stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
LLVM

| LLVM |
| --- | --- |
Kehittäjä:  LLVM-projekti
Kehityshistoria
Vakaa versio:  19.1.1 (1. lokakuuta 2024)
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Ohjelmointikielen kääntäjä
Alusta:  alustariippumaton
Lisenssi:  BSD-lisenssi
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
LLVM (alkuaan engl. Low Level Virtual Machine) on ohjelmointikielen kääntäjän kehittämiseen tarkoitettu infrastruktuuri. LLVM-järjestelmän avulla ohjelmakoodille voidaan suorittaa erilaisia optimointeja – käännöksen, linkityksen, ajon tai ohjelman joutenolon aikana. LLVM julkaistiin ennen versiota 8.0 BSD-lisenssin muunnoksella (University of Illinois/NCSA Open Source License). Uudemmat versiot käyttävät muokattua Apache 2.0 -lisenssiä.
LLVM toteuttaa kääntäjien toiminnan keski- ja loppuosan, eli toimenpiteet jotka ovat lähes samoja kaikkien konekieleksi käännettävien ohjelmien osalta. LLVM:n päälle voidaan rakentaa käännösprosessin ”etupää”, eli ohjelmointikielen tulkinta. Kääntäjäohjelma kutsuu LLVM-kirjastoa, joka tuottaa IR-välikielen (engl. Intermediate Representation). LLVM-infrastruktuuri optimoi välikielen. Loppuvaiheessa välikieli muunnetaan kohdejärjestelmän konekieleksi.
Lyhenne LLVM tarkoitti alun pitäen ”Low Level Virtual Machine”, mutta projektin kasvaessa nimestä luovuttiin ja lyhenne ei nykyisin tarkoita mitään. LLVM on ”kattoprojekti”, jota käytetään keskeisistä komponenteista: välikielestä (LLVM IF) ja sen käsittelystä, debuggerista (LLDB) ja LLVM:n omasta C++-kirjastosta (libc++).
Historia

LLVM-projekti alkoi vuonna 2003 Illinois'n yliopistossa (Urbana–Champaign).
Nykyisin suurin LLVM:n kehittäjä on Apple; LLVM-järjestelmä onkin keskeinen komponentti uusimpien Mac OS X- ja iOS-järjestelmien kehitystyökaluissa. Myös Sony käyttää LLVM:ää PlayStation 4 -kehitysympäristössä. Microsoft tarjoaa Clang-kääntäjän optiona Visual Studiossa.
Monet Linux-jakelut tukevat LLVM:ää, useimmiten rinnakkaisena vaihtoehtona GCC:lle. Useimmat Linux-jakelut eivät ole siirtyneet GCC:stä Clang-kääntäjään, koska Linux-ytimen kääntäminen vaatii käytännössä GCC:n. Google tukee Clang-kääntäjän kehittämistä Linux-ytimen käännökseen vaihtoehtona GCC:lle. Vastaavasti esimerkiksi FreeBSD käyttää monilla alustoilla Clangia pääasiallisena kääntäjänään.
LLVM-pohjaiset kääntäjät

LLVM oli aluksi suunniteltu GCC:n loppuvaiheiden korvaajaksi, joten monia GCC-pohjaisia kääntäjien etupäitä on muunnettu LLVM-pohjaisiksi. Monia kääntäjiä on kehitetty tukemaan suoraan LLVM-infrastruktuuria.
LLVM-pohjaiset kääntäjät > Clang

Clang on LLVM-projektin oma C/C++/Objective-C -kääntäjä etupää (front-end).
Clang on tuettu Applen Xcode kehitysympäristössä.
Clang sisältää staattisen analyysin tuen.
LLVM-pohjaiset kääntäjät > DragonEgg

GCC:lle on kehitetty laajennos nimeltä DragonEgg, jonka avulla GCC voi tuottaa LLVM-välikieltä. GCC:tä käytetään vain käännösprosessin etupäänä.
LLVM-pohjaiset kääntäjät > Emscripten

