stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fanga

| Fanga |
| --- | --- |
 Fanga
 Koordinaatit: 15°0′22″N, 10°24′55″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Yélimanén piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  380,3 km²
Väkiluku (2009):  7 900
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fanga on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Yélimanén piirissä Malissa. Se sijaitsee 25 kilometriä Yélimanésta kaakkoon. Kunnassa on 7 900 ja kylässä 4 400 asukasta (vuonna 2009).
Fangan kunnan pinta-ala on 380,3 neliökilometriä. Se rajoittuu lounaassa Yélimanén piirin Soumpoun, luoteessa Guidimen, koillisessa Kirané Kaniagan ja kaakossa Nioron piirin Sandarén kuntiin. Maisemaa leimaa Yélimanén ylänkö laaksoineen. Kunnan läpi virtaa Kolimbinén sivujoki Térékolé.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 450–550 millimetriä. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensassavannia.
Kuntaan kuuluu neljä kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja.
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, maapähkinä, lehmänpapu ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Fangassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Palveluihin kuuluu kolme alakoulua, yläkoulu, viisi koraanikoulua ja terveyskeskus. Vesihuolto kattaa 76 prosenttia tarpeesta.
Pekka Räisänen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 4. marraskuuta 1982 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Haukipudas, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: OPS
Pelinumero: 25
Junioriseurat
1992–1995: HauVe
1996–1997: OLS
1998–2000: HauPa
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2001–2002 | HauPa | – | (–) |
| 2003–2005 | KajHa | 49 | (2) |
| 2005–2006 | TP-47 | 31 | (2) |
| 2007–2008 | TPV | 29 | (2) |
| 2008 | FC Blackbird | 9 | (2) |
| 2009 | TP-47 | 22 | (2) |
| 2010–2011 | HauPa | 35 | (1) |
| 2012–2013 | OPS | 45 | (2) |
| 2014 | AC Oulu | 21 | (2) |
| 2015– | OPS | 22 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 263 | (17) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. helmikuuta 2016.
Pekka Räisänen (s. 4. marraskuuta 1982 Haukipudas) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa Oulun Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Räisäsen pelaajaura aikuisten tasolla alkoi Haukiputaan Pallossa Kolmosessa kaudella 2001. Kaudeksi 2003 hän siirtyi sarjatasoa ylemmäksi Kajaanin Hakaan. KajHasta Räisänen siirtyi kauden 2005 aikana Veikkausliigassa pelanneeseen Tornion Pallo -47:ään. Veikkausliiga-debyyttinsä Räisänen teki 29. kesäkuuta 2005 vierasottelussa  FC Lahtea vastaan. Liigaotteluita kertyi kuitenkin vain kahdeksan, kun TP-47 tippui Ykköseen kaudeksi 2006. Torniosta Räisänen siirtyi kaudeksi 2007 Tampereen Pallo-Veikkojen riveihin. Kaudella 2008 Räisänen pelasi myös Kakkosessa FC Blackbirdissä.
Kaudeksi 2009 Räisänen palasi Ykkösessä pelanneen TP-47:n puolustukseen. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi HauPassa Kakkosta ja Kolmosta. Räisänen teki yksivuotisen sopimuksen vuoden jatko-optiolla Oulun Palloseuran kanssa tammikuussa 2012. Marraskuussa 2013 Räisänen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella AC Oulun riveihin.
Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa

| Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa> Fear and Loathing in Las Vegas: A Savage Journey to the Heart of the American Dream |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Hunter S. Thompson
Kuvittaja:  Ralph Steadman
Kansitaiteilija:  Ralph Steadman
Kieli:  englanti
Genre:  Gonzo-journalismi
Kustantaja:  Random House
Julkaistu:  1971
Sivumäärä:  204
ISBN:  0-679-78589-2
Suomennos
Suomentaja:  Arto Schroderus
Kuvittaja:  Ralph Steadman
Kansitaiteilija:  Ralph Steadman (vuoden 2006 painos)
Kustantaja:  Loki-Kirjat
Julkaistu:  1999
Sivumäärä:  229
ISBN:  951-825-038-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa (engl. Fear and Loathing in Las Vegas) on kirjailija ja gonzo-journalisti Hunter S. Thompsonin kenties kuuluisin teos. Urheilutoimittajan ja hänen samoalaisen asianajajansa huumeisesta työmatkasta Las Vegasiin kertovaa kirjaa pidetään yhtenä aikansa klassikoista. Vuonna 1998 sai ensi-iltansa kirjan samanniminen elokuvasovitus, jonka pääosia näyttelevät Johnny Depp ja Benicio del Toro.
Painonnoston maailmanmestaruuskilpailut 1909

