stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ernst-Robert Grawitz

Grawitz tapaamassa Reichsführerschulen oppilaita vuonna 1939.
Ernst-Robert Grawitz (8. kesäkuuta 1899 – 24. huhtikuuta 1945) oli professori ja saksalainen natsitohtori toisen maailmansodan aikana. Grawitz syntyi Charlottenburgissa Berliinin länsiosassa. SS:n ja poliisin valtakunnanlääkärinä, Grawitz neuvoi Heinrich Himmlerille kaasukammioiden käyttöä. Hän teki raakoja lääketieteellisiä kokeita keskitysleirivangeille. SS-arvostaan johtuen Grawitz vastasi miltei kaikista tehdyistä lääketietellisistä kokeista. Toisen maailmansodan lopussa Grawitz meni Adolf Hitlerin Führerbunkeriin ja pyysi lupaa lähteä kaupungista etenevän puna-armeijan tieltä. Hitler kuitenkin kielsi tämän, ja kertoman mukaan nöyryytti tätä pelkuruudesta useiden bunkkerin naisten edessä. Tämän jälkeen Grawitz meni kotiinsa ja räjäytti itsensä ja perheensä kesken aterian kahdella käsikranaatilla. Perikato-elokuvassa (2004) Grawitzia esitti Christian Hoening.
Entourage (elokuva)

| Entourage |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Doug Ellin
Käsikirjoittaja:  Doug Ellin
Perustuu:  Doug Ellinin televisiosarjaan Entourage
Tuottaja:  Doug Ellin Stephen Levinson Mark Wahlberg
Kuvaaja:  Steven Fierberg
Leikkaaja:  Jeff Groth
Pääosat:   Kevin Connolly  Adrian Grenier  Kevin Dillon  Jerry Ferrara  Jeremy Piven 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  HBO
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:   2015-06-033. kesäkuuta 2015 (Yhdysvallat)  2015-06-1212. kesäkuuta 2015 (Suomi)  
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Entourage on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Doug Ellin. Se on jatkoa HBO:n samannimiselle televisiosarjalle. Sen pääosissa esiintyvät sarjassakin näytelleet Kevin Connolly, Adrian Grenier, Kevin Dillon, Jerry Ferrara ja Jeremy Piven. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 3. kesäkuuta 2015 ja Suomessa 12. kesäkuuta 2015.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kevin Connolly  | … |  Eric Murphy   |
|  Adrian Grenier  | … |  Vincent Chase   |
|  Kevin Dillon  | … |  Johnny ”Drama” Chase   |
|  Jerry Ferrara  | … |  Salvatore ”Turtle” Assante   |
|  Jeremy Piven  | … |  Ari Gold   |
|  Emmanuelle Chriqui  | … |  Sloan McQuewick   |
|  Perrey Reeves  | … |  Melissa Gold   |
|  Rex Lee  | … |  Lloyd Lee   |
|  Debi Mazar  | … |  Shauna Roberts   |
|  Rhys Coiro  | … |  Billy Walsh   |
|  Constance Zimmer  | … |  Dana Gordon   |
|  Haley Joel Osment  | … |  Travis McCredle   |
|  Ronda Rousey  | … |  oma itse   |
|  Scott Mescudi  | … |  Allen, Arin avustaja   |
|  Alan Dale  | … |  John Ellis   |
|  Billy Bob Thornton  | … |  Larsen McCredle   |
|  Nora Dunn  | … |  Dr. Marcus   |
|  Sabina Gadecki  | … |  Melanie   |
|  Alice Eve  | … |  Sophie   |
|  Martin Landau  | … |  Bob Ryan   |
|  Dan Patrick  | … |  Stooge   |
|  Judy Greer  | … |  roolittaja   |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Entourage Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Entourage Box Office Mojossa (englanniksi)
Entourage Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
Entourage Metacriticissä (englanniksi)
Ennakointi

