stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
GP2
Pistelasku

| Pistelasku kausilla 2005–2011> .Sijoitus | Pistelasku kausilla 2005–2011> .1. | Pistelasku kausilla 2005–2011> .2. | Pistelasku kausilla 2005–2011> .3. | Pistelasku kausilla 2005–2011> .4. | Pistelasku kausilla 2005–2011> .5. | Pistelasku kausilla 2005–2011> .6. | Pistelasku kausilla 2005–2011> .7. | Pistelasku kausilla 2005–2011> .8. | Pistelasku kausilla 2005–2011> .9. | Pistelasku kausilla 2005–2011> .10. | Pistelasku kausilla 2005–2011> .Paalupaikka | Pistelasku kausilla 2005–2011> .Nopein kierros |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lähtö 1 | 10 | 8 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |  |  | 2 | 2 (2005) 1 (2006–2011) |
| Lähtö 2 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |  |  |  |  |  | 2 (2005) 1 (2006–2011) |
Pistelasku kausilla 2012–2016.
| Lähtö 1 | 25 | 18 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 | 4 | 2 |
| Lähtö 2 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 |  |  |  | 2 |
Lähde:
Nopeimman kierroksen ajanut kuljettaja sai pisteitä, mikäli hän on ajanut 90 prosenttia kisakierroksista ja sijoittunut kymmenen parhaan joukkoon lopputuloksissa. Mikäli nopeimman kierroksen ajanut kuljettaja ei sijoittunut kymmenen parhaan joukkoon lopputuloksissa sai pisteen kuljettaja joka ajoi toiseksi, kolmanneksi jne. nopeimman kierroksen.
Suomalaiset GP2:ssa

| Kuljettaja | Ajetut GP:t | Voitot | Paalupaikat | Pisteet | Mestaruudet | Kaudet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nico Rosberg | 23 | 5 | 5 | 120 | 1 | 2005 |
| Heikki Kovalainen | 23 | 5 | 2 | 105 | 0 | 2005 |
| Toni Vilander | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2005 |
| Markus Niemelä | 7 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2007 |
| Henri Karjalainen | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2007 |
Mestarit

| Kausi | Kuljettaja | Mestaruuden voittanut talli |
| --- | --- | --- |
| 2005 |  Nico Rosberg |  ART Grand Prix |
| 2006 |  Lewis Hamilton |  ART Grand Prix |
| 2007 |  Timo Glock |  iSport International |
| 2008 |  Giorgio Pantano |  Barwa International Campos Team |
| 2009 |  Nico Hülkenberg |  ART Grand Prix |
| 2010 |  Pastor Maldonado |  Rapax |
| 2011 |  Romain Grosjean |  Barwa Addax Team |
| 2012 |  Davide Valsecchi |  DAMS |
| 2013 |  Fabio Leimer |  Russian Time |
| 2014 |  Jolyon Palmer |  DAMS |
| 2015 |  Stoffel Vandoorne |  ART Grand Prix |
| 2016 |  Pierre Gasly |  Prema Racing |
F1:een nousseita

