stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ingrid Bergman
Yksityiselämä > Ensimmäinen avioliitto

Bergmanin ensimmäinen aviomies oli lääketieteen tohtori Petter Aron Lindström (1907–2000), joka toimi hammaslääkärinä Tukholmassa ja jatkoi opintojaan Yhdysvalloissa, jossa hän teki pitkän uran neurokirurgina. He avioituivat heinäkuussa 1936 Saksassa. Bergman tuli äidiksi 23-vuotiaana, kun pariskunnan tytär Friedel Pia syntyi syyskuussa 1938. Bergmanin lähtiessä Yhdysvaltoihin ensi kerran vuonna 1939 Lindström ja Pia jäivät Ruotsiin ja muuttivat myöhemmin hänen perässään. Bergman on myöhemmin kertonut, ettei avioliitto koskaan täysin toipunut neljän kuukauden erossaolosta. Perhe asui yhdessä ensin New Yorkin Rochesterissa ja sittemmin Beverly Hillsissä, josta he ostivat talon Benedict Canyonista. Pariskunnalla ei ollut paljoa yhteistä, ja he viettivät suurimman osan avioliittovuosistaan erillään. Bergman noudatti kuitenkin miehensä ohjeita miltei kaikessa ja tämä hoiti alusta asti kaikki hänen uraansa liittyvät viralliset asiat.
Kun Bergmanin suhde Roberto Rossellinin kanssa paljastui, Lindström viivytti avioeroa eikä antanut Bergmanin tavata Piaa. Hän pysyi katkerana Bergmania kohtaan loppuikänsä, sillä hän koki tulleensa jätetyksi ”koko maailman silmien edessä”. Avioeron pitkittymisen takia skandaali pysyi lehtiotsikoissa vuosia, ja Bergman joutui kantamaan yksin julkisen parjauksen avioliittonsa rikkomisesta ja tyttärensä hylkäämisestä. Loppujen lopuksi hän ei voinut tavata tytärtään Italiaan lähtönsä jälkeen kuuteen vuoteen, kun olosuhteet estivät sen, lukuun ottamatta kesää 1951, jolloin Lindström antoi Pian viettää osan lomastaan äitinsä luona. Bergman on sanonut:
»Minun olisi pitänyt hoitaa koko juttu Roberto Rossellinin kanssa tahdikkaammin. Mutta minä en käsittänyt kuuluvani Amerikan kansalle, ja että kaikilla oli oikeus kertoa minulle mitä minun piti tehdä ja miten käyttäytyä yksityiselämässäni. – – Ihmiset sanoivat heti, että minä olin täydellinen esimerkki vaimosta ja äidistä. He näkivät minut Orleansin neitsyessä ja luulivat minua pyhimykseksi. Sitä minä en ole. Minä olen vain ihminen. Ja sen tuloksena minä tunsin aina syyllisyyttä – koko ikäni.»
Yksityiselämä > Toinen avioliitto

