stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Päätään pidempi
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Danny Devito  | … |  Bill Rago   |
|  Gregory Hines  | … |  Kersantti Cass   |
|  James Remar  | … |  Kapteeni Tom Murdoch   |
|  Ed Begley Jr.  | … |  Jack Markin   |
|  Lillo Brancato  | … |  Alokas Donnie Benites   |
|  Stacey Dash  | … |  Alokas Miranda Myers   |
|  Kadeem Hardison  | … |  Alokas Jamaal Montgomery   |
|  Richard T. Jones  | … |  Alokas Jackson Leroy   |
|  Khalil Kain  | … |  Alokas Roosevelt (Nathaniel) Hobbs   |
|  Peter Simmons  | … |  Alokas Brian Davis Jr.   |
|  Gregory Sporleder  | … |  Alokas Melvin Melvin   |
|  Mark Wahlberg  | … |  Alokas Tommy Lee Haywood   |
Vaiana

| Vaiana> Moana |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Ron Clements  John Musker 
Käsikirjoittaja:   Jared Bush 
Tarina:   Ron Clements  John Musker  Chris Williams  Don Hall  Pamela Ribon  Aaron Kandell  Jordan Kandell 
Tuottaja:  Osnat Shurer
Säveltäjä:  Mark Mancina Lin-Manuel Miranda Opetaia Foa'i
Kuvaaja:  Rob Dressel
Leikkaaja:  Jeff Draheim
Tuotantosuunnittelija:  Ian Gooding
Pääosat:   Auliʻi Cravalho  Dwayne Johnson  Rachel House  Temuera Morrison  Jemaine Clement  Nicole Scherzinger  Alan Tudyk 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Walt Disney Pictures  Walt Disney Animation Studios 
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures
Ensi-ilta:   2016-11-2323. marraskuuta 2016 (Yhdysvallat)  2017-2-1717. helmikuuta 2017 (Suomi)  
Kesto:  107 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  150 miljoonaa $
Tuotto:  643,3 miljoonaa $
Seuraaja:  Vaiana 2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaiana (engl. Moana) on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut  Disneyn animaatioelokuva, jonka ovat ohjanneet Ron Clements ja John Musker. Elokuvan pääosissa ääninäyttelevät  Auliʻi Cravalho ja Dwayne Johnson.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 23. marraskuuta 2016. Suomessa ensi-ilta oli 17. helmikuuta 2017.
Lokalisointi

Elokuvan alkuperäinen nimi on Moana, mutta Euroopan markkinoilla sen nimeksi vaihdettiin Vaiana, sillä Espanjassa ja joissakin muissa maissa Moana oli ennestään rekisteröity tuotemerkki. Italiassa nimeksi otettiin puolestaan Oceania.
Lokakuussa 2016 Disney ilmoitti, että se kääntää elokuvan kokonaisuudessaan tahitiksi, mikä teki siitä ensimmäisen tahitinkielisen Disney-elokuvan. Tavoitteena oli inspiroida oseanialaisten kielten käyttöä niiden kulttuurien keskuudessa, johon elokuvan tapahtumat sijoittuvat. Tahitinkielistä versiota jaettiin kouluihin ja muihin vastaaviin laitoksiin, eikä se tullut koskaan myyntiin.
Syyskuussa 2017 elokuvan maorinkielinen versio sai ensi-iltansa ja sitä esitettiin ilmaiseksi osana maorin kielen viikon ohjelmaa.
Kesäkuussa 2018 julkaistiin elokuvan havaijinkielinen versio, jossa Vaianan äänenä toimi englanninkielisen version tavoin Auli‘i Cravalho. Myös havaijinkielistä versiota jaettiin osavaltion kouluihin tarkoituksena rohkaista lapsia puhumaan havaijia.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomalainen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Auli'i Cravalho Louise Brush (lapsi) | Yasmine Yamajako Kaisla Heikkinen (lapsi, dialogi) Alissa Kovalainen (lapsi, laulu)  | Vaiana |
| Dwayne Johnson | Veeti Kallio | Maui |
| Rachel House | Susanna Haavisto | Gramma Tala |
| Temuera Morrison | Heikki Sankari (dialogi) Pasi Ruohonen (laulu) | Päällikkö Tui |
| Jemaine Clement | Arttu Wiskari | Tamatoa |
| Nicole Scherzinger | Petra Karjalainen | Sina |
| Alan Tudyk | Alan Tudyk | Heihei |
| Oscar Kightley | Jon-Jon Geitel | kalastaja Lasalo |
| Troy Polamalu | Petrus Kähkönen | kyläläinen #1 |
| Puanani Cravalho |  ? | kyläläinen #2 |
| Alan Tudyk | Markku Huhtamo | kyläläinen #3 |
Laulajat: Pasi Piispanen, Pekka Kuorikoski, Mikko Jokinen, Matti Holi, Antti L. J. Pääkkönen, Katja Aakkula, Sari Ann Stolt, Camilla Bäckman ja Nina Tapio.
Muissa rooleissa: Saana Norra, Luca Vieri, Ia Koivisto, Senja Alexander, Sampo Kovalainen ja Aku Laitinen.
Dialogin ja laulut on suomentanut Tuija Korhonen ja ohjannut Markus Bäckman.
Ääninäyttelijät > Laulut

