stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uverworld

| UVERworld> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2005–
Tyylilaji:  J-rock, J-pop
Kotipaikka:   Japani
Laulukieli:  Japani
Jäsenet:  TAKUYA∞, laulu, ohjelmointi   Katsuya, kitara   Akira, kitara   Nobuto, basso   Shintarou, rummut   Seika, Saksofoni
Levy-yhtiö:  Sony Music  
Aiheesta muualla
UVERworld
Infobox OKNimi-testi OK: 
UVERworld (ウーバーワールド, Ūbāwārudo) on japanilainen rockyhtye, joka tunnetaan useiden musiikkityylien yhdistämisestä. Yhtye käyttää musiikissaan mm. hard rockia, rappia, elektronisen musiikin elementtejä ja beatboxaamista. Yhtyeen levyjä on myyty yli kolme miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti. Yhtyeen nimi tulee saksan kielen sanasta "über" ("yli") sekä englannin kielen sanasta "world" ("maailma").
Monia UVERworldin singlejä on käytetty japanilaisissa televisiosarjoissa ja videopeleissä, kuten animesarjoissa Bleach, Blood+, Blue Exorcist, My Hero Academia sekä The Seven Deadly Sins.
Historia > Alkuajat (2000-2005)

UVERworld perustettiin vuonna 2000 ja tunnettiin vuoteen 2003 asti nimellä SOUND GOKU ROAD (SOUND極ROAD)lähde?. Yhtye koostui alun perin seitsemästä jäsenestä, ja julkaisi demo CD:n, joka myi 3 000 kappaletta. Saksofonisti Seika sekä toinen vokalisti RYOHEI lähtivät yhtyeestä. Seika kuitenkin palasi lopulta yhtyeeseen vakituisena jäsenenä vuonna 2014. Vokalisti Ace∞trigger vaihtoi taiteilijanimensä TAKUYA∞:ksi ja yhtye nimesi itsensä UVERworldiksi.
Yhtyeen alkuvuosien maskottina toimi UVERchan, fiktiivinen karhua ja lepakkoa muistuttava hahmo. Maskotin suunnitteli Uglydolls-hahmojen luojana tunnettu David Horvath.
Historia > Timeless, BUGRIGHT ja PROGLUTION (2005-2008)

Vuonna 2005 UVERworld teki sopimuksen Sony Music Recordsin tytäryhtiö gr8! records:in kanssa. Yhtye teki debyyttinsä vuoden 2005 heinäkuussa julkaistulla singlellä ”D-tecnoLife”, joka debytoi japanilaisella Oricon-musiikkilistalla sijalla 4 myytyään 32 000 kappaletta. Singleä käytettiin Bleach-animesarjan toisena alkutunnusmusiikkina. Kolmen kuukauden päästä yhtyeen toisesta singlestä, CHANCE!, tuli alkutunnari PSP:n Bleach: Heat the Soul 2 -peliin. Vuoden 2006 tammikuun single, just Melody, päätyi Oricon -listan sijalle 17.
Vuoden 2006 helmikuussa julkaistiin UVERworldin ensimmäinen albumi, Timeless, ja se sijoittui Oricon-listan sijalle 5 myytyään 64 000 kappaletta. Seika teki lyhyen paluun kyseisella albumilla, soittaen saksofonia raidalla 5, Yasashisa no Shizuku.
Kolmen kuukauden tauon jälkeen UVERworld julkaisi singlen Colors of the Heart kolmanneksi alkutunnariksi BLOOD+-animesarjaan. Single pääsi Oricon-listalla kolmanneksi, ollen tuolloin yhtyeen korkeimmalle päässyt single. Viides single, SHAMROCK, julkaistiin elokuun 2. päivänä, ja siitä tuli draamasarja Dance☆Drill:in lopputunnari. Kuudes single, Kimi No Suki na Uta, julkaistiin 15.11.2006 ja siitä tuli TV-sarja Koi Suru Hanikami!:n tunnusmusiikki. Kappale oli UVERworldin ensimmäinen balladisingle ja nousi Oricon-listalla sijalle 2 myytyään 70 000 kappaletta.
Vuoden 2006 joulukuussa TAKUYA∞ vastusti virkamiestä saatuaan sakon liikennerikkeestä. UVERworld jäi tällöin kahden kuukauden tauolle. Vuoden 2007 helmikuun 10. ja 11. päivien paluukeikoillaan yhtye jakoi faneille ilmaiseksi sata kappaletta uutta Rinku-singleä (凛句). Single toimi anteeksipyyntönä sekä kiitollisuudenosoituksena faneja kohtaan. Helmikuun 21. 2007 yhtye julkaisi toisen albuminsa, BUGRIGHT. Timeless:in julkaisusta BUGRIGHT:in julkaisuun asti yhtyeen jäseniä esittivät sen kansitaiteessa hieman Gorillaz-virtuaaliyhtyeen hahmoja muistuttavat piirroshahmot. BUGRIGHT-albumin kappale ~Nagare・Kuukyo・THIS WORD~ (〜流れ・空虚・THIS WORD〜) pääsi Death Note 2: The Last Name -elokuvan tribuutti-soundtrackille The Songs for Death Note the Movie ～The Last Name Tribute～. Vuoden aikana UVERworld julkaisi vielä kolme singleä: endscape (toukokuu), Shaka Beach ~Laka Laka La~ (シャカビーチ〜Laka Laka La〜 , elokuu) sekä Ukiyo CROSSING (浮世CROSSING, marraskuu).
Yhtyeen kolmas albumi, PROGLUTION, julkaistiin vuoden 2008 tammikuussa.
Historia > Nykyaika (2008-)

