stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alexander Stubb
Yksityiselämä > Perhe-elämä > Isku Stubbien kotiin 2015

Stubbin Westendin kotiin tehtiin yöllä elokuussa 2015 ilmakivääri-isku ja rikottiin talon ovia ja ikkunoita. Syyskuussa 2016 Espoon käräjäoikeus tuomitsi 22-vuotiaan helsinkiläismiehen kuuden kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen törkeästä kotirauhan rikkomisesta, neljästä vahingonteosta ja varkaudesta, joista Stubbin kotiin tehtyyn iskuun liittyivät törkeä kotirauhan rikkominen ja yksi vahingonteko. Iskusta epäiltiin myös toista nuorta miestä, joka kuitenkin kuoli rikostutkinnan aikana.
Yksityiselämä > Suku

Stubbin isä on jääkiekkovaikuttaja Göran Stubb ja äiti perheen yrityksessä sekä kotiäitinä työskennellyt Christel Stubb (1943–2008). Hänen perhetaustansa on kaksikielinen: isä on ruotsinkielinen ja äiti suomenkielinen. Stubbilla on pikkuveli.
Isänsä puolelta Stubbin suku on lähtöisin Pohjanmaan Ähtävältä, joka on nykyään osa Pedersören kuntaa. Stubb (sanasta stubbe, suom. 'kanto') oli sukunimi, joka annettiin nimettömille torppareille. Stubbin isoisän isoisän isä Jukka Stubb (s. 1838) muutti Ähtävältä Riihimäelle, jossa hän työskenteli rautateillä. Stubbin isän puolen isovanhemmat Volmar Stubb ja Marita Breitenstein syntyivät Viipurissa. Myös Stubbin isä Göran Stubb syntyi Viipurissa.
Äitinsä puolelta Stubb kuuluu Satakunnan Kokemäeltä lähtöisin olevaan Setälän sukuun, jonka tunnetuin jäsen on 1800–1900-lukujen vaihteen molemmin puolin vaikuttanut kansanedustaja, ministeri ja kielentutkija E. N. Setälä. Stubbin isoisä Kai Setälä varttui Lieksassa. Suomen kielen asemaan merkittävästi vaikuttanut Johan Vilhelm Snellman on Stubbille sukua suorassa linjassa äidin puolelta.
Stubb osallistui vuoden 2024 syksyllä MTV3-kanavalla esitettyyn Sukuni salat -tv-ohjelmaan, jossa suomalaiset julkisuuden henkilöt perehtyvät sukunsa menneisyyteen.
Yksityiselämä > Kielitaito

Stubbin äidinkielet ovat suomi ja ruotsi. Lisäksi hän puhuu englantia, ranskaa, saksaa ja italiaa.
Yksityiselämä > Urheilu ja harrastukset

Stubb on aktiivinen kuntourheilija ja osallistuu säännöllisesti maratoneihin ja triathloneihin. Hänen maratonennätyksensä on 3.08.26.
Stubb pelasi nuorena jääkiekkoa HIFK:ssa B-junioreihin asti. Hän kannattaa edelleen HIFK:ta ja on käynyt toisinaan katsomassa seuran otteluita. Golfissa hänellä on PM- ja EM-edustuksia maajoukkueessa vuosina 1986–1990.
Yksityiselämä > Uskonto

Stubb kuuluu Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon ja hänen kotiseurakuntansa on Espoon ruotsalainen seurakunta. Stubb on kertonut saaneensa suomalaisen perinnekristillisen kasvatuksen ja että kristinusko ja sen perinteet ovat vahva osa hänen identiteettiään.
Stubb on tehnyt oman versionsa kristillisestä kolmiyhteisestä Jumala-käsityksestä; hänen kolmiyhteisyytensä keskiössä ovat mielen, kehon ja sielun tasapaino. Stubbin mukaan tämä kolminaisuus tuo hänelle henkilökohtaisesti merkitystä elämässä. Stubb pitää uskontoa yksityisasiana, mutta on kertonut rukoilevansa toisinaan.
Stubb kertoi ennen presidentinvaaleja jatkavansa presidentin uudenvuodenpuheessa perinnettä Jumalan siunauksen toivottamisesta, mikäli tulee valituksi presidentiksi.
Tunnustukset > Ritarikunnat

