stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Max Kilman

Max Kilman vuonna 2021.
Maximilian William "Max" Kilman (s. 23. toukokuuta 1997 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 194-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa West Hamia, jonne hän siirtyi 47,5 miljoonaa euroa vastaavalla siirtosummalla Wolverhampton Wanderersista kesällä 2024. Hän pelasi aiemmin päälajinaan futsalia.
Kilman pelasi jalkapalloa vuoteen 2018 saakka alemmilla sarjatasoilla Maidenhead Unitedissa ja lainasopimuksella Marlow'ssa. Hän siirtyi elokuussa 2018 valioliigaseura Wolverhampton Wanderersiin. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi vain yhden valioliigaottelun. Kaudella 2019–2020 hän pelasi kolme valioliigaottelua, kolme kansallisten cupien ottelua sekä Eurooppa-liigassa yhden karsintaottelun ja neljä varsinaisen liigan ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Valioliigassa 18 ottelua, joissa hän oli 14 kertaa avauskokoonpanossa. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 30 valioliigaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa, ja teki ensimmäisen valioliigamaalinsa marraskuussa kotiottelussa Evertonia vastaan. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 37 valioliigaottelua ja kaikki niistä avauksessa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi täyden ajan Wolverhamptonin kaikissa 38 valioliigaottelussa ja teki kaksi maalia: joulukuussa Evertonia ja helmikuussa Manchester Unitedia vastaan.
Kilman pelasi nuorempana futsalia Englannin maajoukkueessa. Hänen molemmat vanhempansa ovat puoliksi ukrainalaisia ja puoliksi venäläisiä, ja Kilman osoitti mielenkiintoa pelata joskus jommankumman maan maajoukkueessa, mutta Kansainvälinen jalkapalloliitto hylkäsi vuonna 2021 hänen anomuksensa edustaa Ukrainaa edes tavallisessa jalkapallossa, koska hän oli jo edustanut Englantia futsalissa.
Franz Oppenhoff

Franz Oppenhoffin hauta Aachenissa
Franz Oppenhoff (1902 – 25. maaliskuuta 1945 Aachen) oli saksalainen juristi, jonka yhdysvaltalaiset nimittivät Aachenin siirtymäkauden pormestariksi kaupungin tultua toisessa maailmansodassa liittoutuneiden valtaamaksi. Hän sai surmansa salamurhan uhrina Heinrich Himmlerin toimeksiannosta. Hän oli harras katolilainen ja natsismin vastustaja.
Tausta

Aachenilaiseen perheeseen syntyneellä Oppenhoffilla ei isänsä kuoltua vuonna 1920 ollut varaa yliopisto-opintoihin, joten hän suoritti kauppiaan koulutuksen. Sittemmin hän opiskeli oikeustiedettä Kölnissä ja ryhtyi vuonna 1933 itsenäiseksi lakimieheksi Aachenissa. Oppenhoff edusti 1930-luvulla oikeuden edessä natsihallinnon painostamiksi joutuneita kirkonmiehiä. Hänen toimistonsa joutui monien etsintöjen kohteeksi ja lopulta suljettiin.
Oppenhoffilla oli vaimo Irmgard. Pariskunnalla oli kolme lasta.
Pormestariksi valinta ja murha