| Kausi | Kuljettaja |
| --- | --- |
2006:  Nico Rosberg nousi Williamsin kilpakuljettajaksi.
2006:  Scott Speed nousi Toro Rosson kilpakuljettajaksi.
2007:  Lewis Hamilton nousi McLarenin kilpakuljettajaksi.
2007:  Heikki Kovalainen nousi Renault'n kilpakuljettajaksi.
2007:  Sakon Yamamoto nousi Spykerin kilpakuljettajaksi.
2007:  Kazuki Nakajima nousi Williamsin kilpakuljettajaksi.
2008:  Timo Glock nousi Toyotan kilpakuljettajaksi. Hän ajoi aiemmin F1:ssä vuonna 2004.
2008:  Nelson Piquet Jr. nousi Renault'n kilpakuljettajaksi.
2009:  Sébastien Buemi nousi Toro Rosson kilpakuljettajaksi.
2009:  Romain Grosjean nousi Renault'n kilpakuljettajaksi kesken kauden.
2009:  Kamui Kobayashi tuurasi loukkaantunutta Timo Glockia kahdessa viimeisessä GP:ssä. Nousi kaudella 2010 Sauberin kilpakuljettajaksi.
2010:  Nico Hülkenberg nousi Williamsin kilpakuljettajaksi.
2010:  Lucas di Grassi nousi tulokastalli Virginin kilpakuljettajaksi.
2010:  Bruno Senna nousi tulokastalli Hispanian kilpakuljettajaksi.
2010:  Vitali Petrov nousi Renault'n kilpakuljettajaksi. Hänestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen venäläinen F1-kuljettaja.
2010:  Karun Chandhok nousi tulokastalli Hispanian kilpakuljettajaksi. Hänestä tuli kaikkien aikojen toinen intialaiskuljettaja F1:ssä.
2011:  Sergio Pérez nousi Sauberin kilpakuljettajaksi.
2011:  Pastor Maldonado nousi Williamsin kilpakuljettajaksi.
2011:  Jérôme d’Ambrosio nousi Virginin kilpakuljettajaksi.
2012:  Charles Pic nousi Marussian kilpakuljettajaksi.
2012:  Romain Grosjean palasi Lotuksen kilpakuljettajaksi. Hän ajoi aiemmin F1:ssä vuonna 2009.
2013:  Esteban Gutiérrez nousi Sauberin kilpakuljettajaksi.
2013:  Max Chilton nousi Marussian kilpakuljettajaksi.
2013:  Giedo van der Garde nousi Caterhamin kilpakuljettajaksi.
2013:  Jules Bianchi ajoi GP2:ssa kaudet 2010–2011. Nousi kaudella 2013 Marussian kilpakuljettajaksi.
2014:  Marcus Ericsson nousi Caterhamin kilpakuljettajaksi.
2015:  Felipe Nasr nousi Sauberin kilpakuljettajaksi.
2015:  Alexander Rossi nousi Manorin kilpakuljettajaksi kesken kauden.
2016:  Jolyon Palmer nousi Renault’n kilpakuljettajaksi.
2016:  Rio Haryanto nousi Manorin kilpakuljettajaksi. Hänestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen indonesialainen F1-kuljettaja.
2016:  Stoffel Vandoorne tuurasi loukkaantunutta Fernando Alonsoa McLarenilla Bahrainin GP:ssä.
2017:  Antonio Giovinazzi nousi Sauberin kilpakuljettajaksi korvaten Australian GP:ssä ja Kiinan GP:ssä Pascal Wehrleinia.
Lähteet ja huomautukset

↑  GP2-sarja korvaa kolmetonniset[vanhentunut linkki]
↑  GP2-sarjan tallit julkistettiin[vanhentunut linkki]
↑  GP2 Series and GP2 Asia Series to be merged 12.7.2011. Arkistoitu Viitattu 12.4.2023. (englanniksi)
↑  Speedsport-magazine
↑  Glockin Toyota-pesti varmistui MTV3.fi. 19.11.2007. Viitattu 19.11.2007.
↑  Kulta, Heikki: Robertson neuvotteli Nasrin Sauberille TS.fi. 6.11.2014. Arkistoitu 6.11.2014. Viitattu 6.11.2014.
Aiheesta muualla

Virallinen GP2-sarjan kotisivu
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:GP2 Series
iSport International -tiimin Timo Glock Monacon GP:ssä 2007. Autossa on sadekelin renkaat ja sadekuomu.
Käännös suomeksi
Fredrik V

| Fredrik V |
| --- | --- |
 Tanskan ja Norjan kuningas
 Fredrik V haarniskassa, Carl Gustaf Pilon maalaama muotokuva n. 1750
Tanskan ja Norjan kuningas
Valtakausi:  6. elokuuta 1746 – 14. tammikuuta 1766
Kruunajaiset:  4. syyskuuta 1747
Edeltäjä:  Kristian VI
Seuraaja:  Kristian VII

Syntynyt:  31. maaliskuuta 1723 Christiansborg, Kööpenhamina, Tanska
Kuollut:  14. tammikuuta 1766 (42 vuotta) Christiansborg, Kööpenhamina, Tanska
Hautapaikka:  Roskilden tuomiokirkko
Puoliso:  Louisa Juliana Maria
Lapset:  Kristian  Sofia Magdalena Vilhelmiina Karoliina  Kristian VII  Louise   Fredrik
Suku:  Oldenburg
Isä:  Kristian VI
Äiti:  Sofia Magdalena
Uskonto:  Luterilaisuus
Nimikirjoitus:  
Fredrik V (31. maaliskuuta 1723 Kööpenhamina Christiansborgin linna – 14. tammikuuta 1766 Christiansborgin linna, Kööpenhamina, Tanskan kuningaskunta) oli Tanska-Norjan kuningas vuosina 1746–1766.
Kruununprinssi Frederik 5-vuotiaana, tuntematon taiteilija 1737
Kruununprinssi Frederik teini-ikäisenä, Andreas Møller n. 1738-1741
Kuningas

