stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Herman Horn Johannessen

| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Miesten purjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sydney 2000 | Soling |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bergen 1991 | 470 |  |
|  Hopeaa | Marstrand 1995 | Soling |  |
|  Pronssia | Balaton 1996 | Soling |  |
|  Pronssia | Troon 1997 | Soling |  |
Herman Horn Johannessen (s. 5. huhtikuuta 1964 Oslo) on norjalainen entinen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa on oslolainen KNS.
Johannessen osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Soulissa 1988, jossa hän oli 470-luokan 13. parinsa Karl-Einar Jensenin kanssa. Hän voitti vuonna 1991 Bergenissä samassa sarjassa Euroopan-mestaruuden ja oli vuoden 1992 olympialaisissa viides Pål McCarthyn parina. Johannessen kilpaili myöhemmin soling-luokassa, jossa hän sai EM-hopeaa 1995 ja kisojen pronssia sekä 1996 että 1997. Hän oli mukana lajissa olympialaisissa 1996, joissa Norja oli yhdeksäs ja Sydneyn kisoissa 2000, joissa maan venekunta sai pronssia. Johannessen oli jäänyt luokassa MM-kilpailujen neljännelle sijalle vuonna 1999.
Harjun koulu (Tampere)

| Raholan koulu, Harjun koulutalo> Harjun kansakoulu, Harjun koulu |
| --- | --- |

Tyyppi:  peruskoulu
Perustettu:  1873 
Rehtori:  Lasse Sateila
Luokat:  1-6
Oppilaita:  noin 250
Verkkosivut
Harjun koulu on Tampereella sijaitseva 1–6. vuosiluokkien koulu, joka kuuluu Raholan kouluun. Koulu kuuluu Kaarilan koulupolkuun Kaarilan koulun kanssa. Harjun koulutalo on neljän eri-ikäisen puutalon kokonaisuus Nokiantien varrella Raholassa. Harjun koulun paikalla toimi aluksi Ahlmanin koulu ja sittemmin vuodesta 1873 Harjun kansakoulu. Harjun vanhin koulurakennus valmistui vuonna 1862. Siihen käytettiin osia Pirkkalan ja Harjun puretuista kirkoista. Tätä silloisen Pirkkalan ensimmäistä koulurakennusta laajennettiin Wivi Lönnin piirustuksilla vuonna 1908. Vuonna 1864 pihaan valmistui toinen koulurakennus, jossa oli asuntola pitkämatkalaisille. Klassismia edustava valkea kaksikerroksinen rakennus valmistui 1925 ja viimeisin rakennus on vuodelta 2003. Koulurakennukset perusparannetaan vuosina 2025-2027. Koulun pihapiirissä on myös Tampereen toisiksi vanhin rakennus, Gaddin kappeli vuodelta 1785.
Aiheesta muualla

Koulun verkkosivut
Hermes (parkki)

