stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toivo Hoppania

Toivo Hoppania (23. heinäkuuta 1907 Kivennapa – 21. syyskuuta 1941 Tokkari, Itä-Karjala) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti urallaan aluksi Viipurin Urheilijoita ja myöhemmin muun muassa Pölläkkälän Uraa.
Hoppanian matkat olivat 800 ja 1 500 metriä, joissa hän saavutti vuoden 1934 Kalevan kisoissa nelossijat. Seuraavina vuosina hän oli 1 500 metrillä loppukilpailuissa sijoitusten ollessa seuraavina vuosina viides, kolmas, neljäs, viides ja neljäs. Hän saavutti siis ainoan henkilökohtaisen SM-mitalin vuoden 1936 kisoissa 1 500 metrillä. Lisäksi hän oli vuoden 1937 Kalevan kisoissa 800 metrillä kuudes.
SM-viesteissä Hoppania oli tyypillisesti ankkuriosuudella. Vuoden 1931 hän toi seuralleen Viipurin Urheilijoille pronssia 4 x 1 500 metrillä ja seuraava vuonna hopeaa 4 x 800 metrillä. SM-maastoissa pitkän matkan joukkuekisassa Hoppani toi silloiselle seuralleen Pölläkkälän Uralle kultaa vuonna 1936.
Maaotteluedustuksia Hoppanialle kertyi kaksi eli vuoden 1934 Viro-maaottelu ja vuoden 1937 Iso-Britannia - maaottelu. Hoppanian ennätys 800 metrillä oli 1.56,5 vuodelta 1937, 1 500 metrillä 3.53,8 samalta kaudelta ja 3 000 metrillä 8.18,6 kaudelta 1936 Tukholman kisassa, jonka voitti Gunnar Höckert ME-ajalla 8.14,8.
Työuransa Hoppania oli ennen sotavuosia metsätyönjohtajana. Hoppania haavoittui Jatkosodassa Itä-Karjalan Aunuksessa Tokkarissa ja kuoli haavoihinsa samana päivänä eli 21. syyskuuta 1941. Hän oli kaatuessaan Kevytosasto 15:n vänrikki.
Anu Holopainen

| Anu Holopainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. lokakuuta 1968 (ikä 56) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  toimittaja
Kirjailija
Esikoisteos:  Kristallien valtakunta (1996)
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Anu Sofia Holopainen (s. 13. lokakuuta 1968 Helsinki) on suomalainen nuortenkirjailija ja toimittaja. Hän on tullut tunnetuksi nuorille suunnatuista fantasiakirjoistaan.
Elämä ja ura

Holopainen on valmistunut ylioppilaaksi ja työskennellyt sihteerinä 15 vuotta, kunnes vuonna 2004 ryhtyi opiskelemaan tiedotusoppia.
Kirjoittamisesta Holopainen innostui teini-iässä luettuaan Anna-Leena Härkösen Häräntappoaseen. Tarinat jäivät kuitenkin useimmiten vain ajatuksen tasolle eikä Holopainen kirjoittaessaankaan päässyt alkua pidemmälle. Parikymppisenä Holopainen luki new age -kirjoja, joihin kuului näennäistieteellinen teos Atlantiksesta ja voimakristalleista. Platonia luettuaan Holopainen halusi itse täydentää tämän kertomusta Atlantiksen valtakunnasta. Kustantajat eivät kiinnostuneet käsikirjoituksesta. Muutaman vuoden kuluttua Holopainen kirjoitti tarinan kokonaan uudelleen. Karisto kiinnostui käsikirjoituksesta ja julkaisi sen 1996. Myöhemmin Holopainen on luonnehtinut kirjaa ”suloisen naiiviksi”. Esikoisteoksen jälkeen kirjoja on ilmestynyt noin kerran vuodessa.
Holopaisen toisen romaanin aiheena olivat keltit. Kyseessä ei ollut muoti-ilmiön hyödyntäminen, sillä Holopainen oli kertomansa mukaan ollut kiinnostunut kelteistä 1980-luvun alkupuolelta asti. Boreaksen lapset (1998) sisälsi luonnon ja henkimaailman kuvausta - teemana oli ihmisen ja luonnon välinen sopusointu. Mustan liekin (1999) teemana oli kuolemanpelon voittaminen. Sinisilmässä (2001) Holopainen katsoi kirjoittaneensa siihen asti eheimmän kokonaisuuden. Teos kuvasti suomalaista surumielisyyttää ja epäonnistumista ja Holopainen oli tyytyväinen huomattuaan sen liikuttaneen ihmisiä.
Syysmaa-sarjassa on vahvana teemana naisasia, romaanissa Molemmin jaloin -romaanissa (2006) taas tarkastellaan ihmisyyttä sekä ihmisen ja luonnon suhdetta.
Teokset

