofessuuri Oulun yliopiston arkkitehtuuriosastolla.
Lassila oli vuonna 2013 Helsinkiin suunnitellun Guggenheim-museon arkkitehtuurikilpailun tuomariston jäsen. Hänelle myönnettiin vuoden 2015 arkkitehtuurin Finlandia-palkinto Jyväskylän Kuokkalan Puukuokka-puukerrostalosta. Vuonna 2017 Lassila sai arkkitehtuurin valtionpalkinnon. Pro Finlandia -mitali hänelle myönnettiin 2021.
Töitä

Kärsämäen paanukirkko (2004)
Klaukkalan kirkko, Nurmijärvi (2004)
Kuokkalan kirkko, Jyväskylä (2010)
As Oy Jyväskylän Puukuokka (2015)
Suvelan kappeli, Espoo (2016)
Tikkurilan kirkko, Vantaa (2021)
Seinäjoen rautatieasemahalli ja Veturikortteli (2024)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anssi Lassila Wikimedia Commonsissa
Oopeaa-arkkitehtitoimisto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Taiteenala:  ULAN
Hieromasauva

Hieromasauva eli dildo on yleensä siitintä muistuttava esine, jota käytetään seksuaalisen mielihyvän tuottamiseen. Hieromasauva työnnetään emättimeen, jossa sitä liikutellaan edestakaisin. Sillä voi myös hieroa esimerkiksi klitorista. Peräaukkoon työntäminen on yleisempää miesten käytössä eturauhasen erogeenisyyden vuoksi. Lisäksi hieromasauvoja käytetään parien välisissä seksileikeissä. Joskus hieromasauvoissa on myös moottori, tällöin kyseessä on vibraattori.
Hieromasauvoja on monenvärisiä, -hajuisia ja -makuisia. Jotkut niistä ovat myrkyllisiä niiden valmistuksessa käytettyjen materiaalien vuoksi. Terveydelle haitalliset ftalaattipitoiset hieromasauvat ovat tunnistettavissa kuvaustekstin perusteella. Käytössä tulee huomioida myös hygienia, useat dildot ovat vesipestäviä ja puhdistetavissa saippualla. Tarkemmat puhdistusohjeet löytyvät pakkauksista. Ftalaattipitoisten sauvojen valmistusaineiksi mainitaan usein jelly, geeli (gel) tai kumi (rubber). Ne voi tunnistaa myös hajun ja liukkaan öljymäisen pinnan perusteella. Turvallisia hieromasauvan materiaaleja ovat esimerkiksi ei-huokoiset materiaalit, kuten keramiikka, borosilikaattilasi ja ruostumaton teräs. Myös silikoni on turvallinen käyttää limakalvoilla, vaikka se virallisesti luokitellaankin huokoiseksi materiaaliksi. Keramiikka, borosilikaattilasi, teräs ja silikoni eivät vapauta haitallisia aineita eivätkä kerää pintaansa bakteereja. Ne ovat siis terveydelle turvallisia ja hygienisiä käyttää. Jotkin silikonit, kuten platinakovetteisen silikonin, voi puhdistaa jopa keittämällä. Hieromasauvan pituus voi vaihdella alle kymmenestä senttimetristä jopa puoleen metriin. Usein hieromasauvat on varustettu vibraattorilla eli värinätoiminnolla. Joihinkin malleihin kuuluu myös lanteille kiinnitettävä vyö, jolloin yhdistelmää kutsutaan nimellä strap-on. Erityisesti naiset voivat simuloida penetraatiota yhdynnässä strap-onin avulla eri seksiasennoissa.
Ensimmäisen höyryvoimalla käyvän hieromasauvan keksi Yhdysvalloissa vuonna 1869 George Taylor.
Kuvia

Värinällä varustettu hieromasauva.
Musta silikonista valmistettu hieromasauva.
Peniksen muotoinen kaksisuuntainen dildo.
Vyötärödildo.
Väite vibraattorien käytöstä hysterian hoidossa

Usein siteerataan Rachel Mainesin väitettä (1998), että 1800-luvun lääkärit käyttivät jatkuvasti sähkövibraattoreita stimuloimaan orgasmin naispotilaille hoitaakseen näiden hysteriaa. Kaksi tutkijaa kävi läpi Mainesin kirjan viitteet, eikä löytänyt yhdestäkään niistä minkäänlaista todistetta väitteelle. He pitävät Mainesin kirjaa varoittavana esimerkkinä akateemisen laadunvalvonnan epäonnistumisesta. Jo aiemmin Mainesin väitteitä oli pidetty virheellisinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hieromasauva Wikimedia Commonsissa
Suhumi