Saarella (engl. Where You Are)
Esittäjät: Pasi Ruohonen, Petra Karjalainen, Yasmine Yamajako, Susanna Haavisto, Neve Sirkiä ja Milla Nenonen
Taivaanrantaan (engl. How Far I'll Go)
Esittäjä: Yasmine Yamajako
Tunnemme tien (engl. We Know The Way)
Esittäjät: Pekka Kuorikoski ja Pasi Piispanen
Taivaanrantaan - repriisi (engl. How Far I'll Go - reprise)
Esittäjä: Yasmine Yamajako
Ei kestä (engl. You're Welcome)
Esittäjä: Veeti Kallio
Loiste (engl. Shiny)
Esittäjä: Arttu Wiskari
Olen Vaiana (engl. I Am Vaiana)
Esittäjät: Yasmine Yamajako ja Susanna Haavisto
Tule kuorestasi (engl. Know Who You Are)
Esittäjä: Yasmine Yamajako
Tunnemme tien - repriisi (engl. We Know The Way - reprise)
Esittäjät: Pasi Piispanen ja Pekka Kuorikoski
Verh’ovna Rada

| Verh’ovna Rada |
| --- | --- |
 
Tyyppi
Tyyppi:  yksikamarinen
Johto
Puhemies:  Ruslan Stefantšuk
1. varapuhemies:  Oleksandr Kornijenko
2. varapuhemies:  Olena Kondratjuk
Kokoonpano
Edustajia:  450 
 
Puolueet:  Hallitus (235)      Kansan palvelija (235) Tukipuolueet (36)      ZM (17)       Luottamus (19) Muut (63)      Ukrainan palautus (17)       PZŽM (22)       Sitoutumattomat (24) Oppositio (71)      Holos (20)       JeS (27)       Batkivštšyna (24) Tyhjiä (46)      Tyhjiä (46)
Vaalit
Valintatapa:  listavaali (225 edustajaa) + enemmistövaali 225 vaalipiirissä (225 edustajaa)
Viimeisimmät vaalit:  21. heinäkuuta 2019
Kokouspaikka
 Verh’ovna Radan rakennus.
 Vul. Hruševskoho 5, 01008 Kiova
Kotisivut
 http://portal.rada.gov.ua Verh’ovna Radan
Verh’ovna Rada (ukr. Верховна Рада України, Verh’ovna Rada Ukrajiny) eli Ukrainan korkein neuvosto on Ukrainan yksikamarisen kansanedustuslaitoksen nimi. Ukrainan parlamentissa on 450 kansanedustajaa, jotka valitaan viiden vuoden toimikaudeksi.
Verh’ovna Radan rakennus sijaitsee Kiovassa.
Historia

Ennen vuoden 2011 vaalilakia Ukraina muodosti parlamenttivaaleissa yhden, koko maan kattavan vaalipiirin. Äänioikeutettuja ovat kaikki 18 vuotta täyttäneet Ukrainan kansalaiset. Kyseessä oli suhteellinen ja suljettu listavaali, jossa äänestäjien tuli äänestää puoluelistoja, ei yksittäisiä ehdokkaita. Ehdokaslistat olivat suljettuja eli kukin puolueryhmittymä on etukäteen asettanut ehdokkaansa ehdokasjärjestyksen. Mitä enemmän ääniä lista sai, sitä useampi listan kärkipäähän asetettu ehdokas pääsee parlamenttiin (suhteellisuus).
Vuonna 2011 hyväksyttiinuusi vaalilaki. Sen mukaan Ukraina jaettiin 225 vaalipiiriin. Puolet eli 225 parlamentin edustajista valittiin vaalipiireittäin enemmistöperiaatteella. Tällä haluttiin taata kansanedustajien alueellinen edustavuus. Toinen puoli eli 225 edustajaa valittiin aiempaan tapaan listavaaliperiaatteella. Vaaleihin tuli viiden prosentin äänikynnys, jota pienemmän ääniosuuden saaneet ryhmittymät eivät pääse parlamenttiin. Uuden vaalilain mukaan myös vaaliliitot (blokit) eri puolueiden välillä tulivat kielletyiksi.
Historia > Parlamenttivaalit 2012

