stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uuden-Kaledonian kongressi

| Congrès de la Nouvelle-Calédonie Uuden-Kaledonian kongressi |
| --- | --- |
 
Historia
Perustettu:  1885 (nimellä Yleisneuvosto) 1999 (nykymuodossa)
Johto
Puhemies:  Rock Wamytan
Kokoonpano
Edustajia:  54
 
Puolueet:  Itsenäisyyden vastustajat (24)      AEC (18)       CE (6) Itsenäisyyden kannattajat (24)      CU–FLNKS (13)       UNI (11) Muut (6)      EO (3)       Générations NC (1)       LKS (1)       PT (1)
Vaalit
Viimeisimmät vaalit:  12. toukokuuta 2019
Kotisivut
 https://www.congres.nc
Uuden-Kaledonian kongressi (ransk. Congrès de la Nouvelle-Calédonie) on Ranskalle kuuluvan Uuden-Kaledonian parlamentti, joka käyttää alueella lainsäädännöllistä valtaa. Nykyisessä muodossaan kongressi aloitti toimintansa vuonna 1999, kun se korvasi ns. Alueellisen kongressi (ran. Congrès du Territoire). Ensimmäinen kansanedustuslaitos, Yleisneuvosto (ran. Conseil Général) Uudelle-Kaledonialle perustettiin kuitenkin jo vuonna 1885..
Edustajia kongressissa on 54, jotka valitaan viiden vuoden välein pidettävillä vaaleilla. Vaaleissa valitaan myös Uuden-Kaledian kolmen provinssin paikallisparlamenttien edustajat, jotka puolestaan lähettävät edustajat kongressiin. Jokaiselle provinssille on kiintiöity asukaslukuun perustuva määrä kongressiedustajia:
| Provinssi | Paikallisparlamentin  edustajamäärä | Kongressiedustajat |
| --- | --- | --- |
| Province des îles Loyauté | 14 | 7 |
| Province Nord | 22 | 15 |
| Province Sud | 40 | 32 |
Kongressin alaisuudessa toimii myös nuorisokongressi (ran. Congrès des jeunes), jonka avulla pyritään lisäämään nuorten osallistumista politiikaan.
Viimeisimmät vaalit

Viimeisimmät vaalit pidettiin vuonna 2019. Vaaleilla on perinteisesti testattu myös äänestäjien antamaa kannatusta itsenäisyyden puolesta tai vastaan, sillä puolueet jakautuvat itsenäisyyskannan mukaan ennemmin kuin oikeisto-vasemmisto -akselilla.. Eniten paikkoja kongressissa sai L'Avenir en confiance -vaaliliitto.
Vaaleissa ehdokkaaksi voivat asettua kaikki 21 vuotta täyttäneet rekisteröityneet henkilöt.
Heinäkuussa 2020 parlamentin puhemieheksi valittiin Rock Wamytan.
Týmfi

