stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mustafa Qureshi
Ura

Ennen näyttelijän uraansa Mustafa Qureshi työskenteli Radio Pakistanissa juontajana. Hän ajautui näyttelijäksi sattuman kautta, kun tuleva elokuvaohjaaja Raza Mir, näyttelijä Asif Raza Mirin isä, nappasi hänet tekeillä olevaan elokuvaansa Laakhon Mein Ek (1967). Qureshin tunnetuin rooli on Noori Natt elokuvassa Maula Jatt (1979). Qureshin roolityypiksi muotoutui pikkurikollinen, antagonisti, jonka pääasiallisin tehtävä on saada protagonistit näyttämään mahdollisimman hyveellisiltä.
Qureshin äidinkieli on sindhi, ja hän puhuu erinomaisesti urdua. Hän tuli kuitenkin tunnetuksi elokuvista, joiden kielenä on pandžabi.
Valikoitu filmografia

Laakhon Mein Ek (1967)
Andleeb (1969)
Maula Jatt (1979)
Lal Aandhi (1979)
Ghulami (1985)
Jeeva (1995)
Sargam (1995)
Chief Sahib (1996)
Zill-e-Shah (2008)
Wohti ley ke jaani ay (2010)
Shareeka (2012)
Sultanat (2014)
Naisen kosto

Naisen kosto voi viitata seuraaviin asioihin:
Naisen kosto (Die Rache einer Frau), Robert Wienen ohjaama saksalainen elokuva vuodelta 1921
Naisen kosto (Marthe Richard au service de la France), Raymond Bernardin ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 1937
Naisen kosto (Les Dames du Bois de Boulogne), Robert Bressonin ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 1945
Naisen kosto (A Woman’s Vengeance), Zoltán Kordan ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1948
Naisen kosto (Extremeties), Robert M. Youngin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1986.
Naisen kosto, Yleisradion Areena-suoratoistopalvelussaan vuonna 2020 julkaisema fiktiivinen podcast.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Naisen kosto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Muhammad Alin moskeija

Muhammed Alin moskeija
Muhammed Alin moskeija on moskeija Kairon linnoituksessa Kairon keskustan lähistöllä Egyptissä. Moskeijan rakennutti Muhammad Ali vuosina 1830–1848.
Galleria

Moskeijan julkisivua
Sisäpiha (sahn) ja kellotorni
Alabasterilla pinnoitettua sisäpihan seinustaa
Kupolien sisäpuolten koristelua
Muhammad Alin hauta moskeijan sisällä
Alabasterilla pinnoitettuja sisätiloja
Moskeijan minbar eli saarnatuoli
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Mosque of Muhammad Ali
Käännös suomeksi
My Guardian Anger

| My Guardian Anger Lux Occulta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuu 1998-tammikuu 1999 Selani Studio
 Julkaistu: elokuussa 1999
 Formaatti: CD, LP, c-kasetti
 Tuottaja(t): Andrzej Bomba Lux Occulta
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 45.57
 Levy-yhtiö: Pagan Records
Lux Occulta muut julkaisut
| Maior Arcana 1998 | My Guardian Anger 1999 | The Mother and the Enemy 2001 |
My Guardian Anger on puolalaisen black metal -yhtye Lux Occultan kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1999.
Kappaleet

The Heresiarch – 6.26
Kiss My Sword – 5.36
Triangle – 1.08
The Opening of the Eleventh Sephirah – 9.35
Nude Sophia – 5.52
Cube – 1.04
Library on Fire – 7.11
Mane - Tekel - Fares – 9.05
Kokoonpano

Jaro.Slav – laulu
Vogg – kitara
Peter – kitara
Martin – bassokitara
Kriss – rummut
U.reck – kosketinsoitin
Vierailijat
Dorota Szostak – laulu
Magdalena Drozdowska – viulu
Maria Kowalkowska – viulu
Aiheesta muualla

