stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ajoneuvoyhdistelmä

Ajoneuvoyhdistelmä

1. Vetoauto

2. Perävaunu
Ajoneuvoyhdistelmä on vetoajoneuvosta ja yhdestä tai useammasta perävaunusta tehty ajoneuvojen yhdistelmä.
Yhdistelmä, jossa vetoautona toimii kuorma-auto, on joko puoliperävaunu- tai täysperävaunuyhdistelmä. (Puoliperävaunussa on akselit vain takaosassa.) Molemmista yhdistelmistä käytetään yleiskielessä ilmaisua rekka tai rekka-auto.
Puoliperävaunun vetämiseen käytetään erityistä lyhyttä kuorma-autoa, jonka taka-akselin kohdalle rungon päälle on asennettu vetopöytä. Täysperä on kuorma-autosta ja varsinaisesta perävaunusta koostuva ajoneuvoyhdistelmä.
Käytännössä kaikkien raskaiden ajoneuvoyhdistelmien kuljettamiseen vaaditaan CE-luokan ajokortti. 1. lokakuuta 2008 alkaen on tilapäinenkin siirto rajoitettu koskemaan vain palo- ja pelastustoimintaa sekä huolto- ja korjaustoimintaa.
Ilmaisu "rekka"

Vaikka nimitystä rekka käytetään yleiskielessä perävaunullisesta kuorma-autosta tai jopa pelkästä kuorma-autosta, ammattisanastossa rekan merkitys puolestaan vaihtelee sen suppeamman, perinteisen merkityksen ollessa pelkkä puoliperävaunu ja laajemman merkityksen tarkoittaessa puolestaan puoliperävaunun ja kuorma-auton yhdistelmää. Alun perin rekka tarkoitti parireen päälle asetettua irtolavaa, jolla kuljetettiin puutavaraa..
Yhdistelmätyypit

Yhdistelmät voidaan jakaa karkeasti kahteen yhdistelmätyyppiin. Nämä ovat moduuliyhdistelmät sekä kaikki näihin kuulumattomat. Moduuliyhdistelmillä tarkoitetaan rakenteellisesti yli 22,00 m pitkiä täysperävaunuyhdistelmiä ja yli 16,50 m puoliperävaunuyhdistelmiä. Moduuliyhdistelmien enimmäispituus on 25,25 metriä. Yli 22,00 metriä pitkissä yhdistelmissä pitää olla ABS-jarrut ja ABS-tunnistimet jokaisella akselilla. Suomi ja Ruotsi olivat ensimmäiset Euroopan unionin maat jotka sallivat näiden liikkumisen. Nyt ainakin Alankomaissa ja Isossa-Britanniassa on näitä testikäytössä, mutta myös Saksassa ja Tanskassa saa ajaa moduuliyhdistelmillä tietyillä reiteillä. Muuallakin Euroopassa on paineita pidempien yhdistelmien käyttöön ottamiseksi.
Perävaunuja koskevat samat leveys- ja korkeusrajoitteet kuin kuorma-autoja.
Yhdistelmätyypit > Täysperävaunuyhdistelmä

Täysperävaunuyhdistelmän vetoautona toimii yleensä vetokytkimellä varustettu kuorma-auto, mutta myös henkilö- tai pakettiauto voi toimia vetoautona. Kuorma-auton vetokytkimeen on liitettynä varsinainen perävaunu. Tämän yhdistelmän virallinen nimitys on auton ja varsinaisen perävaunun yhdistelmä. Yhdistelmää kutsutaan myös nimillä täysperä tai täysperävaunuyhdistelmä. Yhdistelmän enimmäispituus on N2 tai N3 luokan kuorma-autolla vedettäessä 34,5 metriä ja ilman ABS-jarruja 22,00 metriä. Henkilö- tai pakettiautolla vedettäessä 18,75 metriä. Moduulirakenteisen täysperävaunuyhdistelmän enimmäispituus on myös 34,5 metriä. Täysperävaunullisen yhdistelmän suurin sallittu kokonaismassa on 76 tonnia mikäli yhdistelmässä on vähintään 11 akselia, lisäedellytyksin kuitenkin 9 akselia riittää. Kuormatilan enimmäispituus on moduuliyhdistelmässä 29,24 metriä. Kansainvälisessä liikenteessä täysperävaunuyhdistelmän suurin sallittu kokonaispaino on 44 tonnia viidellä akselilla .
Täysperävaunuyhdistelmä voidaan tehdä myös kuorma-autosta, apuvaunusta ("dollysta") ja puoliperävaunusta. Apuvaunu on erikoisrakenteinen keskiakseliperävaunu jonka päälle on asennettu vetopöytä. Vetopöydän päälle saadaan kytkettyä mikä tahansa puoliperävaunu.
Yhdistelmätyypit > Puoliperävaunuyhdistelmä

