stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cecilia Bartoli

| Cecilia Bartoli |
| --- | --- |
 Cecilia Bartoli Rossinin La Cenerentola -oopperassa, Salle Pleyel -sali Pariisissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. kesäkuuta 1966 (ikä 58) Rooma, Italia
Kansalaisuus:  Italia
Ammatti:  oopperalaulaja
Muusikko
Tyylilajit:  ooppera
Levy-yhtiöt:  Decca Records 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Cecilia Bartoli  [tʃeˈtʃiːlja ˈbartoli] (s. 4. kesäkuuta 1966 Rooma, Italia) on italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän on menestynyt erityisesti Händelin, Mozartin ja Rossinin laulajana ja myös vähemmän tunnettujen barokkikappaleiden esittäjänä.
Bartolia pidetään lyyrisenä ja dramaattisena koloratuurina. Hänen äänensä ei välttämättä ole aivan niin ”suuri” kuin eräillä muilla mezzosopraanoilla, mutta hänellä on äänessään yksilöllinen sointi,kenen mukaan? jota hän käyttää antamaan dramaattista vaikutelmaa. Hän on yksi viime vuosien kuuluisimmista ja parhaiten myyvistä oopperalaulajista. Konserttiyleisö pitää Bartolissa erityisesti hänen eläväisestä ja pirteästä lavaesiintymisestään.
Ura

Bartolin vanhemmat olivat molemmat ammattilaulajia, ja he antoivat hänelle ensimmäiset musiikkitunnit. Hän esiintyi ensimmäisen kerran julkisesti yhdeksänvuotiaana, jolloin hän oli Toscassa paimenpojan roolissa. Myöhemmin Bartoli opiskeli Conservatorio di Santa Ceciliassa Roomassa.
Toisin kuin useimmat muut oopperalaulajat, Bartoli sai menestystä jo alle 20-vuotiaana. Tämä on epätavallista ammatissa, jossa äänen kypsyys saavutetaan vasta noin 30 vuoden iässä. Bartoli nähtiin kykykilpailussa Italian televisiossa 19-vuotiaana vuonna 1985. Orkesterinjohtaja Riccardo Muti näki hänen esityksensä ja kutsui hänet esiintymiskokeeseen La Scalaan. Herbert von Karajan pyysi häntä laulamaan Salzburgin vuoden 1990 pääsiäisfestivaaleilla, mutta Karajan kuoli yllättäen ja hanke jäi toteutumatta.
Bartoli on koonnut äänelleen sopivan ohjelmiston. Mozartin ja Rossinin lisäksi hän on kiinnostunut myös barokista ja varhaisklassisen ajan musiikista, kuten Gluckista, Vivaldista, Haydnista ja Salierista. Vuoden 2005 alussa hän lauloi koloratuurisopraanolle tarkoitetun Kleopatran osan Händelin Giulio Cesaressa. Äänen kehittyessä siihen on tullut täyteläisyyttä ja ”suuruutta”, jonka puuttesta häntä aiemmin paljon arvosteltiin.
Bartoli vieraili Suomessa toukokuussa 2009. Vuonna 2016 hän sai ruotsalaisen Polar-musiikkipalkinnon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cecilia Bartoli Wikimedia Commonsissa
Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Cecilia Bartoli Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
C+C Music Factory

| C+C Music Factory> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1989–1996 2010–
Tyylilaji:  elektroninen tanssimusiikki
Kotipaikka:  New York, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Robert Clivillés  Eric Kupper
Entiset jäsenet:  David Cole Zelma Davis Martha Wash Freedom Williams Deborah Cooper Elana Cooper Trilogy Paul Pesco Q-Unique
Levy-yhtiö:  Vendetta Records A&M Records PolyGram Columbia Records Sony Music Entertainment MCA Records
Infobox OKNimi-testi OK: 
C+C Music Factory on 1990-luvulla suosittu elektronista tanssimusiikkia ja popmusiikkia tekevä yhtye. Se koostui alun perin Robert Clivillésta ja David Colesta, joka menehtyi vuonna 1995. C+C Music Factory saavutti elektronisen tanssimusiikin ja club-musiikin listoilla seitsemän ykkössijaa. Ryhmä julkaisi singlejä ja albumeita myös muilla nimillä.
C+C Music Factory sai 35 musiikkialan palkintoa, mukaan lukien viisi Billboard-palkintoa, viisi American Music Awards -palkintoa, kaksi MTV Video Music Awards -palkintoa ja yhden Grammy-ehdokkuuden kategoriassa ”paras artisti”.
Kokoonpano

