stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pietro Rizzo

Pietro Rizzo (s.1973) on erityisesti oopperaan keskittynyt italialainen kapellimestari.
Pietro Rizzo on opiskellut viulunsoittoa Roomassa, Sienassa ja Dallasin yliopistossa. Orkesterinjohtoa hän opiskeli myös Dallasissa sekä Sibelius-Akatemian kapellimestariluokalla 1997–2000 opettajinaan Leif Segerstam ja Jorma Panula.
Vuodesta 2003 alkaen Rizzo on ollut Essenin oopperan kapellimestari ja vuodesta 2006 alkaen Göteborgin oopperan ylikapellimestari. Hän on vieraillut myös muun muassa Wienin Volkoperissa, Bernin ja Braunschweigin oopperoissa, Berliinin Deutsche Operissa ja Tel Avivin Israeli Operassa. Vuonna 2009 Rizzo debytoi New Yorkin Metropolitan-oopperassa.
Rizzo on johtanut muun muassa useita suomalaisia, saksalaisia ja italialaisia sinfoniaorkestereita. Suomen Kansallisoopperassa hän on johtanut lukuisissa eri produktioissa, lisäksi hän on vieraillut Savonlinnan Oopperajuhlilla ja Tampereen ja Vaasan oopperoissa.
Rizzo on myös pitänyt mestarikursseja italialaisesta oopperasta ja työskentelee säännöllisesti Galician nuoriso-orkesterin kanssa La Coruñassa.
Aiheesta muualla

Pietro Rizzon virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Pastitsio

| Pastitsio |
| --- | --- |
 Pastitsio.
Alkuperä
Alkuperämaa:  Kreikka
Tiedot
Ruokalaji:  pääruoka
Tyyppi:  pastavuoka
Pääainesosat:  pasta, jauheliha, tomaattikastike, valkokastike
Pastitsio (kreik. παστίτσιο, pastítsio) on kreikkalainen pastavuoka. Se on eräänlainen kermainen ja juustoinen makaronilaatikko tai lasagne, jossa pastalevyt on korvattu makaroneilla. Toisaalta se voidaan nähdä musakana, jossa munakoisot on korvattu makaroneilla.
Pastitsiota.
Pastitsiossa pasta on yleensä putkipastaa, kuten bucatini- tai pennepastaa. Sisälle tulee jauhelihaa, perinteisesti lampaanjauhelihaa, sekä tomaattikastiketta ja päälle valkokastiketta sekä hieman juustoa. Ruokalajin nimi tulee italian kielen ilmaisusta pasticcio, jonka voisi kääntää ”sekamelskaksi”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pastitsio Wikimedia Commonsissa
Paul Ralph Ehrlich

Paul Ehrlich vuonna 1974.
Paul Ralph Ehrlich (s. 29. toukokuuta 1932) on yhdysvaltalainen biologi, joka tunnetaan varoituksistaan väestönkasvusta ja kasvun rajoista. Hänen tunnetuin kirjansa on kiistelty The Population Bomb (1968), jonka mukaan väestöräjähdys johtaisi pian valtaviin joukkonälänhätiin. Kirjassa hän ehdotti väestönkasvun väkivaltaista rajoittamista, jos vapaaehtoiset menetelmät eivät riittäisi. Esimerkiksi Ronald Bailey kutsui häntä hillittömäksi tuomiopäivän profeetaksi. Ehrlich on myöntänyt, että osa hänen ennusteistaan ei toteutunut, mutta pitää yhä liikakansoitusta suurena ongelmana. Ehrlichin mukaan maapallon kestävä asukasluku on alle kaksi miljardia ihmistä. Ehrlich pitää sivilisaation romahdusta lähes varmana.
Väestönkasvu

