stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Odessan sotilasakatemia
Kadettitoiminta ja perinteet > Akatemian soittokunta

Odessan sotilasakatemian soittokunta (ukr. Військовий оркестр військової академії України, Vijskovyi orkestr vijskovoji akademiji Ukrajiny) perustettiin joulukuussa 2012, ja se on saanut alkunsa Neuvostoliiton armeijan 9. sotilassoittokunnasta (perustettu vuonna 1964) ja paikallisesta laulu- ja tanssiorkesterista (perustettu vuonna 1939). Vuonna 1988 edellä mainittu orkesteri voitti Moskovassa järjestetyssä Neuvostoliiton asevoimien pienten sotilassoittokuntien kilpailussa. Orkesterin kuororyhmä näytti taitonsa vuonna 1993 Leontovitšin kuorokilpailussa, jossa se voitti 1. sijan, ja vuonna 1995 tanssiryhmä voitti Turkissa järjestetyn kansainvälisen kansantanssikilpailun. Nykyään soittokunnan pieniin kokoonpanoihin kuuluvat paraatiryhmä, jazzbändi, balettiryhmä, puhallin- ja kamarikvartetit sekä konserttiorkesteri. Soittokunta edustaa opistoa kaikissa sotilaallisissa tilaisuuksissa ja maata kansainvälisillä sotilasfestivaaleilla.
Akatemian entiset opiskelijat

Rovšan Akbarov (azerbaidžanilainen kenraali ja sotilasjohtaja)
Oleksi Arestovytš
Murat Bektanov (kazakstanilainen sotilasjohtaja ja entinen puolustusministeri)
Kyrylo Budanov
Leanid Maltsau (entinen valkovenäläinen upseeri, puolustusministeri ja asevoimien komentaja)
Ivan Panfilov (neuvostoliittolainen kenraali)
Serhi Popko (ukrainalainen kenraali ja entinen maavoimien komentaja)
Valeri Zalužnyi
Valeri Tšybinjejev
Akatemian kadetti Pariisissa.
Olivia Lufkin

| Olivia Lufkin |
| --- | --- |
 Olivia Lufkin vuoden 2007 Japan Expossa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1979 Okinawan prefektuuri, Japani
Ammatti:  Laulaja, lauluntekijä, muusikko, malli
Muusikko
Laulukielet:  Englanti, Japani
Tyylilajit:  Pop, Trip-hop, Ambient, Electronica, Downtempo, Alternative Rock, Pop rock, Industrial rock
Levy-yhtiöt:  Avex Trax (1996-2000) Cutting Edge (2001-)
Aiheesta muualla
www.avexnet.or.jp/olivia
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Olivia Lufkin (tyyliteltynä taiteilijanimellä OLIVIA, s. 9. joulukuuta 1979) on laulaja ja lauluntekijä. Hänen isänsä on yhdysvaltalainen ja äiti okinawalainen. Hänellä on kaksi sisarusta. Veli Jeffrey Lufkin tekee Olivian kanssa paljon yhteistyötä muusikkona. Sisko Caroline Lufkin on itsenäinen muusikko. Lufkin oli mukana japanilaisessa D&D-tyttöbändissä, jonka jälkeen hän suuntasi soolouralle. Vuonna 2006 Lufkin loi Olivia Inspi' Reira (Trapnest) -työnimen alla kappaleita fiktiiviselle yhtyeelle Trapnestille. Kappaleita soitettiin suositussa animemukaelmassa Nanassa.
Elämä > Varhaisvaiheet

