stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ahveninen (Tervo)
Lähteitä

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Ahveninen, Tervo (sijainti maastokartalla) Karttapaikka. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 15.1.2025.
1 2 3 4 5  Keto, Antton & al.: Selvitys Pohjois-Savon
säännöstellyistä järvistä, s. 40–44, 105–110.  Helsinki:  Suomen ympäristökeskus ja Pohjois-Savon ympäristökeskus, 2008.  ISBN 978-952-11-3237-7  ISSN 1796-1866  Teoksen verkkoversio (PDF) Viitattu 15.1.2025.
1 2  Koski-inventointi, s. 80–81.  (Vesihallituksen julkausuja nro 188)  Helsinki:  Vesihallitus, 1980.  ISBN 951-46-4852-8  Teoksen verkkoversio (PDF).
1 2 3  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 15.1.2025.
1 2  Ahvenisen esiselvitys skvsy.fi. 2022. Kuopio:  Savo-Karjalan Vesiensuojeluyhdistys ry. Viitattu 15.1.2025.
↑  Ahveninen, Tervo (sijainti varjokartalla) Karttapaikka. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 15.1.2025.
↑  Peruskartta  1:20 000. 3313 10 Tallusjärvi.  Helsinki:  Maanmittauslaitos, 1990.  Kartta Vanhat painetut kartat -palvelussa (JPG) Viitattu 16.1.2025.
1 2  Peruskartta  1:20 000. 3313 07 Tervo.  Helsinki:  Maanmittauslaitos, 1991.  Kartta Vanhat painetut kartat -palvelussa (JPG) Viitattu 16.1.2025.
1 2  Peruskartta  1:20 000. 3313 08 Utrianlahti.  Helsinki:  Maanmittauslaitos, 1990.  Kartta Vanhat painetut kartat -palvelussa (JPG) Viitattu 16.1.2025.
↑  Ahveninen, Tervo (sijainti ilmavalokuvassa) Karttapaikka. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 15.1.2025.
1 2  Hirvijärvi–Kallioselkä–Ahveninen–Suovu (14.771.1.001)/Säännöstely Järvi-meriwiki. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 15.1.2025.
↑  Rautalammin reitin valuma-alue skvsy.fi. Kuopio:  Savo-Karjalan Vesiensuojeluyhdistys ry. Viitattu 15.1.2025.
↑  Hirvijärvi–Kallioselkä–Ahveninen–Suovu (14.771.1.001) Järvi-meriwiki. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 12.1.2025.
↑  Tallusjärven valuma-alue, Harinka Karttaikkuna. Paikkatietoikkuna. Viitattu 15.1.2025.
↑  Peruskartta  1:20 000. 3313 07 Tervo.  Helsinki:  Maanmittauslaitos, 1973.  Kartta Vanhat painetut kartat -palvelussa (JPG) Viitattu 16.1.2025.
↑  Kutilainen, Mikko: Vanhat kartat (Tallusjärvi) vanhatkartat.fi. 1863. Viitattu 16.1.2025.
Havaijin maanjäristys 1868

| Havaijin maanjäristys 1868 |
| --- | --- |

Päivämäärä:  2. huhtikuuta 1868
Magnitudi:  7,9 (Mw)
Episentrumin sijainti:  19.2°N, 155.5°W
Maat, joihin vaikutukset ulottuivat:  Havaijin kuningaskunta
Henkilövahingot:  77 kuollutta
Havaijin maanjäristys 1868 oli 77 ihmisen kuolemaan 2. huhtikuuta 1868 johtanut maanjäristys, joka on voimakkain tunnettu Havaijin historiassa. Jälkijäristysten sarja on jatkunut 140 vuoden ajan tähän päivään asti.
Järistystä seurasi maanvyöry ja tsunami.
Fiat 500X

