stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Haukka (politiikka)

Haukat ja kyyhkyt on politiikassa sekä taloustieteessä käytettävä nimitys poliitikoista tai asiantuntijoista, jotka ilmentävät kielikuvallisesti tarkasteltuna joko haukoille ominaista petolintumaista aggressiivisuutta tai kyyhkysmäistä vienoutta ja herkkyyttä pyrkiessään päämääriinsä. Valkoisilla kyyhkyillä onkin politiikan symboliikassa ollut tärkeä rooli rauhanomaisuuden ja väkivallattomuuden kuvaamisessa. Äärimmäisimpiä tyypin edustajia on kutsuttu myös arkkihaukoiksi tai arkkikyyhkyiksi. Haukkojen vastaparina poliittisessa kielenkäytössä esiintyy usein kyyhky nimityksenä maltillisemmille tai päinvastaisille näkemyksille. Nimitys voi liittyä joko sotilaallisiin kantoihin, missä yhteydessä puhutaan usein sotahaukoista tai -kyyhkyistä (engl. War hawk ja War dove), tai rahapoliittisiin kantoihin, jolloin tarkoitetaan rahahaukkoja ja -kyyhkyjä (engl. Monetary hawk ja Monetary dove) tai velkahaukkoja ja -kyyhkyjä (engl. Deficit hawk ja Deficit dove) riippuen keskustelun asiayhteydestä.
Sotilaspoliittiset haukat ja kyyhkyt

Etenkin Yhdysvaltojen politiikassa ”sotahaukkoina” pidetään poliitikkoja, jotka ovat "haukkana paikalla" kannattamassa sotaa politiikan jatkeena ja sotilaallisia interventioita kolmansien valtioiden välisissä sodissa. Alun perin nimitys viittasi joukkoon Yhdysvaltojen kongressin edustajia, jotka vuonna 1812 kannattivat sotaa Isoa-Britanniaa vastaan. Myöhemmin sotahaukka-nimitystä on käytetty kuvaamaan yleisemmin sotaa ja sotavarustelua kannattavia poliitikkoja ja ryhmittymiä.  Eräitä kuuluisimpia tällaisia poliitikkoja ovat olleet Yhdysvaltain presidentin neuvonantaja Zbigniew Brzezinski ja Neuvostoliiton marsalkka Andrei Gretško.[lähde? ] Sen sijaan ”sotakyyhkyt” edustavat usein maltillisempaa tai kielteistä linjaa sotilaallisiin interventioihin politiikan jatkeena.[lähde? ]
Rahapoliittiset haukat ja kyyhkyt

Niin sanotuille rahahaukoille tärkein ja keskeisin päämäärä on inflaation pitäminen tasaisena ja alhaisena. Kauppalehdessä ilmestyneen Jorma Pöysän artikkelin mukaan rahapoliittiset haukat ovat tavallisesti "enemmän huolissaan inflaatiosta kuin talouskasvusta ja valmiita aloittamaan ohjauskorkojen nostot kyyhkyjä ripeämmin." Pöysän mukaan viime aikoina rahahaukkojen ja -kyyhkyjen näkemyserot ovat kuitenkin liittyneet siihen vastustavatko vai kannattavatko he rahapolitiikan epätavanomaisiakin keinoja, kuten määrällistä keventämistä (engl. Quantitative easing)
Suhdannepolitiikan ja julkisen sektorin budjettivajeen tasapainottamisen yhteydessä puhutaan usein velkahaukoista tai velkakyyhkyistä. Sixten Korkman määrittelee Helsingin Sanomien kolumnissaan haukkojen janoavan Suomen valtion kolmen miljardin euron lisäsäästöjä, eli menojen leikkauksia ja/tai veronkiristyksiä, välittömästi, kyyhkyjen tyytyessä maltillisempaan lisäsäästöjen jaksottamiseen muutamalle vuodelle. Lauri Holappa ja Jussi Ahokas kuitenkin huomauttavat, että Korkmanin näkemys kotimaisten velkakyyhkyjen oletetusta tyytymisestä säästöjen jaksottamiseen eroaa merkittävästi yhdysvaltalaisista kyyhkyistä, jotka kannattavat julkisen sektorin budjetin tasapainottamista vasta talouden palauduttua taantumasta.
Keskuspankkien ohjauskorkojen ja rahapolitiikan määrällisen keventämisen yhteydessä puhutaan usein rahakyyhkyistä tai rahahaukoista. Kauppalehden Jorma Pöysän näkemyksen mukaan voimakkainta rahakyyhkyä Euroopan keskuspankin (EKP) 25-jäsenisessä neuvostossa edustaa nykyinen varapääjohtaja Vítor Constâncio pääjohtaja Mario Draghin ollessa "maltillinen kyyhky", kun taas neutraalia "keskitien kulkijan" -linjaa edustaa Suomen Pankin pääjohtaja Erkki Liikanen. Haukkojen ja kyyhkyjen keskelle jääviä neutraalimpia näkemyksiä on myös kuvailtu puluiksi (engl. Pigeon), jotka jäävät kyyhkyjen ja haukkojen välisessä kamppailussa "tyytyväisenä istumaan keskelle aitaa". EKP:n neuvoston vähemmistöön sijoittuvista, mutta silti vaikutusvaltaisista, rahahaukoista voimakkainta linjaa edustavat Pöysän mukaan johtokunnan Yves Mersch sekä Saksan keskuspankin pääjohtaja Jens Weidmann sekä Hollannin keskuspankin pääjohtaja Klaas Knot.
Rahapoliittiset haukat ja kyyhkyt > Kritiikki

