stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fosforihappo
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fosforihapon kansainvälinen kemikaalikortti
OVA-ohje
Human Metabolome Database: Phosphoric acid (englanniksi)
KEGG: Phosphoric acid (englanniksi)
ChemBlink: Phosphoric acid (englanniksi)
National pollutant inventory – Phosphoric acid fact sheet npi.gov.au.
NIOSH Pocket guide to chemical hazards cdc.gov.
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Phosphoric-acid (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - phosphoric acid (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli:
Käännös suomeksi
Haistila

| Haistila |
| --- | --- |
 Haistilan lauttaranta vuonna 1907 Signe Branderin kuvaamana.
Kaupunki:  Ulvila
Koordinaatit:  61.407555°N, 021.938946°E
Postinumero(t):  28400
Haistila on kylä Ulvilan kaupungissa Satakunnassa. Se sijaitsee Valtatie 2:n tuntumassa noin kaksi kilometriä kaupungin keskustaajamasta Friitalasta Helsinkiin päin. Pientaloista koostuva asutus on levinnyt lähinnä nauhamaisesti parin kilometrin matkalle Ulvilasta Nakkilan johtavan maantien varrelle. Haistila on yksi Ulvilan vanhimmista kylistä, sen asutus lienee syntynyt jo 1200-luvulla. Asiakirjoissa siitä käytetään myös nimiä Haustila ja Häystilä. Myös Kokemäellä on Haistila-niminen kylä, joten on mahdollista, että Ulvilan Haistilan alkuperäinen asutus on peräisin sieltä.
Historia > Haistilan lauttaranta

Haistilan lauttaranta on ikivanha Kokemäenjoen ylityspaikka. Se on ollut käytössä jo keskiajalta lähtien, jolloin se oli osa Ulvilasta Turkuun johtanutta Huovintietä. Haistilassa kulki myös Turusta lähtenyt Pohjanlahden rantatie. Porin kohdalla se kiersi Ulvilan kautta, kun Kokemäenjoen luodot eivät vielä tarjonneet mahdollisuutta jokisuiston ylittämiseen Porissa.
Joen ylitys pohjoispuolelle Ravaniin hoidettiin alun perin ilmeisesti veneillä. Ensimmäinen lautta Haistilaan saatiin tiettävästi 1640-luvulla. Suurikokoinen lautta oli oman pitäjän asukkaille ilmainen, vieraspaikkakuntalaisilta perittiin ylityksestä maksua kolme kupariäyriä hevosta ja ihmistä kohden. Haistilan lautalla oli erittäin suuri merkitys, se oli aina 1700-luvun alkupuolelle saakka seudun ainoa joen ylityspaikka. Yläjuoksulle mentäessä seuraava oli vasta 30 kilometrin päässä Kokemäellä. Viimeinen lautta Haistilaan saatiin 1940-luvulla, jolloin valmistui puinen yhdeksän tonnia kantava lossi. Se poistui käytöstä Friitalan sillan rakentamisen myötä vuonna 1953. Nykyään Haistilan lauttaranta on suosittu virkistyskalastuspaikka.
Krimin sodan aikana vuonna 1854 Haistilaan tuotiin suojaan Porissa ja Reposaarella Venäjän laivastolle rakennettuja tykkiveneitä, joita Pohjanlahden rannikolla purjehtinut brittiläis-ranskalainen laivasto uhkasi. Myös alusten varustelu viimeisteltiin Haistilassa niiden suunnittelijan amiraali Johan Eberhard von Schantzin valvonnassa. Brittilaivaston saapuessa Poriin elokuussa 1855, purjehdittiin siipirataslaiva Sovinto ja kaikki muut kaupungin alukset Haistilaan turvaan.
Historia > Haistilan taistelu

Haistilan taistelu oli Suomen sodan aikainen, 17. maaliskuuta vuonna 1808 sattunut pieni kahakka. Siinä Poria kohti vetäytyvät Turun läänin jalkaväkirykmentin ja Hämeen rykmentin jälkijoukot kohtasivat kenraali Bagrationin johtaman venäläisen 21. divisioonan etujoukot.
Historia > Tiilitehdas

