stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Islannin Haukan ritarikunta
Tunnettuja jäseniä

Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar Elisabet II
Islannin käsipallomaajoukkue (Pekingin olympialaisten 2008 hopeamitalistit)
Viron entinen presidentti Lennart Meri
Norjan kuningas Harald V
Suomen presidentti Sauli Niinistö
pianisti Victor Borge
kirjailija Antti Tuuri
Lähde:
Iso Kivijärvi (Parkano, Mustajärvi)

| Iso Kivijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Parkano
Koordinaatit:  62°14′21″N, 22°52′37″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuivasjärven valuma-alue (35.56)
Laskujoki:  suo-oja Iso Pelijärveen 
Järvinumero:  35.563.1.021
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  153,7 m 
Rantaviiva:  2,034 km 
Pinta-ala:  0,14581 km² 
 fiIso Kivijärvi 
Iso Kivijärvi  on Pirkanmaalla Parkanossa Mustajärvellä tai Hoseuksessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Iso Kivijärvi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa

Järven pituus on 900 metriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 15 hehtaaria. Se sijaitsee Sompionevan turvetuotantoalueelta puoli kilometriä itään Välikankaan takana. Järven pikkuveli Vähä Kivijärvi on kuivatettu avosuoksi, jonka reunaan tuotantoalue rajautuu. Järvi jää kahden kangasmetsäalueen väliin ja suo-ojia laskee siihen pohjois- ja eteläpäässä. Eräs suo-ojista toimii samalla laskuojana, koska järven vedet laskevat pääasiassa noin 2,5 kilometriä suoalueen läpi Iso Pelijärveen. Rantaviivan pituus on 2 kilometriä. Järvi on matala, ja sen rannat ovat ruohottuneita ja soistuneita. Ilmakuvien perusteella järven keskiosat ovat heinittyneitä. Järven rannat ovat autiot. Eteläpuolelta järven ohittaa Hoseuksesta Mustajärvelle kulkeva yhdystie 13344.
Luonto

Järvi on matala ja ruohottunut järvi, johon laskee ympäristön suoalueen ja viereisen tuotantoalueen kuivatusojien vedet. Niiden vuoksi vesi on happamuusasteeltaan hapanta ja erittäin humuspitoista. Tämä on vaikuttanut veden happipitoisuuksiin negatiivisesti. Vuonna 1994 vedenlaatua tutkittiin kerran. Silloin kokonaistypen pitoisuus oli 1300 μg/l, kokonaisfosforin pitoisuus 86 μg/l (rehevä järvi) ja hapen kylläisyysaste 0%. Veden väriluku oli 400 Pt/l.
Historiaa

Niemen maatilan mailta Iso Kivijärven rannalta on löydetty liuskeestä valmistettu hiomakivi, jossa on reikä kantohinaa varten. Esineen ikää ei ole arvioitu, mutta se on todennäköisesti pudonnut veteen aikana, jolloin järvi tai meri peitti maat. Seutu on siten ollut kivikaudella asuttua.
Järven rannasta noin 80 metriä itään päin sijaitsee historiallisen ajan jäännös Laurinkämppä, josta on jäljellä asunnon kivijalka. Vuoden 1959 painetussa peruskartassa kohteessa näkyy kahden lämmitettävän asunnon ja kolmen kylmän rakennuksen karttamerkit. Vuoden 1992 peruskartassa toinen lämmitettävistä rakennuksista on poistettu kartalta. Samassa kartassa vastarannan pellot on metsitetty uudelleen.
Vähä Kivijärvi sijaitsee vajaan puolen kilometrin etäisyydellä Iso Kivijärvestä. Jo vuoden 1959 peruskartassa Vähä Kivijärven suolta oli kaivettu oja peltojen läpi Iso Kivijärveen, jonka seurauksena järvi on ajan mittaan soistunut umpeen.
Islands of Adventure

