stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Obama (täsmennyssivu)
Muuta

Obama-linja, JR Nishi-Nihonin rautatielinja Japanissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Obama”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pauligin huvila

| Pauligin huvila> Villa Humlevik |
| --- | --- |

Koordinaatit:  60°10′48.27″N, 024°54′51.33″E
Valmistumisvuosi:  1873
Suunnittelija:  F. A. Sjöström
Rakennuttaja:  Gustav Ulrik Sandberg
Omistaja:  Pauligin suku
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pauligin huvila eli Villa Humlevik (ruots. Villa Paulig) on rakennus Helsingin Töölössä alueella, jota rajaavat Mechelininkatu, Kesäkatu ja Merikannontie. Palstalle rakennuttivat paakarimestari Gustav Ulrik Sandberg ja hänen vaimonsa Ulrika Charlotta huvilan, jonka rakentaminen alkoi vuonna 1873. Suunnittelija oli arkkitehti F. A. Sjöström. Huvilan ja siihen liittyvien rakennusten omistus siirtyi 1886 konsuli Gustav Pauligille ja hänen puolisolleen Berthalle, ja suvun hallussa se pysyi vuoteen 1932. Heidän aikanaan rakennukseen tehtiin perheen tarpeiden vuoksi muutoksia, jotka suunnitteli arkkitehti Waldemar Aspelin. Muutostöitä tehtiin jälleen 1922, kun Pauligien esikoinen Eduard Paulig muutti huvilaan. Silloin huvila sai nykyisen asunsa. Muutostyöt suunnitteli rakennusmestari Walter Fyrqvist. Tuolloin rakennusta laajennettiin ja päädyssä ollut torni purettiin.
Vuonna 1932 tontin vuokrasopimuksen päättyessä Helsingin kaupunki lunasti rakennuksen. Vuoteen 2018 asti se toimi Helsingin nuorisoasiainkeskuksen järjestötilana. Sen jälkeen huvila on ollut pääosin tyhjillään, vaikka töölöläiset ovat toivoneet siitä asukastilaa. Kaupunki myi rakennuksen takaisin Pauligin suvun omistukseen syksyllä 2022. Ostajana oli virallisesti Kahvimo Oy. Asemakaavan mukaisesti rakennukseen saa sijoittaa kerho- ja kokoontumistiloja. Suvun tarpeiden lisäksi sinne on suunnitteilla kaupunkilaisille avointa toimintaa, kuten kahvila ja näyttelytila. Myyntihinta oli 1 029 999 euroa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pauligin huvila Wikimedia Commonsissa
Täydellisyyslause

Olkoot  A ja  B_{1},B_{2},\dots ,B_{m} propositiolauseita, ja olkoon propositiolausejoukko  {\mathcal {J}}=\{B_{1},B_{2},\dots ,B_{m}\}. 
Propositiologiikan täydellisyyslause kuuluu seuraavasti: jos kaikilla totuusjakaumilla  v pätee  v(A)=1, kun  v(B_{1})=v(B_{2})=\ldots =v(B_{m})=1; niin propositiolauseella  A on luonnollinen päättely propositiolausejoukosta  {\mathcal {J}}.
Todistus > Todistuksessa käytettäviä lemmoja

Olkoon  {\mathcal {K}} maksimaalisesti ristiriidaton propositiolausejoukko, ja olkoot  D ja  E propositiolauseita. Lemmojen todistuksissa sovelletaan luonnollisen päättelyn tunnettuja päättelysääntöjä ja tuloksia.
Todistus > Todistuksessa käytettäviä lemmoja > Lemma 1

Jos  {\mathcal {K}}\vdash D, niin  D\in {\mathcal {K}}.
Todistus: Jos  {\mathcal {K}}\vdash D ja jos  {\mathcal {K}}\cup \{D\} on ristiriitainen, niin  {\mathcal {K}}\cup \{D\}\vdash C\land \lnot C jollakin propositiolauseella  C ja edelleen  {\mathcal {K}}\vdash \lnot D. Täten  {\mathcal {K}} on ristiriitainen, mikä on ristiriita, joten  {\mathcal {K}}\cup \{D\} on ristiriidaton. Koska  {\mathcal {K}} on maksimaalisesti ristiriidaton, niin  {\mathcal {K}}={\mathcal {K}}\cup \{D\}, joten  D\in {\mathcal {K}}.
Todistus > Todistuksessa käytettäviä lemmoja > Lemma 2