| Suhumi Аҟəа სოხუმი Сухум |
| --- | --- |
 Näkymiä Suhumiin
 vaakuna
 Yllä Suhumi Abhasian kartalla, alla sijainti Georgian kartalla
 Suhumi
 Koordinaatit: 43°00′12″N, 41°00′55″E 
Valtio:  Georgia
Autonominen tasavalta:  Abhasia
Väkiluku (2011):  62 914
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suhumi tai Sohumi (abhaasiksi Аҟəа, Aqwa, georg. სოხუმი, Sokhumi, ven. Сухум, Suhum) on kaupunki Abhasiassa Mustanmeren rannalla. Se on Georgiasta yksipuolisesti vuonna 1992 itsenäiseksi julistautuneen Abhasian tasavallan pääkaupunki. Georgian perustuslain mukaan se kuuluu Abhasian autonomiseen tasavaltaan.
Kaupungissa on Abhasian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 62 914 asukasta. Kaupungin sijainti, ilmasto ja rannat tekivät siitä aiemmin suositun lomakohteen, joka kuitenkin vahingoittui pahasti 1990-luvun alun sodassa.
Historia

Paikalle perustettiin kreikkalainen Dioskuriin siirtokunta 500-luvulla eaa. Plinius vanhemman ja Arrianoksen aikana se tunnettiin nimellä Sebastopolis. Dioskuriin raunioita on löydetty Mustanmeren alta, ja sen asukkaiden epäillään joutuneen muuttamaan merta pakoon Sebastopolikseen. Venäjän valloittaessa alueen 1810 paikalla oli turkkilainen Sukhum-Kalen linnoitus.lähde?
Suhumi oli Georgian ja Abhasian välisen sodan keskeinen tapahtumapaikka 1990-luvun alussa. Konflikti vaurioitti suurta osaa kaupungista, ja monet tärkeät rakennukset, kuten kansallisarkisto, tuhoutuivat kokonaan. Vaikka suuri osa Suhumista on jälleenrakennettu, kaupunki kärsii yhä sodasta ja on nykyään etnisesti yksipuolisempi kuin aikaisemmin.
Väestö

Abhasian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Suhumissa on 62 914 asukasta. Heistä abhaaseja on 67,3 prosenttia eli yli 40 000 henkeä, venäläisiä 14,8 prosenttia ja armenialaisia 9,8 prosenttia. Georgialaisia kaupungin väestöstä on vain 2,8 prosenttia, alle 1 800 henkeä. Vuonna 1989 ennen Neuvostoliiton hajoamista ja Abhasian sotaa kaupungissa oli vielä 119 150 asukasta, joista georgialaisia oli 41,5 prosenttia eli lähes 50 000 henkeä, venäläisiä 21,6 prosenttia eli yli 25 000 henkeä ja abhaaseja 12,5 prosenttia eli lähes 15 000 henkeä. Encyclopædia Britannican mukaan vuonna 2002 Suhumissa olisi ollut 43 716 asukasta.
1900-luvun alkupuolella Suhumi oli vieläkin monikulttuurisempi kaupunki; vuonna 1926 siellä oli 21 568 asukasta, joista suurimman väestöryhmän muodostivat venäläiset, mutta hekin vain 23,7 prosenttia väestöstä. Georgialaisia kaupunkilaisista oli 23,3 prosenttia, kreikkalaisia 10,7 prosenttia, ukrainalaisia 10,4 prosenttia, armenialaisia 9,4 prosenttia ja abhaaseja 3,1 prosenttia.
Nähtävyydet

Suhumin tärkein nähtävyys on 1100-luvulla rakennettu Besletin kaarisilta. Jäljellä on myös roomalaisia muureja, 1100-luvun kuningas Bagratin linna, useita Suuren Abhasian Muurin torneja, genovalainen linnoitus 1300-luvulta ja ottomaanilinnoitus 1700-luvulta.
Suhumin ympäristössä on useita monumentteja, kuten Johannes Krysostomoksen haudan päälle 1000-luvulla rakennettu Kamanin kirkko (12 kilometriä Suhumista). 22 kilometriä kaupungista sijaitsee Uusi Athos, keskiaikainen Abhasian pääkaupunki 700-luvun linnoituksineen ja kirkkoineen. Venäjän tsaari Aleksanteri III rakennutti Uuteen Athokseen luostarin 1880-luvulla. Pohjoisessa vuorilla on maailman syvin Voronjan luola.lähde?
Tunnettuja asukkaita