| Islands of Adventure |
| --- | --- |

Sijainti:   Orlando, Yhdysvallat
Koordinaatit:  28°28′18″N, 081°28′17″W
Omistaja:  NBCUniversal
Ylläpitäjä:  Universal Parks & Resorts
Avattu:  28. toukokuuta 1999
Toimintakausi:  ympäri vuoden
Kävijämäärä:  7,8 miljoonaa/vuosi
Vuoristoradat:  4
Vesiliukumäet:  3
Laitteet:  28
Aiheesta muualla
www.universalorlando.com
  Islands of Adventure Commonsissa 
 n • k • 
Universal's Islands of Adventure on huvipuisto Orlandossa Yhdysvalloissa. Huvipuisto koostuu osista, joita ovat muun muassa Toon Lagoon, Jurassic Park, Seuss Landing, Marvel Superhero Island, The Lost Continent ja The Wizarding World of Harry Potter.
Islands of Adventure (punaisella) ja Universal Studios Florida (vihreällä) Universal Orlando Resortin sisällä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Islands of Adventure Wikimedia Commonsissa
http://www.universalorlando.com/Theme-Parks/Islands-of-Adventure.aspx
Itä-Friisian kreivikunta

Itä-Friisian kreivikunta (holl. Graafschap Oost-Friesland) oli kreivikunta Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan sisällä, nykyisen Itä-Friisian paikkeilla.
Frankkien valtakaudella Friisinmaa jakautui päälliköiden hallinnoimiksi pieniksi alueiksi. Frankkien valtakunnan jakauduttua Friisinmaa jäi osaksi valtakunnan itäosaa, josta kehittyi Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta. Hollanti valloitti ajan saatossa Länsi-Friisian, mutta Itä-Friisiassa jatkui hajanainen päälliköiden valta aina 1400-luvulle saakka.
Focko Ukenan johtaman talonpoikaiskapinan jäljiltä oli epäselvää, kuka hallitsi Itä-Friisiaa. Mahtisuvut kiistelivät maan omistuksesta, mutta hiljalleen Cirksena-suku saavutti valta-aseman. Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Fredrik III päätti läänittää koko Itä-Friisian kreivikunnaksi paikalliselle aateliselle Ulrik Cirksenalle, josta tuli Itä-Friisian ensimmäinen kreivi Ulrik I vuonna 1464.
Itä-Friisia säilyi hallinnollisesti osana Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa vuoteen 1744 asti, jolloin viimeinen kreivi Carl Edzard kuoli lapsettomana ja Preussi miehitti maan.
Irwin

Irwin voi tarkoittaa seuraavia:
Ashton Irwin (s. 1994), australialainen rumpali ja laulaja
Bill Irwin (s. 1950), yhdysvaltalainen klovni ja näyttelijä
Bindi Irwin (s. 1998), australialainen näyttelijä ja televisiojuontaja
Chris Irwin (s. 1942), brittiläinen autourheilija
Denis Irwin (s. 1965), irlantilainen jalkapalloilija
Francis Xavier Irwin (1934–2019), yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa
Hale Irwin (s. 1945), yhdysvaltalainen golfaaja
Haley Irwin (s. 1988), kanadalainen jääkiekkoilija
Heath Irwin (s. 1973), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
James Irwin (1930–1991), yhdysvaltalainen astronautti ja insinööri
Juno Irwin (1928–2011), yhdysvaltalainen uimahyppääjä
Matthew Irwin (s. 1987), kanadalainen jääkiekkoilija
Robert Irwin (1946–2024), brittiläinen historiantutkija ja kirjailija
Steve Irwin (1962–2006), australialainen luonnonsuojelija ja televisiopersoona
Terence Irwin (s. 1947), brittiläinen filosofi
William Irwin (1827–1886), yhdysvaltalainen poliitikko, Kalifornian kuvenrööri 1875–1880
Irwin Corey (1914–2017), yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä
Irwin Goodman, oik. Antti Hammarberg, (1943–1991), suomalainen muusikko
Irwin Hoffman (1924–2018), yhdysvaltalainen kapellimestari
Irwin Rose (1926–2015), yhdysvaltalainen biokemisti, Nobelin kemianpalkinnon saaja
Irwin Shaw (1913–1984), yhdysvaltalainen kirjailija, näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja
Irwin Silber (1925–2010), yhdysvaltalainen toimittaja ja poliittinen aktivisti
Irwin Winkler (s. 1931), yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja
Muita merkityksiä:
IRWIN, taiteilijaryhmä
Irwin Industrial Tools, yksi Stanley Black & Deckerin tavaramerkeistä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Irwin”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jack Savoretti

