stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit
Juoni

Matemaatikko Mutikainen raapii päätään ja saa tikun sormeensa. Tikku on harvinaisen tiukalla ja se joudutaan leikkaamaan. Leikkauksen jälkeen Mutikainen on pari päivää valekuolleena. Hänen kilpirauhasestaan annetaan pala professorille, joka valmistaa koeputkilasta. Koeputkilapsi on jo syntyessään aikuinen, joten hänestä tulee koeputkiaikuinen. Koeputkiaikuinen on aivan Mutikaisen näköinen, koska hänelle oli annettu kuolleeksi luullun Mutikaisen kilpirauhasen solu. Kun Mutikainen häipyy sairaalasta, syntyy monia sekaannuksia. Salapoliisitoimisto Simo ja enkelit yrittää selvittää, onko koeputkiaikuinen oikea vai huijari. Kaksi rosvoa aikoo siepata koeputkiaikuisen ja professorin ja pakottaa professorin tekemään heille koeputkiaikuisia, jotta voisivat niiden avulla valloittaa maailman.
Uuno Turhapuro esiintyi cameo-roolissa elokuvan viimeisessä kohtauksessa, jossa hän vannoi kostavansa veneileville Mutikaiselle ja koeputkiaikuiselle ostamalla perinnön saatuaan niin ison veneen, että "ajaa kaikki litteäksi".
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Spede Pasanen  | … |  matemaatikko Mauno Mutikainen / Richard Iljevitsh Jyrä   |
|  Vesa-Matti Loiri  | … |  gangsteri Luigi / virkailija kirkkoherranvirastossa / vodkaturisti / Uuno Turhapuro   |
|  Simo Salminen  | … |  salapoliisitoimiston johtaja Simo Seivästö   |
|  Tapio Hämäläinen  | … |  tohtori Jaakko Jyrä   |
|  Olavi Ahonen  | … |  gangsteri Teuvo Tasanen   |
|  Helge Herala  | … |  hovimestari / komisario   |
|  Seppo Laine  | … |  konstaapeli   |
|  Pehr-Olof Siren  | … |  lääkäri   |
|  Yrjö Tähtelä  | … |  konstaapeli   |
|  Esa Pakarinen Junior  | … |  poliisi   |
|  Rita Polster  | … |  1. Simon enkeli   |
|  Kirsti Wallasvaara  | … |  2. Simon enkeli   |
|  Ritva Vepsä  | … |  3. Simon enkeli   |
|  Merja Tammi  | … |  4. Simon enkeli   |
|  Tuire Pentikäinen  | … |  lääkärin apulainen   |
|  Anja Pohjola  | … |  pankkivirkailija   |
|  Tarmo Jokinen  | … |  moottoriveneen myyjä / 3. gangsteri   |
|  Mara Kakko  | … |  taksinkuljettaja   |
|  Pekka Lampela  | … |  kolkatun koeputkiaikuisen löytäjä   |
TV-esitykset

| Päivämäärä | Kanava | Katsojamäärä |
| --- | --- | --- |
| 5.6.1983 | MTV1 | 1 116 000 |
| 9.8.1993 | MTV3 | 592 000 |
| 10.1.1996 | MTV3 | 343 000 |
| 30.3.2002 | MTV3 |  |
| 29.7.2006 | MTV3 |  |
| 14.7.2019 | Sub | 98 000 |
| 11.10.2019 | MTV3 |  |
| 6.8.2020 | Sub |  |
| 12.5.2021 | Sub |  |
| 18.9.2022 | Sub |  |
Aiheesta muualla

Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kirjallisuusvuosi 1802

Kirjallisuusvuosi 1802 käsittelee vuoden 1802 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Vapaaherra Rabbe Gottlieb Wreden perustama Regina-koulun kirjasto aloitti toimintansa Anjalassa. Sitä pidetään Suomen ensimmäisenä kansalle tarkoitettuna kansankirjastona.
Tanskalainen kirjailija Adam Gottlob Oehlenschläger kirjoitti yhdellä istumalla runon Guldhornene, joka merkitsi romantiikan tuloa Tanskan kirjallisuuteen.
Ensimmäinen englanninkielinen melodraama (“mélodrame”) esitettiin Lontoossa. Se oli Thomas Holcroftin näytelmä A Tale of Mystery Covent Gardenissa.
Yhdysvaltalainen kirjailija Washington Irving aloitti uransa 19-vuotiaana kolumneilla New York Morning Chronicle-lehdessä nimimerkillä Jonathan Oldstyle.
Julkaisuja

Giuseppe Acerbi – Travels through Sweden, Finland and Lapland to the North Cape in the years 1798 and 1799
André-Marie Ampère – Considérations sur la théorie mathématique du jeu (todennäköisyyslaskentaa)
Jeremy Bentham – Civil War and Penal Legislation
Ugo Foscolo – A Luigia Pallavicini caduta da cavallo
Félicité Genlis – La Femme auteur
Elizabeth Gunning – The Farmer's Boy; Family Stories : or Evenings at my Grandmother's
Jean-Baptiste Lamarck – Hydrogéologie
Friedrich von Schelling – Bruno oder über das göttliche und natürliche Prinzip der Dinge
Madame de Staël – Delphine
Kirjallisuusvuosi 1806

Kirjallisuusvuosi 1806 käsittelee vuoden 1806 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Kuningas Kustaa IV Aadolf lakkautti Ruotsin kuninkaallisen oopperan toiminnan kolmeksi vuodeksi. Luultavasti häntä ärsytti, että hänen isänsä Kustaa III:n murhapaikalla esitettiin viihdettä.
Noah Webster julkaisi ensimmäisen englannin kielen sanakirjansa, A Compendious Dictionary of the English Language.
Kymnaasin yliopettaja A. W. Tappen perusti lukuseuran Viipuriin.
Törnävän kartanon päärakennus valmistui.
Vatikaanin museoihin kuuluva Museo Chiaramonti avattiin yleisölle.
Benedictus Gotthelf Teubne aloitti Leipzigissa kirjapainon, josta kehittyi kirjankustantamo B. G. Teubner. Se kustansi tieteellisen julkaisusarjan Bibliotheca Teubneriana.
Julkaisuja

Achim von Arnim & Clemens Brentano – Des Knaben Wunderhorn (kansanlaulukokoelma)
Leandro Fernández de Moratín – El sí de las niñas (espanjankielinen näytelmä)
Johann Gottlieb Fichte – Die Grundzüge des gegenwärtigen Zeitalters (filosofiaa, ”Aikakautemme peruspiirteet”)
Ugo Foscolo – Les Tombeaux (lyriikkaa)
Johann Friedrich Herbart – Allgemeine Pädagogik
Maria Rundell – A New System of Domestic Cookery
Tahkoluodon merituulipuisto

| Tahkoluodon merituulipuisto |
| --- | --- |
 Tahkoluodon tuulivoimapuisto toukokuuta 2018.
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Tahkoluoto, Pori
Koordinaatit:  61°37′34″N, 21°21′29″E
Rakentaminen alkoi:  2017 
Sähköverkkoon:  2017 
Valmistunut:  2017 
Kustannus:  yli 120 milj. € 
Perustaja:  Suomen Hyötytuuli Oy
Rakennuttaja:  Suomen Hyötytuuli Oy
Omistaja:  Suomen Hyötytuuli Oy
Operaattori:  Suomen Hyötytuuli Oy 
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  merituulivoimalaitos
Sähköasema:  Tahkoluoto 
Merikaapeli:  15 km, Kallioholma 
Puistojännite:  33 kV 
Syvyys:  8–15 m 
Pinta-ala:  4 km² 
Tuulivoimalat:  1 × Siemens SWT (2,3 MW) 10 × Siemens SWT (4,2 MW)   
Kapasiteetti:  44,3 MW  
Vuosituotanto:  155–157 GWh 
 fiTahkoluodon merituulipuisto 
Verkkosivut:  https://www.hyotytuuli.fi
Commons:  luokka
Tahkoluodon merituulipuisto on Satakunnassa Porin Tahkoluodon edustalla sijaitseva tuulivoimapuisto, joka on maailman ensimmäinen jääolosuhteisiin suunniteltu merituulipuisto ja johon valmistui Suomen ensimmäinen merituulivoimalaitos. Tuulivoimapuiston omistaa Suomen Hyötytuuli Oy. Tuulivoimapuiston muodostaa 11 tuulivoimalaa, joiden kokonaiskapasiteetti on 44,3 megawattia.
Yleistä