Sonja-sarja
Kristallien valtakunta.  Karisto, 1996.  ISBN 951-23-3580-8
Noitien hovi.  Karisto, 1997.  ISBN 951-23-3716-9
Gae Bolga.  Karisto, 2000.  ISBN 951-23-4078-X
Pohjoistuuli-sarja
Boreaksen lapset.  Karisto, 1998.  ISBN 951-23-3832-7
Musta liekki.  Karisto, 1999.  ISBN 951-23-3989-7
Sinisilmä.  Karisto, 2001.  ISBN 951-23-4247-2
Syysmaa-sarja
Welman tytöt.  Karisto, 2003.  ISBN 951-23-4462-9
Sisarpuut.  Karisto, 2004.  ISBN 951-23-4578-1
Viinikauppias.  Karisto, 2005.  ISBN 951-23-4705-9
Yölaakso.  Karisto, 2009.  ISBN 978-951-23-5106-0
Varjoja.  Karisto, 2011.  ISBN 978-951-23-5447-4
Matkalaiset.  Karisto, 2012.  ISBN 978-951-23-5601-0
IIK!-sarja
Kauhukännykkä. Myllylahti, 2019. ISBN 9789522029911.
Kilikorven vampyyri. Myllylahti, 2019. ISBN 9789523560345.
Metsälammikon hirviö. Myllylahti, 2020. ISBN 9789523560819.
Nuku, nuku leluseni. Myllylahti, 2020. ISBN 9789523561236.
Plattilan noita. Myllylahti, 2021. ISBN 9789523561878.
Demonikuiskaaja. Myllylahti, 2021. ISBN 9789523562288.
Räyhähenki. Myllylahti, 2022. ISBN 9789523562882.
Muut romaanit
Molemmin jaloin.  Karisto, 2006.  ISBN 951-23-4801-2
Ilmeetön mies.  Karisto, 2010.  ISBN 978-951-23-5277-7
Ilmestyskirjan täti.  Myllylahti, 2014.  ISBN 978-952-202-506-7
Ihon alaiset. Karisto, 2015. ISBN 9789512358755.
S.E.K.S.I.Ä. - Kuuma aalto. Karisto 2016 (nimellä Anna Ala-Soiroá, yhdessä Ansu Kivekkään kanssa). ISBN 9789512361182.
Sydänhengitystä. Karisto, 2018. ISBN 9789512364961.
Filigraanityttö. Karisto, 2021. ISBN 9789511380887.
Salome.  Karisto, 2024.  ISBN 978-951-1-48161-4
Novelleja
Yksi kaksi kolme neljä viisi NYT!, kokoelmassa Taskunovellit (toim. Vilja-Tuulia Huotarinen), Karisto 2013.
Aukkoja sielun peileissä, kokoelmassa Marraskesi (toim. Maija Haavisto, Juha Jyrkäs), Osuuskumma 2016.
s0uls, kokoelmassa Likainen tusina (toim. Marika Riikonen, Päivi Haanpää), Art House 2021.
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive).
Sanojen ajan artikkeli Anu Holopaisesta Kirjasampo.fi:ssä
Anu Holopainen Kirjasampo.fi:ssä
Anu Holopainen Helsingin kaupunginkirjaston esittelemänä (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen nuorisokirjailijoiden nettimatrikkeli (Arkistoitu – Internet Archive).
Mari Viertola: Gae Bolga[vanhentunut linkki]. Turun Sanomat 3.12.2000.
Mari Viertola: Sinisilmä[vanhentunut linkki]. Turun Sanomat 18.12.2001.
Paula Havaste: Sinisilmä. Helsingin Sanomat 19.12.2001.
Maria Loikkanen: Welman tytöt. Onnimanni 4/2003. (PDF)
Syysmaa-sarja. Pirkkalan kunnankirjaston kirjaesittelyt (Arkistoitu – Internet Archive).
Tuija Lassila: Syysmaa-sarja. Helsingin kaupunginkirjasto.
Molemmin jaloin[vanhentunut linkki]. Pirkkalan kunnankirjaston kirjaesittely.
Maria Loikkanen: Molemmin jaloin. Onnimanni 3/2006. (PDF)
Merja Leppälahti: Voiko huomenna kaikki olla toisin? Kiiltomaton.net 15.9.2010.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Billie Holiday