Haukkojen ja kyyhkyjen vastakkainasettelua on kritisoitu siitä, että näkökulma on liian yksinkertainen ja yksiulotteinen monimutkaisten ongelmien ratkaisemiseen. Lauri Holappa ja Jussi Ahokas puhuvat Image-lehden blogissaan Raha ja talous siitä, että Korkmanin näkökulma ja jaottelu haukkoihin ja kyyhkyihin ei ole "kattava". Lisäksi Holappa ja Ahokas ovat sitä mieltä, että Korkmanin kategorisointi haukkojen ja kyyhkyjen välillä keskittyy liikaa yhdysvaltalaisen näkemyksen toistamiseen ilman keskustelun tuomista kotimaisen kontekstin yhteyteen. Tämän lisäksi Holappa ja Ahokas näkevät, että velkahaukkojen ajattelussa ei ole kyse ainoastaan "nykyiseen suhdannetilanteeseen reagoimisesta, vaan laajemmasta ajattelutavasta".
Rahapoliittiset haukat ja kyyhkyt > Pöllöt

Holappa ja Ahokas huomauttavat myös, että keskittymällä pelkästään haukkojen (engl. Hawk), pulujen (engl. Pigeon) ja kyyhkyjen (engl. Dove) välisiin kamppailuihin, unohdamme yhden linturyhmän joka on yhdysvaltalaisessakin poliittisessa keskustelussa mukana: pöllöt (engl. Owls). Pöllöt edustavatkin muihin lintuaiheisiin kielikuviin verrattuna erilaista ja varsin poikkeavaa lähestymistapaa. Toisin kuin monet muut linnut, pöllöt ovat erinomaisen hämäränäkönsä ansiosta yöeläimiä, niiden pää kääntyy 270° ja niillä on poikkeuksellisen hyvä kuulo. Poliittisena metaforana rahapoliittiset pöllöt voitaisiinkin ehkä nähdä itävaltalaisen koulukunnan edustajina tai muun taloustieteen valtavirrasta poikkeavan älykkään koulukunnan edustajana.kenen mukaan? Suhdannevaihteluiden ja julkisen sektorin budjettivajeen kontrolloimisen yhteydessä niin sanotut velkapöllöt edustavat Holapan ja Ahokkaan näkemyksen mukaan jälkikeynesiläistä talousajattelua ja funktionaalisen rahoituksen periaatteita, joiden mukaan julkisen sektorin alijäämä tulisi aina asettaa sellaiselle tasolle joka mahdollistaa täystyöllisyyden saavuttamisen. Käytännössä tätä on Holapan ja Ahokkaan mukaan kuitenkin erittäin vaikea toteuttaa ilman rahapoliittista suvereeniutta. Toisin kuin velkahaukat, jotka haluavat budjettivajeen välitöntä tasapainottamista, ja velkakyyhkyt, jotka tyytyvät maltillisempaan budjettivajeen tasapainottamisen jaksottamiseen (kotimainen näkemys) tai viivyttämiseen kunnes talous on palautunut taantumasta (yhdysvaltalainen näkemys), velkapöllöjen mielestä budjettivajeen tasapainottaminen ei ole kiireellistä tai edes välttämätöntä.
Heikki Häkkä

