stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Best of Nelly Furtado
Kappaleet

1. I'm Like a Bird  (Nelly Furtado)   4:04
2. Turn Off the Light   (Furtado)   4:36
3. Shit on the Radio (Remember the Days)   (Furtado)   3:55
4. Fotografía (duetto Juanesin kanssa)   (Juanes)   4:00
5. Powerless (Say What You Want)"   (Furtado, Gerald Eaton, Brian West, Trevor Horn, Anne Dudley, Malcolm McLaren)   3:53
6. Try   (Furtado, West)   4:38
7. Força   (Furtado, Eaton, West)   3:41
8. Promiscuous (featuring Timbaland)   (Tim "Attitude" Clayton, Tim Mosley, Furtado, Nate Hills)   4:02
9. Maneater   (Furtado, Mosley, Hills, Jim Beanz)   4:18
10. Say It Right   (Furtado, Mosley, Hills)   3:43
11. All Good Things (Come to an End)"  (Furtado, Mosley, Chris Martin, Hills)   5:09
12. In God's Hands   (Furtado, Rick Nowels)   4:12
13. Broken Strings (featuring James Morrison)   (Morrison, Fraser T Smith, Nina Woodford)   4:10
14. Girlfriend in the City   (Salaam Remi, Furtado)   4:41
15. Night Is Young   (Remi, Furtado, Hernst Bellevue)   3:32
16. Stars   (Lester Mendez, Furtado)   4:28
17. Manos al Aire  (Furtado, James Bryan, Alex Cuba)   3:28
Aiheesta muualla

The Best of Nelly Furtado discogs.com-sivustolla
Tõnu Kaljuste

Tõnu Kaljuste (2008).
Tõnu Kaljuste (s. 28. elokuuta 1953 Tallinna) on virolainen kuoronjohtaja ja kapellimestari, joka tunnetaan ennen muuta Viron filharmonisen kamarikuoron perustajana ja pitkäaikaisena johtajana. Lisäksi hän on perustanut Tallinnan kamariorkesterin ja vierailee usein johtamassa ammattilaiskuoroja eri puolilla maailmaa. Levytyksillään hän on tehnyt tunnetuksi varsinkin kotimaansa säveltäjiä kuten Heino Elleriä, Arvo Pärtiä, Veljo Tormista ja Erkki-Sven Tüüriä.
Tapani Lehtinen

Ahti Tapani Lehtinen (8. heinäkuuta 1944 Porvoo – 29. marraskuuta 2014 Helsinki) oli Helsingin yliopiston suomalaisen filologian professori.
Suomen ja suomensukuisten kielten opiskelun Lehtinen aloitti 1962. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1969 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1979 itämerensuomalaisten kielten johto-opista (väitöskirja Itämerensuomen verbien historiallista johto-oppia: suomen avajaa, karkajaa -tyyppiset verbit ja niiden vastineet lähisukukielissä). Lehtinen oli 1973–1975 suomen kielen lehtori Petroskoin yliopistossa ja sitten Helsingin yliopiston lehtori ja vuodesta 1985 professori. Asiantuntijana Lehtinen osallistui muun muassa raamatunsuomennoskomitean työhön. Suomalaisen tiedeakatemian jäsen hän oli vuodesta 1991. Lehtinen julkaisi alaltaan useita tieteellisiä artikkeleita, teoksia ja oppikirjoja ja opetti suomen kielen opiskelijoille pitkään kielihistoriaa. Hänen teoksensa Kielen vuosituhannet: Suomen kielen kehitys kantauralista varhaissuomeen (2007) sai hyvän akateemisen oppikirjan palkinnon. Oman tieteellisen kirjastonsa Lehtinen lahjoitti Helsingin yliopiston suomen kielen tutkijoille, opettajille ja opiskelijoille.
Lehtinen oli naimisissa Suomen kielen perussanakirjan päätoimittaja Marja Lehtisen (k. 2003) kanssa.
Aiheesta muualla