Hermes oli suomalainen raumalaisten laivanvarustajien omistama kolmimastoinen parkki, joka tuhoutui 14 hengen miehistöineen ankarassa myrskyssä Merenkurkussa 2. – 3. lokakuuta 1912 välisenä aikana.
Hermes lähti puutavaralastissa Torniosta 29. syyskuuta 1912 kohti Lontoota. 2. – 3. lokakuuta 1912 Merenkurkun alueella raivonneen myrskyn jälkeen löydettiin Rönnskärin luota katkennut laivan masto raakapuineen, laivanhylyn osaan sidottu merimiehen ruumis ja erilaisia laivan kappaleita. Lisäksi löydettiin laivavene jossa oli nimi "Hermes, Raumo". Myöhemmin löytyi vielä kahden merimiehen ruumiit, laivan kappaleita ja laivan puutavaralastia. Laivan hylky löytyi sittemmin Strömmingsbådanin ja Rönnskärin saarten väliltä. Laivan päällikkö oli ollut merikapteeni Evert Konstantin Wiglund (s. 1869). Hän oli ollut vuonna 1906 St. Lawrence-joen suulla Kanadassa haaksirikkoutuneen raumalaisen teräsfregatti Sovinnon päällikkönä. Tässä haaksirikossa menehtyi 14 miehistön jäsentä mutta Wiglund onnistui sillä kertaa pelastumaan.
Puisen 936 rekisteritonnin tasasaumaisen ja tasaperäisen parkkilaiva Hermeksen oli rakentanut J. A. Harvie Newportissa  Nova Scotiassa Kanadassa vuonna 1879. Laivan pohja oli peitetty metallilevyillä ja sen kantavuus oli 1 500 tonnia. Laivan pituus oli 54,86 metriä, leveys 11,14 metriä ja syväys 6,60 metriä. Laiva oli aluksi amerikkalais-, sittemmin vuodesta 1897 norjalaisomistuksessa nimellä Leif.  Laivan omisti vuodesta 1909 alkaen raumalainen laivayhtiö, jonka suurin osakas oli Rauman merikoulun johtaja, merikapteeni Fredrik Groundstroem (1844–1915). Yhtiö osti hylyksi tuomitun aluksen ja kunnosti sen Raumalla laivanrakennusmestari Emmanuel Urnbergin (1837–1917) johdolla. Laiva sai tällöin nimekseen Hermes. Hermes joutui 30. syyskuuta 1911 myrskyn runneltavaksi Pohjanmerellä ollessaan puutavaralastissa matkalla Pietarista Lontooseen. Laiva menetti lähes kaikki purjeensa ja kansilastinsa ja se jouduttiin hinaamaan Gravesendiin Lontoon lähelle.
Toinen Hermes-niminen suomalainen purjelaiva oli 1875 rakennettu rautafregatti, myöhemmin parkki Hermes. Tämä laiva oli suomalaisomistuksessa 1895–1915. Ensimmäisen maailmansodan aikana 4. huhtikuuta 1915 saksalainen sukellusvene U 33 upotti räjäyttämällä laivan Englannin kanaalissa Wightin saaren lähellä. Laivan miehistö pääsi turvaan pelastusveneellä, jota sukellusvene hinasi jonkin aikaa.
Herman Henrik Wärnhjelm

Herman Henrik Wärnhjelm (vuoteen 1802 Kjerting; 25. tammikuuta 1776 Helsinki – 14. heinäkuuta 1830 Turku) oli suomalainen eversti ja Vaasan läänin maaherra vuosina 1822–1830.
Wärnhjelmin isä, eversti Henrik Georg Kjerting aateloitiin vuonna 1802 nimellä Wärnhjelm. Viaporin linnoituksessa syntynyt Wärnhjelm palveli vuodesta 1789 vapaaehtoisena Suomen linnoitusjoukoissa ja sai armeijassa luutnantin arvon. Vuodesta 1798 hän palveli Leskikuningattaren henkirykmentissä, vuonna 1802 hänet ylennettiin majuriksi ja nimitettiin kuninkaalliseksi esikunta-adjutantiksi. Hän siirtyi vuonna 1804 Adlercreutzin rykmenttiin. Suomen sodan aikana vuonna 1808 Wärnhjelm palveli Viaporin varuskunnassa ja joutui linnoituksen antautumisen jälkeen joksikin aikaa sotavankeuteen Kalugaan Venäjälle. Hän erosi Ruotsin armeijasta vuonna 1810 ja siirtyi Suomen suuriruhtinaskunnan palvelukseen. Hänet nimitettiin vuonna 1812 Suomen 3. jääkärirykmentin komentajaksi ja ylennettiin vuonna 1814 everstiluutnantiksi. Vuonna 1818 Wärnhjelmistä tuli Helsingin opetuspataljoonan (myöhempi Suomen kaarti) ensimmäinen komentaja ja hän johti sen järjestäytymistä. Hänet ylennettiin vuonna 1819 everstiksi ja hän siirtyi 1820 Suomen 2. jalkaväkirykmentin komentajaksi.
Herman Henrik Wärhjelmin puoliso Ottiliana Wärnhjelm, Johan Erik Lindhin maalaus.
Wärnhjelm oli Torniossa Suomen ja Ruotsin välisen rajankäynnin komissaarina, mistä hyvästä Ruotsin kuningas Kaarle XIV Juhana palkitsi hänet vuonna 1821. Wärnhjelm nimitettiin Vaasan läänin maaherraksi maaliskuussa 1822. Hän kuoli vuonna 1830 ollessaan matkalla Turussa. Hän omisti Hitån kartanon Sipoossa vuodesta 1810.
Wärnhjelmin puoliso oli Ottiliana Sofia Adlercreutz. Heillä oli seitsemän lasta, joihin kuuluivat tuomari Herman Georg Maria Wärnhjelm ja eversti Ernst Emil Vilhelm Wärnhjelm.
Hermerik

