stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joni Isomäki
Ura

Isomäki on Kurikan Ryhdin kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin Alavuden Peli-Veikoissa, joista Isomäki siirtyi 18-vuotiaana JYPin A-nuoriin kaudeksi 2003–2004. Hän voitti siellä A-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2006 sekä SM-hopeaa vuonna 2004 ja SM-pronssia vuonna 2005. Isomäki oli viimeisellä A-juniorikaudellaan 2005–2006 runkosarjassa JYPin mestarijoukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 9+11=20.
Kaudeksi 2006–2007 Isomäki siirtyi Mestiksen nousijajoukkue Heinolan Kiekkoon. Hän siirtyi samalla opiskelemaan Heinolaan. Huhtikuussa 2008 Isomäki teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen HeKin kanssa. Kesäkuussa 2009 hän käytti sopimuksessaan olleen option. Elokuussa 2010 Isomäki jatkoi sopimustaan taas vuodella. Lokakuussa hän joutui hetkeksi sivuun aivotärähdyksen takia, jonka Isomäki sai KooKoon Olli Julkusen sääntöjen vastaisesta taklauksesta. Julkusen kyynärpää osui häntä korvan ja niskan alueille. Julkunen sai tilanteesta kahden ottelun pelikiellon.
Huhtikuussa 2011 Isomäki teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen, mutta HeKi palasi kuitenkin Peliitat-nimeen kaudeksi 2011–2012, joka oli Isomäelle jo kuudes heinolalaisjoukkueen riveissä. Hän pelasi samalla kaudella myös aluksi lainalla SM-liigajoukkue Pelicansissa, jossa Isomäki teki liigadebyyttinsä 29. marraskuuta 2011 vieraissa Espoo Bluesia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.48 minuuttia ja keräsi myös yhden syöttöpisteen Joonas Jalvannin tekemään maaliin. Isomäki pelasi Pelicansissa seuraavan kerran lainalla 10. tammikuuta 2012, eikä hän palannut tämän jälkeen enää Peliittojen vahvuuteen. Isomäki teki kymmenen Pelicansissa pelatun lainaottelun jälkeen, tammikuun lopulla loppukauden kattavan sopimuksen joukkueen kanssa. Hän pelasi Pelicansissa kaikkiaan 13 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä, mutta ei mahtunut joukkueen kokoonpanoon enää kevään 2012 pudotuspeleissä, eikä Isomäki näin ollen voittanut SM-hopeaa. Toukokuussa hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Pelicansin kanssa.
Kaudella 2012–2013 Isomäki pelasi 19 SM-liigaottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Hän joutui syyskuussa 2012 noin puoleksitoista kuukaudeksi sivuun kämmenmurtuman takia. Isomäki pelasi kauden aikana myös kolme ottelua Peliitoissa, jonne hän palasi taas vuoden mittaisella sopimuksella kaudeksi 2013–2014.
Muuta

Isomäki valittiin opiskelijoiden SM-kilpailujen All Stars -kuusikkoon tammikuussa 2007. Hänen kanssaan samaan ylsi myös tuolloin HeKissä pelannut joukkuetoveri Josse Mielonen.
Aineenkoetuslaitos

Aineenkoetuslaitos (myös aineenkoestuslaitos) tekee aineenkoetusta eli tutkii eri aineiden sekä esineiden ja tuotteiden materiaalien ominaisuuksia. Aineenkoetuslaitokset voivat olla valtion omistamia, korkeakouluihin kytkettyjä tai kokonaan yksityisiä laitoksia.
Aineenkoetuksen historiaa Suomessa

Suomessa perustettiin vuonna 1889 aineenkoetuslaitos polyteknillisen opiston yhteyteen, josta 1908 tuli teknillinen korkeakoulu. Vuodesta 1942 laitoksen toimintaa jatkoi Valtion teknillinen tutkimuslaitos.
Aineenkoetuslaitoksessa toimi neljä osastoa:
metallien tutkimusosasto
rakennusaineiden tutkimusosasto
paperin ja kuituaineiden tutkimusosasto
sähköteknisten kojeiden ja aineiden tutkimusosasto.
Kauppa- ja teollisuusministeriö vahvisti kullekin osastolle määräykset tutkimusten suorittamisesta. Tutkimusten tulokset annettiin vain työn tilaajalle, joka maksoi niistä vahvistetun taksan mukaan. Korkeakoulun opetuksessa tarvittavat tutkimukset oli laitoksen tehtävä maksutta.
Muissa Pohjoismaissa

