stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirjallisuuden henkilöhahmo
Henkilöhahmon kehitys

1700-luvulta lähtöisin oleva psykologisen realismin perinne on saanut haastajakseen muun muassa postmodernistisen ja modernistisen perinteen, mutta on silti säilyttänyt paikkansa kirjallisuuden tutkimisessa ja arvioinnissa. Kirjallisuudessa useat näistä suuntauksista vaikuttavat samaan aikaan, joten rajanveto on erittäin vaikeaa. Joitakin erotteluja on kuitenkin syytä tehdä.
Henkilöhahmon kehitys > Realismin henkilöhahmo

1700- ja 1800-luvun vaihteessa individualismi ja yksilöllisen persoonallisuusihanteen kehittyminen vaikuttivat myös kirjallisuuteen. Henkilökuvauksen perusteella voidaankin realismin kohdalla puhua 1700-luvun lopulta alkaneesta niin sanotusta psykologisesta realismista. Tämä termi kuvaa hyvin tapahtumaa, jossa henkilöhahmon asema nousi keskeiseksi kirjallisuudessa. Romaania edeltäneissä kirjallisuuden lajeissa hallinneet universaalit henkilöhahmot saivat väistyä yksilöllisten henkilöhahmojen tieltä, jotka nousivat tekstin ja tarinan yksiköistä ainutlaatuisiksi yksilöiksi, ja joiden luonteet ja luonteiden ymmärtäminen punoutui tiukasti yhteen tekstin ymmärtämisen kanssa.
Lisäksi realismin näkemyksen mukaan henkilöt ikään kuin itsenäistyivät tapahtumista, joissa he elävät ja heihin suhtauduttiin kuin oikeisiin ihmisiin ja tämän vuoksi heistä myös keskusteltiin yhteyksistään irrallisina. Realismin yksilöön keskittyvä kirjallisuus kuvasi henkilöitä persoonina ja ensimmäistä kertaa kirjallisuudessa pyrittiinkin saamaan välitettyä toisen tunteita ja ajatuksia. Yhdeksi tällaisen vaikutelman keinoksi nousi kerrottu monologi, jossa yksikön kolmatta persoonaa hyödyntämällä saatiin luotua vaikutelma henkilöhahmon omasta pohdinnasta ja tuotua samalla mielialoja paremmin ja aidommin esiin.
Henkilöhahmon tarkka kuvaus on toinen realistisen kerronnan keino erottaa selvästi henkilöhahmo kertojasta itsenäiseksi toimijaksi. Realismin ihmiskuva erittelee mielen kehosta: ruumis on alisteista tietoisuudelle, koska tietoisuus on viime kädessä se, jota ei voida epäillä. Tämä näkyy realismin kerronnassa henkilöhahmon luonteen ja ulkomuodon erotteluna, joiden välille syntyy kuitenkin syysuhde, jossa ulkomuoto edustaa henkilön persoonaa.
Henkilöhahmon yksilöllisyyteen liittyy lisäksi ajatukset itsenäisyydestä ja vapaudesta, jotka näkyvät realismin kirjallisuudessa kahdella tavalla. Toisaalta henkilöhahmot kykenevät irtautumaan tai jopa kokonaan pakenemaan yhteisöllisiä siteitään ja elämään omaa elämäänsä, toisaalta henkilöhahmoja ei näytä sitovan edes tekstuaaliset rajat: heillä tuntuu olevan oma elämänsä ennen kerronnan alkua ja jopa sen jälkeen.
Tällaisten yksilöllisten ja persoonallisten henkilöhahmojen ilmaantuminen 1700-luvun lopulta kirjallisuuteen viestii tietystä yhteiskunnallisesta tilanteesta. Henkilöhahmoa tarvittiin varsinkin lukijan yksilöllistymisen välineenä. Tutkimalla henkilöhahmon persoonaa lukija samalla ikään kuin tutustui omaansakin. Kuvitteellisia hahmoja kohtaan koettuja tunteita pidettiin yleisesti moraalia kasvattavina; henkilöhahmot tarjosivat lukijalle väylän harjoitella rauhassa ja yksityisesti sosiaalisessa kanssakäymisessä tarvittavia tunteita.
Henkilöhahmon kehitys > Modernismin henkilöhahmo