My Guardian Anger Discogsissa. (englanniksi)
Albumi My Guardian Anger Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Lux Occulta
| Jaro> Slav • Vogg • Kastor • Martin • U.reckPeter • G. Ames • Jackie • Aemil • Kriss |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Forever Alone, Immortal • Dionysos • My Guardian Anger • The Mother and the Enemy • Kołysanki
Demot:  The Forgotten Arts
Kokoelmat:  Maior Arcana
Katso myös:  Decapitated • Atrophia Red Sun • Neolith
Mister Hyde

| Mister Hyde |
| --- | --- |
 Mister Hyde
Luoja(t):  Stan Lee & Don Heck
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Journey into Mystery #99 (1963)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Tohtori Calvin Zabo
Status:  Aktiivinen
Pituus:  195 cm (Zabo), 213 cm (Hyde)
Paino:  83 kg (Zabo), 189 kg (Hyde)
Ryhmäsidokset:  Kobra, Pahuuden Mestarit
Voimat:  Valtavat fyysiset voimat ja kestävyys, haavoittumattomuus, nero
Suhteet
Sukulaiset:  Daisy Johnson
Mister Hyde, oikealta nimeltään Calvin Zabo on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Hyde on ollut pääasiallisesti Thorin ja Daredevilin vastustaja. Hahmon loivat Stan Lee ja Don Heck. Mister Hyde esiintyi ensimmäisen kerran Journey into Mystery -lehden numerossa 99 (1963).
Suomessa Mister Hyde esiintyi ensimmäisen kerran Hämähäkkimies-lehden numerossa 9 (1989).
Voimat ja varusteet

Mister Hyde omaa suuret fyysiset voimat, joiden avulla hän voi nostaa noin 50 tonnia optimaalisissa olosuhteissa.
Kemikaali ja sen suoma muutosprosessi joka muuntaa Calvin Zabon hirviömäiseen Mister Hyde-olomuotoon on pohjiltaan hormonaalinen. Kemikaalin ansiosta Zabon ruumiin solut alkavat tuottaa mutatoituneita hormoneja, jotka aktivoivat koko kehon kattavan fysikaalisen muutoksen. Muutosprosessi itsessään kestää noin 30 sekuntia. Jollain tuntemattomalla tavalla Zabon ruumiin massa lisääntyy kymmenillä kiloilla. Muutosprosessi on äärimmäisen kivulias ja siinä on muutamia sivuvaikutuksia. Zabon ruumiin muuntautuessa hänen ihonsa luonnollisesti venyy kattamaan lisääntyneen massamäärän. Kudosten venytys vaikuttaa Zabon fysikaalisiin piirteisiin vahvasti. Zabo ja Hyde eivät esimerkiksi omaa samoja sormenjälkiä ja Hyden kasvojen rakenne sekä piirteet vääristyvät niin, että tämä vaikuttaa jatkuvasti irvistelevän.
Kemikaali vaikuttaa myös Zabon luonteeseen. Mister Hyde on jatkuvan aggression vallassa ja on miltei eläimellinen käytöksessään.
Suurien fyysisten voimiensa lisäksi Mister Hyde omaa suuren kestävyyden.
Mister Hyde muissa medioissa

Mister Hyde esiintyy pomohahmona vuonna 1996 tehdyssä videopelissä Iron Man and X-O Manowar in Heavy Metal.
Triviaa

Mister Hydellä on tytär, Daisy Johnson, joka on jäsen YPKVV:ssa.
Aiheesta muualla

Marvel-kustantamon kotisivujen profiili Mister Hydestä
More Specials

| More Specials The Specials |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1980
 Tuottaja(t): Dave Jordan, Jerry Dammers, John Bradbury
 Tyylilaji: ska
 Kesto: 42.09
 Levy-yhtiö: 2 Tone Records
The Specialsin muut julkaisut
| Specials 1979 | More Specials 1980 | In the Studio 1984 |
More Specials on brittiläisen uuden aallon ska-yhtye The Specialsin toinen studioalbumi vuodelta 1980. Levy on ilmestynyt Chrysalis Records Ltd. -levy-yhtiön merkillä 2 Tone Records sarjatunnuksella CHR TT 5003. C-kasetin tunnus oli ZCHRTT 5003. Levyn ovat tuottaneet Dave Jordan ja Jerry Dammers paitsi kappaleen "Sock It To 'Em J.B." osalta John Bradbury. Levy nousi Britannian albumilistan viidenneksi.
Kappaleet