Týmfi-vuori.
| --- | --- |
Sijainti:  Ioánnina, Epeiros, Kreikka
Vuoristo:  Píndos
Korkeus merenpinnasta:  2 497 m
Prominenssi:  1 250 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Týmfi (kreik. Τύμφη; transl. myös Tímfi) on vuori pohjoisessa Píndos-vuoristossa Epeiroksessa Kreikassa. Sen korkeus on 2 497 metriä ja prominenssi 1 250 metriä. Týmfi on Kreikan kaikista vuorista kuudenneksi korkein.
Týmfi sijaitsee Zagórin kunnassa Ioánninan alueyksikön alueella. Týmfin korkeimman huipun nimi on Gkamíla (Gamíla, Γκαμήλα). Muut korkeimmat huiput ovat Gkoúra (Γκούρα, 2 467 m) ja Astráka (Αστράκα, 2 432 m). Vuorella noin 2 050 metrin korkeudessa sijaitsee vuoristojärvi Drakólimni (Δρακόλιμνη, ”Lohikäärmejärvi”). Myös muun muassa Víkoksen rotko sijaitsee vuoren alueella. Vuoren alue on osa Pohjoisen Píndoksen kansallispuistoa.
Zagórin kunnan osa Týmfin kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä vuoresta.
Týmfin Drakólimni eli ”Lohikäärmejärvi”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Týmfi Wikimedia Commonsissa
Kreikan vuoret ja vuoristot
| --- | --- |
Korkeimmat vuoret (yli 2 000 m):   Ólympos  Smólikas  Vóras  Grámmos  Gkióna  Týmfi  Vardoúsia  Parnassós  Ída eli Psiloreítis  Páchnes  Kakardítsa  Taÿ́getos  Kyllíni  Aroánia  Varnoúntas  Tymfristós  Lákmos  Katarachiás  Vasilítsa  Falakró  Erýmanthos  Órvilos  Tringía  Doúsko  Piéria  Karáva  Tzéna  Lýgkos  Kakoplévri  Mavrovoúni  Pínovo  Oíti  Díkti  Avgó  Aféntis Christós  Vérno  Áskio  Kaliakoúda  Vérmio  Chatzí  Áthos  Bélles  Trapezítsa 
Vuoristot:   Ágrafa  Akarnaniká  Asteroúsia  Athamaniká  Bélles  Koúla  Kroússia  Lasíthi  Lefká Óri  Óri Kyparissías  Píndos  Rodópi  Thryptí
Tuomionvoipa

Tuomionvoipa tarkoittaa tuomioistuimen kokoonpanon lainmukaisuutta eli istunnossa läsnä olevien jäsenten tiettyä, laissa säädettyä lukumäärää, joka tarvitaan pätevän päätöksen antamiseen. Tuomioistuinten jäsenten lukumäärä on vaihdellut eri aikoina. Nykyisin suomalaiset tuomioistuimet ovat tuomionvoipia seuraavasti:
Käräjäoikeus on päätösvaltainen rikosasiassa, kun sen kokoonpanoon kuuluu lainoppinut puheenjohtaja ja kolme lautamiestä tai kolme lainoppinutta jäsentä. Lainoppinut puheenjohtaja voi myös ratkaista yksin vähäisiä rikosasioita. Riita-asioissa käräjäoikeus on päätösvaltainen kolmen lainoppineen tuomarin kokoonpanossa.
Hovioikeus on päätösvaltainen kolmijäsenisenä ja yksikin jäsen voi ratkaista tiettyjä asioita.
Hallinto-oikeus on päätösvaltainen yleensä kolmijäsenisenä. Eräät asiaryhmät voidaan ratkaista myös yksi- tai kaksijäsenisessä kokoonpanossa.
Työtuomioistuin on päätösvaltainen pääsääntöisesti kuusijäsenisenä.
Markkinaoikeus on päätösvaltainen pääsääntöisesti kolmijäsenisenä.
Vakuutusoikeus on päätösvaltainen pääsääntöisesti kolmi- tai viisijäsenisenä.
Korkein oikeus ja korkein hallinto-oikeus ovat pääsääntöisesti tuomionvoipia viisijäsenisinä.
Valtakunnanoikeus on tuomionvoipa kahdeksanjäsenisenä.
Tuomiopiiri