Oppenhoff otti yhteyttä yhdysvaltalaisiin syyskuussa 1944; Aachenin kaupunki vallattiin lokakuussa, ja Aachenin piispan välittämien neuvottelujen seurauksena Oppenhoff sai pormestarin tehtävät hoitaakseen. Marraskuun alussa 1944 Heinrich Himmler määräsi Oppenhoffin surmattavaksi. Hän antoi tehtävän vuodesta 1923 natsipuolueessa toimineen Schutzstaffelin (SS) Obergruppenführer Karl Gutenbergerin organisoitavaksi. Joukot eivät kuitenkaan päässeet etenemään, joten Himmler suositteli ilmateitse iskemistä. Murha toteutettiin osana Werwolf-suunnitelmaa nimellä Operaatio Carnival.
Murhan suoritti viiden miehen ja yhden naisen ryhmä, joka sai murhaan valmistautumiseen kuuluneet harjoitukset valmiiksi maaliskuun alkupuolella 1945. Ryhmän komentajaksi valittiin SS:n Untersturmführer Herbert Wenzel; toiseksi ylin ryhmän jäsenistä oli SS:n Unterscharführer Josef "Sepp" Leitgeb. Mukaan tehtävää suorittamaan otettiin myös Bund Deutscher Mädel -johtaja Ilse Hirsch, 16-vuotias Erich Morgenschweiss sekä oppaina tekijöitä tekopaikalle auttaneet operatiivit Georg Heidorn ja Karl-Heinz Hennemann.
Murharyhmä otti haltuunsa yhdysvaltalaisen lentokoneen ja laskeutui yöllä 21. maaliskuuta 1945 laskuvarjoilla Belgian maaseudulle lähelle Gemmenichin kylää. Sieltä ryhmä eteni eri reittejä Aacheniin ja jäljitti uhrinsa. Wenzel oli vakuuttanut suorittavansa uhrin ampumisen, mutta tekopaikalla hän menetti hermonsa eikä kyennyt ampumaan, jolloin Leitgeb suoritti murhatehtävän illalla 25. maaliskuuta 1945. Paetessaan tekopaikalta Hirsch haavoittui vakavasti; Leitgeb puolestaan sai surmansa kaksi päivää murhan jälkeen astuessaan miinaan. Wenzel jäi kateisiin.
Oppenhoffille omistettiin muistomerkki, ja hänen ruumiinsa pantiin näytteille Aachenin tuomiokirkossa.
Oikeudenkäynti ja jälkivaiheet

Murharyhmästä selvinneet onnistuttiin jäljittämään Wenzeliä lukuun ottamatta. Heidät pidätettiin sodan jälkeen, ja lokakuussa 1949 heidät todettiin oikeudenkäynnissä syyllisiksi. Tuomiot olivat vuodesta neljään vuoteen vankeutta. Ilse Hirsch ja toinen ryhmän jäsen kuitenkin vapautettiin. Karl Gutenbergerin teosta saama kahden ja puolen vuoden vankeusrangaistus sisällytettiin hänen saamaansa kahdentoista vuoden tuomioon muista rikoksista. Hän suoritti kaksi kolmasosaa tuomiosta ja vapautui vuonna 1953. Loppuelämänsä Gutenberger työskenteli tukkukauppiaana; Hirsch puolestaan meni naimisiin ja kuoli 78-vuotiaana vuonna 2000.
Meurthe-et-Moselle

Meurthe-et-Moselle on Ranskan departementti numero 54. Se sijaitsee Ranskan koillisosassa, Lorrainen alueella, ja on nimetty Meurthe- ja Mosel-jokien mukaan. Departementti on pinta-alaltaan 5 246 neliökilometriä, ja siellä on 725 303 asukasta (vuonna 2006). Departementin pääkaupunki on Nancy.
Departementti muodostettiin 1871 yhdistämällä entisistä Meurthen ja Mosellen departemeteista ne osat, joita ei liitetty Saksaan ja Elsass-Lothringeniin Ranskan–Preussin sodan jälkeen.
Martti Mikander

Martti Mikander (s. 19. helmikuuta 1909 Helsinki – 13. elokuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen lyseon lehtori ja kouluneuvos.
Martti Mikanderin vanhemmat olivat eversti Sanfrid Edvard Mikander ja Salma Johanna Salvén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1926 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1931. Mikander teki opintomatkoja Ranskaan ja Englantiin 1927 sekä Ruotsiin ja Saksaan 1938.
Mikander oli Uudenkaupungin yhteislyseossa ruotsinkielen ja saksankielen vanhempana lehtorina 1934-1945, valtioneuvoston käännöstoimistossa vt. apulaisylikielenkääntäjänä 1941–1944 ja Helsingin ruotsalaisessa lyseossa saksan- ja ranskankielen vanhempana lehtorina 1945–1950. Hän oli lisäksi Niinisalossa Valtion sisäoppilaitoksessa opettajana 1945–1946. Kouluneuvoksena Mikander oli vuodesta 1950 alkaen.
Mikander oli naimisissa 1933–1946 filosofian maisteri Elin Margit Oker-Blomin (k. 1946) kanssa ja vuodesta 1947 Ethel Constance Majewskin kanssa.
Julkaisuja

