stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Friend (Kansas)

| Friend |
| --- | --- |
 Friend
 Koordinaatit: 38°15′36″N, 100°54′40″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Kansas
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Friend on kylä Finneyn ja Scottin piirikuntien rajalla läntisessä Kansasissa Yhdysvalloissa. Kylä sijaitsee suunnilleen Garden Cityn ja Scott Cityn puolivälissä US Highway 83:n ja Garden City Western Railwayn varrella. Muut läheiset kylät ovat Shallow Water pohjoisessa ja Tennis etelässä.
Alun perin kylän nimi oli McCue Nebraskan Hastingsistä kotoisin olevan Basil M. McCuen, Garden City Gulf & Northern Railroadin perustajam mukaan. Atchison, Topeka and Santa Fe Railway muutti aseman nimen Friendiksi ostettuaan Scott Cityn ja Garden Cityn välisen rautatielinjan, ja samalla kylän nimi muuttui.
Aiheesta muualla

Basil M. McCue at A Standard History of Kansas and Kansans (Arkistoitu – Internet Archive)
Friendly Face

| Friendly Face |
| --- | --- |
Syntynyt:  18. huhtikuuta 1984 (ikä 40)
Rotu:  Lämminverinen
Synnyinmaa:   Yhdysvallat
Isä:  Speedy Somolli
Kasvattaja:  Robert M Mumma Estate
Omistaja:   Blue White Trotters
Ohjastaja:  Pekka Korpi
Lähdöt:  56: 24-15-2 (Suomen rekisterissä)
Autoennätys:  11,0a
Tasoitusennätys:  15,5
Voittosumma:  871 919 €
Friendly Face (s. 18. huhtikuuta 1984 Yhdysvallat) on lämminverinen ravihevonen. Yhdysvalloissa syntynyt ori siirtyi suomalaisen Blue White Trottersin omistukseen nelivuotiaana. Hevosen valmentajana ja ohjastajana toimi Pekka Korpi.
Friendly Face on yksi kaikkien aikojen menestyneimpiä suomalaisomistuksessa kilpailleita ravihevosia. Se saavutti ravureiden EM-sarjan European Grand Circuitin voiton vuosina 1989 ja 1990. Kilpailun on suomalaisista pystynyt Friendly Facen lisäksi voittamaan vain Houston Laukko vuonna 1995.
Hevonen voitti myös kolmasti peräkkäin Prjis der Gigantenin Hollannin Wolvegassa sekä useita suurkilpailuja Italiassa. Lisäksi Friendly Face sijoittui kaksi kertaa toiseksi Vermon Finlandia-ajossa ja Hampurin Großer Preis von Bildissä. Vuonna 1988 se osallistui New Jerseyssä ravattuun March of Dimes Trotiin , jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen kovatasoisimpana ravikilpailuna.
Friendly Face päätti kilpailu-uransa Floridan Pompano Parkissa marraskuussa 1990 ja siirtyi siitokseen Italiaan vuonna 1993. Oriin menestynein jälkeläinen on muun muassa Elitloppetin ja Prix de Francen voittanut Exploit Caf, jonka emänisä Friendly Face on.
Suurkilpailuvoitot

E.H. Harriman Challenge Cup 1986
Prijs der Giganten 1988, 1989, 1990
European Grand Circuit 1989, 1990
Killerin Eliitti 1989, 1990
Gran Premio U.N.I.R.E. 1989
Gran Premio Citta' di Montecatini 1989
Gran Premio Duomo 1989
Gran Premio Renzo Orlandi 1990
Kouvola-ajo 1990
Gran Premio Costa Azzurra 1990
Hôpital Sainte-Périne - Rossini - Chardon-Lagache

Hôpital Sainte-Périne - Rossini - Chardon-Lagache
Hôpital Sainte-Périne - Rossini - Chardon-Lagache on sairaala Pariisissa. Osa Assistance publique - Hôpitaux de Paris ja Versailles’n yliopisto yliopiston opetuskeskuksesta.
Se on rakennettu vuonna 1807 ja se on yksi Euroopan suurimmista sairaaloista.
Hôpital Ambroise-Paré