Puoliperävaunuyhdistelmän vetoautona toimi yleensä vetopöydällä varustettu kuorma-auto, mutta myös henkilö- tai pakettiauto voi toimia vetoautona. Vetopöydän päälle kytketään puoliperävaunu. Puoliperävaunun vetoautoa kutsutaan usein nimillä (rekan)veturi, (rekan)vetäjä tai nuppi. Puoliperävaunuyhdistelmää kutsutaan usein nimellä puolikas ja puoliperävaunua nimillä semi, semitrailer, rekka tai irtoperä. Puoliperävaunuyhdistelmän suurin sallittu pituus Suomessa on 23 metriä ,mikäli sitä vedetään raskaalla kuorma-autolla (N3-luokka). Kevyen N2-luokan kuorma-auton tai paketti- taikka henkilöauton vetämänä puoliperävaunuyhdistelmän suurin sallittu pituus on vain 16,5 metriä normaaliliikenteessä. Etelämpänä Euroopassa puoliperävaunuyhdistelmän suurin sallittu kokonaismassa on 44 tonnia viidellä akselilla.
Yhdistelmätyypit > Puoliperävaunuyhdistelmä > ...jatkettuna keskiakseliperävaunulla

Puoliperävaunuyhdistelmään on mahdollista liittää keskiakseliperävaunu. Näin saatavaa moduuliyhdistelmää koskevat samat koko- ja painorajoitukset kuin moduulirakenteista täysperävaunuyhdistelmää. Tämän yhdistelmän epävirallinen kutsumanimi on lusikka-haarukka sen liukkaalla ikävien taipumusten vuoksi. Tällaisen moduulirekan taaemmasta keskiakselivaunusta käytetään myös nimeä vasikka.
Yhdistelmätyypit > Puoliperävaunuyhdistelmä > ...jatkettuna puoliperävaunulla

Puoliperävaunuyhdistelmän ensimmäisen puoliperävaunun päälle on mahdollista kytkeä toinen puoliperävaunu. Tällöin ensimmäiseen puoliperävaunuun pitää olla asennettuna vetopöytä. Tällaista vetopöydällistä puoliperävaunua kutsutaan linkkivaunuksi. Linkkivaunu voi olla varustettu siirrettävillä akseleilla, jolloin vetopöytä ja akselit saadaan siirrettyä kuormatilan alle laituriin peruuttamista ja ahtaissa paikoissa ajamista varten, kun ajetaan ilman toista puoliperävaunua. Vaihtoehtoisesti linkkivaunun korirakenne liukuu taaksepäin, taka-akseleiden päälle. Tämä yhdistelmä on Suomessa hyvin tuore tuttavuus. Yhdistelmää kutsutaan Suomessa nimellä B-juna. Tätä yhdistelmää koskevat samat rajoitukset kuin muitakin moduuliyhdistelmiä.
Yhdistelmätyypit > Puoliperävaunuyhdistelmä > ...jatkettuna varsinaisella perävaunulla