Elefanttiritarikunnan ritari (Tanska, v. 2025)
Serafiimiritarikunnan ritari (Ruotsi, v. 2024)
Vapaudenristin ritarikunta (Suomi, 2024, suurmestari)
Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta (Suomi, 2024, suurmestari)
Suomen Leijonan ritarikunta (Suomi, 2024, suurmestari)
Kunnialegioona (Ranska, 2018)
Marianmaan ristin ritarikunta (Viro, 2014)
Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 2008)
Tunnustukset > Palkinnot

Positiivarien ja Nuorkauppakamarin Vuoden positiivisin suomalainen -palkinto (2009)
Maailman talousfoorumin Nuori globaali johtaja -tunnustus (2009)
Schwarzkopf-säätiön Europa-palkinto nuorten eurooppalaistan arvostamalle poliitikolle (2009)
WWF:n Itämeri-palkinto johtajuudesta Itämeren suojelussa (2009)
Tunnustukset > Kunniatohtorinarvot

Kauppatieteiden kunniatohtori, Lappeenrannan teknillinen yliopisto (2012)
Filosofian kunniatohtori, Furman University (2017)
Kunniatohtori, Taideyliopisto (2024)
Julkaisut

Amsterdamin sopimus. Kohti kansalaisten Eurooppaa.  Helsinki:  Euroopan komission Suomen edustusto, 1997.
Kosonen, Eikka & Kaila, Heidi & Stubb, Alexander: Mitä sisältää Amsterdamin sopimus?  Helsinki:  Ulkoasiainministeriö, Eurooppa-tiedotus, 1997.  ISBN 951-724-170-4
Negotiating Flexibility in the European Union. Amsterdam, Nice and Beyond.  Basingstoke:  Palgrave, 2002.  ISBN 0-333-94830-0
Bomberg, Elizabeth & Stubb, Alexander (toim.): The European Union. How Does it Work?  Oxford:  Oxford University Press, 2003.  ISBN 0-19-924766-8
Minne menet EU?  Helsinki:  Tammi, 2003.  ISBN 951-31-2931-4
Hautala, Heidi & Rehn, Olli & Rosas, Allan & Stubb, Alexander: Minun Eurooppani. Neljä visiota Euroopan unionin tulevaisuudesta.  Helsinki:  Tammi, 2003.  ISBN 951-31-2366-9
EU 2005. Hikinen vuosi.  (Osa kirjoituksista julkaistu aiemmin eri lehdissä)  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-32330-6
Hymyile, olet EU:ssa! Europarlamentaarikon päiväkirja.  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-30340-2
(toim.): Marginaalista ytimeen. Suomi Euroopan unionissa 1989–2003.  (Osa kirjoituksista julkaistu aiemmin eri lehdissä)  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-31-2961-6
Alaston totuus ja muita kirjoituksia suomalaisista ja eurooppalaisista.  (The Naked Truth and Other Stories about Finns and Europeans. Kolumnit julkaistu aiemmin Blue Wings -lehdessä vuosina 2005–2009)  Suomentanut Tero Valkonen. Helsinki:  WSOY, 2009.  ISBN 978-951-0-35175-8
Ei, herra ministeri. Ulkoministerin ensimmäinen vuosi.  (Toimittanut Anu-Elina Lehti)  Helsinki:  WSOY, 2009.  ISBN 978-951-0-35514-5
Stubb, Alexander & Järvimäki, Ilkka: Miehen treenikirja.  Helsinki:  Otava, 2009.  ISBN 978-951-1-23673-3
Stubb, Alexander & Hämäläinen, Karo: Alex.  Otava, 2017.  ISBN 978-951-1-31393-9
Miku Ronkainen

| Miku Ronkainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. elokuuta 1997 (ikä 27) Uusikaupunki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  TUTO Hockey
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  94
Pelaajaura
Pääsarjaura:  (–)
Aik. seurat:  FPS (S-S/Mestis) Ketterä (Mestis)
    