Hôpital Ambroise-Paré
Hôpital Ambroise-Paré (ransk. Hôpital Ambroise-Paré (Boulogne-Billancourt)) on sairaala Boulogne-Billancourtissa. Se on osa Assistance publique - Hôpitaux de Parisia ja Versailles’n yliopiston opetuskeskusta.
Se on rakennettu vuonna 1923 ja se on Euroopan suurimpia sairaaloita.
Hôpital Lariboisière

Hôpital Lariboisière
HHôpital Lariboisière on sairaala Pariisissa. Se on osa Assistance publique - Hôpitaux de Parisia ja Université Paris Cité -yliopiston opetuskeskusta.
Se on rakennettu vuonna 1854, ja se on Euroopan suurimpia sairaaloita.
Hua Hin

| Hua Hin หัวหิน |
| --- | --- |
 Hua Hinin rantaviivaa
 Hua Hin
 12°34′01″N, 99°57′00″E 
Valtio:  Thaimaa
Provinssi:  Prachuap Khiri Khan
Väkiluku 2014:  59 369 
 www.huahin.go.th 
Hua Hin (thaiksi หัวหิน, ”kivipää”) on kaupunki Prachuap Khiri Khanin provinssissa Thaimaassa. Se sijaitsee Siaminlahden länsirannikolla noin 193 km etelään Bangkokista. Kaupungin hallinnollinen status on amphoe ja sen asukasluku on 65 983 henkeä (2019). Kaupunki on Thaimaan vanhimpia rantalomakohteita.
Historia

Kuningas Mongkut (Rama IV) oli tunnettuna tähtitieteen harrastajana tullut paikalle tarkkailemaan ennustamaansa auringonpimennystä vuonna 1868. Myöhemmin vuonna 1910 prinssi Chakrabongse, Rama VI:n veli, vieraili paikalla metsästysretkellä mieltyen paikkaan niin, että rakennutti paikalle huvilan. Muita hovin jäseniä seurasi perässä, kunnes 1920-luvulla kuningas Prajadhipok (Rama VII) rakennutti paikalle kuninkaallisen palatsin Klaikangvonin (suomeksi ”kaukana huolista”, vrt. ransk. sans souci). Nimitys osoittautui sikäli vääräksi, että kuningas syöstiin vallasta hänen ollessaan huvilallaan lomailemassa vuonna 1932. Kuninkaallisia varten paikalle vedettiin myös rautatie.
Hua Hinin rautatieasema on hyvin säilyneenä kaunis esimerkki vanhasta rautatiearkkitehtuurista. Hua Hinin vanhimpia hotelleja on entinen Railway Hotel, joka laajennettiin 1980-luvun loppupuolella nykyiseksi Sofitel Central -rantahotelliksi mutta samalla osin säilytettiin. Kuninkaallisten ja seurapiirien perässä tulivat myöhemmin massaturistit 1980-luvulla. Hua Hinia on sanottu Pattayan vastakohdaksi – sen kohderyhmänä ovat varsinkin lapsiperheet ja eläkeläiset. Viime aikoina Hua Hinin turismi on vilkastunut huomattavasti ja kaupungissa on suoritettu suuria laajennus- ja rakennustöitä.
Uusi provinssi

Kolmesta amphoesta – Hua Hin, Cha Am, Pranburi – ja yhdestä tambonista (Sam Roi Yod) on kaavailtu uutta provinssia kunnioittamaan kuninkaan 80-vuotispäivää 2007. Uuden provinssin nimi annetaan kuninkaan itsensä päätettäväksi, eikä se ole vielä tiedossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
MinneThaimaassa - Kohdeopas: Hua Hin – Laaja tietopaketti Hua Hinin matkailusta
Hua Hin.com matkailusivusto
Observer magazine – Hua Hinin tunnetuin lehti
Hua Hinin rautatieasema on säilyttänyt alkuperäisen asunsa 1920-luvulta.
Herculaneum

