stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Simonkyläntie

Simonkyläntie on museotie Simossa Lapin maakunnassa. Se on pituudeltaan 2,9 kilometriä ja johtaa Sinikoskelta yhdystie 19504:ltä Simonkylän läpi Simojoen suulle. Museotienä se edustaa historiallista Pohjanmaan rantatietä. Se otettiin museotiekokoelmaan vuonna 1982.
Pohjanmaan rantatie johti rannikkoa myöten Oulun, Kemin ja Tornion kautta Tukholmaan. Tietä käytettiin postin kuljetukseen Turun ja Tukholman välillä silloin, kun kelirikko esti Ahvenanmaan kautta johtaneen Suuren Postitien käytön. Määräys raivata ratsupolku annettiin vuonna 1652 ja sata vuotta myöhemmin annettiin määräys saattaa polku kärryillä ajattavaan kuntoon – Ruotsin kuningas Aadolf Fredrik teki matkan Suomeen vuonna 1752 ja kulki tätä tietä.
Simonkyläntie on mutkitteleva, päällystetty tie. Se on kapeahko ja sen varrelle on tehty kohtaamispaikkoja. Rantatien vanha linjaus ja maasto ovat säilyneet Simonkyläntiellä.
Simonkylän asutus on keskittynyt Simonkyläntien varrelle, paikoitellen talot ovat ryhminä. Kylän vanhojen kantatilojen rakennuksia on säilynyt 1800-luvulta ja seuraavan vuosisadan alusta eikä Lapin sotakaan aiheuttanut laajaa tuhoa kylän rakennuskannassa. Simonkylässä on suhteellisen varmasti ollut vakituista asutusta jo 1540-luvulla 11 talon verran.
Maisemallisesti Simonkylä ja hieman pohjoisempana oleva Simoniemen kylä ovat edustavia esimerkkejä Perämeren rannikkokylistä ja ovat osa Simojoen suun kulttuurimaisemat -nimistä valtakunnallisesti arvokasta maisema-aluetta valtioneuvoston 5. tammikuuta 1995 tekemän päätöksen mukaisesti. Kylät sisältyvät myös Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin, kuten myös Simonkyläntie osana Pohjanmaan rantatietä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simonkyläntie Wikimedia Commonsissa
Suomen museotiet, tieliikenteen museosillat ja rautateiden museosillat
| --- | --- |
Etelä-Karjala:   Niskapietiläntie  Maantiealikäytävä ”Karjasilta” 
Etelä-Pohjanmaa:   Kyrönkankaan kesätie  Mattilan silta  Perttilän riippusilta 
Etelä-Savo:   Kuortti–Miekansalmi-tie  Porrassalmentie  Enonkosken kivisilta  Virransalmen silta 
Kainuu:   Paltaniementie  Raatteentie  Möykkysenjoen silta  Tervasalmen silta  Kalliokosken ratasilta  Uitonsalmen alikulkusilta 
Kanta-Häme:   Porras–Renko-tie  Mierolan silta 
Keski-Suomi:   Koiviston paikallistie  Heinäjoen silta  Viherin silta 
Kymenlaakso:   Tallimäki–Virojoki-tie  Keskikosken silta  Korian silta  Mullinkosken silta  Salmen silta  Savukosken silta 
Lappi:   Magneettimäki  Nivajoki–Alajalve-tie  Seitajärventie  Simonkyläntie  Ahdaskurun silta  Saarenputaan silta  Aliojan ratasilta 
Pirkanmaa:   Peräkunnantie  Aunessilta  Markkulan silta 
Pohjanmaa:   Taistelutantereentie  Harrströmin kivisilta  Närpes Nybro  Tuovilan silta 
Pohjois-Karjala:   Vornantie  Haarajoen museosilta 
Pohjois-Pohjanmaa:   Saviselkä–Piippola-tie  Etelänkylän isosilta  Pattijoen silta  Ponkilan silta  Savisilta 
Pohjois-Savo:   Nikkilänmäentie  Taipaleen kanavan ratasilta  Taipaleen vanhan kanavan silta 
Päijät-Häme:   Tönnön silta  Heinolan rautatiesilta 
Satakunta:   Huovintie  Lankosken silta  Lapijoen silta  Tulkkilan silta 
Uusimaa:   Fagervikintie  Tuusulan Rantatie  Espoonkartanon Sågbron silta  Bobäckinpuron ratasilta  Hinthaaranjoen ratasilta  Kialan ratasilta 
Varsinais-Suomi:   Vanhalinnantie  Halikon vanha silta  Muntin silta  Aurajoen ratasilta 
| --- | --- |
Huom!: Savukosken silta on Kymenlaakson ja Uudenmaan rajalla.
| n k Perustiedot Wikidatassa: Simonkyläntie (Q20250130)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: Suomen museotie
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Simo
koordinaatit: 65°39′N 25°01′E﻿ / ﻿65.65°N 25.02°E﻿ / 65.65; 25.02
Kohdunsiirto

