stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ei kenenkään maa (albumi)
Kappaleet

Tommin pornolehdet – 3.32 (säv. Mällinen, san. Jarno Valli, sov. Radiopuhelimet)
Ei kenenkään maa – 5.12 (säv. Mällinen, Mäki, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet, Veera Tuomi, Pekka Tuomi)
Smäidä – 3.57 (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
Kuolemaa karkuun – 2.28 (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet)
Kilju – 6.46 (säv. Mällinen, san. Pasi Lappalainen, sov. Radiopuhelimet, Pekka Tuomi, Veera Tuomi, Jarno Valli)
Positiivinen paranoia – 2.33  (säv. Katz, san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet) (CD:llä ja LP:n ja kasetin digitaalilatauksessa)
Pitkään liukuun – 4.04 (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet, Veera Tuomi, Pekka Tuomi)
Mennään metsään – 3.50 (säv. Mällinen, Mäki, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet, Veera Tuomi, Pekka Tuomi)
Juhlatalossa – 3.37 (säv. Mällinen, Mäki, san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet, Pike Kontkanen, Mirkku Mattinen)
Kapteenin kuolema – 3.57  (säv. Katz, Mäki, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet) (CD:llä ja LP:n ja kasetin digitaalilatauksessa)
Hän muuttaa kaiken – 2.06 (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
Yö kun saatiin päätökseen – 8.16 (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet, Pike Kontkanen, Mirkku Mattinen)
Kaukorakkaus – 3.29  (LP:n ja kasetin digitaalilatauksessa) (säv. Mällinen, san. Mällinen, Mäki, sov. Radiopuhelimet)
Kokoonpano

Antti Annunen – basso
Ray Katz – kitara
J. A. Mäki – laulu
Jarno Mällinen – kitara
Jyrki Raatikainen – rummut
Pike Kontkanen – viulu (2, 6, 8, 10)
Mirkku Mattinen – sello (2, 6, 8, 10)
Pekka Tuomi – saksofoni (2, 5, 6. 7)
Veera Tuomi – saksofoni (2, 5, 6, 7)
Arvostelut

Desibeli.net:
Nyt.fi:
Nuorgam: 83/100
Rytmi:
Soundi:
Eero Haahti

Eero Otto Adrian Haahti (3. huhtikuuta 1931 Helsinki – 26. joulukuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Haahden vanhemmat olivat lääketieteen tohtori, professori Hannu Haahti ja Anna Elise Nevanlinna ja puoliso Helli Maija-Riitta Perheentupa. Haahti tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta 1949 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1957.
Haahti kehitti tutkimusryhmänsä kanssa kaasukromatografiaan liittyvän detektoriosan. Hän työskenteli Yhdysvaltain terveysviraston (NIH) tutkijana ja teki siellä myös väitöskirjaa, joka hyväksyttiin Turussa vuonna 1961. Hän valmistui samana vuonna kliinisen kemian erikoislääkäriksi. Palattuaan Suomeen Haahti jatkoi tutkimustyötä NIH:n rahoituksen avulla. Haahti oli Helsingin yliopiston lääketieteellinen kemian dosentti 1968–1983 ja toimi professorin ja apulaisprofessorin tehtävissä Helsingin yliopistossa ja Turun yliopistossa. Viimeisinä tehtävinään hän oli HYKSin laboratoriolääkäri ja SPR:n Veripalvelun tuotantopäällikkö.
Haahti osallistui myös politiikkaan ja oli vihreiden kansanedustajaehdokkaana 1983, jolloin hän jäi varasijalle. Vähän aikaa hän oli myös Espoon valtuustossa, mutta erosi, kun hän piti vaikutusmahdollisuuksia vähäisinä.
Haahti oli intohimoinen klassisen musiikin harrastaja.
Ei sankariainesta