Ennakointi tarkoittaa tulevaisuuden luotausta (tulevaisuuden ”näkemistä”) ja tulevaisuuden suunnittelua (tulevaisuuden ”tekemistä”). Tulevaisuuden tekemisessä innovaatioilla on keskeinen rooli. Myös monet valinnat kuten lämmitetäänkö uusi omakotitalo maalämmöllä, öljyllä tai sähköllä ovat tulevaisuuden tekemistä.
Ennakoinnin määritelmä

Ennakoinnin menetelmien soveltaminen riippuu pitkälle ennakointiongelmasta, eli mitä tulevaisuudesta halutaan saada selville tai miten tulevaisuutta halutaan muuttaa. Usein menetelmät jaetaan lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikajänteen menetelmiin. Aikakäsitys vaikuttaa aikajänteen tulkintaa ja käyttöön. Lyhyt aikajänne voi olla vuosi, keskipitkä noin kolme vuotta ja pitkä yli viisi vuotta. Riippuu kuitenkin kohteena olevan ilmiön elinkaaresta, mikä on pitkä ja mikä lyhyt aikajänne. Esimerkiksi kännykkämallin elinkaaressa vuosi voi olla hyvinkin pitkä aikajänne, kun ydinvoimalaitoksen kohdalla kymmenen vuotta on erittäin lyhyt aikajänne. Aika voidaan ymmärtää myös suhteellisena ja vaiheittaisena.
Lyhyt aikajänne voi tällöin tarkoittaa trendiä tästä hetkestä eteenpäin, keskipitkä aikajänne seuraavaa murroskohtaa ja pitkä aikajänne yltää yli murroksen. Megatrendeillä kuvataan tyypillisesti näitä murroksen ylittäviä ajassa kestäviä ilmiöitä. Eräät megatrendit ovat jopa niin isoja ja globaaleja, että niitä voidaan nimittää gigatrendeiksi kuten ilmastonmuutosta tai maapallon väestönkasvua.
Jäljittävä ennakointi on eräs ennakoinnin laji. Jäljittävässä ennakoinnissa pyritään tulevaisuus jäljittämään loogisen päättelyn kautta. Esimerkiksi ihmisen jonka perimä, elämäntavat ja terveydentila ovat selvillä terveydentila kahdenkymmenen vuoden kuluttua on melko hyvin ennakoitavissa. Uusien ratkaisujen löytäminen (innovaatioiden keksiminen) on ehkä ennakointityön merkittävin haaste.
Sattumalla on suuri rooli tulevaisuuden muotoutumisessa. Sattuman ennakointi on vaikeaa ellei peräti mahdotonta. Heikkojen signaalien eli enteiden avulla sattumia voidaan ehkä tunnistaa aiemmin kuin ne tulevat yleiseen tietoisuuteen. Kaikkiaan sattuma ei ole ennakoinnissa kovinkaan mielenkiintoinen asia. Tulevaisuudesta tiedämme joka tapauksessa enemmän kuin kykenemme lähes varmaa tulevaisuustietoa käytännössä analysoimaan ja jalostamaan päätöksiimme vaikuttaviksi johtopäätöksiksi.
Ennakointi on lähellä tulevaisuudentutkimusta, jossa käytetään suhteellisen vakiintuneita menetelmiä kuten skenaariotyöskentelyä (vaihtoehtoisten tulevaisuuspolkujen etsintää), delfoita eli delphiä (monivaiheinen tarkentuva asiantuntijakysely), tulevaisuusverstaita (tulevaisuusstudioita, joissa mieluiten johonkin systematiikkaan tukeutuen etsitään tulevaisuusidoita), mind map eli ajatusrysä on eräs runsaasti käytetty jäsennystapa myös tulevaisuustyöskentelyssä. Heikkojen signaalien keräämiseen on kehitetty menettelyjä, joissa kirjoitetuista teksteistä ja puheesta haetaan usein toistuvia uusia käsitteitä ja ilmiöitä. Kun heikko signaali löydetään, se voi vahvistaa ilmiötä niin, että siitä tulee vahva signaali eli trendi tai jopa megatrendi.
Ennakointiin ja tulevaisuudentutkimukseen liittyen on lukuisia ennakointisivustoja ja -portaaleja niin julkisten toimijoiden, järjestöjen kuin yritystenkin ylläpitäminä. Esimerkkinä näistä mainittakoon Suomessa opetushallituksen ylläpitämä ENSTI – Ennakoinnin sähköinen tietopalvelu. Portaalista löytyy muun muassa ennakoinnin sanasto.
Ennakointimallit

