stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jacob Johann von Sievers
Kirjallisuutta

Katariina II. Katariina II kirjeitä kreivi Sieversille // Русский архив, 1870. - Изд. 2-е. - М., 1871. - Стб. 1422-1438.
Сиверс Я.Е. Kreivi Sieversin puhe Novgorodin kuvernementin tilasta 1764 // Русский архив, 1892. – Кн. 3. – Вып. 10. – С. 169-198.
Karl Ludwig Blum: Ein russischer Staatsmann, Denkwürdigkeiten des Grafen von Sievers, Leipzig 1857-58, 4 Bände
Karl Ludwig Blum: Graf Jacob Johann von Sievers und Russland zu dessen Zeit. Leipzig; Heidelberg: Winter, 1864
Kleinschmidt, Arthur: Russland's Geschichte und Politik dargestellt in der Geschichte des russischen hohen Adels. Adamant Media Corporation, 2001
Jones, Robert E: Provincial Development in Russia. Catherine II and Jacob Sievers. Rutgers University Press 1984
Novgorodin kuvernementti
Grodnon uusi linna, jossa sovittiin Puolan toisesta jaosta.
Siversovin kanavan alkupää Olhavanjoelta päin.
Thomas Henry Ismay

| Thomas Henry Ismay |
| --- | --- |
 Thomas Henry Ismay.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. tammikuuta 1837 Cumberland, Englanti
Kuollut: 23. marraskuuta 1899 (62 vuotta) Merseyside, Englanti
Kansalaisuus:  Iso-Britannia
Ammatti:  laivanvarustaja
Thomas Henry Ismay (7. tammikuuta 1837 Cumberland, Englanti – 23. marraskuuta 1899 Merseyside, Englanti) oli englantilainen laivanvarustaja, jonka omistaja-aikana brittiläisestä White Star Line -varustamosta kasvoi yksi huomattavimmista Pohjois-Atlantilla liikennöivistä laivanvarustamoista. Hänen poikansa oli J. Bruce Ismay.
Ismay on yksi aikansa kuuluisimmista laivanvarustajista. Kuuluisuuden taustalla vaikutti muun muassa, että hän loi tuhansia kauppamerenkulun ja meriteollisuuden työpaikkoja. Hänelle myönnettiin City of Belfastin vapaakansalaisuus vuonna 1899. Tämän lisäksi hän oli tarjonnut koko laivastoaan kuningatar Viktorian palvelukseen ensimmäisessä buurisodassa. Sen lisäksi Ismay toimi Lancashiren ja Cheshiren kreivikuntien rauhantuomarina, armeijan ja merivoimien järjestämistä käsittelevän lordi Hartingtonin komission jäsenenä, Cheshiren varapäällikköluutnanttina ja yliseriffinä. Vuonna 1897 Ismaylle tarjottiin baronetin arvoa, josta hän kuitenkin kieltäytyi. Ismayn kieltäytymistä aatelisarvosta ylistettiin englantilaisissa sanomalehdissä.
1890-luvun lopulla Ismay huolestui J. P. Morganin hankkeesta ostaa kaikki Pohjois-Atlantilla liikennöivät varustamot International Mercantile Marine -yhtiölle ja samalla Morganin aloittavan mahdollisen tariffisodan. Ismay yritti saada myös muita brittiläisiä laivanvarustajia perustamaan kanssaan konsortiota, jolla brittiläinen Inman Line ostettaisiin takaisin IMM:ltä, mutta hän epäonnistui vakuuttamaan muut laivanvarustajat siitä, että Morgan oli tosissaan. Tätä pidetään vain yhtenä harvoista Ismayn uran epäonnistumisista.
Ismay kuoli Dawpoolin kartanossa Merseysidessa 23. marraskuuta 1899. Hänen leskensä Margaret Ismay lahjoitti miehensä kuoleman jälkeen muun muassa 10 000 sterlingpuntaa Liverpoolin katedraalin rakentamista varten. Lahjoituksella kustannettiin Thomas Henry Ismayn nimikkoikkunaselvennä.
Kirjallisuutta

Wilton J. Oldham: The Ismay Line (1961)
Paul Louden-Brown: White Star Line, The: An Illustrated History 1869-1934 (2000)
Frances Wilson: How to Survive the Titanic or The Sinking of J. Bruce Ismay (2011)
Aiheesta muualla

