stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tuliase
Mekanismit > Piilukko

Piilukko on viimeinen kehitys sieppolukosta. Se kehitettiin 1600-luvulla Ranskassa. Piilukossa pannun kansi ja frizzen on yhdistetty samaksi osaksi. Kun piikivi iskee frizzeniä vasten, se samalla myös avaa pannun kannen. Tämä teki piilukosta toimivan märissäkin olosuhteissa, sillä ruuti ei pääse kastumaan avoimen pannun vuoksi. Piilukkoase ladataan melko samalla tavalla kuin sieppolukko. Piilukko oli myös luotettavampi kuin sieppolukko mutta kuitenkin silti yksinkertainen valmistaa. Tämän vuoksi piilukko lopulta korvasi lunttulukon ja kun pistin syrjäytti keihään ja antoi jalkaväelle lähitaistelumahdollisuuden ratsuväkeä vastaan, piilukkoaseista tuli nopeasti maailman yleisimmät jalkaväen aseet joillaisina ne säilyivät noin 1800-luvun puoliväliin asti.
Piilukkoaseet olivat ensimmäiset aseet, joita valmistettiin suhteellisen paljon rihlattuina, eli siten että piipussa on kiertyvät urat, jotka lisäävät ammukseen kierteen ja siten parantavat tarkkuutta. Tästä huolimatta piilukkoaseita käytettiin ensisijaisesti rihlaamattomina sillä rihlattu musketti on hitaampi ladata koska kuulan pitää mahtua tiukasti piippuun sillä muuten ase ei käytä rihlausta hyväkseen, kun taas rihlaamattomissa aseissa tämä ei ole ongelma joten kuula voi mennä piipusta alas hieman löysemmin. Rihlatun musketin lataaminen vaati joskus jopa vasaraa, jolla lyödään latauspuikkoa.  Lisäksi ajan aseet käyttivät mustaa ruutia, mikä täytti nopeasti taistelukentän savulla, mikä teki nopeasti tähtäämisesta mahdotonta pidemmälle kantamalle, jolla rihlauksesta voisi olla apua.
Piilukkoase oli huomattavasti nopeampi ladata kuin lunttulukko. Kun lunttulukkoaseen lataaminen kestää jopa minuutin, hyvin koulutettu sotilas kykenee lataamaan piilukkoaseen kolme kertaa minuutissa. Yksityishenkilöt, tunnetuimmin merirosvot kantoivat usein kuitenkin monta pistoolia kerralla välttääkseen lataamisen pahassa paikassa. Lataaminen nopeutui myös paperipatruunan kehittämisen myötä. Paperipatruuna sisältää kuulan ja ruutia, jonka määrä on valmiiksi mitattu. Ampuja avaa patruunan hampaillaan ja kaataa aseeseen ruudit samalla tavalla kuin ilman patruunaakin. Ruutien jälkeen kuula kääritään paperiin, mikä helpottaa kuulan työntämista piippua alaspäin latauspuikolla. Paperi palaa aseen laukaisun yhteydessä.
Piilukkoaseilla ammuttiin aseen epätarkkuuden vuoksi edelleen muodostelmissa yhteislaukauksina, joskin pike and shot-muodostelmasta luovuttiin pistimen ansiosta. Yksinäinen jalkaväen sotilas on helppoa saalista ratsuväelle, mikä myös teki muodostelmassa pysymisestä välttämätöntä.
Mekanismit > Nallilukko