Enjoy Yourself [It's Later Than You Think] (Magidson − Sigman) 3:39
Man At C & A (Hall − Dammers) 3:36
Hey, Little Rich Girl (Byers) 3:35
Do Nothing (Golding) 3:43
Pearl's Cafe (Dammers) 3:07
Sock It To 'Em J.B. (Dunn) 2:56
Stereotypes (Dammers) & Stereotypes Pt. 2 (Staples) 7:24
Holiday Fortnight (Byers) 2:45
I Can't Stand It (Dammers) 4:01
International Jet Set (Dammers) 5:37
Enjoy Yourself [Reprise] (Magidson − Sigman) 1:46
Singlet

"Stereotype" (1980, 2 Tone, CHS TT13) - #6
"Do Nothing" (1980, 2 Tone, CHS TT16) - #4
NRG Stadium

| NRG Stadium |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Houston, Texas, Yhdysvallat
Koordinaatit:  29°41′5″N, 95°24′39″W
Rakennustyöt aloitettu:  2000
Avattu:  2002
Omistaja:  Harris Country Sports and Convention Corporation
Kustannukset:  352 milj. USD
Arkkitehti:  HOK Sport
Aiemmat nimet:  Reliant Stadium (2002–2014)
Katsojakapasiteetti
 72 220 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
NRG Stadium, aiemmin Reliant Stadium, on monikäyttöstadion, joka sijaitsee Houstonissa Texasissa Yhdysvalloissa. Stadion on National Football League -joukkue Houston Texansin kotikenttä.
Rodeo tapahtuma NRG stadionilla.
Katukuva stadionista.
Stadionilla järjestettiin Super Bowl XXXVIII vuonna 2004 ja Wrestlemania XXV vuonna 2009. Myös Super Bowl LI järjestettiin stadionilla 5. helmikuuta 2017. Stadionilla järjestetään myös mm. Rodeo tapahtumia ja on erikoisjärjestelyin mahdollista laajentaa jopa 80 000 katsojalle.
Käännös suomeksi
Mäkäräinen

Mäkäräinen on suomalainen sukunimi. Se on yleisin Iisalmella, Kajaanissa, Puolangalla ja Ristijärvellä. Nimestä on asiakirjamerkintöjä 1500-luvulta lähtien.
Mäkäräinen on melko harvinainen sukunimi. Väestörekisterikeskuksen mukaan vain 1 120 ihmistä on kantanut sitä, ja nykyisenä nimenä se on hiukan 479:lla. Sukunimen on arveltu mahdollisesti sisältävän etuvokaalisen muunnoksen Makariokseen perustuvasta kansanomaisesta etunimestä Makara, Makari. Sana voi tarkoittaa myös sääskien alalahkoon kuuluvaa hyönteistä.
Tunnettuja Mäkäräisiä

Heikki Mäkäräinen (s. 1988), näyttelijä
Jasse Mäkäräinen (s. 2002), jääkiekkoilija
Juho Mäkäräinen, Heikan Jussi (1892–1967), Hollolan Herralassa asunut suutari ja kyläfilosofi
Kaisa Mäkäräinen (s. 1983), Kontiolahden Urheilijoita edustava ampumahiihtäjä
Matti Mäkäräinen, 1980-luvulla HIFK:ssa SM-liigaa pelannut maalivahti.
Mohamed Bouderbala

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 12. lokakuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Sousse, Tunisia
Pelipaikka: Maalivahti
Pituus: 185 senttimetriä
Seura
Seura: ES Sahel
Pelinumero: 16
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2006– | ES Sahel | 10 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. joulukuuta 2009.
Mohamed Bouderbala (s. 12. lokakuuta 1984 Sousse, Tunisia) on tunisialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Étoile Sahelia.
Ura

Bouderbala aloitti ammattilaisuransa ES Sahelin riveissä vuonna 2006. Hän on toiminut lähinnä varamaalivahdin roolissa Aymen Mathlouthin ollessa joukkueen ykkösmaalivahti.
Saavutukset

