stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomi–Ruotsi-maaottelu 1959
Tulokset

| Lopputulokset | pisteet |
| --- | --- |
Suomi: 209
Ruotsi: 200
| Laji | 1>  | 2>  | 3>  | 4>  | 5>  | 6>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | B. Strand (S) 10,7 | B. Nordbeck (R) 10,8 | P. Rekola (S) 10,8 | B. Malmroos (R) 10,9 | S-O. Vestlund (R) 10,9 | P. Ny (S) 11,0 |
| 200 m | B. Strand (S) 21,6 | B. Malmroos (R) 21,6 | P. Rekola (S) 21,6 | V. Hellsten (S) 21,6 | S-O. Westlund (R) 21,7 | O. Jonsson (R) 21,7 |
| 400 m | V. Hellsten (S) 47,4 | P. Rekola (S) 47,6 | J. Rintamäki (S) 47,7 | L. Jonsson (R) 47,8 | A. Pettersson (R) 47,9 | R. Ericsson (R) 48,5 |
| 800 m | D. Waern (R) 1.48,4 | O. Salonen (S) 1.50,8 | I. Hägglund (R) 1.50,9 | E. Kivelä (S) 1.51,0 | Y. Lind (R) 1.51,0 | - |
| 1500 m | D. Waern (R) 3.45,4 | O. Salonen (S) 3.46,6 | S. Jonsson (R) 3.46,8 | T. Holmestrand (R) 3.48,2 | T. Häkkinen (S) 3.49,6 | O. Vuorisalo (S) 3.51,6 |
| 5000 m | S. Saloranta (S) 14.15,4 | M. Huttunen (S) 14.16,8 | B. Källevågh (R) 14.19,8 | Å. Jansson (R) 14.20,4 | K. Lund (R) 14.57,8 | R. Höykinpuro (S) 15.18,2 |
| 10000 m | S. Saloranta (S) 30.05,8 | B. Jönsson (R) 30.08,2 | E. Rantala (S) 30.09,0 | A. Korpi (S) 30.09,6 | S. Jönsson (R) 30.12,4 | R. Åhlund (R) 30.18,4 |
| 110 m aidat | O. Andersson (R) 14,5 | R. Koivu (S) 14,6 | C-E. Jöhnemark (R) 14,7 | L. Bergland (R) 14,7 | M. Haapala (S) 14,8 | R. Siukola (S) 15,1 |
| 400 m aidat | P-O. Trollsås (R) 51,9 | J. Rintamäki (S) 52,2 | H. Lindgren (R) 53,5 | I. Carlsson (R) 53,9 | O. Mildh (S) 53,9 | H. Silvennoinen (S) 54,2 |
| 3000 m esteet | H. Nordberg (R) 8.48,0 | G. Tjörnebo (R) 8.48,4 | L. Tedenby (R) 8.49,8 | P. Koivunen (S) 9.00,4 | S. Laine (S) 9.04,4 | T. Virtanen (S) 9.07,6 |
| 4 x 100 m viesti | Ruotsi (Johnsson, Malmroos, Westlund, Borbeck) 41,1 | Suomi (Mäkilä, Ny, Strand, Siren) 41,4 |  |  |  |  |
| 4 x 400 m viesti | Suomi (Rintamäki, Kivelä, Rekola, Hellsten) 3.11,5 | Ruotsi (-, -, L.Jonsson, Pettersson) 3.11,8 |  |  |  |  |
| Korkeus | E. Salminen (S) 204 | S. Pettersson (R) 204 | K-Å. Nilsson (R) 201 | K. Tiikkaja (S) 198 | R. Dahl (R) 195 | O. Ahonen (S) 190 |
| Seiväs | E. Landström (S) 440 | P-O. Jonasson (S) 435 | M. Sutinen (S) 430 | S. Rinaldo (R) 420 | R. Lundberg (R) 420 | R. Ritzman (R) 410 |
| Pituus | J. Valkama (S) 760 | T. Wåhlander (R) 751 | A. Asiala (S) 730 | O-P. Hartikainen (S) 729 | G. Wilson (R) 727 | B. Palm (R) 674 |
| Kolmiloikka | S. Ericsson (R) 15,51 | K. Rahkamo (S) 15,38 | J. Laitinen (S) 15,35 | Y. Tamminen (S) 15,17 | L. Karlbom (R) 14,80 | L. Karlbom (R) 14,41 |
| Kuula | A. Nisula (S) 17,07 | E. Uddebom (R) 17,02 | J. Eklund (R) 16,41 | J. Kunnas (S) 16,27 | E. Mäkinen (S) 16,17 | T. von Wachenfeldt (R) 15,65 |
| Kiekko | E. Uddebom (R) 53,00 | C. Lindroos (S) 51,37 | P. Repo (S) 51,30 | L. Arvidsson (R) 50,77 | Ö. Edlund (R) 49,90 | P. Lammi (S) 49,45 |
| Moukari | B. Asplund (R) 59,44 | R. Suuripää (S) 57,54 | K. Noren (R) 57,18 | K. Horppu (S) 55,99 | J-E. Andersson (R) 55,67 | P. Nurmi (S) 55,27 |
| Keihäs | K. Fredriksson (R) 77,93 | M. Paananen (S) 73,77 | V. Kuisma (S) 72,33 | T. Brandt (R) 70,46 | N. Sillanpää (S) 69,47 | I. Lüning (R) 68,49 |
Lisätietoa