Ennakoinnin pääideoita on kolme:
1) Tulevaisuuden tietäminen, trendit ja (muut) korkean toteutumistodennäköisyyden tulevaisuuskuvat; tulevaisuuden arvailu (heikot signaalit, valistuneet arvaukset) ovat lähellä tulevaisuuden tietämistä. Samoin kyselyt, työpajat, aivoriiheet, tulevaisuusverstaat ja worshopit tuottavat lyhyen aikajänteen trendiomaista tietoa eli historiaperustaisia tai muutoin näennäisiä tulevaisuuskuvia. Ennustamista on vaikeaa eikä ennustaminen ole muutoinkaan erityiosen mielenkiintoista ennakoinnin kannalta, missä painopiste on muutoksen ymmärtämisessä ja tulevaisuuden tekemisessä.
2) Tulevaisuuden ymmärtäminen, loogiseen päättelyyn eli ennakointimalleihin perustuva tulevaisuustietämys, ml. pitkän aikajänteen vaikutusten arviointi esimerkiksi PESTE-logiikalla. PESTE = lyhennen englanninkielisistä alkukirjaimista: P = poliittiset, E = taloudelliset, S= sosiaaliset, T = teknologiset ja E = ympäristölliset vaikutukset. Näihin näkökulmiin voidaan lisätä tarpeen mukaan muita näkökulmia kuten arvomuutokset (E=eettiset vaikutukset) tai kulutus (C).
3) Tulevaisuuden tekeminen eli merkittävät uudet ratkaisut (innovaatiot kuten sähköiset asiointipalvelut) ja merkittävät päätökset (suuret valinnat kuten enrgiaratkaisut, suuret investoinnit kuten kaivos- ja väylähankkeet).
Ennakointimalleista tunnetuimpia ovat Rooman klubin malli, väestöennusteet ja työvoimamentelmä. Määrllisten työvoima- ja koulutustarpeiden ennakointiin OECD:ssä 1960-luvulla kehitettyä työvoimamenetelmää on sovellettu Suomessa jo yli 40 vuotta. Menetelmän sovelluksia ovat mm. Koulutusrakennekomitean malli (1969), Tavoiteohjelmatoimikunta (1979), Kosunen malli (1983–1995), Mitenna-malli (1996–), Maakuntien ammattirakennemalli (1990–) ja Ikäkorttimalli (1999–). Laadullisessa ennakoinnissa on kehitetty pilottimalleja kuten liiketoiminta-alueiden ennakointimalli (tuotantoverkostomalli, klusterimalli) ja kvalifikaatioiden muutosten ennakointimalli. Topten tai top10-mallia on käytetty lukuisten ilmiöiden jäsentämisessä ja eri muuttujien priorisoinnissa, tyypillisesti suurten kehitysaaltojen eli megatrendien kuvaamisessa.
Ennakoinnin aikakäsitykset

