stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nurmisto

| Nurmisto Урмизно, Urmizno |
| --- | --- |
 Nurmisto
 Koordinaatit: 59°45′13″N, 28°49′36″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Jaaman piiri
Kunta:  Niisnova
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2010):  54
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nurmisto (ven. Урмизно, Urmizno) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Niisnovan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Siestajoen alajuoksulla kahdeksan kilometriä Niisnovasta pohjoiseen. Kylässä on 54 asukasta (vuonna 2010).
Nurmistosta on tehty 1000–1400-luvulle ajoitettu hautalöytö. Kaprion ujestin Kargalin pogostaan kuulunut kylä mainitaan Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Inkerinmaalla työskennelleen Johannes Gezelius nuoremman mukaan se oli inkeroisten asuttama. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Nurmistossa asui 155 inkeroista ja 21 savakkoa. Myöhemmin se mainitaan Kaprion luterilaiseen seurakuntaan kuuluneena inkerinsuomalaisena kylänä. Toisen tiedon mukaan kylä kuului Kaprion ortodoksiseen seurakuntaan.
1800-luvun asutusluetteloissa mainitaan Nurmiston kartano ja useampia samannimisiä kyliä, joiden talonpojat olivat tilanomistajien maaorjia. Myöhemmin Nurmiston kolme kylää kuuluivat Jaaman kihlakunnan Someron volostiin. Vuonna 1899 kylissä oli yhteensä 52 taloutta ja 320 asukasta, joista 269 oli ”suomalaisia”, 26 ”sekoittuneita” ja 25 venäläisiä. Näistä luterilaisia oli vain yksi perhe, 8 henkeä.
Neuvostoaikana Nurmisto kuului Raikkovan ja myöhemmin Niisnovan kyläneuvostoihin.
Nousiainen

| Nousiainen Nousis |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Nousiaisten kirkko
Sijainti:  60°35′55″N, 022°05′00″E
Maakunta:  Varsinais-Suomen maakunta
Seutukunta:  Turun seutukunta
Kuntanumero:  538
Hallinnollinen keskus:  Nummi
Perustettu:  1867
Kokonaispinta-ala:  199,49 km² 281:nneksi suurin 2022 
– maa:  198,93 km²
– sisävesi:  0,56 km²
Väkiluku:  4 664 175:nneksi suurin 31.8.2024 
– väestötiheys:  23,45 as./km² (31.8.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  19,0 %
– 15–64-v.:  60,3 %
– yli 64-v.:  20,6 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  95,8 %
– ruotsinkielisiä:  0,8 %
– muut:  3,4 %
Kunnallisvero:  9,10 % 106:nneksi suurin 2024 
Työttömyysaste:  5,7 % (2019) 
Kunnanjohtaja:  Teemu Heinonen
Kunnanvaltuusto:  19 paikkaa
  2021–2025   • Muut   • Kesk.   • Kok.   • PS   • Vas.   • SDP:   5 4 4 2 2 2
www.nousiainen.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nousiainen (ruots. Nousis) on Suomen kunta, joka sijaitsee Varsinais-Suomen maakunnassa. Nousiaisten naapurikunnat ovat Aura, Masku, Raisio, Mynämäki, Pöytyä, Rusko ja Turku. Entisiä naapurikuntia ovat Maskuun liitetty Lemu, Mynämäkeen liitetty Mietoinen, Turkuun liitetty Paattinen, Ruskoon liitetty Vahto ja Pöytyään liitetty Yläne. Kunnan koilliskulmassa on alkujaan kahdeksan kunnan yhteinen rajakivi Kuhankuono.
Nousiaisten asukkaasta käytetään sanaa nousiaislainen tai noustelainen.
Maantiede

Nousiainen sijaitsee Turun ja Porin välisen valtatie 8:n varrella, 20 km Turusta.
Nousiaisissa on kaksi Natura-kohdetta: Kurjenrahkan kansallispuisto ja Rehtisuon keidassuo.
Maantiede > Kyliä

