stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Judogi

Kaksi judogiin pukeutunutta harjoittelijaa.
Judogi (柔道着 eli 柔道衣) on japaninkielinen nimi perinteistyyliselle japanilaiselle asusteelle, jota käytetään judon harjoittelussa ja kilpailuissa. Puvut ovat muiden japanilaisten budolajipukujen eli keikogien kaltaisia, mutta lajin luonteen vuoksi materiaali on paksumpaa, vahvistettua kangasta. Pukujen kangasvahvuus vaihtelee hintaluokittain.
Nykyaikaiset kilpailupuvut ovat joko sinisiä tai valkoisia. Käytännön syistä useimmat kilpailevat judokat omistavat sekä valkoisen että sinisen puvun, joiden molempien käyttö harjoituksissa on yleensä sallittua. Puvun kanssa käytetään värillistä vyötä, joka ilmaisee kantajansa taitotasoa, joskin vyöjärjestelmät sekä niiden myöntöperuste vaihtelevat jonkin verran maittain. Judogille tyypillinen piirre ovat kauluksesta olkapään yli ulottuvat ommellut koristeraidat, mutta useimmat valmistajat myyvät myös raidattomia pukuja.
Judopukujen koot ilmoitetaan 10 cm välein, ja periaatesääntö mitoituksessa on, että puvun on oltava hieman isompi kuin judoka eli judon harrastaja itse. Esimerkiksi jos judoka on 175 cm pitkä, puvun on oltava kokoa 180 cm. Naispuoliset judokat käyttävät judogin alla T-paitaa ja sitovat hiuksensa pehmeällä narulla tai lenkillä. Miehet voivat käyttää asun alla sopivaa ns. rash guard -paitaa hiertymien estämiseksi, riippuen paikallisen harjoittelusalin etiketistä. Harjoitusetiketin mukaan puvun tulee olla aina siisti ja puhdas.
Perinteisiä judogien valmistajia ovat Kizoku, KuSakura, Matsuru ja Mizuno, mutta judon laajan suosion vuoksi pukuja valmistavat lukuisat yritykset, tunnetuimpina mm. Adidas.
Jokha al-Harthi

| Jokha al-Harthi> جوخة الحارثي.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1978
Kansalaisuus:  Oman
Ammatti:  kirjailija, tutkija
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jokha al-Harthi (s. 1978) on omanilainen kirjailija ja tutkija. Hän on opiskellut Omanissa ja Britanniassa. Hän on saanut tohtorin oppiarvon klassisessa arabiankielisessä kirjallisuudessa Edinburghin yliopistosta. Hän on Sulttaani Qabusin yliopiston arabian kirjallisuuden apulaisprofessori.
Al-Harthi on julkaissut lastenkirjoja, novellikokoelmia ja romaaneja. Hän on julkaissut myös tieteellisiä töitä. Hänen teoksiaan on käännetty ainakin englanniksi, serbiaksi, koreaksi, italiaksi ja saksaksi. Niitä on julkaistu arabiankielistä kirjallisuutta esittelevässä brittiläisessä Banipal-lehdessä. Hän osallistui kirjailijoiden työpajaan IPAF Nadwaiin. Al-Harthi on saanut 2016 Sultan Qaboosin kulttuuri-, taide- ja kirjallisuus-palkinnon romaanista Narinjah (englanniksi käännetty Bitter Orange).
Sayyidat el-Qamar oli Zayed–palkinnon ehdokkaana 2011. Sen on kääntänyt englanniksi Marilyn Booth. Käännöksen on julkaissut Britanniassa kesällä 2018 Sandstone Press nimellä Celestial Bodies. Teos sai Man Booker International -palkinnon 2019.
Al-Harthi on ensimmäinen omanilainen naiskirjailija, jonka tuotantoa on käännetty englanniksi. Hän on ensimmäinen arabiaksi kirjoittava kirjailija, jonka teos on saanut Man Booker International -palkinnon.
Teokset

Manamat, 2004
Sayyidat el-Qamar, 2010
Narinjah, 2016
Aiheesta muualla

Jokha Al-Harthi Kotisivut. Arkistoitu 28.10.2011.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jokha Alharthi – 22.5.2019
Käännös suomeksi
Jeesus ja Josefine
Näyttelijät

