stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Väkipuukko

Merovingiaikaisia väkipuukkoja Keski-Euroopasta
Väkipuukko eli skramasaksi on lyhyt yksiteräinen, suora miekka tai pitkä puukko, joka muistuttaa nykyajan viidakkoveistä ja lapinleukua. Aseen terän pituus vaihtelee 20–80 cm:n välillä. Teriä oli erimuotoisia.  Väkipuukoista myös yleensä puuttui väistin, käsiä suojaava ja iskuja torjuva osa terän ja kahvan välissä. Niissä ei myöskään ollut välttämättä pontta, kuten miekassa.
Väkipuukko oli varsinkin germaanikansojen suosiossa varhaisella keskiajalla. Väkipuukkoja käytettiin Suomessakin, jossa se oli varsinkin merovingiajalla erittäin yleinen. Väkipuukko säilyi esimerkiksi englantilaisten jousimiesten vara-aseena ja yleistyökaluna 1450-luvulle asti.
Saksien kansa sai ilmeisesti nimensä suosimastaan väkipuukosta, jonka germaanisia nimiä olivat seax ja sax.
Nimen alkuosa väki merkitsee voimaa, kuten myös sanoissa "väkevä" ja "väkivalta".
Aiheesta muualla

Kuva väkipuukosta
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tuomenkehrääjäkoi

| Tuomenkehrääjäkoi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Aitoperhoset Ditrysia
Yläheimo::  Kehrääjäkoimaiset Yponomeutoidea
Heimo::  Kehrääjäkoit Yponomeutidae
Alaheimo::  Yponomeutinae
Suku::  Yponomeuta
Laji::  evonymella
Kaksiosainen nimi
 Yponomeuta evonymella  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Yponomeuta evonymellus  Yponomeuta padi 
Katso myös
   Tuomenkehrääjäkoi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuomenkehrääjäkoi (Yponomeuta evonymella) on kehrääjäkoiden heimoon kuuluva pikkuperhoslaji. Sen toukat elävät tuomissa. 
Ne kehräävät tuomeen harsomaisen kudoksen, joka peittää lehtiä, oksia ja joskus koko puun. Toukat pystyvät syömään koko puun lehdettömäksi. Tästä puu selviytyy kuitenkin yleensä hyvin.
Koko ja ulkonäkö

Tuomenkehrääjäkoin toukka on noin 1 cm pitkä vaalea, karvaton toukka, jolla musta pää, mustat jalat ja musta täplä kussakin jaokkeessa.
Aikuisella perhosella on puhtaan valkoiset etusiivet, joissa on siiven suuntaisesti viisi epäsäännöllistä riviä pieniä mustia pilkkuja. Takasiivet ovat tasaisen harmaanruskeat. Tuntosarvet ovat hieman etusiipiä lyhyemmät ja valkoisten poikkiviirujen kirjomat. Siipiväli 20–24 mm.
Yponomeuta -sukuun kuuluu kahdeksan Suomesta tavattua lajia, joista jossain määrin mainittavia tuhoja aiheuttavat myös pihlajankehrääjäkoi (Yponomeuta padellus) ja omenankehrääjäkoi (Yponomeuta malinellus). Lajit muistuttavat ulkonäöltään huomattavasti tuomenkehrääjäkoita.
Levinneisyys ja lentoaika

Tuomenkehrääjäkoin levinneisyys on palearktinen ulottuen Irlannista ja Iberian niemimaalta Skandinaviaan ja idässä edelleen Koreaan ja Japaniin saakka. Suomessa lajia tavataan koko maassa, mutta se harvinaistuu pohjoista kohti. Toukkia tavataan kesäkuussa. Aikuiset perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena heinäkuun alusta elo-syyskuun vaihteeseen.
Elinympäristö ja elintavat