| Billie Holiday |
| --- | --- |
 Billie Holiday esiintymässä Downbeat-jazzklubilla New Yorkissa vuonna 1947.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eleanora Fagan
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1915 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Kuollut: 17. heinäkuuta 1959 (44 vuotta) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Billie Holiday, Lady Day
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1933–1959
Tyylilajit:  jazz, swing, blues
Levy-yhtiöt:  Brunswick, Vocalion, Okeh, Bluebird, Commodore, Capitol, Decca, Aladdin, Verve, Columbia, MGM
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Billie Holiday (ristimänimi Eleanora Fagan; 7. huhtikuuta 1915 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 17. heinäkuuta 1959 New York, New York, Yhdysvallat), joka tunnetaan myös saksofonisti Lester Youngin hänelle antamalla nimellä Lady Day, oli yhdysvaltalainen laulaja, jota edelleen pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista jazzsolisteista.
Varhainen elämä

Holiday syntyi Baltimoressa teini-ikäisille vanhemmille, ja vietti ison osan nuoruuttaan sukulaisten hoivissa. Hän muutti äitinsä kanssa vuonna 1927 ensin New Jerseyhyn ja sitten New Yorkin Brooklyniin. Hänen nuoruutensa vaiheista ei ole varmuutta, sillä hänen omaelämäkerrassaan vuodelta 1956 kertomat tarinat on myöhempien tutkimusten valossa todettu väritellyiksi. Eräiden tarinoiden mukaan hän ajautui New Yorkissa työskentelemään prostituoituna.
Ura

Holiday alkoi vuonna 1930 laulaa Harlemin klubeissa yhdessä laulaja Laurence Jacksonin kanssa. Pian levytuottaja John Hammond otti hänet suojiinsa. 27. marraskuuta 1933 Hammond tuotti hänen ensimmäisen äänitteensä, nimeltään ”Your Mother’s Son-in-Law”, jolla häntä säesti muiden mukana nuori Benny Goodman.
Hammondin järjestämät pienyhtyelevytykset Columbia Records -levy-yhtiölle vuosina 1935–1941 ovat Holidayn myöhemmän maineen perusta. Näissä pikaisesti kootuissa sessioissa Holidayn kanssa soittivat ajan merkittävimmät jazzmuusikot kuten Lester Young, Roy Eldridge, Buck Clayton, Ben Webster ja Bunny Berigan. Yhtyeitä johti yleensä pianisti Teddy Wilson. Holiday lauloi näissä levytyksissä usein 1930-luvun keskeisten viihdesäveltäjien lauluja, jotka muuttuivat improvisoiduksi jazziksi.
Monista jazzlaulajista poiketen Holidayn ääniala oli vain hieman yli oktaavin, mutta se ei muodostunut esteeksi – hänen vakuuttavan tunteikasta tulkintaansa pidetään nykyään poikkeuksellisen vahvana. Holidayn tyylin tunnusomaisin piirre oli laulumelodian laahaaminen hieman säestyksen jäljessä.lähde? Samaa tekniikkaa käytti myöhemmin esimerkiksi Frank Sinatra. Hän oli myös ensimmäisiä mustia jazzmuusikoita, jotka rikkoivat ”värimuurin” esiintymällä levytysstudioiden ulkopuolella valkoisten muusikoiden kanssa. Holiday lauloi lyhyen aikaa 1930-luvun lopulla jopa Artie Shaw’n orkesterin solistina.
Jazzvaikutteet vähenivät Holidayn levytyksistä 1940-luvun alussa. Usein tämän syynä on pidetty hänen vuonna 1939 levyttämäänsä ”Strange Fruit” -laulua. Tämä etelävaltioiden lynkkauksista kertova kappale teki Holidaysta erityisen tunnetun myös jazzpiirien ulkopuolella. Useat radiokanavat kieltäytyivät soittamasta kappaletta, mutta kasvava jukebox-ala teki kappaleesta suuren ja keskustelua herättävän. Hänen levytyksensä ensin Commodore-merkille ja 1940-luvun puolivälissä Deccalle kertovat nopeasta muutoksesta. Holiday levytti ensin vielä pikkuyhtyeiden kanssa, tosin huolellisesti sovitettua materiaalia. 1940-luvun puolivälistä alkaen hän alkoi käyttää yhä enemmän isoja jousiorkestereja levyillään. Tältä ajalta on olemassa myös live-taltiointeja, joissa Holiday esiintyy jazzyhtyeiden solistina ennen kaikkea Jazz at the Philharmonic -kiertueilla.
Myöhemmät vaiheet

