stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Craig Unger

Craig Unger
Craig Unger (s. 25. maaliskuuta 1949 New York, New York) on yhdysvaltalainen toimittaja ja tietokirjailija.
Ungerin vanhemmat olivat lääkäri Roger H. Unger ja kirjakauppias Barbara Unger. Unger sai humanististen tieteiden kandidaatin oppiarvon Harvardin yliopistosta vuonna 1971. Hän työskenteli vuodesta 1971 lähtien eri lehdissä ja ryhtyi vuonna 1985 vapaaksi kirjoittajaksi. Hän sai vuonna 1975 National Press Clubin palkinnon tutkivasta journalismista kuluttaja-asioissa. Ungerin kirjoihin kuuluvat House of Bush, House of Saud: The Secret Relationship between the World’s Two Most Powerful Dynasties (2004), The Fall of the House of Bush: The Untold Story of How a Band of True Believers Seized the Executive Branch, Started the Iraq War, and Still Imperils America’s Future (2007) ja American Armageddon: How the Delusions of the Neoconservatives and the Christian Right Triggered the Descent of America – and Still Imperil Our Future (2008).
Vuonna 2021 Ungerilta ilmestyi kirja American Kompromat – How the KGB Cultivated Donald Trump, and Related Tales of Sex, Greed, Power and Treachery, jossa käsitellään Donald Trumpin yhteyksiä Venäjään. Huomiota sai Juri Švetsin kirjassa esittämä väite, jonka mukaan KGB olisi käyttänyt Trumpia hyödykseen neljänkymmenen vuoden ajan.
Butadieeni

| Butadieeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,3-butadieeni
CAS-numero:  106-99-0
PubChem CID:  7845
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H6
Moolimassa:  54,09 g/mol g/mol
Ulkomuoto:  väritön kaasu tai   jäähdytettynä neste
Sulamispiste:  −108,9 °C (164,3 K)
Kiehumispiste:  −4,4 °C (268,8 K)
Tiheys:  0,64 g/cm3 jäähdytettynä nesteenä −6 °C
Liukoisuus veteen:  0,735 g/l (20 °C)
1,3-butadieeni eli vinyylietyleeni, josta käytetään usein lyhyempää nimeä butadieeni, on tärkeä kemianteollisuuden tuote, jota käytetään muovien ja synteettisen kumin valmistuksessa. 1,3-butadieeni liukenee asetoniin, eetteriin, bentseeniin ja etanoliin, mutta erittäin niukasti veteen.
Butadieeni-sanalla voidaan viitata myös 1,2-butadieeniin, joka kuitenkin on vaikeasti valmistettava butadieenin muoto eikä sillä ole teollista merkitystä.
Historia

Butadieeniä on eristetty maaöljyn hiilivedyistä jo 1800-luvulla. Butadieenin teollinen valmistus alkoi hieman ennen toista maailmansotaa, kun useat sotaan myöhemmin osallistuneet valtiot huomasivat voivansa joutua sodan alkaessa eristetyksi kumintuottajamaista, jotka kuuluivat Brittiläiseen imperiumiin, ja etsivät materiaaleja vähentääkseen riippuvuuttaan kumista. Vuonna 1929 Eduard Tshunker ja Walter Bock valmistivat työssään IG Farben -yhtiössä styreenin ja butadieenin kopolymeerin, jota voitiin käyttää auton renkaissa. Tämä synteettinen kumi tunnetaan nimellä Buna. Tämän jälkeen käynnistyi etanolipohjaisen butadieenin tuotanto Neuvostoliitossa ja Yhdysvalloissa sekä kivihiilestä tuotetusta asetyleenistä tehdyn butadieenin valmistus Saksassa.
Tuotanto

Yhdysvalloissa, Japanissa ja Euroopassa butadieeni tuotetaan öljynjalostuksessa eteenin yhteydessä. Butadieeniä voidaan valmistaa myös poistamalla vetyä buteeneista ja butaaneista. Kiinassa ja Intiassa butadieeniä valmistetaan etanolista.
Suurin osa tuotetusta butadieenista menee autojen renkaissa käytetyn synteettisen kumin valmistukseen. Akryylinitriilibutadieenistyreenin (ABS-muovi), styreenibutadieenikumin (SBR), polybutadieenikumin, nitriilikumin, adiponitriilin ja kloropreenin valmistuksessa käytetään myös butadieenia. Styreenibutadieenilateksia käytetään paperiteollisuudessa.
Turvallisuus