Ruotsin kielen harjoitustehtäviä oppikoulujen yläluokkia varten sekä toisen kotimaisen kielen ylioppilastehtävät vv. 1919-1938. Gummerus 1939
Martti Moisala

Martti Iisakki Moisala (21. kesäkuuta 1916 Paavola – 7. lokakuuta 2008 Taivalkoski) oli suomalainen oikeustieteen maisteri, nimismies ja kirjailija.
Moisala pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1936. Hän opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa mutta sotavuodet viivästyttivät opintoja niin että hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1947. Moisala oli sodan aikana muun muassa konekiväärijoukkueen johtajana ja komppanianpäällikkönä. Hän yleni luutnantiksi ja myöhemmin reservissä kapteeniksi.
Moisala oli vt. nimismiehenä Pudasjärvellä 1948 sekä nimismiehenä Taivalkoskella 1948–1969 ja Iissä vuodesta 1969 eläkkeelle jäämiseen saakka. Eläkevuosinaan hän asui Taivalkoskella.
Eläkkeellä ollessaan Moisala kirjoitti muistelmakirjan sekä kokoelman Taivalkosken kyläbaarissa kokoontuvan ”selkosen baariparlamentin” puheenaiheista.
Teoksia

Päivittäin: Korpifilosofiaa ja vähän muutakin. Martti Moisala, Taivalkoski 2000
Päivittäin: Korpifilosofi muistelee. Martti Moisala, Taivalkoski 2001
Hylätty veteraani. Martti Moisala, Taivalkoski 2005
Markus Lehtinen

Markus Lauri Kristian Lehtinen (s. 11. joulukuuta 1959 Helsinki) on suomalainen kapellimestari ja pianisti sekä Sibelius-Akatemian oopperakoulutuksen professori. Hän on johtanut oopperaa ja balettia myös Saksassa.
Lehtinen suoritti 1985 Sibelius-Akatemiassa diplomit pianonsoitossa Meri Louhoksen ja orkesterinjohdossa Jorma Panulan oppilaana. Hän opiskeli myös sävellystä Aulis Sallisen ja Einojuhani Rautavaaran johdolla. Hän voitti Tukholmassa 1987 Pohjoismaisen kapellimestarikilpailun ja kiinnitettiin Kööpenhaminan kuninkaalliseen oopperaan kapellimestariksi 1988–1993. Lehtinen on ollut kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperassa 1985–1988 ja 1992–1997 ja sen jälkeen aiemmin vierailevana kapellimestarina. Jyväskylä Sinfonian ylikapellimestarina Markus Lehtinen toimi vuosina 1999–2002 ja hän oli myös Malmön sinfoniaorkesterin päävierailija. Hän järjesti mestarikursseja Kim Borgin kanssa ja on pitänyt kapellimestarikursseja muualla Pohjoismaissa. Sibelius-Akatemian professorina hän on ollut vuodesta 2004 lähtien.
Lehtinen on toiminut myös liedpianistina ja levyttänyt muun muassa Finlandia Recordsille ja Ondinelle, jolle hän on levyttänyt muun muassa Einojuhani Rautavaaran Aleksis Kivi -oopperan.
Vuonna 2012 hän debytoi Wienin valtionoopperan kapellimestarina. Kansallisoopperassa hän johtanut viimeksi vuonna 2006 Lokin.
Palkinnot ja tunnustukset

Savonlinnan Oopperajuhlien vuoden taiteilija 2005
Jaettu voitto Pohjoismaisessa kapellimestarikilpailussa 1987
Aiheesta muualla

Markus Lehtisen kotisivut.
Euroopan Grand Prix 2011

|  Euroopan Grand Prix 2011  |
| --- | --- |
 8. osakilpailu 19 osakilpailusta kaudella 2011. 