1800-luvun lopulla kaksi tanskalaista liikemiestä perusti Haistilaan lyhytaikaiseksi jääneen tiilitehtaan. Se rakennettiin kuitenkin liian lähelle Kokemäenjoen rantatörmää, jonka sortuessa tehdas upposi jokeen. Henkilövahingoilta vältyttiin, mutta tehtaan koneet jouduttiin myöhemmin nostamaan joesta sukeltajien avulla.
Historia > Rautatieasema

Haistilassa sijaitsee vuosina 1895–1973 toiminnassa ollut rautatieasema. Asemarakennus on nykyään asuntona. Haistilan rautatieasema oli aikoinaan tärkeä tavara-asema. Ennen Mäntyluodon radan valmistumista satamaan menevä rahti purettiin Haistilassa lotjiin ja kuljetettiin jokea pitkin Mäntyluodon satamaan.
Historia > Koulu

Haistilassa on ollut koulu, joka on nykyään lakkautettu.
Halikat

| Halikat |
| --- | --- |
 Helmiäishalikka.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Boraginales
Heimo::  Lemmikkikasvit Boraginaceae
Suku::  Halikat Mertensia  Roth
Katso myös
   Halikat Wikispeciesissä   Halikat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Halikat (Mertensia) on lemmikkikasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on noin 50 lajia. Halikat ovat monivuotisia ruohokasveja, jotka kasvavat kosteilla niityillä, metsissä tai merenrannoilla Euroopassa, Aasiassa, Pohjois-Amerikassa ja Grönlannissa. Kukat ovat tavallisesti sinisiä ja kellomaisia. Halikoita voidaan viljellä puutarhaperennana.
Lajeja

merihalikka (merenrantahalikka) (Mertensia maritima)
luotohalikka (Mertensia primuloides)
helmiäishalikka (Mertensia pulmonarioides, syn. M. virginica)
siperianhalikka (Mertensia sibirica)
taivaanhalikka (Mertensia arizonica)
Merihalikka.
Merihalikka.
Siperianhalikka.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Halikat (Mertensia)
Suomen Lajitietokeskus: Halikat – Mertensia
ITIS: Mertensia (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Mertensia (englanniksi)
Flora of China: Mertensia (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q765547  Wikispecies: Mertensia (Boraginaceae)  AlgaeBase: 43209  APDB: 216951  CoL: 5PFS  EoL: 37752  EPPO: 1MTSG  FoC: 120307  GBIF: 2663415  GRIN: 7483  iNaturalist: 59772  IPNI: 331765-2  ITIS: 31660  NBN: NHMSYS0000460694  NCBI: 211512  NZOR: 90513789-9c42-4ea1-94b0-4425438b6fbe  Open Tree of Life: 33332  Panarctic Flora: 8304  PLANTS: MERTE  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:331765-2  Tropicos: 40017534  VASCAN: 1413  WFO: wfo-4000023819
Hakkerietiikka

Hakkerietiikan mukaan tulisi kaiken tiedon olla avointa ihmisille omaan käyttöön ja jälleen jakoon.
Hakkerietiikassa korostuu innovaatioiden jakaminen ja yhteisöllisyys.
Hakkerietiikan kaksi pääkohtaa

Käsitys, että tiedon jako on myönteinen asia ja hakkerien eettinen velvollisuus on jakaa asiantuntemuksensa tuottamalla ilmaisia ohjelmia ja mahdollistaa pääsy tiedon lähteille, oli se missä tahansa.
Käsitys, että tietomurrot huvin vuoksi tai tutkimusmielessä ovat sallittuja kunhan ei aiheuta vahinkoa tai hae rikoshyötyä.
Nämä pääkohdat ovat laajalti, mutta eivät täydellisesti hakkereiden tunnustamia.
Kirjallisuutta

Himanen, Pekka: Hakkerietiikka ja informaatioajan henki.  ((The Hacker Ethic and the Spirit of the Information Age, 2001.) Suomentanut Pekka Himanen)  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-25417-7
Steven Levy, Hackers: Heroes of the Computer Revolution, ISBN 0-385-19195-2
Vadén, Tere & Stallman, Richard M.: Koodi vapaaksi: Hakkerietiikan vaativuus.  Tampere:  Tampere University Press, 2002.  ISBN 951-44-5206-2
Aiheesta muualla

The Hacker Ethic and Meaningful Work (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Hacker ethic. Jargon file. (englanniksi)
Hallinnollinen sääntely