Olivia Lufkin syntyi 9. joulukuuta 1979 Okinawassa, Japanissa.[lähde? ] Hän muutti vuonna 1982 San Diegoon, Kaliforniaan ja myöhemmin takaisin Okinawaan. Myöhemmin Olivia muutti uudestaan, tällä kertaa Pohjois-Carolinaan ennen muuttoaan takaisin Okinawaan.
Myöhemmin osallistuessaan Okinawa Actors Schooliin Olivia liittyi D&D-nimiseen tyttöbändiin, joka puolestaan liittyi osaksi Avex Trax -yritystä. Maineikas tuottaja Tetsua Komuro kuuli Oliviasta eräänä päivänä ja päätti että Olivia olisi täydellinen projektiin, jota hän oli suunnitellut Jean Michel Jarren kanssa. Projektina oli luoda teemakappale jalkapallon MM-kilpailuihin, nimellä Together Now. Kappale julkaistiin kuukautta myöhemmin D&D:n ensimmäisen ja ainoan albumin julkaisusta. Sen jälkeen oli päätetty, että D&D voisi jakautua kahteen muusikkoryhmään: Olivia Olivian lauluprojektiin ja Aya ja Chika Aya & Chikaksi D&D:stä.
Elämä > 1999–2002 Soolouran alku

Olivia ei kirjoittanut kahta ensimmäistä kappalettaan, jotka tuotti T2ya, mutta hän kirjoitti kolmannen singlensä, Dear Angelin ja kaikki seuraavatkin singlensä.
Vuosina 1999 ja 2000 Olivia julkaisi kuusi singleä, kaikki Pop & rock-äänellä. Vuoden 2000 loppupuolella hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa, Synchronicityn, joka sisälsi kaikki julkaistut singlet, viisi ennen kuulematonta kappaletta ja yhden bonuskappaleen. Se nousi korkeimmillaan 20. sijalle Oricon Charts -listalla.
Yli vuoden kestäneen tauon jälkeen Olivia julkaisi seitsemännen singlensä, Sea Me:n 12. joulukuuta 2001. Tämän singlen myötä hän vaihtoi Avex Trax -levy-yhtiön Cutting Edge -yhtiöön, jossa hän on jatkanut kappaleiden ja albumien julkaisua. Olivian seuraava single "Into the Stars" oli suunniteltu julkaistavaksi albumilla heinäkuussa 2002. Suunnitelmat kuitenkin muuttuivat, kun singlen julkaisu lykättiin syyskuulle markkinoinnin takia ja albumin julkaisukin myöhästyi.
Elämä > 2003–2004 Uusi tyyli

Olivia näki vuoden 2003 täydellisenä musiikkityylin vaihtamisen vuotena ja mini-albumien hyökkäyksenä kun hän alkoi työstää sarjaa isoveljensä Jeffrey Lufkinin kanssa. Tämän hetken aikana hänen musiikistaan tuli huomattavasti synkempi molemmilla tyyleillä ja lyriikallisemmalla pitoisuudella kuin koskaan ennen. Kappaleiden sijasta neljä mini-albumia julkaisi yksinomaan Tower Records Japan Shibuyassa, Tokiossa. Ne olivat Internal Bleeding Strawberry, Merry&Hell Go Around, Comatose Bunny Butcher ja The Return of the Chlorophyll Bunny.
Tämän rinnalla Olivia päätti julkaista harvinaisuustuotteita myyvän muotimerkin, Black Daisy Villen kaverinsa Friedia Niimuran kanssa. Tämä muotiyritys jatkoi toimintaansa kesään 2004, jolloin yrityksen kehittämiä vaatteita ja tuotteita julkaistiin. Friedia muutti myöhemmin Yhdysvaltoihin ja toiminta lopetettiin.
Sen jälkeen samaisena vuonna 2004 hän julkaisi toisen albuminsa, The Lost Lollin. Tämä albumi sisälsi pääasiassa parasta materiaalia hänen neljältä mini-albumiltaan ja kaksi uutta kappaletta, "Alone in Our Castlen" ja "Fake Flowersin". Tämän albumin julkaisi Tower Records Japan kansanlaajuisesti rajoitettuna painoksena. The Lost Lolli ylsi Oricon Charts -listalla 111. sijalle. Kuitenkin, huolimatta albumin heikosta menestyksestä, Avex Trax julkaisi merentakaisen version tästä albumista, heijastaen Olivian lisääntyvää menestystä Japanin ulkopuolella. Tyypillisesti ainoastaan menestysartistit julkaisivat merentakaisia versioita albumeistaan.
Elämä > 2005–2006 Keikkatauko ja paluu