Tuomiopiiri on se maantieteellinen alue, jossa tuomioistuimella on oikeus käyttää tuomiovaltaa. Suomessa käräjäoikeuden tuomiopiiri käsittää yhden tai useamman kunnan alueen. Joissakin tietyissä asioissa voidaan säädöksellä määrätä jonkin käräjäoikeuden tuomiopiiriksi useammankin käräjäoikeuden alue, jolloin tiettyjen asioiden käsittely saadaan keskitetyksi vain joihinkin käräjäoikeuksiin. Hovioikeuden tuomiopiiriin kuuluu usean käräjäoikeuden alue, hallinto-oikeuden tuomiopiiriin yhden tai useamman maakunnan alue ja korkeimman oikeuden tuomiopiirinä on koko Suomi. Aiemmin raastuvanoikeuden tuomiopiirinä oli jonkin kaupungin alue ja kihlakunnanoikeuden alueena käräjäkunta, joka muodostui yhdestä tai useammasta kunnasta tai kunnan osasta.
Siitä missä tuomiopiirissä jokin oikeudenkäyntiasia ratkaistaan on määrätty lainsäädännössä. Riita-asia käsitellään siinä tuomiopiirissä, johon vastaajan kotipaikka kuuluu. Rikosasian käsittelypaikkana on se tuomioistuin, jonka tuomiopiirissä rikos on tehty.
Tynkä

| Tynkä |
| --- | --- |
 Tynkä
 Koordinaatit: 64°11.927′N, 24°2.759′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Pohjois-Pohjanmaa
Kunta:  Kalajoki
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku:  852
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  85140
Motto::  Tynkä on Kalajoen Pönkä!
 
 http://www.tynka.fi/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tynkä on noin 850 asukkaan kylä Kalajoen kaupungissa, Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa.
Sijainti

Tynkä sijaitsee peltomaisemassa Kala- ja Vääräjokien yhtymäkohdassa, noin yhdeksän kilometrin päässä Kalajoen kirkonkylältä kaakkoon.
Väestö

Tyngän väestö on suhteellisen nuorta, mistä näkyvimpänä merkkinä on kylän kasvava oppilasmäärä. Tyngän väkiluku oli 852 vuonna 2014.
Elinkeinoelämä

Tyngän kylän suurin tulolähde on maatalous, etenkin perunanviljely sekä lypsykarjan pito. Kylän työllisyystilanne on hyvä; oman kylän yritykset työllistävät osan asukkaista. Tyngällä sijaitsee Tyngän Mylly, jossa on myös kauppa ja asiamiesposti.
Tuomas Lehto

Tuomas Lehto (s. 20. joulukuuta 1985) on suomalainen sellisti.
Tuomas Lehto on Radion sinfoniaorkesterin 1. soolosellisti. Lehto on toiminut myös Helsingin kaupunginorkesterin 1. soolosellistinä vuosina 2010–2013. Hän toimii myös aktiivisesti solistina ja kamarimuusikkona. Tuomas Lehdon opettajina ovat toimineet Anja Maja, Hannu Kiiski, Marko Ylönen, Torleif Thedéen ja Jan-Erik Gustafsson.
Saavutuksia

Kolmas palkinto Turun sellokilpailussa vuonna 2006
KuruFest-festivaalin taiteellinen johtaja
Levytyksiä: Ville Matvejeff, sellokonsertto (Alba) Erkki Melartin, jousikvartettojen ensilevytys Kuhmon kamarimusiikin yhteydessä 2003, Hugo Wolfin Italialaisen laulukirjan levytys ja esitys Savonlinnassa 2005 (piano-osuuden kamarimusiikkiyhtyeelle sovittanut Ralf Gothóni).
Aiheesta muualla

www.tuomaslehto.com
Radion sinfoniaorkesteri
Total Cello Ensemble
Tänä iltana

| Tänä iltana Mikko Löytty |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2003
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: blues rock
 Kesto: 36.05
 Levy-yhtiö: Motley (MOTCD122)
Mikko Löytyn muut julkaisut
|   | Tänä iltana 2003 | Minkäs sille voi 2006 |
Tänä iltana on Mikko Löytyn esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Motley.
Kappaleet

