stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anhui

| Anhui 安徽省 Ānhuī Shěng |
| --- | --- |

 Anhuin (punaisella) sijainti Kiinan kartalla.
Valtio:   Kiina
Prefektuuritaso:  16 yksikköä
Piirikuntataso:  105 yksikköä
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  maakunta
 – hallinnollinen keskus:  Hefei
 – Puolueen komitean sihteeri:  Li Jinbin
 – Kuvernööri:  Li Guoying
Pinta-ala  ():  139 900 km² (22.)
Väkiluku (2013)  ():  60 298 000 (8.)
 – väestötiheys:  431 as./km²
BKT (2013):  1 903,9 mrd. CNY (eli 3,0 % Kiinan BKT:stä)
 – asukasta kohti:  31 771 CNY, noin 3 806 euroa (noin 76 % Kiinan keskiarvosta)
HDI (2010):  0,660
Symbolit:  
 – Kansallinen kirjaintunnus:  AN
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  CN-34
 
www.ah.gov.cn
Anhui (kiin.: 安徽; pinyin: Ānhuī) on maakunta Itä-Kiinassa, Jangtsejoen ja Keltaisenjoen välimaastossa. Sen naapurimaakunnat ovat Jiangsu, Zhejiang, Jiangxi, Hubei, Henan ja Shandong.
Maantiede

Huangshanvuori Anhuissa on Unescon maailmanperintökohde.
Historia

Anhui sai maakunnan aseman Qing-dynastian aikana 1667. Nimi ”Anhui” on samalta vuodelta ja johdettu yhdistämällä Anqingin ja Huizhoun prefektuurien nimien ensimmäiset ideogrammit. Ideogrammi ān merkitsee rauhaa ja huī kunniaa, joten maakuntanimen merkitykseksi voi ajatella rauhallinen kunnia. Maakuntalyhenne ”Wan” johtuu siitä, että nykyisen maakunnan alueella sijaitsi aikanaan Wan-niminen valtio, Wanvuori ja Wanjoki. Kiinan kansantasavallan perustamisen aikaan 1949 maakunta jaettiin kahdeksi maakuntatason alueeksi: Eteläinen Wan ja Pohjoinen Wan. Ne yhdistettiin 1952 taas Anhuin maakunnaksi.
Väestö

Anhuin maakunnassa asui vuoden 2013 arvion mukaan yhteensä 60 298 000 asukasta. Viimeisimmässä väestönlaskennassa vuonna 2010 asukasluku oli 59 500 468. Maakunnassa asuu useita vähemmistökansalaisuuksia, kuten hui-kiinalaisia, sheitä, mantšuja, zhuangeja ja miaoja. Näistä vähemmistöistä suurimmat ovat hui-kiinalaiset ja shet. Väestön suuri valtaosa kuuluu kuitenkin Kiinan suurimpaan etniseen ryhmään eli han-kiinalaisiin.
Talous

Anhuin alueellinen bruttokansantuote vuonna 2013 oli 1 903,9 miljardia renminbia (Kiinan juan, CNY). Tämä vastasi 3,0 prosentin osuutta Kiinan BKT:stä. Henkeä kohti laskettuna se teki 31 771 juania eli noin 3 806 euroa. Tämä oli 76 % Kiinan keskiarvosta, joksi Kiinan tilastokeskus ilmoitti 41908 CNY (noin 5 021 euroa).
Anhui on yksi Kiinan tärkeimmistä maatalousalueista. Maakunnan alueella kasvatetaan esimerkiksi riisiä, vehnää, teetä ja silkkiä. Anhuissa on myös merkittäviä luonnonvaroja ja alueelta löytyy suuret esiintymät hiiltä, rautaa ja kuparia. Vuoden 2015 listalla neljä Kiinan kymmenestä huipputeestä oli peräisin Anhuista: Huangshan maofeng (Huangshan), Qimen hongcha (eli Qihong; Qimen, Huangshan), Lu’an guapian (Lu’an), ja Taiping houkui (Huangshan).
Kulttuuri

