stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M/S Viking 1
Koneisto

Aluksessa oli kaksi Kölnissä valmistettua Klockner-Humboldt-Deutz SBV 12 M 350 -dieselmoottoria. Nämä 12-sylinteriset V-moottorit kehittivät yhteensä 5 884 kW (8 000 hv) tehon niiden sylinterien halkaisijan ollessa 400 mm ja iskun pituuden 500 mm. Moottorien, samoin kuin kahden KaMeWa-merkkisen säätölapapotkurinkin kierrosnopeus oli 350 kierrosta minuutissa. Keulassa oli yksi 474 kW (645 hv) Jartram-merkkinen ohjauspotkuri. Kolmen yhteisteholtaan 1 765 (3 x 800 hv) Deutz-apukoneen generaattorit tuottivat 380 V 50 Hz vaihtovirtaa.
Aluksen vaiheita > Viking 1

Rederiaktiebolaget Sallyn omistaman aluksen kotisatama oli Maarianhamina ja tunnuskirjaimet OGXO. Se liikennöi Suomen lipun alla.
Viking 1 oli tulossa Naantalista Kapellskärin lauttasatamaan aamulla 21. marraskuuta 1971, kun ankara lumimyräkkä ja myrskytuuli painoi aluksen lujasti karille. Päällystö kuulutti jo lähestyessään satamaa, että laivan on vaikea päästä laituriin. Aluksella olleet 851 matkustajaa odottelivat kahvilassa , että veneet ehtisivät kuljettaa heidät maihin. Viking 1, jossa oli myös 10 yhdistelmäajoneuvoa ja 77 henkilöautoa, ei saanut karilleajossa vuotoja. Hinaaja avusti aluksen irti karilta ja alus siirtyi telakalle Tukholmaan tutkituttamaan vaurioitaan. Vuotojen ja koneiston siirtymisen vuoksi alus joutui olemaan poissa vilkkaasta joulunalusliikenteestä pari viikkoa.
Elokuun 15. päivänä vuonna 1975 Viking 1 ajoi Nauvon pohjoispuolella päin Järvisaarta. Väylä tekee paikalla lähes 90 asteen käännöksen, mutta alus jatkoi kulkuaan suoraan nousten saaren rantakalliolle. Potkurit ehdittiin kuitenkin kääntää ennen saarta jarrutusasentoon, joten vauhti hidastui ja vauriot jäivät vähäisiksi. Satamahinaaja Naantali ehti pian paikalle ja sai aluksen irti savisesta pohjasta yhdellä nykäyksellä. Alus pääsi omin avuin jatkamaan matkaansa Kapellskäriin, joten 407 matkustajan matka viivästyi vain 7 tuntia.
Viking 1:n rakentajatelakka rakensi alukseen lisää hyttejä 1974–1975. Uudistettuun alukseen mahtui 404 hyttimatkustajaa ja 796 kansimatkustajaa.
Aluksen vaiheita > Wasa Express

Aluksen nimeksi tuli 9. kesäkuuta 1983 Wasa Express omistajan, kotisataman, lipun ja tunnuskirjainten pysyessä entisinä. Wasa Expressin liikennöinnistä huolehti Vaasanlaivat-varustamo, joka syyskuusta 1982 lähtien oli ollut Sallyn omistuksessa. Aluksen ilmoitettiin kuljettavan 306 hyttimatkustajaa ja 894 kansimatkustajaa.
Aluksen vaiheita > Viking 1

Aluksen nimeksi tuli uudelleen Viking 1 10. huhtikuuta 1984. Se sijoitettiin väliaikaisesti Sally UK:n liikenteeseen Englannin Kanaaliin.
Aluksen vaiheita > Khalid 1

Nimeksi vaihtui Khalid 1 20. kesäkuuta 1984. Omistaja oli edelleen Sally, kotisatama Maarianhamina, lippu Suomen ja tunnus OGXO.
Aluksen vaiheita > Mecca 1