Sardiini – 3.20 (säv. Mikko Löytty, san. Heikki Salo)
Ei voi tietää – 3.56 (säv. Löytty, san. Timo Kiiskinen)
K2–blues – 2.36 (säv. Löytty, san. Jaakko Löytty)
Ellinoora – 3.47 (säv. Löytty, san. Salo)
Höyhen – 5.03 (säv. Löytty, san. Teppo Nuorva)
Tänä iltana – 3.57 (säv. Löytty, san. Kiiskinen)
Kun on meininki – 2.45 (säv. Löytty, san. Jaakko Löytty)
Härkäkoira – 2.15 (säv. Löytty)
Yhteinen – 4.20 (säv. Löytty, san. Nuorva)
Kalpea kuu – 4.03 (säv. Löytty, san. Kiiskinen)
Kokoonpano

Mikko Löytty – basso, laulu, akustinen kitara, taustalaulu
Ykä Putkinen – akustinen kitara, sähkökitara
Jaakko Löytty – taustalaulu
Seppo Rauteva – rummut, lyömäsoittimet
Säde Rissanen – taustalaulu
Jani Auvinen – rummut
Pepe Ahlqvist – huuliharppu
Jarkka Rissanen – dobro, sähkökitarakitara
Jyrki Alanen – urut
Into Koponen – sähkökitara
Aiheesta muualla

discogs.com -sivustolla
Albumi Fono.fi:in tietokannassa[vanhentunut linkki]
Ulla Håkansson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ulla Håkansson vuonna 1972. |  Ulla Håkansson vuonna 1972. |  Ulla Håkansson vuonna 1972. |  |
kouluratsastus
Maa:  Ruotsi
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | München 1972 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1984 | joukkuekilpailu |  |
| MM-Kilpailut  | MM-Kilpailut  | MM-Kilpailut  |  |
|  Pronssia | Rooma 1998 | joukkuekilpailu |  |
| EM-Kilpailut  | EM-Kilpailut  | EM-Kilpailut  |  |
|  Pronssia | Wolfsburg 1971 | joukkiekilpailu |  |
|  Pronssia | Verden 1997 | joukkuekilpailu |  |
Ulla Håkansson (s. 9. marraskuuta 1937 Motala) on ruotsalainen entinen kouluratsastaja. Hän oli voittamassa ensimmäistä olympiamitaliaan Münchenissä vuonna 1972, kun Ruotsin joukkue saavutti pronssimitalin. Toisen olympiamitalinsa hän saavutti joukkuekilpailussa Los Angelesissa 1984, jälleen pronssia. Håkanssonilla on lisäksi yksi MM-pronssi sekä kaksi EM-pronssia.
Ulla Hamberg

Ulla Margaretha Hamberg (20. lokakuuta 1918 – 22. maaliskuuta 1985) oli suomalainen biokemisti. Hän oli Helsingin yliopiston henkilökohtainen ylimääräinen professori vuodesta 1976. Useat hänen tutkimuksistaan käsittelivät peptidihormoneja ja veren plasmaproteiineja. Hambergin tärkein saavutus liittyi verenpainetta alentavaan eli vasoaktiiviseen bradykiniinipeptidiin.
Turkulaisen apteekkariperheen tytär Ulla Hamberg opiskeli aluksi farmaseutiksi vuonna 1940 ja toimi tutkimusassistenttina Tukholman Karoliinisessa instituutissa vuosina 1948–1953. Filosofian kandidaatiksi Hamberg valmistui 1952 ja väitteli tohtoriksi 1962. Hän työskenteli sen jälkeen eri tutkimuslaitoksissa São Paulossa Brasiliassa sekä Wisconsinin ja Clevelandin yliopistoissa Yhdysvalloissa. Palattuaan Suomeen hän toimi Suomen Akatemian nuorempana tutkijana 1963–1965 sekä vanhempana tutkijana 1966–1967 ja 1968–1976. Hän oli myös biokemian dosenttina Helsingin yliopistossa 1962–1976, vt. professorina Oulun yliopistossa 1965, biokemian apulaisprofessorina Turun yliopistossa 1967–1968 ja lääketieteellisen kemian vt. professorina Helsingin yliopistossa 1967–1968. Hamberg oli Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1976.
Turn Back the Clock