Kolmiloikan kolminkertainen olympiavoittaja Viktor Sanejev on syntyisin Suhumista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suhumi Wikimedia Commonsissa
Abhasian tasavallan hallinnolliset alueet
Piirin tasoiset kaupungit: Suhumi
Piirit: Gagra | Gali | Gudauta | Gulpripshi | Otšamtšire | Suhumi | Tkvartšeli
Georgian kaupungit ja piirikunnat
| n k Euroopan pääkaupungit |
| --- | --- |
Itsenäiset valtiot:  Amsterdam, Alankomaat  Andorra la Vella, Andorra  Ankara, Turkki  Astana, Kazakstan  Ateena, Kreikka  Baku, Azerbaidžan  Belgrad, Serbia  Berliini, Saksa  Bratislava, Slovakia  Bern, Sveitsi  Bryssel, Belgia  Budapest, Unkari  Bukarest, Romania  Chișinău, Moldova  Dublin, Irlanti  Helsinki, Suomi  Jerevan, Armenia  Kiova, Ukraina  Kööpenhamina, Tanska  Lissabon, Portugali  Ljubljana, Slovenia  Lontoo, Iso-Britannia  Luxemburg, Luxemburg  Madrid, Espanja  Minsk, Valko-Venäjä  Monaco2  Moskova, Venäjä  Nikosia, Pohjois-Kypros1  Oslo, Norja  Praha, Tšekki  Pariisi, Ranska  Podgorica, Montenegro  Pristina, Kosovo1  Reykjavík, Islanti  Riika, Latvia  Rooma, Italia  San Marino, San Marino  Sarajevo, Bosnia ja Hertsegovina  Skopje, Pohjois-Makedonia  Sofia, Bulgaria  Suhumi, Abhasia1  Tallinna, Viro  Tbilisi, Georgia  Tirana, Albania  Tiraspol, Transnistria1  Tskhinvali, Etelä-Ossetia1  Tukholma, Ruotsi  Vaduz, Liechtenstein  Valletta, Malta  Varsova, Puola  Vatikaani2  Vilna, Liettua  Wien, Itävalta  Zagreb, Kroatia 
1 Valtio tai alue on julistautunut itsenäiseksi, mutta sen itsenäisyyttä ei ole kansainvälisesti tunnustettu. 2 Valtio on kaupunkivaltio.
Näkymä Suhumiin n. 1915
High Tone

High Tone on ranskalainen dub-yhtye, joka syntyi vuonna 1997 Lyonissa, Ranskassa. Yhtyeen tyyli on sekoitus 1970-luvun jamaikalaista dubia, elektronista musiikkia, etnistä musiikkia ja drum'n'bassia.
Albumit

Opus Incertum, Jarring Effects, 2000.
Bass Temperature, Jarring Effects, 2001.
Acid Dub Nucleik (ADN), Jarring Effects, 2002.
Kaltone, Jarring Effects, 2003. (ranskalaisen bändin Kaly Live Dub:n kanssa).
Live, Jarring Effects, 2003.
Highvisators - High Tone meets Improvisators Dub, Jarring Effects, 2004. (ranskalaisen bändin Improvisator Dub:n kanssa).
Wave Digger, Jarring Effects, 2005.
Wangtone - Wang Lei meets High Tone, Jarring Effects, 2005. (kiinalaisen levytuottajan Wang Lei:n kanssa).
Re-processed #1, Jarring Effects, 2006. (remix albumi).
Zentone - Zenzile meets High Tone, Jarring Effects, 2006. (ranskalaisen bändin Zenzile:n kanssa)
Underground Wobble, Jarring Effects, 2007.
dub box, Jarring Effects, 2008. (4 vinyliä boksi)
Dub Invaders (2009)
Out Back (2010)
High Damage : High Tone meets Brain Damage (2012)
Dub Invaders 2 (2013)
Ekphrön (2014)
Time Has Come (2019)
Nettisivut

hightone.org - Virallinen nettisivu[vanhentunut linkki]
Jarring Effects levy-yhtiö
HMS Glamorgan

| HMS Glamorgan |
| --- | --- |
 HMS Glamorgan

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Armstrong, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  13. syyskuuta 1962
Laskettu vesille:  9. heinäkuuta 1964
Palveluskäyttöön:  11. lokakuuta 1966
Poistui palveluskäytöstä:  1986 myyty Chilelle syyskuussa 1986 Almirante Latorre
Loppuvaihe:  uponnut matkalla romutettavaksi 2005
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 200 t (kuormattu)
Pituus:  159 m
Leveys:  16 m
Syväys:  6,1 m
Koneteho:  2-akselinen COSAG: 30 000 shp+30 000 shp
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  471
Aseistus
Aseistus:  4 × kaksiputkista 4,5"/L45 Mk.6 -tykkiä 2 x Oerlikon 20 mm 1 x Sea Slug GWS.2 2 x Sea Cat GWS.22 6 x torpedoputkea 1 x Westland Wessex HAS.3
HMS Glamorgan  (viirinumero D19) oli Britannian kuninkaallisen laivaston County-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 13. syyskuuta 1962. Se laskettiin vesille 9. heinäkuuta 1964 ja otettiin palvelukseen 11. lokakuuta 1966.
Palvelus