Anhui on historiallisesti ollut tärkeä kiinalaisen kulttuurin keskus. Maakuntaa halkovan Huaijoen varrella ovat syntyneet tunnetut filosofit kuten taolaisuuden perustajana pidetty Laozi, sekä Zhuangzi ja Guan Zhong. Maakunta on tunnettu myös kalligrafiasta. Xuanchengin kaupungissa on tuotettu xuan- eli riisipaperia, joka valmistetaan nimestään huolimatta kaarnasta. Huizhoussa on tuotettu puolestaan hui-mustetta. Etelä-Anhuin muinaiset kylät Xidi ja Hongcun kuuluvat maailmanperintöluetteloon.
Hallinnollinen jako

Nykyisin Anhui on jaettu 16 prefektuuritason kaupunkiin. Nämä jakautuvat edelleen piirikuntatasolla 44 kaupunkipiiriin, kuuteen piirikuntatason kaupunkiin ja 55 piirikuntaan (yhteensä 105 piirikuntatason yksikköä).
| --- | --- |
 2. Anqing  3. Bengbu  4. Bozhou  6. Chizhou  7. Chuzhou  8. Fuyang  1. Hefei  9. Huaibei :  10. Huainan  11. Huangshan  12. Lu’an  13. Ma’anshan  14. Suzhou  15. Tongling  16. Wuhu  5. Xuancheng
Galleria

Maisemaa Huangshanvuorella.
Xidi-kylä.
Hongcun-kylä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anhui Wikimedia Commonsissa
Anhui China Internet Information Center. (englanniksi)
Welcome to Anhui (englanniksi) (anhui.travel)
| n k  Kiinan alueellinen hallinto |
| --- | --- |
Maakunnat:  Anhui  Fujian  Gansu  Guangdong  Guizhou  Hainan  Hebei  Heilongjiang  Henan  Hubei  Hunan  Jiangsu  Jiangxi  Jilin  Liaoning  Qinghai  Shaanxi  Shandong  Shanxi  Sichuan  Yunnan  Zhejiang 
Itsehallinnolliset alueet:  Guangxi  Ningxia  Sisä-Mongolia  Tiibet  Xinjiang 
Itsehallinnolliset kunnat:  Chongqing  Peking  Shanghai  Tianjin 
Erityishallintoalueet:  Hongkong  Macao 
Huangshan maofeng.
Hui-mustetta.
Anhuin hallinnollinen jako
Liaoning

| Liaoning 辽宁省  Liáoníng Shěng |
| --- | --- |

 Liaoningin (punaisella) sijainti Kiinan kartalla.
Valtio:  Kiina
Prefektuuritaso:  14 yksikköä
Piirikuntataso:  100 yksikköä
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  maakunta
 – hallinnollinen keskus:  Shenyang
Pinta-ala  ():  151 000 km² (21.)
Väkiluku (2013)  ():  43 900 000 (14.)
 – väestötiheys:  290,7  as./km²
BKT (2013):  2 707,8 mrd. CNY (eli 4,3 % Kiinan BKT:stä)
 – asukasta kohti:  61 686 CNY, noin 7 390 EUR (147 % Kiinan keskiarvosta)
HDI (2010):  0,740
Symbolit:  
 – Kansallinen kirjaintunnus:  LN
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  CN-21
 
www.ln.gov.cn
Liaoning (yksink.: 辽宁; perint.: 遼寧; pinyin: liáoníng) on maakunta Pohjois-Kiinassa.
Maantiede