Miku Ronkainen (s. 21. elokuuta 1997 Uusikaupunki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue TUTO Hockeyssa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Juniorivuodet ja kaudet Suomi-sarjassa

Ronkainen syntyi Uudessakaupungissa, kun hänen isänsä Marko pelasi tuolloin I-divisioonaa Jääkotkissa. Miku Ronkainen vietti suurimman osan lapsuudestaan kuitenkin Forssassa ja aloitti jääkiekkoilun Forssan Palloseurassa. Hän siirtyi 16-vuotiaana Hämeenlinnan Pallokerhoon kaudeksi 2013–2014, jonka Ronkainen vietti pääasiassa seuran B2-nuorissa. Hän oli tehoilla 28+16=44 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Paavo Tynin jälkeen. Ronkainen jakoi koko B2-nuorten SM-sarjan maalipörssin kolmannen sijan KKP:n Markus Stillin ja Jussi Mettovaaran kanssa. Kaudeksi 2015–2016 hän palasi FoPSiin ja siirtyi seuran U20-joukkueeseen. Ronkainen debytoi myös FPS:n miesten Suomi-sarjan joukkueessa, jossa hän pelasi kuusi runkosarjaottelua tehden yhden maalin.
Kaudeksi 2016–2017 Ronkainen siirtyi HPK:n A-nuoriin. Hänet valittiin A-nuorten SM-liigan syyskuun kuukauden pelaajaksi. Ronkainen oli tehoilla 20+21=41 HPK:n toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Hän jakoi koko sarjan maalipörssin kahdeksannen sijan KalPan Mikko Juusolan ja Jukurien Mikael Vasaran kanssa. Ronkainen voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomen-mestaruuden. Kaudella 2017–2018 hän kärsi loukkaantumisista ja pelasi vain 21 runkosarjaottelua tehden 12 tehopistettä.
Ronkainen palasi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella FPS:n Suomi-sarjajoukkueeseen. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa toi siellä 32 runkosarjaottelussa tehot 7+7=14 ja yhdeksässä pudotuspeliottelussa tehot 6+2=8. Ronkainen jakoi koko sarjan pudotuspelien maalipörssin voiton Hokin Risto Mattilan ja Jarkko Harjulan sekä Kiekko-Espoon Joni Häppölän ja Huntersin Miika Runsalan kanssa. Hän pelasi kauden aikana myös yhden ottelun II-divisioonajoukkue Loimijoen Liekeissä tehopistein 2+1=3. Toukokuussa 2019 Ronkainen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen FPS:n kanssa. Kaudella 2019–2020 hän teki Suomi-sarjan runkosarjassa 34 ottelussa tehot 20+19=39, joilla Ronkainen oli joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Hän jakoi koko sarjan maalipörssin yhdeksännen sijan Huntersin Teemu Mielosen ja Kiekko-Espoon Moses Mustosen kanssa. Ronkainen pelasi kauden aikana myös neljä ottelua lainalla sarjatasoa ylempänä Mestis-joukkue TUTO Hockeyssa tehden yhden syöttöpisteen.
Ura > Siirtyminen Mestikseen

