stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Omar Sy

| Omar Sy |
| --- | --- |
 Sy vuoden 2013 San Diego Comic-Con Internationalissa
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. tammikuuta 1978 (ikä 46) Trappes, Ranska
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Hélène Sy (vih. 2007)
Lapset:  5
Näyttelijä
Aktiivisena:  2000–
Palkinnot
 César-palkinto (2012) 
Aiheesta muualla
www.omar-et-fred.com
IMDb
Elonet
Omar Sy (s. 20. tammikuuta 1978) on ranskalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi vuonna 2001 esitetystä Omar et Fred -komediasarjasta. Vuonna 2012 Sy voitti parhaan miespääosan César-palkinnon elokuvasta Koskemattomat. Ranskalaisten elokuvien lisäksi Sy on näytellyt muun muassa elokuvissa X-Men: Days of Future Past (2014) ja Jurassic World (2015) ja Inferno (2016). Vuodesta 2021 Sy on tähdittänyt Netflixin menestyssarjaa Lupin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Omar Sy Wikimedia Commonsissa
Omar Sy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Otasiida

| Otasiida |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malvales
Heimo::  Malvakasvit Malvaceae
Suku::  Siidat Sida
Laji::  spinosa
Kaksiosainen nimi
 Sida spinosa  L. 
Katso myös
   Otasiida Wikispeciesissä   Otasiida Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Otasiida (Sida spinosa) on yksivuotinen malvakasvi, jota esiintyy Pohjois-Amerikassa. Sen pysty, runsashaarainen ja lyhytkarvainen varsi kasvaa 20–60 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat pitkäruotisia ja niiden lavat pitkänomaisia, sahalaiteisia. Kukat sijaitsevat yksittäin tai ryhminä lehtihangoissa. Niissä on tähtikarvainen verhiö ja pienet vaaleankeltaiset terälehdet. Lohkohedelmässä on viisi kaksikärkistä ja karvakärkistä lohkoa.
Aiheesta muualla

Kasviatlas: Otasiida (Sida spinosa) Suomessa.
ITIS: Sida spinosa (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Sida spinosa (englanniksi)
Paavalinkirkko (Frankfurt am Main)

Paavalinkirkko pilvenpiirtäjä Main Towerista nähtynä.
Paavalinkirkko (saks. Paulskirche) on Frankfurt am Mainissa sijaitseva protestanttinen kirkkorakennus, joka otettiin käyttöön vuonna 1789, mutta valmistui lopullisesti vasta 1833.
Paavalinkirkko on historiallisesti merkittävä rakennus, koska sen tiloissa kokoontui vuosina 1848–1849 Frankfurtin kansalliskokous sekä sitä valmistellut esiparlamentti. Alkuperäinen rakennus tuhoutui toisen maailmansodan aikana Frankfurtin pommituksissa vuonna 1944, mutta kansallisen symboliarvonsa vuoksi se rakennettiin pian uudelleen ja avattiin Frankfurtin kansalliskokouksen 100-vuotisjuhlien yhteydessä vuonna 1948. Se oli ensimmäinen Frankfurtin rakennus, joka uudelleenrakennettiin sodan jälkeen. Rakennusta ei enää käytetä kirkkona, vaan monenlaisten tapahtumien järjestämispaikkana. Esimerkiksi Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinto jaetaan vuosittain siellä.
Porthan-Seura

Porthan-Seura on Turun yliopiston yhteydessä toimiva oppihistoriallinen, lähinnä humanistisia tieteitä edistävä yhdistys. Sen perustivat vuonna 1936 Turun yliopiston professorit. Seuran toimintamuodot ovat julkaisutyö sekä esitelmä- ja luentotilaisuudet. Seuran päätehtäväksi on muodostunut Henrik Gabriel Porthanin koottujen teosten julkaiseminen.
Porthan-Seuran jäsenistö koostuu ansioituneista suomalaisista tieteenharjoittajista (työjäsenet) ja huomattavista ulkomaista tiedemiehistä (kirjeenvaihtojäsenet). Kaikki kiinnostuneet voivat liittyä seuran vuosijäseniksi tai kannattajajäseniksi. Seurassa oli vuonna 2007 2 kunniajäsentä, 163 työjäsentä, 27 kirjeenvaihtajajäsentä ja 13 vuosijäsentä.
Historia