| Fiat 500X |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia
Valmistaja:  Fiat
Konserni:  Fiat Chrysler Automobiles
Valmistusvuodet:  2014–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Fiat Sedici
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat 500L Fiat Tipo Fiat Toro Jeep Commander Jeep Compass (MP) Jeep Renegade
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  GM Fiat Small Wide 4×4
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,0–2,4 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 9-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen kaksoiskytkin
Fiat 500X on Fiatin vuodesta 2014 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen henkilöautomalli, joka korvasi Fiat Sedicin. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin muun muassa Fiat 500L- ja Tipo- sekä Jeep Renegade -mallit.
500X esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2014. Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä se sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Bensiinimoottorit Euroopassa olivat aluksi 1,4 MultiAir (140/160 hv) ja 1,6 E.torQ (110 hv). Pohjois-Amerikassa on lisäksi saatavana 2,4-litrainen Tigershark (180 hv). Dieselmoottorit ovat 1,3- (95 hv), 1,6- (120 hv) ja 2,0-litraiset (140 hv) Multijetit.
Fiat 500X Cross
Facelift-mallin Fiat 500X.
Vuonna 2018 uudistettiin muun muassa etu- ja takavalojen ilmettä. Uusina bensiinimoottoreina esiteltiin kolmesylinterinen 1,0-litrainen (120 hv) ja nelisylinterinen 1,3-litrainen (150 hv).
Moottorivaihtoehdot

|  | 1> 4 MultiAir | 1> 4 MultiAir | 1> 6 E.torQ | 2> 4 Tigershark |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Valmistusaika: | 11/2014– | 11/2014– | 11/2014– | 2015– |
| Moottorityyppi: | rivimoottori, suorasuihkutus | rivimoottori, suorasuihkutus | rivimoottori, polttoaineen suihkutus | rivimoottori, polttoaineen suihkutus |
| Ahtaminen: | turboahdin | turboahdin | – | – |
Sylinterit/venttiilit:: 4/16
| Iskutilavuus: | 1 368 cm³ | 1 368 cm³ | 1 591 cm³ | 2 360 cm³ |
| Suurin teho: | 103 kW (140 hv) | 125 kW (170 hv) | 82 kW (110 hv) | 130 kW (180 hv) |
| Suurin vääntö (kierrosalueella): | 230 Nm 1 750 | 250 Nm 2 500 | 152 Nm 4 500 | 237 Nm 4 400 |
| Vetotapa: | etuveto | neliveto | etuveto | etuveto |
| Vetotapa (valinnainen) | – | – | – | neliveto |
| Vaihteisto: | 6-vaihteinen manuaali | 9-vaihteinen automaatti | 5-vaihteinen manuaali | 9-vaihteinen automaatti |
| Kiihtyvyys 0–100 km/h: | 9,8 s | 8,6 s | 11,5 s | – |
| Huippunopeus: | 190 km/h | 200 km/h | 180 km/h | – |
| Polttoaineenkulutus (100 km, yhdistetty): | 6,0 l | 6,7 l | 6,4 l | – |
| Hiilidioksidipäästöt (yhdistetty): | 139 g/km | 157 g/km | 147 g/km | – |
| EU-päästönormi | Euro 6 | Euro 6 | Euro 6 | – |
|  | 1> 3 Multijet | 1> 6 Multijet | 2> 0 Multijet |
| --- | --- | --- | --- |
Valmistusaika:: 11/2014–
Moottorityyppi:: rivimoottori, yhteispaineruiskutus
Ahtaminen:: turboahdin
Sylinterit/venttiilit:: 4/16
| Iskutilavuus: |  1 248 cm³ | 1 598 cm³ | 1 956 cm³ |
| Suurin teho: |  70 kW (95 hv) | 88 kW (120 hv) | 103 kW (140 hv) |
| Suurin vääntö (kierrosalueella): | 200 Nm 1 500 | 320 Nm  1 750 | 350 Nm 1 750 |
| Vetotapa: | etuveto | etuveto | neliveto |
| Vaihteisto: | 5-vaihteinen manuaali | 6-vaihteinen manuaali | 6-vaihteinen manuaali |
| Vaihteisto (valinnainen): | – | – | 9-vaihteinen automaatti |
| Kiihtyvyys 0–100 km/h: | 12,9 s | 10,5 s | 9,5 s [9,8 l] |
| Huippunopeus: | 172 km/h | 186 km/h | 190 km/h |
| Polttoaineenkulutus (100 km, yhdistetty): | 4,1 l | 4,1 l | 4,9 l [5,5 l] |
| Hiilidioksidipäästöt (yhdistetty): | 107 g/km | 109 g/km | 130 g/km [144 g/km] |
EU-päästönormi: Euro 6
Hakasulkeissa olevat arvot automaattivaihteistolla varustetuilla malleilla
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat 500X Wikimedia Commonsissa
Fiatin automallit
Espoon kaupunginvaltuusto

