stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iso Teerijärvi
Maantietoa

Järven pinta-ala on 39 hehtaaria ja se on 1,6 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Se sijaitsee aivan Oriveden Rovastinkankaan länsipuolella. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 4,0 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Sen rannoille on rakennettu yli kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Itäpuolella sijaitsevan Rovastinkankaan asuinalueen läntisimmät talot ovat aivan järven itäpään tuntumassa. Vapaa-ajan asunnoille ja talolle tulee tiet Oriveden Kiikanrinteeltä ja Rovastinkankaalta sekä valtatieltä 9. Järven eteläpään ylittää korkeajännitelinja.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Längelmäveden lähialueeseen (35.721) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128,5 metriä mpy. Siihen on johdettu seitsemän ojaa, joista Haukijärven laskuoja laskee Teerijärven länsirantaan ja ojitetun Nevasuon kuivatusvesien johto-oja järven pohjoispäähän. Järven oma laskuoja lähtee järven itäpäästä ja se laskee kahden kilometrin päähän Längelmäveden Pappilanselälle Oriveden aseman kohdalla.
Virkistys

Oriveden keskustaajaman länsipuolella kulkee järvien ympäristössä hiihtolatuja, joista osa poikkeaa järven pohjois- ja etelärannoille.
Historiaa

Vuoden 1956 peruskartassa järveen tuli vain kaksi ojaa. Toinen oli Haukijärven luontainen laskuoja ja Nevasuolta oli kaivettu yksi lyhyt oja kevätvesiä varten. Silloin oli järven itäpäässä pieni maatila, joka maille perustettiin myöhemmin kalanviljelylaitos. Vuoden 1977 kartassa järven rannoille on ilmaantunut kuusi vapaa-ajan asuntoa. Vasta vuoden 1986 kartoissa on merkitty jälkipainoksena valtatieltä tulevien metsäautoteiden tienlinjaukset.
Isoviippa

| Isoviippa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Lari
Heimo::  Pääskykahlaajat Glareolidae
Suku::  Viipat Rhinoptilus
Laji::  chalcopterus
Kaksiosainen nimi
 Rhinoptilus chalcopterus  (temminck, 1824) 
Katso myös
   Isoviippa Wikispeciesissä   Isoviippa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isoviippa (Rhinoptilus chalcopterus) on afrikkalainen rantalintu. Sen elinympäristö käsittää Saharan eteläpuolisen Afrikan Senegalista Sahelin poikki Etelä-Sudaniin ja Länsi-Etiopiaan, josta Keniaan, Tansaniaan, Etelä-Zaireen, Angolaan ja Etelä-Afrikan pohjois- ja itäosiin. Lajin holotyypin kuvaili Coenraad Jacob Temminck Senegalista 1824.
Elmo

Elmo voi tarkoittaa seuraavia:
Elmo, miehen etunimi
Elmo, kirjailija Juhani Peltosen luoma fiktiivinen urheilijasankari
Elmo, suomalainen urheiluaiheinen kuukausilehti
Elmo, television visailuohjelma
Elmo, nukkehahmo tv-sarjassa Seesamtie
Elmo, Iiro Rantalan albumi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Elmo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jack Ragland

| Mitalit> Miesten koripallo.Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten koripallo.Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten koripallo.Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset  | Miesten koripallo> Maa:   Yhdysvallat. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Berliini 1936 |  |  |
Jack Williamson Ragland (9. lokakuuta 1913 Hutchinson, Kansas – 14. lokakuuta 1996 Tucson, Arizona) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
Ragland kuului Yhdysvaltain olympiakultaa Berliinissä 1936 voittaneeseen joukkueeseen.
Drunken Lullabies

| Drunken Lullabies Flogging Molly |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 19. maaliskuuta 2002
 Tuottaja(t): Flogging Molly ja Ted Hutt
 Tyylilaji: kelttipunk
 Kesto: 45.09
 Levy-yhtiö: SideOneDummy
Listasijoitukset
  Billboard 200: 104.
Flogging Mollyn muut julkaisut
| Swagger 2000 | Drunken Lullabies 2002 | Within a Mile of Home 2004 |
Drunken Lullabies on yhdysvaltalaisen folkpunk-yhtyeen Flogging Mollyn toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2002.
Drunken Lullabies oli Yhdysvalloissa Billboard 200 -listalla kaikkiaan viisi viikkoa ja sijoittui parhaimmillaan 104:nneksi.
Kappaleet

