stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toktamyš
Kultaisen ordan kaanina > Liittoutuminen Liettuan kanssa

Tīmūr Qutluq voitti Toktamyšin taistelussa vuonna 1398 ja tämä pakeni Krimin ja Kiovan kautta Liettuan suuriruhtinas Vytautasin hoviin Vilnaan. Toktamyš ja Vytautas allekirjoittivat sopimuksen, jossa Vytautas vahvistettiin Rutenian hallitsijaksi, joka oli kuulunut Kultaiselle ordalle ja Venäjän ruhtinaskuntien verot luvattiin vastineeksi sotilaallisesta avusta. Kun Tīmūr Qutluq-kaani vaati Toktamyšin luovuttamista, hän sai suuriruhtinas Vytautasilta pahaenteisen vastauksen: "En luovu tsaari Toktamyšistä, vaan haluan tavata tsaari Temir-Kutlun henkilökohtaisesti."
Vytautas ja Toktamyš valmistelivat liettualaisten ja mongolien joukkoja yhteiseen sotaretkeen, jota tukivat puolalaiset vapaaehtoiset. Kesällä 1399 Vytautas ja Toktamyš lähtivät Tīmūr Qutluq-kaania ja emiiri Edigua vastaan ​​suurella armeijalla. Tīmūr Qutluq teeskenteli suostuvansa alistumaan Vytautasille ja maksamaan hänelle vuosittaista veroa, mutta pyysi kolme päivä lykkäystä. Tämä riitti siihen että Edigun täydennysjoukot saapuivat paikalle. Edigu ei voinut vastustaa kiusausta seurustella Liettuan hallitsijan kanssa ja järjesti tapaamisen jokiuoman erottamana. Jatkoneuvottelut osoittautuivat turhiksi, ja molemmat joukot osallistuivat Vorsklajoen taisteluun 12. elokuuta 1399. Tīmūr Qutluq ja Edigu onnistuivat saartamaan Vytautasin ja Toktamyšin joukot käyttämällä vale-vetäytymistaktiikkaa aiheuttaen heille murskatappion. Toktamyš pakeni taistelukentältä. Vytautas selvisi taistelusta, vaikka parikymmentä ruhtinasta mukaan lukien kaksi hänen serkkuaan kaatui taistelussa. Tīmūr Qutluq kuoli taistelussa saamiinsa vammoihin. Tappio oli tuhoisa ja päätti suuriruhtinas Vytautasin laajenemispolitiikan eteläisessa Kiovan Rusissa.
Kultaisen ordan kaanina > Maanpaossa Siperiassa

Toktamyš matkasi Kultaisen ordan syrjäseuduille Siperiaan. Hän onnistui saamaan osia alueesta hallintaansa vuonna 1400, ja vuonna 1405 hän yritti liittoutua suojelijakseen muuttuneen entisen vihollisensa Tīmūr Qutluqin kanssa, joka oli riidoissa Edigun kanssa. Timur Lenkin kuolema helmikuussa 1405 teki kaiken lähentymisen kyseenalaisiksi. Koko tämän ajanjakson ajan Toktamyš herätti vihamielisyyttä Edigussa ja hänen uudessa nukkehallitsija-kaanissaan Shādī Begissä. Edigun sanotaan taistelleen Toktamyšiä vastaan ​​kuusitoista eri kertaa vuosina 1400-1406. Viimeisen yhteenoton jälkeen, jossa oli tapahtunut käänne Toktamyšin hyväksi, Edigu levitti huhua omasta kuolemastaan. ​​Hän halusi saada Toktamyšin esiin, jotta voisi tappaa hänet nuolien ja keihäiden sateessa. Tämä surma tapahtui vuosien 1406/1407 vaihteessa lähellä Tjumenia. Kaani Shādī Beg väitti joko itse olleensa osallisena surmaamiseen tai hänelle annettiin kunnia Toktamyšin kuolemasta, toisaalta ansio langetettiin Edigulle tai tämän pojalle Nūr ad-Dīnille.
Kultainen orda ei koskaan toipunut: myöhempi historia on entisten alamaisten taistelua ylivaltaa vastaan ja yrityksiä palauttaa aroille poliittinen ja kaupallinen vakaus. Toktamyšiä on kutsuttu Kultaisen ordan viimeiseksi suureksi hallitsijaksi.
Perhe