C+C Music Factoryyn kuului pääsääntöisesti kaksi tuottajaa ja laulajia projektin mukaan:
Kokoonpano > Tuottajat

Robert Clivillés
David Cole
Kokoonpano > Muut jäsenet

Zelma Davis
Martha Wash
Freedom Williams
Deborah Cooper
Diskografia > Albumit

Gonna Make You Sweat (1990)
Anything Goes! (1994)
C+C Music Factory (1995)
Diskografia > Singlet

”Gonna Make You Sweat (Everybody Dance Now)” (1990)
”Here We Go (Let’s Rock & Roll)” (1991)
”Things That Make You Go Hmmm...” (1991)
”Just a Touch of Love” (1991)
”Do You Wanna Get Funky” (1994)
”Take a Toke” (1994)
”I Found Love” (1995)
”I’ll Always Be Around” (1995)
Aiheesta muualla

Find-A-Grave profile for David B. Cole
C+C Music Factory at Discogs.com
Robert Clivilles Interview 2004 (Arkistoitu – Internet Archive)
Cheba Maria

| Cheba Maria |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Laulukielet:  arabia ja ranska
Aktiivisena:  1998–
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Cheba Maria on Casablancassa syntynyt marokkolainen laulaja. Hän muutti vuonna 1998 Toulouseen, Ranskaan aloittaakseen laulajauransa. Hän julkaisi ensimmäisen albuminsa Jenentinien vuonna 2003. Sittemmin hän on vieraillut myös muiden artistien levyillä, kuten Rim’K:n levyllä Maghreb United (2009).
Diskografia > Albumit

Jenentinie (2003)
Mon Amor (2005)
Ould Bladi (2008)
Aiheesta muualla

Cheba Maria Myspacessa (englanniksi)
Cosmographia

Cosmographian kansilehti.
Cosmographia on Sebastian Münsterin teos, joka ilmestyi vuonna 1544. Cosmographiassa julkaistiin luultavasti ensimmäinen painettu versio suomenkielisestä Isä meidän -rukouksesta.[lähde? ] Suomennos erosi huomattavasti Mikael Agricolan käännöksistä.
Charles-Marie Widor

Charles-Marie Widor
Aristide Cavaillé-Collin urut St-Sulpice-kirkossa Pariisissa. Widor toimi täällä urkurina noin 64 vuotta.
Charles-Marie Jean Albert Widor (21. helmikuuta 1844 – 12. maaliskuuta 1937) oli ranskalainen säveltäjä, urkuri ja musiikinopettaja.
Elämäkerta