| ”Ei sankariainesta” Eppu Normaali |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Sadan vuoden päästäkin
 Julkaistu: 4. lokakuuta 2004 8. lokakuuta 2004 (DualDisc-versio)
 Tuottaja(t): Mikko Syrjä
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 14.59
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Muut kannet
 Singlen DualDisc-painos
Eppu Normaalin muut singlet
| ”Suolaista sadetta” 2004 | ”Ei sankariainesta” 2004 | ”Sadan vuoden päästäkin” 2005 |
Ei sankariainesta on suomirockyhtye Eppu Normaalin single, joka julkaistiin 4. lokakuuta 2004. Kappale julkaistiin alun perin yhtyeen studioalbumilla Sadan vuoden päästäkin .
Ei sankariainesta debytoi julkaistaessaan Suomen virallisella singlelistalla sijalla 45. Single pysytteli listoilla viisi viikkoa, ja viimeisellä listaviikollaan se oli sijalla 45. Kappale ei siis yltänyt samankaltaiseen menestykseen kuin aiemmin saman vuoden keväällä julkaistu Suolaista sadetta, joka pysytteli listan toisella sijalla 11 viikkoa.
8. lokakuuta 2004 singlestä julkaistiin myös DualDisc-erikoispainos. DualDisc-version DVD-levy sisälsi kolme Oulussa 5. kesäkuuta 2004 taltioitua kappaletta. DVD:lle sisällytetty Suolaista sadetta-esitys oli myös ensimmäinen kerta, jolloin yhtye esitti kappaleen konsertissaan.
Kappaleet

Ei sankariainesta
Jee Jee
Mies soittaa rokkia
Suolaista sadetta
Kokoonpano

Martti Syrjä – laulu
Mikko "Pantse" Syrjä – kitara
Juha Torvinen – kitara
Sami Ruusukallio – bassokitara
Aku Syrjä – rummut
David Meirhofer

David Meirhoferin pidätys.
David G. Meirhofer (1949 Manhattan, Montana – 29. syyskuuta 1974 Gallatinin piirikunta, Montana) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja. Hän murhasi vuosina 1967–1974 neljä uhria, joista kolme oli lapsia. Meirhofer oli ensimmäinen sarjamurhaaja, jonka jäljille pääsyssä Yhdysvaltain liittovaltion poliisi käytti tutkinnan apukeinona profilointia.
Tausta

Meirhofer oli entinen partiopoika, joka palveli Yhdysvaltain merijalkaväen kersanttina Vietnamin sodassa. Hän työskenteli muun muassa vanhojen talojen kunnostajana.
Meirhoferin nuorempi veli Alan oli lasten sarjaraiskaaja.
Rikokset ja tutkinta > Ensimmäiset murhat

Meirhofer ampui 19. maaliskuuta 1967 Gallatin Riverin ylittävän sillan luona 13-vuotiaan Bernard Poelmanin, jonka ruumis löydettiin joesta viikkoja myöhemmin. 5. toukokuuta 1968 Meirhofer löi teltassa istunutta 12-vuotiasta partiolaista Michael Raneyta päähän Missouri Headwaters State Parkissa ja puukotti tämän kuoliaaksi.
Rikokset ja tutkinta > Susan Jaegerin sieppaus ja murha

7-vuotias Susan Jaeger siepattiin teltasta 25. kesäkuuta 1973. Meirhofer vei tytön hylätylle tilalle, jossa riisui ja tukehdutti tämän. Hän paloitteli ruumiin ja poltti muut osat, mutta jätti pään näkyville hylätyn rakennuksen käymälään.
Jaeger oli ollut perheineen retkeilemässä Montanassa kadotessaan. Paikalliset tutkijat pyysivät liittovaltion poliisia tutkimaan tapausta. Profiloijat Howard Teten ja Patrick Mullany pyrkivät selvittämään rikosta. He uskoivat tekijän olevan paikallinen valkoinen mies, joka oli toiminut tilaisuuden tullen. Tekijää epäiltiin yksin viihtyväksi, ihmissuhteiltaan epävakaaksi ja sotilastaustaiseksi. Jaegerin oletettiin joutuneen murhatuksi, minkä lisäksi Meirhoferin pääteltiin tehneen myös muita henkirikoksia. Muita selvittämättömiä murhia tai katoamistapauksia ei kuitenkaan pystytty yhdistämään Jaegerin katoamiseen. Anonyymi soittaja antoi vihjeen, jonka mukaan tekijä olisi Meirhofer, joka siihen aikaan oli 23-vuotias Vietnamin sodan veteraani. Meirhofer kuitenkin läpäisi valheenpaljastuskokeen. Teten ja Mullany arvioivat Meirhoferin persoonallisuuden mahdollistavan kokeen läpäisyn syyllisyydestä riippumatta, mutta he eivät saaneet poliisivoimista tukea näkemykselleen Meirhoferin osuudesta. Tutkijat pyysivät Jaegerin vanhempia nauhoittamaan heille saapuvat puhelut.
Kun Jaegerin sieppauksesta tuli kuluneeksi tarkalleen vuosi, Meirhofer soitti Jaegerin äidille ja väitti tämän tyttären olevan Euroopassa. Puhelua ei kyetty jäljittämään eikä soittajaa voitu tunnistaa varmuudella Meirhoferiksi.
Rikokset ja tutkinta > Sandra Dykman Smalleganin murha

