stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Adolf von Becker
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kansallisbiografian artikkeli (Aimo Reitala)
Adolf von Becker Kansallisgallerian kokoelmissa
Kuvataiteilijamatrikkeli
Taidehistorian nettikurssi (Arkistoitu – Internet Archive)
Adolf von Becker, Art Renewal Center
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  Europeana  SNAC 
Äidin ilo, 1868.
Lukeva mustahiuksinen nainen, ajoittamaton
Adolf von Becker: Pikettipeli (1869).
Pohjalainen kosintakohtaus, 1871.
Keskiajan oppinut, 1862
Vanhan parrakkaan miehen muotokuva, 1868
26. huhtikuuta

26. huhtikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 116. päivä (117. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 249 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Terttu, Teresa, Tessa
suomenruotsalainen kalenteri: Teresia, Teresa, Terese
ortodoksinen kalenteri: Vasili, Ville, Teppo, Teppana, Tapani
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Teresá
vanhemmissa kalentereissa: Cletus, Eleuterius, Engelbrekt, Joel, Kletus, Raimund, Visa
Tapahtumia

1478 – Firenzen johtajuutta tavoitelleet Pazzien suvun salaliittolaiset hyökkäsivät Lorenzo de’ Mediciä vastaan ja surmasivat hänen veljensä Giulianon Santa Maria del Fioren katedraalissa pidetyssä messussa.
1925 – Paul von Hindenburg voitti Wilhelm Marxin Saksan presidentinvaalien toisella kierroksella. Siten hänestä tuli ensimmäinen suorilla vaaleilla valittu Saksan valtiojohtaja.
1933 – Kansallissosialistisen Saksan salainen poliisi Gestapo perustettiin.
1937 – Espanjan sisällissota: Guernican kaupungin pommitus, Pablo Picasso sai tästä aiheen maalaukseensa Guernica.
1942 – Benxissä, koillisessa Kiinassa tapahtuneessa kaikkien aikojen tuhoisimmassa kaivosonnettomuudessa sai 1 549 kaivostyöntekijää surmansa räjähdyksessä.
1942 – Toinen maailmansota: Saksan valtiopäivien viimeinen istunto, kaikki valta siirrettiin muodollisestikin Adolf Hitlerille.
1945 – Toinen maailmansota: Bautzenin taistelu oli viimeinen Saksan voittama suuri panssaritaistelu.
1954 – Indokiinan ja Korean rauhoittamiseen (katso ensimmäinen Indokiinan sota) pyrkinyt konferenssi alkoi Genevessä.
1962 – Nasan iskeytymisluotain Ranger 4 törmäsi Kuuhun.
1964 – Tanganjika ja Sansibar yhdistyivät Tansanian valtioksi.
1966 – 7,5 Richterin maanjäristys tuhosi suurimman osan Taškentin kaupunkia.
1986 – Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus Ukrainan sosialistisessa neuvostotasavallassa Neuvostoliitossa.
1991 – Esko Ahon hallitus aloitti.
1994 – Ilmailu: China Airlinesin Airbus A300-600R syöksyi maahan Nagoyan lentokentällä Japanissa, 264 ihmistä sai surmansa.
2002 – Erfurtin koulusurmat: Koulusta erotettu 19-vuotias Robert Steinhäuser ampui 17 ihmistä entisessä koulussaan Gutenberg-Gymnasiumiussa Erfurtissa Saksassa.
2005 – Syyria veti viimeiset 14 000 miehen varuskuntaan kuuluneet sotilasjoukkonsa Libanonista, mikä päätti Syyrian 29 vuotta kestäneen sotilasvallan Libanonissa.
2007 – YLE24-tv-kanava lopetti lähetyksensä, tilalle tuli YLE Extra.
2013 – Moskovassa, Venäjällä tapahtui mielisairaalan tulipalo, jossa kuoli lähes 40 ihmistä.
Tapio Bergholm

