stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tom Pukstys
Urheilu-uran päätös ja sen jälkeinen elämä

Elokuussa 2004 Pukstys lopetti uransa kilpaurheilijana ja heitti viimeisessä kisassaan tuloksen 80,39. Keihäsuransa aikana hän heitti yli 80 metriä kaikkiaan 125 kilpailussa ja yli 83 metriä 50 kilpailussa. Aktiiviuransa jälkeen Pukstys ryhtyi valmentajaksi ja on muun muassa konsultoinut monia yhdysvaltalaisheittäjiä. Lontoon olympialaisissa 2012 hän toimi apulaisvalmentajana Yhdysvaltain yleisurheilujoukkueessa.
Pukstys työskenteli pitkään ohjaajana Illinoiṣ’n Locportissa sijaitsevassa Bo Jackson Sports Dome -urheiluhallissa, jonka tehtävät hän jätti 2013. Sen jälkeen hänen piti siirtyä johtamaan uutta urheiluvalmennukseen tarkoitettua laitosta, mutta sitä koskevat rakennussuunnitelmat peruuntuivat ja hanke kariutui. Syksyllä 2014 Pukstys aloitti urheiluhallinnon opinnot Valparaison yliopistossa. Siellä hänet myös palkattiin yliopiston yleisurheiluvalmennusryhmään.
Tom Pukstys ja hänen vaimonsa Anne adoptoivat kolme veljestä liettualaisesta orpokodista vuonna 2010.
Osallistumiset MM-kilpailuihin ja olympialaisiin

| Vuosi | Kilpailu | Paikka | Sija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | MM-kilpailut | Tokio, Japani | (karsiutui finaalista) | 74,72 m |
| 1992 | Olympialaiset | Barcelona, Espanja | 10. | 76,72 m |
| 1993 | MM-kilpailut | Stuttgart, Saksa | 9. | 77,92 m |
| 1995 | MM-kilpailut | Göteborg, Ruotsi | (karsiutui finaalista) | 76,12 m |
| 1996 | Olympialaiset | Atlanta, Yhdysvallat | 8. | 83,58 m |
| 1997 | MM-kilpailut | Ateena, Kreikka | (karsiutui finaalista) | 78,64 m |
| 1999 | MM-kilpailut | Sevilla, Espanja | – | DNS (ei aloittanut) |
| 2001 | MM-kilpailut | Edmonton, Kanada | (karsiutui finaalista) | 78,10 m |
Aiheesta muualla

Tom Pukstys Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics
Ahdasmielisyys

Ahdasmielisyys voi tarkoittaa
suvaitsemattomuutta
ennakkoluuloisuutta
tuomitsevuutta
ahdashenkisyyttä, ahdaskatseisuutta, ahdasnäköisyyttä
Naftifiini

| --- | --- |

Naftifiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(E)-N-metyyli-N-(naftalen-1-yylimetyyli)-3-fenyyliprop-2-en-1-amiini
Tunnisteet
CAS-numero: 65472-88-0
ATC-koodi: D01AE22
PubChem CID: 47641
DrugBank: DB00735
Kemialliset tiedot
Kaava: C21H21N 
Moolimassa: 287,388
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Kiehumispiste: 162–167 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: 2-3 vuorokautta
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Topikaalinen
Naftifiini (C21H21N) on allyyliamiineihin kuuluva lääkeaine. Yhdistettä käytetään eräiden ihon sieni-infektioiden hoitoon.
Käyttö