| Kaupunginvaltuusto |
| --- | --- |

Kunta:  Espoo
Valtuutettuja:       Kokoomus (28)       Vihreät (14)       SDP (10)       Perussuomalaiset (8)       RKP (6)       Kristillisdemokraatit (3)       Vasemmistoliitto (2)       Liike Nyt (2)       Keskusta (2)       75 yhteensä 
Johto:  Henna Partanen (Vihr) (pj.)  Jarno Limnéll (Kok.) (1. vpj.)  Markku Sistonen (sd.) (2. vpj.)  Simo Grönroos (ps.) (3. vpj.)
Äänestysprosentti:  58,2 % (2021)
Espoon kaupunginvaltuusto (ruots. Esbo stadsfullmäktige) on hallintoelin, joka käyttää ylintä päätösvaltaa Espoossa.
Espoon väkiluvun ylitettyä 250 000 asukkaan rajan valtuustoon on valittu vuoden 2012 kunnallisvaaleista lähtien 75 valtuutettua. Espoo on voimasuhteiltaan selkeästi porvarillinen kaupunki, suurin puolue on ollut pääsääntöisesti Kokoomus. Vihreiden ja RKP:n kannatus on myös Espoossa Suomen keskiarvoa suurempaa . Elokuussa 2017 Perussuomalaisten ryhmästä erosi kolme valtuutettua, jotka perustivat Espoon sinisen valtuustoryhmän.
Espoon kaupunginvaltuuston puheenjohtajana (2021–2025) toimii Vihreän liiton Henna Partanen.
Paikkajako ja äänestysaktiivisuus vaaleittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| vaalit | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | äänestys- aktiivisuus |
| vaalit | SDP | Kok. | SKDL Vas. | RKP | LKP Lib. | SMP PS | Kesk. | SKL KD | POP | Vihr. | Espoonsit. | Liike Nyt | Muut | äänestys- aktiivisuus |
| 1968 | 14 | 11 | 6 | 6 | 6 | 2 | -- |  |  |  |  |  | 2a |  |
| 1972 | 16 | 15 | 8 | 6 | 7 | -- | 1 |  |  |  |  |  | -- | 75,61 % |
| 1976 | 17 | 22 | 9 | 7 | 7 | -- | 2 | 1 | 2 |  |  |  | -- | 79,1 % |
| 1980 | 17 | 25 | 8 | 7 | 5 | -- | 2 | 2 | 1 |  |  |  |  | 75,9 % |
| 1984 | 15 | 26 | 3 | 8 |  | 1 | 2 | 1 | -- | 7 |  |  | 4b | 71,0 % |
| 1988 | 15 | 27 | 3 | 8 | 1 | 1 | 3 | 1 | -- | 4 |  |  | 4c | 66,4 % |
| 1992 | 14 | 21 | 4 | 8 | -- | -- | 2 | 2 |  | 11 | 5 |  | -- | 70,3 % |
| 1996 | 14 | 24 | 3 | 8 | -- | -- | 2 | 1 |  | 8 | 3 |  | 4d | 61,6 % |
| 2000 | 13 | 25 | 4 | 7 |  |  | 4 | 1 |  | 11 | 2 |  | -- | 53,4 % |
| 2004 | 13 | 26 | 3 | 7 |  |  | 4 | 2 |  | 9 | 3 |  | -- | 59,2 % |
| 2008 | 9 | 26 | 2 | 6 |  | 7 | 3 | 2 |  | 11 | e |  | 1f | 62,6 % |
| 2012 | 10 | 29 | 2 | 7 |  | 10 | 2 | 2 |  | 13 | e |  | -- | 59,3 % |
| 2017 | 10 | 26 | 3 | 6 |  | 7 | 3 | 2 |  | 17 |  |  | 1g | 60,1 % |
| 2021 | 10 | 28 | 2 | 6 |  | 8 | 2 | 3 |  | 14 |  | 2 |  | 58,2 % |
a Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattinen Liitto (1), muut (1)  b Kommunistien ja demokraattien yhteislista (2), Sitoutumattomien yhteislista (2) c Espoolaisten yhteistoiminta (3), Demokraattinen Vaihtoehto (1) d Nuorsuomalainen puolue e Perussuomalaisten listalla: 2 valtuutettua (2008), 1 (2012) f Köyhien Asialla g Liberaalipuolue – Vapaus valita h Liike Nyt
Lähteet: Tilastokeskus, Oikeusministeriö Helsingin Sanomat
Aiheesta muualla > Espoon valtuustopuolueet

