stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valter Ojakäär

Valter Ojakäär (10. maaliskuuta 1923 Pärnu – 27. lokakuuta 2016 Pärnu) oli virolainen säveltäjä, jazzmuusikko ja tietokirjailija. Hänen pääteoksensa on ooppera Kuningal on külm, joka perustuu A. H. Tammsaaren suomeksikin esitettyyn satiiriseen komedianäytelmään  Kuninkaalla on kylmä. Sekä Virossa että Suomessa Ojakäär tunnetaan parhaiten Georg Otsin tunnetuksi tekemän ”Kalastajan laulun” säveltäjänä.
Valter Ojakäär innostui jazzista opiskellessaan Pärnun poikalyseossa 1930-luvulla ja opetteli soittamaan saksofonia ja klarinettia. Hän oli 1950-luvulla mukana perustamassa Neuvosto-Virossa karsaasti katsottua Tallinnan jazzfestivaalia ja osallistui sen järjestelyihin aktiivisesti myöhemminkin. Ojakäär on toimittanut jazzohjelmia Viron radioon ja eläkevuosinaan hän laati Viron populaarimusiikista kolmiosaisen historiikkiteoksen.
Vuonna 2000 Ojakäär palkittiin Eesti Muusikaauhinnad -gaalassa vaikutuksestaan Viron musiikkielämään.
Verihiippo

| Verihiippo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Mycenaceae
Suku::  Hiipot Mycena
Laji::  sanguinolenta
Kaksiosainen nimi
 Mycena sanguinolenta  (Alb. & Schwein.) P. Kumm. 
Katso myös
   Verihiippo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Verihiippo (Mycena sanguinolenta) on kellomainen tai laakea ruskean- tai harmaanpunainen hiippolaji. Sienen heltat ovat valkeat. Jalka on harmaanruskea ja punasävyinen ja siinä on viininpunaista maitiaisnestettä. Sieni kasvaa havu- ja lehtimetsissä yleisenä.
Vartsala

Kaninkolantie saapuu Vartsalaan pohjoisesta.
Vartsalan työväentalo.
Vartsalan sahan yhteydessä toiminut talotehdas ennen kunnostusta.
Talotehdas vuonna 2013 kunnostuksen ollessa jo pitkällä.
Vartsala on kylä ja taajama Halikonlahden rannalla Salon Halikossa; Vartsalan taajaman, joka käsittää myös osia Kaninkolan ja Immalan kylistä, asukasluku oli vuoden 2015 lopussa 284. Kylässä on aikaisemmin ollut merkittävä vientisaha, joka lähes koko toiminta-aikansa oli työntekijöiden määrällä mitattuna Halikon kunnan selvästi suurin teollisuuslaitos. Nykyinen kylän ydinalue sijaitsee mantereella niemen kärjessä ja se on kasvava uudisasutusalue.
Vartsalan entinen kanta-alue on ollut Vartsalansalmen toisella puolella oleva Vartsalansaari, jonka pohjoisosa on pysyvästi asuttu ja viljelykäytössä. Saarella on myös paljon kesämökkejä. Nykyinen ydinalue on ollut ennen Hevosluoto-niminen saari, ja vuoden 2007 kevättulvissa noussut vesi eristikin Vartsalan vähäksi aikaa jälleen mantereesta.
Vartsala on syntynyt myöhäiskeskiajalla. Ensimmäinen kirjallinen maininta kylästä on vuodelta 1426. Vartsalan tilasta ja sen omistajista löytyy tietoja 1500-luvun puolivälistä alkaen. Reduktiossa 1680-luvulla Vartsala siirtyi kruunun omistukseen ja toimi sen jälkeen sotilasvirkatalona; Vartsala oli valtion omistuksessa vielä Suomen itsenäisyyden aikanakin. Kylässä on 1800-luvulle tultaessa ollut useita torppia ja mäkitupia, ja kylän asutus kasvoi nopeasti vuosisadan loppupuolella, kun Vartsalan saha perustettiin vuonna 1882. Kylän mantereenpuoleinen asutus on pääosin rakentunut entisen sahan ympäristöön 1900-luvun aikana. Saha lopetti toimintansa vuonna 1964, ja kylä alkoi hiljentyä. Sahan tuotantorakennuksista on säilynyt ainoastaan 1940-luvulla rakennettu talotehdas, joka on sittemmin kunnostettu asunnoiksi.
Vartsalan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906 ja kylään rakennettiin työväentalo vuonna 1916. Kylän oma urheiluseura Vartsalan Sauva perustettiin 1920 ja se toimi aluksi työväenyhdistyksen alaisena, sittemmin itsenäisenä.
Monen muun kylän tapaan Vartsala menetti postikonttorin, koulun ja kyläkaupan asukkaiden vähentyessä. 1990-luvulla kylä alkoi elpyä, kun kunta kaavoitti alueelle paljon omakotitalotontteja.
Vartsalan entisen sahan alueella toimi 1970-1980 -lukujen vaihteessa Omenapuukyläksi kutsuttu yhteisö, jonka vaiheista Anna-Maija Raittila kirjoittaa teoksessaan Omenapuukylän päiväkirja (Kirjayhtymä). Päiväkirjamerkinnät ulottuvat vuosiin 1979 - 1983, ja yhteisön liepeillä toimi monia sittemmin tunnettuja suomalaisia.
Leena Landerin vuonna 2010 julkaistun romaanin Liekin lapset tapahtumat sijoittuvat Vartsalan sahan ympäristöön, 1900-luvun alkupuolelle.
Aiheesta muualla