Holidayn elämä oli varsin myrskyisää. Hänen lukuisat miessuhteensa päättyivät onnettomasti ja Holidayn nousujohteinen ura hiipui hänen päihderiippuvuutensa vuoksi. Marihuanasta ja alkoholista alkanut päihdeongelma paheni 1940-luvun vaihteessa hänen aloittaessaan oopiumin käytön ensimmäisen aviomiehensä Johnnie Monroen kanssa ja lopulta heroiinin käytön toisen aviomiehensä Joe Guyn kanssa. 1940-luvun loppupuolella Holidayn äidin kuolema vaikutti häneen syvästi, ja vuonna 1947 hänet tuomittiin kahdeksan kuukauden vankeustuomioon heroiinin hallussapidosta. Päihteet vaikuttivat vähitellen hänen ääneensä.
Holidayn 1950-luvun levytykset Norman Granzin Verve-levy-yhtiölle merkitsivät hänen paluutaan jazziin. Holiday levytti pikkuyhtyeiden kanssa klassista Broadway-materiaalia vuodesta 1952 alkaen. Holiday esiintyi myös legendaarisessa Sound of Jazz -televisio-ohjelmassa, joka äänitettiin joulukuussa 1957.
Holidayn jäätyä kiinni heroiinin käytöstä häneltä evättiin mahdollisuus esiintyä New Yorkissa. Vuonna 1959 hän joutui sairaalahoitoon sydän- ja maksasairauksiensa takia. Viimeiset elinpäivänsä hän vietti sairaalassa poliisin määräämässä arestissa. Hän kuoli maksakirroosiin 17. heinäkuuta 1959, vain 44-vuotiaana.
Kirjallisuutta

Blackburn, Julia: Billie Holiday – muistoja jazzin kuningattaresta.  Like, 2007.  ISBN 978-952-471-945-2
Kirjadokumentti: Dufty, William: Lady laulaa bluesin - Lady sings the blues. Suomentanut Seppo Loponen. WSOY Juva, 1956. Tunniste ISBN 951-0-12071-5.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Billie Holiday Wikimedia Commonsissa
Billie Holidayn viralliset kotisivut (englanniksi)
Discography of Billie Holiday (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  Grammy Awards  KulturNav  MusicBrainz 2 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  NARA  RISM  SNAC  IdRef 
Billie Holiday Mister-koiran kanssa 1947.
Hopeahiirensammal

| Hopeahiirensammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Elinvoimainen
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Hiirensammalten lahko Bryales
Heimo::  Hiirensammalten heimo Bryaceae
Suku::  Hiirensammalet Bryum
Laji::  argenteum
Kaksiosainen nimi
 Bryum argenteum  Hedw. 
Katso myös
   Hopeahiirensammal Wikispeciesissä   Hopeahiirensammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hopeahiirensammal (Bryum argenteum) on lehtisammallaji hiirensammalten heimossa (Bryaceae). Sitä esiintyy koko maailmassa. Laji on typensuosija ja kulttuurinsuosija, joka kasvaa paljaalla maalla ja kivirakennelmilla.
Hopeahiirensammal kasvaa puolesta puoleentoista senttimetriä pitkäksi ja muodostaa matalan tiheän kasvuston. Lehdet ovat soikeita ja yleensä teräväkärkisiä. Niiden keskisuoni yltää enintään vähän yli lehden puolen välin. Lehtien yläosa on väritön kuolleiden solujen vuoksi, joten sammalkasvusto näyttää päältä hopeanväriseltä. Varjoisilla paikoilla kasvaa myös kokonaan vihreää muotoa. Hopeahiirensammalella on itiöpesäkkeitä toisinaan. Pesäke on nuokkuva, nuorena kirkkaan punainen, kypsänä punertavan ruskea.
Aiheesta muualla