10. helmikuuta 1974 Meirhofer hyökkäsi 19-vuotiaan Sandra Dykman Smalleganin kimppuun. Dykmanin on kerrottu lyhyesti tapailleen Meirhoferia, mutta kieltäytyneen tämän treffikutsusta. Meirhofer murhasi Dykmanin tukehduttamalla. Hän vei ruumiin samalle hylätylle tilalle kuin Jaegerin aiemmin. Meirhofer paloitteli uhrin, mutta otti tältä käden ja kaksi sormea pakastimeensa säilöttäviksi.
Kiinnijääminen ja kuolema

24. syyskuuta 1974 Meirhofer soitti Susan Jaegerin äidille uudelleen. Tällä kertaa soittaja tunnistettiin äänen perusteella Meirhoferiksi. Puhelu kyettiin jäljittämään ja Meirhofer pidättämään. Todistusaineiston katsottiin riittävän kotietsinnän suorittamiseen. Poliisi löysi Meirhoferin kotoa ihmisen jäänteitä pakkauksissa, joissa luki "Deerburger" ("hirvipurilainen"). Käsi tunnistettiin Sandra Dykman Smalleganin kädeksi. Lisää jäänteitä löydettiin hylätyltä tilalta läheltä paikkaa, jossa Meirhoferin tiedettiin työskennelleen.
Meirhofer tunnusti neljä murhaa. Hänet kuitenkin löydettiin pian selliinsä hirttäytyneenä. Rikosten motiiveja ei ehditty selvittää, mutta Teten ja Mullany uskoivat Meirhoferin olleen "thrill killer" eli tehneen murhia niistä saamansa jännityksen vuoksi. He arvelivat Meirhoferin olleen psykopaatti, jolla kuitenkin esiintyi myös psykoottisuutta.
Myöhempi käsittely

Ron Franscell julkaisi Meirhoferin rikoksista kirjan ShadowMan: An Elusive Psycho Killer and the Birth of FBI Profiling.
E. V. Thompson

| E>  V. Thompson.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ernest Victor Thompson
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1931 Lontoo, Britannia
Kuollut: 19. heinäkuuta 2012 (81 vuotta) Launceston, Cornwall, Britannia
Kansalaisuus:  Iso-Britannia
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  historiallinen romaani
Esikoisteos:  Chase the Wind, 1977
Palkinnot
 Member of the Order of the British Empire, MBE 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ernest Victor Thompson (14. heinäkuuta 1931 Lontoo – 19. heinäkuuta 2012 Launceston, Cornwall) on brittiläinen romaanikirjailija, joka julkaisi teoksensa nimellä E. V. Thompson. Hän julkaisi elämänsä aikana yli 40 historiallista romaania.
Suomeksi hänen historiallisista romaaneistaan on julkaistu Unten kauppiaat.
Elämäkerta