Herculaneumia on kaivettu esiin vasta pieni osa.
Herculaneum oli muinaisitalialainen kaupunki Campaniassa. Se sijaitsi Napolinlahdella kahdeksan kilometriä nykyisestä Napolin kaupungista kaakkoon. Roomalainen kaupunki hautautui Vesuviuksen purkauksessa vuonna 79.
Historia

Herculaneumin varhaisesta historiasta ei tiedetä mitään tarkkaa. Nimestään ja säännöllisistä kaduistaan päätellen sen perustivat ehkä Neapoliin siirtokunnan kreikkalaiset 500- tai 400-luvulla eaa. Dionysiuksen kirjaaman myytin mukaan kaupungin perusti Herakles paluumatkallaan Iberiasta. Myytissä Herakles rantautui laivoineen kaupungin juurelle uhraamaan jumalille ja siten perusti kaupungin antaen sille oman nimensä. Kaupungin kannalta tärkeitä jumaluuksia olivat myös Venus ja Apollo.
Herculaneum oli rakennettu meren rannalle pengerretylle rinteelle vanhoista tulivuorenpurkauksista syntyneiden laavavirtojen ja tuhkakerrosten päälle. Vesi saatiin kaupunkia ympäröivistä kahdesta joesta, jotka tosin kuivuivat ajoittain. Kaupungin sijainti oli edullinen. Se kukoisti itseään suurempien Neapoliin ja Pompejin välisen rannikkotien välietappina. Maa oli viljavaa ja tuffi hyvää rakennusmateriaalia. Kaupungilla ei kuitenkaan ollut tilaa kasvaa sisämaahan.
Strabonin mukaan Herculaneumia hallitsivat ennen roomalaisvaltaa vuoroin oskit, etruskit, pelasgit ja samniitit. Kaupungista tuli Rooman liittolainen liittolaissodassa 91–87 eaa., ja sodan seurauksena kaupunki siirtyi samniiteilta Rooman hallintaan. Kaupungista tuli municipium ja miespuoliset asukkaat saivat Rooman kansalaisuuden. Kaupunki omaksui latinankielisen ja roomalaisen hallintotavan, ja siitä tuli roomalaisten rauhallinen vapaa-ajanviettopaikka. Kaupungissa oli monenlaisia rakennuksia suurista huviloista kerrostaloihin sekä teatteri, palaestra, forum ja basilika. Rannan lähellä oli roomalainen kylpylä.
Voimakas maanjäristys vaurioitti Herculaneumia pahasti helmikuussa 62 jaa. Lisää vaurioita kaupunki sai seuraavien kahden vuosikymmenen aikana uusissa järistyksissä. Maa vajosi ja meri levisi kaduille, mutta asukkaat eivät aavistaneet vaaraa eivätkä hylänneet kaupunkia. Vihdoin Vesuviuksen tulivuori purkautui vuoden 79 loppukesällä. Herculaneum säästyi tuhkasateelta mutta jäi kuuman purkauspilven alle, joka tappoi kaupunkiin jääneet asukkaat välittömästi. Seuraavina päivinä laava ja muu vulkaaninen aines peitti kaupungin, joka säilyi kiinteytyneen kiven sisässä hyvin.
Kaivaukset