Wartsalan kyläyhdistys
Vartius

| Vartiuksen kansainvälinen rajanylityspaikka |
| --- | --- |
Sijainti:: 64°32.701′N, 029°59.085′E  Vartius
Autoilijan tiekartta:: Tiehallinto  (Arkistoitu – Internet Archive) karttalehti 20q
Koordinaattikartta:: Hätäkeskuslaitos  (Arkistoitu – Internet Archive), kunta Kuhmo
Sijainti Suomessa:: Kostamustie 6161, 88930 Lentiira Kuhmon Vartius
Venäjän vastaraja-asema:: Lyttä (rautatiellä Kivijärvi)
Suomen rajavartiosto:: Kainuun rajavartiosto
Venäjän rajavartiosto:: FSB:n Karjalan tasavallan rajahallinto
Raja-aseman taso:: kansainvälinen rajanylityspaikka
Vartius tai Vartius–Lyttä on Kuhmossa sijaitseva Suomen ja Venäjän välisen maantie- ja rautatieliikenteen kansainvälinen rajanylityspaikka, joka sijaitsee noin 140 kilometriä itään Kajaanista. Rajanylityspaikka on avoinna päivittäin 27.3.2016 alkaen kello 7.30–21.30. Lyttä (ven. Люття, Ljuttja) on Venäjän puoleisen raja-aseman nimi. Venäjän puolen ylityspaikka Lyttä on jaettu rautateitä palvelevaan (ven. ЖДПП ЛЮТТЯ, ŽDPP Ljuttja, sijainti: Kivijärven rautatieasema) ja tieliikennettä palvelevaan toimipisteeseen (ven. МАПП ЛЮТТЯ, MAPP Ljuttja).
Sen kautta kulkevat sekä kantatie 89 että Kontiomäki–Kostamus-rautatie, jonka varrella sijaitseva Vartiuksen rautatieasema toimii rautatieyhdysliikenteen luovutus- ja vastaanottoasemana.
Vartiuksen raja-asemasta tuli kansainvälinen rajanylityspaikka Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen vuonna 1992. Vuonna 2012 raja-asemalla tehtiin yhteensä 502 150 henkilön rajatarkastus.
Vartiuksen rajanylityspaikka suljettiin 24.11.2023 klo 00.00 alkaen valtioneuvoston päätöksellä. Kansainvälisen suojelun hakeminen keskitettiin Raja-Joosepin rajanylityspaikalle. Päätös oli voimassa 23.12.2023 asti. Rajanylityspaikkojen alueille ja niiden sivustoille oli rakennettu esteaitaa. Rajojen valvontaa tehostettiin Kaakkois-Suomen rajavartioston valvomalla rajaosuudella jalka- ja ajoneuvopartioinnilla, teknisellä valvonnalla, sekä miehitetyllä ja miehittämättömällä lentotoiminnalla. Maaraja suljettiin myöhemmin kokonaan maantieliikenteeltä.
Aiheesta muualla

