stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rajakankaan kirkko
Ympäristö

Joillakin jätinkirkoilla on havaittu lähiympäristössä sijaitsevia asumispainanteita ja röykkiöitä. Nykyään jätinkirkkojen tarkastuskäynneillä etsitään merkkejä asutuksesta ja muista rakenteista. Jätinkirkon itä- ja luoteispuolella sijaitsee asuinpaikka, Rajakangas 2, joka on tullut selvästi esiin hakkuu- ja metsänäestystyön jälkeen. Paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia, palanutta luuta ja tulenpidon jälkiä. Löytöalue on kooltaan noin 100×100 metriä. Asuinpaikkaan voidaan lukea edellä mainittu halkaisijaltaan 4 metriä leveä kiviröykkiökin ja kauempana sijaitseva tätä suurempi kiviröykkiö. Marianna Ridderstad luetteli Rajakankaan yhteyteen myös kaksi pystykiveä, joista toisella oli antropomorfisia piirteitä tai toinen oli kolmion muotoinen.
Jätinkirkko kuuluu laajaan asuinpaikkavyöhykkeeseen, jossa on elänyt Pöljän keramiikkaa käyttänyt väestö.
Tutkimuksia ja historiaa

Paula Purhonen on käynyt tarkastamassa kohteen vuosina 1977 ja 1979. Markku Mäkivuoti kävi paikalla Haukiputaan inventoinnin yhteydessä vuonna 1993. Alueella ei ole suoritettu kaivauksia. Jätinkirkko on merkitty maastoon kuparisella muinaisjäännöstaululla. Se kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin muinaisjäännöskohteisiin (Maiseman muisti 2001).
Aiheesta muualla

Luukkonen, Ismo: Jätinkirkko ja kiviröykkiö, 2007
Okkonen, Jari: Jätinkirkot – Pohjanmaan arvoitukselliset muinaisjäännökset (Arkistoitu – Internet Archive), Arkeologia NYT! 2-3/2008, s.5–7
Suomen jätinkirkot
| --- | --- |
Pohjois-Karjala:  Ison Mahosaaren jätinkirkko
Etelä-Pohjanmaa:  Korkeamäen jätinkirkko • Storbackenin jätinkirkot
Pohjanmaa:  Bäckeshällornan jätinkirkko • Hembackenin jätinkirkko • Honkobackharjun jätinkirkko • Högryggenin jätinkirkko • Höysälänjärven jätinkirkko • Jäknabackenin jätinkirkko • Kejsmolandsbackenin jätinkirkko • Kåtabackenin jätinkirkko • Racklen jätinkirkko • Snårbackenin jätinkirkko • Svedjebackenin jätinkirkko • Tallbackharjun jätinkirkot • Tavoman jätinkirkko
Keski-Pohjanmaa:  Hangaskankaan jätinkirkko • Honkiperän Hautakankaan jätinkirkko • Kiimanevan Hautakankaan jätinkirkko • Kirkkoharjun jätinkirkko • Korven jätinkirkko • Kämppäkankaan jätinkirkko • Pahikaisharjun jätinkirkko • Pikku Hautakankaan jätinkirkko • Tressunharjun jätinkirkot
Pohjois-Pohjanmaa:  Hiidenlinna • Jätinlinna • Jättiläissaaren jätinkirkko • Kehäkankaan jätinkirkko • Keskimmäisenkankaan jätinkirkko • Kettukankaan jätinkirkko • Kivilammen jätinkirkko • Kiviojakankaan jätinkirkko • Kotakankaan jätinkirkko • Käyräkankaan jätinkirkot • Laivakankaan jätinkirkko • Linnamaan jätinkirkko • Linnakankaan jätinkirkko • Linnankankaan jätinkirkko • Linnansaaren jätinlinna • Luola-ahon jätinkirkko • Metelinkankaan jätinkirkko • Metelinkirkko • Miehennevan jätinkirkko • Mustosenkankaan jätinkirkko • Mäntyselän jätinkirkko • Pattijoen Kastelli • Pesuankankaan jätinkirkko • Pikku Jakenaron jätinkirkko • Pikku Liekokankaan jätinkirkot • Pirttihaudankankaan jätinkirkko • Pirttivaaran jätinkirkot • Rajakankaan kirkko • Tyrnävän Hautakankaan jätinkirkko
Lappi:  Jatulinlehdon jätinkirkko
The Ramainz