Uutta vaalilakia sovellettiin 28. lokakuuta 2012 järjestetyissä parlamenttivaaleissa. Lokakuun 2012 parlamenttivaaleissa läpi pääsi viisi puolueryhmää tai vaaliliittoa.
Suurimmaksi parlamenttiryhmäksi 2012 vaaleissa valittiin Mykola Azarovin johtama Alueiden puolue (30,0 % vaalilistojen äänistä), jolla ryhmällä oli helmikuussa 2014 vielä 130 edustajaa. Toiseksi jäi Julija Tymošenkon Batkivštšyna-puolue ("Isänmaa", 25,5 % listaäänistä, helmikuussa 2014 ryhmässä 88 paikkaa) ja kolmanneksi nousi aiemmin mestarinyrkkeilijänä tunnetun Vitali Klytškon johtama UDAR (14,0 % vaalilistaäänistä). Neljänneksi suurimmaksi tuli Svoboda-puolue ("Vapaus", 13,2 % äänistä) ja viidentenä mukaan pääsi kommunistinen puolue (10,4 %) ääniosuudella vaalilistoissa. On huomattava, että kansanedustajien puolueuskollisuus ei ole kovin vahva. Sitoutumattomaksi edustajiksi oli helmikuun 24. päivään 2014 mennessä siirtynyt jo yli neljännes kaikista Ukrainan parlamentin jäsenistä (121 edustajaa). Puoluekartta eli lisää seuraavana päivänä 25. helmikuuta 2014, kun parlamenttiin perustettiin uusi ryhmittymä.
Uusi vaalilaki aiheutti kuukausia kestäneitä ongelmia useiden vaalipiirien edustajien valinnassa. Jouduttiin järjestämään täydennysvaaleja, jolloin osa parlamenttiedustajien paikoista oli kuukausia täyttämättä. Vielä kesäkuussa 2013 ei oltu päästy sopuun kaikkien täydennysvaalien järjestämisestä.
Historia > Parlamenttivaalit 2012 > Parlamentin aseman palauttaminen

Ukrainan mielenosoitusten myötä Ukrainan parlamentti äänesti, osin presidentti Viktor Janukovytš kanssa ulkovaltojen avustuksella käytyjen sopimusneuvottelujen tuloksena 21. helmikuuta 2014, parlamentin valtaa korostaneen perustuslain palauttamisesta maahan syyskuuhun 2014 mennessä. Parlamentti saisi luvan nimetä keskeiset ministerit. Presidentinvaaleja päätettiin myös ennenaikaistaa. Presidentti Janukovytš ei kuitenkaan ehtinyt allekirjoittaa sopimusta, ennen kuin julisti eroavansa lähde?. Tämä aiheutti lainsäädännöllistä epäselvyyttä siitä, kenet tulisi valita virkaatekeväksi presidentiksi: Ukrainan pääministeri vai parlamentin puhemies. Janukovytš sittemmin perui erojulistuksensa. Maan perustuslain mukaan parlamentti voi kuitenkin erottaa presidentin, jos tämä tekee maanpetoksen tai muun rikoksen. Parlamentti tekikin 22. helmikuuta 2014 päätöksen, jolla Oleksandr Turtšynovista tuli ensin parlamentin puhemies 22. helmikuuta 2014 lähtien ja sitten virkaatekevä presidentti 25. toukokuuta 2014 järjestettäviin presidentinvaaleihin saakka. Janukovytšista annettiin pidätysmääräys; entinen presidentti haluttiin kuultavaksi valtakunnanoikeuteen erityisesti Kiovan keskusaukio Maidanilla edellisviikolla sattuneiden mielenosoittajien ja poliisien kuolemantapauksiin liittyen.
Nykyään