Heikki Juhani Häkkä (s. 14. joulukuuta 1959 Lahti) on suomalainen näyttelijä. Hän on koulutukseltaan teatteritieteen maisteri.
Häkkä on vuodesta 1981 toiminut useissa tehtävissä helsinkiläisessä Lähiöteatterissa, muun muassa Lomovina Tšehovin Kosinnassa 1991, Olavina Laulussa tulipunaisesta kukasta 2003 sekä Röllinä, Herra Huuna ja monien produktioiden lavastajana. Vuoden 2000 Nakit ja muusa oli hänen kirjoittamansa ja ohjaamansa.
Televisiossa Häkkä on nähty muun muassa Kotikatu-, ja Sydänjää-sarjoissa.
Elokuvat

Fievel matkalla Amerikkaan (1986) - Papa (ääni)
Basil Hiiri – Mestarietsivä (1986) - Tohtori Dawson (ääni)
Itsestään selvä (1988)
Fievel matkalla villiin länteen (1991) – Papa (ääni)
Kuolema käy kuusi beessä (1993) - Jehovan todistaja
Abrahamin poika (2012) – Abraham
Henriette Löfman

Henriette Löfman (23. elokuuta 1784 – 6. maaliskuuta 1836 Örby, Länsi-Götanmaa) oli ruotsalainen säveltäjä.
Hän meni naimisiin 15. helmikuuta 1822 kenraaliluutnantti Casimir Reuterskiöldin (1770–1848) kanssa.
Henriette Löfman sävelsi muun muassa harpulle.
Hiukkanen (Mäntyharju)

| Hiukkanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°29′54″N, 26°48′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskuoja:  oja Huuhtjärveen 
Järvinumero:  14.974.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  103,2 m  
Pituus:  2,2 km  
Leveys:  940 m  
Rantaviiva:  9,282 km  
Pinta-ala:  83,22 ha  
Saaria:  10 
 fiHiukkanen 
Hiukkanen  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Huhtamäen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 2,2 kilometriä pitkä, 940 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 83 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan 10 saarta.  Sen rantaviivan pituus on 9,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Simunanjoen valuma-alueeseen (14.974) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 103,2 metriä mpy.
Henriette Sontag

| Henriette Sontag> Gertrud Walpurgis Sonntag |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. tammikuuta 1806 Koblenz, Ranska (nykyään Saksa)
Kuollut: 17. kesäkuuta 1854 (48 vuotta) México, Meksiko
Ammatti:  oopperalaulaja
Vanhemmat:  Franz Sonntag Franziska Martloff Sonntag
Puoliso:  Carlo Rossi (vih. 1828–54)
Muusikko
Tyylilajit:  ooppera
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Henriette Sontag, alun perin Gertrud Walpurgis Sonntag (3. tammikuuta 1806, Koblenz – 17. kesäkuuta 1854, México) oli saksalainen oopperalaulaja. Hän sai nuorena koulutusta teatterissa ja esiintyi Saksassa ja Prahassa teatteri- ja oopperaesityksissä. Prahaan hän muutti äitinsä kanssa sen jälkeen, kun hänen isänsä oli kuollut. Aikuisiän ensiesiintymisensä hän teki vuonna 1821, jonka jälkeen hän esiintyi vuonna 1823 menestyksekkäästi Wienissä. Vuoden 1824 jälkeen hän kiersi muutaman vuoden Euroopan suurkaupungeissa esiintymässä.
Hänen äänensä sopi paremmin kevyisiin ja rauhallisiin rooleihin, ei niinkään voimakkaisiin tai dramaattisiin. Sontagin kerrotaan olleen suosittu laulaja ja herättäneen yleisössä kiihkeää ihailua. Tarinan mukaan kerran Sontagin ollessa Göttingenissä hurmaantuneet ihailijat heittivät matkan päätteeksi hänen käyttämänsä kiesit jokeen, koska hänen jälkeensä matkustajaksi ei löytyisi enää ketään tarpeeksi arvokasta.
Vuonna 1828 Sontag meni salaa naimisiin sardinialaisen kreivin Carlo Rossin kanssa. Avioliitto tunnustettiin julkisesti vuonna 1830, minkä jälkeen Sontag jätti oopperauransa miehensä kollegoiden painostuksesta. Hän piti 19 vuoden tauon, jonka aikana hän esiintyi vain harvoin yksityis- ja hyväntekeväisyystilaisuuksissa. Hän asui 1837–1848 Pietarissa, jossa hänen miehensä silloin toimi lähettiläänä. Kun aviomiehen diplomaatinura päättyi vuonna 1849, Sontag palasi jälleen oopperan pariin ja alkoi kiertää maailmaa esiintymässä. Hän kuoli 17. kesäkuuta 1854 koleraan ollessaan esiintymismatkalla Meksikossa.
Helsingin Atleettiklubi