1900-luvun kirjallinen suuntaus, modernismi, alkoi horjuttaa realismin perinteen asemaa. Modernismin on kuitenkin yleensä katsottu jatkavan samaa perinnettä kuin realismikin ja ainoastaan vievän sitä hiukan pidemmälle. Modernismiin kuuluu vahvasti henkilöhahmon mielen liikkeiden kuvailu toiminnan sijasta. Tajunnanvirtatekniikka tai sisäinen monologi ovat modernismille tyypillisiä kerronnan tapoja, joissa henkilöhahmon ja kertojan tekstit saattavat sekoittua ja henkilöhahmon rajat hämärtyä. Tämä ei kuitenkaan kumoa oletusta, että kerronta pyrkii kuvaamaan henkilön yksilöllisenä toimijana ja sisäisesti ristiriitaisena kokijana.
Kirjallisuudentutkija Leena Kirstinä on kuvaillut modernismin kirjallisuuden perinnettä itsenäiseksi: Kaikki jätetään lukijan itsensä varaan, myös henkilöhahmo. Henkilöhahmosta paljastetaan vain jotakin ja lukijan on itse täytettävä aukot, viimeisteltävä henkilöhahmo. Modernistisessa henkilönkuvauksessa lukijan on osattava liikkua varoituksetta henkilön sisään ja ulos, ajattelemaan, havaitsemaan ja tuntemaan hänen kanssaan, mutta myös tarkastelemaan häntä ulkoapäin.
Henkilöhahmon realismin perinteestä selvästi erottava muutos tapahtui kuitenkin 1950-luvulla Ranskassa. Nouveau romanin kannattajat pyrkivät todistamaan teoriassa ja käytännössä, että perinteinen henkilöhahmo on kuollut. Realismin tapoja rikkomalla nouveau romanin edustajat selvittivät, että henkilöhahmon todenkaltaisuus on vain tietynlaisia sovinnaisuuksia, kielellisiä toimintatapoja.
Henkilöhahmon kehitys > Postmodernismin henkilöhahmo