Tuulivoimapuisto sijaitsee Tahkoluodon länsi ja lounaispuolella yli viisi kilometriä mantereelta Mäntyluodossa. Alue on ulkosaaristoa ja avomeren reuna-aluetta. Alue rajoittuu idässä Tahkoluotoon ja etelässä Kaijakarin edustan karikoihin. Sen läheisyydessä toimii jo Reposaaren tuulivoimapuisto, jossa on 11 tuulivoimalaitosta. Sen tuulivoimalaitokset on sijoitettu alueelle, joka on 3 kilometriä pitkä ja 2 kilometriä leveä. Uloimpien voimaloiden rajaaman alueen pinta-ala on alle neljä neliökilometriä. Voimalat sijaitsevat 0,5–3,0 kilometriä Tahkoluodon rannasta. Meri on alueella 8–15 metriä syvää.
Tuulipuisto muodostuu 11 tuulivoimalaitoksesta, jotka ovat saksalaisen Siemensin valmistamia. Yksi tuulivoimala on malliltaan Siemens SWT-2.3-101, jonka kapasiteetti 2,3 megawattia, jonka napakorkeus on 80 metriä ja tuuliturbiinin halkaisija on 101 metriä. Se sijaitsee voimalapuiston keskellä noin 1,2 kilometriä rannasta, missä merivesi on 9 metriä syvää. Tämän voimalan sähkön vuosituotanto on ollut 9,36 gigawattituntia. Kymmenen muuta voimalaa ovat mallia Siemens SWT-4.0 , joiden kapasiteetiksi ilmoitetaan 4,2 megawattia, napakorkeudeksi 91 metriä ja turbiinin halkaisijaksi 130 metriä. Näiden vuosituotannoksi arvioidaan olevan 155 gigawattituntia. Niiden perusta on valmistettu teräsvaippaan valetusta jalasta, jossa teräskuori suojaa perustuksia Selkämeren merijään aiheuttamalle eroosiolta. Terässuojan runko on 25 metriä korkea ja sen halkaisija on 13,5 metriä. Seitsemän voimalaa on sijoitettu ensimmäisen voimalan ympärille ja kolme muuta laivaväylän taakse pohjoiseen yhteen riviin. Sähkökaapelit tuodaan voimalalta voimalalle neljässä linjassa, jotka nousevat maalle Tahkoluodon Kallioholman länsikärjessä. Kaapelit on vedetty yhdessä nipussa Tahkoluodon keskellä sijaitsevaan sähkökeskukseen, jonka on toimittanut ABB. Kaapelia on 15 kilometriä ja siinä virtaa 33 kilovoltin kolmivaiheinen sähkövirta sähkökeskukseen.
Pilottivoimala