Nallilukko on viimeinen suusta ladattavissa aseissa käytetty mekanismi, jonka kehitti skotlantilainen pappi nimeltä Alexander John Forsyth 1800-luvun alussa. Nallilukossa räjähdyselohopeasta valmistettu nalli asetetaan aseen etuosassa olevaan nallipiikkiin, mikä laukaisee aseen. Ase ladataan muuten samalla tavalla kuin piilukko mutta nallin vuoksi aseessa ei ole pannua, johon kaadetaan ruutia vaan tämän sijasta käytetty nalli korvataan uudella. Nalli saa aseen laukeamaan nopeammin, sillä sen ei tarvitse odottaa ruudin syttymistä ja helpottaa myös lataamista sillä ampujan ei tarvitse mitata ruudin määrää.
Merkittävempi keksintö nallilukoissa tehtiin kuitenkin vasta 1840-luvulla, kun ranskalainen upseeri Claude-Étienne Minié kehitti uudenlaisen kuulan eli Minié-kuulan. Kartion muotoinen Minié-kuula oli helppo mahduttaa tiukasti piipusta alas sillä se oli leveydeltään piippua pienempi ja laajeni rihlausta vasten vasta laukaistaessa, mikä mahdollisti sen että rihlatun musketin kykeni lataamaan yhtä nopeasti kuin rihlaamattoman, mikä johti rihlattujen muskettien laajamittaiseen käyttöön. Minié-kuulaan myös painovoima ja ilmanvastus vaikuttivat heikommin, minkä vuoksi sen kantama oli pidempi kuin perinteisillä kuulilla. Tästä huolimatta piilukkojen ajalta asti käytetyt muodostelmataktiikat pysyivät melko samoina, mikä johti Krimin sodassa ja Yhdysvaltain sisällis-sodassa ennen-näkemättömän korkeisiin miehistömenetyksiin.
Mekanismit > Pippurinsirotin

Ulkonäkönsä vuoksi keittiöstä tutun pippurinsirottimen mukaan nimetty mekanismi on ensimmäisiä mekanismeja, joka kykenee useaan laukaukseen lataamatta. Pippurinsiroitin-mekanismia käyttäviä pistooleja kutsuttiin taskupyssyiksi sillä ne olivat hyvin pieniä ja helppoja piilottaa vaatteisiin. Pippurinsirottimessa on useita piippuja ja jokaisella piipulla on oma pannu tai nalli riippuen mekanismista, joskin yleisin pippurinsiroitin oli nallilukkojen aikana. Käyttäjä lataa jokaisen piipun erikseen samalla tavalla kuin yksipiippuisellakin aseella. Toimintamekanismi on muuten sama kuin yksipiippuisillakin mutta sen sijaan että ase tarvitsee ladata yhden laukauksen jälkeen, aseessa vain vaihdetaan seuraavaan piippuun kunnes kaikki ovat tyhjiä. Joissain pippurinsirottimissa piippu vaihtuu itsestään liipasinvedon yhteydessä, joissain se pitää itse tehdä käsin. Pippurinsirotin oli suhteellisen harvinainen eikä koskaan päässyt sotilaskäyttöön.
Mekanismit > Revolveri

Revolveri on seuraava kehitysaskel pippurinsirottimesta, jonka kehitti yhdysvaltalainen Samuel Colt 1830-luvulla. Revolverissa on vain yksi piippu ja ammukset laitetaan pyörivään rullaan, sylinteriin,  mikä teki aseesta huomattavasti kevyemmän ja yksinkertaisemman kuin pippurinsirottimesta. Revolveri nopeasti syrjäytti useimmat muut käsiaseet ja se pääsi myös sotilaskäyttöön, korvaten suusta ladattavat pistoolit. Revolverikivääri yritettiin valmistaa mutta tässä tuli ongelmaksi se, että joskus valuva ruuti saattaa aiheuttaa sen että jokainen sylinteri laukeaa sen sijaan että vain se mikä on linjassa piipun kanssa, mikä johtaa siihen että luodit paitsi saattavat tuhota aseen mutta myös osua käyttäjänsä käteen. Revolvereja on kahdenlaista, niin kutsuttuina yksitoimintoina ja kaksitoimintoina (eng. single action ja double action). Yksitoiminto-revolverissa käyttäjän pitää itse nostaa iskuri jokaisen laukauksen jälkeen, kun taas kaksitoiminto-revolverissa liipasimen veto sekä nostaa iskurin että laukaisee aseen, tosin iskurin nostaminen on myös mahdollista kaksitoiminto-revolverilla.Yksitoiminto-revolverissa on tulinopeuden lisäämiseksi mahdollista käyttää niin kutsuttua fanning-tekniikkaa, jossa käyttäjä vetää liipasimen pohjaan ja nopeasti nostaa iskuria kämmenensyrjällä. Revolverit ovat erityisen tunnettuja villin lännen ajalta, erityisesti Colt Single Action Army, joka tunnetaan lempinimellä "ase joka voitti lännen".
Mekanismit > Neulapyssy