Ennakoinnin aikakäsitys on merkittävä näkökulma kussakin ennakointihankkeessa ja -tilanteessa. Pääjäsennykset ovat kalenteriaikaan, tasaväliseen aikaan (= milloin jokin tapahtuu) eli kronologiaan perustuva aikakäsitys ja suhteellinen, vaiheittaiseen eli tulevaisuuspolkuun perustuva aikakäsitys (mitä jonkin jälkeen tapahtuu).
Länsimaisessa ajattelussa ja kulttuurissa kronologinen aikakäsitys on vallitseva, mikä rajoittuneisuus on yksi ennakoinnin kompastuskivistä. Soveltamalla suhteellista aikakäsitystä vältetään ehkä vaikein ennakoinnin ongelma: Milloin jokin tapahtuu? Ajankohtia voidaan arvailla enteiden (heikkojen signaalien) tai päätelmien ja arvausten perusteella.
Ennakoinnissa käytetään tyypillisesti kolmea aikajännettä eli lyhyttä, keskipitkää ja pitkää aikaväliä. Kronologisessa aikakäsityksessä käytetään tyypillisesti lyhyen aikajänteenä 1–3 vuotta, keskipitkänä 3–6 vuotta ja pitkä tämän ylimeneviä aikajänteitä. Kronologisestikin ajateltuna aikajänne riippuu yksiselitteisesti ilmiöalueesta, esimerkiksi GSM-puhelinmalleissa vuosi on jo erittäin pitkä aikajänne kun taas kiinteistöissä tai kaivostoiminnassa 15 vuotta on erittäin lyhyt aikajänne.
Suhteellisessa aikajänteessä lyhyt tarkoittaa trendiä, keskipitkä trendin taittumista ja seuraava kehitysvaihetta sekä pitkä aikajänne murrosta kohti ilmiön alasajautumista ja evoluutiuota (tai lepotilaa, ’kuolemaa’). Ennakoinnin aloittamisessa avainkysymyksiä mitä aikajännettä tavoitellaan suhteellisen aikakäsityksen mukaisessa mielessä. Tämä vaikuttaa ratkaisevasti ennakointimenetelmän valintaan: tilastoilla, kyselyillä ja työpajoilla saavutetaan yleensä trendi tunnistamatta edes trendin taittumista; keskipitkä aikajänne edellyttää malleja ja pitkässä aikajänteessä käytetään megatrendejä ja uusia ratkaisuja hakevia innovatiivisia menettelyjä.
Oheismerkitykset. Käytännön lukuisissa ennakointihankkeissa ei tyypillisesti ennakoida lainkaan, vaan merkityksellisiä ovat ennakointiin sinänsä sisältyvä oheismerkitykset, joista tärkempiä ovat nykytilan selvittäminen, toimijoiden verkottaminen, päätöksentekijöiden sitouttaminen ja priorisointi sekä yhteisöjen imagon kehittäminen (= ”moderni organisaatio ennakoi”). Aidot ennakointihankkeet ovat harvinaisia, vaikka ennakointinimikkeen alla monenlaisten tilastojen, kyselyjen tai työpajojen parissa puuhastellaankin.
Ennakointi Suomessa

Ennakoinnin arviointi on Suomessa lapsenkengissä. Arvioinnit tuottavat tilattuina pääsäntöisesti hyväksi luonnehdittuja tuloksia, mikä perustuu ennen muuta sivumerkitysten kuten verkostoitumisen onnistumiseen.
Feliks Nowowiejski