Espoon kokoomus
Espoon sosiaalidemokraattinen kunnallisjärjestö
Espoon vihreät
Keskustan Espoon kunnallisjärjestö
Espoon perussuomalaiset (Arkistoitu – Internet Archive)
Espoon vasemmisto
Espoon kristillisdemokraatit (Arkistoitu – Internet Archive)
Ruotsalainen kansanpuolue Espoo
Liike Nyt Espoo
Fiat Palio

Fiat Palio on Fiatin vuosina 1996–2017 valmistama pieni henkilöautomalli. Palio ja sen sedan-korinen sisarmalli Siena oli suunnattu erityisesti kehittyviin maihin, ja niiden pohjalta kehitettiin myöhemmin hieman suurempi malli, Fiat Albea. Vuonna 2011 esiteltiin täysin uusi toisen sukupolven Palio, mutta alkuperäinen malli säilyi edelleen tuotannossa vuoteen 2016 saakka. Vuonna 2017 Palion korvaajaksi esiteltiin Fiat Argo.
Fiat Palio I (1996–2016)

| Fiat Palio I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Argentiina  Brasilia  Etelä-Afrikka  Intia  Kiina  Marokko  Puola  Turkki  Venezuela  Venäjä
Valmistaja:  Fiat
Konserni:  Fiat Chrysler Automobiles
Valmistusvuodet:  1996–2016
Muut nimet:  Fiat Weekend
Korimalli:  3-ovinen hatchback 5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  B-segmentti
Edeltäjä:  Fiat Duna
Seuraaja:  Fiat Palio II
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat Albea Fiat Doblò I Fiat Siena Fiat Strada I
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,0–1,9 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali CVT-automaatti
Fiat Palio tuli ensimmäisenä markkinoille Brasiliassa vuonna 1996 samaan aikaan sedan-sisarensa Sienan kanssa. Lava-automalli Fiat Strada perustuu Palion ja Sienan tekniikkaan.
Malli sai ensimmäisen kasvojenkohotuksensa vuonna 2001, johon kuului uudelleenmuotoillut keula ja perä sekä uudistettu sisusta. Joillain markkinoilla saataville tuli Speedgear-niminen CVT-automaattivaihteisto. Etelä-Amerikassa tuli tarjolle Palio Adventure, joka oli Weekend-farmarimallista muokattu crossover-versio korotetulla maavaralla ja ”maasturimaisemmalla” ulkonäöllä.
Toinen kasvojenkohotus tuli vuonna 2004, ja tälläkin kertaa auton ulkonäkö uudistettiin perusteellisesti. Myös sisusta sai joitain muutoksia.
Kolmannen kasvojenkohotuksensa Palio kävi läpi vuonna 2008. Ulkoasua muutettiin uudempia malleja, Bravoa ja Cromaa muistuttavaksi.
Vuonna 2015 farmarimallin nimeksi tuli pelkkä Fiat Weekend, kun Palio-nimi pudotettiin pois.
Fiat Palio Weekend
Facelift-mallin (2001) Fiat Palio.
Facelift-mallin (2004) Fiat Palio.
Fiat Palio Weekend Adventure (2004)
Facelift-mallin (2007) Fiat Palio.
Fiat Palio II (2011–2017)