Drunken Lullabies – 3.50
What’s Left of the Flag – 3.38
May the Living Be Dead (In Our Wake) – 3.50
If I Ever Leave This World Alive – 3.21
The Kilburn High Road – 3.43
Rebels of the Sacred Heart – 5.11
Swagger – 2.06
Cruel Mistress – 2.57
Death Valley Queen – 4.18
Another Bag of Bricks – 3.45
The Rare Ould Times – 4.06
The Son Never Shines (On Closed Doors) – 4.24
Kokoonpano

Dave King – laulu, akustinen kitara, banjo, bodhrán, lusikat, taustalaulu
Bridget Regan – viulu, tinapilli, irlantilainen säkkipilli, taustalaulu
Dennis Casey – sähkökitara, taustalaulu
Matt Hensley – harmonikka
Nathen Maxwell – bassokitara, taustalaulu, laulu kappaleessa ”Cruel Mistress”
Bob Schmidt – mandoliini, banjo, busuki, taustalaulu
George Schwindt – rummut
Arvostelut

Allmusic:
Punknews.org:
Jack Pierce

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Barcelona 1992 | 110 m aj |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tokio 1991 | 110 m aj |  |
|  Pronssia | Stuttgart 1993 | 110 m aj |  |
Jack Warren Pierce (s. 23. syyskuuta 1962 Cherry Hill, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija, olympia- ja MM-mitalisti.
Pierce sijoittui 110 metrin aitajuoksussa neljänneksi Rooman MM-kilpailuissa 1987 ajalla 13,41. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän sai hopeaa juostuaan saman ajan, 13,06, kuin kilpailun voittanut Greg Foster Barcelonan olympialaisissa 1992 hän sai pronssia ajalla 13,26, jonka juoksi myös neljänneksi sijoittunut Tony Jarrett.
Pierce sai Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 pronssia ajalla 13,06. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän sijoittui neljänneksi. Hän juoksi ennätyksensä 12,94 Atlantassa 22. kesäkuuta 1996.
Elina Torro

Elina Torro 2006
Niina Elina Torro (o.s. Sorsa, s. 22. heinäkuuta 1986 Lappeenranta) on suomalainen pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja.
Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Kanadassa 2003 Torro saavutti kolmiloikassa hopeaa. Lappeenrannan Urheilu-Miehiä edustava Torro on voittanut pituushypyn Suomen-mestaruuden vuosina 2007 ja 2010 sekä kolmiloikan Suomen-mestaruuden vuosina 2008, 2010, 2012, 2013 ja 2014. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa pituushypyssä vuosina 2011, 2012, 2013 sekä kolmiloikassa vuosina 2008, 2009, 2011, 2013 ja 2014.
Torro on hypännyt kolmiloikassa ulkorataennätyksensä 13,72 metriä Jämsässä 27. kesäkuuta 2009. Pituushypyssä hänen ulkorataennätyksensä on 633 cm, jonka hän hyppäsi Tampereella 25. heinäkuuta 2008. Sisäradoilla hänen ennätyksensä ovat kolmiloikassa 13,53 metriä vuodelta 2013 ja pituushypyssä 618 cm vuodelta 2013.
Elina Torro avioitui korkeushyppääjä Osku Torron kanssa vuonna 2010.
Saavutukset

Pituushypyssä
Suomen mestaruus 2007, 2010
SM-hopeaa 2008, 2013
SM-pronssia 2011, 2012
Sisäratojen Suomen mestaruus 2011, 2012, 2013
Sisäratojen SM-hopeaa 2014
Kolmiloikassa
Alle 18-vuotiaiden MM-hopeaa 2003
Suomen mestaruus 2008, 2010, 2012, 2013, 2014
SM-hopeaa 2006, 2009
SM-pronssia 2007
Sisäratojen Suomen mestaruus 2008, 2009, 2011, 2013, 2014
Sisäratojen SM-hopeaa 2007
Sisäratojen SM-pronssia 2003, 2005
4 × 100 metrin viestijuoksussa
Suomen mestaruus 2006
Ellen Wheeler