Thomas Henry Ismay The Cumbria Directory. Viitattu 16.11.2018 (englanniksi).
Todd Graff

| Todd graff |
| --- | --- |
 Todd Graff (oikealla) ja Keke Palmer vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. lokakuuta 1959 (ikä 64) New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Todd Graff (s. 22. lokakuuta 1959 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Todd Graff Wikimedia Commonsissa
Todd Graff Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jobie Dajka

| Jobie Dajka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. joulukuuta 1981
Kuollut: 7. huhtikuuta 2009
Kansalaisuus:   Australia
Pyöräilijä
Lempinimi:  Wheels
Laji:  ratapyöräily
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  sprintteri
Suurimmat voitot
 Keirinin maailmanmestaruus 2002 
| Mitalit> Maa:   Australia.Miesten pyöräily.Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten pyöräily.Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten pyöräily.Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Maa:   Australia> Miesten pyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ballerup 2002 | keirin |  |
|  Hopeaa | Antwerpen 2001 | joukkuesprintti |  |
|  Hopeaa | Ballerup 2002 | eräajo |  |
|  Hopeaa | Ballerup 2002 | joukkuesprintti |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 2003 | eräajo |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 2003 | keirin |  |
|  Pronssia | Los Angeles 2005 | eräajo |  |
Jobie Dajka (11. joulukuuta 1981 Bourke, Uusi Etelä-Wales, Australia – 7. huhtikuuta 2009 Adelaide, Etelä-Australia) oli australialainen ratapyöräilijä.
Dajka saavutti ratapyöräilyn junioreiden MM-kilpailuissa 1998 hopeaa joukkuesprintissä. Vuoden 1999 kisoissa hän sai kultaa eräajossa ja joukkuesprintissä sekä pronssia kilometrin aika-ajossa.
Dajka sai ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa kuuluttuaan Australian hopeajoukkueeseen Antwerpenin MM-kilpailujen joukkuesprintissä 2001. Samana vuonna hän voitti keirin-ajon maailmancup-osakilpailun Ipohissa. Ballerupin MM-kilpailuissa 2002 hän voitti kultaa keirinissä ja sai hopeaa eräajossa ja joukkuesprintissä. Manchesterin kansainyhteisön kisoissa hän saavutti kultaa joukkuesprintissä ja pronssia eräajossa. Stuttgartin MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui toiseksi eräajossa ja keirinissä.
Vuonna 2004 Dajka voitti keirinin maailmancup-osakilpailun Sydneyssä. Häntä ei kuitenkaan valittu Australian joukkueeseen Ateenan olympialaisiin valehtelun vuoksi. Hän ei ollut kertonut käynnissä olleissa dopingtutkimuksissa ottaneensa vitamiinia ruiskeena. Dajkaa ei varsinaisesti epäilty dopingista, mutta olympiajoukkueesta putoaminen oli hänelle niin kova isku, että hän sairastui masennukseen ja alkoholismiin.
Dajka teki paluun maajoukkueeseen 2005. Hän voitti eräajon Australian mestaruuden ja saavutti samassa lajissa pronssia Los Angelesin MM-kilpailuissa. Hän sai kuitenkin kolmen vuoden kilpailukiellon hyökättyään Australian maajoukkueen päävalmentajan Martin Barrasin kimppuun. Rangaistus lyhennettiin sittemmin vuoden mittaiseksi.
Dajka löydettiin kuolleena kotoaan 7. huhtikuuta 2009. Poliisin mukaan kuolemaan ei liittynyt epäselvyyksiä.
Jorma Sallamo

Jorma Jalmari Sallamo (24. syyskuuta 1928 Lahti – 27. maaliskuuta 1989 Oulu) oli suomalainen järjestöjohtaja, joka sai konsulin arvonimen.
Henkilöhistoria

