stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikkelin musiikkijuhlat

Mikkelin Musiikkijuhlat on Mikkelin musiikkijuhlien kannatusyhdistys ry:n (per. 1991) ylläpitämä klassisen musiikin festivaali. Juhlat järjestetään vuosittain kesä-heinäkuun vaihteessa, ja kävijämääräksi on vakiintunut noin 5 000 henkeä. Vuodesta 2023 alkaen juhlien ajankohta on muuttunut heinä-elokuun vaihteeseen.
Juhlien konsertteja on järjestetty vuodesta 1992 alkaen niin kongressi- ja konserttitalo Mikaelissa (700 paikkaa), Mikkelin tuomiokirkossa (1 100 paikkaa) kuin Mikkelin maaseurakunnan kirkossakin (1 500 paikkaa). Musiikkijuhlien syntyyn oli voimakkaasti vaikuttamassa kriitikko Seppo Heikinheimo, jolla oli huvila Hirvensalmella.
Musiikkijuhlien taiteellisena johtajana toimi 1993–2022 pietarilaisen Mariinski-teatterin pääjohtaja, kapellimestari Valeri Gergijev.  Mikkelin musiikkijuhlien konsertteja on radioitu, videotallennettu ja levytetty (Philips Classics, Deutsche Gramophone). Musiikkijuhlien esiintyjärungon muodostavat Mariinski-teatterin orkesteri ja kuoro. Ohjelmistossa on sinfoniakonsertteja ja oopperoiden konserttiesityksiä, lisänä kuullaan solistikonsertteja, kamarimusiikkia ja ohjelmaa lapsille.
Musiikkijuhlilla on vuosien varrella kuultu lukuisia Mariinskin kasvattamia oopperamaailman tähtiä, kuten Olga Borodina, Olga Gortshakova, Olga Trifonova, Dmitri Hvorostovski ja Gegam Grigorian. Muina solisteina ovat esiintyneet muun muassa alttoviulisti Juri Bashmet, viulisti Vadim Repin ja pianisti Alexander Toradze. Suomalaisista taiteilijoista Mikkelissä ovat esiintyneet muun muassa Jaakko Ryhänen, Soile Isokoski, Esa-Pekka Salonen, Reka Szilvay, Jukka-Pekka Saraste ja Santtu-Matias Rouvali.
Mikkelin Musiikkijuhlien yhteydessä on toiminut Mariinskin nuorten laulajien akatemian kansainvälinen mestarikurssi, johon vuosittain osallistui 30–40 nuorta laulajaa 10–15 maasta. Akatemian rehtorina on toiminut Larissa Gergijeva. Mestarikurssien järjestelyistä vastasi Mariinskin kesäakatemian kannatusyhdistys ry.[lähde? ]
Gergijev toimi Mikkelin musiikkijuhlien taiteellisena johtajana miltei 30 vuotta, mutta yhteistyö päättyi 2022, kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan. Gergijev tunnettiin Venäjän presidentin Vladimir Putinin tukijana. Samassa yhteydessä päättyi yhteistyö myös Mariinski-teatterin kanssa. Vuonna 2022 Mikkelin Musiikkijuhlat aloitti ainakin vuoteen 2026 saakka jatkuvan yhteistyön Philharmonia Orchestran kanssa.
Mikkelin Musiikkijuhlien kannatusyhdistys ry:n hallituksen puheenjohtajana toimi 1992-2021 Jukka Tikka. Keväästä 2021 alkaen puheenjohtajana on toiminut Markus Tykkyläinen. Musiikkijuhlien hallintojohtajana toimi Jorma Hartikainen vuoteen 1993, Kari Moring vuoteen 2016 ja Jari Hokkanen vuoteen 2019 saakka. Mikkelin Musiikkijuhlien festivaalijohtajana (ent. hallintojohtaja) toimi vuodesta 2018 helmikuuhun 2023 Teemu Laasanen.[lähde? ] Musiikkijuhlien taiteellisena johtajana toimii kauden 2023–2026 kapellimestari Erkki Lasonpalo.
Aiheesta muualla