Tuomenkehrääjäkoita tavataan kaikkialla tuomia kasvavilla paikoilla. Toukat elävät suurina ryhminä erittämänsä seitin suojissa ja syövät puut runsaana esiintyessään jopa täysin lehdettömiksi. Tuomet selviävät yleensä tuhosta hyvin ja kasvattavat uudet lehdet myöhemmin kesällä. Jos huomattava tuho kuitenkin toistuu useita vuosia peräkkäin, puut saattavat kuolla. Kukin toukkaryhmä syö kaikki oksan lehdet ja lehtien loputtua ne siirtyvät joukkona uuteen oksaan. Täysikasvuiset toukat koteloituvat tiiviinä ryhminä seitin suojiin. Toukkien seittejä on tuomissa alku- ja keskikesällä ja loppukesällä koteloituneista toukista kuoriutuu aikuisia perhosia.
Naaras munii nuorille oksille noin 60 munan rykelmiä, joiden läpimitta on joitakin millimetrejä. Osa munista kuoriutuu jo syksyllä, mutta toukat eivät poistu munasta ennen kevättä. Yleensä muna on talvehtiva elämänvaihe.
Tuomenkehrääjäkoita voidaan torjua myrkyttämällä tai suihkuttamalla puut puhtaiksi vedellä. Euroopan alueella tuomenkehrääjäkoikantaa pitävät kurissa ainakin 34 eri parasitoidihyönteistä ja 15 muuta saalistajaa. Lajin torjumiseksi feromonipyydyksillä on olemassa myös kaupallisesti saatava feromoni.
Ravintokasvi ja pedot

Toukkien ensisijainen ravintokasvi on tuomi (Prunus padus), vähemmissä määrin myös muutamat muut ruusukasveihin kuuluvat puulajit.
Toisin kuin monet muut hyönteiset, tuomenkehrääjäkoin toukka sietää tuomen lehdissä olevia syanivetyä sisältaviä alkaloideja. Alkaloidit tekevät toukista myrkyllisiä, ja ilmeisesti suojaavat niitä muilta hyönteispedoilta.
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Pherobase: Semiochemicals of Yponomeuta evonymellus, the Bird-cherry ermine (englanniksi)
Toukkien kutomaa seittiä.
Heinä-elokuussa kasvavat tuomelle uudet lehdet.
Turkin kansalaisuus

Kuva Turkin passista, jota maan kansalaiset voivat hakea
Turkin kansalaisuus on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Turkin tasavallan välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä

Syntyperäisiä Turkin kansalaisia ovat kaikki sellaiset henkilöt, jotka syntyvät avioparille, jonka osapuolista vähintään toisella on Turkin kansalaisuus. Mikäli vanhemmat eivät ole naimisissa, Turkin kansalaisuus periytyy vain äidin kautta. Isän kohdalla kansalaisuus periytyy vasta sen jälkeen, kun isyys on varmennettu.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella

Hakemuksen perusteella Turkin kansalaisuus voidaan myöntää, mikäli henkilö täyttää seuraavat ehdot:
on täysi-ikäinen
on asunut Turkissa yhtäjaksoisesti vähintään viisi vuotta
osoittaa aikomusta asettua Turkkiin
ei ole terveydentilansa perusteella vaaraksi Turkin kansanterveydelle
on todettu hyvämaineiseksi
osaa puhua tyydyttävästi turkkia
pystyy elättämään itsensä ja mahdolliset holhottavansa
ei ole uhka Turkin kansalliselle turvallisuudelle
Helpotettua reittiä Turkin kansalaisuuden voi saada myös investoimalla muun muassa seuraavissa tapauksissa:
henkilö on investoinut vähintään 500 000 Yhdysvaltain dollaria Turkkiin
henkilö omistaa, tai on osoittanut aikomuksensa ostaa, vähintään 250 000 dollarin arvoisen kiinteistön
henkilö on todistettavasti työllistänyt vähintään 50 turkkilaista
Turkin kansalaisen kanssa naimisissa olevat henkilöt voivat hakea Turkin kansalaisuutta, mikäli he täyttävät seuraavat ehdot:
avioliitto on kestänyt vähintään 3 vuotta
pari asuu yhdessä
ulkomaalainen puoliso ei ole tehnyt mitään, mikä haittaisi avioeloa
ulkomaalainen puoliso ei ole uhka Turkin kansalliselle turvallisuudelle
Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuudesta luopuminen