Ellen Wheeler (s. 9. lokakuuta 1961) on Hollywood-näyttelijä ja ohjaaja, joka on voittanut useita Daytime Emmy -palkintoja vuosina 1986–2008. Hän on näytellyt sarjoissa Another live ja All My Children, sekä muun muassa sivuroolia Kauniit ja rohkeat -televisiosarjassa. Hän on ollut myös Guiding Light-sarjan johtava tuottaja. Wheeler on esiintynyt myös lukuisissa muissa amerikkalaisissa saippuasarjoissa.
Aiheesta muualla

https://interviews.televisionacademy.com/interviews/ellen-wheeler
Ellen Wheeler Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Janaki Ballabh Patnaik

| Janaki Ballabh Patnaik |
| --- | --- |

Assamin kuvernööri
 11. joulukuuta 2009 – 10. joulukuuta 2014  
Edeltäjä:  Syed Sibtey Razi
Seuraaja:  Padmanabha Acharya
Odishan 11. pääministeri
 9. kesäkuuta 1980 – 7. joulukuuta 1989  
Edeltäjä:  Nilamani Routray
Seuraaja:  Hemananda Biswal
 15. maaliskuuta 1995 – 17. helmikuuta 1999  
Edeltäjä:  Biju Patnaik
Seuraaja:  Giridhar Gamang
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. tammikuuta 1927 Purin piirikunta, Orissa, Brittiläinen Intia
Kuollut: 21. huhtikuuta 2015 (88 vuotta) Tirupati, Andhra Pradesh, Intia
Tiedot
Puolue:  Intian kongressipuolue
Koulutus:  Sanskrit (B.A.) Politiikan tutkimus (MA)
Tutkinnot:  Utkalin yliopisto Banaras Hindu University
Janaki Ballabh Patnaik (3. tammikuuta 1927 – 21. huhtikuuta 2015) oli intialainen toimittaja, kirjailija ja poliitikko, joka toimi Odishan pääministerinä kolme kautta. 1970-luvulla Patnaik toimi puolustusministeriössä valtioministerinä, jonka jälkeen vuonna 1980 hänestä tuli Odishan pääministeri ensimmäistä kertaa.
Patnaik on ollut osallisena useissa kohuissa. Ensimmäisellä kaudellaan osavaltion pääministerinä hän kieltäytyi toimimasta puolueeseensa kuuluvia raiskauksesta ja murhasta syytettyjä jäseniä vastaan, kunnes Indira Gandhi nuhteli häntä tapauksen johdosta. Vuonna 1986 The Illustrated Weekly of India -kuvalehti julkaisi artikkelin, joka syytti Patnaikia työnhakijoidensa seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Patnaik haastoi lehden oikeuteen ja voitti anteeksipyynnön vuonna 1997. Häntä tuolloin avustanutta asianajajaa syytettiin Anjana Mishran seksuaalisesta häirinnästä samana vuonna, kaksi vuotta myöhemmin Mishra väitti kolmen miehen raiskanneen hänet Patnaikin käskystä.
Politiikan ulkopuolella Patnaik muistetaan kirjailijana ja kääntäjänä, joka hallitsi orijan ja sanskritin kielet. Hän käänsi Mahabharatan, Ramayanan ja Bhagavad Gitan orijaksi sekä julkaisi neljätoista kirjaa sanskritiksi. Hän myös kirjoitti Buddhan elämäkerran.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Janaki Ballabh Patnaik Wikimedia Commonsissa
Jaime Ruiz (1935)