The Ramainz oli yhdysvaltalainen Ramonesin musiikkia esittänyt tribuuttiyhtye.
Yhtyeen perustivat vuonna 1996 pian Ramonesin hajoamisen jälkeen Dee Dee Ramone, hänen vaimonsa Barbara Zampini sekä Marky Ramone. Kahdessa ensimmäisessä yhtyeen soittamassa konsertissa soitti myös C.J. Ramone. Yhtye käytti aluksi nimeä The Remains, kunnes vuonna 1999 kävi ilmi että nimi oli jo toisen yhtyeen (Barry & The Remains) käytössä. Yhtye nimettiin tämän takia uudelleen, nimeksi tuli The Ramainz. Vuonna 2000, Marky Ramonen perustettua oman yhtyeen (Marky Ramone & The Intruders), ja Dee Deen keskittyessä kirjojen kirjoittamiseen, yhtye hajosi.
Julkaisut

Live in N.Y.C., livetaltiointi 24. heinäkuuta 1997. Albumi julkaistiin Euroopassa (julkaisija GB Music) 15. heinäkuuta 1999 , ja Yhdysvalloissa (julkaisija Sanctuary) 8. lokakuuta 2002, neljä kuukautta Dee Deen kuoleman jälkeen.
Yhtye esitti 20. tammikuuta 1998 hyväntekeväisyyskonsertissa New Yorkissa Joan Jettin kappaleen Bad Reputation. Kappale nauhoitettiin ja se julkaistiin Jettin Bad Reputation-albumin uudelleenjulkaisun bonusraitana.
Jäsenet

Dee Dee Ramone – laulu ja kitara (1996–2002)
Barbara Zampini (myös nimellä Barbara Ramone) – basso, laulu (1996–2002)
Marky Ramone – rummut (1996–2002)
C.J. Ramone – kitara ja laulu (1996)
Ben Trokan (yhtyeestä Marky Ramone & The Intruders) – kitara (1997–2002)
Aiheesta muualla

Ramainz-info by Jari-Pekka Laitio-Ramone (englanniksi)
HMS Raleigh (1919)

| HMS Raleigh |
| --- | --- |
 HMS Raleigh

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  William Beardmore and Company, Dalmuir
Kölinlasku:  9. joulukuuta 1915
Laskettu vesille:  28. elokuuta 1919
Palveluskäyttöön:  1921
Poistui palveluskäytöstä:  tuhoutunut 8. elokuuta 1922
Tekniset tiedot
Uppouma:  9 750 t (standardi) 12 190 t (kuormattu)
Pituus:  184 m
Leveys:  20 m
Syväys:  6,2 m
Koneteho:  70 000 shp
Nopeus:  31 solmua
Miehistöä:  690
Aseistus
Aseistus:  7 × BL 7,5" Mk VI -tykkiä yksiputkisina CP Mk V -asennuksina 3 × QF 4" (76 mm) Mk V -ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina HA Mk III -asennuksina 4 × QF 3" 20 cwt Mk I -tykkiä yksiputkisina HA Mk II -asennuksina 2 × QF 2 naulan Mk II -ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina HA Mk I -asennuksina 6 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Raleigh oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1919 vesillelaskettu Hawkins-luokan raskas risteilijä.
Valmistus