taulukon yksiköt: s (alle 800 m juoksut), min s (muut juoksut), cm (korkeus, seiväs, pituus), m (muut kenttälajit)
lajeissa pisteet: 7,5,4,3,2,1; viestissä pisteet 5,2
Suomen pikaviestijoukkue juoksi uuden Suomen ennätyksen
800 m:n juoksussa Vuorisalo kaatui Ruotsin Hägglundin astuessa hänen kantapäälleen toisen kierroksen etukaarteessa ja sen seurauksena kierähti radan reunuksen sisäpuolella. Piikkarin haavoista huolimatta Vuorisalo juoksi maaliin. Ruotsalainen ratatuomari Sandström väitti Vuorisalon astuneen valokuvaajan salamavalosta sokaistuneena radan reunukselle ja siksi kaatuneen. Tuomarineuvosto hylkäsi Vuorisalon juoksun. Suomen joukkueen johto jätti protestin Vuorisalon hylkäyksestä. Kun Suomen joukkueen johtaja Uunila kävi juryn puheenjohtajan (norjalainen Möst) kanssa toteamassa ettei Vuorisalon piikkarin piikit olleet jättäneet jälkiä radan reunukseen, muutti ratatuomari kertomustaan ja sanoi Vuorisalon piikkareissa olevan liian pitkät piikit minkä vuoksi hän kompastui omiin jalkoihinsa. Suomen protesti hylättiin äänin 2-1.
kuulantyönnössä Nisula ja Uddebom työnsivät uudet Suomen ja Ruotsin ennätykset
3000 m:n estejuoksussa Nordberg sivusi Ruotsin ennätystä voittoajallaan
Särkiniemi

