stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arduino
Tekniikka

Arduino-laitteita on eri malleja, jotka eroavat toisistaan mm. EEPROMin, keskusmuistin ja Flash-muistin sekä digitaalisten ja analogisten pinnien määrissä. Alkuperäisissä laitteissa ohjelmointi tehtiin sarjaportin kautta, nykyisin käytettävissä on usein USB tai Bluetooth. Ohjelmointiin käytetään Arduino IDE-ohjelmaa, joka on saatavilla yleisimmille käyttöjärjestelmille (mm. Microsoft Windows, Apple Mac OS X ja Ubuntu Linux). Arduinolle on saatavissa myös lisälaitteita (engl. shield), jotka liitetään suoritinkortin päälle. Lisälaitteiden avulla Arduinossa voi käyttää mm. Ethernetiä, GPS:ää, WLANia, sensorikortteja ja kosketusnäyttöjä.
| Arduino-laite | Suoritin | Flash-muistia (KiB) | EEPROMia (KiB) | SRAMia (KiB) | Digitaalisia siirtopinnejä | > ..joista PWM:llä | Analogisia pinnejä | USB | Mitat (mm) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Diecimila  | ATmega168 | 16 | 0.5 | 1 | 14 | 6 | 6 | FTDI | 68.6 mm × 53.3 mm |
| Due | ATMEL SAM3U | 256 | 0 | 50 | 54 | 4 | 16 |  |  |
| Duemilanove  | ATmega168/328P | 16/32 | 0.5/1 | 1/2 | 14 | 6 | 6 | FTDI | 68.6 mm × 53.3 mm |
| Uno | ATmega328P | 32 | 1 | 2 | 14 | 6 | 6 | ATmega8U2 | 68.6 mm × 53.3 mm |
| Leonardo | Atmega32u4 | 32 | 1 | 2 | 14 | 6 | 12 | Atmega32u4 integrated (Arkistoitu – Internet Archive) | 68.6 mm × 53.3 mm |
| Mega | ATmega1280 (Arkistoitu – Internet Archive) | 128 | 4 | 8 | 54 | 14 | 16 | FTDI | 101.6 mm × 53.3 mm |
| Mega2560 | ATmega2560 (Arkistoitu – Internet Archive) | 256 | 4 | 8 | 54 | 14 | 16 | ATmega8U2 | 101.6 mm × 53.3 mm |
| Fio | ATmega328P | 32 | 1 | 2 | 14 | 6 | 8 | - | 40.6 mm × 27.9 mm |
| Nano | ATmega168 or ATmega328 | 16/32 | 0.5/1 | 1/2 | 14 | 6 | 8 | FTDI | 43 mm × 18 mm |
| LilyPad | ATmega168V or ATmega328V | 16 | 0.5 | 1 | 14 | 6 | 6 | - | 50 mm ⌀ |
Arduino IDE

Arduinon suosiossa on merkittävä osuus ollut sen integroidulla ohjelmointiympäristöllä. Ohjelmistolla voi kirjoittaa koodin, kääntää sen ja ladata sen Arduinolle. Arduinolle on saatavana suuri määrä kirjastoja eri laitteiden liittämiseen ja käyttöön.
Alkuperäinen Arduino-ohjelmointiympäristö on Java-kielellä kirjoitettu (versioon 1.8).
Arduino IDE 2.0 perustuu Electron-ohjelmistokehykseen.
Arduino IDE > Esimerkki

Arduinossa on vain kaksi pääfunktiota:
setup() – funktio, joka alustaa laitteen asetukset.
loop() – funktio, jota toistetaan virran sammuttamiseen asti.
Yleisin ensimmäinen mikrokontrollerille siirrettävä ohjelma on Blink (suom. "Vilkku"), joka vilkuttaa yhtä LEDiä:
#define LED_PIN 13

void setup () {
    pinMode (LED_PIN, OUTPUT);     // pinni 13 asetetaan ulostuloksi.
}

void loop () {
    digitalWrite (LED_PIN, HIGH);  // kytkee LEDin päälle; HIGH on Arduinon vakio, joka antaa LEDille 5 volttia
    delay (1000);                  // odottaa sekunnin (1000 millisekuntia)
    digitalWrite (LED_PIN, LOW);   // sammuttaa LEDin
    delay (1000);                  // odottaa sekunnin
}
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arduino Wikimedia Commonsissa
HMS Ariel (1897)