Thompson syntyi vuonna 1931 Lontoossa. Hän kävi koulua Burfordissa Oxfordshiressä mutta jätti sen kesken ja värväytyi 16-vuotiaana Ison-Britannian laivastoon. Hän oli laivaston palveluksessa muun muassa Hongkongissa, Japanissa ja Koreassa vuoteen 1956 asti. Erottuaan laivastosta hän teki töitä turvallisuusalalla ja työskenteli muun muassa Bristolin poliisissa, British Overseas Airwa ys Corporation -lentoyhtiön tarkastajana ja Rhodesiassa siviili-ilmailuosastolla turvallisuuspäällikkönä.
Thompson erosi turvallisuuspäällikön tehtävästä vuonna 1970, kun hän päätti keskittyä kirjailijanuraan, ja muutti Cornwalliin. Hän joutui kuitenkin tekemään sekalaisia töitä elättääkseen itsensä siihen asti kunnes hänen esikoisteoksensa Chase the Wind julkaistiin vuonna 1977. Se äänestettiin vuoden parhaaksi historialliseksi romaaniksi ja käännettiin 14 kielelle. Thompson kirjoitti yli 40 historiallista romaania, joiden tapahtumat sijoittuvat enimmäkseen Cornwalliin. Hänen kuollessaan hänen teoksiaan oli myyty yli viisi miljoonaan kappaletta.
Suomeksi häneltä on käännetty historiallinen romaani Unten kauppiaat, jonka Otava julkaisi vuonna 1982. Romaanin tapahtumat sijoittuvat 1830-luvun Kiinaan ja Hongkongiin. Teoksen päähenkilö on nuori cornwallilainen Luke Trewarne. Hän lähtee etsimään onneaan Hongkongista, jossa tuolloin käytiin kauppaa oopiumilla. Oopiumia tuotiin Intiasta tee- ja silkkikaupan rahoittamiseksi, sillä rahaa tarvittiin koska Britannian kauppatase jäi alijäämäiseksi, kun brittiläisillä ei ollut kiinalaisia kiinnostavia kauppa-artikkeleita. Kiinalaiset yrittivät lopettaa maan taloutta haittaavan oopiumikaupan. Seurauksena oli ensimmäinen oopiumisota.
Kunnianosoituksia

Thompsonille myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan (Member of the Order of the British Empire, MBE) jäsenyys vuonna 2012 ansioista kirjallisuuden ja Cornwallin yhteisön hyväksi tehdyssä työssä.
Suomeksi julkaistut teokset

Unten kauppiaat.  Suomentanut Haglund, Anja. Helsinki:  Otava, 1982.  ISBN 951-1-07065-7.
Elämän kartoitus I – 1950–1970

| Elämän kartoitus I – 1950–1970 |
| --- | --- |

Kirjailija:  Moog Konttinen
Genre:  Musiikki
Kustantaja:  Lempo
Julkaistu:  9. joulukuuta 2010
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  490
ISBN:  978-952-5938-00-5

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Elämän kartoitus I – 1950–1970 on suomalaismuusikko Moog Konttisen omaelämäkerran ensimmäinen osa, joka kertoo Konttisen nuoruusvuosista 1950-1970-luvuilta. Kirja julkaistiin Konttisen 60-vuotisjuhlakonsertin yhteydessä Tampereella 9. joulukuuta 2010.
Omaelämäkerran toinen osa Elämän kartoitus II – 1970–1976 ilmestyi vuonna 2013.
Ei riitä

| Ei riitä Särre |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 13. huhtikuuta 2016
 Formaatti: CD, LP, MC
 Tuottaja(t): Asfalttisoturi
 Tyylilaji: hip hop
 Kesto: 40.35
 Levy-yhtiö: Lihamyrsky
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 19.
Ei riitä on Särren soolodebyyttialbumi. Levy julkaistiin huhtikuussa 2016 CD:nä sekä kasettina. Albumista julkaistiin vinyylipainos toukokuussa 2016.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 19.
Kappaleet

Kerro mulle – 1.05
Et o valmis – 3.39
Minkälainen äijä – 4.00
Tajusin mun nimen – 3.46 (feat. Ruudolf)
Mamman kaa – 3.28
Jonnet ei tiiä – 3.51 (feat. Kalle Kinos)
Haluutsä – 4.03
Niinku sinne huudetaan – 4.47
Hesan naiset – 3.58 (feat. Karri Koira)
Leikkaa sukkaa – 3.40
Ei riitä – 4.18
Arvostelut