The Lost Lollin julkaisun jälkeen Olivia piti epävirallisen tauon keikkailusta lukuun ottamatta "Halloween of the Living Dead" esitystä Hyde-konsertissa 30. lokakuuta 2005. Hän kuitenkin jatkoi uraansa mallina muotilehdissä.
Maaliskuussa 2006 tiedotettiin, että Olivia on taas kerran julkaisemassa musiikkia Japanin musiikkiteollisuudessa. Hän toimitti lauluja päävokalisti Reira Serizawalle fiktiiviseen bändiin Trapnestiin osana Nanan animemukaelmaa. Hän tuotti kappaleet Olivia Inspi' Reira (Trapnest) -työnimen alla Avex-yhtyeestä olevan Anna Tsuchiyan kanssa, joka on osana Nana Osakin roolia, joka on puolestaan Trapnestin vihollisyhtyeessä Black Stonesissa.
Mangan kirjoittaja Ai Yazawa pyysi Oliviaa laulamaan animelle kappaleen kun Avex-yhtyeen jäsen antoi hänen kopionsa Olivian "Sea Me" ja "Into the Stars" -kappaleista. On myös raportoitu, että hän huusi "Se voi olla vain itsensä!" kun hän kuuli ensimmäistä kertaa kappaleet. "A Little Pain" oli Olivian ensimmäinen julkaisu tässä roolissa, jonka hän kirjoitti englanniksi. Myöhemmin sanoitukset vaihdettiin japaniksi. Kappale kertoo "Reiran yksinäisyydestä, kärsivyydestä ja vahvuudesta".
Olivia kertoi, että hänen musikaalinen ilmaisunsa on muuttunut, ja sen takia hän jäi tauolle The Lost Lollin julkaisun aikaan, kun hän "tunsi itsensä sen jälkeen masentuneeksi" ja "alkoi huomioida ja ymmärtää monia virheitään" ja että hänen tyylinsä "on saanut lisää yksityiskohtia", se "tuntuu korviin" ja "vielä viileämpänä". Hänen piti tehdä paljon tutkimustöitä Reiran hahmoon, kuin hän "ei ikinä oikein lukisi mangaa". "A Little Pain" on erityisesti räätälöity Reiran näkemykseen. Hän keskitti, "Oli hauskaa laulaa kuin toinen ihminen. Kuten ääninäyttelijä. Kirjoitin sanoitukset kuvan kanssa, jossa Reira näytti itseltään ja kirjoitti sen. Mutta koska hän on Reira hänen täytyy auttaa itseään koko ympäristöstään ja siksi se näyttää siltä kuin totesin, hän laulaa kaikille, mutta oikeasti hän laulaa itselleen. Kirjoitin sen tuolla idealla muistikuvassani."
Kun "A Little Pain" julkaistiin, se ylsi korkeimmillaan 8. sijalle Oricon Charts -listalla, hänen ensimmäiselle kymmenen parhaan sijalleen ja kaksi sijaa alemmalle sijalle kuin Anna Tsuchiyan single, "Rose", joka oli julkaistu samana päivänä. Toisen viikon jälkeen tämä single ylitti hänen debyyttisinglensä "I.L.Y. (Yokubo)n" kokonaismyynnin. Debyyttisingle oli hänen siihen asti parhaiten myynyt kappaleensa.
Olivia jatkoi Nana-aiheisen materiaalin julkaisemista pitkin vuotta 2006. Seuraavat avaus- ja loppumusiikit, Anna Tsuchiyan "Rose" ja Olivian "A Little Pain" oli kirjoittanut Olivia itse. Single "Wish/Starless Night", julkaistiin lokakuussa ja ylsi Oricon Charts- listalla korkeimmillaan seitsemänneksi. Näiden julkaisujen menestyksen vuoksi Olivian ensimmäinen Yhdysvaltain näyttäytyminen oli suunniteltu Aasian viihdesopimuksessa Pacific Media Expossa, joka pidettiin Los Angelesissä, Kaliforniassa lokakuussa 2006.
Frank Edwards

