stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fish Riverin kanjoni
Vaellusreitin alun ja lopun leirintäalueet > Joki

Joki virtaa voimakkaammin varhain sadekaudella, ja syyskuuhun tultaessa se yleensä kuivuu niin, että jäljelle jää vain vesialtaiden ketju, jossa vesi seisoo. Vesi on juomakelpoista, mutta se on syytä puhdistaa siihen tarkoitetuilla tableteilla.
Joen yli kuljetaan yli 20 kertaa vaellusreitin matkalla, ja joen ylitys on syytä suorittaa harkiten silloin, kun joessa on paljon vettä.
Vaellusreitin alun ja lopun leirintäalueet > Hätätapaukset

Kännykät eivät toimi kanjonissa, ja ulospääsyjä on vain kahdessa kohtaa. Evakuointi tapahtuu joko paareilla, joita kantavat jalkamiehet, tai helikopterilla taikka autolla vaellusreitin viimeisellä jaksolla.
Poistuminen kanjonista voi tapahtua seuraavissa paikoissa:
Ennen Rikkilähteitä 27.650°S, 17.609°E
Jeepillä seuraavassa paikassa: 27.819°S, 17.587°E. Tästä pääsee 10 kilometrin jälkeen Ai Aisin ja Hobasin väliselle tielle.
Juoksu kanjonissa

Dokumentoitu juoksu kanjonissa alkoi vuonna 1990. Tuolloin joukko juoksijoita yritti suoriutua viiden päivän ja 90 kilometrin vaelluksesta 24 tunnissa. He suoriutuivat juoksusta ajassa 11 h 42 min. Vuoden 2003 elokuussa tehtiin uusi ennätys, 10 h 54 min. Sittemmin elokuussa 2012, Ryan Sandes sai juostua reitin läpi ajassa 6 h 57 min.
Juoksu kanjonissa > Juoksuennätyksiä

| Pvm | Ennätys | Juoksija(t) | Kotimaa |
| --- | --- | --- | --- |
| 13.7.1990 | 11h 42min | Bruce Matthews, Ronnie Muhl |  Etelä-Afrikka |
| 16.8.2003 | 10h 54min | Russell Paschke, Charlie du Toit, Coenraad Pool and Tommy van Wyk |  Namibia |
| 3.8.2012 | 6h 57min | Ryan Sandes |  Etelä-Afrikka |
| 18.6.2016 | 6h 39min 52sek | AJ Calitz |  Etelä-Afrikka |
Juoksu kanjonissa > Fish River kanjonin ultramarathon

Epävirallinen juoksu kanjonissa on sittemmin kehittynyt siten, että siellä juostaan vuotuinen ultramaraton, joka järjestettiin ensimmäisen kerran 27.8.2011. Tämä tekninen ultramaraton seuraa enimmäkseen nykyistä vaellusreittiä.
Reitti alkaa Hobasin läheltä, ja kun on juostu lyhyt jakso kanjonin reunalla, laskeudutaan 500 metriä alas joen tasolle. Sen jälkeen kilpailijat enimmäkseen seuraavat jokea ǀAi-ǀAisiin. He saavat suunnitella omat reittinsä ja myös kulkea oikopolkuja usean tarkastuspisteen kautta. Oikopolut saattavat lyhentää matkaa huomattavasti, mutta niiden vuoksi juoksijat saattavat myös joutua kokemaan takaiskuja. Vuonna 2011 Lisa de Spevillen valitsema reitti oli 64 km pitkä, mikä mitattiin hänen iGot-U tracker -laitteellaan.
Koska reitti on syrjässä kaikesta, kaikkien kilpailijoitten on kannettava mukanaan kaikki tarpeellinen koko kisan ajaksi, mukaan lukien ruoka . Tästä on kilpailussa omat sääntönsä. Vesi saadaan joesta.
Juoksijat ovat kommentoineet maaston vaikeakulkuisuutta: “Tämä kanjoni on yksi kauneimmista paikoista, joita olen nähnyt, mutta samalla se on yksi ankarimmista ympäristöistä, joissa olen juossut. Sain todella taistella, koska kuumuus oli erittäin kova. Juoksu oli yksi kovimmista minun urheilu-urallani.”
“Tämä kanjoni ei ole heikkohermoisia varten, eikä tätä juoksua ole syytä yrittää kevytmielisesti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Interaktiivinen vaelluskartta Hiker's map
The Beauty of the Irrational – Dokumentti kilpailusta kanjonissa
Kapkaupungin vespaklubin virallinen vuoden 1968 matka Fish Riverin kanjoniin (Arkistoitu – Internet Archive)
Namibian Ympäristö- ja turismiministeriö (Arkistoitu – Internet Archive)
[[ǀAi-ǀAis/Richtersveld kansainvälinen luonnonsuojelualue (Arkistoitu – Internet Archive)
Kanjonin näkymiä (Arkistoitu – Internet Archive)
Kanjonin ylempiä läntisiä seutuja
Matador Trips - 27 of the deepest canyons you can explore
Namibia Travel - Fish River
Satelliittikuva kanjonista
Fish Riverin kanjoni ilmasta nähtynä
Wild Fig -mutka kanjonissa.
Joen ylitys 27.741°S, 17.573°E
Osallistuja kohtaa erään teknisen jakson Fish Riverin kanjonissa. 27.650°S, 17.611°E
Käännös suomeksi
Arne Rousi