UVERworld on sittemmin julkaissut mm. useita singlejä ja videojulkaisuja, kaksi kokoelma-albumia sekä seitsemän studioalbumia: AwakEVE (2009), LAST (2010), LIFE 6 SENSE (2011), THE ONE (2012), Ø CHOIR (2014), TYCOON (2017) ja UNSER (2019). Yhtyeen virallinen faniklubi on nimeltään Neo SOUND Wave.
Jäsenet > Nykyiset jäsenet

Takuya (tyyliteltynä TAKUYA∞) - laulu, rap ja ohjelmointi
Katsuya (克哉) - kitara
Akira (彰) - kitara, ohjelmointi
Nobuto (信人) - basso
Shintarou (真太郎) - rummut
Seika (誠果) - saksofoni, DJ
Jäsenet > Entiset jäsenet

RYOHEI - laulu
Julkaisut > Studioalbumit

Timeless (2006 helmikuu)
BUGRIGHT (2007 helmikuu)
PROGLUTION (2008 tammikuu)
AwakEVE (2009 tammikuu)
LAST (2010 lokakuu)
LIFE 6 SENSE (2011 kesäkuu)
THE ONE (2012 marraskuu)
Ø CHOIR (2014 heinäkuu)
TYCOON (2017 elokuu)
UNSER (2019 joulukuu)
Julkaisut > Kokoelma-albumit

Neo SOUND BEST (2009 joulukuu)
ALL TIME BEST (2018 heinäkuu)
Julkaisut > Singlet

D-tecnoLife (2005 heinäkuu)
CHANCE! (2005 lokakuu)
just Melody (2006 tammikuu)
Colors of the Heart (2006 toukokuu)
SHAMROCK (2006 elokuu)
Kimi no Suki na Uta (君の好きなうた, 2006 marraskuu)
endscape (2007 toukokuu)
Shaka Beach ~Laka Laka La~ (シャカビーチ ~Laka Laka La~ , 2007 elokuu)
Rinku (凛句, 2007 lokakuu; jaettu vain keikalla)
Ukiyo CROSSING (浮世CROSSING, 2007 marraskuu)
Gekidou / Just break the limit! (激動 / Just break the limit!, 2008 kesäkuu)
Koishikute (恋しくて, 2008 syyskuu)
Hakanaku mo Towa no Kanashi (儚くも永久のカナシ, 2008 marraskuu)
GO-ON (2009 elokuu)
Kanashimi wa Kitto (哀しみはきっと, 2009 lokakuu)
GOLD (2010 maaliskuu)
Qualia (クオリア, 2010 syyskuu)
NO.1 (2010 marraskuu)
MONDO PIECE (2011 huhtikuu)
CORE PRIDE (2011 toukokuu)
BABY BORN & GO / KINJITO (2011 joulukuu)
7th Trigger (2012 maaliskuu)
THE OVER (2012 elokuu)
REVERSI (2012 joulukuu)
Fight For Liberty / Wizard CLUB (2013 elokuu)
Nano Second (ナノ・サカンド, 2013 joulukuu)
Nanokame no Ketsui (7日目の決意, 2014 kesäkuu)
Boku no kotoba de wa nai, kore wa bokutachi no kotoba (僕の言葉ではない　これは僕達の言葉, 2015 toukokuu)
I LOVE THE WORLD (2015 elokuu)
WE ARE GO / ALL ALONE (2016 heinäkuu)
Itteki no Eikyou (一滴の影響, 2017 helmikuu)
DECIDED (2017 heinäkuu)
ODD FUTURE (2018 toukokuu)
GOOD and EVIL / EDEN e (GOOD and EVIL / EDENへ, 2018 marraskuu)
Touch off (2019 helmikuu)
ROB THE FRONTIER (2019 lokakuu)
AS ONE (2020 maaliskuu)
Julkaisut > DVD- ja Bluray-videojulkaisut

