stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jane Bidstrup

| Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten curling. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten curling. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten curling. Olympialaiset  | Maa:   Tanska> Naisten curling. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Nagano 1998 | curling |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Bern 1997 | curling |  |
Jane Bidstrup (s. 21. elokuuta 1955) on tanskalainen curlingpelaaja. Hän on saavuttanut urallaan olympiahopeaa Naganosta 1998 ja vuotta aikaisemmin MM-pronssia Bernestä.
Jukka Savolainen

Jukka Savolainen -nimisiä henkilöitä ovat:
Jukka Savolainen (s. 1976), Designmuseon johtaja
Jukka Savolainen, sosiologian ja kriminologian professori.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jukka Savolainen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jukka Savolainen (sosiologi)

Jukka Savolainen on suomalainen sosiologi, joka amerikkalaisen Wayne State Universityn sosiologian ja kriminologian professori. Hän on valmistunut tohtoriksi New Yorkin osavaltionyliopistosta ja sitä ennen maisteriksi Helsingin yliopistosta.
Savolainen on kritisoinut akateemista maailmaa ja sosiologian alaa vasemmistolaisuuteen kallellaan olevasta ideologiasta. ”Yli 30 vuoden kokemuksen perusteella voin todeta, että sosiologiasta on tullut, muiden pehmeiden yhteiskuntatieteiden tavoin, lähinnä punavihreän ideologian temmellyskenttä. Asiaa ei ole tutkittu systemaattisesti Suomessa, mutta kansainvälisen evidenssin valossa arviolta 95 prosenttia alan professoreista kuuluu poliittiseen vasemmistoon”, hän sanoo. Savolainen kirjoittaa tekstejä muun muassa Kokoomuksen verkkolehteen ja Quillette-verkkolehteen.
Savolainen on suominut myös suomalaista kriminaalipolitiikkaa. ”Alan asiantuntijat koostuvat ideologisesti yhdenmukaisesta eliitistä, jonka keskeinen uskonkappale on alhainen vankiluku”, hän toteaa.
James Harrington

James Harrington
James Harrington (joskus myös muodossa Harington; 3. tammikuuta 1611 – 11. syyskuuta 1677) oli englantilainen yläluokkainen kirjailija ja yhteiskuntatieteilijä, jonka tunnetuin teos on The Commonwealth of Oceana (1656). Teoksessa Harrington esittelee käsitystään parhaasta valtiomuodosta, jonka hänen mielestään on tasavalta.
Harrington kävi koulua Oxfordin yliopiston Trinity Collegessa vuodesta 1629. Hänen käsityksensä eri valtiomuodoista muodostui 1630-luvulla tehdyllä Euroopan-matkalla, jonka aikana hän innostui erityisesti Venetsian tasavallan hallintotavasta.
Harrington kuului Englannin kuninkaan Kaarle I:n läheiseen ystäväpiiriin. Kuninkaan teloitusta seuranneen tasavallan ja Oliver Cromwellin protektoraatin aikana hän julkaisi tunnetuimman teoksensa, tasavaltalaisen Oceanan. Harrington joutui vankilaan vuonna 1661 Stuart-suvun restauraation myötä.
Harringtonin teokset

Teokset käsittelevät politiikkaa, lainsäädäntöä, valtiomuotoja ja tilastotiedettä.
The commonwealth of Oceana (1656)
The Prerogative of Popular Government (1658)
The Art of Lawgiving (1659)
The Rota or a Model of a Free State or equal Commonwealth (1660)
A System of Politics (1661, julkaissut John Toland vuonna 1700)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James Harrington Wikimedia Commonsissa
The Commonwealth of Oceana. Teoksen teksti. PDF, 192 sivua.
Jane Cobden Unwin

