stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Epica
Jäsenet

| --- | --- |
 Nykyiset Mark Jansen – kitara, murina, kirkuminen (2002–)  Coen Janssen – syntetisaattori, piano (2002–)  Simone Simons – laulu  (2003–)   Ariën van Weesenbeek – rummut, murina, puhutut sanat (2007–)  Isaac Delahaye – soolokitara, taustalaulu (2009–)  Rob van der Loo – basso (2012–) Entiset Yves Huts – basso (2002–2012)  Ad Sluijter – kitarat (2002–2008)  Helena Iren Michaelsen – laulu (2002)  Iwan Hendrikx – rummut (2002)  Dennis Leeflang – rummut (2002)  Jeroen Simons – rummut (2002–2006) :  Kiertue Koen Herfst – rummut (2007)  Amanda Somerville – laulu  (Pohjois-Amerikan kiertue 2008) , taustalaulu albumeilla The Phantom Agony,  Consign Oblivion, The Divine Conspiracy, Design Your Universe ja Requiem for the Indifferent  Oliver Palotai – koskettimet  (Pohjois-Amerikan kiertue 2010) Vierailevat Olaf Reitmeier – akustiset kitarat The Phantom Agony (2005) ja The Divine Conspiracy (2007), laulu The Divine Conspiracy (2007)  Annette Berryman – huilu The Phantom Agony (2005)  Roy Khan – laulu Consign Oblivion (2005)  Sander Gommans – murina The Divine Conspiracy (2007)  Gjalt Lucassen – puhutut sanat The Divine Conspiracy (2007)  Jaff Wade – puhutut sanat The Divine Conspiracy (2007)  Tony Kakko – laulu Design Your Universe (2009)  Ruurd Woltring – laulu Forevermore (2012)
Jäsenet > Kuvia

Simone Simons
Mark Jansen
Ad Sluijter
Diskografia

| --- | --- |
 Studioalbumit The Phantom Agony (2003)  Consign to Oblivion (2005)  The Score – An Epic Journey (2005)  The Divine Conspiracy (2007)  Design Your Universe (2009)  Requiem for the Indifferent (2012)  The Quantum Enigma (2014)  The Holographic Principle (2016)  Omega (2021)  Aspiral (2025) Livealbumit We Will Take You with Us (2004)  The Classical Conspiracy (2009)  Retrospect (2013)  Omega Alive (2021)  Live at Paradiso (2022) EP:t The Solace System (2017)  Epica vs Attack on Titan Songs (2017)  Omegacoustic (2021)  The Alchemy Project (2022) DVD:t We Will Take You With Us (2004)  Retrospect (2013) Muut julkaisut Cry for the Moon (demo, 2002)  The Road to Paradiso (kuva-äänikirja, 2006) :  Singlet The Phantom Agony (2003)  Feint (2004)  Cry for the Moon (2004)  Solitary Ground (2005)  Quietus (2005)  Never Enough (2007)  Chasing the Dragon (2008)  Unleashed (2009)  This Is The Time (2010)  Storm the Sorrow (2012)  The essence of Silence (2014)  Unchain Utopia (2014)  Universal Death Squad (2016)  Edge of the Blade (2016)  The Solace System (2017)  Immortal Melancholy (2017)  Beyond the Matrix - The Battle (2018)  Crimson Bow and Arrow (2018)  If Inside These Walls Was a House (2018)  Kingdom of Heaven (2019)  Martyr of the Free Word (Acoustic Version) (2019)  Abyss of Time – Countdown to Singularity (2020)  Freedom – The Wolves Within (2020)  Rivers (2021)  Sensorium (Live At Paradiso) (2022)  The Last Crusade (Live At Paradiso) (2022)  Run For A Fall (Acoustic) (2022)  The Final Lullaby (feat. Shining, 2022)  The Great Tribulation (feat. Fleshgod Apocalypse, 2022)  Arcana (2024)  Cross the Divide (2025)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Epica Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Epican virallinen sivusto (englanniksi)
The Fantom Agony -fanisivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Epica Myspacessa (englanniksi)
Epica Last.fm:ssä (englanniksi)
| n k Epica |
| --- | --- |
 Simone Simons  Mark Jansen  Isaac Delahaye  Coen Janssen  Rob Van Der Loo  Ariën van Weesenbeek   Yves Huts  Jeroen Simons  Helena Michaelsen  Ad Sluijter  Iwan Hendrikx  Dennis Leeflang 
Studioalbumit:  The Phantom Agony  Consign to Oblivion  The Score – An Epic Journey  The Divine Conspiracy  Design Your Universe  Requiem for the Indifferent  The Quantum Enigma  The Holographic Principle  Omega 
Livealbumit:  We Will Take You with Us  The Classical Conspiracy  Retrospect  Omega Alive  Live at Paradiso 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz
Renaissance World Tour