\lnot D\in {\mathcal {K}} jos ja vain jos  D\not \in {\mathcal {K}}.
Todistus: Jos  \lnot D\in {\mathcal {K}} ja jos  D\in {\mathcal {K}}, niin  {\mathcal {K}}\vdash \lnot D ja  {\mathcal {K}}\vdash D. Koska  {\mathcal {K}} on ristiriidaton, niin ollaan saatu ristiriita, joten  D\not \in {\mathcal {K}}. 
Jos taas  D\not \in {\mathcal {K}} ja jos  {\mathcal {K}}\cup \{\lnot D\} on ristiriitainen, niin saadaan  {\mathcal {K}}\cup \{\lnot D\}\vdash C\land \lnot C jollakin propositiolauseella  C ja edelleen  {\mathcal {K}}\vdash \lnot \lnot D ja  {\mathcal {K}}\vdash D, joten lemman 1 nojalla  D\in {\mathcal {K}}. Ollaan saatu ristiriita, joten  {\mathcal {K}}\cup \{\lnot D\} on ristiriidaton. Koska  {\mathcal {K}} on maksimaalisesti ristiriidaton, niin  {\mathcal {K}}={\mathcal {K}}\cup \{\lnot D\}, joten  \lnot D\in {\mathcal {K}}.
Todistus > Todistuksessa käytettäviä lemmoja > Lemma 3

(D\land E)\in {\mathcal {K}} jos ja vain jos  D\in {\mathcal {K}} ja  E\in {\mathcal {K}}.
Todistus: Jos  (D\land E)\in {\mathcal {K}}, niin  {\mathcal {K}}\vdash D\land E, josta saadaan  {\mathcal {K}}\vdash D ja  {\mathcal {K}}\vdash E. Lemman 1 nojalla  D\in {\mathcal {K}} ja  E\in {\mathcal {K}}. 
Jos taas  D\in {\mathcal {K}} ja  E\in {\mathcal {K}}, niin  {\mathcal {K}}\vdash D ja  {\mathcal {K}}\vdash E, mistä saadaan  {\mathcal {K}}\vdash D\land E, joten lemman 1 nojalla  (D\land E)\in {\mathcal {K}}.
Todistus > Todistuksessa käytettäviä lemmoja > Lemma 4

(D\lor E)\in {\mathcal {K}} jos ja vain jos  D\in {\mathcal {K}} tai  E\in {\mathcal {K}}.
Todistus: Jos  (D\lor E)\in {\mathcal {K}} ja jos  D\not \in {\mathcal {K}} ja  E\not \in {\mathcal {K}}, niin lemman 2 nojalla  \lnot D\in {\mathcal {K}} ja  \lnot E\in {\mathcal {K}}, mistä saadaan  {\mathcal {K}}\vdash (\lnot D\land \lnot E). Propositiolauseesta  \lnot D\land \lnot E voidaan tunnetusti päätellä propositiolause  \lnot (D\lor E). Täten  {\mathcal {K}}\vdash D\lor E ja  {\mathcal {K}}\vdash \lnot (D\lor E), mikä on ristiriita, joten  D\in {\mathcal {K}} tai  E\in {\mathcal {K}}. 
Jos taas  D\in {\mathcal {K}} tai  E\in {\mathcal {K}}, niin  {\mathcal {K}}\vdash D tai  {\mathcal {K}}\vdash E. Saadaan joka tapauksessa  {\mathcal {K}}\vdash D\lor E, joten lemman 1 nojalla  (D\lor E)\in {\mathcal {K}}.
Todistus > Todistuksessa käytettäviä lemmoja > Lemma 5