Liaoning on Mantšurian (eli Kiinan Koillisen, Mantšuria ei ole ollut suosittu nimitys Qing-dynastian jälkeen) eteläisin osa. Alueen muut maakunnat ovat Heilongjiang ja Jilin. Sen vieressä on Keltaisenmeren Koreanlahti ja etelässä Bohainmeri. Pohjois-Korea on kaakossa, Jilinin maakunta koillisessa, Hebein maakunta lännessä ja Sisä-Mongolia luoteessa.
Pohjois-Korean ja Kiinan Jilin ja Liaoning-maakuntien välillä virtaa Jalujoki. Se laskee Koreanlahteen Dandongin (Liaoning) ja Sinŭijun (Pohjois-Korea) välissä.
Kaupunkeja: Shenyang, Dalian, Jinzhou, Yingkou.
Maantieteellisiä kohtia: Liaodongin niemimaa.
Historia

Liaoning on osa historiallista Mantšuriaa. Shenyang oli mantšuvaltion pääkaupunki vuoteen 1644 saakka, jolloin mantšut valtasivat Pekingin uudeksi pääkaupungikseen ja aloittivat Qing-dynastian.
Shenyangista on löydetty Bei Ling eli pohjoinen hauta, joka on Qing-dynastian perustajan Huang Taijin hautakammio. Lisäksi noin kahdeksan kilometrin päästä Shenyangista on löytynyt Dong Ling, itäinen hauta, johon on haudattuna keisari Shunzhin isoisä.
1900-luvun alussa venäläiset ja japanilaiset aloittivat teollistamisprojekteja maakunnissa.lähde? Dalian, toinen Liaoningin suuri kaupunki, oli pitkään Venäjän miehittämä, sillä sen satama pysyi talvet avoimena toisin kuin Vladivostokin.
Hallinnollinen jako

Liaoning on jaettu 12 prefektuuritason kaupunkiin ja kahteen suoraan maakunnan hallinnon alaiseen kaupunkiin. Shenyang ja Dalian ovat suoraan maakunnan alla. Nämä kaupungit ovat:
| --- | --- |
 1. Shenyang  2. Dalian  3. Anshan  4. Benxi  5. Chaoyang  6. Dandong  7. Fushun :  8. Fuxin  9. Huludao  10. Jinzhou  11. Liaoyang  12. Panjin  13. Tieling  14. Yingkou
Väestö

| Liaoningin etniset ryhmät vuosien 2000 ja 2010 väestönlaskennoissa> .Etninen ryhmä | Liaoningin etniset ryhmät vuosien 2000 ja 2010 väestönlaskennoissa> .2000 | Liaoningin etniset ryhmät vuosien 2000 ja 2010 väestönlaskennoissa> .2010 |
| --- | --- | --- |
| Han-kiinalaiset | 35 105 991 | 37 103 174 |
| Mantšut | 5 385 287 | 5 336 895 |
| Mongolit | 669 972 | 657 869 |
| Hui-kiinalaiset | 264 407 | 245 798 |
| Korealaiset | 241 052 | 239 537 |
| Xibet | 132 615 | 132 431 |
Liaoningin väkiluku oli 35,72 miljoonaa vuonna 1982, 39,43 miljoonaa vuonna 1990 ja 41,82 miljoonaa vuoden 2000 väestönlaskennassa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa kirjattiin 43,75 miljoonaa asukasta, joka oli 3,27 prosenttia Kiinan väestöstä (ilman Hongkongia ja Macaota). Autonominen alue oli Kiinan 14. väkirikkain. Vuoden 2013 lopun väestöarvio oli 43,90 miljoonaa ja arvio väestötiheydestä 151,00 henkeä neliökilometrillä.
Kulttuuri

Kulttuurisesti Liaoning kuuluu Mantšurian kulttuuriin, joka on hyvin yhtenäinen.lähde?
Paleontologiassa Liaoning tunnetaan varhaiselta liitukaudelta peräisin olevista erikoisista fossiileistaan. Sieltä on löydetty muun muassa varhainen "istukallinen" nisäkäs eomaia.lähde?
Yliopistot ja korkeakoulut