Josefine - Pernille Kaae Høier
Jeesus - Sebastian Aagaard-Williams
Oskar - Rasmus Ott
Louise - Andrea Vagn Jensen
Jesper - Nikolaj Steen
Lukas - Jonathan Werner Juel
Joosef - Martin Brygmann
Maria - Camilla Bendix
Jytte - Bodil Jørgensen
Thorsen - Kjeld Nørgaard
Suomenkieliset äänet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mimosa Willamo  | … |  Josefine   |
|  Saska Pulkkinen  | … |  Jeesus   |
|  Otto Piispanen  | … |  Oskar   |
|  Rinna Paatso  | … |  Jytte   |
|  Mari Vainio  | … |  Louise   |
|  Timo Tuominen  | … |  Jesper, gladiaattorit, vartijat   |
|  Juhani Rajalin  | … |  Jesper (jaksot 8 ja 10), kertoja, gladiaattoriopettaja, Jeesuksen psykiatri, sivuäänet   |
|  Akira Takaki  | … |  Lukas   |
|  Paavo Kerosuo  | … |  Joosef, gladiaattorit   |
|  Ona Kamu  | … |  Maria   |
|  Jyrki Kovaleff  | … |  Thorsen, itämaan tietäjä, gladiaattorit,vartijat   |
|  Oskari Tamminen  | … |  Simon, pojat luokassa   |
|  Henri Piispanen  | … |  Juudas, pojat luokassa    |
|  Viivi Tamminen  | … |  Emelie, tytöt luokassa   |
|  Aarre Karén  | … |  Joosua, itämaan tietäjä, mies kirkossa, sivuäänet   |
|  Veikko Honkanen  | … |  itämaan tietäjä, sivuäänet   |
|  Markus Bäckman  | … |  Herodes, roomalainen sotilas, kaupan asiakas   |
|  Jaana Bister  | … |  käännös    |
|  Kari Tamminen  | … |  ohjaus  |
Jukka Hyytiäinen

Jukka Hyytiäinen (s. 5. helmikuuta 1985 Oulainen) on suomalainen vapaapainija, joka edustaa seuratasolla Vieskan Voimaa. Hänen valmentajinaan ovat toimineet vuosina 1997–2007 Juhani Rintakumpu ja sittemmin Hannu Hietanen.
Hyytiäinen sijoittui viidenneksi Bakun 2010 EM-kilpailujen vapaapainin 60 kg:n sarjassa. Vapaapainin poikien EM-kilpailuissa hän oli kymmenes 50 kg:n sarjassa 2001. Hän sai pronssia kreikkalais-roomalaisen painin poikien Pohjoismaiden mestaruuskilpailujen 54 kg:n sarjassa 2002. Vapaapainin Baltian mestaruuskilpailuissa hän on saanut hopeaa 60-kiloisissa 2006 ja 2007.
Hyytiäinen voitti Suomen mestaruuden 60 kg:n painoluokassa 2010. SM-hopeaa hän on saanut 54 kg:n sarjassa 2001, 60-kiloisissa 2003, 2005, 2007 ja 2008 sekä 66-kiloisissa 2011. SM-pronssia hän on saavuttanut 55 kg:n sarjassa 2002 sekä 60-kiloisissa 2006 ja 2009.
Jukka Hirvonen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 7. helmikuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Asikkala, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 182 cm
Junioriseurat
1992–2001: Kuusysi
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2000–2001 | Pallo-Lahti | 13 | (4) |
| 2001–2002 | FC Lahti | 4 | (0) |
| 2002 | → FC Kuusankoski (laina) | 10 | (0) |
| 2002 | → TP-Lahti | 7 | (0) |
| 2003–2005 | FC Kuusankoski | 74 | (9) |
| 2006–2012 | Viikingit | 169 | (14) |
| 2013–2014 | PK-35 | 46 | (5) |
| 2015 | Lahen Pojat JS | 10 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 333 | (35) |
Maajoukkue
| 2000 | Suomi U19 | 3 | (0) |
| 2001 | Suomi U20 | 1 | (0) |
| 2001 | Suomi U21 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. maaliskuuta 2016.
Jukka Hirvonen (s. 7. helmikuuta 1981 Asikkala) on suomalainen jalkapalloilija, joka on viimeksi edustanut Lahen Poikia Kolmosessa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.
Joigny

| Perustiedot |
| --- | --- |
Valtio::  Ranska
Région:: Burgundi
Departementti:: Yonne
Pinta-ala:: 44,89 km²
Asukasluku:: 10 333 (2006)
Asukastiheys:: 221,4 as./km²
Kaupunginjohtaja:: Philippe Auberger   2001–2008
Kotisivu::  (Arkistoitu – Internet Archive)