Kohdunsiirto on lääketieteellinen elimensiirto, jossa naisen kohtu siirretään toiselle naiselle. Tämä liittyy tilanteisiin, joissa tarvitaan kohtu lapsen synnyttämistä varten. Mahdollisia syitä kohdunsiirtoon ovat eettiset syyt kieltää kohdunvuokraus ja välttää sijaissynnytys ja adoptio syystä tai toisesta. Lisäksi on olemassa harvinainen Mayer–Rokitansky–Küster–Hauserin oireyhtymä (MRKH), jossa tytölle ei kehity kohtua ja emätin jää pienikokoiseksi. Suomessa tätä oireistoa potevia tyttöjä syntyy alle kymmenen vuodessa.
Ensimmäinen kohdunsiirto

Esimerkiksi Saudi-Arabiassa on kohdunvuokraus kielletty. Siellä on kuitenkin toteutettu ainakin yksi kohdunsiirto vuonna 2000 tilanteessa, jossa nuoren naisen kohtu jouduttiin poistamaan synnytyksen yhteydessä runsaan verenvuodon vuoksi mutta nainen toivoi saavansa vielä toisen lapsen. Tässä tapauksessa kohtu jouduttiin poistamaan hylkimisreaktion vuoksi. Jo vuonna 1931 on ilmeisesti Saksassa siirretty kohtu eräälle tanskalaiselle transnaiselle, joka kuoli kolmen kuukauden kuluttua hylkimisreaktioon.
Ensimmäinen kohdunsiirtolapsi

MRKH-oireyhtymässä emätin voidaan korjata venytyshoidolla, mutta kohtua ei saada aikaan muutoin kuin kohdunsiirolla. Ruotsissa oli vuoteen 2015 mennessä toteutettu yhdeksän kohdunsiirtoa. Näissä oli käytetty kahdeksassa tapauksessa lähiomaisen kohtua, yhdessä ystävän. Kahdessa tapauksessa riittävää verenkiertoa ei saatu toimimaan, mutta hylkimisreaktiot onnistuttiin lääkityksin estämään. Hedelmöitys suoritettiin koeputkimenetelmällä. Vuonna 2014 raportoitiin maailman ensimmäinen siirretyssä kohdussa syntynyt lapsi, joka syntyi sektiolla raskausmyrkytysepäilyn vuoksi. Tiettävästi ensimmäinen kuolleelta ihmiseltä siirretyssä kohdussa kehittynyt lapsi syntyi Brasiliassa joulukuussa 2017.
Kohdunsiirtoon liittyvää kritiikkiä

Kohdunsiirtoon liittyy monenlaisia ongelmia. Jo normaali kohdunpoisto on hieman riskialtis toimenpide. Edelleen hylkimisenestolääkityksestä voi ainakin teoriassa olla haittaa lapselle. Alatiesynnytys saattaa olla erittäin vaikeaa siirtokohdulla. Suomalaiset asiantuntijalääkärit, elinsiirtoihin erikoistunut dosentti Heikki Mäkisalo ja HYKS:n Naistenklinikan emeritusprofessori Olavi Ylikorkala, eivät pidä kohdunsiirtoa realistisena vaihtoehtona MRKH-syndroomasta kärsiville naisille muun muassa siksi, että eettiset ongelmat eivät sillä poistu, vaikka lapsettomuus onkin usein siitä kärsiville henkilöille ja pariskunnille suuri murhe.
Kuortti–Miekansalmi-tie