Toktamyšillä oli kolme vaimoa: Ṭaghāy-Bīka, Shukr-Bīka-Āgā ja Ūrun-Bikā. Hän oli nainut myös kenraali Mamain lesken, joka oli luultavasti kaani Berdi Begin tytär Tulun Beg Kanum, joka oli hallinnut lyhyen aikaa Saraissa vuosina 1370-1371. Hän teloitutti naisen vuonna 1386, ilmeisesti osallistumisesta salaliittoon. Historioitsija Muʿizz al-ansābin mukaan Toktamyšillä oli kahdeksan poikaa ja viisi tytärtä sekä kuusi lastenlasta:
Jalāl ad-Dīn (1380–1412/1413) (äiti Ṭaghāy-Bīka), Kultaisen ordan kaani 1411-1412, kuoli taistelussa veljensä Karīm Berdin surmaamana
Abū-Saʿīd
Amān Beg
Karīm Berdi (1370–1414), Kultaisen ordan kaani 1409, 1412-1413, 1414 (k. 1417 ?)
Sajjid Aḥmad, mahdollisesti Kultaisen ordan kaani 1416–1417 (eri henkilö kuin Sajjid Aḥmad, kaani 1432–1459)
Kebek (–1414), Kultaisen ordan kaani 1413-1414
Tšaghatāi-Sulṭān
Sarāi-Mulk
Shīrīn-Bīka
Jabbār Berdi, Kultaisen ordan kaani 1414-1415, 1416-1417
Qādir Berdi (äiti tšerkessi jalkavaimo), Kultaisen ordan kaani 1419 (k. 1419)
Abū-Saʿīd
Iskandar (äiti Ūrun-Bikā)
Kūtšuk Muḥammad (äiti Ūrun-Bikā), eri henkilö kuin Kütšük Muḥammad, kaani (1434–1459)
Malika (äiti Ṭaghāi-Bīka)
Jānika-kaanitar (äiti Ṭaghāi-Bīka), (k. 1437) nai n. vuonna 1395 Valkoisen ordan emiiri Edigun, Nogai ordan perustaja (1352–1419). Teki pyhiinvaellusmatkan (hadž) Mekkaan vuonna 1416, haudattu nykypäiviin säilyneeseen mausoleumiin Kyrk-Oraan Krimille.
Saʿīd-Bīka (äiti Ṭaghāi-Bīka)
Baktī-Bīka (äiti Shukr-Bīka-Āgā)
Mairam-Bīka (äiti Ūrun-Bikā)
Toktamyšin hallitsema Kultaisen ordan alue laajimmillaan vuonna 1389
Toktamyš joukkoineen Moskovan lähellä vuonna 1382, Iivana Julman Kuvitettu kronikka 1500-luku
Timur Lenkin joukot suostuttelevat hänet aloittamaan sodan Toktamyš-kaanin kanssa, Sharaf ad-din Ali Yazdi, 1533
Shādī Beg surmaa Toktamyšin vuonna 1406/1407, Iivana Julman Kuvitettu kronikka, 1500-luku
"Samana vuonna Volgan suuressa ordassa kuningas Toktamyš itse tappoi kuningattarensa, nimeltään Tovlunbeka (Tulun Beg Kanum). Samana vuonna novgorodilaiset sulkivat itsensä Novgorodiin, ja suuriruhtinas katkaisi heidän kanssaan rauhanomaiset suhteet." Iivana Julman Kuvitettu kronikka, 1500-luku
Normaalikorkeus