Butadieeni on erittäin herkästi syttyvää ja muodostaa hapen vaikutuksesta herkästi räjähtäviä peroksideja. Butadieeni on myös myrkyllistä ja se tuhoaa keskushermostoa. 1,3-butadieeni on luokiteltu syöpää aiheuttavaksi aineeksi ja se saattaa aiheuttaa periytyviä mutaatioita ihmisen sukusoluissa.
Aiheesta muualla

Butadieenin kansainvälinen kemikaalikortti
Butadieenin OVA-ohje (Arkistoitu – Internet Archive)
National Pollutant Inventory – 1,3-Butadiene
PubChem: 1,3-butadiene (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): 1,3-Butadiene (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): 1,3-Butadiene (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 1,3-Butadiene (englanniksi)
ChemBlink: Biethylene (englanniksi)
Bristol University School of Chemistry, Molecule of the Month: 1,3-Butadiene (englanniksi)
Brunhilde (Austrasia)

| Brunhilde |
| --- | --- |
 
Austrasian kuningatar
Valtakausi:  567–613

Syntynyt:  n. 534 Toledo
Kuollut:  613 Renève
Puoliso:  Sigebert I   Merovek
Lapset:  Ingund Klodosinda Kildebert II
Isä:  Atanagild
Äiti:  Goiswintha
Uskonto:  Katolisuus
Brunhilde (noin 534–613), myös Brunhild, Brunhilda, Brunechildis tai Brunehaut, oli Austrasian kuningatar. Hän oli usean vuosikymmenen ajan frankkien valtakunnan vaikutusvaltaisin hahmo. Hän muun muassa kävi kirjeenvaihtoa paavi Gregorius Suuren kanssa.
Brunhilde oli visigoottien kuninkaan Atanagildin tytär ja meni vuonna 567 naimisiin Austrasian merovingikuninkaan Sigebert I:n kanssa. Naimisiin mennessään Brunhilde luopui areiolaisuudesta ja kääntyi katoliseen uskoon.
Brunhilden sisar Galsvinta meni pian tämän jälkeen naimisiin Sigebertin veljen, Neustrian kuninkaan Kilperik I:n kanssa. Ennen avioliittoa Kilperikin oli luovuttava useista jalkavaimoistaan. Gregorius Toursilainen kuitenkin kirjoittaa, että Kilperik ei lakannut rakastamasta aiempaa vaimoaan Fredegundaa, mistä nousi skandaali. Skandaalin paljastuttua Galsvinta halusi palata aarteineen kotimaahansa, jolloin Kilperik murhautti hänet. Tämän jälkeen Kilperik meni uudelleen naimisiin Fredegundan kanssa.
Sisarensa murhasta raivostunut Brunhilde yllytti miehensä sotaan Kilperikiä vastaan. Sigebert oli jo lähellä lopullista voittoa, kun salamurhaajat onnistuivat vuonna 575 surmaamaan hänet. Brunhilde joutui vangiksi, mutta hänen sallittiin kuitenkin myöhemmin palata Metziin, jossa hänen ja Sigebertin ainoa poika, nuori Kildebert II oli julistettu Austrasian uudeksi kuninkaaksi. Brunhilde hallitsi tämän jälkeen Austrasiaa poikansa nimissä. Kildebert II kuoli vuonna 595, jonka jälkeen Brunhilde yritti pitää vallan itsellään pyrkimällä Kildebertin pojan Teodebert II:n holhoojaksi. Tässä tavoitteessaan Brunhilde epäonnistui ja nosti Teodebertin kilpailijaksi tämän veljen Teoderik II:n. Vuonna 612 Teodebert syrjäytettiin, mutta Teoderik kuoli jo seuraavana vuonna, ja  Brunhilde yritti vuorostaan nostaa alaikäisen Sigebert II:n valtaistuimelle.
Austrasian ylimystö oli kuitenkin jo kyllästynyt vallanhimoiseen Brunhildeen, ja Pipin Vanhemman johdolla he pyysivät apuun Neustrian kuninkaan Klotar II:n, Fredegundan ja Kilperikin pojan . Brunhilde ei saanut riittävästi joukkoja tuekseen ja joutui pakenemaan Burgundiin, missä hänet pian luovutettiin Klotarille. Syksyllä vuonna 613 lähes 80-vuotiasta Brunhildea kidutettiin kolmen päivän ajan ja hänet surmattiin lopulta julmasti raahaamalla häntä villihevosen perässä.
Tärkein lähde kuningatar Brunhildesta on Gregorius Toursilaisen kirjoittama kronikka, joka kuitenkin päättyy hänen kuolemaansa vuonna 594. Tämän jälkeen tärkein lähde Brunhildesta on niin kutsuttu Fredegariuksen kronikka, joka kirjoitettiin 700-luvun puolivälin jälkeen. Siinä missä Gregorius suosi kirjoituksissaan Austrasian hallitsijoita, Fredegarius taas suosi Neustrian hallitsijoita, minkä vuoksi Brunehilde kuvataan hyvin negatiivisesti hänen viimeisinä elinvuosinaan.
Kuvagalleria