Turun yliopiston humanistisen tiedekunnan professorit Uno Harva, Einar W. Juva, Emil Öhmann, Topi Kallio, Paavo Ravila ja J. E. Salomaa kokoontuivat 27. toukokuuta 1936 Samppalinnaan keskustelemaan humanistisen seuran perustamisesta. Päätettiin perustaa "Porthan-Seura", jonka hallituksen puheenjohtajaksi valittiin professori Uno Harva ja sihteeriksi professori J .E. Salomaa. Seuran perustaminen oli ensimmäisen kerran ollut esillä jo vuonna 1930 Yrjö Koskisen 100-vuotisjuhlissa, mutta tuolloin asia vielä jäi.
Perustavassa kokouksessa päätettiin ryhtyä julkaisemaan yleissivistyksellistä aikakauskirjaa, jonka nimeksi marraskuussa valittiin Länsi. Sen päätoimittajana toimi professori Paavo Ravila ja taloudenhoitajana maisteri T. Lehtikunnas. Länsi ilmestyi vuosina 1936–1941 kaikkiaan 13 numeroa. Ilmestyminen lakkasi sodan tuomiin taloudellisiin ongelmiin. Paavo Ravila oli päätoimittajana koko ilmestymisajan.
Seuran muuksi toiminnaksi ovat vakiintuneet vuosittaiset kevät- ja syyskokoukset ja niiden yhteydessä pidetyt esitelmät. Lisäksi on aika-ajoin järjestetty erilaisia seminaareja. Ensimmäisessä kokouksessa Uno Harva luennoi Antero Vipusesta. Porthanin 200-vuotisjuhlissa vuonna 1939 professori J. E. Salomaan aiheena oli Porthanin filosofia. Marraskuussa 2005 dosentti Vesa Oittinen puhui Porthanin valistusfilosofiasta.
Henrici Gabrielis Porthan Opera Omnia

Alusta alkaen tärkeimmäksi tehtäväksi muodostui Porthanin koottujen teosten eli Opera Omnian toimittaminen. Opera Omnian ensimmäinen osa julkaistiin Porthanin syntymän 200-vuotisjuhlassa vuonna 1939. Se sisältää Porthanin väitöskirjat sekä vanhimmat hänen johdollaan julkaistut väitöskirjat.
Sarjan toista osaa odottaa aina vuoteen 1963 asti. Kolmas osa ilmestyi Porthan-Seuran täyttäessä 30 vuotta 1966 ja neljäs vuonna 1971. Nämä osat sisälsivät käsikirjoituksina säilynyttä ennen julkaisematonta Porthanin jäämistöä. Opera Omnian julkaiseminen on tämän jälkeen ollut suhteellisen säännöllistä. Vuonna 2006 ilmestyi koottujen teosten kahdestoista osa.
Auraica

Vuonna 2008 Porthan-Seura aloitti uuden Auraica-lehden julkaisemisen. Se on kerran vuodessa ilmestyvä tieteellinen verkkolehti, jossa julkaistaan lähinnä Turun Akatemian aikaan ja H. G. Porthaniin liittyviä oppihistoriallisia tutkimuksia.
Porthan-Seuran toimihenkilöt > Seuran esimiehet