Kaudeksi 2020–2021 FPS nostettiin Suomi-sarjasta Mestikseen. Toukokuussa 2020 Ronkainen teki seuraan yhdessä pikkuveljensä Miskan kanssa vuoden mittaiset sopimukset. Hän pelasi koronavirusrajoitusten lyhentämällä kaudella 14 runkosarjaottelua tehden kolme maalia, mutta Ronkainen kärsi kuitenkin loukkaantumisista ja hänen kautensa päättyi ylävartalovamman vuoksi helmikuussa 2021. Heinäkuussa 2021 Ronkainen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen FPS:n kanssa. Myös kausi 2021–2022 hänellä jäi rikkonaiseksi ja hän pelasi runkosarjassa vain 22 ottelua. Ronkainen kertoi myöhemmin marraskuussa 2024 MTV Urheilulle pohtineensa pelaajauransa lopettamista ja työstäneensä masennus- ja mielenterveysasioita. Hän kertoi kuitenkin muuttaneensa mieltään uransa jatkon suhteen hyvin sujuneiden pudotuspelien myötä. Ronkainen teki pudotuspeleissä kahdeksassa ottelussa neljä syöttöpistettä. Kaudella 2022–2023 hän nosti tasoaan ja teki runkosarjassa 50 ottelussa tehot 15+28=43, joilla Ronkainen jakoi FPS:n sisäisen pistepörssin voiton Michal Kvasnican kanssa.
Ronkainen siirtyi kaudeksi 2023–2024 vuoden mittaisella sopimuksella Imatran Ketterään. Hän teki Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 26+30=56, joilla Ronkainen sijoittui koko sarjan pistepörssissä kolmanneksi edellään vain KeuPa HT:tä ja IPK:ta edustanut Leo Ring sekä Kiekko-Vantaan Okko Kangasniemi. Hän voitti Mestiksen tehotilaston lukemalla +33 ja palkittiin Jari Hirsimäki -palkinnolla. Ronkainen äänestettiin myös sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Neljännessä välieräottelussa 1. huhtikuuta 2024 vieraissa Kiekko-Espoota vastaan hän teki Ketterän 1–2-voittomaalin 3.14 minuuttia ennen varsinaisen peliajan päättymistä ja se ratkaisi joukkueelle finaalipaikan otteluvoitoin 4–0. Ronkainen voitti kauden päätteeksi lopulta Mestis-hopeaa.
Kaudeksi 2024–2025 Ronkainen palasi vuoden mittaisella sopimuksella TUTO Hockeyn riveihin. Hänet äänestettiin Mestiksen syyskuun kuukauden pelaajaksi. Ronkainen teki runkosarjassa 49 ottelussa tehot 18+33=51, joilla hän voitti koko sarjan pistepörssin, josta Ronkainen ansaitsi Jouni Rinne -palkinnon.
Muuta

Ronkaisen pikkuveli Miska pelasi omalla urallaan hyökkääjänä 32 SM-liigaottelua HPK:ssa. Veljekset pelasivat myös joukkuetovereina HPK:n U20-joukkueessa ja FPS:ssä. Heidän isänsä Marko Ronkainen pelasi suurimman osan omasta urastaan hyökkääjänä I-divisioonassa ja Mestiksessä. Veljesten setä Toni Ronkainen pelasi hyökkääjänä 24 SM-liigaottelua Rauman Lukossa, mutta suurimman osan urastaan kuitenkin alemmissa sarjoissa.
Mille Miglia

|  Mille Miglia |
| --- | --- |

Ensimmäinen tapahtuma:  1927
Viimeisin tapahtuma:  1957
Mille Miglia (suomeksi ”tuhat mailia”) oli Italian yleisillä teillä ajettu autokilpailu. Kilpailu järjestettiin yhteensä 24 kertaa vuosina 1927–1957 — 13 kertaa ennen toista maailmansotaa ja 11 kertaa sodan jälkeen.
Historia

