stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paul Nehlen
Poliittinen ura

Nehlen oli Paul Ryanin vastaehdokas vuoden 2016 kongressivaalien esivaalissa republikaanien ehdokkaaksi Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen Wisconsinin 1. kongressipiiristä. Asettuessaan ehdolle hän sanoi olevansa teekutsuliikkeen linjoilla ja että Ryan oli pettänyt konservatiivit. Nehlen oli aiemmin tukenut Ryanin kampanjoita, mutta kertoi nyt kokevansa itsensä, vaalipiirinsä ja maansa petetyksi, koska Ryan tuki valtion liiallisia menoja, laitonta maahanmuuttoa ja tuontityövoimaa sekä kannatti ”työpaikkoja tappavaa” Trans-Pacific Partnership -vapaakauppasopimusta. Tukensa Nehlenille osoittivat Breitbart, Laura Ingraham ja Sarah Palin. Hän sai esivaalissa 10 864 ääntä eli 15,92 prosenttia äänistä ja Ryan valittiin puolueen ehdokkaaksi vaalipiirissä.
Nehlen osallistui Roy Mooren vaalikampanjaan Yhdysvaltain senaatin täytevaaleissa 2017, joissa valittiin senaattori Yhdysvaltain senaattiin Alabamasta. Hän kertoi tukeneensa Mooren kampanjaa ”kuusinumeroisella summalla”. Nehlen myös piti puheen Mooren vaalitilaisuudessa Midland Cityssä 7. joulukuuta 2017.
Joulukuussa 2017 Nehlen kertoi lukevansa antisemitistisenä pidettyä The Culture of Critique -kirjaa ja käytti twiiteissään #ItsOkayToBeWhite -aihetunnistetta. Hän myös käytti antisemitistisinä pidettyjä kolminkertaisia sulkuja syyttäessään juutalaista Ari Cohnia siitä, että tämä oli Nehlenin mielestä teeskennellyt olleensa valkoinen aloittaakseen häntä vastaan rotusodan. Tämän jälkeen Breitbart ja Nehleniä siihen asti tukenut Steve Bannon vetivät häneltä tukensa. Nehlenin kirjoittamat tekstit otettiin pois Breitbartin verkkosivuilta ja lehden toimittaja Joel Pollak ilmoitti, ettei lehti tue Nehleniä, joka oli tehnyt itse itsensä kelpaamattomaksi. Lehti ei kuitenkaan erikseen irtisanoutunut hänestä eikä Breitbart eikä Bannon kumpikaan vastaneet kysymyksiin. Bannonin avustaja Arthur Schwartzin mukaan päätös lopettaa välit Nehleniin tehtiin sen jälkeen, kun hän oli aiemmin samassa kuussa vieraillut valkonationalistisessa podcastissa. Helmikuussa 2018 Twitter ilmoitti jäädyttäneensä Nehlenin Twitter-tilin pysyvästi toistuvien käyttöehtorikkomusten vuoksi.
Nehlen on uudelleen ehdolla republikaanien esivaalissa vuoden 2018 kongressivaaleihin.
Yksityiselämä

Ammatikseen Nehlen toimii liike-elämässä veden suodatukseen ja desinfiointiteknologiaan liittyväss teollisuudessa. Hänellä on alan teknologiasta useita patentteja.
Nehlen asuu vaimonsa kanssa Wisconsinin Delavanissa.
Aiheesta muualla

Paul Nehlenin verkkosivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Sebastian Gorka