Alus oli modernisoitavana 1977-1979, jolloin aluksen B-torni korvattiin neljällä Exocet-ohjuksen laukaisualustalla. Alus oli 2. huhtikuuta 1982 harjoituksissa Gibraltarin lähistöllä, jolloin se määrättiin liittymään muuhun laivastoon. Alus oli etelään matkattaessa amiraali Woodwardin lippulaivana, kunnes amiraali siirsi komentopaikkansa 15. huhtikuuta lentotukialus HMS Hermekselle.
Alus tulitti 1. toukokuuta HMS Arrowin ja HMS Alacrityn kanssa Port Stanleyyn sijoitettuja Argentiinan maavoimia. Alukset joutuivat kolmen IAI Daggerin maaliksi, jolloin kaksi Glamorganin lähistölle pudonnutta pommia aiheutti alukselle lieviä vaurioita. Alus tuki 14. toukokuuta Pebblelle hyökänneitä erikoisjoukkoja ja toukokuun kaksi viimeistä viikkoa alus tulitti Falklandin itärannikon kohteita.
Kesäkuun alussa laivasto-osasto sai täydennyksiä, jolloin Glamorgan siirrettiin suojaamaan huoltoaluetta reilun 300 kilometriä rannikosta. Alus kutsuttiin 11. kesäkuuta takaisin tukemaan merijalkaväen taistelua Kahdella sisarella. Alukseen osui 12. kesäkuuta maalta laukaistu Exocet-ohjus, joka repäisi alukseen kolme kertaa viisi metrisen reiän hangaarikanteen ja kaksi kertaa yksi metrisen reiän seuraavaan kanteen. Aluksella syttyi tulipalo ja ohjuksen runko räjäytti hangaarissaan olleen tankatun ja aseistetun helikopterin. Aluksella sai surmansa kolmetoista ja lisäksi runsaasti miehistönjäseniä haavoittui. Tulipalo saatiin kuitenkin sammutettua reilun kahden tunnin työn jälkeen.
Aluksella tehtiin seuraavana päivänä tilapäiskorjauksia ja Argentiinan alueella olleiden joukkojen antauduttua 14. kesäkuuta se siirrettiin lähemmäs rantaa, missä korjausta jatkettiin. Alus lähti 21. kesäkuuta kotimatkalle ja saapui 10. heinäkuuta Portsmouthiin oltuaan 104 vuorokautta merellä. Alus palasi 1983 korjausten jälkeen palvelukseen. Vuotta myöhemmin alus tuki Libanonin rannikolla brittiläisiä rauhanturvajoukkoja.
Alkuvuodesta 1986 alus liittyi Rosythissa HMS Intrepidin kanssa Dartmouthin koulutuslaivueeseen, jolloin aluksille nousivat koulutettavat. Laivue lähti Karibialle yhdeksäksi viikoksi. Ne matkasivat RFA Plumleafin kanssa Ponta Delgadan kautta ensin Virgin Gordaan ja edelleen Bridgetowniin, missä osasto harjoitteli Barbadosin puolustusvoimien kanssa. Harjoituksen jälkeen alukset jatkoivat San Juaniin ja Mayportiin, mistä ne palasivat Britteinsaarille.
Kesäkuun puolivälissä alus oli jälleen Portsmouthissa, missä sen viimeinen päällikkö otti tehtävänsä vastaan 21. kesäkuuta. Alus lähti viiden päivän jäähyväisvierailuille Mid, West ja Southern Glamorganiin, jolloin alus oli Swanseassa. Virallinen jäähyväisseremonia oli St. Mary's Churchissa Swanseassa, jossa muisteltiin 14 aluksella Falklandin sodassa kaatunutta. Kirkolle lahjoitettiin muistolaatta, joka oli ollut kiinnitettynä alukseen. Aluksen päällikkö vieraili myös kussakin kunnassa ja jätti kehystetyn kuvan aluksesta.
Vierailujen päätyttyä alus jatkoi pohjoiseen Leithiin, jossa se oli juuri Kansainliiton kisojen aikaan. Elokuussa alus oli Cowes Weekin aikana vartiolaivana. Alus lähti Portsmouthiin, missä se poistettiin palveluksesta.
Chilen laivasto

Syyskuussa 1986 Chilen hallitus osti aluksen, joka luovutettiin 3. lokakuuta Chilen laivastolle. Saavuttuaan Talcahuanon laivastotukikohtaan alus nimettiin Almirante Latorreksi, mutta normaalisti sitä kutsutaan vain lyhyesti Latorreksi.
Alus poistettiin palveluksesta 31. joulukuuta 1998 ja siirrettiin reserviin. Alus upposi 11. huhtikuuta 2005 eteläisellä Tyynellämerellä, kun sitä oltiin hinaamassa romutettavaksi.