Herculaneumissa on tehty arkeologisia kaivauksia vuodesta 1738 lähtien. Kaupunkia peittävän kiven kovuus tekee Herculaneumin kaivaukset vaikeammiksi kuin läheisen Pompejin, joka peittyi vain tuhkaan ja pikkukiviin. Vieläkin vasta kolmasosa kaupunkialueesta on kaivettu esiin ja esimerkiksi teatteriin ja forumille pääsee vain tunneleita pitkin.
Herculaneumista on jäljellä poikkeuksellisen hyvin säilyneitä muinaisjäännöksiä. Siellä on suoritettu kaivauksia muun muassa Papyrusten huvilassa, josta on löydetty huomattava kirjasto täynnä antiikin aikaisia papyrusrullia (niin kutsutut Herculaneumin papyrukset). Arkeologinen alue kuuluu nykyään Unescon maailmanperintöluetteloon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herculaneum Wikimedia Commonsissa
Herculaneumin salaisuudet tulevat ilmi, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 05.02.1928, nro 6, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Herculaneumin vapautus, Suomen Kuvalehti, 05.05.1934, nro 19, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Unescon maailmanperintökohteet Italiassa
Agrigento
Alberobellon trullitalot
Alppien paalutalot (yhteinen viiden muun maan kanssa)
Amalfin rannikko
Aquileia
Assisin fransiskaanikohteet
Berninan rautatie (yhteinen Sveitsin kanssa)
Casertan palatsi, Vanvitellin akvedukti, San Leucion rakennusryhmä
Castel del Monte
Cerveteri, Tarquinia
Cilento ja Vallo di Diano, Paestum, Velia, Certosa di Padula
Crespi d’Adda
Dolomiitit
Etna
Ferrara
Firenze
Genova: Le Strade Nuove ja Palazzi dei Rolli
Ivrea
Langobardien hallintokeskukset Italiassa
Liparisaaret
Mantova ja Sabbioneta
Medicien villat ja puutarhat
Modenan katedraali, Torre Civica ja Piazza Grande
Monte San Giorgio (yhteinen Sveitsin kanssa)
Napoli
Padovan kasvitieteellinen puutarha
Piazza dei Miracoli
Piemonten ja Lombardian pyhät vuoret
Piemonten viinimaisema: Langhe-Roero ja Monferrato
Pienza
Pompeji, Herculaneum, Torre Annunziata
Portovenere, Cinque Terre ja saaret Palmaria, Tino ja Tinetto
Ravennan varhaiskristilliset rakennukset
Rooma
San Gimignano
Santa Maria delle Grazie
Sassi di Matera
Savoijin kuninkaallisen suvun asuinrakennukset
Siena
Su Nuraxi di Barumini
Syrakusa ja Pantalican kivinen nekropolis
Urbino
Val Camonica
Val di Noto
Val d’Orcia
Venetsia
Verona
Vicenza ja Veneton palladiolaiset villat
Villa Adriana
Villa d'Este
Villa Romana del Casale
Herculaneum naapurikaupunkeineen Vesuviuksen purkautuessa kohtalokkaasti vuonna 79.
Herculaneumissa säilynyt fresko.
Etelänsinipääsky

| Etelänsinipääsky |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pääskyt Hirundinidae
Suku::  Sinipääskyt Progne
Laji::  modesta
Kaksiosainen nimi
 Progne modesta  Gould, 1837 
Katso myös
   Etelänsinipääsky Wikispeciesissä   Etelänsinipääsky Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Etelänsinipääsky (Progne modesta) on  Galápagossaarilla kotoperäinen pääskyihin kuuluva varpuslintu. Sitä tavataan saarten metsäisillä vuorilla.
Ulkonäkö ja koko

Etelänsinipääsky  kasvaa 15 cm pitkäksi. Koiras on tumman teräksensininen, ja sen siivet ja pyrstö ovat lähempänä mustaa. Naaras on harmaampi, alapuoleltaan tasaisen ruskeansävyinen.
Elintavat

