stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Utin jääkärirykmentti
Historia

Laskuvarjojääkärikoulu (LJK) toimi itsenäisenä Pääesikunnan alaisena joukko-osastona Utissa lähellä Kouvolaa vuoden 1996 loppuun asti. Se perustettiin kokeilukokoonpanossa 1.2.1962 ja vakinaistettiin kuukautta myöhemmin. Koulun perinteet ulottuvat marraskuussa 1943 perustettuun Erillinen pataljoona 4:ään (ErP 4), joka tunnettiin Päämajan kaukopartio-osastona. Koulun tehtävänä oli kouluttaa vapaaehtoisista varusmiehistä laskuvarjohyppytaitoisia kaukotiedustelijoita, sissejä ja sissiradisteja sekä antaa hyppykoulutusta muualla palvelevalle kantahenkilökunnalle. Alan kehityksen seuranta ja välineiden kehitystyö kuului myös LJK:lle. Utin jääkärirykmentti (UTJR) perustettiin 1.1.1997 yhdistämällä Laskuvarjojääkärikoulu, Sotilaspoliisikoulu sekä Ilmavoimista siirretty Helikopterilentue, joka organisoitiin vuonna 2001 Helikopteripataljoonaksi. Laskuvarjojääkäri- ja sotilaspoliisikoulusta muodostettiin Erikoisjääkäripataljoona vuonna 2005, johon asti Laskuvarjojääkärikoulu toimi UTJR:n sisällä alkuperäisellä nimellään.
Kokoonpano

Joukko-osasto koostuu rykmentin esikunnasta, Helikopteripataljoonasta (HEKOP), Erikoisjääkäripataljoonasta (ERIKJP) sekä Tukipataljoonasta.
Erikoisjääkäripataljoona jakautuu kahteen perusyksikköön,  Laskuvarjojääkärikomppaniaan ja Erikoisjääkärikomppaniaan. Laskuvarjojääkärikomppania kouluttaa varusmiehistä nimensä mukaisesti laskuvarjojääkäreitä tiedustelutehtäviin ja iskuosastotoimintaan. Erikoisjääkärikomppania vastaa puolestaan puolustusvoimien palkatun henkilökunnan erikoisjoukkokoulutuksesta.
Helikopteripataljoonan vastuulla on puolustusvoimien helikopteritoiminnan edellyttämän miehistön kouluttaminen ja lentovalmiuden ylläpito. Pataljoona suorittaa myös puolustusvoimien palvelulentoja ja antaa virka-apua muille viranomaisille. Helikopteripataljoona koostuu erikoisjoukkotoimintaa tukevasta korkean valmiuden 1. helikopterikomppaniasta, lentokoulutukseen ja valtakunnalliseen toimintaan keskittyvästä 2. helikopterikomppaniasta, sekä helikopterien huollosta vastaavasta lentoteknisestä komppaniasta.
Tukipataljoona sisältää varusmieskoulutusta järjestävän tukikomppanian, sekä varuskunnan huoltokeskuksen. Tukikomppania kouluttaa varusmiehiä varuskunnallisiin tukitehtäviin, kuten esimerkiksi sotilaspoliiseiksi, kuljettajiksi, keittäjiksi ja kirjureiksi.
Perinteet

Utin jääkärirykmentti vaalii sodanaikaisen Päämajan kaukopartio-osasto Erillinen pataljoona 4:n, itsenäisen Laskuvarjojääkärikoulun (LjK) sekä puolustusvoimien helikopteri- ja sotilaspoliisitoiminnan perinteitä. Rykmentin vuosipäivä on 10. toukokuuta. Joukko-osaston kunniamarssi on Jean Sibeliuksen säveltämä ja Josef Wecksellin sanoittama Elon taistohon käy. Perinteiden vaalimiseen osallistuvat kaksi kiltaa, Laskuvarjojääkärikilta ja Helikopterikilta. Varuskunnassa on aikaisemmin toiminut myös ilmavoimiin kuulunut Kuljetuslentolaivue (KuljLLv), joka ennen helikoptereiden siirtymistä maavoimille operoi kuljetuskone- ja helikopterikalustolla. Laskuvarjopudotukset hoitaneet kuljetuskoneet kuuluivat Kuljetuslentolaivueeseen.
Utin jääkärirykmentissä on perinnetila myös Erillinen pataljoona 4:n muiston vaalimiseksi. Tilassa on mm. Päämajan kaukopartioiden käyttämä Kyynel-radio M11.
Komentajat