Normaalikorkeus on geodesiassa eli maanmittausopissa käytetty vertailutaso.
Normaalikorkeus   H^{N} (tai  H^{*})on mööitelty hypoteettisen vastinpisteen korkeudeksi vertausellipsoidista normaalipainovoimakentässä, kun vertausellipsoidin ja vastinpisteen potentiaaliero on sama kuin havaintopisteen geopotentiaaliluku  C.
Normaalikorkeus lasketaan pisteen ja korkeusdatumin nollatason välisestä geopotentiaalierosta. Tämä geopotentiaaliero jaetaan keskimääräisellä normaalipainovoimalla  {\bar {\gamma }}:
Normaalikorkeus on pisteen ja kvasigeoidin välinen etäisyys. Normaalikorkeus poikkeaa hieman samasta geopotentiaalierosta lasketusta ortometrisestä korkeudesta. Ero saattaa olla sitä suurempi mitä korkeammalla merenpinnan tasosta ollaan. Etelä-Suomessa ero on muutamia millimetrejä, Käsivarressa korkeintaan 11 cm.
Normaalikorkeus on käytössä N2000-korkeusjärjestelmässä.
Kirjallisuutta

Torge, W., 2001. Geodesy. Third completely revised and extended edition. W. de Gruyter, Berlin, New York, ISBN 3-11-017072-8.
Nordisk Film

| Nordisk Film |
| --- | --- |

Perustettu:  1906
Perustaja:  Ole Olsen
Toimitusjohtaja:  Allan Mathson Hansen
Kotipaikka:  Mosedalvej 14, Valby 2500, Tanska
Liikevaihto:  530 milj. EUR (2016)
Henkilöstö:  1 900 (2016)
Emoyhtiö:  Egmont Group
Omistaja:  Egmont Group
Kotisivu:  www.nordiskfilm.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nordisk Film A/S (aiemmalta nimeltään Nordisk Films Kompagni af) on vuonna 1906 Tanskassa perustettu elokuvayhtiö. Nordisk Film on osa Egmont-konsernia, joka on Euroopan johtavia mediayhtiöitä. Egmont on kaupallinen säätiö, jonka voitosta jaetaan vuosittain 13 miljoonaa euroa erityisesti lasten ja nuorten sosiaalisia ja terveydellisiä oloja tukeviin hankkeisiin. Lisäksi tukea suunnataan taiteeseen, kulttuuriin ja tutkimukseen.
Nordisk Film on maailman vanhimpia elokuvayhtiöitä. Yhtiön palveluksessa oli 1 900 ihmistä. Nykyään Nordisk Film on Pohjoismaiden johtavia viihdeyrityksiä, jonka toiminta kattaa elokuvien ja tv-sarjojen kehittelyn, tuotannon ja jakelun, tietokonepelien tuotannon ja jakelun, gift card -liiketoimintaa sekä digitaalista mainontaa.  Nordisk Filmillä on Sonyn PlayStationin levitysoikeudet, ja yhtiö omistaa elokuvateattereita Tanskassa, Ruotsissa ja Norjassa.
Suomessa Nordisk Film on suurin kotimaisen elokuvan levittäjä, jonka elokuvalevityksen johtana toimii Katarina Nyman. Yhtiö on osakas Solar Films -elokuvatuotantoyhtiössä. Se myöntää vuosittain tunnustuspalkinnon pohjoismaista elokuvaa edistäneelle elokuvalle tai tekijäryhmälle. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1996.
logot

1909
1947–1984
2006–2020
2020–
Kirjallisuutta

Thorsen, Isak: Nordisk Films Kompagni 1906–1924 : The Rise and Fall of the Polar Bear. London : John Libbey, 2017. ISBN 9780-86196-731-5.
Aiheesta muualla