Etelänsinipääsky pesii kallionkoloissa ja tekee kaksi tai kolme valkoista munaa. Se syö hyönteisiä, jotka se sieppaa lennosta.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Etelänsinipääsky (Progne modesta)
ITIS: Progne modesta (englanniksi)
Freenet

| Freenet |
| --- | --- |

 FProxy index page (Freenet 0.7.5)
Kehittäjä:  The Freenet Project
Tiedot
Lisenssi:  GNU General Public License, MIT-lisenssi, 2-lauseinen BSD-lisenssi ja Apache-lisenssi, versio 2.0
Aiheesta muualla
[freenetproject.org Verkkosivusto]
Freenet on vertaisverkkotekniikkaa käyttävä keskuspalvelimeton hajautettu tietovarasto, jonka tarkoituksena on tarjota sähköinen sananvapaus vahvan anonymiteetin avulla.
Freenet käyttää verkoston jäsentietokoneiden kaistaa ja tilaa tietovarastonaan, ja sen käyttäjät voivat julkaista ja pyytää materiaalia anonyymisti. Pyydetyn datan yksilöintiin ja paikallistamiseen Freenet käyttää avainpohjaista reititystä ja hajautettuja tiivisteitä. Freenetissä ei ole sisäänrakennettua hakutoimintoa, mutta jotkin freesaitit (Freenetin sivustoista projektissa käytetty nimitys) keräävät linkkilistoja tunnetuista freesaiteista.
Freenetin versiota 1.0 ei vielä ole julkaistu. Perinteen mukaisesti versionumerointi heijastelee sitä, ettei Freenetiä vielä pidetä valmiina, vaan se on yhä kehitteillä. Freenetiä ei vielä voi käyttää esimerkiksi dynaamisen sisällön julkaisemiseen. Tekijöiden mukaan[lähde? ] tämä ja muut vastaavat puutteet johtuvat siitä, että helppokäyttöisyys ja suorituskyky eivät ole Freenet-projektin ensisijaisia tavoitteita.
Freeman Freeman-Thomas Willingdon

Lordi Willingdon noin vuonna 1915.
Freeman Freeman-Thomas, Willingdonin 1. markiisi (12. syyskuuta 1866 Ratton, Sussex – 12. elokuuta 1941 Lontoo) oli brittiläinen poliitikko, sotilas ja virkamies, joka toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä vuosina 1926–1931 ja Intian varakuninkaana 1931–1936.
Lordi Willingdonin isä oli nimeltään Frederick Freeman Thomas, ja hän muutti itse sukunimensä Thomasista muotoon Freeman-Thomas vuonna 1892. Willingdonin paronin arvon hän sai vuonna 1910. Hän kävi Etonin poikakoulun ja opiskeli Cambridgen Trinity Collegessa sekä yliopistossa, jossa toimi krikettijoukkueen kapteenina. Hän palveli myös upseerina Sussexin vapaaehtoisjoukoissa. Vuosina 1897–1900 hän oli Australiassa appensa, Victorian kuvernööri Thomas Brasseyn adjutanttina. Liberaalipuolueeseen kuulunut Willingdon oli vuosina 1900–1910 parlamentin alahuoneessa Hastingsin edustajana ja oli jonkin aikaa pääministeri H. H. Asquithin sihteerinä. Päärinarvon saamisen jälkeen hän toimi vuodesta 1911 hovissa kamariherrana (Lord-in-Waiting) ja ystävystyi kuningas Yrjö V:n kanssa. Willingdon oli Intiassa 1913–1918 Bombayn ja 1919–1924 Madrasin provinssin kuvernöörinä. Tuolloin hän joutui ensi kerran tekemisiin kansanjohtaja Mohandas Gandhin kanssa, jota hän piti hyvin vaarallisena. Vähän ennen paluutaan Intiasta Willingdon sai varakreivin arvon, ja vuonna 1925 hän johti Kiinassa vieraillutta Britannian valtuuskuntaa.
Willingdon nimitettiin Kanadan kenraalikuvernööriksi vuonna 1926. Britannian konservatiivihallitus ei alkujaan kaavaillut liberaalia Willingdonia tähän tärkeään asemaan, mutta kuningas Yrjö nosti hänen nimensä esiin ja Kanadan liberaali pääministeri William Lyon Mackenzie King halusi juuri hänet. Edeltäjistään poiketen Willingdon oli virallisesti vain kuninkaan eikä Britannian hallituksen edustaja Kanadassa. Vuonna 1927 hänestä tuli ensimmäinen Kanadan kenraalikuvernööri, joka teki virallisen vierailun Yhdysvaltoihin. Hän matkusteli paljon myös Kanadan alueella.
Vuonna 1931 Willingdon nimitettiin Intian kenraalikuvernööriksi ja varakuninkaaksi ja hän sai samalla jaarlin arvon. Hän pyrki samanaikaisesti tukemaan jonkinlaista perustuslaillista uudistusta Intiassa ja säilyttämään brittiviranomaisten auktoritettin. Kahden ensimmäisen vuoden ajan hän kuitenkin kamppaili kovin ottein Gandhia ja tämän johtamia nationalisteja vastaan. Kun Gandhi käynnisti jälleen kansalaistottelemattomuuskampanjansa, Willingdon julisti tammikuussa 1932 koko Intiaan poikkeustilan ja vangitutti 30 000 Kongressipuolueen jäsentä.  Myös Gandhi oli pitkään vangittuna ja hänet pyrittiin eristämään ulkomaailmasta. Samaan aikaan Lontoossa käydyt niin sanotut pyöreän pöydän neuvottelut johtivat poliittiseen sopuun, jonka tuloksena säädettiin vuonna 1935 uusi Government of India Act -laki. Willingdon jatkoi palasi Englantiin toukokuussa 1936, jolloin hän sai markiisin arvon ja hänestä tehtiin Lord Warden of the Cinque Ports.
Willingdon kuoli vuonna 1941 keuhkokuumeeseen kotonaan Lontoossa. Hänen tuhkansa on haudattu Westminster Abbeyhyn Lontoossa.
Hyppy (elokuva)