Vuonna 1985 alus sai nimekseen Mecca 1, kun sen omistajaksi tuli Brave Commander. Tunnuskirjaimet 3EVX3 saanut alus liikennöi Panaman lipun alla kotisatamanaan Panaman kaupunki.
Aluksen vaiheita > Al Hussein II

Vuonna 1986 nimeksi vaihtui Al Hussein II omistajan, lipun, tunnuksen ja kotisataman pysyessä entisinä.
Aluksen vaiheita > Al-Quamar Al-Saudi Al-Misri I

Alus sai nimen Al-Quamar Al-Saudi Al-Misri I vuonna 1991.
Mecca I
Al-Quamar Al-Saudi II
Mecca I
Fagr
Aluksen nimeksi tuli vuonna 1999 Fagr, jonka nimisenä alus kaatui myrskyssä ja upposi Suezin alueella vuonna 2001. Alus romutettiin vuoden 2002 lopulla Suezilla Egyptissä.
Aiheesta muualla

Fakta on fartyg – M/S Viking 1 faktaomfartyg.se.
Viking Line
| --- | --- |
Nykyiset alukset:   Gabriella  Cinderella  Viking Glory  Viking Grace  Viking XPRS 
Entiset alukset:   Amorella  Apollo (1970)  Apollo III  Athena  Aurella  Boge  Diana  Diana II  Drotten  Isabella  Kalypso  Kapella  Linden  Marella  Mariella  Olympia  Rosella  Slite  Thor Viking  Turella  Viking  Viking 1  Viking 2  Viking 3  Viking 4  Viking 5  Viking 6  Viking Saga  Viking Sally  Viking Song  M/S Ålandsfärjan  S/S Ålandsfärjan 
Tilatut alukset, joita ei koskaan toimitettu:   Viking ADCC  Europa  Hansa Express 
Entiset osakasvarustamot:   Vikinglinjen  Slite  SF Line  Sally  Ålandsfärjan 
Muuta:  Ville Viking
Newt Arnold

Newt Arnold (22. helmikuuta 1922, Palo Alto, Kalifornia – 12. helmikuuta 2000, Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen apulaisohjaaja, joka työskenteli myös satunnaisesti ohjaajana ja tuottajana. Hänet palkittiin vuonna 1975 Directors Guild of America -palkinnolla apulaisohjaajana elokuvasta Kummisetä osa II.
Arnold työskenteli apulaisohjaajana muun muassa elokuvissa Yön kuumuudessa, Tom Sawyerin seikkailut, Blade Runner, Sotaleikit, Invasion U.S.A., Teksasin moottorisahamurhaaja 2 ja Teinimutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus. Varsinaisena ohjaajana hän työskenteli elokuvissa Hands of a Stranger, Blood Thirst ja Bloodsport – viimeiseen asti.
Aiheesta muualla

Newt Arnold Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Chelorhinella

| Chelorhinella |
| --- | --- |
 Mecynorhina savagei -koiras (vasemmalla) ja -naaras (oikealla)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Yläheimo::  Turilasmaiset Scarabaeoidea
Heimo::  Lehtisarviset Scarabaeidae
Alaheimo::  Cetoniinae
Tribus::  Goliathini
Suku::  Mecynorhina
Alasuku::  Chelorhinella  De Palma & Franz, 2010
Lajit
 Mecynorhina kraatzi  Mecynorhina polyphemus Mecynorhina polyphemus confluens  Mecynorhina polyphemus polyphemus  Mecynorhina savagei 
Katso myös
   Chelorhinella Wikispeciesissä   Chelorhinella Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Chelorhinella on lehtisarvisiin kuuluva ryhmä kovakuoriaisia, joka luetaan Mecynorhina-suvun alasuvuksi.
Lajeja

Mecynorhina kraatzi
Mecynorhina polyphemus
Mecynorhina polyphemus confluens
Mecynorhina polyphemus polyphemus
Mecynorhina savagei
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Chelorrhina kraatzi -koiras |  | Chelorrhina polyphemus -koiras |  | Chelorrhina savagei -koiras |
Aiheesta muualla

