stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cujo – kauhun silmät
Juoni

Cujo on kiltti bernhardinkoira, joka erehtyy seuraamaan jänistä tämän pesäkololle, jossa asustaa lepakoita. Yksi lepakoista puree Cujoa ja tämä saa näin vesikauhutartunnan. Trentonin perhe, johon kuuluu isä Vic, äiti Donna ja 5-vuotias pikkupoika Tad, on elokuvassa keskeisessä osassa. Heillä menee kaikki hyvin, kunnes Vic saa tietää Donnan pettäneen häntä, ja heille tulee tästä riita. Toisaalla Cujo-koira alkaa hiljalleen muuttua ärhäkämmäksi ja vähemmän leikkisäksi, eivätkä sen omistajat ymmärrä mistä on kysymys. Lopulta Cujo muuttuu raivohulluksi ja tappaa miehen. Trentoneilla Vic lähtee lomalle kaverinsa kanssa. Myöhemmin kun Donna ajaa auton, Tadin ollessa mukana, paikalliselle korjaamolle korjattavaksi, hyökkää Cujo heidän kimppuunsa. Rikkinäinen auto ei suostu käynnistymään ja he jäävät loukkuun autoon aution talon pihalle, Cujon odottaessa ulkona. Heitä uhkaa ulosmennessä Cujo, mutta autoon jäädessä janoonkuoleminen. He taistelevat hengestään kolme päivää, kunnes Donna päättää lopulta yrittää ulos.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dee Wallace  | … |  Donna Trenton   |
|  Danny Pintauro  | … |  Tad Trenton   |
|  Daniel Hugh Kelly  | … |  Vic Trenton   |
|  Christopher Stone  | … |  Steve Kemp   |
|  Ed Lauter  | … |  Joe Camber   |
|  Kaiulani Lee  | … |  Charity Camber   |
|  Billy Jayne  | … |  Brett Camber   |
|  Frank Welker  | … |  Cujo (ääni)   |
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kuvaa Cujoa tehokkaasti kliimaksiin kehittyväksi ihmisen ja luonnon kaksinkamppailuksi. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Markus Ahonen

Markus Ahonen (s. 1972 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja toimittaja.
Markus Ahonen vietti lapsuutensa Vantaan Martinlaaksossa. Lapsuuden kesät hän on viettänyt Päijät-Hämeessä, jonka maisemia muun muassa Heinolasta ja Asikkalasta esiintyy esikoisteoksessa Meduusa ja Isaksson-sarjan toisessa romaanissa Palava sydän. Helsingin ja Vantaan lisäksi Hämeenkoski, Lahti, Turku, Naantali, Kaarina, Vihti ja Srebrenica ovat esillä viidennessä romaanissa Sieluttomat. Ahonen on opiskellut Turun yliopistossa viestintää ja kotimaista kirjallisuutta. Nykyään hän asuu Irlannissa.
Ahonen on työskennellyt päijäthämäläisten paikallislehtien, kuten Päijät-Hämeen ja Seutuneloset-lehtiryhmän edeltäjän Seutuviikon päätoimittajana sekä varsinaissuomalaisen Kaarina-lehden toimittajana ja päätoimittajana. Hän on myös kirjoittanut televisioon sketsi- ja viihdeohjelmia.
Ahosen ensimmäinen romaani Meduusa palkittiin Kouvolan dekkaripäivien juhlavuoden dekkariromaanikilpailussa kolmannella palkinnolla vuonna 2006. Toinen Isaksson-sarjan dekkari Palava sydän ilmestyi vuonna 2008 ja kolmas Jäljet 2014. Sarjan neljäs osa, Helsingin Vuosaareen, Vantaalle, Syyriaan ja Irlantiin sijoittuva Sydämenmurskajaiset ilmestyi WSOY:n kustantamana vuonna 2016. Samana vuonna WSOY julkaisi myös koko aikaisemman sarjan uusittuina painoksina. Isaksson-sarjan viides romaani Sieluttomat ilmestyi 2019 ja kuudes Anna pahan kiertää 2021.
Rikoskirjoissaan Ahonen pohtii yhteiskunnallisten asioiden, suomalaisen ilmapiirin ja ihmissuhteiden lisäksi ihmisten välillä olevia jännitteitä ja miten ne johtavat rikokseen. Isaksson-romaanit sisältävät usein myös ajankohtaisten yhteiskunnallisten teemojen pohdiskelua sekä kytköksiä kansainvälisiin tapahtumiin kuten Syyrian sotaan ja Srebrenican joukkomurhaan. Sydämenmurskajaiset-romaanissa löytyy myös dokumentaarista materiaalia Homsin piirityksestä ja fiktiivinen kuvaus helmikuussa 2012 Baba Amrissa kuolleiden tosielämän journalistien Marie Colvinin ja Rémi Ochlikin viimeisistä päivistä. Teosten päähenkilö on Helsingin poliisin väkivaltarikosyksikön rikosylikonstaapeli Markku Isaksson ja niiden kerronta noudattaa pohjoismaista tyyliä sisältäen myös pikkutarkkaa Helsingin ja Vantaan kuvaamista. Kotiseuduiltaan fyysisiä ja psykologisia aineksia ammentavan Ahosen tyyliä on verrattu muun muassa norjalaisen Jo Nesbøn, suomalaisen Matti Yrjänä Joensuun ja yhdysvaltalaisen Patricia Highsmithin tyyleihin, rakenteisiin ja psykologiseen kerrontatapaan.
Kesäkuussa 2019 Kansan Uutiset vertasi romaanien maailman olevan nimistäkin päätellen samalla aaltopituudella kuin Seppo Jokisen Koskiset ja Henning Mankellin Wallanderit.
Vuonna 2012 Ahonen julkaisi kaksi lastenkirjaa: Haikarasaaren vauvasatama ja muita tarinoita ja Karkaileva bussi ja kaiken maailman ihmeelliset vempeleet sekä melankolisten rakkausaiheisten novellien kokoelman Kotipaikkani on rakkaus. Se on ilmestynyt englanniksi nimellä My Hometown Named Love.
Teokset