Valokuva 1890-luvulta
Jane Cobden Unwin (1851–1947) oli brittiläinen liberaali poliitikko. Hän oli enimmäinen nainen joka valittiin Lontoon kaupunginvaltuustoon, missä hän edusti Bromleyn ja Bown vaalipiiriä.
Cobdenin isä Richard Cobden oli tunnettu liberaalipoliitikko, joka ajoi aktiivisesti vapaakauppaa. Jane ja hänen sisarensa tiedostivat varhain monien ihmisten kokemaa epäoikeudenmukaisuutta. 1870-luvun alusta alkaen Jane Cobden oli mukana suffragettiliikkeessä edistämässä naisten äänioikeutta.
Cobdenin mielenkiinto ulottui hänen oman maansa ulkopuolelle. Hän matkusteli laajalti ja tuki Irlannin itsenäisyyttä, Kongon uudistuksia ja Venäjän vapautusliikettä. Hän vastusti orjuutta ja buurisotaa ja edisti siirtomaiden asukkaiden oikeuksia. Matkallaan Irlannissa vuonna 1887 hän näki miten irlantilaisia maanvuokraajia kohdeltiin huonosti, ja kirjoitti tästä englantilaisiin sanomalehtiin. Levottomuuksien aikana hän hankki apua lakkolaisten lapsille ja vaimoille, ja Irlannin vapaussodan aikana tuki sodan uhreja.
Vuonna 1892 41-vuotias Jane Cobden meni naimisiin kustantaja Thomas James Fisher Unwinin kanssa, ja otti käyttöön nimen Cobden-Unwin. Puolisoilla oli yhteinen näkemys edistyksellisestä politiikasta. Unwin julkaisi modernien kirjailijoiden kuten Ibsenin, Yeatsin ja H. G. Wellsin teoksia, ja pariskunta seurusteli aikansa taiteilijoiden kanssa.
John Lennon/Plastic Ono Band

| John Lennon/Plastic Ono Band John Lennon |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 26. syyskuuta – 9. lokakuuta 1970
 Julkaistu: 11. joulukuuta 1970
 Formaatti: studioalbumi
 Tuottaja(t): John Lennon, Yoko Ono, Phil Spector
 Tyylilaji: Rock
 Kesto: 39.45
 Levy-yhtiö: Apple/EMI
John Lennonin muut julkaisut
| Live Peace In Toronto 1969 1969 | John Lennon/Plastic Ono Band 1970 | Imagine 1971 |
John Lennon/Plastic Ono Band on John Lennonin albumi vuodelta 1970. Se oli hänen ensimmäinen albuminsa The Beatlesin hajoamisen jälkeen. Ennen The Beatlesin virallista hajoamista Lennon oli julkaissut kolme kokeellista sooloalbumia Yoko Onon kanssa ja livealbumin Live Peace In Toronto 1969. Albumi nauhoitettiin samanaikaisesti Yoko Onon sooloalbumin Yoko Ono/Plastic Ono Band kanssa.
Albumin kappaleet käsittelevät monia eri asioita. Kappale "Mother" liittyy Lennonin vanhempien menetykseen ja "Working Class Hero" luokkajaon arvosteluun. Kappaleessa "God" Lennon luettelee runsaasti asioita, joihin hän ei usko (muun muassa Jeesus, Buddha ja Beatles), ja ilmoittaa että hän uskoo ainoastaan itseensä ja vaimoonsa Yoko Onoon. Kappale päättyy lauseeseen "The dream is over".
Kappaleet

Kaikki kappaleet on kirjoittanut John Lennon
"Mother" - 5:34
"Hold On" - 1:52
"I Found Out" - 3:37
"Working Class Hero" - 3:48
"Isolation" - 2:51
"Remember" - 4:33
"Love" - 3:21
"Well Well Well" - 5:59
"Look At Me" - 2:53
"God" - 4:09
"My Mummy's Dead" - 0:49
Kokoonpano

John Lennon: soolokitara, piano, koskettimet, laulu, tuottaminen
Klaus Voormann: bassokitara
Ringo Starr: rummut
Billy Preston: piano kappaleessa "God"
Phil Spector: piano kappaleessa "Love", tuottaminen
Alan White: rummut (ainoastaan CD-version bonusraidoilla)
Yoko Ono: tuottaminen
Mal Evans
Jan Hruška

Jan Hruška voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Jan Hruška, tšekkiläinen jääkiekkoilija
Jan Hruška, tšekkiläinen maantiepyöräilijä
Jan František Hruška, tšekkiläinen kansatieteilijä ja kirjailija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jan Hruška”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jean Victor Marie Moreau

