stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jere Laukkanen

Jere Laukkanen (s. 20. marraskuuta 1963 Helsinki) on suomalainen säveltäjä, sovittaja, kapellimestari, musiikinopettaja ja basisti.
Musiikin maisteriksi hän on valmistunut Sibelius-Akatemian Jazzmusiikin osastolta 2005, pääaineenaan jazzsävellys. Aikaisemmin hän on opiskellut Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa muusikoksi pääaineenaan sähköbasso ja myöhemmin myös musiikinopettajaksi. Opettajana Laukkanen on toiminut Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiassa ja Pop & Jazz Konservatoriossa.
Sävellystä ja orkesterinjohtoa Laukkanen on opiskellut alan eri ammattilaisten kanssa. Hän on tehnyt lukuisia sävellyksiä ja sovituksia erityyppisille kokoonpanoille duosta big bandiin, kuorosta suureen viihdeorkesteriin, tilaajina mm. eri televisiokanavat, Vantaan viihdeorkesteri, UMO Jazz Orchestra, Jyväskylän kamariorkesteri ja Helsingin poliisisoittokunta. Hän on toiminut useiden ryhmittymien, lähinnä big bandien kapellimestarina. Myös ulkomailla esiintymisiä on ollut.
Jere Laukkanen Afro-Cuban Jazz Orchestran (per. 1996) säveltäjä, sovittaja ja kapellimestari on Laukkanen itse. Tämän 21-henkisen ammattimuusikoista koostuvan jazz-orkesterin ensiesiintyminen oli marraskuussa 1997 Helsingissä ja konserttiesiintymisiä oli vuosina 1997–2003. Orkesterin ensilevytys Jere Laukkanen’s Finnish Afro-Cuban Jazz Orchestra julkaistiin lokakuussa 2000 maailmanlaajuisesti kansainvälisellä Naxos Jazz -levymerkillä.
Johannes Italos

Johannes Italos (kreik. Ἰωάννης Ἰταλός, Ioannēs Italos; n. 1025–1090) oli bysanttilainen filosofi ja loogikko, joka sovelsi filosofista analyysiä myös teologisiin kysymyksiin.
Elämä

Johannes oli kotoisin Calabriasta ja toimi Konstantinopolissa. Konstantinopolissa hän oli Mikael Pselloksen oppilas ja seurasi tätä Konstantinopolin keisarillisen filosofisen koulun johdossa. Johannes tutki erityisesti aristoteelista logiikkaa. Anna Komnena sanoi tämän ymmärtäneen Aristoteleen ajattelua paremmin kuin kukaan muu hänen aikanaan. Johannes seurasi ajattelussaan enemmän antiikin kreikkalaista filosofiaa kuin bysanttilaisen filosofian kristilliseen teologiaan kytkeytyvää perinnettä. Hän piti teologiaa filosofian osana ja alisti näin teologian filosofian alaisuuteen.
Ortodoksinen kirkko haastoi Johanneksen oikeuteen vuonna 1082 syytettynä filosofisen analyysin ja loogisen päättelyn soveltamisesta teologisiin kysymyksiin. Tällainen lähestymistapa ei ollut vierasta bysanttilaisessakaan ajattelussa, mutta Johannes vaikuttaa suututtaneen kirkolliset ja maalliset johtajat soveltamalla rationaalista lähestymistapaansa myös sellaisiin oppeihin, joita kirkko piti ihmisen käsityskyvyn ylittävinä ja jotka tuli sen mukaan omaksua pelkästään uskon varassa. Tällainen oli mm. oppi Kristuksen lihaksitulemisesta. Johannes tuomittiin ortodoksisuuden sunnuntaina 13. maaliskuuta 1082, asetettiin anateemaan ja suljettiin luostariin.
Teokset