| HMS Ariel |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Chiswick
Kölinlasku:  23. huhtikuuta 1896
Laskettu vesille:  5. maaliskuuta 1897
Palveluskäyttöön:  lokakuu 1898
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut ajettuaan karille 1907
Tekniset tiedot
Uppouma:  310 t (standardi) 350 t (kuormattu)
Pituus:  64,01 m
Leveys:  5,94 m
Syväys:  2,13 m
Koneteho:  5 700 ihp
Nopeus:  30 solmua (suunniteltu)
Miehistöä:  63
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 3 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
HMS Ariel oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1898 valmistunut Angler-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin 23. tammikuuta 1895 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä osana vuosien 1895-1896 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 23. huhtikuuta 1896 telakkanumerolla 314. Alus laskettiin vesille 5. maaliskuuta 1897 ja se valmistui lokakuussa 1898.
Palvelus

HMS Ariel siirrettiin 1901 Välimerelle. Alus tuhoutui 19. huhtikuuta 1907 testattaessa Maltan puolustuslaitteita. Pimeänä yönä alus ajoi Ricasolin aarronmurtajan kiviin. HMS Bruizer pelasti tuhoon tuomitun aluksen miehistön.
Pentti Arajärvi

| Pentti Arajärvi |
| --- | --- |

Suomen tasavallan presidentin puoliso
 1.3.2000–1.3.2012  
Edeltäjä:  Eeva Ahtisaari
Seuraaja:  Jenni Haukio
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. kesäkuuta 1948 (ikä 76) Helsinki, Suomi
Ammatti:  professori, dosentti
Arvonimi: oikeustieteen tohtori
Vanhemmat:  Tauno ja Terttu Arajärvi
Puoliso:  Tarja Halonen
Tiedot
Puolue:  SDP
Pentti Ilkka Olavi Arajärvi (s. 2. kesäkuuta 1948 Helsinki) on suomalainen oikeustieteen tohtori, presidentti Tarja Halosen puoliso, sosiaalidemokraattinen poliitikko ja opetus- ja sosiaalialan asiantuntija.
Koulutus ja ura

Arajärvi kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin lyseosta, eli Ressusta (nykyisin Ressun lukio), vuonna 1967 ja aloitti samana vuonna opintonsa Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1972. Vuosina 1977–1978 Arajärvi oli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtaja. Lisensiaatiksi hän valmistui vuonna 1996 ja väitteli tohtoriksi vuonna 2003. Arajärven väitöskirja käsitteli toimeentuloturvan oikeellisuutta.
Vuosina 1972–1984 Arajärvi työskenteli opetusministeriön virkamiehenä. Vuosina 1984–2000 Arajärvi toimi eduskunnan sosiaalivaliokunnan ja talousvaliokunnan sihteerinä ja sittemmin sosiaali- ja terveysvaliokunnan valiokuntaneuvoksena. Halosen presidenttikaudella Arajärvi oli Kelan johtava tutkija vuosina 2000–2002. Arajärvi on toiminut selvitysmiehenä useissa sosiaalipoliittisissa kysymyksissä koskien toimeentuloturvaa (1997–1998), aikuiskoulutusta (2003), kansalaisjärjestöjen toimintaa (2006) ja maahanmuuttajien työllistymistä ja kannustinloukkuja (2008).
Arajärvellä on sosiaalioikeuden dosentuuri Helsingin yliopistossa. Vuosina 2003–2006 hän toimi Joensuun yliopiston osa- ja määräaikaisena sosiaalioikeuden professorina ja samassa tehtävässä Itä-Suomen yliopistossa vuosina 2006–2011. Maaliskuussa 2012 Arajärvi aloitti sosiaalioikeuden määräaikaisen, vuoden 2015 loppuun jatkuvan professuurin Helsingin yliopistossa. Hän on kirjoittanut useita teoksia.
Poliittinen ura

Arajärvi on ollut SDP:n jäsen vuodesta 1970. Hän toimi Helsingin kaupungin koululautakunnan jäsenenä vuosina 1989–1992 ja opetuslautakunnan varapuheenjohtajana 1993–2000.
Maaliskuussa 2012 Arajärvi ilmoitti pyrkivänsä Helsingin kaupunginvaltuustoon syksyn 2012 kunnallisvaaleissa. Hänet valittiin valtuustoon 3 682 äänellä, mikä oli vaalipiirin kuudenneksi suurin äänimäärä. Hän tuli valituksi valtuustoon myös vuoden 2017 kunnallisvaaleissa. Arajärvi oli ehdolla kevään 2015 eduskuntavaaleissa ja sai 3 107 ääntä, mutta ei tullut valituksi. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa hän oli jälleen ehdokkaana, mutta äänimäärä ei riittänyt valituksi tulemiseen.
Suomen tasavallan presidentin puoliso