Neulapyssyn kehitti preussilainen Johann Nicolaus von Dreyse vuonna 1836. Neulapyssy on ensimmäinen piipun perästä ladattava kivääri, jossa paperinen patruuna asetetaan aseen keskeltä aukeavasta aukosta, lukosta sisälle patruunakammioon ja liipasimen vedossa neula pistää patruunan perässä olevaa nallia, joka sytyttää patruunan sisällä olevan ruudin ja laukaisee patruunan kärjessä olevan kuulan.
Dreysen neulapyssy oli ratkaisevassa osassa vuonna 1866 käydyssä Preussin-Itävallan sodassa, jossa ase osoitti ylivoimaisuutensa verrattuna itävaltalaisten Lorenz-musketteihin. Piipun perästä ladattavan Dreysen kykeni lataamaan ja ampumaan viisi kertaa samassa ajassa kuin musketin kykeni lataamaan ja ampumaan vain kerran. Lisäksi tämän pystyi tekemään kokonaan makuuasennossa, samalla kun sotilas joutuu seisomaan ladatakseen musketin.  Ranskalaiset kehittivät pian oman neulapyssynsä Chassepotin joka preussilaisten voitosta huolimatta Ranskan-Preussin sodassa osoittautui paremmaksi aseeksi kuin Dreyse. Tämän jälkeen muskettien ajan voitiin katsoa päättyneeksi ja piipun perästä ladattavien aseiden aika oli alkanut.[lähde? ]
Mekanismit > Vipulukko