Vuoden 1909 painonnoston maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Wienissä painin maailmanmestaruuskilpailujen yhteydessä.
Raskaansarjan mestaruuden voitti itävaltalainen Josef Grafl yhteistuloksella 583,1 kg. Kevyessä sarjassa voiton vei niin ikään itävaltalainen Johann Eibl. Itävalta vei myös kaikki muut mitalit.
Mitalistit

| Painoluokka | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 80 kg |  Johann Eibel |  Josef Hofböck |  Anton Lenz |
| yli 80 kg |  Josef Grafl |  Karl Swoboda |  Berthold Tandler   |
Pelkoa ja inhoa nappulaliigassa

| Pelkoa ja inhoa nappulaliigassa> Kicking & Screaming |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jesse Dylan
Käsikirjoittaja:   Leo Benvenuti  Steve Rudnick 
Tuottaja:  Jimmy Miller
Säveltäjä:  Mark Isham
Kuvaaja:  Lloyd Ahern II
Leikkaaja:   Stuart H. Pappé  Peter Teschner 
Pääosat:  Will Ferrell
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Mosaic Media Group
Levittäjä:  Universal Pictures
Ensi-ilta:  13. toukokuuta 2005
Kesto:  91 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pelkoa ja inhoa nappulaliigassa (engl. Kicking & Screaming) on Jesse Dylanin ohjaama ja Dan Schneiderin käsikirjoittama komediaelokuva vuodelta 2005. Elokuvan päärooleissa ovat Will Ferrell, Robert Duvall, Mike Ditka, Kate Walsh sekä Josh Hutcherson. Sen ensi-ilta oli 13. toukokuuta 2005. Elokuva kertoo Phil Westonin valmentamasta Tigers-jalkapallojoukkueesta, joka voittaa nappulaliigan mestaruuden.
Peipsijärven alavesistöalue

Peipsijärven alavesistöalue (vir. Peipsi alamvesikond) on Viron vesistöjen hallinnollisessa aluejaossa osa Itä-Viron vesistöaluetta. Sen muodostaa Peipsijärven valuma-alueen länsiosan Peipsijärven keskellä kulkevalle Venäjän rajalle asti. Valuma-alueesta on jätetty lännessä pois Võrtsjärven valuma-alue, josta on muodostettu oma Võrtsjärven alavesistöalue. Tämä valuma-alue on kuitenkin pieni ja sen pohjoispuolella kulkee hallinnollinen länsiraja Länsi-Viron vesistöalueeseen, jossa sijaitsee Pärnun alavesistöalue. Etelässä kulkee vielä lyhyt Koivan vesistöalueen raja.  Alueen luoteisosassa kohoaa Pandiveren ylänkö, jossa vedenjakaja on sovittu erikseen Virun ja Harjun alueiden suuntiin.
Aiheesta muualla

Lääne-Eesti vesikond. Ida-Eesti vesikond. Koiva vesikond: veepoliitika raamdirektiivi artikli 5 nõuete täitmine Eestis: vesikondade koondaruanne, 2005 (viroksi)
P.S. Maj’lle

| P> S. Maj’lle Suvi Isotalo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 21. syyskuuta 2011
 Kesto: 40.24
 Levy-yhtiö: Sound of Finland Oy
Suvi Isotalon muut studioalbumit
| Jollet rakasta 2010 | P.S. Maj’lle 2011 | Näin minusta tuli ihminen 2011 |
P.S. Maj’lle on laulaja-lauluntekijä ja pianisti Suvi Isotalon toinen studioalbumi, joka julkaistiin 21. syyskuuta 2011. Levynjulkaisukeikka järjestettiin samana päivänä Kokomo -baarissa Helsingissä. Isotalo osallistui albumin kappaleella "Kaikki sanat" saman vuoden lokakuussa järjestettyyn Syksyn sävel -laulukilpailuun. Albumin "Irti" -kappaleesta julkaistun singlen kunniaksi Isotalo järjesti yhtyeineen samannimisen kiertueen keväällä 2012. "Irti" -kappaleen musiikkivideon ensi-ilta oli Rumban verkkosivuilla huhtikuussa 2012.
Kappaleet