Puoliperävaunuun voidaan liittää myös varsinainen perävaunu toiseksi perävaunuksi. Tätä yhdistelmää kutsutaan täysperävaunurekaksi. Niitä ei ole saanut käyttää Suomessa enää 31. joulukuuta 2006 jälkeen, paitsi poikkeusluvilla. Liikenne- ja viestintäministeriön tiedotteen mukaan kielto johtuu siitä, että kolminiveliset yhdistelmät haluttiin poistaa liikenteestä niiden epävakaisuuden ja huonon hallittavuuden takia. Vaikka tällä yhdistelmällä saadaan suuri kuljetuskapasiteetti, se on erittäin vaarallinen liukkaissa olosuhteissa, sillä äkkijarrutuksessa perävaunu voi sinkoutua pois ajoradalta ja yhdistelmä mennä kokoon linkkuveitsen tavoin. Tätä taipumusta kutsutaan englanniksi nimellä jackknifing, linkkuveitsi.
Liikenteen turvallisuusvirasto Trafi myönsi kuitenkin 19. marraskuuta 2013 viiden vuoden kokeiluluvan Speed Oy:n suurikapasiteettiselle moduuliyhdistelmälle reitille Vuosaari–Lahti–Vuosaari. Tämän yhdistelmän pituus on 33,50 metriä ja kokonaismassa 80 tonnia. Jatkossa näiden suurempien "superrekkojen" on tarkoitus parantaa kuljetusten taloudellisuutta ja ekologisuutta.
22. tammikuuta 2019 alkaen yhdistelmät, jonka kokonaispituus on enintään 34,50 metriä, eivät ole enää HCT-yhdistelmiä, vaan mahtuvat yleisesti tiellä sallittujen mittojen raja-arvoihin. Se ei tarvitse lupaa, ellei sen kokonaismassa ylitä suurinta sallittua 76 tonnia, tai yhdistelmässä olevien yksittäisten ajoneuvojen mitat ylitä niille yleisesti sallittuja raja-arvoja, paitsi sellaiset HCT-yhdistelmät, joissa viimeisenä on täysperävaunu, koska niitä ei pituudesta riippumatta ole sallittua käyttää yleisessä tieliikenteessä ilman lupaa. Vaatimuksena yhdistelmälle on muun muassa kaistavahti ja katvekamerat. Lyhenne HCT tulee sanoista high capacity transport. Sillä tarkoitetaan ajoneuvoyhdistelmää, joka mitoiltaan ja massoiltaan ylittää tavanomaisesti sallitut raja-arvot ja jota ei pidetä erikoiskuljetuksena.
Yhdistelmätyypit > Auton ja keskiakseliperävaunun yhdistelmä

Yhdistelmän vetoautona toimii vetokidalla tai vetokuulalla varustettu kuorma-, paketti-, henkilö- tai linja-auto. Tähän on kytketty keskiakseliperävaunu. Yhdistelmän suurin sallittu pituus on yleisesti 18,75 metriä, mutta Suomessa kuorma-autolla vedettäessä 20,75 metriä. Yhdistelmän suurin sallittu kokonaismassa on Suomessa 50 tonnia. Tätä Suomessa yleistä yhdistelmää käytetään Pohjoismaiden ulkopuolelle suuntautuvassa liikenteessä usein myös kuorma-autolla vedettäessä. Kansainvälisessä liikenteessä tämän yhdistelmätyypin suurin sallittu kokonaismassa on 44 tonnia.
Muualla maailmassa

Australiassa saa kokemusperäisellä luvalla kuljettaa rekanvetäjään kytkettyä usean perävaunun yhdistelmää. Yleensä yhdistelmät koostuvat apuvaunulla/-vaunuilla toisiinsa yhdistetyistä linkkivaunun ja puoliperävaunun yhdistelmistä. Yhdistelmää kutsutaan nimellä road train, maantiejuna. Suurimmat sallitut kokonaispituudet vaihtelevat alueittain. Länsi-Australian ja Pohjoisterritorion osavaltioissa ovat sallittuja jopa yli 50-metriset yhdistelmät.
Joissakin Yhdysvaltain osavaltiossa saa puoliperävaunuyhdistelmään kytkeä apuvaunujen avulla lisäksi kaksi muuta puoliperävaunua.
Erikoiskuljetukset Suomessa