Vuonna 2020 Kansan palvelija ehdotti, että parlamentin kokoa supistetaan 300 edustajaan. Ehdotusta kannatti 236 edustajaa, vastusti 40 ja 86 jätti äänestämättä.
Maaliskuussa 2022 Ukrainan puolustus- ja turvallisuusneuvosto lakkautti joitakin venäläismielisiä puolueita, joiden joukossa oli myös Verh'ovna Radassa edustettu Opposition ohjelma – Elämän puolesta siksi aikaa, kun Ukrainassa on sotatila. Sen edustajat järjestäytyivät huhtikuussa 2022 uudeksi parlamentaariseksi ryhmäksi, jonka nimi on Elämän ja rauhan ohjelma.
Parlamentaarista työtä tehdään 22 valiokunnassa.
Lokakuusta 2021 lähtien Verh'ovna Radan puhemiehenä on toiminut Ruslan Stefantšuk.
Väkivalta ja mielenosoitukset parlamentissa

Väkivaltaiset yhteenotot parlamenttiedustajien kesken ovat kohtalaisen useita. Lisäksi osa edustajista osoittaa aina toisinaan mieltään joko yksin tai ryhmänä.
Vuonna 2010 Alueiden puolueen edustajat kävivät Julija Tymošenkon ryhmittymän edustajien kimppuun. Nyrkkitappeluun osallistui noin 70 edustajaa ja se oli poikkeuksellisen vakava, sillä joitakin edustajia joutui sairaalaan murtumien vuoksi.
Kun parlamentti hyväksyi samana vuonna Sevastopolin vuokrasopimuksen Venäjälle vuoteen 2042 asti, istuntosalissa puhkesi tappelu. Puhemies Volodymyr Lytvynia piti suojata sateenvarjoilla, koska vihaiset edustajat heittelivät kananmunia tätä kohti. Lisäksi osa edustajista aloitti nyrkkitappelun istuntosalissa. Parlamenttirakennuksen ulkopuolelle kerääntyi tuhansia mielenosoittajia.
Vuonna 2018 istuntosalissa syntyi tappelu, kun Nestor Šufrytš kutsui Viktor Medvedtšukia Putinin agentiksi ja repäisi irti julisteen, jossa Medvedtšuk oli kuvattuna. Tämän jälkeen kaksi muuta edustajaa kävi Šufrytšin kimppuun ja tappelu eskaloitui nopeasti useamman henkilön liityttyä mukaan. Molemmat edustivat tuolloin Opposition ohjelma – Elämän puolesta -puoluetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Verh’ovna Rada Wikimedia Commonsissa
Parlamentin ryhmien ja edustajien istuinpaikkakartta (ukrainaksi) (rada.gov.ua)
| n k  Euroopan parlamentit |
| --- | --- |
Itsenäiset valtiot:  Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Irlanti  Islanti  Italia  Itävalta  Kazakstan  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  San Marino  Saksa  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Vatikaani  Venäjä  Viro  Yhdistynyt kuningaskunta 
Rajallisesti tunnustetut valtiot:  Abhasia  Artsakh  Etelä-Ossetia  Kosovo  Transnistria  Pohjois-Kypros 
Itsehallintoalueet ja muut yhteisöt:  Ahvenanmaa  Bosnia ja Hertsegovinan federaatio  Färsaaret  Gibraltar  Guernsey  Huippuvuoret  Serbitasavalta  Mansaari  Jersey 
Muut yhteisöt:  Euroopan parlamentti
Black (vuoden 2005 elokuva)

