stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taneli Jarva

| Taneli Jarva> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. tammikuuta 1975 Oulu
Ammatti:  muusikko, tatuoija
Muusikko
Taiteilijanimi:  Jarwa, Helläkäsi-Jarva, TJ
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1991–1996, 1998–
Tyylilajit:  heavy metal, rock
Soittimet:  laulu, basso
Yhtyeet:  The Black League, Sentenced, Impaled Nazarene, Chaosbreed
Levy-yhtiöt:  Century Media Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Leo Taneli Jarva (s. 4. tammikuuta 1975 Oulu) on  suomalainen säveltäjä, sanoittaja ja laulaja, joka on toiminut useissa suomalaisissa metalliyhtyeissä. Jarva on metalliyhtye The Black Leaguen perustaja sekä laulaja ja toimi vuosien 1991–1996 aikana Sentencedin laulajana sekä basistina.. Nykyään hän soittaa Maike Valanteen ja Christian Schäferin kanssa perustamassaan yhtyeessä Poison Whisky, sekä folk noir-yhtyeessä T. Jarva & The Dark Place. 
Jarva on mukana myös kreikkalaisessa metalliyhtye Diavolosissa yhdessä Electric Wizardin ex-basisti Tas Danazogloun kanssa.
Taneli Jarva on lisäksi vaikuttanut Impaled Nazarene- sekä Chaosbreed-yhtyeissä ja laulanut taustoja muun muassa Babylon Whores- ja Profane Omen -yhtyeiden albumeilla.
Jarva toimii tätä nykyä täyspäiväisenä tatuoijana Helsingin keskustassa sijaitsevassa Tatuatassa. Jarva on nimennyt Lemmy Kilmisterin tärkeäksi musiikilliseksi esikuvakseen.
Hänen pikkuserkkunsa oli Sentencedin Miika Tenkula
Aiheesta muualla

Taneli Jarva Meteli.netissä
Then Came Bronson
Sentenced
|  Sami Kukkohovi  Ville Laihiala  Sami Lopakka  Vesa Ranta  Miika Tenkula >  Taneli Jarva  Lari Kylmänen  |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Shadows of the Past  North from Here  Amok  Down  Frozen  Crimson  The Cold White Light  The Funeral Album 
Minialbumit:  The Trooper  Love & Death 
Kokoelmat:  Greatest Kills  Manifesto of Sentenced 
Singlet:  Killing Me, Killing You  No One There  Routasydän  Ever-Frost 
DVD:t: Buried Alive
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Ruskomerikrotti

| Ruskomerikrotti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Krottikalat Lophiiformes
Heimo::  Merikrotit Lophiidae
Suku::  Lophiomus
Laji::  setigerus
Kaksiosainen nimi
 Lophiomus setigerus  (Vahl, 1797) 
Katso myös
   Ruskomerikrotti Wikispeciesissä   Ruskomerikrotti Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Ruskomerikrotti (Lophiomus setigerus) on merikrotteihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan indopasifiselta merialueelta.
Koko ja ulkonäkö

Ruskomerikrotti kasvaa tavallisimmin noin 30 cm pitkäksi ja voi suurimmillaan saavuttaa 40–50 cm:n pituuden. Laji on suuri- ja leveäpäinen ja varsinkin eturuumiistaan litteä. Ruumis suippenee pyrstöä kohden. Kalan leuassa ja kyljissä on ihosta muodostuneita haarautuneita liuskoja. Ensimmäisestä ruskomerikrotin selkäeväruodosta on kehittynyt houkutin. Ruskomerikrotti on väriltään ruskea ja ruumiissa on laikkuja.
Levinneisyys ja elintavat

