stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Florian Wirtz
Maajoukkueura

Wirtz pelasi kolme pudotuspeliottelua Saksan voittaessa alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2021. Hän teki Saksan molemmat maalit välierässä Alankomaita vastaan.
Wirtz valittiin Saksan A-maajoukkueeseen ensimmäisen kerran maaliskuussa 2021. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi MM-karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan saman vuoden syyskuussa. Heinäkuun 2024 loppuun mennessä hän on pelannut 23 A-maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia: maaliskuussa 2024 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan sekä kesä-heinäkuussa 2024 EM-kilpailuissa alkulohko-ottelussa Skotlantia ja tappiollisessa puolivälieräottelussa Espanjaa vastaan. A-maaotteluista viisi on kuulunut vuoden 2024 EM-kilpailuihin ja neljä vuonna 2021 pelattuihin MM-karsintoihin.
Teemu Bergman

| Teemu Bergman |
| --- | --- |
 Teemu Bergman Rakuuna Rockissa, 2014
Henkilötiedot
Syntynyt: 1978 Kouvola, Suomi
Ammatti:  laulaja kitaristi säveltäjä sanoittaja
Muusikko
Laulukielet:  suomi, englanti
Tyylilajit:  punk
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Kakka-hätä 77 The Heartburns Nazi Death Camp Vaasankatu SS Pää Kii Kytänsoittajat Juice Normaali Pitsanaama 20 Dollar Whore Runkku-Radio Jessie Garon & The Sexorcists Maho Neitsyt Disgrace Liimanarina The Stakeout
Levy-yhtiöt:  Stupido Records, Blast of Silence
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Teemu Bergman (s. 1978 Kouvola) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten punkrockyhtye Pää Kiin keulakuvana, laulajana ja sanoittajana. Bergman on soittanut Pää Kiin lisäksi myös monissa muissa yhtyeissä joista tunnetuimmat ovat The Heartburns, Kakka-hätä 77, Nazi Death Camp ja Vaasankatu SS.
Elämä ja ura

Teemu Bergman syntyi Kouvolassa vuonna 1978. Hän sai ensimmäisen kitaransa 13-vuotiaana lahjaksi äidiltään. Bergman teki 15-vuotiaana ensimmäiset kappaleet. Bergman muutti Turkuun ja kävi siellä siviilipalveluksen. Hän olisi jäänyt Kouvolaan, mutta koska siellä ei ollut siviilipalveluspaikkoja vapaana, hän joutui muuttamaan Turkuun. Siviilipalveluksen jälkeen Bergman jäi Turkuun opiskelemaan sairaanhoitoalaa. Siellä hän perusti myös yhtyeen The Heartburns, jonka hajoamisen jälkeen perustettiin Kakka-hätä 77. Vuonna 2006 Bergman muutti Helsingin Kallioon.
Bergman julkaisi kaksi studioalbumia Kakka-hätä 77:n kanssa. Yhtyeen ensimmäinen studioalbumi Totaalinen kakkahätä julkaistiin vuonna 2007 koostuen yhtyeen kahdesta aiemmin julkaisemasta EP-levystä, Kakkahätä tappaa ja WTC räjähtää. Se ylsi Suomen virallisella listalla sijalle 15. Yhtyeen toinen studioalbumi Huoltoasemalle unohdettu mies julkaistiin vuonna 2011 saavuttaen virallisen listan 27. sijan. Kakka-hätä 77 hajosi samana vuonna, mutta jatkoi vuonna 2012.
Bergmanin menestynein yhtye Pää Kii perustettiin vuonna 2012. Yhtyeen samanniminen esikoisalbumi julkaistiin 30. marraskuuta 2012. Albumi menestyi hyvin ja se ylsi Suomen virallisella listalla kuudennelle sijalle. Se palkittiin myös Emma-gaalassa kriitikko-Emmalla ja se valittiin Soundi ja Rumba -lehtien vuoden albumiksi.
Bergmanilla on myös yhtye nimeltään Kytänsoittajat. Vuonna 2017 Bergmanin tuore projekti Pitsanaama on esittänyt folkhenkisiä versioita taiteilijan tuotannosta.
Bergmania on viime aikoina kiinnostanut myös kantri.
Sosiaalisessa mediassa levitettiin heinäkuussa 2021 syytöksiä, joista ainakin osa kohdistui Bergmaniin. Väitteet koskevat muun muassa sanallista ja fyysistä seksuaalista häirintää. Kohun seurauksena Pää Kii -yhtyeen keikat syksyltä 2021 peruttiin. Vastineessaan Bergman myönsi syyllistyneensä epäasialliseen käytökseen mutta kiisti rikossyytteet. Hän jätti rikosilmoituksen törkeästä kunnianloukkauksesta, joka eteni syksyllä 2023 kahden naisen osalta oikeuteen. Pirkanmaan käräjäoikeus hylkäsi syytteet saman vuoden marraskuussa. Turun hovioikeus tuomitsi naiset maaliskuussa 2025 törkeästä kunnianloukkauksesta 80 päiväsakkoon ja yhteisvastuullisesti 15 000 euron korvauksiin.
Toukokuussa 2024 Dimitri Ollikainen tuomittiin törkeästä kunnianloukkauksesta Pirkanmaan käräjäoikeudessa. Bergmaniin kohdistettuja törkeitä väittämiä levittänyt Ollikainen tuomittiin maksamaan Bergmanille korvauksia sekä oikeudenkäyntikuluja. Tuomio ei ole vielä lainvoimainen.
Leroy Sané