Fredrik V oli yksi Tanskan heikoimmista kuninkaista. Hänen koulutuksensa oli riittämätön, ja hän oli täysin riippuvainen neuvonantajistaan. Hänen hallituskauttaan leimaa rauha ja vauraus valtakunnassa. Fredrik V suosi kaupan edistämistä, ja hänen hallituskautensa aikana rakennettiin Kööpenhaminan kaupunginosa, joka tunnetaan nimellä Frederiksstaden. Amalienborgin linna rakennettiin hänen hallituskaudellaan vuosina 1754–1760.
Fredrik kärsi alkoholismista ja jätti vallan pätevien ministeriensä Adam Gottlob von Moltken, Johann Hartwig Ernst von Bernstorffin ja Heinrich Carl von Schimmelmannin käsiin. Nämä onnistuivat pitämään Tanskan Euroopassa velloneiden sotien ulkopuolella Fredrikin 20 vuotta kestäneen hallituskauden ajan.  Ulkomainen vaikutus saavutti huippunsa hänen hallituskautensa aikana. Vain kolme vuotta ennen kuninkaan hallituskauden loppua tanskalainen Otto Thott liittyi valtaneuvoston jäseneksi.
Pääasiallista valtaa käytti kuninkaan suosikki, käytännössä sijaishallitsijana toiminut, saksalaisyntyinen kreivi Adam Gottlob von Moltke (1710–1792), joka oli ollut kruununprinssi Fredrikin kamaripaasi vuodesta 1730 lähtien, hovimarsalkka vuonna 1743 ja ylihovimarsalkka vuonna 1746. Hänen pääasiallinen tehtävänsä oli varmistaa etteivät kuninkaan orgiat aiheuttaneet vahinkoa kuningashuoneelle.
Kuninkaan alkoholismi oli 23-vuotiaana valtaannousun aikana jo sellaisessa pisteessä, ettei hän selviytynyt ilman avustajiaan valtioneuvoston kokouksista. Von Moltke oli aikoinaan palkattu kruununprinssin kamaripaasiksi, jotta hän hillitsisi tämän käytöstä, mutta niin ei ollut koskaan tapahtunut.
Varustautuminen mahdolliseen sotaan Venäjän kanssa, rakennushankkeet sekä liikeyritysten ja yleishyödyllisten laitosten kuten akatemian ja sairaalan tukeminen köyhdyttivät valtion kassaa niin, että hallitus päätti myydä suuren osan kuninkaan tiluksista.
Fredrik V oli suosittu kuningas omana aikanaan. Hovielämä ja kulttuuri elpyivät hänen isänsä Kristian VI:n pietistisen hallituskauden jälkeen. Fredrikillä ei ollut suurelta osin kulttuuri-intressejä, mutta hänen nimissään annettiin paljon tukea taiteelle ja tieteelle. Kuvataideakatemia perustettiin, ja se sai tilat Charlottenborgissa vuonna 1753, arkistonhoitaja Jacob Langebek sai tukea suureen arkistonkeräysmatkaansa Itämeren ympäri, ja vuonna 1761 F. C v. Haven ja C. Niebuhr ”Arabian matkalleen”.
Fredrik oli tunnettu seksiorgioistaan ja metsästysharrastuksestaan, hän asui usein Jægersborgin linnassa. Hän oli runsas alkoholinkäyttäjä, mikä todennäköisesti vaikutti hänen varhaiseen kuolemaansa. Hän mursi jalkansa kaksi kertaa vuonna 1760 ollessaan juovuksissa.
Fredrik V kuoli 42-vuotiaana alkoholismin heikentämänä vesipöhöön tammikuussa 1766. Hänet on haudattu Roskilden tuomiokirkkoon.
Avioliitot ja lapset