Feliks Nowowiejski
Feliks Nowowiejski (7. helmikuuta 1877 Wartembork – 18. tammikuuta 1946 Poznań) oli puolalainen säveltäjä, urkuri ja kapellimestari.
Nowowiejski aloitti musiikkioppilaitoksessa käymisen Święta Lipkassa ja jatkoi musiikillista toimintaa Olsztynissä, johon muutti perheineen vuonna 1893. Hän sai vuonna 1898 ensipalkinnon sävellyskilpailussa Lontoossa ja aloitti samana vuonna kuusikuukautiset opinnot Sternin konservatoriossa. Palattuaan Olsztyniin Nowowiejski toimi kirkon urkurina. Vuonna 1900 hän suoritti kolme kuukautta kestäneet opinnot gregoriaanisessa laulussa ja polyfoniassa Regensburgissa. Samana vuonna hän aloitti Berliinissä Max Bruchin johdolla suorittamansa opinnot, jotka jatkuivat ensin vuoteen 1902 ja sitten vuosina 1904–1906. Samanaikaisesti näiden opintojen kanssa Nowowiejski opiskeli musiikkitiedettä ja estetiikkaa. Vuonna 1902 Nowowiejski sai Meyerbeer-palkinnon säveltämistään oratoriosta ja alkusoitosta. Saamillaan varoilla hän vietti kaksi vuotta matkustellen ja tapasi tänä aikana Antonín Dvořákin, Gustav Mahlerin, Camille Saint-Saënsin, Pietro Mascagnin sekä Ruggero Leoncavallon. Nowowiejski sai vuonna 1903 Ignacy Jan Paderewskin rahoittaman Beethoven-palkinnon Bonnissa ja vuonna 1904 toisen Meyerbeer-palkinnon. Vuosina 1909, 1910 ja 1914 hänelle myönnettiin ensipalkinnot Lvivissä järjestetyissä sävellyskilpailuissa.
Nowowiejski asettui Puolaan ulkomailta palattuaan Krakovaan, jossa johti musiikkiseuraa ja esiintyi kapellimestarina sekä urkurina. Hän meni vuonna 1911 naimisiin Elżbieta Mironow-Mirockan kanssa; pariskunnalle syntyi viisi lasta. Ensimmäisen maailmansodan ajan hän vietti Berliinissä. Sen jälkeen hän asettui Poznańiin, jossa hän osallistui kulttuurielämän elvyttämiseen järjestämällä orkesteri- ja kuorokonsertteja sekä pitämällä urkuresitaaleja. Resitaaleissaan hän esitti barokkimusiikkia, aikansa ranskalaissäveltäjien teoksia ja omia improvisaatioitaan. Vuodesta 1920 Nowowiejski luennoi Poznańin valtionkonservatoriossa, jossa johti urkuluokkaa ja toimi orkesterin kapellimestarina. Vuonna 1927 hän luopui opettamisesta ja omistautui kokonaan sävellys- ja konserttityöhönsä. Vuonna 1931 hänestä tuli Lontoon urkumusiikkiseuran kunniajäsen, ja vuonna 1935 hän sai varsovalaisten muusikoiden ryhmän myöntämän musiikkipalkinnon. Johtaessaan vuosina 1935–1939 Poznańin kaupunginorkesteria Nowowiejski tuki uuden musiikin asiaa. Hän johti muiden muassa Maurice Ravelin, Albert Rousselin, Florent Schmittin, Igor Stravinskyn, Tadeusz Kassernin ja Tadeusz Szeligowskin teosten esityksiä. Syyskuussa 1939 Nowowiejski kätkeytyi Pyhän Elisabetin sisarten sairaalaan, josta lähti Krakovaan ja lopulta palasi elokuussa 1945 Poznańiin.
Nowowiejskin tuotantoon kuuluu muun muassa kuoroteoksia, pianomusiikkia ja oopperoita, kuten Legenda Bałtyku (op. 28).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Feliks Nowowiejski Wikimedia Commonsissa
Eternal Erection

| Eternal Erection |
| --- | --- |
 Eternal Erection esiintyi Kolmen sepän aukiolla Helsingissä 2007.
Tiedot
Toiminnassa:  1994–
Tyylilaji:  Funk
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Sam Huber (Rick Lover), laulu, koskettimet   Joakim Guthwert (Ray Slick), kitara   Ville Hukkinen (The Hook), lyömäsoittimet   Markus Holkko (Furillo), saksofoni   Tero Saarti (T-Roy), trumpetti   Pontus Gylling (Chanell), basso   Hemu Häsänen (Fifi), rummut  
Levy-yhtiö:  Eat This Music  
Aiheesta muualla
eternalerection.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eternal Erection on suomalainen vuonna 1994 perustettu funk-yhtye. Perustajajäsenet olivat Sam Huber, Joakim Guthwert, Pontus Gylling ja Hemu Häsänen. Viimeisin albumi "It`s Easy" julkaistiin 2014.
Jäsenet