Alus tilattiin William Beardmore and Companyltä Dalmuirista ja sen köli laskettiin 9. joulukuuta 1915. Alus laskettiin vesille 28. elokuuta 1919 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1921.
Alus saavutti Arranin saaren edustalla 7.–9. syyskuuta 1920 suoritetuissa koeajoissa 31 solmun (57 km/h) nopeuden, kun koneteho oli 71 350 hevosvoimaa (53 210 W). Puolella teholla (35 000 hevosvoimaa) alus saavutti 28 solmun nopeuden. Koeajojen jälkeen alus siirrettiin Devonportin telakalle varustettavaksi lippulaivatehtäviin.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle 8. kevyt risteilijäviirikön lippulaivaksi. Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian aseman päällikkö amiraali Sir William Christopher Pakenham teki huhtikuussa 1922 aluksesta lippulaivansa ja samalla aluksesta tuli itsenäinen.
Raleigh ajoi 1922 matalikolle tiheässä sumussa Point Amourin luona Labradorin niemimaan ja Newfoundlandin välissä Belle Islen salmessa. Alukselta poistettiin runsaasti materiaalia, mutta sitä ei saatu irrotettua matalikolta. Alus hylättiin, ja HMS Calcutalta saapunut räjäytysosasto räjäytti aluksen vuonna 1927.
Aiheesta muualla

Point Amour Lighthouse, Shipwrecks (Arkistoitu – Internet Archive)
Hawkins eli Cavendish-luokan risteilijät
Raney-nikkeli

Raney-nikkeliä
Raney-nikkeli eli raneynikkeli on nikkeliä ja alumiinia sisältävä metalliseos, jota käytetään yleisesti katalyyttinä kemianteollisuudessa. Metalliseoksen kehitti vuonna 1927 yhdysvaltalainen Murray Raney katalyytiksi kasviöljyjen vedyttämiseen eli kovettamiseen.
Valmistus ja käyttö

Raney-nikkeliä valmistetaan seoksesta, joka sisältää puolet nikkeliä ja puolet alumiinia. Tämä seos käsitellään emäksisellä natriumhydroksidilla, jolloin osa alumiinista reagoi muodostaen natriumaluminaattia, joka pestään pois vedellä. Näin muodostuu sienimäinen hyvin huokoinen rakenne, jolla on suuri pinta-ala. Natriumhydroksidikäsittelyn seurauksena vapautuu vetykaasua, joka adsorboituu nikkelimetallin pintaan. Koska kuivana raney-nikkeli on pyroforista eli syttyy ilmassa hyvin helposti jopa itsestään palamaan, sitä säilytetään lietettynä joko veteen tai orgaaniseen liuottimeen.
Raney-nikkelin ensimmäisiä käyttökohteita oli katalyyttinä kasviöljyjen kovettamisessa vedyttämällä, ja siihen sitä käytetään edelleen. Teollisuudessa sitä käytetään katalyyttinä muun muassa aromaattisten yhdisteiden, nitroyhdisteiden, nitriilien, alkeenien, alkyynien ja karbonyyliyhdisteiden vedytyksessä. Teollisesti tärkeitä prosesseja ovat muun muassa sykloheksaanin valmistus bentseenistä, sorbitolin valmistus dekstroosista, heksametyleenidiamiinin valmistus adiponitriilistä ja 2,4-tolueenidiamiinin valmistus 2,4-dinitrotolueenista. Raney-nikkeliä käytetään myös rikin poistamiseen orgaanisista yhdisteistä.
Tiedonhaku