| Särkiniemi |
| --- | --- |
Kaupunki:  Kuopio
Kaupunginosa nro:  15
Väkiluku:  4 000
Särkiniemen ostari Kuopion Särkiniemessä (Rimpitie 2).
Särkiniemi (usein myös Särkiniemi-Särkilahti) on kaupunginosa Kuopiossa noin 3–4 kilometrin päässä keskustasta. Asukkaita alueella on noin 4 000. Kaupunginosa jakautuu pääosin 1970-luvulla rakennettuun Särkiniemeen ja 2000-luvulla aloitettuun Särkilahteen. Alueita yhdistää Särkilahden silta, jossa saavat liikkua kävelijät, pyöräilijät ja paikallisbussit. Alueen palvelut ovat keskittyneet Särkiniemeen. Särkiniemessä sijaitsee myös sähköalan yritys POK Group ja Särkiniemen koulu. Särkiniemessä on Sale, K-Market ja Neste-huoltoasema. Särkilahden alueella oli aiemmin Siwa.
Särkiniemi-Särkilahti -alueelle on sijoittunut vain noin 700 työpaikkaa, joten aluetta voi pitää vahvasti asumiseen painottuneena.
Alueen linja-autoliikennöinti on joukkoliikenteeseen suunnattujen panostusten (mm. Särkilahden silta ja joukkoliikennekatu) ansiosta erittäin voimakasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Särkiniemi Wikimedia Commonsissa
Särkiniemi-Särkilahti Kuopion kaupunginosat -palvelussa (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuopion kaupunginosat ja asuinalueet
| --- | --- |
Kaupunginosat (numerojärjestyksessä):  001 Väinölänniemi · 002 Vahtivuori · 003 Maljalahti · 004 Multimäki · 005 Kuopionlahti · 006 Hatsala · 007 Niirala · 008 Haapaniemi · 009 Itkonniemi · 010 Männistö · 011 Linnanpelto · 012 Puijonlaakso · 013 Savilahti · 014 Peipposenrinne · 015 Särkiniemi · 016 Kettulanlahti · 017 Rahusenkangas · 018 Rönö · 019 Rypysuo · 020 Päiväranta · 021 Julkula · 022 Sorsasalo · 023 Kelloniemi · 024 Levänen · 025 Jynkkä · 026 Neulamäki · 027 Puijo · 028 Niuva · 029 Neulaniemi · 030 Kolmisoppi · 031 Neulalampi · 032 Litmanen · 033 Lehtoniemi · 034 Pirtti · 035 Pitkälahti · 036 Hiltulanlahti · 037 Rautaniemi · 038 Kiviharju · 039 Vanuvuori · 040 Melalahti · 041 Kurkimäki · 042 Vehmersalmi · 043 Karttula · 050 Nilsiä · 051 Tahko · 060 Maaninka · 061 Keskisaari · 070 Juankoski · 071 Säyneinen
Asuinalueita:  Inkilänmäki · Kettulanlahti · Petonen · Saarijärvi · Saaristokaupunki
Kanneljärvi

| Kanneljärven kunta> Entinen kunta – luovutettu Neuvostoliitolle |
| --- | --- |

 sijainti 
Lääni:  Viipurin lääni
Maakunta:  Karjalan historiallinen maakunta
Kihlakunta:  Rannan kihlakunta
Kuntanumero:  215
Perustettu:  1925
– emäpitäjä:  Uusikirkko
Lakkautettu:  1948 (luovutettu Neuvostoliitolle 1944)
Pinta-ala:  246,3 km²
Väkiluku:  3 805   (1939)
– väestötiheys:  15,45 as./km²
Kanneljärven perinnevaakuna.
Kanneljärven pitäjäviiri.
Kanneljärvi on entinen Suomen kunta Karjalankannaksella Neuvostoliitolle 1944 luovutetulla alueella. Kanneljärven pinta-ala oli 246,3 km² ja asukasluku 3 552 (1939).
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 8 koulupiiriin.
Historiaa

Kanneljärvi erotettiin Uudestakirkosta omaksi kunnakseen vuonna 1925. Kanneljärven luterilaisen kirkon lisäksi Kanneljärvellä sijaitsi ortodoksinen Mustamäen Kristuksen kirkastumisen kirkko eli Mustamäen kirkko. Mustamäen kirkko tuhoutui jatkosodassa, mutta luterilainen kirkko säästyi. Se paloi 1984, mutta runko on edelleen pystyssä.
Kanneljärven väestöä sijoitettiin jatkosodan jälkeen Kiikalaan, Kiskoon, Kuusjoelle, Muurlaan, Pertteliin, Saloon, Suomusjärvelle ja Uskelaan.
Nykyaika

Kanneljärven kirkonkylän venäjänkielinen nimi on ollut Pobeda (Победа) vuodesta 1948 lähtien, ja se on nykyisin Leningradin alueen Raivolan kuntaan kuuluva taajama.
Kanneljärven nimi on Venäjällä säilynyt Kanneljärven aseman ja asemakylän nimenä (ven. Каннельярви).
Kanneljärveläisiä