Lea Laitinen, Heikki Paunonen: Tapani Lehtisen muistoksi. Virittäjä 4/2015, ss. 589–594. (Viitattu 5.8.2020)</ref>
Tauno Nurmi

Tauno Nurmi (25. huhtikuuta 1922 Kangasala – 18. joulukuuta 2014 Tampere) oli suomalainen ratamoottoripyöräilijä.
Nurmi oli koulutukseltaan koneteknikko. Sotavuosina hän osallistui vuonna 1944 Teikarsaaren taisteluihin haavoittuen. Työuransa hän aloitti Valtion lentokonetehtaalla suunnittelijana ja sen jälkeen teknisten aineiden opettajana Parantolaopistossa sekä myöhemmin Pälkäneen yhteiskoulussa.
Kilpailu-ura

Kansainvälisen kilpailu-uransa Nurmi aloitti voittamalla Viron mestaruuskilpailuissa Piritan radalla 500-kuutioisten sarjan vuonna 1958. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän pääsi 10 parhaan joukkoon vuosina 1962 ja 1963. Lisäksi hän osallistui kilpailuihin vuonna 1966.
Kehitystyö

Tekninen suunnittelu oli Nurmelle ammattimainen harrastus, jota Suomen valtio ja useat ulkomaiset öljy-yhtiöt tukivat. Hän suunnitteli ja rakensi 350-kuutioisen V8 Premier -kilpamoottoripyörän, joka herätti paljon huomiota muun muassa Yhdysvalloissa. Lisäksi hän osallistui hyvällä menestyksellä yhteistyössä Tampereen teknillisen korkeakoulun Remmi-Teamin kanssa Pisaralla pisimmälle -kilpailuihin Suomessa ja muualla Euroopassa.
Huomionosoitukset

Nurmelle myönnettiin Suomen Moottoriliiton kultainen ajajamerkki vuonna 1965.
Tuohimutka

Tuohimutkan asuinaluetta.
Tuohimutka on pienalue Jyväskylän Halssilan kaupunginosan länsipuolella. Asuinalueen rakennuskanta koostuu pääosin 1940- ja 1950-luvuilla rakennetuista jällenrakennuskauden rintamamiestaloista, mutta alueella on myös rivi- ja kerrostaloasutusta. Tuohimutkan vieressä sijaitsee Seppälän alue, josta löytyy runsaasti palveluita.
Kuvia

1969 rakennettu kerrostalo Vaajakoskentiellä.
Rintamamiestaloja Tuohitiellä.
Tõnu Tõniste

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tõniste vuonna 2017 |  Tõniste vuonna 2017 |  Tõniste vuonna 2017 |  |
Miesten kilpapurjehdus
Maa:   Neuvostoliitto
|  Hopeaa | Soul 1988 | 470 |  |
Maa:   Viro
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Barcelona 1992 | 470 |  |
Tõnu Tõniste (s. 26. huhtikuuta 1967 Tallinna) on virolainen entinen purjehtija ja olympiamitalisti. Tõniste saavutti ensimmäisen olympiamitalin Soulissa 1988 edustaessaan vielä Neuvostoliittoa. Hän saavutti tuolloin hopeaa 470-luokassa. Hän sai pronssia neljä vuotta myöhemmin Barcelonassa 1992 samassa luokassa. Hän oli mukana vielä kaksissa seuraavissa olympialaisissa Atlantassa 1996 ja Sydneyssä 2000, mutta jäi tuolloin sijoille 10. ja 22. Ammattilaisurheilu-uran jälkeen Tõniste on toiminut Viron olympiakomitean varapuheenjohtajana.
Teatr imeni Auezovan metroasema

| Teatr imeni Auezova (Театр имени Ауэзова) |
| --- | --- |

 Almatyn metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Linja 1
Paikkakunta:  Almaty, Kazakstan
Avattu:  1. joulukuuta 2011
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Teatr imeni Auezova (kaz. Мұхтар Әуезов атындағы театры, ven. Театр имени Мухтара Ауэзова) on yksi Almatyn metron asemista. Se avattiin 1. joulukuuta 2011.
Aiheesta muualla

(Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
(venäjäksi)
Teatro Argentina

Teatro Argentina
Teatro Argentina on teatteri ja oopperatalo Roomassa, Italiassa. Se avattiin 31. tammikuuta 1732, jolloin siellä esitettiin Domenico Sarron Berenice. Teatro Argentinassa saivat kantaesityksensä muiden muassa Rossinin Sevillan parturi (1816) sekä Verdin I due Foscari (1844) ja La battaglia di Legnano (1849).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
The Firm (rockyhtye)

The Firm on englantilainen rockyhtye joka toimi vuosina 1984–1986 ja julkaisi kaksi albumia The Firm (1985) #17 US, #15 UK  ja Mean Business (1986) #22 US, #46 UK.
The Firmiin kuuluivat Led Zeppelinin kitaristi Jimmy Page, Freen ja Bad Companyn laulaja Paul Rodgers, AC/DC:n rumpali Chris Slade ja mm. Whitesnakessa soittanut basisti Tony Franklin.
The Firmin musiikki muistutti melko paljon Led Zeppelinin tyyliä kuten heidän lavaesiintymisensä.
The Firm on julkaissut myös neljä singleä joista korkeimmalle nousi Radioactive (1985) #28 US jonka B puolelta löytyy kappale nimeltä "Together". The Firmin kuuluisimpia kappaleita on  Radioactive, You've Lost That Lovin' Feeling, Midnight Moonlight ja Spirit of Love. Kaikki kappaleet ovat joko Pagen tai Rodgersin.
Diskografia > Studioalbumit

The Firm (1985)
Mean Business (1986)
Diskografia > Singlet

"Radioactive" (1985)
"Satisfaction Guaranteed" (1985)
"All the King's Horses" (1986)
"Live in Peace" (1986)
Ulf Långbacka

Ulf Långbacka (s. 1957) on suomenruotsalainen säveltäjä, kapellimestari ja kuoronjohtaja.
Långbacka suoritti kuoronjohdon diplomin Sibelius-Akatemiassa vuonna 1987. Hän on johtanut Cantabile-kamarikuoroa ja toiminut vuodesta 1991 Åbo Akademin musiikin opettajana. Långbacka on Åbo Akademin opiskelijakuorojen Florakörenin ja Brahe Djäknarin johtaja. Hän toimi vuosina 1993–1996 suomenruotsalaisen kuoroliiton (Finlands Svenska Körförbund) liittokapellimestarina. Hän on johtanut myös Key Ensembleä. Långbacka toimi  myös kuoronjohdon opettajana Sibelius-Akatemiassa.
Långbacka on säveltänyt suuren määrän kuoromusiikkia sekä myös kamari-, orkesteri- ja teatterimusiikkia. Hän kirjoitti mm. promootiokantaatin Det Inre Ljuset (1998) Åbo Akademin 80-vuotispäiville. Vuonna 2010 hän sävelsi oopperan Henrik och Häxhammaren, joka kantaesitettiin Turun linnan ulkopihalla osana Turun Kultuuripääkaupunkivuotta vuonna 2011. Hänen messunsa "Mässa i Mångfaldens tid" kantaesitettiin 2017 osana lutherilaisen reformaation 500-vuotisviettoa.
Tuohilampi (Vihti)

| Tuohilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Vihti
Koordinaatit:  60°24′40″N, 24°30′36″E
Järvinumero:  21.045.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  62,5 m 
Rantaviiva:  2,3 km 
Pinta-ala:  0,3 km² 
Suurin syvyys:  2 m 
 fiTuohilampi 
Tuohilampi on Vihdin itäosassa läntisellä Uudellamaalla sijaitseva 30 hehtaarin laajuinen matala ja rehevä järvi. Etäisyys Nummelasta on kolmetoista kilometriä koilliseen ja Helsingin keskustasta 36 kilometriä luoteeseen.
Maantiede