Jaime Ruiz (s. 23. toukokuuta 1935 Ica) on perulainen entinen jalkapalloilija. Hän pelasi limalaisessa Club Universitario de Deportesissa. Ruiz osallistui maajoukkueen kanssa Rooman olympialaisiin 1960, joissa maa oli jaetulla yhdeksännellä sijalla ja Ruiz oli kentällä kahdessa ottelussa.
Itäkaukasianvuohi

| Itäkaukasianvuohi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Onttosarviset Bovidae
Alaheimo::  Vuohieläimet Caprinae
Suku::  Capra
Laji::  cylindricornis
Kaksiosainen nimi
 Capra cylindricornis  Blyth, 1841 
 Itäkaukasianvuohen levinneisyyskartta.
Katso myös
   Itäkaukasianvuohi Wikispeciesissä   Itäkaukasianvuohi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Itäkaukasianvuohi (Capra cylindricornis) on Kaukasuksella osissa Venäjää, Georgiaa ja Azerbaidžania tavattava vuohieläin. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen silmälläpidettäväksi lajiksi.
Taksonomia

Itäkaukasianvuohen aljina kuvaili Edward Blyth vuonna 1841. Sen määrittelystä omaksi lajikseen ei ole kuitenkaan täyttä yhteisymmärrystä. Vaihtoehtoisesti itäkaukasianvuohta on pidetty kubaninturina.
Koko ja ulkonäkö

Itäkaukasianvuohi on suurikokoinen vuohieläin. Naaraat ovat uroksia pienempiä. Urokset painavat 100-143 kg ja naaraat 48-64 kg. Ruumiin pituus on uroksilla 178-192 cm ja naarailla 135-141 cm. Urosten säkäkorkeus on 79-104 cm ja naaraiden 65-80 cm. Jalat ovat suhteellisen lyhyet ja ruumis tanakka. Urosten turkki on vaihtelee pähkinänruskeasta talvisin ruosteenruskeaan kesäisin. Naaraiden ja nuorien yksilöiden turkki on hiekankeltainen, eikä vaihda väriään vuodenajna mukaan. Uroksilla on myös naaraista poiketen parta. Molemmilla sukupuolilla on sarvet, jotka ovat naarailla kuitenkin pienemmät. Naaraiden sarvet aksvavat päästä ulospäin kaartuen lopulta alas. Urosten sarvet kaartuvat niskan takana ylöspäin.
Levinneisyys ja elinympäristö

Itäkaukasianvuohta tavataan Kaukasusvuorilla Venäjän, Georgian ja Azerbaidžanin raja-alueella. Levinneisyysalue kulkee Kaukasuksella noin 600 kilometriä alkaen Elbrusvuoren itäpuolelta Babadağvuorelle saakka. Leveyttä kapealla alueella on Dagestanissa 70 kilometriä ja Pohjois-Ossetiassa vain 12 kilometriä.
Itäkaukasianvuohia tavataan tavallisimmin 1 000–4 000 metrin korkeudella merenpinnasta metsissä, sekä korkeammilla seuduilla vuoristoniityillä ja rinteillä. Helpostikuljettavassa maastossa ne välttelevät tiheitä metsiä.
Elintavat

Itäkaukasianvuohet liikuvat laumoissa, joiden koko vaihtelee paljolti kannan tiugheyden mukaan. Pohjois-Ossetiassa laumojen keskikoko oli alle 10 yksilöä, kun taas Azerbaidžanissa niitä on ollut yhdessä laumassa jopa 78. Urokset ja anaraat elävät erillään lisääntymiskautta lukuun ottamatta.
Itäkaukasianvuohet käyttävät ravinnokseen ruohoja ja pensaita. Ne muutavat vuodenajna mukaan toukokuisin ylös ja lokakuisin alas vuorten rinteitä. Niiden pääasiallisia petoeläimiä ovat susi ja ilves. Samoilla alueilla elää myös gemssejä ja besoaarivuohia.
Lisääntymiskausi ajoittuu joulukuun ja tammikuun väliselle ajalle. Aikuiset urokset kamppailevat kiivaasti keskenään mahdollisuudesta paritella naaraiden kanssa. Naaraan tiineys kestää 150-160 päivä'ä ja ennen synnytystä se kulkee ryhmästään erikseen. Poikasia tulee kerralla yksi tai harvemmin kaksi. Emo piilottelee poikastaan 3–4 päivää ja imettää sitä 2-4 kuukautta. Sukukypsiä poikasista tulee 2-4 vuoden ikäisinä. Itäkaukasianvuohet voivat elää 15-vuotiaiksi.
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt itäkaukasianvuohen silmälläpidettäväksi lajiksi. Koko kannan kooksi on arvioitu jonkin verran yli 10 000 täysikasvuista yksilöä. Uhkia lajille ovat eesimerkiksi lampaiden ja vuohien laiduntaminen, mikä johtaa kilpailuun resursseista. Muita uhkai ovat elinympäristön tuhoutuminen ja epätavallisen kylmät talvet. Lajia voi metsästää kaatoluvalla Venäjällä ja Azerbaidžanissa. Georgiassa se on suojeltu. Lajia esiintyy useilla eri suojelluilla alueilla.
Nuori itäkaukasianvuohi Liberecin eläintarhassa.
Itäkaukasianvuohia Moskovan eläintarhassa.
Ioánnina