Rumba: 8.0/10
Aiheesta muualla

Rumba
iTunes
Esko Vuorinen

| Esko Vuorinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Esko Kustaa Vuorinen
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1934 Vaasa
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1952 1959:   Vaasan Salama  Vaasan Salama
Esko Kustaa Vuorinen (14. maaliskuuta 1934 Vaasa – 24. elokuuta 2011 Vaasa) oli suomalainen koripalloilija ja pesäpalloilija.
Vuorinen edusti koripallossa SM-sarjatasolla Vaasan Salamaa kausilla 1952 ja 1959. Kaudella 1952 hän pelasi 16 ottelua 7,7 pisteen keskiarvolla ja kaudella 1959 22 ottelua 13,9 pisteen keskiarvolla. Vuorinen on Salaman historian eniten pääsarjapisteitä tehnyt pelaaja.
Vuorinen pelasi mestaruussarjassa myös pesäpalloa Vaasan Mailan joukkueessa. Vuonna 1954 hän voitti pesäpallossa sotakoulujen mestaruuden. Hän suoritti Pesäpalloliiton valmentajakurssin, toimi pesä- ja koripallotuomarina, kuului Vaasan Mailan johtokuntaan vuodesta 1964, toimi seuran sihteerinä viisi vuotta ja Vaasan Salaman johtokunnassa neljä vuotta. Vuoriselle myönnettiin Etelä-Pohjanmaan piirin plaketti.
Vuorinen työskenteli rautatievirkailijana ja hänen kotikuntansa oli Vaasa. Hän oli sotilasarvoltaan reservin vänrikki. Vuorinen harrasti ulkoilua ja seuratoimintaa.
Donkey Konga 2

| Donkey Konga 2 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Namco
Julkaisija:  Nintendo
Pelisarja:  Donkey Konga
Julkaistu:  JP 1. heinäkuuta 2004NA 9. toukokuuta 2005EU 3. kesäkuuta 2005
Lajityyppi:  Rytmipeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille  PEGI 3 
Alusta:  Nintendo GameCube
Jakelumuoto:  GameCuben optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Donkey Konga 2 on Namcon kehittämä ja Nintendon julkaisema rytmipeli. Peli on julkaistu vuonna 2004 Nintendo GameCubelle.
Peli on jatko-osa Donkey Konga-rytmipeliin.
Pelaaminen

Pelin idea on täsmälleen sama, kuin edellisessäkin osassa: pelaajan tulee rummuttaa DK Bongoilla television ruudulla liikkuvien merkkien mukaisesti musiikin tahdissa.
Uutta edelliseen osaan on Donkey Konga 2:n yli 30 uutta soitettavaa kappaletta. Peli sisältää myös uusia pelimoodeja, parannetun graafisen ilmeen, sekä uudet minipelit.
Pelattavat hahmot

Donkey Kong
Diddy Kong
Dixie Kong
Soitettavat kappaleet PAL-versiossa

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | All Star |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Are You Ready For Love? |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Boombastic |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Breakfast At Tiffany's |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Contact |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Donkey Konga 2 Theme |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Don't Let Me Be Misunderstood |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Don't Let Me Get Me |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Drive |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Eine Kleine Nachtmusik |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Enjoy The Silence |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Green Greens (Kirby) |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Havaniase |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | I'm A Slave 4 U |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | I Don't Want To Know (If You Don't Want Me) |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | I Just Wanna Live |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Jungle Boogie |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | La Bamba |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 19. | La Cucaracha |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 20. | Losing My Religion |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 21. | Mansize Rooster |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 22. | Mute City Theme (F-Zero) |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 23. | Na Na Hey Hey Kiss Him Goodbye |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 24. | Pokémon Main Theme |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 25. | Predictable |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 26. | Pumping On Your Stereo |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 27. | Runaway Train |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 28. | Shiny Happy People |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 29. | Super Mario Bros. 3 Theme |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 30. | That's The Way (I Like It) |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 31. | Trepak |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 32. | Trouble |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 33. | William Tell Overture |  |  |  |  |  |  |  |  |
Vastaanotto