Charles-Marie Widor syntyi Lyonissa ja aloitti musiikinopintonsa urkuri-isänsä johdolla. Ranskalainen urkujenrakentaja Aristide Cavaillé-Coll tunsi perheen ja onnistui hankkimaan nuorelle Widorille opetusta Brysselissä. Hänelle opetti urkutekniikkaa Jacques-Nicolas Lemmens ja sävellystä François-Joseph Fétis.
Widor sai vuonna 1870 Cavaillé-Collin, Charles Gounod'n ja Camille Saint-Saënsin suosituksesta paikan Saint-Sulpice-kirkon urkurina Pariisissa. Hän hoiti virkaa lähes 64 vuotta. Vuonna 1890 Widorista tuli urkujensoiton ja vuonna 1896 sävellyksen professori Pariisin konservatoriossa. Hänen oppilaitaan olivat muiden muassa Darius Milhaud, Marcel Dupré ja Edgard Varèse. Widor kuoli Pariisissa vuonna 1937.
Widorin tuotantoon kuuluu muun muassa suuri määrä urkumusiikkia, neljä oopperaa ja baletti, orkesteri-, kamari- ja pianoteoksia. Hän antoi ensimmäisenä säveltäjänä maailmassa kymmenelle urkuteokselleen nimen urkusinfonia.
Urkusinfonia oli erityisesti ranskalaisten romantiikan ajan säveltäjien suosima muoto. Ensimmäinen merkittävä urkusinfoniaksi katsottava teos oli César Franckin Grande pièce symphonique (Suuri sinfoninen kappale). Alexandre Guilmantin urkusonaatit ovat tavallaan myös osa urkusinfonista perinnettä. Widorin ohella hänen oppilaansa, Pariisin Notre-Damen urkuri Louis Vierne on kuudella urkusinfoniallaan merkittävin teostyypin edustaja. Niin ikään urkusinfonioita ovat säveltäneet Marcel Dupré, Widorin seuraaja Saint-Sulpicen urkuparvella, Léonce de Saint-Martin, joka puolestaan seurasi Vierneä Notre-Damessa, Augustin Barié ja Jean Langlais.
Widorin ensimmäinen urkusinfonia muistuttaa enemmän sarjaa kuin sinfoniaa. Se sisältää seitsemän osaa, joista ensimmäinen on Preludi ja viimeinen muodoltaan joskaan ei nimeltään Fuuga. Välissä on varsin vaihtelevaa musiikkia. Viides osa on mahtipontinen Marche pontificale. Tunnetuin ja eniten esitetty on Widorin viides urkusinfonia, etenkin sen viimeinen osa Toccata. Numeroimattomille yhdeksännelle ja kymmenennelle urkusinfonialle säveltäjä on antanut nimet Symphonie gothique (Goottilainen sinfonia) ja Symphonie romane (Romaaninen sinfonia). Goottilaisessa sinfoniassa kuullaan gregoriaanista hymniä Puer natus est ja Romaanisen sinfonian kantava teema on hymni Haec dies.
Viimeisen urkusinfoniansa Widor sävelsi jo vuonna 1900, mutta palasi soolourkuteosten pariin vuonna 1926 teoksella Suite latine (Latinalainen sarja), joka on eräänlainen suuren sinfoniasarjan epilogi. Latinalaiseen sarjaan sisältyvät niin ikään gregoriaanisiin teemoihin perustuvat osat Beatus vir, Ave maris stella ja Lauda Sion.
Soolourkusinfonioiden lisäksi Widorin 3. sinfonia ja numeroimaton Sinfonia sacra on sävelletty uruille ja orkesterille.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vapaasti käytettävissä olevia Widorin partituureja Mutopia Project
Armas Maasalo : Kuulu urkutaiteilija Charles-Marie Widor. Muudan muistelma, Helsingin Sanomat, 10.04.1938, nro 97, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Cansei de Ser Sexy

| Cansei de Ser Sexy |
| --- | --- |

 Cansei de Ser Sexy vuonna 2007
Tiedot
Toiminnassa:  2003–2013–
Tyylilaji:  indie rock, dance, elektro, pop, electronic rock
Kotipaikka:   São Paulo, Brasilia
Laulukieli:  englanti, portugali
Jäsenet:  Lovefoxxx, laulu   Adriano Cintra, rummut, kitara, basso, laulu   Luiza Sá, kitara, rummut, kosketinsoittimet   Ana Rezende, kitara, huuliharppu   Carolina Parra, kitara, rummut  
Entiset jäsenet:  Iracema Trevisan, basso (2003–2008)  Maria Helena Zerba, kosketinsoittimet   Clara Ribeiro, laulu  
Levy-yhtiö:  Sub Pop, 2006–   Trama Virtual, 2005  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cansei de Ser Sexy, tunnetaan myös nimellä CSS, on brasilialainen yhtye, joka yhdistelee musiikissaan elektroa, rockia ja tanssittavaa punkia. He laulavat sekä englanniksi että portugaliksi, ja sanoitukset käsittelevät useimmin populaarikulttuuria. Cansei de Ser Sexy on portugalia ja tarkoittaa suomeksi kyllästynyt olemaan seksikäs. Yhtyeessä esiintyy viisi naista ja yksi mies.
Yhtye on esiintynyt Suomessa Gwen Stefanin lämmittelijänä lokakuussa 2007 ja Flow-festivaaleilla Helsingissä elokuussa 2008.
Yhtyeen laulaja Lovefoxxx pukeutuu mitä mielikuvituksellisimmin ja esimerkiksi Flow’ssa hän pomppi lavalla kuin Duracell-pupu. Yhtyeen toisella albumilla Donkey on Left Behind -niminen laulu, joka on saanut innoituksensa Helsingistä ja yhtyeen ensimmäisestä Suomen matkasta.
Julkaisut > Albumit