Jorma Sallamon vanhemmat olivat johtaja Jalmari Sallamo ja Hanna Johansson ja toinen puoliso vuodesta 1962 toimittaja Irmeli Nykänen. Sallamo tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yksityislyseosta 1950 ja opiskeli valtiotieteitä Helsingin yliopistossa. Hän toimi Kiinteistöliiton järjestösihteerinä 1955–1964, Suomen kiinteistötyönantajien liiton apulaisasiamiehenä 1958–1964 ja Talokeskuksen osastopäällikkönä 1958–1962 ja apulaisjohtajana 1962–1964. Pohjois-Suomen Messujen ja Oulun kauppakamarin toimitusjohtaja Sallamo oli vuodesta 1964 aina vuoteen 1989 saakka. Sallamo oli myös Suomen kiinteistölehden toimittaja 1956–1964. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kapteeni. Konsulin arvonimen Sallamo sai vuonna 1981.
Julkaisuja

Suomen kiinteistöliiton juhlajulkaisu = Finlands fastighetsförbunds jubileumsskrift: 50 (vuotta – år. 1907–1957), 1957, Olavi Wiias, Jorma Sallamo, Kalle Patoluoto
Helsingin asuntoyhtiöiden yhdistys ry. 25 [v.] 1933–1958, 1958
Isännöitsijän käsikirja, 1963
Näkymiä maailman laidalta, 1966, Kaltio, 22 (1966) 5, ss. 148–149
Johan Henrik Zilliacus

Johan Henrik Zilliacus (23. tammikuuta 1908 Helsinki – 9. tammikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen antiikintutkija (filologi). Papyrologiseen aineistoon ja piirtokirjoituksiin erikoistunut Zilliacus oli Helsingin yliopiston Kreikan kirjallisuuden professori 1944–1974 ja toimi Suomen Rooman-instituutin johtajana vuosina 1956–1959.
Hän meni vuonna 1936 naimisiin Harriet Björkenheimin kanssa. Heillä on neljä lasta, joista yksi on Margherita Zilliacus.
Teoksia

Zum Kampf der Weltsprachen im oströmischen Reich, Helsingfors 1935.
Vierzehn Berliner griechische Papyri. Urkunden und Briefe, Helsingfors 1941.
Zur Sprache griechischer Familienbriefe des III Jahrhunderts n.Chr. (P.Michigan 214–221), Helsingfors 1943.
Nya vägar till antiken. Papyrusfynd och papyrusforskning, Helsingfors 1948 (suomennos: Papyrustutkimus, Helsinki 1974).
Late Byzantine Land-Leases from Hermopolis, Helsingfors 1947.
Untersuchungen zu den abstrakten Anredeformen und Höflichkeitstiteln im Griechischen, Helsingfors 1949.
Thukydides, Stockholm 1952.
Selbstgefühl und Servilität. Studien zum unregelmässigen Numerusgebrauch im Griechischen, Helsingfors 1953.
Sylloge inscriptionum christianarum veterum Musei Vaticani I–II, Helsinki 1963 (muut tekijät: Patrick Bruun, Iiro Kajanto, Henric Nordberg, Jaakko Suolahti, ja Rolf Westman).
Zur Abundanz der spätgriechischen Gebrauchssprache, Helsingfors 1967.
Fifty Oxyrhynchus Papyri (P. Oxy. Hels.) Helsinki 1979 (muut tekijät: Jaakko Frösén, Paavo Hohti, Jorma Kaimio ja Maarit Kaimio).
Rooma, piirtokirjoitusten kaupunki, Helsinki 1982.
Papyri Helsingienses I. Ptolemäische Urkunden‬, mit einem Beitrag von Stefan Grunert, Helsinki 1986 (muut tekijät: Jaakko Frösén, Paavo Hohti, Jorma Kaimio ja Maarit Kaimio).
Technip

| Technip S> A. |
| --- | --- |

ISIN:  FR0000131708
Kotipaikka:  Ranska
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Technip S.A. on suuri ranskalaislähtöinen, maailmanlaajuisesti toimiva yhtiö, joka suunnittelee, valmistaa ja toimittaa laitteita öljy-, kaasu- ja petrokemian teollisuudelle. Yhtiöllä on Suomessa tytäryhtiö Technip Offshore Finland Oy, joka omistaa Rauma-Repola Oy:lle aikanaan kuuluneen Mäntyluodon telakan. Mäntyluodossa valmistetaan nykyään pääasiassa raskaita teräsrakenteita öljyntuotantoon.
Technipin liikevaihto vuonna 2005 oli 5,4 miljardia euroa ja sen palveluksessa oli noin 21 000 henkilöä, joista Technip Offshore Finlandin palveluksessa on noin 850 henkilöä.
Tails (käyttöjärjestelmä)