Tapio Hannu Antero Bergholm (s. 14. kesäkuuta 1958 Helsinki) on suomalainen historiantutkija ja poliitikko. Hän on tutkinut erityisesti kuljetusalaa, työmarkkinoita ja ammattiyhdistysliikettä. Bergholm on työskennellyt SAK:ssa historiantutkijana 2000–2008 ja erikoistutkijana vuodesta 2009.
Elämä

Bergholm valmistui filosofian kandidaatiksi 1985 ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1997 Suomen ja Skandinavian historiasta Helsingin yliopistosta. Vuonna 2015 hän väitteli yhteiskuntatieteiden tohtoriksi sosiologiasta Itä-Suomen yliopistossa. Hän on ollut Suomen ja Skandinavian historian dosentti Helsingin yliopistossa vuodesta 1998 ja Suomen historian dosentti Itä-Suomen yliopistossa vuodesta 1999.
Bergholm on Järvenpään kaupunginvaltuuston jäsen SDP:n edustajana vuodesta 1996. Hän oli kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja 2004–2008 ja puheenjohtaja 2009–2012. Suomen liittyessä vuonna 1994 Euroopan unionin jäseneksi oli Bergholm eräs näkyvimmistä sosialidemokraattisista EU-kriitikoista ja kannatti jäsenyyden hylkäämistä asiasta järjestetyssä kansanäänestyksessä.lähde?
Vuosina 1984–2000 Bergholm työskenteli historiantutkijana ja koulutussihteerinä Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT:ssa. Hän oli ehdolla AKT:n puheenjohtajaksi vuonna 2012. Työväen Sivistysliiton hallintojohtaja Marko Piirainen (sd) voitti liiton valtuuston äänestyksessä Bergholmin äänin 31–3.
Bergholm on kirjoittanut presidentti Mauno Koiviston elämäkertasarjaa, jonka ensimmäinen osa Kiihkeä Koivisto ilmestyi vuonna 2020. Toinen osa Kova Koivisto ilmestyy syksyllä 2023.
Berghomille myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2021.
Julkaisuja

Forssan Alun historia I: Forssan työläisurheilun vaiheet 1902-1944 (1983), Auranen, ISBN 951-99454-8-2
Punaisista apostoleista opiskelijaradikalismiin (1983), SONK, ISBN 951-9120-01-7
Kovaa peliä kuljetusalalla I: Kuljetusalan ammattiyhdistystoiminta vuoteen 1924 (1988), AKT, ISBN 951-9118-62-4
Avauksia vasemmalle (1994), ISBN 952-90-5810-1
Hajanainen ja sekava sukupuu : kuljetusalan ammattiliitot 1905-1995 (1995), AKT, ISBN 951-9407-90-1
Halpatyövoimasta hyvinvointiin : Suomen merimiesten ammattiyhdistystoiminta 1916-1996 (1996), Suomen Merimies-Unioni
Kovaa peliä kuljetusalalla II: Kuljetusalan ammattiyhdistystoiminta 1925-1960 (1997), AKT, ISBN  951-9407-00-6
Ammattiliiton nousu ja tuho : kuljetusalan ammattiyhdistystoiminta ja työmarkkinasuhteiden murros 1944-1949 (1997), Suomen Historiallinen Seura, ISBN 951-710-051-5
Kovaa peliä kuljetusalalla III: kuljetusalan ammattiyhdistystoiminta 1960-1990 (2000), AKT, ISBN 951-1-17135-6
SAK:n vuosisata : Suomen ammattijärjestö 1907-1930. Suomen ammattiyhdistysten keskusliitto 1930-1969, Suomen ammattiliittojen keskusjärjestö 1969- (2001), SAK, ISBN 951-714-204-8
Satamillaan maa hengittää : Suomen satamaliiton historia 1923-2000 (yhdessä Ali Pitkäsen ja Kari Teräksen kanssa) (2002), Gummerus, ISBN 952-91-4496-2
Sopimusyhteiskunnan synty: Työehtosopimusten läpimurrosta yleislakkoon. SAK 1944-1956 (2005), Otava, ISBN 951-1-20418-1
Sopimusyhteiskunnan synty 2: Hajaannuksesta tulopolitiikkaan. Suomen ammattiyhdistysten keskusliitto 1957-1969 (2007), Otava, ISBN 978-951-1-21744-2
Kohti tasa-arvoa: Tulopolitiikan aika I. Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö 1969-1977 (2012), Otava, ISBN 978-951-1-26252-7
Kiihkeä Koivisto: Nuoruus, sota, onni 1923-1959.  Helsinki:  Otava, 2020.  ISBN 978-951-1-36820-5
Kova Koivisto: Pankista pääministeriksi 1960–1970.  Helsinki:  Otava, 2023.  ISBN 978-951-1-47144-8
Aiheesta muualla