Pelillä on Metacritic-kerääjäpalvelussa 69/100 pistettä.
Aiheesta muualla

Donkey Konga 2 MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Kolikkopelit: Donkey Kong | Donkey Kong JR. | Donkey Kong 3 | Donkey Kong Jungle Fever
Kotikonsolipelit: DK Country | DK Country 2 | DK Country 3 | Donkey Kong 64 | DK Country Returns | DK Country: Tropical Freeze
Käsikonsolipelit: Donkey Kong Land | Donkey Kong Land 2 | Donkey Kong Land III | Donkey Kong
Pulmapelit: Mario vs. Donkey Kong | Mario vs. Donkey Kong 2: March of the Minis
Rytmipelit: Donkey Konga | Donkey Kong Jungle Beat | Donkey Konga 2 | Donkey Konga 3
Ajopelit: Diddy Kong Racing | Diddy Kong Racing DS | Donkey Kong Racing | Donkey Kong Jet Race
Oppimispelit: DK Jr. Math
Muut: DK: King of Swing | DK Jungle Climber
Elämäjärven työväentalo

| Elämäjärven työväentalo |
| --- | --- |
 Elämäjärven työväentalo 1960-luvulla.
Osoite:  Elämäjärven kylä, 44910 Elämäjärvi
Sijainti:  Pihtipudas
Valmistumisvuosi:  1959 (I talo 1921)
Rakennuttaja:  Elämäjärven Työväenyhdistys ry
Omistaja:  Pihtiputaan kk:n Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  lauta
Kerrosluku:  1
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elämäjärven työväentalo on rakennus Pihtiputaan kunnan Elämäjärven kylässä. Talon omistaa Pihtiputaan kirkonkylän Työväenyhdistys. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä ja se on rakennushistoriallisesti arvokas.
Historia

Elämäjärven työväenyhdistys on perustettu vuonna 1906. Vuonna 1907 perustettiin rakennusrahasto, ja vuonna 1910 pidettiin arpajaiset rakennusrahaston hyväksi. Talosta järjestettiin 1917 piirustuskilpailu, mutta talon rakentamista varten hankittiin kuitenkin Ville Paanaselta Alvekylästä vanha rakennus. Talo takavarikoitiin sisällissodan aikana vuonna 1918. Työväentalo valmistui vuonna 1921 tontille, joka oli ostettu Hakkaraisen omistamasta Pellonpään tilasta.
Rakennustöitä jatkettiin rakentamalla eteinen ja käymälä. Vuonna 1940 rakennettiin putka vanhasta navetasta.
Uuden ajanmukaisemman talon rakentamisesta tehtiin päätös 1959. Tätä varten oli pyydetty jo vuonna 1940 piirustukset Onni Niskasella ja Antti Paanasella. Talo valmistui vuonna 1959. Vuonna 1972 talo vuokrattiin Pihtiputaan urheilijoille.
Rakennus

Talo on lautarakenteinen. Siinä on satulakatto, ja katteena on pelti. Talo on väriltään keltainen, ja siinä on punaiset ikkunanpuitteet. Tontilla on ulkoravintola, joka on lautarakenteinen pulpettikattoinen rakennus. Myös se on väritykseltään keltainen.
Eino Pietola

Eino Pietola (26. helmikuuta 1920 Oulu – 17. joulukuuta 2008 Lahti) oli suomalainen sotakirjailija.
Henkilöhistoria

Oulussa syntynyt, Lahdessa asunut Pietola valmistui koneteknikoksi 1961 ja toimi työntutkimuspäällikkönä Asko-Upolla (1964–1975). Eläkkeelle jäätyään 1975 hän alkoi kirjoittaa, ensimmäisenä julkaistiin kuunnelmat Luottamusmiehen rakkaus (1975) ja Kengät (1978). Vuonna 1978 Pietola julkaisi ensimmäisen sotakirjansa Korpisoturit. Pietola oli Salpausselän kirjailijoiden kunniajäsen ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana 1984–1986. Hänen kuunnelmansa Kengät palkittiin Sokeain kuunnelmapalkinnolla vuonna 1978. Pietolalle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuodesta 1985 alkaen.
Tuotannosta