Päivämäärä:  26. kesäkuuta 2011
Sijainti:  Valencian katurata, Valencia, Espanja
Ratatyyppi:  Katurata
Radan pituus:  5,419 km
Kilpailun pituus:  57 kierrosta, 308,883 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Sebastian Vettel   (Red Bull)
Paaluaika:  1.36,975
Palkintokoroke
Voittaja:   Sebastian Vettel   (Red Bull)
Toinen:   Fernando Alonso   (Ferrari)
Kolmas:   Mark Webber   (Red Bull)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Sebastian Vettel   (Red Bull)
Kierrosaika:  1.41,852 (kierroksella 53)
Fernando Alonso sijoittui toiseksi.
Euroopan Grand Prix 2011 (virallisesti 2011 Formula 1 Grand Prix of Europe) oli Formula 1 -kauden 2011 kahdeksas osakilpailu, joka ajettiin 26. kesäkuuta Valencian katuradalla, Espanjassa.
Paalupaikalta kilpailuun lähti Red Bull -tallin Sebastian Vettel. Vettel ajoi myös kilpailun voittoon. Toiseksi sijoittui Fernando Alonso ja kolmanneksi Mark Webber. Kilpailu oli F1-historian neljäs kilpailu, jossa ei ollut yhtään keskeyttäjää. Samalla tehtiin ennätys maaliin ajaneiden kuskien määrässä kaikkien 24 kuljettajan ajaessa maaliin.
Viikonlopun aikataulu ja sää

| Päivä | Aikataulu> Paik. | Aikataulu>  | Sessio | Sää | Ilma | Rata | Kosteus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 24. kesäkuuta | 10:00–11:30 | 11:00–12:30 | 1. vapaat harjoitukset |  Puolipilvinen | 25 °C | 28–33 °C | 65–67 % |
| 24. kesäkuuta | 14:00–15:30 | 15:00–16:30 | 2. vapaat harjoitukset |  Puolipilvinen | 26 °C | 35–38 °C | 55–59 % |
| 25. kesäkuuta | 11:00–12:00 | 12:00–13:00 | 3. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 25–28 °C | 34–40 °C | 56–61 % |
| 25. kesäkuuta | 14:00–15:00 | 15:00–16:00 | Aika-ajot |  Aurinkoinen | 26 °C | 44–45 °C | 57–60 % |
| 26. kesäkuuta | 14:00–16:00 | 15:00–17:00 | Kilpailu |  Aurinkoinen | 27–28 °C | 46–47 °C | 58–61 % |
Lähde:
Vapaat harjoitukset

Force Indian kolmoskuljettaja Nico Hülkenberg ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Paul di Restan tilalla. Team Lotuksen Karun Chandhok ajoi Jarno Trullin tilalla.
Tulokset > Aika-ajo