| Ioánnina Ioánninan kunta Ιωάννινα Δήμος Ιωαννιτών |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin.
 Kunnan sijainti
 Ioánnina
 Koordinaatit: 39°40′N, 20°51′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Epeiros jaLänsi-Makedonia
Alue:  Epeiros
Alueyksikkö:  Ioánnina
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  1801
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  402,0 km²
Väkiluku (2011):  112 486
 – Kunnallis­yksikkö:  80 371
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  65 574
 – Kaupunki:  65 574
 – Väestötiheys:  279,82 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  45x xx
Suuntanumero(t):  26510
Rekisterikilpi:  ΙΝ
 
 www.ioannina.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ioánnina (kreik. Ιωάννινα) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Ιωαννιτών, Dímos Ioannitón), joka sijaitsee Ioánninan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Kaupunki on Epeiroksen pääkaupunki sekä alueyksikkönsä hallinnollinen keskus. Koko kunnan pinta-ala on 402,0 neliökilometriä ja väkiluku 112 486. Varsinaisen Ioánninan kaupungin väkiluku on 65 574 (vuonna 2011).
Ioánnina sijaitsee Pamvótida-järven länsirannalla. Järvessä sijaitsee Ioánnina-saari (Nisí Ioannínon). Ioanninan perusti Itä-Rooman keisari Justinianus I. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Ioánninan arkeologinen museo. Ioánninan lentoasema sijaitsee kaupungista noin viisi kilometriä luoteeseen.
Nykyinen Ioánninan kunta muodostui, kun Ioánnina, Anatolí, Bizáni, Nisí Ioannínon, Pamvótida ja Pérama yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ioánnina Wikimedia Commonsissa
Δήμος Ιωαννιτών. Ioánninan kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Epeiroksen alue
| --- | --- |
Ártan alueyksikkö:   Árta  Geórgios Karaïskákis  Kentriká Tzoumérka  Nikólaos Skoufás 
Ioánninan alueyksikkö:   Dodóni  Ioánnina  Kónitsa  Métsovo  Pogóni  Vóreia Tzoumérka  Zagóri  Zítsa 
Prévezan alueyksikkö:   Párga  Préveza  Zirós 
Thesprotian alueyksikkö:   Filiátes  Igoumenítsa  Soúli
Jack Reed

Jack Reed
John Francis ”Jack” Reed (s. 12. marraskuuta 1949 Providence, Rhode Island) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja lakimies. Hän on tammikuusta 1997 lähtien toiminut Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Rhode Islandista, jossa hänen nykyiten kautensa päättyy tammikuussa 2021.
Ennen senaattia Reed toimi Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1991–1997.
Jack Ramsay

John T. ”Jack” Ramsay (21. helmikuuta 1925 Philadelphia, Pennsylvania – 28. huhtikuuta 2014 Naples, Florida) oli yhdysvaltalainen koripallovalmentaja. Hän toimi vuosina 1955–1966 Saint Joseph’s Universityn Hawks-joukkueen päävalmentajana.
Ramsay valmensi myös ammattilaisseuroja, joita olivat Philadelphia 76ers (1968–1972), Buffalo Braves (1972–1976), Portland Trail Blazers (1976–1986) ja Indiana Pacers (1986–1988).
Ramsaysta tuli myöhemmin kommentaattori. Hän pääsi Basketball Hall of Fameen vuonna 1992.
Philadelphiassa, Pennsylvaniassa syntynyt Ramsay valmistui Upper Darby High Schoolin jälkeen kandidaatinarvolla Saint Joseph’s Universitysta vuonna 1949. Maisterin- (1952) ja tohtorinarvonsa (1963) hän sai Pennsylvanian yliopistosta.
Ellen Wilkinson