Chelorrhina, Flower Beetles (englanniksi)
Chelorrhina polyphemus, C. Campbell's Natural Worlds (englanniksi)
Mecynorrhina (Chelorrhina), Hier krabbelts (saksaksi)
Nikon D850

| Nikon D850 |
| --- | --- |

Tyyppi:  digitaalinen järjestelmäkamera
Kenno:  35,9 × 23,9 mm, CMOS
Korkein resoluutio:  8 256 × 5 504 (45,4 megapikseliä)
Objektiivi:  Nikon F
Suljin:  elektronisesti ohjattu verhosuljin
Suljinajat:  1/8 000 – 30 s
Tarkennuspisteet:  151
Sarjakuvaus:  7 kuvaa sekunnissa, akkukahvan kanssa 9 kuvaa sekunnissa
ISO-arvot:  ISO 64 – 25 600 (laajennettavissa ISO 32 – 102 400)
LCD-näyttö:  3,2 tuumaa, 2 359 000 pikseliä, kosketusnäyttö
Akku:  Nikon EN-EL15a
Paino:  1 005 g (akun kanssa)
Nikon D850 on Nikonin 25. heinäkuuta 2017 julkistama ja 24. elokuuta julkaisema digitaalinen järjestelmäkamera. Se tuli myyntiin 8. syyskuuta noin 4 000 euron suositushintaan.
Nikon D850:ssä on 45,4 megapikselin täysikokoinen CMOS-kenno. Kamera on yhteensopiva Nikon F -objektiivien kanssa. Kameralla pystyy ottamaan 7 kuvaa sekunnissa, mutta akkukahvan kanssa on mahdollista ottaa 9 kuvaa sekunnissa. Videota voi kuvata Ultra HD -laadulla 30 kuvaa sekunnissa ja FullHD-laadulla 120 kuvaa sekunnissa. Kamerassa on 3,2 tuuman kääntyvä kosketusnäyttö. Runko on valmistettu magnesiumista, ja se painaa akun kanssa 1 005 grammaa.
Nikon D850:n edeltäjä on Nikon D810.
Nikon D7100

| Nikon D7100 |
| --- | --- |

Tyyppi:  digitaalinen järjestelmäkamera
Kenno:  23,5 × 15,6 mm, CMOS
Korkein resoluutio:  6 000 × 4 000 (24 megapikseliä)
Objektiivi:  Nikon F
Suljin:  elektronisesti ohjattu verhosuljin
Suljinajat:  1/8 000 – 30 s
Tarkennuspisteet:  51
Sarjakuvaus:  6 kuvaa sekunnissa
ISO-arvot:  ISO 100 – 6 400 (laajennettavissa ISO 25 600)
LCD-näyttö:  3,2 tuumaa, 1 228 800 pikseliä
Tallennusmedia:  Secure Digital (kaksi korttipaikkaa)
Akku:  Nikon EN-EL15
Paino:  765 g (akun kanssa)
Nikon D7100 on Nikonin digitaalinen järjestelmäkamera. Se julkistettiin 21. helmikuuta 2013 ja se tuli Suomessa myyntiin noin 1 200 euron suositushintaan. Kamerassa on 24 megapikselin APS-C-kokoinen CMOS-kenno ja sillä pystyy kuvaamaan kuusi kuvaa sekunnissa. 1,3-kertaisessa rajaustilassa voi ottaa seitsemän kuvaa sekunnissa. Videota pystyy kuvaamaan FullHD-laadulla 60, 50, 25 tai 24 kuvaa sekunnissa. Kamerassa on 3,2 tuuman näyttö ja kaksi muistikorttipaikkaa. Runko on valmistettu magnesiumseoksesta.
Kameran edeltäjä on vuonna 2010 julkaistu Nikon D7000 ja seuraaja vuonna 2015 julkaistu Nikon D7200.
NHL-kausi 1942–1943

