Hondurasin historia
Sotilasjuntan aikakausi > Asevoimat puuttuu sisäisiin oloihin

Banaanilakkojen aikana 1954 Hondurasissa järjestettiin presidentinvaalit, joihin osallistui kolme ehdokasta. Kun Kansallispuolue oli asettanut ehdokkaakseen Caríaksen, puolueesta erosi sen maltillisempi siipi Kansallinen vallankumouksellinen liike (MNR), joka asetti ehdokkaakseen Abraham Williams Calderónin. Liberaalien Ramón Villeda Morales sai eniten ääni mutta jäi silti vain noin 8 000 äänen päähän tarvittavasta ääniosuudesta. Koska Kansallispuolueen ja MNR:n edustajat boikotoivat kansalliskongressin äänestystä, uutta presidenttiä ei onnistuttu valitsemaan parlamentissa, jolloin valinnan olisi pitänyt siirtyä korkeimmalle oikeudelle. Samaan aikaan Gálvez erosi virasta terveyssyistä ja varapresidentti Julio Luzano Díaz julisti itsensä virkaatekeväksi presidentiksi. Puolueet suostuivat ratkaisuun uusien vaalien suunnittelun ajaksi. Luzano Díaz kokosi uuden hallituksen kolmessa puolueesta ja nimitti valtakunnanneuvoston korvaamaan kongressin.
Luzano Díaz alkoi kuitenkin pian siirtää valtaa itselleen. Neuvostosta tuli lähinnä neuvoa-antava elin, ja hän siirsi vaaleja ja perusti oman puolueen, Kansallisen yhtenäisyyden puolueen (PUN). Villeda Morales ja monia muita liberaalijohtajia pidätettiin heinäkuussa 1956. Pian tämän jälkeen hallitus murskasi Tegucigalpassa alkaneen kapinan, ja yleinen mielipide kääntyi Lozano Díazia vastaan. Lokakuun 21. päivänä Roberto Gálvezin johtama armeija syrjäytti Lozano Díazin ja asetti sotilasjuntan johtamaan maata. Tämä oli ensimmäinen kerta Hondurasin historiassa, kun armeija syrjäytti hallitsevan johtajan oma-aloitteisesti eikä poliittisen johtajan tai puolueen ajamana. Juntta oli johdossa vuoden, ja se järjesti 1957 vaalit, jotka Villeda Morales voitti.
Villeda Moralesin hallinto lähti uudistamaan Hondurasia voimakkaasti. Se haki Kansainväliseltä valuuttarahastolta varoja valuutan tasapainottamiseksi ja Maailmanpankilta pääkaupungin ja Karibian rannikon välisten teiden päällystämiseksi. Lisäksi hallinto paransi koululaitosta ja ajoi maatalousuudistusta, jota erityisesti konservatiivit vastustivat. Villeda Moralesin aikana maahan perustettiin ensimmäinen varsinainen koulujärjestelmä. Ennen vuonna 1957 käynnistettyjä uudistuksia vain rikkaat pystyivät hankkimaan lapsilleen peruskoulutuksen. Kaksi vuotta myöhemmin Hondurasiin perustettiin myös kansallinen terveydenhuoltojärjestelmä, joka käynnistyi kuitenkin hitaasti ja oli ensimmäiset vuosikymmenet käytössä vain suurimmissa asutuskeskuksissa.
Armeija pysyi alkuun uskollisena presidentille, mutta tilanne muuttui lopulta maaseudun jatkuvien levottomuuksien takia. Lisäksi Villeda Moralesin ja armeijan välejä kiristi hänen perustamansa puolisotilaallinen siviilikaarti, joka oli suoraan presidentin alaisuudessa. Hieman ennen lokakuun 1963 vaaleja armeija syrjäytti Villeda Moralesin, vaikka tämä oli pyrkinyt rauhoittamaan tilannetta riisumalla siviilikaartinsa karbiinit ja vastustamalla perustuslain lisäystä, joka olisi siirtänyt asevoimat presidentin alaisuuteen. Uusi sotilasjuntta hajotti parlamentin ja kumosi perustuslain, ja eversti Oswaldo López Arellano julistautui presidentiksi. Villeda Morales ja muut liberaalipoliitikot joutuivat lähtemään maanpakoon. Uusi hallinto julisti pian lopettavansa kommunistien soluttautumisen, minkä ansiosta se sai Yhdysvaltain Lyndon B. Johnsonin tunnustuksen.