Mikkelin musiikkijuhlat
Mika Mannermaa

Mika Tapani Mannermaa (2. joulukuuta 1957 Turku – 9. tammikuuta 2012 Kaarina) oli yhteiskuntakehitykseen perehtynyt tulevaisuudentutkija.
Elämä ja ura

Mannermaa oli koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori vuodelta 1991, erikoisalanaan talous- ja tilastomatematiikka. Hän toimi tulevaisuudentutkimuksen dosenttina Turun kauppakorkeakoulussa vuodesta 1994 alkaen, alana teoria ja metodologia. Hän oli myös tulevaisuudentutkimusta harjoittavan yrityksen toimitusjohtaja. Hän julkaisi alaltaan yli 200 tieteellistä ja ammatillista julkaisua ja osallistui lukuisiin konferensseihin ja muihin vastaaviin tilaisuuksiin, pitäen esitelmiä ja alustuksia. Hän johti tulevaisuudentutkimushankkeita ja konsultoi yrityksiä, järjestöjä ja muita organisaatioita.
Mannermaa toimi myös Tulevaisuudentutkimuksen seuran pääsihteerinä ja hallituksen jäsenenä 1980-luvulla. Vuosina 1993–1997 hän oli tulevaisuudentutkijoiden maailmanjärjestön (World Futures Studies Federation) hallituksen jäsen, myöhemmin hän oli järjestön fellow. Hän tutki tulevaisuudentutkimuksen teoriaa ja metodologiaa, tulevaisuusbarometreja, skenaariotyöskentelyä, tieto- ja bioyhteiskuntaa sekä erilaisia ihmisen, ympäristön ja yhteiskunnan tekijöitä tulevaisuuden kannalta.
Mannermaa toimi paitsi tutkijana, myös Helsingin Sanomien kolumnistina vuosina 1991 ja 1992 sekä Turun Sanomien kolumnistina 1990-luvulla sekä vuosina 2002–2003. Hän oli merkittävä vihreän liikkeen vaikuttaja 1980–1990-luvuilla ja toimi Kaarinan kaupunginvaltuutettuna 1993–1996 sekä Vihreän liiton valtuuskunnan varapuheenjohtajana 1994–1995 ja puheenjohtajanana 1995–1997. Hän oli myös Motoristiakatemian (MC Academia) perustajajäsen vuodesta 1993 ja toimi järjestön puheenjohtajana 2002–2007.
Teoksia

Evolutionaarinen tulevaisuudentutkimus. Tulevaisuudentutkimuksen paradigmojen ja niiden metodologisten ominaisuuksien tarkastelua.  (Väitöskirja: Turun kauppakorkeakoulu. Julkaisija: Tulevaisuuden tutkimuksen seura. Acta futura Fennica no 2)  Helsinki:  VAPK-kustannus, 1991.  ISBN 951-37-0634-6.
Tulevaisuus. Murroksesta mosaiikkiin.  Helsingissä:  Otava, 1993.  ISBN 951-1-12478-1.
Kvanttihyppy tulevaisuuteen?.  Helsinki:  Otava, 1998.  ISBN 951-1-15185-1.
Tulevaisuuden hallinta. Skenaariot strategiatyöskentelyssä.  Helsinki:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23147-9.
Matka.  (Ihmisen ääni 32)  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-27085-7.
Heikoista signaaleista vahva tulevaisuus.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-28372-X.
Jokuveli. Elämä ja vaikuttaminen ubiikkiyhteiskunnassa.  Helsinki:  WSOYpro, 2008.  ISBN 978-951-0-34021-9.
Mikkelin läänin vaakuna