Prof. Uno Harva 1936–1949
Prof. V. A. Koskenniemi 1950–1951
Prof. J. E. Salomaa 1952–1959
Ylikirjastonhoitaja. Eero K. Neuvonen 1959–1966
Prof. Sven Krohn 1967–1971
Prof. Osmo Ikola 1972–1990
Prof. Pentti Virrankoski 1991–1998
Prof. Aimo Hakanen 1999–2003
Prof. Toivo Viljamaa 2004–2008
Prof. Pekka Leimu 2009–2014
Prof. Hannu Salmi 2014–2018
Prof. Kirsi Vainio-Korhonen 2018–
Porthan-Seuran toimihenkilöt > Seuran sihteerit

Prof. J. E. Salomaa 1936–1937
Dos. Heikki Lehmusto 1938–1944
Ylikirjastonhoitaja. Eero K. Neuvonen 1945–1952
Prof. Osmo Ikola 1953–1955
Prof. Vilho Niitemaa 1956–1957
Prof. Paavo Siro 1958–1963
Dos. Eero Matinolli 1964–1978
Ylikirjastonhoitaja Heikki S. Eskelinen 1979–2005
Dosentti Jari Niemelä 2006–2014
FT Janne Tunturi 2014–2017
FT Heli Rantala 2017–2018
FM Topi Artukka 2018–
Aiheesta muualla

Porthan-Seura (Arkistoitu – Internet Archive)
AURAICA. Scripta a Societate Porthan edita
Omar Sivori

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 2. lokakuuta 1935
Syntymäpaikka: San Nicolás de los Arroyos, Argentiina
Kuolinaika: 17. helmikuuta 2005 (69 vuotta)
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttä
Pituus: 172 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1954–1957 | River Plate Buenos Aires |  |  |
|  | Juventus Torino |  |  |
|  | SSC Napoli |  |  |
| Yhteensä | Yhteensä | 341 | (175) |
Maajoukkue
| 1956–1957 | Argentiina | 19 | (9) |
| 1961–1962 | Italia | 9 | (8) |

Enrique Omar Sivori (2. lokakuuta 1935 – 17. helmikuuta 2005) oli argentiinalais-italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänet valittiin Euroopan parhaaksi pelaajaksi vuonna 1961.
Sivori edusti urallaan seuratasolla Argentiinassa River Platea sekä Italiassa Juventusta ja Napolia. Hän saavutti River Platen riveissä kaksi Argentiinan mestaruutta sekä Juventuksen riveissä kolme Italian mestaruutta ja kaksi Italian Cupin voittoa.
Maajoukkuetasolla Sivori edusti sekä Argentiinaa että Italiaa. Hän saavutti Argentiinan riveissä Copa Américan mestaruuden vuonna 1957 ja edusti Italiaa vuoden 1962 MM-kisoissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Omar Sivori Wikimedia Commonsissa
Kultainen pallo (Ballon d’Or)
1956: Stanley Matthews • 1957: Alfredo Di Stéfano • 1958: Raymond Kopa • 1959: Alfredo Di Stéfano • 1960: Luis Suárez • 1961: Omar Sivori • 1962: Josef Masopust • 1963: Lev Jašin • 1964: Denis Law • 1965: Eusébio • 1966: Bobby Charlton • 1967: Flórián Albert • 1968: George Best • 1969: Gianni Rivera • 1970: Gerd Müller • 1971: Johan Cruijff • 1972: Franz Beckenbauer • 1973: Johan Cruijff • 1974: Johan Cruijff • 1975: Oleh Bloh’in • 1976: Franz Beckenbauer • 1977: Allan Simonsen • 1978: Kevin Keegan • 1979: Kevin Keegan • 1980: Karl-Heinz Rummenigge • 1981: Karl-Heinz Rummenigge • 1982: Paolo Rossi • 1983: Michel Platini • 1984: Michel Platini • 1985: Michel Platini • 1986: Ihor Bjelanov • 1987: Ruud Gullit • 1988: Marco van Basten • 1989: Marco van Basten • 1990: Lothar Matthäus • 1991: Jean-Pierre Papin • 1992: Marco van Basten • 1993: Roberto Baggio • 1994: Hristo Stoitškov • 1995: George Weah • 1996: Matthias Sammer • 1997: Ronaldo • 1998: Zinédine Zidane • 1999: Rivaldo • 2000: Luís Figo • 2001: Michael Owen • 2002: Ronaldo • 2003: Pavel Nedvěd • 2004: Andri Ševtšenko • 2005: Ronaldinho • 2006: Fabio Cannavaro • 2007: Kaká • 2008: Cristiano Ronaldo • 2009: Lionel Messi
Paavalin kirje aleksandrialaisille