| Fiat Palio II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Argentiina  Brasilia
Valmistaja:  Fiat
Konserni:  Fiat Chrysler Automobiles
Valmistusvuodet:  2011–2017
Korimalli:  5-ovinen hatchback
Luokka:  B-segmentti
Edeltäjä:  Fiat Palio I
Seuraaja:  Fiat Argo
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat Fiorino (2013) Fiat Grand Siena Fiat Mobi Fiat Uno (2010)
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  FCA Economy
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,0–1,6 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen robotti
Toisen sukupolven Fiat Palio esiteltiin vuoden 2011 lopussa. Sen ainoa korimalli oli viisiovinen hatchback. Moottoreina olivat 1,0-, 1,4- (85 hv) ja 1,6-litraiset (115 hv) bensiinimoottorit. 1,6-litraisen moottorin yhteyteen oli saatavissa Dualogic-robottivaihteisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat Palio Wikimedia Commonsissa
Fiatin automallit
Renault Captur

Renault Captur on Renault’n vuodesta 2013 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli, joka korvasi tila-automalli Renault Moduksen. Etelä-Koreassa mallia myydään nimellä Renault Samsung QM3.
Renault Captur I (2013–2019)

| Renault Captur I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja  Malesia
Valmistaja:  Renault
Valmistusvuodet:  2013–2019
Muut nimet:  Renault Samsung QM3
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Renault Modus
Seuraaja:  Renault Captur II
Teknisesti samankaltaisia:  Nissan Cube Nissan Micra (K12) Renault Clio Renault Modus Renault Symbol II Renault Twingo II Renault Wind
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Renault–Nissan B
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  0,9–1,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen kaksoiskytkin
Ensimmäisen sukupolven Captur esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2013. Se perustuu tekniikaltaan neljännen sukupolven Renault Clioon.
Vuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä Captur sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorivalikoimassa oli kaksi turboahdettua TCe-moottoria: kolmesylinterinen 0,9-litrainen (90 hv) sekä nelisylinterinen 1,2-litrainen (120 hv). Jälkimmäisen moottorin yhteydessä on aina kuusivaihteinen manuaali- tai kaksoiskytkinvaihteisto. Pienemmän moottorin yhteydessä on viisivaihteinen manuaalivaihteisto. Suomen ulkopuolella Captur oli saatavissa myös 1,5-litraisella (90/110 hv) dCi-dieselmoottorilla, mutta se ei kuulunut Suomen tuontiohjelmaan.
Vuonna 2017 Captur sai pienen kasvojenkohotuksen, näkyvimmin keulaansa. Ajovalot sai nyt kokonaan LED-tekniikalla toteutettuina. Lisäksi 1,2-litrainen TCe-moottori korvautui uudella Daimlerin kanssa kehitetyllä 1,3-litraisella TCe-moottorilla.
Renault Captur II (2019–)