Aatoila, Alakylä, Haatila, Hakola, Heininen, Hyrkkö, Kaisela, Kaitarinen, Kallunen, Keskusoja, Killainen, Koljola, Kulola, Kytöinen, Kärmälä, Kärrynen, Köönikkälä, Laaleinen, Laihonen, Leinainen, Mahala, Moijonen, Nummi, Nutturla, Ojankulma, Paijula, Paistanoja, Pakainen, Palo, Papumäki, Puotunen, Rekoinen, Repola, Riitalho, Ristimäki, Riukula, Saksala, Santamala (aik. Sontamala), Sukkinen, Tappuri, Topoinen, Vadanvainio, Vainionpohja, Vainoinen, Valpperi, Vastlahti, Vuorenpää, Kukkola, Mutola, Rästäsmäki
Historia

Nousiainen oli Suomen ensimmäinen piispanistuimen paikka, joka tiedetään varmuudella. Myyttisen legendan mukaan Uppsalan Piispa Henrik, jota väitetään myös Suomen ensimmäiseksi piispaksi, haudattiin paikkakunnalle vuonna 1156. Paikkana pidetään Hirvijoen rannalla sijaitsevan Nousiaisten kirkon liepeitä. Mahdollista kuitenkin on, että piispanistuin siirrettiin Nousiaisiin vasta vuoden 1229 aikoihin, jolloin Suomen piispalle myönnettiin lupa istuimen siirtoon. Vuodelta 1234 säilynyt piispan Nousiaisissa päivätty kirje osoittaa, että kirkko oli vasta tuolloin ottamassa haltuunsa Nousiaisissa sijaitsevia muinaisuskon palvontapaikkoja. Piispanistuin siirrettiin kuitenkin viimeistään vuoden 1249 jälkeen Koroisiin lähelle Turkua.
Vuonna 1753 Nousiaisten kirkkoherraksi nimitettiin pappisviran takaisin saanut pietisti Abraham Achrenius. Achreniuksen toiminnan myötä Nousiaisissa syntyi Kansanherätyksen liikehdintää.
Nousiainen on saanut nimensä siitä, että maa nousee alueella erityisen nopeasti.lähde? Nousiaisissa asuttiin jo, kun alue oli saaristoa. Sittemmin vesi on laskenut maan noustessa, jolloin saaret ovat muuttuneet kivisiksi mäiksi, ja mäkien välistä on paljastanut viljavaa savista maata, joka on otettu viljelykseen. Maannousu on ehkä huomattu siitä, että se on lisännyt viljelypinta-alaa havaittavasti jo yhden sukupolven aikana.
Nousiaisissa on useita linnavuoria. Esimerkiksi Nousiaisten Linnamäellä on merkkejä sekä kivikautisesta, pronssikautisesta että rautakautisesta ihmisten toiminnasta. Paikallisen kansanperinteen mukaan mäenrinteessä on metallikoukku, johon laivojen köydet kiinnitettiin mäen ollessa vielä saari.
Hallinto

Nousiaisten kunnanjohtajana toimi vuodesta 2011 vuoteen 2017 Juhani Kylämäkilä. Vuonna 2017 hänen seuraajakseen valittiin Jaana Karrimaa. Tammikuussa 2019 kunnanjohtajana aloitti Teemu Heinonen, joka oli aloittaessaan Suomen nuorin kunnanjohtaja.
Valtuustossa on 19 paikkaa, joista viisi on PRO Nousiainen yhteislistan, neljä keskustan, neljä kokoomuksen, kaksi perussuomalaisten, kaksi vasemmistoliiton ja kaksi SDP:n hallussa kaudella 2021–2025.
Talouselämä