Idea Mille Migliasta on peräisin yhden miehen, tuolloin hieman yli 20-vuotiaan Aymo Maggin päästä. Italian pohjoisosassa sijaitsevan Brescian asukkaat pitivät kaupunkiaan italialaisen autourheilun syntymäpaikkana ja tunsivat suurta katkeruutta, kun Italian Grand Prix siirrettiin vuonna 1922 Milanon autoklubin järjestettäväksi Monzaan. Aymo Maggi kokoontui yhdessä ystäviensä Franco Mazzottin, Gazzetta dello Sport -lehden moottoriurheilutoimittajan Giovanni Canestrinin ja Renzo Castagneton kanssa pohtimaan vastausta milanolaisten Italian GP:n ”ryöstölle”. He ajattelivat aluksi järjestää kilpailun Bresciasta Roomaan. Italia oli kuitenkin yhdistynyt yhtenäiseksi valtioksi vasta vuonna 1861, eivätkä roomalaiset olleet brescialaisille kovinkaan läheisiä, joten kilpailumatkaan päätettiin lisätä myös paluumatka Roomasta Bresciaan. Matkan mitaksi tuli noin 1 600 kilometriä – tuhat mailia.
Mille Miglian voittajat

| Vuosi | Kuljettaja(t) | Auto | Keskinopeus |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1927 |  Ferdinando Minoia    Giuseppe Morandi | OM 665 S | 77,22 km/h |  |
| 1928 |  Giuseppe Campari    Giulio Ramponi | Alfa Romeo 6C-1500 | 84,10 km/h |  |
| 1929 |  Giuseppe Campari    Giulio Ramponi | Alfa Romeo 6C-1750 | 89,67 km/h |  |
| 1930 |  Tazio Nuvolari    Battista Guidotti | Alfa Romeo 6C-1750 | 100,43 km/h |  |
| 1931 |  Rudolf Caracciola    Wilhelm Sebastian | Mercedes-Benz SSK | 101,13 km/h |  |
| 1932 |  Baconin Borzacchini    Amedeo Bignami | Alfa Romeo 8C-2300 | 109,86 km/h |  |
| 1933 |  Tazio Nuvolari    Decimo Compagnoni | Alfa Romeo 8C-2300 | 108,54 km/h |  |
| 1934 |  Achille Varzi    Amedeo Bignami | Alfa Romeo 8C-2600 | 114,29 km/h |  |
| 1935 |  Carlo Maria Pintacuda    Alessandro Della Stufa | Alfa Romeo Tipo B  | 114,72 km/h |  |
| 1936 |  Antonio Brivio    Carlo Ongaro | Alfa Romeo 8C-2900A | 121,59 km/h |  |
| 1937 |  Carlo Maria Pintacuda    Paride Mambelli | Alfa Romeo 8C-2900A | 114,72 km/h |  |
| 1938 |  Clemente Biondetti    Aldo Stefani | Alfa Romeo 8C-2900B | 135,37 km/h |  |
1939: Ei kilpailua, Mille Miglian tilalla ajettiin Libyassa 1 000 mailin kilpailu, jonka voitti Ercole Boratto / Consalvo Sanesi (Alfa Romeo 6C-2500SS Corsa)
| 1940 |  Huschke von Hanstein    Walter Baumer | BMW 328 | 166,69 km/h |  |
1941 – 1947: Kilpailua ei järjestetty
| 1947 |  Clemente Biondetti    Emilio Romano | Alfa Romeo 8C-2900B | 110,43 km/h |  |
| 1948 |  Clemente Biondetti    Giuseppe Navone | Ferrari 166 S | 120,93 km/h |  |
| 1949 |  Clemente Biondetti    Ettore Salani | Ferrari 166 MM | 131,18 km/h |  |
| 1950 |  Giannino Marzotto    Marco Crosara | Ferrari 195 S | 123,56  km/h |  |
| 1951 |  Luigi Villoresi    Pasquale Cassani | Ferrari 340 America | 121,51 km/h |  |
| 1952 |  Giovanni Bracco    Alfonso Rolfo | Ferrari 250 S | 128,56 km/h |  |
| 1953 |  Giannino Marzotto    Marco Crosara | Ferrari 340 MM | 142,32  km/h |  |
| 1954 |  Alberto Ascari | Lancia D24 | 139,61 km/h |  |
| 1955 |  Stirling Moss    Denis Jenkinson | Mercedes-Benz 300 SLR | 157,62 km/h |  |
| 1956 |  Eugenio Castellotti | Ferrari 290 MM | 137,41 km/h |  |
| 1957 |  Piero Taruffi | Ferrari 315 S | 152,63 km/h |  |
Loppu