| Black |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sanjay Leela Bhansali
Käsikirjoittaja:  Sanjay Leela Bhansali Bhavani Iyer Prakash Kapadia
Tuottaja:  Sanjay Leela Bhansali Anshuman Swami
Säveltäjä:  Monty Sharma
Kuvaaja:  Ravi K. Chandran
Leikkaaja:  Bela Sehgal
Pääosat:  Amitabh Bachchan Rani Mukerji
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  SLB Films
Levittäjä:  Yash Raj Films Netflix
Ensi-ilta:  4. helmikuuta 2005
Kesto:  122 min
Alkuperäiskieli:  hindi
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Black on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Sanjay Leela Bhansali ja päärooleja näyttelevät Rani Mukerji ja Amitabh Bachchan. Elokuva kertoo kuurosokeasta tytöstä ja hänen suhteestaan opettajaansa, jolle kehittyy Alzheimerin tauti. Elokuva on saanut inspiraationsa Helen Kellerin elämästä.
Black sai hyvän vastaanoton kriitikoilta ja voitti lukuisia palkintoja, mukaan lukien kaksi National Film Awards -palkintoa ja ennätykselliset yksitoista Filmfare Awards -palkintoa. Time-lehden eurooppalainen painos valitsi sen yhdeksi vuoden 2005 parhaista elokuvista.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Amitabh Bachchan  | … |  Debraj Sahai   |
|  Rani Mukerji  | … |  Michelle McNally   |
|  Ayesha Kapur  | … |  Nuori Michelle McNally   |
|  Shernaz Patel  | … |  Catherine McNally   |
|  Dhritiman Chaterji  | … |  Paul McNally   |
|  Nandana Sen  | … |  Sarah McNally   |
|  Sillo Mahava  | … |  Rouva Gomes   |
|  Mahabanoo Mody-Kotwal  | … |  Rouva Nair   |
Musiikki

Elokuvan musiikin on säveltänyt Monty Sharma. Monista muista Bollywood-elokuvista poiketen elokuvassa on vain yksi laulu, ”Haan Maine Chookar Dekha Hain”, jonka esittää Gayatri Iyer.
Palkinnot

National Film Awards
Paras hindinkielinen elokuva
Paras miespääosa – Amitabh Bachchan
Filmfare Awards
Paras elokuva
Paras ohjaus – Sanjay Leela Bhansali
Paras miespääosa – Amitabh Bachchan
Paras naispääosa – Rani Mukerji
Paras naissivuosa – Ayesha Kapur
Paras elokuva (kriitikkopalkinto) – Sanjay Leela Bhansali
Paras miesnäyttelijä (kriitikkopalkinto) – Amitabh Bachchan
Paras naisnäyttelijä (kriitikkopalkinto) – Rani Mukerji
Paras leikkaus – Bela Sehgal
Paras kuvaus – Ravi K. Chandran
Paras taustamusiikki – Monty Sharma
International Indian Film Academy Awards
Paras elokuva
Paras ohjaus – Sanjay Leela Bhansali
Paras miespääosa – Amitabh Bachchan
Paras naispääosa – Rani Mukerji
Paras naissivuosa – Ayesha Kapur
Paras leikkaus – Bela Sehgal
Paras kuvaus – Ravi K. Chandran
Paras äänitys – Anup Dev
Paras taustamusiikki – Monty Sharma
Screen Awards
Paras elokuva
Paras ohjaus – Sanjay Leela Bhansali
Paras miespääosa – Amitabh Bachchan
Paras naispääosa – Rani Mukerji
Paras kuvaus – Ravi K. Chandran
Paras leikkaus – Bela Sehgal
Paras äänitys – Anup Dev
Paras taustamusiikki – Monty Sharma
Zee Cine Awards
Paras elokuva
Paras ohjaus – Sanjay Leela Bhansali
Paras miespääosa – Amitabh Bachchan
Paras naispääosa – Rani Mukerji
Paras naissivuosa – Ayesha Kapur
Paras leikkaus – Bela Sehgal
Paras kuvaus – Ravi K. Chandran
Paras äänitys – Anup Dev
Paras taustamusiikki – Monty Sharma
Aiheesta muualla