Dalianin teknillinen korkeakoulu
Koillinen yliopisto (Shenyang)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto Liaoningin maakunta. (kiinaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liaoning Wikimedia Commonsissa
| n k  Kiinan alueellinen hallinto |
| --- | --- |
Maakunnat:  Anhui  Fujian  Gansu  Guangdong  Guizhou  Hainan  Hebei  Heilongjiang  Henan  Hubei  Hunan  Jiangsu  Jiangxi  Jilin  Liaoning  Qinghai  Shaanxi  Shandong  Shanxi  Sichuan  Yunnan  Zhejiang 
Itsehallinnolliset alueet:  Guangxi  Ningxia  Sisä-Mongolia  Tiibet  Xinjiang 
Itsehallinnolliset kunnat:  Chongqing  Peking  Shanghai  Tianjin 
Erityishallintoalueet:  Hongkong  Macao 
Liaoningin prefektuurit.
Bežetsk

| Bežetsk (Бежецк) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Tverin alueen sijainti Venäjällä
 Bežetsk
 Koordinaatit: 57°46′52.5″N, 36°41′34.7″E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Tverin alue
Piiri:  Bežetskin piiri
Perustettu:  1137 (1775)
Väkiluku (2015):  22 697
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  171950
Suuntanumero(t):  +7 48231
 
 http://bezhetsk.tv 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bežetsk (ven. Бежецк, vuoteen 1766 saakka ven. Городецк, Gorodetsk) on kaupunki Venäjällä Tverin alueella. Kaupunki on Bežetskin piirin hallinnollinen keskus. Vuonna 2010 kaupungin asukasluku oli 24 517 (koko piirissä 36 697 as.) ja pinta-ala 17 km².
Bežetsk sijaitsee Tverin alueen koillisosassa. Kaupunki sijaitsee etelästä pohjoiseen virtaavan Mologajoen ja sen Ostretšina-sivujoen yhtymäkohdassa. Alueen pääkaupungista Tveristä on sen pohjoispuolella sijaitsevaan Bežetskiin 130 kilometrin matka (kantatietä P84). Bologojesta itään Sonkovoon vievä rautatie kulkee Bežetskin kautta.
Paikkakunnan perustamisvuotena pidetään vuotta 1137 ja kaupunkioikeudet se sai 1775.lähde?
Hangon rannikkopatteristo

| Hangon rannikkopatteristo |
| --- | --- |
 Hangon rannikkopatteriston lippu
Toiminnassa:  1921–2002
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Suomen maavoimat
Aselajit:  rannikkotykistö
Rooli:  meripuolustus
Osa joukkoa:  Etelä-Suomen sotilaslääni
Tukikohta:  Hanko ja linnakkeet
Motto:  Rannikkotykistö on terästä
Värit:            (rauta ja tuli)
Marssi:  Hangon marssi
Maskotti:  Hangon silmä (majakka)
Sodat ja taistelut:  Talvisota – Russarön taistelu Jatkosota – Hangon rintama 1941
Vuosipäivät:  1. elokuuta
Hangon rannikkopatteristo (HanRPsto) oli Suomen puolustusvoimien joukko-osasto. Se perustettiin 1. elokuuta 1921 ja lakkautettiin 31. joulukuuta 2002. Se toimi Hangon ja sen saariston alueella. Sen nimi, vahvuus, aseistus ja vastuualue muuttuivat moneen kertaan, mutta tehtävä oli aina sama, rannikkopuolustus Hangon ja Hankoniemen alueella.
Koko toimiaikansa Hangon rannikkopatteristo oli sijoitettuna eri ryhmityksissä Suomen eräälle tärkeimmistä strategisista painopistealueista samassa etulinjan sijoituksessa rauhan, sodan ja kylmän sodan aikana. Se suoritti vastuualueellaan Suomen aluevesirajan aseellisen valvonnan järeillä ja raskailla tykeillä ja meritorjuntaohjuksilla. Se ylläpiti tutka-, rannikkokuuntelu- ja tähystysasemia merivalvontaa varten. Se koulutti sodan ajan tehtäviinsä sijoitettavan reservin ja muodosti rungon sodan ajan joukoilleen.
Tunnukset > Lippu