Jari Tervo haastattelee: Tapio Bergholm Yle Areena. 28.12.2020.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Jennifer Jones

| Jennifer Jones |
| --- | --- |
 Jennifer Jones
Henkilötiedot
Koko nimi:  Phylis Lee Isley
Syntynyt: 2. maaliskuuta 1919  Tulsa, Oklahoma
Kuollut: 17. joulukuuta 2009 (90 vuotta)  Malibu, Kalifornia
Ammatti:  Näyttelijä
Puoliso:  Robert Walker 1939–1945 (ero) David O. Selznick 1949–1965 (kuolema) Norton Simon 1971–1993 (kuolema)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1939–1974
Palkinnot
 Parhaan naispääosan Oscar-palkinto Bernadetten laulu (1943) Paras naispääosa draamaelokuvassa (Golden Globe) Bernadetten laulu (1943) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jennifer Jones (oik. Phylis Lee Isley, 2. maaliskuuta 1919 Tulsa, Oklahoma, Yhdysvallat – 17. joulukuuta 2009 Malibu, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Ura

Jones aloitti elokuvauransa vuonna 1939, jolloin häneltä ilmestyi kolme elokuvaa. Varsinainen läpimurto tapahtui neljä vuotta myöhemmin elokuvassa Bernadetten laulu (1943), joka toi hänelle parhaan naispääosan Oscarin. Jonesin muita kuuluisia elokuvia ovat Kohtalokkaat kirjeet (1945), Kaksintaistelu auringossa (1946) ja Unelma Jennystä (1948).
Jones muistettaneen 1950-luvulta erityisesti rakkauselokuvan klassikosta Päivien kimallus (1955). Hänen viimeinen elokuvansa valmistui vuonna 1974.
Yksityiselämä

Jennifer Jones oli kolme kertaa naimisissa. Hänen aviomiehiään olivat:
Robert Walker (1939–1944) (avioero; 2 lasta)
David O. Selznick (1949–1965) (Selznickin kuolemaan asti; 1 lapsi)
Norton Simon (1971–1993) (Simonin kuolemaan asti).
Jonesin pojat Robert Walker Jr. (s. 1940) ja Michael Walker (1941–2007) olivat myös näyttelijöitä. Hänen tyttärensä Mary Jennifer Selznick teki itsemurhan 11. toukokuuta 1976.
Jones asui eläkevuotensa eteläisessä Kaliforniassa poikansa kanssa. Hän ei antanut haastatteluja ja esiintyi harvoin julkisuudessa. Hän kuoli kotonaan 90-vuotiaana 17. joulukuuta 2009.
Valikoitu filmografia