Naftifiini on ensimmäinen markkinoille tullut allyyliamiineihin kuuluva lääke. Sitä käytetään jalkasienen, nivussilsan tai vartalon silsan hoitoon. Se tappaa Epidermophyton-, Trichophyton- ja Microsporum-suvun sienet. Hiivoja kuten Candida-suvun lajeja vastaan yhdiste ei ole yhtä tehokas ja ainoastaan haittaa niiden kasvua. Naftifiinin vaikutus perustuu ergosterolien synteesin estoon estämällä skvaleenimono-oksigenaasientsyymin eli skvaleeniepoksidaasin toimintaa. Naftifiinia käytetään ainoastaan topikaalisesti voiteena, jossa sitä on tyypillisesti 1 %.
Naftifiini on yleisesti hyvin siedetty lääkeaine. Sivuvaikutuksina voi esiintyä lievää ihon kirvelyä, polttelua tai punoitusta ja hyvin harvoin allergista ihottumaa.
Synteesi

Naftifiinisynteesin lähtöaineena on 1-naftyylimetyyliamiini, joka reagoi formamidin ja natriumdivetyfosfaatin kanssa N-metyyli(1-naftyylimetyyli)amiiniksi. Tämä välituote reagoi edelleen emäksisissä olosuhteissa (E)-3-kloorifenyylipropeenin kanssa muodostaen naftifiinia.
International Taekwon-Do Federation

International Taekwon-Do Federation (ITF) on taekwondon maailman kattojärjestö ja lajin vanhin maailmanliitto. Se on toinen taekwondon maailmanlaajuisista merkittävimmistä kattojärjestöistä WT(World Taekwondo):n ohella. ITF on perustettu Korean tasavallassa 22. maaliskuuta 1966 ja sen päämaja on nykyisin Wienissä.
ITF on maailman suurimpia kamppailulajikattojärjestöjä. Siihen kuuluu runsaat 150 kansallista lajiliittoa, ja miljoonia harrastajia; koko taekwondoliikkeen (ITF, WT, ja muut pienemmät maailmanliitot yhteenlaskettuina) harrastajien määrä on jopa 60–80 miljoonaa), mikä tekee lajista harrastajamäärällisesti suurimman kamppailulajin maailmassalähde?.
ITF järjestää MM-kisat joka toinen vuosi, ITF:n alaisuudessa toimivat maanosajärjestöt vastaavat maanosansa mestaruuskilpailujen järjestämisestä: jokavuotiset EM-kilpailut järjestää All European Taekwon-Do Federation (AETF).
Strofantidiini

| Strofantidiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (3S,5S,8R,9S,10S,13R,14S,17R)-3,5,14-trihydroksi-13-metyyli-17-(5-okso-2H-furan-3-yyli)-2,3,4,6,7,8,9,11,12,15,16,17-dodekahydro-1H-syklopenta[a]fenantreeni-10-karbaldehydi
CAS-numero:  66-28-4
PubChem CID:  6185
SMILES:  CC12CCC3C(C1(CCC2C4=CC(=O)OC4)O)CCC5(C3(CCC(C5)O)C=O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C23H32O6
Moolimassa:  404,486 g/mol
Sulamispiste:  171–175 °C
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Strofantidiini (C23H32O6) on steroidirakenteinen kardenolideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Se esiintyy aglykonina useiden kasvien glykosideissa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa strofantidiini on valkoista kiteistä ainetta. Kuumennettaessa sulamispisteeseensä se sulaa kuohuen ja hajoaa osittain. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin, etikkahappoon, asetoniin, kloroformiin ja bentseeniin. Strofantidiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky metanoliliuoksessa (c= 2,8 mol/l) on +43,1 °. Strofantidiiniä esiintyy monissa kasveissa glykosidina, esimerkiksi kielossa esiintyvässä konvallatoksiinissa on glykosidinen sidos ramnoosin ja strofantidiinin välillä, strofanteissa (Strophanthus) esiintyvissä kymariinissa, jossa sokeriosana on kymaroosi ja strofantiinista, jossa sokeriosa on kymaroosi ja kaksi glukoosimolekyyliä.
Strofantidiini on erittäin myrkyllinen yhdiste eläimille. Sen myrkyllisyys perustuu natrium-kaliumpumpun toiminnan inhibitoitumiseen, mikä johtaa kalsiumpitoisuuden kasvuun solussa ja rytmihäiriöihin.
Strofantidiinista on valmistettu norprogesteronia, jonka vaikutukset ovat samankaltaiset kuin progesteronilla, mutta se on 4–8 kertaa progestronia potentimpi yhdiste.
Äiti Teresa