Sebastian Gorka
Sebastian Gorka (s. 22. lokakuuta 1970 Iso-Britannia) on yhdysvaltalainen, puoluekannaltaan republikaaninen sotilastiedustelun analyytikko. Hän työskenteli Yhdysvaltain presidentti Donald J. Trumpin neuvonantajana valkoisessa talossa tammikuusta 2017 eroonsa saman vuoden syyskuussa. Gorkan rooli valkoisessa talossa oli alusta alkaen kiistanalainen, sillä hän omasi kontakteja muun muassa Unkarin äärioikeistolaisiin poliitikkoihin. Lisäksi hänen kommenttinsa islamista ja radikalisaatiosta herättivät paheksuntaa.
Gorka kertoi luopuvansa tehtävästään pian valkoisen talon päästrategisti Steve Bannonin eron jälkeen. Valkoinen talo kuitenkin kiisti Gorkan eronneen itse. Sanomalehti New York Timesin mukaan vastikään nimitetty uusi kansliapäällikkö John Kelly halusi Gorkasta eroon viimeistään tämän arvosteltua ulkoministeri Rex Tillersonia sopimattomalla tavalla.
Steve Bannonin tavoin Gorka on työskennellyt konservatiivisen uutissivusto Breitbartin toimittajana. Hän ilmoitti palaavansa vanhalle työpaikalleen 26. elokuuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sebastian Gorka Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Muut:  IdRef
Orlando Canizales

| Orlando Canizales> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. marraskuuta 1965 (ikä 59)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Nyrkkeilijä
Pituus:  163 cm
Painoluokka:  kääpiösarja
Ammattilaistilastot
Ottelut:  57
Voitot:  50
– tyrmäysvoitot:  37
Tappiot:  5
Ratkaisemattomat:  1
Ei tuomiota/ mitätöity:  1
Orlando Canizales (s. 26. marraskuuta 1965) on yhdysvaltalainen entinen ammattilaisnyrkkeilijä Teksasin Laredosta. Hän piti kuuden vuoden ajan hallussaan IBF-ammattilaisliiton kääpiösarjan maailmanmestaruutta.
Ura

Canizales aloitti ammattilaisuransa elokuussa 1984. Vuonna 1986 hän otteli kärpässarjan Pohjois-Amerikan mestaruudesta olympiaedustaja Paul Gonzalesia vastaan ja kärsi tappion kaikin tuomariäänin. Seuraavana vuonna hän voitti kyseisen tittelin neljännen erän tyrmäyksellä Armando Velascoa vastaan. 1988 hän voitti Yhdysvaltain kärpässarjan mestaruuden lyötyään Louis Curtisin keskeytyskuntoon jo toisessa erässä.
Ura > Nousu kääpiösarjaan

Heinäkuussa 1988 Canizales vaihtoi painoluokkaa kääpiösarjaan ja pääsi iskemään IBF-ammattilaisliiton maailmanmestaruudesta Kelvin Seabrooksia vastaan. Canizales voitti 15-eräiseksi kaavaillun ottelun teknisellä tyrmäyksellä viimeisessä erässä. Hän puolusti maailmanmestaruuttaan voitokkaasti 16 kertaa vuosina 1988–1994.
Ura > Nousu kääpiösarjaan > Maailmanmestaruuden puolustukset