Ehrlich ja hänen vaimonsa Anne Ehrlich tekivät kirjaa The Population Bomb yhdessä, mutta kustantaja vaati yhden ainoan tekijänimen.
Ehrlich ei ollut ensimmäinen väestönkasvusta varoittava, mutta hänen taitava mediaesiintymisensä teki aiheesta monta kertaluokkaa aiempaa myyvemmän uutisaiheen.
Kirjallisuus > The Population Bomb (1968)

Kirjan ensimmäinen painos alkoi lausunnolla: "Taistelu ihmiskunnan ruokkimisesta on päättynyt. 1970-luvulla sadat miljoonat ihmiset kuolevat nälkään huolimatta kaikista hätäapuohjelmista. Mikään ei voi estää kuolleisuuden suurta kasvua maailmassa..." 1970-luvun lopulla ennustus oli osoittautunut vääräksi mutta Ehrlich julisti yhä entisen suuntaista sanomaa.
Kirjassaan Population Bomb Ehrlich kirjoitti: "Meidän täytyy rajoittaa väestönkasvua kotona, mieluiten kannustimilla ja sanktioilla mutta tarvittaessa pakkokeinoin. Poliittisella voimallamme meidän pitää painostaa muut maat yhdistämään maatalouden kehittäminen ja väestönkasvun rajoitukset." Vuonna 1967 hän esitti, että apua pitäisi antaa vain niille maille, jotka kykenevät ruokkimaan väestönsä.
Kirjallisuus > The Population Explosion (1990)

Jatkokirjassaan Ehrlichit kirjoittivat, miten väestönkasvu vie maapallolta kyvyn ylläpitää nykyistä elintasoa. Kirja vaati toimia väestönkasvua vastaan.
Vastaanotto

Reason-lehden Ronald Baileyn tietämän mukaan jokainen Ehrlichin ennustus välittömistä katastrofeista on ollut väärässä. Ensimmäisenä Maan päivänä vuonna 1970 Ehrlich varoitti: "10 vuodessa kaikki eläin-elämä katoaa meristä. Suuria rannikkoalueita pitää evakuoida kuolleiden kalojen hajun vuoksi" Vuoden 1971 puheessaan Ehrlich ennusti: "Vuoteen 2000 mennessä Britannia on enää pieni köyhtyneiden saarten ryhmä, jossa elää 70 miljoonaa nälkäistä ihmistä." Myöhemmin: "Jos olisin uhkapeluri, löisin vetoa, että Englantia ei ole vuonna 2000." Kirjassaan Ehrlich kirjoitti myös: "Intia ei voi mitenkään ruokkia 200 miljoonaa ihmistä vuonna 1980."
Dan Gardnerin mukaan Ehrlich on piilotellut virheitään ja harhaanjohtanut asioissa, joissa hän väittää olleensa oikeassa. Esimerkiksi teoksessaan Age of Affluence hän esitti jopa miljardin ihmisen kuolevan nälkään. Hän esittää ennustaneensa oikein AIDSin nousun, mutta hän väitti vain sairauksien lisääntyvän väestönkasvun ja nälkiintymisen aiheuttaman immuunipuolustuksen heikkenemisen vuoksi, mikä on eri asia kuin AIDSin ennustaminen.
Vuonna 1970 Ehrlich esitti: "Tietyn pisteen jälkeen tajuat, että on turha enää yrittää mitään. Voit yhtä hyvin huolehtia itsestäsi ja ystävistäsi ja nauttia siitä vähästä ajasta, joka sinulla on. Se piste oli minulle 1972." Gardner sanoo, että jos Ehrlich ainoana vaihtoehtona pitämä Paddockien strategia lopettaa ruoka-apu "toivottomilta" mailta olisi toteutettu, Intia ja Egypti olisivat vajonneet nälänhätiin. Sen sijaan ne pystyivät lisäämään ruoantuotantoaan huomattavasti ja nyt ruokkivat paljon suuremmat väestöt ilman ruoka-apua.
The Economist -lehden mukaan Ehrlichin sanat ovat loppumaton virhe-ennusteiden varanto ja Ehrlichin ruokaennusteet ovat vieläkin virheellisempiä kuin hänen raaka-aine-ennusteensa. Lehti antaa Ehrlichin pakkokeinot ensimmäiseksi ja "häpeämättömäksi" esimerkiksi siitä, miten väestönkasvun liioittelu johtaa vaarallisen lähelle fasismia menevään ihmisvihamielisyyteen. Ehrlichin mielestä talouskasvu on kuin syöpäsolun kasvua.
Vastaanotto > Vasemmistokriitikot