Turkki sallii kaksoiskansalaisuuden. Turkki kuitenkin kohtelee kaksoiskansalaisia kuitenkin ainoastaan Turkin kansalaisina, mikäli nämä saapuvat Turkkiin.
Turkin perustuslain mukaan Turkin kansalaisuus voidaan poistaa vain, jos henkilö on syyllistynyt sellaiseen rikokseen, joka liittyy uskollisuuteen valtiota kohtaan.
Täpläkiiltokorento

| Täpläkiiltokorento |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Sudenkorennot Odonata
Alalahko::  Aitosudenkorennot Anisoptera
Heimo::  Kiiltokorennot Corduliidae
Suku::  Somatochlora
Laji::  flavomaculata
Kaksiosainen nimi
 Somatochlora flavomaculata  (Vander Linden, 1825) 
Katso myös
   Täpläkiiltokorento Wikispeciesissä   Täpläkiiltokorento Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Täpläkiiltokorento (Somatochlora flavomaculata) on kiiltokorentohin kuuluva sudenkorento, jonka vihreässä takaruumiissa on keltaisia täpliä.
Ulkonäkö ja koko

Täpläkiiltokorennon ruumiin pääväri on tummanvihreä. Lajin takaruumiin sivuilla on keltaisia laikkuja, joita useimmilla muilla kiiltokorennoilla ei ole. Laikut ovat pienet koiraalla ja suuret naaraalla. Korennolla on kummallakin kasvojen sivulla keltainen täplä. Niiden välillä ei kuitenkaan ole yhtenäistä keltaista viivaa, kuten välkekorennolla.
Täpläkiiltokorennon naaraan sukuaukon suojus on lyhyempi ja tylpempi kuin välkekorennolla. Naaras eroaa liitokorennosta, jolla on takaruumiissa keltaisia täpliä, parhaiten värittömien siipiensä perusteella. Liitokorennolla takasiipien tyvissä on tummat laikut.
Täpläkiiltokorennon takaruumis on 34–40 mm pitkä ja takasiipi 34–39 mm pitkä.
Elintavat

Täpläkiiltokorennon lentoaika ajoittuu kesäkuun alkupuolelta elokuun loppuun. Päälentoaika on kesäkuun lopulta elokuun alkupuolelle.
Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia tavataan Keski-Euroopasta Keski-Aasian Altaille ulottuvalla alueella. Keski-Euroopassa levinneisyysalue on hajanainen, idempänä yhtenäisempi. Suomessa laji on yleistynyt, ja 2000-luvulla se on ollut toisinaan jokseenkin yleinen Etelä-Suomessa. Laji ei kuitenkaan elä pohjoisessa Suomessa.
Täpläkiiltokorento elää varsinkin avoimilla suomaastoilla, kuten soisilla rantaniityillä. Muita elinympäristöjä ovat soistuneet metsälampien reunat, soiden ojat, umpeen kasvaneet rehevät järvet ja märät merenrantaniityt.
Aiheesta muualla

Täpläkiiltokorento Korentowikissä
USS Tecumseh (SSBN-628)

| USS Tecumseh |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  General Dynamics Electric Boat,Groton, Connecticut
Kölinlasku:  1. kesäkuuta 1962
Laskettu vesille:  22. kesäkuuta 1963
Palveluskäyttöön:  29. toukokuuta 1964
Poistui palveluskäytöstä:  23. heinäkuuta 1993
Loppuvaihe:  romutettu 1. huhtikuuta 1994
Tekniset tiedot
Uppouma:  7 443 t (pinnalla 8 383 t (sukelluksissa)
Pituus:  130 m
Leveys:  10 m
Syväys:  8,69 m
Koneteho:  1 x S5W-painevesireaktori 15 000 hv (11 MW)
Nopeus:  16 solmua (pinnalla) 21 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  14 upseeria ja 126 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  16 x Polaris A3 4 x 533 mm torpedoputkea
USS Tecumseh (runkonumero SSBN-628) oli Yhdysvaltain laivaston James Madison -luokan ballistisin ohjuksin varustettu ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin nimellä USS William Penn General Dynamicsilta Grotonista Connecticutista ja nimettiin 11. huhtikuuta 1962 USS Tecumsehiksi. Köli laskettiin 1. kesäkuuta 1962. Alus laskettiin vesille 22. kesäkuuta 1963 kumminaan Robert L. F. Sikesin puoliso ja otettiin palvelukseen 29. toukokuuta 1964 ensimmäisinä päälliköinään Arnett B. Taylor ja Charles S. Carlisle.
Palvelus