eversti (1999) Matti Laukkanen (s. 1950) 1997–1999
everstiluutnantti (1998) Jorma Ala-Sankila (s. 1956) 1999–2001
eversti (2004) Timo Kivinen (s. 1959) 1.8.2001–31.10.2004
eversti (2006) Petri Hulkko (s. 1961) 1.11.2004–31.5.2008
eversti (2007) Kim Mattsson (s. 1962) 1.6.2008–30.11.2010
eversti (2006) Jari Kallio (s. 1961) 1.12.2010–29.2.2012
eversti (2009) Heikki Välivehmas (s. 1962) 1.3.2012–31.7.2013
eversti (2010) Petri Mattila (s. 1964) 1.8.2013–31.7.2015
eversti (2013) Ali Mättölä (s. 1964) 1.8.2015–31.7.2017
eversti (2017) Jaro Kesänen (s. 1973) 1.8.2017–1.5.2019
eversti (2019) Jukka Aihtia (s. 1967) 1.5.2019–29.4.2022
eversti (4.6.2022) Jussi Kosonen 29.4.2022–28.6.2024
eversti Kimmo Nordberg 28.6.2024 alkaen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Utin jääkärirykmentti Wikimedia Commonsissa
Maavoimat: Utin jääkärirykmentti
| n k Suomen maavoimien joukko-osastot |
| --- | --- | --- |
|  Maavoimien esikunta  Jääkäriprikaati  Kaartin jääkärirykmentti  Kainuun prikaati  Karjalan prikaati  Maasotakoulu  Panssariprikaati  Porin prikaati  Utin jääkärirykmentti  |  Maavoimien esikunta  Jääkäriprikaati  Kaartin jääkärirykmentti  Kainuun prikaati  Karjalan prikaati  Maasotakoulu  Panssariprikaati  Porin prikaati  Utin jääkärirykmentti  |  |
Luettelo Suomen maavoimien kalustosta
Texas Lightning

| Texas Lightning |
| --- | --- |
 Texas Lightning -yhtyeen Jane Comerford ja Jon Flemming Olsen.
Tiedot
Toiminnassa:  2000–
Tyylilaji:  country, pop
Kotipaikka:   Hampuri, Saksa
Jäsenet:  Jonny Olsen  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Texas Lightning on saksalainen country-vaikutteista pop-musiikkia esittävä neljän miesmuusikon ja yhden naislaulusolistin muodostama yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat Olli Dittrich (rummut ja laulu), Jon Flemming Olsen (kitara ja laulu), Marcus Schmidt (sähkokitara ja banjo), Uwe Frenzel (basso ja laulu) ja australialainen Jane Comerford (laulu ja ukulele). Yhtye esiintyi ensimmäisen kerran 23. joulukuuta 2000 "Knust"-nimisellä klubilla Hampurissa. Se edusti Saksaa vuoden 2006 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "No No Never" ja sijoittui 14. sijalle.
Diskografia > Albumit

Meanwhile, Back at The Ranch (2006)
Western Bound (2009)
Diskografia > Singlet

"Like a Virgin" (2005)
"No No Never" (2006)
"I Promise" (2006)
"Seven Ways to Heaven" (2009)
Aiheesta muualla

Virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pälkäne

| Pälkäne |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  61°20′20″N, 024°16′05″E
Maakunta:  Pirkanmaan maakunta
Seutukunta:  Tampereen seutukunta
Kuntanumero:  635
Hallinnollinen keskus:  Onkkaala
Perustettu:  1866
Kuntaliitokset:  Luopioinen (2007)
Kokonaispinta-ala:  738,12 km² 162:nneksi suurin 2022 
– maa:  560,72 km²
– sisävesi:  177,40 km²
Väkiluku:  6 236 148:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  11,12 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  14,5 %
– 15–64-v.:  55,9 %
– yli 64-v.:  29,5 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  95,7 %
– ruotsinkielisiä:  0,4 %
– muut:  3,9 %
Kunnallisvero:  8,9 % 154:nneksi suurin 2025 
Kunnanjohtaja:  Pauliina Pikka
Kunnanvaltuusto:  27 paikkaa
  2021–2025   • Kok.   • Kesk.   • SDP   • Vihr.   • PS   • Muut   • Vas.:   9 6 4 3 3 1 1
www.palkane.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kostianvirta virtaa Pälkäneen läpi.
Pälkäne on Suomen kunta, joka sijaitsee Pirkanmaan maakunnassa, Tampereen seutukunnassa.
Pälkäneen naapurikuntia ovat Hattula, Hämeenlinna, Kangasala, Padasjoki ja Valkeakoski. Aikaisempia naapurikuntia ovat Pälkäneeseen liitetyn Luopioisen lisäksi olleet Hämeenlinnaan liitetty Hauho, Kangasalaan liitetyt Kuhmalahti ja Sahalahti, Valkeakoskeen liitetty Sääksmäki sekä Hattulaan liitetty Tyrväntö. Pälkäne, Luopioinen ja Kuhmalahti, alun perin lisäksi Sahalahti, muodostivat Kaakkois-Pirkanmaan seutukunnan. Pälkäneeltä on matkaa Hämeenlinnaan 45 kilometriä, Tampereelle 35 kilometriä, Lahteen 90 kilometriä ja Helsinkiin 140 kilometriä.
Kunnassa asuu 6 236 ihmistä, ja sen pinta-ala on 738,12 km², josta 177,40 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 11,12 asukasta/km².
Kunnan asutus on jakautunut kolmeen suureen taajamaan sekä kunnan länsiosien kyliin. Kirkonkylä Onkkaalan ohella Pälkäneen suurimpia asutuskeskittymiä ovat Iltasmäki ja Laitikkala sekä Luopioisten kirkonkylä, Aitoo, Puutikkala, Rautajärvi ja Kyynärö.
Pälkäneen kautta kulkee Tampereen ja Lahden välinen valtatie 12. Myös valtatie 3:n Hämeenlinnan ja Tampereen välinen osuus kulki 1960-luvulle asti Pälkäneen kautta; valtatiet yhtyivät Laitikkalassa. Tuolloin vielä sorapintainen tie rakennettiin uudelleen 1960- ja 1970-lukujen taitteessa ja nykyisin se on kantatie 57. Valtatie 3:n vanha linjaus noudattaa historiallisen, Hämeestä Pohjanmaalle kulkeneen maantien reittiä. Pälkäneeltä lähtevät seututiet Sahalahdelle ja Kuhmalahdelle (molemmat kuuluvat nykyisin Kangasalaan), Valkeakoskelle, Hauholle (nykyisin osa Hämeenlinnaa) ja Padasjoelle.
Pälkäneellä on 1400- ja 1500-lukujen vaihteen tienoilla rakennettu kivikirkko, joka hylättiin uuden kirkon valmistuttua. Nykyisin käytössä oleva tiilikirkko, jonka suunnitteli arkkitehti Carl Ludvig Engel, valmistui 1839. Sappeen kylässä on hiihtokeskus. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskuksen Hämeen tutkimusasema toimi Myttäälän entisessä sotilasvirkatalossa vuosina 1927–2005. Muita huomattavia maatiloja ovat Ruotsilan, Ruokolan ja Kuiseman kartanot.
Maantiede ja luonto