Fredrik oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuonna 1743 oli Englannin prinsessa Louisa (1724–1751), Yrjö II:n nuorin tytär ja toinen puolisonsa vuonna 1752 saksalainen herttuatar Juliane Marie von Braunschweig-Wolfenbüttel (1729–1796).
Hän sai viisi lasta ensimmäisen vaimonsa kanssa ja tämän kuoltua äkillisesti vuonna 1751, yhden lapsen toisen vaimonsa kanssa. Lisäksi kuninkaan virallinen rakastajatar Else Hansen (1720–1784) synnytti viisi tunnustettua lasta vuosina 1746–1751.
Ensimmäisestä avioliitosta:
Kristian (1745–1747), kruununprinssi, kuoli 2-vuotiaana
Sofia Magdalena (1746–1813), Ruotsin kuningatar, avioitui 1766 tulevan Kustaa III:n kanssa
Vilhelmine Karoline (1747–1820), avioitui 1763 serkkunsa Hessenin vaaliruhtinas Vilhelm I:n kanssa
Kristian VII (1749–1820), Tanskan kuningas, avioitui 1766 serkkunsa Ison-Britannian prinsessa Caroline Matildan (1751–1775) kanssa, heidän poikansa oli Fredrik VI.
Louise (1750–1831), avioitui 1766 serkkunsa Hesse-Kasselin prinssi Kaarle II:n (1744–1836) kanssa. Heidän tyttärensä Hessen-Kasselin prinsessa Marie Sophie Frederikke (1767–1852) oli Fredrik VI:n puoliso.
Toisesta avioliitosta:
perintöprinssi Frederik (1753–1805), toimi velipuolensa Kristian VII:n sijaishallitsijana vuodesta 1784
Galvaaninen korroosio

Sinkkianodi suojaamassa potkuria
Galvaaninen korroosio eli bimetallinen korroosio on sähkökemiallinen reaktio, joka tapahtuu, kun kaksi tai useampia metalleja on keskenään sähköisessä kontaktissa ja upotettuna samaan elektrolyyttiin. Galvaanista korroosiota tapahtuu johtuen eri metallien välisestä potentiaalierosta. Epäjalompi metalli, jolla on siis matalampi potentiaali, muodostuu sähköisessä parissa anodiksi ja syöpyy. Muodostuneen parin jalommasta metallista syntyy katodi ja sen syöpyminen hidastuu tai loppuu täysin. Galvaanisen korroosion todennäköisyys riippuu metallien jalousaste- eli potentiaalierosta, jolloin suurempi ero merkitsee todennäköisempää korroosiota. Tämän lisäksi myös eri metallista valmistettujen kappaleiden pinta-aloilla on merkitystä, sillä mitä pienempi anodi on suhteessa katodiin sitä suurempi on sen virrantiheys ja samalla myös korroosionopeus. Tämä johtuu siitä, että korroosiokennossa anodisten ja katodisten virtojen tulee olla yhtä suuria, jolloin pientä anodin pinta-alaa seuraa suuri anodinen virrantiheys.
Galvaaninen korroosio rajoittuu metallien liitoskohdan läheisyyteen eikä leviä koko rakenteeseen. Tämän takia galvaaninen korroosio luokitellaan paikalliseen korroosioon. Metallikappaleiden pinta-alasuhteen lisäksi galvaaniseen korroosioon vaikuttaa myös elektrolyytin sähkönjohtokyky. Hyvin johtavassa liuoksessa galvaaninen korroosio tapahtuu laajalla alueella melko matalana syöpymänä liitoskohdan ympäristössä. Huonosti johtavassa liuoksessa korroosio tapahtuu liitoksen lähellä synnyttäen syviä syöpymiä. Kuitenkin hyvin johtava liuos aiheuttaa sen, että muodostuu suuri katodinen alue, jolloin pinta-alaa kohden menetetyn materiaalin määrä saattaa kasvaa, vaikka kappaleen ohenema aikayksikköä kohden pienenisikin.
Gambinon mafiaperhe

Mafiaperhe nimettiin Carlo Gambinon mukaan.
Gambinon mafiaperhe on yhdysvaltalainen rikollisperhe. Se on yksi ns. ”viidestä perheestä”, jotka hallitsevat New Yorkin järjestäytynyttä rikollisuutta. Gambino on Genovesen mafiaperheen ohella Yhdysvaltojen suurimpia mafiaperheitä. Perheen toimialaa ovat murhat, ryöstöt, rahanpesu, kiristys, huumekauppa, petokset ja uhkapeli. Gambinon mafiaperheeseen kuuluu arviolta 200 jäsentä ja 1 500–3 000 liitännäisjäsentä.
Gambinon perheen johtaja oli Francesco ”Frank” Cali vuoteen 2019 asti, kunnes hänet ammuttiin kuoliaaksi maaliskuussa 2019. Uudeksi johtajaksi valittiin Lorenzo Mannino.
Fredrik Ignatius Färling