Frank Edwards suunnilleen vuonna 1960.
Frank Edwards (4. elokuuta 1908[lähde? ] – 23. kesäkuuta 1967 Indianapolis) oli yhdysvaltalainen radiotoimittaja, joka tuli tunnetuksi ufoihin liittyvän kiinnostuksensa vuoksi.
Edwards työskenteli radiotoimittajana Mutual Broadcasting Systemissä, jossa hänellä oli oma AFL-ammattiliiton sponsoroima radio-ohjelma. Edwards irtisanottiin ohjelmasta vuonna 1954, sillä AFL:n mukaan Edwards uutisoi radiossa mieluummin omista näkemyksistään ja lentävistä lautasista kuin merkittävistä uutistapahtumista. Potkuistaan huolimatta Edwards työskenteli myöhemmin urallaanuseissa paikallisradiossa.
Edward kirjoitti bestsellerin Flying Saucers, Serious Business (suomennettu Lentävien lautasten arvoitus (1968)) ja julkaisi sen vuonna 1966. Lisäksi hän julkaisi elämänsä aikana useita muita kirjoja.
Frank Edwardsin otetta ovat kriittiset ufotutkijat arvostelleet, mutta Edwards ei pitänyt itse esimerkiksi Adamskin ufokontaktista, joka oli tekele. Edwards kuoli päivää ennen kuin oli kulunut 20 vuotta ensimmäisestä Arnoldin tekemästä ufohavainnosta. Tieto Edwardsin hieman ennen puoltayötä tapahtuneesta kuolemasta levisi vasta seuraavana päivänä, mikä synnytti legendan, jonka mukaan Edwards olisi kuollut 24. päivänä.
Fernando R. Capalla

Fernando R. Capalla (1. marraskuuta 1934 – 6. tammikuuta 2024) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Jaron arkkihiippakuntaan Juan Nicolasora Nilmar 18. maaliskuuta 1961, ja hänet nimitettiin Davaon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Grumentumin titulaaripiispaksi 2. huhtikuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat Artemio G. Casas ja Jaime Lachica Sin.
Capalla sai 25. huhtikuuta 1977 nimityksen Iliganin prelaatiksi. Hän oli yhä Grumentumin titulaaripiispana, kunnes erosi tästä arvosta 18. helmikuuta 1978. Hänet nimitettiin 15. marraskuuta 1982 Iliganin piispaksi ja 28. kesäkuuta 1994 Davaon koadjuuttoriarkkipiispaksi. 6. marraskuuta 1996 hänestä tuli Davaon arkkipiispa, ja hän toimi tässä virassa, kunnes jäi eläkkeelle 11. helmikuuta 2012.
Oliver Ivanović

Oliver Ivanović vuonna 2011.
Oliver Ivanović (1. huhtikuuta 1953 Kosovo, Jugoslavia – 16. tammikuuta 2018 Mitrovica, Kosovo) oli kosovolainen serbiläinen poliitikko. Hän oli SDP kansalaisaloite -puolueen perustaja ja toimi sen puheenjohtajana. Oliver Ivanović surmattiin vuonna 2018.
Opiskelu ja ura