| Hyppy> Leap |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Jouko Aaltonen
Käsikirjoittaja:  Jouko Aaltonen, Graham Dwyer
Tuottaja:  Pertti Veijalainen / Illume Oy
Kuvaaja:  Marita Hällfors
Leikkaaja:  Samu Heikkilä
Pääosat:  Keshava Madhava Das & Radhanath Swami
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi & Intia
Tuotantoyhtiö:  Illume Oy
Ensi-ilta:  25. huhtikuuta 2012
Kesto:  82 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi, englanti
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hyppy on vuonna 2012 valmistunut Jouko Aaltosen ohjaama dokumenttielokuva uskosta. Elokuvan englanninkielinen nimi on Leap. Elokuvan on tuottanut Illume Oy.
Juoni

Elokuva oppilaasta ja opettajasta, tiestä kohti jumaluutta ja niistä valinnoista, joita tällä matkalla joutuu tekemään. Se on myös elokuva etsimisestä, yksinäisyydestä ja yhteisyydestä. Samalla elokuvassa päästään katsomaan kansainvälisen ja ristiriitaisenkin Hare Krishna -liikkeen sisälle.
Kenneth näki pikkupoikana isoisänsä kuoleman silmiensä edessä. Hän ymmärsi silloin materiaalisen elämän rajallisuuden ja henkisen elämän rajattomuuden. Myöhemmin Kenneth löysi Krishnan. Hänestä tuli Keshava Mashava (das).
Richard Slavin tuli pikkukaupungista Illinoisista. Hän etsi itseään vaeltelemalla Intiassa ja tutustuen itäimaisiin filosofioihin, kunnes hän kohtasi länsimaisen Krishna-liikkeen perustajan A.C. Bhaktivedanta Swami Prabhupadan. Kokemus oli järisyttävä. Richie päätti omistaa maallisen elämänsä Krishnalle. Vaihe vaiheelta hänestä on nyt tullut yksi Hare Krishna -liikkeen henkistä johtajista, palvottu guru ja liikkeen korkeimman elimen, GBC:n arvostettu jäsen.
Keshava näki Radhanath Swamin opettamassa. Tämän puhe, olemus, hyvyys ja pyhyys vakuuttivat häntä. Keshava päätti pyrkiä kohti Swamia. Lopulta Keshavasta tuli Radhanath Swamin oppilas. Tuhatvuotinen jumalien ja opettajien ketju sai uuden lenkin.
Esiintyjät