Joigny on ranskalainen kaupunkikunta, joka sijaitsee Yonnen departementissa Burgundin alueella.
Maantiede

Joignyn kaupunki sijaitsee Yonnen departementin keskustassa ja sieltä on 140 kilometriä kaakossa sijaitsevaan Pariisiin. Kaupunki on rakentunut Yonne-joen varrelle.
Historia

Kaupungin alueella on ollut asutusta jo neoliittisellä ajalla, josta ovat todisteina useat esiinkaivetut asutuskeskittymät. Roomalaisajalla kaupungin nimeksi muodostui Joviniacum. Sensin kreivi Raynard vanhempi rakennutti paikalle linnoituksen, joka on alkuna nykyiselle kaupungille. Kaupungin virallisena perustamisvuotena pidetään vuotta 996. Suuri tulipalo tuhosi melkein lähes koko puusta rakennetun kaupungin vuonna 1539.
Kaupunki sijaitsi aina Ranskan vallankumoukseen saakka Champagnen maakunnassa. Joignyn kreivit olivat herttuakunnan ensimmäisiä päärejä.
Kaupunki rakennettiin alun perin korkeaan nimenkärkeen, joka oli paikalle niin puolustuksellisesti kuin kaupankin kannalta edullinen sijainti koska sen dominoi leveää jokea, joka oli kommunikaation keskeinen väylä. Paikalle rakennettu silta ol yhteystekijä luonnonrikkaiden jokirantamien välillä, ja toi kaupungille vaurautta.
Kaupunki koki voimakkaita pommituksia toisen maailmansodan aikana. Kaupungin keskuaukio, La place Saint-Jean tuhoutui näissä pommituksissa melko täydellisesti, kuten myös uudelleen rakennettu kruununvoudin talo.
Nähtävyyksiä

Vanha keskusta, jossa jotkut talot ovat uudelleen rakennettu toisen maailmansodan jälkeen.
Renessanssin kaudelta peräisin oleva linna, joka kuului Condi-suvulle.
La côte Saint-Jacques hotelli-ravintola, jolla on kolme Michelin-tähteä ja siten on yksi maan huippuravintoloista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaupungin matkailuneuvonnan sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Joigny, kruununvoudin talo
Jokebed

Pedro Américon maalaus Moisés e Jocabed (1884)
Jokebed (myös Jookebed; hepr. ‏יוֹכֶבֶד‎, Yōḵeḇeḏ) on Raamatun henkilö. Häneen viitataan toisessa Mooseksen kirjassa ja neljännessä Mooseksen kirjassa. Hän oli kertomuksen mukaan Mooseksen, Aaronin ja Mirjamin äiti sekä Amramin täti ja vaimo.
Jokebed Raamatussa

Raamatun mukaan Jokebed syntyi Egyptissä Leevin tyttäreksi. Faaraon väitetään määräneen heprealaiseen kansaan kuuluneet pojat tapettaviksi, minkä johdosta Jokebedin kerrotaan piilottaneen Mooseksen kolmeksi kuukaudeksi ja asettaneen sitten kaislakorissa Niiliin. Kertomuksessa faaraon tytär löytää lapsen, joka pelastetaan joesta. Hän hyväksyy Mirjamin tarjojuksen etsiä heprealainen nainen poikaa imettämään. Näin Jokebed palaa tarinan mukaan hoitamaan Moosesta.
Raamatussa Jokebed esitellään sekä Amramin tätinä että vaimona. Tämä rikkoo kolmannen Mooseksen kirjan asettamaa kieltoa, mutta Vanhan testamentin kieltoja rikkovat suhteet eivät ole Raamatussa poikkeuksellisia.
Nimi