Viljo Aho (1932–2013), nyrkkeilijä
Matti Lampainen  (s. 1932)  jääkiekkoilija ja valmentaja
Paavo Montonen (1892–1986), kirjailija
Richard Määttänen (1900–?), yleisurheilija
Vilho Nikkanen (1885–1960), kansanedustaja
Yrjö Nikkanen (1914–1985), yleisurheilija
Erkki Paavolainen 1890–1960), kansanedustaja
Jaakko Paavolainen (1926–2007), historiantutkija
Heikki Pennola (ent. Åhlman) (1879–1960), yleisurheilija
Simson Pilkka (1880–1959), kansanedustaja
Rebekka Räsänen (1908–1983), kirjailija
Vilho Rättö (1913–2002), Mannerheim-ristin ritari
Unto Seppänen (1904–1955), kirjailija
Aiheesta muualla

Kanneljärvi - pitäjä kannaksella
Kanneljärvi (luovutettukarjala.fi)
Kanneljärven kartta (luovutettukarjala.fi)
Kanneljärvisäätiö (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen Neuvostoliitolle 1940-luvulla luovuttamat alueet
| Kokonaan luovutetut kunnat |
| --- | --- |
kaupungit:  Käkisalmi | Sortavala | Viipuri
kauppalat:  Koivisto | Lahdenpohja
maalaiskunnat:  Antrea | Harlu | Heinjoki | Hiitola | Impilahti | Jaakkima | Johannes | Kanneljärvi | Kaukola | Kirvu | Kivennapa | Koiviston maalaiskunta | Kuolemajärvi | Kurkijoki | Käkisalmen maalaiskunta | Lavansaari | Lumivaara | Metsäpirtti | Muolaa | Petsamo | Pyhäjärvi Vpl | Rautu | Ruskeala | Räisälä | Sakkola | Salmi | Seiskari | Soanlahti | Sortavalan maalaiskunta | Suistamo | Suojärvi | Suursaari | Terijoki | Tytärsaari | Uusikirkko | Valkjärvi | Viipurin maalaiskunta | Vuoksela | Vuoksenranta | Äyräpää
Osin luovutetut kunnat
sodan jälkeen muihin kuntiin yhdistetyt:  Jääski | Korpiselkä | Pälkjärvi | Säkkijärvi | Vahviala
toimintaansa vuoden 1948 jälkeen jatkaneet:  Ilomantsi | Inari | Kitee | Kuusamo | Lappee | Nuijamaa | Parikkala | Rautjärvi | Ruokolahti | Saari | Salla | Simpele | Tohmajärvi | Vehkalahti | Virolahti | Uukuniemi | Värtsilä | Ylämaa
Vuokra-alueeseen sisältyneet kunnat
kokonaan:  Hanko
osin:  Bromarv | Degerby | Espoo | Inkoo | Kirkkonummi | Siuntio
Yksittäisiä mainittavia paikkoja luovutetuilla alueilla
 :  Elisenvaara | Enso | Ihantala | Ilmee | Kolosjoki | Konevitsa | Kyyrölä | Liinahamari | Pitkäranta | Pölläkkälä | Uuras | Valamo
Suomen puolustuspolitiikka

Puolustuspolitiikka on Suomessa määritetty kattamaan maanpuolustuksen tehtäviä ja yleisjärjestelyjä koskevaa päätöksentekoa ja poliittista ohjausta. Lisäksi siihen luetaan osallistuminen kansainvälistä rauhaa ja turvallisuutta ylläpitäviin sotilaallisiin toimiin.
On huomattava, että eri maat määrittelevät puolustuspolitiikan eri tavoin johtuen pääasiallisesti erilaisista historiallisista kokemuksista. Esimerkiksi yhdysvaltalainen tai englantilainen käsitteistö ei noudata mannereurooppalaista tai pohjoismaista käytäntöä, koska tarvetta oman maa-alan konkreettiseen puolustamiseen ei siellä ole ollut pitkään aikaan. Englanninkielessä puolustuspolitiikka (defence policy) onkin jo kauan tarkoittanut yleisesti sotilaspolitiikkaa ja puolustus on voitu suorittaa kaukana kotimaasta ja myös hyökkäyksellisin keinoin "kansallisten etujen puolustamisena".
Puolustuspoliittinen päätöksenteko Suomessa