Helsingin Atleettiklubin logo
Helsingin Atleettiklubi on vuonna 1891 perustettu helsinkiläinen urheiluseura.  Seura kutsuu itseään Suomen vanhimmaksi voimailuseuraksi, ja erilaiset voimailu- ja kamppailulajit ovatkin olleet seuran toiminnan pääalueita koko sen historian ajan.  Seuralla oli kuitenkin myös nykyäänkin jatkuvaa jalkapallotoimintaa jo vuonna 1902. Seurassa harrastettavia muita urheilulajeja ovat nyrkkeily, painonnosto, voimanosto, urheiluammunta sekä yleinen kuntoilu.
Aiemmin seuran historiassa paini oli merkittävässä asemassa. Esimerkiksi Suomen ensimmäinen olympiavoittaja, painija Verner Weckman, edusti Atleettiklubia.  Kaikkiaan Atleettiklubin edustajat ovat voittaneet kolmetoista olympiamitalia.
Tunnettuja Atleettiklubilaisia

Pitkän historiansa aikana Atleettiklubin jäseninä on ollut useita tunnettuja urheilijoita, kuten:
nyrkkeilijä Bruno Ahlberg (olympiapronssia 1932)
nyrkkeilijä Gunnar Bärlund (Euroopan mestari 1934)
nyrkkeilijä Harry Siljander (olympiapronssia 1952)
painija Väinö Kokkinen (olympiakultaa 1928 ja 1932)
painija Verner Weckman (olympiakultaa 1906 ja 1908, maailmanmestaruus 1905)
painija Edil Rosenqvist (olympiahopeaa 1920 ja 1924)
Aiheesta muualla

Helsingin Atleettiklubin verkkosivut
Helsingfors Svenska Arbetarförening

Helsingfors Svenska Arbetarförening (lyh. HSAF) on Helsingissä toimiva ruotsinkielinen työväenyhdistys, joka on yksi Suomen sosialidemokraattisen puolueen jäsenjärjestöistä. Yhdistys on perustettu vuonna 1898.
Historiaa

Helsingfors Svenska Arbetarförening perustettiin huhtikuussa 1898 Pohjanmaalta Helsinkiin muuttaneen kirvesmiehen Gustaf Wistbackan aloitteesta. Muita perustajajäseniä olivat niin ikään Pohjanmaalta kotoisin ollut puuseppä Anders Käcklund, Kymenlaaksossa syntynyt faktori Reino Drockila, hovioikeuden auskultantti Jean Boldt sekä samana vuonna Ruotsista saapunut metallimies Axel Weüdel. Perustajajäsenistä Weüdel oli tullut Suomeen Ruotsin sosialidemokraattisen työväenpuolueen puheenjohtajan Hjalmar Brantingin lähettämänä, tarkoituksenaan organisoida suomenruotsalaisen työväenliikkeen toimintaa.
Aiheesta muualla

Helsingfors Svenska Arbetarföreningin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Haukkajärvi (Ruovesi)

| Haukkajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ruovesi
Koordinaatit:  62°02′07″N, 23°47′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Karjulanjoen valuma-alue (35.36)
Laskujoki:  Haukkajoki 
Järvinumero:  35.363.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  150,5 m  
Rantaviiva:  21,804 km  
Pinta-ala:  2,63967 km²  
Saaria:  19 
 fiHaukkajärvi 
Haukkajärvi  on Pirkanmaalla Ruovedellä Helvetinjärven kansallispuistossa lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 264 hehtaaria eli 2,6 neliökilometriä. Se on 2,9 kilometriä pitkä ja 2,0 kilometriä leveä. Järvi on autio erämaajärvi Haukkamaalla, mutta sen rannoille on rakennettu joitakin rakennuksia. Rannoiltaan rivinen järvi on selkeäpiirteinen lukuun ottamatta Isosaarta, joka jakaa järvea suurella koollaan, ja lahtea, joka työntyy itään 1,3 kilometrin mittaisena. Lahti muodostuu perältään laajenevasta Myllylahdesta ja kahdesta peräkkäisestä järvimäisestä osasta Korvilahti ja Vastuunlahti. Korvilahdelle pääsee vesitse noin 20 metriä leveää Syväsalmeä pitkin. Isosaaren ja mantereen väliin jää kapea Korvensalmi. Järvi sijaitsee alavalla maalla ja korkeita mäki esiintyy vain Isosaaressa, missä mäki kohoaa 25 metriä järvenpintaa korkeammalle, ja luoteisrannassa, missä Suksimäki nousee 38 metrinä korkeammalle.
Järvellä on kartan mukaan 19 saarta. Suurin saarista on Isosaari, joka on 900 metriä pitkä ja 530 metriä leveä. Saaren pinta-ala on kartasta mitattuna 26 hehtaaria. Sen itäpuolella sijaitsevat myös pienemmät nimetyt saaret Kettusaari, Kulosaari ja Soidinsaari, ja järven eteläosassa sijaitseva Koppisaari.
Järven rantaviivan pituus on 22 kilometriä. Rannat ovat kaikki metsämaata, joka on paikoin soistunutta. Rannoilla sijaitsee joitakin kämppiä ja kaksi vapaa-ajan asuntoa. Kämpistä mainittakoon Hiedan maja, joka on tarkoitettu retkeilijöiden päiväkäyttöön. Haukkajärvelle ja niiden kämpille pääsee kantatieltä 65 haarautuvilta teiltä tai Visuveden rantoja seuraavilta kyläteiltä.
Luontoarvoja

Järvi sisältyy Helvetinjärven kansallispuistoon kokonaan niin, että järven eteläosa on kansallispuistoa ja pohjoisosan rannat ja useimmat saaret ovat kansallispuistoa. Järvi kuuluu myös Natura 2000-hankkeen mukaisesti kokonaan sen sisälle (FI0341003). Järven rantoja seuraa retkeilyreitistön polkuja, jossa on pysähdyspaikkoina Hiedan maja ja järven luusuan Heinälahden nuotiopaikka. Alueella voi liikkua vapaasti jokamiehen oikeudella, jota ei ole rajoitettu muualla kuin järven saarilla 15.4.–31.7. välisenä aikana. Rauhoitus on tehty pääasiassa kuikan ja selkälokin pesintää ajatellen.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Karjulanjoen valuma-alueella (35.36), jonka Haukkajärven alueeseen (35.363) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 150,5 metriä mpy.
Järveen laskee suoraan Haukanhiedalle Hietaslammi (3 ha) pientä kaivettua ojaa pitkin. Myllylahteen laskee Myllyjärven (3 ha) läpi Myllyoja, joka on Myllyojan valuma-alueen (35.367) laskuoja. Se laskee Haukkajärveen virraten ensin järvestä toiseen esimerkiksi Salmijärven (38 ha), Pikku Saarijärven (26 ha) ja Iso Saarijärven (67 ha) kautta. Haukkajärven luoteisrantaan laskee Niemijärven valuma-alueen (35.366) laskuoja, jonka haarojen pääjärviä ovat Niemijärvi (35 ha) ja  Valkeajärvi (20 ha). Haukkajärven kaakkoispäähän Kylmälahteen laskee Rontanojan valuma-alueen (35.368) laskuoja Rontanoja. Sen valuma-alue on järvetön.
Järven laskujoki on Haukkajoki, joka alkaa Haukkajärven lounaispään Heinälahdelta. Se virtaa matkallaan Kuusijärven (147 ha) läpi, ja se jatkaa järvimäisenä Alainenjärven (21 ha) ja Mäkelänjärvenä (10 ha) Kuttuniskalle. Tästä voidaan katsoa Karjulanjoen alkavan. Karjulanjoki laskee Näsijärven Vankaveteen Innanlahden viereen Haukkaojansuun nimisenä.
Historiaa

