Al-Andalus
Islamilainen tiede Andalusiassa

Islamilaisen Andalusian merkitys tieteelliselle sivistykselle sai painoarvoa siitä, että Espanjan takaisinvalloituksen myötä eurooppalaisten saataville tuli runsaasti arabiankielistä tieteellistä kirjallisuutta, jota 1100-luvulta alkaen alettiin kääntää latinaksi. Toinen vastaava keskus oli Sisilia ja Etelä-Italia, joista arabit oli karkotettu. Molemmissa paikoissa käännöstyössä auttoivat paikalliset asukkaat, jotka lukivat kääntäjille tekstejä. Kääntäjät ymmärsivät tavallisesti vain puhuttua arabiaa, mutta eivät osanneet lukea sitä. Juutalaiset oppineet toivat kristillisiin maihin paetessaan mukanaan arabian taitonsa, jota he käyttivät arabiankielisen tieteellisen kirjallisuuden kääntämiseen hepreaksi tai latinaksi. Kristillisestä Toledosta tuli Alfonso X aikana 1250-luvulla tärkeä arabialaisen kirjallisuuden kääntämisen keskus, missä sekä juutalaiset että kristityt tekivät käännöstyötä. Kuuluisin heistä oli Gerard Cremonalainen.
Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan "vasta nimenomaan reconquista saattoi länsimaiset esi-isämme takaisin korkeimman sivistyksen lähteille arabialaisen tieteellisen tradition ansiosta". Käännöstoiminnan merkitystä eurooppalaisen tieteen kehitykselle on kuitenkin liioiteltu, sillä tärkeimmät antiikin tekstit, kuten Aristoteleen, Platonin tai Ptolemaioksen pääteokset oli yleensä käännetty jo aikaisemmin suoraan kreikasta latinaksi. Esimerkiksi Ptolemaioksen Almagest tuli kuitenkin Euroopassa parhaiten tunnetuksi arabeilta vallatussa Toledossa vuonna 1175 arabiasta tehdyn käännöksen kautta. Historioitsija Michael Harris arvioi, että suurin ansio antiikin tekstien säilymisessä oli kuitenkin Itä-Rooman valtakunnalla. Hänen mukaansa noin 75 % kreikankielisestä kirjallisuudesta siirtyi Eurooppaan Konstantinopolista. Vaikka jo Kaarle Suuri 800-luvulla omisti Bysantista saatuja teoksia, käsikirjoitusten virta alkoi kunnolla 1100-luvulla ja saavutti huippunsa 1300- ja 1400-luvuilla.
Islamilaisessa Andalusiassa oli myös omaa tieteellistä toimintaa. Merkittävin tiedemies oli 1100-luvulla almohadien valtakunnassa elänyt filosofi Averroës, josta tuli kuuluisampi Euroopassa kuin islamilaisessa maailmassa. On arveltu, että Averroës joutui islamilaisen papiston silmätikuksi, minkä takia hän joutui tuomittavaksi. Hänen opetuksensa kiellettiin, teokset määrättiin poltettavaksi ja hänet karkotettiin Córdobasta Marokkoon. Averroësin kirjoittamat kirjat ovatkin pääosin säilyneet vain kristilliseen Eurooppaan saatuina kopioina. Astronomiassa merkittävä saavutus oli niin sanotut Toledon taulukot, jotka Ibn al-Zarqallu kirjoitti 1100-luvulla almohadien valtakunnassa. Taulukoita käytettiin ennustamaan auringon, kuun ja planeettojen liikkeitä suhteessa kiintotähtiin. Taulukot edustivat alansa huippunsa 1300-luvun alkuun asti. Granadan emiraatissa Malagalla vaikuttanut Ibn al-Baytar (k. 1248) kirjoitti alansa merkittävimmän arabiankielisen oppaan lääkeaineista, joita opas luetteli kaikkiaan 1 400. Jo 800-luvulla arabit käyttivät useita lääkeaineita, joita ei Euroopassa tunnettu, kuten Intian kautta tullut kamferi, Keski-Aasiasta saatu myski ja kreikkalaisilta peritty salmiakki eli "Ammonin suola". 1100-luvulla córdobalainen Muhammad ibn Aslam al-Ghafiqi kirjoitti laajan oppikirjan silmäsairauksista.