Maanviljely on Nousiaisten merkittävin elinkeino. Merkittäviin työllistäjiin kuului myös Teleste Oy:n elektroniikkatehdas, joka on kuitenkin jo lopettanut toimintansa kunnassa.
Vuonna 2015 kunnassa oli 1 009 työpaikkaa. Niistä 11 % oli alkutuotannossa (maa-, metsä- ja kalataloudessa), 72 % palveluissa ja 15 % jalostuksessa.
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat laivanrakennusalalla toimiva FCR Finland, Mynämäen-Nousiaisten Osuuspankki ja Maalausliike Helin.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Nousiaisten väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 3 430 | 3 430 |
| 1985 | 1985 |    | 3 649 | 3 649 |
| 1990 | 1990 |    | 3 996 | 3 996 |
| 1995 | 1995 |    | 4 104 | 4 104 |
| 2000 | 2000 |    | 4 189 | 4 189 |
| 2005 | 2005 |    | 4 518 | 4 518 |
| 2010 | 2010 |    | 4 865 | 4 865 |
| 2015 | 2015 |    | 4 859 | 4 859 |
| 2020 | 2020 |    | 4 712 | 4 712 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Nousiaisissa oli 4 813 asukasta, joista 3 273 asui taajamissa, 1 497 haja-asutusalueilla ja 43:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Nousiaisten taajama-aste on 68,6 %. Nousiaisten taajamaväestö jakautuu kahden eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Nummi | 3 263 |
| 2 | Lemun kirkonkylä* | 10 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain. Lemun kirkonkylä ulottuu pääosin Maskun kunnan alueelle.
Uskonnolliset yhteisöt

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Nousiaisissa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Nousiaisten seurakunta
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Nousiaisten alueella toimii Turun ortodoksinen seurakunta. Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä paikkakunnalla toimii evankelisuus.
Nähtävyydet

Nousiaisten kirkko ja kirkkomaisema
Kurjenrahkan kansallispuisto
Nutturlan Makasiiniteatteri
Kotiseutumuseo
Liikenne

Nousiaisten läpi kulkee valtatie 8 ja Uudenkaupungin rata.
Valtatietä 8 koskeva moottoritiehanke valmistui vuonna 2016, jolloin Turun puoleista moottoritietä jatkettiin Nousiaisiin asti. Nousiaisissa sijaitsee myös eritasoliittymä Lemuntien (yhdystie 2010) kohdalla. Nousiaisten ohi kulkee valtatien 8 kautta yhteensä yli 11000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Nousiaisilla kulkee myös useita yhdysteitä, jotka yhdistävät Nummen taajaman Nousiaisten muihin kyliin, sekä esimerkiksi Mynämäen Mietoisiin.
Uudenkaupungin rata on ollut sähköistettynä vuodesta 2022 lähtien, mutta sillä kulkee nykyään pelkästään tavaraliikennettä. Uudenkaupungin radalle on myös suunniteltu lähijunayhteyden toteuttamista lähivuosina.
Kulttuuri > Murre

Nousiaisten alueella puhutun kielen perustana on pohjoinen Lounais-Suomen murre. Nousiaisten murre kuuluu Lounais-Suomen pohjoisryhmän Maskun alaryhmään.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Nousiaisten pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla imelletty perunalaatikko eli paikallismurteella imelet perunloora.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nousiainen Wikimedia Commonsissa
Nousiaisten kunnan kotisivut
Tilastokeskus: Nousiaisten avainluvut
| n k Varsinais-Suomen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Aura  Kaarina  Kemiönsaari  Koski Tl  Kustavi  Laitila  Lieto  Loimaa  Marttila  Masku  Mynämäki  Naantali  Nousiainen  Oripää  Paimio  Parainen  Pyhäranta  Pöytyä  Raisio  Rusko  Salo  Sauvo  Somero  Taivassalo  Turku  Uusikaupunki  Vehmaa 
Entiset kunnat:  Alastaro  Angelniemi  Askainen  Dragsfjärd  Halikko  Hiittinen  Houtskari  Iniö  Kakskerta  Kalanti  Karinainen  Karjala  Karuna  Kemiö  Kiikala  Kisko  Korppoo  Kuusisto  Kuusjoki  Lemu  Loimaan kunta  Lokalahti  Maaria  Mellilä  Merimasku  Metsämaa  Mietoinen  Muurla  Naantalin maalaiskunta  Nauvo  Paattinen  Paraisten maalaiskunta  Perniö  Pertteli  Piikkiö  Pyhämaa  Rymättylä  Somerniemi  Suomusjärvi  Särkisalo  Tarvasjoki  Uskela  Uudenkaupungin maalaiskunta  Vahto  Velkua  Västanfjärd  Yläne
Frank Nuovo