Nordisk Filmin suomenkieliset kotisivut
Nordisk Film Elonetissä
Johann Tilli

| Johann Tilli> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Johann Mikael Tilli
Syntynyt: 11. marraskuuta 1967 (ikä 57) Kerimäki
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Johann Tilli (s. 11. marraskuuta 1967 Kerimäki) on suomalainen bassolaulaja.
Tilli sai toisen palkinnon vuoden 1987 Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa, tunnustuspalkinnon Timo Mustakallio -laulukilpailussa 1987 sekä ensimmäisen palkinnon vuosien 1987 ja 1990 Kangasniemen laulukilpailussa.
Tilli on vieraillut Savonlinnan Oopperajuhlilla vuodesta 1987 ja Suomen Kansallisoopperassa vuodesta 1993 alkaen. Kansainvälisen uran tehnyt Tilli on ollut kiinnitettynä 1990–1996 Hampurin valtionoopperaan ja 1996–1998 Düsseldorfin oopperaan. Vuodesta 1998 lähtien hänellä on ollut residenssisopimus Dresdenin valtionoopperaan, jossa hän on laulanut muun muassa kaikki Wagnerin bassoroolit paitsi Hagenin ja Hans Sachsin.lähde?
Tilliä on nähty ja kuultu kaikilla Keski-Euroopan merkittävillä oopperalavoilla, kuten Berliinin oopperataloissa, Zürichissä, Münchenin valtionoopperassa, Kölnissä, Stuttgartissa, Madridin Teatro Realissa, Barcelonan Teatro Liceussa sekä Bayreuthin ja Bregenzin musiikkijuhlilla.
Tilli on tehnyt yhteistyötä maailmankuulujen kapellimestarien kuten Claudio Abbadon, Daniel Barenboimin, Semjon Bytškovin, Sir Andrew Davisin, Nikolaus Harnoncourtin, Wolfgang Sawallischin, Giuseppe Sinopolin, Jeffrey Taten ja Christian Thielemannin kanssa. Suomessa Tilli tunnettaneen parhaiten ”kolmen basson” kokoonpanosta, jossa kaksi muuta ovat Matti Salminen ja Jaakko Ryhänen. Kolmen basson konserteista on tehty sekä video- että CD–taltiointeja. Tilli on tehnyt levytyksiä muun muassa levymerkeille Deutsche Grammophon, Sony Classical, Orfeo, Capriccio ja BIS Records.
Johann Tilli perusti vuonna 2010 Edition Tilli -nimisen nuottikustantamon. Edition Tilli keskittyy erityisesti suomalaisiin säveltäjiin ja heidän musiikkinsa ja haluaa myös saattaa nykyaikaiseen julkaisumuotoon vähemmän tunnettujen säveltäjien unohduksiin joutuneita sävellyksiä.lähde?
2018 Johann Tilli on asettunut Rantasalmen Kolkontaipaleelle. Puolisonsa Inari Tillin kanssa he ovat perustaneet taiteilijaresidenssin Villa Ilokiven Kolkontaipaleen vanhaan kyläkouluun.lähde?
Vuonna 2023 Johann Tilli perusti puolisonsa Inari Tillin kanssa Ilokivi kaekuu - taijevestivualin. Festivaali tarjoaa yleisölle helposti lähestyttävää klassista musiikkia ja sen tunnelma halutaan pitää sellaisena, että sinne on jokaisen helppo tulla ja jokaisen helppo olla.lähde?
Tilli on toimittanut saksankielen 18-sivuisen ääntämisoppaan "Deutsche Aussprache für Sänger" (ISBN 978-952-68934-0-2).
Tillin tärkeimpiä oopperarooleja

Komtuuri, Don Giovanni
Sarastro, Taikahuilu
Warlaam, Boris Godunov
Gremin, Jevgeni Onegin
Rocco, Don Fernando, Fidelio
Daland, Lentävä hollantilainen
Hagen, Fasolt, Fafner, Hunding, Nibelungin sormus
Heinrich, Lohengrin
Gurnemanz, Titurel, Parsifal
Kuningas Marke, Tristan ja Isolde
Maakreivi, Tannhäuser
Kuningas, Ramfis, Aida
Guardiano, Kohtalon voima
Banquo, Macbeth
Filip, Suurinkvisiittori, Don Carlos
Seneca, Poppean kruunaus
Zaccaria, Nabucco
Johann Tillin laulusävellykset > Hengellisiä lauluja Op. 1