Vasemmistokriitikoiden mukaan Ehrlich painottaa liikaa liikakansoitusta ja liian vähän resurssien jakautumista. Barry Commonerin mukaan Ehrlichin ratkaisut eivät ole poliittisesti hyväksyttävissä pakkokeinojensa vuoksi ja koska lasku tulisi köyhien maksettavaksi. Hänen mielestään tekninen ja yhteiskunnallinen kehitys luonnostaan vähentävät väestönkasvua ja ympäristöhaittoja. Ehrlich kieltää rasismin ja sorron.
Vastaanotto > Simon–Ehrlich-vedonlyönti

Taloustieteilijä Julian Simon kirjoitti, että väestönkasvu ei ole ongelma ja kekseliäs ihmiskunta sopeutuu olosuhteisiin. Useimmat luonnonvarat voidaan korvata toisilla ajan mittaan. Simonin osoitti, että vuosisatojen kuluessa melkein kaikkien hyödykkeiden hinnat ovat pudonneet huomattavasti ja pysyvästi. Ehrlich väitti, että Simon on väärässä ja ihmiskunta ei kykene keksimään korvikkeita, vaan väestönkasvun myötä ruoka, juomavesi ja kaivannaiset loppuvat. Tämä johti vuonna 1980 Simonin ja Ehrlichin vedonlyöntiin luonnonvarojen hinnoista. Ehrlich sai itse valita 10 raaka-ainetta, joiden hän ennusti tulevan niukoiksi ja siten kalliimmiksi. Ehrlich valitsi enimmäkseen metalleja mutta hävisi vetonsa, koska niiden hinnat putosivat 30 % 10 vuodessa. Ehrlichin olisikin ollut lähes mahdotonta voittaa: 35 mineraalista 33:n hinnat laskivat 1980-luvulla. Myöhemmin on todettu etteivät raaka-aineiden hinnat juurikaan korreloi väestönkasvun kanssa; "Vuosien 1900 ja 2008 välillä Ehrlich olisi voittanut vedon 62% ajasta."
Muu toiminta

Ehrlich ja hänen vaimonsa Anne olivat maahanmuuton vähentämistä kannattavan Federation for American Immigration Reform neuvonantajia vuoteen 2003. 2000-luvulla hän on tukenut Population Matters -järjestöä (aiemmin nimellä Optimum Population Trust).
Ehrlichin mielestä "Tosi sionisteilla pitäisi olla pienet perheet".
Yksityiselämä

Ehrlich on ollut naimisissa Anne H. Ehrlichin (s. Anne Fitzhugh Howland, 1933) vuodesta 1954. Heillä on yksi lapsi, Lisa Marie.
Maailman väestö on kasvanut kiihtyvästi ennen viime vuosikymmeniä.
Vuodesta 1950 kasvu on hidastunut, ja väestömääränkin uskotaan kääntyvän laskuun.
Vehnäsadot ovat kasvaneet nopeasti kehitysmaissa 1950 - 2004, kiloa hehtaarilta.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 2010