Johanneksen teoksista on säilynyt vain osa. Merkittävin on Quaestiones quodlibetales, joka käsittää 93 vastausta erilaisiin filosofisiin kysymyksiin Johanneksen oppilailta. Oppilaiden joukkoon kuuluivat mm. keisari Mikael VII Dukas sekä tämän veli Andronikos Dukas. Säilyneisiin teoksiin kuuluu myös kommentaari Aristoteleen Topiikan osiin sekä dialektiikkaa, logiikka ja retoriikkaa käsitteleviä tutkielmia.
Johannekselta tunnetaan seuraavat teokset:
Quaestiones quodlibetales eli Quaestiones philosophicas miscellaneas
Expositiones in varias quas varii proposuerunt quaestiones (Ἐκδόσεις εἰς διάφορα Ζητήματα)
Expositio Topicorum Aristotelis (Ἕκδοσις εἰς τὰ Τοπικά)
De dialectica (Περὶ διαλεκτικῆς)
Methodus synoptica rhetoricae (Μέθοδος ῥητορικῆς ἐκδοθεῖσα κατὰ σύνοψιν)
Epitome Aristotelis de Interpretatione
Synopsis quinque vocum Porphyrii
Orationes
Kirjallisuutta > Teosten laitokset

Cereteli, G. (toim.): Joannis Itali Opuscula selecta.  (Vol. I: De arte dialectica & II: De syllogismis, De arte rhetorica)  Tbilisi:  -, 1924 & 1926.
Joannou, P. (toim.): Ioannes Italos, Quaestiones Quodlibetales.  (Studia Patristica et Byzantina 4)  Ettal:  Buch-Kunstverlag, 1956.
Ketschakmadze, N. (toim.): Ioannis Itali Opera.  Tbilisi:  -, 1966.
Kotsabassi, S. (toim.): Joannes Italos & Leon Magentinos: Byzantinische Kommentatoren der aristotelischen Topik.  Thessaloniki:  Vanias, 1999.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Clucas, L.: The Trial of John Italos and the Crisis of Intellectual Values in Byzantium in the Eleventh Century.  Munich:  -, 1981.
Ierodiakonou, K.: John Italos on Universals. Documenti e Studi Sulla Tradizione Filosofica Medievale, 2007, 18. vsk, s. 231–247.
Joannou, P.: Christliche Metaphysik in Byzanz. I. Die Illuminationlehre des Michael Psellos und Joannes Italos, Studia Patristica et Byzantina 3.  Ettal:  -, 1956.
The Velvet Underground (albumi)

| The Velvet Underground The Velvet Underground |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marraskuu-joulukuu 1968
 Julkaistu: maaliskuu 1969
 Tyylilaji: poprock folkrock taiderock
 Kesto: 43.35
 Levy-yhtiö: Verve Records
The Velvet Undergroundin muut studioalbumit
| White Light/White Heat 1968 | The Velvet Underground 1969 | Loaded 1970 |
The Velvet Underground on The Velvet Underground -yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1969. Albumi on edeltäjiään poptyylisempi sekä vähemmän kokeellinen. Yhtyeen alkuperäinen jäsen John Cale ei ole enää mukana ja hänet on korvannut bassossa ja kosketinsoittimissa Doug Yule. Yule laulaa myös kappaleessa "Candy Says".
Albumia ei tule sekoittaa yhtyeen esikoisalbumiin The Velvet Underground & Nico.
Kappaleet

Lähde Kaikki kappaleen on kirjoittanut Lou Reed.
A-puoli
Candy Says – 4.09
What Goes On – 4.52
Some Kinda Love – 3.35
Pale Blue Eyes – 5.40
Jesus – 3.24
B-puoli
Beginning to See the Light – 4.45
I'm Set Free – 4.05
That's the Story of My Life – 2.05
The Murder Mystery – 8.55
After Hours – 2.05
Kokoonpano

Lou Reed – laulu, kitara, piano, taustalaulu
Sterling Morrison – kitara, taustalaulu
Doug Yule – basso, urut, taustalaulu, laulu kappaleessa "Candy Says"
Moe Tucker – rummut, taustalaulu
Toblerone