Pippurinsirotin oli epäkäytännöllinen kivääreissä, sillä useat piiput tekevät aseesta hyvin painavan. Revolverikiväärit osoittautuivat myös epäkäytännöllisiksi johtuen vaarasta laukaista vahingossa kaikki sylinterin patruunat kerralla.  Vipulukko sai tulikasteensa Yhdysvaltain sisällissodassa ja oli ensimmäinen käytännöllinen mekanismi kivääreihin, joka kykeni ampumaan monta kertaa lataamatta, minkä vuoksi sitä kutsutaan myös toistuvaksi kivääriksi (eng. repeating rifle). Vipulukkokiväärissä ampuja käyttää liipasimen takana olevaa vipua poistaakseen hylsyn ja ladatakseen uuden patruunan.
Vaikka vipulukkokivääri ei ollutkaan palvelusaseena Yhdysvaltain sisällis-sodassa, monet Unionin sotilaat päättivät käyttää palkkansa sen ostamiseen. Sodan merkittävin vipulukkokivääri oli Henry, johon mahtui ennennäkemättömät 15 patruunaa piipun alla olevaan putkilippaaseen. Eräs Konfederaation sotilas kutsuikin sitä aseeksi, jonka voi ladata sunnuntaina ja ampua koko seuraavan viikon. Lisäksi Henryn tulinopeus oli huomattavasti korkeampi kuin aiemmissa aseissa. Samoihin aikoihin kehitettiin myös toinen vipulukkokivääri nimeltä Spencer, jossa on tehokkaampi kantama kuin Henryssä suuremman patruunansa ansiosta, mutta sen mekanismi on raskaampi ja hitaampi ja sen seitsemän patruunan putkilipas on aseen tukissa.
Henry ja Spencer käyttivät metallisia patruunoita, minkä vuoksi aseet ovat ensimmäisten joukossa aseissa, joissa on hylsynpoisto, kun taas neulakiväärissä käytetyt paperiset patruunaat paloivat laukaisun yhteydessä. Metallisessa patruunassa perässä on nalli, joka sytyttää patruunan keskellä olevan ruudin, joka laukaisee patruunan kärjessä olevan kartion muotoisen ammuksen, luodin. Ampumisen jälkeen patruuna on luotia lukuun ottamatta edelleen aseen sisällä ja tätä osaa kutsutaan hylsyksi. Ampumisen jälkeen tämä poistetaan aseesta, joka Henryssa ja Spencerissä tehdään vipua vetämällä.
Sodan jälkeen kehitettiin Winchester, kenties tunnetuin vipulukkoa käyttävä kivääri joka loi maineensa villissä lännessä ja tunnetaan Colt Single Action Armyn ohella lempinimellä "ase joka voitti lännen". Winchester on melko samanlainen kuin Henry mutta piipun alla oleva putkilipas ladataan aseen keskellä olevasta latausportista. Tämän lisäksi piipun ympärillä on puuta, jotta ampujan ei tarvitse pitää kiinni kuumenevasta piipusta kuten Henryssä.
Vipulukko ei kuitenkaan saavuttanut suurta käyttöä asevoimissa ja ei ikinä ollut minkään valtion ensisijainen palveluskivääri. Syitä tälle on lähinnä kaksi: vipulukkokivääri käyttää kohtalaisen pientä patruunaa, joka ei ole paljoa jos lainkaan suurempi kuin revolverin patruuna. Toinen syy on että koska vipu on aseen alapuolella lähellä liipaisinta, vivusta on vaikea vetää makuuasennossa. Tämän vuoksi asevoimat suosivat kertalaukauskiväärejä.
Mekanismit > Gatling

Gatling oli Yhdysvaltain sisällissodan aikaan kehitetty ase ja ensimmäinen sarjatuliase. Gatlingia ammutaan aseen sivussa olevalla kammella ja aseen päälle on asetettu makasiini, josta painovoiman avulla putoaa uusi patruuna aseeseen kun edellinen on ammuttu. Gatlingissa on useita piippuja, jotka pyörivät saman kammen avulla kuin mitä käytetään ampumiseen, mikä auttaa huomattavasti ylikuumenemista, sillä jokaiselle piipulle suoritetaan lataaminen, ampuminen ja hylsyn poisto erikseen.
Vaikka Gatlingin mekanismia ei monessa aseessa käytetty, se toimi silti inspiraationa monille aseille. Vielä nykyäänkin nimeä Gatling käytetään joskus monipiipuisista sarjatuliaseista, kuten Minigunista.
Mekanismit > Kääntölukko

Kääntölukko on kertalaukauskivääreissä käytetty mekanismi, jossa ampuja avaa aseen lukon vääntämällä vivusta, jolloin lukko kääntyy alaspäin, paljastaen patruunapesän.
Mekanismit > Putouslukko

Putouslukossa vivun veto saa lukon putoamaan alaspäin, mikä paljastaa patruunapesän. Hyvä esimerkki putouslukosta on Martini-Henry kertalaukauskivääri, joka oli Brittiläisen imperiumin palveluskivääri suuren osaa 1800-luvun loppupuoliskosta.
Mekanismit > Kierrelukko

Kierrelukko on yksinkertainen mekanismi, jossa lukko on osittain 1/4 sylinterin muotoinen, jonka ampuja kiertää auki, mikä paljastaa patruunapesän. Kun patruuna on ladattu, ampuja yksinkertaisesti sulkee lukon ja ase on ampumavalmis. Remington Rolling Block-kertalaukauskivääri lienee tunnetuin esimerkki kierrelukkoaseesta.
Mekanismit > Saranalukko