Hangon rannikkopatteriston lippu on pohjaltaan sininen. Sen keskellä on linnoitusta, bastionia, kuvaava keltainen viisisarvinen kuvio ja sen keskellä Hangon kaupungin vanhasta vaakunasta periytyvä Russarön majakan kuva. Lipun kulmissa ovat edeltäjästään linnoitustykistöstä periytyvät keltaiset tykinputket vinoristissä kuvaamassa rannikkotykistöä. Lipputangon kärkikuviona on Suomen vaakunaleijona. Lipun korkeus on 80 cm ja leveys 95 cm. Lippu naulattiin ensimmäisen kerran 30. toukokuuta 1958 ja sen luovutti käyttöön tasavallan presidentti Urho Kaleva Kekkonen 4. kesäkuuta 1958. Lippu uusittiin ensimmäisen kerran 1970 ja toisen kerran 1994. Kun patteristo lakkautettiin vuonna 2002, lippu luovutettiin perinneyhdistykselle perinnelipuksi.
Tunnukset > Viirit

Hangon rannikkopatteriston Russarön linnakkeella, Hästö-Busön linnakkeella, ohjuspatterilla ja huoltopatterilla on yksikköviirit, jotka vahvistettiin käyttöön 25. maaliskuuta 1983, paitsi ohjuspatterin viiri, joka luovutettiin käyttöön 1. elokuuta 2001 samalla kun muutkin viirit uusittuina luovutettiin yksiköiden käyttöön.
Tunnukset > Joukko-osastotunnus

Hangon rannikkopatteriston joukko-osastotunnus on majakka kuvio valokeiloineen ja sen alla kanuunanputket vinoristissä. Joukko-osasto tunnus oli yleisimmin asepuvun olkapoleteissa. Sitä on käytetty myös joissakin arvoesineissä ja virkatunnuksissa. Tunnuksen vahvistusvuosi ei ole tiedossa.
Tunnukset > Värit

Hangon rannikkopatteriston värit ovat muiden rannikkotykistön joukkojen lailla musta ja punainen. Musta kuvaa rautaa ja punainen tulta. Asepuvun kauluslaatan värit ovat musta laatta ja punainen reunus. Oli myös aika, jolloin rannikkotykistön kauluslaatta oli punainen ja sen reunus sininen, erotuksena kenttätykistöstä, jonka kauluslaatta oli myös punainen, mutta reunus musta. Rannikkotykistön kauluslaatan väri kuitenkin muutettiin "alkuperäisen" tykistön mukaiseksi ja erotuksena kenttätykistöstä toisin päin, eli musta laatta ja punainen reunus. Yleisestä käytännöstä poiketen silti housujen saumarevärit pysyivät punaisina. Samoin punaisina pysyivät myös paitapuseron arvomerkkialustat olkapoleteissa.
Tunnukset > Hankoniemen risti

Ansiokkaasta palveluksesta Hangon rannikkopatteriston hyväksi on sotilaille ja siviliileille myönnetty asepuvussa tai puvussa kannettava joukko-osastoristi, Hankoniemen risti, yhteenkuuluvuuden symbolina. Se on sininen hopeareunainen risti, jonka keskellä on kullanvärinen majakka kuvio linnoitusta kuvaavan monikulmion sisällä ja niiden alle jäävä kanuunanputkien vinoristi. Hankoniemen risti on hyväksytty käyttöön 20. syyskuuta 1979.
Ryhmitykset ja nimet