Kenraali Jean Victor Marie Moreau, Jacques-Luc Barbier-Walbonnen maalaama postuumi muotokuva.
Jean Victor Marie Moreau (14. helmikuuta 1763 Morlaix, Ranska – 2. syyskuuta 1813 Laun, Böömi) oli ranskalainen kenraali, joka toimi komentajana Ranskan vallankumoussodissa. Hänet tunnettiin myöhemmin Napoleon Bonaparten kilpailijana ja vastustajana. Hän siirtyi Napoleonin sotien loppuvaiheessa liittoutuneiden puolelle ja kaatui sotiessaan Ranskaa vastaan.
Elämä ja ura > Napoleonin aika

Bonaparte palkitsi Moreaun nimittämällä hänet Reinin-armeijan ja Sveitsiin sijoitettujen Ranskan joukkojen komentajaksi. Moreau aloitti huhtikuussa 1800 uuden hyökkäyksen Tonavan laaksossa ja löi kenraali Paul Krayn komentamat itävaltalaiset useissa taisteluissa. Valloitettuaan Baijerin hän solmi kesäkuussa aselevon Parsdorfissa. Sotatoimet alkoivat uudelleen syyskuussa, mutta Moreau jatkoi hyökkäystä vasta aseleponeuvottelujen kariuduttua marraskuussa. Moreau saavutti suurvoiton itävaltalaisista Hohenlindenin taistelussa joulukuun alussa, ja joulupäivänä arkkiherttua Kaarle solmi aselevon Steyerissa. Tämä käytännössä pakotti Itävallan taipumaan Lunévillen rauhaan. Moreaun on toisaalta sanottu hukanneen mahdollisuutensa jatkaa hyökkäystä suoraan Wieniin.
Moreau palasi voittoisana Pariisiin, jossa hän kohosi suosiossa konsuli Bonaparten rinnalle. Heidän välilleen syntyi molemminpuolista kateutta, ja varsinkin Bonaparten puolison Joséphine de Beauharnais’n tiedetään inhonneen Moreauta. Vallan keskittymistä Bonapartelle vastustaneet henkilöt alkoivat kokoontua Moreaun luona. Kenraali Pichegru, joka puuhaili Georges Cadoudalin kanssa maanpaossa uutta rojalistista salaliittoa ja Bonaparten salamurhaa, otti häneen yhteyttä. Moreau salasi jälleen yhteydenpidon, vaikkei halunnutkaan tukea Bourbonien valtaanpaluuta. Salaliiton paljastuttua yhteys Moreauhun tuli ilmi ja hänet pidätettiin 5. helmikuuta 1804. Moreaun osallisuudesta salaliittoon ei ollut kunnollista näyttöä, joten oikeus aikoi aluksi vapauttaa hänet, mutta lopulta hänet tuomittiin valtiopetoksesta kahden vuoden vankeuteen. Hän oli jonkin aikaa vankina Templessä, mutta tyytymätön Bonaparte muutti pian tuomion maastakarkotukseksi. Moreau siirtyi Yhdysvaltoihin ja asettui asumaan New Jerseyn Morrisvilleen.
Moreau palasi Eurooppaan vuonna 1813, kun Venäjän keisari Aleksanteri I ja liittoutuneiden puolelle siirtynyt marsalkka Jean-Baptiste Bernadotte kutsuivat hänet osallistumaan sotaan Napoleonin kukistamiseksi. Moreau saapui heinäkuussa Ruotsiin ja elokuussa Prahaan, missä hän siirtyi liittoutuneiden yhteiseen esikuntaan. Hän haavoittui kuolettavasti Dresdenin taistelussa 26.–27. elokuuta, kun hänen keskustellessaan tsaarin kanssa hevosen läpi sinkoutunut kanuunankuula murskasi hänen molemmat jalkansa, jotka jouduttiin amputoimaan polvien kohdalta. Moreau kuoli pari viikkoa myöhemmin Böömin Launissa (nyk. Louny Tšekissä). Hänet haudattiin Aleksanteri I:n määräyksestä Pietarin katoliseen kirkkoon. Kuningas Ludvig XVIII ylensi Moreaun postuumisti Ranskan marsalkaksi.
Moreaun nimi on kaiverrettu Pariisin Riemukaareen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean Victor Marie Moreau Wikimedia Commonsissa
Hohenlindenin taistelu, Henri Frédéric Schopinin historiamaalaus vuodelta 1836. Moreau keskellä ratsailla.
Jukka Savonheimo