Ellen Wilkinson vuonna 1924.
Ellen Cicely Wilkinson (8. lokakuuta 1891 Manchester – 6. helmikuuta 1947 Lontoo) oli brittiläinen poliitikko. Hän oli Britannian parlamentin jäsen 1924–1931 ja 1935–1947, ja toimi Ison-Britannian opetusministerinä 1945–1947. Vuosina 1944–1945 Wilkinson oli myös Työväenpuolueen toimeenpanevan komitean puheenjohtaja.
Astmaa sairastanut Wilkinson kuoli keuhkokuumeeseen 55-vuotiaana helmikuussa 1947.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ellen Wilkinson Wikimedia Commonsissa
Edmund Cartwright

| Edmund Cartwright |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. huhtikuuta 1743
Kuollut: 30. lokakuuta 1823 (80 vuotta)
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Edward (Edmund) Cartwright (24. huhtikuuta 1743 – 30. lokakuuta 1823) oli brittiläinen kirkonmies ja kutomakoneen keksijä.
Elämä ja saavutukset

Cartwright oli radikaaliaktivisti John Cartwrightin nuorempi veli. Hän kävi kuningatar Elisabetin perustamaa koulua Wakefieldissä ja opiskeli Oxfordin yliopistossa, ja hänestä tuli Englannin kirkon kappalainen. Uransa hän aloitti Goadby Marwoodin seurakuntapappina Leicestershiressä. Vuonna 1783 hän oli vanhempana pappina Lincolnin tuomiokirkossa Lincolnshiressä.
Kutomakone

Cartwright näki Richard Arkwrightin kehruukoneen vuonna 1784 ja totesi vastaavien koneiden yleistyvän kun Arkwrightin patentti vanhenee. Tämän myötä hän aloitti kutomakoneen kehittämisen ja sai valmiiksi karkean prototyypin vuonna 1785. Prototyyppi ei ollut luotettava, mutta hän sai sen avulla patentin ja jatkoi kehitystä. Vuoteen 1787 mennessä hän oli parantanut konseptiaan ja sai useita muita patentteja vuonna 1788. Cartwright perusti Doncasteriin höyryllä toimivan tekstiilitehtaan.
Cartwright keskittyi kudonnan mekanisointiin ja ennen häntä oli jo olemassa kehruukone ja teollinen valmistus. Jotta kangaspuiden mekanisointi olisi taloudellisesti järkevää, yksittäisen koneen ei pitäisi vaatia omaa käyttäjää tai koneen tuottavuuden pitäisi olla huomattavasti suurempi kuin normaalien kangaspuiden. Cartwrightia avusti kehitystyössä Zach Dijkhoff -niminen vanhempi mies.
Cartwright lisäsi kangaspuihin positiivisen irrotusliikkeen, loimilankojen ja kudelangan pysäytyksen ja loimenlankojen asetuksen kangaspuiden ollessa toiminnassa. Hän aloitti kutomon Doncasterissa, käytti näitä kangaspuita ja huomasi niissä monia puutteita. Hän yritti parantaa koneen toimintaa monin tavoin, kuten lisäämällä akselin, jossa oli epäkeskisiä pyöriä vaikuttaakseen loimirimoihin (niisivarsiin) eri tavalla, parantamalla lyöntimekanismia, lisäämällä pysäytysmekanismin lopettamaan toiminnan, kun sukkulan ei onnistunut saapua sukkulapesään, estämällä sukkulan kiertyminen sen ollessa pesässä ja kiristämällä kangasta automaattisesti toimivilla ohjaimilla. Cartwrightin tuotantolaitos joutui ulosmitatuksi omistajiltaan 1793.
Vuonna 1791 Cartwright sai suostuteltua Grimshaw'n veljekset mukaan rakentamaan Manchesteriin suurta tehdasta, joka olisi ollut varustettu hänen kutomakoneillaan. Tehdas kuitenkin paloi vuonna 1791 useiden uhkausten jälkeen todennäköisesti tuhopolttona, jonka takana oli kangaspuiden käyttäjien pelot. Muut sijoittajat olivat uhkausten vuoksi haluttomia lähtemään Cartwrightin projekteihin mukaan.
Vuonna 1792 Cartwright sai viimeisen kutomateknisen patentin, jossa esiteltiin useilla sukkulapesillä varustetut kangaspuut ruutukuvioiden ja vinoraitojen tekemistä varten. Hänen työnsä olivat kuitenkin tuloksettomia, sillä tuli ilmeiseksi, ettei millään, vaikka kuinka täydellisellä mekanismilla voisi onnistua niin kauan kuin loimilankojen asetus oli mahdollista vain kudonnan keskeydyttyä. Hänen yrityksensä tehdä loimiasetus kudonnan aikana epäonnistuivat. Vuonna 1803 tämän ongelman ratkaisi William Radcliffe avustajansa Thomas Johnsonin kanssa keksimällä loimikehyksen ja lisäämällä räikkämekanismin kankaan siirtoon.
Cartwright ei menestynyt liikemiehenä, mutta vuoteen 1820 mennessä Englannissa oli tuhansia kutomakoneita. Myös Yhdysvalloissa hänen konseptiaan käytettiin ja ensimmäinen Yhdysvaltalainen kutomakone ilmestyi tehtaaseen Massachusettsissa vuonna 1813.
Vuonna 1809 Cartwright sai parlamentilta 10 000 Englannin punnan palkinnon keksinnöistään. Vuonna 1821 hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi.
Villan koneellinen karstaus