Ylioppilaslakkiin pukeutunut Färling ja H. A. Reinholm ostamassa pukuja.
Fredrik Ignatius Färling (17. tammikuuta 1846 Kangasala – 11. elokuuta 1904 Pori) oli suomalainen opettaja ja museonjohtaja. Hän oli yksi Satakunnan Museon perustajista ja toimi myös sen ensimmäisenä johtajana vuosina 1888–1896.
Pappisperheeseen syntynyt Färling kirjoitti ylioppilaaksi Borgå gymnasiumista ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian maisteriksi vuonna 1873. Opiskeluaikoinaan hän toimi muun muassa amanuenssina yliopiston historiallis-etnografisessa museossa sekä oli mukana perustamassa Suomen muinaismuistoyhdistystä 1870. Vuodesta 1880 lähtien Färling työskenteli historianopettajana Porin ruotsalaisessa alkeiskoulussa sekä myöhemmin kansakoulutarkastajana 1899–1904.
Färling toimi aktiivisesti muun muassa Porin Suomalaisessa Seurassa sekä Porin Historiallisessa Seurassa, joka perusti Satakunnan Museon vuonna 1888. Hän toimi myös museon johtajana vuoteen 1896 saakka. Lisäksi Färling vaikutti Porin VPK:ssa, jonka 25-vuotishistoriikin hän kirjoitti vuonna 1888.
Färling esiintyi kansatieteilijä H. A. Reinholmin kanssa Arvid Liljelundin tunnetussa maalauksessa Kansanpukujen osto Säkylässä. Vuonna 1878 maalattu teos esittää Reinholmia ja Färlingiä ostamassa kansanpukuja Helsingin yliopiston kokoelmiin.
Teokset

Några bidrag till Björneborgs skolas historia (1888)
Wirtamonumentet: dess uppkomst och aftäckning (1888)
Porin vapaaehtoinen palokunta vv. 1863-1888 (1888)
Om eldsvådor och brandväsendet särskildt med afseende å landsbygden i Finland (1893)
Björneborgs skola 1640-1895 (1895)
Kirjallisuutta

Aitto-oja, Suvi: ”Kansansivistäjä Fredrik Ignatius Färling”, teoksessa Karhu, kirves ja punainen kukko: Porin VPK 1863-2013, Turun yliopisto 2013. ISBN 978-951-29-5302-8.
François Furet

François Furet (27. maaliskuuta 1927 Pariisi – 12. heinäkuuta 1997 Toulouse) oli ranskalainen historioitsija ja Ranskan akatemian jäsen.
Elämäkerta

François Furet syntyi porvarilliseen perheeseen ja hänen isänsä toimi pankinjohtajana. François opiskeli ranskalaista eliittiä opettaneessa pariisilaisessa lycée Janson-de-Saillyssa. Hän oli loistava oppilas ja opiskelunsa hän aloitti Pariisin yliopiston humanistisessa ja oikeustieteellisessä tiedekunnissa. Kuitenkin hän sairastui tuberkuloosiin ja joutui keskeyttämään opintonsa vuonna 1950. Vuoteen 1954 asti hän vietti elämänsä tuberkuloosiparantoloissa Alpeilla sekä kuntoutumisessa Pariisissa.
Vuonna 1954 Furet sai suorittamastaan historian virkakokeesta parhaat mahdolliset pisteet, ja tämän jälkeen hänet nimitettiin lehtoriksi Compiègneen, jossa hän opetti vuoteen 1955, jolloin hän siirtyi Fontainebleauhun. Hän siirtyi kuitenkin jo vuonna 1956 Kansallisen tutkimuskeskuksen (CNRS) palvelukseen ja aloitti kuuluisat tutkimuksensa Ranskan vallankumouksesta.
Furet oli myös jo hyvin varhaisessa vaiheessa poliittisesti valveutunut ja hän liittyi Ranskan kommunistiseen puolueeseen vuonna 1947, mutta jätti puolueen vuonna 1959, jonka jälkeen hän osallistui 1960-luvulla Michel Rocardin kanssa Parti socialiste unifié -puolueen perustamiseen. Hän toimi vuodesta 1968 Edgar Fauren neuvonantajana ja samanaikaisesti toimittajana Le Nouvel Observateur -lehdessä.
Vuonna 1960 Furet aloitti työskentelyn École des hautes études en sciences socialessa, jossa hän toimikin suurimman osan elämästään. Hän toimi koulun kanslerina vuosien 1977 ja 1985 välisen ajan, minkä jälkeen hän lähti Yhdysvaltoihin ja siellä erityisesti Chicagoon. Urastaan Yhdysvalloissa hän sai Harvardin yliopiston kunniatohtorin arvon.
Furet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi 20. maaliskuuta 1997, mutta hän kuoli äkisti tennistä pelatessaan. Ranskan akatemian virallinen jäseneksiottamistilaisuus puheineen jäi hänen kohdallaan pitämättä äkillisen kuoleman tähden.
Teokset

