stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henny Porten

Henny Porten.
Henny Porten (7. tammikuuta 1890 Magdeburg – 15. lokakuuta 1960 Berliini) oli saksalainen elokuvanäyttelijä. Hän oli yksi saksalaisen mykkäelokuvan suurimmista tähdistä.
Portenin elokuvadebyytti oli hänen isänsä ohjaama varhainen ”äänielokuva” Meißner Porzellan vuonna 1906. Päästyään koulusta hän näytteli eri yhtiöiden elokuvissa ja solmi sopimuksen tuottaja Oskar Messterin kanssa vuonna 1910. Portenista tuli pian yksi Saksan suosituimmista elokuvanäyttelijöistä. Hän esiintyi miehensä Curt A. Starkin ohjaamissa melodraamoissa ja tämän kuoltua ensimmäisessä maailmansodassa varsinkin Rudolf Biebrachin ohjaustöissä, jotka oli usein käsikirjoittanut Robert Wiene. Vaaleaa, kilttiä ja uhrautuvaa Portenia on kuvattu saksalaisen naisen prototyypiksi. Asta Nielsenin tavoin hänen roolinsa edistivät naisten yhteiskunnallista vapautumista, mutta hänestä puuttui Nielsenin eroottisuus.
Porten teki Starkin ja Biebrachin kanssa yli sata lyhytelokuvaa, melodraama ja romanttista komediaa. Hän esiintyi myös kunnianhimoisimmissa elokuvissa kuten Emil Janningsin rinnalla Ernst Lubitschin komediassa Kohlhiesels Töchter (1920), Henrik VIII:n vaimona Anna Boleynissa (1920), Ewald André Dupontin suositussa rakkaustarinassa Die Geierwally (1921) sekä Leopold Jessnern ja Paul Lenin ikonisessa katuelokuvassa Hintertreppe (1921). Portenin suosio jatkui 1920-luvulla, jolloin hän toimi myös tuottajana ohjaaja Carl Froelichin rinnalla. Porten siirtyi onnistuneesti äänielokuvaan, mutta natsien noustua valtaan hän sai juutalaisen miehensä takia vain muutamia rooleja. Toisen maailmansodan aikana hän esiintyi Georg Wilhelm Pabstin historiallisessa teatterielokuvassa Komödianten (1940/1941). 1950-luvun alussa Porten teki vielä muutamia elokuvia itäsaksalaisella DEFA-studiolla.
Aiheesta muualla

Henny Porten Elonetissä.
Henny Porten Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  IdRef
Portland-luokka

| Portland-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  10 422 t (standardi) 12 979 t (kuormattu)
Pituus:  180,44 m (vesiraja) 185,93 m (kokonaispituus)
Leveys:  20,12 m
Syväys:  6,40 m (keskimääräinen)
Koneteho:  107 000 shp
Nopeus:  32,5 solmua
Miehistöä:  807
Aseistus
Meritorjunta:  9 x 8"/L55 -tykkiä
Ilmatorjunta:  8 × 5"/L25 -ilmatorjuntatykkiä 32 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä 27 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä
Portland-luokka oli Yhdysvaltain laivaston kahden 1930-luvulla valmistetun raskaan risteilijän muodostama alusluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| USS Portland | Bethlehem Shipbuilding Corporation, Fore Riverin telakka, Quincy, Massachusetts | 17. helmikuuta 1930 | 21. toukokuuta 1932 | 23. helmikuuta 1933 | poistettu palveluksesta 12. heinäkuuta 1946 |
| USS Indianapolis | New York Shipbuilding Corporation, Camden, New Jersey | 31. maaliskuuta 1930 | 7. marraskuuta 1931 | 15. marraskuuta 1932 | upotettu 30. heinäkuuta 1945 |
Portree

| Portree Port Rìgh |
| --- | --- |
 Sataman värikkäitä taloja.
 Portree
 Koordinaatit: 57°25′N, 6°12′W 
Valtio:   Yhdistynyt kuningaskunta
Itsehallintoalue:   Skotlanti
Hallintoalue:  Ylämaa
Väkiluku (2001):  2 491
Postinumero:  IV51
Suuntanumero(t):  01478
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Portree (gaeliksi Port Rìgh) on Hebridien saariryhmään kuuluvan Skyen suurin taajama. Se sijaitsee saaren itärannikolla hyvän luonnonsataman perukoilla.
Kaupungin gaelinkielinen nimi Port-en-reigh tarkoittaa "kuninkaan satamaa" ja liittyy kuningas Jaakko V:n vierailuun vuonna 1540. Aikaisemmin kylän nimi oli ollut Kiltraglen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Portree Wikimedia Commonsissa
Poskipäälihas

Poskipäälihas punaiseksi värjättynä.
Poskipäälihas (lat. musculus zygomaticus) supistaa suupieliä. Se lähtee kavio- ja sorkkaeläimillä yläleukaluun ulokkeesta ja lihansyöjillä korvan rustosta. Se päättyy suupieleen. Poskipäälihas sijaitsee yhdessä kasvojen iholihaksen ja otsalihaksen kanssa pään pinnallisessa peitinkalvossa.
Ihmisillä poskipäälihas on jakaantunut kahteen erilliseen lihakseen, isoon ja pieneen poskipäälihakseen.
Portti naisten maahan

| Portti naisten maahan> The Gate to Women’s Country.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Sheri S. Tepper
Kieli:  englanti
Genre:  tieteiskirjallisuus
Suomennos
Suomentaja:  Jukka Jääskeläinen
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  1990
Ulkoasu:  sidottu
ISBN:  951-23-2707-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Portti naisten maahan (engl. The Gate to Women’s Country) on Sheri S. Tepperin vuonna 1988 ilmestynyt tieteisromaani.
Aiheesta muualla

Johanna Sinisalo: Portti naisten maahan. Aikakone 2/1990.
Stuart Carter: The Gate to Women's Country. Infinity Plus 22.1.2000. (englanniksi)
Port Coquitlam

| Port Coquitlam (City of Port Coquitlam) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna

 Koordinaatit: 49°15′45″N, 122°46′52″W 
Valtio:   Kanada
Provinssi:  Brittiläinen Kolumbia
Perustettu:  1913
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Port Coquitlamin kaupunginvaltuusto
 – Pormestari:  Greg Moore
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  28.85 km²
Korkeus:  30 m
Väkiluku (2006):  52,687
 – Väestötiheys:  1,826.4 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-8
 – Kesäaika:  UTC-7
Postinumero:  V3B, V3C, V3E
Suuntanumero(t):  604, 778
Lempinimi::  Poco
Motto::  engl. Working Together For The Future
 
 Kaupungin kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Port Coquitlam on 52 687 (2006) asukkaan kaupunki Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Kaupunki sijaitsee Fraser- ja Pittjoen yhtymäkohdassa, noin 27 kilometriä itään Vancouverista, jonka metropolialueeseen se kuuluu.
Historia

Ennen eurooppalaisten saapumista alueella asui rannikon salishein kuuluvia stó:lō-intiaaneja noin 7000 eaa. lähtien. Alueen nimi Coquitlam tulee intiaanien käyttämästä halkomelemin kielestä, ja se tarkoittaa punalohta.
Tiettävästi ensimmäisenä eurooppalaisena alueella kävi tutkimusmatkailija Simon Fraser, joka kartoitti vuonna 1808 hänen nimeään kantavan Fraserjoen.
Ennen vuotta 1913 Port Coquitlam oli kaksi erillistä aluetta, maalaiskunta ja Canadian Pacific Railwayn teollisuusalue. Port Coquitlamin kaupunki sai alkunsa 1. maaliskuuta 1913, kun alueet yhdistettiin. Ensimmäiseksi pormestariksi valittiin James Mars.
Vuonna 1920 kaupungissa riehunut tulipalo tuhosi suuren osan kaupunkia. Palo sai alkunsa kaupungin palopäällikön keittiöstä. Palopäällikkö ei ollut saanut koulutusta tai osallistunut yhteenkään palon sammuttamiseen uransa aikana. Palo levisi hänen asunnostaan kaupungin pelastuslaitoksen rakennukseen ja pääsi sieltä leviämään lähes koko kaupungin keskustan alueelle.
Tunnetuimpia asukkaita

Terry Fox, kanadalainen humanisti, urheilija ja syöpähoitoa kehittänyt aktivisti.
Robert Pickton, kanadalainen sikafarmari ja Kanadan pahin sarjamurhaaja.
Porvoon vaakuna

Porvoon vaakuna
Porvoon vaakuna perustuu kaupungin keskiaikaiseen sinettiin, jonka aihe on tulkittu tulusraudaksi tai C-kirjaimeksi latinalaisen linnaa tarkoittavan sanan mukaan (lat. castrum = ruots. borg).
Vaakunan selitys kuuluu ”sinisessä kentässä hopeinen, tulusraudanmuotoinen C-kirjain.” Vaakunan on piirtänyt uudelleen Gustaf von Numers, ja Porvoon kaupunginvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 23. maaliskuuta 1960. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 1. kesäkuuta samana vuonna.
Porvoon vuoden 1498 sinetti.
Porvoon vanha sinetti.
Kaupungin vaakuna Porvoon porvarikaartin lipussa vuodelta 1773.
Heraldikko Bernhard von Köhnen malli Porvoon vaakunasta vuodelta 1861. Kolkka viittaa kaupungin sijaintiin Uudenmaan läänissä.
George Granfeltin malli Porvoon vaakunasta vuodelta 1892.
Porvoon vaakuna vuoden 1931 asemakaavasta. Vaakuna on esitetty piispanhiipan ja -sauvojen kanssa viittauksena kaupungin asemaan vuonna 1923 perustetun Porvoon hiippakunnan keskuksena.
Porvoon vaakuna vuoden 1946 postimerkissä.
Aiheesta muualla

Бойко Дм. А. Геральдика Великого Княжества Финляндского. – Запорожье, 2013.
Porvari (lehti)

| Porvari |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  tiedotuslehti, kausijulkaisu 
Aihealue:  politiikka, elämäntapa
Kustantaja:  Kokoomusnuoret 
Julkaisija:  Kokoomusnuoret
Levikki:  7 500
Perustettu:  2004 
Päätoimittaja:  ?
Sitoutuneisuus:  Kokoomusnuoret
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  A4
Ilmestymistiheys:  2–4 kertaa vuodessa
Kieli:  suomi
Sinetti oli 2–4 kertaa vuodessa ilmestyvä porvarillinen elämäntapalehti. Lehteä on historiassa julkaistu useilla nimillä, kuten Porvari, Kokoomusnuori, Sinetti ja uudelleen nimellä Porvari. Lehti oli Kokoomuksen Nuorten Liiton äänenkannattaja. Nykyisen muotonsa se sai vuonna 2003. Lehden painosmäärä on ollut 10 500 kappaletta, ja se on postitettu kokoomusnuorten jäsenille, sidosryhmille, kirjastoihin ja kouluihin. Kokoomusnuoren päätoimittaja oli Visa Kananoja, ja Sinetin päätoimittajia olivat Piia Kurki ja Susanna Koski. Sinetin seuraajan Porvarin päätoimittaja oli Vili Lähteenoja. Vuonna 2016 Kokoomuksen Nuorten Liitto julkaisi Porvarin seuraajaksi Konsepti-lehden, jota liitto kuvailee journalismikokeiluksi, josta saadun palautteen pohjalta rakennetaan liiton uuden mediatuotannon tyyli ja muoto. Konseptia julkaistaan perinteisen painoksen lisäksi aktiivisesti päivitettävänä verkkolehtenä, ja sen ensimmäisen numeron päätoimittajana toimi Juho Mäki-Lohiluoma.
Edeltäjät

Kokoomuksen Nuorten Nuija, 1933–1935
Nuori Kokoomus, 1936–?
Nuori Oikeisto, 1966–1975
Tasavalta (yhteinen Tuhatkunnan kanssa, ISSN 0357-9581), 1976–1995
Nuorten tasavalta (ISSN 0788-0863), 1995–2003
Porvari, 2004–2011
Kokoomusnuori, 2012–2013
Sinetti, 2014–2015
Porvari, 2015-
Konsepti, 2016
Porin maalaiskunta

| Porin maalaiskunta Björneborgs landskommun> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Pori |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Lääni:  Turun ja Porin lääni
Maakunta:  Satakunnan maakunta
Kuntanumero:  610
Hallinnollinen keskus:  Pihlava
Perustettu:  
Liitetty:  1967
– liitoskunnat:  Pori Porin maalaiskunta
– syntynyt kunta:  Pori
Pinta-ala:   km²   (1.1.1966)
– maa:  166,0 km²
Väkiluku:  8 811   (31.12.1966)
– väestötiheys:  52,46 as./km²
Porin maalaiskunta (ruots. Björneborgs landskommun) oli Satakunnassa sijainnut Suomen kunta. Se liitettiin vuonna 1967 toteutetun suuren kuntaliitoksen yhteydessä Porin kaupunkiin.
Kunta sijaitsi nykyisessä Satakunnan maakunnassa, Länsi-Suomen läänissä. Sen naapurikunnat olivat Porin kaupunki sekä Ahlainen, Kullaa, Luvia, Noormarkku ja Ulvila.
Porin maalaiskunta oli aikoinaan nykyisten Nakkilan, Noormarkun, Pomarkun, Siikaisten, Merikarvian, Ahlaisten ja Kullaan kanssa osa Suur-Ulvilaa.
Porin maalaiskunta oli viimeisiä kuntia, joissa avattiin kunnankirjasto vuonna 1952. Nyt tämä kirjasto on yksi Meri-Porin aluekirjastoista Porin Pihlavan kaupunginosassa nimenään Pihlavan kirjasto. Se täytti 50 vuotta 19. joulukuuta 2002.
Porin maalaiskuntaan kuuluivat nykyiset Meri-Porin kaupunginosat ja Yyterin hiekkaranta sekä nykyiset Porin rannikon eteläosan kylät Viasvedeltä Lyttylään ja Kokemäenjoen pohjoisrannan kylät Ruosniemestä Toukariin.
Seurakunnallisesti Porin maalaiskunnan alue kuului vuoteen 1960 saakka Porin kaupunki- ja maaseurakuntaan, sen jälkeen Länsi-Porin ja Pihlavan seurakuntiin.
Väestö

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Porin maalaiskunnan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960.
| Porin maalaiskunnan väestönkehitys 1880–1960 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1880 | 1880 |    | 4 580 | 4 580 |
| 1890 | 1890 |    | 5 815 | 5 815 |
| 1900 | 1900 |    | 5 948 | 5 948 |
| 1910 | 1910 |    | 6 939 | 6 939 |
| 1920 | 1920 |    | 6 744 | 6 744 |
| 1930 | 1930 |    | 8 102 | 8 102 |
| 1940 | 1940 |    | 10 119 | 10 119 |
| 1950 | 1950 |    | 7 703 | 7 703 |
| 1960 | 1960 |    | 8 705 | 8 705 |
Lähde: Tilastokeskus.
Vuonna 1946 Porin maalaiskunnasta liitettiin Poriin alue, jossa oli 5 057 asukasta.
Kylät ja kulmakunnat > Maarekisterikylät

| --- | --- |
 Aittaluoto  Hyvelä (ruots. Hjulböle)  Kokemäensaari (eli Kyläsaari, ruots. Inderö)  Kuuminainen (ruots. Kumnäs)  Lyttylä (ruots. Lyttskär)  Pietniemi (ruots. Pänäs)  Preiviiki (ruots. Bredvik)  Rauma (eli Vähärauma, ruots. Lillraumo) :  Soodee (ruots. Sådö)  Toukari (ruots. Torbonäs)  Tuorsniemi (ruots. Torsnäs)  Viasvesi  Vuollet  Yyteri (ruots. Ytterö)
Kylät ja kulmakunnat > Kulmakuntia ja asuinalueita

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Enäjärvi  Etu-Amerikka  Hannula  Harju  Huhtala  Järvikylä (ruots. Träsk) )  |  Katiskalahti  Kivini (ruots. Kivins )  Koliahde (ruots. Kolibacken )  Kylänpää  Makholma (ruots. Maggholm )  Metsäkulma (ruots. Västervassa )  |  Metsämaa  Paarnoori (ruots. Barnöre )  Pihlava (ruots. myös Svinhamn )  Reikko (ruots. Sältingen )  Rieskala (ruots. Mjösund )  Riihikoski  |  Riitsarka  Uusiniitty (ruots. Udden )  Varvinranta (ruots. Varvsstranden )  Vasikkari  Viikeri (ruots. Vidkärr )  Välimäki  |
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Porin maalaiskunnassa oli neljä taajamaa: Järvikylä (338 asukasta 1,7 neliökilometrillä), Kyläsaari (752 asukasta 3,2 neliökilometrillä), Pietniemi (253 asukasta 2,2 neliökilometrillä) ja Pihlava (2 806 asukasta 6,7 neliökilometrillä). Lisäksi osa Porin keskustan ja Ulasoorin taajamista sijaitsi maalaiskunnan puolella. Järvikylän ja Pietniemen taajamat ulottuivat osittain kaupungin puolelle.
Postimestari (arvonimi)

Postimestarin nimi ja arvo on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 14. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 640 euroa tai 160 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1921 ekspeditööri Robert Kiljanderille. Vuosien 1918–2013 aikana postimestarin arvonimi on myönnetty 18 henkilölle.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Nro | Päivämäärä | Henkilö | Ammatti tai arvo | Kotipaikka | Lähde |
|  1.  | 19.12.1921  | K. J. R. Kiljander | ekspeditööri |   |  |
|  2.  | 19.12.1922  | K. D. Grotenfelt | ekspeditööri |   |  |
|  3.  | 21.12.1923  | E. M. Nässling | ekspeditööri |   |  |
|  4.  | 21.12.1923  | J. Fr. Toijonen | ekspeditööri |   |  |
|  5.  | 11.12.1926  | E.J. Grenman | postikonttorin 1. ekspeditööri |   |  |
|  6.  | 13.2.1931  | Alfred W. Blomqvist | postikonttorin 1. ekspeditööri |   |  |
|  7.  | 13.2.1931  | K. A. Öhman | postikonttorin 1. ekspeditööri |   |  |
|  8.  | 20.11.1931  | J. W. Lipponen | postiekspeditööri |   |  |
|  9.  | 29.1.1932  | G. J. Lönnqvist | postiekspeditööri |   |  |
|  10.  | 19.10.1934  | Pietari Kekäläinen | 1. postivaunuekspeditööri |   |  |
|  11.  | 19.10.1934  | Otto Pyykkönen | 1. ekspeditööri |   |  |
|  12.  | 6.8.1937  | David Piispanen | ekspeditööri |   |  |
|  13.  | 6.8.1937  | Frans Sigell | ekspeditööri |   |  |
|  14.  | 14.3.1941  | Toivo Peuranen | ekspeditööri |   |  |
|  15.  | 14.3.1941  | Alfred Kronlund | ekspeditööri |   |  |
|  16.  | 10.11.1972  | Pentti Heikkinen | postimiesten esimies | Jyväskylä  |  |
|  17.  | 10.1.1986  | Niilo Ranta | ent. konttorinhoitaja | Turku  |  |
|  18.  | 30.5.1997  | Erkki Mattila | jakelupäällikkö | Nokia  |  |

Arvonimen saaneista viisitoista henkilöä on toiminut 1920–1940-luvuilla postiekspeditööreinä.
Agrippa Postumus

Agrippa Postumuksen rintakuva
Marcus Vipsanius Agrippa Postumus (12 eaa. – 14 jaa.) oli Marcus Vipsanius Agrippan ja keisari Augustuksen tyttären Julian poika. Augustus adoptoi Agrippa Postumuksen vanhemmat veljet Gaius Caesarin ja Lucius Caesarin pian Luciuksen syntymän jälkeen vuonna 17 eaa. Augustus ei adoptoinut Postumusta jotta hänen vanhan ystävänsä Agrippan nimeä jäisi jatkamaan edes yksi perillinen.
Gaius ja Lucius kuolivat kuitenkin yllättäen. Augustus adoptoi tämän jälkeen kesäkuussa 4 jaa. Agrippa Postumuksen ja Tiberiuksen joka oli Augustuksen vaimon Livian lapsi aikaisemmasta avioliitosta. Postumuksen uudeksi nimeksi tuli adoption jälkeen Agrippa Julius Caesar. Aikalaiset pitivät Postumusta tökerönä ja raakana. Vuonna 6 Augustus purki adoption ja karkotti Postumuksen Surrentumiin. Seuraavana vuonna senaatin päätöksellä Postumus karkotettiin Planasian saarelle. Postumuksen karkotuksen taustalla saattoi olla valtataistelu. Pian Augustuksen kuoleman jälkeen Postumuksen vartijat teloittivat hänet.
Postuumi

Oikeusjutun saksankielinen ensipainos. Kafkan kuoleman jälkeen teoksen viimeisteli julkaisukuntoon hänen ystävänsä Max Brod.
Postuumilla tarkoitetaan henkilön kuolemansa jälkeen saamaa tunnustusta tai julkaistua teosta. Se voi tarkoittaa myös isänsä kuoleman jälkeen syntynyttä lasta.
Kirjan julkaisu postuumisti tarkoittaa, että julkaiseminen tapahtuu kirjailijan kuoleman jälkeen. Kuuluisia postuumisti ilmestyneitä kirjoja ovat muun muassa Franz Kafkan Oikeusjuttu, Mihail Bulgakovin Saatana saapuu Moskovaan, Anne Frankin Nuoren tytön päiväkirja, Stieg Larssonin Millennium-trilogia, Mika Waltarin Nuori Johannes ja J. R. R. Tolkienin Silmarillion.
Myös musiikkia voidaan julkaista postuumisti. Niin on julkaistu muun muassa John Lennonin tekemä, Bob Dylanin ”Gotta Serve Somebody” -kappaleelle irvaileva kappale ”Serve Yourself”, joka julkaistiin vasta Lennonin kuoltua.
Ranskassa avioliiton voi solmia erityistapauksissa puolison kuoleman jälkeen, jolloin voidaan puhua postuumista avioliitosta. Myös Venäjällä on valmisteilla tällainen laki.
Sanana postuumi on laina ruotsin sanasta postum, joka puolestaan perustuu latinan sanaan postumus ’viimeinen; isän kuoleman jälkeen syntynyt’. Ilmauksen harvoin käytetty vastine on kalmannos.
Polymeeri

Polymeeri on molekyyli, jossa useat (vähintään 50 kpl) pienet molekyylit eli monomeerit ovat liittyneet toisiinsa kemiallisin sidoksin katalyyttien vaikutuksesta prosessissa, jota kutsutaan polymerisaatioksi. Mikäli polymeeri sisältää vain yhdenlaisia monomeereja, sitä kutsutaan homopolymeeriksi ja useampia erilaisia monomeereja sisältäviä polymeerejä kutsutaan kopolymeereiksi.
Nimi polymeeri tulee kreikkalaisista sanoista poly-, "monta" ja -mer, "osa". Tämä kuvaa hyvin polymeerejä, sillä ne ovat suurikokoisia molekyylejä eli niin kutsuttuja makromolekyylejä, jotka koostuvat lyhyistä, toistuvista rakenneosista nimeltään monomeerit.
Jos kaikki yhdisteen monomeerit ovat samanlaisia, polymeeri on isotaktinen, mutta jos polymeeri koostuu stereorakenteeltaan vuorottelevista monomeereista, se on syndiotaktinen. Jos stereorakenteeltaan erilaisilla monomeereilla ei ole järjestystä, polymeeri on ataktinen.
Polymeerit voidaan jakaa synteettisiin ja luonnossa esiintyviin. Luonnon polymeerejä eli biopolymeerejä ovat muun muassa tärkkelys, selluloosa, DNA, proteiinit, kautsu ja guttaperkka. Nykyisin eniten käytetyt muovit, polyeteeni, polypropeeni ja polyvinyylikloridi ovat petrokemian jalostusketjuihin liittyviä synteettisiä tuotteita. Muoveilla on korkea polymeraatioaste, eli niiden jokainen molekyyli (polymeeriketju) on muodostunut 1 000–100 000 pienestä molekyylistä (monomeerista).
Suurin osa polymeereistä on orgaanisia rakentuen hiiliketjun ympärille, mutta myös perinteisesti kemiallisesti epäorgaanisiksi katsottuja polymeerejä tunnetaan ja käytetään. Tunnetuin näistä lienee pii-happiketjusta muodostuva silikoni, joka on polyalkyylisiloksaani, (RSiO)n, jossa R on hiilivetyryhmä.
Valmistus

Uusia polymeerejä voidaan valmistaa synteettisesti, joko rakentamalla polymeeriä alusta lähtien monomeereistä tai modifioimalla luonnollista polymeeriä kemiallisin prosessein. Myös eliöt pystyvät valmistamaan polymeerejä erilaisissa biologisissa prosesseissa.
Valmistus > Synteettinen valmistus

Synteettisten polymeerien valmistukseen on olemassa kaksi päätekniikkaa:
ketju- eli additiopolymerointi (engl. chain-growth polymerization)
askel- eli kondensaatiopolymerointi (engl. step-growth polymerization)
Alkeenien additiopolymerointi on tärkeä teollinen reaktio, jossa pienet alkeenimolekyylit liittyvät toisiinsa muodostaen yhden makromolekyylin eli additiopolymeerin. Kun alkeenimonomeerit liittyvät yhteen niiden kaksoissidokset aukeavat. Käynnistyäkseen reaktio tarvitsee aloitekatalyytin sekä yleensä vielä toisen katalyytin nopeuttamaan reaktiota. Polymerointireaktion aloitekatalyyttinä (initiaattorina) voi toimia esim. bentsoyyliperoksidi, joka hajoaa bentsoyylioksiradikaaleiksi. Bentsoyylioksiradikaali reagoi ensin alkeenin kanssa ja reaktio jatkuu ketjureaktiona, jossa syntyy pitkiä hiiliketjuradikaaleja. Päätereaktiossa hiiliketjuradikaalit yhtyvät polymeeriketjuksi. Additiopolymeerit ovat yleensä kestomuoveja. Esimerkiksi polyeteeni on additiopolymeeri, joka rakentuu toistuvista eteeniyksiköistä: [-CH2 - CH2 -]n  . Muita additiopolymeerejä ovat esimerkiksi polyvinyylikloridi ja polystyreeni.
Askelpolymeroinnissa kaksi erilaista difunktionaalista monomeeria liitetään yhteen kondensaatioreaktiolla (reaktiossa lohkeaa vettä). Tällaisia polymeerejä ovat polyesterit, joita valmistetaan esteröimällä dihappoja diolien kanssa. Eräs tavallinen polyesteri on Dacron, jota valmistetaan dimetyylitereftalaatista ja etyleeniglykolista. Askelpolymeroinnilla valmistetaan myös polyamideja, joista tunnetuin lienee nailon.
Valmistus > Luonnollisten polymeerien modifiointi

Luonnossa esiintyvät polymeerit kuten puuvilla ja tärkkelys ovat olleet ihmisten käytössä jo kauan ennen synteettisten polymeerien kuten polyeteenin kehittämistä. Nykyisin useat synteettiset polymeerit ovat kemiallisia modifikaatioita luonnollisista polymeereistä. Näistä esimerkkinä nitroselluloosaa valmistetaan typpihaposta ja selluloosasta. Jalostamisessa käytetään muun muassa hapetusta ja verkkosilloittamista.
Valmistus > Biologinen synteesi

Kaikki eliöt pystyvät syntetisoimaan polymeerejä rakentamalla niitä ribosomeissa aminohapoista, jolloin tuotteena muodostuvat polymeerit ovat proteiineja. Tätä kutsutaan proteiinisynteesiksi. Proteiinisynteesi on monimutkainen prosessi, jossa DNA:n sisältämä informaatio tulkitaan aminohappojen järjestykseksi, jotka yhdistettäessä muodostaa proteiinin.. Aminohapot liitetään toisiinsa ribosomissa peptidisidoksilla.. Huomattavaa on, että kaikkia proteiineja ei luokitella polymeereiksi, mikäli niiden aminohapot eivät ole toistuvia.
Käyttökohteet

Varsinkin synteettisiä polymeerejä käytetään nykypäivänä laajalti. Muovit ja kumi esimerkkejä polymeereistä Polymeerien käyttö on hyvin yleistä, niiden edullisten kustannusten ja erinomaisen korroosion sietokykynsä ansioista. Polymeerejä käytetään lähes kaikessa, kuten vaatteissa, elektronisissa komponenteissa, käyttötavaroissa, renkaissa, maaleissa yms.
Polymeerejä käytetään hyvin usein myös komposiittien valmistamisessa. Muovit sopivat komposiitteihin usein niiden keveyden ansiosta, jolloin pysytään valmistamaan kevyttä ja kestävää materiaalia, lisäämällä muoviin esimerkiksi lasi- tai hiilikuitua. Muovikomposiiteissa ilmenee myös täyte-, lisä- ja runkomateriaaleja, joilla saadaan komposiitille halutut ominaisuudet. Näitä ominaisuuksia ovat yleensä keveyden ja lujuuden lisäksi pitkäaikaiskestävyys, antimagneettisuus ja hyvät eristysominaisuudet.