Bergmanin ja Rossellinin ensitapaamisen aikaan vuonna 1948 Rossellinilla oli suhde samanaikaisesti ainakin viiden naisen kanssa; heihin kuuluivat muiden muassa näyttelijä Anna Magnani ja vuoden 1946 Miss Amerikka Marilyn Buferd. Hän oli myös yhä naimisissa ensimmäisen vaimonsa Marcella de Marchisin kanssa. Bergman ei ollut tietoinen Rossellinin haaremista sen enempää kuin hänen vaikeasta luonteestaan tavatessaan hänet.
Kun Bergman alkoi odottaa lasta Rossellinille kesällä 1949, asia onnistuttiin salaamaan pitkään huhuista huolimatta. Hän pysytteli enimmäkseen Rooman asunnossaan, sillä paparazzit piirittivät Via Bruno Buozzi -katua yötä päivää. 2. helmikuuta 1950 Bergman synnytti salassa julkisuudelta pojan, Renato Roberto Giusto Giuseppen, jota kutsuttiin Robertinoksi. Toimittajat tungeksivat myös Villa Margheritan sairaalan ympärillä, mutta Bergman oli kirjautunut sinne salanimellä, joten vauvauutiselle ei saatu vahvistusta moneen tuntiin. Rossellinin rekisteröidessä lapsen syntymän tämän äidin ilmoitettiin olevan ”toistaiseksi tuntematon” – koska Bergman ja Lindström eivät olleet vielä eronneet, lapsen isä olisi Italian lain mukaisesti äidin aviomies.
Bergman ja Rossellini avioituivat valtakirjojen välityksellä Meksikossa 24. toukokuuta 1950. He viettivät suuren osan ajastaan Rossellinin ostamalla kesähuvilalla Santa Marinellassa noin 60 kilometrin päässä Roomasta. Bergmanille ja Rossellinille syntyi 18. kesäkuuta 1952 kaksostytöt, Isabella Fiorella Elettra Giovanna ja Isotta Ingrid Frieda Giuliana (kutsumanimeltään Ingrid). Avioliitto alkoi kärsiä nopeasti Rossellinin mustasukkaisuudesta, omistushalusta ja tuhlailusta. Bergman oli omien sanojensa mukaan ”ammatillisessa karanteenissa” ja omistanut aikansa pienille lapsilleen koko 1950-luvun alkupuoliskon, mutta palasi lopulta töihin ulkomaille miehensä vastustuksesta huolimatta. Avioliitto oli vuoteen 1957 mennessä päättynyt, mutta Rossellini aiheutti skandaalin Intiassa aloitettuaan suhteen 27-vuotiaan Sonali Das Guptan kanssa, joka syksyllä 1957 odotti jo hänelle lasta.
Bergmanin ja Rossellinin avioero oli sotkuinen. Lopulta avioliitto voitiin mitätöidä sillä perusteella, että Bergman ei Ruotsin kansalaisena ollut rekisteröinyt edellistä avioeroaan Ruotsissa. Italian lain silmissä hän oli edelleen naimisissa Lindströmin kanssa, eikä valtakirjoilla solmittu uusi liitto siis ollut pätevä.
Kun Rossellinille selvisi myöhemmin, että Bergman suunnitteli avioituvansa uuden miehen kanssa, hän toteutti uhkauksensa ja hankki itselleen heidän kolmen lapsensa huoltajuuden, leimaten Bergmanin huonoksi äidiksi. Bergman myöntyi lopulta, koska ei halunnut lasten joutuvan samanlaisen julkisuushyökkäyksen keskelle kuin hänen esikoistyttärensä oli joutunut ensimmäisen eron yhteydessä. 1960-luvun lopulta alkaen Bergman ja Rossellini pystyivät olemaan ystävällisissä väleissä, ja Bergman järjesti vuonna 1976 yllätysjuhlat entisen miehensä 70-vuotispäivän kunniaksi.
Yksityiselämä > Kolmas avioliitto

Bergman avioitui kolmannen kerran 21. joulukuuta 1958 ruotsalaisen teatterituottajan Lars Schmidtin kanssa, joka oli häntä kaksi vuotta nuorempi. Bergman ja Schmidt asettuivat asumaan Choiselin kylään lähelle Pariisia. He viettivät kesiä Ruotsissa Dannholmenin saarella, josta tuli Bergmanille rakas paikka kaukana julkisuudesta ja työkuvioista. Liitto päättyi 1970-luvun alussa, kun Schmidt paljasti rakastuneensa toiseen naiseen. Bergman ja Schmidt ottivat avioeron kaikessa hiljaisuudessa ja pysyivät läheisinä ystävinä Bergmanin kuolemaan asti.
Yksityiselämä > Romanssit