Turn Back the Clock voi viitata:
Turn Back the Clock , Johnny Hates Jazzin albumi
”Turn Back the Clock”, albumin nimikkokappale
”Turn Back the Clock”, Steam Powered Giraffen kappale albumilta MK III
Turn Back the Clock, Edgar Selwynin ohjaama komediaelokuva vuodelta 1933
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Turn Back the Clock”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tähtisarja – 30 suosikkia

Tähtisarja – 30 suosikkia on Warner Music Finlandin kokoelmalevysarja. Ensimmäiset kokoelmalevysarjan albumit julkaistiin vuonna 2006. Levysarja käsittää tällä hetkellä yli 100 kokoelmaa.
Ursula Holl

Ursula Holl
Ursula Holl (s. 26. kesäkuuta 1982 Würzburg) on saksalainen, peliuransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi Saksan maajoukkueessa viisi maaottelua.
Holl pääsi ensimmäisen kerran Saksan maajoukkuepelaajana kentälle maaliskuussa 2007. Hän on varamaalivahtina voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2007 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 2005 ja 2009. Pekingin 2008 olympialaisissa hän saavutti pronssia. Vuosina 2000 ja 2001 hän voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden.
Seuratasolla Holl edusti viimeisenä kautenaan SG Essen-Schönebeckia. Hänen aiempia seurojaan olivat TSV Uengershausen, FSV Frankfurt, 1. FFC Frankfurt, SC 07 Bad Neuenahr ja FCR 2001 Duisburg. Hän voitti UEFA Cupin vuosina 2002 ja 2006, Saksan mestaruuden vuosina 2001, 2002, 2003 ja 2007 sekä Saksan cupin vuosina 2001, 2002, 2003, 2007 ja 2010.
Valkoperälivertäjä

| Valkoperälivertäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Käpinkäiset Campephagidae
Suku::  Livertäjät Lalage
Laji::  leucopygialis
Kaksiosainen nimi
 Lalage leucopygialis  Walden, 1872 
Katso myös
   Valkoperälivertäjä Wikispeciesissä   Valkoperälivertäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkoperälivertäjä (Lalage leucopygialis) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä tavataan Indonesiassa. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tools of Destruction

| Tools of Destruction Thunderstone |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 18. huhtikuuta 2005
 Tyylilaji: power metal, heavy metal
 Kesto: 52.26
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  18.
Thunderstonen muut julkaisut
| The Burning 2002 | Tools of Destruction 2005 | Evolution 4.0 2007 |
Singlet albumilta Tools of Destruction
 ”Tool of the Devil” Julkaistu: 23. maaliskuuta 2005
Tools of Destruction on Thunderstonen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 18. huhtikuuta 2005 levymerkillä Nuclear Blast. Albumi julkaistiin myös Yhdysvalloissa 28. kesäkuuta 2005.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 18 ja seuraavalla viikolla sijalle 33.
Kappaleet

Tool of the Devil – 4.04
Without Wings – 4.43
Liquid of the Kings – 5.59
I Will Come Again – 4.28
Welcome to the Real – 6.34
Last Song – 4.19
Another Time – 3.39
Feed the Fire – 4.42
Weight of the World – 5.52
Land of Innocence – 8.08
Kappaleet > Bonuskappaleet

Spire (Acoustic live version)
Spread my wings (first demo version)
Tool of the Devil -video
Kokoonpano

Pasi Rantanen – laulu
Nino Laurenne – kitara
Titus Hjelm – basso
Mirka Rantanen – rummut
Kari Tornack – koskettimet
Arvostelut