Frank Nuovo (s. 1961) on yhdysvaltalainen muotoilija, joka toimi Nokian matkapuhelinten muotoilujohtajana 1995–2006 ja on siitä lähtien toiminut Nokian Nuovon aloitteesta perustaman luksuspuhelinmerkin Vertun taiteellisena johtajana oman Design Studio Nuovo -yrityksensä kautta.
Aiheesta muualla

Design Studio Nuovon verkkosivusto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Muut:  IdRef
Larissa Nüsser

Larissa Nüsser (s. 8. helmikuuta 2000 Born) on alankomaalainen käsipalloilija. Hän on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa lokakuusta 2017 alkaen 21 ottelua ja tehnyt niissä 22 maalia. Hän voitti maailmanmestaruuden 2019.
Nüsser on edustanut seuratasolla kotimaassaan Handbal Venloa vuosina 2014–2015 ja Dalfsen Handbalia 2015–2018 sekä Tanskassa København Håndboldia vuodesta 2018.
Seppo Nurmi

Maajoukkue lähdössä Pohjois-Amerikan kiertueelle; pelaajat Matti Reunamäki, Seppo Nurmi ja Matti Keinonen kuluttavat aikaansa purukumin parissa odotellessaan koneen lähtöä. (1967).
Seppo Kalevi Nestori Nurmi (s. 26. lokakuuta 1946 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1965–1973 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Suomen maajoukkueessa hän pelasi 16 maaottelua.
"Retu" Nurmi edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Koo-Vee:ta. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 172 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 84 + 70 = 154 ja jäähymääränsä 50 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden kaudella 1967–1968 ja oli tuolloin joukkueensa paras maalintekijä ja pistemies tehtyään 20 ottelussa 15 maalia ja annettuaan viisi maalisyöttöä. Nurmi palkittiin SM-sarjakauden 1968–1969 herrasmiespelaajana.
Pelaamissaan 16 maaottelussa Nurmi teki neljä maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä.
Tilastot ja saavutukset

| Kausi | Sarja | Seura | O | M | S | P | R |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1965-1966 | SM-sarja | TK-V | 4 | 2 | 0 | 2 | 2 |
| 1966-1967 | SM-sarja | TK-V | 22 | 5 | 9 | 14 | 14 |
| 1967-1968 | SM-sarja | KooVee | 20 | 15 | 5 | 20 | 2 |
| 1968-1969 | SM-sarja | KooVee | 22 | 12 | 11 | 23 | 0 |
| 1969-1970 | SM-sarja | KooVee | 22 | 11 | 7 | 18 | 6 |
| 1970-1971 | SM-sarja | KooVee | 22 | 16 | 13 | 29 | 8 |
| 1971-1972 | SM-sarja | KooVee | 32 | 18 | 13 | 31 | 16 |
| 1972-1973 | SM-sarja | KooVee | 28 | 5 | 12 | 17 | 2 |
| 1975-1976 | II-divisioona | Hilpara | 20 | 8 | 18 | 26 | 14 |
| YHT. (SM) |  |  | 172 | 84 | 70 | 154 | 50 |
Suomen-mestaruus 1968
Kooveen pistepörssin voittaja 1968
SM-sarjan Herrasmiespelaaja (1969)
Nuori Suomi (joulualbumi)