Jokebedin nimen merkitys on "Jahve on kunnia". Jokebed on ensimmäinen Raamatun henkilö, jonka nimessä esiintyy Jahve-sanasta (YHWH) lyhenteenä muodostettu "yah"-osa.
Jorge Recalde

| Jorge Recalde |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. elokuuta 1951 
Kansalaisuus:   Argentiina
WRC-ura
Aktiivivuodet:  1980–2000
Entiset tallit:  Audi, Lancia, Mitsubishi
Kilpailuja:  70
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  1
Palkintosijoja:  8
Erikoiskoevoittoja:  58
MM-pisteitä:  218
Ensimmäinen kilpailu:  Portugalin ralli 1980
Ensimmäinen voitto:  Argentiinan ralli 1988
Viimeinen kilpailu:  Argentiinan ralli 2000
Jorge Raúl Recalde (9. elokuuta 1951 – 10. maaliskuuta 2001) oli argentiinalainen ralliautoilija.
Recalde voitti Argentiinan rallin kahdesti, vuosina 1988 ja 1995. Jälkimmäisenä vuonna kilpailu ei kuulunut rallin MM-sarjaan. Recalde on ainoa Argentiinan rallin voittanut argentiinalainen kuljettaja, ja oli kotimaassaan erittäin suosittu henkilö. Recalde voitti myös Argentiinan rallimestaruuden kahdesti, vuosina 1982 ja 2000.
Recalde menehtyi sydäninfarktiin 10. maaliskuuta 2001 kesken Villa Dolores -rallin. Recalde pysäköi auton erikoiskokeen jälkeen ja nousi autosta lepäämään. Elvytysyrityksistä huolimatta hän kuoli 49-vuotiaana.
Rallin MM-sarjan voitot

| Nro | Kausi | Osakilpailu | Kartanlukija | Auto |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Argentiinan ralli | 1988 |  Jorge Del Buono | Lancia Delta Integrale |
Jukka Jernvall

Jukka Jernvall
Jukka Jernvall (s. 1963) on suomalainen evolutiivisen kehitysbiologian tutkija, joka parhaiten tunnetaan uraauurtavasta hampaiden kehityksen tutkimuksesta.
Jernvall väitteli Helsingin yliopistossa vuonna 1995. Hänen nisäkkäiden poskihampaita koskevan väitöskirjansa ohjaajina toimivat Irma Thesleff ja Mikael Fortelius. Tämän jälkeen hän on toiminut tutkijana Helsingin yliopiston Biotekniikan instituutissa ja New Yorkin Stony Brookin yliopistossa Yhdysvalloissa. Jernvallin tutkimus on tuonut yhteen molekyylibiologiaa ja toisaalta paleontologiaa ja evoluutiobiologiaa. Tiedelehti Nature kuvaili hampaiden kehitystä ja evoluutiota käsittelevän artikkelin yhdeksi viimeisten vuosikymmenien tärkeimmäksi evoluutiotutkimukseksi. Hampaiden lisäksi Jernvall tutkii niin fossiiliaineiston monimuotoisuutta kuin vapaana elävien hiirimakien vanhenemista Madagaskarilla.
Jernvall toimii akatemiaprofessorina Helsingin yliopiston Biotekniikan instituutissa.
Jernvall valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2008.
Aiheesta muualla

Jernvallin tutkimusryhmän sivut
Artikkeli Jernvallin tutkimuksesta Suomen Akatemian verkkolehti Apropos'sa (Arkistoitu – Internet Archive)
Jonas Baes