Suomessa erikoiskuljetuksissa ei tarvita kuljetuslupaa, kun massat eivät ylitä tiellä yleisesti sallittuja rajoja, ja mitat mahtuvat vapaisiin mittarajoihin.
Vapaat mittarajat  julkaisee Ely-keskus, ja se päättää myös tarvittaessa lupien myöntämisestä. Enimmillään lupia tarvitsematon erikoiskuljetus voi olla 40 metriä pitkä, 4 metriä leveä, sekä 4,4 metriä korkea. B-kortillakin on Suomessa vapaan mittarajojen taulukon mukaan mahdollista kuljettaa 20,75 m pitkiä, 3,5 m leveitä, ja 4,4 m korkeita kevyitä kuormia keskiakseliperävaunun ja B-luokan vetoauton yhdistelmillä ilman lupia.
Vetoauton ja täysperävaunun yhdistelmä (täysperä)
Puoliperävaunuyhdistelmä
Vetoauton, puoliperävaunun ja keskiakseliperävaunun yhdistelmä (lusikka-haarukka tai pendoliino)
Vetoauton ja kahden puoliperävaunun yhdistemä (B-juna)
Vetoauton, puoliperävaunun ja täysperävaunun yhdistelmä
Vetoauton ja keskiakseliperävaunun yhdistelmä
David Macaulay

| David Macaulay |
| --- | --- |
 David Macaulay vuonna 2012
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. joulukuuta 1946 ja 2. joulukuuta 1942  Burton upon Trent 
Aiheesta muualla
davidmacaulay.com ja www.davidmacaulay.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
David Macaulay (s. 2. joulukuuta 1946 Burton-on-Trent) on englantilaissyntyinen kirjailija ja kuvittaja. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on Kuinka kaikki toimii (1988).
Macaulay syntyi Englannin Burton-on-Trentissä vuonna 1946. Hänen ollessaan kymmenvuotias perhe muutti Yhdysvaltoihin, Bloomfieldin kaupunkiin New Jerseyssä. Vuonna 1969 Macaulay valmistui arkkitehtuurin kandidaatiksi Rhode Island School of Designista, mutta ei lopulta halunnutkaan ryhtyä arkkitehdiksi. Sen sijaan hän toimi sisustussuunnittelijana ja opettajana, kunnes hän saattoi Katedraali-kirjan menestyksen ansiosta omistautua kirjoittajan ja kuvittajan töille. Hän on toiminut myös entisen koulunsa Rhode Island School of Designin opettajana.
Ensimmäisessä kirjassaan hän kertoi kuvitteellisen keskiaikaisen katedraalin rakennusvaiheista suoraviivaisen, mutta viihdyttävän tekstin ja yksityiskohtaisten viivapiirrosten avulla. Tätä kirjaa seurasi lisää samantapaisia kirjoja, jotka kertoivat muista rakenteista. Kaupungin alla (1976) selittää kaupungin kadun alta löydettyjen esineiden toimintaa. Unbuilding (1980) pohtii, kuinka Empire State Building voitaisiin purkaa. Building Big (2000) käsittelee siltoja, patoja, pilvenpiirtäjiä ja tunneleita. Ship (1993) keskittyy Karibianmeren hylkyihin.
Macaulay on sanonut: "Vaikka olen kiitollinen lapsille suosiostani, en välttämättä tee kirjoja pelkästään heille. Pikemminkin yritän kirjoittaa ja kuvittaa sellaisia kirjoja, joista kaikki voisivat nauttia."
Kirjassa Motel of the Mysteries (1979) tulevaisuuden arkeologit kaivavat maan alta esiin vaatimattoman motellin, ja tulkitsevat sen olleen entisajan ihmisille tärkeä uskonnollinen kohde, jossa palvottiin televisioita. Kirjassa Baaa (1985) ihmiset katoavat maapallolta ja heidän sijalleen asettuu lauma lampaita, jotka kokevat pikimustan huumorin sävyttämän kohtalon.
Teoksia