Nuoren Suomen kansilehden vuodelta 1900 suunnitteli Akseli Gallen-Kallela.
Nuori Suomi oli Helsingissä vuosina 1891–1940 ilmestynyt kirjallis-taiteellinen joulualbumi. Julkaisu sai alkunsa sanomalehti Päivälehden piirissä. Vuoteen 1904 (nrot I–XIII) sen alanimeke olikin Päivälehden joulualbumi. Lehden lakkauttamisen jälkeen albumi siirtyi Helsingin Uuden Kirjapaino-Osakeyhtiön kustannettavaksi ja vuosina 1924–1930 siitä otti väliaikaisesti vastatakseen Suomen Kirjailijaliitto. 
Nuori Suomi -albumin maine pohjautuu ennen muuta Päivälehden aikaan, jolloin sen avustajina toimi suuri joukko tunnettuja kirjailijoita ja taiteilijoita.
Albumin perustaminen ja toimitustyön linjauksia

Päivälehden toimituksen sisäpiirissä koettiin tärkeäksi täydentää sanomalehden tarjoamaa uutissisältöä kerran vuodessa ilmestyvällä kirjallis-taiteellisella albumilla, joka voisi toimia nuorsuomalaisen kulttuuripiirin yhdyssiteenä ja toisaalta tehdä tunnetuksi uutta kotimaista taidetta laajoille kansalaispiireille. Julkaisun ideointiin ottivat osaa ainakin Eero Erkko, Juhani Aho, Santeri Ivalo, Kasimir Leino ja Axel Gallén.
Jouluksi 1891 ilmestyneestä Nuoren Suomen ensimmäisestä numerosta lähtien joulualbumista tuli myyntimenestys, jonka usean tuhannen kappaleen painokset loppuivat aina kesken.  Kun Päivälehti vuonna 1904 lakkautettiin, siitä otti vastatakseen Päivälehden seuraajaa Helsingin Sanomia julkaissut kirjapainoyhtiö. Siirryttyään 1920-luvulla Suomen kirjailijaliiton haltuun albumista tehtiin pelkästään kirjallisuuteen keskittyvä julkaisu ja sen ulkoasu menetti entisen kuvallisen loistonsa. Kun kirjailijaliitto päätti lopettaa Nuoren Suomen julkaisemisen, se siirrettiin takaisin Uudelle Kirjapaino-Osakeyhtiölle ja ilmestyi vielä vuosina 1931–1940 Eljas Erkon toimittamana.  Samalla palattiin vanhaan tapaan kuvittaa albumi hienoilla taidejäljennöksillä. Ensimmäisessä toimittamassaan albumissa Erkko lupasi, että joulualbumista tulee jälleen ”kulttuurimme kuvastin”.
Kaunokirjallista ja asiaproosaa