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Leroy Sané edustamassa Saksaa vuonna 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi: Leroy Sané
Syntymäaika: 11. tammikuuta 1996 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Essen, Saksa
Pelipaikka: hyökkääjä, hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 184 cm
Seura
Seura: Bayern München
Pelinumero: 10
Junioriseurat
2001–2005: SG Wattenscheid 09
2005–2008: Schalke
2008–2011: Bayer Leverkusen
2011–2014: Schalke
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014–2016 | Schalke | 47 | (11) |
| 2016–2020 | Manchester City | 90 | (25) |
| 2020– | Bayern München | 123 | (29) |
Maajoukkue
| 2014–2015 | Saksa U19 | 11 | (4) |
| 2015–2016 | Saksa U21 | 10 | (5) |
| 2015– | Saksa | 65 | (13) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 10. kesäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 23. elokuuta 2024.
Leroy Sané (s. 11. tammikuuta 1996 Essen) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Bayern Müncheniä. Vasenjalkainen Sané on pelipaikaltaan vasen laituri, mutta voi pelata myös oikeaa laituria tai hyökkäävää keskikenttäpelaajaa. Hän kuuluu myös Saksan jalkapallomaajoukkueeseen.
Ura > Seurajoukkueura

Sanén kasvattajaseura on FC Schalke 04. Hän debytoi seuran ykkösjoukkueen paidassa Bundesliigassa huhtikuussa 2014 VfB Stuttgartia vastaan. Se oli hänen kauden ainoa esiintymisensä seuran ykkösjoukkueen paidassa. Ensimmäisen maalinsa Bundesliigassa Sané iski joulukuussa 2014 1. FC Kölnin verkkoon. Sané debytoi Mestarien liigassa maaliskuussa 2015 Real Madridia vastaan Santiago Bernabéulla tullen vaihdosta kentälle 29. minuutilla loukkaantuneen Eric Maxim Choupo-Motingin tilalle. Hän onnistui ottelussa maalinteossa ja syötti myös Klaas-Jan Huntelaarin tekemän 3-4 -voittomaalin. Real Madrid meni kuitenkin jatkoon yhteismaalien perusteella. Kaudella 2014–2015 Sané teki 13 pelaamassaan bundesliigaottelussa kolme maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi Bundesliigassa 33 ottelua, joissa teki kahdeksan maalia.
Sané siirtyi kesällä 2016 Englannin Valioliigan Manchester Cityyn 50 miljoonan euron siirtosummalla. Debyyttikaudellaan hän pelasi Cityssä 26 Valioliigaottelua, joissa teki viisi maalia. Seuraavalla kaudella hän voitti Valioliigan ja Liigacupin mestaruudet. Hän pelasi kauden aikana 32 pääsarjaottelua, joissa teki kymmenen ja syötti 15 maalia. Kaudella 2018−2019 hän voitti Valioliigan, FA-cupin ja Liigacupin mestaruudet sekä Community Shieldin. Valioliigassa hän teki 31 ottelussa kymmenen maalia ja syötti 11. Hän sai Valioliigassa yli 550 minuuttia vähemmän peliaikaa kuin edelliskaudella. Hän oli lähes koko kauden 2019−2020 poissa kentiltä loukkaannuttuaan voitokkaassa Community Shield -ottelussa ja pelasi vain runsaat kymmenen minuuttia yhdessä valioliigaottelussa kesäkuussa 2020. Mestarien liigassa Sané pelasi kolmen kauden aikana yhteensä 21 ottelua, joissa hän teki kuusi ja syötti kahdeksan maalia. Heinäkuussa 2020 ilmoitettiin hänen siirtyvän saksalaisseura Bayern Müncheniin.
