stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mega Man (pelisarja)
Mega Man -pelisarjat > Mega Man X (Rockman X)

Mega Man X (Japanissa Rockman X) -sarja alkoi, kun Capcom julkaisi vuonna 1993 ensimmäisen Mega Man X -pelinsä Super Nintendo Entertainment Systemille (SNES). Tarina sijoittuu klassisen Mega Man -sarjan synkkään tulevaisuuteen; päähenkilöt ovat Tohtori Lightin viimeinen luomus, Mega Man X ja mystinen Zero, joka itse asiassa paljastuu Tohtori Wilyn rakentamaksi. Molemmat robotit ovat erittäin kehittyneitä ja omaavat vapaan tahdon sekä kyvyn tehdä omat päätöksensä. Tohtori Light päätti nimetä robotin X:ksi matemaattisen muuttujan X mukaan, kertoakseen sen rajattomista kyvyistä. Kun X oli rakennettu, se suljettiin kapseliin sadaksi vuodeksi, kunnes tohtori Cain löysi kapselin. Mega Man X:n pohjalta Cain kehittää uuden robottisukupolven, reploidit (Japanissa repliroidit). Pelisarjan uuden pääpahiksen roolin ottaa Sigma ja hänen seonneet maverick-robottinsa (Japanissa irregularit). Kahdessa ensimmäisessä pelissä pystyi pelaamaan vain Mega Man X:llä. Zero tuli pelattavaksi hahmoksi ensimmäistä kertaa rajallisesti X3-pelissä, ja täysin X4:ssä.
Kolme ensimmäistä peliä sarjasta julkaistiin SNES:lle. X-pelit 4-6 julkaistiin Sonyn PlayStationille (näistä Mega Man X3 ja X4 myös Sega Saturnille ja Windowsille) ja sarjan viimeisimmät osat, MegaMan X 7-8 sekä roolipeli Command Mission Sonyn Playstation 2:lle (Command Mission myös Nintendo GameCubelle).  
Sarjasta on myös julkaistu kaksi spin-off -peliä Nintendon Game Boy Colorille.  
Sarjaa on kritisoitu epäloogisista juonista sekä epätasaisesta laadusta. Fanit ovat myös nostaneet sarjan yhteyden klassiseen sarjaan useaan kertaan tapetille. Klassisen sarjan ja X-sarjan välille on jäänyt sadan vuoden juonellinen aukko. Tämä on jättänyt monia kysymyksiä avoimiksi, esimerkiksi sen, mikä oli alkuperäisen Mega Manin kohtalo.
Keiji Inafunen tarkoitus oli lopettaa X-sarja sen viidenteen osaan, mutta Capcom päätöksestä sarjaa jatkettiin vielä sen jälkeen. Inafune ei kuudennesta X-pelistä alkaen ollut enää mukana X-sarjan kehittämisessä.
Viralliset pelit
Mega Man X - Super Nintendo Entertainment System, DOS (Paranneltu versio Mega Man Maverick Hunter X julkaistu PlayStation Portablelle)
Mega Man X2 - Super Nintendo Entertainment System
Mega Man X3 - Super Nintendo Entertainment System, Windows, Playstation (Japani ja Eurooppa), Sega Saturn
Mega Man X4 - Playstation, Windows, Sega Saturn
Mega Man X5 - Playstation, Windows
Mega Man X6 - Playstation, Playstation 2
Mega Man X7 - Playstation 2
Mega Man X8 - Playstation 2, Windows
Muut
Mega Man Xtreme - Game Boy Color
Mega Man Xtreme 2 - Game Boy Color
Mega Man X: Command Mission - Nintendo GameCube, Playstation 2
Mega Man -pelisarjat > Mega Man Legends (Rockman DASH)