Bergmanilla oli 1940-luvulla romanssit sotavalokuvaaja Robert Capan ja muusikko Larry Adlerin kanssa. Suhteet sattuivat miltei samaan ajankohtaan vuonna 1945, kun Bergman lähti viihdytyskiertueelle Ranskaan ja Saksaan. Bergmanin ja Capan suhde kariutui siihen, ettei Capa halunnut naimisiin. Keskinäinen kiintymys Adlerin kanssa puolestaan muuttui myöhemmin kestäväksi ystävyydeksi, ja Bergman vaali koko ikänsä kaikkia rakkaussuhteitaan, joilla oli hänelle seksuaalista läheisyyttä syvempi merkitys. Muistelmissaan hän kuitenkin käsitteli ainoastaan suhdettaan Capaan.
Noidutun kuvausten aikaan Bergmanilla oli romanssi vastanäyttelijänsä Gregory Peckin kanssa. Se tuli ilmi vasta viisi vuotta Bergmanin kuoleman jälkeen Peckin julkistaessa suhteen. Bergman oli rakastunut Gary Cooperiin Kenelle kellot soivat -elokuvan kuvauksissa, mutta mahdollisesta suhteesta ei ole todisteita.
Lothringenin Johannan aikoihin vuonna 1947 Bergmanilla oli noin vuoden kestänyt romanssi ohjaaja Victor Flemingin kanssa. Tri Jekyllin & Mr Hyden kuvauksissa kuusi vuotta aiemmin suhde oli ollut pelkästään platoninen. Vuonna 1956, avioliiton Rossellinin kanssa kariuduttua Bergmanilla oli rakkaussuhde Robert Andersonin kanssa, joka oli vastikään menettänyt vaimonsa syövälle. Suhde kehittyi, kun Bergman esiintyi Andersonin näytelmässä Teetä ja sympatiaa Pariisissa, ja sen päätyttyä he jatkoivat läheisinä ystävinä.
Yksityiselämä > Muu yksityiselämä

Ingrid Bergman oli yksityiselämässään teeskentelemätön, suorapuheinen, huumorintajuinen ja lämmin ihminen. Työ oli hänelle aina ensisijaista, mikä verotti yhteistä aikaa puolisoiden ja lasten kanssa. Hän kuitenkin pyrki järjestämään ajanviettoa lastensa luona useasti kuukaudessa ja oli tyttärensä Isabellan tukena sen ajan, kun tämä toipui vaikeasta skolioosileikkauksesta 1966–1967.
Bergman tupakoi paljon ja käytti säännöllisesti alkoholia Yhdysvaltoihin muutosta lähtien. Hän piti erityisesti amerikkalaisista drinkeistä ja jäätelöstä, joista hän luopui ainoastaan kun hänen oli kiireesti laihdutettava roolia varten.
Yksityiselämä > Viimeiset vuodet

Bergmanilla diagnosoitiin vuonna 1973 rintasyöpä. Hänelle tehtiin kesäkuussa 1974 radikaali rinnanpoisto ja hän sai koko loppuvuoden sädehoitoa. Kun Bergmanin jäähyväisnäytelmää Waters of the Moon esitettiin Englannissa kesällä 1978, syöpä oli levinnyt jo hänen toiseen rintaansa, joka myös poistettiin. Bergman jatkoi työtään teatterissa, vaikka oli jatkuvasti heikommassa kunnossa. Vuonna 1979 hän matkusti Beverly Hillsiin emännöimään juhlaa, jossa hänen läheinen ystävänsä Alfred Hitchcock sai elämäntyöpalkinnon. Juhlassa Bergman luovutti Hitchcockille Notoriousin kuvauksista peräisin olleen rekvisiitta-avaimen, jonka oli saanut aiemmin Cary Grantilta.
Bergman julkaisi yhteistyönä Alan Burgessin kanssa vuonna 1980 teoksen Ingrid Bergman. Muistelmat, jota hän oli työstänyt neljä vuotta. Hän päätti julkaista omaelämäkerran sen jälkeen, kun hänen poikansa oli varoittanut, että hänet tultaisiin tuntemaan vain lehtijuorujen ja haastattelujen perusteella ellei hän itse kertoisi tarinaansa. Bergman ei ollut tyytyväinen teokseen, sillä se oli epätarkka ja täynnä asiavirheitä. Hän jaksoi yhä heikkenevästä kunnostaan huolimatta lähteä samana vuonna kiertueelle Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin mainostamaan kirjaansa.
Bergman vietti viimeiset kuukautensa tavaten ulkomailla asuvia lapsiaan ja lastenlapsiaan sekä vanhoja ystäviään. Viimeisenä yrityksenään selättää syöpä hän kävi sytostaattihoidossa, josta ei ollut apua. Bergman kuoli kotonaan Lontoossa 67-vuotispäivänään 1982 muutamien läheisten läsnä ollessa. Bergmanin tuhkista suurin osa siroteltiin hänen toiveestaan mereen Dannholmenilla, loput haudattiin hänen vanhempiensa tuhkien viereen Norra begravningsplatsenille Tukholmaan.
Merkitys