Hallinnollinen sääntely on julkisen vallan yksipuolista käyttämistä yksittäistapaukseen julkisten tavoitteiden toteuttamiseksi, eturistiriitojen ratkaisemiseksi tai erisuuntaisten intressien yhteensovittamiseksi. Sen tyypillisiä piirteitä ovat yksipuolisuuden ohella valtaluonne ja yksittäistapausten käsittely. Yksipuolisuutta pyritään lieventämään asianosaisia ja usein muitakin kuulemalla, jolloin he esittävät oman kantansa ja vaatimuksensa. Yksittäistapauksellisuutta vähennetään käyttämällä yleisempiä, joskin kaavamaisempia, päätösmuotoja.
Hallinnollisessa sääntelyssä viranomainen päättää kansalaisen tai oikeushenkilön oikeuksista ja velvollisuuksista. Siihen sisältyy rajoituksia ja velvoituksia, mutta myös etuja suova päätöksenteko on tavallista. Päätöksiä voi tehdä julkishallinnon toimielinten ohella jossain määrin välillinen julkishallinto. Hallinnollisen sääntelyn perusmuoto on hallintopäätös. Laajasti vaikuttavia hallintopäätöksiä syntyy esimerkiksi kaavoituksessa ja hallinnollisia normeja annettaessa. Sääntelyyn kuuluu erottamattomana osana päätösten toteuttamisen valvonta ja joskus siihen liittyy hallintopakon käyttäminen. Sääntelyn oikeudelliset rajat ja käsitteen sisällön määrittelevät viranomaisen toimivallasta säädetyt oikeussäännökset.
Hallinnollisen sääntelyn lisäksi julkishallintoon kuuluu kolme tehtäväryhmää:
palvelujen tuottaminen ja etujen jakaminen
hallintoa ylläpitävä toiminta
hallinnon harjoittama taloudellinen toiminta.
Beryl Patricia Hall

Ruusukaijanen
Beryl Patricia Hall (1917–2010) oli brittiläinen lintutieteilijä. Hall työskenteli Lontoossa Natural History Museumissa. Hän tutki Afrikan lintuja ja kirjoitti useita teoksia. Hall hyväksyttiin American Ornithologists' Unionin (AOU) jäseneksi vuonna 1963.
B. P. Hall nimesi linnuista ainakin idänruostepääskyn alalajin mayri ja ruusukaijasen alalajin catumbella.
Teoksia

The ecology and taxonomy of some of Angola birds: (based on a collection made in 1957). British Museum. 1960.
The taxonomy and identification of pipits (genus Anthus). British Museum. 1961.
A study of the rare birds of Africa. British Museum. 1962.
The francolins: A study in speciation. British Museum. 1963.
An atlas of speciation in African passerine birds, yhdessä Reginald Ernest Moreaun kanssa; esipuheen laatinut Ernst Mayr. British Museum (Natural History). Lontoo. 1970. ISBN 0565006800.
Birds of the Harold Hall Australian expeditions, 1962-1970 : a report on the collections made for the British Museum (Natural History) (toim.). Lontoo. British Museum. 1974. ISBN 0565007459.
Neljä Ruusua