Alus siirtyi Yhdysvaltain itärannikolta Havaijille, jossa sen kotitukikohtana oli Pearl Harbor. Alus oli 17. joulukuuta 1964 Mariaaneilla ja saapui kaksitoista päivää myöhemmin Guamille. Vuoden 1969 aikana alus teki kaikkiaan 21 vastaavaa purjehdusta.
Alus siirrettiin Yhdysvaltain Atlantin laivastoon, minne se siirtyi Pearl Harborin ja Panaman kanavan kautta saapuen Newport Newsiin Virginiaan 8. marraskuuta 1969. Alus siirrettiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyn telakalle modernisoitavaksi, jolloin aluksen Polaris-ohjukset korvattiin Poseidon-ohjuksin. Alus vapautui telakalta 9. toukokuuta 1970. Aluksella tehtiin syksyn ja talven aikana täydellinen huolto ennen kuin se aloitti palveluksensa uudessa kotitukikohdassaan Charlestonissa Etelä-Carolinassa 18. helmikuuta 1971.
Alus oli koeajoissa Charlestonin edustalla ennen kahta partiomatkaansa loppuvuodesta 1971. Alus siirrettiin Holy Lochiin Skotlantiin, jonne se saapui 9. helmikuuta 1972. Alus teki 18 partiomatkaa Holy Lochista vuoteen 1980 mennessä.
Alus siirrettiin 15. helmikuuta 1993 reserviin ja se aloitti samana päivänä varastoinnin ja valmistautumisen romutukseen (engl. Navy's Nuclear Powered Ship and Submarine Recycling Program) Bremertonissa Washingtonissa. Alus poistettiin palveluksesta ja alusluettelosta 23. heinäkuuta 1993. Aluksen romutus saatiin päätökseen 1. huhtikuuta 1994. Kuitenkin aluksen torpedoputket ja suuri osa painerunkoa säilytettiin ja sijoitettiin nähtäville US Naval Undersea Museumiin Keyportiin Washingtoniin.
Tukholman opiskelija-asuntosäätiö

Fyrtaletin aluetta Värtavägenillä.
Tukholman opiskelija-asuntosäätiö (SSSB, ruots. Stiftelsen Stockholms Studentbostäder) on Ruotsin suurin opiskelija-asuntoja tarjoava yritys, joka hallinnoi yli 8 000 huonetta ja asuntoa Tukholmassa. Yhtiö sekä omistaa, hallinnoi, välittää että rakennuttaa opiskelija-asuntoja. Yhtiön taustalla on säätiö, jonka hallituksen nimittää Tukholman ylioppilaskuntien keskusliitto. Toinen merkittävä opiskelija-asuntojen tarjoaja Tukholmassa on Tukholman asunnonvälitys.
Tukholman ylioppilaskunnat perustivat säätiön vuonna 1958. Sen tarkoitus on tarjota asuntoja opiskelijoille, jotka ovat jäseniä ylioppilaskuntien keskusliiton alaisissa opiskelijayhdistyksissä.
Kuten yleisestikin Tukholmassa ja opiskelija-asuntoihin muualla Ruotsissa, hakijoita on enemmän kuin tarjolla olevia asuntoja, ja siksi asuntoja jonotetaan. Hakijat keräävät jonopäiviä ja ilmoittavat kiinnostuksensa tarjolla oleviin asuntoihin, minkä jälkeen asuntoa tarjotaan eniten jonopäiviä keränneelle hakijalle. Kuka tahansa voi kerätä 90 jonopäivää, mutta sen jälkeen jonopäivien kerääminen, asunnon vastaanottaminen ja säätiön asunnossa asuminen edellyttää Tukholman ylioppilaskuntien keskusliiton alaisen ylioppilaskunnan jäsenyyttä ja aktiivista opiskelua vähintään 15 opintopistettä lukukaudessa.
Historia