Sigebertin ja Brunhilden häät. 1400-luvulla julkaistun käsikirjoituksen kuvitusta.
Brunhilden kuolema. Grandes Chroniques de France de Charles V -käsikirjoituksen kuvitusta, noin1375–1380
Brunhilden kuolema.
Ca’ Foscari -yliopisto

Ca' Foscari-Aula Baratto.
Ca' Foscarin julkisivu Calle Foscarin suuntaan.
San Giobben kampus.
San Sebastianon kampus.
Laite Santa Marta -kampuksen tieteellisen laboratoriossa.
Venetsian Ca' Foscarin yliopisto (ital. Università Ca' Foscari Venezia) on julkinen yliopisto Italiassa Venetsiassa. Yleensä siitä käytetään nimeä Università Ca' Foscari eli Ca' Foscarin yliopisto. Se on perustettu 1868 ja on sijainnut siitä lähtien venetsialaista gotiikkaa edustavassa Ca' Foscarin palatsissa, josta se on saanut nimensäkin. Palatsi sijaitsee Canal Granden varrella Rialton ja Basilica di San Marcon välissä, Dorsoduron sestieressä.
Oppilaitos muuttui yliopistoksi 1968. Siinä on kahdeksan osastoa, ja opiskelijoita on lähes 19 000.
Historia

Oppilaitoksen perustettiin nimellä Regia Scuola Superiore di Commercio ("kuninkaallinen kauppakorkeakoulu") 6. elokuuta 1868 annetulla kuninkaallisella asetuksella, ja opetus alkoi saman vuoden joulukuussa. Perustamisajatus oli syntynyt, kun Veneto liitettiin vuonna 1866 uuteen Italian kuningaskuntaan, ja sitä tuki erityisesti kolme henkilöä: taloustieteilijä Luigi Luzzatti, myöhemmin Italian pääministeri; Edoardo Deodati, Italian kuningaskunnan senaattori ja Venetsian maakunnan  varapresidentti; sekä sisilialainen taloustieteilijä Francesco Ferrara, joka oli oppilaitoksen johtaja ensimmäiset kolmekymmentä vuotta.
Oppilaitos oli Italian ensimmäinen korkeampi kaupallisen oppilaitos, ja se perustettiin jo alun pitäen valtakunnalliseksi oppilaitokseksi. Sen yhtenä tehtävänä oli valmistaa konsulaattien työntekijöitä ulkomaantehtäviin, ja siinä oli myös opettajankoulutuslaitos, josta valmistui keskiasteen kouluihin kaupallisten aineiden opettajia. Jo alusta lähtien oppiaineisiin kuului vieraita kieliä. Koulun esikuvana oli 1853 perustettu Institut Supérieur de Commerce d'Anvers Antwerpenissä Belgiassa.
Sen jälkeen kun oli luotu vuonna 1935 yliopisto-opetuksen opetusohjelma, Istituto Superiore di Economia e Commercio di Venezialla, kuten sen nimi oli silloin, oli oikeus opettaa ja antaa nelivuotisia laurea-arvoja. Vuonna 1968 se sai yliopiston aseman, ja nimeksi tuli Università degli Studi di Venezia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mario Isnenghi e Stuart Woolf, L’Ottocento e il Novecento, Roma, Istituto della enciclopedia italiana, 2002.
Giuseppe Maria Pilo et alii (a cura di), Ca’ Foscari. Storia e restauro del palazzo dell’Università di Venezia, Venezia, Marsilio, 2009. ISBN 88-317-8857-4
William Marrion Branham