Hermerik kuvattuna  keskiaikaisessa Corpus Pelagianum -käsikirjoituksessa.
Hermerik, myös Hermericus , Hermanrich tai Hermerico, (k. 441) Pyreneiden niemimaalle perustetun sveebien kuningaskunnan kuningas 411–438. Piispa Idatiuksen kronikan mukaan Hermerik luopui kruunusta poikansa Rekhilan hyväksi vuonna 438, koska oli pitkällisen sairauden uuvuttama. Kronikan mukaan Hermerik kuoli vuonna 441 seitsemän vuoden sairastelun jälkeen.
HMS Stjerna

| HMS Stjerna |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Karlskronavarvet
Laskettu vesille:  21. maaliskuuta 1899
Palveluskäyttöön:  8. elokuuta 1899
Poistui palveluskäytöstä:  1. heinäkuuta 1937
Tekniset tiedot
Uppouma:  92 t
Pituus:  39,9 m (kokonaispituus)
Leveys:  4,8 m
Syväys:  2,1 m
Koneteho:  1 x 3-sylinterinen kolmivaihehöyrykone, 1 350 ihp
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  18
Aseistus
Aseistus:  2 x 38,1 cm M/93 torpedoputkea 2 x 47 mm kan M/95 -tykkiä
HMS Stjerna (runkonumero vuodesta 1921 alkaen V29) oli Ruotsin laivaston Komet-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus

Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1899 ja se liitettiin laivastoon 8. elokuuta.
Palvelus

Alus luokiteltiin 1921 yhteysveneeksi runkonumerolla V29, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1937.
Helga Lindner

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lindner vuonna 1968. |  Lindner vuonna 1968. |  Lindner vuonna 1968. |  |
Maa:   Itä-Saksa
Naisten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | México 1968 | 200 m perhosuinti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Barcelona 1970 | 4 × 100 m sekauintiv. |  |
|  Kultaa | Barcelona 1970 | 200 m perhosuinti |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1970 | 100 m perhosuinti |  |
Helga Lindner (myöh. Härtel, 5. toukokuuta 1951 Chemnitz – 3. marraskuuta 2021 Chemnitz, Saksa) oli kilpaurallaan Itä-Saksaa edustanut uimari, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Lindner saavutti naisten 200 metrin perhosuinnissa Alankomaiden Ada Kokin perässä olympiahopeaa Méxicossa 1968. Hän sijoittui samoissa kisoissa 100 metrin perhosuinnissa kahdeksanneksi ja 4×100 metrin sekauintiviestissä viidenneksi. Lindner kilpaili olympiatasolla myös Münchenissä 1972 ollen 200 metrin perhosuinnissa kuudes. Barcelonan EM-kilpailuissa 1970 Lindner voitti kultamitalit 200 metrin perhosuinnissa ja 4×100 metrin sekauintiviestissä ja saavutti lisäksi hopeaa 100 metrin perhosuinnissa. Hän ui 200 metrin perhosuinnissa ja 4×100 metrin sekauintiviestissä myös Euroopan ennätyksiä. Myös Lindnerin serkku Renate Vogel oli uinnin arvokisamitalisti. Lindner kuoli sairastettuaan lyhyen aikaa vakavaa tautia Chemnitzissä 70-vuotiaana 3. marraskuuta 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helga Lindner Wikimedia Commonsissa
Helga Lindner Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Naisten 200 metrin perhosuinnin pitkien ratojen Euroopan-mestarit
Helga Flatland