Mille Miglia -kilpailut loppuivat vuonna 1957 vakavan onnettomuuden takia. Onnettomuudessa kuolivat aatelinen Alfonso de Portago, hänen kartanlukijansa ja lisäksi 10 katsojaa. Auto suistui ulos tieltä, törmäsi tolppaan katkaisten sen ja syöksyi katsojajoukkoon.
Autourheilun kestävyysajot
| --- | --- |
24 tuntia:  Le Mansin 24 tunnin ajo  Daytonan 24 tunnin ajo  Nürburgringin 24 tunnin ajo  Span 24 tunnin ajo  Dubain 24 tunnin ajo  Fujin 24 tunnin ajo  Zolderin 24 tunnin ajo  Silverstonen 24 tunnin ajo  Portimãon 24 tunnin ajo  Barcelonan 24 tunnin ajo  Bathurstin 24 tunnin ajo  Tokachin 24 tunnin ajo 
12 tuntia:  Sebringin 12 tunnin ajo  Bathurstin 12 tunnin ajo  Gulfin 12 tunnin ajo  Brnon 12 tunnin ajo  Reimsin 12 tunnin ajo  Sepangin 12 tunnin ajo  Mugellon 12 tunnin ajo  Estorilin 12 tunnin ajo  Kuwaitin 12 tunnin ajo 
10 tuntia:  Petit Le Mans  Suzukan 10 tunnin ajo 
9 tuntia:  Kyalamin 9 tunnin ajo 
8 tuntia:  Bahrainin 8 tunnin ajo  Indianapolisin 8 tunnin ajo  Kalifornian 8 tunnin ajo 
6 tuntia:  Abu Dhabin 6 tunnin ajo  Bogotán 6 tunnin ajo  Fujin 6 tunnin ajo  Monzan 6 tunnin ajo  Portimãon 6 tunnin ajo  Span 6 tunnin ajo  Watkins Glenin 6 tunnin ajo  Bathurstin 6 tunnin ajo  Montereyn 6 tunnin ajo  Silverstonen 6 tunnin ajo  Doningtonin 6 tunnin ajo  Nürburgringin 6 tunnin ajo  São Paulon 6 tunnin ajo  Circuit of the Americasin 6 tunnin ajo  Bahrainin 6 tunnin ajo  Méxicon 6 tunnin ajo  Shanghain 6 tunnin ajo  Vallelungan 6 tunnin ajo 
1000 mailia: Mille Miglia
1000 km:  Bathurst 1000  Brands Hatch 1000 km  Buenos Aires 1000 km  Zeltweg 1000 km 
Muita:  Carrera Panamericana  Targa Florio 
Vuoden 1938 voittaja-auto, Alfa Romeo 8C-2900B
Pentanoli