Arajärvestä tuli Suomen tasavallan presidentin puoliso vuonna 2000, kun hänen avopuolisonsa, ulkoministeri Tarja Halonen valittiin presidentiksi. Arajärven ja Halosen parisuhde oli alkanut jo vuonna 1985, mutta vielä vuoden 2000 presidentinvaalien aikana he asuivat erillisissä osoitteissa: Mäntyniemi oli heidän ensimmäinen virallinen yhteinen kotinsa.
Arajärvi ja Halonen avioituivat 26. elokuuta 2000. Paikalla oli vihkijän ja vihittävien lisäksi ainoastaan Tarja Halosen tytär Anna Halonen sekä Pentti Arajärven poika edellisestä liitosta. Edellisen kerran Suomen istuvan presidentin häitä oli vietetty 80 vuotta aiemmin vuonna 1920, kun K. J. Ståhlberg ja Ester Hällström avioituivat.
Arajärvi jatkoi puolisonsa presidenttikauden aikana työtään tutkijana ja yliopiston professorina, mutta osallistui myös edustustehtäviin. Arajärvi on jälkikäteen kertonut kärsineensä presidentin puolisona toimimisen aiheuttamasta vapaudenmenetyksestä ja sosiaalisesta paineesta.
Tasavallan presidentin puolisona Arajärveä puhuteltiin aluksi valiokuntaneuvos Arajärvenä ja vuoden 2003 tohtoriväitöksen jälkeen tohtori Arajärvenä.
Kunnianosoitukset ja luottamustehtävät

Arajärvelle on myönnetty seuraavat kunniamerkit:
Valkoisen Ruusun ritarikunta (Suomi, 2000)
Suomen Leijonan ritarikunta (Suomi, 1989)
Marianmaan ristin ritarikunta (Viro, 2000)
Valkoisen Tähden ritarikunta (Viro, 2007)
Henrik Purjehtijan ritarikunta (Portugali, 2002)
Islannin Haukan ritarikunta (Islanti, 2000)
Aadolf Nassaulaisen ritarikunta (Luxemburg, 2008)
Stadin Slangi ry valitsi Arajärven vuoden 2009 Stadin Kundiksi Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta 2009.
Arajärvellä on ollut useita luottamustehtäviä. Hän on ollut muun muassa Lastensuojelun Keskusliiton hallituksen puheenjohtaja (2006–2021) ja Pro Lapinlahti mielenterveysseura ry:n hallituksen puheenjohtaja. Hän on toiminut myös Aivosäätiön valtuuskunnan puheenjohtajana, Suomen Mielenterveysseuran puheenjohtajana sekä ihmisoikeusvaltuuskunnan varapuheenjohtajana. Koripalloa koulupojasta lähtien pelannut Arajärvi toimi vuosina 2006–2007 Suomen Koripalloliiton puheenjohtajana.
Yksityiselämä

Arajärven vanhemmat olivat lastenpsykiatri ja professori Terttu Arajärvi sekä varatuomari Tauno Arajärvi. Arajärvellä on poika aiemmasta liitostaan.
Arajärvi on useana vuonna osallistunut Jukolan viestiin Linnankiertäjien joukkueessa.
Teoksia

Arajärvi, Pentti: Johdatus sosiaalioikeuteen. Talentum 2011.
Arajärvi, Pentti: Sivistykselliset oikeudet ja velvollisuudet.  (Joensuun yliopiston oikeustieteellisiä julkaisuja n:o 16)  Joensuu:  Joensuun yliopisto, 2006.  ISBN 952-458-792-0
Arajärvi, Pentti ja Merja Aalto-Seppälä: Opetuslainsäädännön käsikirja. Edita 2004.
Arajärvi, Pentti: Paremminvointivaltio. Kunnallisalan kehittämissäätiö 2003.
Arajärvi, Pentti: Toimeentuloturvan oikeellisuus. Kela 2002. (väitöskirja). ISBN: 951-669-602-3 (nid.)
Arajärvi, Pentti: Oikeus sivistykseen. Lakimiesliiton kustannus 1994.
Arajärvi, Pentti ja Jouko Skinnari: Uusi Eurooppa ja Suomi. Sosiaali ja terveysturvan Keskusliitto 1993.
Arajärvi, Pentti ja Jouko Skinnari: Eurooppa ja Suomi. Sosiaali ja terveysturvan Keskusliitto 1990.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Arajärvi ja Halonen Venäjän presidentti Dmitri Medvedevin seurassa vuonna 2009.
Arkádin luostari