| William Marrion Branham |
| --- | --- |
 William Marrion Branham
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1909 Cumberland, Kentucky, Yhdysvallat
Kuollut: 24. joulukuuta 1965 (56 vuotta) Amarillo, Texas, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Amerikkalainen
Ammatti:  riistanvartija, nyrkkeilijä, saarnamies, kirjailija
Kirjailija
Kirjallinen suuntaus: Branhamilaisuus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
William Marrion Branham (6. huhtikuuta 1909 – 24. joulukuuta 1965) oli yhdysvaltalainen saarnaaja, joka tuli tunnetuksi paitsi hyvänä puhujana, myös parantajana. Suomessa hän kävi saarnamatkalla vuonna 1950.
Lapsuus

William Marrion Branham syntyi vuoristomökissä Cumberlandissa Kentuckyn vuoristossa 6. huhtikuuta 1909. Hänen vanhempansa olivat metsätyöläinen Charles Branham ja Ella Branham. Perheessä oli yhdeksän lasta. Ensimmäisen kerran Branham kävi kirkossa vanhempiensa kanssa kahden viikon ikäisenä, pienessä vanhanaikaisessa baptistikirkossa, Lone Star -kokoushuoneessa.
Kun he asuivat Kentuckyn vuoristossa, he joutuivat usein kokemaan luonnon aiheuttamia vaikeuksia. Eräänä lumimyrskyisenä talvena Branham ja hänen äitinsä olivat olleet nääntymässä nälkään ja jäätymässä hengiltä, mutta he pelastuivat lähistöllä asuneen huolestuneen naapurin tultua katsomaan, miksi heidän mökistään ei ollut noussut savua moneen päivään.
Tuon talven jälkeen perhe muutti Kentuckystä Indianan osavaltioon maaseudulle lähelle Uticaa maalaistaloon, jossa Charles Branham oli työssä vuoden ajan. Kaksivuotiaana William Branham koki ensimmäisen enkeli-ilmestyksensä. Enkeli kertoi hänelle että he pian muuttavat New Albanyn lähelle. Perhe muutti maaseudulle, viisi mailia pohjoiseen Jeffersonvillen kaupungista, jolloin toteutui se, minkä enkeli oli William Branhamille aikaisemmin kertonut. Branham aloitti opiskelunsa 7-vuotiaana Jeffersonvillen lähellä olevassa koulussa.
Enkeli-ilmestys 1916

Eräänä syyskuun iltapäivänä kun 7-vuotias William Branham oli hakemassa kaivosta vettä, alkoholisoituneen isänsä viskinvalmistamista varten, hän kohtasi matkalla olevan poppelipuun luona jonkun jota hän ei nähnyt, mutta jota hän piti enkelinä ja tuo enkeli sanoi hänelle: "Älä koskaan juo, tupakoi tai saastuta ruumistasi millään tavalla, sillä minulla on sinulle tehtävä, kun tulet vanhemmaksi." Hän juoksi pelästyneenä kotiinsa. Tuon sanoman vuoksi hän ei koskaan juonut, eikä tupakoinut.
Branham eli lapsuutensa ja nuoruutensa köyhissä olosuhteissa. Hänen isänsä käytti alkoholia kohtuuttomasti ja kasvatti lapsiaan halkovajassa. Perhe oli sen vuoksi köyhä, eikä Williamilla ollut koulua aloittaessaan edes paitaa vanhan pukunsa alla.
Nuoruus