Tiedonhaku (engl. information retrieval) on tietojenkäsittelytieteen ja informaatiotutkimuksen osa-alue, jossa tutkitaan tiedon esittämisen, tallettamisen ja etsimisen prosesseja, joita tarvitaan, jotta haluttu tieto saadaan hakutehtävän esittäneen ihmisen käyttöön.. Tiedonhaun tutkimuksen perimmäisenä tavoitteena on kehittää  muun muassa järjestelmiä, joiden avulla tieto saadaan helposti sitä tarvitsevan ulottuville mahdollisimman hyödyllisessä muodossa.
Tiedonhakua suoritettaessa tiedonhakija esittää hakutehtävänsä kyselynä, joka laaditaan tiedonhakujärjestelmän kysely- tai hakukielen avulla. Tiedonhaun tavoitteena on tyydyttää tiedon tarve ja tiedonhaussa pyritään löytämään tiedontarpeen mahdollisimman hyvin tyydyttävä dokumentti tai dokumenttien joukko. Löydettävien dokumenttien tulee olla rakenteensa, sisältönsä ja ulkoasunsa puolesta tiedontarvitsijoille hyödyllisiä. Tähän tavoitteeseen on vielä mahdotonta päästä nykyisten tiedonhakujärjestelmien avulla. Tiedon tallennus- ja hakujärjestelmät ovatkin tällä hetkellä yksinkertaisia järjestelmiä, joiden tuloksellinen käyttö edellyttää älykkäitä käyttäjiä.
Tiedon tallentamisen ja tiedonhaun tasoperiaate

Tiedonhaussa hakukyselyt ja niiden kohteina olevat dokumentit voidaan esittää kolmella tasolla: käsitetasolla, ilmaisutasolla ja merkkijonotasolla. Ensinnäkin dokumentit koostuvat merkkijonoista, jotka esittävät luonnollisen kielen ilmaisuja. Nämä ilmaisut puolestaan edustavat dokumentin käsitteellistä sisältöä. Vastaavasti tiedonhakijan tiedontarpeella on käsitteellinen sisältö, joka voidaan ilmaista luonnollisella kielellä ja esittää hakukyselyssä kirjoitusmerkkien avulla.
Käsitetasolla tarkastellaan hakukyselyn ja kohdedokumenttien sisältämiä käsitteitä ja näiden välisiä suhteita. Tiedon tallennuksessa ja tiedonhaussa käsiteanalyysiä pidetään usein tarpeellisena välivaiheena ennen dokumentin tai hakukyselyn muotoilua indeksointitermeiksi tai lopulliseksi hakukyselyksi. Käsitteellistä sisältöä ei voida välittää suoraan, vaan tekijä ilmaisee sen aina luonnollisen kielen  avulla. Ilmaisutasolla eli kielellisellä tasolla tarkastellaan käsitteiden muotoilua ilmaisuiksi luonnollisessa kielessä tai jossain keinotekoisessa erikoiskielessä, kuten dokumentaatiokielessä.  Hakukyselyn käsitteiden esityksiä kutsutaan ilmaisutasolla hakuavaimiksi. Esiintymätaso on aina läsnä tiedonhaussa. Tietotekniikkaa hyödyntävä tiedonhaku tapahtuu aina esiintymätasolla, koska tietokoneet käsittelevät vain merkkijonoja eivätkä ne ymmärrä luonnollista kieltä.
Tiedonhakujärjestelmä

Tiedonhakujärjestelmä on elektronisten tietoyksiköiden tallentamiseen, etsintään, jälleenhakuun ja jakeluun käytettävä järjestelmä, jossa käytetään tietokantoja. Tiedonhakujärjestelmää käytettäessä käyttäjälle haetaan automaattisesti hänen tiedontarvettaan vastaavaa tietoa laajasta tietovarastosta. Tiedonhakujärjestelmän tarkoitus on tyydyttää tiedonhakijan tiedontarpeita etsimällä ja löytämällä tietoa annetusta aiheesta. Vaikka tiedonhakujärjestelmä hakee konkreettisesti tietoa esimerkiksi elektronisista teksteistä tai kuvista, järjestelmä pyrkii tietoyksiköiden pintarakenteiden sijaan löytämään niihin sisältyvää informaatiota.
Tiedonhakujärjestelmän määritelmään sisältyy hyvin erilaisia järjestelmiä. Niitä ovat esimerkiksi väestörekisteri, kirjaston tietokanta, elektroninen artikkelitietokanta ja Googlen ja Yahoon kaltaiset verkossa toimivat hakukoneet. Informaatiotutkimuksen alalla tiedonhakujärjestelmän ollessa kyseessä tietoyksiköillä tarkoitetaan yleensä tekstidokumentteja tai niitä kuvaavia kirjallisuusviitteitä tai toisaalta hypermediadokumentteja.
Käyttäjän kannalta tiedonhakujärjestelmän näkyvin ja tärkein osa on sen hakukieli ja käyttöliittymä. Hakutapahtuma alkaa aina tiedonhakijan tiedontarpeesta ja tietämyksestä. Tiedonhakija ilmaisee tämän tiedontarpeensa hakukyselynä, joka jäsennetään tiedonhakujärjestelmän käyttöliittymässä järjestelmän käyttämän kyselykielen mukaiseksi. Sitten tiedonhakujärjestelmä tulkitsee kyselyn algoritmiksi, joka kohdistetaan haluttuihin tietokantoihin. Haun tuloksena tiedonhakija saa listan hänen hakukyselynsä kriteerit täyttävistä ja tiedontarvetta vastaavista dokumenteista.
Hakumenetelmät > Täsmäytysmenetelmät > Täydellinen täsmäytys