Jumalani, miksi minut hylkäsit Ps. 22: 2–6 (palmusunnuntain psalmi)
Jumala, olet ainoa turvani  Ps. 43: 2–5 (5. paastonajan sunnuntain psalmi)
Laulakaa Jumalalle Ps. 68: 5–11 (helluntaipäivän psalmi)
Minä ylistän sinua, Herra Ps. 30: 2–6 (pääsiäisyön psalmi)
Sinun puoleesi, Herra, minä käännyn Ps. 25: 1–2, 4–10 (1. adventtisunnuntain psalmi / 2. paastonajan sunnuntain psalmi)
Johann Tillin laulusävellykset > Hengellisiä lauluja Op. 3

Onnellisia ne, jotka saavat voimansa Ps. 84: 6–10, 13 (4. paastoajan sunnuntain psalmi)
Taivaat ylistävät ihmeitäsi  Ps. 89: 6–8, 16–19 (pyhänpäivän  psalmi)
Tulkaa, kohottakaamme ilohuuto Ps. 95: 1–2, 6–7 (kolminaisuudenpäivän psalmi)
Johann Tillin laulusävellykset > Hengellisiä lauluja Op. 4

Kun helluntaipäivä oli tullut Ap.t..2: 1–8, 12–13 (helluntaipäivän 2. lukukappale 1.–3. vsk)
Kun minä käänsin sydämeni  Saarn. 8: 16–17 (kolminaisuudenpäivän 1. lukukappale 2.vsk)
Sydämeni riemuitsee Herrasta 1. Sam. 2: 1–2, 6–9 (Marian ilmestyspäivän 1. lukukappale 3. vsk)
Johann Tillin laulusävellykset > Hengellisiä lauluja Op. 5

Miksi pelkäisin pahana päivänä Ps. 49: 6–10, 16–21 (2. sunnuntain helluntaista psalmi)
Herra, kuinka kauan Ps. 13: 2–6 (5. sunnuntain helluntaista psalmi)
Herra, sinä ilahdutat teoillasi Ps. 92: 5–10 (9. sunnuntain helluntaista psalmi)
Sallikaa lasten tulla luokseni Luuk. 18: 16, Ps. 115: 12–15 (perheen sunnuntain psalmi)
Herralla on istuimensa taivaissa Ps. 103: 19–22 (mikkelinpäivän psalmi)
Johann Tillin laulusävellykset > Hengellisiä lauluja Op. 7

Ihminen  L. Onerva
Johann Tillin laulusävellykset > Hengellisiä lauluja Op. 8

Minä pysyn aina lähellä Herraa Ps. 16: 8–11 (2. pääsiäispäivän psalmi)
Niin kuin lammas Ap.t. 8: 32–33 (pääsiäisen jälkeisen torstain lukukappale)
Kuinka ääretön onkaan  Room. 11: 33–36 (kolminaisuuden päivän 2. lukukappale 1. vsk)
Johann Tillin urkutranskriptiot