Mikkelin läänin vaakuna vuosina 1962-1997.
Mikkelin läänin vaakunassa oli kuvattuna Hämeen ja Savon historiallisten maakuntien vaakunat, viitaten läänin sijaintiin kyseisten maakuntien alueilla. Vaikka lääni sijaitsikin pääosin Savossa, oli Hämeen ilves sijoitettu vaakunan heraldiseen oikeaan puoleen Hämeen perinteisen herttuakunnan arvon ylittäessä Savon kreivikunnan arvon. Suomen muiden lääninvaakunoiden tapaan Mikkelin läänin vaakunan on laatinut heraldikko Ahti Hammar ja se vahvistettiin käyttöön 18.1.1962.
Vaakunan heraldinen selitys kuuluu: "Halkoisen kilven oikeanpuolisessa punaisessa kentässä kultainen kävelevä ilves, jonka korvatöyhdöt mustat; saatteena ilveksen yläpuolella kolme kuusisakaraista tähteä ja alapuolella neljä ruusua sijoitettuina 1:3; kaikki hopeaa. Vasemmanpuolisessa mustassa kentässä palkeittain viritetty käsijousi; kaikki kultaa, paitsi jousen jänne sekä nuolen kärki ja sulitettu pyrstö hopeaa. Kilven päällä herttuakunnankruunu."
Karjalan vaakuna Mikkelin läänin tunnuksena

Mikkelin läänin perustamisesta vuonna 1831 alkaen läänin tunnuksena käytettiin usein Karjalan maakunnan vaakunaa, vaikka läänin alue koostui pääasiassa Hämeen ja Savon maakuntien alueista. Syynä on pidetty Mikkelin läänin asemaa sitä edeltäneiden Viipurin ja Savonlinnan, sekä Kymenkartanon läänien perillisenä. Vuonna 1812 Suomen suuriruhtinaskuntaan liitetty Viipurin lääni käytti vaakunanaan Viipurin kaupungin vanhaa vaakunaa, Pohjois-Karjalan ollessa osa Kuopion lääniä.
Mikkelin läänin vaakuna Suomen suuriruhtinaskunnan aikana.
Mitta-asteikko

Tilastotieteessä mitta-asteikolla tarkoitetaan sitä, millaisia vertailuja ja laskutoimituksia tilastoaineistolle voidaan tehdä. Havaintojen mitta-asteikko määrää ne tilastolliset välineet, joita analyysissä voidaan käyttää.
Yleensä käytetään neljää mitta-asteikkoa:
Luokitteluasteikko (nominaaliasteikko)
Järjestysasteikko (ordinaaliasteikko)
Välimatka-asteikko (intervalliasteikko)
Suhdeasteikko (relatiiviasteikko/absoluuttinen asteikko)
Keskilukuja laskettaessa ei toisinaan kiinnitetä riittävästi huomiota mitta-asteikkoon. Esimerkiksi aineiston käsittelyn yhteydessä kyselyn vastaukset ”täysin eri mieltä”, ..., ”täysin samaa mieltä”  koodataan usein numeroarvoilla. Tämän jälkeen havainnoista voidaan laskea virheellisesti keskiarvo, vaikka se ei ole tässä tapauksessa mielekäs keskiluku.
Mittag

Mittag voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Anja Mittag (s. 1985), saksalainen jalkapalloilija
Günter Mittag (1926–1994), saksalainen poliitikko
Gösta Mittag-Leffler (1846–1927), ruotsalainen matemaatikko
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mittag”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mittakaava