Afrikan Super Cup: 2008
Tunisian-mestaruus: 2007
Aiheesta muualla

Worldfootball (englanniksi)
Mohamed Bouderbala ES Sahelin sivustolla (ranskaksi)
Kawarji (ranskaksi)
Mäkäräniemi

| Mäkäräniemi |
| --- | --- |
 Mäkäräniemi
 Koordinaatit: 62.6346°N, 26.5544°E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Keski-Suomi
Kunta:  Konnevesi
Postinumero:  44350
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mäkäräniemi on kylä Konneveden kunnan itäosassa. Se sijaitsee Etelä-Konneveteen työntyvällä niemellä lähellä Rautalammin rajaa.
Mäkäräniemi on ollut yksi Konneveden kunnan rekisterikylistä, johon on kuulunut myös suurin osa Kivisalmesta ja pienempi osa Kangasharjusta, myös suurin osa Rysäpästä on kuulunut kylään. Kunnan koulu- ja vaalipiirijaon perusteella Mäkäränientä saatetaan kuitenkin pitää laajemman Istunmäen osana.
Historiaa

Mäkäräniemen nimen taustalla on joko luontonimi tai 1500-luvulta lähtien nykyisen Keski-Suomen alueella esiintynyt sukunimi Mäkäräinen. Mäkäräniemen talo perustettiin kuitenkin vasta 1600-luvulla, jolloin se oli yksinäistalo. Samoihin aikoihin perustettiin myös muun muassa Siikakosken kylän Leskelän ja Hinkkalan talot. 1700-luvulla useat Rautalammin pitäjän tilalliset alkoivat ostaa kruununtiloja perintötiloiksi, ja 1760-luvulla puolet Mäkäräniemen talosta ostettiin perinnöksi.
Pian Kuopion perustamisen jälkeen, vuonna 1777, aloitettiin kaupungista Rautalammin kautta Laukaaseen kulkevan maantien rakentaminen. Yksi ongelmallisimmista kohdista tulevalla reitillä oli Kivisalmi, jonka ylittämiseen suunniteltiin vuonna 1785 lauttasiltaa. Salmen leveyden takia sillan sijaan hankittiin lossi, jolle pitäjä palkkasi ylläpitäjän. Ensimmäinen lossari Antti Hänninen perusti Mäkäräniemen kylään salmen rannalle Kivisalmen torpan vuonna 1794. Maantien valmistuttua alueella toimi kievari talvisin Mäkäräniemen talossa ja kesäisin Kivisalmen torpassa.
Isojako kylässä valmistui vuonna 1803. Sen aikana Mäkäräniemeen ei perustettu uudistiloja, vaan uusia taloja syntyi kantatalon jakautuessa. Vuonna 1815 Mäkäräniemellä oli kolme itsenäistä taloa sekä seitsemän torppaa. Vuoteen 1850 mennessä tilojen määrä oli kasvanut yhdellä ja torppien määrä vähentynyt kahdella. Vuonna 1895 taloja oli kuusi ja torppia yhdeksän, kun taas vuoteen 1920 mennessä kumpikin lukema oli kasvanut yhdellä. Vuonna 1919 Rautalammista määrättiin erotettavaksi Konneveden seurakunta, johon Mäkäräniemikin liitettiin, vaikka eräs kylän talollinen vastustikin tätä vedoten kirkkomatkan pituuteen. Seurakunta aloitti toimintansa seuraavana vuonna ja kunnallishallinto vuonna 1922.
Muotkalahti

| Muotkalahti> norj. Kjosen |
| --- | --- |
 Kjosen on näkyvissä kuvan vasemmassa laidassa.
Sijainti:  Tromssan lääni, Norja
Päävuono:  Moskivuono
Merialue:  Norjanmeri, Atlantin valtameri
Muotkalahti (norj. Kjosen) on vuonomainen lahti ja Moskivuonon sivuhaara Tromssan läänissä, Pohjois-Norjassa. Se sijaitsee osittain Lyngenin ja Tromssan kuntien alueella.
Music of the Spheres

| Music of the Spheres Coldplay |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 15. lokakuuta 2021
 Tuottaja(t): Max Martin
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 41.58
 Levy-yhtiö: Parlophone, Atlantic
Listasijoitukset
  4. (albumilista)    8. (fyysinen albumilista)
Coldplayn muut studioalbumit
| Everyday Life 2019 | Music of the Spheres 2021 | Moon Music 2024 |
Singlet albumilta Music of the Spheres
 ”Higher Power” Julkaistu: 7. toukokuuta 2021  ”My Universe” Julkaistu: 24. syyskuuta 2021  ”Let Somebody Go” Julkaistu: 4. maaliskuuta 2022
Music of the Spheres on brittiläisen rockyhtye Coldplayn yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 15. lokakuuta 2021 Parlophone Recordsin kautta. Sen on tuottanut Max Martin. Albumilta on julkaistu singleinä kappaleet ”Higher Power” ja ”My Universe”, joka nousi Billboard Hot 100 -listan kärkeen ensimmäisellä listaviikollaan. Laulaja Chris Martinin mukaan Tähtien sota -elokuvat ovat inspiroineet albumia.
Julkaisu

