Solomon (500-luku)
Elämä > Paluu Pohjois-Afrikkaan

Germanus palautti joukkojen kurin ja kukisti Stotzaksen Scalas Vetereksen taistelussa vuonna 537. Germanuksen hallinto oli onnistunut ja keisari Justinianus kutsui hänet takaisin Konstantinopoliin vuonna 539. Solomon nimitettiin jälleen African pretoriaaniprefektiksi ja magister militumiksi, ja lähetettiin takaisin Pohjois-Afrikkaan. Hänet oli myös nimitetty kunniakonsuliksi ja patriciukseksi. Samaan aikaan sota Italiassa sujui hyvin ja Justinianus pystyi lähettämään tuoreita joukkoja Solomonin mukana. Saavuttuaan Pohjois-Afrikkaan Solomon pyrki turvaamaan provinssin turvallisuuden ja vaurauden. Hän lähetti epäluotettavat sotilaat Konstantinopoliin, tai Belisariuksen luo Italiaan, ja korvasi heidät tuoreilla sotilailla. Hän myös karkotti loputkin vandaalit provinssista, ja rakennutti muureja kaupunkien suojaksi. Solomonin aikana provinssi vaurastui ja verotulot kasvoivat.
Vuonna 540 Solomon vei armeijansa mauripäällikkö Iaudasta vastaan Aurèsvuorille. Hän lähetti pienen etujoukon henkivartijansa Gunthariksen johtamana armeijan edelle ja seurasi itse pääjoukon kanssa perässä. Gunthariksen joukot leiriytyivät 12 kilometrin päähän pääarmeijasta, mutta joutuivat maurien hyökkäyksen kohteeksi. Solomon ehti kuitenkin Gunthariksen avuksi, ja maurit perääntyivät Babosis-nimiselle paikalle Aurèsvuorten kukkuloille, jonne he tekivät leirin. Solomonin joukot seurasivat heitä ja kukistivat heidät taistelussa. Suurin osa maureista pakeni Mauretaniaan, tai Aurèsvuorten eteläpuolelle, mutta Iaudas pysyi vuorilla Zerboule-nimisessä linnoituksessa. Solomon ei kuitenkaan hyökännyt heti häntä vastaan, vaan vei armeijansa ryöstelemään Timgadin kaupunkia ympäröiviä hedelmällisiä maita. Kerättyään runsaasti ryöstösaalista roomalaiset marssivat Zerbouleen, mutta huomasivat Iaudaksen paenneen kaukaiselle Toumar-nimiselle paikalle, jonne oli vaikea pääsy. Solomon piiritti Zerboulen, mutta kolmen päivän piirityksen jälkeen päätti sitten hyökätä päävihollistaan vastaan Toumarissa. Ennen kuin roomalaiset ehtivät lähteä, he huomasivat Zerboulen varuskunnan paenneen, jolloin he ryöstivät linnoituksen.
Solomonin joukot leiriytyivät Toumarissa, mutta joutuivat ongelmiin paikan vaikeakulkuisuuden ja juomaveden vähyyden takia. Solomonilla oli myös vaikeuksia päättää, miten hyökkäys vihollista vastaan suoritettaisiin. Sitten jotkut hänen miehistään ryhtyivät omatoimisesti taisteluun vihollista vastaan, jolloin loputkin joukot liittyivät taisteluun. Maurit pakenivat ja roomalaisten ryöstivät heidän leirinsä. Haavoittunut Iaudas pakeni Mauretaniaan. Pian taistelun jälkeen Solomonin joukot valtasivat erään linnakkeen "Geminianuksen kallio" -nimisessä paikassa, jonne Iaudas oli lähettänyt vaimonsa ja rahavaransa.
Maurien tappion jälkeen Solomonin joukot ottivat haltuunsa Mauretania Priman provinssin, jonka pääkaupunki Sitifis (nykyinen Sétif, Algeriassa) ympäröitiin muureilla. Solomon käski myös rakennuttaa joukon linnoituksia turvaamaan Itä-Rooman vallan alueella. Tämän lisäksi Solomon käytti Iaudakselta ryöstämiä rahoja muurien rakennuttamiseen moniin Pohjois-Afrikan kaupunkeihin. Pohjois-Afrikasta on löydetty parikymmentä piirtokirjoitusta, jotka todistavat Solomonin rakennustöiden laajuuden. Solomon rakennutti myös luostarin Karthagoon ja ympäröi sen vahvoilla muureilla. Rauha palasi nyt Pohjois-Afrikkaan ja aikalaishistorioitsija Prokopios kuvasi Solomonin hallintoa "niin viisaaksi ja rauhalliseksi, että Pohjois-Afrikan roomalaiset asukkaat pystyivät pitämään itseään onnekkaimpina ihmisistä".