| Päivämäärä | Vastustaja | Paikka | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 15. lokakuuta 1994 | Sergio Reyes | Martin Field, Laredo, Texas | W	UD12 |
| 7. kesäkuuta 1994 | Rolando Bohol | Convention Center, South Padre Island, Texas | W TKO5 |
| 26. helmikuuta 1994 | Gerardo Martinez | San Jose State Events Center, San Jose, Kalifornia | W TKO  4 |
| 20. marraskuuta 1993 | Juvenal Berrio | Carousel Casino, Hammanskraal, Gauteng, Etelä-Afrikka | W UD	12 |
| 19. kesäkuuta 1993 | Derrick Whiteboy | Summit, Houston, Texas | NC 3 |
| 27. maaliskuuta 1993 | Clarence Adam | Casino Royal, Evian les Bains, Haute-Savoie, Ranska | W TKO 11 |
| 18. syyskuuta 1992 | Samuel Duran | Breedan Fieldhouse, Bozeman, Montana | W UD 12	12 |
| 23. huhtikuuta 1992 | Francisco Alvarez | Cirque d'Hiver, Pariisi, Ranska | W UD 12 |
| 21. joulukuuta 1991 | Ray Minus | Civic Center Arena, Laredo, Texas | W TKO 11 |
| 21. syyskuuta 1991 | Fernie Morales | Desert Expo Center, Indio, Kalifornia | W UD 12 |
| 4. toukokuuta 1991 | Billy Hardy | Civic Center Arena, Laredo, Texas | W TKO 8 |
| 14. elokuuta 1990 | Edwin Rangel | City Center, Saratoga Springs, New York | W KO 5 |
| 10. kesäkuuta 1990 | Paul Gonzales | County Coliseum, El Paso | W TKO 2 |
| 24. tammikuuta 1990 | Billy Hardy | Crowtree Leisure Centre, Sunderland, Englanti | W SD 12 |
| 24. kesäkuuta 1989 | Kelvin Seabrooks | Atlantic City, New Jersey | W TKO 11 |
| 29. marraskuuta 1988 | Jimmy Navarro | Freeman Coliseum, San Antonio, Texas | W KO 1 |
Ura > Myöhempi ura

Canizalesille alkoi tuottaa vaikeuksia pudottaa painoaan kääpiösarjaan (53,5 kg), ja vuonna 1994 hän päättikin luopua mestaruusvyöstään ja nousta painoluokkaa ylöspäin ylempään kääpiösarjaan (55,3 kg). Tammikuussa 1995 hän haastoi Wilfredo Vazquezin WBA-ammattilaisliiton mestaruusottelussa, mutta kärsi tappion hajaäänituomiolla. Myöhemmin samana vuonna hän voitti pienen IBC-liiton mestaruuden John Lewus -nimistä nyrkkeilijää vastaan ja puolusti titteliään kahdesti, kunnes maaliskuussa 1996 kärsi tappion sittemmin suursaavutuksiin yltäneelle Junior Jonesille hajaäänituomiolla.
1996 Canizales nousi vielä höyhensarjaan, missä hän kohtasi marraskuussa aiemman IBF-liiton haastajansa Sergio Reyesin pienen IBA-liiton mestaruusottelussa ja vei voiton kymmenennen erän teknisellä tyrmäyksellä. 1997 Canizales voitti vielä enemmistötuomiolla Edwin Santanan IBA:n mestaruusottelussa. Hän jatkoi uraansa aina vuoteen 1999 saakka kärsittyään tappion tulevalle maailmanmestarille Frank Toledolle.
Kehän ulkopuolella

Vuonna 2003 Canizales valmistui maisteriksi Texas A&M International University -yliopistosta sosiologian alalta. Hänen vanhempi veljensä Gaby Canizales oli myös aikoinaan maailmanmestari kääpiösarjassa. 
Vuonna 2009 Canizales valittiin nyrkkeilyn hall of fameen.
Rucka Rucka Ali

Rucka Rucka Ali (s. 27. tammikuuta 1987) on yhdysvaltalainen räppäri, laulaja, radiopersoona ja koomikko, joka tunnetaan lähinnä parodioistaan YouTubessa. Ruckan parodiat ovat useiden mielestä loukkaavia. Ruckan kappaleita poistetaan toistuvasti YouTubesta, mutta hänen faninsa, Nuckat, lataavat niitä uudelleen.
Kritiikki

Rucka Rucka Alin huumori on saanut hyvin paljon vaikutteita komediaohjelmista, kuten South Parkista. Hänen parodiansa ovat monien mielestä hyvin rasistisia ja loukkaavia, mikä on aiheuttanut todella kovaa kritiikkiä. Hän parodioi stereotypioita, rasismia, uskontoja, julkkiksia (esim. Justin Bieber), valtioita, kulttuureja, aatteita ja ideologioita.
YouTube on yleensä poistanut kaikki Rucka Rucka Alin YouTubeen lataamat videot, mutta Ruckan fanit ovat ladanneet ne uudelleen. Tämän vuoksi videoita on mahdotonta kokonaan poistaa YouTubesta.
Aiheesta muualla