Täydellisessä täsmäytyksessä käytetään englantilaisen matemaatikon George Boolen kehittämää Boolen algebraa. Boolen algebrassa käytetään operaattoreita AND, OR ja NOT. AND-operaattoria käytettäessä saadaan tulokseksi hakusanat yhdistäviä dokumentteja, esimerkiksi haulla ”hevoset AND ponit” saadaan tulokseksi dokumentteja, jotka käsittelevät sekä hevosia että poneja. OR-operaattoria käytettäessä saadaan tulokseksi dokumentteja, jotka käsittelevät jompaakumpaa annetuista hakusanoista, esimerkiksi haulla ”hevoset OR ponit” saadaan tulokseksi kaikki joko hevosia tai poneja käsittelevät dokumentit. NOT-operaattoria käytetään haluttaessa erottaa hakusanoja toisistaan, esimerkiksi haulla ”hevoset NOT ponit” saadaan tulokseksi hevosia käsittelevät dokumentit, mutta poneja käsittelevät dokumentit jäävät tulosten ulkopuolelle. Täydellisessä täsmäytyksessä voidaan yhdistellä operaattoreita, jos halutaan käyttää useampia hakusanoja. Tällöin operaattorien suoritusjärjestys on NOT, OR, AND.
Hakumenetelmät > Täsmäytysmenetelmät > Osittaistäsmäytys

Osittaistäsmäytyksessä hakutulos pyritään järjestämään relevanssijärjestykseen eli niin, että hakua parhaiten vastaava dokumentti olisi hakutuloksissa ensimmäisenä ja toiseksi parhaiten vastaava dokumentti toisena jne. Eri osittaistäsmäytystä käyttävät hakujärjestelmät perustuvat erilaisiin menetelmiin, joita ei aina haluta paljastaa, joten hakija ei välttämättä tunne osittaistäsmäyttävän hakujärjestelmän toimintaperiaatteita yhtä hyvin kuin täystäsmäyttävän hakujärjestelmän. Erilaisia osittaistäsmäytyksen menetelmiä ovat muun muassa vektorimalliin, sumeisiin joukkoihin ja todennäköisyyslaskelmiin perustuvat mallit. Osittaistäsmäyttävien hakujärjestelmien perusperiaatteena on että kyselyssä esiintyville hakusanoille lasketaan dokumenttikohtainen paino eli luku, joka kuvaa sitä kuinka hyvin hakusana kuvaa löydettyä dokumenttia. Hakusanojen saamien painojen perusteella lasketaan dokumentille arvo, jonka mukaiseen relevanttiusjärjestykseen löydetyt dokumentit järjestetään. Monessa osittaistäsmäyttävässä hakujärjestelmässä on käytössä myös Boolen operaattorit, mutta niiden tulkinta saattaa olla löyhempi kuin täystäsmäyttävissä hakujärjestelmissä.
Hakumenetelmät > Hakusanojen katkaiseminen ja merkkien korvaaminen