Puolustusvoimia perustettaessa vuonna 1918 muodostettiin laivaston yhteyteen varsinainen laivasto ja sen lisäksi rannikkotykistö. Vasta vuosikymmenien kuluttua rannikkotykistö liitettiin maavoimiin. Ensin perustettiin kolme rannikkotykistöpataljoonaa. Pian osoittautui tarpeelliseksi yhtenäistää joukkoyksiköt. Silloin Hangon rannikkopatteristokin aloitti toimintansa.
| Nimi | Alkaen |
| --- | --- |
Turun erillinen rannikkopatteristo: 1. elokuuta 1921
Erillinen rannikkotykistöpatteristo: 25. lokakuuta 1921
1. erillinen rannikkotykistöpatteristo 1. avdelta kustartillerisektionen: 1932
Hangon lohko: 1939
Rannikkotykistörykmentti 4: 1. syyskuuta 1940
Raaseporin rannikkotykistörykmentti: 1. maaliskuuta 1941
Hangon ryhmän linnakkeisto: 1942
Hangon linnakkeisto: 20. huhtikuuta 1942
Rannikkotykistörykmentti 11: 17. toukokuuta 1942
Hangon rannikkotykistörykmentti: 28. marraskuuta 1944
Turun rannikkotykistörykmentin II linnakkeisto: 4. joulukuuta 1944
2. erillinen rannikkotykistöpatteristo: 1. joulukuuta 1952
Hangon rannikkopatteristo: 1956 – 31. joulukuuta 2002
Perustaminen

Sotaväen päällikön päiväkäskyllä numero 45 perustettiin 1. elokuuta 1921 Turun erillinen rannikkopatteristo Hangon ja Turun saariston alueelle. Tätä päivämäärää pidetään Hangon rannikkopatteriston perustamispäivänä. Koko joukko-osasto sijoitettiin saariin, jotka olivat Russarö, Örö, Utö, ja Lypertö.
Patteriston koko henkilöstö oli aluksi Örössä ja esikunta Suomenlinnassa. Lopulta esikunta päädyttiin sijoittamaan Hankoon, vaikka muitakin vaihtoehtoja harkittiin. Huonojen puhelinyhteyksien vuoksi esikunta oli silti Örössä vuoteen 1926 asti ja vasta sitten se siirrettiin Hankoon.
Patteriston nimeksi tuli Erillinen rannikkotykistöpatteristo 25. lokakuuta 1921. Joukot piti pikaisesti siirtää omille linnakkeilleen. Russarön patterin miehet marssivat lähes 50 km jäätä pitkin Öröstä Russaröön talvella 1922. Jäiden lähdettyä laivattiin patterit Utöön ja Lypertöön. Kesäkuuhun 1922 mennessä oli kaikki linnakkeet miehitetty.
Erillinen rannikkotykistöpatteristo sai varusmiehensä enimmäkseen Hankoniemen alueelta ja oli kaksikielinen. Nimi muutettiin 1932 ja uusi 1. erillinen rannikkotykistöpatteristo, 1. avdelta kustartillerisektionen oli pelkästään ruotsinkielinen. Rekrytointialue ja ryhmitys pysyivät samana.
Toisen maailmansodan aika