Tuohilammen pituus lännestä itään on 900 metriä. Järvi on saareton ja sen etelärannalla on kurssikeskus. Pohjoisrannalta lähtee laskuoja itään kohti Härkälänjokea. Tuohilammen eteläpuolella sijaitsee Otalampi, eteläpuolella Poikkipuoliainen ja Salmijärvi. Sekä Tuohilampi että Otalampi kuuluvat Otalammen taajamaan.
Tuohilampi (21.045.1.011) kuuluu Härkälänjoen valuma-alueeseen (21.045), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vantaanjoen vesistössä (21). Toinen jakovaihe on Lepsämänjoen valuma-alue (21.04). Tuohilampi on Härkälänjoen valuma-alueen kolmanneksi laajin vakavesi ja Vantaanjoen vesistön lounaisia vakavesiä.
Ympäristön suot ja pellot kuormittavat Tuohilampea, jonka keskiosan happipitoisuus oli kesällä 2016 hyvä. Tuohilammelta otettiin kasviplanktonnäyte vuonna 1946.
Aiheesta muualla

Vesientila.fi: Vihdin kunta, ympäristönsuojelu : Vihdin Tuohilammen vedenlaatututkimus, heinäkuu 2016
Tasapainopilkki

Tasapainopilkki eli tasuri on pilkkimisessä käytettävä viehetyyppi. Tasapainopilkki on ulkonäöltään kuin pieni kala, joka on kiinnitetty siimaan tasapainopisteestään niin, että pilkki on lepotilassa vaakatasossa. Tavallisesti vieheen molemmissa päissä on ylöspäin osoittava yksihaarainen koukku ja suurempien tasapainopilkkien alapuolella lisäksi kolmihaarakoukku, joihin voi tarvittaessa kiinnittää syöttejä. Tasapainopilkin takapäässä on vieheen uintiliikkeen kannalta tärkeä levy tai tupsu, joka saa vieheen kallistumaan ja liikkumaan eteenpäin pienen hätääntyneen kalan tavoin, kun sitä siiman ja vavan avulla nykivin liikkein uitetaan. Tasapainopilkillä pilkittäessä käytetään tavallisesti jäykkäkärkistä vapaa tai haarukkavapaa.
Vieheet
| --- | --- |
Uistimet:  Jigi  |  Lippauistin |  Ruohosuojattu lippauistin |  Lusikkauistin  |  Ruohosuojattu lusikkauistin  |  Vaappu-uistin  |  Jerkkaus  | 
Perhosyötti:    | 
Pilkkiminen:  Pystypilkki   |  Tasapainopilkki   |  Mormuska   |  Madepilkki   |
Tuomas Sallinen (kolmiloikkaaja)

Sallinen keskustelee Kristiina Mäkelän kanssa vuoden 2018 Kalevan Kisoissa Jyväskylässä.
Tuomas Sallinen (s. 25. elokuuta 1958 Helsinki) on suomalainen yleisurheilija ja urheiluvalmentaja. Hänen päälajinsa omalla urheilu-urallaan oli kolmiloikka. Hän edusti Riihimäen Kiskoa, Turun Rientoa ja Kosken Kaikua.
SUL:n kolmiloikan lajivalmentajana Sallinen toimi vuosina 1991–1998. Henkilökohtaisia valmennettavia ovat olleet muun muassa Markku Rokala, Janne Kinnunen, Johan Meriluoto, Toni Huikuri, Teija Hannila, Topias Koukkula, Kristiina Mäkelä ja Ella Junnila.
Sallinen toimi 2012–2016  Suomen miesten lentopallomaajoukkueen fysiikkavalmentajana. Lentopallon seurajoukkuetasolla Sallinen on vastannut muun muassa Raision Loimun, LP Viesti Salon, Leka Volleyn, Perttelin Peikkojen, Salon Viestin, Piivolleyn ja Korson Vedon fysiikkavalmennuksesta.
Sallinen voitti kolmiloikan Suomen-mestaruuden Turussa 1989. Hän saavutti SM-pronssia vuosina 1985,  1987 ja 1988. Sisäratojen SM-pronssia hän saavutti vuonna 1989. Korkeushypyssä hän sijoittui Kalevan kisoissa parhaimmillaan yhdeksänneksi vuonna 1983.
Sallinen edusti Suomea kahdeksassa ulkoratojen ja yhdessä sisäratojen maaottelussa vuosina 1985–1992. Hänen ennätyksiään ovat 16,26 m kolmiloikassa vuodelta 1989, 216 cm korkeushypyssä vuodelta 1982 sekä 702 cm pituushypyssä vuodelta 1986.
Vuosittainen kehitys kolmiloikassa