Kuortti–Miekansalmi-tie on sorapintainen museotie Pertunmaalla. Museotieosuus on osa Kuortin ja Miekansalmen välistä yhdystietä 15023 ja sen pituus on 6,4 kilometriä. Tien läntinen pää on Kuortin Höltässä ja itäinen pää Koirakiven kylässä. Museotiekokoelmassa Kuortti–Miekansalmi-tie edustaa historiallista Suurta Savontietä, jonka rakentamisen syynä oli Olavinlinnan perustaminen 1470-luvulla. Suuren Savontien katsotaan olevan peräisin samalta ajalta.
Suuri Savontie johti Hämeenlinnasta Mikkelin kautta Savonlinnaan. Alkuvaiheessa tie oli vain polku, jota saattoi kulkea jalan ja ratsain. Se oli yleinen tie 1550-luvulla ja tien kuvaus on Jaakko Teitin vuosina 1555–1556 laatimassa ensimmäisessä Suomen tieluettelossa. Kärryillä ajettavaksi tietä parannettiin 1700-luvulla. Suuri Savontie oli myös postireitti. Tie jäi paikallisliikenteelle, kun uusi tieyhteys vedettiin kulkemaan nykyisen Pertunmaan kirkon kautta, uutta tielinja alettiin rakentaa 1835.
Vuonna 1982 museotiekokoelmaan otetulla tiellä on säilynyt alkuperäinen historiallinen tielinjaus. Tie kulkee pääosin metsämaisemassa ja sen varrella on vain muutamia taloja. Kapea soratie on mutkainen ja mäkinen. Aikanaan mäkisyys jopa esti osan tietä käyttämisen talvella, jolloin kuljettiin etelämpää reittiä osittain vesistöjä pitkin.
Pašticada

Pašticada
Pašticada on Kroatian Dalmatian alueelta peräisin oleva makeassa viinissä haudutettu pataruoka. Yleensä ruoassa käytetään vasikanlihaa, ja se tarjoillaan gnocchien kanssa.
DeSoto Fireflite

| DeSoto Fireflite |
| --- | --- |
 1957 DeSoto Fireflite Sportman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  DeSoto
Konserni:  Chrysler Corporation
Valmistusvuodet:  1955–1960
Korimalli:  hardtop, Sedan, farmari ja convertible
Muotoilija:  Virgil Exner
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  6
Moottori:  V8
Iskutilavuus:  5 300 cm³ – 5 600 cm³
Teho:  200–355 hv
Huippunopeus:  170–190 km/t
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Mitat
Massa:  1 759 kg – 1 948 kg
Pituus:  5 535 mm – 5 645
Leveys:  1 956 mm – 1 986 mm
DeSoto Fireflite oli yhdysvaltalaisen Chrysler Corporationin DeSoto-osaston valmistama automalli, jota tehtiin vuosina 1955–1960. Fireflite-mallisarja luotiin DeSoton ”lippulaivaksi”, ja se täytti valmistajan asettamat odotukset nostamalla selvästi merkin myyntiä. Firefliten myyntivaltteina olivat auton tyylikäs muotoilu, uusi Hemi V8 -moottori ja valinnaisvarusteena saatava kaksivärimaalaus.
1950-luvun lopulla talouslama vähensi merkittävästi kalliimpien amerikkalaisautojen kysyntää ja vuoden 1958 aikana DeSoto Firefliten myynti kääntyi selvään laskuun. Vuoden 1960 Firefliteä valmistettiin vain sedanina ja hardtopina ja samana vuonna mallisarjan valmistus lopetettiin. Vain vuotta myöhemmin Chrysler Corporation teki päätöksen koko De Soto-merkin lopettamisesta.
DeSoto Firefliteä valmistettiin viiden vuoden aikana 118 819 kappaletta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta DeSoto Fireflite Wikimedia Commonsissa
Kimmo Mustakallio

Kimmo Kalervo Mustakallio (7. heinäkuuta 1931 Helsinki – 15. elokuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Mustakallion vanhemmat olivat lääkäri, apulaisprofessori Martti J. Mustakallio ja Heddi Magnhild Sjöberg. Hänen puolisonsa oli näyttelijä Marita Nordberg, ja Sami Mustakallio on heidän poikansa.
Mustakallio tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1949, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1956 Helsingin yliopistosta, ihotautien erikoislääkäriksi vuonna 1965 ja lääketieteen tohtoriksi 1966. Vuonna 1967 Mustakallio nimitettiin apulaisprofessoriksi Helsingin yliopistollisen keskussairaalan iho- ja sukupuolitautien klinikkaan. Vuosina 1968–1994 hän oli klinikan ylilääkäri ja Helsingin yliopiston iho- ja sukupuolitautiopin professori vain 37-vuotiaana.
Mustakallion tutkimusalaa olivat iho ja sen sairauksien kudoskemia sekä iho-, sidekudos- ja sukupuolitauteihin liittyvät immunologiset ilmiöt. Hänen tieteellisten julkaisujensa määrä on yli 200. Mustakallio oli Saksan, Tanskan, Puolan, Israelin sekä Euroopan dermatologisten yhdistysten kunniajäsen. Lääkäriseura Duodecimin puheenjohtaja Mustakallio oli vuosina 1978–1982. Mustakallio oli Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1973.
Aiheesta muualla