Vuonna 1999 Yhdysvaltain elokuvainstituutti nimesi Bergmanin vuosisadan neljänneksi tärkeimmäksi naisnäyttelijäksi. Hän on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Roberto Rossellinin Bergmanille häälahjaksi ostama, yksittäiskappaleena valmistettu Ferrari 375 MM tunnetaan nimellä Bergman Coupé.
Dokumentti

Ingrid Bergman – Omin sanoin. Ohjaus Stig Björkman, 2015.
Kirjallisuutta

Bergman, Ingrid & Burgess, Alan: Ingrid Bergman. Muistelmat.  ((Ingrid Bergman. My Story, 1980.) Suomentanut Risto Mäenpää)  Porvoo:  WSOY, 1981.  ISBN 951-0-10663-1.
Leamer, Laurence: Ingrid Bergman, myytti ja ihminen.  ((As Time Goes By. The Life of Ingrid Bergman, 1986.) Suomentanut Mia Paakkanen)  Espoo:  Weilin + Göös, 1987.  ISBN 951-35-3742-0.
Quirk, Lawrence J.: The Films of Ingrid Bergman.  New York:  Citadel Press, 1970.  ISBN 0-8065-0480-3.  (englanniksi)
Ziółkowska-Boehm, Aleksandra: Ingrid Bergman And Her American Relatives.  (Ingrid Bergman prywatnie, 2013)  Lanham, Maryland:  Hamilton Books. New York: The Rowman & Littlefield Publishing Group, 2013.  ISBN 978-0-7618-6150-8.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ingrid Bergman Wikimedia Commonsissa
Ingrid Bergman 14-vuotiaana.
Gösta Ekman ja Ingrid Bergman ruotsalaisessa Intermezzossa (1936).
Bergman elokuvassa Casablanca (1942).
Ingrid Bergman elo­kuvassa Kaasuvalo (1944).
Bergman Alfred Hitchcock -elo­kuvan Kohtalon avain (1946) markkinointikuvassa.
Ingrid Bergman ja Mario Vitale elokuvan Stromboli (1950) kuvauksissa.
Yul Brynner ja Bergman Anastasiassa (1956).
Ingrid Bergman Oscar-gaalassa 1975.
Casablancan tähdet Ingrid Bergman ja Humphrey Bogart.
Petter Lindström ja Ingrid Bergman 1940-luvulla.
Bergman ja lapset Robertino, pikku-Ingrid ja Isabella vuonna 1963.
Ingrid Bergman ja Lars Schmidt 1961.
Jonna Tervomaan diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 10 |  |
| ↙Kokoelmat | 2 |  |
| ↙Singlet | 41 |  |
| ↙Musiikkivideot | 12 |  |
Tämä on Jonna Tervomaan diskografia. Listasijoitukset albumeissa viittaavat Suomen viralliseen albumilistaan ja singleissä lataus- ja singlelistaan.
Studioalbumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista  | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Jonna |  Julkaistu: 1984  Levy-yhtiö: VIP - K-Tel  Formaatti: C-kasetti / Vinyyli | #1  | 50 000 (platinaa)– |
| Tykkään susta |  Julkaistu: 1985  Levy-yhtiö: VIP - K-Tel  Formaatti: Vinyyli | – | – |
| Jonna |  Julkaistu: 1986  Levy-yhtiö: MTR  Formaatti: Vinyyli | – | – |
| Jonna Tervomaa |  Julkaistu: 1998  Levy-yhtiö: Sonet / Universal Music  Formaatti: CD / Digitaalinen | #15 | – |
| Neljä seinää |  Julkaistu: 1999  Levy-yhtiö: Mercury / Universal Music  Formaatti: CD / Digitaalinen | #4 | – |
| Viivalla |  Julkaistu: 2001  Levy-yhtiö: Mercury / Universal Music  Formaatti: CD / Digitaalinen | #5 | – |
| Halo |  Julkaistu: 2004  Levy-yhtiö: Mercury / Universal Music  Formaatti: CD / Digitaalinen | #2 | 33 994 (platinaa) |
| Parempi loppu |  Julkaistu: 2. toukokuuta 2007  Levy-yhtiö: Mercury / Universal Music  Formaatti: CD / Digitaalinen | #1 | – |
| Eläköön |  Julkaistu: 20. syyskuuta 2013  Levy-yhtiö: Johanna Kustannus  Formaatti: CD / Vinyyli / Digitaalinen | #4 | 10 000 (kultaa) |
| Ääni |  Julkaistu: 1. syyskuuta 2017  Levy-yhtiö: Johanna Kustannus  Formaatti: CD / Vinyyli / Digitaalinen | #15 | – |
| Superaurinko |  Julkaistu: 30. elokuuta 2024  Levy-yhtiö: Sony Music  Formaatti: Digitaalinen | – | – |
Kokoelmat