(D\to E)\in {\mathcal {K}} jos ja vain jos  D\not \in {\mathcal {K}} tai  E\in {\mathcal {K}}.
Todistus: Jos  (D\to E)\in {\mathcal {K}}, niin  {\mathcal {K}}\vdash D\to E. Tunnetusti  \{D\to E\}\vdash \lnot D\lor E, joten  {\mathcal {K}}\vdash \lnot D\lor E. Lemman 1 nojalla  (\lnot D\lor E)\in {\mathcal {K}}, joten lemman 4 ja lemman 2 nojalla  D\not \in {\mathcal {K}} tai  E\in {\mathcal {K}}. 
Jos taas  D\not \in {\mathcal {K}} tai  E\in {\mathcal {K}}, niin lemman 2 ja lemman 4 nojalla  {\mathcal {K}}\vdash \lnot D\lor E. Tunnetusti  \{\lnot D\lor E\}\vdash D\to E, joten  {\mathcal {K}}\vdash D\to E. Lemman 1 nojalla  (D\to E)\in {\mathcal {K}}.
Todistus > Todistuksessa käytettäviä lemmoja > Lemma 6

(D\leftrightarrow E)\in {\mathcal {K}} jos ja vain jos joko  \{D,E\}\subset {\mathcal {K}} tai  \{\lnot D,\lnot E\}\subset {\mathcal {K}}.
Todistus: Jos  (D\leftrightarrow E)\in {\mathcal {K}}, niin  {\mathcal {K}}\vdash D\leftrightarrow E. Tunnetusti  \{D\leftrightarrow E\}\vdash (D\land E)\lor (\lnot D\land \lnot E), joten  {\mathcal {K}}\vdash (D\land E)\lor (\lnot D\land \lnot E). Lemman 1 nojalla  (D\land E)\lor (\lnot D\land \lnot E)\in {\mathcal {K}}, joten lemman 4 nojalla  (D\land E)\in {\mathcal {K}} tai  (\lnot D\land \lnot E)\in {\mathcal {K}}. Lemman 3 nojalla  \{D,E\}\subset {\mathcal {K}} tai  \{\lnot D,\lnot E\}\subset {\mathcal {K}}. 
Jos taas   \{D,E\}\subset {\mathcal {K}} tai  \{\lnot D,\lnot E\}\subset {\mathcal {K}}, niin lemman 3 nojalla  (D\land E)\in {\mathcal {K}} tai  (\lnot D\land \lnot E)\in {\mathcal {K}}. Lemman 4 nojalla  (D\land E)\lor (\lnot D\land \lnot E)\in {\mathcal {K}}, joten  {\mathcal {K}}\vdash (D\land E)\lor (\lnot D\land \lnot E). Tunnetusti  (D\land E)\lor (\lnot D\land \lnot E)\vdash D\leftrightarrow E, joten  {\mathcal {K}}\vdash D\leftrightarrow E. Lemman 1 nojalla  (D\leftrightarrow E)\in {\mathcal {K}}.
Oscar-gaala 2008