Turun Sanomat: Rajanylityspaikan uudet tilat vihittiin (Arkistoitu – Internet Archive)
Venäjän Luoteisen tullihallinnon tullit (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (sztu.customs.ru)
Suomen raja-asemat
| --- | --- |
Maaraja-asemat:  Haapovaara | Imatran Pelkola | Inari | Karesuvanto | Karikangas | Karigasniemi | Karttimo | Kilpisjärvi | Kivilompolo | Kivipuro | Kokkojärvi | Kolmikanta (Imatra) | Kurvinen | Kuusamo | Leminaho | Muonio | Niirala (Tohmajärvi) | Nuijamaa-Brusnitšnoje (Lappeenranta) | Nuorgam | Näätämö | Onkamo | Parikkala | Pello | Puitsi | Rajakangas | Raja-Jooseppi-Lotta (Sodankylä) | Ruhovaara | Salla | Santio (Virolahti) | Tornio-Haaparanta | Uukuniemi | Vaalimaa-Torfjanovka (Virolahti) | Vainikkala-Lužaika (Lappeenranta) | Valkeavaara | Vartius-Lyttä (Kuhmo) | Virtaniemi
Lentoasemat:  Enontekiö | Helsinki-Vantaa | Ivalo | Joensuu | Jyväskylä | Kajaani | Kemi-Tornio | Kittilä | Kokkola-Pietarsaari | Kuopio | Kuusamo | Lappeenranta | Maarianhamina | Mikkeli | Oulu | Pori | Rovaniemi | Savonlinna | Tampere-Pirkkala | Turku | Vaasa
Satamat:  Eckerö | Färjsundet | Hamina | Hanko | Haukipudas | Helsinki | Inkoo | Kalajoki | Kaskinen | Kemi | Kemiö | Kirkkonummi | Kokkola | Kotka | Kristiinankaupunki | Lappeenranta | Loviisa | Långnäs | Maarianhamina | Merikarvia | Naantali | Nuijamaa | Olkiluoto | Oulu | Parainen | Pernaja | Pietarsaari | Pohja | Pori | Porvoo | Raahe | Rauma | Salo | Sipoo | Taalintehdas | Tammisaari | Tornio | Turku | Uusikaupunki
Rautatieasemat:  Helsingin rautatieasema | Kouvolan rautatieasema | Vainikkalan rautatieasema
Veriherkkusieni

| Veriherkkusieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Agaricaceae
Suku::  Herkkusienet Agaricus
Laji::  langei
Kaksiosainen nimi
 Agaricus langei  (F.H. Møller) F.H. Møller 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Veriherkkusieni (Agaricus langei) on tummanpunertava, suomulakkinen herkkusienilaji. Sienen heltat ovat aluksi punertavia, vanhemmalla sienellä ruskeat. Jalka on valkoinen ja siinä on rengas. Sieni on hyvä ruokasieni, mutta sitä ei tule kerätä alueilta, joissa on raskasmetalleja. Sieni kasvaa kuusikoissa, puistoissa ja nurmikoilla kohtalaisen harvinaisena koko Suomessa.
UEFA Super Cup 2016