Isaksson-sarja
Meduusa, Isaksson #1.  WSOY, 2016.  ISBN 9789510420676
Palava sydän, Isaksson #2.  WSOY, 2016.  ISBN 9789510420683
Jäljet, Isaksson #3.  WSOY, 2016.  ISBN 9789510420690
Sydämenmurskajaiset, Isaksson #4.  WSOY, 2016.  ISBN 9789510420058
Sieluttomat, Isaksson #5.  WSOY, 2019.  ISBN 9789510436516
Anna pahan kiertää, Isaksson #6.  WSOY, 2021.  ISBN 9789510473801
Muut teokset
My Hometown Named Love, novelleja rakkaudesta.  Smashwords, 2012.  ISBN 9781465929723
Kotipaikkani on rakkaus, novelleja rakkaudesta.  Smashwords, 2012.  ISBN 9781301755615
Karkaileva bussi ja kaiken maailman ihmeelliset vempeleet, tarinoita lapsille.  Smashwords, 2012.  ISBN 9781301919062
Haikarasaaren vauvasatama ja muita tarinoita, novelleja lapsille ja aikuisille.  Smashwords, 2012.  ISBN 9781301408566
Antologiat
Ase kourassa myrskyä odottaa. Novelli kokoelmassa Juhannusmorsian: Valon ja varjon tarinoita 3.  Varjo Kustannus, 2019.  ISBN 9789526895376
Rakkautesi jäljet vihloo rintaa. Novelli kokoelmassa Joulukalenteri - Hotelli Sylvia.  Reuna Kustantamo, 2020.  ISBN 9789523550568
Jättiläinen. Novelli kokoelmassa 24 yötä jouluun.  Tammi, 2022.  ISBN 9789520443788
Novelli
Me kirotut. Myyr York Times, 2019, s. 10–12.  Artikkelin verkkoversio.
Aiheesta muualla

Markus Ahosen kirjailijasivut
Martinaho, Ari: Juttu Dekkaristi palaa aina rikospaikalle Myyr York Times. 27.5.2019. Novelli Me kirotut
Kettunen, Keijo: Markus Ahonen viihtyy Irlannissa mutta pysyy dekkareissaan Suomessa (Arkistoitu – Internet Archive) Ruumiin kulttuuri 4/2016
Suojanen, Armi: Markus Ahonen kirjoitti murhan Martinlaaksoon Vantaan Sanomat 27.3.2019.2019.
Laulu siirtotyöläisestä