| Paavalin kirje aleksandrialaisille |
| --- | --- |
Kirjailija:  tuntematon
Kieli:  muinaiskreikka (koinee)
Genre:  kirje
Julkaistu:  ?
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Paavalin kirje aleksandrialaisille eli Aleksandrialaiskirje on Uuden testamentin apokryfisiin kirjoihin lukeutuva kirje, jota on väitetty apostoli Paavalin kirjeeksi aleksandrialaisille. Ainut maininta kyseisestä kirjeestä on Muratorin kaanonin (eli Muratorin katkelman) maininta. Sen mukaan Aleksandrialaiskirjettä ei tule pitää aitona, kaanoniin kuuluvana Paavalin kirjeenä, vaan kyseessä on Paavalin nimiin pantu sepustus, jonka tarkoituksena on edistää Markionin harhaoppia.
Aleksandrialaiskirjeen sisällöstä ei Muratorin kaanon mainitse mitään, eikä siitä tiedetä mitään muistakaan lähteistä. Ei ole edes selvää, onko Muratorin katkelmassa mainittua kirjettä koskaan ollut edes olemassa. Joskus Aleksandrialaiskirjettä on ehdotettu toiseksi nimeksi Heprealaiskirjeelle, mutta tämä tulkinta ei ole saanut yleistä hyväksyntää.
Samassa yhteydessä Aleksandrialaiskirjeen kanssa Muratorin kaanon mainitsee myös toisen apokryfisen kirjeen, Laodikealaiskirjeen.
Palauli

| Palauli |
| --- | --- |
 Palaulin tuliperäistä rannikkoa
 Alue tummanpunaisella Samoan kartalla
Valtio:  Samoa
Saari:  Savai’i
Pinta-ala:  523 km²
Väkiluku (2016):  9 300
Palauli on yksi Samoan hallintoalueista. Se sijaitsee Savai’in saaren eteläosassa. Sen pinta-ala on 523 km² ja väkiluku oli vuoden 2016 väestönlaskennassa 9 300.
Oulun kauppakamari

Oulun kauppakamari on vuonna 1918 perustettu elinkeinoelämän vaikuttaja-, asiantuntija-, edunvalvoja- ja kouluttajajärjestö. Se osallistuu yrityksiä koskevaan päätöksentekoon maakunnallisesti ja valtakunnan tasolla. Se on yksi Suomen 19 alueellisesta kauppakamarista, joiden yhteiselimenä toimii Keskuskauppakamari.
Oulun kauppakamarin toimitusjohtaja on Jari Tuovinen.
Aiheesta muualla

Oulun kauppakamari
One Fierce Beer Coaster

| One Fierce Beer Coaster The Bloodhound Gang |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maaliskuu – kesäkuu, 1996
 Julkaistu: 3. joulukuuta, 1996
 Tyylilaji: Alternative Rock  Post-Punk  Nu metal  Rapcore
 Kesto: 46.24
 Levy-yhtiö: Republic Record
The Bloodhound Gangin muut julkaisut
| Use Your Fingers 1995 | One Fierce Beer Coaster 1996 | Hooray for Boobies 1999 |
One Fierce Beer Coaster on alternative rock yhtyeen The Bloodhound Gang studioalbumi, joka julkaistiin 3. joulukuuta, 1996. Albumi sisältää yhtyeen yhden tunnetuimmista kappaleista, kappaleen "Fire Water Burn", jonka kertosäe on otettu Rock Master Scott & the Dynamic Three:n kappaleesta "The Roof Is on Fire".
Kappaleet