Cansei de Ser Sexy (2005)
Donkey (2008)
La Liberación (2011)
Planta (2013)
Julkaisut > EP:t

Em Rotterdam Já É uma Febre (2004,  omakustanne)
A Onda Mortal / Uma Tarde com PJ (2004,  omakustanne)
CSS SUXXX (2005)
iTunes Live: London Festival '08 - CSS (2008)
Julkaisut > Singlet

"Let's Make Love and Listen to Death from Above" (2004)
”Bezzi” (2005)
”Sperafilm” (2005)
”Alala” (2006)
”Off the Hook” (2006)
"Let's Make Love and Listen to Death from Above" (2007, uudelleenjulkaisu)
”Alcohol” (2007)
”Music is My Hot Hot Sex (2007)
”Rat is Dead (Rage) (2008)
”Left Behind” (2008)
”Move” (2008)
”Hits Me Like a Rock” (2011)
”City Grrrl” (2011)
”Hangover” (2013)
”Into the Sun” (2013)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Cansei de Ser Sexy Myspacessa (englanniksi)
Cansei de Ser Sexy Last.fm:ssä (englanniksi)
Cansei de Ser Sexy Flickr-sivustolla. (englanniksi)
Cosmo Sonic

Cosmo Sonic oli Sami Saaren ensimmäinen sooloyhtye. Soittajat soittivat Samin ensilevyllä "Do Re Mi" joku enemmän ja joku vähemmän. Heistä muotuotui kuitenkin keikkabändi. Toiminta alkoi 1997. Bändin runko jatkoi Sonicsina.
Laulajana ja kitaristina toimi itse Sami Saari ja toista kitaraa soitti Mikko Paavola. Bassoa soitti Jukka "Jukkis" Kiviniemi. Rummuissa ja lyömäsoittimissa oli Samuli Kosminen. Perkussiokioskin takana taituroi Abdissa "Mamba" Assefa. Kosminen ja Assefa parivaljakko oli varsinkin hienoa rytmitaustaa soittava pumppu. Kosketinsoittimien ja rhodes-sähköpianon takana istui Kim Rantala, joka vaihtui kolmannen levyn yhteydessä Jukka Heikkiseksi.
Puhaltimissa hääräsi saksofonisti Aleksi Ahoniemi (soittaa yhä Sami Saaren kanssa). Trumpetisteja olivat aluksi Sami Ihajoki (ykköslevy) ja Mikko Koponen (kakkoslevy) ja kakkos- ja kolmoslevyn välissä trumpettiin astui nuori tulevaisuuden lupaus Jukka Eskola. Eskola - Ahoniemi pari soitti mahtavasti yhteen ja herrat ovat nähty tämän jälkeen muissakin orkestereissa soittamassa kimpassa. Välillä keikoilla vieraili vetopasuunassa Juha Kortehisto.
Cheat Codes

| Cheat Codes |
| --- | --- |
 Cheat Codes vuonna 2016.
Tiedot
Toiminnassa:  2014-
Tyylilaji:  EDM
Kotipaikka:   Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  KEVI   Trevor Dahl   Matthew Russell  
Levy-yhtiö:  300 Entertainment   Spinnin' Records   Parlophone   Warner Music Group   Atlantic Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cheat Codes on yhdysvaltalainen DJ-tuottajakolmikko. Sen jäseniin kuuluvat KEVI (Kevin Ford), Trevor Dahl ja Matthew Russell. Heidät tunnetaan parhaiten vuonna 2016 julkaisemastaan kappaleesta "Sex" joka mukailee yhdysvaltalaisyhtye Salt-n-Pepan kappaletta "Let's Talk About Sex", sekä vuonna 2017 julkaisemastaan kappaleesta "No Promises" jolla vierailee yhdysvaltalaislaulaja Demi Lovato. Näistä jälkimmäinen myi Yhdysvalloissa platinaa.
Diskografia > EP-levyt