Tukholman opiskelija-asuntosäätiö perustettiin tammikuussa 1958, kun opiskelijoiden asuntopula Tukholmassa oli hälyttävä. Tuolloin Tukholmassa oli tarjolla asunto vain kuudelle prosentille kaikista opiskelijoista. Silloinen Tukholman ylioppilaskunnat, nykyinen Tukholman ylioppilaskuntien keskusliitto, aloitti varainkeruun tavoitteena rakentaa lisää opiskelija-asuntoja. Kerätyllä säätiöpääomalla säätiö osti ensimmäisen tonttinsa Väbelnin korttelista Gärdetistä. Ostohinta oli silloin noin 900 000 kruunua, ja kaupunki maksoi puolet ostohinnasta. Vuonna 1961 valmistui ensimmäinen asuintalo, ja ensimmäiset opiskelijat muuttivat Jerumin asuinalueelle. Säätiö omistaa enemmistön vuokrakohteistaan, mutta vuokraa myös itse vapailta markkinoilta ja välittää niitä opiskelija-asuntoina.
Asuntokanta

Säätiö omistaa ja hallinnoi asuntoja 26 eri alueella Suur-Tukholmassa. Suurin osa asunnoista sijaitsee Tukholman kunnan alueella, mutta niitä löytyy myös muun muassa Solnan, Huddingen ja Täbyn kunnista. Asuntoja on jopa Vanhassa kaupungissa. Säätiö hallinnoi noin 8 000 opiskelija-asuntoa ja välittää lähes 4 000 asuntoa vuodessa. Asukkaiden muuttoaste on korkea, sillä asunnot on tarkoitettu vain asumisratkaisuksi vain aktiivisille opiskelijoille.
Asuntotyyppejä on kolmea erilaista: käytävähuoneita, yksiöitä ja asuntoja. Käytävähuoneissa asuntoon kuuluu tyypillisesti oma WC ja suihku, mutta keittiö ja oleskelutilat jaetaan tyypillisesti 8–20 muun asukkaan kanssa. Yksiöissä on keittokomero ja asunnoissa oma keittiö. Suurin osa tarjonnasta on käytävähuoneita, mutta 2000-luvulla rakentamisen painopiste on siirtynyt yksiöihin.
Suurin yksittäinen asuntoalue on Pohjois-Djurgårdenissa. Tukholman yliopiston läheisyydessä sijaitsevassa Lappkärrbergetissä on noin 2 040 opiskelija-asuntoa, ja siitä on itsessään kehittynyt omanlaisensa kampusalue. Alueen täydennysrakentaminen on alkanut loppuvuodesta 2018.
Aiheesta muualla

Stiftelsen Stockholms Studentbostäder
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Stiftelsen_Stockholms_Studentbostäder
Käännös suomeksi
USS Tecumseh (1863)

| USS Tecumseh |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Charles Secor and Company, Jersey City, New Jersey
Kölinlasku:  1862
Laskettu vesille:  12. syyskuuta 1863
Palveluskäyttöön:  19. huhtikuuta 1864
Loppuvaihe:  uponnut 5. elokuuta 1864 Mobilenlahden taistelussa
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 100 t
Pituus:  68,0 m
Leveys:  13,2 m
Syväys:  4,1 m
Koneteho:  320 ihp
Nopeus:  8 solmua
Miehistöä:  100
Aseistus
Aseistus:  2 × SB Dahlgren 15" -tykkiä
USS Tecumseh oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1863 vesille laskettu Canonicus-luokan monitori.
Valmistus

Charles Secor and Company Jersey Citystä New Jerseystä valmisti aluksen, joka laskettiin vesille 12. syyskuuta 1863. Alus otettiin palvelukseen 19. huhtikuuta 1864 New Yorkin laivastontelakalla päällikkönään Tunis A. M. Craven.
Palvelus