| Helga Flatland |
| --- | --- |
 Flatland vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. syyskuuta 1984 (ikä 40) Seljord, Norja
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: norja
Esikoisteos:  Bli hvis du kan. Reis hvis du må (2010)
Palkinnot
 Amalie Skram -palkinto (2015) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Helga Flatland (s. 16. syyskuuta 1984 Seljord) on norjalainen kirjailija. Hän on opiskellut pohjoismaisia kieliä ja kirjallisuutta Oslon yliopistossa sekä kirjoittamista yksityisessä oslolaisessa Westerdals School of Communication -korkeakoulussa. Flatland on myös työskennellyt toimittajana Vest-Telemark Bladissa ja NRK:lla. Hänen esikoisromaaninsa Bli hvis du kan. Reis hvis du må ilmestyi vuonna 2010, ja hän kirjoitti sille kaksi jatko-osaa. Trilogia sijoittuu Afganistaniin ja kertoo norjalaisista nuorista rauhanturvaajista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helga Flatland Wikimedia Commonsissa
Harry Granberg

Granberg 1970-luvulla.
Harry Granberg (31. lokakuuta 1928 Porvoo – 22. tammikuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen toimittaja. Hän toimi Borgåbladetin päätoimittajana vuosina 1970–1974. Sitä ennen hän oli ruotsinkielisen uutistoimituksen toimituspäällikkö. Hän oli 1980-luvulla Suomenruotsalaisten kansankäräjien puheenjohtaja.
HMS Strömstad (T141)

| HMS Strömstad |
| --- | --- |
 HMS Strömstadin vaakunakilpi

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Karlskronavarvet
Laskettu vesille:  26. huhtikuuta 1976
Palveluskäyttöön:  24. syyskuuta 1976
Poistui palveluskäytöstä:  5. marraskuuta 1998
Tekniset tiedot
Uppouma:  230 t
Pituus:  43,6 m
Leveys:  7,1 m
Syväys:  2,4 m
Koneteho:  3 x Rolls-Royce Proteus -kaasuturbiinia, 12 750 hv
Nopeus:  40 solmua
Miehistöä:  30
Aseistus
Aseistus:  1 x Bofors 57 mm allmkan 7101 2 x ksp M/58 6 x 53,3 cm M/70 torpedoputkea tyypin 613 torpedoille  30 x miinaa 2 x 57 mm lysraketställ
HMS Strömstad (runkonumerot T141 ja R141) oli Ruotsin laivaston Norrköping-luokan torpedovene, joka myöhemmin muutettiin ohjusveneeksi.
Valmistus

Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta. Se laskettiin vesille 26. huhtikuuta 1976 ja liitettiin laivastoon viisi kuukautta myöhemmin 24. syyskuuta.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 5. marraskuuta 1998.
Helmi Halomo

Helmi Halomo (s. 2002) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut espoolaisen FC Hongan ja Helsingin Jalkapalloklubin junioreissa. Kaudella 2021 hän edustaa Kansallisessa liigassa pelaavaa Helsingin Palloseuraa. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa huhtikuussa 2021 Kuopion Palloseuraa vastaan.
HMS Stour (1905)

| HMS Stour |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cammell Laird, Birkenhead
Kölinlasku:  5. joulukuuta 1904
Laskettu vesille:  3. kesäkuuta 1905
Palveluskäyttöön:  maaliskuu 1910
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1919
Tekniset tiedot
Uppouma:  550 t (standardi) 620 t (max)
Pituus:  67,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,2 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  7 000 shp
Nopeus:  25,5 solmua
Miehistöä:  70
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 12 naulan 12 cwt -laivatykki 5 x QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
HMS Stour oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Cammell Laird Birkenheadistä valmisti aluksen varastoon. Köli laskettiin 5. joulukuuta 1904 ja alus laskettiin vesille 3. kesäkuuta 1905. Laivasto lunasti vasta 1909 aluksen 50 000 punnalla. Se otettiin palvelukseen onnistuneiden lokakuussa 1909 järjestettyjen koeajojen jälkeen maaliskuussa 1910.
Palvelus