| 1-pentanoli |
| --- | --- |

Tunnisteet
Muut nimet:  pentyylialkoholi, n-pentanoli,  pentan-1-oli
CAS-numero:  71-41-0
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H11OH
Moolimassa:  88,15 g/mol
Ulkomuoto:  väritön neste
Sulamispiste:  −77,6 °C
Kiehumispiste:  137,986 °C
Tiheys:  0,8144 g/cm3
Liukoisuus veteen:  liukenee veteen
Pentanoli (C5H11OH) on alkoholi, joka koostuu hiilestä, vedystä ja hapesta. Sillä on kahdeksan rakenteellista isomeeristä muotoa:
1-pentanoli eli amyylialkoholi
2-pentanoli
3-pentanoli
2-metyyli-1-butanoli
3-metyyli-1-butanoli
2-metyyli-2-butanoli
3-metyyli-2-butanoli
2,2-dimetyyli-1-propanoli
Alkoholit
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| metanoli | etanoli | propanoli | butanoli | pentanoli | heksanoli | heptanoli | oktanoli | nonanoli | dekanoli | undekanoli | dodekanoli |
| CH3OH | C2H5OH | C3H7OH | C4H9OH | C5H11OH | C6H13OH | C7H15OH | C8H17OH | C9H19OH | C10H21OH | C11H23OH | C12H25OH |
Sven

| Sven |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  21. elokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Soini, Veini
Vastineita eri kielissä:  Svein, Svend
Nimen alkuperä:  skandinaavinen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sven on skandinaavinen miehen etunimi, joka merkitsee poikaa, nuorukaista. Nimi on ollut käytössä jo keskiajalla, ja se on ollut myös muutamilla Ruotsin, Norjan ja Tanskan kuninkailla. Suomessa nimestä ovat käytössä myös muunnelmat Soini ja Veini.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Sven on Suomessa annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 7 571 miehelle sekä muutamalle naisellekin. Suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Svenin nimipäivä on 21. elokuuta, samana päivänä, jolla Soini ja Veini ovat suomenkielisessä kalenterissa.
Sven-nimisiä kuninkaita

Uhri-Sven, Blot-Sven, Ruotsin kuningas 1080-luvulla
Sven Haakoninpoika, Norjan kuningas 1000–1015
Sven Aelgifunpoika, Norjan kuningas 1030–1035
Sven Haaraparta (Sven Otto Haraldsson), Tanskan kuningas 986–1014, Englannin kuningas 1013–1014
Sven Estridinpoika, Sven II, Tanskan kuningas 1047–1074
Sven Grathe, Sven III, Tanskan kuningas 1146–1157
Kuvitteellisia Svenejä

Sven Dufva, sotilas J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoissa
Sven, poro Disneyn elokuvassa Frozen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sven Wikimedia Commonsissa
Dani Carvajal

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Dani Carvajal edustamassa Real Madridia vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi: Daniel Carvajal Ramos
Syntymäaika: 11. tammikuuta 1992 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Leganés, Espanja
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja
Pituus: 173 cm
Seura
Seura: Real Madrid
Pelinumero: 2
Junioriseurat
2002–2010: Real Madrid
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2012 | Real Madrid Castilla | 68 | (3) |
| 2012–2013 | Bayer Leverkusen | 32 | (1) |
| 2013– | Real Madrid | 286 | (10) |
Maajoukkue
|  | Espanja U18 | 1 | (0) |
| 2010–2011 | Espanja U19 | 12 | (0) |
| 2012–2014 | Espanja U21 | 9 | (1) |
| 2014– | Espanja | 51 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. joulukuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 15. joulukuuta 2024.
| Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Maa:   Espanja> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Saksa 2024 |  |  |
Daniel ”Dani” Carvajal Ramos (s. 11. tammikuuta 1992 Leganés, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Madridia. Hän on Euroopan-mestari vuodelta 2024.
Seurajoukkueura > Real Madrid B

Carvajal on syntynyt Leganésissa, joka on yksi Madridin lähiöistä. Hän siirtyi Real Madridin junioriakatemiaan ollessaan 10-vuotias, jossa hän onnistui nousemaan aina seuran reservijoukkueeseen asti, mikä tapahtui vuonna 2010.
Hän onnistui heti ensimmäisellä kaudellaan vakiinnuttamaan pelipaikkansa avauskokoonpanossa, sekä nousi myös joukkueen kapteeniksi. Seuraavalla kaudella 2011–2012 hän pelasi 38 ottelua ja teki niissä kaksi maalia, kun joukkue palasi viiden vuoden tauon jälkeen Segunda Divisióniin.
Seurajoukkueura > Bayer Leverkusen