| Tails |
| --- | --- |

 Tails
Tuoteperhe:  *nix
Toiminnallinen tila:  toiminnassa
Viimeisin vakaa versio:  6.8.1 (10. lokakuuta 2024)
Ytimen tyyppi:  monoliittinen ydin
Lähdekoodimalli:  avoin lähdekoodi
Lisenssi:  GPLv3+
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tails eli The Amnesic Incognito Live System on Debianiin pohjautuva tietoturvaan keskittyvä käyttöjärjestelmän jakelupaketti, jonka tavoitteena on suojata käyttäjän yksityisyyttä ja anonyymiutta. Kaikki lähtevät yhteydet menevät Tor-verkon kautta ja suorat (ei-anonyymit) yhteydet on estetty. Järjestelmän voi käynnistää live-CD:ltä tai irrotettavalta tiedontallennusvälineeltä (esim. USB-muistilta), jolloin sen käyttö ei jätä jälkiä (digitaalisia jalanjälkiä) koneelle, ellei sitä ole erikseen käsketty jättämään niitä. Suurin osa jakelupaketin kehityksen rahoituksesta on tullut Tor Project -järjestöltä.
Historia

Tailsin ensimmäinen versio julkistettiin 23.6.2009. Se kehitettiin Gentoohon pohjautuvan Incognito-jakelupaketin pohjalta. Suurin osa kehityksen rahallisesta tuesta on tullut Tor Project -järjestöltä. Tails on saanut rahallista tukea myös Debian Project -järjestöltä, Mozilla-säätiöltä ja Freedom of the Press Foundation -säätiöltä.
Laura Poitras, Glenn Greenwald ja Barton Gellman ovat kukin sanoneet, että Tails oli tärkeä työkalu Yhdysvaltain kansallisen turvallisuusviraston (NSA) paljastuksentekijän Edward Snowdenin kanssa tehdyssä työssä.
Saksalainen julkisesti rahoitettu TV-kanava Das Erste raportoi 3. heinäkuuta 2014, että NSA:n Xkeyscore-valvontajärjestelmä sisältää kriteerejä henkilöille, jotka käyttävät hakukoneita etsimään Tailsia tai vierailevat Tailsin verkkosivulla. Xkeyscoren lähdekoodista löytynyt kommentti on kutsunut Tailsia ”ääriryhmien äärifoorumeilla kannattamaksi viestiturvallisuusjärjestelmäksi”.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tails -jakelupaketin kotisivu (englanniksi)
Tails Tor Project -järjestön sivulla (englanniksi)
Tails – Tunnetut ongelmat (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Tails (operating system)
Käännös suomeksi
Tinga Tinga

Tinga Tinga on tansanialainen taidesuuntaus, joka sai alkunsa 1960-luvulla. Suuntauksen kantaisä on tansanialainen Edward Saidi Tingatinga. Tinga Tingalle ovat tyypillisiä värikkäät ja tyylitellyt eläinaiheet. Dar es Salaamissa Oyster Bayn alueella on suuri tori, jolla taiteilijat myyvät Tinga Tinga -töitään. Nykyisin kuuluisia taidesuunnan edustajia ovat mm. Jaribuni ja A. Hassani.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tinga Tinga
Kepa (Arkistoitu – Internet Archive)
Zanzibar connection (Arkistoitu – Internet Archive)
Inside Africa
Eastern arc (Arkistoitu – Internet Archive)
www.tingatinga.info
www.tingatinga.org
www.tingatingastories.com (Arkistoitu – Internet Archive)
John Francis Kinney

John Francis Kinney (11. kesäkuuta 1937 Oelwein, Iowa – 27. syyskuuta 2019) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi minnesotalaiseen Saint Paulin arkkihiippakuntaan (sittemmin Saint Paul and Minneapolis) 2. helmikuuta 1963. Hänet nimitettiin Saint Paul and Minneapolisin vihkipiispaksi sekä Caprulaen titulaaripiispaksi 9. marraskuuta 1976, ja piispaksi vihkiminen seurasi 25. tammikuuta 1977. Pääkonsekraattorina toimi John Robert Roach, jota avustivat Leo Binz ja James Richard Ham.
Kinney nimitettiin Bismarckin piispaksi Pohjois-Dakotaan 28. kesäkuuta 1982 ja asetettiin virkaan 23. elokuuta. Hän sai 9. toukokuuta 1995 uuden nimityksen Saint Cloudin piispaksi Minnesotaan, ja hänet asetettiin tähän virkaan 6. heinäkuuta.
John Profumo