LIVE at SHIBUYA-AX (from Timeless TOUR 2006)
PROGLUTION TOUR 2008
UVERworld 2008 Premium LIVE at Nippon Budokan
AwakEVE TOUR '09
UVERworld Video Complete -act.1.- first 5 years
LAST TOUR FINAL at TOKYO DOME
UVERworld 2011 Premium LIVE on Xmas
UVERworld Yokohama Arena
UVERworld DOCUMENTARY THE SONG
UVERworld KING'S PARADE Zepp DiverCity 2013.02.28
UVERworld Video Complete -act.2-
UVERworld LIVE at KYOCERA DOME OSAKA
UVERworld KING'S PARADE at Yokohama Arena
UVERworld 15&10 Anniversary Live 2015.09.06 Queen's Party
UVERworld 15&10 Anniversary Live 2015.09.03
UVERworld 15&10 Anniversary Live LIMITED EDITION
UVERworld PREMIUM LIVE on Xmas 2015 at Nippon Budokan
UVERworld KING'S PARADE 2017 Saitama Super Arena
UVERworld TYCOON TOUR at Yokohama Arena 2017.12.21
UVERworld KING'S PARADE at Yokohama Arena 2018.12.21
UVERworld QUEEN's PARTY at Nippon Budokan 2018.12.21
UVERworld 2018.12.21 Complete Package
UNSER TOUR at TOKYO DOME 2019.12.19
KING'S PARADE 男祭り FINAL at TOKYO DOME 2019.12.20
Aiheesta muualla

http://www.uverworld.com/
https://www.uverworld.jp/
https://www.sonymusic.co.jp/artist/UVERworld/
UVERworld last.fmssä
Heinijärvi (Sastamala, Suodenniemi)

| Heinijärvi |
| --- | --- |
 Heinijärvi kuvattuna kaakosta.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa, Satakunta
Kunnat:  Sastamala (Suodenniemi), Pori (Lavia)
Koordinaatit:  61°33′18″N, 22°38′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Karvianjoen vesistö (36)
Valuma-alue:  Lassilanjoen valuma-alue (36.09)
Laskujoki:  Heinijoki Karhijärveen
Järvinumero:  36.092.1.012 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  69,5 m  
Rantaviiva:  7,06 km  
Pinta-ala:  97 ha  
Saaria:  2 
 fiHeinijärvi 
Heinijärvi on keskikokoinen Karvianjoen vesistöön kuuluva järvi Pirkanmaalla Sastamalan Suodenniemellä ja Satakunnassa Porin Laviassa. Suurin osa järvestä sijaitsee Pirkanmaan maakunnan alueella.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 97 hehtaaria ja rantaviivan pituus seitsemän kilometriä. Se sijaitsee suurimmaksi osaksi Suodenniemen alueella, mutta sen pohjoisin osa Lavianlahti kuuluu Laviaan. Järvessä on kaksi saarta, Keltinsaari ja Pikkusaari.
Heinijärven rannat ovat maatuvaa vesialuetta. Lavian puolella oleva Pirttilahti on jo soistunut.  Heinijärvi on aiemmin ollut kirkasvetinen ja kalaisa järvi, josta on kalastettu ainakin madetta. Järvi on myöhemmin alkanut rehevöityä ja kasvaa umpeen, joka on vaikeuttanut kalastamista.
Vesistösuhteet