Postmodernismiksi kutsuttu kirjallinen suuntaus seurasi ranskalaista nouveau romania vieden henkilöhahmon vieraannuttamisen vieläkin pidemmälle. Psykologisen realismin mukainen lukutapa tuli ongelmalliseksi ja muuttui jopa joissain tapauksissa täysin mahdottomaksi. Postmodernismi kyllä säilytti henkilöhahmon, mutta hyvin erinäköisenä. Postmodernin henkilöhahmoa kutsutaankin kirjallisuudentutkimuksessa usein desentralisoituneeksi, koska siltä katsotaan puuttuvan se syvin olemus, keskus, joka realismin henkilöhahmoissa oli hyvin tärkeässä roolissa.
Yksi merkittävimmistä eroista siirryttäessä realismista modernismin kautta postmodernismiin on henkilökuvauksen tarkoituksen muuttuminen. Realismin klassiset henkilöhahmot, kuten Anna Karenina, on annettu lukijalle valmiina ja sellaisenaan. Modernismin ja postmodernismin perinteessä kerronta muuttuu epäpersoonalliseksi, jolloin selitysten ja johtopäätösten teko jää lukijalle. Henkilöhahmon häilyvä epämääräisyys ja epävakaus yhdistettynä kertojan valta-aseman hälvenemiseen pakottavat lukijan tekemään omia johtopäätöksiään ja omia valintojaan. Nämä valinnat kuitenkin kertovat enemmän lukijasta itsestään kuin kirjallisuuden henkilöhahmosta. Tiina Käkelä-Puumalan esimerkin mukaan kuvatessa realismin tekstiä todellisuutta heijastavaksi, on postmodernismin kirjallisuudessa tästä heijastuksesta tullut kaksisuuntaista; teksti on peili, joka heijastaa lukijalle hänen omat yrityksensä ymmärtää sitä.
Toinen keskeinen ero realismin ja postmodernismin perinteen välillä on henkilön nimi ja sen käyttö. Eräät modernismin ja postmodernismin kirjailijat jättävät nimeämättä henkilöhahmonsa ja antavat henkilöidensä ikään kuin itse muodostaa nimensä tai viime kädessä vastuu annetaan tietoisesti lukijalle. Tässä on taustalla ajatus kirjailijan roolin minimoimisesta. On kuitenkin huomattava, että nimetömiä henkilöitä on ollut kirjallisuudessa realisminkin kirjallisuudessa. Erottavaksi tekijäksi nouseekin nimen sijaan henkilöhahmon inhimillisyyden kyseenalaistaminen.
Modernismin ja varsinkin postmodernismin kerronnassa teksti hajoaa osiin murskaamalla samalla suoraviivaisen aikajatkumon ja tällä on myös vaikutuksensa henkilöhahmoon. Jos henkilöhahmo käyttäytyy joka kerta esiintyessään eri tavalla ja yllättää lukijan, ei voida välttämättä enää puhua henkilöhahmosta edes yksilönä. Siinä missä realismin kirjallisuudessa henkilöhahmolla on temaattisesti vahva rooli ja jopa yhteys teeman jäsentymiseen, katoaa postmodernismin henkilöhahmon pirstoutumisen myötä myös temaattisen yhtenäisyyden mahdollisuus. Henkilöhahmon ollessa vain joukko erilaisia ”näytöksiä”, joilla ei välttämättä ole mitään tekemistä keskenään, on myös lukijan vaihdeltava jatkuvasti omaa suhdettaan henkilöhahmoon. Tämän vaikutuksesta myös lukijan oma rooli, lukijaidentiteetti, jää vaille yhtenäisyyttä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kirjallisuuden henkilöhahmo Wikimedia Commonsissa
Kirovohradin alue

| Kirovohradin alue Кіровоградська область |
| --- | --- |
 Lippu:  Vaakuna
 Kirovohradin alueen sijainti Ukrainan kartalla
 Koordinaatit: 48.5100°N, 32.2667°E 
Valtio:   Ukraina
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kropyvnytskyi
 – suurin kaupunki:  Kropyvnytskyi (222 695 as.)
Pinta-ala  ():  24 588 km² (14.)
Väkiluku (2021)  ():  920 128 (25.)
BKT (2011):  20 041 milj. UAH (eli 1,946 mrd. EUR tai 1,5 % Ukrainan BKT:stä)
 – asukasta kohti:  19 918 UAH, noin 1 934 EUR (eli 70 % Ukrainan keskiarvotasosta)
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
Symbolit:  
 – lippu:  Kirovohradin alueen lippu
 – vaakuna:  Kirovohradin alueen vaakuna
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:   BA, НА
 – ISO 3166:  UA-35
 
oblrada.kr.ua
Kirovohradin alue (ukr. Кіровоградська область tai Кіровоградщина, Kirovohradska oblast, Kirovohradštšyna) on hallinnollinen alue Ukrainan keskiosassa. Alueen hallinnollinen keskus on Kropyvnytskyin kaupunki. Alueen naapureina ovat idässä Dnipropetrovskin, etelässä Mykolajivin ja Odessan, lännessä Vinnytsjan sekä pohjoisessa Tšerkasyn ja Pultavan alueet.
Kirovohradin alueen väkiluku oli vuoden 2021 alussa 920 128 henkeä, joka oli 2,2 prosenttia Ukrainan väkiluvusta, mikäli Venäjän miehittämää olevaa Krimin aluetta ei huomioda. Kirovharadin alueen asukkaista 63,6 oli kaupunkilaisia.
Alueen kaupungeista suurimmat ovat: Kropyvnytskyi (222 695 as.), Oleksandrija (77 303 as.), Znamjanka  (21 221 as.),  ja Svitlovodsk (43 931 as.).
Hallinnollinen jako > Hallinnollinen jako vuodesta 2020 lähtien