| Toblerone |
| --- | --- |

Tuotetyyppi:  makeinen
Omistaja:  Mondelez International Inc.
Alkuperämaa:  Sveitsi
Perustettu:  1908
Edelliset omistajat:  Tobler, Interfood S.A., Jacobs Suchard AG, Kraft General Food
Kotisivu:  toblerone.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keskeltä katkaistu Toblerone-patukka.
Toblerone on Mondelez Internationalin omistama suklaapatukoiden tuotemerkki, jonka keksivät Theodor Tobler ja Emil Baumann Bernissä, Sveitsissä vuonna 1908. Patukan nimi on yhdistelmä Toblerin sukunimestä ja eräänlaista nougat-makeista tarkoittavasta italiankielisestä sanasta torrone. Patukan kolmionmuotoiset palaset viittaavat Sveitsin ja Italian rajalla sijaitsevaan Matterhorn-vuoreen. Kolmiomainen muoto ja murrettavien palojen välien suhteellisen suuri leveys vaikuttavat osaltaan mielikuvaan patukan koosta. Paketeissa on myös Matterhornin kuva. Kuvaan on piilotettu karhu symboloimaan Berniä, Tobleronen synnyinkaupunkia.
Tobleronea on tuotettu Bernissä vuodesta 1908. Amerikkalainen monikansallinen yhtiö Mondelez osti Tobleronen vuonna 2012. Yhtiö siirtää Tobleronen tuotannon Slovakiaan vuonna 2023. Sveitsiläisen lain mukaan sveitsiläistä kuvastoa ei saa käyttää tuotteissa, joita ei ole tuotettu Sveitsissä. Siksi Matterhorn-vuoren kuva korvataan geneerisemmällä vuorenhuipulla ja teksti ”of Switzerland” korvataan tekstillä ”established in Switzerland”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toblerone Wikimedia Commonsissa
Tobleronen viralliset verkkosivut (englanniksi)
Termiini

Termiini on johdannaissopimus, jossa ostaja ja myyjä sitoutuvat tekemään kaupan jollakin kohde-etuudella tiettynä hetkenä tulevaisuudessa tiettyyn hintaan. Kohde-etuutena voi olla esimerkiksi jokin osake, raaka-aine tai valuutta.
Termiinin ehdot

Termiinin osapuolet voivat vapaasti keskenään päättää termiinin ehdoista. Julkisen kaupankäynnin kohteena olevien termiinien – joita kutsutaan futuureiksi – ehdot on kuitenkin standardoitu. Lisäksi termiinin ehdoissa on aina sovittava
kohde-etuus, jota termiini koskee
kohde-etuuden määrä
toteutusajankohta eli tulevan kaupan ajankohta
termiinihinta eli hinta, jolla tuleva kauppa tehdään
toimitusehdot, jotka määräävät, miten kauppa toteutetaan.
Termiini voidaan sopia toteutettavaksi joko fyysisenä toteutuksena tai rahatoteutuksena. Fyysisessä toteutuksessa osapuolet tekevät toteutusajankohtana konkreettisen kaupan, jossa termiinin myyjä toimittaa termiinin ostajalle kohde-etuuden ja ostaja puolestaan maksaa tästä myyjälle termiinihinnan verran. Tällöin toimitusehdoissa yksilöidään muun muassa se, missä toimitus tapahtuu. Rahatoteutuksessa kauppaa ei toteuteta, vaan toteutusajankohtana tappiolle jäänyt osapuoli maksaa voitolle jääneelle osapuolelle termiinin arvon verran rahaa.
Termiinin arvo

Termiinin toteutushinta valitaan siten, että termiinisopimuksen syntyhetkellä termiinin arvo on nolla; tämän vuoksi sopimusta solmittaessa kumpikaan osapuoli ei maksa toiselle termiinistä mitään. Termiinin arvo riippuu kohde-etuuden spot-hinnasta. Toteutusajankohtana termiinin arvo on kohde-etuuden spot-hinnan ja termiinin toteutushinnan erotus. Jos termiinin arvo on positiivinen, jää termiinin ostaja (jolla tässä tapauksessa sanotaan olevan pitkä positio kohde-etuudessa) voitolle, sillä hän saa ostaa toteutushinnalla kohde-etuutta, jonka spot-hinta on korkeampi. Jos taas termiinin arvo on negatiivinen, jää termiinin myyjä (jolla sanotaan olevan lyhyt positio kohde-etuudessa) voitolle.
Esimerkki