Sané pelasi ensimmäisellä Bayernin-kaudellaan 2020–2021 Bundesliigassa 32 ottelua ja teki niissä kuusi maalia sekä antoi kymmenen maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua ja teki kolme maalia sekä antoi yhden maalisyötön. Hän voitti Saksan-mestaruuden, UEFA Super Cupin ja seurajoukkueiden maailmanmestaruuden. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 32 liigaottelua, joissa sekä teki että syötti seitsemän maalia Bayernin voittaessa taas mestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi kymmenen ottelua ja teki niissä kuusi maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Bayernin mestarijoukkueessa 32 bundesliigaottelua, joissa hän teki kahdeksan ja syötti seitsemän maalia. Mestarien liigan kahdeksassa ottelussa hän viimeisteli neljä maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä. Kaudella 2023–2024 Bayern jäi Bundesliigassa pitkästä aikaa ilman mestaruutta ja Sané pelasi 27 ottelua, joissa hän teki kahdeksan ja syötti 11 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 12 ottelua ja teki kaksi maalia. Sané voitti DFL-Supercupin 2021 ja 2022.
Ura > Maajoukkueura

Sané debytoi syyskuussa 2014 Saksan alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi siinä vuosina 2014–2015 11 ottelua tehden neljä maalia. Alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 hän pelasi Saksan kaikki kolme ottelua. Syyskuussa 2015 hän debytoi Saksan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa.
Sané debytoi Saksan miesten maajoukkueessa marraskuussa 2015 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan tullen vaihdosta kentälle. Hän teki arvokilpailudebyyttinsä EM-kilpailujen 2016 tappiollisessa välieräottelussa Ranskaa vastaan tultuaan 79. minuutilla vaihdosta kentälle. Häntä ei valittu MM-kilpailuihin 2018. Hän pelasi vuoteen 2021 siirretyissä EM-kilpailuissa Saksan kaikissa neljässä ottelussa. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi kaksi ottelua. EM-kilpailuissa 2024 hän tuli vaihdosta kentälle kaikissa kolmessa alkulohko-ottelussa sekä pelasi avauskokoonpanossa neljännesvälierässä Tanskaa ja tappiollisessa puolivälierässä Espanjaa vastaan mutta joutui jälkimmäisessä ottelussa tulemaan loukkaantumisen vuoksi vaihtoon ensimmäisen jakson jälkeen.
Sané teki ensimmäisen maaottelumaalinsa ystävyysottelussa Venäjää vastaan marraskuussa 2018. Tämän jälkeen hän teki maalin Kansojen liigassa Alankomaita vastaan marraskuussa 2018 sekä EM-karsinnoissa Alankomaita vastaan maaliskuussa 2019, Valko-Venäjää vastaan kesäkuussa 2019 ja Viroa vastaan kolme päivää edellisen ottelun jälkeen. Kuudennen maaottelumaalinsa hän teki marraskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Ukrainaa vastaan ja seitsemännen kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Latviaa vastaan. Syksyllä 2021 pelatuissa MM-karsintaotteluissa hän teki maalin vierasotteluissa Liechtensteinia ja Islantia vastaan sekä kaksi maalia kotiottelussa Liechtensteinia vastaan. Syyskuussa 2023 hän teki maalin ystävyysotteluissa Japania ja Ranskaa vastaan. Heinäkuun 2024 loppuun mennessä hän on pelannut 65 maaottelua ja tehnyt 13 maalia.
Muuta

Sanén äiti on rytmisen voimistelun olympiapronssimitalisti Regina Weber ja isä Senegalin jalkapallomaajoukkueessa sekä Bundesliigassa pelannut Souleymane Sané.
Williams