Mega Man Legends -sarja siirsi Mega Manin ensimmäistä kertaa kolmiuloiteiseen muotoon. Legends-sarja sijoittuu kronologisesti koko pelisarjan viimeiseksi, tuhansia vuosia ZX-sarjan jälkeen. Itse Mega Man -pelien isänä tunnettu Keiji Inafune on maininnut lukuisissa haastatteluissa, että Legends-sarja sijoittuu kauas tulevaisuuteen. Pelit ovat toiminnallisia seikkailupelejä, joissa on kevyitä roolipelielementtejä (kuten The Legend of Zeldassa). Sarjasta on julkaistu kaksi virallista peliä ja yksi minipelikokoelma Sonyn Playstationille. Alun perin pelit ilmestyivät yksinoikeudella Playstationille, mutta ensimmäinen Legends-peli on myöhemmin julkaistu myös kotitietokoneille ja Nintendo 64:lle nimellä Megaman 64. Kyseistä sarjaa pidetään Capcomin unohdettuna lapsena, sillä sarjaan ei ole julkaistu jatkoa yli kymmeneen vuoteen, vaikka Legends-hahmot ovatkin tehneet cameoita ja "vierailuja" Capcomin muissa peleissä. Nykyisin Mega Man Legends -pelit on myös julkaistu PSP:lle, mutta tällä hetkellä vain Japanissa.
Vuonna 2010 Capcom ilmoitti että pelin Mega Man Legends 3 kehitys oli aloitettu Nintendo 3DS -pelikonsolille. Capcom halusi ottaa pelisarjan fanit mukaan pelin kehitykseen ja sen seurauksena käynnistettiin "Devroomiksi" kutsuttu sivusto, jossa fanit voisivat vaikuttaa siihen, millaista sisältöä pelissä tultaisiin näkemään. Kuitenkin heinäkuussa 2011 Capcom ilmoitti, että koko Mega Man Legends 3 -projekti keskeytetään ja pelin kehitys on lopetettu. Euroopan Capcomin edustajan mukaan syy keskeytykselle oli se, että fanit eivät olleet osallistuneet Devroomiin tarpeeksi innokkaasti.
Mega Man Legends - Playstation, Nintendo 64, Windows, PlayStation Portable
Mega Man Legends 2 - Playstation, PlayStation Portable
Misadventures of Tron Bonne - Playstation
Mega Man Legends 3 - Peruutettu peli jonka oli tarkoitus ilmestyä Nintendo 3DS:lle
Mega Man -pelisarjat > Mega Man Battle Network (Rockman.Exe)

Mega Man Battle Network (fanien keskuudessa myös Exe-sarja) on tuoreimpia Mega Manin sivuhaaroja. Se on spin-off-sarja jonka tarina seuraa vaihtoehtoista todellisuutta. Siinä missä alkuperäisessä aikajatkumossa robotit kehittyivät ylitse muiden, Battle Network -sarjassa pääosassa ovat tietoverkot ja internet. NetNaveiksi kutsutut hahmot liikkuvat kyberavaruudessa ja taistelevat tietokoneviruksia vastaan. Pelisarjan tyyli sekoittaa konsoliroolipeliä ja keräilykorttipeliä. Taistelut käydään ruuduista koostuvalla pelikentällä.
Sarja alkoi Nintendon Game Boy Advancellä, mutta on siirtynyt myös osittain kolmiulotteiseen muotoon Nintendon GameCubella. Sarjaan pohjautuen on myös luotu animesarja. Pelisarjan osat kolmannesta lähtien on julkaistu kahtena hieman toisistaan eroavina versioina, samaan tapaan kuin Pokémon-pelit. Myöhemmin Nintendo DS:lle julkaistu Mega Man Star Force -pelisarja on suoraa jatkoa Battle Network -sarjalle, ja sijoittuu tarinassa noin 200 vuotta myöhempään aikaan.
Megaman.Exe -sarjaan kuuluvat pelit:
MegaMan Battle Network
MegaMan Battle Network 2
MegaMan Battle Network 3 White ja Blue
MegaMan Battle Network 4 Blue Moon ja Red Sun
Rockman EXE 4.5 Real Operation (Julkaistu vain Japanissa)
MegaMan Battle Network 5 Team ProtoMan ja Team Colonel
MegaMan Battle Network 6 Cybeast Falzar ja Cybeast Gregar
Rockman.EXE Operate Shooting Star (Julkaistu vain Japanissa)
Mega Man Network Transmission - Nintendo GameCube
MegaMan Battle Chip Challenge
Mega Man -pelisarjat > Mega Man Zero (Rockman Zero)