Piirustus, johon on merkitty mittakaava 1:50 000 ja alapuolelle piirretty mittajana.
Mittakaava eli skaala on suhdeluku, joka kertoo kuvan, kartan, piirroksen tai muun sellaisen kokoa verrattuna sen esittämään todellisen kohteen kokoon suhdelukuna. Esimerkiksi mittakaava 1:100 (luetaan: yhden suhde sataan) tarkoittaa, että yksi yksikkö kuvassa vastaa sataa yksikköä oikeassa kohteessa, esimerkiksi yksi senttimetri kuvassa vastaa sataa senttimetriä kohteessa. Mittakaavoja käytetään erityisesti kartoissa, piirustuksissa ja pienoismalleissa.
Mittakaavaa käytetään, kun halutaan havainnollistaa kohdetta, joka on liian suuri tai pieni esitettäväksi luonnollisessa koossaan. Havainnollistavasta mallista voidaan laskea kohteen oikea mitta kertomalla mitta matemaattisella kertolaskulla mittakaavan käänteisluvun kanssa. Mittakaavan suhdeluvun lisäksi tai sijasta kuvassa voi olla mittajana, jossa on ilmoitettu, mitä pituutta mittajanan pituus vastaa. Mittajanan perusteella voidaan laskea mittakaavan numeerinen suhdeluku. Konkreettisen pituuden lisäksi mittakaavalla (ja mittajanalla) voidaan kuvata ajallista pituutta (esimerkiksi aikajana).
Suuri ja pieni mittakaava ovat käsitteitä, jotka liittyvät mittakaavan suhteeseen. Suhdeluku voidaan ajatella murtolukuna, joten esimerkiksi 1:100 on suurempi kuin 1:1 000. Suuren mittakaavan kuvassa kohteet on kuvattu suurempina kuin pienen mittakaavan kuvassa.
"Mittakaavalla" tarkoitetaan kuvaannollisesti jonkin asian yleistä suuruusluokkaa. Voidaan esimerkiksi sanoa "Suomen mittakaavassa", kun viitataan koko maan tilanteeseen, tai "keskustelussa on mittakaavavirhe", kun väitetään verrattavan asioita, joiden painoarvo on erilainen.
Meg Cabot

| Meg Cabot |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. helmikuuta 1967 (ikä 57) Bloomington, Indiana, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Puoliso:  Benjamin D. Egnatz
Kirjailija
Salanimi: Patricia Cabot, Jenny Carrol
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  Lasten- ja nuortenkirjallisuus
Esikoisteos:  Prinsessapäiväkirjat
Palkinnot
 Edgar-palkinto 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Meg Cabot (oik. Meggin Patricia Cabot, s. 1. helmikuuta 1967) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Cabot syntyi Indianan osavaltiossa. Hän valmistui taidealalle Indianan yliopistosta. Sitten hän muutti New Yorkiin. Hän ei saanut taidealalta töitä, vaan työskenteli paikallisen yliopiston apulais-asuntolavahtina ja kirjoitti siinä samalla.
Cabot kirjoittaa lähinnä tytöille suunnattuja kirjoja, mutta myös aikuisille. Yhteensä hän on kirjoittanut noin 40 kirjaa. Hän on kirjoittanut myös salanimillä Patricia Cabot ja Jenny Carroll.
Tunnetuin hänen teoksistaan on useampiosainen Prinsessapäiväkirjat-sarja. Lisäksi  Prinsessapäiväkirjoista on tehty kaksi elokuvaa, joiden pääosissa ovat Anne Hathaway ja Julie Andrews.
Teoksia

Prinsessapäiväkirjat-sarja (The Princess Diaries)
Allien tyttösäännöt -sarja
The Mediator -sarja
1-800-Where-R-You-sarja
Victoria and the Rogue
Nicola and the Viscount
All American Girl
Boy Meets Girl
Teen Idol
The Boy Next Door
Avalon High
Size 12 is not fat
Size 14 is not fat either
Sydämeni lunnaat (Ransom my heart)
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut: yhdysvaltalainen versio ja brittiläinen versio
Meg Cabot: Princess Leia was – and still is – super inspirational to me (englanniksi)
Miesten Ykköspesis-kausi 2015

Ykköspesis-kausi 2015 oli Suomen pesäpallon toiseksi korkeimman sarjatason Ykköspesiksen 35. kausi.
Sarjajärjestelmä