| Vuosi | Tulos | Kalevan kisat |
| --- | --- | --- |
| 1977 | 14,37 (14,61 w) | 15. (14,23) |
1978–1979 ei osallistunut Kalevan kisoihin
1980–1984 osallistui Kalevan kisoihin korkeushypyssä
| 1985 | 15,78 | pronssia (15,61) |
| 1986 | 15,45 | 10. (14,71) |
| 1987 | 15,75 (15,88 w) | pronssia (15,88) |
| 1988 | 15,99 (16,34 w) | pronssia (16,34 w) |
| 1989 | 16,26 | kultaa (16,26) |
| 1990 | 15,73 | 4. (15,73) |
| 1991 | 15,73 | 7. (15,62) |
| 1992 | 16,19 | 5. (15,91) |
| 1993 | 15,25 | 9. (14,92) |
| 1994 | 15,50 | 9. (14,78) |
w = myötätuulitulos
Tuomas Rimpiläinen

Tuomas Rimpiläinen (s. 1980 Turku) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän työskentelee Yleisradion rikos- ja oikeustoimittajana. Aiemmin Rimpiläinen on työskennellyt rikostoimittajana ja kriisialueilta raportoivana ulkomaantoimittajana Aamulehdessä. Rimpiläinen on työskennellyt myös Turun Sanomissa uutistoimittajana sekä palvellut rauhanturvaajana Kosovossa ja Tšadissa. Koulutukseltaan Rimpiläinen on valtiotieteen maisteri poliittisesta historiasta Turun yliopistosta.
Toukokuussa 2015 ilmestyi Rimpiläisen esikoisteos Messukylän veriteko ja muita rikostarinoita Suomesta Gummeruksen kustantamana. Rimpiläinen on tehnyt myös kuusiossaisen Storytel Original -äänikirjasarjan Motiivi murhaan. Maaliskuussa 2023 Tammi julkaisi hänen true crime -kirjansa Viking Sallyn veriteko.
Vuonna 2017 Rimpiläinen oli ehdolla Vuoden journalistiksi Bonnierin Suuri journalistipalkinto -gaalassa. Hänet on aiemmin palkittu useilla journalistipalkinnoilla.
Teokset

Messukylän veriteko ja muita rikostarinoita Suomesta.  Gummerus, 2015.  ISBN 978-951-20-9860-6.
Motiivi murhaan.  Storytel, 2019–2020.
Viking Sallyn veriteko.  Tammi, 2023.
Teatro Colón

Teatro Colón
Teatro Colón on oopperatalo Buenos Airesissa, Argentiinassa. Ensimmäinen esitys siellä pidettiin 25. toukokuuta 1908, jolloin tulkittiin Giuseppe Verdin Aida. Oopperatalossa ovat esiintyneet johtavat kapellimestarit, laulajat ja tanssijat, joihin ovat kuuluneet muiden muassa Arturo Toscanini, Igor Stravinsky, Herbert von Karajan, Daniel Barenboim, Maria Callas, Luciano Pavarotti, Plácido Domingo, Rudolf Nurejev, Julio Bocca, Paloma Herrera ja Maximiliano Guerra.
Teatro Colónin rakennustyöt kestivät lähes kaksikymmentä vuotta. Sen suunnitteluun osallistuivat arkkitehdit Francesco Tamburini, Vittorio Meano ja Jules Dormal. Oopperatalon kupolin koristelu on argentiinalaisen taidemaalari Raúl Soldin käsialaa. Vuonna 2008 Teatro Colónissa aloitettiin suuret kunnostus- ja uudistustyöt, joiden päätteeksi oopperatalo vihittiin jälleen käyttöön Argentiinan valtion 200-vuotisjuhlan kunniaksi 2010. Samoissa tiloissa toimii laulajia ja tanssijoita kouluttava Instituto Superior de Arte -oppilaitos.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi), (espanjaksi), (portugaliksi)
Tasapainopolitiikka