Jonas Baes (s. 1961 Los Baños, Laguna) on filippiiniläinen säveltäjä ja etnomusikologi. Hän opiskeli Filippiinien yliopistossa, Dilimanissa (Quezon City) sävellystä Ramón Pagayon Santosin johdolla vuosina 1977–82 ja sitten musiikkitiedettä José Macedan johdolla 1982–85. Hän sai opetusta myös Mathias Spahlingeriltä Hochschule für Musik Freiburgissa Saksassa (1992–94). Vuonna 2004 Baes sai Dilimanista filosofian tohtorin arvon Filippiinien tutkimuksessa väitöskirjallaan Modes of Appropriation in Philippine Indigenous Music: The Politics of the Production of 'Cultural Difference'.
Baes on kirjoittanut Filippiinien musiikkiin liittyviä artikkeleita lukuisiin kansainvälisiin julkaisuihin. Hän on opettanut analyysiä ja sävellystä Dilimanissa sekä matkustanut lisäksi luennoimaan Saksaan, Indonesiaan, Japaniin, Malesiaan, Meksikoon, Taiwanille, Thaimaahan, Yhdysvaltoihin ja Vietnamiin.
Baes on usein käyttänyt teoksissaan filippiiniläisiä ja myös muiden maiden kansanomaisissa musiikkiperinteissä hyödynnettyjä soittimia. Tämän lisäksi hänen musiikkinsa esittämiseen tarvitaan joskus esimerkiksi tyhjiä soodatölkkejä ja vesipulloja. Myös ihmiskehon tuottamia ääniä (kuten yskintää, itkua ja maiskausääniä) käytetään Baesin teosten esityksissä monipuolisesti. Hänen teoksiaan onkin hyvin vaikea luetteloida genreittäin.
Jukka Latvala

Jukka Latvala (s. 28. elokuuta 1975) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Koskenkorvan Urheilijoita. Hän pelasi Superpesiksessä vuosina 1997–2016 Jyväskylän Kirin, Koskenkorvan Urheilijoiden,  Kouvolan Pallonlyöjien, Kankaanpään Mailan ja Kiteen Pallon joukkueissa, kunnes teki pelinjohtajasopimuksen Kiteen Pallon kanssa. Elokuussa 2017 Latvala teki paluun pelaajana, kun kausi päättyi pelinjohtamisen osalta. Latvala oli ulkopelipaikaltaan kolmosvahti. Nykyisin hän pelaa pääosin jokerilyöjänä.
Latvala on pelannut myös Itä-Länsi-ottelussa ja voittanut 2 SM-mitalia. Miesten Superpesiksen runkosarjassa Latvala pelasi 518 ottelua, joissa hän löi 727 juoksua, toi 262 juoksua ja keräsi 1929 kärkilyöntiä. Superpesiksen ylemmissä pudotuspeleissä hän pelasi 97 ottelua, joissa hän löi 95 juoksua, toi 47 juoksua ja keräsi 339 kärkilyöntiä.
Latvalan pikkuveli Matti Latvala on myös pääsarjatason pesäpalloilija ja SM-mitalisti.
Saavutukset > Pelaajana

2 SM-pronssia: 2003, 2007
1 Itä-Länsi-ottelu: 2010
Jukka Laitakari

Jukka Laitakari (s. 8. kesäkuuta 1941, Helsinki) on terveyskasvatuksen emeritusprofessori.
Jukka Kalevi Laitakari on koulutukseltaan terveyskasvatuksen tohtori, PhD. 1960-luvulla hän työskenteli Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun liikuntahygienian ja kansanterveyden assistenttina. Tämän jälkeen hän toimi 30 vuotta terveyskasvattajana ja tutkijana puoliksi Itä-Kanadassa ja puoliksi UKK-instituutissa Tampereella. Vuosina 2000–2006 Laitakari työskenteli Jyväskylän yliopistossa terveyskasvatuksen professorina.
Teoksia

Hampaiden harjaus hammasmädän ehkäisykeinona tutkimusten valossa, 1971
Terveyskasvatus: johdatus suunnitteluun, menetelmiin ja arviointiin, 1978
Terveyskasvatuksen suunnittelu, 1986
Terveyskasvatus terveyskeskuksissa (yhdessä muiden tekijöiden kanssa), 1989
Jonas Arntzen

| Jonas Arntzen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. marraskuuta 1997 (ikä 26) Lillehammer, Norja
Kansalaisuus:   Norja
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  oikea
Pituus:  190 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  Örebro HK
Sarja:  SHL
Jonas Arntzen (s. 21. marraskuuta 1997) on norjalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti, joka edustaa SHL:ssä pelaavaa Örebro HK:ta. Hänen hanskakätensä on oikea.
Juho Arvi Kemiläinen