Keshava Madhava Das (Kenneth Kairenius), Krishna-liikkeen henkinen johtaja Radhanath Swami (Richard Slavin).
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Illume Oy
Fredrik IV (Holstein-Gottorp)

Fredrik IV, David Klöker Ehrenstrahlin maalaama muotokuva.
Fredrik IV (saks. Friedrich; 18. lokakuuta 1671 Gottorf – 19. heinäkuuta (J: 9. heinäkuuta) 1702 Kliszów, Puola-Liettua) oli Holstein-Gottorpin herttua vuosina 1695–1702.
Fredrik IV:n vanhemmat olivat herttua Kristian Albrekt ja Tanskan prinsessa Fredrika Amalia. Noustuaan valtaan Fredrik IV jatkoi isänsä sekä isoisänsä Fredrik III:n tanskalaisvastaista ja Ruotsiin nojaavaa ulkopolitiikkaa. Hän rakennutti vuonna 1695 Schleswigiin linnakeita, jotka purettiin vuonna 1697 Tanskan kuningas Kristian V:n vaatimuksesta mutta rakennettiin uudelleen Kristianin kuoltua kaksi vuotta myöhemmin. Holstein-Gottorpin oikeudesta pitää omaa armeijaa ja rakentaa linnoituksia syntyi Tanskan ja Ruotsin välinen kiista, josta käytiin neuvotteluja Euroopan muiden suurvaltojen kanssa.
Fredrik IV vahvisti liittoaan Ruotsin kanssa naimalla vuonna 1698 serkuntyttärensä, Ruotsin prinsessa Hedvig Sofian, kuningas Kaarle XII:n sisaren. Ollessaan morsiamenhakumatkalla Fredrik ystävystyi nuoren kuninkaan kanssa, ja he riehuivat ja temppuilivat Tukholmassa toukokuussa 1698 useana iltana huomiota herättäneellä tavalla. Yhä käynnissä olleista kansainvälisistä neuvotteluista piittaamatta Kaarle XII lähetti vuonna 1699 Holstein-Gottorpiin ruotsalaisia sotajoukkoja suojelemaan linnoitusten uudelleenrakentamista, mikä johdatti Ruotsin ja Tanskan törmäyskurssille. Kaarle myös nimitti Fredrik IV:n Saksassa olleiden ruotsalaisjoukkojen generalissimukseksi.
Ruotsin liittolaisena Holstein-Gottorp joutui mukaan suureen Pohjan sotaan heti sen alkaessa, kun Tanska hyökkäsi herttuakunnan alueelle alkuvuodesta 1700. Ruotsin sotamenestyksen seurauksena Tanska joutui kuitenkin saman vuoden elokuussa solmitussa Traventhalin rauhassa palauttamaan valtaamansa alueet ja maksamaan vahingonkorvauksia. Fredrik IV osallistui lankonsa Kaarle XII:n sotaretkeen Puolassa, kunnes kaatui Kliszówin taistelussa heinäkuussa 1702. Hän komensi taistelussa Ruotsin armeijan vasenta siipeä, mutta jo taistelun alkuvaiheessa hänen vatsaansa osui falkonetin kuula ja hän menehtyi muutaman tunnin kuluttua. Hänet haudattiin Schleswigin tuomiokirkkoon.
Fredrik IV:n seuraajaksi tuli hänen ainoa poikansa Kaarle Fredrik, joka oli tuolloin kaksivuotias. Fredrik IV:n nuorempi veli Kristian August toimi myöhemmin Kaarle Fredrikin sijaishallitsijana. Venäjän keisari Pietari III oli Fredrik IV:n pojanpoika.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fredrik IV (Holstein-Gottorp) Wikimedia Commonsissa
Herculaneumin papyrukset