| Äiti Teresa Anjezë Gonxhe Bojaxhiu |
| --- | --- |
 Äiti Teresa vuonna 1995.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. elokuuta 1910 Üsküp, Osmanien valtakunta
Kuollut: 5. syyskuuta 1997 (87 vuotta) Kalkutta, Intia
Muut tiedot
Tunnustukset:   Nobelin rauhanpalkinto (1979)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivu
Äiti Teresa, oikealta nimeltään Anjezë Gonxhe Bojaxhiu (ääntämys albaniaksi [aˈɲɛzə ˈɡɔndʒɛ bɔjaˈdʒiu]), katolisen kirkon piirissä Pyhä Teresa Kalkuttalainen (26. elokuuta 1910 Üsküp, Osmanien valtakunta – 5. syyskuuta 1997 Kalkutta, Intia) oli maailmankuulu roomalaiskatolilainen nunna, etniseltä taustaltaan albaani. Hän perusti Rakkauden lähetyssisaret -nimisen sääntökunnan, jonka työstä Kalkutan köyhien parissa raportoitiin laajalti.
Anjezë Gonxhe Bojaxhiu lähti kotoaan jo 18-vuotiaana ja päätyi vielä vuoden 1928 aikana Intiaan. Noviisiaikansa hän aloitti Darjeelingissä, missä hän sai myöhemmin myös herätyksen toimia Intian huono-osaisten parissa. Hän sai vuonna 1948 luvan lähteä slummeihin. Hänelle alkoi kerääntyä pian seuraajia, ja vuonna 1950 paavi tunnusti Rakkauden sisaret. Hänen työnsä alkoi saada nykyaikaisten tiedotusvälineiden ansiosta maailmanlaajuista huomiota, ja hänelle myönnettiin myös lukuisia huomionosoituksia. Hän sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1979, ja katolinen kirkko julisti hänet 4. syyskuuta 2016 pyhimykseksi. Hänen kanonisointinsa tapahtui poikkeuksellisen nopeasti.
Äiti Teresan toiminta on saanut myös kritiikkiä sekä länsimaissa että Intiassa. Aroup Chatterjeen mukaan äiti Teresan järjestöllä ei ollut Kalkutassa sairaalaa eikä hoidettaville tarjolla kunnollista hoitoa. Chatterjeen ja Sanal Edamarukun mukaan Kalkutta on saanut paljon kielteistä mainetta äiti Teresan takia ja kaupunki on menettänyt siksi paljon matkailutuloja.
Elämä > Varhaiset elämänvaiheet