Kuvalinkit:
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Hopeahiirensammal (Bryum argenteum)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1937687  Wikispecies: Bryum argenteum  AoFP: 4483  APNI: 120755  BioLib: 61397  CoL: NK2G  EoL: 864280  EPPO: BRQAR  EUNIS: 197911  FNA: 200001406  GBIF: 2676667  iNaturalist: 123390  IRMNG: 10342481  ITIS: 15984  NatureServe: 2.121656  NBN: NBNSYS0000036628  NCBI: 37413  NZOR: 60d5db8e-0369-42a8-a2a8-f5f320773e5c  Observation.org: 17277  Open Tree of Life: 548802  Plant List: tro-35116382  PLANTS: BRAR71  Tropicos: 35116382  WoI: 3271  WFO: wfo-0001156092  Laji.fi: MX.43839
Budd Hopkins

Budd Hopkins vuonna 1997.
Budd Hopkins (15. kesäkuuta 1931 – 21. elokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen ufotutkija ja taiteilija. Hän valmistui Oberlin Collegesta ja muutti New Yorkiin vuonna 1953. Hän oli sukua Anthony Hopkinsille. Hänen töitään on esillä useissa pysyvissä kokoelmissa, kuten Whitney Museumissa, Guggenheim-museossa, Hirshhorn Museumissa ja Museum of Modern Artissa. Hän oli keskeinen hahmo abduktiotutkimuksen alkamisessa ja UFO-tutkimuksessa.
Aiheesta muualla

IntrudersFoundation: Hopkins' Official Site
A PBS Interview with Hopkins
B. Hopkins biography at Ufopsi (Arkistoitu – Internet Archive)
Art biography of Hopkins
(Arkistoitu – Internet Archive) Budd Hopkins 2008 FortFest konferenssi, jonka sponsorina toimi International Fortean Organization
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Budd Hopkins
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Japani  Australia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Käännös suomeksi
E. T. A. Hoffmann

| Ernst Theodor Wilhelm Hoffmann |
| --- | --- |
 E. T. A. Hoffmann – Omakuva
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. tammikuuta 1776 Königsberg, Itä-Preussi
Kuollut: 25. kesäkuuta 1822 Berliini, Brandenburg, Preussi
Kansalaisuus:  Saksa
Ammatti:  kirjailija, asianajaja, säveltäjä, musiikkikriitikko, piirtäjä, karikatyristi
Kirjailija
Salanimi: E. T. A. Hoffmann
Aikakausi:  1809-1822
Tyylilajit:  fantasia
Kirjallinen suuntaus: romantiikka
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.etahg.de
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ernst Theodor Amadeus Hoffmann (24. tammikuuta 1776 Königsberg, Itä-Preussi – 25. kesäkuuta 1822 Berliini) oli saksalainen kirjailija, juristi, säveltäjä, musiikkikriitikko, piirtäjä ja karikatyristi.
Hoffmann oli Saksan romantiikan huomattavin kertoja ja uudenaikaisen kauhukertomuksen aloittaja. Hoffmann on jäänyt kirjallisuushistoriaan lyhennetyssä muodossaan E. T. A. Hoffmann. Parhaiten Hoffmann tunnetaan teoksestaan Pähkinänsärkijä ja hiirikuningas (Nussknacker und Mausekönig, 1816). Pjotr Tšaikovski sävelsi teoksesta vuonna 1892 Pähkinänsärkijä baletin, joka perustui Alexander Dumas'n versioon Hoffmannin tarinasta.
Hoffmannista itsestäänkin on tehty ooppera, Jacques Offenbachin Hoffmanin kertomukset (1879). Jules Barbierin libretto perustuu hänen ja Michel Carrén näytelmään (1851), joka taas perustuu Hoffmanin kertomuksiin, joiden päähenkilönä hän itse seikkailee.
Hoffmannin alkuperäiset etunimet olivat Ernst Theodor Wilhelm, mutta hän muutti myöhemmin Mozartia kunnioittaakseen kolmannen etunimensä Amadeukseksi.
Teokset > Kirjallisuus > Suomennetut teokset