Beethoven: Festive March (Piano Sonata No 10) Op. 14 No 2 [ET 727]
Beethoven: Funeral March (Symphony No 3) Op. 55 [ET 982]
Beethoven: Funeral March WoO Anhang 13 [ET 787]
Beethoven: Moonlight Sonata Op. 27 No 2 [ET 786]
Chopin: Funeral March Op. 72 No 2 (B 20) [ET 788]
Fauré: Pavane Op. 50 [ET 212]
Grieg: The Death of Aase Op. 46 No 2 [ET 992]
Grieg: Funeral March for Rikard Nordraak EG 107 [ET 994]
Grieg: Marsch Op. 56 No 3
Händel: Funeral March HWV 57 [ET 725]
Kumpula: Prayer [ET 1509]
Kuula: Fugue Op. 10 No 2b
Kuula: Häämarssi (Wedding March) Op. 3b No 2b
Kuula: Melodie lugubre Op. 17c No 2 [ET 1511]
Kuula: Meren virsi Op. 11 No 2 [ET 1512]
Kuula: Prelude Op. 10 No 1b
Kuula: Surumarssi Op. 26 No 6b
Madetoja: Integer vitae Op. 72 No 1 [ET 669]
Melartin: Berceuse Op. 59 No 3 [ET 1513]
Mendelssohn: Funeral March Op. 103 [ET 983]
Merikanto, O.: Surumarssi Op. 25 [ET 018]
Merikanto, O.: Kirkko-aikana OM 115
Merikanto, O.: Peikkojen tanssi OM 212
Merikanto, O.: Trauermarsch [Funeral March] OM 279 [ET 1726]
Merikanto, O.: Valse lente Op. 33 [ET 1727]
Mozart: Festive March (Magic Flute) K 620
Mozart: Maurerische Trauermusik KV 477
Schubert: Fuge e-moll op.posth. 152 / D.952
Wagner: Vierte Szene 2. Akt Lohengrin
Narvan marssi
Kuula, T.: Fuga TK 15b
Johann Tillin sovituksia viululle ja pianolle

Merikanto, O.: Aamulla varhain (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Ainoa olen talon tyttö (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Istun järven rannalla (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Jos voisin laulaa kuin lintu voi (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Kesäaamu Op. 100 (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Minun kultani kaukana kukkuu (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Minun kultani kaunis on (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Minä olen yksin (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Oi, jos ilta joutuisi (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Sen ihanaisen virran reunall' (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Sydämestäni rakastan (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Sä kasvoit neito kaunoinen (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Taivas on sininen ja valkoinen (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Tuoll' on mun kultani (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Tuomi on virran reunalla (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Tuonne taakse metsämaan (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Tääll' päivät verkkaan vierevi (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Ukko Noak (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Yksin istun ja lauleskelen (orig. pianolle)
Merikanto, O.: Älä itke äitini (orig. pianolle)
Johann Tillin sovituksia jousiorkesterille

Pasquet, Luis: Había una vez... (orig. vaskikvintetille) [ET 411]
Pasquet, Luis: Jazz Impressions (orig. vaskikvintetille) [ET 409]
Johann Tillin sovituksia matalalle miesäänelle ja uruille

Beethoven, Ludwig van: Sechs Lieder von Gellert Op. 48
Brahms, Johannes: Vier ernste Gesänge Op. 121
Dvořák, Antonín: Biblische Lieder Op. 99
Hanson, Howard: Four Psalms Op. 50
Kuula, Toivo: Ave Maria Op. 23 No 2
Merikanto, Oskar: Allting glider mot döden (Päivästä yöksi) Op. 105 No 3
Merikanto, Oskar: Aurinko laski Op. 113 No 1
Merikanto, Oskar: Elämän laulu Op. 61
Merikanto, Oskar: Genezaretin rannalla Op. 93 No 2
Merikanto, Oskar: Haudoilta Op. 74
Merikanto, Oskar: Iltakellot Op. 106 No 1
Merikanto, Oskar: Kun saapuu Herra Zebaoth Op. 17
Merikanto, Oskar: Kuolema kannelta löi Op. 49 No 2
Merikanto, Oskar: Käsittämätön Jumala Op. 109 No 2
Merikanto, Oskar: Linnulle kirkkomaalla Op. 52 No 2
Merikanto, Oskar: Mä haaveksin näin Op. 78 No 2
Merikanto, Oskar: Rauha Op. 95 No 3
Merikanto, Oskar: Rukous Op. 40 No 2
Merikanto, Oskar: Syyslaulu Op. 110 No 2
Merikanto, Oskar: Taas soivat ne suuret surut Op. 52 No 1
Merikanto, Oskar: Tule tuskaani yö Op. 83 No 2
Merikanto, Oskar: Yö Op. 110 No 1
Palkinnot ja tunnustukset