| Jack Savoretti |
| --- | --- |
 Jack Savoretti vuonna 2008
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. lokakuuta 1983 (ikä 41)
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2005-
Tyylilajit:  pop, folk, Unplugged
Soittimet:  kitara, piano, huuliharppu
Levy-yhtiöt:  FullFill Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jack Savoretti (s. 10. lokakuuta 1983) on italianenglantilainen akustinen soololaulaja. Hän aloitti kitaransoiton 16-vuotiaana. Hänet kasvatettiin Lontoossa ennen muuttamistaan Sveitsin Luganoon lähellä Italian rajaa. Hän on myös esiintynyt useissa TV-sarjoissa ja parissa elokuvassa.
Diskografia > Studioalbumit

Between the Minds (2007)
Harder Than Easy (2009)
Before the Storm (2012)
Written In Scars (2015)
Sleep No More (2016)
Sleep No More (Special Edition) (2016)
Songs From Different Times (2017)
Diskografia > Singlet

"Without" (2006)
"Dreamers" (2007)
"Between the Minds" (2007)
"Dr Frankenstein" (2007)
"Gypsy Love"/"One Man Band" (2008)
"Map of The World" (2009)
"One Day" (2009)
"Hate & Love" (2012)
"Knock Knock" (2012)
"Take Me Home" (2012)
"Breaking The Rules" (2012)
"Changes" (2012)
"Not Worthy" (2013)
"Lifetime" (2013)
"Sweet Hurt" (2014)
"Tie Me Down" (2015)
"The Other Side Of Love" (2015)
"Back Where I Belong" (2015)
"When We Were Lovers" (2016)
"Soldiers Eyes (Live)" (2017)
"Whiskey Tango" (2017)
"Always On My Mind" (2017)
"Call Me" (2017)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Hopeamitali

Vuoden 1896 kesäolympialaisten hopeamitali
Hopeamitali on urheilukilpailuissa tai muissa kilpailuissa jaettava mitali. Hopeamitali annetaan kilpailussa toiseksi sijoittuneille kilpailijoille. Ensimmäiseksi sijoittunut saa kultamitalin ja kolmanneksi sijoittunut pronssimitalin.
Historian ensimmäisissä nykyaikaisissa olympialaisissa, vuoden 1896 kesäolympialaisissa Ateenassa, voittajien mitalit olivat hopeaa. Nykyiseen kulta-hopea-pronssi -järjestelmään siirryttiin vasta vuoden 1904 kesäolympialaisissa. Suurimmissa urheilukilpailuissa hopeamitalit ovat todellista hopeaa, mutta pienemmissä kilpailuissa ne ovat usein esimerkiksi terästä.
Golfin Britannian avoimissa hopeinen mitali annetaan parhaiten sijoittuneelle amatöörille.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Isohirvenjäkälä

| Isohirvenjäkälä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Alakaari::  Pezizomycotina
Luokka::  Lecanoromycetes
Alaluokka::  Lecanoromycetidae
Lahko::  Maljajäkälät Lecanorales
Heimo::  Karpeet Parmeliaceae
Suku::  Hirvenjäkälät Cetraria
Laji::  islandica
Kaksiosainen nimi
 Cetraria islandica  (L.) Ach. 
Katso myös
   Isohirvenjäkälä Wikispeciesissä   Isohirvenjäkälä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isohirvenjäkälä eli islanninjäkälä (Cetraria islandica) on yksi Suomen yleisimmistä jäkälälajeista.
Ulkonäkö ja koko

Isohirvenjäkälä on päältä kiiltävä, ruskehtavan harmaa, alta vaalea leveäliuskainen jäkälä. Kasvukorkeus 5–10 cm. Se muodostaa usein laajoja mättäitä.
Elinympäristö

Isohirvenjäkälä kasvaa melko kuivilla paikoilla: tunturikankailla, harjuilla, kallioilla ja kuivissa kangasmetsissä.
Käyttö