NHL-kausi 1942–1943 oli National Hockey Leaguen historian 26. kausi. Sen aikana kuusi NHL-joukkuetta pelasi kukin 50 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Jack Adamsin valmentama Detroit Red Wings, joka kukisti finaalisarjassa Boston Bruinsin otteluvoitoin 4–0. Kyseessä oli Red Wingsin seurahistorian kolmas Stanley Cup -mestaruus.
Runkosarjan piste- ja maalipörssin voitti Chicago Black Hawksia edustanut Doug Bentley. Bentley keräsi 50 ottelussa yhteensä 73 tehopistettä, joista 33 oli maaleja ja 40 syöttöpisteitä. Arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävän Hart Trophyn puolestaan sai Boston Bruinsin keskushyökkääjä Bill Cowley.
Pudotuspelien pistepörssin voittaja oli Detroit Red Wingsin Carl Liscombe. Hän teki 10 pudotuspeliottelussa 14 tehopistettä, joista 6 oli maaleja ja 8 maaliin johtaneita syöttöjä. Parhaalle tulokkaalle annettavan Calder Memorial Trophyn sai Toronto Maple Leafsin Gaye Stewart. Hän keräsi kauden aikana 47 tehopistettä, joista 24 oli maaleja ja 23 syöttöpisteitä.
Runkosarja

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu.
| Joukkue | O | V | H | T | Pist>  | + | − |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Detroit Red Wings | 50 | 25 | 14 | 11 | 61 | 169 | 124 |
| Boston Bruins | 50 | 24 | 17 | 9 | 57 | 195 | 176 |
| Toronto Maple Leafs | 50 | 22 | 19 | 9 | 53 | 198 | 159 |
| Montreal Canadiens | 50 | 19 | 19 | 12 | 50 | 181 | 191 |
| Chicago Black Hawks | 50 | 17 | 18 | 15 | 49 | 179 | 180 |
| New York Rangers | 50 | 11 | 31 | 8 | 30 | 161 | 253 |
Runkosarja > Runkosarjan pistepörssi

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit
| Pelaaja | Joukkue | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Doug Bentley | Chicago Black Hawks | 50 | 33 | 40 | 73 | 18 |
| Bill Cowley | Boston Bruins | 48 | 27 | 45 | 72 | 10 |
| Max Bentley | Chicago Black Hawks | 47 | 26 | 44 | 70 | 2 |
| Lynn Patrick | New York Rangers | 50 | 22 | 39 | 61 | 28 |
| Lorne Carr | Toronto Maple Leafs | 50 | 27 | 33 | 60 | 15 |
| Billy Taylor | Toronto Maple Leafs | 50 | 18 | 42 | 60 | 2 |
| Bryan Hextall | New York Rangers | 50 | 27 | 32 | 59 | 28 |
| Toe Blake | Montreal Canadiens | 48 | 23 | 36 | 59 | 26 |
| Elmer Lach | Montreal Canadiens | 45 | 18 | 40 | 58 | 14 |
| Buddy O’Connor | Montreal Canadiens | 50 | 15 | 43 | 58 | 2 |
Pudotuspelit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät | Välierät | Välierät |   |   | Stanley Cup -finaali | Stanley Cup -finaali | Stanley Cup -finaali |
 
|   | 1 |  Detroit Red Wings | 4 |   |  |  |  |  |
|   | 3 |  Toronto Maple Leafs | 2 |   |   |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   | 1 |  Detroit Red Wings | 4 |
|   |   |   |   |   |   | 2 |  Boston Bruins | 0 |
|   | 2 |  Boston Bruins | 4 |   |   |  |  |  |
|   | 4 |  Montreal Canadiens | 1 |   |  |  |  |  |
Pudotuspelit > Pudotuspelien pistepörssi

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit
| Pelaaja | Joukkue | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Carl Liscombe | Detroit Red Wings | 10 | 6 | 8 | 14 | 2 |
| Sid Abel | Detroit Red Wings | 10 | 5 | 8 | 13 | 4 |
| Art Jackson | Boston Bruins | 9 | 6 | 3 | 9 | 7 |
| Mud Bruneteau | Detroit Red Wings | 9 | 5 | 4 | 9 | 0 |
| Buddy O’Connor | Montreal Canadiens | 5 | 4 | 5 | 9 | 0 |
| Flash Hollett | Boston Bruins | 9 | 0 | 9 | 9 | 4 |
| Joe Carveth | Detroit Red Wings | 10 | 6 | 2 | 8 | 4 |
| Bill Cowley | Boston Bruins | 9 | 1 | 7 | 8 | 4 |
| Toe Blake | Montreal Canadiens | 5 | 4 | 3 | 7 | 0 |
NHL-palkinnot