Pälkäneen maisemakuvaa hallitsevat useat järvet, joista suurimmat ovat Mallasvesi Onkkaalan länsipuolella ja Pälkänevesi sen itäpuolella, sekä osittain Kangasalan puolella oleva Roine ja Hauhon (Hämeenlinnan) puolella oleva Ilmoilanselkä. Pälkäneen länsiosassa Roineen ja Mallasveden erottaa toisistaan suurehko Hausalon saari.
Pälkäneen kautta kulkee Salpausselältä Pohjanmaalle ulottuva harjujakso, jonka selväpiirteisin ja korkein osa kunnan alueella on Onkkaalan luoteispuolella oleva Syrjänharju. Syrjänharjun korkeimmalla kohdalla (67 m Mallasveden yläpuolella) on vesitorni. Luoteessa Kangasalan rajalla harju levittäytyy parikymmentä metriä ympäristöään korkeammalla olevaksi Isokankaaksi. Isokankaan eteläosassa on lähes 30 metriä syvä suppa, Isolukko, joka on syntynyt hiekkaan uponneen suuren jäälohkareen sulaessa. Iltasmäessä harju on vielä selvästi näkyvissä, mutta kunnan etelärajaa kohti harjujakso muuttuu vähitellen melko huomaamattomaksi.
Onkkaalan länsipuolella Mallasveden rannassa sijaitseva Keiniänrannan tervaleppäkorpi on Suomen suurinlähde? yhtenäinen tervaleppämetsikkö.
Luopioinen sijaitsee vedenjakajaseudulla, ja maastoltaan se on kankare- ja mäkimaata, jossa korkeuserot ovat monin paikoin yli 20, jopa 50 metriä. Korkeimmat maastonkohdat ovat 180 metrin korkeudelle merenpinnasta ulottuvat Multivuori ja Isovuori luoteessa entisten Kuhmalahden ja Sahalahden rajan tuntumassa. Luopioisten järvistä huomattavin on Kukkia, johon laskevat kaakosta Kuohijärvi ja koillisesta Rautajärvi, Kyynäröjärvi ja Ämmätsänjärvi. Kukkian vedet purkautuvat Vihavuoden kosken kautta Isoon Roineveteen entisen Hauhon puolelle.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Pälkäneen väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 6 551 | 6 551 |
| 1985 | 1985 |    | 6 497 | 6 497 |
| 1990 | 1990 |    | 6 573 | 6 573 |
| 1995 | 1995 |    | 6 708 | 6 708 |
| 2000 | 2000 |    | 6 682 | 6 682 |
| 2005 | 2005 |    | 6 861 | 6 861 |
| 2010 | 2010 |    | 6 950 | 6 950 |
| 2015 | 2015 |    | 6 676 | 6 676 |
| 2020 | 2020 |    | 6 421 | 6 421 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Pälkäneellä oli 6 567 asukasta, joista 3 665 asui taajamissa, 2 833 haja-asutusalueilla ja 69:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Pälkäneen taajama-aste on 56,4 %. Pälkäneen taajamaväestö jakautuu kolmen eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Onkkaala | 2 637 |
| 2 | Luopioisten kirkonkylä | 613 |
| 3 | Aitoo | 415 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Pälkäneellä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Pälkäneen seurakunta
Luopioisten kappeliseurakunta
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Pälkäneellä toimii Pälkäneen helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Pälkäneen alueella toimii Tampereen ortodoksinen seurakunta.
Seurakunnat > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Pälkäneen kunnan nykyisellä alueella.
Luopioisten seurakunta (liitetty Pälkäneen seurakuntaan 2007)
Kylät

Seuraavassa Pälkäneen kylät on jaoteltu kahteen ryhmään vuonna 2007 tehtyä kuntaliitosta edeltäneen kuntajaon mukaan.
Kylät > Pälkäne

Epaala, Harhala, Huhtioinen, Huntila, Kaitamo, Kankahainen, Kantokylä, Kinnala, Kirpu, Kollola, Kotila, Kuisema, Kukkola, Kuuliala, Kärväntälä, Laitikkala, Lovensalo, Luikala, Myttäälä, Mälkilä, Mällinoja, Oksala, Onkkaala, Pappila, Pitkäjärvi, Pohjalahti, Ruokola, Ruotsila, Salmentaka, Sappee, Seitsye, Tauriala, Tausti, Tommola, Töyräniemi, Vuolijoki ja Äimälä.
Asutusalueita, jotka eivät ole rekisterikyliä: Iltasmäki, Ohveno ja Vimmu.
Kylät > Luopioinen

Haltia, Luopioinen, Kuohijoki, Kyynärö, Padankoski, Puutikkala, Rautajärvi, Ämmätsä, Evinsalo, Kajantila, Kantola, Karviala, Kaukkala, Kouvala, Lemmettylä, Miemola, Mustilahti, Okerla, Sairiala, Säynäjärvi ja Vahdermetsä.
Asutusalueita, jotka eivät ole rekisterikyliä: Aitoo, Holja ja Vihavuosi.
Kuvia

Pälkäneen rauniokirkko
Pälkäneen kirkko
Tuulimyllymuseo
Onkkaalan VPK Pälkäneen keskustassa
Liikenne

Pälkäneen kirkonkylään pääsee seuraavia teitä pitkin valtatietä 12 Tampereelta ja Lahdesta, kantatietä 57 Hämeenlinnasta, seututietä 307 Valkeakoskelta sekä seututietä 322 Luopioisista.
Tunnettuja pälkäneläisiä