Williams tarkoittaa seuraavia:
Williams, Formula 1 -valmistaja ja -talli
Williams, soitinvalmistaja
Kustannus Oy Williams, suomalainen kustantamo
Sukunimenä > Kuvitteellisilla henkilöillä

Anna Williams, hahmo Tekken-videopelisarjassa
Ash Williams, protagonisti Evil Dead -elokuvissa
Nina Williams, hahmo Tekken-videopelisarjassa
Rory Williams, hahmo Doctor Who-televisiosarjasta
Maantieteessä

Williams Point, Livingstoninsaaren pohjoisin kohta Antarktiksella
Williamsin piirikunta, piirikunta Ohiossa Yhdysvalloissa
Williamsin piirikunta, piirikunta Pohjois-Dakotassa Yhdysvalloissa
Puerto Williams, maailman eteläisin kaupunki Tulimaassa Chilessä
Laivat

USS Jack Williams, Oliver Hazard Perry -luokan ohjusfregatti
USS James E. Williams, Arleigh Burke -luokan hävittäjä
Laivat > Chilen laivasto

Almirante Williams (DDG 19), Almirante-luokan hävittäjä
Almirante Williams (FF-19), tyypin 22 -fregatti
Laivat > Yhdysvaltain laivasto

USS Williams (SP-498), partioalus
USS Williams (DD-108), Wickes-luokan hävittäjä
USS Williams (DE-290), Rudderow-luokan saattuehävittäjä
USS Williams (DE-372), John C. Butler -luokan saattuehävittäjä.
Projekti 596

Savupatsas Lop Nurin ydinkokeen yllä 16.10.1964.
Projekti 596 (myös: Miss Qiu, suomeksi Neiti Qiu) on Kiinan ensimmäiseen atomipommiin liittyvä ydinaseprojekti. 16. lokakuuta 1964 räjäytettiin 102 metriä korkeassa terästornissa 22 kilotonnin vahvuinen atomipommi. Pommin räjähtävänä eli fissiilinä materiaalina oli U-235, koeräjätys tehtiin Lop Nurin ydinkoealueeella. Voimakkuus oli jopa Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton vastaavia, vaikka Kiina räjäytti ensipomminaan juuri nimenomaan uraania (U-235), jonka se oli kokenut plutoniumia helpommaksi räjäyttää. Pommiytimen omamassa oli 1 550 kg. Pommi räjäytettiin imploosiolla eli imahduksella. Kiina oli siten aloittanut oman Kaksi pommia, yksi satelliittia -ohjelmansa.
Pääministeri Zhou Enlai vaikutti vahvasti Kiinan ydinaseen kehittelyyn.
Kiinan ensimmäinen ydinase, noin 20 kT vahvuuksinen imploosiolla räjäytettävä uraanipommi.
Käännös suomeksi
Gavi (jalkapalloilija)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Gavi edustamassa Barcelonaa vuonna 2022.
Henkilötiedot
Koko nimi: Pablo Martín Páez Gavira
Syntymäaika: 5. elokuuta 2004 (ikä 20)
Syntymäpaikka: Los Palacios y Villafranca, Espanja
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 173 cm
Seura
Seura: Barcelona
Pelinumero: 6
Junioriseurat
–2015: Real Betis
2015–2021: Barcelona
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2020–2021 | Barcelona B | 3 | (0) |
| 2021– | Barcelona | 95 | (5) |
Maajoukkue
| 2018 | Espanja U15 | 4 | (1) |
| 2019–2021 | Espanja U16 | 7 | (0) |
| 2021 | Espanja U18 | 3 | (0) |
| 2021– | Espanja | 27 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. helmikuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. helmikuuta 2025.
Pablo Martín Páez Gavira eli Gavi (s. 5. elokuuta 2004 Los Palacios y Villafranca, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista FC Barcelonaa ja Espanjan maajoukkuetta. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Sopimus FC Barcelonan kanssa 2022–2026 sisältää miljardin euron ulosostohinnan. "Superlupaus" Gavi on kotoisin Sevillan läheltä.
Ura