| Neljä Ruusua |
| --- | --- |
 Neljä Ruusua Ilosaarirockissa heinäkuussa 2011.
Tiedot
Toiminnassa:  1982–2007, 2011–
Tyylilaji:  suomirock, pop-rock, pop
Kotipaikka:  Joensuu, Suomi
Laulukieli:  suomi, englanti
Jäsenet:  Ilkka Alanko   Kode Koistinen   Lade Laakkonen   Kämy Kämäräinen  
Entiset jäsenet:  Matti Suomela  
Levy-yhtiö:  Parlophone / EMI   (1986–2007)  Ratas Music Group / Sony Music   (2011–)
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Neljä Ruusua on suomalainen pop-rock-yhtye, joka perustettiin Joensuussa vuonna 1982. Yhtye tunnettiin alun perin nimellä Talouskukkaro, ja sen kokoonpanoon kuuluivat laulaja Ilkka Alanko, kitaristi Petteri ”Kode” Koistinen, basisti Jari ”Lade” Laakkonen, rumpali Kari ”Kämy” Kämäräinen ja kosketinsoittaja Matti Suomela. Suomela erosi Talouskukkarosta vuonna 1985, minkä jälkeen yhtye vaihtoi nimekseen Neljä Ruusua.
Neljän Ruusun kaksi ensimmäistä albumia julkaistiin vuonna 1987. Yhtyeen kolmas albumi Hyvää päivää julkaistiin kaksi vuotta myöhemmin, ja se oli yhtyeen ensimmäinen levy, joka nousi Suomen viralliselle albumilistalle. Vuonna 1990 julkaistu Hyvää yötä Bangkok ylitti kultarajan, kun taas vuonna 1992 julkaistu Haloo myi platinaa. Yhtyeen viides albumi Pop-uskonto julkaistiin vuonna 1993, ja se nousi Suomen albumilistan kärkeen ja myi platinaa.
Neljä Ruusua päätti tavoitella kansainvälistä uraa 1990-luvun puolivälissä ja julkaisi kaksi englanninkielistä albumia nimellä 4R. Vuonna 1999 Neljä Ruusua palasi suomen kieleen Uusi aalto -albumillaan, joka nousi albumilistan kärkeen ja myi kultaa. Neljä Ruusua julkaisi vielä kolme studioalbumia vuosina 2001–2006, ennen kuin yhtye tiedotti siirtyvänsä määräämättömän pituiselle tauolle. Neljä Ruusua palasi yhteen vuonna 2011 Ilosaarirockin pääesiintyjänä ja julkaisi 13. studioalbuminsa Katkera kuu vuonna 2012. Sittemmin yhtye on julkaissut kaksi uutta studioalbumia.
Neljä Ruusua on uransa aikana saanut neljä Emma-ehdokkuutta, joista se on voittanut kaksi. Yhtyeen levyjä on myyty Suomessa yli 400 000 kappaletta.
Historia > Uran alku ja läpimurto (1982–1995)

Ilkka Alanko (vas.) ja Kode Koistinen (oik.) ovat säveltäneet ja sanoittaneet valtaosan Neljän Ruusun kappaleista.
Laulaja Ilkka Alanko ja kosketinsoittaja Matti Suomela perustivat lokakuussa 1982 Joensuussa yhtyeen Talouskukkaro. Rumpali Kari ”Kämy” Kämäräinen liittyi yhtyeeseen Alangon pyynnöstä, sillä he tunsivat toisensa jo entuudestaan musiikkiopiston sinfoniaorkesterista. Yhtyeeseen liittyivät myös kitaristi Petteri ”Kode” Koistinen ja basisti Jari ”Lade” Laakkonen. Talouskukkaro osallistui vuonna 1983 Rock SM -musiikkikilpailuun ja sijoittui neljänneksi. Suomela erosi yhtyeestä vuonna 1985, jolloin Talouskukkaro vaihtoi nimekseen Neljä Ruusua. Laakkonen keksi nimen, ja Alangon mukaan: ”Silloin oli just Dingot sun muut – – Ne oli meikannu, blondannu tukkansa, ja kaikki oli kauheen tyttömäisiä ja söpöjä, kauniita poikia. Me oltiin sellasia finninaamasia rasvalettejä – – Se oli aika hyvä kontrasti – – Pannaan meidän nimeks Neljä Ruusua.”
Neljä Ruusua solmi vuonna 1986 levytyssopimuksen Parlophone-levy-yhtiön kanssa. Yhtyeen debyyttialbumi Neljä Ruusua julkaistiin huhtikuussa 1987. Toinen albumi Kasvukipuja julkaistiin jo lokakuussa. Neljän Ruusun kolmas levy Hyvää päivää julkaistiin marraskuussa 1989, ja se nousi yhtyeen ensimmäisenä albumina Suomen viralliselle albumilistalle. Levyn korkein listasijoitus oli 21.
Lokakuussa 1990 julkaistu Hyvää yötä Bangkok nousi albumilistan viidennelle sijalle ja myi kultalevyyn oikeuttavan määrän. ”Sukellus”-single nousi myös Suomen single- ja radiosoittolistalle. Yhtyeen viides albumi Haloo julkaistiin maaliskuussa 1992, ja se nousi albumilistan toiseksi. Levy myi vielä samana vuonna platinaa. Haloon kappaleista neljä nousi listoille, ja ”Juppihippi­punkkari” kapusi singlelistan ensimmäiseksi ja radiolistan toiseksi. Suosion siivittämänä yhtye siirtyi seuraavalla kiertueellaan esiintymään klubeista ikärajattomille tanssilavoille. Emma-gaalassa Neljä Ruusua palkittiin Vuoden yhtye -palkinnolla.
Tammikuussa 1993 Neljä Ruusua esiintyi Joensuun kaupunginorkesterin kanssa, minkä se toisti juhannuksena Joensuun laulujuhlilla. Yhtye aloitti kuudennen albuminsa äänitykset keväällä 1993. Pop-uskonto julkaistiin lokakuussa 1993, ja se nousi albumilistan kärkeen. Levy myi jälleen platinaa. ”Poplaulajan vapaapäivä” -single kapusi myös singlelistan toiselle sijalle. Seuraavalle kiertueelleen yhtye palkkasi perkussionisti Kimmo Kajaston. Emma-gaalassa Neljä Ruusua valittiin toistamiseen vuoden yhtyeeksi yhdessä Leningrad Cowboysin kanssa. Vuonna 1994 Neljä Ruusua esiintyi Joensuussa, Turussa ja Tampereella kunkin kaupungin kaupunginorkesterin kanssa. Tampereen konsertti äänitettiin ja julkaistiin Energiaa-kokoelmalla samana vuonna. Levy myi kultaa, ja sen singlenä julkaistu nimikkokappale nousi listojen kärkikymmenikköön. Kesällä 1995 Neljä Ruusua esiintyi festivaaleilla yhdeksänhenkisen tanssiryhmän kanssa.
Historia > Yhteenpaluu (2011–)