| John Profumo |
| --- | --- |

Yhdistyneen kuningaskunnan sotaministeri
 27. heinäkuuta 1960 – 5. kesäkuuta 1963  
Monarkki:  Elisabet II
Pääministeri:  Harold Macmillan
Edeltäjä:  Christopher Soames
Seuraaja:  Joseph Godber
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. tammikuuta 1915 Kensington, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 9. maaliskuuta 2006 (91 vuotta)
Arvonimi: prikaatikenraali
Puoliso:  Valerie Hobson
Tiedot
Puolue:  Konservatiivit
John ”Jack” Dennis Profumo (30. tammikuuta 1915 – 9. maaliskuuta 2006), oli brittiläinen konservatiivipoliitikko ja sotaministeri, jonka suhde Christine Keeleriin johti poliittiseen skandaaliin 1963 ja hänen eroonsa ministerintehtävästä.
Elämäkerta

Profumo oli alun perin italialaista sukua ja kuninkaan lakimiehen poika. Hän kävi koulua Harrow Schoolissa ja opiskeli Oxfordin yliopistossa ja valittiin parlamenttiin 1940. Hän oli naimisissa näyttelijätär Valerie Hobsonin kanssa. Hänellä oli neljännen Profumin paronin arvo, joka oli myönnetty suvulle Sardinian kuningaskunnan aikana. Hän kuului niihin 41 konservatiiviin, jotka äänestivät hallitustaan vastaan Narvik-keskustelussa toukokuussa 1940; tämä johti pääministeri Neville Chamberlainin eroon ja Winston Churchillin pääministerikauteen. Profumo palveli toisessa maailmansodassa Pohjois-Afrikassa, saavutti prikaatikenraalin arvon. Hän sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvon (OBE) 1944.
Hän palasi parlamenttiin 1950. Vuonna 1960 hänet nimitettiin sotaministeriksi Harold Macmillanin hallitukseen. Kolme vuotta myöhemmin hän erosi niin sanotun Profumo-skandaalin vuoksi. Profumo oli tapaillut malli Christine Keeleriä, joka samaan aikaan piti yllä suhdetta Neuvostoliiton laivastoattasea Jevgeni Ivanoviin. Tapaus horjutti uskoa maan turvallisuuteen ja hallitukseen. Tapaus kuuluu Britanniassa suurimpiin skandaaleihin, ja Profumo joutui eroamaan jäätyään kiinni valehtelusta parlamentille väittäessään, ettei suhteessa ollut "mitään epäsopivaa". Hän ilmoitti erostaan 5. kesäkuuta 1963.
Keeler tuomittiin muista syistä yhdeksäksi kuukaudeksi vankeuteen. Keelerin ja Profumon toisilleen heinäkuussa 1961 esitellyt lääkäri Stephen Ward teki itsemurhan. Pääministeri Macmillan erosi syyskuussa tervessyistä ja hänen seuraajakseen tuli Alec Douglas-Home. Lokakuussa 1964 työväenpuolue voitti vaalit ja pääministeriksi tuli Harold Wilson.
Profumo jäi sivuun julkisuudesta ja työskenteli loppuelämänsä hyväntekeväisyyden parissa Lontoon East Endissä. Vuonna 1975 hän sai Brittiläisen imperiumin komentajan arvon (CBE) hyväntekeväisyystyöstään.
Kirjallisuutta

Davenport-Hines, Richard: An English Affair: Sex, Class and Power in the Age of Profumo.  London:  Harper Press, 2013.  ISBN 978-0-00-743584-5.
Aiheesta muualla

John Profumon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Obituary: John Profumo (BBC) (englanniksi)
Former Tory minister Profumo dies (BBC) (englanniksi)
Ting