| Arne Rousi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. syyskuuta 1931 Jämsä
Kuollut: 12. heinäkuuta 2020 (88 vuotta) Turku
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Instituutti:  Turun yliopisto
Tutkimusalue:  kasvitiede
Arne Henrik Rousi (vuoteen 1942 Brusin; 1. syyskuuta 1931 Jämsä – 12. heinäkuuta 2020 Turku) oli suomalainen kasvitieteilijä ja professori sekä Turun yliopiston rehtori.
Rousi valmistui vuonna 1950 ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta. Hän suoritti vuonna 1955 filosofian kandidaatin ja vuonna 1956 lisensiaatin tutkinnon ja väitteli tohtoriksi vuonna 1958 Helsingin yliopistossa.
Rousi oli aloittanut jo opintojensa loppuvaiheessa Turun yliopiston kasvitieteen assistenttina. Apulaisprofessoriksi hänet nimitettiin vuonna 1966 ja professoriksi vuonna 1987. Rousi valittiin vuoden 1987 elokuussa rehtoriksi. Turun yliopiston valtuusto valitsi hänet vuonna 1990 vielä toiselle kolmivuotiskaudelle. Rousi oli rehtorina ajamassa Suomen yliopiston työnjaon kehittämistä ja voimavarojen suuntaamista. Turun yliopiston mahdollisiksi painopisteiksi hän ehdotti ympäristöntutkimuksen ja ekologian, molekyylibiologian ja bioteknikan sekä taiteiden ja kulttuurin tutkimuksen.
Rousi oli Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1994.
Rousin kirjoittama, vuonna 1997 julkaistu Auringonkukasta viiniköynnökseen sai Valtion tiedonjulkistamispalkinnon. Teos oli ehdokkaana myös Tieto-Finlandia-palkinnon saajaksi.
Rousi oli innostunut musiikista, ja hänelle opettivat pianonsoittoa muun muassa Dmitry Hintze, Timo Mikkilä ja France Ellegaard. Rousi toimi myös suomalaisissa musiikkijärjestöissä, ja hän oli Kuhmon kamarimusiikin hallituksen puheenjohtajana ja taustavaikuttajana Turun Soitannollisessa Seurassa. Rousi soitti myös seuran pianokvintetissä ja esiintyi yös monissa duo- ja trioyhtyeissä.
Arne Rousin poikia ovat sellisti Martti Rousi ja kapellimestari Tuomas Rousi. Bassolaulaja Erik Rousi on Arne Rousin lapsenlapsi. Arne Rousin isä oli majuri, pankinjohtaja Arvo Rousi, vuoteen 1942 Brusin (1892–1987), joka oli viimeinen elossa ollut kalterijääkäri. Arne Rousi kirjoitti eläkkeelle jäätyään isänsä vaiheista kirjan Shpalernajassa ja Suomenlahden jäillä: Suomen itsenäistymisvuodet viimeisen kalterijääkärin kokemina (Tammi 2001).
Aiheesta muualla