| Renault Captur II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja  Kiina
Valmistaja:  Renault
Valmistusvuodet:  2019–
Muut nimet:  Mitsubishi ASX
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Renault Captur I
Teknisesti samankaltaisia:  Nissan Juke (F16) Nissan Note (E13) Renault Arkana Renault Clio V
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Renault–Nissan CMF-B
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,0–1,6 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Toisen sukupolven Captur esiteltiin kesällä 2019. Se perustuu samaan CMF-B-perusrakenteeseen kuin viidennen sukupolven Renault Clio. Edeltäjäänsä verrattuna auton kokonaispituus kasvoi 110 millimetrillä ja leveys 20 millimetrillä. Tavaratilan koko kasvoi 81 litralla 536-litraiseksi. Malliuudistus toi mukanaan myös uusia turvallisuusvarusteita, kuten kaista-avustimen ja automaattisen hätäjarrutustoiminnon. Vuonna 2022 esitelty toisen sukupolven Mitsubishi ASX on uudelleennimetty Renault Captur.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä Captur sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorit olivat aluksi kolmesylinterinen 1,0 TCe (99 hv) ja nelisylinterinen 1,3 TCe (129/153 hv). Dieselmoottorina oli 1,5 Blue dCi (95/115 hv). Manuaalivaihteisto on pienemmän bensiinimoottorin yhteydessä viisivaihteinen, muissa kuusivaihteinen. Tehokkaimman bensiinimoottorin yhteydessä oli aina seitsemänportainen kaksoiskytkinvaihteisto, joka oli saatavana myös pienitehoisemman 1,3-litraisen sekä suuritehoisemman dieselmoottorin yhteyteen.
Vuoden 2020 loppupuolella mallistoon lisättiin E-Tech-lataushybridi, jossa on 1,6-litrainen vapaasti hengittävä bensiinimoottori sekä kaksi eri tehoista sähkömoottoria (yhteisteho 159 hv). E-Tech-mallin voimansiirrossa esiteltiin Renault’n patentoima uudentyyppinen automaattinen monitilavaihteisto, jossa välityssuhteita voi olla jopa 15 kappaletta. Vuoden 2021 alussa 1,3-litraisen TCe-moottorin 129- ja 153-hevosvoimaiset tehoversiot putosivat pois tuontiohjelmasta ja ne korvattiin päivitetyllä kevythybriditeknologiaa hyödyntävällä 1,3-litraisella TCe-moottorilla, jonka teho on 140 hevosvoimaa. Vaihteisto on edellämainitun moottorin yhteydessä aina seitsemänportainen kaksoiskytkinvaihteisto.
Kolmesylinterinen 1,0-litrainen säilyi edelleen malliston perusmoottorina, mutta sen teho putosi 91 hevosvoimaan. Voimansiirtona on pienimmän moottorin yhteydessä edelleen aina manuaalivaihteisto, josta kuitenkin tuli nyt kuusivaihteinen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Renault Captur Wikimedia Commonsissa
Renault-mallit
| --- | --- |
Nykyiset: Alaskan | Arkana | Austral | Captur | Kiger | Kwid | Triber | Twingo | Clio | Duster | Sandero | Mégane | Kangoo | Scénic | Taliant | Talisman | Espace | Koleos
Numeraaliset: 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 25 | 30
Nimelliset: Alliance/Encore | Fluence | Fuego | Kadjar | Medallion | Safrane | Premier | Torino | Rodeo | Avantime
Toisen maailmansodan jälkeiset: 4CV | Caravelle | Colorale | Dauphine | Dauphinoise | Floride | Frégate | Ondine
Maailmansotien väliset: Celtaquatre | Juvaquatre | Nervastella | Primaquatre | Reinastella | Viva Grand Sport | Vivaquatre | Vivasix
Ensimmäistä maailmansotaa edeltävät: 10CV | 12CV | 35CV | 40CV | 50CV / 50/60CV | A | AG/AG-1 | B | C | D | E | G/H/J | L/M | N(a)/N(b)/S | N(c)/Q/U(a/e) | R/T | U | AS/V | X/X-1 | Y
Alpine–Renault: A106 | A108 | A110 | A305 | A310 | A610/GTA
Renault Sport: Clio Renault Sport | Spider | Mégane Renault Sport | Clio V6 Renault Sport
Konseptit: Alpine 210 RS | Altica | Argos | BRV | Espace F1 | EPURE | EVE | Egeus | Etoile Filante | Fiftie | Initiale | Koléos | Laguna | Mégane | Next | Racoon | Scénic | Talisman | VESTA 2 | Wind | Steppe
Paketti- ja kuorma-autot: Estafette | Fourgonette | Kangoo | Express | Kerax | Magnum | Mascott | Master | Messenger | Midlum | Trafic | 50-sarja
Dacia-merkki: Lodgy | Logan | Sandero | Duster | Dokker
Renault-Samsung Motors: SM3 | SM5 | SM7
Renault Samsung QM3
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli.
Hurrikaani Iniki

