Mount Mitchell
Kasvisto ja eläimistö

Mount Mitchellin huippu on luonnonsaareke, jonka monipuolinen ja erikoislaatuinen eliölajisto muistuttaa pohjoisten vuoristoseutujen lajistoa. Tämä johtuu siitä, että pleistoseenin jääkausijaksoilla Black Mountainsille levisi pohjoisesta arktisia lajeja, jotka jäivät elämään sen korkeimmille vuorenhuipuille ilmaston lämpenemisen jälkeen. Muutamia vuorella esiintyviä kasvien ja eläinten alalajeja ei tavata missään muualla.
Aikaisemmin Mount Mitchellin huippua ja ylärinteitä peittivät tuuheat virginianpihta- ja punakuusimetsät. Alarinteillä puuston valtalajeja olivat amerikankastanja, tammet, hikkorit, hopeapaju ja tähkävaahtera ja vielä niitä alempana amerikanpihlajat. Alkuperäisistä metsistä on jäljellä enää rippeet, sillä metsänhakkuut, kasvitaudit ja tuohohyönteiset ovat hävittäneet suurimman osan virginianpihdoista ja amerikankastanjoista ja huomattavan osan punakuusista.
Virginianpihtojen pahin tuholainen on pikkuruinen havukirva Adelges piceae, jota uudet pihtasukupolvet onneksi näyttäisivät sietävän paremmin. Punakuusien kuolemille ei ole löydetty yhtä yksiselitteistä syytä: ilmeisesti ilmansaasteet ja niiden aiheuttamat happosateet ja otsonin muodostuminen heikentävät puiden kykyä selviytyä luonnollisesta rasituksesta. Ongelman vakavuutta ja laajuutta kuvaa hyvin se, että vuorenhuippu peittyy jopa kahdeksana päivänä kymmenestä sankkaan sumuun, joka on yhtä hapanta kuin etikka.
Kuolleiden puiden tilalle on vähitellen levinnyt pilvikirsikoita, keltakoivuja, amerikanpihlajia ja tähkävaahteria mutta jonkin verran myös uusia virginianpihtoja ja punakuusia. Metsäpurojen varsilla kasvaa virginianalppiruusuja ja puiden alla viihtyvät monet varpu- ja pensaskasvit, esimerkiksi mustikka, amerikankarpalo, vadelma, terttuselja ja vuohenkuusamat. Metsän pohjaa peittävät käenkaalit ja saniaiset sekä sammalten ja sienten valtaamat kaatuneet puut.
Mount Mitchellillä esiintyy runsaasti boreaalisen vyöhykkeen yrtti- ja kukkakasveja. Yleisiä lajeja ovat muun muassa hurtanheisi, päivänsilmä, valkolatva, liilakonnanyrtti, mäkikuisma ja päivänkakkara sekä lehdokkien sukuun kuuluva Platanthera grandiflora. Vuorella tavataan myös muutamia kuusi- ja pihtametsien kasveja, jotka ovat vaarantuneita tai erittäin uhanalaisia Pohjois-Carolinassa ja Tennesseessä. Näihin luetaan esimerkiksi kellukoiden sukuun kuuluva Geum radiatum ja asterikasvien heimoon kuuluvat Rugelia nudicaulis ja Liatris helleri.
Vuoren ympäristössä on havaittu 91 lintulajia, joista monet ovat yleisempiä Uudessa-Englannissa ja Kanadassa kuin Pohjois-Carolinassa. Sen rinteillä viihtyvät muun muassa amerikanhippiäinen, pikkukäpylintu ja röyhelöpyy ja huipun yllä lentää usein muuttohaukkoja. Vuorella talvehtii yhteensä kaksikymmentä lintulajia, esimerkiksi amerikannokkavarpunen ja tammipunavarpunen. Peukaloiset, tammitiaiset, tummajunkot ja muutamat muut muuttolinnut siirtyvät vuodenaikojen rytmissä ainoastaan vuorenrinnettä ylös tai alas.
Mount Mitchellillä liikkuvista päiväeläimistä yleisimpiä ovat valkohäntäpeura, mustakarhu ja haisunäätä ja yöeläimistä punailves ja harmaakettu. Kivien ja lahonneiden puunrunkojen välissä vilistää lyhythäntäpäästäisiä, peurahiiriä ja amerikanmetsämyyriä, ja vuoren viileänkosteissa metsissä elää yksi maailman monipuolisimmista pyrstösammakkolajistoista, jossa varsinkin keuhkottomat salamanterit ovat hyvin edustettuina. Rikkaaseen lajistoon kuuluu myös monia uhanalaisia ja vaarantuneita eläimiä, kuten amerikanliito-orava, amerikanhelmipöllö, Plethodon welleri -salamanteri ja kalliopäästäinen.