Rucka Rucka Alin virallinen sivusto
Rucka Rucka Ali MySpacessa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Taiteenala:  MusicBrainz 2 
Muut:  Europeana
Napapiirin sankarit 3

| Napapiirin sankarit 3 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tiina Lymi
Käsikirjoittaja:  Pekko Pesonen
Tuottaja:   Jarkko Hentula  Olli Haikka 
Säveltäjä:  Lauri Porra
Kuvaaja:  Teppo Högman
Leikkaaja:  Ilkka Hesse
Lavastaja:  Otso Linnalaakso
Pääosat:   Jussi Vatanen  Pamela Tola  Timo Lavikainen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yellow Film & TV
Ensi-ilta:   2017-08-2323. elokuuta 2017  
Kesto:  103 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 798 155 euroa
Edeltäjä:  Napapiirin sankarit 2
Seuraaja:  Napapiirin sankarit 4
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Napapiirin sankarit 3 on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Tiina Lymi. Se on jatko-osa elokuville Napapiirin sankarit (2010) ja Napapiirin sankarit 2 (2015). Elokuva sai ensi-iltansa 23. elokuuta 2017.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jussi Vatanen   | … |  Janne Syväjärvi   |
|  Pamela Tola  | … |  Inari Juntura   |
|  Timo Lavikainen  | … |  Tapio Räihänen   |
|  Kari Ketonen  | … |  Pikku-Mikko   |
|  Santtu Karvonen  | … |  Kämäräinen   |
|  Taneli Mäkelä  | … |  Timo   |
|  Kaisa Hela  | … |  Saana   |
|  Jani Volanen  | … |  Kittilän runkkareiden pomo   |
|  Tommi Eronen  | … |  Kittilän runkkari   |
|  Paavo Kinnunen  | … |  Kai   |
|  Jarkko Niemi  | … |  Ilkka   |
|  Heidi Lindén  | … |  Hanna   |
|  Maarit Poussa  | … |  Maarit   |
Arvostelut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Film-O-Holic.com Juha Rosenqvist: 
Episodi Jouni Vikman: 
Etelä-Suomen Sanomat Hannu Poutiainen: 
Helsingin Sanomat Anton Vanha-Majamaa: 
Iltalehti Juho Rissanen:
Aiheesta muualla

Napapiirin sankarit 3 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| n k Tiina Lymi |
| --- | --- |
Elokuvaohjaukset:  Äkkilähtö (2016)  Napapiirin sankarit 3 (2017)  Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja (2018)  Tarhapäivä (2019)  Myrskyluodon Maija (2024) 
Elokuvakäsikirjoitukset:  Äkkilähtö (2016, yhdessä Nina Laurio kanssa)  Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja (2018, yhdessä Tuomas Kyrön ja Juha Lehtolan kanssa)  Tarhapäivä (2019, yhdessä Anna Viitala kanssa)  Myrskyluodon Maija (2024) 
Televisio-ohjaukset:  Ministerin tytär (2010)  Sisäilmaa (2021)  Queen of Fucking Everything (2025) 
Televisiokäsikirjoitukset:  Kohtuuttomuuksia (2016)  Sisäilmaa (2021)  Queen of Fucking Everything (2025)
Nikki Grimes

| Nikki Grimes> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. lokakuuta 1950 (ikä 74) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  Kirjailija, taiteilija
Aiheesta muualla
www.nikkigrimes.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Nikki Grimes (s. 20. lokakuuta 1950)lähde? on yhdysvaltalainen lapsille ja nuorille aikuisille suunnattujen kirjojen kirjoittaja sekä runoilija ja toimittaja.
Tausta ja ura