Osapuoli A ja osapuoli B tekevät keskenään 30.6. termiinisopimuksen, jonka mukaan osapuoli A toimittaa B:lle 30.9. kymmenen tonnia guinealaista robusta-kahvia, josta osapuoli B maksaa osapuoli A:lle 1 540 Yhdysvaltain dollaria tonnilta. Termiinin toteutus tapahtuu fyysisenä toimituksena, ja kahvierä luovutetaan ostajalle rotterdamilaisessa varastossa. Osapuoli A:lla on nyt lyhyt ja osapuoli B:llä pitkä positio kahvin hinnassa.
Kun termiinin toteutushetki koittaa, on kahvin spot-hinta 1 680 Yhdysvaltain dollaria tonnilta. Osapuoli B pystyy termiinin ehtojen mukaisesti ostamaan 10 tonnia kahvia hinnalla, joka on 140 Yhdysvaltain dollaria halvempi kuin spot-hinta tonnilta, joten osapuoli B tekee termiinistä voittoa yhteensä 1 400 Yhdysvaltain dollaria. Jos osapuolet olisivat sopineet termiinin toteutuksen tapahtuvan rahatoimituksena, olisi osapuoli A maksanut osapuoli B:lle vain 1 400 Yhdysvaltain dollaria.
The Book of Taliesyn

| The Book of Taliesyn Deep Purple |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elokuussa 1968
 Julkaistu:  heinäkuu 1969    lokakuu 1968
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Derek Lawrence
 Tyylilaji: progressiivinen rock, hard rock, psykedeelinen rock
 Kesto: 43.57
 Levy-yhtiö:  Harvest Records    Tetragrammaton Records
Muut kannet
   Vuoden 2000 remasteroitu CD-versio
Listasijoitukset
  54. (1969)
Deep Purplen muut studioalbumit
| Shades of Deep Purple 1968 | The Book of Taliesyn 1968 | Deep Purple 1969 |
The Book of Taliesyn on Deep Purplen toinen studioalbumi. Se äänitettiin elokuussa 1968 ja julkaistiin saman vuoden lokakuussa Yhdysvalloissa, mutta vasta heinäkuussa 1969 Britanniassa. Levyn julkaisi Yhdysvalloissa Tetragrammaton Records ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa EMI:n Harvest Records.
Tyyliltään albumi on progressiivinen ja kosketinsoittaja Jon Lordin kiinnostus klassiseen musiikkiin on esillä. Ainakin pari kappaletta ("Exposition" ja "Anthem") sisältää lyhyitä pätkiä Johann Sebastian Bachin ja Ludwig van Beethovenin teoksista.
Lainakappaleet "Kentucky Woman" ja "River Deep, Mountain High" julkaistiin singlenä. Instrumentaali "Wring That Neck" puolestaan on yhä suosittu kappale yhtyeen settilistoilla konserteissa.
Vuonna 2000 The Book of Taliesyn julkaistiin uudelleen remasteroituna cd-versiona, joka sisältää viisi bonuskappaletta.
Kappaleet

A-puoli
Listen, Learn, Read On – 4.05 (säv. Rod Evans/Ritchie Blackmore/Jon Lord/Ian Paice)
Wring That Neck (nimellä "Hard Road" USA:n versiossa) – 5.13 (säv. Blackmore/Lord/Nick Simper/Paice)
Kentucky Woman – 4.44 (säv. Neil Diamond)
a) Exposition (säv. Blackmore/Simper/Lord/Paice) 
 b) We Can Work It Out  – 07:07 (John Lennon/Paul McCartney)
B-puoli
Shield – 6.06 (säv. Evans/Blackmore/Lord)
Anthem – 6.31 (säv. Evans/Lord)
River Deep, Mountain High – 10.12 (säv. Jeff Barry/Ellie Greenwich/Phil Spector)
Vuonna 2000 julkaistun remasteroidun CD-version bonuskappaleet:
Oh No No No (studio out-take) – 4.25 (säv. Mike Leander/Leon Russell)
It's All Over (BBC Top Gear session) – 4.14 (säv. King/Bert Berns)
Hey Bop a Re Bop (BBC Top Gear session) – 3.31 (säv. Evans/Blackmore/Lord/Paice)
Wring That Neck (BBC Top Gear session) – 4.42 (säv. Blackmore/Simper/Lord/Paice)
Playground (studio out-take) – 4.29 (säv. Blackmore/Simper/Lord/Paice)
Kokoonpano