"Kiss Me Where It Smells Funny" – 3:10
"Lift Your Head Up High (And Blow Your Brains Out)" – 4:58
"Fire Water Burn" – 4:52
"I Wish I Was Queer So I Could Get Chicks" – 3:49
"Why's Everybody Always Pickin' On Me?" – 3:22
"It's Tricky" – 2:35
"Asleep at the Wheel" – 4:05
"Shut Up" – 3:15
"Your Only Friends Are Make Believe" – 7:02
"Boom" (ft. Vanilla Ice) – 4:06
"Going Nowhere Slow" – 4:20
"Reflections of Remoh" – 0:50
"Fire Water Burn (Donkey Version)" – 4:10 (Sana "motherfucker" sensuroitu aasin ääntelyllä)
"Fire Water Burn (Jim Makin' Jamaican Mix)" – 5:00
Raidat esiintyvät vain joissakin versioissa.
One Hour One Life

| One Hour One Life |
| --- | --- |


Kehittäjä:  Jason Rohrer
Julkaisija:  Jason Rohrer
Jakelija:  Steam, Jason Rohrer
Julkaistu:  27. helmikuuta 2018
Lajityyppi:  Selviytymispeli
Pelimuoto:  Massiivinen monen pelaajan verkkopeli
Alusta:  Windows, OS X, Linux
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
One Hour One Life on Jason Rohrerin kehittämä massiivimoninpeli ja selviytymispeli, joka on julkaistu vuonna 2018.
Peli on avoimen lähdekoodin videopeli.
Pelaaminen

Pelin aluksi pelaajalle arvotaan pelihahmo, joka voi elää pelin maailmassa korkeintaan 60 minuuttia. Yksi minuutti oikeassa elämässä vastaa pelissä yhtä vuotta. Pelin tarkoitus on pitää pelihahmo hengissä ja rakentaa yhteiskunta yhdessä muiden pelaajien kanssa. Helmikuussa 2018 peli oli ostettavissa vain sen omien verkkosivujen kautta, mutta marraskuussa 2018 peli tuli saataville myös Steamiin.
Pelaaja syntyy joko vauvana, jonka äidin pelihahmoa ohjaa toinen pelaaja, tai nuorena naisena, mikäli vauvoja on pelissä jo liian paljon.
Yksi minuutti oikeassa elämässä vastaa yhtä vuotta pelin ajassa. Ensimmäisen kolmen elinvuotensa ajan pelaaja ei voi käyttää pelin sisäisiä tavaroita, vaan hän on muiden pelaajien avun varassa. Syntyessään pelaaja voi puhua kerrallaan vain yhden kirjaimen: kirjainten määrä kasvaa yhdellä jokaisen elinvuoden myötä. Pelihahmon nälkäisyyttä kuvaa palkki, jonka koko kasvaa ikävuoteen 18 asti ja pienenee pelaajan täytettyä 40 vuotta. Pelaaja voi kuolla joko nälkään, villieläimen puremaan tai vanhuuteen 60 vuoden iän saavutettuaan. Pelaajat voivat myös tappaa toisiaan. Kuolema on pelissä lopullinen, ja kuoltuaan pelaaja syntyy uudelleen joko nuorena naisena tai vauvana toiselle pelin valitsemalle pelaajalle.
Pelissä on yli 2600 tavaraa, jotka pelaaja voi valmistaa. Tavaroiden valmistus on selviytymisen kannalta välttämätöntä, sillä luonnossa olevat ruokavarat ovat rajoitetut.
Ainut ero miesten ja naisten välillä pelissä on, että naiset voivat synnyttää lapsia ikävuosien 14–39 välillä.
Pelaajia kylässä.
Käännös suomeksi
Palena