UEFA Super Cup 2016 oli järjestykseltään 41. UEFA Super Cupin ottelu. Ottelussa kohtasivat kaksi hallitsevaa Euroopan seurajoukkueiden pääkilpailujen mestaria Mestarien liigan voittaja ja Eurooppa-liigan voittaja. Ottelu pelattiin 9. elokuuta 2016 Lerkendal Stadionilla, Trondheimissa Norjassa.
Ottelu käytiin kolmannen kerran peräkkäin kahden espanjalaisseuran välillä, Real Madridin ja Sevillan, joista ensimmäiseksi mainittu oli kauden 2015–2016 Mestarien liigan voittaja ja jälkimmäinen kauden 2015–2016 Eurooppa-liigan voittaja.
Tapahtumapaikka

Lerkendal Stadion valittiin ottelun tapahtumapaikaksi UEFAn järjestelykomitean pitämässä kokouksessa 18. syyskuuta 2014. Tämä on ensimmäinen kerta, kun Norja isännöi UEFAn alaista tapahtumaa.
Lerkendal Stadion otettiin ensi kertaa käyttöön 10. elokuuta 1947, pääosin jalkapalloilua ja yleisurheilua varten. Se toimii paikallisen jalkapalloseura Rosenborg Ballklubin kotikenttänä. Stadionin nykyinen yleisökapasiteetti on 21 166 ja kooltaan se on maan toiseksi suurin.
Joukkueet

| Joukkue | Selviytyminen | Aikaisemmat osallistumiset (voitot vahvistettuna) |
| --- | --- | --- |
|  Real Madrid | Voittaja Mestarien liigan kaudelta 2015–2016 | 1998, 2000, 2002, 2014 |
|  Sevilla | Voittaja Eurooppa-liigan kaudelta 2015–2016 | 2006, 2007, 2014, 2015 |
Ottelu > Yhteenveto

Ottelun ensimmäinen maali nähtiin 21. peliminuutin kohdalla, kun Real Madridiin täksi kaudeksi palannut Marco Asensio ohitti upealla kaukolaukauksellaan sevillalaisseuran maalia vartioineen Sergio Ricon. Sevilla onnistui tasoittamaan ottelun hieman ennen ensimmäisen puoliajan loppua, kun 41. peliminuutilla seuran uusi hankinta Franco Vázquez pääsi laukomaan rangaistusalueen sisältä pallon verkkoon.
Ottelun toinen puoliaika ehti vanheta 27 minuuttia, jolloin Sevillalle tuomittiin rangaistuslaukaus, Sergio Ramosin Vitoloon kohdistuneen rikkeen seurauksena. Hieman aikaisemmin kentälle sisäänotettu Jevhen Konopljanka asettui laukomaan rangaistuslaukausta, josta hän vei Sevillan 2–1-johtoasemaan, lähettämällä madridilaisseuran maalivahti Kiko Casillan väärään kulmaukseen. Toiselle puoliajalle annetusta lisäajasta (4 minuuttia) oli ehtinyt käynnistyä jo kolmas minuutti, kun Sergio Ramos paikkasi aikaisemmin aiheuttamansa rangaistuslaukauksen puskemalla madridilaiset tasoihin Lucas Vázquezin oikealta lähettämästä keskityksestä ja siirsi ottelun ratkaisun näin 30 minuutin jatkoajalle.
Lisäaikaa oli ehditty pelata neljä minuuttia, kun Sevillan ranskalaispuolustaja Timothée Kolodziejczak ajettiin ulos toisella keltaisella kortilla. Tämän jälkeen Real Madrid sai ottelusta hallinnan ja Ramos ehti jo puskea pallon verkkoon toistamiseen, mutta se kuitenkin hylättiin maalia edeltäneen rikkeen takia. Lisäajan toinen puoliaika näytti 119. peliminuuttia, kun madridilaisseuran laitapuolustaja Dani Carvajal pitkän kuljetuksensa päätteeksi viimeisteli joukkueensa 3–2-voitto-osuman.
Ottelu > Tiedot

| --- | --- |
           }}   Real Madrid :            }}   Sevilla 
| --- | --- |
 Ottelun paras pelaaja:  Sergio Ramos (Real Madrid) Avustavat erotuomarit:  Milovan Ristić (Serbia)  Dalibor Đurđević (Serbia)  Neljäs erotuomari:  Szymon Marciniak (Puola)  Lisätuomarit:  Danilo Grujić (Serbia)  Nenad Đokić (Serbia):  Säännöt 90 minuuttia.  30 minuutin jatkoaika tarpeen vaatiessa.  Rangaistuspotkukilpailu mikäli tilanne on edelleen tasan.  Seitsemän vaihtopelaajaa.  Enintään kolme pelaajavaihtoa.
Aiheesta muualla