Isohirvenjäkälästä on tehty puuroa ja leivänjatketta Islannissa, Norjassa ja pula-aikana myös Suomessa.
Isohirvenjäkälä on ravitsevaa: siinä on  hiilihydraatteja (likeniini), rautaa ja sinkkiä. Se on kitkerän makuista, joten siitä pitää poistaa jäkälähapot ennen ihmisravinnoksi käyttämistä. Isohirvenjäkälän ravintoarvo on suurin Suomen jäkälistä. Isohirvenjäkälästä on tehty myös alkoholia, ja sitä on käytetty rohdoslääkkeenä. Koska jäkälät keräävät raskasmetalleja, on ravintojäkälän keräyspaikkoja harkittava tarkkaan.  Tulee myös muistaa, että jokamiehenoikeus ei ulotu jäkälien keräämiseen toisen maalta.
Isohirvenjäkälä on kauppayrtti. Vaatteiden värjäyksessä isohirvenjäkälästä saadaan kauniin ruskeankeltaista väriä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Cetraria islandica
ITIS: Cetraria islandica (englanniksi)
Islannin alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

| Islanti |
| --- | --- |
Liitto:  Ice Hockey Iceland
Valmentaja:   Vladimir Kolek
Eniten otteluita:  Sölvi Atlason (28)
Eniten maaleja:  Emil Alengård (26)
Eniten pisteitä:  Gauti Thormodsson (45)
Ensimmäinen ottelu
  Jugoslavia 15–1 Islanti  (Novi Sad, Jugoslavia; 29. joulukuuta 1999) 
Suurin voitto
  Islanti 50–0 Armenia  (Elektrėnai, Liettua; 3. tammikuuta 2006) 
Suurin tappio
  Puola 26–1 Islanti  (Sosnowiec, Puola; 31. joulukuuta 2004) 
Islannin alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Islantia jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa ja muissa kansainvälisissä ikäluokan otteluissa. Pääsarjassa joukkue ei ole koskaan pelannut.
Sijoitukset maailmanmestaruuskilpailuissa

1999 – D-sarja; 8.
2000 – D-sarja; 9.
2001 – 3. divisioona karsinnat; 1.
2002 – 2. divisioona; 6.
2003 – 2. div., lohko B; 5.
2004 – 2. div., lohko A; 6.
2005 – 3. divisioona; 3.
2006 – 3. divisioona; 2.
2007 – 2. div., lohko A; 5.
2008 – 2. div., lohko A; 6.
2009 – 3. divisioonan turnaus peruttiin.[lähde? ]
2010 – 3. divisioona; 2.
2011 – 2. div., lohko A; 6.
2012 – 3. divisioona; 1.
2013 – 2. div., lohko B; 5.
2014 – 2. div., lohko B; 5.
2015 – 2. div., lohko B; 6.
2016 – 3. divisioona; 5.
2017 – 3. div., lohko A; 3.
2018 – 3. divisioona; 4.
2019 – 3. div., lohko A; 5.
2020 – 3. div., lohko A; 1.
2021 – 2. div., lohko B; Turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2022 – 2. div., lohko B; 5.
2023 – 2. div., lohko B; 5.
2024 – 2. div., lohko B; 3.
Internet media type

Internet media type (alun perin MIME-tyyppi) on internet-standardi, joka kertoo sisällön tiedostomuodon. Se tunnetaan myös usean protokollan siihen liittämällä otsakenimellä Content-type. MIME-tyyppi kehitettiin sähköpostin MIME-standardin myötä SMTP-protokollan välittämiin viesteihin, ja myöhemmin sitä on siirrytty käyttämään esimerkiksi HTTP- ja SIP-protokollissa.
Mediatyyppi koostuu ainakin kahdesta osasta, tyypistä ja alatyypistä. Näihin liitetään parametrejä. Esimerkiksi text-tyypin alatyypeillä voi olla charset-parametri, joka kertoo käytetyn merkistön.
Yleisiä mediatyyppejä

image/png – PNG-muotoinen kuva
text/plain – tekstiä, joka on tarkoitettu esitettäväksi sellaisenaan; käytetty merkistö määritellään charset-parametrillä, oletusarvo on US-ASCII
text/XML – XML-muotoista rakenteellista tekstiä
text/html – HTML-sivu
audio/mpeg – MP3-muotoista ääntä
application/vnd.stardivision.calc – StarOffice-taulukkolaskin (sovelluskohtaista vnd=vendor specific tietoa)
application/octet-stream – mitä tahansa määrittelemätöntä binääridataa (tätä tyyppiä käytetään, jos tyyppi tai koodaus ei ole ohjelman tiedossa)
Käsittely Unix-järjestelmissä