Level 1 (8. kesäkuuta 2018)
Level 2 (26. heinäkuuta 2019)
Diskografia > Singlet

Pääesiintyjänä
Visions (2015)
Adventure (Evan Gartnerin kanssa) (2015)
Senses (mukana Lostboycrow) (2015)
Follow You (2015)
Please Don't Go (2015)
Say Goodbye (2016)
Sex (Kris Kross Amsterdamin kanssa) (2016)
Runaway (2016)
Fed Up (Lvndscapen kanssa) (2016)
Can't Fight It (Quintinon kanssa) (2016)
Let Me Hold You (Turn Me On) (Dante Kleinin kanssa) (2016)
Queen Elizabeth (2016)
No Promises (mukana Demi Lovato) (2017)
Stay with You (Caden kanssa) (2017)
Sober (Nicky Romeron kanssa) (2017)
Feels Great (mukana Fetty Wap ja CVBZ) (2017)
Put Me Back Together (mukana Kiiara) (2018)
NSFW (Danny Questin kanssa) (2018)
Balenciaga (2018)
I Love It (Dvbbs:n kanssa) (2018)
Only You (Little Mixin kanssa) (2018)
Home (2018)
Feeling of Falling (Kim Petrasin kanssa) (2018)
Ferrari (mukana Afrojack) (2019)
Who's Got Your Love (Daniel Blumen kanssa) (2019)
Be the One (Kaskaden kanssa) (2019)
I Feel Ya (Danny Questin ja Ina Wroldsenin kanssa) (2019)
All of My Life (Trixxien kanssa) (2019)
Highway (mukana Sofia Reyes ja Willy William) (2019)
No Service in the Hills (mukana Trippie Redd, blackbear ja Prince$$ Rosie) (2020)
Vierailevana yhtyeenä
Monsters Are Everywhere (The Seige, mukana Cheat Codes) (2015)
Hold On (Moguai, mukana Cheat Codes) (2015)
Shed a Light (Robin Schulz ja David Guetta, mukana Cheat Codes) (2016)
Live Forever (Liam Payne, mukana Cheat Codes) (2019)
Käännös suomeksi
Chignik

| Chignik |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 56°17′54″N, 158°24′16″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Alaska
Piirikunta:  Lake and Peninsula
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  41,1 km²
 – Josta vettä:  10,8 km² (26,21 %)
Väkiluku:  79
 – Väestötiheys:  2,6 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-9
 
   
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chignik on pieni kaupunki Lounais-Alaskassa Anchorage Bayn rannalla. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 79. Näistä 60,76 % edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Chignik Google Localissa
Carol Shields

| Carol Shields> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. kesäkuuta 1935 Oak Park, Illinois
Kuollut: 16. heinäkuuta 2003 (68 vuotta) Victoria, Brittiläinen Columbia, Kanada
Kansalaisuus:  Yhdysvallat Kanada
Kirjailija
Aikakausi:  1972–2002
Esikoisteos:  Small Ceremonies (1976)
Palkinnot
 Pulitzer-palkinto 1993 Orange-palkinto 1998 Order of Canada 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Carol Ann Shields (o.s. Warner, 2. kesäkuuta 1935 Oak Park, Illinois, Yhdysvallat – 16. heinäkuuta 2003 Victoria, Brittiläinen Columbia, Kanada) oli kanadalainen kirjailija. Hän julkaisi useita romaaneja, joista Larryn juhlat sai vuonna 1998 Orange-palkinnon. Kivipäiväkirjat oli Booker-palkintoehdokkaana vuonna 1993 ja sai samana vuonna Pulitzer-palkinnon. Shields julkaisi myös kolme novellikokoelmaa. Hänen Jane Austen -elämäkertansa sai Charles Taylor -tietokirjapalkinnon vuonna 2002.
Shields vietti lapsuutensa Chicagossa. Hän muutti Kanadaan 1957 avioiduttuaan kanadalaisen tekniikanopiskelijan Donald Hugh Shieldsin kanssa. Perheeseen syntyi yksi poika ja neljä tytärtä. Shields toimi yliopistouransa aikana muun muassa Winnipegin yliopiston kanslerina ja Manitoban yliopiston professorina.
Vuonna 1998 Shields sai Order of Canadan Officer-kunniamerkin ja vuonna 2002 korkeimman Companion-kunnimerkin. Vuonna 1998 hänet nimitettiin myös Royal Society of Canadan jäseneksi ja vuonna 2001 hän sai Order of Manitoban kunniamerkin.
Shieldsin romaaneja ja novelleja on julkaistu suomeksi Otavan kirjasto -sarjassa.
Suomennetut teokset