Grimes syntyi New Yorkin Harlemissa. Eräässä haastattelussa hän kertoi seuraavaa: "Kirjat olivat selviytymistyökaluni. Ne olivat syy siihen, että selviydyin. Kirjat veivät minut muualle."
Hän on ollut vieraileva luennoitsija kansainvälisissä kouluissa Ruotsissa, Tansaniassa, Kiinassa ja Venäjällä. Hän on kirjoittanut artikkeleita lehdille, kuten Today's Christian Woman ja Essence. Hän oli kiinnostunut esimerkiksi valokuvauksesta, kuitutaiteesta ja helmikirjonnasta.lähde?
Grimes asuu tällä hetkellä Coronassa Kaliforniassa ja jatkaa runojen ja kirjojen kirjoittamista lapsille ja nuorille aikuisille. Hän on kansallisen lasten kirja- ja lukutaitoalianssin hallituksessa. Hänen työnsä on ansainnut tunnustusta ja arvostusta useilta arvostetuilta järjestöiltä.lähde?
Hänen romaaninsa Bronx Masquerade nimettiin Coretta Scott King Award -kirjaksi vuonna 2002. Coretta Scott King -palkinto myönnetään afroamerikkalaisille kirjailijoille ja kuvittajille "erinomaisesta inspiroivasta ja koulutustoiminnastaselvennä".lähde?
Tammikuussa 2017 hänelle myönnettiin Laura Ingalls Wilder -mitali kunnianosoituksena siitä, että hänen kirjansa olivat vuosien ajan merkittävästi ja pysyvästi vaikuttaneet lasten kirjallisuuteen. Laura Ingalls Wilderin stereotyyppisten alkuperäiskansojen esitysten ja sen jälkeen tapahtuneen mitalin nimen vaihtamisen jälkeen Grimesin työtä kritisoitiin väitetystä antisemitismistä.
Teokset > Julkaistut teokset