Arne Rousin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Rousi, Arne hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Arje Scheinin | Turun yliopiston rehtori 1987–1993 | Seuraaja: Keijo Paunio |
| n k Turun yliopisto |
| --- | --- |
Rehtorit:  Virkkunen (1922–1924)  Koskenniemi (1924–1932)  Granö (1932–1934)  Juva (1934–1945)  Waris (1945–1948)  Olin (1948–1954)  Järvi (1954–1960)  Nurmela (1960–1970)  Hartiala (1970–1975)  Ikola (1975–1981)  Scheinin (1981–1987)  Rousi (1987–1993)  Paunio (1994–1997)  Virtanen (1997–2012)  Väänänen (2012–2019)  Kola (2019–) 
Tiedekunnat:  Humanistinen tiedekunta  Kasvatustieteiden tiedekunta  Lääketieteellinen tiedekunta  Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta  Oikeustieteellinen tiedekunta  Teknillinen tiedekunta  Yhteiskuntatieteellinen tiedekunta 
Kampukset:  Funktionaalisten elintarvikkeiden kehittämiskeskus  Kielikeskus  Kirjasto  Merenkulkualan koulutus- ja tutkimuskeskus  PET-keskus  Tuorlan observatorio  Turun biotekniikan keskus  Turun tietotekniikan tutkimus- ja koulutuskeskus (TUCS)  Täydennyskoulutuskeskus  Ympäristöntutkimuskeskus 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Tieteilijät:  International Plant Names Index 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Ficon IV hallitus

| Ficon IV hallitus |
| --- | --- |
  Slovakian  hallitus
 Virassa
 
Toimikausi alkoi:  25. lokakuuta 2023
Valtionpäämies:  Zuzana Čaputová
Jäsenet
Hallituksen johtaja:  Robert Fico
Hallituspuolueet:   SMER-SD  HLAS–SD  Slovakian kansallispuolue 
Hallituksen asema:  koalitiohallitus
Oppositiopuolueet:   Progresívne Slovensko  SLOVAKIA  Ihmisten puolesta  Kristillisdemokraatit  Vapaus ja solidaarisuus  Kristillinen liitto 
Historia
Vaalit:  Slovakian parlamenttivaalit 2023
Edellinen:  Ódorin hallitus
Ficon neljäs hallitus on Slovakian pääministeri Robert Ficon johtama koalitiohallitus, joka astui virkaan 25. lokakuuta 2023. Sen muodostavat SMER-SD, HLAS–SD ja Slovakian kansallispuolue. Hallitusta edelsi Ľudovít Ódorin asiantuntijahallitus.
Hallitus

| Salkku | Ministeri | Ministeri | Aloitti tehtävässä | Lopetti tehtävässä | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pääministeri |   | Robert Fico | 25. lokakuuta 2023 | Tehtävässä | SMER-SD |
| Varapääministeri Puolustusministeri |   | Robert Kaliňák | 25. lokakuuta 2023 | Tehtävässä | SMER-SD |
| Varapääministeri Talousministeri |   | Denisa Saková | 25. lokakuuta 2023 | Tehtävässä | HLAS–SD |
| Varapääministeri Ympäristöministeri |   | Tomáša Taraba | 25. lokakuuta 2023 | Tehtävässä | SNS |
| Varapääministeri, joka vastaa elpymisen ja kestävyyden suunnittelusta sekä Euroopan unionin varojen käytöstä. |   | Peter Kmec | 25. lokakuuta 2023 | Tehtävässä | HLAS–SD |
| Valtiovarainministeri |   | Ladislav Kamenický | 25. lokakuuta 2023 | Tehtävässä | SMER-SD |
| Liikenneministeri |   | Jozef Ráž | 25. lokakuuta 2023 | Tehtävässä | SMER-SD |
| Maatalous- ja maaseudun kehittämisministeri |   | Richard Takáč | 25. lokakuuta 2023 | Tehtävässä | SMER-SD |
| Investointi-, aluekehitys- ja tietohallintoministeri |   | Richard Raši | 25. lokakuuta 2023 | Tehtävässä | HLAS–SD |
| Sisäministeri |   | Matúš Šutaj Eštok | 25. lokakuuta 2023 | Tehtävässä | HLAS–SD |
| Oikeusministeri |   | Boris Susko | 25. lokakuuta 2023 | Tehtävässä | SMER-SD |
| Ulko- ja Eurooppaministeri |   | Juraj Blanár | 25. lokakuuta 2023 | Tehtävässä | SMER-SD |
| Työ-, sosiaali- ja perheministeri |   | Erik Tomáš | 25. lokakuuta 2023 | Tehtävässä | HLAS–SD |
| Opetus-, tiede, tutkimus ja urheiluministeri |   | Tomáš Drucker | 25. lokakuuta 2023 | Tehtävässä | HLAS–SD |
| Kulttuuriministeri |   | Martina Šimkovičová | 25. lokakuuta 2023 | Tehtävässä | SNS |
| Terveysministeri |   | Zuzana Dolinková | 25. lokakuuta 2023 | Tehtävässä | HLAS–SD |
Lähde:
Kanapee