Kirovohradin alueen kartta. Kartalla kuvataan vuonna 2020 voimaan tullutta piirijakoa; alueen piirikeskukset ja suurimmat kaupungit.
Kirovohradin alue jaettiin vuoden 2020 aluehallinnon uudistuksessa neljään piiriin (raion). Piireissä sijaitsevat alueen 12 kaupunkia (joissa on yhteenä 2 kaupunkipiiriä), samoin 27 kaupunkityyppistä taajamaa ja 991 kylää tai muuta maaseutuasutusta. Piirien perustietoja löytyy oheisesta taulukosta; Väkilukuna on ilmoitettu Ukrainan tilastokeskuksen vuoden 2021 alun arvio:
| Nimi | Ukrainalainen nimi, kyrillinen | Asukkaita (2021) | Kaupunki- laiset (%, 2021) | Pinta-ala (km²) | Hallintopaikka  | Sijainti- kartta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Holovanivskin piiri | Голованівський район | &&&&&&&&&0121150.&&&&00121 150 | &&&&&&&&&&&&&039.090000039,9 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.4 244,0 | Holovanivsk (5 759 as.) |  |
| Kropyvnytskyin piiri | Кропивницький район | &&&&&&&&&0437018.&&&&00437 018 | &&&&&&&&&&&&&071.030000071,3 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.9 723,2 | Kropyvnytskyi (222 695 as.) |  |
| Novoukrajinkan piiri | Новоукраїнський район | &&&&&&&&&0138509.&&&&00138 509 | &&&&&&&&&&&&&045.080000045,8 | 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.5 202,9 | Novoukrajinka (16 338 as.) |  |
| Oleksandrijan piiri | Олександрійський район | &&&&&&&&&0223451.&&&&00223 451 | &&&&&&&&&&&&&072.020000072,2 | &&&&&&&&&&&05417.09000005 417,9 | Oleksandrija (77 303 as.) |  |
Hallinnollinen jako > Hallinnollinen jako vuoteen 2020 saakka

Kirovohradin alue oli vuoteen 2020 saakka jaettu paikallishallinnon ylemmällä tasolla 21 piiriin (raion) ja neljään kaupunkipiiriin. Kaikkiaan alueella oli tuolloin  12 kaupunkia, 27 kaupunkityyppistä asutustaajamaa ja 993 kylää. Alueen piirit ja kaupunkipiirit olivat:
Hallinnollinen jako > Hallinnollinen jako vuoteen 2020 saakka > Piirit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Blahovištšenske  Bobrynets  Dobrovelytškivka  Dolynska  Haivoron  Holovanivsk  Kompanijivka |  |  Kropyvnytskyi  Mala Vyska  Novhorodka  Novoarh'anhelsk  Novomyrhorod  Novoukrajinka  Oleksandrija |  |  Oleksandrivka  Onufrijivka  Petrove  Svitlovodsk  Ustynivka  Vilšanka  Znamjanka |
Hallinnollinen jako > Hallinnollinen jako vuoteen 2020 saakka > Kaupunkipiirit

Kropyvnytskyi
Oleksandrija
Svitlovodsk
Znamjanka
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kirovohradin alue Wikimedia Commonsissa
Природа Кировоградской области: отдых и туризм (venäjäksi) (nature.kr.ua)
Ukrainan alueellinen jako
| --- | --- |
Alueet:   Dnipropetrovsk  Donetsk  Ivano-Frankivsk  Harkova  Herson  Hmelnytskyi  Kirovohrad  Kiova  Luhansk  Lviv  Mykolajiv  Odessa  Pultava  Rivne  Sumy  Ternopil  Tšerkasy  Tšernihiv  Tšernivtsi  Vinnytsja  Volynia  Taka-Karpatia  Zaporižžja  Žytomyr 
Autonominen tasavalta:  Krim
Kaupungit:   Kiova  Sevastopol 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine
HMS Gunhild