Vuoden 2010 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Moskovassa, Venäjällä 6.–12. syyskuuta 2010. Kilpailujen ohjelmassa olivat kreikkalais-roomalainen paini, vapaapaini ja naispaini, joissa kaikissa painittiin seitsemässä painoluokassa. Kilpailupaikkana toimi Olimpiski–sisäolympia-areena.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen paini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 55,0 kg |  Hamid Soryan Reihanpour |  Choi Gyu-jin |  Nazir Mankijev    Roman Amoyan |
| 60,0 kg |  Həsən Əliyev |  Ryūtarō Matsumoto |  Almat Kebispajev    Jung Ji-hyun |
| 66,0 kg |  Ambako Vatšadzje |  Armen Vardanjan |  Vasif Arsimanov    Vitali Rəhimov |
| 74,0 kg |  Selçuk Çebi |  Arsen Tšulfalakjan |  Imil Šarafedinov    Danijar Kobonov |
| 84,0 kg |  Hristo Marinov |  Pablo Shorey Hernandez |  Aleksei Mišin    Nenad Žugaj |
| 96,0 kg |  Amir Aliakbari |  Tsimafei Dzeinitšenka |  Aslanbek Huštov    Jimmy Lidberg |
| 120,0 kg |  Mijaín López Núñez |  Juri Patrikejev |  Nurmahan Tinalijev    Rıza Kayaalp |
Mitalistit > Vapaapaini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 55,0 kg |  Viktor Lebedev |  Toğrul Əsgərov |  Frank Chamizo Marquez    Yasuhiro Inaba |
| 60,0 kg |  Besik Kuduhov |  Vasyl Fedoryšyn |  Seyed Mohammadi Pahnekalaei    Selimkhan Husseinov |
| 66,0 kg |  Sushil Kumar |  Alan Gogajev |  Cəbrayıl Həsənov    Genadry Garzon Caballero |
| 74,0 kg |  Denis Tsarguš |  Sadegh Goudarzi |  Gábor Hatos    Abdulhakim Šapijev |
| 84,0 kg |  Mihail Ganev |  Sajurbek Sohijev |  Soslan Ktsojev    Reineri Salas Perez |
| 96,0 kg |  Xetaq Qazyumov |  Hadžimurat Gatsalov |  Aleksei Krunijakov    Giorgi Gogšelidze |
| 120,0 kg |  Biljal Mahov |  Artur Taimazov |  Levan Berijanidze    Ioannis Arzoumanidis |
Mitalistit > Naispaini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 48,0 kg |  Hitomi Sakamoto |  Lorisa Ooržak |  Shasha Zhao    Carol Huynh |
| 51,0 kg |  Oleksandra Kohut |  Yu Horiuchi |  Sofia Mattsson    Zamira Rahmanova |
| 55,0 kg |  Saori Yoshida |  Julia Ratkevitš |  Anna Gomis    Tatiana Suarez |
| 59,0 kg |  Soronzonboldiin Battsetseg |  Lan Zhang |  Ayako Shoda    Johanna Mattsson |
| 63,0 kg |  Kaori Ichō |  Elena Pirozhkov |  Hanna Johansson    Ljubov Volosova |
| 67,0 kg |  Martine Dugrenier |  Jelena Šalygina |  Ifeoma Iheanacho    Alla Tšerkasova |
| 72,0 kg |  Stanka Zlateva-Hristova |  Ohenewa Akuffo |  Jekaterina Bukina    Kyōko Hamaguchi |
Suomen joukkue

Suomen Painiliitto nimesi MM-kilpailuihin kahdeksan painijan joukkueen. Joukkue koostui kuudesta kreikkalais-roomalaisen tyylin painijasta, yhdestä vapaapainijasta ja yhdestä naispainijasta.
Suomen joukkue > Kreikkalais-roomalainen paini

| Painoluokka | Painija | Seura kotimaassa | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 55 kg | Jani Haapamäki | Kauhajoen Karhu | 7. |
| 60 kg | Jarkko Ala-Huikku | Ilmajoen Kisailijat | 21.* |
| 66 kg | Tero Välimäki | Ilmajoen Kisailijat | 17. |
| 74 kg | Valtteri Moisio | Koo-Vee | 21. |
| 84 kg | Rami Hietaniemi | Nurmon Jymy | 24. |
| 120 kg | Taisto Lalli | Turun Voimamiehet | 16. |
(*) Ala-Huikku voitti avausottelunsa ensimmäisen jakson Pekingin olympialaisten pronssimitalistia, kirgisialaista Ruslan Tjumenbajevia vastaan, mutta toisella jaksolla juuri Tjumenbajeville Pekingissä avausottelunsa hävinneen Ala-Huikun oikean käden kyynärluu murtui, ja hän joutui luovuttamaan ottelun.
Suomen joukkue > Vapaapaini