Anjezë Gonxhe Bojaxhiu syntyi 26. elokuuta 1910 katoliseen albaaniperheeseen Üsküpin kaupungissa Kosovon maakunnassa (nyk. Skopje, Pohjois-Makedonia) silloisessa Osmanien valtakunnassa. Seuraavana päivänä pidetyssä kastetilaisuudessa hän sai nimen Agnes Gonxha Bojaxhiu.
Äiti Teresa itse ei puhunut kovin usein lapsuudestaan. Tämän sanottiin johtuneen siitä, ettei hän halunnut juurikaan korostaa itseään. Äiti Teresan varhaisesta elämästä tiedetään vähän, ja esimerkiksi hänen syntymäaikansa on usein ilmoitettu virheellisesti. Useat eri lähteet, jopa äiti Teresan oman sääntökunnan nimikirja, mainitsevat syntymäpäiväksi elokuun 27. päivän, joka todellisuudessa oli kastepäivä. Hän oli syntynyt jo edellisenä päivänä. Lapsuutensa äiti Teresa kertoi olleen sopusointuista. Hän painotti ”kätkössä eletyn, tavallisen elämän” merkitystä ja vertasi sitä Jeesuksen kolmikymmenvuotiseen hiljaiseloon ennen julkisen toiminnan aloittamista.
Anjezë Gonxhe Bojaxhiun lapsuusvuodet olivat poliittisesti epävakaata aikaa, sillä hänen syntymävuotenaan 1910 alkoi Albanian ensimmäinen kansannousu. Vuonna 1912 käynnistyi ensimmäinen Balkanin sota, ja 28. marraskuuta 1912 Albania julistettiin itsenäiseksi. Perheen isä Nikola Bojaxhiu kannatti Albanian itsenäisyyttä ja osallistui myöhemmin ensimmäisen maailmansodan jälkeisiin suunnitelmiin, joiden tarkoitus oli liittää albaanienemmistöinen Kosovo osaksi Albaniaa. Vuonna 1919 hän matkustikin Belgradissa pidettyyn poliittiseen kokoukseen, josta hän palasi kuolemansairaana ja kuoli neljänkymmenenviiden vuoden iässä. Lopullinen kuolinsyy ei selvinnyt, joskin osa omaisista ja lääkäreistä oli sitä mieltä, että hänet oli myrkytetty poliittisista syistä.
Perheelle Nikola Bojaxhiun yllättävä poismeno oli järkytys, minkä lisäksi se aiheutti taloudellisia huolia, sillä hänen liikeyrityksensä joutui italialaisen liikekumppanin haltuun. Perhe sai pitää talonsa, mutta muuten tulevaisuus oli epävarma.
Äiti Teresan perhe oli hyvin uskonnollinen. Aikuisena äiti Teresa toistikin usein ajatusta: ”Perhe, joka rukoilee, pysyy koossa.” Bojaxhiun suku oli ollut katolilainen jo sukupolvien ajan, ja uskonto näkyi selvästi myös perheen elämässä: joka ilta pidettiin yhteinen rukoushetki ja osallistuttiin paikallisen katolisen kirkon toimintaan.
Elämä > Hengellisen kutsumuksen löytyminen

Äiti Teresa oli jo nuorena halukas toimimaan kirkon tehtävissä, ja jo kaksitoistavuotiaana hän tunsi saaneensa kutsumuksen hengellistä elämää varten. Hän itse sanoi, ettei se ollut minkäänlainen yliluonnollinen tai profeetallinen ilmestys. Myöhemmin hän myös totesi: ”Se on yksityisasia. Se ei ollut näky. En ole koskaan saanut näkyjä.”
Perheen äiti oli kuitenkin huolissaan tyttärensä terveydentilasta, sillä tällä oli heikot keuhkot ja krooninen yskä. Kuuden vuoden ajan äiti Teresa mietti kutsumustaan ja omienkin sanojensa mukaan paikoin epäili sitä. Hän oivalsi kutsumuksensa Skopjen lähellä sijaitsevan Mustan Vuoren pyhäkössä, missä hän rukoili Letnicën Madonnan kappelissa. Epäilyksiinsä hän sai apua paikalliselta jesuiittapapilta, joka ohjasi nuorisoa sekä hengellisissä että tieteellisissä asioissa. Häneltä äiti Teresa sai myös kuulla jesuiittojen lähetystyöstä ja paavi Pius XI:n kirjoitusten aloittamasta lähetysinnostuksesta. Äiti Teresa oli aikonut lähteä hyväntekeväisyystyöhön Afrikkaan, mutta Intiassa toimineiden lähetystyöntekijöiden laatimat kirjeet muuttivat hänen ajatuksiaan.
Vaikka hengellinen elämä oli tärkeää nuorelle äiti Teresalle, hänellä oli muitakin urasuunnitelmia. Hän esimerkiksi haaveili muusikon tai kirjailijan ammatista, ja kaksi hänen kirjoittamaansa artikkelia julkaistiin paikallislehdessä. Hänen elämäkertansa kirjoittaja Kathryn Spink on myös huomauttanut, että koska äiti Teresa oli huomattavan kiintynyt lapsuudenperheeseensä, hän todennäköisesti haaveili nuorena myös omasta perheestä ja lapsista. Myöhemmin, lokakuussa 1981, äiti Teresa vastasi australialaisen toimittajan kysymykseen siitä, oliko hän koskaan kaivannut omaa lasta: ”Luonnollisesti, luonnollisesti, totta kai. Me joudumme antamaan uhrin. Se on lahjamme Jumalalle.”
Myöhemmin äiti Teresa kertoi, että hänen kotinsa oli ollut onnellinen, eikä nunnaksi lähteminen ollut siksi helppoa. Hän lähti kotoa 18-vuotiaana, meni katoliseen luostariin ja liittyi Dublinissa toimiviin Loreton sisariin, eikä hän tavannut enää äitiään eikä sisartaan.
Elämä > Uusi kutsumus