Tiedonhaussa sanojen taipuminen ja yhdyssanat voivat aiheuttaa ongelmia, joita on pyritty ratkaisemaan kehittämällä hakujärjestelmiin mahdollisuus katkaista hakusanoja ja korvata merkkejä katkaisumerkillä. Eri hakujärjestelmissä on omat katkaisumerkkinsä, kuten asteriski (*), ristikkomerkki (#) tai kysymysmerkki (?). Lisäksi monesti voidaan käyttää läheisyysoperaattoria.
Katkaisu vasemmalta
Sanan alusta eli vasemmalta tapahtuva katkaisu on käytössä vain harvoissa hakujärjestelmissä. Haulla #koira saadaan tulokseksi pelkän koiran lisäksi esimerkiksi myös muodot opaskoira, ajokoira, sylikoira.
Katkaisu oikealta
Sanan lopusta eli oikealta tapahtuva katkaisu on yleisin sanankatkaisumuoto. Haulla talous# saadaan tulokseksi esimerkiksi myös talouselämä, talousarvio, talousrikokset, taloustieteet.
Merkkien korvaaminen
Merkkien korvaamisessa katkaisumerkillä korvataan jokin sanan merkeistä sanan sisältä. Esimerkiksi haulla col#r tulee tulokseksi sekä muodossa color että colour olevat saman sanan eri kirjoitusasut.
Läheisyysoperaattori
Tällä tavalla voidaan hakea tuloksia, joissa haetut sanat esiintyvät toistensa läheisyydessä.
Hakustrategiat

Pikahakua käytetään haluttaessa löytää vain muutama viite. Pikahaulla minimoidaan hakuaika sillä hakutermejä on yleensä 1-3 ja haulla saadaankin nopeasti käsitys tietokannan sisällöstä.
Lohkostrategiaa käytetään kun hakuongelma on selkeä ja hakija pyrkii kattavaan tulokseen. Lohkostrategiassa hakuaihe analysoidaan huolellisesti ja vaihtoehtoisia hakutermejä yhdistetään OR-operaattorilla, jonka jälkeen lohkot yhdistetään AND-operaattorilla.
Helmenkasvatusstrategia lähtee relevantista viitteestä, jonka sisällönkuvailu analysoidaan. Löydettyjen hakutermien perusteella tehdään uusi haku. Helmenkalastusstrategia sopii hakuihin, joissa hakuaihe on epäselvä eikä hakutermejä tunneta, mutta käytettävissä on johtolanka jota seuraamalla hakua voidaan lähteä kehittämään.
Peräkkäisten fasettien strategia hakeminen aloitetaan fasetilla eli hakusanojen yhdistelmällä, joka takaa suuren saannin ja tulosta tarkennetaan vähitellen lisäämällä rajaavia fasetteja. Strategia muistuttaa lohkostrategiaa mutta erona siihen on että peräkkäisten fasettien strategiassa fasetteja muotoillaan haun aikana tarpeen mukaan.
Spesifein fasetti ensin –strategiassa useammasta hakusanasta muodostuva haku aloitetaan hakupyynnön spesifeimmällä fasetilla. Jos tulosjoukko on liian laaja, lisätään toiseksi spesifein fasetti jne.
Pareittain yhdistettyjen fasettien strategiassa hakusanoja yhdistetään pareittain ja vähintään kahden hakusanan pitää esiintyä saaduissa hakutuloksissa.
Vuorovaikutteinen selailu –strategiassa haetaan erikseen haun jokaisella hakusanalla, saatujen tulosten otsikot selaillaan läpi ja relevantteja dokumentteja tarkastellaan lähemmin. Strategia sopii käytettäväksi, jos tarkentava rajaus ei käy ja hakija haluaa varmistaa, ettei mitään olennaista jäänyt löytymättä. Selailustrategia on kuitenkin menetelmänä työläs ja kallis.
Tiedonhaun ongelmia