Sitten tuli sade – 3.25
P.S. Maj'lle – 2.50
Minä en lähde koskaan pois – 3.13
Helsinki - Oulu – 3.25
Aamuun on aikaa – 3.49
Tähtein alle – 3.21
Irti – 3.05
Kaikki sanat – 3.21
Liitto – 3.52
Ihan onnellinen – 4.16
Vastarakastuneet	 – 5.43
Arvostelu

Me Naiset:
Rytmi:
Soundi:
Piazza della Signoria

Maalaus vuodelta 1498 kuvaa Girolamo Savonarolan polttoa roviolla, joka tapahtui Piazza della Signorialla.
Piazza della Signoria on Firenzen kaupungin keskusaukio, jonka laidalla sijaitsee Palazzo Vecchio, kaupungin julkisen elämän keskus. Aukio on L-kirjaimen muotoinen. Se on ollut myös Firenzen keskiaikaisen elämän keskus, jonka välittömässä läheisyydessä on ollut kaupungin katedraali ja Arno-joen ylittävä Ponte Vecchio -silta. Aukion laidalla sijaitsee myös Loggia dei Lanzi.
Girolamo Savonarola poltti tällä aukiolla "turhuuksien roviolla" esineitä, jotka olisivat voinee houkutella ihmisiä synnintekoon. Aukiolla on marmoriympyrä osoittamassa paikkaa, missä Savonarola itse  poltettiin roviolla.
Panoraamakuva.
Orimattilan Mallusjoen työväentalo

| Orimattilan Mallusjoen työväentalo |
| --- | --- |
 Mallusjoen työväenyhdistyksen talo 1954
Sijainti:  Mallusjoki, Orimattila
Valmistumisvuosi:  1906
Purkuvuosi:  1967
Rakennuttaja:  Järvikunnan työväenyhdistys
Runkorakenne:  hirsi
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Orimattilan Mallusjoen työväentalo oli Orimattilan kaupungissa Mallusjoen kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Järvikunnan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Vuonna 1907 yhdistyksessä oli 100 jäsentä, joista naisia oli 25. Työväenyhdistys osti vuonna 1906 asuinrakennuksen ja tontin keskeltä Mellusjoen kylää. Työväentalo rakennettiin vuonna 1906, ja se oli Orimattilan ensimmäinen työväentalo. Huonokuntoinen talo myytiin purettavaksi vuonna 1969.
Rakennus

Työväentalo oli alun perin suorakaiteen muotoinen. Sitä laajennettiin vuonna 1921 siipirakennuksella. Hirsinen talo oli vuoraamaton, ja siinä oli pärekatto. Talon perustana oli yhtenäinen luonnonkivijalka. Talon vanhassa osassa oli ravintola, keittiö ja eteistilat sekä vahtimestarin asunto. Laajennusosaan tuli juhlasali ja näyttämö, jonka alla sijaitsi putka. Juhlasalissa oli koivuparkettilattia. Näyttämön kulissit otettiin talteen, ja ne siirrettiin Nummelan työväentalon näyttämölle.
Toimintaa työväentalolla

Työväentalolla toimi pitkää oma soittokunta. Elokuvakiertueet vierailivat työväentalolla, ja siellä esitettiin myös näytelmiä. Aluksi talolla järjestettiin myös iltamia ja 1940-luvun lopulta lähtien tansseja. Toiminta hiipui 1950-luvulla.
Pauline von Bonsdorff