Growin ': romaani (1977), jonka on kuvannut Charles Lilly
Jotain mielessäni (1978), taiteilija Tom Feelings
Malcolm X: Muutoksen voima (1992)
Lapsen sydämestä (1993), kuvannut Brenda Joysmith
Tapaa Danitra Brown (1994), kuvittaja Floyd Cooper (Coretta Scott King Illustrator Honor Book)
Marian muotokuva (1994)
Tule sunnuntaina (1996), kuvannut Michael Bryant
Villit, villit hiukset (1997), kuvannut George Cephas Ford
Jazminin muistikirja (1998) (Coretta Scott King Author Honor Book)
Dime a Dozen (1998), kuvannut Angelo
My Man Blue (1999), kuvannut Jerome Lagarrigue (Marion Vannett Ridgway Award)
Hopscotch Love (1999), kuvannut Melodye Benson Rosales
Break at Day (1999), kuvannut Paul Morin
Aneesa Lee ja kutojan lahja (2000), kuvaaja Ashley Bryan
Onko se kaukana Sansibarista? (2000), kuvannut Betsy Lewin
Kenkämaagia (2001), kuvittaja Terry Widener
Tasku runoja (2001), havainnollistanut Javaka Steptoe
Joulukuusi alla (2002), kuvittaja Kadir Nelson
Danitra Brown Leaves Town (2002), kuvaaja Floyd Cooper
Stepping Out with Grandma Mac (2002), kuvannut Angelo
C Is for City (2002), kuvannut Pat Cummings
Kun isä rukoilee (2002), kuvaaja Tim Ladwig
Bronx Masquerade (2002), (Coretta Scott King Author Award) (Vuoden 2002 paras lasten kirja, Teologisten kirjakauppiaiden liitto)
Talkin 'About Bessie (2002), kuvannut EB Lewis (Coretta Scott King Illustrator Award, Author Honor Book)
Tai Chi Morning (2004), kuvannut Ed Young
Päivä isän kanssa (2004), kuvannut Nicole Tadgell
Mikä on hyvästi? (2004), kuvannut Raul Colón ( ALA: n merkittävä kirja )
Sataa naurua, valokuvia Myles C.Pinkney
Jerusalemin portilla, kuvaaja David Frampton
Danitra Brown, luokan pelle (2005), kuvannut EB Lewis
Dark Sons (2005, julkaistu uudelleen 2010), (Coretta Scott King Author Honor Book)
Thanks a Million (2006), havainnollistanut Cozbi A.Carrera
Welcome, Precious (2006), kuvannut Bryan Collier
Tie Pariisiin (2006), (Coretta Scott King Author Honor Book)
Kun Gorilla menee kävelemään (2007), kuvaa Shane Evans
Veli, veli! (2007), kuvannut Mike Benny
Barack Obama: Lupauksen poika, toivon lapsi (2008), kuvannut Bryan Collier (NY Times Bestseller)
Pois pimeästä: Nikki Grimes, kirjailija töissä (2009)
Tee tapa Dyamonde Danielille (2009), kuvannut R. Gregory Christie
Rikas: Dyamonde Daniel Book (2009), kuvannut R. Gregory Christie
Jouluäänet (2009), kuvannut Eric Velasquez
Tyttö nimeltä Mister (2010)
Melkein nolla: Dyamonde Daniel Book (2010), kuvannut R. Gregory Christie
Planeetan lukio (2011)
Puolivälissä täydelliseen (2012)
Sanat siivillä (2013), Coretta Scott Kingin kunniakirja
Chasing Freedom (2015), kuvannut Michele Wood
Runoja ullakolla (2015), kuvannut Elizabeth Zunon
Garvey's Choice (2016) Laura Ingall Wilder -palkinto
Viimeinen sana: viisaus Harlemin renessanssista (2017), eri taiteilijat
Watcher (2017), kuvannut Bryan Collier
Tavalliset vaarat: muistio (2019)
Bedtime for Sweet Creatures (2020), kuvannut Elizabeth Zunon
Southwest Sunrise (2020), havainnollistaa Wendell Minor
Kamala Harris: Juurtunut oikeuteen (2020), kuvannut Laura Freeman
Pois katsomaan merta (2021), kuvannut Elizabeth Zunon
Palkinnot ja kunnianosoitukset

NAACP Image Award -palkinnon finalisti Malcolm X: lle: Muutosvoima 1993
2003 Coretta Scott Kingin kirjapalkinto Bronx Masqueradesta
2006 NCTE Award for Excellence in Poetry for Children (2006)
Horace Mann Upstanders -palkinto 2011 melkein nollasta: Dyamonde Daniel Book
2012 NAACP-kuvapalkinto Barack Obamalle: Lupauksen poika, toivon lapsi
Virginia Hamiltonin lukutaitopalkinto 2016
2017 Myra Cohn Livingston -palkinto runosta Garveyn valinnasta
2017 Laura Ingalls Wilder -mitali
Lastenkirjallisuuden perintöpalkinto 2017
Vuoden 2018 Arnold Adoffin runopalkinto keskiluokkailijoille viimeisestä sanasta
Vuoden 2018 Claudia Lewisin runopalkinto yhdestä viimeisestä sanasta
2018 Lee Bennett Hopkinsin runopalkinto viimeisestä sanasta
2020 Arnold Adoffin runopalkinto teini-ikäisille tavallisista vaaroista
Lukuisat kunniapalkinnot ja kirjalistaukset, mukaan lukien Coretta Scott King -palkinnot; Arnold Adoffin runon kunnia; ALA: n merkittävät kirjat; Lee Bennett Hopkinsin runopalkinnon kunnia; Boston Globe-Horn -kirjan kunnia; Horn-kirjan fanfaari; VOYA tietokirjallisuus; Lion & The Unicorn Award for Excellence in North American Poetry -palkinto; Kansainvälisen nuorisokirjaston White Ravens -luettelo; Merkittäviä kirjoja globaalille yhteiskunnalle.
Aiheesta muualla