Ivanovićin äiti oli serbian kielen ja kirjallisuuden opettaja ja hänen isänsä oli historianopettaja. Ivanović opiskeli insinööriksi ja erikoistui mekaniikkaan. Sen jälkeen hän toimi urheilun johtotehtävissä ja kilpaili ammattilaisena karatessa. Vuonna 1999 Ivanović ryhtyi poliitikoksi, kun hänet nimitettiin Kosovon sodan aikana serbien kansallisen neuvoston johtoon.
Vuosina 2008–2012 Ivanović toimi Serbian hallituksen Kosovosta ja Metohijasta vastaavan ministeriön pääsihteerinä sekä Kosovoa ja Metohijaa koskevan yhteistyökeskuksen jäsenenä. Ivanović perusti vuonna 2009 SDP kansalaisaloite -puolueen ja toimi sen puheenjohtajana. Vuonna 2013 hän pyrki Mitrovican serbiosan pormestariksi, muttei tullut valituksi.
Vuonna 2014 Ivanovićia syytettiin oikeudessa epäiltynä etnisten albaanien tappamisesta vuosien 1998 ja 1999 aikana. Vuonna 2016 hänet tuomittiin neljän albaanin surmasta 9 vuoden vankeuteen. Oikeudenkäynti päätettiin sittemmin uusia, ja Ivanović vapautettiin vankeudesta vuonna 2017. Hänen oli määrä vastata syytteisiin vapaudessa.
16. tammikuuta 2018 tuntematon autolla liikkunut ampuja ampui Ivanovićia viisi kertaa, kun hän oli Mitrovicassa puoluetoimistonsa edustalla. Häneen oli aiemmin kohdistunut uhkailua. Vuonna 2005 Ivanovićin auton alla räjäytettiin pommi ja vuonna 2017 joku poltti hänen autonsa..
Huhtikuussa murhan tutkinta ei ollut edistynyt. Tekijää ei tiedetty.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oliver Ivanović Wikimedia Commonsissa
FC Rauma

| FC Rauma |
| --- | --- |

Koko nimi:  Football Club Rauma ry
Perustettu:  1996
Kaupunki:  Rauma
Kenttä:  Äijänsuon stadion
– kapasiteetti:  2 000
Puheenjohtaja:  Janne Töllikkö
Infobox OKNimi-testi OK: 
FC Rauma on vuonna 1996 perustettu raumalainen jalkapalloseura. Joukkue pelaa kotiottelunsa Äijänsuon stadionilla. Sinettiseuraksi FC Rauma valittiin 4. marraskuuta 2006.
Seuralla on toimintaa myös futsalissa. Futsalin miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2022–2023 Miesten-Futsal Ykkösessä.
Historia

FC Rauma eli virallisesti Football Club Rauma ry on vuonna 1996 Rauman NMKY:n, Rauman Kisa-Veljien ja Uotilan Työväen Urheilijoiden johtotason henkilöiden perustama seura. Perustajaseurojen tavoitteena oli luoda uusi, yhteinen seura, joka mahdollisimman hyvin palvelisi raumalaista jalkapalloilua ja raumalaisia jalkapallon pelaajia. Siitä lähtien FC Rauma on ollut mukana raumalaisen jalkapalloilun eteenpäinviemisessä.
Alussa suurin ongelma idean toteuttamisessa oli kuitenkin se, että perustusseurojen oli luovuttava toiminnoistaan, jotka merkittävällä tavalla liittyivät seurojen historiaan ja toimintaan. Kaikilla seuroilla oli takanaan yli 30-vuotinen historia jalkapalloilun parissa, Uotilan TU:lla historia oli pisin, lähes 50 vuotta. Seurat kuitenkin näkivät yhteistoiminnan tarpeelliseksi ja niinpä uuden raumalaisjoukkueen synnystä lyötiin herrasmiesmäisesti "kättä päälle".
Uuden seuran toiminnan alkumetrit eivät olleet helppoja, mutta se vakaumus, jolla raumalaista jalkapalloa haluttiin viedä eteenpäin, tekivät vaikeuksista vain voitettavissa olevia haasteita. Seuran historian ensimmäinen sarjapaikka avautui III divisioonassa, kun Uotilan TU luopui sarjapaikastaan ja Palloliiton suostumuksella tuo paikka annettiin FC Raumalle. Sen jälkeen Miesten edustusjoukkue on pelannut niin 3. kuin 4. -divisioonassakin ja Naisten edustusjoukkue parhaimmillaan 1. divisioonassa. Juniorijoukkueet ovat pelanneet pääasiassa piirisarjaa, mutta parina vuotena B-tyttöjen joukkue pelasi 2010-luvulla myös 1. divisioonassa.
Nykyään joukkueissa riittää pelaajia sekä toimijoita ja seuran toiminta kehittyy koko ajan.
Miesten edustusjoukkue