Bernadetten laulu (The Song of Bernadette, 1943)
Kunnes palaat (Since You Went Away, 1944)
Kohtalokkaat kirjeet (Love Letters, 1945)
Piika, joka ei tiennyt paikkaansa (Cluny Brown, 1946)
Kaksintaistelu auringossa (Duel in the Sun, 1946)
Unelma Jennystä (Portrait of Jennie, 1948)
Yö Kuuban yllä (We Were Strangers, 1949)
Lumottu veri (Gone to Earth, 1950)
Viattomuuden kasvot (Carrie, 1952)
Syntinen Ruby (Ruby Gentry, 1952)
Kohtalokas laituri (Stazione Termini, 1953)
Afrikan aarre (Beat the Devil, 1953)
Päivien kimallus (Love Is a Many-Splendored Thing, 1955)
Hyvää huomenta, miss Dove (Good Morning, Miss Dove, 1955)
Harmaapukuinen mies (The Man in the Gray Flannel Suit, 1956)
Elämän unelma (The Barretts of Wimpole Street, 1957)
Jäähyväiset aseille (A Farewell to Arms, 1957)
Yö on hellä (Tender Is the Night, 1962)
Kovakasvo (The Idol, 1966)
Liekehtivä torni (The Towering Inferno, 1974)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jennifer Jones Wikimedia Commonsissa
Jennifer Jonesin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Jennifer Jones Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jennifer Jones NNDB:ssä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Tauski Peltonen

| Tauski Peltonen |
| --- | --- |
 Tauski lokakuussa 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Tauno Peltonen
Syntynyt: 15. marraskuuta 1962 (ikä 62) Helsinki
Muusikko
Taiteilijanimi:  Tauski
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  Iskelmä
Levy-yhtiöt:  Space Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tauno ”Tauski” Peltonen (s. 15. marraskuuta 1962 Helsinki) on suomalainen iskelmälaulaja.
Ura

Tauski nousi julkisuuteen vuonna 1986 kappaleellaan ”Puistotie”. Ennen soolouraansa hän vaikutti useissa yhtyeissä, kuten Feverissä, Revontulessa ja Eija Sinikan taustayhtyeessä. Tauskin tunnetuimpia soolokappaleita ovat muun muassa ”Ilman sua”, ”Sinä vain”, ”Haavemaa”, ”Enkeli minulle kuiskaa”, ”Niin minä sinulle kuulun” ja ”Minä jumaloin sinua”.
Tauski on toiminut myös lauluntekijänä ja suurin osa hänen soolokappaleistaan on hänen itsensä säveltämiä. Lisäksi hän on ollut mukana tekemässä kappaleita muun muassa Merja Raskille, CatCatille ja Juhamatille.
Vuonna 2012 hän oli mukana Tangomarkkinat 2012 -levyllä kappaleella "Rakkaus riepottaa", joka on Pertti Jalosen säveltämä ja Piia Korisevan sanoittama. Tauski on myös esittänyt kappaleen livenä Tangomarkkinoiden finaalissa.
Peltonen perusti vuoden 2016 heinäkuussa Tauski-baarin Fuengirolaan Espanjan Aurinkorannikolle ja ryhtyi siellä myös kiinteistönvälittäjäksi. Nykyään hän asuu Turun Hirvensalossa vuokralla omakotitalossa ja on avannut toisen Tauski-baariin Tallinnaan tavoitteenaan laajentaa toiminta baariketjuksi.
Tauski omistaa nykyään myös oman levy-yhtiön Space Records joka keskittyy digijakeluun. Levy-yhtiönsä kautta on julkaistu Tauskin soolotuotannon lisäksi myös kappaleita muutamilta uusilta artisteilta.
Peltosesta ilmestyi elokuussa 2016 Antto Terraksen kirjoittama 250-sivuinen Tauski – Elämä ja teot -elämäkertakirja Like kustannuksen kustantamana.
Yksityiselämä