Haukkajärven metsissä on ollut havaa asutusta, jonka asukkaat ovat hankkineet eläntonsa kalastuksella ja metsästyksellä. Suomessa alkanut metsien talouskäyttö 1800-luvulla vaikutti myös täällä. Haukkajoesta tehtiin uittoväylä, jonne Haukkajärven ympäristöstä kaadetut puut uitettiin alas Kuruun. Metsähallitus on perustanut 1950-luvulla alueelle suojelualueita ja ne laajenivat Haukkajärvelle 1960-luvulla.
Vuoden 1959 peruskartassa oli järven luoteispäässä maatila, jonka pellot jäivät Niemijärven, Naapurilammen ja Haukkajärven väliin. Sinne tuli tie pohjoisesta Pourun suunnalta. Seuraavassa vuoden 1984 kartassa pellot oli jo metsitetty ja samalla on karttaan merkitty kansallispuiston suojelualueen rajoja. Myös Hiedan kämppä on ilmaantunut kartalle.
HMS Vindictive (1918)

| HMS Vindictive |
| --- | --- |
 HMS Vindictive

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Harland and Wolff, Belfast
Kölinlasku:  26. kesäkuuta 1916
Laskettu vesille:  17. tammikuuta 1918
Palveluskäyttöön:  1. lokakuuta 1918
Loppuvaihe:  romutettu 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  9 394 t (tyhjä) 11 500 t (kuormattu)
Pituus:  172 m
Leveys:  17 m
Syväys:  5,3 m
Koneteho:  60 000 hp
Nopeus:  29,5 solmua
Miehistöä:  700
Aseistus
Aseistus:  12 lentokonetta
HMS Vindictive oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1918 valmistunut Hawkins-luokan raskaasta risteilijästä HMS Cavendishistä  muutettu lentotukialus. Alukselle tehtiin sen uran aikana useampia muutoksia ja siten sen ura oli melko vaihteleva ennen lopullista romuttamista 1946.
Valmistus  ja muutostyöt

Alus oli viides ja viimeinen Hawkins-luokan risteilijöistä. Alus tilattiin huhtikuussa 1916 Harland and Wolffilta Belfastista, missä köli laskettiin 26. kesäkuuta 1916. Alus laskettiin vesille 17. tammikuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 1. lokakuuta. Aluksen nimi oli kunnianosoitus Elisabet I:n aikaiselle merenkulkijalle Thomas Cavendishille. Alus nimettiin kesäkuussa HMS Vindictiveksi, koska Arrogant-luokan risteilijällä käytössä ollut nimi haluttiin ottaa uudelleen käyttöön.
HMS Furiousin koeajoista saadut kokemukset 1917 aiheuttivat sen, että Amiraliteetti määräsi Cavendishin muutettavaksi lentotukialukseksi. Alukselle suunniteltiin rakennettavaksi etuosaan lentokonesuoja kuudelle koneelle, jotka voitiin siirtää nosturilla kannella olevasta luukusta lentoonlähtöalustalle. Samalla risteilijään suunniteltua aseistusta kevennettiin neljään 7,5 tuuman tykkiin.
Palvelus

Vindictiven koeajot saatiin päätökseen 21. syyskuuta 1918 ja alus saavutti niiden aikana 29,12 solmun (63600 hp) nopeuden. Alus varustettiin Scapa Flowssa. Alus aloitti palveluksensa Forthin vuonossa vain muutamaa päivää ennen aselevon astumista voimaan. Ensimmäinen ja viimeinen laskeutuminen alukselle tehtiin marraskuussa.
Palvelus > Itämerellä

Heinäkuussa 1919 alus liitettiin Itämerelle lähetettyyn brittiläiseen laivasto-osastoon. Aluksella oli kaksitoista lentokonetta ja sen tehtävänä oli tukea Venäjän valkoisten joukkojen sotatoimia sekä itsenäisiä Baltian valtioita. Alus ajoi karille 15 solmun nopeudella 6. heinäkuuta Tallinnan edustan matalikolla. Toista viikkoa myöhemmin alus irrotettiin matalikolta hinaajan ja kahden risteilijän avustuksella. Vindictiveltä lähteneet kahdeksan lentokonetta pommittivat ja rynnäköivät 17.–18. elokuuta Kronstadtin tykki- ja valonheitinasemia vastaan. Hyökkäys mahdollisti kuninkaallisen laivaston keveiden moottoritorpedoveneiden hyökkäämisen satama-alueelle. Hyökkäyksessä vaurioitui Venäjän laivaston taistelulaiva Andrei Pervozvannyi. Lisäksi taistelulaiva Petropavlovsk sekä sukellusveneiden emälaiva Pamjat Azova upposivat.
Joulukuuhun Vindictive oli Itämerellä vesilentokoneiden ja moottoritorpedoveneiden emälaivana. Alus siirrettiin reserviin 24. joulukuuta ja huoltoon Portsmouthiin, missä telakalla korjattiin aluksen karille ajossa saamat vauriot. Lisäksi Amiraliteetti oli päättänyt luopua aluksista, joissa oli erilliset nousu- ja laskeutumisalustat ja pitäytyä täyskantisissa tukialuksissa. Tämän vuoksi Vindictive päätettiin palauttaa myöhemmin risteilijäksi.
Palvelus > Paluu risteilijäksi