Äiti Teresa sai omien sanojensa mukaan 10. syyskuuta 1946 ”kutsumuksen kutsumuksen sisällä” junassa matkalla Darjeelingiin. Hän ei juurikaan puhunut saamastaan kokemuksesta elämänsä aikana, mutta yhdessä haastattelussa hän totesi: ”Minun oli jätettävä luostari ja autettava köyhiä elämällä heidän keskellään. Se oli määräys. Jos en olisi totellut sitä, uskoni olisi murtunut.”
Vasta vuonna 1948 äiti Teresa sai luvan lähteä luostarista ja mennä slummeihin kaikkein köyhimpien luo. Se oli poikkeuksellista, sillä esimerkiksi Laupeuden sisaret ja Pyhän Annan Tyttäret toimivat enimmäkseen vain omissa luostareissaan, sairaaloissaan ja apteekeissaan sekä niiden läheisyydessä. Lopulta äiti Teresa sai vastauksen kardinaalille lähettämäänsä anomukseen, jossa hänelle myönnettiin lupa elää luostarin ulkopuolella. Äiti Teresa sai luvan vuodeksi, jolloin hän ei enää ollut Loreton nunna. Tästä tilanteesta äiti Teresa kertoi myöhemmin:
»Loretosta lähteminen on ollut suurin uhraukseni, kaikkein vaikein asia mihin olen joutunut. Se oli paljon vaikeampaa kuin oman perheen ja kotimaan jättäminen siirtyessäni hengelliseen elämään. Loreto, hengellinen koulutukseni, työni siellä, merkitsi minulle kaikkea.»
Äiti Teresa alkoi opettaa lapsia, ja pian hän sai seuraajia, joiden joukossa oli entisiä nunnien koulun oppilaita. Vuonna 1950 paavi tunnusti Rakkauden lähetyssisaret viralliseksi sääntökunnaksi.
Vuonna 1952 Kalkuttaan perustettiin ensimmäinen hoitokoti köyhille. Rakkauden lähetyssisaret tulivat kuuluisiksi siitä, että he tarvittaessa vaikka kantoivat hoitokotiinsa ihmisiä, jotka oli hylätty kadulle ja jotka olivat jo liian heikkoja kävelemään. Vuonna 1963 äiti Teresa perusti miehille tarkoitetun sääntökunnan, Rakkauden lähetysveljet. Hoitokotitoiminta alkoi levitä nopeasti Kalkutan ulkopuolelle ja 1960-luvun puolivälissä Intian ulkopuolelle. Rakkauden lähetyssisaret saivat avustajia ja tukijoita ympäri maailmaa.
Elämä > Maailmanlaajuinen julkisuus