HarperCollins
Scholastic.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Simon & Schuster
Zondervan (Arkistoitu – Internet Archive)
Vuoden 2009 kansallisen kirjafestivaalin verkkolähetys
Kansallinen lasten kirja- ja kirjallisuusallianssin hallitus (Arkistoitu – Internet Archive)
Valokeilassa NCTE Poets: Nikki Grimes - urakatsaus No Water River -blogissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Korea  Alankomaat 
Muut:  Europeana 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nikki Grimes
Käännös suomeksi
Anarkismi

Musta lippu, anarkistien symboli 1880-luvulta alkaen.
Anarkismi on taloudellisista ja yhteisöllisistä valtahierarkioista vapaata yhteiskuntaa tavoitteleva poliittinen ideologia, joka korostaa yksilönvapautta. Anarkistit vastustavat valtiota siihen sisältyvän pakkovallan vuoksi.
Sana ”anarkismi” tulee kreikan johtajattomuutta tai esivallan puutetta tarkoittavasta sanasta. Joskus anarkismi suomennetaan hallituksettomuudeksi. Poliittisesta filosofiasta puhuttaessa anarkismi ei tarkoita yhteiskunnallista sekasortoa, vaikka käsitteellä anarkia on arkikielessä sellainen sisältö. John Zerzan on määritellyt anarkismin autoritarismin vastaisuudeksi.
Sekä anarkismi että sosialismi kehittyivät teollisen vallankumouksen seurauksena ja vastasivat sen ajan yhteiskunnan ongelmiin. Yleisesti ottaen anarkistit suhtautuvat kriittisesti edustukselliseen demokratiaan, eivätkä äänestä valtion järjestämissä vaaleissa. Merkittäviä anarkisteja ovat muun muassa Pierre-Joseph Proudhon, Pjotr Kropotkin, Mihail Bakunin, Emma Goldman ja Max Stirner.
Yleistä > Käsitteen käyttö

Sana ”anarkismi” tulee muinaiskreikan johtajattomuutta tai esivallan puutetta tarkoittavasta sanasta, joka keskiajalla käännettiin latinaksi muodossa anarchia.
Käsitteen varhaisimmat käytöt osana poliittista sanastoa juontavat Ranskan vallankumouksen aikaan. Terrorin aikana oman valtansa turvaamiseen keskittyneet jakobiinit ja girondistit ryhtyivät kutsumaan yhteiskunnallista vallankumousta ajaneita sanskulotti- ja raivopäät-liikkeiden jäseniä tasavaltaa hajottaviksi anarkisteiksi. Jotkin myöhemmät anarkistit ovat pitäneet näitä liikkeitä esianarkisteina, jotka ajoivat muun muassa sukupuolten tasa-arvoa sekä hajautettua suoraa demokratiaa. Kyseisten liikkeiden jäsenet eivät kuitenkaan itse identifioituneet anarkisteiksi.
Monet myöhemmät anarkistit pitivät lisäksi Ranskan vallankumouksen aikaista terroria osoituksena valtiososialismin ja vallan keskittämisen mahdottomuudesta ja osoituksena poliittisen vallankumouksen riittämättömyydestä. Anarkistien näkemyksen mukaan vallankumouksen tulisi ulottua poliittisen vallan sijaan yhteiskunnalliseen ja taloudelliseen ulottuvuuteen ilman poliittisen vallan tavoittelua. Anarkismin mukainen vallankumous kattaisi ihanteellisesti siis pelkän vallanvaihdon sijaan muutoksen sosiaalisissa ja taloudellisissa suhteissa. Valta siis hajautettaisiin keskitetyltä vallankäytön elimeltä paikallistason kansanvaltaisiin instituutioihin.
Anarkismin voinee näin ollen käsitteellistää sanan esittäjän näkökulmasta käsin: keskitetyn vallankäytön kautta politiikkaa tekevät tahot näkevät paikallistason kansanvaltaisuuden uhkana omalle asemalleen ja pitävät anarkismia ennen kaikkea yhteiskunnallisena sekasortona, kun taas keskitettyä valtaa (usein siis valtiota tai jopa diktatuuria) vastustavat anarkistit näkevät keskitetyn poliittisen vallan väistämättömästi useiden tahojen yli valtaa käyttävänä ja sortavana instituutiona, jolloin ruohonjuuritason osallistavuuteen ja yhteistyöhön perustuva suora demokratia (so. sosiaaliset anarkismit) onkin paradoksaalisesti tae yhteiskunnallisen sekasorron välttämiselle.
Anarkismi käsitteenä sisältää vahvoja kielteisiä konnotaatioita. Käsitettä anarkismi on käytetty mustamaalaamaan erilaisia yhteiskunnallisia liikkeitä. Anarkismin vastustajat ovat yhdistäneet käsitteeseen mielikuvia kaaoksesta. Pierre-Joseph Proudhonin, ensimmäisen anarkistiksi itseään kuvanneen filosofin, ajattelu tarkoitti kuitenkin sekasorrolle vastakkaisia edistyksen, yhteistyön ja egalitarismin ihanteita.
Yleistä > Klassinen anarkismin määritelmä