| Arkádin luostari Μονή Αρκαδίου |
| --- | --- |
 Arkádin luostarin sisäpiha.
Sijainti:  Amnátos, Réthymno, Kreeta, Kreikka
Koordinaatit:  35°18′36″N, 24°37′46″E
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Asukkaita:  6
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Arkádin luostari (kreik. Μονή Αρκαδίου, Moní Arkadíou) on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Réthymnon kunnassa lähellä Amnátoksen kylää, noin 25 kilometriä Réthymnon kaupungista kaakkoon.
Arkádin luostari perustettiin Kreetan ollessa osa Bysantin valtakuntaa. Luostarin nykyiset rakennukset on kuitenkin rakennettu 1500-luvulla.
Ruutivarasto, jossa sadat kreetalaiset tekivät joukkoitsemurhan vuonna 1866.
Luostari tunnetaan vuoden 1866 tapahtumista, jolloin osmanien valtaa saarella vastustanut vastarintaliike kokoontui siellä. Sittemmin luostariin pakeni Réthymnon ja sen ympäristön asukkaita. Lopulta luostarissa sisällä oli yhteensä 639 naista ja lasta sekä 325 miestä. Osmanit käskivät luostarin munkkeja luovuttamaan luostariin paenneet heille, mutta igumeeni Gabriel kieltäytyi, jonka vuoksi 5 000 osmanin joukko piiritti luostarin 7. marraskuuta. Luostaria onnistuttiin puolustamaan sitkeästi seuraavan päivän ajan. Yöllä kävi ilmi, että olisi ajan kysymys, milloin puolustajat joutuisivat häviölle ja luostarissa olevat joutuisivat osmanien käsiin. Luostarissa päätettiin tämän vuoksi panna ruutivarasto palamaan ja kuolla räjähdyksen mukana. Osmanit murskasivat 9. marraskuuta puolustuksen, jonka jälkeen kreetalaiset menivät ruutivarastoon ja igumeenin käskystä ampuivat ruutitynnyriin. Sadoittain kreetalaisia ja kymmeniä, toisen lähteen mukaan satoja, osmaneitakin kuoli räjähdyksessä. Maailma järkyttyi tapauksesta, mutta Kreeta jäi silti vielä 30 vuodeksi osaksi osmanien valtakuntaa.
Räjähdyksessä kärsinyt, muun muassa katon menettänyt ruutivarasto sijaitsee luostarin pohjoisseinällä. Vastapäätä varastoa sijaitsee ruokasali, jossa räjähdyksestä selvinneet harvat ihmiset teloitettiin. Arkádin luostarin eteläsivulla sijaitsee verisiä vaatteita ja kirkollisia esineitä esittelevä museo. Luostarin pihalla sijaitseva vuonna 1587 rakennettu kirkko oli kuvattuna 100 drakman seteliin.
Vuonna 2011 luostarissa oli kuusi asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arkádin luostari Wikimedia Commonsissa
Arkkupeitto

Arkkupeitto on ruumisarkun päälle levitettävä suuri (noin 2,5 × 1,6 metriä), kulmista pyöristetty peite, jota käytetään muistotilaisuuden ajan. Arkkupeiton käyttö sopii yksinkertaiselle ruumisarkulle ja tilaisuuksiin, joissa arkkua ei kanneta hautaan. Arkkupeitto voi olla vainajan omaisten tai se voidaan vuokrata hautaustoimistosta.
Arkesine