| Oscar-gaala 2008 |
| --- | --- |
Päiväys:  2008-02-2424. helmikuuta 2008
Paikka:  Kodak-teatteri, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Juontaja:  Jon Stewart
Kohokohtia
Paras elokuva:  Menetetty maa
Paras ohjaaja:  Joel ja Ethan Coen Menetetty maa
Paras miespääosa:  Daniel Day-Lewis There Will Be Blood
Paras naispääosa:  Marion Cotillard Pariisin varpunen – Edith Piaf
Eniten palkintoja:  Menetetty maa (4)
Eniten ehdokkuuksia:  Menetetty maa ja There Will Be Blood (8)
 ← 2007  Oscar-gaala  2009 →
Oscar-gaala 2008 oli 80. kerran järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi vuotuiset Oscar-palkinnot vuoden 2007 parhaille elokuville. Gaala järjestettiin Kodak-teatterissa Hollywoodissa, Kaliforniassa 24. helmikuuta 2008. Tämä oli seitsemäs kerta, kun gaala järjestettiin Kodak-teatterissa ja 33. kerta, kun ohjelman televisioi ABC. Gilbert Cates tuotti ohjelman ennätyksellisesti 14. kerran. Juontajana toimi aiemmin vuoden 2006 Oscar-gaalan juontanut Jon Stewart.
Ehdokkaat julkistettiin 22. tammikuuta 2008 kello 15.30 Suomen aikaa. Eniten ehdokkuuksia saivat Paul Thomas Andersonin ohjaama There Will Be Blood ja Coenin veljesten Menetetty maa, jotka kumpikin saivat kahdeksan ehdokkuutta. Parhaiten menestyi Menetetty maa, joka sai neljä keskeistä Oscaria, muun muassa parhaana elokuvana ja parhaasta ohjauksesta. Muita useammalla Oscarilla palkittuja elokuvia olivat Medusan sinetti, Pariisin varpunen – Edith Piaf ja There Will Be Blood.
Kaikki näyttelijäpalkinnot menivät Eurooppaan, kun miesten puolella ennakkosuosikit Daniel Day-Lewis (There Will Be Blood) ja Javier Bardem (Menetetty maa) sekä naisissa yllättäjät Marion Cotillard (Pariisin varpunen – Edith Piaf) ja Tilda Swinton (Michael Clayton) voittivat omat kategoriansa.
Gaala järjestettiin vain muutamassa viikossa, sillä käsikirjoittajien lakko päättyi vasta 11 päivää ennen tilaisuutta. Tästä syystä vuoden 2008 gaalasta puuttuivat esimerkiksi suurelliset laulu- ja tanssinumerot sekä juontajan esittämät elokuvaparodiat. Niiden sijaan juhlagaalassa näytettiin 80. tilaisuuden kunniaksi useita montaaseja menneiden vuosien kohokohdista ja voittajista.
Erikoispalkinnot > Oscar-kunniapalkinto

Robert F. Boyle, elämäntyöstä lavastamisen parissa
Joel ja Ethan Coen palkittiin parhaan ohjauksen Oscarilla elokuvasta Menetetty maa.
Daniel Day-Lewis palkittiin parhaan miespääosan Oscarilla  elokuvasta There Will Be Blood.
Marion Cotillard palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla elokuvasta Pariisin varpunen – Edith Piaf.
Javier Bardem palkittiin parhaan miessivuosan Oscarilla elokuvasta Menetetty maa.
Tilda Swinton palkittiin parhaan naissivuosan Oscarilla elokuvasta Michael Clayton.
Pentakvarkki

Pentakvarkki tarkoittaa viidestä kvarkista koostuvaa hiukkasta. Tutkijat uskovat, että pentakvarkki syntyy kun kaksi hiukkasta, kolmesta kvarkista koostuva neutroni ja kahdesta kvarkista koostuva K+ mesoni, fuusioituvat törmäyksessä.
Ensimmäisenä pentakvarkin ilmoittivat havainneensa japanilaiset vuonna 2003 mutta tuloksia ei pystytty toistamaan. 13. heinäkuuta 2015 CERN:in LHCb-detektorin tutkimusryhmä julkaisi havainneensa pentakvarkin mutta sen tarkka luonne jäi edelleen epäselväksi.
Oborona

Oborona (Оборо́на, suomeksi "Puolustus") on nuorten 2005 perustama väkivallaton protestiliike Venäjällä. Moskovassa tällä oppositioliikkeellä on muutama sata aktivistia. Liike toimii 25 kaupungissa Venäjällä. Liike on verkosto, jolla
ei ole selvää johtajaa.
Aate

Liike väittää Vladimir Putinin tuhonneen Venäjän demokraattiset instituutiot ja luoneen Venäjälle itsevaltaisen poliisivaltion. Tätä liike vastustaa.
Tausta

Liike on Ukrainan oranssin vallankumouksen inspiroima. Liikkeen logossa näkyy nyrkki, niin kuin serbialaisen Otpor-oppositioliikkeen logossakin. Liikettä vatsa lähinnä Ukrainan oranssin valalnkumouksen Pora! ja Znayu!  sekä Valko-Venäjän Zubr.
Aiheesta muualla