Albumin julkaisusta tiedotettiin heinäkuussa 2021. Samalla julkaistiin sen kappalelista, traileri ”Overtura” ja ilmoitettiin, että seuraava single julkaistaisiin syyskuussa. Muutamaa päivää myöhemmin julkistettiin ”Coloratura”-kappale.
Kiertue

Bändi paljasti päivää ennen albumin julkaisua 14. lokakuuta 2021, että he aikovat lähteä Music of the Spheres World Tour -maailmankiertueelle keväällä 2022 tukeakseen albumia. Kiertue on heidän ensimmäinen sitten A Head Full of Dreams Tourin (2016-2017).
Arvostelut

Desibeli.net:
Helsingin Sanomat:
NME:
Pitchfork: 5,1/10
Soundi:
Kappaleet

Music of the Spheres – 0.53
Higher Power – 3.31
Humankind – 4.26
Alien Choir – 0.53
Let Somebody Go – 4.01 (Selena Gomezin kanssa)
Human Heart – 3.08 (We Are Kingin ja Jacob Collierin kanssa)
People of the Pride – 3.37
Biutyful – 3.12
Music of the Spheres II – 0.21
My Universe – 3.48 (BTS:n kanssa)
Infinity Sign – 3.46
Coloratura – 10.18
Neptun

Neptun voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Neptun Oy, entinen suomalainen meripelastusyhtiö
Neptun, ukrainalainen meritorjuntaohjus
Neptun, rantalomakohde Romaniassa
SK Neptun, ruotsalainen uimaseura
Neptun-luokka, ruotsalainen sukellusveneluokka
HMS Neptun, ruotsalainen Neptun-luokan sukellusvene (vesillelasku 1942)
HMS Neptun, ruotsalainen Näcken-luokan sukellusvene (vesillelasku 1979)
Monika Pyrek
Ennätykset

Seiväshyppy: 482 (2007)
Saavutukset

Olympialaiset
7. sija Sydney 2000
4. sija Ateena 2004
5. sija Peking 2008
MM-kilpailut
Pronssia Edmonton 2001
4. sija Pariisi 2003
Hopeaa Helsinki 2005
4. sija Osaka 2007
Hopeaa Berliini 2009
10. sija Daegu 2011
EM-kilpailut
Hopeaa Göteborg 2006
Sisäratojen MM-kilpailut
11. sija Maebashi 1999
Pronssia Birmingham 2003
5. sija Budapest 2004
4. sija Moskova 2006
Pronssia Valencia 2008
Sisäratojen EM-kilpailut
Pronssia Wien 2002
Pronssia Madrid 2005
Aiheesta muualla

http://www.monikapyrek.com/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Männyn siemen