Järvi saa vetensä järven pohjoispuolelta Kinannevalta Harjunniitunojaa pitkin sekä muualta ympäristöstä lähinnä soisilta alueilta. Järven luusua on Pirttilahden suussa. Laskujokena on Heinijoki, joka virtaa Laviassa sijaitsevaan Karhijärveen.
Järvi sijaitsee Karvianjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 36) Lassilanjoen valuma-alueen (36.09) Karhijärven alueella (36.092). Heinijärven järvinumero on 36.092.1.012. Järven vedenpinnan korkeus on 69,5 metriä mpy.
Arno Kasvi

Arno Kasvi (tunnetaan myös etunimellä Aarno) (s. 1941 Halikko) on suomalainen kasvitieteilijä ja puutarhaneuvos, joka toimi Turun yliopiston kasvitieteellisen puutarhan pitkäaikaisena ylipuutarhurina. Kasvin etunimi on kirjoissa Arno, mutta Turun yliopiston tiedoissa Aarno.
Ura

Kasvi oli töissä Turun kasvitieteellisessä puutarhassa jo 1960-luvun alussa, sekä myös Naantalin Kultarannassa Suomen tasavallan presidentin kesäasunnolla. Kasvi muutti Ruotsiin 1960-luvulla ja työskenteli useassa eri paikassa puutarhurina. Vuonna 1983 hän palasi Turun kasvitieteelliseen puutarhaan, jossa hän eteni urallaan ylipuutarhuriksi asti.
Kasvi on tullut tutkimustyönsä lisäksi tunnetuksi suurelle yleisölle puutarha-alan opaskirjoistaan, opastustyöstään, tv- ja radiosarjoissa esiintymisestä, lehtiin kirjoittamistaan asiantuntija-artikkeleista, sekä lukuisista luennoistaan ja messuesiintymisistä. Kasvi on esiintynyt muun muassa televisio-ohjelmissa Viherpeukalo (1986–1998), Tässä on itua (1999) ja Puutarhassa (Trädgårdsrutan, 1989–1996).
Kasvi sai kesällä 2009 puutarhaneuvoksen arvonimen.
Hän jäi eläkkeelle ylipuutarhurin virasta 1. lokakuuta 2009, mutta sai jatkaa asumistaan Ruissalon kasvitieteellisen puutarhan virka-asunnossa, jossa hän järjesti myös esitelmiä ja ryhmäkierroksia. Turun yliopisto irtisanoi Kasvin vuokrasopimuksen vuoden 2019 lopussa, sillä yliopisto tarvitsi lisätilaa tutkimuskäyttöä varten. Näin ollen Kasvi joutui muuttamaan pois Turun yliopiston kasvitieteellisen puutarhan "Sinisestä talosta", jossa hän oli asunut yli 30 vuotta.
Teokset

Kasvi, Arno & Laine, Simo: Arnon keittiökasvit.  Tammi, 2008.  ISBN 978-951-31-4256-8
Kasvi, Arno & Laine, Simo: Puutarhasi parhaaksi.  Tammi, 1996.  ISBN 978-951-31-0717-8
Kasvi, Arno: Rivitalon puutarha.  Tammi, 1998.  ISBN 951-30-6987-7
Muualla

Aarno Kasvi radio-ohjelmassa Kuusi kuvaa, Yle 14.10.2017.
Viherpeukalo-televisiosarja opasti aloittelijaa puutarhanhoidon saloihin – tekijät muistelevat. Yle Elävä arkisto.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Hollannin Grand Prix 1960