Alus myytiin 30. elokuuta 1919 romutettavaksi.
Johann Christoph von Seherr-Thoss

| Johann Christoph von Seherr-Thoss> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. helmikuuta 1670 Lissen
Kuollut: 14. tammikuuta 1743 Brno
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Habsburgien monarkia
Palvelusvuodet:  1696–1743
Taistelut ja sodat:  Espanjan perimyssota Itävallan-Turkin sota (1716–18) Itävallan perimyssota
Sotilasarvo:  Kenraali
Ylennykset:  sotamarsalkka 1739
Johann Christoph von Seherr und Thoss (17. helmikuuta 1670 Lissen – 14. tammikuuta 1743 Brno) oli sotamarsalkka Pyhän saksalais-roomalainen keisarikunnan armeijassa. Hän oli myös Brnon kaupungin ja siellä olevan Špilberkin linnakkeen komentaja.
Elämäkerta

Johann Christoph syntyi von Seherr und Thossin aatelissukuun. Hänen isänsä oli Heinrich II von Seherr und Thoss (1637–1677) ja äitinsä Anna Hedwig von Berge und Herrendorf (k. 1864).
Hän liittyi Habsburgien Itävallan armeijaan ja oli mukana Timișoaran piirityksessä vuonna 1696. Kolme vuotta myöhemmin hän yleni luutnantiksi. Vuonna 1708 hänet yleni esikuntaluutnantiksi Savoijin prinssi Eugenin ja Gido Starhembergin alaisuudessa. Espanjan perimyssodan aikana hän oli mukana Košicen valtaamisessa. Vuonna 1711 hän yleni everstiksi ja johti Hamiltonin kyrassieerirykmenttiä. Itävallan-Turkin sodan (1716–18) ensimmäisen vuoden elokuussa hän osallistui Petrovaradinin taisteluun. Seuraavana vuonna hän johti sillanrakennusta Tonavan yli Pančevossa, jotta saattoi jatkaa joukkojensa marssittamista Belgradiin. Belgradin piirityksen aikana hän johti kaksi ratsuväkirykmenttiä iskuun osmanien leiriä vastaan. Passarowitzin rauhaan johtaneissa neuvotteluissa Seherr-Thoss toimi keisari Kaarle VI:n edustajana.
Lokakuussa 1723 hänet ylennettiin kaartin kenraaliksi ja 1727 hänestä tuli 4. kyrassieerirykmentin omistaja. Vuonna 1739 hän osallistui George Olivier Wallisin alaisuudessa 
Itävallan–Turkin sotaan ja hän oli mukana myös tappiollisesti päättyneessä Grockan taistelussa. Hänen toimintansa Grockassa pelasti osan Itävallan armeijasta, joten muista taisteluun osallistuneista kenraaleista poiketen häntä ei lähetetty sotaoikeuteen, vaan hänet ylennettiin sotamarsalkaksi vielä saman vuoden aikana.
Sodan jälkeen hän osallistui Itävallan armeijan kehittämiseen ja esitteli parannusideoitaan keisarinna Maria Teresialle. Hän toimi myös Brașovin komentajana. Lokakuussa 1741 hänet nimitettiin Määrin kenraalikuvernööriksi sekä Brnon kaupungin ja Špilberkin linnakkeen komentajaksi. Itävallan perimyssodan aikana hän osallistui taisteluihin preussilaisia vastaan. Hän kuoli tammikuussa 1743, todennäköisesti Brnossa.
Perhe

Seherr-Thoss oli naimisissa kahdesti. Ensimmäinen vaimo oli kreivitär Clara Johanna von Purgstall (1687–1720). Avioliitosta syntyi kolme lasta, joista kaksi kuoli pienenä. Vain tytär Johann Eleonore Catharina (k. 1737) eli aikuiseksi. Ensimmäisen vaimon kuoltua Seherr-Thoss avioitui kreivitär Charlotte Maximiliane von Pücklerin (1696-1770) kanssa. Parille syntyi useita lapsia, mukaan lukien Maximiliane Charlotte (1727-1796) ja August (1722-1786). Kaksi muuta poikaa kuoli pienenä ja Johann Christoph von Seherr-Thossin sukuhaara päättyi hänen poikansa Augustin aikana.
Muuta