AllMusic:
Blabbermouth:
Imperiumi.net:
Soundi:
Sputnikmusic:
Aiheesta muualla

Tools of Destruction Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Tools of Destruction Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Thunderstone
| --- | --- |
Albumit:   Thunderstone  The Burning  Tools of Destruction  Evolution 4.0  Dirt Metal  Apocalypse Again 
Singlet:   ”Virus”  ”Until We Touch the Burning Sun”  ”Tool of the Devil”  ”Forevermore” / ”Face in the Mirror”  ”10.000 Ways”  ”I, Almighty”  ”The Path”  ”Through the Pain”
Tänä yönä (Ile Kallion albumi)

| Tänä yönä Ile Kallio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1986, Takomo
 Julkaistu: 1986
 Tuottaja(t): Ile Kallio Janne Louhivuori
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 44.52
 Levy-yhtiö: Finnlevy
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Ile Kallion muut julkaisut
| Rocks and Stones 1982 | Tänä yönä 1986 | Kirjeitä 2007 |
Tänä yönä on suomalaisen kitaristi-laulaja Ile Kallion neljäs, ja ensimmäinen suomenkielinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1986.
Kappaleet

Tyhjä huone – 4.04
Tämä yö – 4.56
Aaveiden baari – 4.08
Kaupungin valot – 5.05
Kitara soi – 4.12
Yön arpajaiset – 3.37
Valoasi kaipaan – 3.58
Unessa rummut soi – 5.32
Vanha mies – 4.54
Kaleidoskooppi – 4.26
Kokoonpano

Ile Kallio – kitara, laulu
Harri Merilahti – basso
Keimo Hirvonen – rummut
Antti Murto – koskettimet
Kari Kuusamo – piano, urut
Rele Kosunen – taustalaulu
Miri Miettinen – rummut (kappale "Tyhjä huone")
Janne Louhivuori – kitarasoolo (kappale "Aaveiden Baari"), mandoliini, taustameteli
Elena Heiska – laulu (kappale "Tyhjä huone")
Kokoonpano > Tuotanto

Janne Louhivuori – tuottaja
Ile Kallio – tuottaja
Dan Tigerstedt – äänittäjä, miksaaja
Seppo Hagfors – kuvat
Juha Toivanen – kansikuva
Aiheesta muualla

iTunes
The Pin Ups

The Pin Ups oli suomalainen 1980-luvulla toiminut yhtye. Se julkaisi vuosina 1983–1985 kaksi singleä ja yhden EP:n. Megamania julkaisi yhtyeen tuotannosta kokoelma-albumin Trash & Glam vuonna 2001.
Historia