Gavi pelasi ensimmäisen ottelunsa Barcelonan ykkösjoukkueessa Primera Divisiónin kamppailussa Getafea vastaan 29. elokuuta 2021. Ensimmäisen liigamaalinsa hän teki Elcheä vastaan saman vuoden joulukuun 18. päivänä. Hän pelasi debyyttikaudellaan 34 Espanjan pääsarjaottelua, joissa teki kaksi ja syötti kuusi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ja Eurooppa-liigassa viisi ottelua.
Gavi pelasi ensimmäisen ottelunsa Espanjan jalkapallomaajoukkueessa Kansojen liigan ottelussa Italiaa vastaan 6. lokakuuta 2021, eli vain hieman yli kuukausi ensimmäisen pääsarjaottelunsa jälkeen, Espanjan kaikkien aikojen nuorimpana.
Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki Tšekkiä vastaan kesäkuussa 2022, Espanjan kaikkien aikojen nuorimpana. Hän oli MM-kilpailuissa 2022 avauskokoonpanossa Espanjan kaikissa neljässä ottelussa ja teki maalin avausottelussa Costa Ricaa vastaan maailman 3. nuorimpana (Pelén ja Manuel Rosasin jälkeen).
15.10.2023 Gavi varmisti Espanjan EM-kisapaikan tekemällä Norja-ottelun ainoan maalin.
Marraskuussa 2023 Gavi loukkaantui EM-karsintapelissä polven eturistisiteeseen ja nivelkierukkaan. Hän päässee pelaamaan vuoden 2024 lopulla.
Pelityyli

Graham Hunter of ESPN rinnasti Gavin vuonna 2021 Barcelonan entisiin keskikenttäpelaajiin Xaviin ja Andrés Iniestaan hänen taitojensa vuoksi: harhautukset, ennakointi, älykkyys, näkemys, syötöt, ensimmäinen kosketus, tiukka pallokontrolli, rytminvaihdokset ja kyky päästä ulos tiukoista paikoista ja aloittaa vastahyökkäyksiä.
Saavutukset

Päivitetty 25. toukokuuta 2023.
Saavutukset > FC Barcelona

Supercopa de España 2022-2023
Primera Divisiónin mestari 2022-2023
Aiheesta muualla

Gavi WhoScored-sivustolla.
Barcelona – Primera División
1 ter Stegen |
2 Cubarsí |
3 Balde |
4 Araújo |
5 Martínez |
6 Gavi |
7 Torres |
8 Pedri |
9 Lewandowski |
10 Fati |
11 Raphinha |
12 Valle |
13 Peña |
14 Torre |
15 Christensen |
16 Fermín |
17 Roque |
18 Víctor |
19 Yamal |
20 Olmo |
21 de Jong |
22 Gündoğan |
23 Koundé |
24 García |
25 Lenglet |
Valmentaja Flick
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Sánchez |
2 Azpilicueta |
3 García |
4 P. Torres |
5 Busquets |
6 Llorente |
7 Morata |
8 Koke |
9 Gavi |
10 Asensio |
11 F. Torres |
12 Williams |
13 Raya |
14 Balde |
15 Guillamón |
16 Rodri |
17 Pino |
18 Alba |
19 Soler |
20 Carvajal |
21 Olmo |
22 Sarabia |
23 Simón |
24 Laporte |
25 Fati |
26 Pedri |
Valmentaja Luis Enrique
Chenonceaun linna

Chenonceaun linna Katariina de’ Medicin rakennuttamasta muotopuutarhasta päin katsottuna. Vasemmalla keskiaikainen vartiotorni.
Chenonceaun linna (ransk. Château de Chenonceau) sijaitsee Ranskassa Loirejoen laaksossa lähellä pientä Chenonceaux’n kylää, Indre-et-Loiren departementissa.
Rakennushistoria