Performing political opposition in Russia: the case of the youth movement Oborona.  Helsinki:  Unigrafia, 2014.  ISBN 978-952-10-9103-2.  Teoksen verkkoversio. Arkistoitu 3 April 2014. (Arkistoitu – Internet Archive)
Pavilijonki

| Pavilijonki> The Pavilion |
| --- | --- |

Ohjaaja:  C. Grant Mitchell
Käsikirjoittaja:   David A. Goodman  Daniel Riordan 
Tuottaja:  Jack C. Merrick
Säveltäjä:  Richard Ziegler
Pääosat:   Craig Sheffer  Patsy Kensit  Richard Chamberlain  Daniel Riordan 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Graden Floe Production  Quantum Entertainment 
Ensi-ilta:  2004
Kesto:  93 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pavilijonki [sic] (The Pavilion) on C. Grant Mitchellin ohjaama western-elokuva, joka julkaistiin suoraan videolle vuonna 2004. Elokuvan pääosissa näyttelevät Craig Sheffer, Patsy Kensit, Richard Chamberlain ja Daniel Riordan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Craig Sheffer   | … |   Frank Cassilis   |
|   Patsy Kensit   | … |   Clara Huddlestone   |
|   Richard Chamberlain   | … |   Huddlestone   |
|   Daniel Riordan   | … |   Northmour   |
|   Dwight Ewell   | … |   Robert Owa   |
|   Bianca Lawson   | … |   Mary   |
|   Margaret Freeman   | … |   Aggie   |
|   Michael Raynor   | … |   luutnantti Merrick   |
|   Scott Simpson   | … |   korpraali Watts   |
Vadim Delone

Vadim Nikolajevitš Delone (ven. Вади́м Никола́евич Делоне́, 1947–1983) oli venäläinen runoilija ja toisinajattelija, joka osallistui Punaisella torilla vuonna 1968 järjestettyyn, Prahan kevään sotilaallista tukahduttamista vastustaneeseen mielenosoitukseen.
Lapsuus

Vadim Delone syntyi venäläis-ranskalaiseen neuvostoälymystöperheeseen. Hänen isoisänsä Boris Delone oli tunnettu neuvostoliittolainen matemaatikko ja Delone-triangulaation keksijä. Eräs hänen esi-isistään oli markiisi Bernard-René Jordan de Launay, joka oli Bastiljin viimeinen komendantti ja jonka linnaan hyökännyt väkijoukko surmasi.
Runoilija

Vadim Delone
Delone opiskeli Moskovan matškolassa (ven. матшкола, suom. matemaattinen koulu) n:o 2, yhdessä Venäjän sen ajan parhaista oppilaitoksista, ja myöhemmin Moskovan pedagogisen instituutin filologian laitoksella. Hän myös työskenteli opiskeluaikoinaan Literaturnaja gazetan freelancetoimittajana.
Delone alkoi harrastaa runoutta 13-vuotiaana. Hänen teoksiaan jaeltiin samizdatin välityksellä, ja osa niistä julkaistiin ulkomailla. 22. tammikuuta 1967 Delone osallistui Puškinin aukiolla  pidettyyn mielenosoitukseen, jonka tarkoituksena oli protestoida Aleksandr Ginzburgin ja Juri Galanskovin pidätystä sekä Neuvostoliiton rikoslain artikloja 70 ja 190 vastaan, joiden aiheina olivat ”neuvostovastainen yllytys” sekä ”neuvostohallituksen herjaaminen”. Delone pidätettiin ja tuomittiin vuoden ehdonalaiseen vankeuteen rikoslain artiklan 190 mukaisesti. Saman kokoontumisen toinen järjestäjä Vladimir Bukovski sai paljon ankaramman rangaistuksen – kolme vuotta työleirillä. Tuomioiden eroavaisuus ahdisti Delonea, joka selitti oman rangaistuksensa suhteellista vaisuutta sukulaistensa vaikutuksella.
Toisinajattelija