Unix-pohjaisissa käyttöjärjestelmissä de facto -standardiksi on muodostunut listata /etc/mailcap-tiedostoon eri mediatyypit ja sovellukset, joilla tiedostotyypit voidaan käsitellä (työpöytäympäristöillä on omat järjestelynsä). Kun mediatyyppiä ei ole asianmukaisesti toimitettu tiedoston mukana, voidaan tyyppi päätellä sen päätteestä, käyttäen hyväksi /etc/mime.types tiedostoa. Kehittyneemmät järjestelmät kykenevät myös arvaamaan tiedoston tyypin, analysoimalla sen sisältöä (yleensä file-komennon ”magic”-tietokantaa käyttäen).
Standardointi

MIME-tyypit on standardoitu RFC-suosituksissa:
RFC 2045 – Multipurpose Internet Mail Extensions (MIME) Part One: Format of Internet Message Bodies
RFC 2046 – Multipurpose Internet Mail Extensions (MIME) Part Two: Media Types
RFC 2048 – Multipurpose Internet Mail Extensions (MIME) Part Four: MIME Registration Procedures
RFC 1524 – A User Agent Configuration Mechanism For Multimedia Mail Format Information (Mailcap-tiedosto)
Aiheesta muualla

IANA:n ylläpitämä lista mediatyypeistä (englanniksi)
Jaconia

Jaconia on Petri Hiltusen luoma fantasiamaailma, jonka tapahtumista kerrotaan Hiltusen Praedor-sarjakuvissa, Hiltusen ja Ville Vuorelan suunnittelemassa Praedor-roolipelissä sekä Vuorelan romaanissa Vanha koira.
Maantiede

Vaikka Jaconia-nimitystä käytetään myös koko maailmasta, varsinainen Jaconia on pyöreä maa-ala, läpimitaltaan 2000 virstaa, jota ympäröi Borvaria, mittaamattoman suuri rauniokaupunki.
Jaconian maantiede on monipuolista: alueella on niin vehreää tasankoa, vuoristoja, laajoja metsiä kuin suomaitakin. Ilmasto on pohjoisessa leuto ja sateinen, etelässä mantereisempi.
Praedor-tarinoiden tapahtuma-aikaan Jaconiassa on viitisentoista valtakuntaa, joista merkittävin on Farrignia.
Harari

| Harari ሐረሪ ሑስኒ |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:   Etiopia
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Harar
 – kuvernööri:  Murad Abdulhadi
Pinta-ala:  334 km²
Väkiluku:  246 000
Kielet:  oromo, amhara, harari
Harari on yksi Etiopian yhdeksästä etnisin perustein muodostetusta osavaltiosta. Sen pääkaupunki on Harar. Vuoden 2012 heinäkuun virallisen tilaston mukaan osavaltion pinta-ala on 334 neliökilometriä ja asukasluku 0,21 miljoonaa. Väkiluku on arvio, joka perustuu vuonna 2007 tehtyyn väestönlaskentaan.
Hakaristi Suomessa

Lyhytsakarainen hakaristi Vapaudenristin kunniamerkissä.
Suomessa hakaristi on ollut käytössä taikamerkkinä ja koristeaiheena satoja vuosia sekä Suomen ilmavoimien tunnuksena vuodesta 1918 vuoteen 1945. Hakaristiaihe on nähtävissä useissa kunniamerkeissä. Musta hakaristi esiintyy Ilmasotakoulun tunnuksessa ja lipussa sekä Karjalan, Lapin ja Satakunnan lennostojen lipuissa. Hakaristi tunnetaan suomalais-ugrilaisessa kulttuurissa koristeena ja onnen symbolina. Ennen natsi-Saksan aikaa hakaristi nähtiin Suomessa eräänä tärkeimmistä kansallisista symboleista, eikä erilaisilla suomalaisilla hakaristeillä ole mitään tekemistä natsi-Saksan kanssa.
Koristeaiheena ja taikamerkkinä