Modernit joukkotiedotusvälineet olivat tärkeitä äiti Teresan työlle, sillä niiden välityksellä hänet tunnettiin ja huomioitiin maailmanlaajuisesti. Onkin arveltu, että ilman joukkotiedotusvälineitä hänen työnsä olisi rajoittunut ainoastaan Intiaan ja kehittynyt huomattavasti hitaammin kuin todellisuudessa tapahtui.
Ensimmäinen huomattava tiedotusväline, joka kiinnostui äiti Teresasta, oli kalkuttalainen paikallislehti The Statesman. Tämän jälkeen myös toinen johtava päivälehti, Amrita Bazar Patrika alkoi seurata hänen toimintaansa. Intian ulkopuolella äiti Teresan työn noteerasi arvostettu Time, joka julkaisi hänestä useita kuvitettuja artikkeleita. Vuonna 1975 äiti Teresan kuva julkaistiin The Illustrated Weekly -lehden kannessa. Tapaus oli hyvin merkittävä siksi,  koska TIW oli Intian keski- ja yläluokan parissa suosituin viikkolehti. Päätoimittaja Kushwant Singh esitti äiti Teresan toiminnan hyvin myönteisessä valossa, ja muutamaa kuukautta myöhemmin äiti Teresa itse kommentoi kirjoituksen vaikutuksia:
»Mr Kushwant Singhin artikkeli on muuttanut ihmisten asenteen minua kohtaan. Huomaan selvästi eron: silloin kun meidät mainitaan, se ei herätä enää epäluuloja eikä otsanrypistyksiä. Kaikki osoittavat työtämme kohtaan myötätuntoa ja arvonantoa. Tämä on todella ihanaa.»
1970-luvulla äiti Teresasta alkoi tulla kansainvälisesti tunnettu, mihin vaikuttivat vuonna 1969 tuotettu BBC:n dokumenttifilmi Something Beautiful for God ja samanniminen kirja vuodelta 1971. Filmissä äiti Teresa vastaili ennalta suunniteltuihin kysymyksiin ja puhui paljon Jumalasta. Televisioesiintymisen ansiosta äiti Teresan työstä vaikuttuneet katsojat lahjoittivat siihen paljon rahaa, minkä lisäksi hän sai lisää julkisuutta.
Kansainvälinen julkisuus antoi äiti Teresalle mahdollisuuden välittää ajatuksiaan ja tavoitteitaan laajalle yleisölle. Maailmanlaajuisena julkisuuden henkilönä hän tapasi useita merkittäviä valtioiden päämiehiä, kuten Yhdysvaltain presidentin. Lisäksi esimerkiksi paavi asettui tukemaan häntä.
Elämä > Terveyden hiipuminen

Äiti Teresan viimeisiä vuosia leimasivat erilaiset sairaudet ja tapaturmat. Vuoden 1991 loppupuolella hän sai flunssatartunnan vierailtuaan Los Angelesissa. Myöhemmin hänellä todettiin myös bakteeriperäinen keuhkokuume sekä siitä aiheutuneita sydänsairauksia. Seuraavana vuonna äiti Teresa ei päässyt vastaanottamaan hänelle myönnettyä palkintoa malariakohtauksen takia.
Äiti Teresan kunnon heikkeneminen synnytti muutoinkin huhuja hänen kuolemastaan. Huhujen vuoksi ihmisjoukot kerääntyivät yhteen rukoilemaan äiti Teresan puolesta. Rukoilijoiden joukossa ei ollut pelkkiä kristittyjä, vaan myös intialaisia sikhejä, hinduja ja muslimeja. Äiti Teresan heikko terveydentila herätti myös spekulaatioita siitä, kuinka kauan hän jaksaisi harjoittaa toimintaansa maailmanlaajuisessa julkisuudessa. Jo vuonna 1991 epäiltiin, että hänen Amerikan-matkansa olisi jäänyt viimeiseksi pitkäksi vierailuksi Intian ulkopuolella. Tammikuussa 1997 Rakkauden lähetyssisaret -sääntökunta valitsi itselleen uuden johtajan, koska äiti Teresa ei voinut enää toimia tehtävässä heikentyneen terveytensä vuoksi.
Elämä > Kuolema ja hautajaiset