| --- | --- |
O’Brien Trophy: (finaalisarjan hävinneelle joukkueelle): Boston Bruins 
Prince of Wales Trophy:: Detroit Red Wings 
Calder Memorial Trophy:: Gaye Stewart, Toronto Maple Leafs 
Hart Trophy:: Bill Cowley, Boston Bruins 
Lady Byng Trophy:: Max Bentley, Chicago Black Hawks 
Vezina Trophy: (vähiten maaleja päästäneen joukkueen maalivahdille): Johnny Mowers, Detroit Red Wings
NHL-palkinnot > Tähdistökentälliset

| Ykköstähtikenttä |   Pelipaikka   | Kakkostähtikenttä |
| --- | --- | --- |
| Johnny Mowers, Detroit Red Wings | maalivahti | Frank Brimsek, Boston Bruins |
| Earl Seibert, Chicago Black Hawks | puolustaja | Jack Crawford, Boston Bruins |
| Jack Stewart, Detroit Red Wings | puolustaja | Flash Hollett, Boston Bruins |
| Bill Cowley, Boston Bruins | keskushyökkääjä | Syl Apps, Toronto Maple Leafs |
| Doug Bentley, Chicago Black Hawks | vasen laitahyökkääjä | Lynn Patrick, New York Rangers |
| Lorne Carr, Toronto Maple Leafs | oikea laitahyökkääjä | Bryan Hextall, New York Rangers |
Luukonlampi (Mikkeli)

| Luukonlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°43′42″N, 27°09′41″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Verijärveen 
Järvinumero:  14.929.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  104,1 m  
Pituus:  570 m  
Leveys:  340 m  
Rantaviiva:  1,685 km  
Pinta-ala:  11,11 ha  
Saaria:  1 
 fiLuukonlampi 
Luukonlampi  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Mikkelin kaupungin lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 570 metriä pitkä, 340 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 11,1 hehtaaria. Lammella on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Korpijoen valuma-alueeseen (14.929) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 104,1 metriä mpy.
Charles Erwin Wilson

Charles Erwin Wilson
Charles Erwin Wilson (18. heinäkuuta 1890 – 26. syyskuuta 1961) oli Yhdysvaltain puolustusministeri presidentti Eisenhowerin hallituksessa 28. tammikuuta 1953 – 8. lokakuuta 1957. Hän oli General Motorsin pääjohtaja.
Wilson syntyi Minervassa Ohiossa. Hankittuaan peruskoulutuksen hän valmistui sähköinsinööriksi Carnegie Institute of Technology -yliopistosta vuonna 1909. Hän meni töihin Electric Company -yhtiöön Pittsburghissa, jossa suunnitteli autojen sähkölaitteita. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän kehitti sähkömoottoreita ja radiogeneraattoreitaselvennä Yhdysvaltain armeijalle ja laivastolle. Vuonna 1919 hän siirtyi General Motorsin edeltäjään Remy Electric -yhtiöön, jossa hän toimi koneinsinöörinä ja myyntipäällikkönä. Tammikuussa 1941 hänestä tuli General Motorsin pääjohtaja. Toisen maailmansodan aikana Wilson ohjasi yhtiön toimintaa asetuotantoon sopivaksi. Tämän toiminnan johdosta hänet palkittiin U.S. Merit -mitalilla vuonna 1946.[lähde? ]
Wilson ilmoitti 15. joulukuuta 1953, että Yhdysvallat oli suostuvainen jakamaan atomiteknologiaa liittolaisvaltioilleen.
Wilson lausui kongressissa sanat: ”Se, mikä on hyväksi maalle, on hyväksi myös Generals Motorsille ja päinvastoin”. Tämä lause muuntui pian päinvastaiseen muotoon: ”Se, mikä on hyväksi General Motorsille, on hyväksi myös USA:lle”. Eisenhower kirjoitti kerran Wilsoniin suuttuneena työtoverilleen, että ostaisi jatkossa ainoastaan Plymoutheja.[lähde? ]
Charles Anthon