Suomessa hakaristejä on esiintynyt arkeologisten löytöjen perusteella viimeistään rautakaudelta alkaen. Esimerkiksi nykyisen Suomen alueen tavanomaisin viikinkiaikainen solkilöytö on pyöreä kupurasolki. Varhaisimmat Suomen alueelta löydetyt soljet liittyvät selvästi merovingiajan skandinaaviseen eläinornamentiikkaan käärmemäisine hahmoineen. Myöhemmin niiden tilalle kuitenkin tulivat abstraktit viivakoristelut, joissa kuvattiin usein hakaristejä. Euran Osmanmäen kalmistosta on löytynyt hevosenkenkäsolkia, joissa on hakaristejä. Kalevala Koru on aikaisemmin valmistanut 800- ja 900-luvun kupurasolkiin perustuvia koruja, joissa on hakaristimäinen kuvio. Ne jäljittelevät Hjalmar Appelgrenin määrittelemiä solkityyppejä B–C. Myös erilaisissa muinaispuvuissa on ollut hakaristiaihelmia. Esimerkiksi Karjalankannakselta on Kekomäen haudasta 1 löytynyt vaatteen helma, jossa on ollut hakaristejä. Karjalan rautakautisten ja varhaiskeskiaikaisten esiliinojen pronssispiraalikuvioiden hakaristimäiset kuviot ovat mahdollisesti liittyneet jollain tavalla suojelumagiikkaan.
Myöhemmin historiallisella ajalla hakaristiä tiedetään käytetyn muun muassa onnenmerkkinä esimerkiksi rakennuksissa, puuesineissä, vaatteiden kirjailuissa sekä puumerkkinä. Se esiintyy esimerkiksi Inkerissä sijaitsevan Tuutarin kansallispuvussa, jota nimitetään Tuuterin kansallispuvuksi. Hakaristi on myös ollut osa tursaansydän-taikamerkkiä, jonka on katsottu suojelevan pahalta. Hakarististä on käytetty myös nimitystä vääräpää, sananmukaisesti vinopäiseksi, erotuksena suoravartisesta rististä. Hakarististä käytettiin tätä nimitystä Karjalassa, ja sen käyttö on yleistä karjalaisessa kirjontaperinteessä. Myös inkeriläiset ovat käyttäneet tuota nimitystä. Puuesineissä hakaristiä on käytetty esimerkiksi kauluslaudoissa. Suomen kansallismuseossa on Ilmajoelta vuodelta 1780 peräisin oleva kauluslauta, jossa on hakaristi, hannunvaakuna ja muita kuvioita. Turun Aboa Vetus -museon kaivaukselta on löytynyt myös keskiaikainen värttinänpyörä, jossa kuvio esiintyy.
Aino-puku oli Suomen ensimmäinen mallinnettu muinaispuku, jonka Helsingin yliopiston Viipurilainen osakunta valmisti vuonna 1893 arkeologi Theodor Schwindtin ohjeiden mukaan. Puvun osana on suuri, hakaristein koristeltu, solki, jolla kiinnitetään paidan kauluksen halkio yhteen. Puku perustuu karjalaisiin hautalöytöihin ja ajoittuu ristiretkiajalle. Soljesta on tehty vuosien varrella useita erilaisia versioita.
Hakaristi esiintyy myös teosofisen Ruusu-ristin tunnuksessa.
Koristeaiheena ja taikamerkkinä > Kuvataiteessa

Kuvataiteessa Akseli Gallen-Kallela käytti hakaristiaihetta vuonna 1889 maalauksensa Aino-taru ensimmäisen version kehysten veistoskoristelussa. Koska merkki on yhdistetty pyörimiseen ja liikkeeseen, on tulkittu että hakaristeillä on kuvastettu maalauksen tarinan kulkua illasta aamuun. Intia-harrastus oli muotia Pariisin taidepiireissä 1880-luvulla, mikä oli mahdollisesti syynä siihen, että Gallen-Kallela päätyi hakaristikehyksiin. Gallen-Kallela käytti merkkiä teoksissaan myöhemminkin. Toisaalta merkki nähtiin jo tuolloin kansallisena symbolina, eikä vieraana kulttuurivaikutteena.
Koristeaiheena ja taikamerkkinä > Arkkitehtuurissa

Nousiaisten kirkon seinään on maalattuna hakaristi. Huomattavasti myöhemmin, eli vuonna 1932 valmistuneessa Viinikan kirkossa Tampereella hakaristi esiintyy myös koristeaiheena. 1900-luvun alkuvuosikymmeninä merkkiä käytettiin koristeena esimerkiksi porraskäytävien kattokuvioissa tai rautaporteissa.
Suomen puolustusvoimien käytössä > Kunniamerkeissä ja tasavallan presidentillä