Tiedonhaun keskeinen ongelma on luonnollisen kielen monimuotoisuus ajatusten ilmaisussa. Luonnollisen kielen ominaisuudet pitää ottaa huomioon niin dokumenttien tallennuksessa, hakukyselyjen muotoilussa kuin myös hakutulosten arvioinnissa.
Seuraavat luonnollisen kielen piirteet, jotka aiheuttavat ongelmia tiedonhaussa, ovat yhteisiä kaikille kielille.
Ensimmäinen niistä on se, että luonnollinen kieli on vain osittain yhteistä saman kulttuurin jäsenille. Kielenkäyttäjät muodostavat useita erilaisia kielen alakulttuureja, jotka ilmenevät vaihteluna esimerkiksi sanastossa ja niiden taustalla olevissa käsitteissä. Tämän lisäksi kielenkäyttäjät muokkaavat kieltä tarkoituksiinsa sopivaksi, ja siten kieli kehittyy ilman tietoista suunnittelua monella eri taholla samanaikaisesti. Myös monitulkintaisuus on yksi luonnollisen kielen perusominaisuuksista, ja sen avulla kielenkäyttäjän on mahdollista muodostaa suuri määrä ilmaisuja pienellä määrällä alkioita.
Suomen kielessä tiedonhakuun liittyviä erityisiä ongelmia aiheuttavat muun muassa sanojen ja niiden vartaloiden taipuminen, yhdyssanat ja sanaliitot, sanojen johtaminen sekä monitulkintaisuus, erityisesti taivutusmuotohomografia (joka on esimerkki kielen homonymiasta, kuten sanoissa "hauissa" ja "puhelin").
Internetiin liittyvässä tiedonhaussa on myös monenlaisia ongelmia, koska internet-verkkoa ei ole alun perin rakennettu järjestelmällistä tiedonhakua ajatellen. Internetissä sijaitseva aineisto on hajautetusti tuotettua, globaalia ja vain harvakseltaan linkitettyä hypermediaa, ja sen vuoksi esimerkiksi dokumentin määrittely voi olla vaikeaa.  Oleellisia internet-tiedonhaun ongelmia ovat informaation suuri määrä ja sen järjestämättömyys. Lisäksi tiedon luotettavuuden ja ajantasaisuuden arviointi on usein vaikeaa, koska internet on vapaa julkaisukanava, mistä johtuen internet-sivujen julkaisutiedot ovat usein puutteelliset. Lisäksi tekijänoikeudet aiheuttavat käyttäjille usein ongelmia.
Tiedonhaun arviointi > Relevanssi

Tiedonhaun tarkoituksena on löytää tiedonhakijalle relevanttia tietoa. Haluttaessa mitata tiedonhaun onnistumista, täytyy päätellä mitkä löydetyistä dokumenteista on relevantteja hakutehtävään nähden. Relevanssia on kahta lajia: aiherelevanssi ja käyttäjärelevanssi.
Tiedonhaun arviointi > Relevanssi > Aiherelevanssi

Aiherelevanssissa on nimensä mukaisesti kyse hakukysymyksen ja löydettyjen dokumenttien välisestä täsmäävyydestä. Aiherelevanssi ei kuitenkaan ota huomioon tiedontarvitsijaa ja onko löydetty dokumentti hänen näkökulmastaan relevantti. Aiherelevanssia voidaan testata määrittelemällä joukko hakukysymyksiä ja tunnistamalla tuloksista joukko dokumentteja jotka vastaavat hakukysymystä. Eri hakujärjestelmillä voidaan testata kuinka suuren osan relevanteista dokumenteista ne löytävät.
Tiedonhaun arviointi > Relevanssi > Käyttäjärelevanssi