Vaikka aluksen piti vahvistaa kontra-amiraali David Farragutin West Gulfin sulkuosastoa tulevissa konfederaation Mobilenlahtea suojaavien linnoitusten vastaisissa operaatioissa, alus määrättiin tilapäisesti Pohjois-Atlantin sulkuosastoon. Siten alus osallistui kenraali Ulysses Grantin operaatioihin Richmondia vastaan. Erityisesti kenraalimajuri Benjamin F. Butlerin suunnittelemaan maihinnousuun, jolla oli tarkoitus luoda sillanpää Jamesin ylitse. Varhain toukokuussa alus liitettiin James-joen laivueeseen, jossa se suojasi pohjoisvaltioiden kuljetuksia estäen konfederaation Richmondissa olevien laivastovoimien häirinnän.
Pohjoisvaltioiden maavoimat ja laivasto toteuttivat käskyä, jonka mukaan konfederaation alusten pääsy alas jokea tuli estää. Tecumseh upotti 15.-18. kesäkuuta neljä hylkyä, asentamalla raskaan puomin yli väylän ja lopulta upottamalla kuunarin oikeanpuoleisen rannan suuntaisesti. Kolme päivää tämän jälkeen aluksen päällikkö Craven havaitsi Hewlett's Farmilla konfederaation rakentavan tuliasemaa. Aluksen tykkimiehet avasivat tulen saaden osuman rakennelmaan. Kello 11.30 konfederaation tykkiasema paljastettiin.
Alus jatkoi tulitoimintaa ja Craven kutsui avukseen USS Canonicusin ja USS Saugusin. Puoli tuntia myöhemmin konfederaation ironcladit lähellä Dutch Gapiä liittyivät taisteluun. Tecumseh lopetti tulen kello 13.30, kun Craven määräsi puolen tunnin levon ja ruokailun. Tulitoiminta jatkui taas kello 14.00 päättyen kaksi tuntia myöhemmin. Taistelun aikana alus käytti 46 viidentoista tuuman kranaattia eikä alukseen osunut yhtään kranaattia.
Alus jatkoi 5. heinäkuuta matkaansa etelään USS Augustan ja USS Eutawin kanssa. Osasto saapui Floridan vesille matkallaan Meksikonlahdelle sijoitettuun Farragutin laivueeseen. Alus makasi Pensacolassa ankkurissa 3. elokuuta, kun se sai viestin sekä laivueen komentajalta että Farragutilta. Kumpikin viesti osoitti amiraalin kärsimättömyyden ja halun hyökätä Mobilenlahdelle. Tecumseh saapui Mobilenlahden edustalle illalla 4. elokuuta mahdollistamaan Farragutin hyökkäyksen aloittamisen. Hieman kello viiden jälkeen Pohjoisvaltioiden laivasto-osasto, johon kuului 18 alusta, tunkeutui lahdelle.
Tecumseh johti suojanpuolen monitorijonoa, jonka muut alukset olivat USS Manhattan, USS Winnebago ja USS Chickasaw. Alukset läpäisivät linnoitusten suojaamat niemet. Hieman jälkeen seitsemän alus avasi tulen rannikkopattereita vastaan. Kontra-amiraali Franklin Buchananin CSS Tennesseen ympärille koottu eteläinen laivue valmistautui vastaanottamaan tunkeilijat.
Alus siirtyi vasemmalle kohdatakseen konfederaation alukset, kunnes kello 7.40 aluksen kölin alla räjähti. Alus alkoi vajota ja miehistö poistui alukselta. Alus upposi alle minuutissa vieden mukanaan aluksen päällikön Cravenin ja 92 miehistönjäsentä.
Terrorisminvastainen sota