Renaissance World Tour oli yhdysvaltalaisen laulaja Beyoncén yhdeksäs konserttikiertue. Kiertue alkoi 10. toukokuuta 2023 Tukholmasta, Ruotsista, ja päättyi 1. lokakuuta 2023 Kansas Cityiin, Missouriin, Yhdysvalloissa. Kiertueeseen kuului kokonaisuudessaan 56 stadionkonserttia ympäri Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa. Billboard Boxscoren mukaan kiertue tuotti yhteensä 579 miljoonaa dollaria ja myi yhteensä 2,7 miljoonaa lippua.
Kiertue tuki Beyoncén seitsemättä Renaissance studioalbumia.
Taustaa

Huhut kiertueesta varmistuivat kun kiertueelle huutokaupattiin 50000 dollarilla lippupaketti vuoden 2022 Wearable Art Gaalassa. Paketti sisälsi kaksi lippua konserttiin sekä ensimmäisen luokan lentoliput, kolmen yön hotellimajoituksen sekä Beyoncén äidin, Tina Knowlesin johtaman kierroksen konsertin kulisseissa. Kiertue julkaistiin virallisesti 1. helmikuuta 2023 Beyoncén kotisivuilla ja sosiaalisen median palvelu Instagramin kautta.
Beyoncé vuokrasi Pariisin Nanterressa sijaitsevan Paris La Défense Arenan harjoitellakseen kiertuetta varten.
Tuotanto > Esitys

Kiertueen esitykset kestivät kahden ja puolen tunnin ja kolmen tunnin välillä. Konsertin oli jaettu seitsemään eri osioon. Konsertin aikana Beyoncé esittää suurimman osan Renaissance albumin kappaleista.
Esityksessä nähtiin robotteja, pyrotekniikkaa ja ultraviolettitekniikkaa, tämän lisäksi se hyödynsi useita lavasteita kuten metallista panssarivaunua sekä suuri kokoisia ilmalla täytettyjä veistoksia.
Beyoncé esittää kappaleet "Plastic Off the Sofa" ja "Virgo's groove" suurikokoisen simpukan sisällä. Simpukan ja Loewen suunnitteleman vartalopuvun, jota Beyoncé käytti osion aikana on katsottu olevan viittaus myyttiin roomalaisen Venus jumalattaren syntymästä ja Italialaisen taidemaalari Botticellin maalaamaan "Venuksen syntymä" maalaukseen vuodelta 1485.
29. toukokuuta alkaen Beyoncé esitti konsertin avaus osiossa tribuutin samana vuonna edesmenneelle laulaja Tina Turnerille laulamalla tämän kappaleen "River Deep, Mountain High".  Beyoncé on useaan otteeseen maininnut Turnerin idolikseen ja kertonut hänen vaikuttaneen isosti omaan musiikkiinsa.
Kiertueen aikana Beyoncén seuraksi lavalle nousivat muun muassa Kendrick Lamar, Diana Ross ja Megan Thee Stallion.
Tuotanto > Lava

Kiertueen lavan suunnitteli englantilainen lavastaja Es Devlin yhteistyössä Beyoncén ja tämän luovan tiimi kanssa. Kiertueen lava koostui kahdesta eri alustasta joita yhdistää suora ramppi. Pienemmän "B-lavan" ympärillä oli ympyrän muotoinen aidattu "Club Renaissance" VIP-alue.
Tuotanto > Puvustus

Esitykseen sisältyy useita asunvaihdoksia. Beyoncé käytti kiertueellaan 148 erilaista mittatilaustyönä valmistettua asua, asut tarjosivat lukuisat muotitalot Balenciagasta Loeween. Kiertueen puvustus pyrki kunnioittamaan jokaisen konsertti maan- tai kaupungin paikallisia suunnittelijoita. Esimerkiksi Lontoossa hän nähtiin Stella McCartneyn suunnittelemassa puvussa ja Amsterdamissa yllään alankomaalaisen muotisuunnittelijan Iris van Herpenin luoma mekko. Kiertueen stylistinä toimi Shiona Turini
Kappalelista