Branham lähti kodistaan 19-vuotiaana, työskennellen maatilalla Phoenixissa Arizonassa. Hänen nuoremman veljensä Edwardin kuoltua hän muutti takaisin ja äitinsä pyynnöstä jäi Jeffersonvilleen. Siellä hän sai työpaikan Public Service Company of Indianan palveluksessa.
Kahden vuoden kuluttua hänellä oli työpaikka New Albanyn kaasulaitoksessa. Mittareita tarkistaessaan hän sai kaasumyrkytyksen, jonka seurauksena hän sairasti monta viikkoa. Hänet vietiin erikoislääkäreiden luokse Louisvilleen Kentuckyyn, jossa lääkärit väittivät vaivojen johtuvan umpisuolesta, joka sitten leikattiin. Sairaalan leikkauspöydällä hän menetti tajuntansa ja hän kuuli saman äänen joka oli puhunut hänelle poppelin luona useita vuosia aikaisemmin sanovan: "Kutsuin sinua ja sinä et halunnut lähteä". Tämä puhe toistui Branhamin kertoman mukaan kolme kertaa. Branham vastasi: "Herra, jos se olet sinä, anna minun tulla takaisin maan päälle ja haluan saarnata evankeliumia katoilta ja kadunkulmista. Tulen kertomaan kaikille siitä."
Tämän kokemuksen jälkeen Branham alkoi etsiä Jumalaa. Hän kävi kirkoissa, mutta ei löytänyt kirkkoa jossa ihmisiä kutsuttaisiin esille. Eräänä iltana hän meni vanhaan vajaan ja yhtäkkiä vajaan tuli valoa, joka muodosti ristin, joka puhui hänelle kielellä, jota hän ei ymmärtänyt, sitten kaikki katosi. William Branham koki olevansa lumottu. Kun hän tointui lumouksesta, hän rukoili "Herra, jos se olit sinä, puhu minulle uudelleen"
Hän toimi lyhyen ajan myös nyrkkeilijänä, voittaen useita otteluita.
Branhamin kulkiessa erään naisastrologin ohitse tämä käänsi katseensa häntä kohti ja pyysi häntä tulemaan luoksensa, koska tahtoi puhua hänelle. Hän sanoi Branhamille: "Sanokaa, tiedättekö syntyneenne määrätyn merkin alla ja tiedättekö tähden seuraavan Teitä? Olette saanut syntymälahjan." Tämä tietäjähengen kautta vuonna 1928 ilmoitettu puhe hämmensi Branhamia.
Branhamin matkustaessa metsänvartijana täpötäydessä bussissa Jeffersonvillestä kohti Henryvillea, hän huomasi jonkun toisen matkustajan katselevan häntä ja hänen käännyttyä katsomaan, hän näki harmaasilmäisen naisen, joka alkoi puhua hänelle. Nainen kertoi olevansa astrologi ja kysyi Branhamilta, onko hän uskossa ja sai kuulla, ettei Branham ollut uskossa. Sitten harmaasilmäinen nainen kertoi Branhamin syntymäajan ja tämä hämmästytti Branhamia, jonka vuoksi hän kysyi mistä syystä harmaasilmäinen nainen voi tietää hänen syntymäaikansa. Harmaasilmäinen nainen vastasi, tietävänsä sen, koska Branhamia seuraa merkki. Hän sanoi Branhamille: "Te olette syntyneet määrätyn tähden merkeissä ja olette siitä syystä lahjoilla varustettu henkilö. Eikö kukaan saarnaaja ole Teille koskaan tästä puhunut?" Branham vastasi: "Minulla ei ole saarnaajien kanssa mitään tekemistä."
Branhamin uskoontuleminen 1931