UEFA Super Cupin virallinen sivusto (englanniksi)
Vartiuksen rata

Vartiuksen rata tarkoittaa Suomen rataverkon osuutta Paltamon kunnassa sijaitsevalta Kontiomäen asemalta Suomen ja Venäjän rajalle Vartiuksen raja-asemalle. Rataosa avattiin liikenteelle vuonna 1976. Joskus rataosaa kutsutaan myös Kostamusradaksi, sillä sen kautta kulkee Kostamuksesta saapuva tavaraliikenne. Rataosalla on vain tavaraliikennettä.
Rataosalle tyypillisiä ovat vaativat nousut sekä korkeat ratapenkereet: muun muassa Vartiuksen länsipuolella ratapenkereen harja on lähes puiden latvojen tasalla. Rataosalla on myös raskaille junille erittäin vaativa pitkä Härmänmäen nousu, jossa jopa 5 400 tonnin malmipellettijunat etenevät vain hieman kävelyvauhtia nopeammin. Nousu on ollut rautatieharrastajien suosima valokuvauskohde.[lähde? ]
Rautatieliikenteen ohjaus Vartiuksen radalla hoidetaan kaukokäytöllä Oulusta. Kansainvälisen yhdysliikenteen vaatiman työn vuoksi Vartiuksen asemalle kuitenkin jää miehitys.
Vartiuksen radan rakentaminen oli yksi 1970-luvun huomattavimmista ratahankkeista. Suomi ja Neuvostoliitto sopivat radan rakentamisesta Kostamuksen kaivokselle. Päätös radan rakentamisesta Kontiomäeltä Vartiukseen tehtiin 1973. Rakentaminen aloitettiin vuonna 1974 ja se edistyi nopeasti. Rata voitiin avata liikenteelle 1. marraskuuta 1976, vaikka rakennustyöt saatiin lopullisesti valmiiksi vasta vuonna 1980.
Vartiuksen rata sähköistettiin vuonna 2006 samaan aikaan Oulun–Kontiomäen ja Kontiomäen–Iisalmen ratojen kanssa. Jännite ajolankoihin kytkettiin 1. lokakuuta 2006 ja sähköveturivetoinen koeliikenne alkoi 1. marraskuuta 2006. Rataosan sähköistys otettiin kaupallisen liikenteen käyttöön 1. joulukuuta 2006.[lähde? ]
Vuonna 2006 radan liikennemäärä oli 3 850 tuhatta tonnia, joka oli kokonaisuudessaan länteen suuntautuvaa liikennettä. Rata hiljeni merkittävästi helmikuun lopussa 2007, kun Raahen Rautaruukki lopetti rautamalmipellettien ostamisen Venäjältä. Liikenne alkoi uudelleen toukokuussa 2008, kun Vartiuksen kautta Kokkolan Ykspihlajaan kulkevat malmin kauttakulkukuljetukset jatkuivat.[lähde? ]
Kontiomäen ohitusraide otettiin käyttöön 23. toukokuuta 1995.[lähde? ] Sen kautta Vartiuksesta tuleva liikenne voidaan ohjata suuntaa vaihtamatta Oulun suuntaan. Ennen ohitusraiteen rakentamista veturit oli ajettava junarungon päästä toiseen Kontiomäen ratapihalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vartiuksen rata Wikimedia Commonsissa
Tuulenpesänlampi

| Tuulenpesänlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola
Koordinaatit:  61°11′44″N, 26°27′18″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karijärven valuma-alue (14.94)
Laskuoja:  oja jokeen 
Järvinumero:  14.947.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,9 m  
Pituus:  470 m  
Leveys:  150 m  
Rantaviiva:  1,217 km  
Pinta-ala:  5,043 ha  
Saaria:  1 
 fiTuulenpesänlampi 
Tuulenpesänlampi  on Kymenlaaksossa Kouvolassa  Ansalahden lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 470 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,0 hehtaaria. Sillä on yksi saari, jonka pinta-ala on 0,1 hehtaaria.   Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Karijärven valuma-alueella (14.94), jonka Vääräjärven–Kelesjärven valuma-alueeseen (14.947) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 98,9 metriä mpy.
Utøya

Utøya
Utøya
| --- | --- |
Sijainti:  60°01′25″N, 010°14′53″E, Hole Buskerud Norja
Vesialue:  Tyrifjorden
Pinta-ala:  0,106 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Utøya on pieni saari Tyrifjorden-järvessä Norjan Buskerudin läänissä. Se sijaitsee Holen kunnassa, 38 kilometriä Oslosta luoteeseen. Saaren pinta-ala on 10,6 hehtaaria. Se on puolen kilometrin päässä mantereesta, jossa rantaa pitkin kulkee valtatie E16.
Saaren omistaa Norjan työväenpuolueen nuorisojärjestö Arbeidernes ungdomsfylking, joka järjestää saarella nuorisoleirejä. Saaren lahjoitti vuonna 1950 ammattijärjestöjen yhteistyöelin Oslo og Omegn faglige samorganisasjonen.
Utøyan joukkosurma

Utøyasta tuli kansainvälinen käsite, kun 22. heinäkuuta 2011 saarella tapahtui joukkomurha, jossa kuoli 69 ihmistä. Tekijäksi paljastui Anders Behring Breivik.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Utøya Wikimedia Commonsissa
Utøyas AS webbplats (norjaksi)
Arbeidernes ungdomsfylking webbplats (norjaksi)
Utøyas webbplats (norjaksi)
Utøya i openstreetmap.org (norjaksi)
Doc: Laulu nuorille (Arkistoitu – Internet Archive)
Uskonto Irlannissa

Vuoden 2016 väestönlaskennassa 78,3% Irlannin väestöstä pitää itseään katolisina. Uskonnottomien osuus oli 9,8%.
Katolisuus

Irlannin irtauduttua Britanniasta 1921 kirkko vastasi koulutuksesta ja terveydenhuollosta. Brittivallan aikana katolisuudesta rangaistiin ja siitä muodostui irlantilaisille nationalisteille peruste maan itsenäisyydelle sekä tärkeä osa kansallista identiteettiä. Vuonna 2018 alakoululaisista 96% käy katolista koulua.
Irlantilaisten suhde kirkkoon on kuitenkin maallistumisen seurauksena muuttunut, myös katolisen kirkon skandaalit ovat vähentäneet kirkon jäsenmäärää. Irlannissa on kirkon piirissä havaittu paljon seksuaaliseen ahdisteluun liittyviä skandaaleja sekä Tuamin katolisen lastenkodin pihalta löytyi lasten joukkohauta. Irish Independent -lehti julkaisi vuonna 2014 kuolleiden lasten nimiä ja artikkeleita lastenkodista, vuonna 2015 hallitus alkoi tutkimaan asiaa.
Kirkon skandaalit ovat vähentäneet nuorten halukkuutta ryhtyä papeiksi, mikä on nostanut pappien keski-iän 70-vuoteen. Katolinen kirkko on paikannut pappispulaansa palkkaamalla pappeja ulkomailta sekä hyödyntämällä maallikkojen apua syrjäseuduilla.
Irlannin kirkko

Anglikaaninen Irlannin kirkko on Irlannin toiseksi suurin uskonnollinen yhteisö heti katolisten jälkeen. Vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan sillä oli jäseniä 126 400 eli hiukan alle 3 % väestöstä.
Islam