Opening act
"The Signboard" (video)
"Dangerously in Love"
"Flaws and All"
"1+1 /I'm Goin' Down"
"I Care"
"River Deep, Mountain high"
Renaissance
"Renaissance interlude" (video)
"I'm That Girl"
"Cozy"
"Alien Superstar"
"Lift Off"
Motherboard
"Motherboard interlude" (video)
"Cuff It"
"Energy"
"Break My Soul"
Opulence
"Opulence interlude" (video)
"Formation"
"Diva"
"Run the World (Girls)"
"My Power"
"Black Parade"
"Savage (Remix)"
"Partition"
Anointed
"Anointed interlude" (video)
"Church Girl"
"Get Me Bodied"
"Before I Let Go"
"Rather Die Young"
"Love on Top"
"Crazy in Love"
Anointed Pt. II
"Plastic Off the Sofa"
"Virgo's Groove / Naughty Girl"
"Move"
"Heated"
"Greenscreen interlude" (video)
"Thique"
"All Up in Your Mind"
"Drunk in Love"
Mind Control
"Mind Control interlude" (video)
"America Has a Problem"
"Pure/Honey"
Encore
"Summer Renaissance"
*Kappalelista Tukholman konserteista.
Vesilahti

| Vesilahti |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Laukon kartano Vesilahdella.
Sijainti:  61°18′35″N, 023°37′00″E
Maakunta:  Pirkanmaan maakunta
Seutukunta:  Tampereen seutukunta
Kuntanumero:  922
Hallinnollinen keskus:  Vesilahden kirkonkylä
Perustettu:  1869
Kokonaispinta-ala:  353,93 km² 249:nneksi suurin 2022 
– maa:  301,04 km²
– sisävesi:  52,89 km²
Väkiluku:  4 515 179:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  15,00 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  19,5 %
– 15–64-v.:  61,7 %
– yli 64-v.:  18,8 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  97,6 %
– ruotsinkielisiä:  0,5 %
– muut:  1,9 %
Kunnallisvero:  9,3 % 104:nneksi suurin 2025 
Kunnanjohtaja:  Mikko Latvala
Kunnanvaltuusto:  21 paikkaa
  2021–2025   • Kok.   • Kesk.   • PS   • SDP   • Vihr.   • KD:   7 5 4 2 2 1
www.vesilahti.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vesilahti (epävir. ruots. Vesilax) on Suomen kunta, joka sijaitsee Pyhäjärven etelä- ja kaakkoisrannalla Pirkanmaan maakunnassa ja kuuluu Tampereen seutukuntaan. Vesilahden naapurikuntia ovat Akaa, Lempäälä, Nokia, Pirkkala, Sastamala ja Urjala.
Historia

Vesilahden kunta on perustettu vuonna 1869, mutta asutusta Vesilahdessa on ollut jo tuhansia vuosia, mistä kertovat muun muassa runsaat kivikautiset löydöt. Vesilahden seurakunta on perustettu jo katolisella ajalla, ja ensimmäinen kirjallinen maininta siitä on vuodelta 1346.
Vesilahdesta on taltioitu rikas kansantarusto. Tarut kertovat muun muassa kristinuskoa levittäneestä Hunnun Herrasta ja häntä vastustaneesta soturipäällikkö Kirmukarmusta. Kunnan pitkään ja rikkaaseen historiaan voi tutustua Klaus Kurjen tiellä joko matkaten tai virtuaalisesti verkossa. Vesilahtelaissyntyinen kirkkoherra, myös kansanedustajana toiminut Frans Kärki, keräsi kotikunnastaan runsaasti suullista ja kirjallista perimätietoa.
Viime sotien jälkeen Vesilahteen asutettiin Sakkolan siirtoväkeä.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
| Vesilahden väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 3 081 | 3 081 |
| 1985 | 1985 |    | 3 006 | 3 006 |
| 1990 | 1990 |    | 3 097 | 3 097 |
| 1995 | 1995 |    | 3 235 | 3 235 |
| 2000 | 2000 |    | 3 421 | 3 421 |
| 2005 | 2005 |    | 3 831 | 3 831 |
| 2010 | 2010 |    | 4 345 | 4 345 |
| 2015 | 2015 |    | 4 489 | 4 489 |
| 2020 | 2020 |    | 4 354 | 4 354 |
Lähde: Tilastokeskus.
Kylät