Sattumankauppaa.  ((Happenstance, 1980.) Suomentanut Hanna Tarkka)  Otava, 2006.  ISBN 951-1-19537-9.
Rakkauden tasavalta.  ((The republic of love, 1992.) Suomentanut Hanna Tarkka)  Otava, 2002.  ISBN 951-1-17064-3.
Kivipäiväkirjat.  ((The Stone Diaries, 1993.) Suomentanut Hanna Tarkka)  Otava, 2000.  ISBN 951-1-15316-1.
Larryn juhlat.  ((Larry's party, 1997.) Suomentanut Hanna Tarkka)  Otava, 1998.  ISBN 951-1-16714-6.
Jane Austen.  ((Jane Austen, 2001.) Suomentanut Maria Lyytikäinen)  Ajatus, 2006.  ISBN 951-20-7110-X.
Ellei.  ((Unless, 2002.) Suomentanut Hanna Tarkka)  Otava, 2003.  ISBN 951-1-18155-6.
Tavallisia ihmeitä: Kootut novellit.  ((The collected stories, 2004.) Suomentanut Hanna Tarkka)  Otava, 2008.  ISBN 978-951-1-20842-6.
Kaiken keskellä Mary Swann.  ((Swann, 1987) Suomentanut Hanna Tarkka)  Otava, 2010.  ISBN 978-951-1-25241-2.
Pikkuseikkoja.  ((Small Ceremonies, 1976) Suomentanut Hanna Tarkka)  Otava, 2011.  ISBN 978-951-1-24973-3.
Ruohonvihreää.  ((The Box Garden, 1977) Suomentanut Hanna Tarkka)  Otava, 2012.  ISBN 978-951-1-24980-1.
Kuiva kausi.  ((A Selibate Season, 1991) Suomentanut Hanna Tarkka)  Otava, 2015.  ISBN 978-951-1-27640-1.
Aiheesta muualla

Ahola, Suvi: Carol Shieldsin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
The Canadian Encyclopedia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Carol Shieldsin haastattelu The Observerissä (englanniksi)
Carpenterin oireyhtymä

Carpenterin oireyhtymä on autosomissa peittyvästi periytyvä oireyhtymä, jonka piirteitä ovat epämuodostumat sormissa, varpaissa, päässä ja kasvoissa. Kallo on muotoutunut tornimaisesti, ja sormia ja varpaita on liittynyt yhteen. Tyypillistä on myös lyhytkasvuisuus ja lihavuus. Noin joka toinen oireyhtymän saanut on syntynyt sydänvian kanssa, ja harvoin on tavattu kehitysvammaisuutta. Oireyhtymästä kärsivillä on mitattu älykkyysosamääriä, jotka ovat vaihdelleet välillä 52–104. Oireyhtymään on liittynyt kuuroutta ja optista atrofiaa.
Carpenterin oireyhtymä kuvattiin ensi kertaa vuonna 1909, ja vuoteen 2005 mennessä raportteja siitä oli tehty 50. Oireyhtymä tunnetaan myös II-tyypin suippopäisyys-yhdyssormisuutena eli akrokefaliasyndaktyliana.
Christian Blum

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Christian Blum vuonna 2011  |  Christian Blum vuonna 2011  |  Christian Blum vuonna 2011  |  |
Maa:  Saksa
Miesten yleisurheilu
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Praha 2015 | 60 metriä |  |
Christian Blum (s. 10. maaliskuuta 1987 Neubrandenburg, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pikajuoksija, joka kilpailee pääosin 100 metrillä. 179 senttimetriä pitkä ja 62 kilogrammaa painava Blum edustaa TV Wattenscheid 01 -seuraa.
Blum voitti hopeaa 60 metrin juoksusta vuoden 2015 sisäratojen EM-kilpailuista Prahasta ajalla 6,58. Vuonna 2005 Blum saavutti pikaviestistä kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuista Liettuan Kaunasista.
Ennätykset