| Palena |
| --- | --- |

Valtio:   Italia
Alue:  Abruzzo
Maakunta:  Chieti
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Claudio D'Emilio
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  93,63 km²
Väkiluku (31.12.2017):  1 332
 – Väestötiheys:  14 as./km²
Postinumero:  66017
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Palena on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 332 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 412 asukasta.
Otasalo

| --- | --- |
Sijainti:  Puumala Etelä-Savo Suomi
Vesialue:  Saimaa: Ruokovesi, Suur-Saimaa
Korkein kohta:  123 m mpy. 
Pinta-ala:  15 km²  
| --- | --- |
Asutuskeskukset:  Ollila, Kiljula
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Otasalo eli Kiljulansalo on saari varsinaisella Saimaalla Ruokoveden ja Suur-Saimaan välissä Puumalassa Etelä-Savossa.
Maantietoa

Otasalo on 7,2 kilometriä pitkä, 3,7 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 15 neliökilometriä. Se sijaitsee Suur-Saimaan pohjoispuolen saariketjussa Hurissalon eteläpuolella. Saaren eteläpuolella aukeaa laaja Liittokivenselkä ja sen pohjoispuolelle jää Ruokovesi Hurissalon eteläpuolelle. Vesi vaihtuu Suur-Saimaan ja Ruokoveden välillä länsipuolisen Otasalmen ja itäisen Syväsalmen kautta. Syväsalmi erottaa Otasalon Summalansaaresta, joiden väliin ja salmen eteläpuolelle jää Hankavesi. Otsalmen pohjoispuolella leviää Kalliovesi, jonka länsirannat kuuluvat Kyllölänsaarelle ja Kärnäsalolle.
Otasalon rantaviiva mutkittelee ja siinä on muutamia lahtia ja niemiä. Syväsalmenniemi on saarimainen muodostuma, jonka kapea kannas tunnetaan nimellä Hangastaipale. Niemen eteläpuolelle jää suojaisa Hankaveden lahti Pienenapaanlahti. Otasalon kaakkoispää muodostaa 2,5 kilometriä pitkän nimen, jonka kärkeä kutsutaan Kotiniemeksi.  Sen läntinen lahti on Selkälahti, seuraava lahti on Pentinlahti ja sitten työntyy etelään Pistermänniemi. Niemen läntinen lahti on Järvenlahti. Ruokoveden puolella lähisaaria ovat lännessä Petääsaari, Atrasaari, Riuttasaari, Korkiasaari, Tuomikorvensaari ja Mustikkasaari. Summalansaaren eteläpuolella niitä ovat toinen Mustikkasaari, Ukonsaari, Eteissaari ja Haapasaari. Eteläinen Liittokivenselkä on melko saareton järvenselkä, mutta täällä on pieniä lähisaaria. Niitä ovat Kopinluodot, Petääsaari, Suokkaansaari, Toiviosaari ja Kiponsaari. Kalliovedellä on lisäksi Pukkisaari ja Pajusaari.
Otasalon sisäosat ovat vaihtelevaa, kallioista mäkimaata, jonka korkeuserot vaihtelevat 20–50 metriä. Korkein mäki on pohjoisrannan Ellinmäki, joka kohoaa 123 metrin korkeuteen mpy. Muita mäkiä ovat Kiljulassa Huoseusmäki (120 m) ja Sirppienmäki (112 m). Mäkien väliset ja harvinaiset suot on kaikki ojitettuja. Saaressa sijaitsee kolme lampea, Penttilänjärvi (10 ha), jonka laskuoja virtaa länteen ja laskee Ruokoveden Kallioveteen, Pistermänlampi (4 ha), joka sijaitsee etelään työntyvällä Pistermänniemessä, ja pieni Kortetlampi sisäosissa . Saaressa on yhdeksän maataloa ja noin 60 vapaa-ajan asuntoa. Karttoihin on merkitty kaksi kylää, Kiljula ja Ollila. Saareen tulee tie Hurissalosta Summalansaaren kautta. Tie ylittää Syväsalmen pengertietä pitkin ja se kulkee länteen pohjoisrantoja seuraten. Heinäahon kohdalla siitä haarautuu tie saaren kaakkoisosiin Kiljulaan ja Eteissaareen siltaa pitkin. Kyläteiltä haarautuu runsaasti metsäautoteitä, jotka vievät rannikolla sijaitseviin vapaa-ajan asuntoihin. Saaren ympäri ei ole merkitty veneväyliä. Saimaan syväväylä Mikkeliin ohittaa saaren Liittokivenselällä. Syväsalmessa on penkereen alittava tierumpu, jossa mahtuu moottorivene kulkemaan.
Historiaa