Charles Anthon.
Charles Anthon (19. marraskuuta 1797 New York, Yhdysvallat – 29. heinäkuuta 1867 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen antiikintutkija.
Elämä

Charles Anthonin isä George Christian Anthon oli saksalais-amerikkalainen lääkäri, joka palveli Britannian armeijassa Amerikan vallankumouksen aikana Detroitin antautumiseen saakka 1788. George Anthon sai lääkintäkenraalin arvon, jäi eläkkeelle, avioitui ranskalaisen upseerin tyttären kanssa ja asettui asumaan New Yorkiin. Charles syntyi siellä, valmistui Columbian yliopiston collegesta 1815, opiskeli lakitiedettä ja valmistui asianajajaksi 1819. Hän ei kuitenkaan toiminut asianajajana. Sen sijaan hän sai seuraavana vuonna nimityksen kreikan ja latinan apulaisprofessoriksi vanhaan collegeensa. Vuonna 1830 hän sai nimityksen professoriksi ja hänestä tuli Columbia Grammar & Preparatory Schoolin opettaja. Vuonna 1835 hänestä tuli professori Morsen seuraaja. Hän jäi virasta eläkkeelle 1864 ja kuoli New Yorkissa.
Teokset

Anthon julkaisi runsaasti kirjoja oppilaitosten käyttöön, ja niistä tuli hyvin suosittuja, vaikka opettajat eivät katsoneet niiden käyttöä hyvällä, sillä niissä oli alaviitteissä runsaasti selityksiä ja käännöksiä. Hän kirjoitti teoksen A Manual of Greek Literature from the Earliest Authentic Periods to the Close of Byzantine Era, jossa hän luetteli aikakauden kreikkalaiset kirjailijat ja esitti yhteenvedon heidän elämästään ja teoksista ja luettelon siihen aikaan julkaistuista laitoksista. Katsaus on yhä edelleen käyttökelpoinen, joskin vanhentunut. Hänen aikeensa toteuttaa samanlainen teos latinankielisestä kirjallisuudesta ei toteutunut.
Anthonin työtä jatkoi hänen seuraajansa Henry Drisler.
Anthonin transkriptio

Anthon tunnetaan yhteydestään Myöhempien aikojen pyhien eli mormonien liikkeeseen. Hän oli tekemisissä Martin Harrisin kanssa Joseph Smithin Mormonin kirjan käännöskatkelman asiassa. Katkelmasta on myöhemmin käytetty nimitystä Anthonin transkriptio. Harrisin mukaan Anthon kirjoitti Harrisille autentikoimiskirjeen, jossa hän vakuutti, että katkelmassa on aitoja egyptiläisiä kirjoitusmerkkejä. Anthonin väitettiin myös vahvistaneen, että merkkien käännös on oikein. Kun Anthon sai tietää, että merkit oli ilmoittanut Joseph Smithille enkeli, hän repi aitouskirjeen ja sanoi, ettei enkeleitä ole olemassa ja pyysi Harrisia tuomaan alkuperäiset levyt hänelle käännettäväksi. Martin Harris kääntyi myöhemmin tohtori Samuel Latham Mitchillin puoleen ja sai autentikoimiskirjeen häneltä. Anthon kuitenkin kiisti Harrisin version heidän tapaamisestaan ja sanoi eräälle E. D. Howelle 17. helmikuuta 1834 kirjoittamassaan kirjeessä, että väite autentikoinnista on väärä, että Anthon oli tunnistanut kirjoituksen huijaukseksi ja että Anthon oli sanonut Harrisisille, että kirjoitukset kuuluivat suunnitelmaan, jolla oli tarkoitus huijata maanviljelijältä [Martin Harrisilta] rahat...."
Anthonin ja Poen tuttavuus