Ensimmäinen paikalla ollut linna oli 1100- ja 1300-luvuilta peräisin oleva keskiaikainen linna, josta on jäljellä vain vartiotorni Tour des Marques. Linnan nykyisessä muodossaan rakennuttivat Thomas Bohier ja hänen puolisonsa Catherine Briçonnet vuosina 1513-1517.
Vuonna 1535 kuningas Frans I liitti sen kruununtiloihinsa osana velkajärjestelyä. Myöhemmin kuningas Henrik II päätti tarjota sitä ei puolisolleen kuningatar Catherine de' Medicille vaan suosikilleen Diane de Poitierslle "täysi omistus-, seisin- ja hallintaoikeus, täysin rauhanomaisesti ja ikuisesti, hallita sitä omana ja todellisena perintönä”. Tämä Chenonceaun keinotekoinen poistuminen kruununomistuksista tarkoitti, että se pelastui kaksi vuosisataa myöhemmin Ranskan vallankumouksessa. Hän rakennutti vuonna 1555 arkkitehti Phillibert de l'Ormen suunnittelmien mukaan sillan Cherjoen ylitse.
Kuningas Henrikin kuoltua heinäkuun 10. päivänä 1559 leskikuningatar Catherine de’ Medici syrjäytti nopeasti Diane de Poitiersin ja julisti poikansa Frans II:n kuninkaaksi Chenonceauhun italialaisen loiston ja loiston keskellä. Täällä järjestämiensä juhlallisuuksien lisäksi hän johti Ranskan kuningaskuntaa työhuoneestaan vihreästä kabinetista (Le Cabinet Vert). Hänen miniänsä Louise de Lorraine, kuningas Henrik III:n puoliso, muutti linnaan leskeydyttyään.
Taidehistorioitsija Anthony Bluntin mukaan arkkitehtinä oli lähes varmasti arkkitehti ja kuvanveistäjä Jean Bullant (1515–1578), joka tuli kuningatar Catherinen hoviarkkitehdiksi vuonna 1572, koska tietyt fantasiaelementit vastaavat täysin Bullantin muissa suunnitelmissaan käyttämään tyyliä.
Catherine de' Medici rakasti puutarhoja ja järjesti niissä usein tilaisuuksia. Chenonceau'hon hän antoi lisätä vesiputouksia, eläintarhoja ja lintutarhoja, rakennutti kolme puistoa ja antoi istuttaa mulperipuita silkkiäistoukeille. Arkkitehti Jacques Androuet du Cerceau piirsi suurenmoisen suunnitelman Chenonceau'hon. Puolisuunnikkaan muotoinen alempi piha johtaa sisääntulopihalle, jonka päissä on kaksi puoliympyrän muotoista pylväskäytävää, jotka yhdistyvät kahteen saliin, jotka reunustavat päärakennusta. Nämä piirustukset eivät välttämättä ole täysin luotettava muistikuva Jean Bullantin suunnitelmista. Du Cerceau "toisinaan lisäsi kirjaansa suunnitelmia, jotka ilmentävät ideoita, jotka hän itse olisi halunnut toteuttaa pikemminkin kuin kyseisen rakennuksen varsinaisen suunnittelijan ideoita".
Linnan omistajat 1700-luvun jälkeen

1700-luvulla linnan ostaneen Monsieur Dupinin puoliso Louise Dupin piti Chenonceau'ssa kirjallista salonkia valistuksen ajan hengessä. Hän laati ensimmäisenä naisten oikeuksien säännöstön sihteerinsä Jean-Jacques Rousseaun avustuksella. Hän vietti Chenonceaussa rauhallista ja onnellista elämää, jota kuvataan useissa hänen teoksissaan.
1800-luvulla linna oli Madame Pelouzen, syntyjään Margaret Wilsonin omistuksessa, kunnes hänen veljensä Daniel Wilsonin kavallusten vuoksi sekaantui talousskandaaliin, samalla Ranskan tasavallan neljäs presidentti Jules Grévy joutui eroamaan, koska Daniel Wilson oli hänen vävynsä. Kuubalainen miljonääri José-Emilio Terry osti Chenonceaun linnan Madame Pelouzelta vuonna 1891. Terry myi sen vuonna 1896 perheenjäsenelleen Francisco Terrylle.
Linnan omistajat 1700-luvun jälkeen > 1900-luku