Vesilahden kunnan nykyisin käyttämä kyläjako: Kirkonkylä, Koskenkylä, Krääkkiö, Narva, Onkemäki, Palho-Vakkala, Riehu, Rämsöö
Maarekisterikylät: Alholahti, Hakkila, Halkivaha, Heinäsuo (Heinutsuu), Hiirenoja, Hinsala, Iloinen, Jokioinen, Junnila, Järvenranta, Kaakila, Kahnala, Kaltsila, Keihonen, Kirkonkylä, Korpiniemi, Koski, Kostiala, Kurala, Kurkela, Kärkölä, Lohnattila, Mantere, Menkala, Mustinen, Narva, Niemenkylä, Niemenpää, Ojoinen, Onkemäki, Palho, Pörölä, Pöyhölä, Rautiala, Riitiälä, Saarela, Sakoinen, Salospohja, Sarkkila, Suonola, Toivola, Unajala, Vakkala, Valkkinen, Viljula, Vännilä, Yliskylä (kursivoidut kylät sijaitsevat nykyisin kokonaan tai pääosiltaan Vesilahdesta erotetuilla alueilla.)
Muita kyliä tai kulmakuntia: Keihonen, Latomaa, Linnamaa, Nyberginkylä, Otso, Rudangonmaa, Suomela
Kylistä Narva on tunnettu perinteikkäistä Narvan Markkinoistaan, joita järjestetään joka viides vuosi (2000, 2005, 2010, 2015...).
Kylät > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Vesilahdessa oli 4 460 asukasta, joista 2 481 asui taajamissa, 1 920 haja-asutusalueilla ja 59:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Vesilahden taajama-aste on 56,4 %. Vesilahden taajamaväestö jakautuu kolmen eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Vesilahden kirkonkylä | 1 657 |
| 2 | Narva | 496 |
| 3 | Koskenkylä | 328 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Liikenne

Vesilahti sijaitsee hyvien liikenneyhteyksien lähellä noin 30 kilometriä Tampereelta lounaaseen. Lähin rautatieasema on naapurikunnassa Lempäälässä, jonne on matkaa kymmenen kilometriä. Lempäälän kautta kulkee myös Tampereen ja Hämeenlinnan suuntiin moottoritienä valtatie 3. Tampere-Pirkkalan lentoasema sijaitsee 30 kilometrin päässä Pirkkalassa. Lempäälästä Sastamalan Stormiin valtatielle 12 johtava seututie 301 kulkee Vesilahden Kirkonkylän ja Narvan kylän kautta. Seututie 301 erkanee Kuralan kylän kohdalla maantie 2992 Nokian Tottijärvelle ja edelleen valtatielle 12. Narvan eteläpuolelta seututie 301 erkanee maantie 2986 Punkalaitumelle ja Kirkonkylän länsipuolelta erkanee maantie 2985 Koskenkylän kautta Akaan Viialaan. Lisäksi kunnan alueella kulkee useita lyhyempiä kunnan sisäisiä maanteitä.
Palvelut

Vesilahdessa on kolme alakoulua (Kirkonkylän, Narvan ja Ylämäen koulut) ja yläaste. Kansalaisopisto-opetuksen Vesilahdessa järjestää Pirkan opisto. Vesilahden pääkirjasto sijaitsee Kirkonkylässä. Vesilahdella ilmestyy Lempäälän kanssa yhteinen Lempäälän-Vesilahden Sanomat.
Hallinto

Vesilahden kunnanvaltuuston määräenemmistö on kokoomuksen ja keskustan valtuutetuilla. Vesilahden kunnanjohtaja on Mikko Latvala, joka valittiin virkaan vuoden 2023 lopussa ja aloitti työnsä Vesilahdessa maaliskuussa 2024. Koulutukseltaan Latvala on hallintotieteiden maisteri ja sosionomi. Ennen Latvalaa kunnanjohtajan virkaa toimitti hallintojohtaja Susanna Hokkanen edellisen kunnanjohtaja Tuomas Hirvosen irtisanouduttua luottamuspulan seurauksena elokuussa 2023. Vuosina 1994–2019 Vesilahden kunnanjohtaja oli Erkki Paloniemi.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Vesilahdessa toimii Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Vesilahden seurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Vesilahden alueella toimii Tampereen ortodoksinen seurakunta.
Nähtävyyksiä