Sam Huber (Rick Lover) - laulu, koskettimet
Joakim Guthwert (Ray Slick) - kitara
Ville Hukkinen (The Hook) - lyömäsoittimet
Markus Holkko (Furillo) - saksofoni
Tero Saarti (T-Roy) - trumpetti
Pontus Gylling (Chanell) - basso
Hemu Häsänen (Fifi) - rummut
Julkaisut > Albumit

Family Tree (1998)
No Funk About It (2000)
Family Tree Remastered Special Edition (2004)
On Top (2005)
On Tour (2006)
Angels and Bandits (2009)
It's Easy (2014)
Julkaisut > Singlet

"Eternal Erection" (1996)
"Genetics" (1997)
"7 Hours of Funk" (1999)
"C'MON" (2000)
"U Can Make Me Dance" (2000)
"Bad Stuff" (2005)
"Singalong" (2014)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Eternal Erection Myspacessa (englanniksi)
Fini Henriques

Fini Henriques
Fini Valdemar Henriques (20. joulukuuta 1867 – 27. lokakuuta 1940) oli tanskalainen säveltäjä ja viulisti. Hän opiskeli Johan Svendsenin ja Joseph Joachimin johdolla ja sävelsi mm. kaksi sinfoniaa ja näyttämö- ja kamarimusiikkia.
Fast Eddie

"Fast" Eddie Smith on yhdysvaltalainen housemusiikin tuottaja. Hän oli merkittävä vaikuttaja Chicagon klubimusiikkikulttuurissa 1980-luvun jälkipuolella, työskennellen dj:nä ja tehden muun muassa useita suosittuja acid house - ja hip house -äänitteitä.
Aiheesta muualla

Fast Eddie Discogs-sivustolla (englanniksi)
Etelä-Afrikan ja Yhdysvaltain suhteet

Etelä-Afrikan ja Yhdysvaltain sijainti.   Etelä-Afrikka  Yhdysvallat
Etelä-Afrikan ja Yhdysvaltain suhteilla tarkoitetaan Amerikan yhdysvaltojen ja Etelä-Afrikan tasavallan kahdenvälisiä suhteita. Yhdysvalloilla on suurlähetystö Pretoriassa ja Etelä-Afrikalla on Washington DC:ssä.
Vuonna 2012 tehdyn U.S. Global Leadership -raportin mukaan 76 prosenttia eteläafrikkalaisista hyväksyi Yhdysvaltain globaalin johtajuuden. 15 prosenttia olivat sitä vastaan ja 9 prosenttia ei osannut sanoa.
98 000 eteläafrikkalaista asui Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etelä-Afrikan ja Yhdysvaltain suhteet Wikimedia Commonsissa
FIPFA

FIPFA (Fédération Internationale de Powerchair Football Association) on kansainvälinen sähköpyörätuolijalkapallon kattojärjestö. Sen päämaja sijaitsee Pariisissa, Ranskassa. Se perustettiin vuonna 2006 sen jälkeen, kun yhdeksän eri maan edustajat tapasivat ensin Portugalin Coimbrassa ja toisen kerran Atlantassa, Yhdysvalloissa. He sopivat pelin säännöistä ja perustivat lajille kansainvälisen kattojärjestön.
Organisaatio