La Révolution, yhdessä Denis Richet'n kanssa, Fayard, Pariisi, 1965; toinen painos La Révolution française, Hachette, Pariisi, 1999, ISBN 2-01-278950-1
Penser la Révolution française, Gallimard. Pariisi, 1978 ISSN 0768-0724; uusi korjattu painos 1983 ISBN 2-07-029381-5
L’Atelier de l’histoire, Flammarion, Pariisi, 1982, ISBN 2-08-210657-8; uusi painos 2007, ISBN 978-2-0812-0296-2
La Gauche et la Révolution au milieu du XIXe. Edgar Quinet et la question du jacobinisme, Hachette, Pariisi, 1986
Dictionnaire critique de la Révolution française (toim. Mona Ozoufin kanssa), Flammarion, Pariisi, 1988, ISBN 2-08-211537-2, 5 nidettä
Le Siècle de l’avènement républicain (toim. Mona Ozoufin kanssa), Gallimard, Pariisi, 1993, ISBN 2-07-072865-X
Le Passé d’une illusion. Essai sur l’idée communiste au XXe, Calmann-Lévy, Pariisi, 1995, ISBN 2-7028-1383-6
La Monarchie républicaine. La constitution de 1791, yhteistyössä Ran Halévin kanssa,  Fayard, Pariisi, 1996, ISBN 2-213-02790-0
Fascisme et communisme, yhteistyössä Ernst Nolten kanssa, Plon, Pariisi, 1998, ISBN 2-259-18956-3; uusi painos Hachette, Pariisi, 2000, ISBN 2-01-278971-4
Itinéraire intellectuel. L’historien journaliste, de France-Observateur au Nouvel Observateur (1958-1997), painokuntoon saattanut Mona Ozouf, Calmann-Lévy, Pariisi, 1999, ISBN|2-7021-2952-8.
Aiheesta muualla

Sur Multitudes, analyysi siitä, miten historia toimii François Furet'n ideologiana (ranskaksi)
Ranskan akatemian elämäkertatiedosto (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Michel Debré | Ranskan akatemian jäsen  Tuoli 1 1997–1997 | Seuraaja: René Rémond |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Galdhøpiggen

Galdhøpiggen
Galdhøpiggenin huippu
| --- | --- |
Sijainti:  Lom, Oppland, Norja
Vuoristo:  Jotunheimen
Korkeus merenpinnasta:  2 469 m
Prominenssi:  2 372  m 
Suojelualue:  Jotunheimenin kansallispuisto 
Ensimmäinen nousu huipulle:  1850 (Steinar Sulheim, S. Flaatten ja L. Arnesen)
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Galdhøpiggen on Norjan ja Pohjois-Euroopan korkein vuori. Vuori sijaitsee Jotunheimenin vuoristoalueella Lomin kunnassa Opplandin läänissä. Vuoren huippu on 2 469 metriä merenpintaa ylempänä.
Ensimmäisen kerran Galdhøpiggenin huipulle kiivettiin onnistuneesti 1850. Nykyään sadat henkilöt nousevat päivittäin vuoren huipulle huippusesongin aikana. Tavallisimpia reittejä huipulle on Spiterstulenin (1 104 m) tai Juvasshyttan (1 841 m) kautta. Juvasshyttan kautta kulkeva reitti ylittää vaarallisen jäätikön ja sen ylittämiseen tarvitsee köysiä sekä oppaan.
Skandinavian korkeimpana vuorena Galdhøpiggenin prominenssi on myös Skandinavian suurin, kaikkiaan 2 372 metriä.
Kirjallisuutta