Kaiken kaikkiaan Pietola kirjoitti vuodesta 1978 vuoteen 1999 yhteensä 23 teosta. Vuonna 2001 Gummerus aloitti Pietolan koottujen sotaromaanien sarjan julkaisemalla teoksen Korpisotaa Vienan Karjalassa. Sitä seurasi yhteensä kuusi muuta kirjaa, sarjan päättävä Uhtuan korpisoturit pääteoksena. Pietolan sotaromaanit perustuivat sekä omiin kokemuksiin että kartta- ja arkistoaineistoihin. Jotkut hänen kirjoistaan herättivät realistisuudellaan ilmestyessään kiivastakin keskustelua.
Teokset

Luottamusmiehen rakkaus, kuunnelma, 1975
Kengät, kuunnelma, 1978
Korpisoturit, 1978
Kärkikomppania, 1979
Läpimurto Länteen, 1980
Partisaanien jäljillä, 1981
Korpimetsän kolonna, 1982
Kytösavun aukeilla mailla: romaani Suomesta 1930-luvulta, 1983
Viimeinen reservi, 1984
Siellä miestä kylmeni, 1985
Pitkä marssi, 1986
Sotavangit Suomessa 1941–1944: dokumentteihin perustuva teos sotavankien käsittelystä Suomessa jatkosodan aikana, 1987
Sissipataljoona tulessa: sotaromaani, 1988
Pääjärven sissit: sotaromaani, 1989
Jääkärit, eteenpäin!: sotaromaani, 1990
Kadonnut partio: sotaromaani, 1991
Korpisotaa Vienan selkosissa / Eino Pietola, Jaakko Rugojev, Petroskoi : Karjala, 1991. Sisältää teokset Partisaanien jäljillä ja Kahdestoista retki.
Tukikohta taistelee: sotaromaani, 1992
Keskiyön hyökkäys: jatkosodan romaani, 1993
Eldankajärven jääkärit: sissiromaani Uhtualta 1942, 1994
Yhdeksän konepistoolia: sissiryhmä Pohjois-Vienassa 1942, 1995
Kohti sotaa: romaani Pohjois-Pohjanmaalta 1936–1939, 1996
Kadonneen partion jäljillä: sissiromaani Pohjois-Vienasta 1943, 1996
Sallasta Viipurinlahdelle, 1997
Operaatio Uhtua: dokumenttiromaani välirauhasta ja jatkosodasta, 1998
Sissipartio Kiestingissä, 1999
Kootut teokset

Korpisotaa Vienan Karjalassa, 2001, sisältää teokset Korpisoturit, Kärkikomppania, Läpimurto länteen.
Viimeiset korpisoturit, 2002, sisältää teokset Viimeinen reservi, Siellä miestä kylmeni, Pitkä marssi.
Vienan korpipartiot, 2003, sisältää teokset Kadonnut partio, Partisaanien jäljillä, Korpimetsän kolonna.
Kiestingin sissit, 2004, sisältää teokset Sissipataljoona tulessa, Pääjärven sissit, Jääkärit, eteenpäin.
Jääkärit tulessa, 2005, sisältää teokset Tukikohta taistelee, Keskiyön hyökkäys, Eldankajärven jääkärit.
Sissiosasto iskee, 2006, sisältää teokset Yhdeksän konepistoolia, Kadonneen partion jäljillä.
Uhtuan korpisoturit, 2007, sisältää teokset Sallasta Viipurinlahdelle, Operaatio Uhtua, Sissipartio Kiestingissä.
Aiheesta muualla

Pietola, Eino Kirjasampo.
Erik Per Sullivan

| Erik Per Sullivan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1991 (ikä 33) Worcester, Massachusetts, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1998–
Merkittävät roolit:  Dewey (Veljemme on nero)
Aiheesta muualla
IMDb 
Erik Per Sullivan (s. 12. heinäkuuta 1991) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Deweyn roolista televisiosarjassa Veljemme on nero (2000–2006).
Sullivan on esiintynyt myös muutamissa elokuvissa, kuten kauhuelokuvassa Wendigo (2001) ja komediassa Skipataan joulu (2004).
Sullivan syntyi Worcesterissa, Massachusettsissa Fred ja Ann Sullivanin ainoana lapsena. Hänen äitinsä on kotoisin Ruotsista.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Erik Per Sullivan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)