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista  | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Parhaat |  Julkaistu: 1987  Levy-yhtiö: MTR  Formaatti: C-kasetti | – | – |
| Lemmikit 1998–2008 |  Julkaistu: 1. lokakuuta 2008  Levy-yhtiö: Mercury / Universal Music  Formaatti: CD / 2CD / Digitaalinen | #28 | – |
Singlet

| Nimi | Vuosi | Listasijoitukset> Single-lista  | Listasijoitukset> Lataus-lista  | Listasijoitukset> 50 hittiä  | Listasijoitukset> Radio- lista  | Levy |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "Minttu sekä Ville" | 1983 | 1 | — | 1[X]  | — | Jonna |
| "Leija" | 1983 | — | — | — | — | Jonna |
| "Oltiin kerran vähän kahdestaan" | 1984 | — | — | — | — | Jonna |
| "Kova kingi sä oot" | 1984 | — | — | — | — | Tykkään susta |
| "Kun valot sammuvat" | 1986 | — | — | — | — | Jonna |
| "Suljettu sydän" | 1997 | — | — | — | — | Jonna Tervomaa |
| "Likainen mies" | 1998 | — | — | 44 | — | Jonna Tervomaa |
| "Keskeneräinen" (promosingle) | 1998 | — | — | 23 | — | Jonna Tervomaa |
| "Stop" | 1998 | — | — | — | — | Jonna Tervomaa |
| "En sinulta rauhaa saa" | 1998 | — | — | — | — | Jonna Tervomaa |
| "Suunta muuttuu" | 1999 | — | — | — | — | Neljä seinää |
| "Yhtä en saa" | 1999 | 6 | — | 5 | 22 | Neljä seinää |
| "Päivänsäde" | 1999 | — | — | — | — | Neljä seinää |
| "Lempi pehmentää pään" | 2000 | — | — | — | — | Neljä seinää |
| "Tänään lähdetään" | 2001 | 19 | — | 29 | 22 | Viivalla |
| "Kupla" (promosingle) | 2001 | — | — | 24 | — | Viivalla |
| "Yksi synti sallitaan" | 2002 | — | — | — | — | Viivalla |
| "Rakkauden haudalla" (promosingle) | 2003 | — | — | 2 | 1 | Helmiä ja sikoja (soundtrack) |
| "Et tahdo tietää" | 2004 | 16 | — | 7 | 4 | Halo |
| "Myöhemmin" (promosingle) | 2004 | — | — | 1 | 1 | Halo |
| "Toisen kanssa" (promosingle) | 2004 | — | — | 22 | 9 | Halo |
| "Se ei kuulu mulle" (promosingle) | 2004 | — | — | 9 | 4 | Halo |
| "Läpikulkumatkalla" | 2007 | — | — | 1 | 1 | Parempi loppu |
| "Roi" | 2007 | — | — | 23 | 10 | Parempi loppu |
| "Valmista mut" | 2007 | — | — | — | 35 | Parempi loppu |
| "Jalanjäljet" (promosingle) | 2007 | — | — | — | — | Parempi loppu |
| "2X1=1"  (Jonna Tervomaa & Ismo Alanko Teholla) | 2008 | 2 | — | — | — | 2X1=1 (single) |
| "Päästä yli" | 2008 | 30 | 25 | — | — | Lemmikit |
| "Missä lie kondiksessa" (promosingle) | 2008 | — | — | — | — | Lemmikit |
| "Minä toivon" | 2013 | — | 14 | — | 3 | Eläköön |
| "Tikapuut" | 2013 | — | — | — | 8 | Eläköön |
| "Aika kultainen" (promosingle) | 2014 | — | — | — | 22 | Eläköön |
| "Oo mun kaa" | 2017 | — | — | — | 91 | Ääni |
| "Uudet jumalat" | 2017 | — | — | — | — | Ääni |
| "Väärät vaatteet" | 2017 | — | — | — | — | Ääni |
| "Disco Melancholia" | 2017 | — | — | — | — | Ääni |
| "Oot siskoni" | 2018 | — | — | — | — |  |
| "Koivuniemen herra" | 2022 | — | — | — | — | Egotripillä |
| "Auringon eteen" | 2023 | — | — | — | 51 | Superaurinko |
| "Strippaa mulle taas" | 2024 | — | — | — | 58 | Superaurinko |
| "Värit palaa" | 2024 | — | — | — | 37 | Superaurinko |

X^ sijoitus Jukebox-listalta jota julkaistiin 1975-1990
Musiikkivideot

Suljettu sydän (1997)
En sinulta rauhaa saa (1998)
Likainen mies (1998)
Yhtä en saa (1999)
Kupla (2001)
Rakkauden haudalla (2003)
Myöhemmin (2004)
Läpikulkumatkalla (2007)
Päästä yli (2008)
Minä toivon (2013)
Tikapuut (2013)
Aika kultainen (2014)
Juha Widing