Neljä Ruusua palasi yhteen neljän vuoden tauon jälkeen Ilosaarirockin 40-vuotisjuhlan pääesiintyjänä heinäkuussa 2011. Ennen tätä yhtye esiintyi salaa Ilosaaren Kerubi-klubilla helmikuussa 2011. Ilosaarirockissa Neljä Ruusua debytoi uuden kappaleen ”Seitsemän päivää selvinpäin”, joka julkaistiin singlenä huhtikuussa 2012.
Solmittuaan levytyssopimuksen Ratas Music Groupin kanssa yhtye julkaisi 13. studioalbuminsa Katkera kuu elokuussa 2012. Levy nousi albumilistan neljännelle sijalle. Albumin tiimoilta yhtye aloitti klubikiertueen syksyllä 2012. Lokakuussa 2013 julkaistiin kokoelmalevy Poplaulajan vapaapäivä – 20 suurinta hittiä, joka nousi albumilistan sijalle 13. Maaliskuussa 2014 Neljä Ruusua aloitti Koti on tiellä -kiertueen.
Yhtye julkaisi joulukuussa 2014 uuden singlen ”Sininen sunnuntai”, joka nousi radiolistan sijalle kahdeksan. Neljän Ruusun 14. studioalbumi Euforia julkaistiin helmikuussa 2015, ja se nousi albumilistan toiselle sijalle. Yhtye aloitti helmikuussa 2015 levynjulkaisukiertueen, joka jatkui seuraavaan kevääseen. Maaliskuussa 2016 Neljä Ruusua julkaisi uuden singlen ”Saaronin lilja”. Vuotta myöhemmin julkaistiin ”Sähkökitara”-single, jonka tiimoilta yhtye aloitti uuden kevätkiertueen.
Neljän Ruusun oli määrä julkaista 15. studioalbuminsa vuonna 2017, mutta yhtye ei saanut tarpeeksi kappaleita ajoissa valmiiksi. Täten Ilkka Alanko ehdotti, että albumi julkaistaisiinkin kahdessa osassa. Mustia ruusuja – Osa I julkaistiin lokakuussa 2017. Levyn nimikkokappale nousi radiolistan toiselle sijalle. Marraskuussa 2017 yhtye juhlisti ensiesiintymisestään kulunutta 35:tä vuotta järjestämällä akustisen konsertin Kanervalan koulussa niille, jotka olivat yleisössä vuonna 1982. Mustia ruusuja – Osa II julkaistiin kesäkuussa 2018, jolloin levy julkaistiin myös kokonaisuudessaan fyysisessä muodossa. Albumi nousi julkaisuviikollaan listasijalle 12. Kesällä julkaistiin myös yhtyeestä kertova dokumenttielokuva Ohikiitäviä tähtihetkiä.
Ilkka Alanko ja Kode Koistinen esiintyivät 6. joulukuuta 2018 Linnan juhlien virallisilla jatkoilla Helsingin Hotelli Kämpissä. Lokakuussa 2019 Neljä Ruusua julkaisi singlen ”Surutulitus”. Single ”Muuttolinnut” julkaistiin toukokuussa 2020. Neljä Ruusua joutui myös lykkäämään kevätkiertuettaan koronaviruspandemia vuoksi. Vuonna 2021 yhtye julkaisi singlet ”Viimeinen valssi” ja ”Seuraan sua”, joista ensimmäinen nousi radiosoittolistan seitsemänneksi. Neljän Ruusun 16. studioalbumi 1000X julkaistiin 11. helmikuuta 2022, ja se nousi albumilistan kuudennelle sijalle.
Musiikkityyli ja sanoitukset