Juho Arvi Kemiläinen (5. elokuuta 1884 Kuopion maalaiskunta – 11. lokakuuta 1941 Äänekoski) oli suomalainen kirjastonhoitaja, Suomen kirjastoseuran ja useiden eri järjestöjen aktiivi sekä toimittaja.
Henkilöhistoria

Kemiläisen vanhemmat olivat  suutari,  maanviljelijä  Juho Wilho  Kemiläinen  ja  Anna  Loviisa  Hyvärinen ja puoliso vuodesta 1912 Aino Tyyne Hyvärinen. Kemiläinen tuli ylioppilaaksi Kuopion  lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1909.  Hän oli Tampereen  kaupunginkirjaston johtaja 1921–1927 ja Teknillisen korkeakoulun kirjaston ensimmäinen päätoiminen kirjastonhoitaja vuodesta 1927. Kemiläinen toimi vuodesta 1908 Kansanvalistusseuran kirjastonhoidon neuvojana ja vuodesta 1910 seuran kirjaston sihteerinä ja teki sitten kirjastoalan opintomatkoja Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin.  Kemiläinen oli Suomen kirjastoseuran perustajia ja toimi seuran sihteerinä 1915–1917. Seuran puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja hän oli 1930-luvulla. Eduskunnan sivistysvaliokunnan sihteeri hän oli 1917 ja Turun suomalaisen työväenopiston johtaja 1917–1921. Kemiläisellä oli useita luottamustoimia ja hän työskenteli myös Kirjastolehden ja Aitosuomalaisen päätoimittajana.
Kemiläinen vammautui työpaikallaan silmiin talvisodan ensimmäisen päivän pommituksessa Helsingissä ja kuoli myöhemmin tehdyn silmäleikkauksen jälkeen Äänekoskella.
Julkaisuja

Kokoelma suomen kielen vierasperäisiä sanoja, 1907
Suomen kirjastoseuran opas, 1912
Yleisen kirjastoliikkeemme nykyisestä asemasta, 1914
Luokitusluettelo: Deweyn kymmenjärjestelmän mukainen sovitus suomalaisia kirjastoja varten, 1921
Tampereen kirjastotalon vihkiäisjulkaisu, 1925
Uusi suomalaisuusliike: Tampereen radion välityksellä 25.5.1926 pidetty puhe, 1926
Aitosuomalaisuusliike, 1930
Johan Snellman

Johan Snellman eli Johannes Snellmann (noin 1711 Oulu – 13. heinäkuuta 1738 Iin Hamina) oli suomalainen Oulun triviaalikoulun opettaja ja vanhimman Oulun historiaa käsitelleen teoksen tekijä.
Johan Snellmanin vanhemmat olivat Oulun tullitarkastaja Johan Snellman (k. 1759) ja Anna Enroth. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1731 ja Turussa 1736. Snellman valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1738. Hänen kaksiosainen latinankielinen maisterinväitöskirjansa De urbe Uloa (Oulun kaupungista) oli ensimmäinen Oulun kaupungin historiaa käsitellyt tieteellinen tutkimus. Väitöskirjassa Snellman käsitteli Oulun historiaa, rakennuksia, asemakaavaa, elinkeinoja ja kauppaa.
Snellman oli Oulun triviaalikoulussa alempana kollegana vuodesta 1733 ja ylempänä kollegana vuodesta 1737. Snellman oli naimisissa vuodesta 1737 Elisabet Caliciuksen kanssa tämän ensimmäisessä avioliitossa.
Julkaisuja

Oulun kaupungista - De urbe Uloa; suomentaneet Sari Kivistö ja Arto Kirri. Scripta historica 28. Oulu-seura - Oulun kaupunki, Oulu 2000
Aiheesta muualla

Dissertatio gradualis, de vrbe Vloa, cujus partem posteriorem, ex indultu amplissimi senatus philosophici in regio et illustri, ad Auram, Athenaeo, praeside Henrico Hassel, eloqvent: professore reg. & ord. In publico eruditorum consessu, bonis placidè examinandam modestè exhibet Johannes Joh. Snellmann, superior collega scholae triv. Vloënsis, in auditorio maximo, ad diem XXII. Octobris, anno reparatae salutis MDCCXXXVII. horis, ante meridiem, consuetis, 1737, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Irakin vastarinta