Vuonna 2015 Ykköspesiksen runkosarjassa pelattiin kaksinkertainen sarja ja kaksi valintakierroksen ottelua. Runkosarjan ottelumäärä oli 24 ottelua. Runkosarjan voittaja nousee suoraan Superpesikseen kaudelle 2016. Runkosarjassa sijoille 2-5 sijoittuneet joukkueet pelasivat otteluparein (2-5 ja 3-4) pääsystä Ykköspesiksen nousukarsintoihin. Otteluparit pelattiin paras viidestä -järjestelmällä ja kotietu oli runkosarjassa paremmin sijoittuneilla joukkueilla. Otteluparien voittajat pelasivat otteluparina suorasta noususta Superpesikseen. Ottelupari pelattiin paras viidestä -järjestelmällä ja kotietu oli runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella. Otteluparin voittaja nousi suoraan Superpesikseen ja otteluparin häviäjä pelasi superpesiskarsinnoissa.
Superpesiksen alempien pudotuspelien (11-12) häviäjä kohtasi Ykköspesiksen nousukarsintojen viimeisessä vaiheessa hävinneen joukkueen superpesiskarsinnoissa. Ottelupari pelattiin paras viidestä -järjestelmällä. Kotietu oli superpesisjoukkueella. Otteluparin voittaja pelaa Superpesiksessä ja otteluparin häviäjä Ykköspesiksessä kaudella 2016.
Runkosarja

| Sijoitus | Joukkue | Pelattu | 3P | 2P | 1P | 0P | TJ | PJ | JE | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Oulun Lippo | 24 | 18 | 5 | 0 | 1 | 247 | 82 | +165 | 64 |
| 2 | Kempeleen Kiri | 24 | 14 | 3 | 2 | 5 | 159 | 96 | +63 | 50 |
| 3 | Imatran Pallo-Veikot | 24 | 9 | 9 | 2 | 4 | 175 | 116 | +59 | 47 |
| 4 | Manse PP | 24 | 11 | 2 | 4 | 7 | 144 | 110 | +34 | 41 |
| 5 | Haminan Palloilijat | 24 | 7 | 8 | 3 | 6 | 174 | 152 | +22 | 40 |
| 6 | Ulvilan Pesä-Veikot | 24 | 9 | 5 | 1 | 9 | 138 | 112 | +26 | 38 |
| 7 | Puijon Pesis | 24 | 6 | 7 | 5 | 6 | 153 | 124 | +29 | 37 |
| 8 | Ylivieskan Kuula | 24 | 6 | 2 | 4 | 12 | 143 | 159 | -16 | 26 |
| 9 | Siilinjärven Pesis | 24 | 3 | 4 | 3 | 14 | 88 | 212 | -124 | 20 |
| 10 | Pöytyän Urheilijat | 24 | 3 | 3 | 3 | 15 | 126 | 198 | -72 | 18 |
| 11 | Haapajärven Pesä-Kiilat | 24 | 0 | 5 | 6 | 13 | 110 | 181 | -71 | 16 |
| 12 | Lievestuoreen Kisa | 24 | 1 | 4 | 2 | 17 | 103 | 218 | -115 | 13 |

Oulun Lippo nousee suoraan Superpesikseen kaudelle 2016.
Pudotuspelit > Loppuottelu (paras viidestä)

| Kempeleen Kiri – Manse PP, Tampere  |
| --- | --- | --- | --- |
| 19.8. | Kempele | Tampere | 2–1 (3–1, 1–2, 2–1)  |
| 21.8. | Tampere | Kempele | 1–2 (4–7, 0–2, 1–2)  |
| 22.8. | Kempele | Tampere | 2–0 (3–2, 4–1)  |
Kempeleen Kiri Superpesikseen kaudeksi 2016, Manse PP karsii superpesispaikasta superpesisjoukkueen kanssa.
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
13.: Oulun Lippo
14.: Kempeleen Kiri
15.: Manse PP
16.: Imatran Pallo-Veikot
17.: Haminan Palloilijat
18.: Ulvilan Pesä-Veikot
19.: Puijon Pesis
20.: Ylivieskan Kuula
21.: Siilinjärven Pesis
22.: Pöytyän Urheilijat
23.: Haapajärven Pesä-Kiilat
24.: Lievestuoreen Kisa
Minoru Yamasaki