| Alkuteokset | Suomennokset |
| --- | --- |
Cathedral: The Story of Its Construction (1973): Katedraali. (Suom. Jaana Lappo) Porvoo ; Hki ; Juva: WSOY, 1982. ISBN 951-0-10954-1
City: A Story of Roman Planning and Construction (1974): 
Pyramid (1975): Pyramidi. WSOY, 1979. ISBN 9510093564
Underground (1976): Kaupungin alla. (Suom. Risto Varteva) Porvoo ; Hki ; Juva: WSOY, 1981. ISBN 951-0-10709-3
Castle (1977): Linna. (Suom. Raija Mattila) WSOY, 1979. ISBN 951-0-09029-8
Great Moments in Architecture (1978): 
Motel of the Mysteries (1979): 
Unbuilding (1980): 
David Lord Porter (teksti), David MacAulay (kuvat): Help! Let Me Out! (1982): 
Mill (1983): 
Baaa (1985): 
Why the Chicken Crossed the Road (1987): 
David Macaulay & Neil Ardley: The Way Things Work (1988): Macaulay, David & Ardley, Neil: Kuinka kaikki toimii. (Suom. Risto Varteva) Helsingissä: Otava, 1990. ISBN 9511111205
Black and White (1990): 
Ship (1994): 
Shortcut (1995): 
Rome Antics (1997): 
The New Way Things Work (1998): Macaulay, David & Ardley, Neil: Uusi kuinka kaikki toimii. (Suom. Risto Varteva) Helsingissä: Otava, 1999.  ISBN 951-1-16001-X
Pinball Science (1998) (CD-ROM videopeli): 
Building the Book Cathedral (1999): 
Building Big (2000): 
Angelo (2002): 
Mosque (2003): 
The Way We Work (2008): 
Built to Last (2010): 
Jet Plane: How It Works (2012): 
Castle: How It Works (2012): 
Toilet: How It Works (2013): 
Eye: How It Works (2013): 
How Machines Work: Zoo Break! (2015): 
The Way Things Work Now (2016): 
Crossing on Time: Steam Engines, Fast Ships, and a Journey to the New World (2019): 
Mammoth Science: The Big Ideas That Explain Our World, Tested by Mammoths (2020): Maailman salaisuudet – Suuret ideat, jotka selittävät tieteen ihmeellisyydet. (Suom. Jade Haapasalo) Helsinki: Readme.fi, 2020. ISBN 978-952-373-061-8
Aiheesta muualla

David Macaulay on Bringing Something New to the Page | SLJ Picture Book Palooza 2022 Video, 30 min. YouTube.
The Way Things Work Now | David Macaulay | Talks at Google (2016) Video, 58 min. YouTube.
David Macaulay: Drawing to Understand (2013) Video, 1 h 3 min. YouTube.
David Macaulay: All roads lead to Rome Antics (2008) Video, 22 min. YouTube.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Maanvyöry

Maanjäristyksen aiheuttama maanvyöry San Salvadorissa.
Maanvyöry on massaliikunto, jossa maa-aines ja kivet liikkuvat rinnettä alaspäin painovoiman vaikutuksesta. Massaliikunto tapahtuu, jos painovoima on suurempi kuin ainesta paikallaan pitävä kitka- tai koheesiovoima. Rinteen jyrkkyys, maamassan koostumus ja vetisyys ovat tärkeimpiä maanvyöryjen aiheuttajia. Lisäksi eroosio, maanrakentamisella aikaan saadut rinteen rasitukset ja rinteen alaosan vastavoimien häviäminen (esimerkiksi joen tai meren aaltojen aiheuttama eroosio) toimivat maanvyöryä lisäävänä tekijänä. Myös maanjäristykset tai liikenteen aiheuttama tärinä edistävät maanvyöryä.
Massojen liikkeelle saamiseksi rinteen jyrkkyydeksi riittää kuitenkin jopa yhden asteen kaltevuus.
Maan massaliikunnot jaetaan kahteen päätyyppiin: hetkellisiin massaliikuntoihin ja hitaasti liikkuviin massaliikuntoihin.
Maanvyöry Sannajoen tulvan jälkeen Itävallassa.
Hetkelliset massaliikunnot