| Pauline von Bonsdorff> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1961 Helsinki (ikä 63)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  taidekasvatuksen professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Instituutti:  Jyväskylän yliopisto
Tutkimusalue:  estetiikka, taiteen teoria, fenomenologia, ympäristöestetiikka, arkkitehtuurin teoria
Pauline Sofie von Bonsdorff (s. 10. huhtikuuta 1961 Helsinki) on suomenruotsalainen tutkija ja Jyväskylän yliopiston taidekasvatuksen professori.
Pauline von Bonsdorffin isä oli valtio-opin professori Göran von Bonsdorff ja äiti arkkitehti Birgitta Donner. Von Bonsdorff kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1980 (Lönnbeckska gymnasiet). Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui filosofian maisteriksi (1988), lisensiaatiksi (1992) ja tohtoriksi (1998). Hän on ollut Helsingin yliopiston estetiikan dosentti vuodesta 1999 lähtien.
Von Bonsdorff työskenteli kahteen otteeseen Helsingin yliopiston estetiikan ja yleisen kirjallisuustieteen virkaatekevänä assistenttina (ajanjaksolla 1985–93), oli virkaatekevä suomenruotsalaisen kirjallisuuden lehtori (1988–89) ja Emil Aaltosen säätiön Essu-projektin tutkija (1989–90). Hän toimi Helsingin yliopiston estetiikan assistenttina 1994–2002, josta jaksosta oli virkavapaana 1999–2001 työskennellessään virkaatekevänä estetiikan professorina. Von Bonsdorff on ollut Jyväskylän yliopiston taidekasvatuksen professori vuodesta 2002 lähtien.
Hän on tarkastellut tutkimustöissään muun muassa estetiikkaa, taiteen teoriaa, fenomenologiaa, ympäristöestetiikkaa ja arkkitehtuurin teoriaa.
Von Bonsdorff on toiminut useissa luottamustehtävissä. Vuosina 1987–1990 hän toimi Helsingin yliopiston ruotsinkielisen Nylands Nationin kuraattorina ja vuosina 1989–1995 Valtion arkkitehtuurikomission sihteerinä. Hän on toiminut useiden suomalaisten tai kansainvälisten yhdistysten tai säätiöiden hallituksen jäsenenä. Von Bonsdorff on esimerkiksi Niilo Helanderin Säätiön hallituksen jäsen.
Von Bonsdorff on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2007.
Yksityiselämä

Hän on ollut kahdesti avioliitossa. Vuodesta 2001 lähtien hän on ollut naimisissa Asko Mäkelän kanssa.
Teoksia

Arkkitehtuurin määrittely Suomessa 1940–1989. 1991.
Ympäristöestetiikan polkuja. Toimite. 1996.
Bonsdorff, Pauline von – Karjalainen, P. T. (toim.): Place and Embodiment. 1997.
The Human Habitat: Aesthetic and Axiological Perspectives. 1998.
Bonsdorff, Pauline von – Haapala, Arto (toim.): Aesthetics in the human environment.  Lahti:  International Institute of Applied Aesthetics, 1999.  ISBN 952-5069-07-9.  (englanniksi)
Bonsdorff, Pauline von – Seppä, Anita (toim.): Kauneuden sukupuoli: Näkökulmia feministiseen estetiikkaan.  Helsinki:  Gaudeamus, 2002.  ISBN 951-662-854-0.
Pauline Viardot-García

Pauline Viardot-García
Michelle Ferdinande Pauline Viardot-García (o.s. García; 18. heinäkuuta 1821 Pariisi – 18. toukokuuta 1910 Pariisi) oli ranskalainen oopperalaulaja (mezzosopraano), laulupedagogi ja säveltäjä.
Pauline Viardot-García syntyi laulajaperheeseen. Hänen äitinsä oli sopraano Joaquina Sitchez (1780–1864)[lähde? ] ja isänsä espanjalaissyntyinen tenori Manuel García vanhempi (1775–1832). Hänen vanhempi sisarensa oli mezzosopraano Maria Malibran (1808–1836) ja veljensä baritoni Manuel García. Pauline sai musiikinopetusta vanhemmiltaan, ja pianonsoittoa hänelle opetti Franz Liszt ja sävellystä Antonín Reicha. Hän haaveili konserttipianistin urasta, mutta isän kuoleman jälkeen äiti vaati häntä keskittymään lauluopintoihin.
Hän piti ensikonserttinsa Brysselissä vuonna 1837 ja kaksi vuotta myöhemmin debytoi Lontoossa oopperalavalla Otellon Desdemonana. Hänet kiinnitettiin Pariisin Théâtre-Italieniin, ja hän avioitui oopperan johtajan Louis Viardot’n kanssa vuonna 1841. Hän esiintyi eri puolilla Eurooppaa, ja hän oli aikansa arvostetuimpia oopperataiteilijoita. Hänen ohjelmistonsa oli laaja — hän esitti W. A. Mozartin, Gioacchino Rossinin, Gaetano Donizettin ja Giuseppe Verdin ja muiden oopperasäveltäjien teoksia. Hänen ihailijoihinsa kuuluivat muiden muassa Alfred de Musset, Frédéric Chopin, Ivan Turgenev, Charles Gounod, Camille Saint-Saëns, Giacomo Meyerbeer ja Hector Berlioz, jotka kirjoittivat ja omistivat teoksiaan hänelle. Myös George Sand kuului hänen ystäviinsä.
Viardot-García päätti oopperauransa vuonna 1863 ja asui aluksi Baden-Badenissa ja Napoleon III:n kukistuttua vuodesta 1871 Pariisissa. Vielä vuonna 1870 hän lauloi Johannes Brahmsin Alttorapsodian soolo-osuuden. Hän opetti Pariisin konservatoriossa ja piti musiikillista salonkia. Hänen oppilaisiinsa kuului suomalainen Elin Fohström.
Viardot-Garcían sävellystuotanto käsittää pienimuotoisia teoksia, muun muassa viisi salonkioopperaa, joista kolmen libretto on Ivan Turgenevin käsialaa, sekä yli 50 liediä ja soitinsävellyksiä. Lisäksi hän sovitti lauluäänelle Frédéric Chopinin ynnä muiden sävellyksiä.
Kaksi Viardot-Garcían neljästä lapsesta jatkoi suvun musiikkiperinteitä: tytär Louise Héritte-Viardot (1841–1918) oli laulaja, pianisti ja säveltäjä, ja poika Paul Viardot (1857–1941) oli viulisti, säveltäjä ja kapellimestari.
Kirjallisuutta