Ulkoradoilla
100 metriä: 10,20 (Weinheim 2014)
200 metriä: 20,85 (Regensburg 2007)
Sisäradoilla
60 metriä: 6,56 (Stuttgart 2009, Chemnitz 2015)
200 metriä: 21,37 (Sindelfingen 2007)
Carpenders Parkin rautatieasema

| Carpenders Park |
| --- | --- |

Perustiedot
Lyhenne:  CPK
Rataosa:  Watford DC Line
Sijainti:  51°37′44.4″N, 0°23′09.6″W
Osoite:  Prestwick Road, Watford, Hertfordshire, WD19 7DT
Kunta:  Carpenders Park, Watford
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Avattu:  1. huhtikuuta 1914 (alkuperäinen asema) 17. marraskuuta 1952 (nykyinen asema)
Liikenne
Käyttäjiä (v.):  1 200 976 (2017–2018)
Liikennöitsijä(t):  London Overground
Asemarakennus
Tyyppi:  pinta-asema
Lipunmyynti:  kyllä
Ratapiha
Raiteisto:  2 laituriraidetta
Aiheesta muualla
 Wikimedia Commons 
Carpenders Parkin rautatieasema on London Overgroundin asema Carpenders Parkin lähiössä Watfordin kaupungissa Hertfordshiressä, Englannissa. Se sijaitsee Watford DC Linen varrella, Busheyn ja Hatch Endin asemien välissä. Asema on Lontoon Oyster-matkakortin vyöhykkeellä 7.
Ensimmäinen Carpenders Parkin asema avattiin 1. huhtikuuta 1914 ja suljettiin 17. marraskuuta 1952, jolloin nykyinen asema avattiin 210 metriä etelämpänä. Sitä käytti noin 1,2 miljoonaa matkustajaa kaudella 2017–2018.
Aseman sisäänkäynti
Aseman nimikyltti
Cosmo Tower

Cosmo Tower  (コスモタワー Kosumo Tawā) on pilvenpiirtäjä Japanissa Osakan kaupungissa. Siinä on kolme kerrosta maan alla ja kaikkiaan 55 maanpinnan yläpuolella. Sen korkeus on 256 metriä.
Rakennus on teräsrunkoinen ja sen julkisivu on lasia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cosmo Tower Wikimedia Commonsissa
Chignin

| Chignin |
| --- | --- |
 Paikallisia viinitarhoja
 vaakuna
 Chignin
 Koordinaatit: 45°31′30″N, 6°00′47″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Savoie
Arrondissementti:  Chambéry
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  8,3 km²
Väkiluku (2021):  924 
 – Väestötiheys:  111 as./km²
Kunnan numero:  73084
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chignin on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 14 kilometriä Chambéryn kaupungista kaakkoon.
Saint Anthelmen kappeli
Château de Chigninissä syntyi 1100-luvulla Anthelme Chigninläinen, josta tuli kartusiaanimunkki. Kartusiaanit rakennuttivat tämän keskiaikaisen linnan raunioille hänen nimeään kantavan Saint Anthelmen kappelin vuonna 1877. Uusbysanttilaisen kappelin suunnitteli lyonilainen arkkitehti Pierre Bossan. Alkuperäisestä linnoituksesta on jäljellä seitsemän keskiaikaisen tornin rauniot, joita kutsutaan nimellä Tours de Chignin. Kunnan alueella on viljelty viiniä 1000-luvulta lähtien. Paikallinen viini on saanut AOC -luokituksen vuonna 1973.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chignin Wikimedia Commonsissa
Christian Blangstrup

Johan Christian Blangstrup. Kuva: Peter Elfelt.
Johan Christian Blangstrup (1857–1926) oli tanskalainen kirjailija ja toimittaja. Hän toimi 1875–1902 upseerina. Kirjailijana hänen tuotantonsa painottuu historiallisiin teoksiin, joita ovat muun muassa Christian VII og Caroline Mathilde (1890) ja Begivenhederne i Norden i efteraaret 1788 (1889). Blangstrup oli vuodesta 1891 tanskalaisen tietosanakirjan Salmonsens Konversationsleksikonin toimittaja ja 1902–1912 Berlingske Tidenden päätoimittaja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christian Blangstrup Wikimedia Commonsissa