Keskeiset nuorsuomalaisiin lukeutuvat kirjailijat Juhani Aho, J. H. Erkko, Santeri Ivalo, Arvid Järnefelt, Kasimir ja Eino Leino,  Maila Talvio, L. Onerva ja Larin Kyösti täyttivät novelleineen ja runoineen julkaisun ensi vuosikymmeninä albumin sivut. Myös vähemmän tunnettujen kynäilijöiden tekstejä julkaistiin. Kaunokirjallisuuden ohella tarjottiin kantaa ottavia selvityksiä erilaisista yhteiskunnallisista kysymyksistä kuten äänioikeudesta (Eero Erkko 1892), kunnallisesta verotuksesta (Santeri Ivalo 1894) ja tasa-arvoisuudesta (Tekla Hultin 1893). Naiskysymyksestä kirjoitti Lucina Hagmanin ohella Minna Canth, jonka muistolle omistettiin kokonaisuudessaan vuoden 1897 joulualbumi. Teatterikatsauksia laati Kasimir Leino ja suomalaisen musiikkielämän tulevaisuutta pohdiskeli Oskari Merikanto. Myös nuottimateriaalia julkaistiin. Joulualbumin ensimmäisessä numerossa 1891 julkaistu Jean Sibeliuksen Perpetuum mobile oli hänen varhaisin painettu sävellyksensä.
1910-luvulla kirjoitusten aihepiiri laajeni myös ulkomaisiin aiheisiin.  Esimerkiksi vuoden 1914 albumissa Mikko Erich pohti Euroopan valtiollis-poliittista tilannetta maailmansodan puhjetessa, Anna-Maria Tallgren esitteli tukholmalaisen Thielin yksityisgallerian ja Liisi Karttunen kertoi Roomassa sijaitsevasta Pyhän Birgitan talosta ja sen pohjoismaihin liittyvästä historiasta.  Runotervehdyksen joulualbumiin oli lähettänyt Joel Lehtonen Tunisiasta.
Sotien välisenä aikana vanha nuorsuomalainen kirjoittajakunta alkoi väistyä uuden sukupolven tieltä. Kaarlo Sarkia, Elina Vaara, Viljo Kojo, Yrjö Jylhä, Einari Vuorela, Oiva Paloheimo ja Helvi Hämäläinen olivat nyt albumin vakioavustajia. Esseitään tai otteita tulevista julkaisuistaan tarjosivat mm. Olavi Paavolainen ja Lauri Viljanen.
Kuvitus ja visuaalinen ilme

Nuori Suomi oli ensimmäisiä runsaasti kuvitettuja julkaisuja Suomessa. Uudet keksinnöt kuvanpainotekniikan alalla (esim. valokuvien rasterointiin pohjautuvat painolaatat) mahdollistivat sekä viivapiirrosten että valokuviin pohjautuvien taidejäljennösten painattamisen. Ensimmäiset numerot painettiin Helsingissä F. Tilgmannin kirja- ja kivipainossa. Kansilehtiä lukuun ottamatta painotyö oli aluksi mustavalkoista. 1910-luvulla taidekuvia ryhdyttiin painamaan myös monivärijäljennöksinä. Uutta ja poikkeavaa oli, että kunkin albumin kansilehden luonnosteli eri taiteilija.
Keskeisimmät Nuorta Suomea sen alkuaikoina avustavista taiteilijoista olivat Albert Edelfelt, Eero Järnefelt, Venny Soldan-Brofeldt, Pekka Halonen, Akseli Gallen-Kallela sekä Magnus Enckell. Maalauksista tehtyjen jäljennöksien ohella albumeissa oli runsaasti teksteihin liittyviä kuvituspiirroksia, vinjettejä ja muita ornamentteja, joita tekivät Väinö Blomstedt, Alex Federley, Albert Gebhard sekä Suomeen kotiutunut ruotsalaissyntyinen Louis Sparre. 1910-luvulla modernit taidetyylit pääsivät esittäytymään albumissa: Vilho Sjöström, Helena Schjerfbeck, Jalmari Ruokokoski, Santeri Salokivi, Verner Thomé. Vuoden 1922 joulualbumiin oli painettu värijäljennöksiä niin Gallen-Kallelalta kuin Tyko Salliselta. 1930-luvulla mukaan olivat tulleet mm. Alvar Cawén, Antti Favén, Wäinö Aaltonen, Martti Ranttila, Ilmari Huitti ja Matti Visanti.
Päätoimittajat

1891–1902 Eero Erkko
1903 Tekla Hultin
1904–1923 Santeri Ivalo
1924 Helmi Krohn
1925–1930 Iivo Härkönen
1931–1940 Eljas Erkko
Aiheesta muualla

Nuoren Suomen kymmenen ensimmäistä numeroa on digitoitu Kansalliskirjaston Doria-julkaisuarkistoon
Nuoren Suomen joulualbumin kuvitusta vuodelta 1893.
Nurmijärven vesitorni