Ruskomerikrottia tavataan Punaiseltamereltä ja Afrikan itärannikolta Japaniin ja Uuteen-Kaledoniaan. Laji elää muta- ja hiekkapohjilla aina 800 metrin syvyyteen. Lisääntymiskausi on toukokuulta marraskuulle.
Ruskomerikrottia kalastetaan ruokakalaksi trooleilla etekin Itä-Aasiassa.
Vantaanjoki

| Vantaanjoki Vanda å |
| --- | --- |
 Vantaanjokea Vantaanlaaksossa heinäkuussa 2010
Alkulähde:  Erkylänjärvi, Hausjärvi
Laskupaikka:  Helsinki, Vanhankaupunginselkä, Suomenlahti  60°12′57″N, 24°58′53″E
Maat:  Suomi
Pituus:  101 km
Alkulähteen korkeus:  110 m
Virtaama:  15,7  m³/s
Valuma-alue:  1685,92  km²
Vantaanjoki
Vantaanjokea Helsingin Pihlajamäen lähistöllä.
Vantaanjoki (ruots. Vanda å) on Vantaanjoen vesistön 101 kilometriä pitkä laskujoki eteläisessä Suomessa. Vantaanjoki alkaa Hausjärveltä Erkylänjärvestä ja laskee Suomenlahteen Helsingissä Vanhankaupunginlahdella. Valuma-alueen pinta-ala on 1 685 km² ja sen vaikutusalueella asuu noin 1,1 miljoonaa ihmistä.
Vantaanjoki virtaa Hausjärven, Riihimäen, Hyvinkään, Nurmijärven, Vantaan ja Helsingin alueilla. Pitkäkosken yläpuolelta Keravanjoen yhtymäkohtaan saakka se on Helsingin ja Vantaan rajana. Joen valuma-alue ulottuu myös Tuusulaan, Keravalle, Järvenpäähän, Mäntsälään, Sipooseen, Espooseen, Vihtiin ja Lopelle. Vantaanjoen ja sen sivuhaarojen varsille osuu suuri joukko pääkaupunkiseudun, keskisen Uudenmaan ja eteläisen Kanta-Hämeen kaupunkeja, taajamia ja kyliä.
Vantaanjoen vettä käytettiin pääkaupunkiseudun talousvetenä vuoteen 1982, kunnes Päijännetunneli otettiin käyttöön. Vettä käytetään edelleen juomavetenä Päijänne-tunnelin huoltotöiden yhteydessä joko kokonaan tai osittain.
Kosket

Vantaanjoen koskista suurimmat sijaitsevat joen alajuoksun varrella. Vantaan alueella ovat Seutulankoski (tunnetaan myös nimellä Katriinankoski) ja Vantaankoski, Vantaan ja Helsingin rajaa pitkin kulkevalla jokiosuudella ovat Pitkäkoski, Niskalankoski ja Ruutinkoski. Helsingin alueella sijaitsevat Pikkukoski sekä aivan joen suulla oleva kaksihaarainen Vanhankaupunginkoski, jonka haarojen väliin jää Kuninkaankartanonsaari.
Joen yläjuoksun varrella sijaitsevat Nurmijärvellä Myllykoski ja Nukarinkoski, Hyvinkäällä  Vanhanmyllynkoski, Vakkurinkoski, Koskipirtinvirta, Åvikinkoski ja Kittelänkosket sekä Riihimäellä Käräjäkoski.
Sivujoet

Vantaanjoen sivujoet ja -purot luetellaan seuraavassa alajuoksulta lukien.
Sivujoet > Longinoja

Longinoja on noin 6 kilometriä pitkä kaupunkipuro. Se laskee Vantaanjokeen koillisesta joen alajuoksulla ja virtaa pääosin Malmin ja Pukinmäen kaupunginosissa.
Sivujoet > Keravanjoki