Maanvyöryt ovat hetkellisiä massaliikuntoja. Maanvyöryssä yleensä muodoltaan lapiomainen kaistale kiinteää tai juoksevaa maa-ainesta valuu tai vyöryy rinnettä alas, esimerkiksi runsaiden sateiden vaikutuksesta. Maanvyöryssä myös kasvillisuuden sitoma pintakerros (20–40 cm) voi valua alas alla olevan roudan toimiessa liukupintana. Maanvyöryt jättävät maastoon vieremäarven, josta maanvyöry voi levitä. Yleensä leviäminen tapahtuu sivusuunnassa.
Hitaasti liikkuvat massaliikunnot

Hitaasti liikkuvat maan massaliikunnot tarkoittavat maamassojen hidasta valumista alaspäin. Hitaan maanvieremän huomaa esimerkiksi pystytetyistä rakenteista (esimerkiksi sähkötolpista), jotka kallistuvat vinoon, tai puista, joiden runko on käyristynyt hitaan massaliikunnon takia. Hitaan massaliikunnon yksi muoto on solifluktio, jossa vettynyt maa valuu hitaasti alas muodostaen solifluktioterasseja ja -kielekkeitä.
Isot maanvyöryt Suomessa

1770-luvulla iso osa pellosta vieri Uskelanjokeen Varsinais-Suomessa. 1820-luvulla Uskelanjoessa oli useita suuria maanvyörymiä. 1825 maanvyörymä vaurioitti pahasti Uskelan emäkirkkoa, ja 1827 maanvyöry hajotti Veitakkalan ja Haukkalan myllyt sekä muutti hieman joen kulkua.
Toukokuussa 1919 suuri peltoalue vajosi useita metrejä Halikon Vässilän kylässä tukkien maamassoillaan vähäksi aikaa Halikonjoen. Toukokuussa 1924 tapahtui Muolaan Jaarilan kylässä maanvieremä joka tuhosi 250 metriä pitkän ja 70 metriä leveän niityn sekä niityllä olleet kolme latoa.
29.–30. joulukuuta 1924 Someron Häntälän kylän ja Kuusjoen välisen maantiesillan alapuolella tapahtui noin 50 000 kuutiometrin maanvieremä, joka tukki joen 100–200 metrin matkalta ja vei mukanaan kaksi latoa ja niiden alapuolella olleen kylätien.
Vuotomaa Suomen Lapissa

Suomen Lapissa esiintyy roudan vaikutuksesta tapahtuvaa maan valumista tuntureiden rinnettä alas. Ilmiö on yleinen arktisilla alueilla Saanan länsirinteessä routa ja sen sulaminen ajavat yhdessä painovoiman kanssa kiviä alaspäin 2–6 senttimetrin vuosivauhtia. Vuotomaille syntyy vuotomaahyllyjä, joissa on paksu lumi. Näin vuotomaalla voi kasvaa muualla tunturissa harvinaisia kasveja, muun muassa saniaisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maanvyöry Wikimedia Commonsissa
Maanvieremä, Suomen Kuvalehti, 29.3.1930, nro 13, s. 27, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sortuvia seutuja – Maanalaiset voimat tekevät tuhoisaa työtään Salon seudulla, Seura, 7.12.1938, nro 49, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
1770-luvulla tapahtuneen maanvyöryn jälki pellolla Uskelassa keväällä 2019.
Varoitusmerkki maanvyörymästä Rekijoen varrella Kiikalan Kärkelässä Salossa.
Patrice de Mac-Mahon