| Juha Widing> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. heinäkuuta 1947 Oulu, Suomi
Kuollut: 30. joulukuuta 1984 (37 vuotta) Kelowna, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Kansalaisuus:   Ruotsi  Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Whitey, Flying Finn
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  L
Pituus:  185 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1963–1978
Seurat:  New York Rangers, (NHL) Los Angeles Kings, (NHL) Cleveland Barons, (NHL) Edmonton Oilers, (WHA)
Juha Markku ”Whitey”  Widing (4. heinäkuuta 1947 Oulu, Suomi – 30. joulukuuta 1984 Kelowna, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) oli ruotsinsuomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä. Widing syntyi Oulussa, vanhemmat olivat suomalaisia, Widing muutti Ruotsiin äitinsä ja suomenruotsalaisen isäpuolensa mukana Juhan ollessa nelivuotias.
Ruotsissa hän menestyi juniorisarjoissa, ensin Grums IK:ssa, sitten GAISissa. GAIS:n kanadalainen valmentaja suostutteli Widingin lähtemään Pohjois-Amerikkaan pelaamaan juniorisarjoissa. 16-vuotiaana hän muutti perheensä kanssa Kanadaan pelatakseen Brandon Wheat Kingsissä. NHL:n kykyjenetsijät iskivät silmänsä kookkaaseen nuorukaiseen ja kaudella 1969-1970 Widing nousi ensimmäisen kerran New York Rangersin NHL-joukkueen kokoonpanoon.  Widing on Albert Pudaksen ja Pentti Lundin jälkeen kolmas NHL-pelaaja, joka on syntynyt Suomessa. Hän on myös ensimmäinen pääosin Euroopassa kiekkokasvatuksensa saanut pysyvän NHL-sopimuksen tehnyt pelaaja.
Widingin NHL-ura alkoi New York Rangersin joukkueessa. Ensiesiintyminen NHL:ssä tapahtui Boston Bruinsia vastaan pelatussa ottelussa 12. lokakuuta 1969. Widing kaupattiin 28. helmikuuta 1970 Los Angeles Kingsiin, jossa hän oli useiden vuosien ajan joukkueen tehokkaimpia hyökkääjiä. Viimeisissä NHL-otteluissaan Widing kuitenkin edusti Cleveland Baronsia, jonne hänet myytiin 22. tammikuuta 1977.
Kaudeksi 1977–1978 Widing siirtyi WHA-liigaan, jossa hän edusti Edmonton Oilersia. Oilersin paidassa Widing pelasi 71 ottelua ja teki niissä 42 tehopistettä (18 maalia ja 24 syöttöä). Oilersin kaupattua Widingin Indianapolisiin tämä päätti siirtymisen sijaan lopettaa ammattilaisuransa.