Saranalukossa lukko aukeaa saranoiden avulla ylöspäin, mikä paljastaa patruunapesän. Hyvä esimerkki saranalukosta on Springfield model 1873-kertalaukauskivääri eli Trapdoor-springfield, jossa nimi trapdoor (kattoluukku) viittaa saranalukkoon.
Mekanismit > Katkaisulukko

Katkaisulukossa aseen piippu on saranoitu, mikä mahdollistaa aseen katkaisemisen piippujen perästä, missä on aseen patruunapesä. Katkaisulukko on tunnetuin kaksipiippuisista haulikoista, joissa molemmille piipuille on oma patruunapesä ja aseen voi laukaista joko piippu kerrallaan tai molemmat piiput yhtä aikaa. Käytännössä on mahdollista käyttää katkaisulukkoa useampaankin piippuun mutta enemmän kuin kaksi on melko epäkäytännöllistä.
Mekanismit > Pumppulukko

Pumppulukko on mekanismi, jossa hylsy poistetaan ja uusi ammus ladataan käyttäen aseen alaosassa olevaa pumppua, joka vedetään itseään kohti ja itsestään poispäin. Pumppulukko on erityisen tunnettu haulikoissa mutta sitä on käytetty myös kivääreissä.
Mekanismit > Pulttilukko

Pulttilukkoa käytettiin ensimmäisen kerran Dreysen neulapyssyssä patruunapesän paljastamiseen mutta tätä mekanismia käytettiin huomattavasti pidempään kuin mitä neulapyssyjä. Takaaladattavien kiväärien yleistyttyä monet maat, kuten Saksa ja Venäjä ottivat kertalaukaus-pulttilukkokiväärin palveluskiväärikseen (Gewehr 71 ja Berdan). Kun pulttilukkokivääreihin kehitettiin patruunamakasiini, joka mahdollisti usean patruunan lataamisen yhtä aikaa ja siten yhtä nopean tulinopeuden kuin vipulukkokiväärissä, mutta kertalaukauskiväärin tehokkuudella ja kantamalla, pulttilukkokivääreistä tuli maailman standardipalveluskivääri, jollaisina ne säilyivät useimmissa maissa toisen maailmansodan loppuun asti. Pulttilukkokiväärejä käytetään vielä nykypäivänäkin metsästykseen ja tarkkuusammuntaan niin siviili kuin sotilaskäytössäkin.
Kun pulttilukkokiväärit olivat vielä kertalaukauskiväärejä, ampuja yksinkertaisesti avasi lukon joka samalla poisti hylsyn, asetti patruunan pesään ja sulki lukon. Kun pulttilukkoihin lisättiin kiinteä patruunamakasiini, lukon sulkeminen myös lataa uuden patruunan. Patruunamakasiini on mahdollista ladata yksi patruuna kerrallaan mutta lataamisen nopeuttamiseksi kehitettiin niin kutsuttu patruunakampa, joka mahdollistaa usean patruunan lataamisen kerralla. Jotkut pulttilukkokiväärit käyttävät patruunasiteitä, joissa patruunat niitä yhdessä pitävän siteen kanssa asetetaan kiväärin patruunamakasiiniin. Side poistuu aseesta automaattisesti joko kun viimeinen patruuna ladataan panospesään, tai viimeisen patruunan ampumisen jälkeen. Lopulta kehitettiin vaihdettavat lippaat.
Pulttilukkokivääri on yksinkertainen mekanismi, josta on kaksi erilaista versiota, kiertävä pulttilukko ja suoravetopulttilukko. Kiertävässä pulttilukossa ampuja ensin kiertää pultin ylöspäin ja sitten vetää sen itseään kohti, minkä jälkeen hän työntää pultin eteenpäin ja kiertää sen takaisin paikoilleen. Suoravetopulttilukossa kiertäminen on poistettu ja ampujan tarvitsee vain vetää pultti itseään kohti ja takaisin.
Pulttilukoissa nähtiin ensimmäisenä myös savuttomalla ruudilla ladatut patruunat, joita käytettiin ensimmäisen kerran ranskalaisessa Lebel 1886-kiväärissä. Vaikka nimestään huolimatta savuton ruuti ei ole täysin savuton, siitä tuleva savu on lähes mitätön, toisin kuin mustasta ruudista tuleva joka nopeasti täyttää taistelukentän savusta. Savuttoman ruudin käyttö levisi nopeasti ja ensimmäisen maailmansodan alettua se oli käytännössä täysin syrjäyttänyt mustan ruudin. Pulttilukon kehitys olikin savuttoman ruudin kehityksen jälkeen nopeaa, minkä vuoksi Lebel, joka oli epäilyksettä maailman paras kivääri vuonna 1886, vanheni nopeasti, erityisesti johtuen sen putkimakasiinista, minkä vuoksi patruunakampojen käyttäminen ei ollut mahdollista.
Vaikka tunnettuja pulttilukkokivääreitä on useita, kenties merkittävimmät näistä ovat maailmansotien aikaan suurvaltojen käytössä olleet palveluskiväärit. Näihin kuuluvat Springfield M1903, Enfield M1917, Lee-Enfield, Carcano, Mannlicher M1895, Gewehr 98, Kar98k, Mosin-Nagant, Lebel 1886, MAS-36 ja Arisaka.
Mekanismit > Massasulku