| Minoru Yamasaki> 山崎 實 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. joulukuuta 1912 Seattle, Washington, Yhdysvallat
Kuollut: 6. helmikuuta 1986 (73 vuotta) Detroit, Michigan, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  arkkitehti
Arkkitehti
Koulutus:  Washingtonin yliopisto, New Yorkin yliopisto, Bates College, New York University Tandon School of Engineering (käännä suomeksi), Garfield High School ja Auburn Senior High School
Merkittävät työt:  BOK Tower, World Trade Center, McGregor Memorial Conference Center (käännä suomeksi), Pruitt-Igoe ja Federal Reserve Bank of Richmond
Minoru Yamasaki (jap. 山崎 實, Yamasaki Minoru, 1. joulukuuta 1912 Seattle, Washington, Yhdysvallat – 6. helmikuuta 1986 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) oli amerikanjapanilainen arkkitehti. Hän suunnitteli muun muassa New Yorkin World Trade Centerin, jonka kuuluisat pilvenpiirtäjät tuhoutuivat syyskuun 11. päivän iskuissa vuonna 2001. Myös toinen Yamasakin kuuluisimmista luomuksista, Pruitt-Igoen asuinalue Saint Louisissa, on hävinnyt. Kunnianhimoisen kaupunkisuunnitteluprojektin slummiutuneet rakennukset purettiin räjäyttämällä vuonna 1972.
Yamasaki syntyi Seattlessa Japanista muuttaneille siirtolaisvanhemmille. Hän valmistui arkkitehdiksi Washingtonin yliopistosta vuonna 1934. Työskenneltyään New Yorkissa hän muutti Detroitiin 1945 ja perusti vuosikymmenen lopulla arkkitehtitoimiston.
Yamasaki oli naimisissa, ja hänellä oli kolme lasta. Pojista Kim jatkoi isänsä seuraajana tämän perustaman arkkitehtitoimiston johdossa.
Yamasaki kuoli 73-vuotiaana mahasyöpään 6. helmikuuta 1986.
Yamasakin suunnittelemia kohteita

Pruitt-Igoe, Saint Louis, 1954
One M&T Plaza, Buffalo, 1966
World Trade Center, New York, 1971
Rainier Tower, Seattle, 1977
Torre Picasso, Madrid, 1988
Century Plaza Towers, Los Angeles, 1975
Federal Reserve Bank, Richmond, 1978
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Minoru Yamasaki Wikimedia Commonsissa
Me Wokkivihannekset

| Me Wokkivihannekset> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2008–
Tyylilaji:  Ramopunk / punkrock
Kotipaikka:  Ilmajoki
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Otto, kitara, laulu   Ville, basso   Eetu, kitara   Lauri, rummut  
Levy-yhtiö:  Killer Records, 2011–  
Aiheesta muualla
mewokkivihannekset.net
Infobox OKNimi-testi OK: 
Me Wokkivihannekset on vuonna 2008 perustettu suomalainen ramopunk-punkrock-yhtye, joka laulaa suomeksi. Yhtyeen jäsenet ovat kotoisin Ilmajoelta, Etelä-Pohjanmaalta.
Taustaa