Maailman ensimmäinen vaativiin jääolosuhteisiin rakennettu merituulivoimala Porin Tahkoluodossa valmistui vuonna 2010. Suomen Hyötytuuli Oy:n pilottivoimala on ensimmäinen meriperustukselle liikkuvan jään alueelle rakennettu tuulivoimala. Tuulivoimala sijaitsee runsaan kilometrin etäisyydellä rannasta. Veden syvyys voimalan kohdalla on 9 metriä.
Kapasiteetiltaan 2,3 megawatin Siemensin voimalan tuotannon keskiarvo on 9,36 gigawattituntia vuodessa ja tuotanto nimellisteholla 4 070 tuntia vuodessa. Kapasiteettikerroin on 0,46. Voimalassa on uudentyyppinen teräskasuuniperustus. Voimalan napakorkeus on 80 metriä ja roottorin halkaisija 101 metriä. Voimala on liitetty 20 kilovoltin merikaapelilla rannassa sijaitsevaan kytkinasemaan.[lähde? ]
Voimalan avulla on kerätty tietoa laajamittaista merituulivoimarakentamista varten. Suomen Hyötytuuli on mm. testannut erilaisia ratkaisuja voimalan huoltokäynteihin eri olosuhteissa. Yhteistyössä on ollut mukana muun muassa Wind Servant -huoltoalus, joka on suunniteltu tuulivoimaloiden huoltoihin. Aluksen on suunnitellut Mobimar Oy ja sen omistaa merikuljetuksiin erikoistunut Meriaura Oy. Alukseen kehitetty pohja ja kiinnittäytymisratkaisu helpottavat aluksen työskentelyä tuulivoimalan luona kovassa aallokossa.
Ensimmäisen vaiheen rakentaminen

Merituulivoimapuiston suunnittelu on alkanut 2000-luvun alussa ja sen kelpoisuusselvitys valmistui vuonna 2002. Ympäristövaikutusten arviointimenettely (YVA) saatiin päätökseen vuonna 2007. Voimalapuiston kaavoitus käynnistyi 2013 ja lainvoimaiset rakennusluvat saatiin vuoden 2015 maaliskuussa, lainvoimainen osayleiskaava elokuussa ja vesilain edellyttämä lupa joulukuussa.
Aluksi rakennettiin pilottituulivoimala (3,2 megawattia), joka otettiin käyttöön vuonna 2010. Sen toimintaa tutkimalla on kehitetty merituulivoimaloiden ratkaisuja edelleen, ne valmistuivat lopullisesti vuoteen 2016 menneessä. Samalla valmistuivat kaapelointi suunnitelmat ja kokonaisuuden loppuratkaisu.
Pohjatyöt aloitettiin kesällä 2017 ja ne valmistuivat muuten marraskuussa, mutta sähköaseman asennukset ja kaapelointi jatkuivat ensi kesään asti. Kevällä 2017 aloitettiin tuulivoimalaitoksien perustusten asennus. Tuulivoimalat toimitettiin kesällä 2017 ja kesä- ja heinäkuussa asennettiin tornit ja tuuliturbiinit paikoilleen. Voimaloiden käyttöönottoa jatkui lokakuuhun asti, jonka jälkeen ne toimivat itsenäisesti.
Laajennusvaihe

