Josefine Mutzenbacher
Oikeusjutut saksankielisellä alueella > Nuorisolle haitallinen julkaisu Saksassa

Josefine Mutzenbacherin tekijänoikeussuoja lakkasi Saksassa vuoden 1957 alussa, kun ilman tekijännimeä julkaistun teoksen ilmestymisestä oli kulunut 50 vuotta. Ensimmäiset kaupalliset saksankieliset uusintajulkaisut ilmestyivät Tanskassa vuonna 1965 ja Saksassa 1969.
Kun romaani luokiteltiin Saksassa epäsiveelliseksi kahdessa rikosoikeudenkäynnissä, molemmat uusintajulkaisut otettiin vuosina 1968 ja 1970 nuorisolle haitallisten teosten listalle, jota Saksassa pitää yllä nuorisolle haitallisten kirjoitusten tarkastusvirasto (saks. Bundesprüfstelle für jugendgefährdende Schriften). Kirjoja ei saanut mainostaa eikä pitää esillä eikä myydä alle 21-vuotiaille. Vuonna 1971 romaani takavarikoitiin Saksassa.
Vuonna 1979 kustantaja pyysi poistamaan romaanin julkaisut listalta, mutta hakemus hylättiin vuonna 1982, koska teosta pidettiin erittäin haitallisena nuorisolle: seksuaalinen toiminta syrjäyttää romaanissa kaikki muut ihmisten keskinäiset suhteet, ja sukurutsausta, lapsiprostituutiota ja monivaimoisuutta kuvataan myönteisesti, jopa ihannoiden, ja tämä on ristiriidassa yleisten arvojen kanssa. Josefine Mutzenbacher ei ole taidetta, koska teoksen yksityiskohtaiset eroottiset kuvaukset eivät jätä mielikuvitukselle viimeistäkään sijaa.
Viraston kielteiseen päätökseen haettiin muutosta hallinto-oikeusteitse Kölnin hallinto-oikeudesta (hylättiin), osavaltion ylihallinto-oikeudesta (hylättiin) ja liittovaltion korkeimmasta hallinto-oikeudesta, joka hylkäsi hakemuksen vuonna 1987.
Asianosaiset valittivat liittovaltion perustuslakituomioistuimeen, ja se päätti 27. marraskuuta 1990, että Josefine Mutzenbacher on poistettava nuorisolle haitallisten julkaisujen listalta. Kyseinen ennakkopäätös on saanut yleispätevää merkitystä, ja se tunnetaan myös kansainvälisesti. Perustuslakituomioistuin totesi, että asiassa on punnittava kahta keskeistä perusoikeutta: taiteellisen ilmaisun vapautta ja nuorison suojelemista. Ratkaisun mukaan romaani nauttii perustuslaillista taiteen vapauden suojaa ja teos on taiteellisen toiminnan tulosta; romaani sallii erilaisia tulkintoja, ja sitä voidaan lukea esimerkiksi kehitysromaanin ivamukaelmana. Vaikka kyseistä romaania voidaan pitää pornografiana, se on myös taidetta.
Tarkastusvirasto lisäsi romaanin kuitenkin uudelleen listalle vuonna 1992, koska se voidaan luokitella lapsipornografiaksi. Tästäkin päätöksestä valitettiin, ja Kölnin hallinto-oikeus määräsi vuonna 1995 teoksen poistettavaksi listalta, mutta osavaltion ylihallinto-oikeus kumosi hallinto-oikeuden päätöksen vuonna 1997. Liittovaltion korkein hallinto-oikeus hylkäsi valituksen lopullisesti vuonna 1998 ja teos jäi listalle.
Kun romaanin saksankielinen teksti oli julkistettu internetissä, Berliinin syyttäjänvirasto arvioi vuonna 2014, ettei asiassa ole syytä käynnistää rikosprosessia, muun muassa siksi, että kyse oli fiktiosta eikä lasten todellisesta hyväksikäytöstä.
Kun listalle ottamisesta oli marraskuussa 2017 kulunut 25 vuotta ja teos oli siksi poistunut listalta, nuorisolle haitallisten julkaisujen tarkastusvirasto päätti, ettei teosta enää ollut syytä lisätä uudestaan listalle. Romaanin vanhastava kieliasu ja parodianomainen esitystapa eivät nykyajan lukijoissa herätä merkittävää kiihotus- tai jäljittelyvaikutusta. Perustelujen mukaan Josefine Mutzenbacher voidaan liittää niin kutsutun veijariromaanin lajityyppiin ja se on paitsi pornografiaa myös pornografian parodiaa, joka sisältää hyväksikäytön ja lasten alisteisen aseman arvostelua. Taiteellisen sanan- ja ilmaisunvapauden katsottiin nyt painavan enemmän kuin nuorisonsuojelun. Päätöksessä viitataan myös Elfriede Jelinekin romaanitaiteeseen (mm. Halu), joka on palkittu Nobelin kirjallisuuspalkinnolla, ja huomautetaan, että viimeaikainen tutkimus on tähdentänyt romaanin Josefine Mutzenbacher taiteellisia ansioita.