| Painoluokka | Painija | Seura kotimaassa | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 kg | Jukka Hyytiäinen | Vieskan Voima | 27. |
Suomen joukkue > Naispaini

| Painoluokka | Painija | Seura kotimaassa | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 51 kg | Tiina Ylinen | Ilmajoen Kisailijat | 11. |
Pavlo Šylko

Pavlo Šylko (myös DJ Pasha) (s. 6. elokuuta 1977) on ukrainalainen TV -ja radiohenkilö. Hän juonsi vuoden 2005 euroviisut Kiovassa Marija Jefrosininan kanssa. Hänen uransa DJ:nä alkoi radiossa 1996.
Šylko puhuu äidinkielensä ukrainan lisäksi venäjää, englantia, espanjaa ja ranskaa.
Šylko on kirjoittanut Ukrainan edustuskappaleen vuoden 2006 euroviisuihin, jonka esitti Tina Karol.
Pianosonaatti nro 18 (Beethoven)

Pianosonaatti nro 18 (Es-duuri, op. 31 nro 3) on Ludwig van Beethovenin vuonna 1802 säveltämä pianosonaatti. Se julkaistiin ilman opusnumeroa vuonna 1804. Pianosonaatit nro 16 ja nro 17 oli julkaistu alun perin jo vuonna 1803; vuonna 1805 nämä kaikki kolme opuksen 31 sonaattia julkaistiin yhtenäisenä painoksena.
Pianosonaatti nro 18 on 29. pianosonaattia lukuun ottamatta Beethovenin viimeinen neliosainen pianosonaatti. Se on myös hänen viimeinen pianosonaattinsa, johon kuuluu osana menuetti. Hidasta osaa 18. pianosonaatissa ei lainkaan ole. Teokseen ei myöskään ole monista Beethovenin muista pianosonaateista poiketen merkitty omistusta. Menuettiosan trioa käytti myöhemmin Camille Saint-Saëns pohjana teokselleen Variations sur un thème de Beethoven (op. 35). Beethovenin 18. pianosonaatti on saanut finaalistaan lisänimen "Metsästys".
Osat

Allegro
Scherzo: Allegretto vivace
Menuetto/Trio: Moderato e grazioso
Presto con fuoco
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Painin maailmanmestaruuskilpailut 2011

