S/S Savonmaa
Viimeinen matka ja onnettomuus

Jo joulukuusta 1936 lähtien, 30 vuorokauden ajan, Pohjois-Atlantilla ja Pohjanmerellä oli puhaltanut lähes taukoamaton hirmumyrsky. Useita laivoja oli tuhoutunut, ja noin 300 merimiestä oli kuollut. Myrskystä huolimatta S/S Savonmaa oli lastattu valmiiksi Helsingissä 16. tammikuuta 1937 matkalle kohti Manchesteria sekä Liverpoolia. Lastiruumissa oli 1 904 tonnia erilaista kappaletavaraa, kuten puuta, selluloosaa, graniittisia hautakiviä sekä Britannian Helsingin suurlähettilään paluumuuttokuorma. Laivan päällikkönä toimi merikapteeni Ragnar Bäckman.
Savonmaa tuli Skagerrakiin 19. tammikuuta, jolloin se kohtasi saman varustamon höyrylaiva S/S Castorin. Castorin kapteeni Hänninen, joka sattui olemaan Bäckmanin lanko, keskusteli tämän kanssa radion kautta. Hänninen, joka ei ollut aiemmin nähnyt Savonmaata, kuvaili radioon, kuinka kaunis näky laiva oli kapeine runkoineen ja terävine muotoineen seilatessaan voimakkaassa etelälounaisessa myrskyssä kohti Castoria.
Göteborgin radioasema oli yhteydessä Savonmaahan kello 17.45. Sään kovuutta keskiyön jälkeen 20. tammikuuta kuvaa se, että Songvårin majakanhoitaja Theodor Gundersenin piti naulata kiinni 18 metriä merenpinnan yläpuolella olevan vanhan majakan kellarin ikkunat, jottei kellari olisi täyttynyt sinne roiskuvasta merivedestä. Gundersen kertoi myös tunteneensa höyrylaivan hiilistä tulevaa savunhajua noin viisi minuuttia puoli yhden jälkeen yöllä. Seuraavana aamuna uutiset kuultuaan hän ymmärsi kyseessä olleen S/S Savonmaa.
Laivasta kuultiin varsinaisesti lisää vasta kello 01.28, jolloin Göteborgin radioasema vastaanotti hätäsanoman: ”Ashore outside Songvår.” (”Karilla Songvårin ulkopuolella.”). Kello 01.35 puolestaan Kristiansandin edustalla sijaitsevan Flekkerøyn radioasema vastaanotti hätäsanoman: ”Steamer Savonmaa touched ground outside Songvår.” (”Höyrylaiva Savonmaa pohjakosketuksessa Songvårin ulkopuolella.”) Aluksen sähköttäjä oli pyytänyt radioasemia suuntimaan alusta ja selvittämään aluksen sijaintia, jota sen oli itse hankala tehdä kovan merenkäynnin aiheuttaman rullauksen vuoksi. Göteborgin asema lähetti suuntimaviestin, jonka Savonmaa kuittasi vastaanotetuksi. Kello 01.42 laiva paikannettiin Oksøyn saarelta. Tjømen radioasema oli myös yhteydessä Savonmaahan, ja kello 01.50 Kristiansandin rannikkopelastus sekä Arendalissa sijainnut pelastusalus Ula saivat hälytyksen. Myös Ny-Hellesundin luotsiasemaan yritettiin saada yhteyttä, mutta puhelinlinjat olivat poikki. Alueella puhalsi 11-12 boforin myrsky, joka vastaa noin 30 m/s tuulennopeutta. Lumituisku oli tiheää, ja näkyvyys oli lähellä nollaa. Myös eräs toinen luotsi hälytettiin, mutta hän ei uskaltanut lähteä myrskyn keskelle pienellä luotsialuksellaan.
Flekkerøyn radioaseman sähköttäjä pyysi Søgnen keskusasemaa tiedottamaan alueen kalastajia Savonmaan merihädästä. Kello 02.00 Blaavandin radioasema Tanskassa oli yhteydessä alukseen kysyen: ”Ønsker De øyeblikkelig assistanse?” (”Haluatteko välitöntä apua?”). Savonmaa vastasi ”Yes” ja vähän sen jälkeen ”Ja” (”Kyllä”). Minuuttia myöhemmin Savonmaa lähetti kysymyksen: ”Finnes det noen livredningsstasjon?” (”Onko olemassa pelastusasemaa?”). Tämä oli sähköttäjä Gustav Erik Forsblomin viimeinen viesti alukselta.
Savonmaan on arvioitu todennäköisesti törmänneen Balderskjærene (tai Ballastskjærene) -nimiselle karikolle, josta alus on sittemmin ajautunut edelleen kohti Kneblingenin luotoa. Aiemmin aluksen on arveltu kulkeneen läheltä Songvårin majakkaa, koska majakanvartija oli tuntenut aluksen piipuista lähteneeksi arvioitua savunhajua kyseisenä ajankohtana. Myrskyn aiheuttama voimakas lounainen merivirta oli  painanut aluksen viisi merimailia kurssistaan sivuun, minkä vuoksi se ei päässyt suunnitellusti ja turvallisesti ohittamaan Ryvingenin ja Lindesnesin majakoita, vaan kariutui Mandalin edustalle.