William Branham tuli uskoon 22-vuotiaana ja toimi viiden vuoden ajan apulaispastorina Lähetysbaptistikirkossa Jeffersonvillessä. Sieltä hän joutui lähtemään, koska ei hyväksynyt naisia pastoreina. Sen jälkeen hän piti herätyskokouksia omassa teltassaan.
Kääntymyksensä jälkeen Branhamista tuli baptistisaarnaaja ja tohtori Roy Davis vihki hänet papiksi Jeffersonvillessä. William Branham oli 24-vuotias, kun hän alkoi pitää kokouksia Jeffersonvillessä Missionary Baptist Church -nimisessä seurakunnassa. Vuonna 1933 hänen seurakuntalaisensa rakensivat First Pentecostal Baptist Church -nimisen kirkon, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Branham Tabernacle.
William Branham hankki toimeentulonsa kaivamalla ojia 20 sentin tuntipalkalla. Hän avioitui 1934 Amelia Hope Brumbachin kanssa.
Branhamin pitäessä 11. kesäkuuta 1933 kastekokousta Ohio-joella, suuren telttakokouksen päätyttyä, kun hän oli kastamassa, 17 henkilöä kertoi kuulleensa hiljaisen äänen, joka sanoi: "Katso ylös". Kolme kertaa ääni toisti samat sanat. Ylös katsoessaan Branham näki kirkkaan tähden. Muutamat pelästyivät ja juoksivat pois. Sitten tähti vetäytyi ja katosi. Tapahtuma herätti huomiota niin paljon, että siitä kerrottiin paikkakunnan lehdessä.
Ensimmäinen kosketus "Jeesus yksin" -liikkeeseen 1936

Branham osallistui vuonna 1936 Mishawaka-nimisellä joella pidettyyn helluntailaisen "Jeesus yksin" -liikkeen telttakokoukseen, jossa häntä pyydettiin puhumaan, ja puhe "Rikkaasta miehestä helvetissä" teki hyvän vaikutuksen kuulijoihin, jonka tähden häntä pyydettiin pitämään puheita useissa "Jeesus yksin" -liikkeen seurakunnissa. Ensin hän lupautui ja valmisti puheita koko vuoden ajaksi, mutta myöhemmin hän kuitenkin kieltäytyi ystävien ja sukulaisten varoitettua häntä.
Branhamin vaimon kuolema 1937

Vuonna 1937 Ohio-joen tulviessa Branhamin vaimo Hope kuoli keuhkotautiin ja hänen nuorin lapsensa Sharon Rose selkäydintulehdukseen. Branham piti tapahtumia seurauksena siitä, että hän ei lähtenyt "Jeesus yksin" -liikkeen seurakuntiin saarnaamaan. Hän myös koki menettäneensä voitelunsa viiden vuoden ajaksi samasta syystä.
Enkeli vierailee Branhamin luona

Branham toimi metsänvartijana ja hän asui Indianassa, missä hän väitti kokeneensa kummallisen enkeli-ilmestyksen 7. toukokuuta 1946.
Branham näki valon läpi tulevan suurikokoisen 200 naulaa painavan enkelin, joka oli pukeutunut valkoiseen vaippaan. Enkelin kasvot olivat sileät ja parrattomat, tumma tukka ulottui olkapäille asti, enkeli oli iholtaan tumma. Enkeli sanoi Branhamille: "Älä pelkää! Minut on lähetetty Kaikkivaltiaan Jumalan luota kertoakseni sinulle, että merkillinen elämäsi ja väärinymmärtämäsi tiet ovat osoituksena siitä, että Jumala tahtoo antaa sinulle parantamisen lahjan, jotta käyttäisit sitä koko maailman hyväksi. Jos olet vilpitön ja voit saada ihmiset uskomaan sinua, ei mikään voi vastustaa rukouksesi voimaa, ei edes syöpä."
Enkeli kertoi hänelle myös kahdesta merkistä, jotka annettaisiin hänelle. Ensimmäinen merkki oli tarkoitettu lahjaksi hänen vasempaan käteensä, voiman avulla hän pystyisi paljastamaan sairaudet. Tämä yliluonnollinen merkki olisi vahvistukseksi koko seurakunnalle. Sen jälkeen hänelle annettiin toinen merkki, hän sai kyvyn paljastaa ihmisten ajatukset ja heidän menneisyyden tapahtumiansa. Tässä kyvyssä oli rajoituksena se, että hän ei voinut paljastaa niitä asioita, joista ihmiset olivat tehneet parannuksen ja jotka olivat jo anteeksi annetut. Tämän lisäksi enkeli ilmoitti Branhamille, sen että jos hän uskollinen kutsumukselleen, sen tulokset ulottuisivat yli koko maailman ja järkyttäisivät kansoja, näiden merkkien kautta Jumala kokoaisi kansansa Hengen yhteyteen, jotta heillä olisi yksi sydän ja yksi usko.
Tämän sanottuaan enkeli poistui ja Branham kertoo muistelmissaan että sama enkeli tuli puhumaan hänelle sen jälkeen 2–4 kertaa vuodessa.
Kaatuneiden muistopäivän kokous 1946