Tahkoluodon merituulipuisto toteuttaa sekä Euroopan unionin tasoista että valtakunnallista ilmasto- ja energiastrategiaa. Työ- ja elinkeinoministeriö myönsi 19.11.2014 Porin Tahkoluodon merituulipuiston rakentamiseen 20 miljoonan euron investointituen  merituulivoiman demonstraatiotuen saajaksi ja alan liiketoiminnan ja viennin aktivoimiseksi Suomessa. Tuki voi olla enintään 18,5 prosenttia hankkeen toteutuneista hyväksyttävistä kustannuksista ja lisäksi hanke voi saada tuotantotukea tuotetun sähkön määrän mukaan 12 vuoden ajan.
Porin kaupungin hallitus on päättänyt 14.11.2022 hyväksyä Tahkoluodon merituulipuiston laajennuksen osayleiskaavan, joka on astunut voimaan 2.1.2023. Laajennuksen katselmusmenettelyn tulokset on ollut nähtävillä Ympäristöhallinnon verkkopalvelussa. Laajennuksen mittasuhteet ovat moninkertaiset edelliseen tuulivoimapuistoon verrattuna. Uudet tuulivoimalat sijoitetaan 4–30 kilometrin päähän rannikolta, voimaloiden lukumäärä saattaa olla jopa 40, voimaloiden korkeudet voivat yltää 300 metriin, kapasiteetti voi olla 11–20 megawattia ja vuosituotantoa voi tulla 1 000–1 900 gigawattituntia.
Hyötytuuli Oy sai helmikuussa 2023 laajennushankkeen kehittelytyöhön valtiolta tukea 30 miljoonaa euroa. Lokakuussa 2023 sai yhtiö vesitalousluvat neljälle ensimmäiselle merituulivoimalalle ja niiden merikaapelointiin. Yhtiö ilmoitti rakentavansa ensin kaksi investointitukea saanutta tuulivoimalaitosta ja niiden jälkeen kaksi muuta vuoden 2027 aikana. Samalla annettiin valmistelulupa kahden seuraavalle tuulivoimalaitokselle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tahkoluodon merituulipuisto Wikimedia Commonsissa
Fingrid - voimalaitokset
Merituulipuiston rakentaminen, Prizztech
Merituuli (valokuvia piloottijaksolta) hyotytuuli.fi. Pori:  Hyötytuuli Oy. Viitattu 1.11.2023.
Li, Aleksandra: Offshore wind energy in Finland (PDF) opinnäytetyö.  2017. Kaakkois-Suomen Ammattikorkeakoulu Oy. Viitattu 1.11.2023. (englanniksi)
Voimalaitokset fingrid.fi. Helsinki:  FINGRID. Viitattu 2.11.2023.
Keltajalkainen pilottivoimalaitos Tahkoluodon edustalla.
Tommy Koponen

| Tommy Koponen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. helmikuuta 1972 (ikä 52) Hankasalmi, Suomi
Salibandyn pelaaja
Seura:  Seinäjoen Peliveljet
Tommy Koponen (3. helmikuuta 1972 Hankasalmi) on suomalainen liikunnanopettaja ja salibandyvalmentaja sekä entinen pelaaja. Koponen on toiminut Seinäjoen Peliveljien päävalmentajana vuodesta 2006 lähtien. Koponen kuuluu myös seuran perustajiin ja pelasi seuran edustusjoukkueessa vuosina 1994–2006. Koponen toimii seuran edustusjoukkuetta hallinnoivan SPV Salibandy Oy:n toimitusjohtajana sekä SPV ry:n varapuheenjohtajana. Koponen on voittanut valmentajana kolme salibandyn Suomen mestaruutta: 2012, 2013 ja 2015.
Koulutukseltaan Koponen on valmistunut liikuntatieteiden maisteriksi vuonna 2000 ja toimii liikunnanopettajana Seinäjoen yhteiskoulussa. Koponen on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Kimmo Liimatainen