Vesilahden kirkko on valmistunut 1802.
Vesilahden sakaristo, kivisakasti 1400-luvulta
Klaus Kurjen reitti
Laukon kartano
Vesilahden kotiseutumuseo
Narvan kyläkirkko
Tunnettuja vesilahtelaisia

Jere Bergius, seiväshyppääjä
Pentti Eskola, pituushyppääjä
J. F. Granlund, kirjanpainaja, kirjailija ja kääntäjä
Matti Grönberg, elokuvatuottaja ja ohjaaja
G. A. Heman, rovasti ja kirjailija
Adam Ivendorff, kirkonvartija ja päiväkirjan pitäjä
Tauno Kuosmanen, yrittäjä, ”Nilsiän öljysheikki”
Gabriel Kurck, maaherra 1600-luvulla
Arvid Kurki, Turun piispa 1500-luvulla
Frans Kärki, rovasti ja kansanedustaja
Johannes Peltonen, oikeusneuvos ja kansanedustaja
Aarne Rekola, oikeustieteilijä, hallintoneuvos
Janne Saarinen, näyttelijä
Jaakko Sointu (1912–1978), metsäneuvos
Niilo Söyrinki, kasvitieteilijä ja professori
Sulo Söyrinki, pastori ja kansanopiston johtaja
Kalevi Tuominen, koripalloilija ja koripallovalmentaja
Johan Agapetus Törngren, professori, lääkintöhallituksen pääjohtaja ja arkkiatri
Vesilahden alue

Vesilahden alue oli 1900-luvun alussa nykyistä laajempi, mutta myöhemmin siitä on useita kertoja siirretty alueita naapurikuntiin.
Vuonna 1900 Vesilahden asukasluku oli 6 781. Ensimmäisenä Vesilahdesta erosi Tottijärvi, joka oli jo vuodesta 1662 ollut rukoushuonekunta ja vuodesta 1689 Vesilahden kappeliseurakunta. Tottijärven alueesta muodostettiin itsenäinen kuntalähde? ja seurakunta vuonna 1906. Kappelin alueella oli vuonna 1900 1 418 asukasta. Nykyisin Tottijärvi on osa Nokian kaupunkia, johon se liitettiin vuonna 1976.
Vuonna 1921 Vesilahdesta liitettiin Pirkkalaan Anian kylä, joka sijaitsee Pyhäjärven pohjoispuolella. Vesilahden kirkonkylä ja sijaitsee järven etelärannalla.
Vuonna 1927 muodostettiin uusi Viialan kunta ottamalla osia Akaan, Lempäälän ja Vesilahden kunnista. Vesilahdesta Viialaan liitettiin Heinäsuon, Riipilän ja Sarkkilan kylät, minkä lisäksi osia kuudesta muusta kylästä kuului liitosalueeseen. Viiala yhdistyi vuonna 2008 yhdessä Toijalan kanssa uudeksi Akaan kaupungiksi.
Vuonna 1953 Vesilahdesta liitettiin Urjalaan Halkivahan kylän Vesilahden puoleinen osa. Halkivaha on kylä, joka on muodostunut kolmen kunnan alueelle, lähelle Punkalaitumen, Vesilahden ja Urjalan yhteistä vanhaa rajakiveä. Vesilahden puoleiseen Halkivahaan rakennettiin rukoushuone vuonna 1908 ja vuonna 1926 se laajentamisen jälkeen vihittiin kirkoksi. Halkivahasta yritettiin muodostaa itsenäistä seurakuntaa 1910-luvulla, mutta seurakunnan sijaan siitä muodostettiin Valtioneuvoston päätöksellä rukoushuonekunta vuonna 1919. Myös Halkivahan kunnan perustaminen oli suunnitteilla, mutta Valtioneuvosto on antanut asiasta kielteisen päätöksen vuonna 1931.
Vuonna 1964 Pyhäjärven pohjoispuolella sijaitseva Säijä liitettiin Lempäälään. Kylä oli viimeinen Vesilahden osa, joka sijaitsi Pyhäjärven pohjoispuolella. Vesilahden väkiluku oli 4 639 asukasta vuonna 1964. Väkiluku laski edelleen alle kolmentuhannen, kunnes se lähti uudelleen nousuun 1970-luvulla.
Ystävyyskaupungit