Rod Evans – laulu
Ritchie Blackmore – kitara
Jon Lord – urut, kosketinsoittimet, laulu
Nick Simper – bassokitara, laulu
Ian Paice – rummut
Arvostelut

Allmusic () linkki
Aiheesta muualla

The Book of Taliesyn Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Book of Taliesyn Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
José Fernández

| José Fernández |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  José D. Fernández
Syntynyt: 31. heinäkuuta 1992 Santa Clara, Kuuba
Kuollut: 25. syyskuuta 2016 (24 vuotta) Miami Beach, Florida, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Kuuba  Yhdysvallat
Baseballpelaaja
Pelipaikka:  syöttäjä
Lyöntipuoli:  oikea
Heittokäsi:  oikea
Nyk. joukkue:  Miami Marlins
Sarja:  MLB
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2013–2016:  Miami Marlins
José D. Fernández (31. heinäkuuta 1992 Santa Clara – 25. syyskuuta 2016 Miami Beach, Florida, Yhdysvallat) oli kuubalainen baseballpelaaja, joka edusti vuodesta 2013 lähtien MLB:n Miami Marlinsia. Hänen pelipaikkansa oli syöttäjä.
Fernández valittiin tulokaskautensa 2013 päätteeksi National Leaguen vuoden tulokkaaksi. Lisäksi hänet valittiin kahdesti MLB:n tähdistöotteluun.
Fernández loikkasi Kuubasta Yhdysvaltoihin perheensä kanssa vuonna 2008 neljännellä yrityksellään. Hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 2015. Fernández kuoli 25. syyskuuta 2016 Miami Beachissa sattuneessa veneilyonnettomuudessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta José Fernández Wikimedia Commonsissa
The Kink Kronikles

| The Kink Kronikles The Kinks |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1966–1970
 Julkaistu: 25. maaliskuuta 1972
 Formaatti: LP
 Tyylilaji: rock, pop
 Kesto: 82.35
 Levy-yhtiö: Reprise Records
Listasijoitukset
  94. (1972)
The Kinksin muut kokoelmalevyt
| Golden Hour of The Kinks 1971 | The Kink Kronikles (USA) 1972 | Kinks Greatest Hits 1972 |
The Kink Kronikles on The Kinksin maaliskuussa 1972 Yhdysvalloissa julkaistu kahden LP:n kokoelma-albumi. Vuonna 2003 Rolling Stone -musiikkilehti rankkasi sen sijalle 231 kaikkien aikojen top 500-albumilistallaan.
Kappaleet > LP 1

A-puoli
Victoria – 3.41
The Village Green Preservation Society – 2.49
Berkeley Mews – 2.40
Holiday in Waikiki – 2.47
Willesden Green – 2.28
This Is Where I Belong – 2.27
Waterloo Sunset – 3.21
B-puoli
David Watts – 2.42
Dead End Street – 3.27
Shangri-La – 5.20
Autumn Almanac – 3.16
Sunny Afternoon – 3.34
Get Back in Line – 3.08
Did You See His Name? – 1.56
Kappaleet > LP 2

A-puoli
Fancy – 2.30
Wonderboy – 2.50
Apeman – 3.57
King Kong – 3.27
Mr. Pleasant – 3.02
God’s Children – 3.19
Death of a Clown – 3.14
B-puoli
Lola – 4.05
Mindless Child of Motherhood – 3.13
Polly – 2.51
Big Black Smoke – 2.37
Susannah’s Still Alive – 2.22
She’s Got Everything – 3.12
Days – 2.51
Thomas Hill Green

Thomas Hill Green
Thomas Hill Green (7. huhtikuuta 1836 – 26. maaliskuuta 1882) oli englantilainen filosofi, poliittinen radikaali ja raittiusmies. Green kuuluu brittiläisiin idealisteihin. Muiden brittiläisten idealistien tavoin hän sai huomattavasti vaikutteita G. W. F. Hegelin metafyysisestä historisismistä.
Teoksia