Kanapeitä
Kanapee tai canapé ([kanaˈpe]) on ranskalainen pieni pyöreä tai kulmikas voileipä, jonka päällyksenä voi olla esimerkiksi katkarapuja, pekonia, munaa, herkkusieniä, sardiinia ja majoneesia. Leipiä tarjoillaan yleensä coctailkutsuilla ja ne syödään yhdellä puraisulla. Makeaa, rapeaa voitaikinaleivonnaista kutsutaan nimellä palmier, ventaglio tai ventaglino.
Nimi

Canapé-nimi juontuu ranskankielisestä sohva-sanasta, joka pohjautuu ajattelutapaan, jonka mukaan koriste istuu leivän päällä kuten ihmiset sohvan päällä.
Yksityiskohdat

Koska niitä tarjoillaan usein cocktailaikaan, on usein toivottavaa, että kanapee on joko suolaista tai vahvasti maustettua rohkaisemaan vieraita juomaan enemmän. Kanapeesta voidaan käyttää myös nimitystä sorminaposteltava, vaikkakaan kaikki sorminaposteltavat eivät ole kanapeita.
Perinteisesti kanapeet rakennetaan kuivahtaneelle leivälle (pohjana voidaan silti käyttää muitakin ruoka-aineita, kuten lehtitaikinaa, voileipäkeksejä tai tuoreita vihanneksia), leikataan ohuiksi viipaleiksi ja muotoillaan leikkurilla tai veitsellä ympyröiksi, renkaiksi, neliöiksi, liuskoiksi tai kolmioiksi. Ne uppopaistetaan, haudutetaan tai paahdetaan, sitten täytetään tai putkitetaan erittäin käsiteltyjen ja koristeellisesti levitettyjen täytteiden kanssa. Värikkäät ja silmille miellyttävät koristeet usein viimeistelevät esillepanon. Kanapeet tarjoillaan yleensä kanapee-voileipätarjottimella ja syödään pieniltä kanapee-lautasilta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kanapee Wikimedia Commonsissa
Vain elämää (13. tuotantokausi)

| Vain elämää (13>  tuotantokausi) |
| --- | --- |
 
 13. tuotantokauden tunnus
 
Alkuperämaa:   Suomi
Esittäminen
Verkko:  Nelonen
Ensimmäinen esitys:  09-09-20229. syyskuuta 2022
Viimeinen esitys:  16-12-202216. joulukuuta 2022
Esitysten määrä:  15
Kaudet
 ← Edellinen 12. tuotantokausi Seuraava → 14. tuotantokausi
Vain elämää -sarjan 13. tuotantokausi esitettiin Nelosella ja Ruudussa syksyllä 2022. 13. tuotantokaudelle osallistuivat Erika Vikman, Mikko Alatalo, Yona, Redrama, Pete Parkkonen, Meiju Suvas, Jyrki 69 sekä Tommi Läntinen.
Syksyn 2022 televisiolähetykset alkoivat perjantaina 9. syyskuuta 2022 Saapuminen Satulinnaan -jaksolla. Siinä ohjelman esiintyjät kohtaavat toisensa tapahtumapaikalla Hirvensalmen Satulinna-hotellissa. Varsinaiset artistien tuotantoa esittelevät jaksot alkoivat viikkoa myöhemmin Mikko Alatalon tuotantoa tulkitsevalla Mikko Alatalon päivä -jaksolla.
Aiheesta muualla