Rõuge (Viro)
St. Georgen im Schwarzwald (Saksa)
Kulttuuri > Murre

Vesilahden alueella puhutun kielen perustana on perihämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Perihämäläinen murrealue on hämäläismurteiden keskeisin alue. Perihämäläisellä murteella on 19 tyypillistä hämäläistä murrepiirrettä.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Vesilahden pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla palvattu siankylki, kutunjuusto ja suolakala kuoriperunoilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vesilahti Wikimedia Commonsissa
Vesilahden kunnan kotisivut
Yrjö Punkari : Klaus Kurjen tien nähtävyyksiä Vesilahdessa
Tilastokeskus – Vesilahden avainluvut
| n k Pirkanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Akaa  Hämeenkyrö  Ikaalinen  Juupajoki  Kangasala  Kihniö  Kuhmoinen  Lempäälä  Mänttä-Vilppula  Nokia  Orivesi  Parkano  Pirkkala  Punkalaidun  Pälkäne  Ruovesi  Sastamala  Tampere  Urjala  Valkeakoski  Vesilahti  Virrat  Ylöjärvi 
Entiset kunnat:  Aitolahti  Akaa  Eräjärvi  Ikaalisten epäitsenäinen kauppala  Ikaalisten maalaiskunta  Karkku  Keikyä  Kiikka  Kiikoinen  Kuhmalahti  Kuru  Kylmäkoski  Luopioinen  Längelmäki (osa)  Messukylä  Mouhijärvi  Mänttä  Pohjaslahti  Sahalahti  Suodenniemi  Suoniemi  Sääksmäki  Teisko  Toijala  Tottijärvi  Tyrväntö (osa)  Tyrvää  Vammala  Viiala  Viljakkala  Vilppula  Äetsä 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Vesilahtea ilmakuvassa.
Vesilahden kirjasto
Vesilahden nykyinen alue punaisella ja nykyiset rajat mustalla. Kunnan rajat ennen vuotta 1906 keltaisella. Tottijärvi itsenäistyi 1906 (vaaleanpunaisella), Ania liitettiin Pirkkalaan 1921 (vihreällä), Viialaan liitettiin alue 1927 (ruskealla), Halkivaha liitettiin Urjalaan 1953 (sinisellä) ja Säijä liitettiin Lempäälään 1964 (violetilla).
Jevdokija Rostoptšina

Jevdokija Petrovna Rostoptšina, Georg Kordik, 1846.
Jevdokija (Evdokia) Petrovna Rostoptšina (Rostopčina) o.s. Suškova (ven. Евдокия Петровна Ростопчина); (23. joulukuuta 1811 [J: 4. tammikuuta 1812]  Moskova -  3. joulukuuta [J: 15. joulukuuta] 1858, Moskova) oli venäläinen kirjailija, runoilija, kääntäjä ja salonginpitäjä.
Rostoptšina kuvaa yläluokan naisen elämän tyhjyyttä romaanissaan Onnellinen nainen vuodelta 1852. Hänen ulkomailla vuonna 1845 kirjoitetun balladinsa Pakkoavioliitto katsottiin olevan allegoria sen aikaisille Venäjän ja Puolan suhteille.
Suku ja varhaisvaiheet

Jevdokija Suškovan vanhemmat olivat todellinen valtioneuvos Pjotr ​​Vasilevitš Suškov (1783–1855) ​​ja Daria Ivanovna Paškova (1790–1817).
Menetettyään äitinsä kuusivuotiaana, Jevdokija varttui yhdessä kahden nuoremman veljensä kanssa Moskovassa äidinisänsä Ivan Aleksandrovitš Paškovin varakkaassa perheessä. Tyttö luki Puškinia, Žukovskia, Byronia, Schilleriä, Shakespearea ja Dantea sekä opiskeli saksaa, ranskaa, italiaa ja englantia. Hän tapasi ihailemansa runoilija Aleksandr Puškinin tanssiaisissa vuonna 1828. Tästä tapahtumasta hän kirjoitti myöhemmin runossaan "Kaksi tapaamista", Dve vstreštši (ven. Две встречи) vuonna 1838.
Avioliitto