| Kimmo Liimatainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. lokakuuta 1978 (ikä 45) Valkeakoski, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Moottoriurheilija
Saksan Formula 3
Vuodet:  2001–2002
Tallit:  Team Kolles Racing Team Rosberg
Kimmo Liimatainen (s. 19. lokakuuta 1978 Valkeakoski) on suomalainen uransa päättänyt kilpa-autoilija. Liimatainen aloitti uransa kilpaillen eri karting sarjoissa vuosina 1987–1998. Vuonna 1999 hän kilpaili Saksan Formula Ford -sarjassa. Samana vuonna hän ajoi kuusi kilpailua Formula BMW ADAC -sarjassa, jossa jatkoi myös  seuraavalla kaudella sijoittuen loppupisteissä toiseksi. Vuodet 2001–2002 Liimatainen ajoi Saksan Formula 3 -sarjassa saavuttaen yhden voiton.
Kilpa-uransa jälkeen Liimatainen on toiminut DTM-sarjassa kilpailevan Team Rosbergin tiimimanagerina.
Saksan Formula 3 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Team Kolles Racing | HOC 12 | HOC 9 | NÜR 7 | NÜR 25† | OSC 15 | OSC 10 | SAC 18 | SAC 8 | NOR DNQ | NOR DNQ | HOC 12 | HOC 15 | LAU 13 | LAU 24 | NÜR 11 | NÜR 8 | A1R 20 | A1R Kesk. | HOC Kesk. | HOC 3 | 25 | 16. |
| 2002 | Team Rosberg | HOC 15 | HOC 7 | NÜR C | NÜR C | SAC EX | SAC EX | NOR 8 | NOR 13 | LAU 17 | LAU 8 | HOC 10 | HOC 9 | NÜR 10 | NÜR 9 | A1R 3 | A1R 7 | ZAN 1 | ZAN 2 | HOC 6 | HOC 10 | 22 | 10. |
Extreme E

Entinen F1-kuski Nico Rosberg perusti Extreme E -autourheilusarjaan oman tallinsa, jonka nimi on Rosberg X Racing. Kimmo Liimatainen toimii tallissa tallipäällikkönä. Talli voitti kaudella 2021 sarjan mestaruuden.
Aiheesta muualla

Kimmo Liimataisen uratilastot DriverDB:ssa
Kimmo Liimataisen uratilastot Speedsport-magazinessa
"Nico Rosberg ja Kimmo Liimatainen löivät hynttyyt yhteen"
Toe Blake

Toe Blake muistetaan kolmisen vuosikymmentä kestäneestä työsuhteestaan Montreal Canadiensiin, jossa hän voitti 10 Stanley Cupia joko pelaajana tai valmentajana.
Hector ”Toe” Blake CM (21. elokuuta 1912 – 17. toukokuuta 1995) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja valmentaja National Hockey Leaguessa. Hän pelasi ammattilaisena vuodet 1934–1948.
Blake valmensi Montreal Canadiensia 13 vuotta ja saavutti tuona aikana kahdeksan Stanley Cupia.
Saavutuksia

Hart Trophy 1939 (paras pelaaja)
NHL:n paras maalintekijä 1939
Montreal Canadiensin kapteeni 1940–1948
Stanley Cup pelaajana 1935 (Montreal Maroons) sekä 1944 ja 1946 (Montreal Canadiens)
Lady Byng Trophy 1946
NHL:n ykköstähdistössä 1939, 1940, 1945
NHL:n kakkostähdistössä 1946
Hockey Hall of Fameen 1966
Member of the Order of Canada 1982
Montrealissa hänen kotinsa lähellä sijainnut puisto on nimetty hänen mukaansa
1998 sijalla 66 The Hockey News -lehden 100 suurimman pelaajan NHL-painotteisella listalla
Kiikerinkylän tuulivoimalaitos

| Kiikerinkylän tuulivoimalaitos |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Ilmajoki
Koordinaatit:  62°48′40″N, 22°30′58″E
Valmistunut:  2009 
Laajennettu:  2013 
Omistaja:  Hautala Power Oy 
Voimalaitos
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Korkeus:  52 m
Tuulivoimala:  Enercon E30/200 
Kapasiteetti:  0,2 MW  
Vuosituotanto:  0,3 GWh 
 fiKiikerinkylän tuulivoimalaitos 
Kiikerinkylän tuulivoimalaitos on Etelä-Pohjanmaalla Ilmajoen Kiikerinkylällä sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 0,2 megawattia ja vuosituotanto on noin 0,3 gigawattituntia. Voimalan on rakentanut, sen omistaa ja sitä operoi Hautala Power Oy.
Yleistä