Siperiansembran kuorimattomia siemeniä.
Hantilaistyyppinen sembrankäpysymboli
Männyn siemen on Välimeren alueella, osissa Aasiaa sekä Pohjois-Amerikan länsi- ja eteläosissa tärkeä osa perinteistä ruokavaliota. Syötävistä männyn siemenistä tunnetuimpia on pinjansiemen. Tärkeitä syötäviä siemeniä tuottavia mäntylajeja ovat Välimeren alueella pinja (Pinus pinea), Aasiassa himalajanpähkinämänty (Pinus gerardiana) ja siperiansembra (Pinus sibirica) sekä Pohjois-Amerikassa coloradonpähkinämänty (Pinus edulis), bajanmänty (Pinus monophylla) ja valkorunkosembra (Pinus albicaulis).
Erityisesti pinjan siemeniä on käytetty Välimeren alueella ihmisravintona kauan, ja pinjoja on myös tarkoituksellisesti kasvatettu ja tuotu lajin luonnonvaraisilta esiintymisalueilta Espanjasta Israeliin ja Georgiaan asti jo esihistoriallisella ajalla. Pinjansiemenillä oli suuri kulttuurinen merkitys antiikin ajan kreikkalaiselle ja roomalaiselle kulttuurille, ja ne ovat nykyäänkin olennainen osa portugalilaista, espanjalaista ja italialaista keittiötä. Coloradonpähkinämännyn ja bajanmännyn siemenet ovat perinteisesti olleet tärkeä osa useiden Yhdysvaltain lounaisosien alkuperäiskansojen ruokavaliota. Yhdysvaltain luoteisosien sisämaan Salish-kansat keräsivät perinteisesti valkorunkosembran siemeniä ja jauhoivat niistä jauhoa. Himalajanpähkinämäntyä viljellään lähinnä Afganistanissa. Sen siemeniä kerätään myös luonnosta, ja siementen kerääminen on tärkeä tulonlähde tuhansille Pakistanin vuoristoissa eläville ihmisille.
Siemeniä on käytetty runsaan ravintopitoisuutensa ja hyvän makunsa vuoksi paitsi ravinnoksi sellaisenaan, myös lääkinnällisiin tarkoituksiin jauhettuna. Muun muassa spriihin uutettuna siperiansembran siemenistä on valmistettu giniin verrattavaa väkevää alkoholijuomaa, jonka tarkoitus on kuitenkin alun perin ollut lääkinnällinen. Siemenöljystä tehdään myös luonnonlääkintävoiteita esimerkiksi ihottumiin. Siemenissä on proteiineja, rasvahappoja, A- ja E- sekä liukoisia B-ryhmän vitamiineja.
Siperiansembran siemeniä syövät ihmisen lisäksi monet muut eläimet, erityisesti pähkinähakki. Sembransiementen käytöstä ruoaksi kerrotaan myös muun muassa Vasili Peskovin romaanissa Taigan erakot.
Tiedetään myös, että obinugrilaisista kansoista ainakin hanteilla on eräänlainen pyhä suhde sembraan liittyvään "seetrinkäpyyn". Sitä ja sen siemeniä pidetään elämän ja jatkuvuuden symbolina sikäli, että se tuottaa jatkuvuutta, elämän alkua, naisten raskautta sekä pähkinähakin taipumusta piilottaa myöhemmin itäviä siemeniä maahan pidetään uusiutumisen symbolina. Seetri lienee suomennettu tähän tietoon hantin kielestä venäjän, unkarin ja viron kautta, joten kysymys ei voine olla muusta kuin siperiansembrasta siemenineen.
Makuaistin häiriö

Erityisesti Kiinasta peräisin olevista männyn siemenistä voi saada ohimenevän makuaistin häiriön: Pari päivää nauttimisen jälkeen on tullut karvas tai metallinen maku suuhun, vaikka siemenissä ei ole todettu torjunta-aine- tai raskasmetallijäämiä. Kiusallinen oire katoaa noin viikossa. On epäilty, että makuaistin häiriön aiheuttaisivatkin jonkin muun lajin kuin siperiansembran, kenties koreansembran (Pinus koraiensis) siemenet. Dysgeusian varsinainen syy on edelleen tuntematon.
Naantalin raatihuone

Raatihuone vuonna 2006 katsottaessa Mannerheiminkadulta.
Naantalin raatihuone on Naantalissa Mannerheiminkadun varrella sijaitseva Hugo Neumanin suunnittelema vuonna 1887 valmistunut puurakennus, joka rakennettiin raatihuoneeksi. Rakennus on suojeltu asemakaavassa ja inventoitu maakunnallisesti arvokkaaksi rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja ympäristöllisesti. Naantalin vanhassakaupungissa sijaitsevana suojeltuna rakennuksena raatihuone kuuluu myös osaksi Museoviraston määrittelemää valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.
Ulkoasultaan raatihuoneessa on uusrenessanssivuoraus ja T-ikkunat. Sisäpihan puolella on kaaveli. Sisäpihalla on vuonna 1887 rakennettu piharakennus ja 1912 rakennettu rapattu ulkorakennus joka toimi putkana. Nämä rakennukset ovat myös suojeltuja. Raatihuoneen kiinteistö on nimeltään Räickä ja Klemelä.
Raatihuoneena rakennus toimi vuoteen 1964, sen jälkeen kaupungintalona jossa kaupunginhallituksen kokokoustila ja kaupunginjohtajan asunto, sekä poliisiasemana ja putkana. Vuosina 2006–2021 raatihuone oli 61-paikkainen päiväkoti, joka oli osa keskustan päiväkotia. Kesäisin tiloissa oli taidenäyttelyitä ja pihalla myös Naantalin teatterin ulkoilmaesityksiä.
Naantalin virastotalo