Cartwright patentoi myös villankarstauskoneen vuonna 1789 ja köydenpunontakoneen vuonna 1792. Hän myös suunnitteli höyrykoneen, joka toimi alkoholilla veden sijasta.
Kuolema

Cartwright osti parlamentilta saamillaan palkintorahoilla pienen maatilan Hollanderista lähellä Sevenoaksia Kentissä. Hän kuoli Hastingsissa 30. lokakuuta 1823.
Aiheesta muualla

Cartwright, Edmund: Armine and Elvira: A Legendary Tale.  3 painos London:  John Murray, 1772.  Teoksen verkkoversio.
Strickland (?), M.: A Memoir of the Life, Writings, and Inventions, of Edmund Cartwright, D.D. FRS, Inventor of the Power Loom, Etc. Etc..  London:  Saunders and Otley, 1843.  Teoksen verkkoversio (viitattu 21.4.2008).
Edmund Cartwright – at Historic Figures at the BBC
"Edmund Cartwright and the power loom" – at Cotton Times
"Richard Arkwright and Edmund Cartwright: Inventors of Important Textile Manufacturing Machines" (Arkistoitu – Internet Archive) - at Grimshaw Origins
Kutomakone vuodelta 1890.
Edmund Cartwrightin köyden punontakone
Janakan päiväkoti-koulu

| Janakan päiväkoti-koulu> Janakan koulu |
| --- | --- |

Koordinaatit:  62°15′32″N 25°53′31″E﻿ / ﻿62.259003°N 25.891944°E﻿ / 62.259003; 25.891944
Tyyppi:  peruskoulun alakoulu
Perustettu:  2009
Rehtori:  Ari Asikainen
Luokat:  1-4
Verkkosivut
Janakan päiväkoti-koulu on Jyväskylän Tölskän kaupunginosassa sijaitseva alakoulu. Koulussa opetetaan 1. - 4. luokkia. Koulun yhteydessä toimii esikoulu ja päiväkoti. Perusopetusryhmiä koulussa on kahdeksan ja oppilasmäärä on 150.  Koulu sijaitsee Janakanlahden rannassa.
Janakan päiväkoti-koulun uudisrakennuksen on suunnitellut Arkkitehtitoimisto Lasse Kolehmainen Ky. Tilat otettiin käyttöön syksyllä 2009. Osa Kanavuoren koulun opetusryhmistä on ollut Janakan päiväkoti-koulussa syksystä 2009.