| HMS Gunhild |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bergsundin telakka
Laskettu vesille:  27. lokakuuta 1862
Palveluskäyttöön:  kesäkuu 1863
Poistui palveluskäytöstä:  tuhoutunut osuttuaan miinaan 24. syyskuuta 1918
Tekniset tiedot
Uppouma:  189 t
Pituus:  30,3 m
Leveys:  6,7 m
Syväys:  2,2 m
Koneteho:  1 x 2-sylinterinen Motala-höyrykone 130 hv
Nopeus:  8 solmua
Miehistöä:  40
Aseistus
Aseistus:  2 x 226 mm tykkiä 10 x 41 mm reelinkitykkiä
HMS Gunhild oli Ruotsin laivaston vuonna 1862 vesillelaskettu 2. luokan tykkivene.
Valmistus

Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1862 Bergsundin telakalta ja se otettiin palveluksen kesäkuussa 1863. Teräsrunkoinen alus oli varustettu kahdella mastolla, joihin oli mahdollista nostaa 279 neliömetrin purjeet.
Palvelus

Vuosina 1866-1867 aluksen pääaseet korvattiin yhdellä 96 millimetrin tykillä ja lisäksi mastot poistettiin. Muutostöiden jälkeen alus luokiteltiin tykkiskuunertiksi ja sen miehistön tarve laski 31:een. Alus muutettiin vuonna 1898 käsimiina-alukseksi ja siitä tuli siten Ruotsin merivoimien ensimmäinen miinanraivaaja. Ensimmäisessä maailmansodassa alus miinanraivauksen lisäksi valvoi Ruotsin merialueen koskemattomuutta. Alus osui miinaan raivatessaan Skagenin edustalla olleita miinoja 24. syyskuuta 1918, jolloin aluksen upotessa seitsemäntoista miehistönjäsentä sai surmansa.
Gutilaiset

Gutilaiset valloittamassa kaupunkia Babyloniassa. Kuva on vuodelta 1915.
Gutilaiset (sutilaiset) olivat Iranin vuoristosta lähtöisin oleva kansa, joka noin 2200–2150 eaa. tunkeutui nykyisessä Irakissa sijaitsevaan Mesopotamiaan ja hävitti Akkadin imperiumin rippeet. Heiltä ei ole jäänyt omia kirjoituksia, joten kaikki tieto gutilaisista perustuu heidän vihollistensa sumerilaisten, akkadilaisten ja assyrialaisten syytöksiin maansa tuhoamisesta.
Gutilaiset tulivat Zagros-vuoristosta, missä he elivät Hamadanin ympäristössä. He hallitsivat osia Mesopotamiasta noin sadan vuoden ajan, mutta heidän valtakaudellaan alueella oli myös itsenäisiä kaupunkivaltioita kuten Lagaš. Ensimmäinen maininta gutilaisista Akkadin historiasta kertovissa vanhoissa kirjoituksissa on Naram-Sinin valtakaudelta.  Vuosina 2141–2138 eaa. gutilaisten hallitsijana oli Erridupizir. Gutilaisten valtakausi päättyi, kun Urukin kaupungin Utu-hengal voitti heidän kuninkaansa Tiriganin noin vuonna 2116 eaa. Utu-hengalin seuraajat Ur-Nammu ja Šulgi jatkoivat taistelua gutilaisia vastaan ja ajoivat heidät pois Sumerista.
Eduard Guštšin