Martti mestari ja hänen kisällinsä, suom. Aatto S., Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapaino, 1881. – (Helppohintainen novelli- ja romani-jakso; 3.).
Outo intohimo: kertomus Ludvig XIV:n ajalta, suom. J. E. Eteläpää. Kustannus oy. Kirja, 1914. – (50 pennin kirjasto; n:o 4.).
Kiusanhenki: satu, suom. Aino Tuomikoski. Karisto, 1918. – (Kariston nuorison kirjoja; 15.).
Pähkinänrusentaja ja hiirikuningas, suom. Salme Setälä; Maximilian Liebenweinin piirtämin kuvin. Karisto, 1918. – (Kariston nuorisonkirjoja; 13.).
Hunnutettu nainen, suom. Werner Anttila. Karisto, 1919. – (Kariston 1 markan romaaneja; 33.).
Markiisittaren rikos, suom. Bertta Sulonen. Karisto, 1921. – (Kolmen markan romaaneja; 5.).
Paholaisen eliksirit: romaani, suom. ja johdannolla varustanut Arnold Laurell. Karisto, 1930. – (Kariston klassillinen kirjasto; 47.).
Kissa Murr ja hänen elämänviisautensa sekä satunnaisia makulatuurikatkelmia kapellimestari Kreislerin elämäkerrasta, suom. Teijo Havu. Suomen kirja, 1946. – (Viime vuosisadan valioita; 4 ).
Pähkinänsärkijä, suom. Salme Setälä; suomennoksen tark. Hanno Vammelvuo; kuv. Matti Kota. Jyväskylä: Gummerus, 1982. ISBN 951-20-2406-3.
Prinsessa Brambilla: kuunnelma, E. T. A. Hoffmannin kertomuksen mukaan kirj. Marie-Odette Isaac; Yleisradiolle suom. Erkki O. Aura; dramaturgi: Heljä Talvikki Ahonen. Yleisradio , 1984.
Paholaisen eliksiirit: romaani, suom. Arnold Laurell. Karisto, 1989. ISBN 951-23-2770-8.
Vihannesmorsian: kuunnelma, E. T. A. Hoffmannin kertomuksen pohjalta sovittanut Irmelin Diezel; Yleisradiolle suom. Simo Lyly. Yleisradio, 1989.
Porkkanamorsian: satukuunnelma vuodelta 1989, E. T. A. Hoffmannin kertomuksen pohjalta sovittanut Irmelin Diezel; suom. Simo Lyly; ohjaus: Karlheinz Liefers. Yleisradio, tallennepalvelu, p1990.
Kultainen malja: satu uudelta ajalta, suom. Sanna Isto-Rodenkirchen; kuvittanut Petra Giacomelli. Loki-kirjat, 2001 ISBN 952-9646-21-6.
Yökappaleita, suom. Markku Mannila. Teos, 2011 ISBN 978-951-851-145-1.
Serkkuni kulmaikkuna, suom. Jukka Sarjala. Faros, 2014 ISBN 978-952-5710-32-8.
Teokset > Kirjallisuus > Alkuperäiset

Fantasiestücke in Callot's Manier 1815
sisältää teokset:
Die Elixiere des Teufels (suom. Paholaisen eliksiirit) 1815
Nußknacker und Mausekönig (suom. Pähkinänrusentaja ja Hiirikuningas) 1816
Nachtstücke 1817 (suom. Yökappaleita)
sisältää teokset:
Seltsame Leiden eines Theater-Direktors 1819
Klein Zaches genannt Zinnober (suom. Kiusanhenki) 1819
Die Serapionsbrüder 1819
Das Fräulein von Scuderi (suom. Neiti von Scuderi)1819
Prinzessin Brambilla 1820
Lebensansichten des Katers Murr (suom. Kissa Murr ja hänen elämänviisautensa)1820
Die Irrungen 1820
Die Geheimnisse 1821
Die Doppeltgänger 1821
Meister Floh 1822
Des Vetters Eckfenster  (suom. Serkkuni kulmaikkuna) 1822
Teokset > Musiikkiteoksia > Laulumusiikki

Messa d-moll (1805)
Trois Canzonettes à 2 et à 3 voix (1807)
6 Canzoni per 4 voci alla capella (1808)
Miserere b-moll (1809)
In des Irtisch weiße Fluten (Kotzebue), Lied (1811)
Recitativo ed Aria "Prendi l’acciar ti rendo" (1812)
Tre Canzonette italiane (1812); 6 Duettini italiani (1812)
Nachtgesang, Türkische Musik, Jägerlied, Katzburschenlied für Männerchor (1819–21)
Teokset > Musiikkiteoksia > Näyttämöteoksia