Seherr-Thossin vaimo Charlotte perusti kylpyläkaupunki Jedlina-Zdrójin (saks. Bad Charlottenbrunn) vuonna 1724.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Johann Christoph von Seherr-Thoß
Käännös suomeksi
Henry Allard

| Henry Allard |
| --- | --- |
 Allard vuonna 1984.
Ruotsin valtiopäivien puhemies
 11. tammikuuta 1971 – 30. syyskuuta 1979 1969–1970 (toinen kamari)  
Edeltäjä:  Erik Boheman (ensimmäinen kamari) Fridolf Thapper (toinen kamari)
Seuraaja:  Ingemund Bengtsson
Valtiopäiväedustaja
 1971–1979 1943–1970 (toinen kamari)  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1911
Kuollut: 23. lokakuuta 1996
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Henry Allard (1911 – 23. lokakuuta 1996) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi yksikamaristen Ruotsin valtiopäivien ensimmäisenä puhemiehenä vuosina 1971–1979. Tätä ennen hän oli ollut toisen kamarin puhemies 1969–1971. Allardin nauttimasta arvostuksesta kertoo, että hän sai jatkaa tehtävässä myös porvarillisen hallituksen aikana vuodesta 1976.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henry Allard Wikimedia Commonsissa
Henry Allard Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla (ruotsiksi)
Helmi Arneberg-Pentti

Helmi Arneberg-Pentti (13. elokuuta 1889 Kristiania (Oslo), Norja – 22. tammikuuta 1981 Helsinki) oli Lotta Svärd -järjestön puheenjohtaja kahteen otteeseen, 1921–1922 ja 1925–1929 ja toimi järjestössä koko sen olemassaoloajan.
Norjassa syntyneen Arnebergin vanhemmat olivat asianajaja Jonas Lund-Arneberg ja Lydia Matilda Lagus. Hän tuli kotimaahan palanneen äitinsä mukana neljävuotiaana Suomeen. Hän pääsi ylioppilaaksi Vasa fruntimmerskolanista 1907, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1916, jolloin hän avioitui S. J. Pentin kanssa. Filosofian maisteriksi Arneberg tuli 1919.
Arneberg oli 1911–1916 Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan kirjaston amanuenssina, vuonna 1917 valtion kotitaloudellisen toimikunnan sihteerinä ja sen jälkeen eri oppikouluissa suomen ja ruotsinkielen opettajana. Hän toimi ruotsin opettajana Helsingin V Yhteiskoulussa vuoteen 1957 ja oli myös koulun rehtori vuodesta 1933 alkaen.
Arneberg-Pentti oli Lotta-Svärd yhdistyksessä järjestelykomitean puheenjohtajana vuodesta 1920 ja vuosina 1921–1922 ja 1925–1929 hän oli keskusjohtokunnan puheenjohtajana sekä myöhemmin keskusjohtokunnan jäsenenä. Vuosina 1918–1921 hän oli lisäksi Martta-yhdistyksen Helsingin piirin varapuheenjohtajana ja sihteerinä. Arneberg-Pentti oli Lotta Svärd -järjestössä erityisesti organisaattori, ei aatteellinen johtaja, ja siksi hänen sanotaan jääneen seuraajansa Fanni Luukkosen varjoon.
Hermannin nuorisoseura

Hermannin nuorisoseuran talo Saarenkatu 4
Hermannin nuorisoseura oli 1900-luvun alussa Helsingin Hermannin kaupunginosassa toiminut nuorisoseura. Sen johtaja oli maisteri Aleksanteri Salava. Hän piti tapanaan kutsua tuttaviaan seuraan toivottamalla tapaamisen päätteeksi "tervetuloa Hermannin nuorisoseuraan", ja sanonta on jäänyt elämään yleiseen kielenkäyttöön. Muun muassa kirjailija Väinö Linna käytti sitä kaksi kertaa romaanissaan Tuntematon sotilas.
Hermannin nuorisoseura toimi Saarenkatu 4:ssä kansankodissa, jossa toimi muitakin järjestöjä. Talo valmistui 1892 ja purettiin 1970.
Suomen Nuorisoseurat valitsee vuosittain Vuoden Hermanniksi tai Vuoden Hermanskaksi Hermanni-toiminnassa mukana olevan nuorisoseuraseniorin. Nimityksestä vastasi vuoteen 2001 saakka Suomen Nuorison Tuki -säätiö ja vuodesta 2002 siitä on vastannut Suomen Nuorisoseurat. Arvonimeen liittyy kunniakirja ja vuoden ajaksi hopeiset käädyt. Hermanni- ja Hermanska-toiminta tarkoittaa maakunnallista nuorisoseuratyötä eri tavoin taustalla tukevissa maakunnallisissa killoissa.
Hermannsdalstinden