Reino Jukka Antero Savonheimo (s. 20. lokakuuta 1966 Helsinki) on suomalainen keski- ja kestävyysmatkojen juoksija sekä maastojuoksija. Parhaiten Savonheimo on menestynyt 1 500 metrin matkalla.
Savonheimo voitti 1 500 metrin juoksun Suomen mestaruuden Oulussa 1990 ja Jyväskylässä 1992 . Hopealla hän on tällä matkalla ollut 1988, 1991 ja 1995 sekä pronssilla 1993, 1994 ja 1997. Hallissa Savonheimo on voittanut SM-kultaa 1 500 metrillä 1996 ja 1998 sekä 3 000 metrillä 1990, 1993, 1996 ja 1998. Hopealla hän oli sisäradalla 1 500 metrillä 1999. Maastojuoksussa paras SM-sijoitus on lyhyen radan kilpailun pronssi vuodelta 1998. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän on ollut kahdesti. Vuonna 1996 Belgian Charleroissa hän juoksi sijalle 48. ja 1997 Portugalin Oeirasissa hän oli 66.
Seuratasolla Savonheimo edustaa Turun Weikkoja.
Jousikvartetto nro 11 (Šostakovitš)

Dmitri Šostakovitš sävelsi 11. jousikvartettonsa f-molli (op. 122) vuonna 1966. Se on omistettu Vasili Petrovitš Širinskin muistolle. Širinski oli toiminut toisena viulistina Beethoven-kvartetissa, joka oli kantaesittänyt lähes kaikki säveltäjän aiemmat kvartetot.
Jousikvartetto on samassa sävellajissa kuin Beethovenin 11. jousikvartetto. Seitsenosainen teos koostuu johdannosta (andantino), scherzosta (allegretto), resitatiivista (adagio), etydistä (allegro), humoreskista (allegro), elegiasta (adagio) ja finaalista (moderato).
Jakub Chmura

| Jakub Chmura |
| --- | --- |
 Jakub Chmura, 2006
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. syyskuuta 1984 (ikä 40) Ostrowiec Świętokrzyski, Puola
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Cloud
Aktiivisena:  2000-
Tyylilajit:  death metal black metal
Soittimet:  rummut
Yhtyeet:  Sceptic (2002-) Anal Stench (2003-) Thy Disease (2005-) Never (2006-) Devilish Impressions (2007, sessio) Cerebrum (2010, sessio)
Levy-yhtiöt:  Metal Mind Productions, Mystic Production, Empire Records, Candlelight Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jakub Chmura (s. 12. syyskuuta 1984 Ostrowiec Świętokrzyski, Puola) on puolalainen rumpali. Hän on toiminut mm. yhtyeissä Sceptic, Anal Stench, Thy Disease, Never, Devilish Impressions ja Cerebrum.
Diskografia

Thy Disease
Rat Age (Sworn Kinds Final Verses) (2006,  Empire Records)
Anshur-Za (2009,  Mystic Production)
Anal Stench
Red Revolution (2004,  Empire Records)
Never
Back to the Front (2009,  Metal Mind Productions)
Sceptic
Unbeliever's Script (2003,  Candlelight Records)
Internal Complexity (2005,  Mystic Production)
Headless
Demo 2002 (2002,  omakustanne)
Redemptor
Demo 2008 (2008,  omakustanne)
Aiheesta muualla

Jakub Chmura Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Sceptic
| --- | --- |
Studioalbumit:   Blind Existence  Pathetic Being  Unbeliever's Script  Internal Complexity  Nailed to Ignorance 
Demot:   Demo'96  Beyond Reality  Demo'98  Nailed to Ignorance 
Thy Disease
| --- | --- |
Studioalbumit:  Devilish Act of Creation • Cold Skin Obsession • Neurotic World of Guilt • Rat Age (Sworn Kinds Final Verses) • Anshur-Za • Costumes of Technocracy
Demot:  Art of Decadence
Videografia:  Extreme Obsession Live
Katso myös:  Crionics • Behemoth • Sceptic • Anal Stench
Jousikvintetto