11. heinäkuuta 2012 Carvajal teki viisivuotisen sopimuksen saksalaisseura Bayer Leverkusenin kanssa. Siirtokorvauksena hänestä maksettiin 5 miljoonaa euroa. Siirtoon sisältyi kolmen ensimmäisen sopimusvuoden aikana takaisinostopykälä, joista ensimmäisen vuoden jälkeen hinta olisi 6,5 miljoonaa euroa, toisen 7 miljoonaa euroa ja kolmannen noin 8,5 miljoonaa euroa.
Carvajal pelasi ensimmäisen ottelunsa Bundesliigassa 1. syyskuuta 2012 kotikentällä SC Freiburgia vastaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa 25. marraskuuta 2012 ottelussa TSG 1899 Hoffenheimia vastaan. Kauden aikana hän pelasi Bundesliigassa 32 ottelua, joissa teki yhden ja syötti kahdeksan maalia.
Seurajoukkueura > Real Madrid

3. kesäkuuta 2013 Real Madrid käytti siirtoon liittyneen takaisinosto-option ja maksoi Carvajalista 6,5 miljoonaa euroa. Näin hänestä tuli joukkueen kauden 2013–2014 ensimmäinen hankinta. Hän nousi heti vakiokokoonpanoon, sillä avauskaudellaan hän pelasi 31 liigaottelua, joista 25:ssä hän oli avauksessa. Hän on pelannut kausittain 22–31 Primera Divisiónin ottelua pois lukien kausi 2020–2021, jolloin ottelumäärä jäi lukuisista loukkaantumisista johtuen kolmeentoista. Kaikkiaan hän on jouluun 2022 mennessä pelannut 235 Espanjan pääsarjaottelua, joissa hän on tehnyt viisi ja syöttänyt 33 maalia. Espanjan-mestaruuden hän on voittanut kolme kertaa ja cupin kerran. Mestarien liigassa pelaamissaan 73 ottelussa hän on viimeistellyt yhden ja alustanut 16 maalia. Mestarien liigan hän on voittanut viisi kertaa.
Maajoukkueura

Carvajal pelasi kolme ottelua Espanjan voittaessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2011 ja yhden ottelun alle 21-vuotiaiden EM-kultajoukkueessa 2013. Espanjan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa syyskuussa 2014 Ranskaa vastaan. Hän pelasi kolme ottelua MM-kilpailuissa 2018, näistä kaksi avauskokoonpanossa. MM-kilpailuissa 2022 hän oli kerran avauksessa ja tuli kerran vaihdosta kentälle. EM-kilpailuissa 2024 hän voitti mestaruuden ja pelasi avauskokoonpanossa lukuun ottamatta jatkoonpääsyn kannalta merkityksetöntä viimeistä alkulohko-ottelua ja välieräottelua, josta hän oli poissa varoitustilin täyttymisen aiheuttaman pelikiellon vuoksi. Hän teki ensimmäisen maajoukkuemaalinsa EM-kilpailujen alkulohko-ottelussa Kroatiaa vastaan.
Saavutukset

Espanjan maajoukkue
Euroopan-mestaruuskilpailut: kultaa 2024
Real Madrid :
Espanjan pääsarjamestaruus: 2016–2017, 2019–2020, 2021–2022, 2023–2024
Espanjan cup: 2013–2014
Mestarien liiga: 2013–2014, 2015–2016, 2016–2017, 2017–2018, 2021–2022, 2023-2024
Euroopan supercup: 2014, 2016, 2017, 2022, 2024
Espanjan supercup: 2017, 2019–2020, 2021–2022
Seurajoukkueiden maailmanmestaruus: 2014, 2016, 2017, 2018