Laulu siirtotyöläisestä on Kaj Chydeniuksen säveltämä ja Aulikki Oksasen sanoittama kappale. Kappaleen esitti ensimmäisen kerran Kristiina Halkola vuonna 1970 Yleisradion kaksiosaisessa kabareessa 1000 ja yhden työn tarinat.
Aiheesta muualla

Yle Elävä arkisto: Laulu siirtotyöläisestä (Kristiina Halkolan esitys)
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1949

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1949 pelattiin Tukholmassa, Ruotsissa. Suomi osallistui maailmanmestaruuskilpailuihin kymmenen vuoden tauon jälkeen. Kyseessä olivat myös ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut, joissa oli mukana suomalainen tuomari, kaudella 1948–1949 perustetun Erotuomarikerhon ensimmäinen puheenjohtaja Risto Lindroos. Turnauksessa Suomi otti ensimmäiset voittonsa maailmanmestaruuskilpailuissa.
Alkusarja > Karsintaryhmä 1

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Kanada  | 2 |  2  |  0  |  0  |  54  |  0  | +54 | 4 |
|  Itävalta  | 2 |  1  |  0  |  1  |  25  |  8  | +17 | 2 |
|  Tanska  | 2 |  0  |  0  |  2  |  1  |  72  | -71 | 0 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 12.2. | Kanada  | 47-0 |  Tanska |  |  |

|  | (13-0, 16-0, 18-0)  | (13-0, 16-0, 18-0)  | (13-0, 16-0, 18-0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13.2. | Kanada  | 7-0 |  Itävalta |  |  |

|  | (0-0, 3-0, 4-0)  | (0-0, 3-0, 4-0)  | (0-0, 3-0, 4-0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14.2. | Itävalta  | 25-1 |  Tanska |  |  |

|  | (8-0, 6-0, 11-1)  | (8-0, 6-0, 11-1)  | (8-0, 6-0, 11-1)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








Kanadan 47–0-voitto Tanskasta on kaikkien aikojen maalieroennätys maailmanmestaruuskisojen A-sarjassa. Kaikkien tasojen maalieroennätys on D-sarjasta vuodelta 1987, jolloin Australia voitti Uuden-Seelannin maalein 58–0.
Alkusarja > Karsintaryhmä 2

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Yhdysvallat  | 3 |  3  |  0  |  0  |  36  |  6  | +30 | 6 |
|  Sveitsi  | 3 |  2  |  0  |  1  |  30  |  15  | +15 | 4 |
|  Norja  | 3 |  1  |  0  |  2  |  4  |  19  | -15 | 2 |
|  Belgia  | 3 |  0  |  0  |  3  |  2  |  32  | -30 | 0 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 12.2. | Norja  | 2-0 |  Belgia |  |  |

|  | (2-0, 0-0, 0-0)  | (2-0, 0-0, 0-0)  | (2-0, 0-0, 0-0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 12.2. | Yhdysvallat  | 12-5 |  Sveitsi |  |  |

|  | (6-2, 4-1, 2-2)  | (6-2, 4-1, 2-2)  | (6-2, 4-1, 2-2)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13.2. | Sveitsi  | 18-2 |  Belgia |  |  |

|  | (5-0, 10-1, 3-1)  | (5-0, 10-1, 3-1)  | (5-0, 10-1, 3-1)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13.2. | Yhdysvallat  | 12-1 |  Norja |  |  |

|  | (7-1, 3-0, 2-0)  | (7-1, 3-0, 2-0)  | (7-1, 3-0, 2-0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14.2. | Sveitsi  | 7-1 |  Norja |  |  |

|  | (4-1, 3-0, 0-0)  | (4-1, 3-0, 0-0)  | (4-1, 3-0, 0-0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14.2. | Yhdysvallat  | 12-0 |  Belgia |  |  |

|  | (4-0, 5-0, 3-0)  | (4-0, 5-0, 3-0)  | (4-0, 5-0, 3-0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |
Alkusarja > Karsintaryhmä 3