Ensimmäinen Martti Talvela -palkinto 1990
Theo Adam -palkinto 2002 erityisesti Wagner-roolien tulkinnoista.
Aiheesta muualla

Johann Tillin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Edition Tilli
Villa Ilokivi -kotisivut
Ilokivi kaekuu-taijevestivuali -kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Too Low for Zero

| Too Low for Zero Elton John |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuu 1982 – tammikuu 1983
 Julkaistu: 30. toukokuuta 1983
 Tuottaja(t): Chris Thomas
 Tyylilaji: Pop rock, new wave
 Kesto: 44.06
 Levy-yhtiö: Rocket Records Geffen Records (Yhdysvallat)
Elton Johnin muut julkaisut
| Jump Up! 1982 | Too Low for Zero 1983 | Breaking Hearts 1984 |
Singlet albumilta Too Low for Zero
 ”I Guess That's Why They Call It the Blues” Julkaistu: huhtikuu 1983  ”I'm Still Standing” Julkaistu: 3. heinäkuuta 1983  ”Kiss the Bride” Julkaistu: 1983  ”Cold as Christmas (In the Middle of the Year) / Crystal” Julkaistu: 1983  ”Too Low for Zero” Julkaistu: 1984
Too Low for Zero on Elton Johnin seitsemästoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1983. Se on hänen myydyin albuminsa 1980-luvulta ja sai platinalevyn Recording Industry Association of Americalta.
Tuotanto

Bernie Taupin sanoitti kappaleet ensimmäistä kertaa sitten Blue Moves -albumin (1976). Elton John soitti tällä albumilla myös kosketinsoittimia. Albumin tuotti Chris Thomas, ja se nauhoitettiin syyskuusta 1982 tammikuuhun 1983 Montserratissa ja Hollywoodissa. Elton John myös palasi entiseen yhtyeeseensä, jossa soittivat: Dee Murray, Nigel Olsson ja Davey Johnstone, sekä Ray Cooper ja Kiki Dee.
Kappalelista

Kaikki kappaleet on säveltänyt Elton John ja sanoittanut Bernie Taupin, ellei toisin mainita.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Cold as Christmas |  | 4.19 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | I'm Still Standing |  | 3.02 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Too Low for Zero |  | 5.46 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Religion |  | 4.05 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | I Guess That's Why They Call It the Blues | Elton John, Bernie Taupin, Davey Johnstone | 4.41 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Crystal |  | 5.05 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Kiss the Bride |  | 4.22 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Whipping Boy |  | 3.43 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Saint |  | 5.17 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | One More Arrow |  | 3.34 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Elton John – kosketinsoittimet, laulu
Davey Johnstone – kitara, taustalaulu
Dee Murray – basso, taustalaulu
Nigel Olsson – rummut, taustalaulu
Ray Cooper – lyömäsoittimet (kappale 1)
Skaila Kanga – harppu (kappale 1)
Kiki Dee – taustalaulu (kappale 1)
Stevie Wonder – huuliharppu (kappale 5)
James Newton Howard – kielisoitin (kappale 10)
Levymyynti

| Maa | Myyntipalkinnot | Myynti |
| --- | --- | --- |
| Australia (ARIA) | 6× platinaa | 420,000 |
| Kanada (Music Canada) | Platinaa | 100,000 |
| Ranska (SNEP) | Kultaa | 318,600 |
| Saksa (BVMI) | Kultaa | 250,000 |
| Iso-Britannia (BPI) | Platinaa | 300,000 |
| Yhdysvallat (RIAA) | Platinaa | 1,000,000 |
Arvostelut