Otasalo on ollut kiinteästi asuttu 1500-luvulta asti. Sen aikaisempi nimi on ollut Kiljulansalo.
Vuoden 1971 peruskartassa näkyy neljä peltoaluetta. Ollilan luoteisosan peltoalue, Penttilänjärven pohjoispuolen peltoalue, Heinäahon pellot ja Kiljulan peltoalue. Ne ovat pieniä muutoksia lukuun ottamatta samanlaiset vuoden 1987 kartassa. Autotiet rakennettiin vasta vuonna 1971 julkaistun kartan jälkeen. Vapaa-ajan asuntoja ilmaantui 1980-luvulle tultaessa muutama. Saarta ei ollut ojitettu vuonna 1971, mutta vuonna 1987 oli suurimmat suot ojitettuja. Ojia ei johdettu järviin, vaikka Kortetlampi ympäristöineen olikin ojitettu.
Paavalin synodi

Paavalin synodi on Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa perinteistäkenen mukaan? raamatuntulkintaa sekä tunnustusta peräänkuuluttava järjestö. Oppia määritellään Raamatun ja tunnustuskirjojen kautta. Jyrkimmin Paavalin synodin kannanotot tällä hetkellä näkyvät ehdottoman kielteisenä suhtautumisena naispappeuteen. Nimensä Paavalin synodi on saanut siitä, että sen perustamiskokous pidettiin Helsingissä Paavalin kirkossa.
Paavalin synodi perustettiin vuonna 1976 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon sisällä virinneen naispappeuskeskustelun seurauksena. Vuonna 1986 kirkko hyväksyi naispappeuden, mikä Paavalin synodin ja muiden naispappeutta vastustavien järjestöjen mielestä muutti kirkon perinteistä virkakäsitystä.
Aiheesta muualla

Paavalin synodin kotisivu
Operaatio Toteemi

Totem T1-ydinkokeen muisto-obeliski. Päiväys on Australian aika-asetusten mukainen.
Operaatio Toteemi (engl. Operation Totem) toteutettiin Australian Emu Fieldissä vuonna 1953. Ydinkoe seurasi Operaatio Hurrikaania, edeltävältä vuodelta (1952). Koesarjoissa toteutettin 2 eri ydinkoetta: joiden vahvuudet olivat 8 (Test 2) ja 10 kilotonnia (Test 1). Blue Danube -tyyppistä taktista ydinpommia testattiin näissä, päivämäärät olivat 14. (T1) sekä 26. lokakuuta (T2) 1953. Etelä-Australiassa tehdyt koeräjäytykset toteutettiin, niin sanotusti torni-räjäytyksinä, 31 metrin korkeudesta. Blue Danube (tuhovoima 14 kT) oli ensimmäinen operatiivisen käytön saavuttanut ydinase Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien historiassa.
Ydinkokeisiin otti osaa myös "brittien ydinaseen isä", tohtori William G. Penney. Centurion-panssarivaunut sekä Avro Lincoln -pommikoneet osallistuivat radioaktiivisen ydinlaskeuman tarkkailu-tehtäviin.
Omamassaltaan suhteellisen raskas (omamassa n. 4 500 kg), mutta muotoilultaan varsin aerodynaaminen Special Bomb OR.1001 eli Smallboy (jota ei pidä sekoittaa Little Boy'hin), hyväksyttiin palveluskäyttöön brittiläisiin lentolaivueisiin. Näitä pommeja käyttävinä olivat, aluksi niin kutsutut V-pommittajat, joiden ohella myös Avro Lincoln - joka oli raskas, jo vanhentuva potkuri-käyttöinen pommikone. Pommeja tuotettiin kaikkiaan 58 kpl, yksikkökustannuksen ollessa 1 milj. £.
Emu Field'in sijainti Australiassa.
Käännös suomeksi
Originals