Hermannsdalstinden
| --- | --- |
Tyyppi:  vuorenhuippu (en) 
Sijainti:  Nordland,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  1 029 m
Prominenssi:  1 029  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Hermannsdalstinden on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Moskenesin kunnassa, Norjan Lofooteilla. Se sijaitsee Krokvatnetin, Litlforsvatnetin ja Kringeldalsvatnetin järvien ja Saubuktan lahden välissä. Sen korkeus merenpinnan tasosta on 1 029 metriä.
Hekaton

Hekaton Rhodoslainen (m.kreik. Ἑκάτων, 100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalainen filosofi. Hänen elämästään tiedetään ainoastaan, että hän oli Panaitioksen oppilas. Hekatonin teoksista yhtäkään ei ole säilynyt. Cicero kuitenkin mainitsee hänen kirjoittaneen teoksen Velvollisuuksista (ainakin kuusi kirjaa) ja omistaneen sen Quintus Tuberolle. Muita Hekatonin teoksia olivat Jutuista (ainakin kaksi kirjaa), Päämäärästä (ainakin seitsemän kirjaa), Hyveistä (ainakin kolme kirjaa), Hyvistä asioista (ainakin yhdeksän kirjaa), Paradokseista (ainakin kolme kirjaa) ja Tunteista (ainakin kaksi kirjaa).
Ciceron mukaan Hekaton puolusti yksityisomaisuutta: viisaan velvollisuus oli pitää huolta omaisuudestaan rikkomatta kuitenkaan tapoja, lakeja ja perinnäissäädöksiä. Rikkautta ei kuitenkaan pitänyt havitella vain itseä varten vaan lapsia, sukulaisia, ystäviä ja etenkin valtiota varten. Hekaton piti yksityisten rikkautta valtion rikkautena. Ciceron mukaan Hekaton sanoi myös, että kaikesta häntä itseään hyödyttävästä hän jättäisi tekemättä vain sen, mikä ei ole sallittua.
Cicero esittää Hekatonin kysyneen, voiko kunnon mies jättää orjansa ruokkimatta, jos viljan hinta on liian korkea. Hekaton päätyi johtamaan vastauksen pikemminkin hyödyn kuin inhimillisyyden pohjalta. Hekaton kysyi myös, tuleeko merellä heittää laivasta mieluummin kallis hevonen kuin arvoton orja, jos lastia on vähennettävä. Tähänkin kysymykseen vastatessaan Hekaton näytti ajatelleen pikemmin omaisuutta kuin inhimillisyyttä, mitä Cicero selvästi paheksuu. Cicero tarkastelee muitakin Hekatonin Velvollisuuksista-teoksessa pohtimia kysymyksiä vastauksineen: Hekatonin mukaan haaksirikossa viisas ei tempaa pelastavaa lankkua tyhmältä. Jos saatavilla on vain yksi lauta mutta sitä tavoittelee kaksi viisasta, näistä väistyy se, josta on vähemmän hyötyä valtiolle. Jos taas viisaat ovat samanarvoisia, toinen väistyy kuin arvonnan hävinneenä. Velvollisuus isänmaata kohtaan on aina tärkein, mutta pojan on puolustettava isäänsä, vaikka tämä tekisi rikoksia isänmaata vastaan. Vain siinä tapauksessa, että isä suunnittelee valtiopetosta ja yksinvaltiuden kaappaamista, poika voi ilmiantaa isänsä, mutta tällöinkin on ensin yritettävä muita keinoja.
Myös Seneca lainaa Hekatonia teoksissaan De beneficiis ja Kirjeet Luciliukselle. Senecan mukaan Hekaton kiisti, että orja voisi tehdä hyvän työn isännälleen, koska orja toimii aina välttämättömyyden pakon alaisena. Näin ajattelevista Seneca toteaa, että he eivät tunne ihmisyyden lakeja. Hekatonilta on myös peräisin usein virheellisesti Senecan nimissä kulkeva aforismi: "Jos tahdot tulla rakastetuksi, rakasta (si vis amari, ama)".