1997 Kolmonen (Satakunta)
1998 Kolmonen (Satakunta)
1999 Kolmonen (Satakunta, Lohko 2), sija 1/3
Finaali: FC Rauma – PoPa 0–2.
2000 Kolmonen (Satakunta), sija 1/10 (nousu Kakkoseen)
2001 Kakkonen (Länsi), sija 9/12
2002 Kakkonen (Länsi), sija 8/12
2003 Kakkonen (Länsi), sija 9/12
2004 Kakkonen (Länsi), sija 12/12 (putoaminen Kolmoseen)
2005 Kolmonen (Satakunta), sija 1/10
Nousukarsinta: PS-44 – FC Rauma 1–0, TuTo – PS-44 0–4, FC Rauma – TuTo 4-3. PS-44 nousi Kakkoseen.
2006 Kolmonen (Satakunta), sija 3/10
2007 Kolmonen (Satakunta), sija 3/10
2008 Kolmonen (Satakunta), sija 4/10
2009 Kolmonen (Satakunta), sija 4/10
2010 Kolmonen (Satakunta), sija 1/10
Nousukarsinta: FC Rauma – I-Kissat 1–0, I-Kissat – FC Rauma 3–0. I-Kissat nousi Kakkoseen.
2011 Kolmonen (Tampere/Satakunta), sija 11/11 (putoaminen Neloseen)
2012 –
2013 Vitonen (Satakunta), sija 5/10
2014 Nelonen (Satakunta), sija 2/10
Nousukarsinta: FC Rauma - TamU-K 3-3 (FC Rauma nousi Kolmoseen rangaistuspotkuilla 3-1)
2015 Kolmonen (Tampere/Satakunta)
2016 Nelonen (Satakunta), sija 4/9
2017 Nelonen
2018 –
2019 –
Futsal

FC Rauma perusti kaudelle 2008-2009 futsaljoukkueen. Kaudella 2021-2022 pelataan Miesten Futsal-Ykkösessä. Joukkue pelaa kotiottelunsa Rauman Kauppaoppilaitoksen salissa.
Futsal > Historia

2008 – 2009 Nelonen (Satakunta), sija 2/10
2009 – 2010 Kolmonen (Satakunta), sija 1/5
2010 – 2011 Kakkonen (Satakunta), sija 1/6
2011 – 2012 Ykkönen, sija 5/12
2012 – 2013 Ykkönen (voitti sarjan, nousi suoraan Futsal-liigaan)
2013 – 2014 Futsal-liiga
2014 – 2015 Ykkönen, sija 4/12
2015 – 2016 Ykkönen, sija 5/12
2016 – 2017 Ykkönen, sija 2/12
2017 – 2018 Ykkönen, sija 6/11
2018 – 2019 Ykkönen, sija 6/12
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
FC Rauma Futsal
Fernando Romay