| Arkesine> Ἀρκεσίνη |
| --- | --- |
 Arkesinen akropolis eli linnavuori.
Sijainti
 Arkesine
Koordinaatit:  36°48′35″N, 25°49′3″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Vroútsis, Amorgós, Etelä-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  700-luku eaa.–
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Amorgos
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arkesine (m.kreik. Ἀρκεσίνη, Arkesinē, lat. Arcesine) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Amorgoksen (nyk. Amorgós) saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee saaren pohjoisrannikolla, linnuntietä noin 1,5 kilometriä pohjoiseen nykyisestä Vroútsisin kylästä ja noin kolme kilometriä pohjoiskoilliseen Arkesínin kylästä.
Arkesinen akropoliin raunioita.
Agía Triádan hellenistisen kauden tornin rauniot, taustalla Rachoúlan kylä.
Arkesinen perustivat naksoslaiset siirtokunnakseen geometrisella kaudella 700-luvulla eaa. Kaupunki on ollut olemassa todennäköisesti ainakin vielä hellenistisellä kaudella. Kaupungin alueella on suoritettu vain vähän arkeologisia kaivauksia.
Arkesinen akropolis eli linnavuori sijaitsi niemessä olevalla kukkulalla. Paikalla on linnoitusmuurien ja tornien jäänteitä. Myös keskiajalla paikalla oli linnoitus, jonka mukaan kukkula nykyään tunnetaan nimellä Kastrí. Suurin osa paikalla olevista raunioista on peräisin tältä ajalta. Kukkulalla on nykyisin myös Neitsyt Marian (Panagía i Kastrianí) kirkko.
Etelämpänä lähempänä Vroútsiksen kylää on nykyisin Johannes Kastajan kirkko (Ágios Ioánnis Apokefalistís), jonka uskotaan olevan rakennettu Athene Itonialle omistetun temppelin paikalle. Pyhän Kolminaisuuden kirkon (Agía Triáda) lähellä on hellenistisellä kaudella 300-luvulla eaa. rakennetun tornin rauniot.
Kaupungin lähellä ei ole hyvää satamapaikkaa; sataman oletetaan sijainneen kauempana, mahdollisesti lännessä Káto Kámpoksen lahdella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arkesine Wikimedia Commonsissa
Arkesilaos

Arkesilaos (m.kreik. Ἀρκεσίλαος, lat. Arcesilaus; 316–241 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hän oli keskimmäisen Akatemian perustaja.
Arkesilaos oli kotoisin Pitanesta Aioliksesta. Häntä opetti Pitanessa Autolykos, paikallinen matemaatikko ja tähtitieteilijä, sekä myöhemmin Ateenassa Theofrastos ja Krantor. Hänestä tuli Polemonin ja Krateen läheinen ystävä, ja jälkimmäisen seuraaja Akatemian johdossa.
Diogenes Laertios kertoo, että Arkesilaos olisi kuollut seuraajansa Lakydeen tavoin runsaan juomisen seurauksena, mutta muiden (kuten Kleantheen) antama todistus asiasta sekä hänen omat ohjeensa kumoavat tarinan. Sen sijaan hänet tunnetaan ateenalaisten arvostamana.
Arkesilaos käytti sokraattista opetusmetodia, eikä jättänyt jälkeensä teoksia. Hänen ajattelunsa täytyy selvittää muiden kirjoittamien teosten pohjalta. Niiden mukaan hänen ajattelussaan esiintyi skeptistä ajattelua ja vaikutteita tunnetuilta skeptikoilta, kuten Pyrrhonilta. Häntä voidaankin pitää akatemialaisena skeptikkona. Skeptinen ajattelu oli esiintynyt piilevänä myös Platonin myöhäisemmissä teoksissa. Niissä oli usein esitetty ristiriitaisia väittämiä, ja sokraattisen metodin käyttäminen oli usein johtanut vain loogisiin ristiriitoihin ja umpikujiin.
Näin Arkesilaoksenkin oli helppo lähestyä skeptikoiden ajatusta siitä, että mitään ei voida tietää varmasti. Kaiken järkevän tiedon epävarmuus pätee yhtä lailla järjellä tehtyihin päätelmiin, ja siksi filosofin tulee tyytyä todennäköisyyksiin, jotka ovat riittäviä käytännön elämän ohjeiksi. "Emme tiedä mitään, emme edes tietämättömyyttämme"; siksi viisaan ihmisen tulee olla tyytyväinen agnostiseen asenteeseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arkesilaos Wikimedia Commonsissa
Brittain, Charles: Arcesilaus The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit :
Arkesilaoksen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Arkesilaoksen elämäkerta (kreikaksi)
Fieser, James & Dowden, Bradley (toim.): Arcesilaus The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Antiikin filosofia  Platonismi
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2  3  4  5  WorldCat 2  3  4 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Puola 
Muut:  Europeana  IdRef
Arkhelaos