Ruotsissa aineenkoetusta harjoittaa RISE Research Institutes of Sweden, joka on valtion omistama osakeyhtiö. Vuoteen 2016 asti oli erikseen Ruotsin tekninen tutkimuslaitos SP (SP Sveriges Tekniska Forskningsinstitut), joka tunnettiin aiemmin Ruotsin valtion aineenkoetuslaitoksena (Statens provningsanstalt). Tanskassa aineenkoetusta tehdään Teknologisessa instituutissa (Teknologisk Institut).
Pelkosenniemi

| Pelkosenniemi |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 

Sijainti:  67°06′30″N, 027°30′55″E
Maakunta:  Lapin maakunta
Seutukunta:  Itä-Lapin seutukunta
Kuntanumero:  583
Hallinnollinen keskus:  Pelkosenniemen kirkonkylä
Perustettu:  1916
Kokonaispinta-ala:  1 881,82 km² 50:nneksi suurin 2022 
– maa:  1 836,40 km²
– sisävesi:  45,42 km²
Väkiluku:  913 299:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  0,50 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  9,5 %
– 15–64-v.:  53,5 %
– yli 64-v.:  37,1 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  98,0 %
– muut:  2,0 %
Kunnallisvero:  9,1 % 127:nneksi suurin 2025 
Kunnanjohtaja:  Päivi Vauhkonen
Kunnanvaltuusto:  13 paikkaa
  2021–2025   • Muut   • Kesk.   • Vihr.   • PS:   8 2 2 1
pelkosenniemi.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pelkosenniemi on Suomen kunta, joka sijaitsee Lapin maakunnan itäosassa. Kunnassa asuu 913 ihmistä ja sen pinta-ala on 1 881,82 km2, josta 45,42 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 0,5 asukasta/km2. Pelkosenniemi on asukasluvultaan Lapin maakunnan pienin kunta. Kunta on saanut nimensä Paavali Pelkoselta, sen ensimmäiseltä suomalaiselta uudisasukkaalta.
Historia

Pelkosenniemen kunnan tunnettu historia alkaa vuodesta 1664, jolloin Paavali Pelkonen muutti luvatta asumaan Lapin puolelle. Asutusta kutsuttiin sittemmin Sodankylän Alaperäksi mutta itsenäistyessään Sodankylästä vuonna 1916 kunta otti Paavali Pelkosesta johtuvan nimen Pelkosenniemi.
Pelkosenniemen seurakunta itsenäistyi Sodankylän seurakunnasta vuonna 1916. Pelkosenniemen kirkko on rakennettu vuonna 1929.
Pelkosenniemen Sähköosuuskunta tuotti sähköä omalla voimalaitoksellaan vuodesta 1927 siihen asti, kun laitteisto vaurioitui sodan aikana. runkolinja Kemijärveltä vedettiin vuonna 1950.
Talvisodassa käytiin Pelkosenniemen taistelu, joka päättyi suomalaisten voittoon ja puna-armeijan perääntymiseen.
1950-luvulta lähtien taistelu Vuotoksen altaan rakentamisesta kokosi ympäristöliikkeen ja päätöksentekijät rintamiksi luonto- ja talousarvojen vastakkainasetteluun.
Maantiede

Pelkosenniemi sijaitsee Itä-Lapissa. Sen naapurikunnat ovat Kemijärvi, Rovaniemi, Salla, Savukoski ja Sodankylä.
Maisema-alueessa omaleimaista on laajoina kairoina levittäytyvät suoaukeat, Kitisen ja Luiron jokien yhtyminen Kemijoen päähaaraan sekä maisemaa reunustavat tunturit.
Kunnassa on kaikkiaan 171 järveä, joista suurimmat ovat Pyhäjärvi, Säynäjäjärvi ja Tuormusjärvi.
Pyhätunturin kansallispuisto, sijaitsee Pelkosenniemellä. Muita Natura-kohteita ovat Pyhä-Luosto, Kemihaaran suot, Ellitsa, Serrijoki–Kätkävuoma, Luiron suot, Luosto, Akanvaaran–Kalkkivaaran lehdot, Raateaapa ja 
Haikara-aapa–Vitsikkoaapa.
Pelkosenniemi on ikivanha liikenteen solmukohta, koska se sijaitsee jokien solmukohdassa. Kitinen ja Vuotosjoki yhtyvät Kemijokeen Pelkosenniemellä. Kitinen on Suomen neljänneksi suurin joki. 
Joet ovat olleet esihistoriallisesta ajasta lähtien keskeisiä kulkuväyliä. Jokia on myös hyödynnetty esimerkiksi uitossa.
Pelkosenniemen matkailukohteita ovat Pyhätunturin laskettelukeskus ja Suvannon kylä sekä Kairalan kylä.
Maantiede > Kyliä