| Hurrikaani Iniki |
| --- | --- |
 11.9.1992
Nimettiin::  5.9.1992
Laantui::  13.9.1992
Alin paine::  938 hPa
Kovin tuuli::  65 m/s
Kuolleita::  6
 Inikin reitti ja voimakkuus.  Reittikartan pallot on väritetty Saffirin–Simpsonin asteikon mukaan. 012345
Hurrikaani Iniki oli voimakkain tunnettu Havaijin saarille iskenyt trooppinen hirmumyrsky. Vaikka hurrikaanit ovat melko yleisiä Tyynellämerellä, Havaijille niitä on osunut 40 vuoden aikana vain neljä. Niiden ennustaminen on vaikeaa, koska matkan varrelta ei ole juuri saatavana maanpinnalta tehtyjä havaintoja ja satelliittikuvien peittoaluekin on puutteellinen. Silti Inikistä varoitettiin jo edellisenä päivänä.
Hurrikaani aiheutti kuuden ihmisen kuoleman, yli sadan ihmisen loukkaantumisen ja jätti yli tuhat kodittomiksi. Pahimmat tuhot koettiin Kauailla. Se aiheutti Havaijin kaikkien aikojen kalleimmat myrskytuhot, yhteensä 1,8 miljardia dollaria.
Salon kaupunginvaltuusto

| Kaupunginvaltuusto |
| --- | --- |

Kunta:  Salo
Valtuutettuja:  75
Salon kaupunginvaltuusto on kuntalain mukaan Salon kaupungin korkein päättävä elin.
Salon kaupunginvaltuustoon kuului ennen vuoden 2009 kuntaliittymää 43 valtuutettua. Uuteen suurkuntaan valittiin vuonna 2009 siirtymäkaudeksi 75 valtuutettua, minkä jälkeen seuraavaksi kaudeksi valtuutettujen määrä laskee 51:een.
Salon kaupunginvaltuuston valtuustoryhmät vuoden 2017 vaalien jälkeen (suluissa valtuustokauden 2012-2017 paikkamäärä):
SDP 13 paikkaa (12)
Kokoomus 12 paikkaa (14)
Keskusta 11 paikkaa (12)
Perussuomalaiset 6 paikkaa (7)
Vihreät 5 paikkaa (3)
Kristillisdemokraatit 2 paikkaa (1)
Vasemmistoliitto 2 paikkaa (2)
Uuden Salon lautakunnat v. 2009-

Kehittämis- ja elinkeinolautakunta
Kulttuuri- ja kirjastolautakunta
Liikunta- ja nuorisolautakunta
Maaseutulautakunta
Opetuslautakunta
Rakennus- ja ympäristölautakunta
Sosiaali- ja terveyslautakunta
Tekninen lautakunta
Tarkastuslautakunta
Keskusvaalilautakunta
Jussi Hakulinen

