August Schleicher
Tieteellinen ajattelu > Organismiajattelu

Schleicherin mukaan ihmismielen kehitys ilmenee kielen orgaanisesta kehitysasteesta. Kielet kehittyvät ja edistyvät dialektisesti yksinkertaisista merkityksen ilmaisutavoista (isoloivuus) rakenteellisen antiteesin (agglutinoivuus) kautta korkeampaan, flekteeraavissa kielissä toteutuvaan synteesiin, jossa sanamuodot ja kieliopilliset suhteet muodostavat orgaanisen ykseyden. Schleicher vertaakin eri kielimuotoja monimutkaistuviin luonnonorganismeihin: kiteisiin, kasveihin, eläimiin. Schleicherin ote on selvästikin typologinen, mutta hänellä kielityypit eivät ole pelkkiä deskriptiivisiä välineitä, vaan omalakisia organismeja, joiden selittäminen edellyttää luonnontieteissä, lähinnä biologiassa, käytettyjä käsitteitä ja metodeja.
Schleicher uskoi, että kaikkein kehittyneimmätkin kielet olivat saaneet alkunsa yksinkertaisemmasta rakennetyypistä ja että isoloiva tyyppi edustaa vanhinta muotoa, josta agglutinoiva tyyppi on kehittynyt. Flekteeraava kielimuoto taas on kehityksen huippu ja lopputila, joka sisältää edelliset kielityypit. Schleicher kuitenkin joutui myöntämään, ettei hänen kehitystypologiansa saanut vahvistusta empiirisistä faktoista. Esimerkiksi englanti ja ranska vaikuttavat typologisesti varhaisemmilta ja siis kehittymättömämmiltä kuin vastaavasti muinaisenglanti tai latina. Pelastaakseen typologisen kehityskertomuksensa Schleicher sovelsi kielen elämään hegeliläistä kahden vaiheen näkemystä:
Esihistoriallisessa vaiheessa kielet (ja ihmiset) alkoivat kehittyä, ja monia erilaisia kieliryhmiä syntyi ja kuoli. Tässä vaiheessa maailmanhenki vakiinnutti älylliset resurssit ihmisen henkisen kehittymisen, kasvun ja vapautumisen mahdollistamiseksi.
Historiallisessa vaiheessa kielet ja ihmiskunta saavuttivat kypsyytensä. Enää ei syntynyt uusia kielityyppejä, vaan kielet alkoivat pikemminkin rappeutua – evoluution sijaan tuli siis devoluutio. Sanoja alkoi kadota, muodot yksinkertaistuivat ja kieliopillisten suhteiden ilmaisu köyhtyi. Esimerkiksi Antiikin kreikan muotovaranto on rikkaampi kuin nykykreikan.
Kielten devoluutioon eli historialliseen rappeutumisvaiheeseen – jota Schleichein mukaan parhaillaankin elämme – ei kuitenkaan yksiselitteisesti liity ihmisen henkisen kehityksen taantuminen. Samoin kuin esihistoriallisessa vaiheessa on determinismiä, myös kielten historiallisessa rappiovaiheessa on Schleicherin mukaan tiettyä lainmukaisuutta.
Jatkoksi kirjoitettu Die Sprachen Europas in systematischer Übersicht (1850) toistaa samat teemat ja näkemykset, joskaan Hegeliin ei enää viitata. Tässä teoksessa lingvistiikan ja filologian välistä työnjakoa korostetaan entisestään. Schleicher lukee filologian historiatieteisiin, kun taas lingvistiikan hän katsoo luonnontieteeksi: kun kielet ovat luonnonorganismeja, niitä luonnehtiessa voi käyttää sellaisia biologiasta lainattuja käsitteitä kuin genus, spesies ja varieteetti. Samoin kuin kiteet, kasvit ja eläimet ovat luonnon evoluution "momentteja", myös isoloivat, agglutinoivat ja flekteeraavat kielet ovat kielen "tulemuksen" momentteja. Lingvistiikan luonnontieteellisyyttä Schleicher puolustaa sillä perusteella, että sen kohdetta kieltä tutkitaan ulkoapäin ja että kieli on ihmisyksilön vapaasta tahdosta riippumaton olio. Tässä teoksessa Schleicher myös esitti kielisukulaisuuden kuvaamista puudiagrammin avulla, mutta ilmeisesti ensimmäisen puukuvaimensa hän julkaisi vuonna 1853.
Deutsche Sprache (1860) jatkaa edellisten teosten ajatusta, että uudemmat kielet ovat polveutuneet kantakielistä ja että tämä polveutuminen on tapahtunut lainomaisen säännöllisesti. Uutta on se, että Schleicher yrittää tässä teoksessa muotoilla näitä "luonnonlakeja". Hänen väittämänsä oli, että ihmisen ja ihmiskielen evoluutio oli tapahtunut rinnakkain. Juuri kieli on tehnyt ihmisen, ja sekä ihmissuku että kielet ovat alkuperältään polygeneettisia. Ei siis ollut mitään kaikille ihmisille yhteistä kantakieltä (Ursprache). Oli useita paikallisia, tunteiden purkauksista syntyneitä kantakieliä. Koska kieli ja ajattelu olivat yhden ja saman prosessin eri puolia, eri ihmisryhmät kehittyivät eri tahdissa.