Aapajärvi, Arvospuoli, Kairala, Kiemunkivaara, Luiro, Moitaselkä, Pelkosenniemi, Pyhäjärvi, Saunavaara, Suvanto, Saukkoaapa
Maantiede > Taajamat

Vuoden 2022 lopussa Pelkosenniemellä oli 947 asukasta, joista 311 asui taajamassa, 584 haja-asutusalueilla ja 52:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Pelkosenniemen taajama-aste on 34,7 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Pelkosenniemen kirkonkylä.
Hallinto

Pelkosenniemen kunnanjohtajana on toiminut Päivi Vauhkonen vuodesta 2019. Kunnanvaltuustossa on 13 paikkaa. Kaudella 2021–2025 Pelkosenniemen kylät -yhteislistalla on neljä paikkaa, Pyhä-Pelkosensalmi-yhteislistalla kolme paikkaa, keskustalla kaksi paikkaa, vihreillä kaksi paikkaa, perussuomalaisilla yksi paikka ja Yhteinen Pelkosensalmi -yhteislistalla yksi paikka.
Talous

Vuonna 2021 Pelkosenniemen työpaikkaomavaraisuusaste oli 118,1 ja työpaikkojen määrä 392.
Vuonna 2022 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat Pyhätunturi Oy, Loipposet Oy, Pyhä-Luosto Vesi Oy, Claudipal Oy ja Pyhätunturin Ravintolat Oy.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1975 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2023 tilanteen mukainen.
| Pelkosenniemen väestönkehitys 1975–2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1975 | 1975 |    | 1 757 | 1 757 |
| 1980 | 1980 |    | 1 601 | 1 601 |
| 1985 | 1985 |    | 1 574 | 1 574 |
| 1990 | 1990 |    | 1 533 | 1 533 |
| 1995 | 1995 |    | 1 378 | 1 378 |
| 2000 | 2000 |    | 1 243 | 1 243 |
| 2005 | 2005 |    | 1 113 | 1 113 |
| 2010 | 2010 |    | 1 008 | 1 008 |
| 2015 | 2015 |    | 958 | 958 |
| 2020 | 2020 |    | 931 | 931 |
Lähde: Tilastokeskus.
Seurakunnat

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnista kunta kuuluu Pelkosenniemen seurakuntaan. Seurakunta toimii myös Savukosken kunnan alueella.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Pelkosenniemen alueella toimii Pohjois-Suomen ortodoksiseen seurakuntaan kuuluva Lapin ortodoksinen kappeliseurakunta.
Palvelut

Pelkosenniemen koulu on yhtenäiskoulu, joka tarjoaa opetusta peruskoulun luokille 1–9. Pelkosenniemellä järjestetään perusopetusta kirkonkylässä vuodenvaihteessa 2022–2023 valmistuneessa rakennuksessa. Samassa rakennuksessa toimii kirkonkylällä myös päiväkoti. Lukio lakkautettiin vuonna 2007.
Pelkosennimen kirjaston palvelut on toteutettu kolmen kunnan yhteisen Sompion kirjaston ja maakunnallisen kirjastokimpan, Lapin kirjaston osana.
Tunnettuja pelkosenniemeläisiä

Eija Ailasmaa (s. 1950), lehtitalo Sanoma Magazinesin toimitusjohtaja
Matti Kuosku (1941–2012), ruotsalainen hiihtäjä
Tapio Luusua (s. 1981), freestyle-hiihtäjä
Andy McCoy, oikealta nimeltään Antti Hulkko (s. 1962), Hanoi Rocks -yhtyeen kitaristi ja pääasiallinen lauluntekijä
Tapio Perttunen (s. 1956) ravivalmentaja- ja ohjastaja
Petri Pyhäjärvi (s. 1982), jääkiekkoilija
Jyrki Yrttiaho (1952–2021), poliitikko
Kuvagalleria