Jousikvintetto on viidelle jousisoittimelle sävelletty kamarimusiikkiteos. Jousikvinteton esittävä yhtye, jousikvintetti, koostuu yleensä jousikvartetosta, johon on lisätty yksi "ylimääräinen" alttoviulu, sello, tai harvemmin kontrabasso.
Jukka Seppälä

| Jukka Seppälä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1955
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  polymeeriteknologian professori, akatemiaprofessori 2011–2015
Koulutus ja ura
Instituutti:  Aalto-yliopisto
Palkinnot:  Millennium-tunnustuspalkinto (2009)
Jukka Seppälä (s. 1955) on Aalto-yliopiston  kemian tekniikan korkeakoulun polymeeriteknologian professori. Hän oli akatemiaprofessori kaudella 2011–2015. Koulutukseltaan hän on tekniikan tohtori.
Vuonna 2009 Jukka Seppälälle myönnettiin Millennium-tunnustuspalkinto hänen uraauurtavasta tutkimustyöstään bioaktivisten polymeerien ja niiden teollisen tuotannon kehittämiseksi.
Aiheesta muualla

Keinotekoisia verisuonia ja kudoksia 3D-tulostimen avulla (23.4.2013) (aalto.fi)
Juhani Jänne

Erkki Juhani Jänne (16. lokakuuta 1941 Kotka – 16. toukokuuta 2008 Kuopio) oli Kuopion yliopiston professori.
Kun bioteknologian opetus alkoi Kuopion yliopistossa syksyllä 1987, alan ensimmäiseen professorin virkaan kutsuttiin Juhani Jänne, joka toimi tuolloin Helsingin yliopiston vt. biokemian professorina. Hän toi ryhmineen Kuopioon huipputason geeniosaamista. Jänne toimi yliopistossa A. I. Virtanen -instituutin bioteknologian ja molekulaarisen lääketieteen laitoksen johtajana, jonka perustamisessa ja kehittämisessä hänellä oli myös merkittävä osa. Instituutin tutkimuskohteena olivat siirtogeeniset eläimet ja eläinbiotekniikka.
Jänne yhdistetään usein 1993 syntyneeseen Huomen-vasikkaan, joka kuului muuntogeenisten tuotantoeläinten tutkimusohjelmaan.
Jänteen veli on professori Olli Jänne.
Palkinnot ja tunnustukset

Matti Äyräpään palkinto 1994
International Union of Socialist Youth

International Union of Socialist Youth (IUSY) (suomeksi Sosialististen nuorten kansainvälinen liitto) on maailman suurin  
kansainvälinen poliittinen nuorisojärjestö. Siihen kuuluu jäseniä 100 eri valtiosta, ja se koostuu 143 erilaisesta sosiaalidemokraattisesta järjestöstä. Suomesta järjestöön kuuluvat Demarinuoret ja SONK. Järjestön keskustoimisto sijaitsee Itävallassa. IUSY:llä on toimistoja kaikissa maanosissa.
Järjestön presidenttinä toimii tällä hetkellä eteläafrikkalainen Fikile Mbalula ANC-puolueesta. IUSY on European Youth Forumin täysivaltainen jäsen. EYF taas toimii sekä Euroopan neuvostossa, että Euroopan unionissa.[lähde? ] Lisäksi ECOSY tekee tiivistä yhteistyötä IUSYn kanssa.
IUSY perustettiin 30. syyskuuta 1946 Pariisissa, mutta järjestö kokee jatkavansa vuonna 1907 perustetun ensimmäisen kansainvälisen sosialistisen nuorisojärjestön, Sosialististen nuorisojärjestöjen kansainvälisen liiton, toimintaa.
IUSY:n keskeisiä tavoitteita ovat vapaus ja ihmisoikeudet, tasa-arvo, demokratia, kansainvälinen solidaarisuus ja ongelmien ratkaisu poliittisin keinoin.
IUSYn jäsenjärjestöt > Afrikka

