Paul Auster
Ura

Auster asui Ranskassa 1971–1974, missä hän elätti itsensä monilla erilaisilla töillä. Hän myös käänsi Stéphane Mallarmé, Jean-Paul Sartren ja Georges Simenonin töitä sekä kirjoitti runoutta ja yksinäytöksisiä näytelmiä. Austerin ensimmäinen oma kirja oli runokokoelma A Little Anthology of Surrealist Poems, joka julkaistiin 1972.
Austerin isä kuoli 1979, mikä sai hänet kirjoittamaan muistelmateosta Yksinäisyyden äärellä, joka julkaistiin 1982. Austerin ensimmäinen romaani Squeeze Play julkaistiin 1984 pseudonyymillä Paul Benjamin.
Austerin läpimurto oli kokeellinen salapoliisiteos New York -trilogia, joka julkaistiin 1987 yhtenä niteenä. Siihen kuuluivat teokset Lasikaupunki (1985), Aaveita (1986) ja Lukittu huone (1986). Lasikaupunki kertoo rikoskirjailijasta, joka sotkeutuu mysteeriin. Aaveita puolestaan kertoo Blue-nimisestä yksityisetsivästä, joka tarkkailee henkilöä Black asiakkaalle White. Lukitussa huoneessa puolestaan kadonneen kirjailijan elämäkertaa työstävä kirjailija hiljalleen omaksuu kohteensa identiteetin. Austerilla oli vaikeuksia saada Lasikaupunki julkaistuksi, sillä sen oli hylännyt 17 kustantajaa, ennen kuin pieni kalifornialainen kustantaja otti sen julkaisuohjelmaansa.
Auster käytti Lukitun huoneenkin jälkeen päähenkilöä, joka pakkomielteisesti tutkii jonkun toisen elämää. Tällaisia teoksia ovat Kuun maisemissa (1989) ja Leviatan (1992). Muita saman kauden romaaneja ovat Sattuman soittoa (1990) ja Mr Vertigo (1994).
Illuusioiden kirjan (2002) päähenkilö uppoutuu omalaatuiseen mykkäelokuvien tähden elämään selviytyäkseen vaimonsa ja lapsensa kuolemasta. Matkoja kirjoittajankammiossa (2007) teoksen päähenkilö puolestaan yrittää selvittää omaa identiteettiään ja sitä, miten hän on päätynyt huoneeseen, jossa parhaillaan istuu. Mies pimeässä (2008) käsittelee iäkästä, toivotonta ja unettomuudesta kärsivää kirjallisuuskriitikkoa, joka kehittää öisin mielessään dystooppisen vaihtoehtotodellisuuden. Sunset Parkissa (2010) joukko nuoria asuu Brooklynissä hylätyssä rakennuksessa.
Kriitikot pohtivat usein Austerin teosten omaelämäkerrallisten ainesten laajuutta, sillä Auster tutki teoksissaan usein minuutta ja käytti hyvin paljon toisiaan muistuttavia kirjailijahahmoja. Teoksessa Näkymätön (2009) päähenkilön historia muistuttaa huomattavasti Austerin omaa henkilöhistoriaa, mutta toisaalta tapahtumat ovat hyvin selkeästi fiktiivisiä. Talvipäiväkirja (2012) puolestaan ei ollut fiktiivinen teos, mutta sen Auster on kirjoittanut silti toisessa persoonassa. Kirja sisältää itsetutkiskeluja, joiden seassa on luetteloitu Austerin kokemuksia, mieltymyksiä ja matkoja. Report from the Interior (2013) käsittää samanlaisia anekdootteja yhdistettynä syvempiin pohdintoihin.
4 3 2 1 (2017) oli Austerin ensimmäinen romaani seitsemään vuoteen. Sen päähenkilö elää neljä eri elämää, sillä jokainen sisältää neljä versiota tapahtumista. Austerin esseitä ja omaelämäkerrallisia kirjoituksia on koottu vuonna 2019 ilmestyneisiin teoksiin Talking to Strangers: Selected Essays, Prefaces, and Other Writings, 1967–2017 ja Groundwork: Autobiographical Writings, 1979–2012. Elämäkertateos Burning Boy: The Life and Work of Stephen Crane puolestaan ilmestyi 2021. Austerin viimeinen romaani Baumgartner ilmestyi 2023.
Austerin elokuvia ovat Smoke (1995; käsikirjoitus), Blue in the Face (1995, ohjaus yhdessä Wayne Wangin kanssa, käsikirjoitus) ja Nainen sillalla (1998; käsikirjoitus ja ohjaus) ja The Inner Life of Martin Frost (2007; ohjaus).