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Ruotsi  | 2 |  2  |  0  |  0  |  16  |  3  | +13 | 4 |
|  Tšekkoslovakia  | 2 |  1  |  0  |  1  |  21  |  6  | +15 | 2 |
|  Suomi  | 2 |  0  |  0  |  2  |  3  |  31  | -28 | 0 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 12.2. | Ruotsi  | 12-1 |  Suomi |  |  |

|  | (2-0, 3-0, 7-1)  | (2-0, 3-0, 7-1)  | (2-0, 3-0, 7-1)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13.2. | Ruotsi  | 4-2 |  Tšekkoslovakia |  |  |

|  | (3-0, 1-2, 0-0)  | (3-0, 1-2, 0-0)  | (3-0, 1-2, 0-0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14.2. | Tšekkoslovakia  | 19-2 |  Suomi |  |  |

|  | (8-1, 3-1, 8-0)  | (8-1, 3-1, 8-0)  | (8-1, 3-1, 8-0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |
Alempi loppusarja

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Suomi  | 2 |  2  |  0  |  0  |  24  |  5  | +19 | 4 |
|  Norja  | 2 |  1  |  0  |  1  |  17  |  8  | +9 | 2 |
|  Belgia  | 3 |  1  |  0  |  2  |  11  |  34  | -23 | 2 |
|  Tanska  | 1 |  0  |  0  |  1  |  3  |  8  | -5 | 0 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 17.2. | Belgia  | 8-3 |  Tanska |  |  |

|  | (2-1, 4-2, 2-0)  | (2-1, 4-2, 2-0)  | (2-1, 4-2, 2-0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 17.2. | Suomi  | 7-3 |  Norja |  |  |

|  | (4-3, 2-0, 1-0)  | (4-3, 2-0, 1-0)  | (4-3, 2-0, 1-0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 18.2. | Suomi  | 17-2 |  Belgia |  |  |

|  | (6-0, 4-0, 7-2)  | (6-0, 4-0, 7-2)  | (6-0, 4-0, 7-2)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 19.2. | Norja  | 14-1 |  Belgia |  |  |

|  | (5-0, 6-0, 3-1)  | (5-0, 6-0, 3-1)  | (5-0, 6-0, 3-1)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |
Mestarijoukkue

|  | Joukkue | Pelaajat |
| --- | --- | --- |
| 1. | TCH |  Vladimir Bouzek,  Augustin Bubnik,  Miloslav Chariuzd,  Premysl Hainy,  Josef Jirka,  Vladimír Kobranov,  Stanislav Konopasek,  Jiri Macelis,  Zdenek Marek,  Frantisek Mizera,  Bohumil Modrý,  Josef Nemec,  Zanek Picha,  Vaclav Rozinak,  Josef Trousilek,  Frantisek Vacovsky,  Vladimír Zábrodský |
Mestarijoukkue > Pistepörssi

| Sija | Pelaaja | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Bruce Mather | 10 |
| 2. |  Stanislav Konopasek | 7 |
| 3. |  Gösta Johansson | 6 |
| 4. |  Jack Riley | 5 |
| 4. |  Hans-Martin Trepp | 5 |
| 6. |  Vladimir Zabrodsky | 4 |
| 6. |  Gerry Kilmartin | 4 |
| 6. |  Holger Nurmela | 4 |
Sakari Melander

Sakari Kristian Melander (s. 4. elokuuta 1975 Espoo) on suomalainen oikeustieteilijä, joka toimii Helsingin yliopiston rikosoikeuden professorina.
Ura