Hollannin Grand Prix 1960 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 6. kesäkuuta 1960 Zandvoortin radalla. Kilpailun voitti Jack Brabham, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 11 |  Jack Brabham | Cooper-Climax | 75 | 2:01.47.2 | 2 | 8 |
| 2 | 4 |  Innes Ireland | Lotus-Climax | 75 | 24 | 3 | 6 |
| 3 | 16 |  Graham Hill | BRM | 75 | 56.6 | 5 | 4 |
| 4 | 7 |  Stirling Moss | Lotus-Climax | 75 | 57.7 | 1 | 3 |
| 5 | 2 |  Wolfgang von Trips | Ferrari | 74 | + 1 krs. | 15 | 2 |
| 6 | 3 |  Richie Ginther | Ferrari | 74 | + 1 krs. | 12 | 1 |
| 7 | 10 |  Henry Taylor | Cooper-Climax | 78 | + 5 krs. | 14 |   |
| 8 | 20 |  Carel Godin de Beaufort | Cooper-Climax | 69 | + 6 krs. | 18 |   |
| Kesk. | 5 |  Alan Stacey | Lotus-Climax | 57 | Voimansiirto | 8 |   |
| Kesk. | 14 |  Jo Bonnier | BRM | 54 | Moottori | 4 |   |
| Kesk. | 1 |  Phil Hill | Ferrari | 54 | Moottori | 13 |   |
| Kesk. | 6 |  Jim Clark | Lotus-Climax | 42 | Voimansiirto | 11 |   |
| Kesk. | 18 |  Maurice Trintignant | Cooper-Maserati | 39 | Vaihdelaatikko | 17 |   |
| Kesk. | 15 |  Dan Gurney | BRM | 11 | Onnettomuus | 6 |   |
| Kesk. | 8 |  Chris Bristow | Cooper-Climax | 9 | Moottori | 7 |   |
| Kesk. | 12 |  Bruce McLaren | Cooper-Climax | 8 | Voimansiirto | 9 |   |
| Kesk. | 9 |  Tony Brooks | Cooper-Climax | 4 | Vaihdelaatikko | 10 |   |
| DNS | 17 |  Roy Salvadori | Aston Martin |   | Ei startannut |  |   |
| DNS | 19 |  Masten Gregory | Cooper-Maserati |   | Ei startannut |  |   |
| DNS | 21 |  Lance Reventlow | Scarab |   | Ei startannut |  |   |
| DNS | 22 |  Chuck Daigh | Scarab |   | Ei startannut |   |   |
Muuta

Nopein kierros: Stirling Moss 1'33.800
Innes Irelandin ensimmäinen palkintosija
Hollannin Grand Prix 1961

Hollannin Grand Prix 1961 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 22. toukokuuta 1961 Zandvoortin radalla. Kilpailun voitti Wolfgang von Trips, jolle voitto oli kauden ja uran ensimmäinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 3 |  Wolfgang von Trips | Ferrari | 75 | 2:01:52.1 | 2 | 9 |
| 2 | 1 |  Phil Hill | Ferrari | 75 | +0.9 | 1 | 6 |
| 3 | 15 |  Jim Clark | Lotus-Climax | 75 | +13.1 | 11 | 4 |
| 4 | 14 |  Stirling Moss | Lotus-Climax | 75 | +22.2 | 4 | 3 |
| 5 | 2 |  Richie Ginther | Ferrari | 75 | +22.3 | 3 | 2 |
| 6 | 10 |  Jack Brabham | Cooper-Climax | 75 | +1:20.1 | 7 | 1 |
| 7 | 12 |  John Surtees | Cooper-Climax | 75 | +1:26.7 | 9 |  |
| 8 | 4 |  Graham Hill | BRM-Climax | 75 | +1:29.8 | 5 |  |
| 9 | 5 |  Tony Brooks | BRM-Climax | 74 | +1 krs. | 8 |  |
| 10 | 7 |  Dan Gurney | Porsche | 74 | +1 krs. | 6 |  |
| 11 | 6 |  Jo Bonnier | Porsche | 73 | +2 krs. | 12 |  |
| 12 | 11 |  Bruce McLaren | Cooper-Climax | 73 | +2 krs. | 14 |  |
| 13 | 16 |  Trevor Taylor | Lotus-Climax | 73 | +2 krs. | 16 |  |
| 14 | 8 |  Carel Godin de Beaufort | Porsche | 72 | +3 krs. | 17 |  |
| 15 | 9 |  Hans Herrmann | Porsche | 72 | +3 krs. | 13 |  |
| DNS | 17 |  Masten Gregory | Cooper-Climax |  |  |  |  |
| DNS | 18 |  Ian Burgess | Lotus-Climax |  |  |  |  |
Muuta