Terrorismin vastaisen sodan pääarkkitehdit, Yhdysvaltain presidentti George W. Bush (oik.) ja varapresidentti Dick Cheney.
Vankeja Guantanamo Bayn vankileirillä.
Terrorisminvastainen sota (engl. War on Terrorism, War on Terror, tai ulkopoliittisissa piireissä the Global War on Terrorism tai GWOT) on kampanja, joka alkoi vuonna 2001. Alun perin kyse on Israelissa jo 1970-luvulla Benjamin Netanyahun yhdessä isänsä Benzion Netanyahun jo 1970-luvulla  esittelemästä "War on terror" opista, jota Netanyahun pitämässä konfrerenssissa oli kuuntelemassa mm. George H.W. Bush. USA:n hyväksymänä ja toimeenpanemana tämä Netanyahun esittelemä käsite syntyi George W. Bushin julistaessa terrorisminvastaisen sodan alkaneen syyskuun 11. päivän terrori-iskujen 2001 jälkeen. Kyseessä ei ole virallinen sota- tai poikkeustila, vaan operaatioon osallistuvat maat ovat lainsäädännöllisesti ja hallinnollisesti normaalitilassa.
Yhdysvaltain liittolainen Iso-Britannia oli vahva terrorismin vastaisen sodan kannattaja Tony Blairin pääministerikaudella. Häntä kesällä 2007 seurannut Gordon Brown puolestaan karsi koko termin käytön hallituksensa sanavarastosta. 31. maaliskuuta 2009 Yhdysvaltain uusi ulkoministeri Hillary Clinton ilmoitti maan luopuvan ”terrorisminvastaisen sodan” termin käytöstä Obaman uuden hallinnon myötä. Hänen mukaansa termin käyttöä ei ole kielletty, mutta sitä ei vain käytetä.
Sota terrorismia vastaan julistettiin nimellisesti päättyneeksi 27. toukokuuta 2010 Obaman uuden kansallisen turvallisuuden strategian myötä. Sen mukaan Yhdysvallat katsoi vihollisikseen vain al-Qaidan ja muut tahot, jotka tukivat Yhdysvaltoihin kohdistuvaa terrorismia.
Itse kampanja on kuitenkin jatkunut.
Historiaa

Nykyinen terrorisminvastainen sota alkoi vastineeksi WTC-iskuille heti 11. syyskuuta 2001 jälkeen.
Elokuussa 2006 paljastettiin ja estettiin terrori-iskuyritys Lontoosta Yhdysvaltoihin matkaavissa lentokoneissa. Bush julisti tämän jälkeen Yhdysvaltain olevan ”sodassa islamilaisia fasisteja vastaan.”
Kriitikoiden mukaan maailmanlaajuista länsimaiden vastaista kampanjaa ei ole. Sotaretoriikan uskotaan heikentävän eri uskontokuntien välejä ja keskinäistä luottamusta. Bushin vastaehdokas vuoden 2004 vaalissa, John Kerryn mukaan terrorismin vastaisten toimien pitäisi muistuttaa normaalia lainvalvontaa, minkä kannan hän jakoi Brownin kanssa. Britannian ulkoministeri David Miliband arvosteli käsitettä edelleen tammikuussa 2009, hänen mukaansa se antaa ymmärtää, että olisi yhtenäinen vihollinen, vaikka todellisuudessa terroristiryhmien motiivit ovat hyvin erilaisia. ”Mitä enemmän kasaamme ryhmiä yhteen nippuun ja määrittelemme taistelun yksinkertaiseksi hyvän ja pahan kamppailuksi, sitä enemmän hyötyvät ne, jotka yrittävät yhdistää nämä erimieliset ryhmät.”
Eräät Bushin hallinnon viranomaiset ja konservatiivit ovat käyttäneet myös termiä pitkä sota, jonka uskottiin viittaavan terrorismin vastaisen sodan jatkumiseen jopa kylmän sodan verran, viitisenkymmentä vuotta. Termin popularisoi 2004 USCENTCOMin komentaja, kenraali John Abizaid. Myös Bush käytti sitä vuoden 2006 kansakunnan tila -puheessaan. Sotaväsymyksen kasvaessa tästä termistä kuitenkin luovuttiin ja se korvattiin terrorismin vastaisella sodalla.
Päämäärät ja strategiat

Yhdysvallat on perustanut terrorismin vastaisen strategiansa askeleille, joita ovat esimerkiksi
Terroristien jäsenien koulutukseen ja varustamiseen soveltuvien suojapaikkojen etsiminen
Terroristiryhmien rahoituksen rajoittaminen
Terroristiverkkojen tuhoaminen ottamalla kiinni tai tappamalla välijohtajat
Terroristiepäiltyjen vangitseminen
Erilaisilla menetelmillä, kuten kuulustelulla, tiedon saaminen kiinniotetuilta terroristeilta muista terroristeista, koulutuspaikoista, menetelmistä ja rahoituksesta
Laajentamalla ja parantamalla tiedustelukyvyn tehokkuutta ja ulkoisia ja sisäisiä toimintatapoja