NHL-uransa aikana Widing teki 144 maalia ja keräsi 226 syöttöpistettä 575 ottelussa. Kansainvälisellä tasolla hän edusti Ruotsia Kanada-cupissa 1976, jossa hän teki viidessä ottelussa yhden maalin ja antoi yhden maaliin johtaneen syötön. Widing kuoli sydänkohtaukseen 30. joulukuuta 1984.
Ruotsin SVT:n julkaiseman Hockeyns historia -dokumentin mukaan Widingillä oli jo viimeisinä pelivuosinaan alkoholiongelma. Widingin pojan, Jim Widingin mukaan, tällä oli pahoja ongelmia selkänsä, lonkkien ja olkapäidensä kanssa.
Aiheesta muualla

Juha Widing Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Juha Widing The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Juha Widing Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
Juutalaisuuteen kääntyminen

Juutalaisuuteen kääntyminen (hepr. giur) on prosessi, jonka kautta ei-juutalaisesta henkilöstä tulee juutalainen. Juutalaiset ovat etnis-uskonnollinen ryhmä, ja juutalaisuuteen kääntyminen ei ole henkilölle vain uskonnollinen muutos, vaan käännynnäisen katsotaan myös liittyvän juutalaiseen kansaan. Kääntymisprosessin yksityiskohdat riippuvat maasta ja seurakunnasta.
Usein juutalaisuuteen kääntymisen taustalla ovat sosiaaliset motiivit. Syynä on yleensä ei-juutalaistaustaisen avioliitto juutalaisen kanssa tai isänpuolinen juutalainen sukutausta, joka monen juutalaisuuden suuntauksen mukaan vaatii kääntymisprosessin, sillä perinteisesti halakhan mukaan juutalaisuuden katsotaan periytyvän vain äidin suvusta.
Kääntymisprosessi

Kaikki juutalaisuuden suuntaukset ja ryhmät, lukuun ottamatta joitakin syyrianjuutalaisia ryhmiä, ovat nykyään avoimia kääntymiselle. Yleensä kääntymistä ohjaa rabbi, ja prosessiin kuuluu juutalaisuuden opiskelua ennen varsinaista kääntymisseremoniaa. Perinteisen halakhan mukaan kääntymisseremoniassa on kolme osaa: bet din, ympärileikkaus ja upottautuminen mikveen eli tevila. Bet din on juutalainen tuomioistuin, joka yleensä koostuu kolmesta rabbista ja joka keskustelee kääntyvän henkilön kanssa ja hyväksyy virallisesti kääntymisen. Jos kääntyvä henkilö on mies tai poika, kuuluu rituaalinen ympärileikkaus kääntymisseremoniaan. Jos kyseinen henkilö on jo ympärileikattu aikaisemmin, tehdään symbolisesti ympärileikkausta vastaava toimenpide eli hatafat dam brit. Viimeinen osa kääntymistä on mikveen upottautuminen, jonka jälkeen henkilö on virallisesti juutalainen.
Kääntyminen juutalaisuudessa