Paalupaikka: Phil Hill - 1:35.7
Nopein kierros: Jim Clark - 1:35.5
Vuosikymmenten ajan, ennen kautta 2005, tämä oli ainoa F1-kilpailu ilman keskeytyksiä.
Ainutlaatuinen kilpailu: ei varikkopysähdyksiä, eikä keskeytyksiä.
Hollannin Grand Prix 1964

Hollannin Grand Prix 1964 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 24. toukokuuta 1964 Zandvoortin radalla. Kilpailun voitti Jim Clark, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 18 |  Jim Clark | Lotus-Climax | 80 | 2:07:35.4 | 2 | 9 |
| 2 | 2 |  John Surtees | Ferrari | 80 | 53.6 | 4 | 6 |
| 3 | 20 |  Peter Arundell | Lotus-Climax | 79 | + 1 krs. | 6 | 4 |
| 4 | 6 |  Graham Hill | BRM | 79 | + 1 krs. | 3 | 3 |
| 5 | 10 |  Chris Amon | Lotus-BRM | 79 | + 1 krs. | 13 | 2 |
| 6 | 34 |  Bob Anderson | Brabham-Climax | 78 | + 2 krs. | 11 | 1 |
| 7 | 24 |  Bruce McLaren | Cooper-Climax | 78 | + 2 krs. | 5 |   |
| 8 | 22 |  Phil Hill | Cooper-Climax | 76 | + 4 krs. | 9 |   |
| 9 | 26 |  Jo Bonnier | Brabham-BRM | 76 | + 4 krs. | 12 |   |
| 10 | 32 |  Giancarlo Baghetti | BRM | 74 | + 6 krs. | 16 |   |
| 11 | 8 |  Richie Ginther | BRM | 64 | + 16 krs. | 8 |   |
| 12 | 12 |  Mike Hailwood | Lotus-BRM | 57 | Tasauspyörästö | 14 |   |
| 13 | 36 |  Jo Siffert | Brabham-BRM | 55 | + 25 krs. | 18 |   |
| Kesk. | 14 |  Jack Brabham | Brabham-Climax | 44 | Sytytys | 7 |   |
| Kesk. | 16 |  Dan Gurney | Brabham-Climax | 23 | Keskeytti | 1 |   |
| Kesk. | 4 |  Lorenzo Bandini | Ferrari | 20 | Sytytys | 10 |   |
| Kesk. | 28 |  Carel Godin de Beaufort | Porsche | 8 | Moottori | 17 |   |
| Kesk. | 30 |  Tony Maggs | BRM | 0 | Onnettomuus | 15 |   |
Muuta

Nopein kierros: Jim Clark 1'32.800
Bob Andersonin ensimmäinen pistesija
Kaikki synnit

| Kaikki synnit |
| --- | --- |

Tyyli:  rikosdraama
Kestoaika:  44 minuuttia
Luoja(t):   Venla Aakko  Mika Ronkainen 
Pääosissa:   Johannes Holopainen  Maria Sid  Matti Ristinen  Inka Kallén  Jaakko Ohtonen  Kreeta Salminen 
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Elisa Viihde Yle Areena ja  Ruutu+
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  18
Tunnuskappale:  Aino Venna: War Song
Tuotanto
Tuottaja(t):  Ilkka Matila
Vastaava(t) tuottaja(t):  Alan Sim
Ohjaaja(t):  Mika Ronkainen
Käsikirjoittaja(t):   Venla Aakko  Mika Ronkainen 
Säveltäjä(t):  Jussi Jaakonaho, Samuli Putro
Leikkaaja(t):  Tambet Tasuja
Kuvaaja(t):  Jani Kumpulainen
Tuotantoyhtiö(t):  MRP Matila Röhr Productions
Palkinnot
Voitetut:  Nordisk Film & TV Fond Prize 2019
Ehdokkuudet:   Golden Eye for Best International Series 2019  Kultainen Venla:  Paras miesnäyttelijä 2019 -finalisti: Johannes Holopainen  Paras miesnäyttelijä 2020 -finalisti: Matti Ristinen  Vuoden käsikirjoittaja (fiktio) -finalisti: Merja Aakko ja Mika Ronkainen 
Aiheesta muualla
IMDb 
Kaikki synnit on suomalainen rikosdraamasarja, joka sijoittuu kuvitteelliseen Oulun kupeessa sijaitsevaan Varjakan kuntaan, jossa on voimakas  vanhoillislestadiolainen yhteisö. Sarjan ovat luoneet käsikirjoittaja Venla Aakko ja elokuvaohjaaja Mika Ronkainen, joka on myös ohjannut sarjan kaikki jaksot. Kaikki synnit on näennäisesti muodoltaan antologiasarja, jossa kaksi ensimmäistä kautta kertoo oman itsenäisen tarinan,  mutta sarjan päättävä kolmas kausi sitoo aiempien kausien tarinat yhteen.  Kaikki synnit on kansainvälisesti myydyin Elisa Viihteen alkuperäissarja. Joulukuuhun 2022 mennessä sarja oli myyty jo yli 60:een maahan.
Tuotanto > Ensimmäinen tuotantokausi