| Patrice de Mac-Mahon |
| --- | --- |

Ranskan presidentti
 24. toukokuuta 1873 − 30. tammikuuta 1879  
Pääministeri:  Albert de Broglie Ernest Courtot de Cissey Louis Buffet Jules Armand Dufaure Jules Simon Albert de Broglie Gaëtan de Rochebouët Jules Armand Dufaure
Edeltäjä:  Adolphe Thiers
Seuraaja:  Jules Grévy
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. heinäkuuta 1808 Sully, Ranska
Kuollut: 16. lokakuuta 1893 (85 vuotta) Montcresson, Ranska
Puoliso:  Élisabeth de Mac Mahon
Patrice de Mac-Mahon, duc de Magenta virallinen valokuva
Edme Patrice Maurice, Mac-Mahonin kreivi, Magentan herttua, Solférinon ruhtinas (13. heinäkuuta 1808 Sully, Saône-et-Loire – 16. lokakuuta 1893 Montcresson, Loiret) oli Ranskan marsalkka ja Ranskan kolmannen tasavallan ensimmäinen presidentti vuosina 1875–1879.
Sotilasura

Sullyssa syntynyt Patrice de Mac-Mahon oli aatelisperheensä seitsemästätoista lapsesta kuudestoista. Hänen esi-isänsä olivat kotoisin Irlannista ja paenneet Jaakko II:n harjoittamaa katolilaisten vainoa. Ludvig XV aateloi hänen isoisänsä Marquis d'Equillyksi.
Patrice de Mac-Mahon kävi St-Cyrin sotilasakatemiaa ja valmistui 1827. Hän oli kenraali Achardin adjutantti Algeriassa, jossa hän oli vuoteen 1854. Hänestä tuli muukalaislegioonan komentaja 1843 ja divisioonankenraali 1852. Hän kunnostautui Krimin sodassa erityisesti Malakoffin taistelussa 1855. Mac-Mahonille tarjottiin ylennystä, mutta hän halusi palata Algeriaan.
Patrice de Mac-Mahon nimitettiin Ranskan senaattiin 1856. Hän taisteli Itävallan-Sardinian sodassa 2. armeijankunnan (Italian armeijan) komentajana ja varmisti voiton Magentassa 4. kesäkuuta 1859. Hänet nimitettiin kentällä marsalkaksi ja Napoleon III myönsi hänelle myöhemmin Magentan herttuan aatelisarvon.
Patrice de Mac-Mahon oli Algerian kenraalikuvernöörinä syyskuusta 1864, mutta jätti viran Ranskan–Preussin sodan alussa, jossa hän komensi Alsacen yksikköä sekä I ja V armeijakuntia Reinin armeijan eteläsiivellä. Alle viikossa koko Reinin armeija joutui perääntymään Ranskaan armottomien preussilaisten edellä. Mac-Mahon jätti armeijakuntansa ja komensi Napoleon III:n kanssa Reinin armeijan 120 000 miehen jäänteitä (I, VII, XII armeijakunta). Armeija lähti marssiin kohti Metziä 130 km:n päässä vapauttaakseen sinne piiritetyt joukot. Preussin 3. armeija oli kuitenkin edennyt 325 km kolmessa viikossa ja tapasi ranskalaiset Meusen varrella 29. elokuuta, josta ranskalaiset vetäytyivät kolmen päivän taistelujen jälkeen Sedaniin. Tällä välin uusi Preussin 4. armeija eteni Sedanin eteläpuolelle 3. armeijan kaivautuessa sen pohjoispuolelle. 1. syyskuuta 1870 Preussilaiset sulkivat piiritysrenkaan Helmuth von Moltken johdolla.
Mac-Mahon haavoittui, ja komento siirtyi kenraali De Wimpffenille, joka ilmoitti Ranskan armeijan antautumisesta. 2. syyskuuta Napoleon III antautui viimeisten 83 000 miehensä kanssa. Mac-Mahon johti vielä Versaillesin joukkoja kukistaen Pariisin kommuunin toukokuussa 1871.
Ranskan presidenttinä