Pelkosenniemen kirkko
Keskustaa pohjoiseen
Rakennuksia Suvannon kylässä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pelkosenniemi Wikimedia Commonsissa
Pelkosenniemen kunnan kotisivut
Tilastokeskus – Pelkosenniemen avainluvut
Isola, Maria: Pelkosenniemi asukkaiden silmin
| n k Lapin maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Enontekiö  Inari  Kemi  Kemijärvi  Keminmaa  Kittilä  Kolari  Muonio  Pelkosenniemi  Pello  Posio  Ranua  Rovaniemi  Salla  Savukoski  Simo  Sodankylä  Tervola  Tornio  Utsjoki  Ylitornio 
Entiset kunnat:  Alatornio  Karunki  Kemijärven maalaiskunta  Rovaniemen maalaiskunta  (Kemin maalaiskunta) 
Pelkosenniemi
| --- | --- |
Kylät:  Aapajärvi  Arvospuoli  Kairala  Kiemunkivaara  Luiro  Pelkosenniemi  Suvanto 
Luonnonsuojelualueet: Pyhä-Luoston kansallispuisto
Luonnonmuodostelmat: Pyhätunturi
Rakennukset ja rakennelmat: Pelkosenniemen kirkko
Museot: Pelkosenniemen kotiseutumuseo
Perusrakennehankkeet: Vuotoksen tekojärvi
Liikenne: Valtatie 5
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland
Kiilopää

Kiilopäälle johtava yhdystie 9695, taustalla näkyy Niilanpää.
Näkymä Kiilopäältä 2011
Kiilopää on 546 metrin korkuinen, muodoltaan kiilamainen tunturi Urho Kekkosen kansallispuistossa, Saariselällä Raututunturien alueella. Kiilopää on Inarin ja Sodankylän rajalla ja kuuluu UK-puisto-Sompio-Kemihaara-Natura 2000 -luonnonsuojelualueeseen.
Kiilopään kalkkipitoinen kallioperä ja lukuisat lähteiset purot sekä  monipuolinen pienilmasto ovat vaikuttaneet siihen, että Kiilopään alueella on monipuolinen ja erityislaatuinen kasvisto. Laajan paljakka-alueen huipuilla tavataan normaalia arktista lajistoa, kuten riekonmarjaa, sielikköä ja uuvanaa. Hieman alempana esiintyvät esimerkiksi lapinkuusio, kurjenkanerva ja sammalvarpio. Muinaisen jääjärven purkausuomien pohjilla ja rinteillä kasvaa vaivaispajua ja muita lumenviipymien lajistoa.
Suomen Latu Kiilopää

Saariselän alueelle suuntautuvat vaellukset aloitetaan usein Kiilopäältä. Kiilopään juurella sijaitsee Suomen Latu Kiilopää, joka on Suomen Ladun omistama hotelli ja retkeilykeskus. Aikaisemmin kohde on tunnettu nimellä Tunturikeskus Kiilopää, Kiilopään Eräkeskus ja Kiilopään Koulutuskeskus. Se tarjoaa majoitus- ja ravintolapalvelujen lisäksi liikunta- ja retkeilypalveluita. Hotellin pihasta alkaa kolme eripituista luontopolkua, joilla on mahdollista tutustua tunturiluontoon.
Ajoreitti Kiilopäälle erkanee nelostieltä Sodankylän Kakslauttasen kohdalla. Ensimmäinen tie rakennettiin tähän jo vuonna 1963. Parkkipaikalta on kahden kilometrin kävely huipulle.
Aiheesta muualla

Suomen Latu Kiilopää. Suomen Latu.
Urho Kekkosen kansallispuisto-Sompio-Kemihaara
| --- | --- |
UK-kansallispuiston perusosa:  Saariselkä  Rumakuru  Luulampi  Kiilopää  Lankopää  Lankojärvi  Kopsusjärvi  Luttojoki  Suomujoki  Kopsusjärvi 
Saariselän erämaaosa:  Tuiskupää  Lupukkapää  Ukselmapää  Sokosti 
Nuorttin erämaaosa: 
Kemi-Sompion erämaaosa: 
Pajuaavan rajoitusosa: 
Repoaavan rajoitusosa: 
Lamminaavan rajoitusosa: 
Valtakunnan rajavyöhyke:  Rajajooseppi  Kiertämäpää  Talkkunapää  Iso Kokkopää  Korvatunturi 
Näkymä Kiilopäältä 2011.
Kiilopää rinteen alaosassa 2011.
Huittisten kaupunginkirjasto