FitzLyon, April: The Price of Genius: A Life of Pauline Viardot.  London:  Calder, 1964.
Kendall-Davies, Barbara: The Life and Work of Pauline Viardot-Garcia 1: The Years of Fame, 1836–1863.  Amersham:  Cambridge Scholars, 2003.  ISBN 1-904303-27-7.
Kendall-Davies, Barbara: The Life and Work of Pauline Viardot-Garcia 2: The Years of Grace, 1863–1910.  Amersham:  Cambridge Scholars, 2012.  ISBN 978-1-4438-4013-2.
Steen, Michael: Enchantress of Nations: Pauline Viardot — Soprano, Muse and Lover.  Thriplow:  Icon, 2007.  ISBN 978-1-84046-843-4.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pauline Viardot-García Wikimedia Commonsissa
Pauline Viardot: Systematisch-bibliographisches Werkverzeichnis.
Harris, Rachel Miller: The Music Salon of Pauline Viardot. (Arkistoitu – Internet Archive) Väitöskirja.
Turgenev, Ivan: Lettres à Madame Viardot.
Papuanpunaräikkä

| Papuanpunaräikkä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kurkilinnut Gruiformes
Heimo::  Rantakanat Rallidae
Suku::  Papuanräikät Rallicula
Laji::  rubra
Kaksiosainen nimi
 Rallicula rubra  (Schlegel, 1871) 
Synonyymit
 Rallina rubra 
Katso myös
   Papuanpunaräikkä Wikispeciesissä   Papuanpunaräikkä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Papuanpunaräikkä (Rallicula rubra) on Uusi-Guinean kotoperäinen rantakana. Laji elää saaren länsi- ja keskisosissa, ja siitä tunnetaan kolme alalajia. Hermann Schlegel kuvaili lajin holotyypin saaren pohjoisosasta vuonna 1871.
Papuanlahti

Papuanlahti on noin 400 kilometriä leveä Korallimeren lahti, johon laskee pohjoisesta Papua-Uuden-Guinean suunnasta neljä merkittävää jokea Fly, Turama, Kikori ja Purari, jotka muodostavat suuren soisen suistoalueen. Lahden länsipäässä on Daru, joka on pinta-alaltaan suuren tasankomaakunnan Westernin pääkaupunki. Darun eteläpuolella on vaikeakulkuinen Torresinsalmi, joka erottaa Uuden-Guinean saaren Queenslandin kärjestä Australian manterella ja Isosta Valliriutasta. Lahden itäosassa on Papua-Uuden-Guinean pääkaupunki Port Moresby.
PerusÄijät