Vuoden 2011 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Istanbulissa, Turkissa 12.–18. syyskuuta. Kilpailujen ohjelmassa olivat kreikkalais-roomalainen paini, vapaapaini ja naispaini, joissa kaikissa painittiin seitsemässä painoluokassa. Kilpailupaikkana toimi Sinan Erdem Dome. Eniten mitaleita saavuttivat Venäjän painijat.
Istanbulin MM-kilpailujen jokaisen sarjan kuusi parasta painijaa saavuttivat sarjakohtaisen maapaikan Lontoon kesäolympialaisiin 2012 lukuun ottamatta naispainin sarjoja 51,0 kg, 59,0 kg ja 67,0 kg, joissa ei Lontoossa kilpailtu.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen paini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 55,0 kg |  Rövşən Bayramov |  Elbek Tažyieu |  Li Shujin    Bekhan Mankijev |
| 60,0 kg |  Omid Noroozi |  Almat Kebispajev |  Zaur Kuramagomedov    Ivo Angelov |
| 66,0 kg |  Said Abdvali |  Manuhar Tshadaia |  Kim Hyeon-woo    Pedro Isaac |
| 74,0 kg |  Roman Vlasov |  Selçuk Çebi |  Neven Žugaj    Arsen Julfalakyan |
| 84,0 kg |  Alim Selimau |  Damian Janikowski |  Nazmi Avluca    Rami Hietaniemi |
| 96,0 kg |  Elis Guri |  Jimmy Lidberg |  Ruslam Totrov    Cenk İldem |
| 120,0 kg |  Rıza Kayaalp |  Mijaín López |  Nurmahan Tinalijev    Bashir Babajanzadeh |
Mitalistit > Vapaapaini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 55,0 kg |  Viktor Lebedev |  Radoslav Velikov |  Daulet Nijazbekov    Hassan Rahimi |
| 60,0 kg |  Besik Kuduhov |  Franklin Gómez |  Kenichi Yumoto    Dauren Žumagazijev |
| 66,0 kg |  Mehdi Taghavi |  Tatsuhiro Yonemitsu |  Cəbrayıl Həsənov    Liván López |
| 74,0 kg |  Jordan Burroughs |  Sadegh Goudarzi |  Əşrəf Əliyev    Davit Khutišvili |
| 84,0 kg |  Şərif Şərifov |  Ibragim Aldatov |  Dato Marsagišvili    Albert Saritov |
| 96,0 kg |  Reza Yazdani |  Serhat Balcı |  Ruslan Shei’hau    Jacob Varner |
| 120,0 kg |  Aljaksei Šemarov |  Biljal Mahov |  Jamaladdin Maqomedov    Davit Modzmanašvili |
Mitalistit > Naispaini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 48,0 kg |  Hitomi Obara |  Mariya Stadnik |  Jyldyz Ešimova    Zhao Shasha |
| 51,0 kg |  Zamira Rahmanova |  Davaasuk Otgontsetseg |  Patimət Bəhəmmədova    Jessica MacDonald |
| 55,0 kg |  Saori Yoshida |  Tonya Verbeek |  Tetjana Lazareva    Ida-Theres Nerell |
| 59,0 kg |  Ganna Vasylenko |  Sofia Mattsson |  Takako Saito    Sona Əhmədli |
| 63,0 kg |  Kaori Ichō |  Marianna Sastin |  Ochirbatyn Nasanburmaa    Jing Ruixue |
| 67,0 kg |  Xi Luozhuoma |  Oyunsuren Banzyaragzh |  Yoshiko Inoue    Adeline Gray |
| 72,0 kg |  Stanka Zlateva-Hristova |  Jekaterina Bukina |  Ali Bernard    Vasilisa Marzaljuk |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Venäjä | 4 | 2 | 4 | 10 |
| 2. |  Iran | 4 | 1 | 2 | 7 |
| 3. |  Japani | 3 | 1 | 3 | 7 |
| 4. |  Azerbaidžan | 2 | 1 | 5 | 8 |
| 5. |  Valko-Venäjä | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 6. |  Bulgaria | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 7. |  Turkki | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 8. |  Ukraina | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 9. |  Kiina | 1 | 0 | 3 | 4 |
| 9. |  Yhdysvallat | 1 | 0 | 3 | 4 |
| 11. |  Mongolia | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 11. |  Ruotsi | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 13. |  Kazakstan | 0 | 1 | 4 | 5 |
| 14. |  Georgia | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 15. |  Kuuba | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 16. |  Kanada | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 17. |  Puerto Rico | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 17. |  Puola | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 17. |  Unkari | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 20. |  Armenia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20. |  Etelä-Korea | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20. |  Kroatia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20. |  Suomi | 0 | 0 | 1 | 1 |
Suomen joukkue