Ting tai thing (muinaisnorja ja islanti: þing, muilla nykyisillä skandinaavisilla kielillä ting) oli esihistorialliselta ajalta periytynyt germaaniyhteisöjen hallintokokous eli käräjät. Siihen ottivat osaa yhteisön vapaat miehet ja sitä johtivat lainlukijat (laamannit), jotka tunsivat aiemmin päätetyt lait. Nykyisin termiä käytetään monien poliittisten ja juridisten elinten nimissä Pohjois-Euroopassa.
Esikristillisessä Skandinaviassa tingit muodostivat hierarkioita: tingejä saattoi esimerkiksi olla valtiotasoisia, maakuntatasoisia ja läänitasoisia. Alempien tingien edustajat osallistuivat ylempiin tingeihin. Tingin pitopaikka oli usein myös uskonnollisten juhlien ja kaupanteon paikka. Tingissä ratkaistiin erimielisyydet ja tehtiin poliittiset päätökset. Tingit kokoontuivat säännöllisin väliajoin ja valitsivat päälliköt ja kuninkaat sekä tuomitsivat lainlukijoiden muistamien lakien mukaan. Käytännössä tingejä hallitsivat vaikutusvaltaisimmat ja varakkaimmat, mutta teoriassa ne toimivat ääni ja mies-periaatteella. Etenkin Islannissa ja Gotlannissa tingejä pidettiin pitkälle kristilliselle ajalle saakka.
Ting-nimeä käyttäviä parlamentteja ja muita instituutioita

Valtioiden parlamentit:
Alþingi – ”yleiskäräjät”, Islannin parlamentti
Folketing – ”kansankäräjät”, Tanskan parlamentti
Storting – ”suurkäräjät”, Norjan parlamentti
Itsehallintoalueiden parlamentit:
Lagting – ”lakikäräjät”, Ahvenanmaan parlamentti
Løgting – ”lakikäräjät”, Färsaarten parlamentti
Inatsisartut eli Landsting – ”maakäräjät”, Grönlannin parlamentti
Tynwald – Mansaaren parlamentti
Sana löytyy myös Ruotsin ja Suomen käräjäoikeuden ruotsinkielisestä nimityksestä tingsrätt ja suomenruotsalaisten kansankäräjistä Folktingetistä sekä Suomen saamelaisten korkeimman poliittisen elimen Saamelaiskäräjien omakielisestä nimestä Sámediggi.
Job Definition Format

Job Definition Format (JDF) on XML-kieleen pohjautuva, graafisen teollisuuden käyttöön kehitetty elektroninen työmääräinstandardi. JDF:n avulla voidaan automatisoida suurin osa graafisen teollisuuden vielä manuaalisista prosesseista. Se mahdollistaa reaaliaikaisen työnkulun seurannan, paperittomat työmääräimet ja automaattisen tiedonsiirron koneiden, tietojärjestelmien ja suunnittelutyökalujen välillä.
JDF:n tarjoamia hyötyjä ovat painokoneiden ja jälkikäsittelylaitteiden lyhyemmät kuntoonlaittoajat, painotyön laadun paraneminen ja niiden parempi hallittavuus sekä eri valmistajien laitteiden ja ohjelmistojen parempi yhteensopivuus.
Aiheesta muualla

Standardin kehittäjä CIP4 (Arkistoitu – Internet Archive)
Painomaailma 6/2005 (Arkistoitu – Internet Archive)
http://jdf4you.org
John Fortescue

Sir John Fortescue
John Fortescue (n. 1394 - n. 1479) oli englantilainen oikeusoppinut, joka on kirjoittanut Englannin laista kertovan kirjan De laudibus legum Angliae. Kirja oli tarkoitettu Henrik VI:n pojan oppikirjaksi, mutta oli tarpeeksi selkeä tavalliselle kansallekkin.
Jeu provençal

Jeu provençal on eteläranskalaista alkuperää oleva kuulapeli. Sillä on edelleen kotimaassaan laajaa kilpailutoimintaa, vaikka se onkin menettänyt paljon harrastajia "tytärlajilleen" petankille, ja sitä pelataan jonkin verran myös Pohjois-Italiassa.
Jeu provençalia pelataan samanlaisilla kuulilla kuin petankkiakin
Pelin kulku