Nurmijärven vesitorni vuonna 2011.
Tornin pohja.
Nurmijärven vesitorni on Nurmijärven kirkonkylässä sijaitseva vesitorni, joka on valmistunut vuonna 1972 ja on vesitilavuudeltaan 1 000 m3. Sen korkeus on noin 22 metriä.
Nurmijärvellä on vesitornit myös Klaukkalassa ja Rajamäellä.
Vesitornin varsi ja sylinterinmuotoinen säiliöosa on rakennettu kokonaan elementtitekniikalla. Säiliön pohjan osat on jälkijännitetty.  Tornin valmistustekniikan kehitti diplomi-insinööri Matti Janhunen. Nurmijärven vesitorni on Suomen ensimmäinen MJ-torni, joita on myöhemmin rakennettu Suomeen 18 muuta, esimerkiksi Vantaan Korson vesitorni on neljän MJ-tornin ryhmä.
Nurmijärven vesitornin suunnittelijoille myönnettiin Vuoden betonirakenne -palkinto vuonna 1972. Palkitut ovat arkkitehti Michele Merckling, diplomi-insinöörit Matti, Henri ja Petri Janhunen sekä Matti Ollila.
Aiheesta muualla

Suomalaisia vesitorneja: Lieriöt ja kartiot Arkkitehtuurimuseon sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Nutritionismi

Nutritionismi on ajattelutapa, jossa ruoka pelkistetään ravintoaineidensa summaksi. Termiä käytetään yleensä vähättelevässä tarkoituksessa. Ravitsemuskirjailija Michael Pollanin mukaan termi esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2002 australialaisen tieteensosiologi Gyorgy Scrinisin esseessä, jossa tämä tarkasteli kriittisesti voin ja margariinin ympärillä käytyä keskustelua.
Ruoan terveellisyys riippuu nutritionistisen lähestymistavan mukaan siitä, kuinka terveellisiä sen ainesosat erikseen ovat. Ruoka koostuu dualistisesti hyvistä ja pahoista ainesosista: "hyvät" ja "pahat" rasvat, hyvät antioksidantit ja muut yksittäiset ravintoaineet määrittelevät ruoan hyvyyden. Nutritionismi on luonut makroravintoaineiden välille ja sisään taistelupareja, joissa vastakkain ovat yhtäällä esimerkiksi hiilihydraatit ja rasvat, ja toisaalla tyydyttymättömät ja tyydyttyneet rasvat.
Pollanin mukaan nutritionismi on johtanut siihen, että ruoan terveellisyyden arvon ymmärtämiseen tarvitaan ravintotieteilijä.  Nutritionismista seuraa myös se, että prosessoidun ja jalostamattoman ruoan välillä ei nähdä eroa: jalostetulle ruoalle riittää se, että se on koostettu "hyvistä" ainesosista. Margariini on tyypillinen esimerkki nutritionismin pohjalta luodusta elintarvikkeesta.
Nutritionismi sai Yhdysvalloissa jalansijaa elintarviketuotannossa, kun maassa kumottiin vuonna 1973 lain korvikesäädös, joka edellytti keinotekoisten elintarvikkeiden merkitsemistä sanalla "korvikevalmiste". Tämän jälkeen keinotekoisten elintarvikkeiden markkinat kasvoivat nopeasti, kun elintarvikevalmistajat alkoivat tuottaa erilaisia vähärasvaisia, kolesterolittomia ja runsaskuituisia, useilla lisäaineilla kyllästettyjä ruokia, joiden ravintoarvot vastasivat käsittelemättömien alkuperäisten ruokien ravintoarvoja. Liha- ja siipikarjan ruokinnan muutoksilla alettiin lisäksi pyrkiä lihan ja kananmunien koostumuksen muuttamiseen ravintoarvoiltaan haluttuun suuntaan.
Ben Goldcare on kritisoinut terveysruokatuotteiden markkinoijia tavasta, jossa tuotteen hyötyjen tueksi poimitaan vapaalla kädellä ja usein väärin tulkiten tutkimuksia tuotteiden ainesosien vaikutuksista.
Charles Nunzio