Tuulivoimalaitos sijaitsee Seinäjoen rautatieasemalta 17 kilometriä luoteeseen ja Ilmajoen kirkolta 10 kilometriä pohjoiseen Kiikerinkylällä (Peräkylä) Uusitilan maatilan pihapiirissä. Voimala sijaitsee 52 metrin korkeudella mpy.
Tuulivoimalaitos on saksalaisen Enerconin valmistama E30/200, jonka tuuliturbiinin halkaisija 30 metriä ja jonka kapasiteetti on 200 kilowattia eli 0,2 megawattia.
Historiaa

Ensimmäinen Kiikerinkylän tuulivoimala oli vuonna 2009 käytettynä hankittu ja sen kapasiteetti oli 130 kilowattia. Tämä voimala korvattiin vuonna 2013 toisella 200 kilowatin voimalalla. Sekin hankittiin käytettynä ja se pystytettiin vuonna 2012 ja käynnistettiin tammikuussa 2013.
Huomio

1 2  Vuosituotanto on laskettu käyttäen lähteen mainitsemaa nuummostapaa: 1,5 MWh vuodessa /kW.
Toe Fat (albumi)

| Toe Fat Toe Fat |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1970
 Tuottaja(t): Jonathan Peel
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: Parlophone
Toe Fatin muut julkaisut
|   | Toe Fat 1970 | Toe Fat II 1971 |
Toe Fat on Toe Fatin vuonna 1970 julkaistu studioalbumi.
Kappaleet

Puoli 1
That's My Love For You (Allan/Roberts/Bennett) 4.01
Bad Side Of The Moon (John/Taupin) 3.24
Nobody (Cooper/Shelly/Beatty) 6.03
The Wherefores And The Whys (Bennett) 3.43
But I'm Wrong (Bennett) 3.57
Puoli 2
Just Like Me (Carroll/Guy) 4.12
Just Like All The Rest (Bennett) 2.30
I Can't Believe (Bennett) 3.59
Working Nights (Bennett) 2.34
You Tried To Take It All (Bennett) 4.26
Kokoonpano

Ken Hensley – kitara, koskettimet, piano, laulu
Lee Kerslake – rummut
John Glasscock – basso
Cliff Bennett – laulu, piano
Mox – huilu, Huuliharppu
Toe

Suomenkylän toe Kokemäenjoessa Harjavallassa.
Toe on vanha Skandinaviasta lähtöisin oleva lohen ja siian kalastukseen käytetty pyydys. Suomessa tokeita rakennettiin erityisesti Kokemäenjokeen 1300-luvulta. Toe eroaa ulkonäöltään ja rakenteeltaan olennaisesti Pohjois-Suomen joissa ja Kymijoessa käytössä olleista lohipadoista.
Toe oli suuri puinen laituria tai patoa muistuttava rakennelma, joka ulottuu rannalta kohti joen keskikohtaa. Tokeessa olevien porttien avulla kalat ohjattiin umpinaiseen tilaan, josta ne sitten nostettiin ylös lippojen tai haavien avulla. Ensimmäiset kirjalliset maininnat Suomessa ovat vuodelta 1347, jolloin Piispa Hemming rakennutti tokeen Kokemäenjoen Lammaistenkoskeen.
Lopullisesti ne syrjäyttivät vanhat alkeellisemmat kalastukseen käytetyt rantapadot 1500-luvun puolivälissä, jolloin kuninkaan voudit levittivät toekalastusta tehokkaasti talonpoikien keskuuteen. Syy oli verotuksellinen, suurta useiden eri talojen omistamaa toetta oli helpompi verottaa kuin yksittäisten talojen pieniä rantapatoja. Tokeita oli parhaimmillaan Kokemäenjoessa lähes 50 kappaletta. 1500-luvun jälkipuoliskolta lähtien niiden määrä vakiintui hieman yli kahteenkymmeneen.
Yksittäinen toe oli usean jopa eri kylistä olevan talon omistama. Ne oli merkitty karttoihin ja jokaisella tokeella oli oma kylän mukaan annettu nimensä. Myös hallitsijalla ja piispalla saattoi olla omat tokeensa joessa (Kuninkaantoe ja Piispantoe). Saalis jaettiin osakkaille siinä suhteessa, missä he olivat osallistuneet sen rakentamiseen ja ylläpitoon. Tokeiden omistajat eivät usein sallineet uusien rakentamista jo olemassa olevien lähelle. Uusien patojen ilmaannuttua mentiin asiasta usein käräjille ja yleensä ne määrättiin purettaviksi.
Rakentaminen ja kalastaminen tokeella