Neljän Ruusun ensimmäisten albumien musiikkia on kuvailtu punkvaikutteiseksi suomirockiksi. Hyvää päivää -albumilla yhtyeen musiikkityyli muuttui akustisemmaksi, minkä media tituleerasi ”Karjala-souliksi”. Depeche Mode oli yksi Neljän Ruusun suurimpia esikuvia Hyvää yötä Bangkok -albumilla. Syntetisaattorit, sekvensserit ja rumpukoneet olivat levyllä keskeisiä. Monet kanssamuusikot, kuten Kalle Ahola ja Aki Tykki, ovat pitäneet Neljää Ruusua tällä saralla suomalaisen musiikin edelläkävijöinä. Neljän Ruusun musiikkiin vaikutti myös Britannian tanssiin suuntautunut rock. Tätä baggy-kulttuuria edustivat muun muassa Happy Mondays, The Stone Roses ja The Charlatans.
Neljän Ruusun musiikki muuttui 1990-luvun aikana entistä koneellisemmaksi ja popimmaksi. Yhtye palasi ”suoraviivaiseen ja osin viimeistelemättömään karheaan rockiin” Uusi aalto -albumillaan vuonna 1999. Yhtye kuitenkin jatkoi erilaisten ”konerytmien” hyödyntämistä tuottaja Rauli Eskolinin avustuksella. Euforia-albumilla Neljä Ruusua palasi osittain 1990-luvun alkupuolen tuotantoonsa kappaleiden ”haikeudella”, ”tummuudella” ja ”tanssittavuudella”. ”Konerytmit” olivat jälleen vahvasti esillä, ja tuottaja Mikko ”Setä Tamu” Tamminen onnistui Kode Koistisen mukaan ”kaivamaan esille” yhtyeen melodisuuden ja rytmikkyyden, jotka olivat olleet ”jonkin aikaa piilossa”, ja tuomaan niihin samalla jotain uutta.
Neljää Ruusua on usein kritisoitu muuttumattomuudesta. Muun muassa Soundin Jorma Jortikka totesi vuonna 2006: ”Neljä Ruusua on yhtä turvallinen viihdytyspartio kuin esimerkiksi Yö tai Eppu Normaali. Aina tietää, mitä saa”. Ilkka Alanko on vastannut kritiikkiin toteamalla: ”Voihan sitä tietenkin kritisoida, että ollaan vuodesta toiseen liian samanlaisia, mutta vittu miksi Neljän Ruusun pitäisi kuulostaa miltään muulta kuin Neljältä Ruusulta”. Hän on myös sanonut: ”Jos vertaa tämän päivän Neljää Ruusua 80-luvun Neljään Ruusuun, onhan siinä iso ero. Eikä me haluta tehdä kahta samanlaista levyä peräkkäin. Aina sitä pitää vähän uudistua”.
Ilkka Alangon sanoitukset käsittelevät usein ”arkisia ihmiskohtaloita ja maailman menoa”, joita hän ammentaa muun muassa omasta elämästään. Alanko on ottanut vaikutteita muun muassa Martti Syrjän ja Mikko Saarelan teksteistä. Alanko on luonnehtinut osaa sanoituksistaan ”tietoisesti naiiveiksi”. Hänen tekstejään on kuvailtu myös ”itseironisiksi”: niissä ”keski-ikäinen kertojaminä haaveilee nuoruuden hurjista rock-vuosista”. Alanko toimi pääsäveltäjänä yhtyeen kolmella ensimmäisellä albumilla, mutta Hyvää yötä Bangkok -levyllä kitaristi Kode Koistinen ryhtyi ottamaan suurempaa sävellysvastuuta. Alanko on kuvaillut Koistisen sävellyksiä ”tummasävyisiksi” ja ”melankolisiksi”. Sittemmin Koistinen on säveltänyt valtaosan Neljän Ruusun tuotannosta, ja hänellä on viimeinen sananvalta kappaleiden sovituksiin.
Kokoonpano > Nykyiset jäsenet