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika (1 > erä) | Aika (2 > erä) | Aika (3 > erä) | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Sebastian Vettel | Red Bull-Renault | 1.39,116 | 1.37,305 | 1.36,975 | 1 |
| 2 | 2 |  Mark Webber | Red Bull-Renault | 1.39,956 | 1.38,058 | 1.37,163 | 2 |
| 3 | 3 |  Lewis Hamilton | McLaren-Mercedes | 1.39,244 | 1.37,727 | 1.37,380 | 3 |
| 4 | 5 |  Fernando Alonso | Ferrari | 1.39,725 | 1.37,930 | 1.37,454 | 4 |
| 5 | 6 |  Felipe Massa | Ferrari | 1.38,413 | 1.38,566 | 1.37,535 | 5 |
| 6 | 4 |  Jenson Button | McLaren-Mercedes | 1.39,453 | 1.37,749 | 1.37,645 | 6 |
| 7 | 8 |  Nico Rosberg | Mercedes | 1.39,266 | 1.38,373 | 1.38,231 | 7 |
| 8 | 7 |  Michael Schumacher | Mercedes | 1.39,198 | 1.38,365 | 1.38,240 | 8 |
| 9 | 9 |  Nick Heidfeld | Renault | 1.39,877 | 1.38,781 | Ei aikaa | 9 |
| 10 | 14 |  Adrian Sutil | Force India-Mercedes | 1.39,329 | 1.39,034 | Ei aikaa | 10 |
| 11 | 10 |  Vitali Petrov | Renault | 1.39,690 | 1.39,068 |  | 11 |
| 12 | 15 |  Paul di Resta | Force India-Mercedes | 1.39,852 | 1.39,422 |  | 12 |
| 13 | 11 |  Rubens Barrichello | Williams-Cosworth | 1.39,602 | 1.39,489 |  | 13 |
| 14 | 16 |  Kamui Kobayashi | Sauber-Ferrari | 1.40,131 | 1.39,525 |  | 14 |
| 15 | 12 |  Pastor Maldonado | Williams-Cosworth | 1.39,690 | 1.39,645 |  | 15 |
| 16 | 17 |  Sergio Pérez | Sauber-Ferrari | 1.39,494 | 1.39,657 |  | 16 |
| 17 | 18 |  Sébastien Buemi | Toro Rosso-Ferrari | 1.39,679 | 1.39,711 |  | 17 |
| 18 | 19 |  Jaime Alguersuari | Toro Rosso-Ferrari | 1.40,232 |  |  | 18 |
| 19 | 20 |  Heikki Kovalainen | Lotus-Renault | 1.41,664 |  |  | 19 |
| 20 | 21 |  Jarno Trulli | Lotus-Renault | 1.42,234 |  |  | 20 |
| 21 | 24 |  Timo Glock | Virgin-Cosworth | 1.42,553 |  |  | 21 |
| 22 | 23 |  Vitantonio Liuzzi | HRT-Cosworth | 1.43,584 |  |  | 22 |
| 23 | 25 |  Jérôme d'Ambrosio | Virgin-Cosworth | 1.43,735 |  |  | 23 |
| 24 | 22 |  Narain Karthikeyan | HRT-Cosworth | 1.44,363 |  |  | 24 |
107% aika: 1.45,301
Lähde:
Tulokset > Kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Sebastian Vettel | Red Bull-Renault | 57 | 1.39.36,169 | 1 | 25 |
| 2 | 5 |  Fernando Alonso | Ferrari | 57 | +10,891 | 4 | 18 |
| 3 | 2 |  Mark Webber | Red Bull-Renault | 57 | +27,255 | 2 | 15 |
| 4 | 3 |  Lewis Hamilton | McLaren-Mercedes | 57 | +46,190 | 3 | 12 |
| 5 | 6 |  Felipe Massa | Ferrari | 57 | +51,705 | 5 | 10 |
| 6 | 4 |  Jenson Button | McLaren-Mercedes | 57 | +1.00,065 | 6 | 8 |
| 7 | 8 |  Nico Rosberg | Mercedes | 57 | +1.38,090 | 7 | 6 |
| 8 | 19 |  Jaime Alguersuari | Toro Rosso-Ferrari | 56 | +1 kierros | 18 | 4 |
| 9 | 14 |  Adrian Sutil | Force India-Mercedes | 56 | +1 kierros | 10 | 2 |
| 10 | 9 |  Nick Heidfeld | Renault | 56 | +1 kierros | 9 | 1 |
| 11 | 17 |  Sergio Pérez | Sauber-Ferrari | 56 | +1 kierros | 16 |  |
| 12 | 11 |  Rubens Barrichello | Williams-Cosworth | 56 | +1 kierros | 13 |  |
| 13 | 18 |  Sébastien Buemi | Toro Rosso-Ferrari | 56 | +1 kierros | 17 |  |
| 14 | 15 |  Paul di Resta | Force India-Mercedes | 56 | +1 kierros | 12 |  |
| 15 | 10 |  Vitali Petrov | Renault | 56 | +1 kierros | 11 |  |
| 16 | 16 |  Kamui Kobayashi | Sauber-Ferrari | 56 | +1 kierros | 14 |  |
| 17 | 7 |  Michael Schumacher | Mercedes | 56 | +1 kierros | 8 |  |
| 18 | 12 |  Pastor Maldonado | Williams-Cosworth | 56 | +1 kierros | 15 |  |
| 19 | 20 |  Heikki Kovalainen | Lotus-Renault | 55 | +2 kierrosta | 19 |  |
| 20 | 21 |  Jarno Trulli | Lotus-Renault | 55 | +2 kierrosta | 20 |  |
| 21 | 24 |  Timo Glock | Virgin-Cosworth | 55 | +2 kierrosta | 21 |  |
| 22 | 25 |  Jérôme d'Ambrosio | Virgin-Cosworth | 55 | +2 kierrosta | 23 |  |
| 23 | 23 |  Vitantonio Liuzzi | HRT-Cosworth | 54 | +3 kierrosta | 22 |  |
| 24 | 22 |  Narain Karthikeyan | HRT-Cosworth | 54 | +3 kierrosta | 24 |  |
Lähde:
Tulokset > Johtokierrokset

| Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Sebastian Vettel | Red Bull-Renault | 1–13, 15–57 |
| 6 |  Felipe Massa | Ferrari | 14 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Euroopan Grand Prix 2011 Wikimedia Commonsissa
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2011
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Bahrain |  Australia |  Malesia |  Kiina |  Turkki |  Espanja |  Monaco |  Kanada |  Eurooppa |  Britannia |
|  Saksa |  Unkari |  Belgia |  Italia |  Singapore |  Japani |  Korea |  Intia |  Abu Dhabi |  Brasilia |
Formula 1 -luokan Euroopan Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
Radat: Brands Hatch (1983, 1985) Nürburgring (1984, 1995–1996, 1999–2007) Donington Park (1993) Circuito Permanente de Jerez (1994, 1997) Valencian katurata (2008–2012) Bakun katurata (2016)
Meklotsiini

| --- | --- |

Meklotsiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(RS)-1-[(4-klorofenyyli)(fenyyli)metyyli]-4-(3-metyylibentsyyli)piperatsiini
Tunnisteet
CAS-numero: 569-65-3
ATC-koodi: R06AE05
PubChem CID: 4034
DrugBank: APRD00354
Kemialliset tiedot
Kaava: C25H27N2Cl 
Moolimassa: 390,948 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Kiehumispiste: 230 °C
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 6 tuntia
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  B(US) 
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen, kielen alle (sublinguaalinen)
Postafen 25mg -lääkepakkaus
Meklotsiini on antihistamiineihin kuuluva yhdiste, jota käytetään pahoinvointilääkkeenä. Meklotsiini kuuluu piperatsiinijohdannaisiin. Suomessa sitä myydään valmistenimellä Postafen. Meklotsiinia valmistetaan synteettisesti norkloorisyklitsiinistä ja 3-metyylibentsaldehydistä.
Päihdekäyttö

Meklotsiini saattaa päihdekäytössä aiheuttaa hengityksen pysähtymisen.
Matti Karjalainen (kestävyysjuoksija)

Matti Juhani Karjalainen (s. 3. marraskuuta 1950 Rovaniemen maalaiskunta) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Posion Pyrintöä.
Aikuisten SM-kilpailuista Karjalainen saavutti maratonilta pronssia vuonna 1979. Ennätyksikseen Pulkkinen juoksi 1 500 metrillä ajan 3:49.8 vuonna 1977, 3 000 metrillä ajan 8:21.1 vuonna 1977, 5 000 metrillä ajan 14:07.3 vuonna 1977, 10 000 metrillä ajan 29:13.8 vuonna 1978, puolimaratonilta ajan 1:07:42 vuonna 1984 ja maratonilla ajan 2:15:28.9 vuonna 1979. Virallisiin kilpailuihin Karjalainen ei ole osallistunut vuoden 1984 jälkeen.
Matti Karjanlahti