Ensimmäisellä tuotantokaudella kaksi lestadiolaismiestä löytyy murhattuna ja kaksi keskusrikospoliisin tutkijaa lähetetään selvittämään tapauksia. Ensimmäisen tuotantokauden päärooleissa esiintyvät Maria Sid ja Johannes Holopainen ja se kuvattiin pääosin Oulun seudulla kesällä 2018. Ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin Elisa Viihde -suoratoistopalvelussa huhtikuussa 2019. Syyskuussa 2020 ensimmäinen kausi tuli katsottavaksi Yle Areenaan. Sarjan ensimmäisen kauden budjetti oli 2 200 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 145 000 euroa.
Tuotanto > Toinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi sijoittuu vuoteen 1999 ja sen päärooleissa ovat Matti Ristinen, Inka Kallén ja Laura Malmivaara. Toinen tuotantokausi kuvattiin Oulun seudulla alkuvuodesta 2020. Toinen tuotantokausi julkaistiin poikkeuksellisesti yhtäaikaisesti sekä elokuvateattereissa että Elisa Viihde -suoratoistopalvelussa 22. lokakuuta 2020. Sarja esitettiin teatterilevityksessä kahdessa osassa. Jaksoista 1–3 ja 4–6 koostuvien näytöksien kesto oli hieman yli kaksi tuntia kerrallaan. Ohjaaja-käsikirjoittaja Mika Ronkaisen mukaan sarjan toisen kauden teemana on "muutos ja muutoksen vastustaminen".
Toisella tuotantokaudella kuullaan myös Samuli Putron tekemää musiikkia.
Tuotanto > Kolmas tuotantokausi

Kolmas kausi kuvattiin kesällä ja syksyllä 2021 ja se julkaistiin Elisa Viihde Viaplayssa 18. joulukuuta 2022 alkaen. Kolmannella tuotantokaudella matkataan ajassa noin viisi vuotta eteenpäin sarjan ensimmäisen tuotantokauden tapahtumista. Aiempien kausien näyttelijöistä mukana ovat muun muassa Maria Sid, Johannes Holopainen, Matti Ristinen, Inka Kallén ja Kreeta Salminen. Kolmannen kauden ovat käsikirjoittaneet Venla Aakko ja Mika Ronkainen, joka myös ohjasi kaikki jaksot.
Vastaanotto > Ensimmäinen tuotantokausi

Kaikki synnit -sarjan ensimmäisen kauden ilmestyessä Helsingin Sanomien televisiokriitikko Leena Virtanen piti sarjaa rohkeana ja kaunistelemattomana kuvauksena aiheestaan. Virtasen mielestä Kaikki synnit ”nostaa suomalaissarjojen tasoa taas muutamalla pykälällä”.
Sanomalehti Kalevan kriitikko Tero Vainio kirjoitti, että ”genre on otettu haltuun niin, ettei välttämättä uskoisi tämän olevan tekijöiden ensimmäisen rikossarjan”.
Aamulehden televisiokriitikko Silja Aitoaho kirjoitti arvostelussaan puolestaan, että sarja ”onnistuu kirkkaasti”.
Vastaanotto > Toinen tuotantokausi