Tasapainopolitiikka (ruots. vågmästarpolitik) on erityisesti vähemmistöhallituksiin liittyvä käsite. Tasapainopolitiikkaa käyttävä hallitus hankkii tilapäisin sopimuksin tärkeisiin parlamenttiäänestyksiin enemmistön tasapainoilemalla muiden puolueiden kanssa. Tätä taktiikkaa käytti tuloksekkaasti Ruotsin pääministeri Carl Gustaf Ekman 1920- ja 1930-luvulla. Tasapainopolitiikalla voidaan tarkoittaa myös Wienin kongressissa vuonna 1815 syntynyttä ruhtinas Klemens von Metternichin luomaa Euroopan suurvaltojen voimatasapainoa. Tästä käytetään myös nimeä tasapainoperiaate.
Ekman toimi Ruotsin pääministerinä vuosina 1926–1928 ja 1930–1932. Hänen tasapainopolitiikkansa mukaisesti hallitus liittoutui vuoroin oikeiston, vuoroin vasemmiston kanssa. Taktiikan avulla Ekman piti hallituksen pystyssä, vaikka sen parlamentaarinen pohja oli huomattavan kapea. Hallituspuolueilla oli toisessa kamarissa vain 20–50 paikkaa yli 300:sta. Myöhempi Ruotsin pääministeri Ola Ullsten 1978–1979 käytti tasapainopolitiikkaa opposition porvaripuolueita ja sosaalidemokraatteja vastaan erityisesti energiapolitiikassa.
Tasapainopolitiikan huono puoli on, että sitä käyttävä puolue saa voimakkaamman aseman kuin mihin sen vaalikannatus oikeuttaisi. Sen estämiseksi voivat suuret puolueet muodostaa koalitiohallituksia.
Tanzwut

| Tanzwut |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1999–
Tyylilaji:  industrial metal  keskiajan metalli
Kotipaikka:  Saksa
Laulukieli:  saksa
Jäsenet:  Teufel   Wim   Castus   Ardor   Norri   Hatz   Patrick  
Levy-yhtiö:  PICA Music  
Aiheesta muualla
www.tanzwut.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tanzwut on saksalainen industrial- ja keskiajan metalli-yhtye. Se sai alkunsa Corvus Corax -yhtyeen sivuprojektina.
Jäsenet

Teufel
Wim
Castus
Ardor
Norri
Hatz
Patrick
Diskografia > Studioalbumit

Tanzwut (1999)
Labyrinth der Sinne (2000)
Ihr Wolltet Spass (2003)
Schattenreiter (2006).
Weiße Nächte (2011)
Morus et Diabolus (2011)
Höllenfahrt (2013)
Eselsmesse (2014)
Freitag der 13. (2015)
Schreib es mit Blut (2016)
Seemannsgarn (2019)
Die Tanzwut kehrt zurück (2021)
Diskografia > Singlet