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | México 1968 | kuulantyöntö |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Praha 1967 | kuulantyöntö |  |
Eduard Viktorovitš Guštšin (ven. Эдуа́рд Ви́кторович Гу́щин, 5. tammikuuta 1940 – 14. maaliskuuta 2011) oli neuvostoliittolainen kuulantyöntäjä ja olympiamitalisti.
Guštšin saavutti pronssia Méxicon 1968 olympialaisten kuulantyönnössä tuloksella 20,09 m. Hän sijoittui Budapestin EM-kilpailuissa 1966 sijalle 12 tuloksella 17,64 m sekä Ateenan EM-kilpailuissa 1969 kuudenneksi tuloksella 18,91 m.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Guštšin saavutti hopeaa Prahassa 1967 tuloksella 18,96 m.
Toini Gustafsson

| Toini Gustafsson |
| --- | --- |
 Toini Gustafsson vuonna 1968
Henkilötiedot
Koko nimi:  Toini Gustafsson-Rönnlund
Syntynyt: 17. tammikuuta 1938 (ikä 86) Suomussalmi, Suomi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Uran tiedot
Pituus:  162 cm
Seura:  Skellefteå SK
Laji:  maastohiihto 
| Mitalit> Maa:  Ruotsi.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ruotsi.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ruotsi.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:  Ruotsi> Naisten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Grenoble 1968 | 5 km |  |
|  Kultaa | Grenoble 1968 | 10 km |  |
|  Hopeaa | Innsbruck 1964 | 3 × 5 km |  |
|  Hopeaa | Grenoble 1968 | 3 × 5 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Zakopane 1962 | 3 × 5 km |  |
|  Pronssia | Oslo 1966 | 10 km |  |
|  Pronssia | Oslo 1966 | 3 × 5 km |  |
Toini Lempi Gustafsson-Rönnlund (o.s. Karvonen, s. 17. tammikuuta 1938 Suomussalmi, Suomi) on ruotsalainen hiihtäjä, jonka parhaat menestysvuodet ajoittuivat 1960-luvulle.
Zakopanen MM-hiihdoissa 1962 Gustafsson oli voittamassa hopeaa Ruotsin viestijoukkueessa sekä sijoittui 5 kilometrillä seitsemänneksi ja 10 kilometrillä kahdeksanneksi. Innsbruckin talviolympialaisissa 1964 hän sai jälleen viestissä hopeaa sekä sijoittui 5 kilometrillä kuudenneksi ja 10 kilometrillä kahdeksanneksi. Oslon MM-kisoissa 1966 hän saavutti ensimmäisen henkilökohtaisen arvokisamitalinsa sijoituttuaan 10 kilometrin hiihdossa hopealle. Samoissa kisoissa hän sai pronssia viestissä sekä sijoittui 5 kilometrillä kuudenneksi.
Grenoblen talviolympialaisissa 1968 Gustafsson saavutti kultamitalin 5 ja 10 kilometrin kilpailussa. Viestissä hän hiihti nopeimman yksityisajan, mutta siitä huolimatta Ruotsi jäi hopealle. Samana vuonna Gustafsson palkittiin Svenska Dagbladetin kultamitalilla.
Gustafsson voitti 10 kilometrin kilpailun Holmenkollenin hiihtokisoissa vuosina 1960, 1967 ja 1968, Ruotsin hiihtokisoissa vuosina 1966 ja 1967 sekä Salpausselällä vuonna 1968.
Toini Gustafsson-Rönnlund oli ammatiltaan liikunnanopettaja. Hän on kansallisuudeltaan suomalainen, syntynyt Suomussalmella, mutta hänet lähetettiin sotalapseksi Ruotsiin vuonna 1944, jolloin hän oli kuusivuotias.
Vuonna 1969 ilmestynyt Toini Gustafssonin elämäkertakirja on nimeltään Från adresslapp till guldmedalj.
Gustafsson-Rönnlundin aviomies Assar Rönnlund oli myös maastohiihdon olympiavoittaja. Hänen pikkuserkkunsa Kirsti Karvonen voitti 18-vuotiaitten tyttöjen Suomen mestaruuden vuonna 1962 ja sijoittui naisten SM-hiihdoissa parhaimmillaan viidenneksi.
Kiribati

Kiribatin tasavalta eli Kiribati on saarivaltio Tyynellä valtamerellä. Se koostuu 33 atollista 3 500 000 neliökilometrin alueella lähellä päiväntasaajaa. 21 saarella on asutusta. Maan valtakieli kiribati on yksi harvoista Tyynenmeren kielistä, jonka valta-asemaa englanti ei uhkaa.
Kiribati on ainoa valtio, joka sijaitsee kaikilla neljällä pallonpuoliskolla.
Maantiede