| Huittisten kaupunginkirjasto |
| --- | --- |
Osoite:  Lauttakylänkatu 26 32700 Huittinen
Johtaja:  Marjut Tiisala
Kotisivut
Huittisten kaupunginkirjasto on Huittisissa toimiva yleinen kirjasto. Pääkirjaston lisäksi kirjastolla on toimpiste Vampulassa.
Kaikki Huittisten ja koko Satakunnan yleiset kirjastot ovat osa vuonna 2009 perustettua Satakirjastot-kirjastokimppaa.
Historia

Huittisten kirjaston perusti Herman Pihlman. Kunnan omistukseen kirjasto siirtyi vuonna 1872.
Kirjaston alkuperäisestä sijainnista ei ole varmuutta. Vuonna 1874 kirjasto siirtyi silloisen Lauttakylän poikakoulun yhteyteen. Vuonna 1930 kirjasto siirtyi Lydenin taloon ja vuonna 1943 kunnantaloon. Nykyisiin tiloihinsa kirjasto siirtyi vuonna 2001.
Huittisten ensimmäinen kirjastoauto hankittiin vuonna 1972. Samalla koulujen omat kirjastot lakkautettiin.
NDT

NDT (engl. Nondestructive testing) eli rikkomaton aineenkoetus on joukko tarkastusmenetelmiä, joita käytetään mm. metallirakenteiden, valujen ja hitsien tarkastamiseen ilman, että valmista lopputuotetta rikotaan. NDT-menetelmillä voidaan löytää hitsisaumoista ja materiaaleista halkeamia, säröjä, sulkeumia ja muita poikkeamia. Yleisimpiä NDT-menetelmiä ovat silmämääräinen tarkastus sekä ultraääni-, magneettijauhe- ja tunkeumanestetarkastus, sekä teollisuusradiografia. Rikkomaton aineenkoetus on standardoitua toimintaa, ja NDT:tä suorittaville henkilöille ja laitoksille on oma pätevöinti- ja sertifiointijärjestelmänsä.
Menetelmistä puhutaan seuraavilla kirjainlyhennelmillä:
MT = magneettijauhetarkastus
PT = tunkeumanestetarkastus
ET = pyörrevirtatarkastus
UT = ultraäänitarkastus
RT = radiografinen tarkastus (yleisimmin röntgenkuvaus)
VT = visuaalinen eli silmämääräinen tarkastus
Edellä mainitut testausmenetelmät jaotellaan useimmiten kahteen eri luokkaan: pinta- ja volymetrisiin testausmenetelmiin. Pintatarkastusta on magneettijauhe-, tunkeumaneste- ja pyörrevirtatarkastus, ja volymetristä testausta taasen ultraäänitarkastus sekä radiografia.
Pintamenetelmillä voidaan todeta vain kappaleen pintaan asti aukeavat viat, eli säröt, halkeamat, avohuokoset ja imuontelot.
Mikäli halutaan varmistua myös pinnan alaisesta eheydestä, on syytä valita volymetrinen testaus. Tällöin voidaan havaita myös hitsin sisäinen huokoisuus, kuonasulkeumat, liitosviat, epätäydellinen hitsin tunkeuma ja halkeamat, jotka eivät aukene pintaan asti.
Useimmiten pinta- ja volymetrisiä menetelmiä käytetään toisiaan täydentävinä testausmenetelminä, jolloin hitsisauma ensin kuvataan röntgenillä (teollisuusradiografia) ja tämän jälkeen tarkastetaan vaikkapa magneettijauheella.
Neil Ruddock