Tauski Peltonen on ollut viidesti naimisissa, neljän eri naisen kanssa. Peltosella on ensimmäisestä avioliitosta kolme lasta, toisesta kaksi ja kolmannesta yksi.  Vuonna 1988 hän avioitui Tina Silfverin kanssa, mutta liitto päättyi eroon vuonna 2003. Samana vuonna Peltonen avioitui CatCat-yhtyeessä laulaneen Virpi Kätkän kanssa. Peltosen ja Kätkän liitto päättyi vuonna 2011. Peltonen oli suhteen aikana toistuvasti syyllistynyt parisuhdeväkivaltaan, mutta häntä vastaan ei ollut nostettu syytettä.
Kolmannen liittonsa Peltonen solmi tanssija Henna Tuomisen kanssa 20. elokuuta 2011. Seuraavan vuoden toukokuussa päihtyneenä keikalla esiintynyt Peltonen pahoinpiteli raskaana olleen Henna Tuomisen. Peltonen oli käyttänyt väkivaltaa Tuomista kohtaan jo paluumatkalla keikkapaikalta sekä myöhemmin kotona. Peltonen tuomittiin vaimonsa pahoinpitelystä sakkorangaistukseen syksyllä 2015. Pariskunnan toisen vaiheen avioerohakemus oli jätetty jo aiemmin, 3. syyskuuta 2012. Alkuvuodesta 2014 Peltonen solmi neljännen avioliittonsa 21-vuotiaan gambialaisen Saffiatoun kanssa. Liitto päättyi pian eroon. Peltonen kihlautui uudelleen Henna Tuomisen kanssa juhannuksena 2020 ja he avioituivat toistamiseen syyskuussa 2023 Turkissa.
Peltonen joutui maaliskuussa 2015 Kuopiossa keikalla esiintyessään pahoinpidellyksi, mistä aiheutui hänelle kuulovaurio. Pahoinpitelijä tuomittiin sakkoihin ja korvauksiin joulukuussa 2015. Saman vuoden joulukuussa Peltonen itse tuomittiin pahoinpitelystä 30 päiväsakkoon. Pahoinpitely oli tapahtunut Elomessujen VIP-alueella elokuussa 2014.
Peltonen kertoi vuoden 2020 keväällä julkisesti että hänelle tehtiin syksyllä 2019 hiustensiirto istanbulilaisella klinikalla, jolloin hänen päälakeensa istutettiin yhteensä 3 400 hiusta juurineen. Hän osallistui aiemmin vuonna 2011 Kauneusklinikka Tiina Jylhä -televisio-ohjelmaan, jossa hänelle laitettiin täyteainepistoksia otsaan.
Peltonen on aloittanut vuonna 2024 kolmesti viikossa tapahtuvan Minnesota-hoidon alkoholiongelmansa vuoksi. Hän on käynyt jo aiemmin myös A-klinikalla ja terapiassa, mutta niistä ei ole ollut apua hänen ongelmaansa.
Diskografia > Albumit

Charlotta (1989)
Lauluni sinulle (1992)
En voi unohtaa (1993)
Sinä vain (1995)
Suuria rakkaustarinoita (1995)
Taivaassa tavanneet (1997)
Kaikki sinusta muistuttaa (2000)
Aikamatkaaja (2001)
Oranssin auringon alla (2008)
Reloaded (2009)
Tripla (2019)
Diskografia > Singlet

Taas nuori oon (2007)
Oranssin auringon alla (2008)
Mitä jos? (feat. Enzo) (2009)
Tule minut hakemaan täältä pois (2010)
Täydellinen (feat. Adi) (2011)
Sielunveljet (feat. Janne Hurme) (2015)
Marraskuu (2015)
Joulurauha (2015)
Tontun ja enkelin joulu (2015)
Hän on rakkaus (2016)
Levoton tuhkimo (feat. Janissa Tähti) (2016)
Sinä vain 2018 (feat. Aksim Nenomit) (2018)
Kiitos kaikesta (feat. Hausmylly) (2018)
Viimeinen kesäpäivä (2019)
Mustavalkoinen rakkaus (2020)
Rakkaus on raskas laji (2021)
Rakasta (feat. CatCat) (2021)
Rakkauden raamattu (2022)
Sadan vuoden päästö (2022)
Arman vain (Arman Alizad & Tauski) (2022)
Niin minä sinua vain (2022)
Diskografia > Vierailijana

Faija - Olutta ja mennyttä (2018)
Remix - Kävelen sun yli (2017)
Diskografia > Kokoelmat