| Jussi Hakulinen |
| --- | --- |
 Jussi Hakulinen Porin kaupungin 450-vuotisjuhlakonsertissa 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. joulukuuta 1964 Pori
Kuollut: 9. elokuuta 2022 (57 vuotta) Pori
Muusikko
Aktiivisena:  1981–2022
Tyylilajit:  rock suomirock
Soittimet:  laulu, kitara, kosketinsoitin
Yhtyeet:  Yö (1981–1985, uudelleen epävirallisesti 2001–2011) Kinsky (1985–1987) Yö Revisited (2019–2022)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jussi Pekka Hakulinen (21. joulukuuta 1964 Pori – 9. elokuuta 2022 Pori) oli suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hakulinen tuli tunnetuksi Yö-yhtyeen alkuperäisjäsenenä. Erottuaan yhtyeestä 1985 hän aloitti soolouran ja toimi myös säveltäjänä ja sanoittajana sekä musiikinopettajana. Vuodesta 1990 vuoteen 2011 yhteistyö Yön kanssa jatkui satunnaisesti.
Jussi Hakulinen kirjoitti useita suomirockin klassikkokappaleita, joista tunnetuimpiin kuuluvat Yön albumilta Nuorallatanssija löytyvä ”Joutsenlaulu”, debyyttialbumilta Varietee löytyvät ”Likaiset Legendat I” ja ”Särkynyt enkeli” sekä 2003 julkaistun albumin Rakkaus on lumivalkoinen nimikappale. Myöhemmän uran pääteoksiin kuuluu tuntemattomampi ”Kun nuoruus katoaa”.
Ura

Porin Reposaaressa syntynyt Hakulinen aloitti uransa Strix-yhtyeessä, joka lopetti toimintansa jo ennen hänen Yöhön liittymistään.
Kun Yö vuonna 1983 nousi suomirockin kärkeen, Hakulinen oli vasta 18-vuotias. Hän toimi yhtyeessä kosketinsoittajana, säveltäjänä ja sanoittajana. Hän myös lauloi itse muutaman Yön kappaleista, tunnetuimpina "Joutsenlaulu" ja "Yhden illan varietee". Samanaikaisesti Hakulinen vaikutti myös yhtyeessä Appendix Yön kitaristin Jani Viitasen ollessa armeijassa, jonka takia Yö ei voinut jatkaa aktiivista toimintaansa. Hän sanoitti Appendixin tunnetuimmaksi nousseen kappaleen "Ei raha oo mun valuuttaa", mutta erosi yhtyeestä jo ennen ensimmäistä keikkaa.
Henkilösuhteet Hakulisen ja Yön muiden jäsenien välillä olivat vaikeat, joten Hakulinen jätti myös tämän yhtyeen 1985. Hän lähti soolouralle ja julkaisi jo samana vuonna albumin Vaaleanpunainen majatalo. Hän myös perusti Kinsky-yhtyeen, joka hajosi vain parin vuoden jälkeen 1987. Tuossa vaiheessa musiikki jäi hetkeksi kokonaan, ja Hakulisella oli vaikeuksia uskoa enää uuteen nousuun. Hän keskittyi yksinomaan säveltämään ja sanoittamaan.lähde?
1990-luvun alussa Olli Lindholm halusi pyytää Hakuliselta anteeksi menneitä, minkä jälkeen tämä alkoi jälleen kirjoittaa Yölle kappaleita. Hän aloitti myös satunnaiset esiintymiset yhtyeen kanssa. 2000-luvun alussa Hakulinen osallistui Yön 20-vuotiskonserttikiertueelle ja oli siitä asti mukana kaikilla Yön kiertueilla ja paljon myös festivaaleilla. Hakulinen kirjoitti suuren osan Yön 2000-luvun hiteistä, ja 2000-luvun myötä yhtyeen suosio on taas noussut korkeaksi. Hakulinen lauloi 2000-luvulla kaksi laulua Yön levyille: "Nousevan auringon valoon" (Kuolematon 2005) ja "Hän katoaa" (Loisto 2009).
Vuonna 2011 Hakulisen ja Yön tiet erkanivat jälleen riidan takia. 1990-luvun alkupuolelta lähtien Hakulinen julkaisi myös neljä sooloalbumia.
Hakuliselle myönnettiin Pro Iskelmä -palkinto Iskelmä Gaalassa 14. helmikuuta 2010.