Sodanjälkeisessä Suomessa puolustuspoliittinen päätöksenteko on ollut vahvasti hallituksen ja eduskunnan käsissä. Perusratkaisuja valmisteltiin ensin vuosina 1945–1949 toimineessa puolustusrevisiokomiteassa, johon kuului kansanedustajia, upseereita ja eräitä vasemmistopuolueiden yliedustusta tasapainottaneita jäseniä. Puolustusneuvosto aloitti toimintansa vuonna 1958 ja sai merkittävän roolin kokonaismaanpuolustuksen toimintojen johdossa. Sen jäseninä oli keskeisiä ministereitä, upseereita ja muutamia muita puolustusvalmistelujen kannalta tärkeitä henkilöitä.
Puolustusvoimien rahoitusongelmat ja voimistunut puolustuskritiikki antoivat aiheen parlamentaaristen puolustuskomiteoiden käytölle maanpuolustuksen kehittämisohjelmien linjaukseen. Lähes kaikkien puolueiden edustus takasi valmistelutyön laajapohjaisuuden, ja sen tarkoituksena oli eduskunnan sitouttaminen komiteoiden esityksiin. Komiteoiden suosittelemat rahoitusohjelmat eivät kuitenkaan toteutuneet täysimääräisinä, eivätkä kaikki osapuolet olleet tyytyväisiä puolustuskomiteoiden taipumukseen puuttua turvallisuuspoliittisiin linjauksiin.
Kolmas parlamentaarinen puolustuskomitea vuonna 1981 jäi sarjan viimeiseksi. Sitten kokeiltiin puolustuspoliittisia toimikuntia, joilla ei ollut parlamentaaristen puolustuskomiteoiden kaltaista poliittista painoa. Vuonna 1995 valtaan noussut laajapohjainen hallituskokoonpano ei enää antanut puolustuspoliittista valmistelua pois käsistään. Kaksi turvallisuus- ja puolustuspoliittista selontekoa (1997 ja 2001) valmisteltiin hyvin hallituskeskeisesti. Puolustusneuvoston lakkauttaminen ja korvaaminen ministerivaliokunnalla ja puolustusministeriöön keskitetyllä valmisteluorganisaatiolla liittyi omaksuttuun hallituskeskeiseen linjaan. Vuosien 2005 ja 2009 selonteot jatkoivat samalla linjalla.
Suomi Viina

| Suomi Viina |
| --- | --- |
Tyyppi:  alkoholijuoma
Alkoholiprosentti:  32 %
Valmistaja:  Pernod Ricard
Alkuperä:   Suomi
Valmistus aloitettu:  1998
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomi Viina on Pernod Ricard Finlandin valmistama maustamaton viina. Siinä on alkoholia 32,0 tilavuusprosenttia. Pullon etiketissä on Suomen lippu, mutta se valmistetaan ranskalaisesta etanolista, joka käsitellään, pullotetaan, pakataan ja varastoidaan Pernod Ricardin tehtaalla. Suomi Viinaa on valmistettu vuodesta 1998.
Vuonna 2018 Suomi Viina oli litramäärältään Alkon kolmanneksi myydyin tuotemerkki. Puolen litran pullossa Suomi Viinaa on 1 120 kilokaloria energiaa.
Strathcona County

| Strathcona County |
| --- | --- |
 Strathcona County
 Koordinaatit: 53°31′24″N, 113°18′32″W 
Valtio:   Kanada
Provinssi:  Alberta
Perustettu:  1996
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Roxanne Carr
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1,179.43 km²
Väkiluku (2008):  85,521
 – Väestötiheys:  70.0 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-7
 – Kesäaika:  UTC-6
Suuntanumero(t):  780
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Strathcona County on 85 521 asukkaan (2008) kunta Kanadassa, Albertan provinssissa. Kunta sijaitsee Edmontonin kaupungin itäpuolella ja kuuluu sen metropolialueeseen. Kunnan suurin taajama on Sherwood Park jossa asuu yli puolet kunnan väestöstä, 59 409 asukasta (2008).
Historia