Parhaat (1995)
20 suosikkia – Haavemaa (1997)
Tauskin parhaat (2000)
Hitit (2004)
Aiheesta muualla

Tauski Peltonenin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Tauski Peltonen Myspacessa (suomeksi)
Ylen Elävä arkisto – Tauski: Lauluni sinulle
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle 
Tauski vuonna 2012.
Berdan

| Berdan n:o 2 |
| --- | --- |

Tyyppi:  Sylinteri(kampi)-lukkoinen kivääri
Valmistaja:  Tula, Iževsk, Siestarjoki
Valmistusmaa:  Venäjä
Valmistusvuodet:  1870–1891
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  10,7 × 58R mm (.42)
Aseen pituus:  1 410 mm
Piipun pituus:  820 mm
Paino (tyhjänä):  4,6 kg
Lipas:  ei lipasta
Kapasiteetti:  1 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  400 m/s
Berdan-kiväärin, kansanomaisesti "Pertaanin", yleisin malli oli vuoden 1870 ns. 4.2 linjan jalkaväenkivääri (Berdan n:o 2). Muita Berdan-kiväärejä ovat samalta vuodelta ns. rakuunakivääri, ratsuväen karabiini ja kasakkakivääri, samoin kuin vuoden 1868 Berdan n:o 1 tarkka-ampujan kivääri.
Historia

Venäjän keisarikunta käytti aikoinaan ns. kuuden linjan kivääriä vuodelta 1856 ja sen muunnelmia, kaliiperiltaan 15,2 milliä. Berdan oli pienikaliiperisempi 10,7 millin ase, jossa oli amerikkalaisen kenraali Hiram Berdanin keksimä sulkulaite. Venäläiset eversti Gorlov ja luutnantti Hunnius kehittivät Coltin tehtailla Yhdysvalloissa sulkulaitteeseen sopivan kiväärin.
Tekniikka

1800-luvun alun sotataktiikka perustui ammuntaan kolmirivistä, etummainen makuulta, keskimmäinen polvelta ja takimmainen pystystä. Berdan-kiväärikin oli vielä pitkäpiippuinen ja -peräinen tämän taktiikan perintönä. Aseen tärkeimpiä teknisiä ominaisuuksia olivat kokonaan uuden tyyppiset patruunat.  Ne olivat kaliiperiltaan aiempaa selvästi pienempiä, sveitsiläisen Vetterli-patruunan ohella pienin siihenastinen sotilaspatruuna. Patruunan hylsy oli pullonmuotoinen, laippakantainen ja 58 milliä pitkä, eli kaliiperimerkintä oli 10.7x58R. Patruunassa oli uusi Berdanin kehittämä keskussytytysnalli, 25 gramman painoinen luoti ja 1 3/16 solotnikan eli noin 5 gramman mustaruutilataus. Kiväärin luodin lähtönopeus oli 400 metriä sekunnissa. Pyöreäpäinen lyijyluoti päällystettiin silkkipaperilla ja kastettiin mehiläisvahaan, ettei aseen piippu karstoittuisi. Paperin väri osoitti patruunan tyypin, ratsuväen patruunassa se oli ruusunpunainen. Myös luodin takapäässä oli mehiläisvahasta tehty tulppa.
Käyttöönotto