Me Wokkivihannekset on perustettu Ilmajoella vuonna 2008. Yhtyeen tarkoituksena oli soittaa yhdessä yksinkertaista punkrockia The Ramonesin hengessä. Yhtye osallistui paikallisiin bändi-iltoihin ja bändikilpailuun. Yhtye sai omat alasivunsa Mika Vesterisen ramopunk-sivustolle alkuvuodesta 2009. Yhtyeen ensimmäinen esiintyminen ramopunk-väelle tapahtui Haukivuorella vuonna 2009 järjestetyllä Ramopunk-piknikillä.
Yhtye on esiintynyt esikuviensa seurassa Tavastia-klubilla maaliskuussa 2011. Muita esiintyjiä olivat Himanes, Rehtorit, Pojat, Luonteri Surf ja Ne Luumäet.
Yhtye esiintyi Tavastia-klubilla uudelleen 11. marraskuuta 2011 Jari Marjalan kirjanjulkaisun yhteydessä mukanaan Vandaalit ja Ne Luumäet.
Me Wokkivihannekset osallistuivat Ramoviisut-kilpailuun vuonna 2010 ja voittivat sen kappaleellaan ”Inno No Senomar”, joka on julkaistu Sä & Mä -EP:llä vuonna 2011.
Yhtyeellä on oma lukunsa Jari Marjalan syksyllä 2011 ilmestyneessä kirjassa, joka keskittyy ramopunk-ilmiöön Suomessa.
Yhtyeen esikuvia ovat muun muassa The Ramones, Misfits, Ne Luumäet, Himanes, Häiriköt, Pojat, Iskuryhmä, Blink-182, Green Day, Eppu Normaali, The Knob ja The Tarjas.
Kokoonpano

Otto: kitara ja laulu
Ville: bassokitara
Eetu: kitara
Lauri: rummut
Diskografia

Ulos mun teeveestä (demo CD-EP, 2009)
Sä & Mä (CD, 7" EP, 2011), julkaisijana toimi Killer Records Finland
Me Wokkivihannekset (CD, LP, 2012), julkaisijana toimi Killer Records Finland
Aiheesta muualla

Me Wokkivihannekset Myspacessa (englanniksi)
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Me Wokkivihannekset@Facebook
Me Wokkivihannekset M!kan Ramopunk-sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Mikasukin kieli

| Mikasuki |
| --- | --- |
Oma nimi:  Mikasuki
Tiedot
Alue:  Yhdysvallat (Florida)
Virallinen kieli:  ei ole
Puhujia:  496 (1990)
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  muskogee-kielet
Kieliryhmä:  itäiset muskogee-kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  -
ISO 639-2:  nai
ISO 639-3:  mik
 Ohje 
Mikasuki on muskogee-kieliin kuuluva intiaanikieli, jota puhutaan Etelä-Floridassa. Kieltä puhuvat miccosukeet ja osa seminoleista. Kielellä oli 1990 496 puhujaa joista 33 on yksikielisiä, loput puhuvat mikasukin lisäksi englantia. Mikasuki on vaarassa hävitä, sillä nuorimmat eivät puhu sitä.
Kielinäyte

Numerot yhdestä kymmeneen
1 - łáàmen
2 - toklan
3 - tocheenan
4 - shéetaaken
5 - chahkeepan
6 - eepaaken
7 - kolapaaken
8 - toshnapaaken
9 - oshtapaaken
10 - pokoolen
Matti Hälli

| Matti Hälli |
| --- | --- |
 Matti Hälli vuonna 1963 radiopakinoitsijana.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1913 Oulu
Kuollut: 29. maaliskuuta 1988 Oulu
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  kirjailija
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Matti Hälli (20. maaliskuuta 1913 Oulu – 29. maaliskuuta 1988 Oulu) oli suomalainen kirjailija. Pitkän uransa aikana hän kirjoitti lähes 40 romaania ja novellikokoelmaa sekä lukuisan määrän pakinoita, kertomuksia ja esseitä.
Elämä ja ura > Lapsuus ja nuoruus

Matti Hälli syntyi vuonna 1913 nahkatyömies Matti Hällin ja hänen vaimonsa Matildan perheeseen. Molemmat vanhemmat työskentelivät Åströmin nahkatehtaalla, jossa valmistettiin tarvikkeita Venäjän armeijalle. Hällin äiti kuoli poikansa ollessa parivuotias, ja isä ja poika muuttivat asumaan isän sisaren Anna Hällin luokse Oulujoen rannalle Alalaanilaan.
Ylioppilaaksi Matti Hälli kirjoitti Oulun lyseosta vuonna 1933. Opintonsa Helsingin yliopistossa hän aloitti jo samana vuonna, mutta tilapäiset ansiotyöt, kirjailijaura ja sota pitkittivät akateemisten oppiarvojen saavuttamista. Yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Hälli valmistui 1952 Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta ja filosofian maisteriksi 1970 Helsingin yliopistosta pääaineenaan estetiikka ja nykyiskansain kirjallisuus.
Elämä ja ura > Oulun ja Hailuodon kuvaaja