Tokeitten rakentamiseen alettiin valmistautumaan jo talvella, jolloin kaadettiin suurimmat tarvittavat hirret. Varsinaiset rakennustyöt suoritettiin alkukesällä, niin että tokeet olivat valmiita heinäkuun alussa, kun lohi nousi jokeen. Toe purettiin syksyllä kalastuskauden päätyttyä ja sen materiaalia käytettiin hyväksi uuden rakentamisessa seuraavana kesänä. Puutavaraa tuotiin rakennuspaikalle runsaasti ylimääräistä. Tulvan mahdollisesti viedessä keskeneräisen tokeen mennessään, päästiin heti aloittamaan uuden rakentamista. Rakentamisen hoitivat ammattitaitoiset kirvesmiehet, jotka saivat palkkioksi osan kesän saaliista tai oikeuden kalastaa tokeella tietyn ajan. Toe koostui paristakymmenestä eri osasta, joilla kaikilla oli oma nimensä.
Kalastaminen tokeella suoritettiin vuoroissa, jotka arvottiin osakkaiden kesken. Jokainen vuoro kesti kellon ympäri ja illalla vuoron vaihtuessa jaettiin päivän saalis osakkaille. Kalastajan eli fiskarin lepotaukoja sekä kirjanpitäjää varten oli rantaan rakennettu ns. kalapirtti. Ne saattoivat joillakin paikoilla olla jopa useammasta huoneesta koostuvia lämmitettyjä asumuksia.
Pohjois-Suomen lohipadoista poiketen tokeita ei saanut rakentaa niin, että ne olisivat ulottuneet koko joen poikki. Kolmasosa joen leveydestä oli jätettävä vapaaksi sen syvimmältä kohdalta. Tämän ns. kuninkaanväylän tarkoitus oli pitää joki purjehduskelpoisena, sekä varmistaa, että myös ylimpänä jokivarressa asuville riitti kalaa. Usein talonpojat kuitenkin rikkoivat määräyksiä ja jättivät kuninkaanväylän liian kapeaksi. Tällaisia tapauksia puitiin käräjillä, lisäksi joella kiersi tarkistajia mittaamassa väylän leveyttä sekä repimässä tokeita laillisiin mittoihin.
Kalapirteillä vietettiin usein erityisiä juhlia, ns kalapaaleja. Ihmiset kerääntyivät rantaan syömään päivän saalista. Yleensä tarjolla oli siikakeittoa tai ristiinnaulittua siikaa ja olennainen osa oli myös runsas juomatarjoilu. Juhliin osallistui myös väkeä, jotka eivät olleet tokeissa osakkaina. He maksoivat syömisestään ja juomisestaan käyvän hinnan. Kalapaaleja järjestettiin aina 1900-luvun ensimmäisille vuosikymmenille saakka, yhtä kauan kuin toekalastustakin harjoitettiin.
Kino Kangassalo

Kino Kangassalo oli alun perin YleQ:n elokuvaohjelma, jota kuultiin kanavalla huhtikuusta 2004 syyskuuhun 2006. Sitä toimittivat Olli Kangassalo ja Mika Niva.
Kangassalon toimittama samanniminen elokuva-arvosteluohjelma jatkui Radio Suomessa ja YleX:ssä vuoden 2006 loppuun asti. Ohjelma esitteli kaikki viikon ensi-illat Kangassalon arvostelemana.