Allmusic :
Rolling Stone :
Aiheesta muualla

Elton Johnin virallinen sivusto (englanniksi)
Elton Johnin diskografia (englanniksi)
Elton John
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Studioalbumit : Empty Sky ·  Elton John ·  Tumbleweed Connection ·  Madman Across the Water ·  Honky Château ·  Don’t Shoot Me I’m Only the Piano Player ·  Goodbye Yellow Brick Road ·  Caribou ·  Captain Fantastic and the Brown Dirt Cowboy ·  Rock of the Westies ·  Blue Moves ·  A Single Man ·  Victim of Love ·  21 at 33 ·  The Fox ·  Jump Up! ·  Too Low for Zero ·  Breaking Hearts ·  Ice on Fire ·  Leather Jackets ·  Reg Strikes Back ·  Sleeping with the Past ·  The One ·  Duets ·  Made in England ·  The Big Picture ·  Songs from the West Coast ·  Peachtree Road ·  The Captain and the Kid ·  The Union ·  The Diving Board ·  Wonderful Crazy Night ·  The Lockdown Sessions
Kokoelmat : Greatest Hits ·  Greatest Hits Volume II ·  The Thom Bell Sessions ·  Lady Samantha ·  Greatest Hits Vol. 3 ·  To Be Continued ·  The Very Best of Elton John ·  Rare Masters ·  Greatest Hits 1976–1986 ·  Love Songs ·  Greatest Hits 1970–2002 ·  Rocket Man: The Definitive Hits
Livealbumit : 17-11-70 ·  Here and There ·  Live in Australia with the Melbourne Symphony Orchestra ·  Elton John One Night Only – The Greatest Hits ·  Elton John 60 – Live at Madison Square Garden
Soundtrack : Friends ·  The Lion King ·  The Muse ·  Elton John and Tim Rice’s Aida ·  The Road to El Dorado ·  Gnomeo & Juliet
Muuta : Bernie Taupin ·  Gus Dudgeon ·  Paul Buckmaster
Noitanirkko

| Noitanirkko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Nirkot Notodontidae
Alaheimo::  Heterocampinae
Suku::  Stauropus
Laji::  fagi
Kaksiosainen nimi
 Stauropus fagi  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Noitanirkko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Noitanirkon täysikasvuinen toukka
Noitanirkko (Stauropus fagi) on kookas, nirkkoihin kuuluva yöperhonen. Vanhemmassa kirjallisuudessa se tunnetaan pyökkikehrääjänä.
Koko ja ulkonäkö

Naaras on koirasta kookkaampi ja sävyltään ruskeampi. Etusiivet ovat harmaat tai ruskeanharmaat. Niiden tyvi on vaalean kellanharmaa kuten myös siiven poikki mutkitellen kulkeva ulompi poikkiviiru. Siiven keskiosa on sävyltään muuta siipeä ruskeampi. Siiven kärjen ja ulomman poikkiviirun välissä on rivi musta-kellertäviä täpliä. Etusiiven takareuna on punertavanruskea. Takasiivet seuraavat etusiipien sävyä, mutta ovat etureunastaan tummemmat. Ruumis ja jalat ovat harmaat tai rusehtavat ja hyvin karvaiset. Koiraan tuntosarvet ovat leveän kaksoiskampamaiset lukuun ottamatta kapeaa kärkiosaa. Naaraan tuntosarvet ovat rihmamaiset. Lepäävän perhosen siivet ovat kattolaskuisesti ruumiin sivuilla ja takasiiven etureuna työntyy esiin etusiiven alta rikkoen perhosen hahmoa. Siipiväli on koiraalla 48–59 mm ja naaraalla 56–70 mm.
Toukka on pienenä mustan ja ruskean kirjava ja muistuttaa hieman muurahaista. Vanhempana toukka on harmahtavan ruskea, ja selkäpuolella on kuusi paria sarvimaisia ulokkeita, joista kolme ensimmäistä paria on muita pitempiä. Pää on soikea ja erottuu selvästi muusta ruumiista. Ruumiin sivuilla on mustat rauhasaukot, joista toukka voi uhattuna erittää happoa. Rintajalat ovat pitkät ja ohuet. Samoin peräjalat, jotka muodostavat toukan perään kaksi ”häntää”. Toukka pitää takaruumiinsa kärkeä aina kohollaan ja lepoasennossa sen molemmat päät ovat irti alustasta. Täysikasvuinen toukka on 60–65 mm pitkä