Melander valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 2001, sai varatuomarin arvon vuonna 2006 ja väitteli oikeustieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2008. Hänen väitöskirjansa Kriminalisointiteoria palkittiin Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen vuoden väittelijän palkinnolla.
Melander on työskennellyt Helsingin yliopistossa rikosoikeuden lehtorina ja tutkijana 2010–2013, rikosoikeuden apulaisprofessorina vuosina 2014–2018 ja rikosoikeuden professorina vuodesta 2018 alkaen. Hän on myös toiminut oikeustieteellisen tiedekunnan varadekaanina vuosina 2018–2021 ja yliopiston kanslerin lainopillisena sihteerinä. Melander toimi oikeustieteellisen Lakimies-aikakauskirjan päätoimittajana vuosina 2018–2022. Vuonna 2023 hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi.
Akateemisten tehtävien ohella Melander on toiminut useissa asiantuntija- ja luottamustehtävissä. Hän on ollut rikoksentorjuntaneuvoston puheenjohtaja vuosina 2018–2021 ja uudestaan vuodesta 2024 alkaen, Suomen Asianajajaliiton valvontalautakunnan jäsen vuodesta 2021 alkaen sekä tuomarinkoulutuslautakunnan jäsen vuosina 2017–2025. Hän on myös aktiivisesti antanut lausuntoja eduskunnan perustuslaki- ja lakivaliokunnille. Hän on toiminut Juristiliiton puheenjohtajana vuodesta 2024 alkaen ja Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen hallituksen jäsenenä vuosina 2012–2020.
Melander on tutkimuksessaan etenkin tarkastellut rikosoikeutta perus- ja ihmisoikeuksien näkökulmasta. Hänen artikkelinsa EU ja talousrikosoikeus palkittiin yhtenä parhaista Defensor Legis -aikakauskirjassa vuonna 2012 julkaistuista oikeustieteellisistä kirjoituksista. Melander on myös useasti kommentoinut julkisuudessa ajankohtaisia rikosoikeudellisia aiheita.
Yksityiselämä

Melanderin isä on Lauri Melander, joka toimi Helsingin hovioikeuden presidenttinä 2004–2009, ja isoisä Ilmari Melander, joka toimi Helsingin yliopiston maa- ja vesioikeuden professorina 1952–1968.
Julkaisuja

Kriminalisointiteoria: Rangaistavaksi säätämisen oikeudelliset rajoitukset.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Suomalainen Lakimieshdistys, 2008.  ISBN 978-951-855-284-3
Rikosoikeus 2010-luvulla.  Helsinki:  Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2010.  ISBN 978-952-10-5542-3
EU-rikosoikeus.  (2. uudistettu painos)  Helsinki:  Talentum, 2015.  ISBN 978-952-14-2408-3
Rikosoikeuden peruskysymyksiä.  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 2015.  ISBN 978-951-51-0909-5
Rikosvastuun yleiset edellytykset.  Helsinki:  Tietosanoma, 2016.  ISBN 978-951-885-369-8
Johdatus rikosoikeuteen.  Helsinki:  Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2021.  ISBN 978-951-51-6240-3
Hakamies, Kaarlo – Helenius, Dan – Lappi-Seppälä, Tapio – Melander, Sakari – Nuotio, Kimmo – Ojala, Timo – Rautio, Ilkka: Rikosoikeus.  (5. uudistettu painos)  Helsinki:  Alma Talent, 2022.  ISBN 978-952-14-4588-0
Bombayn seitsemän saarta

Bombayn seitsemän saarta tarkoittaa Portugalin myötäjäislahjana Englannille vuonna 1661 luovuttamia alueita Länsi-Intiassa nykyisen Mumbain seudulla. Saaret luovutettiin osana Katariina de Bragançan myötäjäislahjaa Kaarle II:lle. Portugalin haltuun seitsemän saarta päätyivät vuonna 1534, jonka myötä alue sai nimen Bom Bahia, minkä englantilaiset kotouttivat muotoon Bombay. Englantilaisten kyseisistä saarista käyttämät nimet olivat Colaba, Old Woman’s Island (tai Little Colaba), Bombay, Mazgaon, Parel, Mahim ja Worli.
Kaarle II:lle saarista tuli kuluerä, jonka vuoksi hän päätti vuokrata ne Itä-Intian kauppakomppanialle vuonna 1668. Komppanian hallussa alkoi saarten kehittäminen, joka vauhdittui varsinkin toisen kuvernöörin Gerald Aungierin aloitteesta. Aungier aloitti suunnitelmat saarten yhdistämiseksi ja maa-alueen laajentamiseksi.
Vuonna 1782 kuvernööri William Hornby oli ensimmäinen, joka aloitti urakan kahden saaren yhdistämiseksi. Hänen nimeään kantavan Hornby-Vellardin projektin seurauksena useat muut hankkeet saarten välisten yhteyksien parantamiseksi lisääntyivät. Brittihallinto onnistui yhdistämään saaret yhtenäiseksi alueeksi vuonna 1845.
Seitsemän alkuperäistä saarta
Bombayn saaret 1670
Bombayn saaret 1893
Artikkeli Bombayn laajentumissuunnitelmista 1911
Robert Thomas Moore