Black Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Black AllMoviessa. (englanniksi)
| n k Parhaan elokuvan Filmfare Awards -palkinnon saaneet elokuvat |
| --- | --- |
1954–1975:  Do Bigha Zamin (1954)  Saapasrasvaa (1955)  Jagriti (1956)  Jhanak Jhanak Payal Baaje (1957)  Mother India (1958)  Madhumati (1959)  Sujata (1960)  Mughal-E-Azam (1961)  Jis Desh Men Ganga Behti Hai (1962)  Sahib Bibi Aur Ghulam (1963)  Bandini (1964)  Dosti (1965)  Himalay Ki Godmein (1966)  Guide (1967)  Upkar (1968)  Brahmachari (1969)  Aradhana (1970)  Khilona (1971)  Anand (1972)  Be-Imaan (1973)  Anuraag (1974)  Rajnigandha (1975) 
1976–2000:  Deewaar (1976)  Mausam (1977)  Bhumika (1978)  Main Tulsi Tere Aangan Ki (1979)  Junoon (1980)  Khubsoorat (1981)  Kalyug (1982)  Shakti (1983)  Ardh Satya (1984)  Sparsh (1985)  Ram Teri Ganga Maili (1986)  Qayamat Se Qayamat Tak (1989)  Maine Pyar Kiya (1990)  Ghayal (1991)  Lamhe (1992)  Jo Jeeta Wohi Sikandar (1993)  Hum Hain Rahi Pyar Ke (1994)  Hum Aapke Hain Koun…! (1995)  Dilwale Dulhania Le Jayenge (1996)  Raja Hindustani (1997)  Dil To Pagal Hai (1998)  Kuch Kuch Hota Hai (1999)  Hum Dil De Chuke Sanam (2000) 
2001–:  Kaho Naa… Pyaar Hai (2001)  Lagaan – olipa kerran Intiassa (2002)  Devdas (2003)  Koi… Mil Gaya (2004)  Veer-Zaara (2005)  Black (2006)  Rang De Basanti (2007)  Taare Zameen Par (2008)  Jodhaa Akbar (2009)  3 Idiots (2010)  Dabangg (2011)  Zindagi Na Milegi Dobara (2012)  Barfi! (2013)  Bhaag Milkha Bhaag (2014)  Queen (2015)  Bajirao Mastani (2016)  Dangal (2017)  Hindi Medium (2018)  Raazi (2019)  Gully Boy (2020)  Thappad (2021)  Shershaah (2022)  Gangubai Kathiawadi (2023)  12th Fail (2024)
Luokka 1984

| Luokka 1984> Class of 1984 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mark L. Lester
Käsikirjoittaja:   Tom Holland  Mark L. Lester 
Tuottaja:   Merrie Lynn Ross  Mark L. Lester  Arthur Kent 
Säveltäjä:  Lalo Schifrin
Kuvaaja:  Albert J. Dunk
Leikkaaja:  Howard Kunin
Pääosat:   Perry King  Timothy Van Patten  Michael J. Fox 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Kanada
Tuotantoyhtiö:  Guerrilla High Productions
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   1982-8-2020. elokuuta 1982 (Yhdysvallat)   1983-6-33. kesäkuuta 1983 (Kanada)  
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  Class of 1999
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luokka 1984 (engl. Class of 1984) eli Vuosiluokka 1984 on kanadalainen Mark L. Lesterin ohjaama vuonna 1982 valmistunut draama-jännityselokuva. Elokuvassa näyttelevät muun muassa Perry King, Timothy Van Patten ja Michael J. Fox.
Elokuvan soundtrackina on Alice Cooperin I Am The Future, mutta elokuvassa kuullaan myös Teenage Headia.
Juoni

Musiikinopettaja Andrew Norris saapuu Lincoln High -oppikouluun tietämättä sen ongelmista, joihin kuuluvat päihteet, prostituutio ja väkivalta. Heti ensimmäisellä tunnilla Norris tapaa Peter Stegmanin, jengijohtajan, jota koko koulu pelkää ja jonka tihutöiltä opettajatkin kääntävät katseensa. Norris ei aio antaa periksi Stegmanin suhteen, kun huomaa tämän musiikilliset lahjat. Norris ajautuu koko ajan syvemmälle henkilökohtaiseen sotaan Stegmania ja hänen jengiään vastaan.
Jengin jäsenet