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Fernando Romay |  Fernando Romay |  Fernando Romay |  |
Maa:   Espanja
Miesten koripallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Los Angeles 1984 | koripallo |  |
Fernando Romay Pereiro (s. 23. syyskuuta 1959 Galicia) on espanjalainen entinen koripalloilija. Hän kuului hopeaa voittaneeseen maajoukkueeseen Los Angelesin olympialaisissa 1984. Hän oli mukana joukkueessa myös Moskovassa 1980.
Romay kuului Espanjan maajoukkueeseen myös kolmissa MM-kisoissa (1982, 1986, 1990). Hänen joukkueensa ylsi parhaimmillaan neljänneksi Kolumbiassa 1982.
Oranssiperhokala

| Oranssiperhokala> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Perhokalat Chaetodontidae
Suku::  Chaetodon
Laji::  declivis
Kaksiosainen nimi
 Chaetodon declivis  Randall, 1975 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Oranssiperhokala (Chaetodon declivis) on perhokaloihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö

Oranssiperhokala kasvaa 12 cm korkeaksi. Sen vartalo on litteä, valko-harmaa-keltakuvioinen. Silmän läpi kulkee keltainen juova. Selkäevä ja takapuoli ovat joko kirkkaankeltaiset tai likaisen oranssinsävyiset – tummempaa värimuotoa tavataan vain Kiribatin saaren läheisyydessä.
Alkuperä

Oranssiperhokala elää luonnossa Joulusaaren ympäristössä.
Käyttäytyminen

Oranssiperhokala on arka ja tarvitsee akvaariossa paljon piilopaikkoja. Se kaipaa myös elävää kiveä, josta nyppii ruokaa itselleen. Samalla lailla se nyppii myös korallien polyyppejä ja merivuokkoja, ja siksi se ei sovi riutta-akvaarioon.
Vesiolot

Oranssiperhokalaa pidetään suolavedessä meriakvaariossa.
Aiheesta muualla

Chaetodon declivis (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Pallantidit

Pallantidit olivat kreikkalaisessa mytologiassa Pallaan, Attikan kuningassuvun jäsenen, viisikymmentä poikaa. Heidän isänsä oli osallistunut kolmen veljensä kanssa Metionin poikien karkottamiseen Ateenasta, jonka jälkeen veljeksistä vanhin, Aigeus, oli saanut kruunun, mutta valta oli jaettu neljään osaan.
Aigeuksen kuoltua lapsettomana Pallas yritti päästä valtaistuimelle onnistumatta, koska hän oli suvun ottolapsi. Hallitsijaksi julistettiin Theseus. Pallantidit eivät hyväksyneet uutta kuningasta, vaan haluten vallan itselleen alkoivat juonitella Theseusta vastaan. He jakautuivat kahteen joukkoon – toinen marssi isänsä kanssa avoimesti kohti kaupunkia, kun taas toinen järjesti väijytyksen Theseuksen surmaamiseksi. Heidän joukossaan oli kuitenkin sanansaattaja Leos, joka kertoi väijytyksestä Theseukselle, ja tämä tappoi kaikki väijytyksessä olleet veljekset. Tämän jälkeen toinen joukkio Pallaksen kanssa hajosi.
Oulunkylän ravirata

Oulunkylän ravirata oli vuosina 1884–1926 Oulunkylässä sijainnut Suomen ensimmäinen ravirata. Se sijaitsi nykyisten Käskynhaltijantien ja Siltavoudintien risteyksen kohdalla Käskynhaltijantien pohjoispuolella. Alueella sijaitsee nykyään muun muassa Oulunkylän urheilupuisto. Jäänteitä raviradasta on nykyäänkin nähtävissä Siltavoudintiellä olevan huoltoaseman viereisessä metsikössä.
Joissakin lähteissä radan valmistumisvuodeksi mainitaan virheellisesti 1893. Oikea on kuitenkin 1884; esimerkiksi Oulunkylän raviradan 100-vuotisjuhlakilpailut järjestettiin Vermossa vuoden 1984 kesäkuussa.
Rakennusvaihe ja avajaiskilpailut