Ennen talvisodan alkua oli käyty hallitusten välisiä neuvotteluja, joissa oleellinen asia oli Hangon ja lähisaarten vuokraaminen Neuvostoliitolle laivastotukikohdaksi. Viimevaiheessa neuvottelijat saivat tingittyä vaatimuksia niin, että Neuvostoliitto olisi tyytynyt pelkkään Russarön saareen. Toisessa lähteessä neuvottelujen viimevaiheen "tingitty" tarjous, jossa korostettiin, että kyse ei ole luovutuksesta, vaan vaihtamisesta tai ostamisesta, käsitti Hangon vaihtoehtona Tammisaaren edustan saaret: Hermansö, Koö, Hästö, Busö, Långskär, Furuskär, Ekö ja joitakin muita saaria. Lähteen luettelossa ei ole Hästö-Busö, joka on aivan eri saari kuin Hästö tai Busö, jotka myös ovat alueella. Myös rannikkotykistön joukot kutsuttiin ylimääräisiin kertausharjoituksiin ja ne asettuivat sodan ajan organisaatioon. Tässä yhteydessä 1. erillinen rannikkotykistöpatteristo jaettiin kahtia:Turun lohkoon ja Hangon lohkoon. Örö kuului Turun lohkoon. Hangon lohkoon kuuluivat Russarö, Hästö-Busö ja Jussarö. Hästö-Busön linnoitustöitä tehtiin vielä sodan aikana. Hangon lohkoon kuului myös muita joukkoja. Yhtymän vahvuus oli sodan alkaessa 196 upseeria ja miehistöä ja aliupseereita 849.
Talvisodan jälkeen solmittiin Moskovan rauha ja sen mukaisesti Hanko vuokrattiin Neuvostoliitolle laivastotukikohdaksi ja Russarön järeät tykit evakuoitiin. Ryhmitystä muutettiin siten, että Hangon lohko jaettiin Hankoniemen, Bromarvin ja Prästkullan alalohkoihin. Vastuualueen länsiraja siirrettiin Hangon läntiselle selälle.
1. syyskuuta 1940 Merivoimat siirtyi rykmenttiorganisaatioon ja Hangon lohkosta tuli Rannikkotykistörykmentti 4 ja edelleen 1. maaliskuuta 1941 Raaseporin rannikkotykistörykmentti, joka puolestaan kuului Hangon ryhmään. Raaseporin rannikkotykistörykmenttiin kuului kolme linnakkeistoa, joiden esikunnat olivat Jomalvikissä, Bromarvissa ja Hiittisissä. Rykmentti sai näin myös tutun Örön linnakkeen.
Joulukuun 2. ja 3. päivän välisenä yönä 1941 Neuvostoliiton joukot poistuivat salaa Hangosta sen jäätyä vaikeiden huoltoyhteyksien taakse. Suomalaiset ottivat vahvasti miinoitetun Hangon haltuunsa 4. joulukuuta 1941. Hiittisten lohko irrotettiin Hangon ryhmästä ja muut lohkot muodostivat Hangon ryhmän linnakkeiston talvella 1942. Sen esikunta oli Russarössä. Nimi muuttui taas 20. huhtikuuta 1942 kun Hangon ryhmä lakkautettiin ja perustettiin Hangon linnakkeisto.
Linnakkeistoon lisättiin kaksi uutta linnakkeistoa 17. toukokuuta 1942 ja vastuualue siirtyi idässä Porkkalanniemeen. Nimeksi tuli Rannikkotykistörykmentti 11. Päälinnakkeet olivat Russarö, Hästö-Busö ja Mäkiluoto.
Sodan jälkeinen aika

Rauhan tultua organisaatiota muutettiin ja 28. marraskuuta 1944 uudeksi nimeksi tuli Hangon rannikkotykistörykmentti. Se liitettiin 30. marraskuuta 1944 Saaristomeren Rannikkoprikaatiin. 4. joulukuuta 1944 nimeksi tuli Turun rannikkotykistörykmentin II linnakkeisto. Siihen kuului esikunta, Russarön linnake ja Åkerholman linnake. Vuoden 1945 alusta Åkerholman sijasta koulutuslinnakkeeksi määrättiin Hästö-Busö ja perustettiin vartioasema Morgonlandetiin. Maaliskuussa 1945 II linnakkeistoon liitettiin Örön ja Bogaskärin linnakkeet ja Bengtskäriin perustettiin vartiolinnake. Russarön evakossa olleet järeät tykit asennettiin takaisin. II linnakkeiston merkitys oli nyt kasvanut, koska Neuvostoliiton Porkkalan tukikohdan itäpuolinen Suomenlahden rannikon osa oli riisuttu raskaista ja järeistä tykeistä valvontakomission vaatimuksesta, ja II linnakkeisto oli Porkkalan tukikohdan läntinen naapuri.
Organisaatiota muutettiin jälleen 1. joulukuuta 1952. Turun rannikkotykistörykmentistä tuli Rannikkotykistörykmentti 2. Siitä irrotettiin sen II linnakkeisto, josta tuli 2. erillinen rannikkopatteristo. Siihen kuuluivat nyt Örö, Russarö, Hästö-Busö ja Jussarö.
Vuonna 1956 koko merivoimien rannikkotykistö liiettiin maavoimiin. 2. erillinen rannikkotykistöpatteristo sai nimen Hangon rannikkopatteristo. Samalla luovuttiin perinteisistä punamustista kauluslaatoista ja otettiin käyttöön tykistön punainen kauluslaatta, kuitenkin sinisellä reunuksella. Örön kasarmi peruskorjattiin vuonna 1958. Russarön kasarmi peruskorjattiin vuonna 1961. Hankoon Korkeavuorenkadulle rakennettiin uusi Esikuntapatterin kasarmi. Hankolaiset merenkulkijat ovat perinteisesti antaneet taloille nimiä, kuten Jaava, Sumatra, Korsika ja on myös maatila nimeltä Bangladesh. Myös Korkeavuorenkadun uudisrakennus sai epävirallisen, mutta pitkään säilyneen nimen, Mau-Mau, afrikkalaisen sisijärjestön mukaan.
Lakkauttaminen