Arkhelaos (m.kreik. Ἀρχέλαος, 400-luku eaa.) oli eräs antiikin kreikan esisokraattisista filosofeista, hänet luetaan kuuluvaksi ns. joonialaisen luonnonfilosofian haaraan. Hän oli kotoisin joko Ateenasta tai Miletoksesta. Hän oli Anaksagoraan oppilas ja Sokrateen opettaja.
Diogenes Laertioksen mukaan Arkhelaos oli se, joka toi luonnonfilosofian Jooniasta Ateenaan. Kuitenkin yleisesti ajatellaan jo Anaksagoraan tehneen sen. Arkhelaokseen luonnonfilosofia joka tapauksessa päättyy, sillä hänen jälkeensä Sokrates aloitti etiikan tutkimisen ja siirsi näin filosofian painopisteen hyvään elämään. Sokrates kuitenkin omaksui etiikan tutkimuksen Anaksagoraalta, mutta sai kunnian sen keksimisestä. Arkhelaos oli kuitenkin käsitellyt etiikkaa jo jossain määrin, sillä hän pohti filosofiassaan lakeja, sekä sitä, mitkä asiat ovat hyviä ja oikeudenmukaisia. Hänen mukaansa oikeudenmukaiset ja häpeälliset asiat eivät ole olemassa luonnostaan, vaan ne perustuvat siihen mitä yhteiskunnassa on sovittu.
Arkhelaos jakoi Anaksagoraan näkemyksen siitä, että maailma on saanut alkunsa äärettömästä aineesta, joka koostuu keskenään samanlaisista ainesosasista, ja että kaikki yksittäiset osaset puolestaan syntyvät näistä. Kuitenkin tämän yhdistymisen saa hänen mukaansa aikaan näissä ainesosasissa oleva sielu jumalan (tai Järjen, nous) sijasta. Se panee mainitut ikuiset osaset liikkeelle yhdistelemällä ja erottelemalla niitä, aivan kuten Anaksagoras opetti.
Arkhelaos opetti myös, että kosmoksen syntymisellä on kaksi syytä, lämpö ja kylmyys. Lämmön vaikutuksesta vesi synnyttää joko ilmaa tai maata, sen mukaan pääseekö se valumaan vapaasti vai sakeutuuko se. Näin maata siis rajoittaa ensin ilma, ja ilman yläpuolella tuli. Kaikki eläimet, mukaan lukien ihmiset, ovat syntyneet lämpimästä maasta, kun se erittää limaa.
Aiheesta muualla

Diogenes Laertios: Arkhelaoksen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Diogenes Laertios: Arkhelaoksen elämäkerta (kreikaksi)
Antiikin filosofia  Esisokraattinen filosofia
| --- | --- |
Miletoslaiset:   Thales  Anaksimandros  Anaksimenes 
Pythagoralaiset:   Pythagoras  Alkmaion Krotonlainen  Filolaos  Arkhytas 
Efesoslaiset:   Herakleitos 
Elealaiset:   Ksenofanes  Parmenides  Zenon Elealainen  Melissos 
Pluralistit:   Anaksagoras  Empedokles  Arkhelaos 
Atomistit:   Leukippos  Demokritos 
Sofistit:   Protagoras  Gorgias  Prodikos  Hippias 
Muita:   Ferekydes  Diogenes Apollonialainen
Arinakäävät

| Arinakäävät |
| --- | --- |
 Luminen arinakääpä
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Hymenochaetales
Heimo::  Hymenochaetaceae
Suku::  Arinakäävät Phellinus   Quél. 1886
Katso myös
   Arinakäävät Wikispeciesissä   Arinakäävät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arinakäävät (Phellinus) on Hymenochaetales-lahkoon kuuluva sienisuku, johon kuuluu pääasiassa kovia, kookkaita kääpiä, joista pääosa on valkolahottajia. Arinakäävillä on myös yhteisiä tyypillisiä mikroskooppisia tuntomerkkejä. Lajeja tunnetaan runsaasti, mutta taksonomia on varsin ongelmallinen, ja sitä on selvitellyt muun muassa tšekkiläinen mykologi Michal Tomšovský DNA-tutkimuksin. Myös mikroskopia ja isäntäpuukysymys ovat vielä selvittelyn alla. Muun muassa kääpätutkija Tuomo Niemelän mukaan näyttää siltä, että Suomen arinakääpälajisto jakaantuu kahdeksaan sukuun. Arinakääpien mikroskopiassa on tapana kiinnittää huomiota erityisiin seetoiksi nimitettyihin soluihin. Myös rihmastorakenteessa on merkittäviä eroavaisuuksia.
Arinakääpien nimi juontunee siitä, että niitä on käytetty taulan tavoin tulen sytyttämisessä kuten muun muassa taulakääpääkin.
Suomen oletettavat arinakääpälajit suvuittain