Tuotannossaan Hälli palasi lapsuutensa maisemiin Merikosken rannalle. Oulu-trilogian aloittava Valkea kaupunki (1957) kuvaa 1950-luvun Oulua, jonka puutaloidylli on vaihtunut kerrostaloihin ja tehtaisiin. Romaanin perussävy on nostalginen, hivenen paatoksellinenkin. Hälli rinnastaa kaupungin kasvun yksilön elämään: romaanin päähenkilö, maisteri Sahra, kaipaa vanhaa Oulua, mutta sisäistää ajan myötä muutoksen välttämättömyyden.
Lassinkalliossa (1959) palataan ajassa 1930-luvulle, jolloin Merikoski oli vielä vapaa ja elämä Oulussa muutoinkin maaseutumaista. Teoksen nimi viittaa Merikosken hurjimman virtauksen kohdalla olevaan kallioon, jonka päälle rakennettiin myöhemmin voimalaitoksen patosilta. Myös trilogian päättävä Kosken kuuluvissa (1967) korostaa Merikosken roolia kaupunkimiljöössä: joen nurjalla puolella asuu köyhä työväestö, oikealla puolella taas paremmin toimeentulevat ihmiset.
Hällin tuotannosta on tehty myös kaksi pitkää kotimaista näytelmäelokuvaa: Oi, aika vanha, kultainen...!/1942 Ohjaus: Orvo Saarikivi. Tuotanto Oy Suomen Filmiteollisuus. Elokuva pohjautuu Hällin romaaniin Oi, aika sä entinen /1942. Suopursu kukkii /1947 Ohjaus Toivo Särkkä. Tuotanto Oy Suomen Filmiteollisuus. Elokuva pohjautuu Hällin romaaniin Suopursu kukkii/1943.
Hailuodosta, jossa Matti Hälli vietti kesänsä 1950-luvun lopulta lähtien, tuli Oulun ohella tärkeä kirjailijatyön virike. Romaanisarjassa Isä Jumalan ilveilijä (1961), Ruottinojan aurinko (1963) ja Meri-Heikin perintö (1965) Hälli kirjoittaa näkyviin sen, mikä virallisista historiankirjoituksista uupuu: tavallisten ihmisten ajatukset ja arvot, myyttien ja uskomusten kulttuurihistorian.
Tuotanto > Romaanit

Lepakkoarvoitus. Gummerus 1939
Oi aika sä entinen. WSOY 1942
Murha meren rannalla. WSOY 1943
Sopimatonta kuolla yliopistolla. WSOY 1943
Suopursu kukkii. Otava 1943
Valmista sydämesi unohtamaan. Otava 1945
Muovailusavea. Otava 1947
Noutajat. Otava 1955
Valkea kaupunki. Otava 1957 (Oulu-trilogia)
Lassinkallio. Otava 1959 (Oulu-trilogia)
Isä Jumalan ilveilijä. Otava 1961 (Hailuoto-trilogia)
Ruottinojan aurinko. Otava 1963 (Hailuoto-trilogia)
Meri-Heikin perintö. Otava 1965 (Hailuoto-trilogia)
Kosken kuuluvissa. Otava 1967 (Oulu-trilogia)
Viheltäjä. Otava 1969
Valitut teokset: Suopursu kukkii; Valikoima Andersson-tarinoita; Ruottinojan aurinko. Otava 1970
Nämä kaksi maisemaa. Otava 1974
Taikapuut. Otava 1977
Murha meren rannalla; Sopimatonta kuolla yliopistolla. WSOY 1978
Yksi mies puuttui. Seaflower 2002