Keravanjoki on Vantaanjoen pisin sivujoki. Se yhtyy Vantaanjokeen pohjoisesta Helsingin ja Vantaan rajalla. Joki saa alkunsa Ridasjärvestä Hyvinkäällä ja virtaa Hyvinkään, Tuusulan, Järvenpään, Keravan, Sipoon ja Vantaan alueilla. Keravanjoen varteen jäävät Tuusulan Kellokosken taajama, Järvenpään ja Keravan kaupungit ja Vantaalla muun muassa Helsingin pitäjän kirkonkylä. Keravanjoen sivujokia ovat Rekolanoja ja Ohkolanjoki.
Keravan Saviolta alkunsa saava Rekolanoja, yläjuoksulla myös Savionoja tai Korsonoja, virtaa Vantaan Korson ja Rekolan kautta etelään ja laskee Vantaanjokeen lähellä Hiekkaharjua.
Ohkolanjoki saa alkunsa Keravanjärvestä Hyvinkään ja Mäntsälän rajalla, virtaa Mäntsälän Ohkolan kylän kautta etelään ja laskee Keravanjokeen Järvenpään, Mäntsälän ja Sipoon rajalla.
Sivujoet > Näsinoja–Tuomarinkylänoja

Näsinoja–Tuomarinkylänoja on kaupunkipuro, joka laskee Vantaanjokeen lännestä hiukan Keravanjoen suusta pohjoiseen ja virtaa Haltialan ja Tuomarinkylän alueilla.
Sivujoet > Tuusulanjoki

Tuusulanjoki yhtyy Vantaanjokeen koillisesta Vantaalla ja saa alkunsa Tuusulanjärvestä. Tuusulanjärveen laskee Vuohikkaanojan kautta Rusutjärvi.
Sivujoet > Luhtaanmäenjoki

Lepsämänjoki, alajuoksulla nimenä Luhtaanmäenjoki, yhtyy Vantaanjokeen lännestä Vantaan Keimolassa. Joki saa alkunsa Nurmijärven Röykästä ja virtaa ensin Nurmijärven Lepsämän kautta etelään ja sitten Vantaan Vestran kautta länteen. Joen latvahaarojen varrelle jäävät Nurmijärven Perttulan ja Nummenpään kylät. Lepsämänjoen suurimmat sivujoet ovat Ylisjoki eli Luhtajoki Nurmijärvellä, Lakistonjoki Espoossa sekä Vihdistä Nurmijärven puolelle laskevat Härkälänjoki ja Hangasjoki.
Ylisjoki eli Luhtajoki on Lepsämänjoen alajuoksun muodostavan Luhtaanmäenjoen suurin sivujoki. Se virtaa pohjoisesta Nurmijärven Rajamäen, Nurmijärven kirkonkylän ja Klaukkalan sivuitse ja yhtyy Luhtaanmäenjokeen pari kilometriä tämän suusta ylävirtaan. Luhtajoen valuma-alueen suurin järvi on Valkjärvi Klaukkalassa. Nurmijärven kirkonkylän luona joen laajentumana ollut Nurmijärvi on kuivattu ja jokiuoma johdettu järven sivuitse.
Etelästä Lepsämänjokeen yhtyy lähellä Nurmijärven ja Espoon rajaa vähäinen Lakistonjoki. Sen valuma-alueen suurimmat järvet ovat Velskolan Pitkäjärvi ja Saarijärvi Espoossa.
Lännestä Lepsämänjokeen yhtyy sen keskijuoksulla lähellä Vihdin rajaa Vihdin Salmijärvestä alkunsa saava Härkälänjoki. Vihdissä siihen laskevat Tuohilampi ja Otalampi ja Espoon ja Vihdin rajalla lähellä joen suuta Mylly-Majalampi.
Lepsämänjokeen lännestä laskee sen yläjuoksulla vielä myös Vihdin Selin kylästä alkunsa saava Hangasjoki.
Sivujoet > Palojoki

Palojoki yhtyy Vantaanjokeen koillisesta Nurmijärven Palojoella. Joen latvoille jää Tuusulan Jokelan taajama.
Sivujoet > Kytäjoki