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 9. toukokuuta 1968
Syntymäpaikka: Wandsworth, Lontoo, Englanti
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 188 senttimetriä
Lempinimi: Razor
Junioriseurat
1984–1986: Millwall
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1986 1986–88 1988–89 1989–92 1992–93 1993–98 1998–1998 1998–2000 2000–01 2001–03 | Millwall Tottenham Hotspur Millwall Southampton Tottenham Hotspur Liverpool → QPR (laina) West Ham United Crystal Palace Swindon Town Yhteensä | 0(0) 9(0) 2(1) 107(9) 41(4) 115(11) 7(0) 42(2) 20(2) 15(1) 358(30) |
Maajoukkue
| 1995 | Englanti | 1(0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 23. kesäkuuta 2007.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 23. kesäkuuta 2007.
Neil "Razor" Ruddock (s. 9. toukokuuta 1968 Wandsworth, Lontoo) on entinen englantilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskuspuolustaja. Häntä voitaneen pitää eräistä Englannin jalkapallohistorian kovaotteisimmista jalkapalloilijoista Billy Whitehurstin ja Vinnie Jonesin ohella.
Lempinimi Razor on peräisin Neil Ruddockin sukunimikaimalta, nyrkkeilijä Donovan Ruddockilta.
Ruddock teki pitkän uran pelaten Millwallissa, Tottenhamissa, Liverpoolissa, West Hamissa, Crystal Palacessa ja ollen pelaaja-valmentajana Swindonissa.
Ruddock on pelannut yhden maaottelun. Se oli voitokas ystävyysottelu Nigeriaa vastaan. Hän on myös pelannut Irlantia vastaan yhden B-maaottelun, jossa hän sai myös toimia B-maajoukkueen kapteenina. Syynä vain yhden ottelun mittaiseen maajoukkueuraan pidettiin hänen jatkuvia ongelmiaan ylipainon kanssa.
Neil Ruddock sai myös hiukan kyseenalaista mainetta kaudella 1996–97 taklattuaan reservijoukkueiden ottelussa Manchester Unitedin hyökkääjää Andy Colea niin, että tältä murtuivat molemmat jalat. Ruddock ei saanut tilanteesta edes keltaista korttia ja väitti jälkeenpäin Colen vain sukeltaneen.
Ruddock on myös osallistunut Pelastakaa julkut -sarjan kolmannelle tuotantokaudelle.
Neilillä on kaksi lasta vaimonsa Sarahin kanssa: Joshua on syntynyt vuonna 1989 ja Millie vuonna 1992. Pari on sittemmin eronnut. Ruddock asuu nykyisin yhdessä entisen Kolmossivun tytön Leah Newmanin kanssa ja heille on syntynyt Pebbles-niminen tytär.
Entinen jalkapalloilija Alan Shearer on Ruddockin erittäin hyvä ystävä Southamptonin ajoilta, ja he ovatkin toistensa lapsille kummeja.
Aiheesta muualla

LiverpoolFC.tv Past Player Profile
BBC
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Poromafia

| Poromafia |
| --- | --- |

Tyyli:  draama   jännitys   nordic noir
Kestoaika:  40 minuuttia
Pääosissa:   Samuli Edelmann  Anna-Maija Tuokko  Aake Kalliala  Olavi Uusivirta  Rea Mauranen  Mikael Persbrandt  katso lisää 
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  C More
Julkaistu:  2023
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  8
Ikäraja:   
Sisältömerkintä:    
Tuotanto
Tuottaja(t):   Pete Eklund  Liisa Penttilä-Asikainen 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Jani Hartikainen  Linda Netland 
Ohjaaja(t):  Mika Kurvinen
Käsikirjoittaja(t):  Mika Kurvinen
Säveltäjä(t):  Antony Bentley
Leikkaaja(t):  Joona Louhivuori
Lavastaja(t):  Kristina Lõuk
Kuvaaja(t):  Jean-Noël Mustonen
Tuotantoyhtiö(t):  Kaiho Republic
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Poromafia on suomalainen draamasarja. Sarjan on ohjannut ja käsikirjoittanut Mika Kurvinen, ja se on saanut inspiraationsa Mikko-Pekka Heikkisen samannimisestä romaanista.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin sekä Suomen että Ruotsin C More-suoratoistopalveluissa talvella 2023. Sarja on julkaistu myös Norjassa ja Tanskassa.
Sarja kuvattiin tammikuun ja kesäkuun välisenä aikana vuonna 2022, ja kuvauspaikkoina toimivat muun muassa Ylläksen ja Kilpisjärven alueet Lapissa, sekä Tromssan kaupunki Pohjois-Norjassa.
Juoni