Kimmo Mustakallion muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Rauhala (Oulu)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rauhala Wikimedia Commonsissa
Panu: Rauhala Oulun Myllytullissa. Oulu-lehti, 5.3.1965.  Oulu:  Oulun lehtijakelukeskus. ISSN 1236-7524  Artikkelin verkkoversio. (PDF) Viitattu 21.6.2015.
Ravintola Rauhala
Chêne-Bourg

| Chêne-Bourg |
| --- | --- |
 Vieux Chêne.
 vaakuna
 Chêne-Bourg
 Koordinaatit: 46°11′47″N, 6°11′50″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Geneven kantoni
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1,28 km²
Korkeus:  406–428 m
Väkiluku (31.12.2022)  (vakituiset asukkaat):  8 836
 – Väestötiheys:  6 903 as./km²
 
 www.chene-bourg.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chêne-Bourg on kunta Lounais-Sveitsissä Geneven kantonissa. Vuoden 2022 lopussa kunnassa oli 8 836 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chêne-Bourg Wikimedia Commonsissa
| n k Geneven kantonin kunnat |
| --- | --- | --- |
Geneven kantonin kunnat (45 kpl, 1960–)
| Geneven kantoni |  Aire-la-Ville  Anières  Avully  Avusy  Bardonnex  Bellevue  Bernex  Carouge  Cartigny  Céligny  Chancy  Chêne-Bougeries  Chêne-Bourg  Choulex  Collex-Bossy  Collonge-Bellerive  Cologny  Confignon  Corsier  Dardagny  Geneve  Genthod  Gy  Hermance  Jussy  Laconnex  Lancy  Le Grand-Saconnex  Meinier  Meyrin  Onex  Perly-Certoux  Plan-les-Ouates  Pregny-Chambésy  Presinge  Puplinge  Russin  Satigny  Soral  Thônex  Troinex  Vandœuvres  Vernier  Versoix  Veyrier  |  |
Margaretha Sarlin-Wikström

| Margaretha Sarlin-Wikström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. toukokuuta 1934 Helsinki (ikä 90)
Arvonimi: kauppaneuvos (1990)
Muut tiedot
Yritys:  Sarlin Oy
Asema:  hallituksen pj.
Anna Edit Margaretha Sarlin-Wikström (s. 8. toukokuuta 1934 Helsinki) on suomalainen juristi, joka menestyksellisesti johti ja kasvatti Vantaan Kaivokselassa toimivaa Sarlin-osakeyhtiötä monipuolisemmaksi kansainväliseksi vientiyritykseksi toimiessaan yhtiön hallituksen johdossa (varapj/pj) vuosina 1980–2000.
Hän syntyi suomalaiseen teollisuusyrittäjien sukuun. Hänen isoisänsä oli insinööri, kansanedustaja ja vuorineuvos Emil Sarlin (1875–1956) ja hänen isänsä oli diplomi-insinööri, vuorineuvos Erik Sarlin (1906–1975).
Joulukuussa 1990 Margaretha Sarlin-Wikströmille myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi.
Kirkkopäivät