Essay on Christian Dogma, teoksessa Works, osa III
The Conversion of Paul, teoksessa Works, osa III
Different Senses of “Freedom” as Applied to Will and the Moral Progress of Man, teoksessa Harris ja Morrow, 1986
Faith, teoksessa Works, osa III
Incarnation, teoksessa Works, osa III
Immortality, teoksessa Works, osa III
Justification by Faith, teoksessa Works, osa III
Lectures on the Philosophy of Kant, teoksessa Works, osa II
Lecture on Liberal Legislation and Freedom of Contract, teoksessa Works, osa III
Lectures on the Principles of Political Obligation, teoksessa Harris ja Morrow, 1986
Metaphysic of Ethics, Moral Psychology, Sociology or the Science of Sittlichkeit, teoksessa C. Tyler, toim., Unpublished Manuscripts in British Idealism, osa I
Prolegomena to Ethics
Witness of God, teoksessa Works, osa III
Word is Nigh Thee, teoksessa Works, osa III
Kokoelmia:
Collected Works of T. H. Green, toim. R. L. Nettleship ja P. P. Nicholson, 5 osaa (Bristol: Thoemmes, 1997)
Works of T. H. Green, toim. R. L. Nettleship, 3 osaa (London: Longmans Green, 1885–8)
Prolegomena to Ethics, toim. A. C. Bradley (Oxford: Clarendon, 1883)
Harris, P. ja Morrow, J.: T. H. Green: Lectures on the Principles of Political Obligation and Other Writings (Cambridge: CUP, 1986)
Aiheesta muualla

Tyler, Colin: Thomas Hill Green The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Teoksia:
Prolegomena to Ethics (Arkistoitu – Internet Archive) (1883)
Lectures on the Principles of Political Obligation (Arkistoitu – Internet Archive) (1883)
Jenni Linturi

Jenni Johanna Linturi (s. 24. kesäkuuta 1979) on suomalainen kirjailija.
Linturi on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri. Hän on opiskellut kirjoittamista Turun yliopiston luovan kirjoittamisen linjalla ja Kriittisessä Korkeakoulussa. Hän asuu Helsingissä.
Linturin esikoisteos, sotaromaani Isänmaan tähden (2011), kertoo suomalaisen Waffen-SS-miehenä toimineen henkilön kokemuksista Saksassa jatkosodan aikana. Esikoisteos oli ilmestymisvuonnaan ehdolla Finlandia-palkinnon ja Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Teokset

Isänmaan tähden, 2011, Teos
Malmi, 1917, 2013, Teos
Jälleenrakennus, 2017, Teos
Mullojoki, 1950.  Gummerus, 2020.  ISBN 978-951-24-1891-6.
Äärimmäisellä laidalla.  Gummerus, 2024.  ISBN 978-951-24-3783-2.
Aiheesta muualla

Stranius, Pentti: Jenni Linturi: Isänmaan tähden Keskisuomalainen. 23.8.2011.
Pikkanen, Antti: Nuoren naisen sotakirja City.fi. 14.9.2011.
Jenni Linturi: Isänmaan tähden Ylen Elävä Arkisto. 29.9.2011.
Kirjakerho: Kaunaisia ja hulluja sisaruksia Jenni Linturin ja Aino Kiven romaaneissa Yle Areena. 28.8.2017.
Jemenin vallankumous

Mielenosoitus Sanaassa 3. helmikuuta
Jemenin vallankumous oli tammikuussa 2011 alkanut kansannousu Jemenissä. Se sai vaikutteita arabimaailman levottomuuksista ja johti presidentin Ali Abdullah Salehin eroon ja uuteen perustuslakiin.
Tapahtumat

Tammikuun lopussa 2011 pääkaupunki Sanaassa alkoivat kuukausia kestäneet mielenosoitukset, joissa etenkin opiskelijat, Pohjois-Jemenin huthit ja Etelä-Jemenin itsenäisyyttä tavoitteleva Etelän liike vaativat vuodesta 1978 hallinneen presidentti Salehin eroa. Mielenosoittajat vastustivat työttömyyttä, talousahdinkoa ja korruptiota. Maaliskuussa armeija ampui mielenosoittajia murhaten yli 50 ihmistä. Toukokuussa Sanaassa puhkesi katutaisteluja.
Kesäkuun 2011 alussa presidentti Saleh haavoittui pommilla tehdyssä murhayrityksessä. Hän oli kolme kuukautta hoidettavana Saudi-Arabiassa. Saleh ei aluksi suostunut luopumaan virastaan, mutta muutti mielensä ja erosi lopulta marraskuussa 2011.  Saleh poistui maasta tammikuussa 2012,  ja parlamentti antoi hänelle syytesuojan protesteista huolimatta. Hän siirsi vallan väliaikaisesti varapresidentti Abdrabuh Mansur Hadille.
Seuraukset