Ilkka Alanko – laulu, kitara (1982–2007, 2011–)
Petteri ”Kode” Koistinen – kitara (1982–2007, 2011–)
Jari ”Lade” Laakkonen – basso (1982–2007, 2011–)
Kari ”Kämy” Kämäräinen – rummut (1982–2007, 2011–)
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Matti Suomela – koskettimet (1982–1985)
Diskografia > Studioalbumit

Neljä Ruusua (1987)
Kasvukipuja (1987)
Hyvää päivää (1989)
Hyvää yötä Bangkok (1990)
Haloo (1992)
Pop-uskonto (1993)
Mood (1996)
Not for Sale (1997)
Uusi aalto (1999)
Valuva taivas (2001)
Karelia Express (2004)
Ensi-ilta (2006)
Katkera kuu (2012)
Euforia (2015)
Mustia ruusuja (2018)
1000X (2022)
Kirjallisuutta

Luoto, Santtu: Neljä Ruusua – Soitetuimmat.  Like, 2001.  ISBN 951-578-895-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yhtyeen kotisivut
Neljän Ruusun esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Neljä Ruusua
|  Ilkka Alanko  Kode Koistinen  Lade Laakkonen  Kämy Kämäräinen  |
| --- | --- |
Studioalbumit::  Neljä Ruusua  Kasvukipuja  Hyvää päivää  Hyvää yötä Bangkok  Haloo  Pop-uskonto  Mood (4R)  Not for Sale (4R)  Uusi aalto  Valuva taivas  Karelia Express  Ensi-ilta  Katkera kuu  Euforia  Mustia ruusuja  1000X 
Kokoelmat::  Energiaa  Popmuseo  Poplaulajan vapaapäivä – 20 suurinta hittiä  40 
EP:t::  Mustia ruusuja – Osa I  Mustia ruusuja – Osa II 
Singlet::  ”Sulje oveni”  ”Itkupilli”  ”Vastaa!”  ”Joulun tähti”  ”Matkalla”  ”Sukellus”  ”Hyvää yötä”  ”Elämä”  ”06:00”  ”Juppihippipunkkari”  ”Pullaa”  ”Sun täytyy mennä”  ”Kuka näkee”  ”Poplaulajan vapaapäivä”  ”Idänprinsessa”  ”Meistä jokainen”  ”Energiaa”  ”Mood” (4R)  ”Loving the Alien” (4R)  ”Come Down” (4R)  ”Gravitation” (4R)  ”Sea of Love” (4R)  ”Varjo”  ”Hunningolla”  ”Luotsivene”  ”Olen niin pop”  ”Uusi aika”  ”Sun täytyy mennä (Remaster)”  ”Popmuseo”  ”Yön yksinäinen”  ”Missä vaan”  ”Valuva taivas”  ”Nuoli ja sydän”  ”Yhtyneet”  ”Popstars”  ”Elän vain kerran”  ”Öisellä rannalla”  ”Veri”  ”Soudat – huopaat”  ”Tahdon”  ”Ensi-ilta”  ”En voi”  ”Seitsemän päivää selvinpäin”  ”Katkera kuu”  ”Nuori ikäisekseen”  ”Toiset saa”  ”Sininen sunnuntai”  ”Ajelen”  ”Esirippu”  ”Saaronin lilja”  ”Sähkökitara”  ”Mustia ruusuja”  ”Älä luovuta (Noli cedere)”  ”Meidän maa”  ”Surutulitus”  ”Muuttolinnut”  ”Viimeinen valssi”  ”Seuraan sua”  ”Tähdelliset” 
Muuta::  Diskografia  Luettelo kappaleista 
Neljä Ruusua esiintymässä lokakuussa 2006.
Neljä Ruusua esiintymässä Lappeenrannan Yöt -tapahtumassa heinäkuussa 2013.