Irakin vastarinta koostuu monista eri ryhmistä, jotka taistelevat Yhdysvaltain johtaman liittouman miehitystä vastaan. Vastarintataistelijoita kutsutaan myös usein kapinallisiksi, varsinkin englanninkielisessä mediassa (engl. insurgent). Vastarintataistelijat eivät ole järjestäytyneet yhtenäiseksi armeijaksi, vaan he toimivat pienissä ryhmissä, joiden toimintatavat ja tavoitteet ovat osittain tai kokonaan toisistaan poikkeavia. Näistä ryhmistä osa taistelee paitsi miehittäjiä, myös toisiaan vastaan, ja osa Irakin hallitusta vastaan.
Vastarinta muodostuu

Sodan aikana irakilaisten muodostama vastarinta oli varsin hajanaista, koska merkittävä osa irakilaisista sotilaista ei taistellut, kun hyökkääjän ylivoima ja eteneminen näytti vääjäämättömältä. Yhdysvaltain presidentti George W. Bush julisti suuret taistelut päättyneiksi ja miehitysvallan alkaneeksi, kun Saddam Husseinin hallinto oli kaadettu. Pian tämän jälkeen varsinainen vastarintaliike alkoi muotoutua ja saada suosiota irakilaisten keskuudessa.
Vastarinnan kasvaminen ja laajeneminen oli luonnollista seurausta Irakin sodasta ja siitä seuranneesta miehityksestä, mutta vastarinta on saanut lisää voimaa myös erinäisistä tapahtumista. Joissain paikkakunnilla se alkoi, kun ihmiset menettivät kärsivällisyytensä jälleenrakentamisen suhteen. Toisissa se oli suora vastaus Yhdysvaltojen hyökkäyksiin, surmiin, pidätyksiin ja nöy­ryytyksiin. Irakilaisten loukkaaminen, heidän uskonnollisten arvojensa hyljeksiminen ja herjaaminen, pahoinpitelyt ja kidutus eivät olleet omiaan tukemaan Yhdysvaltain onnistumista. Fallujassa ja Samarrassa, jotka kuuluvat ns. sunnikolmioon, vasta­rinta alkoi, kun amerikkalaisjoukot avasivat tulen mielen­osoittajia vastaan miehityksen al­kuvaiheessa. Mosulissa yhdysvaltalaiset lähettivät suurimman osan joukoistaan turvaamaan Kirkukin öljykenttiä, eikä ketään estämään mellakoita ja ryöstelyä kaupungissa. Samoin kävi myös Irakin pääkaupungissa Bagdadissa. Liittouman joukot ovat miehityksen aikana surmanneet muun muassa irakilaisia poliiseja, journalisteja, diplomaatteja ja hääseurueita. Tällaiset tapaukset vain vahvistivat vastarintaliikkeen asemaa entisestään ja yllyttivät kostoiskuihin. Lisäksi miehityshallinto ja eräät yhdysvaltalaiset virkamiehet ovat myöhemmin tunnustaneet, että Saddam Husseinin hallinnon hajottaminen oli virhe. Kun sadattuhannet upseerit ja miehistön jäsenet jäivät työttömiksi, ei heille jäänyt paljon vaihtoehtoja.
Irakin vastarinta on muodostunut kovemmaksi kuin odotettiin, eivätkä taistelut ole vielä osoittaneet laantumisen merkkejä. Vapunpäivänä 2003 Yhdysvaltain presidentti George W. Bush piti näyttävät voitonjuhlat lentotukialus Abraham Lincolnin kannella, jossa hän kertoi, että suuret sotatoimet Irakissa ovat päättyneet ja Yhdysvallat ja sen liittolaiset ovat voittaneet taistelun Irakista. Taistelut ovat kuitenkin tästä huolimatta jatkuneet ja Yhdysvallat on kertonut, että se on luopumassa joistakin sodanjälkeistä Irakia koskevista suunnitelmistaan. Yhdysvaltalaisen prikaatikenraali Mark Kimmittin mukaan taistelut saattavat kestää jopa vuosikymmeniä. Pitkittynyt miehitys on houkuttelee Irakiin taistelemaan yhä enemmän ulkomaisia taistelijoita.