Robert Thomas Moore vuonna 1929.
Robert Thomas Moore (24. kesäkuuta 1882 Haddonsfield, New Jersey – 30. lokakuuta 1958) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Moore opiskeli Pennsylvanian yliopistossa ja Harvardissa, josta hän valmistui 1905. Hän liittyi American Ornithologists' Unioniin vuonna 1898. Moore toimi aktiivisesti liike-elämässä, mutta ehti silti tehdä myös tutkimusta. Hän toimitti Delaware Valley Ornithological Clubin Cassinia-lehteä 1911–1916. Vuonna 1915 hän osti Borestone Mountain Fox Ranch -nimisen maatilan Mainesta ja omisti tilan 15 vuotta. Vuosina 1927 ja 1929 Moore teki keräilymatkat Ecuadorin Andeille. Hän oli California Institute of Technologyn kunniajäsen vuosina 1929–1950. Vuosina 1933–1948 hän vieraili yhdeksän kertaa Meksikossa tutkimassa maan linnustoa. 1934–1938 hän toimi Galápagos-komission puheenjohtajana.
Vuonna 1949 Moore valittiin Los Angelesissa sijaitsevan Occidental Collegen kunniatohtoriksi, jossa hän toimi oman eläintieteellisen laboratorion (Moore Laboratory of Zoology) johtajana 1950–1955.
Moore avioitui vuonna 1903 Selma Helena Mullerin kanssa ja toistamiseen 1922 Margaret Forbes Cleavesin kanssa. Hänellä oli kolme lasta näistä liitoista.
Moore keräsi noin 65 000 näytteen lintukokoelman ja nimesi muutamia uusia lintulajeja, muun muassa isomäntyaratin (Rhynchopsitta terrisi), sekä suuren joukon alalajeja. Hän kirjoitti noin 80 tieteellistä artikkelia lintutieteellisiin sarjoihin ja kaksiosaisen Meksikon lajiluettelon: Distributional check-list of the birds of Mexico, osa 1, yhdessä H. Friedmannin ja L. Griscomin kanssa. Pacific Coast Avif., no. 29, 202 pp. (1950) ja Distributional check-list of the birds of Mexico, osa 2, yhdessä H. Friedmannin, L. Griscomin ja A. H. Millerin kanssa. Pacific Coast Avif., no. 33, 436 pp. (1957).
Hard Beat

| Hard Beat IC |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : SM-Studio, Finnvox Studiot
 Julkaistu: 1984
 Tuottaja(t): T. T. Oksala
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 37.00
 Levymerkki: Amulet (WISH 3)
Hard Beat on rockyhtye IC:n esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1984.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Tapani Tikkanen.
Kappaleet > A-puoli

Secret – 3.43
Mystery Girl – 2.50
Hold Back the Night – 4.18
Do Ya Rock – 3.22
Rock Me – 3.22
Kappaleet > B-puoli

Hurt – 5.37
Babe Loves to Rock – 2.43
Hot Love – 2.53
Rescue Me – 2.51
Can’t Stop – 3.42
Kokoonpano

Tapani Tikkanen – laulu, taustalaulu, basso, kitara, lyömäsoittimet
Toy Partanen – kitara
Juice Kiviniemi – kitara
Jukka Korhonen – rummut
Hillel Tokazier – piano, urut
Salla Mertsalo – viulu
Anttonen

Anttonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Anneli Anttonen (s. 1954), tutkija, sosiaalipolitiikan professori
Heikki Anttonen (1902–1941), jääpallomaalivahti
Helena Anttonen (s. 1952), dramaturgi, teatteriohjaaja ja -johtaja, kirjailija
Jonne Anttonen (1898–1958), yritys- ja järjestöjohtaja, talousasiantuntija
Kaija Anttonen (s. 1957), kirjallisuuden kääntäjä ja tulkki
Matti Anttonen (s. 1957), suurlähettiläs ja alivaltiosihteeri
Mika Anttonen (s. 1966), diplomi-insinööri, energia-alan yrittäjä ja yritysjohtaja
Mikko Anttonen (1911–2005), Mannerheim-ristin ritari
Pekka Anttonen (1867–1907), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Pertti J. Anttonen (s. 1953), perinteentutkija
Riitta Anttonen (s. 1955), teatteripukusuunnittelija
Risto Anttonen (s. 1949), yritysjohtaja, kolumnisti ja tietokirjailija, teollisuusneuvos
Sari Anttonen (s. 1991), suunnistaja
Veikko Anttonen (s. 1946), uskontotieteilijä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
With Confidence