Emscripten tuottaa LLVM:n avulla JavaScript-koodia WebAssembly-alustalle (aikaisemmin WebAssemblyn edeltäjälle asm.js). WebAssembly on uusimpien selaimien tukema JavaScript-laajennos, jonka avulla JavaScript-ohjelmat voivat toimia lähes yhtä tehokkaasti kuin natiivit ohjelmistot, ja voivat käyttää HTML5:n tarjoamia selainominaisuuksia, kuten 2D/3D-grafiikkaa ja ääntä. Emscriptenin avulla C- tai C++ -ohjelmistoja voidaan kääntää suoraan selaimissa toimiviksi. Monia C/C++ -kirjastoja on sovitettu toimivaksi Emscriptenin kanssa.
Laajamittaisimmat Emscripteniin pohjautuvat projekti ovat Internet Archiven tukemat JSMESS- ja DOSBox -projektit, joiden avulla erilaisia vanhoja ohjelmistoja ja pelejä voidaan emuloida suoraan selaimissa.
LLVM-pohjaiset kääntäjät > Flang

Flang on Fortran-kielen etupää (front-end), joka julkaistu versiossa 11.0. Tuki on vielä kokeellinen.
LLVM-pohjaiset kääntäjät > Rust

Rust on ohjelmointikieli, jonka referenssikääntäjän (rustc) kehittäminen alkoi alusta alkaen LLVM:n päällä.
Alustatuki

Tuettuja käyttöjärjestelmiä ovat:
Linux
Windows
Mac OS
iOS
Tuettuja suoritinarkkitehtuureja ovat:
ARM
x86
x86-64
MIPS
POWER/PowerPC
SPARC
Alpha
System z
MSP430
XCore
Aiheesta muualla

LLVM projektin viralliset sivut (englanniksi)
Linux Foundationin projekti (englanniksi)
Let’s Rock

| Let's Rock The Black Keys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuu 2018 – tammikuu 2019
 Julkaistu: 28. kesäkuuta 2019
 Tuottaja(t): Dan Auerbach, Patrick Carney
 Tyylilaji: garage rock, bluesrock
 Kesto: 38.30
 Levy-yhtiö: Easy Eye Sound, Nonesuch
Listasijoitukset
  11. (albumilista)    6. (fyysinen albumilista)
The Black Keysin muut julkaisut
| Turn Blue 2014 | Let's Rock 2019 | Delta Kream 2021 |
Singlet albumilta Let's Rock
 ”Lo/Hi” Julkaistu: 7. maaliskuuta 2019  ”Eagle Birds” Julkaistu: 25. huhtikuuta 2019  ”Go” Julkaistu: 16. toukokuuta 2019  ”Shine a Little Light” Julkaistu: 21. tammikuuta 2020
Let's Rock on The Black Keysin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 28. kesäkuuta 2019.
Kappaleet

Giants – 3.16
Eagle Birds – 2.40
Lo/Hi – 2.57
Walk Across the Water – 3.55
Tell Me Lies – 3.40
Every Little Thing – 3.20
Get Yourself Together – 3.56
Sit Around and Miss You – 2.40
Go – 2.26
Breakig Down – 3.25
Under the Gun – 3.16
Fire Walk with Me – 2.58
Kokoonpano

Dan Auerbach – laulu, kitara, basso, lyömäsoittimet
Patrick Carney – rummut, kitara, lyömäsoittimet
Leisa Hans – taustalaulu
Ashley Wilcoxson – taustalaulu
Arvostelut