Kiribati muodostuu erillisistä saarista ja saariryhmistä. Valtiolle nimen antaneet Gilbertsaaret koostuvat 16 atollista noin 1 500 kilometriä Fidžin pohjoispuolella. Phoenixsaaret koostuvat kahdeksasta atollista ja korallisaaresta noin 1 800 kilometriä Gilbertsaarilta kaakkoon. Linesaariin kuuluu yhdeksän atollia ja saarta noin 3 300 kilometriä Gilbertsaarilta itään. Banaba on muista erillään oleva saari Naurun ja Gilbertsaarten välillä. Kolme Linesaarista on Yhdysvaltain hallinnassa. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on 811 km2.
Banaba on kohonnut korallisaari, jossa oli ennen paljon fosfaatteja, mutta ne on pääosin louhittu loppuun. Valtion korkein kohta on Banaballa sijaitseva 81 metriä merenpinnasta kohoava nimeämätön nyppylä. Muu osa Kiribatia koostuu pienistä riutoista ja hiekkaisista saarista, jotka ulottuvat vain muutamia metrejä merenpinnan yläpuolelle. Kiritimati (tunnettu myös nimellä Joulusaari) Linesaarilla on maailman suurin atolli. Koska Kiribatin saaret ovat vain vaivoin merenpinnan yläpuolella, ilmaston lämpenemisestä aiheutuva merenpinnan nousu on suuri riski koko valtion olemassaololle.
Maaperä on ohut ja kalkkipitoinen, joten maanviljely on vaikeaa. Paikalliset ovat kuitenkin kehittäneet kompostointiin perustuvan viljelymenetelmän, jonka turvin harjoitetaan lähinnä kotitarveviljelyä.
Kansainvälinen päivämääräraja kulki aikaisemmin Kiribatin alueen kautta ja jakoi sen kahtia. Täten maan itäosissa oli eri päivämäärä kuin länsiosissa. Vuoden 1995 alussa päivämääräraja siirrettiin kulkemaan valtion aluevesien itärajaa pitkin. Asumaton Carolinen atolli, 150°25′ läntistä pituutta, on siitä lähtien ollut vuodenvaihteessa aina ensimmäinen paikka, jossa uusi vuosi alkaa. Vuosituhannen vaihtuessa sen uudeksi nimeksi suunniteltiin Millennium Islandia.
Eteläisimmillä Gilbertsaarilla, Phoenixsaarilla ja Banaballa vallitsee kuiva merellinen päiväntasaajan ilmasto, kun taas valtion pohjoisemman osan saarilla on kosteampi trooppinen ilmasto. Lämpötila on kaikkialla 24–30 °C. Sademäärässä on suuria eroja saarelta toiselle ja vuodesta toiseen: kuivimpina vuosina eräät Gilbert- ja Phoenixsaaret saavat alle 200 mm, kun taas pohjoisimmilla Gilbertsaarilla voi sataa yli 3 000 mm vuodessa.
Kiribatin alkuperäinen kasvillisuus on kärsinyt pahoin ihmisen toimista, ja noin puolet kasvilajeista on uhanalaisia tai jopa häviämisen partaalla. Kookospalmu, kirjokairapalmu ja leipäpuut ovat nykyään yleisimpiä villinä kasvavia kasveja. Kiribatilla ei ole alkuperäisiä nisäkäslajeja, mutta 75 lintulajista linenkerttunen on kotoperäinen. Vuonna 2006 Kiribati perusti 184 700 neliökilometrin laajuisen meriensuojelualueen. Se on kaksi kertaa Portugalin kokoinen, ja siihen kuuluu kahdeksan asumatonta atollia. Alueella elää noin 120 korallilajia ja 500 kalalajia. Alue sijaitsee muuttoreitin varrella, joten monet merilinnut ja merikilpikonnat liikkuvat siellä usein.