Vain elämää -sarjan jaksot Ruutu-suoratoistopalvelussa
| --- | --- |
Tuotantokaudet:  1. kausi  2. kausi  3. kausi  4. kausi  5. kausi  6. kausi  7. kausi  8. kausi  9. kausi  10. kausi  11. kausi  12. kausi  Vain elämää: Unohtumaton ilta  13. kausi  14. kausi  15. kausi 
Kokoelmalevyt:  Vain elämää  Vain elämää jatkuu  Kausi 2  Kausi 2 jatkuu  Kausi 3, päivä  Kausi 3, ilta  Kausi 4, päivä  Kausi 4, ilta  Kausi 5, ensimmäinen kattaus  Kausi 5, toinen kattaus  Kausi 6, ensimmäinen kattaus  Kausi 6, toinen kattaus  Kausi 7, ensimmäinen kattaus  Kausi 7, toinen kattaus  Kausi 8, ensimmäinen kattaus  Kausi 8, toinen kattaus  Kausi 10, ensimmäinen kattaus  Kausi 10, toinen kattaus  Vain elämää – joulu  Kausi 11 – Ensimmäinen kattaus  Kausi 11 – Toinen kattaus  Kausi 11 – Joulukattaus  Kausi 12 ensimmäinen kattaus  Kausi 12, toinen kattaus  Kausi 13 ensimmäinen kattaus  Kausi 13 toinen kattaus 
Artistit:  Anna Abreu  Ilkka Alanko  Aki Tykki  Anna Puu  A.W. Yrjänä  Cheek  Chisu  Danny  Samuli Edelmann  Elastinen  Ellinoora  Erika Vikman  Erin  Evelina  Samu Haber  Pauli Hanhiniemi  Hector  Herra Ylppö  Hätä-Miikka  Irina  Janna  Jannika B  Vesku Jokinen  Jonne Aaron  Jouni Hynynen  Jukka Poika  Jyrki 69  Katri Helena  Kaija Koo  Kasmir  Anssi Kela  Tuure Kilpeläinen  Paula Koivuniemi  Terhi Kokkonen  Arja Koriseva  Mikko Alatalo  Mikko Kuustonen  Olli Lindholm  Vesa-Matti Loiri  Maarit  Mariska  Meiju Suvas  Pave Maijanen  Anne Mattila  Mikael Gabriel  Neumann  Nikke Ankara  Reino Nordin  Laura Närhi  Pete Parkkonen  Petra  Pyhimys  Redrama  Ressu Redford  Robin  Vicky Rosti  Sani  Sanni  Jari Sillanpää  Stig  Juha Tapio  Suvi Teräsniska  Antti Tuisku  Lauri Tähkä  Jenni Vartiainen  Paula Vesala  Maija Vilkkumaa  VilleGalle  Laura Voutilainen  Tommi Läntinen  Toni Wirtanen  Pepe Willberg  Arttu Wiskari  Lauri Ylönen  Yona
Granada (täsmennyssivu)

Granada voi tarkoittaa seuraavia:
Granada, kaupunki Espanjassa
Granada, Espanjan maakunta
Granadan kuningaskunta, muslimien hallitsema valtakunta Pyreneitten niemimaalla 1238–1492
Granada, kaupunki Nicaraguassa
Granada, Nicaraguan departementti
Ford Granada, Fordin automalli
Granada TV, entinen brittiläinen televisioyhtiö.
Lempira

Kuvitteellinen piirros Lempirasta.
Lempira (k. 1538) oli lencaintiaanien johtaja, joka johti Espanjan siirtomaavaltaa vastaan nousseita intiaaneja Hondurasin alueella.
Lempira onnistui yhdistämään yli 200 perinteisesti keskenään taistellutta intiaaniheimoa vastustamaan espanjalaisten siirtomaavaltaa. Hän julisti Etempican kylässä suunnitelmansa espanjalaisten karkottamiseen. Lempira perusti päämajansa linnoitukseen Peñol de Cerquínin kukkulan laelle.
Kuvernööri Francisco de Montejo määräsi kapteeni Alonso de Cáceresin joukot hyökkäämään Peñol de Cerquíniin, mutta hyökkäykset olivat tuloksettomia. Sitten kuvernööri keräsi lisäjoukkoja Guatemalan ja Meksikon intiaaneista ja asetti lähes kaikki Hondurasin espanjalaiset sotilaat hyökkäämään kukkulalle, joka pysyi kuitenkin valloittamattomana. Samaan aikaan intiaanit sytyttivät Comayaguan tuleen ja piirittivät Graciasin, San Pedro de Puerto Caballosin ja Trujillon. Lempiran innoittamana Hondurasin länsiosissa syttyi useita kapinoita, ja espanjalaiset onnistuttiin lähes karkottamaan.
Espanjalaiset salamurhasivat Lempiran rauhanneuvotteluissa 1538. Cáceres oli kutsunut Lempiran neuvotteluihin, ja kun Lempira oli kieltäytynyt rauhasta, tarkka-ampuja ampui hänet. Lempiran kuoleman jälkeen kapina kukistettiin nopeasti. Seuraavien vuosien aikana Hondurasin alkuperäisasukkaiden lukumäärä väheni radikaalisti, kun espanjalaiset kukistivat verisesti Lempiran kansannousua seuranneet pienemmät kapinat.
Till Eulenspiegel