Soundi:
Lehtivihreä

Klorofylli a:n, b:n ja d:n yhteinen rakenne
Lehtivihreä eli klorofylli on orgaaninen molekyyli, jonka avulla kasvit yhteyttävät. Tätä valon avulla tapahtuvaa yhteyttämistä kutsutaan fotosynteesiksi. Klorofyllit a, b, d ja f ovat rakenteeltaan magnesium-keskusatomillisia porfyriinejä, joihin on esteröitynyt pitkä alkoholi; klorofylli c:stä tämä sivuketju puuttuu. Fotosynteesin valoreaktioissa valoenergia muuttuu kemialliseksi energiaksi elektronin siirtyessä reaktiokeskusklorofylliltä (valoreaktio II:ssa P680, valoreaktio I:ssä P700) elektroninvastaanottajalle.
Kasveilla ja levillä lehtivihreä sijaitsee viherhiukkasten eli kloroplastien tylakoidikalvoissa. Viherhiukkaset ovat yhteyttämisestä vastaavia soluelimiä. Viherhiukkasten esi-isien, syanobakteerien, tylakoidikalvot ovat solulimassa. Happea tuottamattomaan fotosynteesiin pystyvillä bakteereilla on klorofyllin sijaan bakteeriklorofylliä. Viherhiukkasia on lehdissä ja usein myös muissa kasvin maanpäällisissä osissa, ja ne ovat lähinnä vastuussa kasvien vihreästä väristä. Klorofyllimolekyylit absorboivat hyvin valon sinisiä ja punaisia aallonpituuksia, mutta huonosti vihreitä. Lehdet ovat vihreitä, koska valoa heijastuu lehden sisärakenteista, kuten solunseinistä, ja vihreä valo rikastuu heijastuneessa valossa, koska klorofylli imee punaisen ja sinisen.
Lehtivihreän rakenteen selvitti saksalainen Nobel-kemisti Richard Willstätter.
Lehtivihreää eli klorofylliä ja klorofylliiniä käytetään myös elintarvikkeiden lisäaineena E-koodilla E 140. Myös näiden johdannaisia, klorofylli- ja klorofylliinikuparikomplekseja, käytetään elintarvikkeiden lisäaineena E-koodilla E 141.
| Klorofylli | Kemiallinen kaava | CAS-numero |
| --- | --- | --- |
| Klorofylli a | C55H72MgN4O5 | 479-61-8 |
| Klorofylli b | C55H70MgN4O6 | 519-62-0 |
| Klorofylli c1 | C35H30MgN4O5 | - |
| Klorofylli c2 | C35H28MgN4O5 | - |
| Klorofylli d | C54H70MgN4O6 | 519-63-1 |
| Klorofylli f | C55H70MgN4O6 | - |
Klorofylli a:n ja b:n absorptiospektri
Klorofylli c1 ja c2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kasvikset: Klorofyllit (Arkistoitu – Internet Archive)
Coloria.net: Lehtivihreä, klorofylli, klorofyllikuparikompleksi
Chlorophyll (englanniksi)
Chlorophylls – natural solar cells (englanniksi) (pdf)
Marco Pašalić

Marco Pašalić (s. 14. syyskuuta 2000 Karlsruhe, Saksa) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen. Hän edustaa Kroatian ykkösliigassa pelaavaa Rijekaa. Hän on pelannut Kroatian A-maajoukkueessa vuodesta 2023.
Pašalić aloitti pelaajauransa Saksassa ja pelasi muun muassa Karlsruhen nuorisojoukkueissa sekä Stuttgartin ja Borussia Dortmundin kakkosjoukkueissa. Hän pääsi Dortmundin edustusjoukkueessa kentälle elokuussa 2021 Saksan supercupissa ja marraskuussa 2022 yhdessä bundesliigaottelussa. Hän siirtyi kesällä 2023 Rijekaan ja pelasi kaudella 2023–2024 Kroatian liigassa 30 ottelua, joissa hän teki kuusi maalia.
Pašalić pelasi Kroatian alle 17- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Kroatian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2023 EM-karsintaotteluissa Latviaa ja Armeniaa vastaan. Hän kuuluu Kroatian joukkueeseen EM-kilpailuissa 2024. Hän on ennen EM-kilpailuja pelannut viisi A-maaottelua, joissa kaikissa hän on tullut vaihdosta kentälle. Hän teki kesäkuussa 2024 maalin ystävyysottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan.
Lidless

| Lidless Humavoid |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 21. elokuuta 2020
 Kesto: 47.46
 Levy-yhtiö: Noble Demon
Listasijoitukset
  8.
Humavoidin muut julkaisut
| Glass 2015 | Lidless 2020 |   |
Lidless on suomalainen progressiivinen metalliyhtye Humavoidin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 21. elokuuta 2020.
Kappaleet