Ravikilpailuja Suomessa oli järjestetty jo 1800-luvun alkupuolelta lähtien. Niitä oli kesäaikaan maanteillä sekä erityisesti talvisin eri vesistöjen jäillä. Vuosisadan loppupuolella syntyi kuitenkin tarve oikeiden kilparatojen saamiseksi maahan. Ensimmäisen päätti rakentaa Uudenmaan läänin Hevosystäväinseura Helsingin maalaiskuntaan Oulunkylän kartanon maille. Oulunkylän jälkeen seuraava ravirata Suomeen valmistui vuonna 1902 Turun Kupittaalle.
Oulunkylän rata oli pituudeltaan yhden virstan eli 1 068,80 metrin mittainen. Se oli siis suurin piirtein saman pituinen kuin nykyiset tuhannen metrin radat. Vuonna 1906 sitä lyhennettiin tasan kilometrin mittaiseksi. Kaviouran keskellä sijaitsi tuomaritorni. Lisäksi rakennettiin 900 hengen katsomorakennus, jossa oli erillinen parvi lehdistölle sekä puinen ravintolana toiminut paviljonki kellotorneineen.
Oulunkylän raviradan vihkiäiskilpailut järjestettiin juhannuksena 1884. Läheiselle Oulunkylän rautatieasemalle saapui Helsingistä kolme ylimääräistä junaa, jotka kuljettivat yleisöä kilpailupaikalle. Ensimmäisen Oulunkylässä ajetun lähdön voitti eläinlääkäri G.Lundgrenin omistama 10-vuotias ori Ampiainen, joka ravasi kolmen kierroksen eli 3 207 metrin matkan kilometriaikaan 1,53,6. Ensimmäinen Suomen ennätys radalla saavutettiin neljä vuotta myöhemmin, kun kuuluisa hevonen Kirppu juoksi saman matkan kilometriaikaan 1,44,2.
Vuonna 1914 Oulunkylässä pidettiin Suomen ensimmäinen ennekkomaksullinen Derby-kilpailu suomenhevosille.
Muita urheilulajeja ja tapahtumia

Ravikilpailuiden lisäksi Oulunkylän raviradalla järjestettiin koko ajan myös muita urheilukilpailuja ja tapahtumia. Se toimi esimerkiksi Oulunkylän VPK:n harjoituspaikkana. Rataa käyttivät myös yleisurheilijat. Vuonna 1906 siellä järjestettiin Suomen ensimmäinen maratonjuoksu ja kolmea vuotta myöhemmin Helsingin Jyryn kansainväliset yleisurheilukilpailut.
Raviradalla oli lisäksi erilasia kansanjuhlia, pyöräilykilpailuja sekä Suomen ensimmäiset moottoripyöräkilpailut. Helmikuussa 1911 siellä oli tarkoitus pitää suuri lentonäytös, jossa oli mukana muun muassa tanskalaisen ilmailupioneerin Robert Svendsenin Blériot XI-kone. Paikalle saapunut yli 10 000 hengen yleisö joutui kuitenkin pettymään, kun lentokoneet eivät onnistuneetkaan nousemaan ilmaan.
Viimeiset vuodet

Oulunkylän raviradan merkitys yleisurheilukenttänä alkoi hiipumaan 1900- ja 1910-lukujen vaihteessa valmistuneen Eläintarhan kentän myötä. Pääkaupungin hevosharrastajat puolestaan halusivat uuden raviradan lähemmäksi kaupungin keskustaa Helsinkiin, Oulunkylästä oli muodostettu taajaväkinen yhdyskunta vuonna 1906 ja itsenäinen kunta 1921.
Vuonna 1924 aloitettiin uuden Käpylän raviradan rakennustyöt ja se valmistui kahta vuotta myöhemmin. Samalla toiminta ravikilpailutoiminta Oulunkylässä loppui. Raviradan paikalle rakennettiin kaksi urheilukenttää paikkakunnan urheiluseurojen käyttöön.
Suuren Kansanjuhlan mainos. Tapahtuma Oulunkylän raviradalla.