Äiti Teresa kuoli 87-vuotiaana 5. syyskuuta 1997 Kalkutassa Länsi-Bengalissa Intiassa. Hänen ruumistaan kuljetettiin kaupungin halki tykinlavetilla, jonka päällä myös Mahatma Gandhin ja Jawaharlal Nehrun ruumiita oli kannettu. Äiti Teresalle järjestettiin julkinen hautajaisjuhla ja valtiollinen hautajaismessu. Paikalla oli joukko maailman arvohenkilöitä kuten Britannian kuningatarta edustanut Kentin herttua, Hillary Clinton, Ranskan presidentin Jacques Chiracin vaimo Bernadette Chirac, Espanjan, Belgian ja Jordanian kuningattaret sekä silloinen paavin kardinaalivaltiosihteeri Angelo Sodano.
Tunnustusta ja pyhäksi julistaminen

Äiti Teresa sai elämänsä aikana useita palkintoja ja muita tunnustuksia. Paavi Franciscus julisti hänet pyhimykseksi syyskuussa 2016.
Äiti Teresan elämänfilosofia

Kathryn Spink on tehnyt äiti Teresasta ainoan tämän itse hyväksymän elämäkerran. Sen mukaan äiti Teresa ei halunnut, että hänet nostettaisiin muiden ihmisten yläpuolelle. Hän pelkäsi sitä, että ihmiset ylistäisivät häntä vain vapautuakseen omasta vastuustaan. ”Pyhyys ei ole muutamien harvojen etuoikeus. Se on yhtä lailla sinun kuin minunkin velvollisuuteni.” Hän on sanonut myös, että ”maailmassa on köyhiä sen vuoksi, että sinä ja minä emme ole antaneet kylliksi”.
Äiti Teresan elämänfilosofia oli Kathryn Spinkin mukaan erittäin elämästä iloitsevaa ja sitä arvostavaa. Yli seitsenkymmenvuotiaana hän itse tiivisti elämänfilosofiansa seuraaviin lauseisiin:
Elämä on tilaisuus, käytä sitä hyväksi.
Elämä on kauneus, ihaile sitä.
Elämä on autuus, maista sitä.
Elämä on unelma, tee siitä totta.
Elämä on haaste, kohtaa se.
Elämä on velvollisuus, täytä se.
Elämä on peli, mene siihen mukaan.
Elämä on kallisarvoinen, varjele sitä.
Elämä on rikkautta, säilytä se.
Elämä on rakkautta, iloitse siitä.
Elämä on lupaus, toteuta se.
Elämä on suru, voita se.
Elämä on laulu, laula se.
Elämä on taistelu, suostu siihen.
Elämä on murhenäytelmä, näe se.
Elämä on seikkailu, uskaltaudu mukaan.
Elämä on onni, ota se kiinni.
Elämä on liian arvokas, älä tuhoa sitä.
Elämä on elämää, taistele sen puolesta!
Äiti Teresa on sanonut ”elämän olevan Jumalan antamista lahjoista kallisarvoisin”. Lisäksi hän kertoi: ”Jokainen ihminen on minulle Kristus, ja koska on olemassa vain yksi Kristus, on se henkilö, jonka kunakin hetkenä kohtaan, minulle ainoa ihminen maailmassa.”
Äiti Teresan ideologiaan kuului myös abortin ja avioerojen vastustaminen. Ollessaan vuonna 1992 puhumassa Irlannissa hän sanoi: ”Tehkäämme voimakas päätös, ettei tässä kauniissa Irlannin maassa yksikään lapsi olisi ei-toivottu... Luvatkaamme Neitsyelle, joka rakastaa niin syvästi Irlantia, ettei tässä maassa enää ikinä tehtäisi ainoatakaan aborttia... Luvatkaamme, ettei täällä enää tapahtuisi ainoatakaan avioeroa.”
Äiti Teresa arvosti myös rauhaa, ja hän muun muassa vetosikin Yhdysvaltain presidentti George H. W. Bushiin ja Irakin johtajaan Saddam Husseiniin Persianlahden sodan välttämiseksi. Hän kirjoitti heille kirjeessään:
»Hyvät presidentit George Bush ja Saddam Hussein,
käännyn puoleenne kyyneleet silmissäni ja Jumalan rakkaus sydämessäni vedoten Teihin köyhien puolesta ja niiden puolesta, joista tulee köyhiä mikäli se sota puhkeaa, jota me kaikki kauhulla pelkäämme. Pyydän Teitä koko sydämestäni tekemään kaikkenne, ponnistelemaan Jumalan rauhan puolesta ja keskinäisen sovinnon syntymiseksi.»
Äiti Teresan elämänfilosofia > Syvä uskonkriisi

