Diego Garcia
Historia

Portugalilaiset löytöretkeilijät löysivät atollin 1500-luvun alussa. Oletetaan että saari nimettiin joko saaren löytäneen laivan kapteenin tai navigoijan mukaan. Saari pysyi asumattomana 1700-luvulle asti, jolloin ranskalaiset perustivat sinne kopraviljelmiä orjatyövoimaa käyttäen. Diego Garcia siirtyi Britannian hallintaan Napoleonin sotien jälkeen, ja vuodesta 1814 vuoteen 1965 se oli Mauritiuksen hallinnon alaisuudessa. Britannia irrotti Chagossaaret, joihin Diego Garcia kuuluu, 1965 Mauritiuksen hallinnasta ja muodosti niistä Brittiläinen Intian valtameren alue (BIOT). Vuonna 1966 kruunu osti saaret ja viljelmät, jotka olivat olleet yksityisomistuksessa ja jotka eivät olleet olleet enää taloudellisesti kannattavia uusien öljyjen ja voiteluaineiden keksimisen jälkeen.[lähde? ]
Britannia ja Yhdysvallat tekivät vuonna 1971 sopimuksen, jossa Yhdysvaltojen sallittiin perustaa atollille sotilastukikohta. Tämän seurauksena paikalliset viljelykset suljettiin lopullisesti. Sopimuksessa Yhdysvallat ei maksanut Britannialle rahallista korvausta saaren käyttöoikeuksista, joskin myöhemmin paljastui Britannian saaneen Yhdysvalloilta viiden miljoonan dollarin alennuksen uusista Polaris-ohjuksista. Sopimuksen mukaan taloudellinen toiminta on saarella kielletty.
Diego Garcialla oli vuoteen 1973 asti alkuperäisasukkaita, jotka tunnettiin joko iloina (tai chagosilaisina). Asukkaat olivat pääosin intialaisten ja afrikkalaisten orjien jälkeläisiä. Heidät oli tuotu saarelle 1700- ja 1800-luvuilla työskentelemään paikallisilla kopra- ja kookosviljelmillä. Vuonna 1973 saaren asukkaat kuljetettiin Seychelleille ja sieltä edelleen Mauritiukselle. Aina pakkomuutosta lähtien alkuperäisasukkaat ovat taistelleet oikeudestaan palata saarelleen, ja he voittivat tärkeän asiaa koskevan oikeudenkäynnin vuonna 2000. Tosin vuonna 2004 päätös kumottiin korkeammassa oikeusasteessa, ja siihen päättyi samalla mahdollisuus lailliseen asian oikaisuun Britanniassa. Tämän jälkeen iloit ja heidän kannattajansa veivät asian Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen käsiteltäväksi. Huhtikuussa 2006 102 chagosilaista pääsi viikoksi käymään synnyinseuduillaan atollilla ja hoitamaan sukulaistensa hautoja.
Nykyään Diego Garcialla on Yhdysvaltojen ja Britannian yhteinen sotilastukikohta. Vaikka tukikohta on käytännössä pääosin Yhdysvaltojen hallussa, paikalla on myös jonkin verran brittien joukkoja ja poliisivirkailijoita. Tukikohta toimii laivaston tankkaus- sekä tukiasemana. Siellä on Yhdysvaltain ilmavoimien lentotukikohta. Tukikohtaa käytettiin B-52-pommittajien tukikohtana Persianlahden sodassa 1991 ja Afganistanissa 2001. Vuonna 2003 alueelle rakennettiin siirrettäviä suojia B-2-pommikoneille jonkin verran ennen Irakin uutta sotaa. Tukikohta on osa Yhdysvaltojen avaruuden tutkimisverkostoa (Space Surveillance Network) kolmen teleskoopin GEODSS-asemalla, mutta se toimii myös NASAn avaruussukkuloiden hätälaskupaikkana.
Yhdysvallat ja Britannia eivät liittäneet Diego Garciaa Afrikan ydinasevapaata aluetta koskevaan sopimukseen, mutta muut Chagossaarten saaret kuuluvat sopimuksen piiriin. Sopimus saaren käyttämisestä sotilastukikohtana tehtiin vuonna 1966. Siinä tarkennetaan, että sopimuksen voimassaolo päättyy vuonna 2036 mutta että kumpikaan osapuoli ei voi irtautua siitä ennen vuotta 2016.
Britannia luovutta Chagossaaret Mauritiukselle mutta pitää Diego Garcian hallinnassaan 99 vuotta.