Massasulku on mekanismi, joka mahdollistaa itselataavan toiminnon, eli sen että ase poistaa hylsyn ja tuo patruunapesään uuden patruunan automaattisesti tämän jälkeen. Massasulkumekanismissa aseen laukaisemisesta vapautuvat kaasut työntävät hylsyn taaksepäin, mikä puolestaan työntää aseen lukon taaksepäin. Lukon avauduttua hylsy lentää aseesta ulos ja jousi tuo lukon takaisin, mikä samalla lataa lippaasta uuden patruunan.
Massasulkumekanismeja on kahta tyyppiä, avoimelta lukolta ampuvia ja suljetulta lukolta ampuvia. Avoimessa lukossa lukko on viritettynä aseen takaosassa kun ase on ampumavalmiina ja kun liipasimesta vedetään, lukko sekä vie patruunan makasiinista patruunapesään että laukaisee sen. Lukko samalla sulkee hylsyn poistoaukon joka on avoin lukon ollessa viritettynä.
Suljetussa lukossa patruuna on valmiina patruunapesässä jo ennen laukaisemista ja pultti on aseen etuosassa. Massasulkuiset pistoolit käyttävät lähes poikkeuksetta suljettua lukkoa. Konepistoolit käyttivät alun perin avointa lukkoa mutta toisen maailmansodan jälkeen monet käyttävät suljettua lukkoa paremman tarkkuuden vuoksi. Massasulkuiset konekiväärit käyttävät lähes poikkeuksetta avointa lukkoa.
Avoimen lukon etuna on yksinkertaisuus sillä siinä on vähemmän liikkuvia osia kuin suljetussa lukossa. Lisäksi avoimen lukon ase kestää paremmin kuumenemista sillä avoin lukko päästää ilman kiertämään aseen sisällä. Avoin lukko kykenee myös korkeampaan tulinopeuteen. Avoimen lukon ongelmana on kuitenkin että se avaa aseen lialle ja sään vaikutuksille ja se ei ole yhtä tarkka kuin suljettu lukko. Tämän vuoksi suljettu lukko on yleisempi puoliautomaattisissa aseissa sillä niissä tarkkuus on tärkeämpää kuin lämmönkestäminen. Avoin lukko taas on yleisempi sarjatuliaseilla sillä niissä tarkkuus ei ole yhtä tärkeää kuin lämmönkesto. Suljettu lukko voi olla jopa vaaraksi konekiväärissä sillä kuuma piippu saattaa vahingossa sytyttää patruunassa olevan ruudin ja laukaista aseen.
Mekanismit > Rekyylitoiminta