| Charles Nunzio> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. lokakuuta 1912 Cattafi, Sisilia, Italia
Kuollut: 17. lokakuuta 2010 (97 vuotta) Basking Ridge, New Jersey, Yhdysvallat
Ammatti:  konserttimuusikko, viihdemuusikko, pedagogi
Muusikko
Aktiivisena:  1920-luvun loppu – 2000-luvun alku
Tyylilajit:  viihdemusiikki
Soittimet:  harmonikka
Levy-yhtiöt:  Decca, Victor, Columbia
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Charles Nunzio (30. lokakuuta 1912 Cattafi, Sisilia, Italia – 17. lokakuuta 2010 Basking Ridge, New Jersey, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen harmonikkataiteilija, säveltäjä, sovittaja ja -pedagogi. Nunzio oli viimeisin elossa ollut henkilö vuonna 1938 perustetun American Accordionists' Associationin 12 perustajajäsenestä.
Tausta

Nunzio syntyi Sisiliassa, pienessä Cattafin kaupungissa. Hän muutti Yhdysvaltoihin äitinsä kanssa kahdeksanvuotiaana, viittä vuotta aikaisemmin muuttaneen isänsä jäljessä.
Nunzion isä oli alkanut soittaa kromaattista harmonikkaa jo Italiassa asuessaan ja hänestä tuli myös Charlesin ensimmäinen opettaja. Kahdeksanvuotiaalle pojalle hankittiin erikoisvalmisteinen pianoharmonikka Antonio Buttilta, jossa oli 39 diskanttikosketinta ja 120 bassokosketinta. Isä käytti hankintaan kaikki siihenastiset säästönsä, 700 dollaria.
Nunzio jatkoi musiikinopiskelua Nino Stramandinon johdolla. Stramandinon erikoisalaa oli säveltapailu ja Nunzio kertookin opiskelleensa nuottien ja rytmin hahmotusta jopa kaksi vuotta, soittamatta tunneillaan juurikaan itse instrumenttia. Stramandinon jälkeen opettajaksi tuli Frank Umbriaco New Yorkin East sidella. Charles kulki soittotunneille sunnuntaisin kaksi tuntia suuntaansa isänsä kanssa kodistaan Newarkista junilla ja raitiovaunuilla, kaikkiaan kahdeksan vuoden ajan. Nunzio jatkoi soitto-opintojaan Pietro Frosinin johdolla viisi vuotta, minkä johdosta heistä tuli myös hyvät ystävät.
Tuotanto > Oppikirjat ja nuottikokoelmat

Little Czerny for Piano Accordion, (kolmiosainen: I , II , III, Alfred Music Co., New York, 1939 )
Complete Hanon for the Accordion (Sam Fox Publishing Company, Inc., New York, 1941)
Mastery of the Basses (Alfred Music Co.)
Tuotanto > Sävellykset

Nunzio sävelsi 19 teosta harmonikalle. Niistä 18 on julkaistu, julkaisijoina ainakin Alfred Music, Pagani & Brothers sekä Sam Fox. Hän on tuottanut noin 300 sovitusta harmonikalle, joita ovat julkaisseet edellisten lisäksi myös Emil Ascher, The Big Three, Mills, E.B. Marks, Music Publishers Holding Corp., Southern Music, Harms sekä Chappell & Co.
Yksityiselämä

Nunzion isän kuolema vuonna 1939 oli hänelle raskas menetys. Hän tapasi vaimonsa Helenin, joka toimi lukion englannin ja draaman opettajana, vuonna 1940. Pariskunta avioitui heinäkuussa 1941 ja heillä oli kaksi poikaa, John ja Charles.
Aiheesta muualla

Charles Nunzion sivusto