Anarkismin klassisen määritelmän mukaan se on ajattelutapa, jossa vastustetaan valtiota, siihen sisältyvän pakkovallan, poliittisen auktoriteetin sekä valtakoneiston muodollis-oikeudellisuuden ja byrokraattisuuden vuoksi. Perimmäisenä tavoitteena on valtion lakkauttaminen. Myös muut kuin anarkistit voivat kannattaa valtion vallan rajoittamista ja jopa sen lakkauttamista, mutta klassisen määritelmän mukaan anarkistin pitää vastustaa valtiota nimenomaan aikaisemmin mainittujen kolmen periaatteen vuoksi. Poliittisen auktoriteetin vastustamisen vuoksi anarkistit eivät toimi puoluepolitiikassa, eivätkä he esimerkiksi äänestä valtion järjestämissä vaaleissa.
Yleistä > Taustaa

Historiallisesti anarkismi on 1800-luvulta lähtien ollut vapautta ja tasavertaisuutta korostava sosialistinen työväen aate, jonka edustajat pitivät aatettaan vaihtoehtona marxilaiselle valtion haltuunottamiseen tähdänneelle sosialismille. Anarkistien ja marxilaisten tiet erosivat ensimmäisen internationaalin vuoden 1872 Haagin kongressissa. Myöhemmin on syntynyt myös muita, ideologialtaan merkittävästi anarkismin perinteestä poikkeavia ajattelusuuntia, jotka liittävät itsensä anarkismiin.
Anarkismin yhteiskunnallisen merkityksen katsotaan vähentyneen toisen maailmansodan jälkeen merkittävästi, mutta anarkistisia liikkeitä ja ajattelijoita on yhä olemassa ympäri maailmaa. Anarkismin käytännön muodot vaihtelevat tilanneyhteydestä riippuen; sen alla voidaan esimerkiksi vastustaa finanssikapitalismia tai sotilaallista interventionismia tai edistää alueellista itsehallintoa. Anarkistisia menettelyjä on otettu käyttöön esimerkiksi hippiliikkeessä, talonvaltaustoiminnassa, aseistakieltäytymisen parissa ja eläinten oikeuksien puolustajien piirissä. Myös kansainvälinen piraattiliike on mahdollista nähdä anarkistisena liikkeenä. Anarkismi ei välttämättä tarkoita mitään vakiintunutta poliittista ideologiaa. Joillekin anarkismi kuvastaa puhtaasti vapautta.