Aarnikäävät (Phellopilus )
Aarnikääpä
Arinakäävät (Phellinus sensu stricto )
Arinakääpä (P. igniarius ) ja
sen muunnos mustakääpä (P. igniarius var. trivialis)
Haavanarinakääpä (P. populicola)
Haavankääpä (P. tremulae)
Lepänarinakääpä (P. alni)
Luumupuunkääpä (P. tuberculosus)
Levykääpä (P. laevigatus)
Pikireunakääpä (P. lundellii) sekä
Sysikääpä (P. nigricans)
Herukankäävät (Phylloporia )
Herukankääpä (P. ribis)
Männynkäävät (Porodaedalea )
Kuusenkääpä (P. chrysololoma)
Männynkääpä (P. pini)
Siperiankääpä (P. abietis)
Raidankäävät (Phellinopsis )
Raidankääpä (P. conchatus)
Riukukäävät (Fuscoporia )
Etelänkääpä (P. ferruginosus)
Konttakääpä (P. contiguus)
Lounakääpä (P. ferreus)
Riukukääpä (P. viticola)
Ruostekäävät (Phellinidium )
Ruostekääpä (P. ferrugineofuscus)
Tammenkäävät (Fomitiporia )
Kuhmukääpä (P. punctatus)
Tammenkääpä (P. robustus)
Tyrninkääpä (P. hippophaeicola)
Aiheesta muualla

Laji.fi: Arinakäävät (Phellinus)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q776911  Wikispecies: Phellinus  AusFungi: 60015359  BioLib: 60119  CoL: 6N4C  EoL: 16311  EPPO: 1PHELG  Fungorum: 18246  GBIF: 2520108  iNaturalist: 118087  IRMNG: 1292007  MycoBank: 18246  NBN: NHMSYS0001493141  NCBI: 40470  NZOR: 7fa39b6f-5384-4a36-943a-3e93c276edfa  Open Tree of Life: 734544  WoRMS: 426224
Arkhytas

Arkhytas
Arkhytas (m.kreik. Ἀρχύτας, 428–347 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi, matemaatikko, tähtitieteilijä, valtiomies, sotastrategi ja armeijan komentaja.
Arkhytas syntyi Taraksessa, Suur-Kreikassa nykyisen Italian eteläosassa. Hän oli Mnesagoraan tai Histiaioksen poika. Hänen opettajanaan toimi Filolaos, ja hän itse opetti matematiikkaa Eudoksos Knidoslaiselle. Hän kuului pythagoralaiseen koulukuntaan, ja oli tunnettu Platonin läheisenä ystävänä. Hänen ja Eudoksoksen yhteinen oppilas oli Menaikhmos.
Arkhytasta pidetään joskus matemaattisen mekaniikan perustajana. Eutokioksen mukaan Arkhytas ratkaisi kuution tilavuuden kaksinkertaistamisen ongelman geometrisilla menetelmillään. Arkhytaan teoriat on kuvattu Eukleideen teoksessa Alkeet, kirjassa VIII.
Eräs Arkhytaan pohtima ongelma oli ns. kosmisen reunan arvoitus: mitä tapahtuu keihäälle, joka heitetään maailmankaikkeuden reunan yli?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit :
Arkhytaan elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Arkhytaan elämäkerta (kreikaksi)
Huffman, Carl: Archytas The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Antiikin filosofia  Esisokraattinen filosofia
| --- | --- |
Miletoslaiset:   Thales  Anaksimandros  Anaksimenes 
Pythagoralaiset:   Pythagoras  Alkmaion Krotonlainen  Filolaos  Arkhytas 
Efesoslaiset:   Herakleitos 
Elealaiset:   Ksenofanes  Parmenides  Zenon Elealainen  Melissos 
Pluralistit:   Anaksagoras  Empedokles  Arkhelaos 
Atomistit:   Leukippos  Demokritos 
Sofistit:   Protagoras  Gorgias  Prodikos  Hippias 
Muita:   Ferekydes  Diogenes Apollonialainen