Papyrusten huvilan rauniot.
Herculaneumin papyrus numero 1 425 (De poem), Giuseppe Casanovan piirros, noin vuodelta 1807.
Herculaneumin papyrukset ovat papyrusrullia, jotka hiiltyivät vuonna 79 jaa. tapahtuneessa Vesuviuksen purkauksessa. Huvila, jonka yksityiskirjastossa niitä säilytettiin, jäi pyroklastisen virran hautaamaksi, jonka johdosta ne hiiltyivät. Rullat löydettiin vuonna 1752. Huvilan raunioita kutsutaan nykyään Papyrusten huvilaksi, ja se sijaitsee Herculaneumin raunioalueella.
Papyrusten huvilan omistajasta on arvailuja. Eräiden tutkijoiden mukaan huvilan rakennutti Lucius Calpurnius Piso Caesoninus, Julius Caesarin appi. Sen omistajaksi on veikattu myös Filodemos Gadaralaista.
Huvilasta on löydetty 1 800 kirjakääröä, ja se on ainoa antiikin ajalta tunnettu kirjasto. Kääröistä on niiden löytämisen jälkeen yritetty avata puolet, mutta tulokset ovat jääneet laihoiksi. Kirjakääröjen tutkimisen avuksi on tullut uusi tekniikka.
Löytäminen ja tutkimukset

Herculaneum oli antiikin roomalaisen yläluokan kesänviettopaikka, jonne paettiin Rooman helteiteitä. Moni rakennutti sinne huvilan ja Papyrusten huvila oli niistä suurin. Nykyajan ihmisen mielestä kyseessä oli enemmän palatsi kuin kesähuvila. Sen omistaja varusti huvilansa kirjastolla, joka on ainoa antiikin ajalta säästynyt kirjasto. Vesuviuksen purkauksen yhteydessä syntyi 400 asteista kaasua, joka muutti kirjat hetkessä hiileksi jonka jälkeen kaupunki hautautui pyroklastiseen virtaukseen.
Löytäminen ja tutkimukset > Löytäminen

Kun Papyrusten huvilassa alkoivat vuonna 1752,  kirjakääröjä luultiin aluksi hiiltyneiksi haloksi ja osaa niistä käytettiin jopa soihtuina öisillä kaivauksilla. Kun havaittiin, että niiden sisällä oli umblicus eli kirjakääröihin liitetty tikku, niiden huomattiin olevan kirjoja. Seuraavaksi pohdittiin miten ne saa auki.
Löytäminen ja tutkimukset > Tutkiminen

Ensiksi kirjakääröt yritettiin avata veitsellä, mutta ne eivät kestäneet käsittelyä. Myöhemmin Vatikaanin konservoija, isä Antonio Piaggio, (1713–1796) kehitti laitteen, jolla kääröt saa auki. Sen avulla työ oli hidasta ja varovaista, yhden käärön avaamiseen meni vuosi. Avatut kääröt näyttivät palaneelta paperilta, ja niitä oli erittäin hankala lukea. Osasta tekstiä ei saanut mitään selvää ja osa kääröistä muuttui kirjaimellisesti tuhkaksi kun niitä niitä yritettiin lukea.
Vuonna 2015 avuksi tuli nykyaikainen tekniikka. Rullat pystytään lukemaan avaamatta niitä käyttämällä samanlaista röntgenkerroskuvantamismenetelmää kuin sairaaloissa. Kääröistä saatiin niin tarkka kuva, että kirjoittajan käsialakin selviää. Rullan syvempiä osia ei kuitenkaan vielä pystytty lukemaan, mutta tekniikan kehittyessä sen uskotaan olevan mahdollista.
Papyrusten huvilan tekstien lukeminen tulee olemaan antiikin historian tutkimisen suuruutinen. Sieltä on löydetty kaikkiaan 1 800 kääröä ja uskotaan, että huvilassa on vielä toinenkin kirjasto. Jos sieltä löydetään joitakin kadonneita teoksia, kuten Aristoteleen dialogit, niiden arvo tulee olemaan mittaamaton.