Islam on Irlannin kolmanneksi suurin ja yksi nopeiten kasvavista uskonnoista. Muslimeiksi ilmoittautui 63 400 henkeä eli noin prosentti maan väestöstä.
Tutkimuksia irlantilaisten uskonnollisuudesta

16-29-vuotiaiden uskonnollisuutta käsitelleessä, tutkimuksessa jonka toteuttivat Lontoossa sijaitseva St Mary's University ja Institut Catholique de Paris, irlantilaisten nuorten havaittiin olevan Euroopan uskonnollisimpien joukossa. Tutkimuksen mukaan 54 % identifioitui katolisiksi, 5 % muiden kristillisten yhteisöjen kannattajina, 2 % ei-kristillisinä uskovaisina ja 39 % uskonnottomina. Kokonaisväestöstä vain 15 % osallistui uskonnollisiin toimituksiin säännöllisesti, mutta katolisten keskuudessa 24 % käy kirkossa viikoittain. Tutkimus hyödynsi dataa European Sosial Survey -kyselystä, joka toteutettiin vuosina 2014 ja 2016.
European Sosial Survey -kyselytutkimuksen mukaan vuonna 2016 irlantilaisista aikuisista 36 % kävi kirkossa vähintään kerran viikossa. Irlantilaisista aikuisista  55,3 % rukoili kerran viikossa, mikä on huomattavasti enemmän kuin Euroopassa keskimäärin.
Uskonto ja lainsäädäntö

Kirkon vallan vähentyessä Irlanti on tehnyt useita muutoksia lakeihinsa, joiden myös uskonnollisia kieltoja on poistettu laista. Homoseksuaalisuus poistui rikoslaista 1993. Avioero sallittiin vuonna 1996 ja homoavioliitot hyväksyttiin 2015. Vuonna 2018 Irlanti salli abortin.
Irlanti poisti jumalanpilkan perustuslaistaan vuonna 2018.
Vahtera

Vahtera on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat muun muassa:
Antti Vahtera (s. 1960), keittiömestari, ravintoloitsija ja ruokakirjailija
Joonas Vahtera (s. 1996), jalkapalloilija
Lauri Vahtera (1902–1957), taidemaalari, taidekauppias ja kehystäjä
Meri Vahtera (s. 1985), laulaja (taiteilijanimellä Vahtera) ja salibandyn pelaaja
Olli Vahtera (1926–2014), arkkitehti
Pauli Vahtera (s. 1949), sähköisen taloushallinnon kehittäjä
Raimo Vahtera (s. 1942), Turun Sanomien entinen päätoimittaja
Tuovi Vahtera (1938–2019), yleisurheilija
Outi Lilljegren, o.s. Vahtera, elokuvanäyttelijä ja televisiokuuluttaja.
Muita merkityksiä

Vahtera, Meri Vahteran esikoisalbumi
Valor in Hatred

| Valor in Hatred Scent of Flesh |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuu 2003 Music-Bros Studio
 Julkaistu: 14. kesäkuuta 2004
 Tuottaja(t): Miitri Aaltonen
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 43.48
 Levy-yhtiö: Firebox
Scent of Fleshin muut julkaisut
| Roaring Depths of Insanity 2003 | Valor in Hatred 2004 | Become Malignity (EP) 2005 |
Valor in Hatred on suomalaisen death metal -yhtyeen Scent of Fleshin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Firebox Records.
Kappaleet

Valor in Hatred – 3.43
Art of Beheading – 3.48
Circle of Dark Beliefs – 4.11
Visions of Death – 5.11
Descent to Dark Clarity – 5.10
Unleashed Be the Ungodly – 4.08
Suicidal Cannibalism – 4.26
The Last Awakening – 13.11
Kokoonpano

Niko Ahokas – laulu
Matti Viisainen – kitara, taustalaulu
Herkko Miikki – kitara
Sofian Gezuri – basso
Antti Suikkanen – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Miitri Aaltonen – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Teemu Myyrylainen – masteroija
Helgorth – kansikuva
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

Albumi Valor in Hatred Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Valor in Hatred discogs.com -sivustolla