| Perusäijät |
| --- | --- |
Perustettu:  18.8.2012
Toimiala:  Puolueen miesjärjestö
Kotipaikka:  Helsinki
Puheenjohtaja:  Jyrki Lohi
Hallitus (2020):  Markku Saarikangas (1. vpj), Sami Behm (2. vpj), Pasi Salonen (3. vpj), Markku Kähkönen, Markku Naumanen, Hannes Ruokokoski, Kari Surakka, Lauri Virtanen Marko Ekqvist (sihteeri/taloudenhoitaja)
Aiheesta muualla
www.perusaijat.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
PerusÄijät ry on perussuomalaisten valtakunnallinen miesjärjestö. Järjestö on perustettu 18. elokuuta 2012 Kotkassa.
Perusäijät on jäsenenä Miesjärjestöjen Keskusliitossa.
Toimintaa ja päätöksiä

PerusÄijät esitti toukokuussa 2017 Laura Huhtasaarta perussuomalaisten presidenttiehdokkaaksi vuoden 2018 presidentinvaaleihin.
Vuoden 2021 keväällä PerusÄijien hallitus päätti erottaa varapuheenjohtaja Pasi Salosen luottamustehtävästään, koska Salonen oli kirjoittanut Twitterissä viestin, jota pidettiin rasistisena romaniväestöä kohtaan. Samalla PerusÄijien hallitus ilmoitti sanoutuvansa jyrkästi irti rasismista ja yhdistys pyysi anteeksi kaikilta, jotka pahoittivat mielensä Salosen twiitin takia.
Panagiótis Giannákis

| Panagiótis Giannákis |
| --- | --- |
 Panagiótis Giannákis.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Panagiótis Giannákis
Syntynyt: 1. tammikuuta 1959 (ikä 65) Níkaia, Kreikka
Kansalaisuus:   Kreikka
Koripalloilija
Lempinimi:  Lohikäärme
Pituus:  192 cm
Paino:  98 kg
NBA-varaus:  207. varaus 1982 (Boston Celtics)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1972–1984 1984–1993 1993–1994 1994–1996:   Ionikos Nikaias BC  Aris Thessaloniki BC  Panionios BC  Panathinaikos BC
Maajoukkueet
1979–1996:   Kreikka
Valmennusura
1997–1998 1998–2002 2002–2006 2004–2008 2008–2010 2012–2013 2013–2014 2017–2018:   Kreikka  Panionios BC  Maroussi BC  Kreikka  Olympiakos BC  CSP Limoges  Kiina  Aris Thessaloniki BC
Aiheesta muualla
FIBA
Panagiótis Giannákis (kreik. Παναγιώτης Γιαννάκης, s. 1. tammikuuta 1959 Níkaia) on kreikkalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän on yksi Euroopan arvostetuimmista koripallopersoonista.
Ura > Pelaajaura

Giannákis aloitti koripallouransa Ionikos Nikaias BC:n riveissä. Hönet siirrettiin vasta 13-vuotiaana miesten edustuksen riveihin hänen hämmästyttävän hyvän peliälynsä ansiosta. Hänen silloinen valmentajansa, Giórgos Vasilakópoulos, näki Giannákiksessa pelaajan ainesta ja hän nosti Giannákiksen edustusjoukkueeseen. Nykyisin Vassilakopoulos on FIBA Europen presidentti.
Vuonna 1984 hänet siirrettiin Arisin riveihin pelaamaan yhdessä Níkos Gkálisin ja muun sen ajan huippujoukkueen kanssa. Tästä siirrosta alkoikin Arisin ja Giannákiksen kulta-aika. Kahdeksan vuoden aikana joukkue voitti seitsemän Kreikan mestaruutta ja kuusi Kreikan Cupia. Giannákis osallistui myös Euroliigan peleihin Arisin paidassa ollessaan. Hän edusti Kreikan koripallomaajoukkuetta kotikisoissa 1987 ja voitti Euroopan mestaruuden. Jugoslavian EM-kisoissa 1989 hän voitti hopeaa. Hän voitti kuitenkin ainoastaan yhden kansainvälisen sarjan, Saporta Cupin vuonna 1993. Giannákis oli siirtynyt Arisin joukkueen johtohahmoksi Galisin lähdettyä.
Pelattuaan melkein vuosikymmenen Arisin riveissä Giannákis siirtyi Panionisin riveihin vuonna 1993. Siellä hän pelasi ainoastaan yhden kauden ennen kuin lähti Panathinaikosin riveihin.
Uransa loppuvuodet Giannákis pelasi Panathinaikosissa. Hän voitti Dominique Wilkinsin kanssa Euroliigan ja Kreikan Cupin vuonna 1996.
Ura > Valmennusura