Fredrik Bergstadi, opettaja, pappi ja kirjailija
Juho Franssila, näytelmäkirjailija
Jouko Grip, vammaishuippu-urheilija
Theodolinda Hahnsson, ensimmäinen suomenkielinen naiskirjailija
Ilkka Hakalehto, poliitikko ja historioitsija
Heikki S. Heikkilä, insinööri, gemmologi, yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Matti Heikkilä, kunnallisneuvos ja poliitikko
Riku Helenius, jääkiekkomaalivahti (SM-kultamitalisti 2012)
Matti Helenius-Seppälä, raittiusliikkeen vaikuttaja ja poliitikko
Miina Häger, kirjailija
Maria Järvinen, kirjailija
Kari Kataja, ampumahiihtäjä
Leevi Kauppi, yritysjohtaja, maanviljelysneuvos
Tanja Komulainen, kiekonheittäjä
Allan Korpi, raviohjastaja
Esko Koskenvesa, professori ja historioitsija
Marjatta Koskenvesa, rovasti ja kirjailija
Sedu Koskinen, ravintoloitsija, ex-SM-tason jalkapalloilija
Kai Krohn, professori ja AIDS-tutkija
Viljo Laakso, jääkärieverstiluutnantti
Eero Laaksonen, Mannerheim-ristin ritari
Eino Jalmari Leino, kunnallismies
Mikko Leppilampi, näyttelijä
Eemil Linna, maanviljelijä ja poliitikko
Daniel Medelplan, kirjanpainaja ja puupiirrosten tekijä
Teemu Mäntysaari, muusikko
Severi Nuormaa, runoilija, toimittaja ja kansansivistäjä
Pekka Oivio, SAK:n puheenjohtaja
Aku Peltonen, näyttelijä
Anna-Liisa Prinkkala, voimanostaja
Erkki Saarinen, jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja
Toivo Salonen, pikaluistelija
Heikki Silvennoinen, muusikko, näyttelijä
Leena Sipilä, pikajuoksija
Väinö Sipilä, kestävyysjuoksija
Matti Sulamaa, lastenkirurgi
Jaakko Syrjä, kirjailija
Kaarlo Tiililä, kouluneuvos
Keijo Tiitola, ampumahiihtäjä
Kulttuuri > Murre

Pälkäneen alueella puhutun kielen perustana on perihämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Perihämäläinen murrealue on hämäläismurteiden keskeisin alue. Perihämäläisellä murteella on 19 tyypillistä hämäläistä murrepiirrettä.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Pälkäneen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla tuuvinki eli imelletty perunalaatikko, suolalahna, palviliha, varikoinen, makea sahti ja luumukreemi.
Elinkeinot

Työpaikkojen osuus Pälkäneellä on jakautunut seuraavasti vuonna 2020 alkutuotanto 12,7 %, jalostus 18,7 % ja palvelut 65,8 %. Työpaikkaomavaraisuus Pälkäneellä on ollut 202 71,5 %.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pälkäne Wikimedia Commonsissa
Pälkäneen kunnan kotisivu
Tilastokeskus – Pälkäneen avainluvut
Pälkäneen seurakunnan kotisivu
Pälkäneen Vanhankirkon Suojeluyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive) Rauniokirkon historiaa ja tietoja suojelutoimista
Verkkolehti Pälkänet (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Pälkäne |
| --- | --- | --- |
 Pirkanmaa  Tampereen seutukunta 
| Kylät |  Aitoo  Epaala  Evinsalo  Haltija  Harhala  Kaitamo  Kajantila  Kantola  Kaukkala  Kirkonkylä  Kirpu  Kollola  Kukkola  Kuuliala  Kyynärä  Laitikkala  Lemmittylä  Luikala  Miemola  Myttäälä  Okerla  Oksala  Onkkaala  Padankoski  Puutikkala  Rautajärvi  Salmentaka  Sappee  Seitsiö  Tauriala  Taustiala  Tommola  Wuolijoki  Ämmätsä  |  |
| n k Pirkanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Akaa  Hämeenkyrö  Ikaalinen  Juupajoki  Kangasala  Kihniö  Kuhmoinen  Lempäälä  Mänttä-Vilppula  Nokia  Orivesi  Parkano  Pirkkala  Punkalaidun  Pälkäne  Ruovesi  Sastamala  Tampere  Urjala  Valkeakoski  Vesilahti  Virrat  Ylöjärvi 
Entiset kunnat:  Aitolahti  Akaa  Eräjärvi  Ikaalisten epäitsenäinen kauppala  Ikaalisten maalaiskunta  Karkku  Keikyä  Kiikka  Kiikoinen  Kuhmalahti  Kuru  Kylmäkoski  Luopioinen  Längelmäki (osa)  Messukylä  Mouhijärvi  Mänttä  Pohjaslahti  Sahalahti  Suodenniemi  Suoniemi  Sääksmäki  Teisko  Toijala  Tottijärvi  Tyrväntö (osa)  Tyrvää  Vammala  Viiala  Viljakkala  Vilppula  Äetsä 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Onkkaalantietä Pälkäneen keskustassa Onkkaalassa.
Pälkäneen vaakuna ennen vuotta 2007. Pälkäneen nykyinen vaakuna on entinen Luopioisten vaakuna.
Hagos Gebrhiwet