Originals tai The Originals voi tarkoittaa seuraavia:
The Originals, yhdysvaltalainen R&B- ja soul-yhtye
The Originals, Dave Gibbonsin sarjakuvaromaani vuodelta 2004
The Originals, Vampyyrien sukua, yhdysvaltalainen draamasarja
The Originals, Kissin kokoelma-albumi vuodelta 1976
Originals, Kuruptin hip hop -albumi vuodelta 2004
Originals, The Flexatonesin albumi vuodelta 2007
Originals, Princen albumi vuodelta 2019.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Originals”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Paavalinkirkko (Oslo)

| Paavalinkirkko Paulus kirke |
| --- | --- |
 Oslon Paavalinkirkko.
Sijainti:  Thorvald Meyers gate 31 Oslo, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Oslon hiippakunta
Seurakunta:  Paavalin ja Sofienbergin seurakunta
Rakentamisvuosi:  1892
Suunnittelija:  Henrik Bull
Tyylisuunta:  uusgotiikka
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Paavalinkirkko (norj. Paulus kirke) on Oslossa Grünerløkkan kaupunginosassa Birkelundenin laidalla sijaitseva uusgoottilaista tyylisuuntaa edustava kirkko. Se valmistui vuonna 1892 ja toimii nykyisin Paavalin ja Sofienbergin seurakunnan pääkirkkona.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paavalinkirkko (Oslo) Wikimedia Commonsissa
Parestesia

Parestesia on ihoaistimus ilman fyysistä ärsykettä, joka aiheuttaisi sen. Se voi olla esimerkiksi kihelmöintiä, pistelyä tai tunnottomuutta. Puutuminen on yleinen parestesian muoto, mutta myös esimerkiksi harha-aistimus, että ihon alla ryömisi hyönteisiä, lasketaan parestesiaksi. Tuntemukseen ei usein liity näkyvää fyysistä reaktiota. Sana parestesia tulee kreikan kielen sanoista para ("epänormaali") ja aisthesia ("tunne").
Parestesia voi olla tilapäistä tai pitkäaikaista. Jos oire on tilapäinen, se voi johtua esim. hyperventilaatiokohtauksesta tai paniikkikohtauksesta. Eräät lääkkeet saattavat aiheuttaa sivuvaikutuksena parestesiaa. Yksi kroonisen parestesian syistä on neuropatia.
Pikalajittelu

Pikalajittelu käytännössä. Vaakaviivat ovat sarana-alkioita.
Pikalajittelu (quicksort) on C. A. R. Hoaren vuonna 1961 julkaisema epävakaa lajittelualgoritmi, jossa joukosta valitaan tietty alkio vertailukohdaksi. Tätä alkiota nimitetään sarana-alkioksi (pivot), koska se yhdistää aineiston eri osat. Muut alkiot lajitellaan kahteen ryhmään sarana-alkiota käyttäen (esimerkiksi alkiota pienemmät ja suuremmat/yhtäsuuret), joille rekursiivisesti toistetaan sama ryhmittely uudella sarana-alkiolla.