Hän aloitti Kreikan koripallomaajoukkueen valmentajana heti uransa päätyttyä vuonna 1997. Kahden vuoden aikana hän valmensi maajoukkueen EM-neloseksi ja MM-kisoissa myös neljänneksi. Maajoukkuetehtävistä hän siirtyi Panionios BC:n valmentajaksi ja sieltä edelleen vuonna 2002 Maroussin valmentajaksi. Neljän vuoden aikana hän nosti Maroussin Kreikan eliittiin ja valmensi Vasíleios Spanoúlisia. Samanaikaisesti hän ryhtyi valmentamaan Kreikan koripallomaajoukkuetta uudestaan vuonna 2004. Ateenan olympialaisissa 2004 hän valmensi Kreikan viidenneksi. EM-kisoissa 2005 hän valmensi Kreikan kullalle. Hänen alaisuudessaan Kreikka voitti vielä hopeaa MM-kisoissa 2006. Tuossa turnauksessa Kreikka voitti Yhdysvaltain koripallomaajoukkueen 101–95 ja meni finaaliin USA:n sijaan.
Vuoden 2006 jälkeen hän päätti sitoutua ainoastaan maajoukkueeseen ja lopetti Maroussin valmentamisen. 2008 hän palasi valmentajaksi Olympiakosiin ja lopetti maajoukkueessa. Giannákis valmensi seuraa kaksi kautta ja lopetti kesällä 2010.
Olympiakosin jälkeen Giannákis valmensi ranskalaisseura CSP Limogesia 2012-2013, Kiinan koripallomaajoukkuetta 2013-2014 sekä Aris Thessalonikia 2017-2018.
Saavutukset > Pelaajana

Boston Celticsin 207. varaus vuoden 1982 NBA:n varaustilaisuudessa
Koripallon Euroopanmestaruuskisoissa kultaa vuonna 1987
Koripallon Euroopanmestaruuskisoissa hopeaa vuonna 1988
Euroliigan mestaruus 1996
Saporta Cupin mestaruus 1993
Kreikan mestaruus 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990 ja 1991
Kreikan Cupin mestari 1985, 1987, 1988, 1989, 1990, 1992 ja 1996
Saavutukset > Valmentajana

EM-kisoissa 2005 kultaa
Stankovic Cupin kultaa 2006
MM-kisoissa 2006 hopeaa
Kreikan Cupin kultaa 2010
Muuta

Giannákiksen piste-ennätys on 73, jonka hän teki Ionikos Nikaias BC:n riveissä Aris Thessalonikia vastaan.
1980-luvulla Giannákiksella oli 80 ottelun mittainen voittoputki.
Hän on ainoa ihminen, joka on voittanut Euroopan mestaruuden sekä pelaajana että valmentajana.
Hänet on valittu 50 tärkeimmän koripallovaikuttajan joukkoon Euroopassa.
Hän teki Kreikan liigassa yhteensä 9 291 pistettä (3. eniten) ja maajoukkueessa 5 301 (eniten)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Tilastot
Kreikan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2005
4 Papaloukás ·
5 Spanoúlis ·
6 Zísis ·
7 Bouroúsis ·
8 Vasilópoulos ·
9 Fótsis ·
10 Chatzivréttas ·
11 Ntikoúdis ·
12 Tsartsarís ·
13 Diamantídis ·
14 Papadópoulos ·
15 Kakioúzis

Päävalmentaja Giannákis
Kreikan joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2006
4 Papaloukás ·
5 Schortsanítis ·
6 Zísis ·
7 Spanoúlis ·
8 Vasilópoulos ·
9 Fótsis ·
10 Chatzivréttas ·
11 Ntikoúdis ·
12 Tsartsarís ·
13 Diamantídis ·
14 Papadópoulos ·
15 Kakioúzis

Päävalmentaja Giannákis
Pertti Tolla

Pertti Jussi Tolla (s. 30. syyskuuta 1936 Jääski) on suomalainen sotilas ja kenraaliluutnantti evp. Tolla ylennettiin kenraaliluutnantin arvoon vuonna 1989.