Algeria - Jeunesse du Front des Forces Socialistes (Sosialististen voimien rintaman nuoret)
Angola - Juventude do Partido - MPLA (MPLA:n nuoret)
Botswana - Botswana National Front Youth League (Botswanan kansallisen rintaman nuorisoliitto)
Etelä-Afrikka - African National Congress Youth League (Afrikan kansalliskongressin nuorisoliitto)
Gabon - Union des Jeunesses Joseph Rendjambe (Joseph Rendjamben nuorisoliitto)
Gambia - Youth of the United Democratic Party (Yhdistyneen demokraattisen puolueen nuoret)
Kamerun - Social Democratic Front - Youth (Sosiaalidemokraattisen rintaman nuoret)
Kap Verde - Juventude do Partido Africano da Independência de Cabo Verde
Länsi-Sahara -Unión de Juventud de Saguia el Hamra y Río de Oro (Saguia el Hamran ja Río de Oron nuorisoliitto)
Mali - Jeunesse ADEMA/P.A.S.J. (ADEMA:n/P.A.S.J.n nuoret)
Marokko - Jeunesse Ittihadia (Ittihadian nuoret)
Mosambik - FRELIMO-Youth (FRELIMO-nuoret)
Nigeria - Organisation de Jeunesse du Taraya (Tarayan nuorisojärjestö)
Norsunluurannikko - Jeunesse du Front Populaire Ivoirien (Norsunluurannikon kansanrintaman nuoret)
Senegal - Mouvement National des Jeunesses Socialistes (Nuorten sosialistien kansallinen liike)
Swazimaa - Swaziland Youth Congress (Swazimaan nuorisokongressi)
IUSYn jäsenjärjestöt > Amerikka

Argentiina - Franja Morada
Argentiina - Juventud Partido Socialista (Sosialistisen puolueen nuoret)
Argentiina - Juventud Radical (Radikaalinuoret)
Barbados - League of Young Socialists of the Barbados Labour Party
Bolivia - Juventud del Movimiento de la Izquierda Revolucionaria (Vallankumouksellisen vasemmistoliikkeen nuoret)
Bolivia - Juventud Movimiento Bolivia Libre (Nuorisoliike Vapaa Bolivia)
Brasilia - Juventude Socialista-PDT (Sosialistinuoret-PDT)
Chile - Jóvenes por la Democracia (Nuoret demokratian puolesta)
Chile - Juventud Radical Socialdemócrata de Chile (Chilen radikaalisosiaalidemokraattien nuoret)
Chile - Juventud Socialista de Chile (Chilen sosialistiset nuoret)
Costa Rica - Juventud Liberacionista (Liberationistinuoret)
Curaçao - Movementu Antiyas Nobo
Dominikaaninen tasavalta - Juventud Revolucionaria Dominicana (Dominikaanien vallankumoukselliset nuoret)
Ecuador - Juventud de Izquierda Democrática (Demokraattisen vasemmiston nuoret)
Honduras - Juventud Pinuista (Pinuinistinuoret)
Jamaika - People's National Party Youth Organisation (Kansallisen kansanpuoleen nuorisojärjestö)
Kanada - Young New Democrats (Uuden demokraattisen puolueen nuoret)
Meksiko - Juventud Demócrata, PRD (Demokraattiset nuoret, PRD)
Nicaragua - Juventud Sandinista 19 de Julio (Sandinistinuoret 19. heinäkuuta)
Panama - Frente de la Juventud del PRD (PRD:n nuorisorintama)
Paraguay - Juventud Revolucionaria Febrerista (Vallankumoukselliset febreristiset nuoret)
Peru - Juventud Aprista Peruana (Perun apristinuoret)
Puerto Rico - Juventud del PIP (PIP:n nuoret)
Uruguay - Juventud Nuevo Espacio
Uruguay - Juventud Socialista del Uruguay (Uruguayn sosialistinuoret)
Venezuela - Juventud de Acción Democrática (Demokraattisen toiminnan nuoret)
Yhdysvallat - Young Democratic Socialists (Nuoret demokraattiset sosialistit)
IUSYn jäsenjärjestöt > Aasia

Bhutan - Youth Organisation of Bhutan (Bhutanin nuorisojärjestö)
Filippiinit - Akbayan Youth (Akbayanin nuoret)
Intia - Rashtra Seva Dal
Intia - Yuva Janata Dal
Israel - Mishmeret Tse'ira shel Mifleget ha-Avoda (Työväenpuolueen nuori kaarti)
Israel - Tse'irei Meretz-Yahad (Meretz-Yahadin nuoret)
Japani - Social Democratic Party of Japan - Youth Bureau (Japanin sosiaalidemokraattisen puolueen nuorisotoimisto)
Japani - Young Japanese Socialists (Japanilaiset sosialistinuoret)
Kurdistan - Democratic youth union of Iranian Kurdistan (lawan) (Iranin Kurdistanin demokraattinen nuorten liitto)
Libanon - Progressive Youth Organisation (Edistyksellinen nuorisojärjestö)
Malesia - Democratic Action Party Socialist Youth (Sosialistisen nuorison demokraattinen toimintapuolue)
Mongolia - Mongolian Democratic Socialist Youth Union (Mongolian demokraattinen sosialistinen nuorisoliitto)
Nepal - Nepal Students Union (Nepalin opiskelijaliitto)
Nepal - Nepal Tarun Dal
Palestiina - Šabibat Fatah (Fatahin nuoret)
IUSYn jäsenjärjestöt > Oseania