Ensimmäinen Berdan sai virallisen nimen 'Tarkka-ampujan kivääri m 1868' luodin suoran lentoradan takia ja olikin tarkoitettu tarkka-ampujien aseeksi, ei jalkaväen yleisaseeksi. Yhdysvalloista Coltin tehtailta  tilattiin 30 000 n:o 1 Berdan-kivääriä, Venäjällä niitä ehdittiin valmistaa 16 575 kappaletta. Kenraali Berdanin suunniteltua uuden sylinterilukkotyyppisen sulkulaitteen, Berdanin toinen malli, johon uusi lukko tuli käyttöön eli n:o 2 m 1870, tuli Venäjällä jalkaväen yleisaseeksi. Samana vuonna otettiin käyttöön myös uuteen sulkulaitteeseen perustuvat eli Berdan-tyyppiset kasakka- ja rakuunakiväärit ja ratsuväen karabiini. Ne olivat lyhyempiä ja kevyempiä aseita, joiden patruunan ruutipanos oli 1 solotnikka eli noin 4,5 grammaa. Kasakkakivääri painoi 3,3 kiloa ja karabiini 2,9 kiloa. Rakuunakivääri painoi 4,1 kiloa ja sen hihnalenkin reiät olivat tukissa kuten kasakkakiväärissä ja karabiinissa. Kasakkakiväärissä ei ollut lainkaan liipaisinkaarta, vaan nuppimainen ns. aasialainen liipaisin. Karabiini oli vain 985 mm pitkä ja sen tähtäin oli muista poikkeava. Lisäksi valmistettiin koesarjoja Berdan-tyyppisestä ns. kadettikivääristä.
Valmistus ja käyttö

Ensimmäiset 30 000 kappaletta n:o 2 Berdan-kivääreitä Venäjä osti englantilaiselta BSA-yhtiöltä, ja kun se ei suostunut toimittamaan tuotantotietoa ja -välineitä Venäjälle, ne hankittiin toiselta brittiyhtiöltä, Greenwood & Batleyltä.
Aseita tuotettiin sitten 1870-luvun alusta lähtien kaikissa Venäjän asetehtaissa eli Tulassa lähellä Moskovaa, Iževskissä Uralin länsipuolella sekä Siestarjoella Karjalankannaksella. Kaiken kaikkiaan aseita valmistettiin Venäjällä 3 482 854 kappaletta. Turkin sodassa vuodesta 1877 vuoteen 1878 myös Suomen Kaarti käytti Berdan-kivääreitä, vanhemmat aseet poistuivat kokonaan käytöstä 1880-luvun alussa. Teknisesti Berdan-kiväärien kausi jäi kuitenkin melko lyhyeksi, jo 1890-luvulla savuton ruuti ja vieläkin pienikaliiperisempi vaippaluoti syrjäyttivät Berdan-tekniikan. Yksi parhaiten tunnetuista korvaavista aseista on ns. kolmen linjan kivääri M/1891 eli Mosin-Nagant. Valmistettuja aseita käytettiin kuitenkin varsin pitkään, Venäjällä ensimmäisessä maailmansodassa ja Suomessa sisällissodassa ja jonkin verran vielä talvisodassa esim. kenttätykistön yksiköissä. Berdan-kivääreitä oli Suomen armeijan kirjanpidossa tuolloin 3 100 kappaletta. Metsästäjien käyttöön aseita tuli valtion myytyä niitä käytöstä poistettuina. Niitä muutettiin piippua vaihtamalla myös 16 kaliiperin haulikoiksi. Hirven ja karhun pyynnissä Berdan-kivääreitä käytettiin alkuperäisen kaliiperisina paljon, koska raskas lyijyluoti oli tehokas. Metsästyskäyttöön ase oli tosin melko pitkä ja siitä puuttui patruunalipas eli kivääri oli kertalaukaistava.
Kansallisuus

Kansallisuus merkitsee johonkin kansaan tai jollekin kansalle kuuluvuutta. Kun puhutaan henkilön kansallisuudesta, saatetaan käsitteellä tarkoittaa etnistä ryhmää tai vaihtoehtoisesti kansallisvaltio-aatteesta syntynyttä kansan käsitettä. Muiden kuin henkilöiden kansallisuus viittaa asian suureen merkitykseen tietylle kansalle, jopa siinä määrin että sen voidaan ajatella toimivan osana kyseisen kansan määritystä.
Henkilön kansallisuus ei siis tarkoita samaa kuin kansalaisuus. Mikäli kansallisuutta ajatellaan kansallisvaltion näkökulmasta kansa-käsitteenä, se merkitsee tietynlaista suhdetta valtion ja henkilön välillä, jossa henkilö alistetaan valtion lainsäädännölle, minkä vastineeksi hänelle kuuluu valtion tarjoama suoja ja tavallisesti oikeus asua valtion alueella. Joissakin tapauksissa kansalaisuus tarjoaa enemmän etuja, kuten mahdollisuuden osallistua valtion poliittiseen päätöksentekoon.
Kyllä elämä on ihanaa