Helgesen, Morten & Helgesen, Julia 2013: Norges Fjelltopper over 2000 meter. - Glittertind Forlag AS. Skrautvål. ISBN 978-82-997013-7-2
Funny Games (vuoden 2007 elokuva)

| Funny Games> Funny Games U.S. |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansikuva
Ohjaaja:  Michael Haneke
Käsikirjoittaja:  Michael Haneke
Tuottaja:  Christian Baute Chris Coen Hamish McAlpine Andro Steinborn
Säveltäjä:  Brian Tyler
Kuvaaja:  Darius Khondji
Leikkaaja:  Monika Willi
Pääosat:  Naomi Watts Tim Roth Michael Pitt Brady Corbet Devon Gearhart
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Itävalta
Tuotantoyhtiö:  Halcyon Pictures
Levittäjä:  Warner Independent Pictures Netflix
Ensi-ilta:   14. maaliskuuta 2008  4. huhtikuuta 2008
Kesto:  111 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Funny Games on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Michael Haneke. Elokuva on yhdysvaltalainen uudelleenfilmatisointi Haneken saman nimisestä, vuoden 1997 elokuvasta. Samoin kuten alkuperäisversiossa, elokuvassa kaksi nuorta miestä ottaa perheen heidän mökillään panttivangikseen, ja pakottaa heidät sadistisiin leikkeihin. Perheen isää esittää Tim Roth, äitiä Naomi Watts. Elokuvassa on vain pieniä eroavaisuuksia alkuperäisen kanssa. Elokuvan ensiesitys oli Lontoon elokuvajuhlilla 20. lokakuuta 2007, mutta kaupalliseen levitykseen elokuva tuli vasta seuraavana vuonna.
Elokuva

Amerikkalainen tuottaja Chris Coen ehdotti Michael Hanekelle uudelleenfilmauksen tekemistä. Päätökseen vaikutti myös Haneken alkuperäinen motivaatio; saada etenkin amerikkalaiset - "suurimmat väkivallan kuluttajat" näkemään Funny Games, mutta saksankielisenä versiona se ei toteutunut kuten Haneke oli toivonut. Haneke oli valmis tekemään uudelleenfilmauksen vain jos Naomi Watts esittäisi toista pääroolia. Haneke oli nähnyt Wattsissa potentiaalia hänen rooleissa elokuvissa Mulholland Drive ja 21 grammaa.
Elokuvallaan Haneke halusi katsojan ymmärtävän oman osansa väkivallan kuluttajana. Hän sanoi elokuvan olevan tarkoituksellinen provokaatio, ja pyrkimys näyttää katsojalle kuinka paljon häntä "manipuoloidaan". Haneke on kuvaillut teostaan muun muassa seuraavasti; "ne jotka lähtevät elokuvasta kesken, eivät tarvitse sitä, mutta ne jotka pysyvät loppuun saakka, tarvitsevat."
Tim Roth ei alun perin luettuaan käsikirjoituksen halunnut tehdä elokuvaa. Rothin manageri kuitenkin pyysi häntä katsomaan alkuperäisen version, jonka jälkeen hän lopulta suostui. Hän mielsi elokuvan kuvaukset vaikeaksi, koska jokainen kohtaus täytyi olla täysin sama kuin alkuperäisessä. Roth koki myös raskaana sen, että hänen hahmonsa poika näytti paljolti samalta kuin hänen oma poikansa.
Naomi Watts kuvasi Haneken ohjaustyyliä vaikeaksi, koska hän oli hyvin tarkka jokaisesta yksityiskohdasta, kuten milloin liikuttaa vesilasia, tai milloin tarkalleen sanoa vuorosanansa. Watts koki tämän tukalana, mutta siitä huolimatta, hän kertoi luottaneensa Haneken visioon ja saaneensa uudenlaisen kokemuksen näyttelijänä.
Haneke kertoi elokuvan kuvaajan Darius Khondjin työskentelytyylin olevan useasti liian hidas hänen tottumuksellensa, mutta kokonaisuudessaan hän piti Khondjista ja hänen taidoistaan, etenkin hänen kyvyistään kuvata yöllä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Naomi Watts   | … |   Ann, perheen äiti   |
|  Tim Roth   | … |   George, perheen isä   |
|  Michael Pitt   | … |   Paul, toinen pojista   |
|  Brady Corbet   | … |   Peter, toinen pojista   |
|  Devon Gearhart   | … |   Georgie, perheen poika   |
|  Boyd Gaines   | … |   Fred   |
|  Siobhan Fallon   | … |   Betsy   |