Alueen maasto muotoutui viimeisen jääkauden vetäydyttyä noin 12 000 vuotta sitten, jätti jälkeensa Beaver Hills-kukkulat, lukuisia järviä, lampia ja jokia.
Dunneza intiaanien tiedetään muuttaneen alueelle 1700-luvun alkupuolella. Pian tämän alueelle saapuivat myös cree intiaanit etsiessään parempia turkisten metsästysmaita. Vuonna 1795 kaksi kilpailevaan turkiskauppa yhtiötä perustivat tukikohtansa alueelle, ensimmäisenä "Fort Augustus" kauppa-aseman rakensi North West Company ja vain muutamaa kuukautta myöhemmin valmistui Hudson's Bay Companyn "Edmonton House". Vuonna 1821 yhtiöiden yhdistyttyä toiminnot keskitettiin ja uudeksi nimeksi valittiin Fort Edmonton. Alueen asukasluku kasvoi voimakkaasti 1800-luvun loppupuolelta 1900-luvun alkupuolelle siirtolaisten saapuessa Kanadan itäosista ja Yhdysvalloista.
Kunnassa ei ole kaupunkeja ja suurin taajama Sherwood Park päätti säilyttää pikkukaupungin (hamlet) aseman palvellakseen paremmin taajaman ja maaseudun tarpeita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Strathcona County Wikimedia Commonsissa
Suvisoudut

Suvisoudut on vuosittain, vuodesta 1981 lähtien järjestetty yksipäiväinen soutu- ja markkinatapahtuma Merimaskussa, Naantalissa. Tapahtuma järjestetään Kirkonsalmen rannalla Merimaskun kirkonkylässä kesäkuussa, yleensä juhannuksen jälkeen. 1990-luvulla tapahtuma keräsi vuosittain 3 000–4 000 kävijää. Soutusarjoja on sekä kilpa- että harrastetasoisia, soutu- ja kirkkoveneille. Ohjelmassa on myös musiikkiesityksiä. Alun perin tapahtuma oli Merimaskun kunnan järjestämä, mutta myöhemmin sen järjestivät urheiluseurat ja kunta tuki tapahtumaa rahallisesti. Suvisoudut on osa Länsirannikon Cup -soutukilpailuja. Vuonna 2010 tapahtuma jäi järjestämättä, koska nykyisen Naantalin kaupungin kanssa ei päästy sopimukseen tapahtumasta. Suvisoutujen jatkosta ei ole varmuutta.
Aiheesta muualla

Saarto, Kai: Markkinahumua saaristossa Naantalin–Raision kaupunkiuutiset.  18.6.2008.[vanhentunut linkki]
Aalto, Liisa: Polttarivene käynnistyi pekonin voimalla Rannikkoseutu.  16.6.2009. Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 1.8.2009.
Kavén, Harri: Vuoden kohokohta Merimaskussa: Soututapahtuma pysyy pinnalla kovalla työllä Turun Sanomat.  2.7.2000.[vanhentunut linkki]
Stella Polaris (albumi)

| Stella Polaris Goatmoon |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : heinä–lokakuu 2015
 Julkaistu: 24. helmikuuta 2017
 Tyylilaji: black metal, folk metal
 Kesto: 35.04
 Levy-yhtiö: Werewolf
Goatmoonin muut julkaisut
| Voitto tai Valhalla 2014 | Stella Polaris 2017 |   |
Stella Polaris on black metal -yhtye Goatmoonin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin vinyylinä 24. helmikuuta 2017 Werewolf Records -levymerkillä. Kappale ”Wolf Night” on uudelleen nauhoitettu versio yhtyeen varhaiselta demojulkaisulta.
Kaaoszinen -sivuston Sami Elamaa antoi albumille arvosanan 8.5/10. Hän kuvaili albumia tasapainoiseksi, tunnelmalliseksi ja helposti lähestyttäväksi soundtrack-eepokseksi.
Kappaleet

Intro – 0.51 (instrumentaali)
Stella Polaris – 4.25
Rock the Nations – 6.03
Wolf Night – 1.34
Sonderkommando Nord – 4.56 (instrumentaali)
Warrior – 4.21
Conqueror – 4.19
Overlord – 4.35
P.A.I.L. – 4.00
Kokoonpano