Päästäkseen pois kodin kahlehtivasta ilmapiiristä Jevdokija Suškova hyväksyi 22-vuotiaana nuoren ja varakkaan kreivi Andrei Feodorovitš Rostoptšinin (1813–1892), Moskovan kenraalikuvernöörin pojan, kosinnan. Heidät vihittiin avioliittoon 26. toukokuuta 1833 Moskovassa. Kreivitär Rostoptšina oli kuitenkin erittäin tyytymätön töykeään ja kyyniseen aviomieheensä ja alkoi etsiä huomiota muualta. Jevdokija Rostoptšinaa ympäröi joukko ihailijoita, joille hän jakoi huomiotaan.
Kreivi Rostoptšin jätti sotilasuransa vuonna 1833 ja alkoi harrastaa hevosten kasvatusta sekä merkittävästi kartuttaa monipuolisesti kulttuuria harrastaneelta isältään jo 15-vuotiaana perimäänsä arkisto-kirjasto-taidekokoelmaa keräämällä harvinaisia kirjoja, länsieurooppalaista taidetta mm. Dürerin, Rembrandtin, Rubensin, Poussinin ja Tizianin töitä. Yli 280 teosta käsittänyt lähinnä muotokuvista koostuva taidekokoelma oli ilmaiseksi avoinna taideopiskelijoille Sadovaja-Kudrinskaja -katu 15:ssä sijainneessa sitä varten ostetussa talossa. Suuren omaisuuden huvettua talo jouduttiin sulkemaan vuonna 1850 ja kokoelma myytiin Pietarissa vuonna 1852.
Kirjallinen ura

Jevdokija Rostoptšina julkaisi ensimmäisen runonsa Talisman vuonna 1831 perheystävä Pjotr Vjazemskin avulla Anton Delvigin toimittamassa kirjallisessa kalenterissa Severnyje tsvety, Pohjoisen kukkia (ven. Северные цветы). Runo oli allekirjoitettu nimimerkillä D-n.
1830-luvulla hänen runojaan julkaistiin kirjallisissa aikakauslehdissä Biblioteka dlja tštenija, Lukukirjasto (ven. Библиотека для чтения), Moskovski nabliudatel, "Moskovan tarkkailija" (ven. Московский наблюдатель) ja Sovremennik, Aikalainen (ven. Современник).
Vuonna 1836 kreivitär Rostoptšinina muutti aviomiehensä kanssa Pietariin, jossa he kuuluivat pääkaupungin ylimpiin älymystöpiireihin. Rostoptšina alkoi allekirjoittaa julkaistut runonsa ensin R:n kanssa ja sitten koko nimellään. Kirjoitustyössään häntä kannustivat Lermontov, Puškin ja Žukovski. Ogarjov, Mei ja Tjuttšev omistivat runonsa hänelle. Hänen kirjallisen salonkinsa vieraina olivat Žukovski, Vjazemski, Gogol, Turgenev, I. P. Myatlev, Pletnjov, Odojevski, Vladimir Sollogub, S. A. Sobolevsky, ja P. Dargomyžlink. Lermontov oli hänen uskottunsa vuodesta 1841 lähtien.
Rostoptšininan kirjallinen tuotanto oli laaja ja hän oli aikanaan arvostettu. Hänestä kaavailtiin jopa Puškinin manttelinperijää, monen muun kuten 21-vuotiaana kuolleen Dmitri Venevitinovin ohella. Hänen ensimmäiset proosateoksensa olivat kaksi kertomusta "Arvot ja raha" (ven. ины и деньги) ja "Kaksintaistelu" (ven. Поединок), jotka julkaistiin 1838 ensin lehdessä ja sitten salanimellä Pietarissa vuonna 1839 erillisessä kirjassa "Esseitä suuresta maailman-valosta" (ven. Очерки большого света). Vuonna 1841 Rostoptšinina julkaisi yhdeksänkymmentäyksi runoa vuosilta 1829-1839 sisältävän runokokoelmansa.
Hänen rakkauslyriikkansa oli suosittua 1830- ja 1840-luvuilla, jolloin sitä sävellettiin lauluiksi. Rostoptšinaa syytettiin pinnallisuudesta ja aristokraattisista elämäntavoista, kuten monia muitakin romantikkoja. Monet hänen kuuluisista runoistaan ​​kirjoitettiin perheen Voronežin maakunnassa sijaitsevassa kartanossa Moskovan lähistöllä, jossa vietettiin kesiä.