Till Eulenspiegel (suom. Till Pöllöpeili ja Tahvo Pöllöpeili) on saksalaisten kansantarinoiden hahmo, jolla on ilmeisesti ollut 1300-luvulla elänyt todellinen esikuva. Häneen liitetään erilaista keppostelua sekä maallisia että hengellisiä herroja, porvareita ynnä muita kohtaan. Eulenspiegel-tarinoita painettiin jo vuonna 1515. Ne ovat moralisoivia. Niitä on käännetty useille kielille. 1500-luvulla painetut Eulenspiegel-tarinat olivat mahdollisesti keskiyläsaksalaisten eeposten proosaversioita tai ranskalaisien eeposten tai novellien mukaan kirjoitettuja kertomuksialähde tarkemmin?. Kertomus levisi kansankirjoina.
Till Eulenspiegel -nimellä julkaistiin 1950-luvulla myös sarjakuvaa, jota käsikirjoitti Rolf Kauka ja piirsi van der Heide. Suomeksi hahmon nimi oli Jännä-Jussi. Kaikkiaan sarjaa ilmestyi 28 numeroa.
Aleksis Kivi käytti veijarista nimeä uuspeili, joka perustuu Eulenspiegelin nimeen.
Hahmoa kuvaa musikaalisin keinoin Richard Straussin sävelruno Till Eulenspigels Lustige Streiche, joka kuuluu teostyyppinsä tunnetuimpiin edustajiin.lähde?
Belgialainen kirjailija Charles De Coster on kirjoittanut tarinaan pohjautuvan version La légende de Tiel Uylenspiegel et de Lamme Goodzak (1867), josta on tullut Belgian kansallisromaani.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lisää luettavaa aiheesta Till Eulenspiegel on Wikiaineistossa
Kālidāsa

Kālidāsan patsas
Kālidāsa (sanskritiksi कालिदास, ’Kalin palvelija’) oli intialainen runoilija, joka lienee elänyt vuoden 400 paikkeilla Gupta-valtakunnassa. Sanskritiksi kirjoittanutta Kālidāsaa on sanottu Intian klassisen kirjallisuuden merkittävimmäksi hahmoksi. Hänen tunnetuin teoksensa on Śakuntalā-näytelmä; toinen kuuluisa teos on runoelma Meghadūta (Pilvisanansaattaja). Hänen teoksensa perustuvat hindulaiseen mytologiaan.
Elämä

Kālidāsan elämää ei juuri tunneta. On varmaa, että hän eli toisen Shunga-valtakunnan kuninkaan Agnimitran hallintokauden (noin 170 eaa.) ja vuoden 634 välillä. Agnimitra esiintyy hänen näytelmässään, ja vuoden 634 piirtokirjoitus ylistää hänen työtään. Toisessa Mandsaurista löydetyssä piirtokirjoituksessa vuodelta 473 jäljitellään hänen tyyliään, mutta häntä ei manita nimeltä. Monet tutkijat liittävät Kālidāsan Gupta-valtakuntaan ja sen hallitsijaan Chandragupta II:een, joka hallitsi noin vuosina 380–415. Tätä puoltaa hänen teostensa sivistynyt, aristokraattinen luonne.
Kālidāsan nimi tarkoittaa kirjaimellisesti ’Kalin palvelijaa’, mistä voidaan päätellä, että hän oli shaivisti eli Shivan seuraaja; Kali on Shivan puoliso. Hän lienee ollut bramiini eli pappi. Legendan mukaan hän olisi ollut yksi Ujjainin kuninkaan Vikramādityan ”yhdeksästä jalokivestä” eli hovimiehestä. Vikramāditya-nimeä käyttäneitä kuninkaita on kuitenkin useita. Srilankalaisen tarinan mukaan hän olisi kuollut saarella vuonna 517 valtaan nousseen Kumāradāsan hallintokaudella.
Kālidāsan kehityksestä kirjailijana ja henkilönä on vaikea päätellä mitään hänen teostensa perusteella, sillä ne eivät ole luonteeltaan henkilökohtaisia.
Teokset