Australia - Australian Young Labour
Fidži - Fiji Labour Party - Youth
Uusi-Seelanti - New Zealand Labour Youth
IUSYn jäsenjärjestöt > Tarkkailijat

Argentiina - Frente Granden nuoret
Benin - Jeunesse Parti Social Démocrate
Benin - Jeunesse ASD
Bosnia ja Hertsegovina - SNSD Youth League
Burkina Faso - Jeunesse du Parti pour la Démocratie et le Progresse/Parti Socialiste
Eritrea - National Union of Eritrean Youth and Students
Georgia - Union of Socialist Youth of Georgia
Guinea-Bissau - Juventude Africana Amílcar Cabral
Guyana - Working People's Alliance Youth
Kolumbia - Colombian Liberal Partyn nuoret
Kypros - Democratic Movement of Cypriot Students (AGONAS)
Mali - Union de la Jeunesse Rassemblement pour le Mali
Montenegro - SDP Youth Club Montenegro
Myanmar - All Burma Students League
Palestiina - General Union of Palestine Students
Päiväntasaajan Guinea - Convergencia para la Democracia Social
Serbia - Democratic Youth
Serbia - League of Social Democratic Youth of Vojvodina
Serbia - Social Democratic Youth in SDU
Tiibet - Tibetan Youth Congress
Turkki - Youth of the Democratic People's Party (DEHAP)
Uganda - Young Democrats (Uganda)
Ukraina - Social Democratic Perspective
Ukraina - Union of Young Socialists (SMS)
Valko-Venäjä - MSD
Venezuela - Juventud del Movimiento al Socialismo
Venäjä - Venäjän sosiaalidemokraattisen unionin nuoret (RSDSM)
Venäjä - Venäjän nuoret sosiaalidemokraatit (MSDR)
IUSYn presidentit

1946 Bob Molenaar (Belgia)
1948 Peter Strasser (Itävalta)
1954 Nath Pai (Intia)
1960 Kyi Nyunt (Burma)
1966 Wilbert Perera (Sri Lanka)
1969 Luis A. Carello (Argentiina)
1971 Raphael Albuquerque (Dominikaaninen tasavalta)
1973 Luis Ayala (Chile)
1975 Jerry Svensson (Ruotsi)
1977 Alejandro Montesino (Chile)
1979 Hilary Barnard (Yhdistynyt kuningaskunta)
1981 Milton Colindres (El Salvador)
1983 Kirsten Jensen (Tanska)
1985 Joan Calabuig (Espanja)
1989 Sven Eric Söder (Ruotsi)
1991 Roger Hällhag (Ruotsi)
1995 Nicola Zingaretti (Italia)
1997 Umberto Gentiloni (Italia)
1999 Alvaro Elizalde (Chile)
2004 Fikile Mbalula (Etelä-afrikka)
IUSYn pääsihteerit

1946 Per Häkkerup (Tanska)
1954 Kurt Kristiansson (Ruotsi)
1960 Per Aasen (Norja)
1963 Sture Ericson (Ruotsi)
1966 Jan Häkkerup (Tanska)
1971 Jerry Svensson (Ruotsi)
1973 Johan Peanberg (Ruotsi)
1975 Friedrich O.J. Roll (Saksa)
1977 Owe Fich (Tanska)
1979 Jukka Oas (Suomi)
1981 Bengt Ohlsson (Ruotsi)
1983 Robert Kredig (Saksa)
1985 Dirk Drijbooms (Belgia)
1989 Ricard Torrell (Espanja)
1993 Alfredo Remo Lazzeretti (Argentiina)
1997 Lisa Pelling (Ruotsi)
2001 Enzo Amendola (Italia)
2006 Yvonne O'Callaghan (Irlanti)