FIPFA on organisaatioltaan samantyyppinen kuin FIFA, jolla on useita kansainvälisiä maanosaliittoja. Toistaiseksi FIPFAn ainut organisoitunut maanosaliitto on Euroopan sähköpyörätuolijalkapallon liitto EPFA, johon kuuluu tällä hetkellä seitsemän jäsenmaata: Suomi, Belgia, Tanska, Britannia, Ranska, Portugali ja Turkki. Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan ollaan tällä hetkellä rakentamassa Amerikkojen sähköpyörätuolijalkapallon konferenssia, PFCA:ta. FIPFAn tavoitteena on perustaa maanosaliitot myös Aasiaan ja Afrikkaan. Aasiassa FIPFAn jäsenmaita ovat ainakin Japani ja Singapore.
FIPFAn ylin päättävä elin on kymmenen nelivuotiskautisen jäsenen muodostama neuvosto. Sen puheenjohtaja valvoo lajille ehdotettuja esityksiä, joita esittävät lajia eri puolilla maailmaa kehittämään pyrkivät komissiot.
Aiheesta muualla

FIPFAn viralliset sivut (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:FIPFA
Käännös suomeksi
Ernst-Reuter-Platz

Ernst-Reuter-Platz vuonna 2007. Vasemmalla entinen Telefunkenin tornitalo.
Ernst-Reuter-Platz on aukio ja liikenneympyrä Berliinin Charlottenburgin kaupunginosassa, Straße des 17. Juni -kadun varrella. Straße des 17. Juni jatkuu Ernst-Reuter-Platzilta länteen Bismarckstraßen nimellä. Aukiolta lähtevät eri suuntiin myös Hardenbergstraße, Otto-Suhr-Allee ja Marchstraße.
Aukio nimettiin vuonna 1953 Länsi-Berliinin pormestarina toimineen sosiaalidemokraatin Ernst Reuterin mukaan.
Paikalla oli aiemmin risteys, joka tunnettiin lempinimellä Knie (”Polvi”), koska Mitten suunnasta Charlottenburgin linnalle kulkenut tie teki siinä kohdalla mutkan. Nykyisen ilmeensä aukio sai toisen maailmansodan jälkeen, arkkitehti Bernhard Hermkesin vuonna 1955 laatiman suunnitelman pohjalta. Risteys muutettiin suuren liikenneympyrän sisään jääväksi aukioksi, joka koristeltiin suihkulähtein. Lähikortteleiden vanhan tiiviin rakennuskannan tilalle rakennettiin suuria yksittäisiä toimistotaloja. Ernst-Reuter-Platzin näkyvin rakennus on vuonna 1960 aukion länsilaidalle valmistunut Telefunkenin tornitalo, joka on nykyään Berliinin teknillisen yliopiston käytössä.
Aukion lähellä sijaitsee Ernst-Reuter-Platzin metroasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ernst-Reuter-Platz Wikimedia Commonsissa
Esch-sur-Alzette

| Esch-sur-Alzette Esch an der Alzette Esch-Uelzecht |
| --- | --- |

 vaakuna
 Esch-sur-Alzetten sijainti (oranssi) Luxemburgissa.
 Koordinaatit: 49°29′48″N, 5°58′56″E 
Valtio:  Luxemburg
Alue:  Luxemburgin alue
Kantoni:  Esch-sur-Alzette
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Vera Spautz
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14,3 km²
Korkeus:  279 m
Väkiluku (2021)  (arvio):  36 228
 – Väestötiheys:  2 525 as./km²
 