| With Confidence |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2012– 
Tyylilaji:  pop-punk
Kotipaikka:  Sydney, Australia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Joshua Brozzesi  Inigo Del Carmen  Jayden Seeley 
Entiset jäsenet:  Luke Rockets  Sam Haynes
Levy-yhtiö:  Hopeless Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
With Confidence on australialainen pop-punkyhtye. Yhtye perustettiin vuonna 2012. Yhtye julkaisi debyyttikappaleensa vuonna 2013, ja ensimmäisen EP:nsä myöhemmin samana vuonna. Alkuvuodesta 2015 yhtye julkaisi toisen EP:nsä. Vuotta myöhemmin yhtye teki levytyssopimuksen Hopeless Recordsin kanssa. Debyyttialbumi Better Weather julkaistiin kesäkuussa 2016.
Diskografia > Studioalbumit

Better Weather (2016)
Love and Loathing (2018)
Diskografia > EP:t

Youth (2013)
Distance (2015)
Diskografia > Singlet

We'll Be Okay (2016)
Keeper (2016)
Voldemort (2016)
That Something (2018)
Jaded (2018)
Moving Boxes (2018)
Diskografia > Musiikkivideot

I Will Never Wait (2014)
London Lights (2015)
Take Me Away (2015)
We'll Be Okay (2016)
Keeper (2016)
Voldemort (2016)
Long Night (2017)
Archers (2017)
Waterfall (2017)
That Something (2018)
Jaded (2018)
Moving Boxes (2018)
Icarus (2019)
Pâquerette (Without Me) (2019)
Drops of Jupiter (2019)
Johnny English – uudestisyntynyt

| Johnny English – uudestisyntynyt> Johnny English Reborn |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Oliver Parker
Käsikirjoittaja:   Hamish McColl  William Davies 
Tuottaja:   Tim Bevan  Chris Clark  Eric Fellner 
Säveltäjä:  Ilan Eshkeri
Kuvaaja:  Danny Cohen
Leikkaaja:  Guy Bensley
Erikoistehosteet:  Martin "Marty" McLaughlin
Pääosat:   Rowan Atkinson  Rosamund Pike  Gillian Anderson  Dominic West  Daniel Kaluuya  Richard Schiff  Tim McInnerny 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia, Yhdysvallat, Ranska
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:   Australia 15. syyskuuta 2011  Iso-Britannia 7. lokakuuta 2011  Suomi 14. lokakuuta 2011 
Kesto:  103 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  160 078 586 $
Edeltäjä:  Johnny English
Seuraaja:  Johnny English iskee jälleen
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Johnny English – uudestisyntynyt (engl. Johnny English Reborn) on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut jatko-osa vuoden 2003 elokuvalle Johnny English. Elokuvassa Rowan Atkinsonin esittämä parodinen agenttihahmo jatkaa seikkailujaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rowan Atkinson  | … |  Johnny English   |
|  Gillian Anderson  | … |  MI7-agentti Pamela Thornton   |
|  Dominic West  | … |  Simon Ambrose   |
|  Rosamund Pike  | … |  Kate Sumner   |
|  Daniel Kaluuya  | … |  agentti Tucker   |
|  Richard Schiff  | … |  agentti Titus Fisher   |
|  Tim McInnerny  | … |  Quartermain   |
|  Pik-Sen Lim  | … |  tappajasiivooja   |
|  Stephen Campbell-Moore  | … |  pääministeri   |
|  Burn Gorman  | … |  Slater   |
|  Togo Igawa  | … |  Ting Wang   |
|  Mark Ivanir  | … |  Karlenko   |
Lähde:
Jalkapallokenttä

Jalkapallokenttä päätyrajan takaa katsottuna.
Jalkapallokenttä on jalkapallossa käytettävä pelikenttä.