Lentokannet poistettiin 1924 ja Vindictive palautettiin risteilijäksi. Alus palasi palvelukseen 27. tammikuuta 1925 koeajoja varten. Alus kuitenkin poikkesi muista Hawkins-luokan aluksista suuren neljän lentokoneen hangaarin, lentokoneiden siirtoon tarvittavan nosturin ja yhden 7,5 tuuman tykin puuttumisen vuoksi.
Aluksesta tuli syksyllä 1925 ensimmäinen katapultilla varustettu Kuninkaallisen laivaston risteilijä, kun katapultti asennettiin B-tykin paikalle. Ensimmäinen lentoonlähtö katapultilta tehtiin 31. lokakuuta.
Alus määrättiin palvelukseen 16. huhtikuuta Kiinan laivastoasemalle, jonne se saapui 22. helmikuuta 1926 purjehdittuaan Välimeren ja Suezin kanavan kautta. Alus siirrettiin Atlantin laivastoon elokuussa 1928. Alus suoritti Itämeren purjehduksen kesällä 1929, minkä aikana se kävi muun muassa Helsingissä 25.-30. kesäkuuta.
Aluksen ollessa Chathamissa telakalla 23. heinäkuuta 1929 aluksella tapahtui putkiräjähdys, jossa kuoli yksi mies. Alus siirrettiin reserviin 30. joulukuuta 1929, jolloin katapultti poistettiin. Vuosien 1930 ja 1933 välillä alus otettiin uudelleen palvelukseen neljästi kuljettamaan joukkoja Hong Kongiin. Kukin matkoista kesti kuusi kuukautta, minkä jälkeen alus palasi reserviin.
Palvelus > Koululaiva

Vindictive muutettiin 1936–1937 kadettien koululaivaksi. Telakalla aluksesta poistettiin kaksi moottoreista sekä taempi savupiippu. Lisäksi rakennettiin majoitustilat sekä koulutustilat 200 hengelle. Lentokonenosturi säilytettiin ja aseista jätettiin ainoastaan kaksi 4,7 tuuman tykkiä. Tässä muodossa aluksen uppouma oli 9 100 tonnia ja enimmäisnopeus 24 solmua.
Palvelus > Laivaston korjausalus

Kesästä 1939 maaliskuuhun 1940 alus koki seuraavan muutoksen laivaston korjausalukseksi. Tähän päätökseen olivat johtaneet lentokonenosturi sekä suurehkot majoitus- ja opetustilat, jotka oli helposti muunnettavissa työpajoiksi. Alukseen asennettiin kuusi 4 tuuman ilmatorjuntatykkiä. Näin muutettuna aluksen uppouma kasvoi 10 060 tonniin (12 250 tonnia täysin kuormattuna). Alus oli Norjan sotaretken aikana Kotilaivastossa ja siirrettiin heinäkuussa 1942 Freetowniin palvelemaan Etelä-Atlantilla joulukuuhun saakka, jolloin alus siirrettiin Mers-el-Kebiriin tukemaan Välimeren laivastoa vuoteen 1944.
Palvelus > Hävittäjien emälaiva

Vindictive koki 1944 Maltalla viimeisen muutoksensa. Alus saapui Maltalle 15. lokakuuta 1944 ja joulukuusta alkaen se oli Kotilaivaston hävittäjälaivueita Scapa Flowssa. Alus siirrettiin reserviin kesäkuussa 1945 ja romutettiin Blythissä helmikuussa 1946.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
HMS Vindictiven operaatiohistoria
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Courageous-luokka | Royal Navyn Lentotukialukset | Seuraaja: HMS Eagle |
Hawkins eli Cavendish-luokan risteilijät