Delonen saama tuomio vaati häntä muuttamaan pois Moskovasta, joten hän matkasi Novosibirskin yliopistoon ystävänsä ja isoisänsä oppilaan Aleksandr Aleksandrovin luokse. Novosibirskissa hän jatkoi kielitieteen opintojaan ja kirjoitti runoja. Samoihin aikoihin hänen kirjoituksiaan ilmestyi ensimmäisen kerran ulkomailla pariisilaisessa lehdessä. Delone oli myös järjestämässä tuolloin puolilaillisen muusikon Aleksandr Galitšin konserttia. Vuoden 1968 alussa Galanskovin ja Ginzburgin tapauksen oikeuskäsittelyn jälkeen Delone kirjoitti avoimen kirjeen Literaturnaja Gazetaan, jossa hän ylisti edellä mainittujen henkilöiden urheutta. Kirje julkaistiin newyorkilaisessa sanomalehdessä Novoe Russkoe Slovo (suom. Uusi venäläinen sana).
Mielenosoitus Punaisella torilla 1968

Kesäkuussa 1968 Delone palasi Moskovaan. 25. elokuuta 1968 hän ja seitsemän muuta toisinajattelijaa järjestivät kuuluisan Prahan kevättä tukeneen mielenosoituksen Punaisella torilla lähellä Moskovan Kremliä. Delone ja Pavel Litvinov itse asiassa pitelivät kuuluisaa banderollia, johon oli kirjoitettu sanat ”ЗА ВАШУ И НАШУ СВОБОДУ” (suom. Teidän vapautenne puolesta ja meidänkin).
Seitsemän henkilöä pidätettiin, ja oikeudessa Delone ilmoitti, että aukiolla vietetyt vapauden viisi minuuttia olivat häntä todennäköisesti odottavien vankilavuosien arvoisia.  Puolustuksen yritykset vakuuttaa oikeusistuin siitä, että mielenosoittajien toiminnassa ei ollut mitään rikollisia piirteitä, olivat hyödyttömiä. Erään mielipiteen mukaan tuomio oli annettu jo ennen oikeuskäsittelyä. Delone tuomittiin kahdeksi vuodeksi ja kymmeneksi kuukaudeksi työleirille. Hän suoritti rangaistuksensa Tjumenin alueella Länsi-Siperiassa.
Maastamuutto

Kesäkuussa 1971 Delone oli kärsinyt tuomionsa loppuun ja palasi Moskovaan. Vuonna 1973 hänen vaimonsa I. Belgorodkaja pidätettiin osallisuudesta maanalaiseen julkaisuun Hronika Tekuštših Sobyti (ven. Хроника Текущих Событий, suom. Ajankohtaistapahtumien kronikka). Belgorodkaja vapautettiin 1975, ja he muuttivat yhdessä Ranskaan. Delanolta ilmestyi 1979 Echo-lehdessä tarina nimeltä Muotokuvia väkäisessä kehyksessä.
Delone kuoli sydänkohtaukseen 13. kesäkuuta 1983. Vuonna 1984 hänelle myönnettiin postuumisti Vladimir Dal -palkinto. Hänen runouttaan on julkaistu Venäjällä vuodesta 1989 lähtien.
Aiheesta muualla

Andropov to the Central Committee. The Demonstration in Red Square Against the Warsaw Pact Invasion of Czechoslovakia. Annals of Communism.  20.9.1968. Yale University Press. Viitattu 9.1.2008. (englanniksi) / (venäjäksi)
Elämäkerta (venäjäksi)
Elämäkerta ja teoksia (venäjäksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Vadim Delaunay
Punaisen torin mielenosoittajien historiallinen banderolli Teidän vapautenne puolesta ja meidänkin.
Käännös suomeksi
Olivera Injac

| Olivera Injac |
| --- | --- |
 Injac vuonna 2020
Podgorican pormestari
 13. huhtikuuta 2023–  
Edeltäjä:  Ivan Vuković
Montenegron puolustusministeri
 4.12.2020 – 28.4.2022  
Pääministeri:  Zdravko Krivokapić
Edeltäjä:  Predrag Bošković
Seuraaja:  Raško Konjević
Henkilötiedot
Syntynyt: 1976 (ikä 47–48)  Titograd, Montenegron ST, Jugoslavia
Tiedot
Puolue:  Eurooppa nyt!
Tutkinnot:  Montenegron yliopisto
Olivera Injac (s. 1976) on montenegrolainen professori, joka on huhtikuusta 2023 lähtien toiminut Podgorican pormestarina.
Rausta ja yksityiselämä