Käyttäjä ei välttämättä kaipaa suurinta mahdollista hakutulosta vaan ainoastaan yksi tietty dokumentti saattaa kiinnostaa häntä. Käyttäjä saattaa etsiä tietyntyyppistä dokumenttia tai hänellä saattaa olla tehtävä, jonka suorittamiseksi hän etsii tietoa. Käyttäjä haluaa siis löytää dokumentteja, jotka ovat hänelle käyttökelpoisia ja hyödyllisiä. Käyttäjälle ennestään tutut dokumentit saattavat olla hänelle epärelevantteja, sillä ne eivät tuo hänelle mitään uutta tietoa eikä käyttäjän tiedontarve näin ollen tyydyty. Käyttäjärelevanssia on vaikeampi tutkia, sillä käyttäjän reaktioita ei voi toistaa laboratorio-olosuhteissa samalla tavalla kuin aiherelevanssia.
Hakutuloksen arviointi > Saanti

Saanti kuvaa sitä, kuinka suuri osa tietokannan kaikista relevanteista dokumenteista löytyi. Saanti voidaan laskea jakamalla relevanttien dokumenttien määrä löydettyjen ja ei-löydettyjen relevanttien dokumenttien summalla. Saannin arviointi on vaikeaa ja ei välttämättä edes mahdollista sillä on hyvin vaikea tietää kuinka moni relevantti dokumentti jäi löydettyjen ulkopuolelle.
Hakutuloksen arviointi > Tarkkuus

Tarkkuus kuvastaa sitä, kuinka suuri osa löydetyistä dokumenteista on relevantteja. Tarkkuus voidaan laskea jakamalla relevanttien dokumenttien määrä löydettyjen relevanttien ja epärelevanttien dokumenttien summalla. Tarkkuutta voi arvioida melko helposti käymällä läpi hakutuloksia ja erottelemalla niistä relevantit ja epärelevantit dokumentit.
Saanti ja tarkkuus ovat toisilleen vastakkaiset siten että saannin kasvaessa tarkkuus huonontuu ja päinvastoin. Hakija ei voi koskaan saavuttaa parasta mahdollista saantia ja parasta mahdollista tarkkuutta yhtä aikaa.
Tiedonhaun tutkimuksen osa-alueita

Kieltenvälinen tiedonhaku
Puhetiedonhaku
Musiikkitiedonhaku
Kuva- ja videotiedonhaku
Sisältöpohjainen kuvatiedonhaku
Verkkotiedonhaku
XML-tiedonhaku
Dokumenttien sisällönkuvailu
Dokumenttien luokittelu
Indeksointi
Tekstin tiivistäminen
Tehtäväperusteinen tiedonhaku
Käsitteitä

tietokanta
hakukieli
hakuavain
hakukone
hakukomento tai hakukysely
hakuelementti
hakuprofiili
hakuhistoria
vapaatekstihaku
suorakäyttöinen tiedonhakujärjestelmä
hakuistunto
tiedontarve
Kirjallisuutta

Alaterä, Anu & Halttunen, Kai: Tiedonhaun perusteet – osa lukutaitoa.  (Julkaisijat: Tampereen yliopiston täydennyskoulutuskeskus ja Otavan opisto/Internetix)  Helsinki:  BTJ Kirjastopalvelu, 2002.  ISBN 951-692-527-8
Haasio, Ari: Löydä! Opas helppoon tiedonhakuun.  Helsinki:  Avain, 2015.  ISBN 978-952-304-051-9
Heikkinen, Risto ym.: Tiedonhakijan teho-opas.  (6. uudistettu painos)  Jyväskylä:  Docendo, 2005.  ISBN 951-846-258-5
Serola, Sami (toim.): Ote informaatiosta. johdatus informaatiotutkimukseen ja interaktiiviseen mediaan.  Helsinki:  BTJ Kustantamo, 2010.  ISBN 978-951-692-773-5
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tiedonhaun portti (Arkistoitu – Internet Archive). Kirjastot.fi.
Tiedonhankinnan perusteet. Tampereen yliopiston kirjasto.
Terveystieteiden tiedonhankinta. Tampereen yliopisto.
Tiedonhankinnan verkko-opas jatko-opiskelijoille ja tutkijoille.
SIGIR Digital Museum of Information Retrieval Research