"Exkremento" (1998)
"Augen Zu" (1999)
"Weinst Du?" (feat. Umbra et Imago) (1999)
"Verrückt" (1999)
"Tanzwut" ("Dance Rage") (2000)
"Bitte, Bitte" (2000) (Die Ärzte cover)
"Eiserne Hochzeit" (2001)
"Götterfunken" (2001)
"Feuer und Licht" (feat. Umbra et Imago) (2001)
"Nein Nein" (2003)
"Meer" (2003)
"Hymnus Cantica" (2003)
"Immer Noch Wach" (feat. Schandmaul) (2005)
"Weiße Nächte" (2011)
"Das Gerücht" (2013)
"Der Himmel Brennt" (2013)
"Unsere Nacht" (2014)
"Der Eselskönig" (feat. Entr'Act) (2014)
"Freitag der 13" (2015)
"Stille Wasser" (feat. Liv Kristine) (2016)
"Gib mir noch ein Glas" (feat. Kärbholz) (2019)
"Galgenvögel" (2019)
Diskografia > DVD:t

Tanzwut - Live (2004)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu
The Final Frontier World Tour

The Final Frontier World Tour oli Iron Maidenin The Final Frontier -albumiin liittynyt maailmanlaajuinen konserttikiertue vuosina 2010–2011. Kiertue alkoi 9. kesäkuuta 2010 Dallasista ja päättyi 6. elokuuta 2011 Lontooseen. Kiertue oli erittäin onnistunut.Yhtye soitti 98 keikkaa 36 maassa viidellä mantereella yli kahdelle miljoonalle ihmiselle. Kiertueelta koostetusta livemateriaalista tehtiin livealbumi En Vivo!
Tasapeli (shakki)

Tasapeli eli remissi tarkoittaa shakissa tilannetta, jossa peli päättyy ilman, että kumpikaan pelaaja voittaa.  Tasapeli voi syntyä jollakin seuraavista tavoista:
Molemmilla pelaajilla on riittämätön materiaalimäärä matin tekoon, esimerkiksi molemmilla vain kuningas tai toisella pelkkä kuningas, toisella kuninkaan lisäksi vain yksi lähetti tai ratsu
Pelissä esiintyy saman aseman kolminkertainen toisto. Tällöin kumpi tahansa pelaaja voi vaatia tasapeliä, ennen kuin seuraava siirto muuttaa aseman.
Viidenkymmenen siirron sääntö täyttyy eli molemmat pelaajat ovat tehneet 50 siirtoa tai enemmän lyömättä yhtäkään nappulaa tai siirtämättä sotilasta.
Syntyy pattitilanne eli siirtovuorossa oleva pelaaja ei voi tehdä sääntöjen mukaista siirtoa eikä hänen kuninkaansa ole uhattuna.
Peli sovitaan tasapeliksi.
Tõrva

| Tõrva linn |
| --- | --- |
 Tõrvan kirkko
 lippu:  vaakuna
 Tõrvan sijainti Virossa
 Koordinaatit: 58°00′10″N, 25°55′25″E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Valgamaa
Kunta:  Tõrvan kunta
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  epäitsenäinen kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4,80 km²
Väkiluku (2010):  3 099
 – Väestötiheys:  645,6 as./km²
 
 www.torva.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tõrva (saks. Törwa) on epäitsenäinen kaupunki (linn, asustusüksus) Tõrvan kunnassa Valgamaan maakunnassa, Virossa. Tõrva on Tõrvan kunnan keskus. Ennen vuoden 2017 kuntauudistustusta Tõrva oli itsenäinen kaupunki..
Kaupunki sijaitsee Õhnejoen varrella.
Sen asukasluku oli vuonna 2010 3 099, pinta-ala 4,80 neliökilometriä ja asukastiheys 645,6 asukasta neliökilometrillä.
Väestö

Vuonna 2011 Tõrvan kaupungissa oli 2 729 asukasta, joista 2 697 (98,8 %) oli virolaisia, 12 (0,4 %) venäläisiä ja 15 (0,5 %) muita kansallisuuksia.
Tšad yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
-: 0
Tšad on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 1987–2007 ja 2011–2013. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhden pistesijan. Kaltouma Nadjina sijoittui 400 metrin juoksussa viidenneksi Edmontonissa 2001.
Tukipilarikirkko