Rekyylitoimintaa käyttävä ase käyttää nimensä mukaan aseen laukaisemisesta tulevaa rekyyliä poistaakseen hylsyn ja ladatakseen uuden patruunan. Erityisesti rekyylitoimintaa käytetään pistooleissa. John Moses Browningin M1911-pistoolissa käytettyä lyhytrekyylitoimintaa on kopioitu erittäin laajasti, niin paljon että lähes jokainen nykyisin käytettävä itselataava pistooli perustuu joissain määrin Browningin pistooliin. Rekyylitoimintaa on pistoolien lisäksi käytetty myös joissain haulikoissa ja konekivääreissä, erityisesti Maxim-konekiväärissä, joka oli ensimmäinen konekivääri. Pitkärekyylitoimintaa käytettiin Browning Auto-5-puoliautomaattihaulikossa, joka oli aktiivituotannossa lähes sata vuotta ja jota yli sata asepatenttia saanut Browning kutsui parhaaksi työkseen.
Mekanismit > Kaasutoiminta

Kaasutoimintaa käyttävä ase käyttää patruunan laukaisemisesta vapautuvaa kaasua saadakseen toimimaan mekanismin, joka poistaa hylsyn ja lataa uuden patruunan. Kaasutoimintaa käytetään ensisijaisesti kivääreissä ja useimmat nykyään käytössä olevat kiväärit käyttävät kaasutoimintaa. Esimerkkejä tästä ovat maailman suosituimmat rynnäkkökiväärit eli M16 ja AK-47.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tuliase Wikimedia Commonsissa
Tykistön termejä (Arkistoitu – Internet Archive) Tykistöprikaatin kilta
Ampuma-aselaki (Arkistoitu – Internet Archive) Finlex
Käsikanuuna
Pike and shot muodostelma. Keihäsmiehet on merkattu P:llä, arkebuusimiehet O:lla. H viittaa hilparimiehiin.
Tanegashima, japanilainen lunttulukkoase.
Rataslukkomekanismi
Rataslukkopistooli
Sieppohanssi
Piilukkomekanismi
Historian elävöittäjien luoma brittiläinen taistelumuodostelma.
Brown Bess-piilukkomusketti oli Brittiläisen imperiumin palvelusase yli sata vuotta.
Nallilukko
Minié-kuulia
Pippurinsirotin
Colt Single Action Army-revolveri
Dreyse-neulapyssy
Winchester 1873, "ase joka voitti lännen".
Gatling
Kertalaukauskiväärien mekanismeja
Katkaisulukko
Remington 870, pumppulukkoa käyttävä haulikko
Gewehr 98-pulttilukkokivääri
Patruunakampa
Massasulkumekanismi
Colt M1911-pistooli, jonka lyhytrekyylimekanismiin useimmat pistoolit perustuvat
Suomalainen Maxim-konekivääriä käyttävä ryhmä talvisodassa.
M16-kiväärin kaasutoimintamekanismi
AK-47, maailman suosituin kivääri, käyttää kaasutoimintamekanismia
Yhdysvaltain presidentin virka-auto

| The Beast |
| --- | --- |
 Vuonna 2018 käyttöön otettu virka-auto.
Valmistushistoria
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tekniset tiedot
Tyyppi:  Yhdysvaltain presidentin erikoisvalmisteinen auto
Taistelupaino:  6 800-9 100 kg
Yhdysvaltain presidentin virka-auto (lempinimet: "The Beast", "Cadillac One", "Limousine One", "First Car") on presidentin käytössä oleva auto. Se on nykyisin General Motorsin valmistama muunneltu Cadillac-limusiini. Auto on erittäin raskaasti panssaroitu. Aiemmat virka-autot ovat olleet muun muassa Pierce-Arrowin valmistamia.
Nykyinen malli