Juutalaisuudessa kääntymiseen ei ole perinteisesti kannustettu vaan kääntyviä on usein varoitettu, koska juutalaisen uskon mukaan ei-juutalaisten ei ole välttämätöntä tai tarpeellista kääntyä juutalaisuuteen. Juutalaisuuteen kääntymisen jälkeen henkilön asema on uskonnollisessa elämässä lähes sama kuin syntyperäisen juutalaisen. Käännynnäisestä voi esimerkiksi tulla rabbi. Käännynnäisen on kuitenkin kiellettyä mennä naimisiin kohenin kanssa, ja sallittua mennä naimisiin mamzerin kanssa, toisin kuin syntyperäisen juutalaisen. Myös kuninkaan tai tuomarin asema on käännynnäisiltä kielletty. Koska juutalaisen lain mukaan henkilö on juutalainen vain, jos joko hänen äitinsä on juutalainen, tai hän on kääntynyt juutalaisuuteen, juutalaisen isän ja ei-juutalaisen äidin lasten tulee erikseen kääntyä juutalaisuuteen ollakseen juutalaisia. Usein yhden juutalaisuuden suuntauksen piirissä kääntyneitä ei hyväksytä toisen suuntauksen piirissä juutalaisiksi. Esimerkiksi ortodoksijuutalaiset eivät pidä reformi- ja konservatiivijuutalaisia käännynnäisiä juutalaisina.
Nykyään kääntymisen taustalla on usein parisuhde ei-juutalaisen ja juutalaisen välillä: joko juutalaisen isän ja ei-juutalaisen äidin lapsi haluaa kääntyä, tai ei-juutalainen puoliso haluaa omaksua puolisonsa uskonnon. Juutalaisuuden keskeisimmät perinteiset halakhiset lähteet kuitenkin kieltävät kääntymisen avioliiton takia, minkä takia ortodoksijuutalaisuudessa avioliiton takia kääntymistä ei monin paikoin sallita, ja kääntyjän tulee vakuuttaa rabbit siitä, että avioliitto juutalaisen kanssa ei ole kääntymisen motiivi.
Koska juutalaisuuteen kääntyminen on kuitenkin periaatteessa mahdollista kenelle tahansa, juutalaisuuteen on kaikkina aikoina kääntynyt myös ihmisiä hengellisistä syistä ilman perhesiteitä ja joistakin näistä henkilöistä on tullut tärkeitä hahmoja juutalaisuudessa. Esimerkiksi kuuluisimman juutalaisen Tooran arameankielisen käännöksen tekijä, Onkelos, oli roomalainen käännynnäinen juutalaisuuteen ilman perhesiteitä. Useat Mishnassa ja Talmudissa mainittujen henkilöiden kuten rabbi Akivan ja rabbi Meirin on perinteen mukaan katsottu olevan käännynnäisten jälkeläisiä ja myös juutalaista kansaa tuomareina johtaneet Shemaja ja Avtaljon olivat käännynnäisiä. Talmudin mukaan rabbi Elazar b. Shamu'a opetti juutalaisen kansan karkottamisen Israelin maasta muiden kansojen keskuuteen tapahtuneen sitä varten, että ihmiset voisivat kääntyä juutalaisuuteen ja liittyä juutalaiseen kansaan.
Lasten kääntyminen

Lasten käännyttäminen juutalaisuuteen on mahdollista, ja tämä on yleistä esimerkiksi silloin kun juutalainen perhe adoptoi ei-juutalaisen lapsen. Lapsena kääntyneellä on kuitenkin mahdollisuus perua kääntymisensä tullessaan uskonnollisesti täysikäiseksi, eli bar tai bat mitsva -iässä, jos hän ei halua enää olla juutalainen.