Hämärissä olosuhteissa kuolleen Ville Poikkipään (Juhani Laitala) murhasta tuomittu, Wolverines-moottorikelkkajengin johtaja Sameli Nelihanka (Samuli Edelmann) vapautuu norjalaisesta vankilasta 10 vuoden jälkeen. Samelin syöpää sairastanut äiti Brita Nelihanka (Rea Mauranen) on menehtynyt. Britan testamentti sekä hänen jälkeen jättämänsä, suuria salaisuuksia paljastavat kirjeet käynnistävät valtataistelun Britan perintömaista. Maiden omistusoikeuksista kamppailevat muun muassa Sameli, Britan leski Rouku (Aake Kalliala) sekä Ville Poikkipään tytär ja Samelin entinen naisystävä Sara (Anna-Maija Tuokko). Omat käänteensä kamppailuun tuovat Samelin ehdonalaista valvova ylikomisario Mulari (Paavo Westerberg) sekä Jäämeren sataman alamaailman johtaja Stagge (Mikael Persbrandt).
Näyttelijät > Pääosissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Samuli Edelmann  | … |  Sameli Nelihanka   |
|  Anna-Maija Tuokko  | … |  Sara Poikkipää   |
|  Aake Kalliala  | … |  Rouku Nelihanka   |
|  Olavi Uusivirta  | … |  Pieti Nelihanka   |
|  Rea Mauranen  | … |  Brita Nelihanka   |
|  Mikko Kouki  | … |  Rasmus Pulmanki   |
|  Kaija Pakarinen  | … |  Pirkko Pulmanki   |
|  Paavo Westerberg  | … |  Mulari   |
|  Tomi Salmela  | … |  Lemmu   |
|  Pertti Sveholm  | … |  Börje   |
|  Antti Reini  | … |  Kimmo Karvonen   |
|  Ilkka Villi  | … |  Holmberg   |
|  Tommi Eronen  | … |  TT   |
|  Kaarina Hazard  | … |  Kaija-Leena Tenoranta   |
|  Mikael Persbrandt  | … |  Stagge   |
|  Rune Temte  | … |  Rolf Karlsson   |
Näyttelijät > Sivuosissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Juhani Laitala  | … |  Ville Poikkipää   |
|  Otava Rossi  | … |  Lukas   |
|  Timo Lavikainen  | … |  Härmä   |
|  Ylermi Rajamaa  | … |  pankkivirkailija   |
|  Sven Nordin  | … |  tuomari   |
|  Rebecca Ward  | … |  Beverly   |
General Association of Regular Baptist Churches

| General Association of Regular Baptist Churches |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  baptismi
Teologia:  kristillinen fundamentalismi
Hallinto:  kongregationalismi
Toiminta-alue:   Yhdysvallat
Päätoimipaikka:  Arlington Heights, Illinois
Perustettu:  1932
Irtautunut:  Pohjoinen baptistikonventio
Julkaisut:  GARBC Newsletter
Koulutus:   Cedarville University  Clarks Summit University  Virginia Beach Theological Seminary  Baptist Bible Seminary 
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
General Association of Regular Baptist Churches (lyh. GARBC) on yhdysvaltalainen baptistikirkkojen järjestö, joka toimii erityisesti evankelioimisen, kristillisen lähetystyön ja kristillisen fundamentalismin piirissä kirkollisen tapahtuvaan kirkolliseen yhteistyöhön. Liike sai alkunsa 1920-luvulla Pohjoisen baptistikonvention piirissä tapahtuneesta konservatiivisesta liikehdinnästä, kun kirkon tunnustus kääntyi kohti liberaalia modernismia.
Konservatiivit perustivat enismmäisenä baptististisen raamattuliiton vuonna 1923, joka lakkautettiin kun GARBC aloitti toimintansa vuonna 1932. GARBC:n perustajia olivat 22 baptistikirkkoa.  Nimitys ”tavalliset baptistit” heijastaa baptistien keskuudessa esiintynyttä huolta baptistisen opin säilymisestä kirkon erimielisyyksien keskellä. GARBC:n jäsenkirkot edustavat konservatiivista teologista tulkintaa kristinuskosta. Jäsenkirkot eivät osallistu yhteistyöhön liberaalien kirkkokuntien kanssa. Vuonna 2005 järjestöön kuului yli 130 000 jäsentä ja lähes 1 400 seurakuntaa. Kirkon päätoimipaikka sijaitsee Illinoisin Schaumburgissa.