Kytäjoki laskee Vantaanjokeen lännestä Hyvinkäällä. Sen valuma-alueen suurimmat järvet ovat lyhyen järvireitin Hyvinkään Kytäjällä ja sen pohjoispuolisella metsäalueella muodostavat Kytäjärvi Hyvinkäällä, Suolijärvi Hyvinkään ja Riihimäen rajalla ja Hirvijärvi Hyvinkään, Riihimäen ja Lopen rajalla.
Kytäjokeen laskee sen alajuoksulla etelästä Kytäjän itäpuolelta Lopen Läyliäisten Keihäsjärvestä alkunsa saava Keihäsjoki. Lännestä Kytäjärveen laskee niin ikään Lopen Läyliäisistä Koirajoki.
Sivujoet > Paalijoki

Paalijoki on Vantaanjokeen luoteesta laskeva pieni sivujoki Hyvinkäällä ja Riihimäellä. Sen lähdejärvi on Paalijärvi Riihimäellä.
Sivujoet > Herajoki

Herajoki on Vantaanjokeen luoteesta laskeva pieni sivujoki Riihimäen Herajoen kylässä. Joen latvahaaran Epranojan varressa on luonnonsuojelualue.
Järvet

Vantaanjoet vesistön järvet sijaitsevat pääosin Vantaanjoen sivujokien valuma-alueilla. Vantaanjoen lähdejärvenä on Hausjärven Erkylänjärvi, jonka pohjoispuolella sijaitsee joelle nimensä antanut Hausjärven Vantaan kylä. Riihimäen Arolammen kylässä joen laajentumana on Arolammi. Vantaalla joen läheisyydessä on vesihuollon tarpeisiin padottu Silvolan tekojärvi, johon vesi kuitenkin tulee Päijänne-tunnelin kautta Vantaanjoen vesistön ulkopuolelta.
Historia

Vantaanjoki on ollut aikoinaan merkittävä kalajoki. Nykyisen käsityksen mukaan jokeen noussut lohikala on ollut meritaimen. Ensimmäinen asiakirjamaininta Vantaanjoesta on vuodelta 1351, kun kuningas Maunu Eerikinpoika myönsi Tallinnan lähellä sijaitsevalle Padisen luostarille kalastusoikeuden kruunun vesiin Helsingejoessa.
Historia > Vantaanjoen uomanvaihto

Vantaanjoki virtasi noin 2000 vuotta sitten mereen nykyistä Mätäjoen uomaa pitkin mm. Pitäjänmäen läpi ja laski Isoon Huopalahteen. Maankohoaminen ja kallionselänteen paljastuminen hiekkamaan alta sai ajanlaskumme alun vaiheilla aikaan sen, että joki alkoi kiertää selänteen sen itäpuolelta. Lopulta Vantaanjoki siirtyi nykyiseen uomaansa ja yhtyi Keravanjokeen hieman Helsingin pitäjän kirkonkylän eteläpuolella.
Historia > Joen nimi

Vantaanjoki eli Vantaa on kirjattu joen nimeksi jo 1500-luvulta lähtien. Kirjallisissa lähteissä se on ollut ruotsiksi muodossa Vanda å. Seme fl. 1595, Vanta 1613, Vanda fluss noin 1635 ja Wanda 1662. Suomeksi nimi on esiintynyt 1500-luvulla muodossa Vanda, 1833 Wandanjoessa, Wantaanjoki 1878. Joen nimen on katsottu pohjautuvan joen latvalla, Hausjärven kunnan kylännimeen Vantaa (Wandas 1539, Vanda 1543). Nimistötutkija Saulo Kepsu on esittänyt kylän saaneen nimensä tulevan Erkylänjärveltä. Tätä on aiemmin nimitetty Vantaanjärveksi (< Vanantaanjärvi; mahdollisesti Janakkalan Vanaantaan kylän eräjärvi (Wandois Träsk 1782). Vanaantaka kertoo nimen lukeutuvan Vanajaveteen kytkeytyviin Vanaja-nimiin. Joki on ollut tärkeä kulkureitti Vanajan Hämeestä Suomenlahden rannikolle.
Ympäristövahingot