Branham kertoi enkelin vierailusta ja kertoi että hänelle annetaan sairaiden parantamisen armolahja ja hänen tehtävänä on saarnata maailman kansoille, seisten tuhansien kuulijoiden edessä, niin että tuhannet tulisivat hänen luokseen parantuakseen. Hän kertoi että hänen saamansa lahja on viimeisten päivien merkki, jonka avulla Jumala kutsuisi kansansa Hengen yhteyteen.
Parantumiskokoukset St. Louisissa Missourissa 1946

William Branham saapui kokousmainoksin varustetulla autollaan 14. kesäkuuta 1946 St. Lousiin, mukana oli hänen kaksi sisartaan ja hänen perheensä. Saman päivän iltana hän piti telttakokouksen pastori Daughertyn kanssa. Kokouksen aikana parantui rampa mies, sokea mies ja muutama kuuro. Seuraavana päivänä Branham vieraili St. Louisin hermotautisairaalassa, tämän vierailun aikana parantui yksi hermosairas nainen, joka myöhemmin pääsi sairaalasta. Saman päivän iltana hän piti telttakokouksen, jossa kerrotana useita parantuneen. Alun perin oli suunniteltu että kokoukset kestäisivät vain muutaman päivän, mutta monien kaupungin saarnaajien pyydettyä häntä jatkamaan, hän jatkoi kokouksia 25. kesäkuuta 1946 saakka. Väkeä kokouksissa kävi paljon ilta toisensa jälkeen. Paikallinen poliisikin kävi tarkastamassa että kaikki olivat kunnossa.
Branhamin elämäkerran kirjoittanut Gordon Lindsay on verrannut Branhamin elämää Gideonin elämään. Molemmat olivat syntyneet köyhissä oloissa, kumpikin sai tehtävänsä ilmestyksen kautta. Gideon kärsi kateellisten veljien ja lihallisten ihmisten vastustuksesta, samoin myös Branham.
Kuollut herää Jonesboron kokouksessa 1947

Arkansin osavaltion Jonesboron kaupungissa Branhamin pitäessä kokouksia, paikalle oli saapunut noin 25 000 ihmistä, tämän kokoussarjan viimeisenä iltana Branham rukoili ambulanssissa paikalle tuodun syöpää sairastavan naisen puolesta, joka oli kuollut kokouksen aikana. Ambulanssin kuljettaja oli pyytänyt Branhamin rukoilemaan ja niin hän teki, mennen ambulanssiin ja ottaen siellä olevaa kuollutta naista kädestä kiinni ja rukoillen samaan aikaan, hetken päästä kuolleen naisen käsi muuttui lämpimäksi ja hän nousi istumaan.
Kokousmatkat Amerikassa ja Kanadassa

Branham piti kokouksia ympäri Yhdysvaltoja; Phoenixissa, Los Angelesissa, Long Beachissa, Sacramentossa, Santa Rosassa ja Fresnossa. Kanadassa hän kävi Saskatoonissa, Saskatchewanissa, Prince Albertissa, Albertassa ja Calgaryssa. Keväällä 1948 Branham kävi Miamissa, Pensacolassa, Kansas Cityssä Kansasissa, Sedalissa Missourissa sekä Elginissä Illinois'ssa.
Branhamin ollessa puhumassa Houstonissa Houston Coliseumissa Ted Kipperman -niminen ammattivalokuvaaja otti hänestä valokuvan, jossa näkyi hänen päänsä yläpuolella sädekehän muotoinen valkea kohta.