| Kyllä elämä on ihanaa |
| --- | --- |
Tyyli:  sketsi- ja musiikkiviihde
Kestoaika:  noin 60 minuuttia
Luoja(t):  Lapinlahden Linnut
Pääosissa:  Timo Eränkö  Pekka Hedkrok Matti Jaaranen Ari Kettunen Mikko Kivinen Hannu Lemola Tapio Liinoja Heikki Salomaa Markku Toikka
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  25. tammikuuta 1987 –
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  1
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Jorma Koski
Säveltäjä(t):  Lapinlahden Linnut
Lavastaja(t):  Aatto Hongisto
Tuotantoyhtiö(t):  Yle TV2 Viihdetoimitus
Seuraaja:  Seitsemän kuolemansyntiä
Aiheesta muualla
IMDb 
Kyllä elämä on ihanaa on suomalainen vuonna 1987 valmistunut Yleisradion tuottama Lapinlahden Linnut -yhtyeen jäsenien tekemä ensimmäinen viihdeohjelma. Se ensiesitettin televisiossa 25. tammikuuta 1987 Yle TV2 -kanavalla. Ohjelma on julkaistu Lapinlahden Lintujen Ehkä kaikki -DVD-boksissa.
Tausta ja sisältö

Keväällä 1986 Yleisradio tarjosi yhtyeelle mahdollisuutta tunnin mittaiseen ohjelmaan, joka olisi yhdistelmä konserttitaltiointia, ja studiossa kuvattuja sketsejä.
Ohjelmassa Lapinlahden Linnut esittää musiikkiesityksiä, jotka on taltioitu vuonna 1986 Tampereella järjestetyltä livekeikalta. Musiikkiesityksien välissä esitettiin sekä yhtyeen jäsenten livekeikalla esittämiä että etukäteen ohjelmaa varten kuvattuja sketsejä.
Tausta ja sisältö > Musiikkiesitykset

Alla olevassa taulukossa lueteltuna viihdeohjelmassa esitetyt musiikkiesitykset, sekä lisäksi tieto mille yhtyeen albumille kappale on levytetty.
| Musiikkiesityksen nimi | Levytetty albumille |  |
| --- | --- | --- |
| ”Saako niin tehdä” | Lauluja Nuppilasta (1988) |  |
| ”Ihmistä kiusataan” | Jep (1986) |  |
| ”Ohraa ja pikeä” | Jep (1986) |  |
| ”Pikkumiesten laulu” | Vihreä gorilla (1987) |  |
| ”Jep” | Jep (1986) |  |
| ”Sisäinen ahdistus” | Lapinlahden Linnut (1985) |  |
| ”Heti tänne” | Vihreä gorilla (1987) |  |
| ”Sain satiaiset” | Jep (1986) |  |
| ”Edes kerran” | Lapinlahden Linnut (1985) |  |
| ”Miksei asioista puhuta” | Jep (1986) |  |
| ”Kyllä elämä on ihanaa” | Lapinlahden Linnut (1985) |  |
↑  Albumille levytetty nimellä "Heti mulle kaikki tänne nyt".
Vastaanotto

Helsingin Sanomien kriitikko Jarmo Jokiranta arvosteli ohjelmaa ensiesityksen aikaan. Hänen mielestä Lapinlahden Lintujen tekemä ohjelma Yle TV2:lle, on "tylsintä, mitä heiltä olen nähnyt". Jokirannan mielestä ohjelmassa esitetyt sketsit toimisivat paremmin "kaljakuppilan lavalla" kuin televisio-ohjelmassa. Yhtyeen jäsenet pitivät ohjelmaa epäonnistuneena.