Utajärven kirkossa on kaksi tukipilariparia.
Saarnastuolin takana tukipilari ja sen yläpäähän liittyviä rakenteita. Utajärven kirkko.
Jukkasjärven kirkon tukipilari.
Tukipilarikirkko oli yleinen puukirkkotyyppi Pohjanmaalla 1600-luvulla. Yksittäisiä tukipilarikirkkoja on rakennettu myös muualle Suomeen sekä Pohjois-Ruotsiin.
Rakenne ja esiintyminen

Rakenteellisesti tukipilarikirkko on pitkäkirkkotyyppi, jossa seinähirsien jatkoskohdat on sijoitettu onttojen tukipilarien sisään. Pilarit näkyvät ulkonemina kirkkojen ulkoseinien sekä ulko- että sisäpuolella. Tukipilarit ovat nelisivuisia hirsistä tehtyjä seinän korkuisia koteloita, joissa kaikissa neljässä hirsinurkassa on lamasalvos. Seinien hirret on liitetty koteloiden sivuseiniin salvoksella. Tukipilareiden tarkoitus on tehdä pitkä hirsinen ulkoseinä tukevammaksi – pitkät hirsiseinät tuppaavat pullistumaan yläreunastaan ulospäin. Rakennetta on vielä tukevoitettu kirkon sisällä kirkkosalin poikkisuuntaisilla sidehirsillä. Yleensä pilareita on ollut yksi tai kaksi molemmilla pitkittäisseinillä, suurimmassa säilyneessä tukipilarikirkossa Tornion kirkossa kolme. Kirkkojen länsipäädyssä, kirkkoon kiinni salvottuna, on muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta suippohuppuinen torni. Tavallisesti torniin ei ole sijoitettu kirkonkelloja, vaan kellotapuli on rakennettu erilliseksi. Tukipilarikirkko vaikuttaisi olevan lähes pelkästään suomalainen ja erityisesti pohjoissuomalainen rakennetyyppi.
Kirkot > Rakennetut kirkot

Tukipilarikirkkoja on rakennettu kaikkiaan satakunta, joista kaksitoista on säilynyt. Vanhin säilyneistä on vuonna 1627 valmistunut Vöyrin kirkko, joka on kuitenkin laajennettu ristikirkoksi vuonna 1777. Muhoksen kirkko, joka on valmistunut viimeistään vuonna 1634, on säilynyt lähes alkuperäisessä muodossaan.
Kirkot > Rakennetut kirkot > Hävinneet kirkot

Suuri osa tukipilarikirkoista on hävinnyt. Ne ovat palaneet tulipaloissa tai purettu uuden tieltä. Hävinneistä kirkoista mainittakoon muun muassa Oulun vanha puinen tuomiokirkko, Iin Pyhän Laurentiuksen kirkko sekä Hailuodon ja Saloisten kirkot.
Kirkot > Tutkimus

Tukipilarikirkkoja koskeva tutkimus on lähinnä taidehistorian näkökulmasta tehtyä. Vanhin ja laajin tutkimus on Lars Petterssonin kirjoittama ja Suomen muinaismuistoyhdistyksen 1987 kustantama Templum Saloense: pohjalaisen tukipilarikirkon arvoitus. Rakennustekniseltä kannalta tukipilarikirkkoja on tutkinut japanilainen arkkitehti Akira Takeuchi väitöskirjassaan, joka on tarkastettu Tokiossa 2008 ja joka on ilmestynyt myös kirjana, toistaiseksi vain japaniksi. Hänen mukaansa suomalainen tukipilaritekniikka on ainutlaatuista. Vähäistä suomalaista rakenteellista tutkimusta edustaa Antti Haikalan 2010 Aalto-yliopiston Rakennustekniikan laitoksella esittelemä diplomityö Suomalaisten tukipilarikirkkojen rakenteellinen toiminta ja korjaustavat. Siitä ilmenee muun muassa, että tukipilaria ei ole konstruoitu vain lyhyiden seinähirsien jatkamista varten, vaan se on osa isompaa rakennetta, johon kuuluvat myös kirkkolaivan poikkihirret sekä sivuseinien suuntaiset jalasorret.[lähde? ]