BlackGoat Gravedesecrator – laulu
Kokoonpano > Sessiomuusikot

Stormheit – basso, laulu
Sacarth – kitara
Avenger – kitarat, rummut, lyömäsoittimet
M.V. – kosketinsoitin
Skratt – vihellys, huilu
Arvostelut

Kaaoszine: 8.5/10
Aiheesta muualla

Albumi Stella Polaris (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Sóllerin juna

Sóllerin juna (Ferrocarril de Sóller) on Mallorcan saarella Palman ja Sóllerin välillä kulkeva sähköjuna. Sen raideleveys on 914 mm. Se ylittää 496 m korkean Sierra de Alfàbia vuoriston ja kulkee 13 tunnelin läpi.
Rata avattiin vuonna 1912.
Junan asema on 75 metrin päässä Palman nykyisestä juna- ja linja-autoasemasta.
Alun perin junan yksi tärkeä tehtävä oli kuljettaa hedelmiä viljelyksiltä Palmaan. Nykyään junan matkustajat ovat pääasiassa turisteja, jotka haluavat kokea menneen ajan junamatkustamista.
Susan McClary

Susan McClary (s. 1946) on yhdysvaltalainen musiikkitieteilijä. Hän on yksi keskeisistä feministisen näkökulman musiikkitieteeseen tuoneista tutkijoista. Kiistellyssä kritiikissään hän on yhtenä ensimmäisistä tuonut tarkasteluun sukupuolen ja seksuaalisuuden aseman länsimaisessa klassisessa musiikissa.
McClary sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon Southern Illinois Universitysta ja humanististen tieteiden maisterin arvon Harvardin yliopistosta. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Harvardin yliopistossa vuonna 1976. McClary opetti Minnesotan yliopistossa (1977–1991), McGillin yliopistossa (1991–1994), Kalifornian yliopistossa (Berkeley) (1993) ja Kalifornian yliopistossa (Los Angeles) (1994–2011). Hän sai yliopistolliset opetuspalkinnot työstään Minnesotan yliopistossa (1987) ja Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa (1997). Hän on myös esiintynyt luennoitsijana eri puolilla maailmaa. Vuosina 2007–2012 McClarylla oli viisivuotinen professuuri Oslon yliopistossa. Case Western Reserve Universityssa työskentelyn hän aloitti vuonna 2011. Hän on toiminut siellä musiikkitieteen laitoksen johtajana ja musiikin Fynette H. Kulas -professorina. McClary sai MacArthur Fellowshipin vuonna 1995. Hänestä tehtiin American Musicological Societyn kunniajäsen vuonna 2015.
McClary on ulottanut tutkimustyönsä myös nykyaikaisiin populaarimusiikin tyylilajeihin. Hänen tunnetuin kirjansa on Feminine Endings: Music, Gender, and Sexuality (1991), jossa käsitellään länsimaisen klassisen musiikin maskuliinista luonnetta ja feminiinisyyden toiseuttamismta. McClaryn muiden kirjojen joukossa ovat Georges Bizet: Carmen (1992) ja Conventional Wisdom: The Content of Musical Form (2000). Richard Leppertin kanssa McClary toimitti teoksen Music and Society: The Politics of Composition, Performance and Reception (1987). Kirjasta Modal Subjectivities: Renaissance Self-Fashioning in the Italian Madrigal (2004) hän sai vuonna 2005 American Musicological Societyn Otto Kinkeldey -palkinnon. Teokselle ilmestyi myös jatko-osa Desire and Pleasure in Seventeenth-Century Music vuonna 2012. Vuonna 2007 julkaistiin McClaryn keskeisten esseiden kokoelma Reading Music: Selected Essays by Susan McClary (2007). Editoitu esseekokoelma ilmestyi vuonna 2013 nimellä Structures of Feeling in Seventeenth-Century Expressive Culture.
McClaryn teoksia on käännetty lukuisille kielille. McClary on kuulunut monien lehtien toimituskuntiin. Hän on toiminut American Council of Learned Societiesin johtokunnan puheenjohtajana. McClary kirjoitti ja tuotti musiikkiteatteriteoksen Susanna Does the Elders (1987).
Suomi Newspaper – Suomi-lehti