Helsingin Sanomien televisiokriitikko Leena Virtanen piti sarjan lokakuussa 2020 julkaistua toista kautta vahvempana kuin ensimmäistä: "Mika Ronkaisen ja Merja ­Aakon kirjoittama, Ronkaisen ohjaama sarja teki vaikutuksen jo ykköskaudella, ja nyt heidän otteensa on vielä vahvempi."
Lännen Median tv-kriitikko Hannamari Ahonen antoi toiselle tuotantokaudelle täydet viisi tähteä ja kirjoitti, että "kun käsikirjoitus toimii, hyvät näyttelijät pääsevät oikeuksiinsa."
Vastaanotto > Kolmas tuotantokausi

Lännen median tv-kriitikko Pekka Eronen antoi kolmannelle tuotantokaudelle neljä tähteä ja kirjoitti, että harva suomalainen rikossarja "rakentaa yhtä omanlaista maailmaa kuin Kaikki synnit".
Keskipohjanmaan elokuvakriitikko Hannu Björkbacka antoi kolmannelle tuotantokaudelle niin ikään neljä tähteä ja totesi, että sarjan "laatutaso on ollut nousujohteinen".
Palkinnot ja ehdokkuudet > Ensimmäinen tuotantokausi

Kaikki synnit -sarjan käsikirjoittajat Mika Ronkainen ja Venla Aakko palkittiin pohjoismaisen elokuvafestivaalin, Göteborgin elokuvajuhlien, kilpailussa parhaasta TV-draaman käsikirjoituksesta tammikuussa 2019. Palkinto oli suuruudeltaan 20 000 euroa. Sarjan ensimmäinen kausi oli myös ehdolla parhaaksi kansainväliseksi sarjaksi Zürichin elokuvafestivaaleilla lokakuussa 2019.
Johannes Holopainen oli ehdolla finalistina vuoden 2019 parhaan miesnäyttelijän Kultaisen Venlan saajaksi Lauri Räihän roolistaan. Ensimmäinen tuotantokausi sai Kultainen Venla -ehdokkuuksia kaikkiaan viidessä eri kategoriassa: paras draamasarja, vuoden fiktiokäsikirjoittaja (Merja Aakko ja Mika Ronkainen), vuoden fiktio-ohjaaja (Mika Ronkainen), paras naisnäyttelijä (Maria Sid ja Kreeta Salminen) ja paras miesnäyttelijä (Johannes Holopainen).
Palkinnot ja ehdokkuudet > Toinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi sai neljä Kultainen Venla -ehdokkuutta marraskuussa 2020. Parhaan draamasarjan ehdokkuuden lisäksi shortlistalle valittiin Matti Ristinen (paras miesnäyttelijä), Merja Aakko ja Mika Ronkainen (vuoden fiktiokäsikirjoittaja) ja Mika Ronkainen (vuoden fiktio-ohjaaja).
Rooleissa > Ensimmäinen tuotantokausi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Johannes Holopainen  | … |  Lauri Räihä   |
|  Maria Sid  | … |  Sanna Tervo   |
|  Matti Ristinen  | … |  Jussi Ritola   |
|  Timo Pesonen  | … |  Reima Lindman   |
|  Heli Haapalainen  | … |  Terhi Lindman   |
|  Moona Komulainen  | … |  Nina Lindman   |
|  Jaakko Ohtonen  | … |  Aaro Leppihalme   |
|  Risto Tuorila  | … |  Matti Mustapää   |
|  Kreeta Salminen  | … |  Leena Niemitalo   |
|  Saimi Räty  | … |  Ida Niemitalo   |
|  Karim Rapatti  | … |  Fahid Nasir   |
|  Mohamed Sharif El Bouari  | … |  Hassan Nasir   |
|  Hannes Suominen  | … |  Mikko Kemppainen   |
|  Hannu Kivioja  | … |  Martti Räihä   |
|  Tuula Väänänen  | … |  Maarit Räihä   |
|  Essi Karjalainen  | … |  Elina Ollila   |
|  Eelis Saurio  | … |  Petrus Ollila   |
|  Rosa Honkonen  | … |  Silvia Tervo   |
|  Pyry Parviainen  | … |  Silvia Tervo nuorena  |