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hagos Gebrhiwet Dohassa 2015. |  Hagos Gebrhiwet Dohassa 2015. |  Hagos Gebrhiwet Dohassa 2015. |  |
Maa:   Etiopia
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rio 2016 | 5 000 metriä |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Moskova 2013 | 5 000 metriä |  |
|  Pronssia | Peking 2015 | 5 000 metriä |  |
| Maantiejuoksun MM-kilpailut  | Maantiejuoksun MM-kilpailut  | Maantiejuoksun MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Riika 2023 | 5 km |  |
| Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Guiyang 2015 | joukkuekilpailu |  |
| Afrikan kisat  | Afrikan kisat  | Afrikan kisat  |  |
|  Kultaa | Accra 2024 | 5 000 metriä |  |
Hagos Gebrhiwet (s. 11. toukokuuta 1994) on etiopialainen kestävyysjuoksija.
Gebrhivet sijoittui Villeneuve d'Ascqin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 viidenneksi 3 000 metrin juoksussa. Hän oli maastojuoksun Afrikan-mestaruuskilpailuissa Kapkaupungissa 2012 alle 20-vuotiaiden kahdeksalla kilometrillä neljäs. Hän juoksi nuorten maailmanennätykset viiden kilometrin katujuoksussa 13.14 Carlsbadissa 1. huhtikuuta 2012 ja 5 000 metrillä 12.47,53 Saint-Denis'sä 6. heinäkuuta 2012. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui 5 000 metrillä 11:nneksi.
Gebrhivet juoksi 3 000 metrin sisäratojen nuorten maailmanennätyksen 7.32,87 Bostonissa 2. helmikuuta 2013. Hän voitti maastojuoksun alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Bydgoszczissa sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa. Moskovan MM-kilpailuissa hän sai 5 000 metrillä hopeaa ajalla 13.27,26. Hän sijoittui Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 3 000 metrillä viidenneksi.
Gebrhiwet sijoittui Guiyangin maastojuoksun MM-kilpailuissa 2015 neljänneksi ja voitti kultaa joukkuekilpailussa. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sai pronssia 5 000 metrillä ajalla 13.51,86. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän saavutti samalla matkalla niin ikään pronssia ajalla 13.04,35. Hän sijoittui Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 3 000 metrillä neljänneksi. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän oli 10 000 metrillä yhdeksäs ja  Budapestin MM-kilpailuissa 2023 5 000 metrillä kuudes. Maantiejuoksun MM-kilpailuissa Riiassa 2023 Gebrhiwet voitti kultaa 5 kilometrin matkalla. Accran Afrikan kisoissa 2024 hän voitti kultaa 5 000 metrillä ajalla 13.38,12. Pariisin olympialaisissa hän sijoittui samalla matkalla viidenneksi.
Gebrhiwet on voittanut Timanttiliigassa yhdeksän kilpailua 5 000 metrillä, joista yksi oli Zürichissä käyty finaali 2016, ja kaksi kilpailua 3 000 metrillä.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 000 m | 7.30,36 | Doha | 10. toukokuuta 2013 |
| 5 000 m | 12.36,73 NR | Oslo | 30. toukokuuta 2024 |
| 5 km | 12.58 | Al Khobar | 14. joulukuuta 2024 |
| 10 000 m | 26.48,95 | Hengelo | 17. heinäkuuta 2019 |
| 10 km | 27.57 | Madrid | 31. joulukuuta 2011 |
| Puolimaraton | 57.41 =NR | Valencia | 22. lokakuuta 2023 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 000 m | 7.32,87 | Boston | 2. helmikuuta 2013 |