Vapaudenristi on Suomen tasavallan presidentin lipussa. Lyhytsakarainen hakaristi esiintyy Akseli Gallen-Kallelan vuonna 1918 suunnittelemissa Vapaudenristin kunniamerkeissä. Merkin liittämistä vapaudenristeihin pidettiin tuohon aikaan yhtä luonnollisena kuin Suomen leijona. Vapaudenristiä käytetään myös sotaveteraanien haudoilla. Vaikka monet ulkomaalaiset ovat hämmästelleet suomalaista hakaristiä, kunniamerkkien lyhythakainen risti ei välttämättä herätä suurta huomiota. Vapaudenristeissä käytetty hakaristitunnus poikkeaa kansallissosialistien käyttämistä pääasiassa tasareunaisista hakaristeistä.
Hakaristi oli aikaisemmin Gallen-Kallelan suunnitteleman Suomen Valkoisen Ruusun suurristin ketjussa. Hakaristit korvattiin kuusenhavuristeillä ritarikunnan suurmestarin, tasavallan presidentti Urho Kekkosen toivomuksesta vuonna 1963. Ranskan presidentti Charles de Gaulle oli saanut Kekkoselta suurristin edellisenä vuonna. Luovuttamisen jälkeisellä vastaanotolla de Gaulle oli piilottanut ketjun takkinsa alle. Ketjun koristeena oli yhdeksän suorassa seisovaa hakaristiä. Alin risteistä roikkui kulmastaan ja muistutti kansallissosialistien hakaristiä. Se on ainut suomalainen kunniamerkki, josta on poistettu hakaristi.
Suomen puolustusvoimien käytössä > Toisen maailmansodan jälkeen

Hakaristin käytöstä luovuttiin Ilmavoimien koneissa ja Suomen lentomerkissä Lapin sodan aikana huhtikuussa 1945. Tämä tapahtui Liittoutuneiden valvontakomission kehotuksesta, koska hakaristi yhdistettiin toisessa maailmansodassa hävinneen natsi-Saksan tunnukseen. Myös ilmavoimien yhteyteen kuuluneet ilmatorjuntajoukot sekä panssarijoukot luopuivat hakarististä. Tämän jälkeen vuonna 1945 otettiin käyttöön pyöreä sini-valkoinen kokardi-tunnus.
1950-luvulla Ilmavoimien joukko-osastoille haluttiin omat liput, joissa esiintyy hakaristejä. Lippujen suunnittelijana toimi silloinen majuri Olavi Seeve, josta myöhemmin tuli kenraaliluutnantti ja Ilmavoimien komentaja vuosiksi 1958–1964. Tuolloinen tasavallan presidentti Urho Kekkonen vihki liput juhlallisesti puolustusvoimien lippujuhlan päivän paraatissa Helsingissä Senaatintorilla 4. kesäkuuta 1958. Seeven suunnitteleman sinipohjaisen lipun kuvio on sama, joka esiintyi jo Akseli Gallen-Kallelan suunnittelemassa vanhassa sotalentäjien merkissä. Näin hakaristi oli tullut takaisin Suomen Ilmavoimien lipputunnukseksi.
Kauhavan Lentosotakoulun lipussa oli jopa kolmen hakaristin esiintymä: lipun keskellä, vasemmassa yläkulmassa joukko-osastotunnuksen keskellä ja tangon päässä Vapaudenristin sisällä.
Ilmavoimien esikunta luopui 2010-luvun loppupuolella hakaristin käytöstä, koska kansainvälisissä yhteyksissä sen taustaa piti usein selittää. Hakaristi on muutenkin poistettu suurilta osin monista suomalaisista sotilaallisista instituutioista.
Suomen ilmavoimien konetunnus vuosina 1918–1945.
Suomalaisten panssariajoneuvojen tunnuksena oli vuosina 1941–1944 lyhytsakarainen musta hakaristi valkoisella varjostuksella.
Vaasan vaakuna, jossa olevassa vapaudenristissä on hakaristi.
Mikkelin vaakuna, jossa olevassa vapaudenristissä on hakaristi.
Utin jääkärirykmentin lippu, jossa hakaristi on auringonpyörän muodossa