The Pin Ups syntyi Lepakon yöbileissä vuonna 1982. Yhtye oli kasattu jo aiemmin, kun Floyd Superstar ja Pete Europa olivat kohdanneet Amsterdamista tullessaan lautalla. Yhtyeeseen liittyivät seuraavaksi Grandma Delay (Jari-Pekka "Dile" Kolanen) sekä Jukka "Jay" Muukka. The Pin Upsilla ei ollut varsinaisia esikuvia, mutta yhtyeen aloittamiseen vaikutti erityisesti Johnny Rottenin Public Image Ltd. Asenteeseen vaikutti puolestaan The Velvet Underground.
Yhtye sai levytyssopimuksen Johannalle pian perustamisensa jälkeen. The Pin Ups levytti 1983 yhtiölle ensimmäisen singlensä, joka oli nimeltään "A Middle-Aged Housewife Eatin An Avocado Even Though She Should Be Cooking Chickenlegs For Her Bodybuilder Husband". Se oli siihen mennessä nimeltään pisin Suomessa ilmestynyt levy.
The Pin Upsin imago yhdisteli post-punkin poikabändien koreutta ja ajan sensaatiohakuisuutta. Floyd Superstar ja Pete Europa suunnittelivat aluksi yhtyeen tyylistä kokeellisempaa. Heidän piti tehdä täysin atonaalista ja melodiatonta musiikkia, mikä ei kuitenkaan lopulta toteutunut. Suunnitteilla oli esimerkiksi aliäänten käyttöä: metallinkirskuvaa, kovaäänistä ja kakofonista soittoa, jota ei pystyisi kuuntelemaan. Yhtye suunnitteli myös lavan täyttämistä peileillä niin, että yhtyettä ei voisi katsoa valovoiman takia sekä yleisön hakkaamista mikrofonijaloilla ja muuta vastaavaa. Aikalaisyhtyeistä Einstürzende Neubauten toteutti vastaavia visioita omissa esiintymisissään.
The Pin Ups harjoitteli vuosina 1983–1984 jopa 3–4 kertaa viikossa, mutta ei päässyt koskaan lavalle asti. Yli tunnin mittainen keikkasetti oli harjoiteltu ja se koostui vain omista alkuperäiskappaleista, mutta Pete Europan haluttomuuden takia yhtye ei kuitenkaan esiintynyt julkisesti.
Jyrki "Hank" Nygren julkaisi yhtyeen seuraavan levytyksen Boredom of Life omalla Freehands Records -levymerkillään. Kyseessä oli neljä raitaa sisältävä EP, joka nauhoitettiin Karjaalla Westside Studiossa kesällä 1984. Levyn äänitti ja tuotti Jimi Sumén. Eräs aikansa vaikutusvaltaisimmista rock-kriitikoista kuvasi levyä kaikkien aikojen parhaaksi suomalaiseksi underground-rocklevyksi. Yhtyeen musiikki oli tyyliltään kylmää, karkeaa, kulmikasta ja erittäin epäsuomalaista, eikä se myöskään sopinut mihinkään sen aikaiseen musiikkitrendiin.
Historia > Kokoonpano

Yhtyeen alkuperäinen kokoonpano oli Pete Europa (laulu, sanoitukset), Floyd Superstar (kitara, taustalaulut), Grandma Delay (basso, taustalaulut) sekä Jukka Muukka (rummut).  Muukka soitti ensimmäisellä singlellä ja seuraavalla EP:llä. Sen jälkeen rumpaliksi tuli Gabi Hakanen, joka oli aikaisemmin soittanut Stressi-yhyeessä. Gabi soitti kahdessa Jimi Suménin kanssa tehdyssä studiosessiossa sekä yhtyeen viimeisellä singlellä "Boredom of Life / Octopussy in the Bushes".
Historia > Esiintymiset