Peter Stegman  jengin johtaja ja pelätty henkilö koulussaan. Hän ja hänen jenginsä myyvät huumeita sekä joutuvat jengitappeluihin. Oikeasti hän on todella fiksu sekä hänellä on musiikillisia lahjakkuuksia. Hän kantaa mukanaan stilettiä ongelmien varalta.
Patsy jengin ainoa naishenkilö, hän on myös Stegmanin tyttöystävä. Hän ei osallistu tappeluihin eikä tee paljon mitään, hän kyllä auttaa jengiläisiä niiden apua tarvitessa. Elokuva vihjaa Patsyn olevan biseksuaali.
Drugstore jengin huumevälittäjä. Hän itse on koukussa huumeisiin, hän myös piikittää itseensä heroiinia yhdessä kohtauksessa. Hän kantaa mukanaan partaveistä, sekä käyttää baseballmailaa joukkotappelussa.
Fallon jengin vartija. Hän käyttää paljon mustia nahkavaatteita yllään, sekä hänellä on mohikaani hiuksissan elokuvan loppupuolella. Hän on myös todella lihaksikas. Fallon käyttää aseenaan paksua ketjua, jota hän pitää myös vyönään.
Barnyard on jengin toinen vartija. Hän on isokokoinen sekä vahva, ja hän käyttää aseenaan isoa puista palikkaa.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Perry King  | … |  Andrew Norris   |
|  Merrie Lynn Ross  | … |  Diane Norris   |
|  Timothy Van Patten  | … |  Peter Stegman   |
|  Roddy McDowall  | … |  Terry Corrigan   |
|  Stefan Arngrim  | … |  Drugstore   |
|  Michael J. Fox  | … |  Arthur   |
|  Keith Knight  | … |  Barnyard   |
|  Lisa Langlois  | … |  Patsy   |
|  Neil Clifford  | … |  Fallon   |
|  Al Waxman  | … |  etsivä Stewiski   |
|  Erin Noble  | … |  Deneen    |
|  David Gardner  | … |  rehtori Morganthau   |
|  Steve Pernie  | … |  Rejack   |
|  Robert Reece  | … |  Leroy   |
|  Joseph Kelly  | … |  Jimmy  |
Kohtelu Suomessa

Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvan ikärajan KK (kokonaan kielletty) tarkastuksessa 3. joulukuuta 1982 raaistavana, joten elokuvaa ei saanut Suomessa laillisesti esittää eikä levittää. Asia kävi valituskierroksella valtion elokuvalautakunnassa, joka piti yksimielisesti kieltopäätöksen voimassa ja vielä korkeimmassa hallinto-oikeudessa, joka pysytti kieltopäätöksen voimassa. Uusintatarkastus lähes viisitoista minuuttia lyhennetylle videoversiolle tyrmättiin sekin tarkastamon päätöksellä 4. heinäkuuta 1984.
Knut Lindberg

Suomalaisia painijoita 1900-luvun alkupuolelta. Takarivissä vasemmalta: Carl Allén, Verner Järvinen ja Anton Svahn. Eturivissä vasemmalta: Kelpo Vohlonen, Heikki Pennola ja Knut Lindberg.
Knut Ferdinand Lindberg (5. tammikuuta 1880 Inkoo – 23. kesäkuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen olympiatason painija, ja hän osallistui muiden suomalaisten ohella Venäjän lipun alla Tukholman olympialaisiin vuonna 1912. Hän osallistui kreikkalais-roomalaiseen painiin silloisessa keskisarjassa B. Olympiakisoissa hän voitti ensimmäisellä kierroksella selätyksellä Saksan Fritz Langen 13 minuutissa ja pääsi toista kierrosta käymättä levähtämällä kolmannelle. Mutta hävittyään kolmannella kierroksella lähes tunnin (55 minuuttia) kestäneessä ottelussa selätyksellä Unkarin Béla Vargalle joutui uudelleen ruotsalaista, tällä kertaa Ernst Nilssonia vastaan. Tästä hän selvisi voittajana tuomaripäätöksin. Viimeiseksi vastustajakseen hän sai niin ikään isäntämaan jaettuun hopeaan päätyneen Anders Ahlgrenin, joka selätti hänet ajassa 35.00. Kun kulta- enempää kuin pronssimitaleitakaan ei jaettu, vaan hopea jaettiin Ahlgrenin ja suomalaisen Ivar Böhlingin kanssa, jotka painivat yhdeksän tuntia saavuttaakseen ratkaisemattoman tuloksen.
Saastamoisen säätiö

Saastamoisen säätiö on kuopiolaislähtöinen kulttuurisäätiö, joka on tunnettu erityisesti merkittävästä taidekokoelmastaan. Taidekokoelman kehittämisen ja näytteilläpidon lisäksi säätiö rahoittaa suomalaista tiedettä ja taidetta sekä suomalaista yhteiskuntaa tukevia hankkeita.
Saastamoisen säätiön perustivat vuonna 1968 Liisa ja Osmo P. Karttunen. Säätiön historia juontaa juurensa 1870-luvulla alkunsa saaneeseen kuopiolaiseen Herman Saastamoisen aloittamaan Saastamoinen Oy -nimiseen perheyritykseen, joka oli yksi aikansa tunnetuimmista kuopiolaisista liikeyrityksistä. Yhtiön toiminta lopetettiin vuonna 1996.