NR = maan (Etiopian) ennätys
Navapolatsk

| Navapolatsk (Наваполацк) Novopolotsk, Новополоцк |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Navapolatsk
 Koordinaatit: 55.535°N, 28.645°E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Vitsebskin alue
Perustettu:  1958
Korkeus:  105-150 m
Väkiluku (10/2009)  ():  98 138
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 www.novopolotsk.by 
 Navapolatskin kaupungin viralliset sivut (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Navapolatsk (valkoven. Навапóлацк) eli Novopolotsk (ven. Новопóлоцк, puol. Nowopołock) on nuori teollisuus- ja yliopistokaupunki ja maakuntahallinnon alainen kaupunkipiiri Valko-Venäjän pohjoisosassa, Vitsebskin maakunnassa.
Vuoden 2009 väestönlaskennassa kaupungissa oli 98 138 asukasta. Hallinnollisesti Navapolatskin kaupunkipiiri (ven. Новополоцкий горсовет, Novopolotski gorsovet) käsittää lisäksi Väinäjoen pohjoispuolella sijaitsevan Baravuh’an kaupunkimaisen taajaman (5 469 as.) ja sen viereisen kylän. Maantieteellisesti Navapolatskin kaupunki sijaitsee Polatskin hallintopiirin sisällä, Väinäjoen rannalla 6 kilometriä Polatskin kaupungin länsipuolella. Etäisyys Valko-Venäjän pääkaupunkiin Minskiin maanteitse noin 240 km ja maakuntakeskukseen Vitsebskiin 110 km.
Navapolatsk eli "uusi Polatsk" perustettiin vuonna 1958; kaupunkityyppisen taajaman nimenä oli vuosina 1959-1963 Polatski (Polotski). Se syntyi petrokemian tehdaskompleksin ympärille. Kun uusia tehtaita alettiin rakentaa Polatskin länsipuolelle, ne sijoitettiin päästöjen pelossa useamman kilometrin etäisyydelle. Myöhemmin päätettiin rakentaa tehdastyöläisille asumataloja ja niitä seurasivat paloasema, sairaala ja koulu.
Vuonna 1968 perustettu Polatskin valtiollinen yliopisto sijaitsee Navapolatskissa.
Venäläisen Družba-öljyputken Unetšan pumppuasemalta lähtevä sivuhaara saapuu Navapolatskiin, ja jatkaa edelleen Latvian Ventspilsiin ja Liettuan Butingeen. Navapolatskiin saapuu myös toinen öljyn siirtoputki Venäjän Jaroslavin alueelta Tverin alueen Andreapolin ja Velikije Lukin kautta.
Asukasluvun kehitys

| Vuosi | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2009 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&&&01211.&&&&001 211 | &&&&&&&&&&040114.&&&&0040 114 | &&&&&&&&&&067110.&&&&0067 110 | &&&&&&&&&&092699.&&&&0092 699 | &&&&&&&&&&098138.&&&&0098 138 |

Vuoden 1959 väestönlaskennassa taajaman nimi oli Polotski (ven. пгт Полоцкий).
Kuvagalleria

Näkymä jalostamoalueen suuntaan.
Navapolatskin pääkatua. Vasemmalla elokuvateatteri Minsk.
Afganistanin sodan muistomerkki asuintalojen lähellä Navapolatskissa.
Katolinen kirkko Navapolatskissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lyhyt kaupunkikuvaus (Arkistoitu – Internet Archive) (valkovenäjäksi) (garady.org)
НОВОПОЛОЦК- Tietoa kaupungista & keskustakartta (venäjäksi) (dorogiby.info)
WikiMapia, map link to Navapolatsk (venäjäksi) (englanniksi)
Neuvostoliiton aikaista topografiakarttaa 1:100 000 ja 1:200 000 alueesta (venäjäksi)
Kaupunkikartta (tgt.ru) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Polotsk State University - Polotskin valtiollisen yliopiston sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) tai (venäjäksi)
Naftan oil refinery (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (naftan.by)
Belarus to Invite Russian Company to Buy Stakes in Oil Transporters in Navapolatsk[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Alternative oil routes (englanniksi)
Belarus to Privitise Part of its Petrochemical Industry (englanniksi)
Jamie Lee Curtisin filmografia

Jamie Lee Curtis San Diegon viihde- ja sarja­kuva­tapahtumassa (2018)
Tämä on Jamie Lee Curtisin filmografia.