Peliä pelataan samanlaisin kuulin ja maalipalloin kuin petankkia, ja peleillä on paljon muitakin yhtäläisyyksiä. Tarkoitus on siis kerätä pisteitä heittämällä mahdollisimman monta omaa kuulaa lähemmäksi maalipalloa kuin vastapuolen paras kuula. Eriä pelataan, kunnes toinen joukkue on saanut kokoon 13 pistettä.
Selvimmät erot ovat maalipallon heiton pituudessa ja kuulan heittotavassa. Pelikierros alkaa sillä, että maalipallo heitetään 15–20 m:n etäisyydelle heittoympyrästä (petankissa 6–10 m). Maalipallo voi pelin aikana siirtyä pelin katkeamatta, mikäli pysytään rajatulla pelialueella (pääsääntöisesti 4 × 24 m) tai jos rajaamattomalla pelikentällä maalipallo siirtyy alle 40 metrin päähän.
Heittoon lähdetään 35–50 cm:n läpimittaisesta heittoympyrästä, mutta iskuheitossa (jossa siis on tarkoitus osua vastustajan kuulaan) heittäjä saa ottaa heittoympyrästä lähtien kolmen askeleen vauhdin.
Vastaavasti asetusheitossa (jossa on tarkoitus sijoittaa oma kuula haluttuun paikkaan) heittäjä saa valintansa mukaan joko
astua toisella jalallaan yhden askelen johonkin suuntaan, toisen jalan jäädessä heittoympyrään, ja heittää tästä asennosta tai
astua toisella jalallaan johonkin suuntaan ja heittää sillä jalalla seisten, palaten lopuksi heiton jälkeen takaisin heittoympyrään.
Juuri pelille luonteenomaisista vauhtiaskelista ja asetusheittoon kuuluvasta lievästä akrobatiasta johtui, että pelistä kehittyi toinen versio, joka nykyään tunnetaan nimellä petankki.
Aiheesta muualla

Pelin säännöt (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi) – Sääntöjä ei liene koskaan suomennettu.
Job Cohen

Job Cohen.
Marius Job Cohen (s. 18. lokakuuta 1947 Haarlem) on alankomaalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän oli Amsterdamin pormestarina vuosina 2001–2010. Aiemmin hän oli toiminut koulutuksen, kulttuurin ja tieteen (1993–1994) sekä oikeuden (1998–2001) valtiosihteerinä. Vuosina 1995–1998 hän istui senaatin jäsenenä.
Cohen oli työväenpuolueen (PvdA) puheenjohtaja 2010–2012.
Cohen sijoittui toiseksi vuoden 2006 World Mayor -äänestyksessä.
Cohen syntyi Haarlemissa juutalaiseen perheeseen. Hän kouluttautui juristiksi ja on luonut myös akateemisen uran. Hän meni naimisiin vuonna 1972 ja sai kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Job Cohen Wikimedia Commonsissa
Technics

Technicsin logo
Technics on Panasonic Corporationin tuotemerkki. Mallisto sisälsi erilaisia musiikkilaitteita, esimerkiksi levysoittimia, vahvistimia, kaiuttimia ja kuulokkeita.
Tuotteista erityisen kuuluisia ovat Technics SL-1200 -malliston levysoittimet, joita tuotettiin 1970-luvulta aina vuoteen 2010. Ne ovat yhä maailman käytetyimpiä DJ-käyttöön tarkoitettuja levysoittimia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tuotemerkin kotisivu
Tineke Lagerberg

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lagerberg vuonna 1957. |  Lagerberg vuonna 1957. |  Lagerberg vuonna 1957. |  |
Maa:   Alankomaat
Naisten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 | 400 m vapaauinti |  |
Catharina Bernadetta Jacoba ”Tineke” Lagerberg (30. tammikuuta 1941 Bussum, Pohjois-Hollanti) on alankomaalainen kilpauransa päättänyt uimari, joka voitti pronssia 400 metrin vapaauinnissa Rooman kesäolympialaisissa 1960 ajalla 4.56,9. Hän osallistui myös 4x100 metrin sekauintiviestiin sijoittuen yhdessä muun joukkueen kanssa neljänneksi.
Lagerberg rikkoi maailmanennätyksen 200 metrin perhosuinnissa 13. syyskuuta 1958 Naardenissa, Alankomaissa, ajalla 2.38,9. Lisäksi hän voitti urallaan kaksi EM-kultaa Budepestissa 1958 matkoinaan 100 metrin perhosuinti sekä 4x100 metrin vapaauintiviesti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tineke Lagerberg Wikimedia Commonsissa