Kālidāsalle on attribuoitu varmasti kuusi teosta: kolme näytelmää, kaksi eeppistä runoa ja yksi lyyrinen runo. Toinen lyyrinen runo on todennäköisesti hänen käsialaansa.
Teokset > Näytelmät

Abhijñānaśākuntalam eli lyhyemmin Śakuntalā kertoo Dushyanta-kuninkaasta, joka rakastuu alempiarvoiseen Śakuntalā-tyttöön. He menevät naimisiin, mutta kohtalo puuttuu peliin. Kirouksen takia kuningas menettää osan muististaan, morsian hukkaa sormuksensa ja on vieläpä raskaana. Rakkaus voittaa ja tarina päättyy onnellisesti. Näytelmää pidetään yleensä Kālidāsan parhaana teoksena ja klassisen intialaisen kirjallisuuden merkittävimpänä klassikona. Se perustuu löyhästi Mahābhārata-eepoksen tarinaan.
Mālavikāgnimitram on koominen, leikkisä näytelmä, joka kertoo hovin lemmenseikkailuista. Kālidāsan näytelmistä ainoana siinä on mainittu tietoja, joita voidaan pitää historiallisina, ja niiden todenperäisyys onkin herättänyt keskustelua.
Myös Vikramōrvaśīyam perustuu legendaan, joka tunnetaan jo Veda-kirjallisuudesta. Se kertoo kuolevaisen rakkaudesta taivaalliseen nymfiin (apsaraan).
Kālidāsan näytelmistä on säilynyt jälkipolville useita eri versioita; esimerkiksi Śakuntalāsta on löydetty bengalilainen, kashmirilainen, keski-intialainen ja eteläintialainen versio.
Teokset > Eeppiset runot

Raghuvaṃśa edustaa eeppistä kāvya-runoutta ja kertoo Rāma-jumalan sukuun liittyviä tarinoita. Kumārasambhava puolestaan käsittelee Pārvatīn ja Shivan rakkaustarinaa.
Teokset > Lyyriset runot

Meghadūta eli ”pilvisanansaattaja” on lyyrinen runo, joka kertoo maanpakoon lähetetystä vaurauden jumalasta, joka lähettää puolisolleen viestin pilven välityksellä. Samalla kuvaillaan intialaisia paikkoja ja maisemia, jotka pilvi ohittaa matkallaan.
Myös Ṛtusaṃhāra-runoteosta pidetään todennäköisesti Kālidāsan kirjoittamana. Se saattaa olla nuoruudentyö.
Esittäminen

Kālidāsan näytelmiä saatettiin esittää Gupta-valtakunnan palatseihin rakennetuissa teattereissa, joissa työskenteli vakituisesti hovin palkkaamia näyttelijöitä ja tanssijoita. Katsojina saattoi ainakin aluksi olla myös tavallisia kansalaisia, ei vain hovin jäseniä ja papistoa. Näytelmiä voitiin nähdä merkittävien uskonnollisten juhlien sekä poliittisten ja kuninkaallisten tapahtumien aikaan.
Kālidāsan näytelmissä käytetäänkin sekä sanskritia, joka oli jo hänen aikaansa klassinen kieli, että kansan puhumia prakrit-kieliä. Sanskritia puhuvat näytelmissä hovi, papisto ja miespuoliset askeetikot, erilaisia prakrit-murteita naiset, pojat ja alempien kastien miehet. Koska prakrit-murteet kehittyivät jatkuvasti ja niistä tuli vaikeita ymmärtää, toisin kuin sanskrit, näytelmiin alettiin liittää sanskritinkielinen kommentaari (chāyā eli ”varjo”) ja lopulta niitä esitettiin vain sanskritiksi. Niinpä Kālidāsan näytelmistä tuli vähitellen vain sanskritia puhuvan eliitin kiinnostuksen kohde.