| Kirkkopäivät |
| --- | --- |
 Kirkkopäivien tunnus
Tyyppi:  kristillinen kesäkokous
Järjestämistiheys:  joka toinen vuosi
Kävijöitä:  15 000–25 000
Järjestäjä:  Kirkkopalvelut ja paikallisseurakunnat
Kirkkopäivät on sekä suurelle yleisölle että aktiiviseurakuntalaisille suunnattu Suomen evankelis-luterilaisen kirkon suurtapahtuma ja kesäjuhlat. Kirkkopäivät järjestetään joka toinen vuosi yleensä toukokuussa eri paikkakunnilla. Kolmipäiväinen viikonlopputapahtuma on koonnut viime aikoina noin 30 000 tilaisuuskävijää. Viimeksi Kirkkopäivät olivat Kuopiossa 2013, ja seuraavan kerran Kirkkopäivät pidettiin Kouvolassa 22.–24. toukokuuta 2015. Kirkkopäivien pääjärjestäjinä ovat Kirkkopalvelut ja paikalliset seurakunnat.
Päivien tapahtumat ovat keskusteluja, konsertteja, teatteriesityksiä, näyttelyitä, jumalanpalveluksia, rukoushetkiä, hiljaisuuden messuja, tietoiskuja, työpajoja, retkiä, klubeja jne. Lisäksi järjestöjen esittelytorit ovat yleensä laajoja.
Kirkkopäivät kokoaa osanottajia kaikista kirkon piireistä ja ikäryhmistä ja se ei ole minkään tietyn liikkeen tapahtuma. Päivät antavat läpileikkauksen siitä, mitä kirkossa tapahtuu ja mistä keskustellaan kirkossa parhaillaan. Kulttuurilla on tärkeä osa tapahtumassa. Päivien osanottajista suurin osa on maallikoita, jotka ovat enemmän tai vähemmän aktiivisia seurakuntalaisia tai kiinnostuneita näkemään, mitä kirkossa on meneillään. Kirkon ja järjestöjen työntekijät ja luottamushenkilöt ovat toinen suuri kävijäryhmä, ja heille päivillä tarjotaan myös omaa ammatillista ohjelmaa.
Kirkkopäivät 2007

Kirkkopäivät 2007 pidettiin Turussa 24.–27. toukokuuta. Niiden teemana oli Pyhä yksinkertaisuus. Keskustelijoiden joukossa olivat mukana esimerkiksi A. W. Yrjänä, Ilkka Kanerva ja Julia Kanerva, Suvi-Anne Siimes, Björn Wahlroos, Tommy Tabermann ja  Maria Kaisa Aula. Piispa Gustav Björkstrand ja ohjaaja Jari Halonen tapasivat 20 vuotta Jumalan teatteri -episodin jälkeen. Vanhan suurtorin kirkkotorilla oli 60 näytteilleasettajaa.
Kirkkopäivät 2009

Vuoden 2009 kirkkopäivät pidettiin Jyväskylässä 21.–23. elokuuta 2009 teemalla ”Onni täällä vaihtelee”. Päivillä pidettävän Kirkon sosiaalifoorumin keskustelijoina olivat muun muassa kaupunginjohtaja Jussi Pajunen, toimitusjohtaja Asmo Kalpala ja kansanedustaja Tarja Filatov. Muiden keskustelutilaisuuksien puheenvuoroja pitivät muun muassa toimittaja Johanna Korhonen, Kirkon ulkomaanavun johtaja Antti Pentikäinen, päätoimittaja Pekka Mervola, toimittaja Minna Lindgren ja pastori Jaakko Heinimäki.
Kirkkopäivät 2011

Vuoden 2011 Kirkkopäivät pidettiin Lahdessa 13.–15. toukokuuta. Ohjelmassa oli muun muassa suurkonsertteja, joiden esiintyjinä olivat Jari Sillanpää, Lauluyhtye Enchant ja Lahden Gospelkuoro. Lisäksi yleisöä veti lahtelaisten oppilaitosten toteuttama muotinäytös ja Hillsong Londonin ensiesiintyminen Suomessa.
Kirkkopäivät 2013

Kirkkopäivät pidettiin Kuopiossa toukokuussa vuonna 2013. Kirkkopäivät saivat paljon alueellista ja valtakunnallista näkyvyyttä ja keräsivät hieman yli 30 000 tilaisuuskävijää. Uusi aluevaltaus oli iso ilmainen koko perheen lastenfestari Riemu, johon osallistujia oli noin 4 000.
Kuopion Kirkkopäivät saivat aikaan keskustelua räväköillä mainoslauseillaan, kuten ”11. käsky: Tule Kuopion Kirkkopäiville!”, ”Tästä pakanakin tykkää” sekä ”Tunnetko Ristipiston sydämessäsi?”
Kirkkopäivät 2015