Naantalin virastotalo on vuonna 1983 valmistunut rakennus Naantalin keskustassa, joka toimi ennen valtion virastotalona. Rakennuksen kerrosala on 2 923 neliömetriä. Naantalin keskustakorttelien asemakaavassa virastotalo jää uuden tiealueen ja rakennusten alle, jolloin se tulee purettavaksi todennäköisesti noin vuonna 2023.
Vuonna 2015 rakennuksessa toimi Naantalin kaupungin sosiaali- ja terveysvirasto, keskusviraston arkisto ja väestönsuojelun johtokeskus, Kelan palvelutiloja sekä yrityksiä kuten lääkäriasema ja kirjakauppa. Virastotalo sijaitsee osoitteessa Tuulensuunkatu 8, ja sen omistaa Kiinteistö Oy Naantalin Virastotalo, jonka omistusuhteet vuonna 2015 jakautuivat: Naantalin kaupunki 90 prosenttia ja Kela 10 prosenttia. Virastotalossa on ennen sijainneet myös Naantalin poliisiasema ja työvoimatoimisto.
Canzio

| Canzio |
| --- | --- |
Kirjoittaja:  Aleksis Kivi
Kirjoitettu:  1867–1869
Alkuperäiskieli:  suomi
Tyylilaji:  tragedia
Aihe:  rakkaus, murha, mustasukkaisuus, petos
Tapahtumapaikka ja -aika:  Italiassa Canzion perintölinnassa ja sen ympäristössä lähellä Arnon virtaa
Kantaesitys:  23. maaliskuuta 1901
Kantaesityspaikka:  Suomalainen Teatteri
Henkilöt
Henkilöt:  Canzio, nuori meriupseeri  Rachel, hänen sisarensa  Varro, heidän setänsä  Mariamne, Canzion kihlattu  Marcia, erään ryövärpäällikön nuori leski, jona hän kantaa nimen Flaminia  Claudio, aatelismies, Canzion ystävä  Angelo, nuori luonnontutkija  Gregorio, palveluspoika  Giotti  palvelusväkeä
Canzio on Aleksis Kiven vuosina 1867–1869 kirjoittama viisinäytöksinen tragedia. Näytelmän suomenkielinen kantaesitys annettiin Suomalaisessa Teatterissa keväällä 1901. Kiven tuotantoa käsittelevässä tutkimuksessa Canzio on usein sivuutettu lyhyin maininnoin. Teoksen italialainen maisema ja tematiikka keskiaikaisine sotatovereineen on antanut aiheen uumoilla, että se on saanut alkusysäyksensä Kaarlo Bergbomilta, tunnetulta Kiven tekstien muokkaajalta. Canziossa on vahvoja piirteitä italialaisesta rosvoromantiikasta ja rosvonäytelmistä, joissa pohditaan uskonnollisia ja moraalisia kysymyksiä. Nähtävissä on myös vaikutteita William Shakespearen italialaisaiheisista teoksista
Kirjoittaminen ja julkaisu

Kivi kirjoitti alkuvuodesta 1868 ystävälleen August Robert Svanströmille saavansa pian valmiiksi viisinäytöksisen tragedian, jonka tapahtumapaikka on Arnon ranta Toscanassa. Kesäkuussa Kivi uumoili teoksen ilmestymisen viivästyvän "epämääräiseen tulevaisuuteen". Vuonna 1869 käsikirjoitus oli päätynyt Bergbomin haltuun, mutta elokuun kymmenentenä päivätyssä kirjeessään Kivi pyytää käsikirjoitusta takaisin. Canzio julkaistiin vasta 1897. Se ei edusta Kiven vahvinta tuotantoa; sen syntyyn lienee vaikuttanut Karkurien saama myönteinen vastaanotto.