Injac syntyi vuonna 1976 Titogradissa, Jugoslaviassa. Hän opiskeli filosofisessa tiedekunnassa Montenegron yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1999. Hän jäi samaan yliopistoon jatko-opiskelijaksi ja valmistui vuonna 2005 pääaineenaan politiikan tutkimus.
Vuosina 2000–2007 Injac oli Montenegron sisäministeriön neuvonantaja ja analysoija.
Vuodesta 2008 hän on toiminut kansallisen ja kansainvälisen turvallisuuden professorina Donja Gorican yliopistossa, ja vuosina 2011–2016 hän toimi turvallisuusalan opinto-ohjelman johtavana opettajana. Hän on kirjoittanut useampia tieteellisiä artikkeleita ja kirjojen kappaleita aiheesta.
Äidinkielensä lisäksi Injac osaa myös englantia ja venäjää.
Poliittinen ura

Injac kutsuttiin liittymään Zdravko Krivokapićin johtamaan hallitukseen puolustusministeriksi marraskuussa 2020. Hän toimi virassa aina huhtikuun 2022 loppuun asti, kunnes hallitus erosi.
Elokuussa 2022 Injac oli yhdessä Milojko Spajićin ja Jakov Milatovićin kanssa perustamassa uutta puoluetta nimeltä Eurooppa nyt! Uusi puolue voitti paikallisvaalit keväällä 2023, ja päätti nimetä Injacin pormestariehdokkaakseen 7. huhtikuuta. Injac astui virkaansa 13. huhtikuuta 2023.
Pertti Laiho

Pertti Olavi Laiho (s. 21. maaliskuuta 1943 Joensuu) on suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka on saanut viestintäneuvoksen arvonimen.
Laihon vanhemmat olivat asemapäällikkö Vilho Laiho ja Olga Pohjamo. Hänen puolisonsa vuodesta 1967 on filosofian maisteri Marketta Virkkunen. Laiho tuli ylioppilaaksi Orivedellä 1962 ja valmistui diplomi-insinööriksi  Teknillisestä korkeakoulusta 1968. Hän oli VR:n insinöörioppilas 1967–1968 ja suunnitteluinsinööri 1968–1971, L. M. Ericssonin suunnitteluinsinööri 1971, myynti-insinööri 1971–1973, asennus- ja huolto-osaston jaostopäällikkö 1973–1976 ja osastopäällikkö 1976–1987, Kuopion Puhelinyhdistyksen, vuodesta 1994 Puhelinosuuskunta KPY, varatoimitusjohtaja 1987 ja toimitusjohtaja 1988–2004 ja Kuopion Puhelimen toimitusjohtaja 1998–2004. Laiholla oli uransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä ja hän toimi Ruotsin konsulina Kuopiossa. Viestintäneuvoksen arvonimen Laiho sai vuonna 2003. Hän on sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti.
Osittainen perustuslaillinen monarkia

Osittainen perustuslaillinen monarkia eli toimeenpaneva perustuslaillinen monarkia on monarkian muoto, jossa monarkilla on laajat tai hyvin suuret valtaoikeudet perustuslain nojalla. Osittainen perustuslaillinen monarkia muistuttaa siinä määrin hyvin paljon semipresidentalismia, että siinä on piirteitä niin absoluuttisesta, kuin parlamentaarisesta monarkiasta; monarkki jakaa toimeenpanovaltaansa (joskin vain vähän) parlamentin tai muun vastaavan tahon kanssa.
Osittainen perustuslaillinen monarkia nykyaikana