Fortune For Demise – 4.49
Lidless – 4.18
Aluminum Rain – 5.19
Inside 1 – 0.32
Matter – 6.16
What You Hide – 4.54
Inside 2 – 0.52
The Breathing Method – 5.42
Undercurrent – 7.01
Drywall Cracks – 7.02
Arvostelut

Imperiumi: 8-/10
Kaaoszine: 10/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Lidless Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Lidless Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Leo Apo

Leo Richard Apo (19. huhtikuuta 1926 Kotka – 21. joulukuuta 2017 Espoo) oli suomalainen opettaja, radiokuunnelmia kirjoittanut kirjailija ja suomentaja.
Apo toimi Etelä-Espoon yhteiskoulun rehtorina 1952–1954 ja myöhemmin hän oli opettajana Tapiolan yhteiskoulussa ja Lauttasaaren yhteiskoulussa.
Teoksia

Merenkuninkaan tytär : yksinäytöksinen radio-ooppera, kirjoittanut Leo Apo, säveltäjä Ahti Sonninen.  1949
Elokuinen välikohtaus : radiokuunnelma.  1950
Mikael ja joutsenet : radiokuunnelma.  1956
Italialainen capriccio : radiokuunnelma.
Linnea Kuusela

| Linnea Kuusela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Linnea Hilja Marjukka Kuusela
Syntynyt: 20.8.2002 Tampere
Kansalaisuus:  Suomi
Lentopalloilija
Lempinimi:  Linski
Pelipaikka:  Yleispelaaja
Pituus:  177
Kätisyys:  Oikeakätinen
Nyk. joukkue:  LP Vampula
Sarja:  Mestaruusliiga
Linnea Kuusela (s. 2002) on Suomalainen lentopalloilija. Hän edustaa  kaudella 2023-2024 lentopallon mestaruusliigassa LP-Vampulan joukkuetta 
Pelipaikka on yleispelaaja. Hän saavutti Suomen mestaruuden LP Viestin joukkueessa kaudella 2020-2021. Linnean kasvattajaseura on Ylöjärven Ryhti.
Linnea valittiin maajoukkueryhmään 2024.
Aiemmat kaudet mestaruusliigassa:

2022-2023 Oriveden Ponnistus, Orivesi.
2021-2022 LP Viesti, Salo.
2020-2021 LP Viesti, Salo.
14-vuotiaana Linnea siirtyi harjoittelemaan Kuortaneen valmennuskeskukseen.
Ensimmäiset pelit mestaruusliigassa Linnea Kuusela pelasi Kuortaneen valmennuskeskusjoukkueessa kaudella 2019-2020, yhteensä 10 peliä.
Maaliskuussa 2020 koronaepidemia keskeytti pelit ja harjoittelun Kuortaneella. Kaudelle 2020-2021 Linnea siirtyi pelaamaan LP Viestiin.
Lasisilmäpeli

| Lasisilmäpeli Vaaralliset lelut |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Studio 55, Takomo-studio, syys-lokakuu 1980
 Julkaistu: 1980
 Formaatti: LP, CD (2020)
 Tuottaja(t): Jyrki Siukonen, Jukka Mikkola
 Tyylilaji: uusi aalto, rock
 Kesto: 36.07
 Levy-yhtiö: Johanna
Vaaralliset lelut muut julkaisut
|     | Lasisilmäpeli 1980 | Ystävämme hyönteiset 1981 |
Lasisilmäpeli oli suomalaisen uuden aallon rockyhtye Vaarallisten lelujen vuodenvaihteessa 1980/1981 ilmestynyt debyyttialbumi. Vuonna 2020 Ainoa Productions uudelleenjulkaisi levyn CD:nä ja LP:nä.
Kappaleet > A-puoli

Vielä pari seikkaa 1 & 2 – 4.09
Varjoihin kätkeytyneinä – 3.46
Tyhjyyden käsittäminen – 3.17
Tritonien tanssi elokuvasta Poseidon – 3.17
Voima du B – 2.11
Suhteellisuutta johon olemme tottuneet – 2.59
Kappaleet > B-puoli

Jazz – 0.34
Maata jään alla – 3.55
Rajatapauksia – 3.22
Kuusi tapaa oivaltaa – 3.42
Peilikuvia – 2.43
Yksinäisten sydänten tanssiaiset – 1.57
Lasisilmäpeli – 2.20
Kokoonpano

Jukka Mikkola – saksofoni, koskettimet
Pekka Seppänen – koskettimet, laulu
Jyrki Siukonen – kitara, rummut
Matti Kurikka – viulu
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Eeva Koivusalo – basso
Jouko Turunen – basso
Sari Rinne – laulu kappaleilla ”Varjoihin kätkeytyneinä” ja ”Yksinäisten sydänten tanssiaiset”)
Erik Ahonen – laulu kappaleella ”Suhteellisuutta johon olemme tottuneet”, perkussiot ja syntikkarumpu kappaleella ”Rajatapauksia”)
Kari Hipponen – kitara kappaleella ”Yksinäisten sydänten tanssiaiset”)
Tommi Micklin – perkussiot kappaleella ”Voima du B”)
Latvian virolaiset

Latvian virolaiset ovat Latviassa asuvia virolaisia. Nykyiset Latvian virolaiset ovat pääasiassa Latviaan 1800-luvulla tai myöhemmin muuttaneiden virolaisten jälkeläisiä. Heitä vanhemmat virolaisvähemmistöt Latvian alueella, leivut ja lutsit, ovat jo hävinneet omina ryhminään. Latvian virolaisilla ei ole – eikä ole ollut – muista Latvian suuremmista vähemmistöistä poiketen vähemmistöoikeuksia.
Historia > Vanhat virolaisvähemmistöt

Leivut ovat tiettävästi oman asuinalueensa alkuperäisväestöä. Heitä asui Alūksnen ympäristössä. Leivut-nimitys tulee todennäköisesti Lejasciemsin kylän nimestä. Leivut puhuivat omaa murrettaan, joka oli saanut voimakkaita vaikutteita latvian kielestä. Viimeinen tunnettu leivu Anton Bok kuoli 20. huhtikuuta 1988. Lutsit olivat luultavasti 1700-luvun alussa silloiseen Ljutsynin maakuntaan Latgalessa muuttaneita virolaisia. Lutsien puhumalla murteella oli vielä 1970- ja 1980-luvuilla parikymmentä ymmärtäjää, mutta se on luultavasti nykyisin jo kuollut ja kaikki lutsit ovat latvialaistuneet. Leivujen ja lutsien lisäksi vanhoja virolaisasutuksia oli Rūjienassa ja Ērgemessä, jotka olivat vielä keskiajalla miltei kokonaan vironkielisiä. Latvialaisia muutti alueelle vasta 1600-luvulla Kuurinmaalta. Tämän lisäksi Latvian puolella lähellä Viron rajaa sijaitseva Valka on ollut historiallisesti virolaisenemmistöinen.
Historia > Uusi aika

Virolaisten suurimittainen muutto Latviaan alkoi 1800-luvun loppupuolella Riian teollistumisen myötä. Riikaan muutettiin etenkin Viron maaseudulta, jossa oli viljeltävän maan pulaa. Toisaalta myös tehtaista tultiin Latviaan parempien palkkojen perässä. Vuonna 1876 Riiassa oli 872 virolaista, mutta määrä nousi 3 523 henkeen vuoteen 1897 mennessä. Vuosisadan vaihteessa Latviassa on arvioitu olleen 12 000–28 000 – arvion alaraja lienee todennäköisin määrä. Riiassa virolaisia oli etenkin Hagesbergin (Āgenskalns) kaupunginosassa, jossa sijaitsivat Holmin, Lentan ja Zasulauksin tekstiilitehtaat. Ensimmäisiä virolaisia järjestöjä Riiassa oli lauluseura Imanta, joka oli kuitenkin tarkoitettu vain koulutetuille ja käsityöläisille. Tehdastyöläisiä siihen ei päästetty. Vuonna 1900 perustettiin virolainen raittiusseura, jonka pohjalta taas perustettiin vuonna 1907 virolainen sivistys- ja avustusseura. Seura rakennutti vuonna 1913 päämajakseen talon, jossa alkoi jo samana vuonna toimia myös virolainen koulu. Vuonna 1913 Riiassa asui 6 713 virolaista, ja juuri ennen ensimmäistä maailmansotaa koko Latviassa asui arviolta 20 000 virolaista.
Ensimmäinen maailmansota aiheutti monen virolaisen lähdön Riiasta. Riiassa suoritettiin yleinen evakuointi vuonna 1915, jolloin esimerkiksi tekstiilitehtaat siirrettiin muualle. Saksalaiset miehittivät Riian vuonna 1917, ja yleiset kokoontumiset kiellettiin sotalain nojalla. Ihmiset alkoivat tulla takaisin evakosta vuonna 1918 solmitun Brest-Litovskin rauhan jälkeen. Suuri osa virolaisista ei kuitenkaan palannut, ja vuonna 1920 koko Latviassa oli 8 701 virolaista. Viron ja Latvian itsenäistyttyä valtioilla oli erimielisyyksiä maidensa rajoista. Virolaiset olisivat tahtoneet liittää Valga/Valkan kaupungin Viroon, mutta tähän ei Latviassa suostuttu. Vuonna 1919 tilanne oli lähellä sotaa, ja Latvian puolella irrotettiin ratakiskoja, jotta Viron panssarijunat eivät olisi päässeet alueelle. Kompromissia lähdettiin tavoittelemaan englantilaisen eversti Stephen Tallentsin johdolla, joka toimi tuolloin Britannian komissaarina Baltiassa. Raja vedettiin lopulta siten, että Valgan kaupunki jaettiin Latvian ja Viron puoleisiin osiin. Itsenäisessä Latviassa virolaiset olivat suhteellisen merkityksetön vähemmistö, eikä heillä ollut juurikaan sellaista poliittista valtaa, jota oli saksalaisilla tai venäläisillä vähemmistöillä.
Historia > Neuvostoaika

Toisen maailmansodan jälkeen virolaisten määrä väheni entisestään, ja vuonna 1957 heitä oli vain 4 610. Virolaisia oli kuollut sodassa, lähtenyt evakkoon ja tullut kyyditetyksi Neuvostoliiton keskitysleireille. Neuvosto-Latviassa virolaisten lukumäärä pieneni entisestään, mutta toisaalta heidän määränsä kaupungeissa kasvoi maaseutujen tyhjenemisen takia. 1950- ja 1960-luvuilla virolaiset alkoivat sulautua nopeasti venäläisten ja latvialaisten kanssa solmittujen avioliittojen ja koulujärjestelmän kautta. Latviaan alkoi 1950-luvun lopussa tulla myös Virosta kyyditettyjä virolaisia, jotka eivät olleet saaneet lupaa palata Viroon. Lisäksi virolaisia tuli Neuvosto-Virosta avioliittojen kautta. Työperäistä maahanmuuttoa ei juuri tapahtunut. 1980-luvun lopussa tapahtui kansallinen herääminen, jonka yhteydessä avattiin uudelleen Riian virolainen koulu. Vuonna 1989 virolaisia oli enää 3 312.
Historia > Nykypäivä

Virolaiset ovat nopeasti sulautumassa latvialaisiin ja venäläisiin. Huolimatta siitä, että Riiassa annetaan yhä vironkielistä opetusta, ei kaksikielisiä Latvian virolaisia käytännössä ole kuin hiljattain ensimmäisen polven Virosta muuttaneiden parissa. Riian koulu aloitti toimintansa 1989, ja siellä oli 120 oppilasta lukuvuonna 2000–2001. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan koko Latviassa oli 176 etnisesti virolaista oppilasta. Virolaisia otetaan harvoin huomioon vähemmistötilastoissa heidän määränsä vähyyden vuoksi. Edelleen suurin virolaisten assimiloitumista selittävä tekijä on avioliitot muiden kansallisuuksien kanssa, eikä virolaisten keskinäisiä avioliittoja enää juuri tapahdu.
Eteläviron puhujien asuttama alue, leivut ja lutsit kartalla omina saarekkeinaan Latviassa.
Linda Hardy

| Linda Hardy |
| --- | --- |
 Linda Hardy vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. lokakuuta 1973 (ikä 50) Nantes
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  missi, näyttelijä ja juontaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Linda Hardy (s. 11. lokakuuta 1973) on ranskalainen missi, näyttelijä ja juontaja. Hän voitti Miss France -kilpailun vuonna 1992. Hän on sittemmin esiintynyt televisiossa juontajana ja sarjoissa, mutta on ollut myös useissa elokuvissa, kuten vuoden 2004 tieteiselokuvassa Immortal.
Valikoitu filmografia

Des amours, désamour, Julie (2017)
Mon poussin, Jeanne, (2017)
La Vie à une, Karine, (2008)
Tu peux garder un secret?,  Nina, (2007)
Le Fantôme du lac, Jeanne, (2006)
Immortal, Jill, (Immortel (ad vitam), 2004)
Le Souffleur, Clara, (2003)
Recto / verso, Anne, (1999)
Lähde:
Aiheesta muualla

Linda Hardy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Marco Fassinotti

| Marco Fassinotti |
| --- | --- |
 Marco Fassinotti vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1989 (ikä 35) Torino, Italia
Yleisurheilija
Pituus:  190 cm
Paino:  71 kg
Laji:  korkeushyppy
Seura:  CS Aeronautica Militarea
Aiheesta muualla
Timanttiliiga
Marco Fassinotti (s. 29. huhtikuuta 1989 Torino) on italialainen korkeushyppääjä. Seuratasolla hän edustaa CS Aeronautica Militarea.
Barcelonan EM-kisoissa 2010 Fassinotti oli yhdeksäs ja Zürichin EM-kisoissa 2014 seitsemäs. Pariisin sisäratojen EM-kisoissa 2011 ja Sopotin sisäratojen MM-kisoissa 2014 hän oli kuudes, Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 yhdeksäs. Hän saavutti Universiadeissa hopeaa Taipeissa 2017 ja Välimeren kilpailuissa pronssia 2018. Häm sijoittui vuonna 2023 kahdeksanneksi Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa ja 12:nneksi Budapestin MM-kilpailuissa.
Fassinotti on voittanut Italian mestaruuden kolmesti ulkona (2013, 2015 ja 2021) ja kerran sisäradoilla (2014).
Fassinottin ennätys ulkoradoilla on kesäkuussa 2015 Oslossa hypätty 233. Helmikuussa 2016 hän hyppäsi halliennätyksensä 235, joka sivusi sisäratojen Italian ennätystä.
Lauri Tukonen

| Lauri Tukonen |
| --- | --- |
 Tukonen vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. syyskuuta 1986 (ikä 38) Hyvinkää, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  90 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–2020
Seurat:  Ahmat (Mestis) Blues (SML) Manchester Monarchs (AHL) Los Angeles Kings (NHL) Ilves (SML) Lukko (SML)  TPS (SML) Ässät (SML) Växjö Lakers HC (SHL) EHC Kloten (SL)
NHL-varaus:  11. varaus, 2004 Los Angeles Kings
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Suomi 2004 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2006 | jääkiekko |  |
Lauri-Erik Aleksi Tukonen (s. 1. syyskuuta 1986 Hyvinkää) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Tukonen varattiin 11:nä pelaaajana NHL:n varaustilaisuudessa vuonna 2004. Hän pelasi urallaan viisi NHL-ottelua tehoin 0+0, 193 AHL-ottelua tehopistein 36+70=106 sekä 428 SM-liigaottelua tehopistein 106+124=230.
Uransa jälkeen Tukonen on toiminut kasvattajaseuransa Hyvinkään Jää-Ahmojen puheenjohtajana sekä NHL-seura Calgary Flamesin pelaajatarkkailijana.