 www.esch.lu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Esch-sur-Alzette (luxemburgiksi Esch-Uelzecht, saks. Esch an der Alzig) on Luxemburgin toiseksi suurin kaupunki, jossa asuu vuoden 2021 arvion mukaan noin 36 200 asukasta, kun vuoden 2011 väestönlaskennassa asukkaita oli noin 30 100. Kaupunki sijaitsee maan lounaisosassa Ranskan rajan läheisyydessä, Alzettejoen laaksossa noin 15 kilometriä Luxemburgin kaupungista lounaaseen. Alzette virtaa kaupungin läpi. Yleensä kaupunkiin viitataan pelkästään nimellä Esch, mutta virallinen nimi erottaa kaupungin Luxemburgin pohjoisosassa sijaitsevasta Esch-sur-Sûren kylästä.
1800-luvun loppupuolelta lähtien rauta- ja terästeollisuus on ollut tärkeä osa Esch-sur-Alzetten taloutta, vaikka tuotantomäärät alkoivat pienentyä 1900-luvun loppupuolella. Kaupungissa on tuotettu lisäksi kuonalannoitteita ja elintarveikkeita.
Kaupungista ovat kotoisin jalkapalloseurat Jeunesse Esch ja Fola Esch. Jeunesse on maan menestynein, ja myös Fola on voittanut mestaruuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Esch-sur-Alzette Wikimedia Commonsissa
Eschin verkkosivut (ranskaksi)
Luxemburgin alueen kunnat
Bertrange
Bettembourg
Bissen
Boevange-sur-Attert
Colmar-Berg
Contern
Differdange
Dippach
Dudelange
Esch-sur-Alzette
Fischbach
Frisange
Garnich
Heffingen
Hesperange
Hobscheid
Kayl
Käerjeng
Kehlen
Koerich
Kopstal
Larochette
Leudelange
Lintgen
Lorentzweiler
Luxemburg
Mamer
Mersch
Mondercange
Niederanven
Nommern
Pétange
Reckange-sur-Mess
Roeser
Rumelange
Sanem
Sandweiler
Schifflange
Schuttrange
Septfontaines
Steinfort
Steinsel
Strassen
Tuntange
Walferdange
Weiler-la-Tour
Euroopan kulttuuripääkaupunki
| --- | --- |
1980-luku:   1985: Ateena  1986: Firenze  1987: Amsterdam  1988: Länsi-Berliini  1989: Pariisi 
1990-luku:   1990: Glasgow  1991: Dublin  1992: Madrid  1993: Antwerpen  1994: Lissabon  1995: Luxemburg  1996: Kööpenhamina  1997: Thessaloniki  1998: Tukholma  1999: Weimar 
2000-luku:   2000: Avignon · Bergen · Bologna · Bryssel · Helsinki · Krakova · Praha · Reykjavík · Santiago de Compostela  2001: Rotterdam · Porto  2002: Brugge · Salamanca  2003: Graz  2004: Genova · Lille  2005: Cork  2006: Patras  2007: Sibiu · Luxemburg  2008: Liverpool · Stavanger  2009: Vilna · Linz 
2010-luku:   2010: Essen · Istanbul · Pécs  2011: Turku · Tallinna  2012: Guimarães · Maribor  2013: Marseille · Košice  2014: Riika · Uumaja  2015: Mons · Plzeň  2016: San Sebastián · Wrocław  2017: Aarhus · Páfos  2018: Leeuwarden · Valletta  2019: Matera · Plovdiv 
2020-luku:   2020: Rijeka · Galway  2021: Timișoara · Elefsína  2022: Kaunas · Esch-sur-Alzette  2023: Veszprém  2026: Oulu
Escaño (1932)

| Escaño |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Sociedad Española de Construcción Naval, Cartagena
Laskettu vesille:  28. kesäkuuta 1932
Palveluskäyttöön:  1936
Poistui palveluskäytöstä:  11. lokakuuta 1963
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 650 t (normaali) 2 067 t (kuormattu)
Pituus:  101 m
Leveys:  9,6 m
Syväys:  3,3 m
Koneteho:  42 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  160
Aseistus
Aseistus:  5 × 120 mm/45 tykkiä 1 × 76 mm ilmatorjuntatykki 4 × konekivääriä 6 × 533 mm torpedoputkea 2 × syvyyspommikiskoa
Escaño (runkonumero E) oli Espanjan laivaston vuonna 1932 vesillelaskettu Churruca-luokan hävittäjä, joka osallistui Espanjan sisällissotaan hallituksen joukoissa tasavaltalaisten laivastossa. Alus oli nimetty Don Antonio de Escaño Garcían mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalilta Cartagenasta. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1932 ja otettiin palvelukseen 1936.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 11. lokakuuta 1963.