Suomi lähetti Istanbulin MM-kilpailuihin kuusi kreikkalais-roomalaisen tyylin painijaa ja yhden naispainijan. Rami Hietaniemi voitti kreikkalais-roomalaisen painin 84 kg:n painoluokassa pronssia, joka oli Suomelle ensimmäinen mitali MM-tasolta viiteen vuoteen. Samalla Hietaniemi saavutti maapaikan Lontoon kesäolympialaisiin. Hietaniemen lisäksi vain Jarkko Ala-Huikku saavutti otteluvoiton ja sijoittui sarjassaan 20 parhaan joukkoon.
Suomen joukkue > Kreikkalais-roomalainen paini

| Painoluokka | Painija | Seura kotimaassa | Vastustajat | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 55 kg | Jani Haapamäki | Kauhajoen Karhu |  Won Chol-yun (1–2) | 25. |
| 60 kg | Jarkko Ala-Huikku | Ilmajoen Kisailijat |  Patrick Stadelmann (2–0) | 18. |
| 60 kg | Jarkko Ala-Huikku | Ilmajoen Kisailijat |  Davor Stefanek (1–2) | 18. |
| 66 kg | Tero Välimäki | Ilmajoen Kisailijat |  Steeve Guenot (0–2) | 40. |
| 74 kg | Henri Välimäki | Teuvan Rivakka |  Manutšar Kvirkvelia (0–2) | 38. |
| 84 kg | Rami Hietaniemi | Nurmon Jymy |  Iurie Malai (2–0) |  Pronssia |
| 84 kg | Rami Hietaniemi | Nurmon Jymy |  Petar Balo (2–0) |  Pronssia |
| 84 kg | Rami Hietaniemi | Nurmon Jymy |  Amer Hrustanovic (2–0) |  Pronssia |
| 84 kg | Rami Hietaniemi | Nurmon Jymy |  Andrea Minguzzi (2–0) |  Pronssia |
| 84 kg | Rami Hietaniemi | Nurmon Jymy |  Alim Selimau (1–2) |  Pronssia |
| 84 kg | Rami Hietaniemi | Nurmon Jymy |  Saman Tahmasebi luov. |  Pronssia |
| 120 kg | Taisto Lalli | Turun Woimamiehet |  Mesut Hasimzade (0–2) | 27. |
Suomen joukkue > Naispaini

| Painoluokka | Painija | Seura kotimaassa | Vastustajat | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 48 kg | Sarianne Savola | Lappajärven Veikot |  Isabelle Sambou (0–2) | 37. |
Palos de la Frontera

| Palos de la Frontera |
| --- | --- |
 Palos de la Frontera
 lippu:  vaakuna
 Palos de la Frontera
 Koordinaatit: 37°13′40″N, 6°53′36″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Andalusia
Maakunta:  Huelva
Comarca:  Comarca Metropolitana de Huelva
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Carmelo Romero Hernández
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  50 km²
Korkeus:  23 m
Väkiluku (1.1.2016):  10 785
 – Väestötiheys:  215 as./km²
 
 www.palosfrontera.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Palos de la Frontera, myös Palos, on kunta Etelä-Espanjassa Atlantin rannikolla Huelvan maakunnassa. Huelvaan on matka noin 10 kilometriä.
Palos de la Fronterasta Kristoffer Kolumbus lähti vuonna 1492 ensimmäiselle purjehdukselleen etsimään meritietä Aasiaan, mutta hän päätyi Amerikkaan. Kylä on Kolumbus-tutkimuksen keskuspaikka.
Kunnan väkiluku oli vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 10 785 ja asukastiheys noin 215 asukasta/km².
Kuvia

Kaupungintalo
Monasterio de Santa María de la Rábida
Purjehtija Martín Alonso Pinzón
Iglesia San Jorge de Palos
Etualalla kaivo, jota Kolumbus miehineen käytti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palos de la Frontera Wikimedia Commonsissa
Huelvan kunnat
Aljaraque
Almonaster la Real
Almonte
Alosno
Alájar
Aracena
Aroche
Arroyomolinos de León
Ayamonte
Beas
Berrocal
Bollullos Par del Condado
Bonares
Cabezas Rubias
Cala
Calañas
Campofrío
Cartaya
Castaño del Robledo
Cañaveral de León
Chucena
Corteconcepción
Cortegana
Cortelazor
Cumbres Mayores
Cumbres de Enmedio
Cumbres de San Bartolomé
El Almendro
El Campillo
El Cerro de Andévalo
El Granado
Encinasola
Escacena del Campo
Fuenteheridos
Galaroza
Gibraleón
Higuera de la Sierra
Hinojales
Hinojos
Huelva
Isla Cristina
Jabugo
La Granada de Río-Tinto
La Nava
La Palma del Condado
Lepe
Linares de la Sierra
Los Marines
Lucena del Puerto
Manzanilla
Minas de Riotinto
Moguer
Nerva
Niebla
Palos de la Frontera
Paterna del Campo
Paymogo
Puebla de Guzmán
Puerto Moral
Punta Umbría
Rociana del Condado
Rosal de la Frontera
San Bartolomé de la Torre
San Juan del Puerto
San Silvestre de Guzmán
Sanlúcar de Guadiana
Santa Ana la Real
Santa Bárbara de Casa
Santa Olalla del Cala
Trigueros
Valdelarco
Valverde del Camino
Villablanca
Villalba del Alcor
Villanueva de las Cruces
Villanueva de los Castillejos
Villarrasa
Zalamea la Real
Zufre
Pasteur-instituutti

Instituutin päärakennus Pariisissa
Pasteur-instituutti (ransk. Institut Pasteur) on voittoa tavoittelematon yksityisen ranskalainen säätiön omistama instituutti, joka tutkii biologiaa, mikro-organismeja, sairauksia ja rokotuksia. Instituutti on nimetty perustajansa Louis Pasteurin mukaan, joka löysi vuonna 1885 seerumin vesikauhua vastaan. Säätiö perustettiin vuonna 1887, ja sen päämaja sijaitsee Pariisissa.
Instituutin yli satavuotisen historiansa aikana sen tutkijat ovat löytäneet uusia sairauksia, erityisesti infektioita. Instituutti löysi ensimmäisenä HI-viruksen, ja siellä on kehitetty lääkkeitä ja rokotteita esimerkiksi kurkkumätää, tuberkuloosia, influenssaa, keltakuumetta ja ruttoa vastaan.
Instituutin toimitiloissa sijaitsee myös Louis Pasteur -museo ja hänen hautakappelinsa. Sittemmin on perustettu lukuisia Pasteur-instituutteja eri paikkakunnille ja vieraisiin maihin, erityisesti ranskankielisen kulttuuripiirin alueelle. Vuonna 2020 Pasteur-instituutin kansainväliseen verkostoon kuului kaikkiaan 32 tutkimuslaitosta, joista yli 25 sijaitsi Ranskan ulkopuolella. Verkoston toimipisteistä useat ovat kehittyneet sijaintimaansa keskeisiksi kansanterveyden tutkimuslaitoksiksi laboratorioineen.
Lääketieteen Nobel-palkinto on myönnetty kymmenelle emoinstituutin tai sen kansainvälisen instituuttiverkoston tutkijalle. Heistä esimerkiksi Charles Nicolle oli perustamassa ja johti pitkään (1903–1936) Tunisin Pasteur-instituuttia.
Charles Louis Alphonse Laveran (1907)
Ilja Metšnikov (1908)
Jules Bordet (1919)
Charles Nicolle (1928)
Daniel Bovet (1957)
François Jacob (1965)
Jacques Monod (1965)
André Lwoff (1965)
Luc Montagnier (2008)
Françoise Barré-Sinoussi (2008)
Aiheesta muualla

50-vuotiaan Pasteur-instituutin palveluksessa on 218 tiedemiestä. Keksiikö Pasteur-instituutti aivokalvontulehduksen parannuskeinon?, Aamulehti, 27.11.1938, nro 321, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Pasteurlaitos - uhrautuvaisuuden pystyttämä tieteen temppeli, Kuva, 07.06.1939, nro 12, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Institut Pasteur
Käännös suomeksi