Matias (Matti) Hemmi Karjanlahti (4. helmikuuta 1908 Kauhava – 7. kesäkuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Kauhavalla syntyneen Karjanlahden puolisot olivat 1940–1944 Essi Maria Högman ja vuodesta 1951 Kerttu Katri Aliisa Parvia. Karjanlahti teki kansakoulun käytyään rakennustöitä, mutta suoritti sitten Vaasassa teollisuuskoulun, josta hän valmistui rakennusmestariksi 1937. Jo edellisenä vuonna hän oli muuttanut Helsinkiin ja ryhtynyt urakoimaan siellä rakennuksia. Sota-aikana hän oli puolustuslaitoksen rakennustöissä, osallistuen muun muassa Kivennavan sotakirkon rakentamiseen.
Karjanlahti perusti 1954 M. Karjanlahden Rakennustoimisto -yhtiön, sittemmin Karjanlahti-yhtiö, joka rakensi useita asuin-, liike- ja teollisuuskiinteistöjä muun muassa Helsingin ydinkeskustaan, kuten Eliel Muoniovaaran suunnitteleman Aikatalon vuonna 1961. Yrityksellä oli myös useita seurakuntien ja uskonnollisten yhdistysten työkohteita, kuten Pyhän Marian kirkon rakentaminen ja Uspenskin katedraalin korjaustyöt. Teollisuusneuvoksen arvonimen Karjanlahti sai 1965. Sairastuttuaan vuosikymmenen lopulla hän jättäytyi pois liiketoiminnasta, mukaan lukien yhteisyritys, jonka hän oli perustanut veljensä Toivo Karjanlahden kanssa. Molempien yritysten toiminta loppui kokonaan 1970-luvun alussa.
Max Jähns

Kuva hautakivessä. Fritz Heinemannin tekemä.
Max Jähns (18. huhtikuuta 1837 Berliini – 19. syyskuuta 1900 Berliini) oli saksalainen sotilas ja kirjailija.
Hänestä tuli jalkaväen upseeri 1837, sai eron 1864 mutta tuli jälleen virkaansa 1866 sodan puhjettua Itävaltaa vastaan. Majuriksi hän yleni 1878, everstiluutnantiksi 1886 jolloin hän myös sai eron. Hän toimi varsinkin esikunnassa ja oli opettajana sota-akatemiassa.
Max Jähns on kirjoittanut monta sota-aiheista kirjaa.
Teokset

Die Schlacht von Königgrätz (1876)
Heersverfassungen und Völkerleben (1885)
Geschichte der Kriegswissenschaften (3 osaa, 1889-91)
Ueber Krieg, Frieden und Kultur (1893)
Feldmarschall Moltke (2 osaa, 1894)
Mason Musso

Mason Tyler Musso (s. 17. maaliskuuta 1989 Burbank, Kalifornia)[lähde? ] on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hän on tullut tunnetuksi Metro Station -yhtyeestä. Masonilla on kaksi veljeä: Mitchel ja Marc. Hän on 178 cm pitkä ja hänellä on ruskeat silmät.
Trace Cyruksen lähdettyä Metro Stationista vuonna 2010 Mason alkoi työstää musiikkia yksin. Pian hän kuitenkin aloitti uudestaan yhteistyön Metro Stationin Anthony Improgon ja Blake Healyn kanssa. He ovat kertoneet julkaisevansa uuden albumin vuonna 2012.[lähde? ]
Mauri Korhonen