Anthon oli Edgar Allan Poen ystävä ja kävi tämän kanssa kirjeenvaihtoa. Poe pyrki hyödyntämään tuttavuutta saadakseen maanlaajuista mainetta kirjoittajana ja saadakseen julki 1845 novellikokoelmansa Harper and Brothersin kautta. Se ei tuolloin onnistunut Poeen kohdistuneiden plagiaattisyytteiden vuoksi. Myöhemmin Poesta toki tuli Yhdysvaltojen kirjallisuuden merkittävä nimi.
Veljet

Anthonin veli John Anthon oli merkittävä juristi ja toinen veli Henry Anthon (1795-1861) huomattava pappi.
NHL-kausi 1993–1994

| NHL-kausi 1993–1994 |
| --- | --- |
Järjestyksessä oleva kausi:  77.
Joukkueiden määrä:  26
Mestari:  New York Rangers
Pistepörssin voittaja:  Wayne Gretzky
Runkosarjan arvokkain pelaaja:  Sergei Fjodorov
Pudotuspelien arvokkain pelaaja:  Brian Leetch
  ← 1992–1993 :  1994–1995 → 
NHL-kausi 1993–1994 oli sarjan 77. 26 joukkuetta pelasi 84 ottelun runkosarjan. New York Rangers voitti Stanley Cup -mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Vancouver Canucksin. Voitto oli Rangersin neljäs. Seuran edellinen mestaruus oli 54 vuoden takaa vuodelta 1940.
Uusia joukkueita sarjassa olivat Mighty Ducks of Anaheim ja Florida Panthers. Minnesota North Stars myytiin Dallasiin, Texasiin ja joukkueen nimeksi tuli Dallas Stars. Edellisen kerran joukkue oli myyty toiselle paikkakunnalle, kun Colorado Rockies myytiin New Jersey Devilsiksi kaudella 1982–1983. Suurehko muutos oli se, että konferenssit nimettiin uudelleen ilmansuuntien mukaan: Campbell-konferenssista tuli Läntinen konferenssi ja Wales-konferenssista Itäinen konferenssi. Myös divisioonat nimettiin ilmansuuntien mukaisesti uudelleen.
Runkosarja > Lopputulokset

V = Voitot, H = Häviöt, T = Tasapelit, TM = Tehdyt maalit, PM = Päästetyt maalit, Pist. = Pisteet
Runkosarja > Lopputulokset > Läntinen konferenssi

x = joukkue pääsi pudotuspeleihin, y = joukkue voitti divisioonansa, z = joukkue voitti Presidents' Trophyn
NHL-palkinnot

| --- | --- |
Presidents' Trophy:: New York Rangers
Prince of Wales Trophy:: New York Rangers
Clarence S. Campbell Bowl:: Vancouver Canucks
Art Ross Trophy:: Wayne Gretzky, Los Angeles Kings
Bill Masterton Memorial Trophy:: Cam Neely, Boston Bruins
Calder Memorial Trophy:: Martin Brodeur, New Jersey Devils
Conn Smythe Trophy:: Brian Leetch, New York Rangers
Frank J. Selke Trophy:: Sergei Fjodorov, Detroit Red Wings
Hart Memorial Trophy:: Sergei Fjodorov, Detroit Red Wings
Jack Adams Award:: Jacques Lemaire, New Jersey Devils
James Norris Memorial Trophy:: Ray Bourque, Boston Bruins
King Clancy Memorial Trophy:: Adam Graves, New York Rangers
Lady Byng Memorial Trophy:: Wayne Gretzky, Los Angeles Kings
Lester B. Pearson Award:: Sergei Fjodorov, Detroit Red Wings
NHL Plus/Minus Award:: Scott Stevens, New Jersey Devils
Vezina Trophy:: Dominik Hasek, Buffalo Sabres
William M. Jennings Trophy:: Dominik Hasek and Grant Fuhr, Buffalo Sabres
Lester Patrick Trophy:: Wayne Gretzky, Robert Ridder
Aiheesta muualla

Hockey Database
http://nhl.com/
Stanley Cupin pokaali Hockey Hall of Famessä