Barack Obaman virka-auto ”The Beast” oli ollut käytössä vuodesta 2009 lähtien. Yhdysvaltain salainen palvelu tilasi sen seuraajan Cadillacilta 2010-luvun puolivälissä. Päivitetyn version oli tarkoitus valmistua Donald Trumpin virkaanastujaisiin 20. tammikuuta 2017 mennessä, mutta se viivästyi.
Uutta virka-autoa käytettiin ensimmäisen kerran 24. syyskuuta 2018 New York Cityssa.
Auto on varustettu lukuisilla turvallisuusominaisuuksilla; siinä on ainakin puhkeamattomat renkaat, pimeänäkölaitteet, savuverho- ja öljyliukastelaitteet sekä presidentin tyypin verta hätätilanteita varten. Auto on hermeettisesti tiivistetty kaasuja vastaan. Ulkoseinät ovat 20 cm paksut, ikkunat 13 cm. Ovenkahvat voidaan sähköistää estämään niihin tarttumisen.
Vanhoja virka-autoja

William Howard Taftin käyttämä Pierce-Arrow.
Woodrow Wilsonilla oli kolme Pierce-Arrow-autoa.
Franklin D. Rooseveltin Lincoln-merkinen auto, jonka lempinimi on Sunshine Special.
Harry S. Trumanin Lincoln Floridassa 1951.
Dwight D. Eisenhowerin autosaattue Kabulissa 1959.
SS-100-X, jossa John F. Kennedy ammuttiin. Samaa autoa käyttivät myös Lyndon B. Johnson, Richard Nixon, Gerald Ford, ja Jimmy Carter.
Presidentillinen Lincoln Continental Valkoisen talon ulkopuolella.
Ronald Reaganin käyttämä Cadillac Fleetwood.
Pidennetty Lincoln Town Car, jota George H. W. Bush käytti.
Bill Clintonin Cadillac Fleetwood.
George W. Bush'n käyttämä Cadillac. Myös Barack Obama käytti autoa joskus.
Obaman ja Donald Trumpin käyttämä virka-auto. Nykyinen presidentti Joe Biden käyttää myös autoa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Amerikan presidenttien Cadillacit 1900-luvun alusta Donald J. Trumpiin
Latrell Sprewell

Latrell Fontaine Sprewell (s. 8. syyskuuta 1970) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija, joka pelasi viimeksi NBA:ssa Minnesota Timberwolvesin riveissä kaudella 2004–2005. Sprewell on 196 senttiä pitkä ja oli pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä/heittävä takamies.
Sprewell valittiin NBA:n toiseen tulokasviisikkoon kaudella 1992–1993 sekä NBA:n ensimmäiseen tähdistöviisikkoon kaudella 1993–1994. Hän edusti NBA:ssa Golden State Warriorsia vuosina 1992–1998, New York Knicksiä vuosina 1998–2003 sekä Minnesota Timberwolvesia vuosina 2003–2005.
1. joulukuuta 1997 Latrell Sprewell kuristi Warriorsin harjoituksissa valmentaja P. J. Carlesimoa 10–15 sekunnin ajan ennen kuin muut pelaajat tulivat väliin. Noin 20 minuuttia myöhemmin hän vielä palasi harjoituksiin ja löi Carlesimoa. Sprewell sai aluksi 82 ottelun pelikiellon, joka lyhennettiin myöhemmin 68 otteluun. Pelikielto on NBA-historian pisimpiä. Sprewell ei enää jatkanut Warriorsissa, vaan siirtyi tammikuussa 1999, NBA:n työsulun, päätyttyä, New York Knicksiin, joka antoi Warriorsille vaihdossa kolme pelaajaa.