Huolimatta pitkästä Lepakon treenijaksosta yhtye ei siis esiintynyt lainkaan. Tämä johtui osittain siitä, että tuo aika Helsingissä oli varsin rajun juhlimisen ja yöelämän aikakautta. Pete Europa toimi myös DJ:nä sekä Einstein A Go Go -klubilla että osittain myös Bela Lugosi -klubilla. Lisäksi hän järjesti Lepakon ensimmäiset Yöbailut General Njassan kanssa. Juhlimiseen kului siis paljon aikaa, minkä lisäksi Floyd asui pariinkin otteeseen Amsterdamissa pitkiä jaksoja.  Myös muu yhtye muutti joksikin aikaa Amsterdamiin. Tämä tarkoitti jatkuvia katkoksia yhtyeen harjoitteluun, ja myös musiikilliset ideat muuttuivat.
The Pin Ups neuvotteli levytyssopimuksesta Virgin Recodrsin kanssa vuonna 1985. Yhtye oli tuolloin levyttänyt singlen "Boredom of Life/ Octopussy In The Bushes". Levytyssessio kuitenkin epäonnistui osttain, sillä rumpuosuutta ei saatu soundillisesti tai soitannollisesti maksetussa ajassa kuntoon. Niinpä levytys jäi soundeiltaan ja rummuiltaan aivan liian kesyksi kappaleen henkeen nähden. Myöskään neuvottelut Virgin Recordsin kanssa eivät johtaneet levytyssopimukseen. Osasyynä saattoi olla, että levy-yhtiö lopetti samoihin aikoihin kokonaan pohjoismaisten yhtyeiden hankkimisen rosteriinsa.
Myös kuuluisa DJ John Peel soitti yhtyeen ensimmäistä singleä ja piti levystä, mutta EP oli hänen makuunsa jo liian "amerikkalainen". Myös Amsterdamin paikallisasemat soittivat The Pin Upsia. Elämä meni kuitenkin juhlimiseen, eikä yhtye yrityksistä huolimatta treenannut tai keikkaillut Amsterdamissa.
The Pin Ups hajosi lopulta Floydin ja Pete Europan näkemyseroihin yhtyeen tulevaisuudesta. Floyd halusi aloittaa uuden yhtyeen, joka olisi populaarimpi kuin The Pin Ups ja päätyi perustamaan The Nights Of Iguanan. Myös The Pin Upsissa bassoa soittanut Dile Kolanen liittyi yhtyeeseen. Pete Europa suunnitteli ja ohjasi musiikkivideon The Nights of Iguanan "Dry Nancy" -kappaleesta. Videota kehuttiin muun muassa suurilla levymessuilla Ranskassa ja sitä esitettiin satelliittikanavalla.
Floyd Superstar mainitsi useaan otteeseen myöhemmin, että ainoa levy josta hän oli todella ylpeä oli The Pin Upsin EP Boredom of Life. Megamania julkaisi vielä vuonna 2001 kokoelma-albumin Trash & Glam, joka sisälsi yhtyeen kaksi singleä, EP:n sekä joitain taltioituja demoja.
Diskografia > Kokoelma-albumit

Trash & Glam (2001, Megamania)
Diskografia > Singlet

"A Middle-Aged Housewife Eatin An Avocado Even Though She Should Be Cooking Chickenlegs For Her Bodybuilder Husband" (1983, Johanna)
"The Boredom of Life" (1985, VIP Music)
Diskografia > EP:t

Boredom of Life (Freehands Records, 1984)
Aiheesta muualla

The Pin Upsin kotisivut - archive.org:in kopio
Pin Ups – suomalaiset supertähdet Elävässä arkistossa
Tukholman ohitustie

Suunnitelmakuva Tukholman ohikulkutiestä.
Tukholman ohitustie (ruots. Förbifart Stockholm) on uusi rakenteilla oleva moottoritieyhteys Kungens kurvan ja Häggvikin välillä Tukholman länsipuolella, joka korvaa valmistuttuaan Tukholman kantakaupungin läpi kulkevan ruuhkaisen Essingeledenin moottoritien. Essingeleden on tällä hetkellä ainoa valtakunnallinen yhteys Tukholman ohi. Ohikulkutie tulee kulkemaan lähes kokonaan tunnelissa reittiä Kungens kurva – Sätra strand – Lovö –  Hässelbyn ranta – Lunda – Akalla – Häggvik, lukuun ottamatta lyhyttä osaa Hjulstan eritasoliittymän kohdalla. Se on osa Eurooppatie E4:ää.
Tien kokonaispituus tulee olemaan 21 kilometriä, josta 18 kilometriä on tunnelissa. Syvimmillään se kulkee sadan metrin syvyydessä, ja Mälarenin pohjaan on enimmillään 60 metriä.
Historia

Ohitustietä on suunniteltu Tukholmaan jo 1960-luvulta, kunnes Ruotsin hallitus teki syyskuussa 2009 päätöksen osallistumisesta hankkeeseen, joka tulee maksamaan noin 28 miljardia Ruotsin kruunua.
Vuodesta 2006 käynnissä olleen hankkeen rakentaminen keskeytettiin välillisesti lokakuussa 2014, sillä hankkeen osapuolet Tukholman kaupunki, Tukholman läänin maakäräjät ja valtio halusivat neuvotella uudelleen sopimuksen hankkeen rahoituksesta.