Helmikuussa 2012 varapresidentti Hadi valittiin presidentiksi ainoana ehdokkaana. Uuden perustuslain luonnostelu alkoi maaliskuussa 2013.
Arabikevään kansannousu suisti Jemenin epävakauteen. Uusi hallitus ei onnistunut ulottamaan valtaansa koko maahan. Valtatyhjiötä on täyttänyt esimerkiksi terroristiverkosto al-Qaida. Toinen epävakaudesta hyötynyt ryhmä ovat huthikapinalliset, jotka ovat uskonnoltaan shiialaiseen zaidilaissuuntaukseen kuuluvia.
Huthikapina on lähtöisin Saadan maakunnasta. Se vahvistui vallankumouksen myötä ja syyskuussa 2014 huthit onnistuivat helposti valtaamaan pääkaupungin Sanaan keskeiset hallintokohteet ja mediat. Syrjäytetty presidentti Saleh, joka on itsekin zaidilainen, siirtyi tukemaan entisiä vastustajiaan hutheja. Hänen turvallisuusjoukkonsa ja sotilaansa auttavat hutheja. Helmikuussa 2015 Jemen luisui täysimittaiseen sisällissotaan, joka on yhä meneillään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jemenin vallankumous Wikimedia Commonsissa
Jordan Poole

| Jordan Poole |
| --- | --- |
 Poole pelaamassa Michiganin yliopistojoukkueessa vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. kesäkuuta 1999 (ikä 25) Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  Koripalloilija
Koripalloilija
Lempinimi:  Poole Party
Pelipaikka:  Pelintekijä / Heittävä takamies
Pituus:  193 cm
Paino:  88 kg
Nyk. joukkue:  Washington Wizards
NBA-varaus:  28. varaus 2019 (Golden State Warriors)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2017–2019:  Michigan
Seurajoukkueet
2019–2023 2019–2021 2023-:  Golden State Warriors →Santa Cruz Warriors Washington Wizards
Jordan Anthony Poole (s. 19. kesäkuuta 1999) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä tai heittävä takamies. Hän on pelannut NBA:ssa vuodesta 2019 lähtien. Vuonna 2022 hän voitti Golden State Warriorsissa NBA:n mestaruuden. Poole on tunnettu pelitavastaan, joka muistuttaa joukkuetoveriaan Stephen Currya, sillä heitä pidetään molempia tarkkoina kolmen pisteen heittäjinä sekä hyvinä pallonkuljettajina ja syöttelijöinä.
Elämä ja ura

Poole pelasi yliopistokoripalloa Michiganin yliopistossa kaksi vuotta. Hän ilmoittautui vuoden 2019 NBA: varaustilaisuuteen ja hänet varattiin 28. varauksella Golden State Warriorsiin. Poole pelasi kaksi ensimmäistä kauttaan NBA:ssa suurilta osin penkiltä. Hän pelasi hieman myös Warriorsin farmiliigajoukkueessa Santa Cruz Warriorsissa.
Poolen purkautumiskausi oli kausi 2021–2022, jossa hän aloitti kauden alussa suurimman osan peleistä Warriorsin tähtipelaajan Klay Thompsonin olleen loukkaantunut. Thompsonin palatessa Poole joutui takaisin penkille, mutta hän pelasi silti tarpeeksi hyvin saadakseen neljänneksi eniten ääniä NBA:n vuoden kehittyineimmän pelaajan äänestyksessä, hävitessään vain Ja Morantille, Darius Garlandille ja Dejounte Murraylle. Hänellä oli myös koko liigan korkein vapaaheittojen onnistumisprosentti. Pudotuspelidebyytissään Poole teki 30 pistettä 123–107 voitossa Denver Nuggetsia vastaan. Hän voitti kaudella Warriorsin kanssa ensimmäisen NBA-mestaruutensa.