Die Maske (Libretto: E. T. A. Hoffmann), singspiel (1799)
Die lustigen Musikanten (Libretto: Clemens Brentano), singspiel (1804)
Näyttämömusiikki Zacharias Wernerin murhenäytelmään "Das Kreuz an der Ostsee" (1805)
Liebe und Eifersucht (Calderón / August Wilhelm Schlegel (1807)
Arlequin, Ballettmusik (1808)
Der Trank der Unsterblichkeit (Libretto: Julius von Soden), romanttinen ooppera (1808)
Wiedersehn! (Libretto: E. T. A. Hoffmann), Prolog (1809)
Dirna (Libretto: Julius von Soden), melodraama (1809)
Näyttämömusiikki Julius von Sodenin draamaan "Julius Sabinus" (1810)
Saul, König von Israel (Libretto: Joseph von Seyfried), melodraama (1811)
Aurora (Libretto: Franz von Holbein) sankariooppera (1812)
Undine (Libretto: Friedrich de la Motte Fouqué), Zauberoper (1814)
Der Liebhaber nach dem Tode (jäi keskeneräiseksi)
Teokset > Musiikkiteoksia > Instrumentaalimusiikkia

Ouvertura. Musica per la chiesa d-molli (1801)
5 pianosonaattia:  A-duuri, f-molli, F-duuri, f-molli, cis-molli (1805–1808)
Sinfonia Es-duuri (1806)
Harppukvintetto c-molli (1807)
Grand Trio E-duuri (1809).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vapaasti ladattavia E. T. A. Hoffmannin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Matti Savolainen: Paholaisen eliksiirit. Aikakone 1/1990.
Alli Kantola: Sadun avulla tiedostamiseen. Kiiltomato.net 13.9.2001.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia 2  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia 2  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä 2  Vatikaani 2 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef 
E. T. A. Hoffmannin omaa kuvitusta "Nukkumatti"-novelliin.
E. T. A. Hoffmannin itse kuvittama Kissa Murr -romaanin kansi.
E. T. A. Hoffmannin omaa kuvitusta Kissa Murr -romaaniin.
E. T. A.  Hoffmannin omaa kuvitusta Kissa Murr -romaaniin.
Homeomorfismi

Kahvimukin ja donitsin homeomorfisuutta kuvaava animaatio.
Homeomorfismi (kreikan sanoista homeos ’identtinen’ ja morphe ’muoto’) on topologiassa tietyt ehdot täyttävä kuvaus kahden topologisen avaruuden välillä. Kahta avaruutta kutsutaan homeomorfisiksi, jos niiden välillä on homeomorfismi.
Intuitiotasolla homeomorfismi on kuvaus, jolla voi rutistaa ja venyttää kappaleita kuitenkaan täyttämättä kappaleen reikiä tai repimällä uusia. Esimerkiksi neliö ja ympyrä ovat homeomorfisia. Vitsin mukaan topologi ei osaa erottaa kahvikuppia donitsistaan, sillä nämä kappaleet ovat keskenään homeomorfisia.
Määritelmä

Olkoon f kuvaus X:ltä Y:lle. f:ää sanotaan homeomorfismiksi, jos on voimassa
f on bijektio,
f on jatkuva kuvaus,
Käänteisfunktio f −1 on jatkuva.
Viimeksi mainitun ehdon voi korvata jommallakummalla seuraavista ehdoista:
f on avoin, tai
f on suljettu.
Homeomorfismit jakavat topologiset avaruudet ekvivalenssiluokkiin. Saatua ositusta kutsutaan homeomorfismiluokiksi.
Keskenään homeomorfisten topologisten avaruuksien avoimet joukot ovat täydellisessä vastaavuussuhteessa. Koska topologia voidaan pohjimmiltaan palauttaa avoimien joukkojen tutkimiseksi (ks. topologian tekninen määritelmä), mikä tahansa tietylle topologiselle avaruudelle pätevä topologian tulos pätee myös sen kanssa homeomorfisille topologisille avaruuksille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Homeomorfismi Wikimedia Commonsissa