Nykyaikana osittaisia perustuslaillisia monarkioita esiintyy länsimaissa hyvin vähän. Poikkeuksia ovat eurooppalaiset ruhtinaskunnat Liechtenstein ja Monaco, joissa ruhtinailla on laajat valtaoikeudet. Myös hyvin useat islamilaiset monarkiat kuten Jordania, Marokko, Bahrain ja Kuwait ovat esimerkkejä nykyisistä osittain perustuslaillisista monarkioista. Afganistanista on tullut osittainen perustuslaillinen monarkia islamin sunnalaista suuntausta edustavan ääriliike talibanin nimittämän emiirin johdolla. Aiemmista osittaisista perustuslaillisista monarkioista Japani on muuntunut parlamentaariseksi/seremonialliseksi monarkiaksi. Entisistä absoluuttisista monarkioista Qatar ja Yhdistyneet arabiemiraatit ovat muuntuneet hiljalleen osittaisiksi perustuslaillisiksi monarkioiksi.
Luettelo nykyisistä osittaisista perustuslaillisista monarkioista

| Monarkia | Hallitsija | Vallassa (päivämäärä) | Seuraajajärjestelmä |
| --- | --- | --- | --- |
|  Marokko | Marokon kuningasMuhammad VI | 23. heinäkuuta 1999 | Perinnöllinen |
|  Jordania | Abdullah II | 7. helmikuuta 1999 | Perinnöllinen |
|  Yhdistyneet arabiemiraatit | Mohammed bin Zayed Al Nahyan | 13. toukokuuta 2022 | Perinnöllinen, valinnainen |
|  Bhutan | Jigme Khesar Namgyal Wangchuck | 9. joulukuuta 2006 | Perinnöllinen |
|  Tonga | Tupou VI | 18. maaliskuuta 2012 | Perinnöllinen |
|  Afganistanin islamilainen emiraatti | Hibatullah Akhundzada | 15. elokuuta 2021 | Valinnainen |
|  Bahrain | Hamad ibn Isa Al Khalifa | 6. maaliskuuta 1999 | Perinnöllinen |
|  Kuwait | Mishal al-Ahmad al-Jabir al-Sabah | 16. joulukuuta 2023 | Perinnöllinen |
|  Qatar | Tamim bin Hamad Al Thani | 25. kesäkuuta 2013 | Perinnöllinen |
|  Liechtenstein | Hans Adam II | 13. marraskuuta 1989 | Perinnöllinen |
|  Monaco | Albert II | 6. huhtikuuta 2005 | Perinnöllinen |
Vesilaaksolaisten saaga

Vesilaaksolaisten saaga (isl. Vatnsdæla saga) on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin islantilaissaagoihin. Vesilaaksolaisten saaga kuvaa pohjoisislantilaisen Vatnsdalurin asukkaita viiden sukupolven ajalta, aina saaren asuttajana pidetystä, göötanmaalaisen jaarlintyttären ja norjalaisen miehen pojasta Ingimundrista alkaen suvun ensimmäisiin kristittyihin jäseniin saakka 1000-luvun alussa. Ajallisesti kerronta alkaa 800-luvulta Norjasta, kun Þorsteinn Ketilsson surmaa seutukuntaa ryöstelleen miehen, joka osoittautuu göötanmaalaisen jaarlin pojaksi. Þorsteinn ottaa myöhemmin miehen sisaren puolisokseen. Heidän jälkikasvunsa Ingimundr lähtee viikinkiretkille ja taistelee myöhemmin Haraldr Kaunotukan (isl. hárfagri) joukoissa. Hänen ennustetaan kuitenkin lähtevän asuttamaan Islantia, minkä Ingimundr myöhemmin tekeekin. Hänestä tulee Islannissa suuri ja mahtava päällikkö, mutta hänen kuoltuaan eivät Ingimundrin pojat ole yhtä onnekkaita, vaan ajautuvat erilaisiin konflikteihin. Vesilaaksolaisten saagaa ei ole suomennettu.