Vantaanjoen vakavimpia ympäristövahinkoja oli elokuussa 1995 Riihimäellä Havin tehtaalla sattunut vuoto. Jokeen pääsi inhimillisen erehdyksen seurauksena noin 15 000 litraa astianpesuainetta, minkä seurauksena joen vesi vaahtosi useiden päivien ajan ja tuhansia kaloja kuoli. Tapaus johti ympäristörikostutkintaan ja Havilla työskennellyt laitosmies tuomittiin sakkoihin. Havi maksoi syksyllä 1996 Helsingin ja Vantaan kaupungeille sekä Vantaanjoen kalastuskunnalle runsaan 300 000 markan vahingonkorvaukset.lähde?
Saastuminen

Vantaanjoki on Suomen vesistä ylivoimaisesti eniten PFAS-kemikaalien saastuttama. Toiseksi saastunein joki Porvoonjoki sisältää PFAS-kemikaaleja 7,39 nanogrammaa litrassa, kun Vantaanjoella määrä on 41,00 ng/l. Näitä myrkkyjä on valunut veteen muun muassa Helsinki-Vantaan lentoasemalta. Lentoaseman paloharjoitus­alueella käytetään sammutusvaahtoa, joka sisältää PFAS-kemikaaleja. Esimerkiksi vuotojen seurauksena sammutusvaahtoa kulkeutuu ojia ja puroja pitkin Vantaanjokeen. Lisäksi näitä kemikaaleja pääsee jokeen Riihimäen ja Hyvinkään jätevedenpuhdistamoista. Lentoaseman sammutusvaahdot ja kaupunkien jäteveden­puhdistamot eivät kuitenkaan riitä selittämään Vantaanjoen korkeita PFAS-pitoisuuksia, vaan myös tuntemattomilla päästölähteillä on merkittävä vaikutus joen tilaan.
Muuta

Suomalaisyhtye Teleks on kirjoittanut Vantaanjoesta kappaleen ”Hiljaa virtaa Vantaa”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vantaanjoki Wikimedia Commonsissa
Vantaanjoen historia (Arkistoitu – Internet Archive)
Vantaanjokilaakso
Vantaanjoen vesistö
MS-tauti

| Multippeliskleroosi |
| --- | --- |
 MS-tautiin liittyvä demyelinisoiva tulehdus mikroskoopilla. Värjäyksessä makrofagi-tulehdussolut näkyvät ruskeina.
Luokitus
ICD-10:  G35
ICD-9:  340
OMIM:  126200
Tautitietokanta:  8412
MedlinePlus:  000737
MeSH:  D009103
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
MS-tauti eli multippeliskleroosi on liikunta- ja toimintakykyyn vaikuttava keskushermoston krooninen autoimmuunisairaus. MS-taudissa keskushermoston valkeaan aineeseen kehittyy tulehduspesäkkeitä. Taudin oireet aiheutuvat joko suoranaisesta hermokudoksen vauriosta, tai tulehduksen välittäjäaineiden vaikutuksesta hermosoluihin tulehduspesäkkeissä.
MS-tauti rikkoo hermosoluja ympäröivän myeliinivaipan, jonka tehtävänä on suojata solua ja helpottaa hermoston sähköimpulssien kulkua. Myeliinivaipan vaurio johtaa sen alta paljastuvan hermon tuhoutumiseen.
Myeliinin vaurioituminen heikentää keskushermoston hermosäikeissä kulkevien sähköisten viestien kulkua, mikä ilmenee hermostollisina oireina. Akuutin myeliinituhon jälkeen myeliiniä voi kasvaa takaisin ja oireet saattavat osin parantua. Tulehdusreaktion aiheuttama myeliinin, aksonien ja hermosolujen vaurioituminen ja arpeutuminen johtaa kuitenkin yleensä ajan mittaan toimintakyvyn pysyvään heikkenemiseen. Puolet Suomen MS-potilaista sai osa- tai kokoaikaista työkyvyttömyyseläkettä vuonna 2014.
Esiintyvyys ja altistavat tekijät

MS-tautia diagnosoidaan nykyisin aiempaa enemmän, mutta ei ole varmuutta siitä, onko kyseessä taudin lisääntyminen vai se, että MS-tauti osataan diagnosoida entistä paremmin uusien aivokuvantamismenetelmien avulla.
MS-tauti yleistyi myös 1900-luvun alussa. On arveltu, että se saattoi liittyä teollisen vallankumouksen aiheuttamiin muutoksiin ympäristössä, elintavoissa tai terveydenhuollossa. Teollinen vallankumous johti esimerkiksi naisten lapsiluvun vähenemiseen, ja naisen riski sairastua MS-tautiin pienenee jokaisen synnytyksen myötä.
Naisten riski sairastua MS-tautiin oli ennen kaksinkertainen miehiin verrattuna, mutta nykyisin MS-tautiin sairastuu jo neljä naista jokaista miespotilasta kohden.
Suurin osa MS-potilaista saa diagnoosin 20 ja 50 ikävuoden välissä, mutta MS-tautiin sairastuu myös lapsia ja vanhuksia.
Yli kolme vuotta teini-iässä kestänyt yötyö kaksinkertaistaa riskin sairastua MS-tautiin. Riskin lisääntymistä ei kuitenkaan esiinny silloin, kun työ tapahtuu 20 ikävuoden jälkeen.
Lähes kaikki MS-potilaat ovat sairastaneet herpesryhmään kuuluvan Epstein-Barrin viruksen (EBV) aiheuttaman infektion ennen MS-taudin puhkeamista. Viruksen teini-iässä aiheuttama mononukleoosi lisää MS-taudin riskiä erityisen paljon, kuten myös oman äidin EBV-infektio raskauden aikana. MS-taudin riski on sitä suurempi, mitä myöhemmällä iällä ihminen sairastuu EBV-infektioon. Alberto Ascherion työryhmän tutkimusten mukaan EBV on yksi MS-taudin keskeisistä syistä.
MS-tautia esiintyy sitä enemmän, mitä kauempana päiväntasaajasta maa sijaitsee. Tämä selittyy osaksi sillä, että MS-tautia esiintyy alueilla, joilla auringon valon määrä on pieni ja D-vitamiinin saanti sen vuoksi vähäisempää, sillä veren korkeiden D-vitamiinitasojen on havaittu vähentävän sairastumisriskiä. Pohjoiseurooppalaisilla on lisäksi enemmän perinnöllistä alttiutta sairastua MS-tautiin kuin intiaaneilla, inuiiteilla, tummaihoisilla afrikkalaisilla sekä varsin eristyneillä ryhmillä, kuten hutteriiteilla.
MS-taudin esiintyvyys on Suomessa maailman korkeimpia. Suomessa todetaan vuosittain noin 200–250 uutta MS-tapausta, ja yhteensä sairastuneita on yli 9 000 henkilöä. Tautia esiintyy Kyrönmaalla enemmän kuin ympäröivillä alueilla, ja siellä esiintyvyys on myös maailman suurimpia.
MS-tauti on yleistynyt voimakkaasti eräissä Sisilian osissa.
Oireet

MS-potilaan oirekuva ja oireiden vaikeusaste vaihtelevat usein hyvin paljon. Lisäksi myös potilaiden välillä on suurta vaihtelua, minkä vuoksi taudin kulkua on vaikea ennustaa. MS-tauti aiheuttaa pahimmillaan sokeutumisen tai kyvyttömyyden kävellä. Noin kaksi kolmesta MS-potilaasta kykenee liikkumaan yleensä vain apuvälineen kanssa noin kaksikymmentä vuotta diagnoosin saamisesta.
MS-taudin oireet riippuvat siitä, minkä hermoston alueella vaurio on tapahtunut ja oireiden esiintymistiheys korreloi aivomuutosten kokonaisvolyymin kanssa. MS-taudin yleisin oire on fyysinen tai kognitiivinen uupumus, josta kärsii 80 prosenttia potilaista. Noin puolella sairastuneista esiintyy kognitiivisia häiriöitä eli muistamiseen ja/tai muuhun tiedonkäsittelyyn liittyviä ongelmia. Kognitiiviset häiriöt ovat yleisin syy siihen, että MS-potilas joutuu jäämään työkyvyttömyyseläkkeelle. MS-tautiin liittyvät kognitiiviset oireet eivät etene kuitenkaan yhtä pitkälle kuin Alzheimerin taudissa.
Yli puolella MS-potilaista on jossain taudin vaiheessa päivittäistä elämää haittaavaa kipua, ja noin neljäsosalla potilaista on MS-taudin aiheuttamaa tuntoratavaurioon liittyvää kroonista hermovauriokipua. Jos MS-vaurioita on paljon selkäytimessä, niistä voi seurata virtsan ja ulosteen pidätysongelmia sekä ehkä myös hankaluuksia seksuaalitoiminnoissa. Vakavan pahenemisvaiheen jälkeen saattaa esiintyä esimerkiksi niin vaikeita motorisia häiriöitä, että hampaiden pesu vaikeutuu.
Haju- ja makuaistin katoaminen saattaa olla MS-taudin ensimmäinen oire.
Yleisimpiä alkuoireita ovat:
Näköhäiriöt (näön hämärtyminen, kaksoiskuvat)
Yhden tai useamman raajan heikkous tai hallintavaikeudet
Tuntohäiriöt, puutumiset, epätavalliset tuntemukset, kuten pistely ja polttelu
Muita MS-taudin oireita ovat edellisten lisäksi:
Liiallinen lihasjänteys eli spastisuus (lihasjäykkyys)
Lihasvoiman heikkous
Koordinaatio- ja tasapainon säilyttämisvaikeudet
Häiriöt virtsarakon toiminnassa
Kivut, erityisesti hermovauriokivut (neuropaattiset kivut)
Heikentynyt lämmönsietokyky.
MS-potilaiden oireita mitataan niin sanotulla EDSS-lomakkeella, jonka kysymykset painottuvat alaraajaoireisiin.
Multippeliskleroosi esiintyy usein optiikkanuritiksena. MS-tautia sairastavat huomaavat subakuutin näkökyvyn heikkenemisen, usein liittyen kipuun, joka pahenee silmän liikkeestä, ja vähentyneeseen värintajuun. Varhainen diagnoosi MS-liittyvästä optiikkanuritiksesta auttaa aloittamaan MS-taudin kohdennetun hoidon ajoissa. Kuitenkin oikean hoidon valinnan kannalta on ratkaisevaa noudattaa optiikkanuritiksen vakiintuneita diagnostisia kriteerejä, koska vaihtoehtoisten syiden kirjo on laaja, kuten neuromyelitis optica -spektrihäiriö (NMOSD) ja muut autoimmuuni- tai infektiotilat.
Ennuste

Laajoissa väestötutkimuksissa on havaittu, että MS-potilaat kuolevat keskimäärin 7-14 vuotta muuta väestöä aiemmin. Ero muuhun väestöön on kuitenkin vähentynyt vuosikymmenten kuluessa, ja esimerkiksi tanskalaiset MS-potilaat kuolivat keskimäärin vain 60-vuotiaina vielä vuonna 1993. Puolet MS-potilaiden kuolemista johtuu suoraan MS-tautiin liittyvistä syistä. Muut yleisimmät kuolinsyyt ovat sy­dän- ja veri­suo­ni­taudit, syö­vät ja hengi­tys­sai­raudet. MS-potilaat kuolevat muita useammin myös tulehdustauteihin ja itse­murhiin..
MS-potilaiden eliniän piteneminen on johtanut siihen, että vaikeasti vammaisia MS-potilaita on yhä enemmän. Noin kaksi kolmesta MS-potilaasta kykenee liikkumaan yleensä vain apuvälineen kanssa noin kaksikymmentä vuotta diagnoosin saamisesta. Sähköskoottereiden yleistyminen on parantanut MS-potilaiden liikuntakykyä. Uupumus eli fyysisen ja psyykkisen rasituksen aiheuttama epänormaali väsyminen rajoittaa usein MS-potilaan työ- ja toimintakykyä. Useimmat MS-potilaat jaksavat työskennellä kuitenkin joitain vuosia tai jopa vuosikymmeniä. Vuonna 2014 yli puolet Suomen 7 000 MS-potilaasta (2017 tarkistettu luku on yli 9 000) sai osa- tai kokoaikaista työkyvyttömyyseläkettä.
MS-taudista kärsivillä on yleisesti ottaen alentunut syöpäriski, mutta tiettyjen syöpätautien, kuten virtsarakon syövän ja pahanlaatuisten aivokasvainten riski on tavallista suurempi.
MS-tauti saattaa edetä äkillisesti vaikeuttaen liikunta- ja toimintakykyä tai pysyä loppuelämän ajan vain aavistuksena taustalla. Taudin luonteesta johtuen oireet kunkin potilaan kohdalla ovat hyvin yksilöllisiä. Kaikilla potilailla havaittavia ongelmia esiintyy kuitenkin näköhermoston ja tuntohermoston alueillalähde?. MS-taudilla on suotuisampi ennuste silloin, kun taudin ensioireina on näköhermontulehdus. Ne potilaat, joiden magneettikuvissa näkyvä harmaa aivoaine ja aivojen kokonaistilavuus oli pienempi, suoriutuivat muita huonommin viiden vuoden kuluttua tehdystä kognitiivisesta testistä ja saivat huonommat tulokset fyysistä haittaa mittaavasta kyselystä.
Vielä 1980-luvulla MS-tautiin ei ollut juuri muuta hoitoa kuin pahenemisvaiheita lievittävä kortisonipulssihoito.
Liitännäissairaudet

On viitteitä siitä, että masennus, kaksisuuntainen mielialahäiriö sekä paniikki- ja ahdistuneisuushäiriö ovat huomattavasti tavallista yleisempiä MS-potilailla. Myös lapsuuden aikaiset oppimishäiriöt ovat huomattavasti tavallista yleisempiä lapsilla, jotka sairastuvat aikuisena MS-tautiin. Muita mahdollisia liitännäisiä ovat virtsaelinten syöpä, suolistosairaudet, epilepsia, kaihi ja levottomien jalkojen oireyhtymä.
Ruotsissa ja Britanniassa on havaittu, että MS-potilailla on lähes kaksinkertainen itsemurhakuolleisuus muuhun väestöön nähden.
Historiaa

Varhaisimmat tiedot mahdollisesta MS-taudista ovat 1300-luvulta: Pyhän Lidwinan elämäkerran mukaan hän sairastui vuonna 1396. Elämäkerrassa esitetyn taudinkuvan perusteella pidetään mahdollisena, että hänellä olisi ollut MS-tauti. Vuonna 1868 Jean-Martin Charcot määritteli MS-taudin erillisenä tautina, ja hän myös kuvasi siihen liittyvän demyelinisaation ja aksonikadon.
MS-tauti oli pitkään lääketieteelle suuri arvoitus, eikä sen syntymekanismia täysin tunneta vieläkään. Vielä 1900-luvulla viralliset näkemykset sen syistä vaihtelivat useaan otteeseen – sairautta saatettiin pitää esimerkiksi verenkierron toimintahäiriönä. Tietämys sairaudesta alkoi lisääntyä nopeasti vasta aivan vuosisadan lopussa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Neuroliiton tietosivut
Duodecim-terveyskirjasto
Käypä hoito -suositus (20.12.2012): MS-taudin lääkehoito ja kuntoutus
Ylen Elävä arkisto: MS-taudin tutkimus ja hoito
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Multiple sclerosis (englanniksi)
CCSVI balloon dilatation of stenosed jugular veinselvennä