Vuonna 2007 julkaistiin äiti Teresan ahdistuksista ja epäilyksistä kertova kirja Mother Teresa: Come Be My Light (suom. Äiti Teresa: Tule valokseni). Kirja sisältää hänen kirjeitään 66 vuoden ajalta rippi-isilleen ja esimiehilleen. Äiti Teresan työ alkoi 1940-luvulla Kalkutassa voimakkaiden uskonnollisten kokemusten innoittamana. Eräässä vaiheessa hän koki Kristuksen itsensä käskeneen häntä palvelemaan kaikkein köyhimpiä slummeissa.
Äiti Teresan siirryttyä slummityöhön hänen uskonelämänsä muuttui. Uskonnolliset kokemukset lakkasivat ja Jumalan tilalle tuli pelkkä hiljaisuus. Kirjeissään hän kirjoitti sisällään olevasta ”kuivuudesta, pimeydestä, tyhjyydestä ja kärsimyksestä”. Hän vertasi kokemustaan helvettiin, ja välillä hän epäili taivaan ja jopa Jumalan olemassaoloa. Äiti Teresa oli tietoinen julkisen ja sisäisen henkilökuvan ristiriidasta. Hän kirjoitti, että hymy oli naamio, joka peitti kaiken.
Äiti Teresan perustaman hyväntekeväisyysjärjestön edustajat ja hänen työtoverinsa eivät olleet tietoisia hänen ahdistuksistaan ja epäilyksistään. Hän oli toivonut yksityiskirjeidensä hävittämistä, sillä niiden julkistaminen ”johtaisi ajatukset Jeesuksesta häneen itseensä”. Kirjeiden julkaiseminen kuului kuitenkin katolisen kirkon tutkimusprojektiin, joten kyseessä ei ollut mustamaalaukseen pyrkivä paljastuskirja. Kirjeiden julkaisija pastori Brian Kolodiejchuk oli äiti Teresan vanha työtoveri.
Lehtiartikkeleita

Tapani Ruokanen: Äiti Teresa, Kalkutta. Helsingin Sanomat 24.12.1977, s. 29.
Kirjallisuutta

Malcolm Muggeridge: Rakkauden lähettiläs äiti Teresa. Suom. Taisto Nieminen, Kirjapaja 1987
E. Le Joy: Äiti Teresa, Kristuksen valona maailmassa. Suom. Anna-Maija Raittila, Kirjapaja 1984
David Porter: Äiti Teresa: varhaiset vuodet. (esipuhe: Malcolm Muggeridge). Suom. Heli Karjalainen, WSOY 1990
Viuhkapyrstömuura

| Viuhkapyrstömuura |
| --- | --- |
 Viuhkapyrstömuurakoiras.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Microrhopias
Laji::  quixensis
Kaksiosainen nimi
 Microrhopias quixensis  (Cornalia, 1849) 

Alalajit
 M. q. albicauda  M. q. bicolor  M. q. bougardi  M. q. consobrina  M. q. emiliae  M. q. intercedens  M. q. microstictus  M. q. nigriventris  M. q. quixensis  M. q. virgatus 
Katso myös
   Viuhkapyrstömuura Wikispeciesissä   Viuhkapyrstömuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viuhkapyrstömuura (Microrhopias quixensis) on puumuuriin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa.