Moskovan Kreml
Historia

Ensimmäiset Moskovan Kremlin asuttajat kuuluivat Fatjanovon kulttuurin heimoihin, vasarakirveskulttuurin paikalliselle variantille, pronssikauden (3 000 - 2 000 eaa.) indoeurooppalaiselle yhteisölle.
Paikka on ollut jatkuvasti suomalaissukuisen kansan, merjalaisten asuttama noin 500-300 eaa, joiden esineet edustavat rautakautista Djakovon kulttuuria. Slaavit miehittivät Borovitski-kukkulan lounaisosan jo 1000-luvulla, mistä on osoituksena 1090-luvulta peräisin oleva kaupunginsinetti, jonka arkeologit ovat löytäneet alueelta. Itäslaavilaiset vjatitšit (ven. вя́тичи) rakensivat linnoituksen (grad, ven. град) kukkulalle, jossa Neglinnaja-joki virtaa Moskva-jokeen.
1300-luvulle asti paikka tunnettiin "Moskovan gradina". Sana "kreml" kirjoitettiin asiakirjaan ensimmäisen kerran vuonna 1331, tosin etymologi Max Vasmer mainitsee aikaisemman esiintymisen vuodelta 1320. Ruhtinas Juri Dolgoruki laajensi gradia huomattavasti vuonna 1156, mongolit tuhosivat sen vuonna 1237 ja Iivana I Kalita rakennutti linnoituksen tammesta vuonna 1339.
Moskovan Kremlistä on merkkejä asutuksesta jo 1000-luvulta. Alueen arkeologista tutkimusta on tehty 1850-luvulta lähtien. Suurimmat kaivaukset tehtiin Kremlin kongressipalatsin rakennusaikana vuosina 1959-1960 ja vuonna 2007. Ihmisen toiminnasta syntynyneen kulttuurikerroksen paksuus vaihtelee 4-12 metriin. Vanhin on rautakaudelta peräisin oleva kulttuurikerros. Tärkeimmät arkeologiset löydöt olivat puolustuslaitteiden jäänteet, 1100-luvulta kuoppa- ja oja-rakenteita, hautausmaa Sobornaja-aukion alueella, koriste-esinekätköjä 1100-1300 -luvuilta ja kaksi tuohikirjoitusta 1300-luvulta.
Sijainti 30 metriä korkealla Borovitski-kukkulalla (ven. Боровицкий холм, Borovitski holm 'Mäntykukkula'; sanasta "бор" (bor) eli mänty) Moskva- ja Neglinka-jokien jakamassa jyrkässä mutkassa on määrittänyt Kremlin hallitsevan roolin naapuriyhteisöjen keskuudessa. Ruhtinas Juri Vladimirovitš Dolgorukin vuonna 1156 perustama paaluvarustuksella ympäröity linnoitus käsitti usean hehtaarin alueen; aktiivisimmin kehittynyt keskus oli kukkulan yläterassilla ja osa toisella terassilla tulvarajan yläpuolella niemessä. Kaivauksissa paljastui asumuksia ja maataloja, hirsimökkejä, paaluvarustuksella suojattuja pihoja, puinen jalkakäytävä, leikkuutukki sekä rikas feodaalinen hautausmaa, jonka päällä oli puukirkko, joka määräsi 1400-luvulla Kristuksen Taivaaseenastumisen kivikatedraalin sijainnin. Kultaisen ordan perustajan Batu-kaanin hyökkäyksen ja Kremlin tuhon aikoihin vuonna 1238 kukkula oli siirtokuntien ja kylien ympäröimänä.
Kremlin puolustusvarustukset olivat alun perin puisia. Iivana Kalitan hallituskaudella vuosina 1325-1340 rakentamiseen käytettiin erityisen paksuja tammihirsiä, joiden halkaisija oli yli metrin. Niitä löydettiin arkeologisissa kaivauksissa vuonna 2007.   Puisen muurin tilalle rakennettiin kivinen ympärysmuuri vuonna 1376 sen jälkeen, kun puinen muuri oli palanut useita kertoja. Dmitri I Donskoin aikana, pari vuosikymmentä ennen Kulikovon taistelua vuonna 1380, Kreml oli jo valkoista kiveä: rakentamiseen käytettiin kivikuutioita, joiden sivut olivat noin 50 cm pitkiä. Kivimuuri oli 20 metrin korkuinen ja 2 220 metrin pituinen. Vuonna 1382 Kultaisen ordan kaani Toktamyšin onnistui valloittaa Moskova vain oveluudella ja muitten ruhtinaskuntien petoksella, muuten valkokivestä rakennettu kaupunki ei olisi koskaan antautunut hänelle.
Aikanaan Kreml toimi Moskovan ruhtinaskunnan ja myöhemmin koko Venäjän hallinnollisena keskuksena. Vuosina 1366-1368 suuriruhtinas Dmitri I Donskoi rakennutti linnoituksen uudelleen kivestä. Kremlin nykyiset muurit ja tornit rakensivat italialaiset käsityöläiset 1400-luvun jälkipuoliskolla Iivana III:n tilaamina. Heidän kättensä jälkiä ovat muurinharjan ylösalaisin käännetyn M-kirjaimen muotoiset "pääskysenpyrstö-sakarat".
Vuonna 1703 tsaari Pietari I siirsi pääkaupungin ja hallinnon Pietariin. Kremlistä tuli uudelleen hallinnollinen keskus vuonna 1917, jolloin Leninin bolševikkihallitus siirsi hallinnon ja myöhemmin pääkaupungin takaisin Moskovaan. Tämän jälkeen Moskovan Kreml toimi Neuvostoliiton hallinnollisena keskuksena. Nykyisin Kreml toimii Venäjän federaation hallinnollisena keskuksena.
Alueella on suoritettu vuodesta 2016 lähtien arkeologisia kaivauksia entisen Neuvostoliiton korkeimman neuvoston puhemiehistön eli presidiumin vuonna 1934 rakennetun rakennuksen paikalla, jolloin löydettiin vuonna 1929 räjäytetyn Kristuksen taivaaseenastumisen luostarin ja viereisen Tšudovin luostarin 1300-luvulta olevat perustukset. Paikalle on tehty puisto, jonka istutukset noudattavat luostarikirkkojen seinälinjoja. Myös Kremlin aukiolla on tehty arkeologista tutkimusta vuodesta 2019 lähtien. Tutkimukset on toteuttanut Venäjän tiedeakatemian arkeologinen instituutti.
Kremlin suuri palatsi
Kremlin asehuone
Kremlin kongressipalatsi
Senaatin palatsi
Hautapaikkoja Kremlin muurin edustalla
Tsaarin kanuuna