Mauri Kalervo Korhonen (18. elokuuta 1927 Helsinki – 29. huhtikuuta 2022 Espoo) oli suomalainen tieteellinen valokuvaaja ja sieniin erikoistunut tietokirjailija. Hän oli Helsingin yliopiston kasvimuseon apulaiskonservaattori. Hän teki useita sienikirjoja teksteineen kuvineen.
Tutkijana Korhosen erityisen kiinnostuksen kohteita olivat rouskut ja tateista lehmäntattien (Leccinum) suku sekä herkkutatit (Boletus edulis -ryhmä). Hän sai kunniatohtorin arvon. Korhosen mukaan nimettyjä sieniä ovat nukkarusokas (Entoloma korhonenii) ja kupukirjovahakas (Hygrophorus korhonenii).
Teokset

Kodin huonekasvit, teksti: Frank Hejndorf; toimitus: Else Larsen; suomennos: Olof Larsson; kukkapiirrokset: Verner Hancke; vinjetit: Ebba Schultz; värivalokuvat: Mauri Korhonen. 2. p. Otava, 1972 (1. p. ilm. nimellä Mitä - Missä - Milloin; Huonekasvikirja. )
100 sientä, Mauri Korhonen; valokuvat ja piirrokset tekijän. Otava, 1973
Sienestäjän aakkoset, Kalevi Pohjola; valokuvat: Mauri Korhonen. Kansallis-osake-pankki, [1973]
Kauppasienikuvasto, [Kalevi Pohjola]; [valokuvat: Mauri Korhonen]. Ammattikasvatushallitus, metsäopetuksen osasto, 1973
Sienikuvasto, julk. Suomen sieniseura; teksti: Toivo Rautavaara; valokuvat: Mauri Korhonen ym. 3. p. WSOY, 1973
Myrkkysieniopas, Mauri Korhonen, Kalevi Pohjola; [valokuvat ja piirrokset: Mauri Korhonen]. Ammattikasvatushallitus, 1976 2. korj. p. 1981.
Myrkkysienet ja sienimyrkytykset, Harri Harmaja, Mauri Korhonen, Hans Åkerblom. Weilin + Göös, 1976.
Joka kodin luonnonopas, J. Felix, J. Toman, K. Hísek; [piirrokset: Květoslav Hísek, Jan Solpera; suom.: Liisa Hernesniemi...et al; suomennoksen tark. Mauri Korhonen...et al.]. Otava, 1976
Sienestäjän kirja, Mauri Korhonen; [valokuvat ja piirrokset tekijän]. Otava, 1978
Ruokasieniopas, Mauri Korhonen; [valokuvat ja piirrokset tekijän]. Valitut palat, 1978
Sienestäjän taskukirja, Mauri Korhonen; [valokuvat ja piirrokset tekijän]. Otava, 1981
Uhatut kasvimme: Suomen luonnonsuojeluliiton teemakirja, Seppo Vuokko; kuvat Mauri Korhonen; [piirrokset Marja Koistinen]. Suomen luonnonsuojelun tuki, 1983
Suomen rouskut, Mauri Korhonen; valokuvat ja piirrokset tekijän. Otava, 1984
Uusi sienikirja, Mauri Korhonen; [valokuvat ja piirrokset tekijän]. Otava, 1986
Kämmekät: Suomen orkideat, Mauri Korhonen, Seppo Vuokko. Forssan kustannus, 1987
Huikeita sienijuttuja, toimittanut Mauri Korhonen. Suomen sieniseura, 1997
Luonnosta kuvaksi, Mauri Korhonen & Tuuli Timonen. Yliopistopaino, 2003.
Tunnista sieni, Mauri Korhonen; [valokuvat ja piirrokset tekijän]. Otava, 2005.
Löydä ruokasieni, Otava, Mauri Korhonen. 2008
Sienet Suomen luonnossa, Mauri Korhonen. Otava, 2009.
Sienet ja sieniherkut, Mauri Korhonen ja Tatu Lehtovaara; [valokuvat: Mauri Korhonen, Jukka Heiskanen]. Otava, 2012.
Aiheesta muualla

Mauri Korhosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.