Koko Puolustusvoimia muotoillut rationalisointi koski myös Hangon rannikkopatteristoa ja se liitettiin jälleen alkuperäisille juurilleen Merivoimiin Suomenlahden Meripuolustusalueeseen 1. heinäkuuta 1998. Säästösyistä useista rakennuksista luovuttiin ja henkilöstöä vähennettiin. Varusmiesikäluokat pienenivät ja koulutuspaikkojen tarve väheni. Useat maailmalla käydyt sodat osoittivat kiinteän rannikkotykistön käyttömahdollisuudet vähäisiksi ja raskaiden linnakkeiden tarve loppui. Hangon rannikkopatteristo lakkautettiin 31. joulukuuta 2002. Joitakin rannikkopuolustuksen tehtäviä edelleen moderneilla ja käyttökelpoisilla kaluston osilla jatkaa Suomen merivoimien Suomenlinnan rannikkorykmentti ja harjoittelee säännöllisesti myös entisen Hangon rannikkopatteriston alueella.
Komentajat

Kapt Otto Nylund (1.8.1921–17.11.1923)
Ev Jarl Christian Olin (17.11.1923–13.3.1940)
Maj Hille Aarva (1.1.1942–7.4.1942)
Evl Jarl Wickström (7.4.1942–20.5.1942)
Evl Norman Simonen (20.5.1942–1.12.1944)
Ev Niilo Kesämaa (1.12.1944–4.10.1946)
Ev Niilo Heiro (4.10.1946–22.4.1950)
Evl Reino Aaltonen (22.4.1950–25.11.1953)
Evl Mauno Loikkanen (25.11.1953–15.7.1958)
Evl Aake Merilä (15.7.1958–22.2.1961)
Evl Paavo Heikkilä (22.2.1961–30.11.1963)
Evl Aarre Kurki (30.11.1963–12.8.1966)
Evl Esko Havo (13.8.1966–6.6.1968)
Evl Aarni Kajaani (6.6.1968–21.8.1970)
Evl Pentti Silvast (21.8.1970–6.10.1971)
Evl Olavi Aspinjaakko (5.11.1971–19.3.1976)
Evl Olavi Vehmas (19.3.1976–17.2.1978)
Evl Torsti Lahti (17.2.1978–31.12.1980)
Evl Timo Sario (1.1.1981–31.1.1984)
Evl Asko Kilpinen (1.2.1984–30.9.1986)
Evl Heikki Rinne (1.10.1986–10.5.1992)
Evl Jouko Ovaska (11.5.1992–30.9.1993)
Evl Stig-Göran Grönberg (1.10.1993–30.6.1998)
Maj Sakari Kinnarinen (1.7.1998–31.12.1998)
Kom Kari Mäkinen (1.1.1999–30.11.2000)
Komkapt Jarmo Valtimo (1.12.2000–1.8.2001)
Kom Esko Kaunisto (2.8.2001–31.12.2002)
(lähteet:   )