| Suomi Newspaper Suomi-lehti |
| --- | --- |
Julkaisija:  Merimieslähetys
Perustettu:  1926
Kotikunta:  Brisbane
Kotimaa:  Australia
Kieli:  suomi
Suomi Newspaper – Suomi-lehti on Australiassa ilmestyvä suomenkielinen lehti. Se on ollut yhdysside, jonka kautta suurella mantereella kaukana toisistaan sijaitsevat suomalaisyhteisöt ovat olleet kosketuksissa toisiinsa.
Lehden perusti Merimieslähetysseuran pastori Kalervo Groundstroem vuonna 1926. Siinä on ollut uutisiksi kutsuttuja kirjoituksia eri puolilta Australiaa, pakinoita, runoja, kolumneja, arvosteluja ja mielipidekirjoituksia ja kirjoittajien omia vakiopalstoja sekä jatkokertomuksia  Sen päätoimittaja oli vuoteen 1971 pappi. Lehden toimitus on sijainnut vuodesta 1938 Brisbanessa, jonne se siirtyi Merimieslähetyksen mukana. Vuonna 1968 sillä oli 900 tilaajaa ja vuonna 1971 sillä oli 2 000 tilaajaa, kun suomalaissyntyisten määrä oli kasvanut 10 000 henkeen. Jotkut suomalaissyntyiset karsastivat lehteä sen uskonnollisuuden vuoksi eivätkä tilanneet sitä.
Sodan vuoksi lehden ilmestyminen lakkasi 1941 ja alkoi uudestaan 1949. Vaikeita aikoja olivat 1950-luku, jolloin se ilmestyi monisteena, ja 1960-luku, jolloin sitä kohtasi tulipalo.
Lehden entinen päätoimittaja Mikko Mäki-Neste perusti vuonna 1977 sen kilpailijaksi Finlandia Newsin, joka kuitenkin lopetti 2004.
Päätoimittajat

Kalervo Groundstroem
Antero Honkkila 1960-luvun lopulla
Mikko Mäki-Neste 1971–
Lilja Kinnunen-Riipinen 1980–luvulla
Sólheimar

Sólheimar
Sólheimar (suom. aurinkokoti) on Lounais-Islannissa Grímsnesissä sijaitseva ekokylä. Kylässä asuu ja työskentelee yli sata ihmistä, ja se on tänä päivänä suosittu turistikohde. Kylän perusti vuonna 1930 Rudolf Steinerin ajatuksista vaikuttunut pedagogi Sesselja Hreindís Sigmundsdóttir. Kylän alkuperäisenä tarkoituksena oli tarjota asuinpaikka ja koulutusmahdollisuuksia huono-osaisille ja vammaisille lapsille. Kylässä asuu edelleen lukuisia henkilöitä, joilla on eriasteisia oppimisvaikeuksia.
Sólheimar on täysin omavarainen, sillä kylässä tuotetaan sähköä aurinkovoimalla ja geotermisellä energialla. Lisäksi alueella on esimerkiksi hautomakoneita, kasvihuoneita ja puulajipuisto. Kylässä harjoitetaan merkittävissä määrin luonnonmukaista metsätaloutta ja puutarhaviljelyä. Sólheimar on Pohjoismaiden mittapuulla edelläkävijä luonnonmukaisten viljelymenetelmien käyttöönotossa, ja sen alueella tuotetaan yhä suuri osa Islannin luomuvihanneksista.
Kylässä on myymälä, taidegalleria, kahvila ja majatalo. Siellä on myös useita käsityöpajoja, joissa asukkaat valmistavat kynttilöitä, kuvataidetta, keramiikkaa, yrttituotteita sekä tekevät puutöitä ja harrastavat kudontaa. Muita nähtävyyksiä kylän alueella ovat kirkko, patsaspuisto, taidenäyttelytila, luontokeskus Sesseljuhús ja urheiluteatteri.