Henri Menier osti linnan Crédit Foncier pankilta vuonna 1913. Hänen kuoltuaan hänen veljensä Gaston Menier, edistyksellinen varajäsen ja myöhempi senaattori, muutti Chenonceaun sotasairaalaksi ensimmäisen maailmansodan ajaksi. Toisen maailmansodan aikana Chenonceaun pitkästä Cherjoen ylittävästä galleria-sillasta tuli ainoa pääsytie vapaan Ranskan vyöhykkeelle, ja Menierin perhe auttoi salakuljettamaan natseja pakenevia ihmisiä. Yhdysvaltain presidentti Harry S. Truman vieraili linnassa ensimmäisellä Ranskan-matkallaan.
Linna on edelleen suklaatehtailijana tunnetun Menier-suvun yksityisomistuksessa ja ollut avoinna yleisölle vuodesta 1913 lähtien. Linna restauroitiin Cherjoen tulvien vuonna 1940 jälkeen vuonna 1951.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chenonceaun linna Wikimedia Commonsissa
Linnan kotisivu (ranskaksi, englanniksi, espanjaksi)
Virtuaalivierailu linnassa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi, ranskaksi)
Valokuvia Base Mémoiressa
Interaktiivinen ja mahdollisuus tarkasteluun omassa rytmissä (ranskaksi) (QuickTime tai Flash tarvitaan)
Chenonceau Googlen mallinnuksessa[vanhentunut linkki]
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Maantieteelliset:  MusicBrainz place  Mérimée 2  3  Structurae 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Catherine de' Medici rakennutti Diane de Poitiers'n vuonna 1555 arkkitehti Phillibert de l'Ormen suunnittelmien mukaan rakennuttaman sillan päälle kaksi galleriakerrosta.
Arkkitehti Jean Bullantin suunnittelemat laajennukset Chenonceaussa (n. 1572), piirtänyt Jacques Androuet du Cerceau 1579
Chenonceaun linnan päärakennus, piirtänyt Jacques Androuet du Cerceau 1579
Catherine de' Medicin aikana suunniteltu muotopuutarha, restauroitu vuonna 1951
Käännös suomeksi
Leon Goretzka

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Leon Goretzka edustamassa Saksaa vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi: Leon Goretzka
Syntymäaika: 6. helmikuuta 1995 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Bochum, Saksa
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 189 cm 
Seura
Seura: Bayern München
Pelinumero: 8
Junioriseurat
1999–2001: Werner SV 06 Bochum
2001–2012: VfL Bochum
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2013 | VfL Bochum | 32 | (4) |
| 2013–2018 | Schalke 04 | 116 | (14) |
| 2018– | Bayern München | 124 | (25) |
Maajoukkue
| 2010– | Saksa U16 | 10 | (2) |
| 2011–2012 | Saksa U17 | 17 | (5) |
| 2012–2013 | Saksa U19 | 3 | (0) |
| 2013–2017 | Saksa U21 | 10 | (1) |
| 2013–2017 | Saksa, olympia | 1 | (0) |
| 2014– | Saksa | 53 | (14) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 30. heinäkuut 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 30. heinäkuuta 2023.
| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 2016 |  |  |
| Maanosaliittojen cup  | Maanosaliittojen cup  | Maanosaliittojen cup  |  |
|  Kultaa | Venäjä 2017 |  |  |
Leon Goretzka (s. 6. helmikuuta 1995 Bochum) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Bayern Münchenia.
Seurajoukkueura

Goretzka pelasi 2. Bundesliigan VfL Bochumissa 32 ottelua ja teki neljä maalia kaudella 2012–2013. Hän siirtyi kesällä 2013 Bundesliigan Schalkeen 3,25 miljoonalla eurolla. Hän pelasi gelsenkircheniläisseurassa viiden kauden aikana 116 Saksan pääsarjaottelua, joissa hän teki 14 ja syötti 13 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi karsintoineen kuusi ottelua. Eurooppa-liigan 16 ottelussa hän viimeisteli kolme maalia.
Goretzka siirtyi ilmaissiirrolla Bayern Müncheniin kesällä 2018. Hän on voittanut Saksan-mestaruuden viisi kertaa peräkkäin kausilla 2018–2023. Mestarien liigan hän voitti kaudella 2019–2020, Saksan cupin 2019 ja 2020, DFL-Supercupin 2018 ja 2021 sekä UEFA Super Cupin ja seurajoukkueiden maailmanmestaruuden 2020. Yhteensä hän on kauden 2022–2023 loppuun mennessä pelannut Bayernissa 124 bundesliigaottelua, joissa hän on tehnyt 25 ja syöttänyt niin ikään 25 maalia. Mestarien liigan 36 pelissä hän on viimeistellyt viisi maalia ja antanut seitsemän maalisyöttöä.