9. marraskuuta 1873 kansalliskokous nimitti Mac-Mahonin presidentiksi seitsemäksi vuodeksi. Tammi- ja helmikuussa 1875 säädettiin lait, jotka viimein tekivät tasavallasta Ranskan laillisen valtiomuodon. Mac-Mahon hyväksyi myös Jules Armand Dufauren ja Jules Simonin hallitukset, joissa tasavaltalaiset olivat edustettuina. Kuitenkin toukokuussa 1877 Mac-Mahon erotti pääministeri Jules Simonin ja korvasi hänet herttua Albert de Brogliella estääkseen tasavaltalaisuuden kannatuksen kasvun ja parantaakseen Henri d'Artoisin kuninkaaksi pääsemisen mahdollisuuksia. Tätä nimitetään toukokuun 16. päivän kriisiksi (Crise du Seize mai). Tasavallan kannattajat ja vasemmisto katsoivat, että Mac-Mahon tavoitteli diktatuuria ja toimi siten vastoin perustuslakia.
Mac-Mahon matkusti läpi maan varmistaakseen konservatiivien kannatuksen parlamenttivaalissa, mutta vasemmisto sai silti 120 edustajan enemmistön. De Broglien ministeriö erosi, ja Jules Dufaure muodosti vasemmistolaisen hallituksen. Mac-Mahon pysyi vallassa vielä vuoden 1878, jotta Pariisin maailmannäyttely onnistuisi. Sitten hän pyysi eroa, ja tammikuun 1879 presidentinvaaleissa hänen seuraajakseen valittiin vasemmistolainen Jules Grévy.
Patrice de Mac-Mahon kuoli Montcressonissa Loiretissa 1893. Hänet haudattiin täysin kunnianosoituksin Invalidikirkkoon.
Kirjallisuutta

Léon Laforge: Histoire complète de Mac Mahon, maréchal de France, duc de Magenta (1808– 1893) : D'après des documents originaux et des pièces officielles, Pariisi : Lamulle et Poisson, 1898.
Gabriel de Broglie: Mac Mahon, Pariisi : Perrin, 2000. ISBN 2-262-01143-5
Ranskan kolmannen tasavallan presidentit
Adolphe Thiers (1871–1873) | Patrice MacMahon (1873–1879) | Jules Grévy (1879–1887) | Sadi Carnot (1887–1894) | Jean Casimir-Perier (1894–1895) | Félix Faure (1895–1899) | Émile Loubet (1899–1906) | Armand Fallières (1906–1913) | Raymond Poincaré (1913–1920) | Paul Deschanel (1920) | Alexandre Millerand (1920–1924) | Gaston Doumergue (1924–1931) | Paul Doumer (1931–1932) | Albert Lebrun (1932–1940)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Macchi MC.202

| Macchi MC> 202 |
| --- | --- |

Tyyppi:  hävittäjä
Alkuperämaa:   Italia
Valmistaja:  Macchi Aeronautica
Suunnittelija:  Mario Castoldi
Ensilento:  10. elokuuta 1940
Esitelty:  1941
Poistettu käytöstä:  1951
Tila:  ei käytössä
Pääkäyttäjät:  Regia Aeronautica
Valmistusmäärä:  noin 1200 
Muunnelmat:  Macchi C.205
Macchi C. 202 Folgore (suom. Salama tai Ukkonen) oli toisen maailmansodan aikainen italialainen hävittäjälentokone. Koneen valmistaja oli Macchi Aeronautica ja sen pohjana oli tehtaan aikaisempi hävittäjäkone Macchi MC.200. Folgoren voimanlähteenä oli saksalainen Daimler-Benz DB 601, joka tuotti 1 175 hevosvoiman tehon. Kyseistä moottoria rakennettiin Italiassa lisenssillä nimellä Alfa Romeo R.A.1000 RC.41 Monsone (Monsuuni).