Vuoden 2015 kirkkopäivät pidettiin Kouvolassa 22.–24. toukokuuta 2015.
Saksan kirkkopäivät

Suomen kirkkopäiviin on otettu mallia Saksasta, jossa Kirchentage on tärkeä uskonnollinen ja yhteiskunnallinen tapahtuma.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kirkkopäivät.fi
Domus Botnica

| Domus Botnica |
| --- | --- |

Osoite:  Toivoniementie 1
Sijainti:  Koskikeskus, Oulu
Koordinaatit:  65°01′20″N, 025°28′18″E
Rakennustyyppi:  opiskelija-asuntola
Valmistumisvuosi:  1958
Suunnittelija:  Kalevi Lankinen ja Niilo Mattila
Omistaja:  Pohjois-Suomen opiskelija-asuntosäätiö
Kerrosluku:  8
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Domus Botnica on Pohjois-Suomen opiskelija-asuntosäätiön omistama asuntola. Oulun vanhin opiskelija-asuntola sijaitsee Toivoniemen saarella Koskikeskuksen kaupunginosassa.
Opiskelija-asuntolan rakennushanke perustui suureksi osaksi lahjoitusten varaan. Oulun kaupunki lahjoitti opiskelija-asuntolaa varten tontin Toivonimestä vuonna 1956. Tämän jälkeen Oulun korkeakouluseura järjesti rakentamisen rahoittamiseksi keräyksen nimellä ”Operaatio Lohkare”. Keräyksessä myytiin Outokumpu- ja Otanmäki-yhtiöiden lahjoittamia pieniä malminkappaleita, joissa oli tulevan yliopiston logo. Keräyksellä ja lahjoituksilla katettiin 34 miljoonaa hankkeen 118 miljoonan markan rakennuskustannuksista, loput katettiin arava- ja pankkilainalla. Valtion avustuksia Domus Botnica ei saanut.
Arkkitehtien Kalevi Lankisen ja Niilo Mattilan suunnittelema talo rakennettiin vuosina 1957–1958, ja se vihittiin käyttöön helmikuun alussa 1959. Domus Botnica oli 1960-luvun puoliväliin asti Oulun ainoa opiskelija-asuntola. Oulun yliopiston ylioppilaskunnan toimistotilat sijaitsivat talossa vuoteen 1964 asti. Talon matalassa siipirakennuksessa toimi eri yrittäjien ylläpitämä baari vuoteen 1975 asti. Rakennuksessa on toiminut kesäisin myös kesähotelli ja retkeilymaja.
Domus Botnica on peruskorjattu vuonna 1981 ja viimeksi vuosina 2013–2014, jolloin liiketiloina ollut vanha siipiosa korvattiin uudisrakennuksella, johon myös sijoitettiin asuntoja.
Corsier

| Corsier |
| --- | --- |
 Corsier.
 vaakuna
 Corsier
 Koordinaatit: 46°15′43″N, 6°13′32″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Geneven kantoni
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,74 km²
Korkeus:  374–447 m
Väkiluku (31.12.2022)  (vakituiset asukkaat):  2 267
 – Väestötiheys:  827 as./km²
 
 www.corsier.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Corsier on kunta Lounais-Sveitsissä Geneven kantonissa. Vuoden 2022 lopussa kunnassa oli 2 267 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Corsier Wikimedia Commonsissa
| n k Geneven kantonin kunnat |
| --- | --- | --- |
Geneven kantonin kunnat (45 kpl, 1960–)
| Geneven kantoni |  Aire-la-Ville  Anières  Avully  Avusy  Bardonnex  Bellevue  Bernex  Carouge  Cartigny  Céligny  Chancy  Chêne-Bougeries  Chêne-Bourg  Choulex  Collex-Bossy  Collonge-Bellerive  Cologny  Confignon  Corsier  Dardagny  Geneve  Genthod  Gy  Hermance  Jussy  Laconnex  Lancy  Le Grand-Saconnex  Meinier  Meyrin  Onex  Perly-Certoux  Plan-les-Ouates  Pregny-Chambésy  Presinge  Puplinge  Russin  Satigny  Soral  Thônex  Troinex  Vandœuvres  Vernier  Versoix  Veyrier  |  |
Sami Venäläinen

| Sami Venäläinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1981 (ikä 43) Kangasala, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Venu
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  89 kg
Pelinumero:  38
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–2016
Aik. seurat:  Tappara (SML)   TPS (SML)   LeKi (Mestis) SaiPa (SML)
NHL-varaus:  249. varaus, 2000 Phoenix Coyotes
Sami Venäläinen (s. 14. lokakuuta 1981 Kangasala) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi viimeksi SaiPan riveissä kaudella 2015–2016. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta. Venäläinen pelaa useimmiten rikkovassa roolissa alemmissa ketjuissa.
Ura > Seuraura > Uran alku

Venäläinen aloitti jääkiekon pelaamisen 6-vuotiaana Kangasalan Kisassa, mutta hän pelasi suurimman osan junioriurastaan kuitenkin Tapparassa. Venäläinen voitti joukkueessa C-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 1998 ja pronssia vuonna 1997. NHL-joukkue Phoenix Coyotes varasi hänet kahdeksannella kierroksella 249. pelaajana kesällä 2000. Venäläinen debytoi SM-liigassa seuraavalla kaudella 2000–2001, joka toi hänelle 36 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Venäläinen teki liigadebyyttinsä kauden avauskierroksella 14. syyskuuta 2000 paikallisvastustaja Tampereen Ilvestä vastaan. Suurimman osan kaudestaan lähinnä 13. hyökkääjänä pelannut Venäläinen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin Tapparan A-nuorissa, joissa Venäläinen voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Syyskuussa 2001 Venäläinen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Tapparan kanssa.
Kaudella 2001–2002 Venäläinen murtautui Tapparan SM-liigajoukkueeseen ja sai luottoa päävalmentaja Jukka Rautakorvelta. Hän pelasi alkukaudella kärkiketjuissa Janne Ojasen rinnalla, mutta vietti loppukautensa lähinnä kolmosketjussa. Venäläinen teki kauden aikana kauden kaikissa 56 runkosarjaottelussa tehot 5+8=13 sekä kymmenessä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Hänen liigauransa avausmaali syntyi 25. lokakuuta 2001 paikallisottelussa Ilvestä vastaan. Venäläisen osuma jäi Tapparan 3–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kausi 2002–2003 päättyi puolestaan Suomenmestaruuteen. Tammikuussa 2003 Venäläinen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Tapparan kanssa.
Ura > Seuraura > Läpimurto ja nousu kärkiketjuihin

Kaudella 2003–2004 Venäläinen nousi Tapparan ykkösketjuun ja teki runkosarjassa 56 ottelussa tehot 18+15=33, joilla hän oli joukkueen paras pistemies ja jakoi sisäisen maalipörssin voiton Marko Ojasen kanssa. Venäläinen avasi maalitilinsä pudotuspeleissä kaikkien aikojen ensimmäistä kertaa SM-liigassa pelatun "Villi kortti" -kierroksen toisessa ottelussa 9. maaliskuuta 2004 Espoo Bluesia vastaan, jolloin hän teki Tapparan 1–4-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaalin. Blues vei ottelusarjan kuitenkin voitoin 2–1. Tammikuussa 2004 Venäläinen jatkoi sopimustaan joukkueen kanssa vuodella. Kaudella 2004–2005  hän teki runkosarjassa 11 tehopistettä. Varsinkin Venäläisen alkukausi oli vaikea. Kaudella 2005–2006 hän paransi peliään, nousi takaisin Tapparan kärkiketjuihin ja teki 22 tehopistettä. Joulukuussa 2005 Venäläinen teki kolmivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Venäläinen pelasi kauden 2006–2007 lähinnä Tapparan ykkösketjussa Stefan Öhmanin ja Petri Kontiolan rinnalla. Hän oli 14 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Quinn Hancockin kanssa. Venäläinen onnistui tekemään liigauransa ensimmäisen kypärätempun 4. tammikuuta 2007 Porin Ässiä vastaan. Hänen toinen osumansa ratkaisi Tapparalle 8–2-murskavoittoon päättyneen ottelun. Venäläinen palkittiin Ilta-Sanomien kahden tähden tähtipelaajana. Kaudella 2007–2008 hän esiintyi ajoittain Tapparan ykkösketjussa Janne Ojasen ja Timo Koskelan rinnalla. Venäläinen vietti kautensa kuitenkin suurimmaksi osaksi alemmissa ketjuissa, mutta hän onnistui roolistaan huolimatta kuitenkin tekemään kauden aikana 16 osumaa. Venäläinen voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.