Mega Man Zero jatkaa vanhaa Mega Man -sarjaa niin juonellisesti kuin pelimekaanisestikin. X-sarjaa vielä synkempään tulevaisuuteen pohjautuva pelisarja on toistaiseksi pysynyt yksinoikeudella Nintendon Game Boy Advancella. Sarjan neljä peliä julkaistiin myöhemmin kokoelmana Nintendo DS:lle. Päähahmon osa sarjassa kuitenkin lankeaa uuden ulkoasun saaneelle Zerolle, joka on X-sarjasta tuttu hahmo. Mega Man X saa tässä sarjassa vain pienen roolin, sillä hän auttaa Zeroa Cyber Elf -muodossa. X oli käyttänyt fyysisen ruumiinsa vaarallisen Dark Elfin vangitsemiseen ennen ensimmäisen Mega Man Zero -pelin tapahtumia.
Mega Man Zero -sarjan graafinen ilme on erilainen verrattuna aiempiin Mega Man -sarjoihin ja myös kehittäjäksi vaihtui Inti Creates. Uuden hahmosuunnittelijan ja taiteilijan myötä myös päähahmo Zero sai uuden ulkonäön jonka tavoitteena oli tehdä hahmo enemmän ihmismäisen näköiseksi.
Pelejä on kritisoitu liiallisesta haastavuudestaan, ja niiden on uskottukin olevan suunnatut vanhemmille Mega Man -veteraaneille.
Capcom on myös ilmoittanut, että Mega Man Zero 4 on viimeinen Zero-sarjan peli. Myöhemmin sarjan neljä osaa julkaistiin myös kokoelmana Nintendo DS -konsolille. Alkuperäisten pelien lisäksi kokoelma tarjoaa uusille pelaajille tarkoitetun pelimuodon jossa kaikki osat pelataan läpi yksi toisensa jälkeen ja pelin vaikeustasoa on helpotettu suuresti.
Mega Man Zero
Mega Man Zero 2
Mega Man Zero 3
Mega Man Zero 4
Mega Man Zero Collection (Nintendo DS)
Mega Man -pelisarjat > Mega Man ZX (zex) (Rockman ZX)

Mega Man ZX -sarja on IntiCreatesin tekemä jatko Mega Man -sarjaan, mutta siinä ei esiinny yhtäkään samaa hahmoa edellisistä sarjoista. Ajallisesti sarja tapahtuu ainakin 200 vuotta Zero-sarjan päättymisestä. Pelisarjassa on tähän mennessä ilmestynyt kaksi osaa Nintendo DS -konsolille:
Mega Man ZX
Mega Man ZX Advent
Päähahmoina ovat uudet hahmot Vent ja Aile tai Grey ja Ashe. Vent ja Grey ovat nuoria poikia, Aile ja Ashe ovat vastaavasti nuoria tyttöjä. Mega Man ZX on ensimmäinen Mega Man -tasoloikkapeli, joka antaa pelaajan valita hahmokseen naispuolisen päähahmon. Päähenkilöt käyttävät niin sanottuja Biometalleja (Live Metaleja Japanissa) saadakseen taisteluun tarkoitettuja haarniskoita, joita kutsutaan Malleiksi eli Modeleiksi. Näitä malleja ovat
Model X - Mega Man X:ää muistuttava haarniska samantyylisillä voimilla
Model Z - Zeroa muistuttava haarniska
Model ZX - Model X ja Z;n yhdistetty malli
Model A - Model Albert, Axl:ia muistuttava haarniska
Model H, F, L ja P viittaavat Mega Man Zero -sarjan neljään kenraaliin: Harpuiaan, Fefniriin, Leviathaniin ja Phantomiin.
Model OX Zeron alkuperäisestä kehosta kehittynyt biometalli.
Mega Man muussa mediassa

Mega Man ja Rockman -aiheisia sarjakuvia on ilmestynyt Japanissa joitakin kymmeniä. Lisäksi Yhdysvalloissa muun muassa uutta Transformersia julkaisevalla kustantajalla, Dreamwavella, on oma Mega Man -sarja. Uusin Mega Man -sarjakuva on Archie Comicsin sarja joka ilmestyy tällä hetkellä Yhdysvalloissa.
Yksi esimerkki vain Japanissa julkaistuista sarjakuvista on Mega Man Zero -peleihin perustuva manga jonka on piirtänyt Hideto Kajima. Toisin kuin itse pelit joissa tunnelma on vakava, sarjakuva on hyvin huumoripitoinen.
Mega Man on nähty myös muutamassa TV-animaatiosarjassa. Hahmo nähtiin ensimmäisen kerran televisiossa sarjassa Kapteeni N. 1990-luvun alussa Capcom myös teetti klassiseen Mega Man -sarjaan pohjaten kolme OVA-animejaksoa, jotka on nyt julkaistu DVD-muodossa Japanissa ja USA:ssa. Tämä lyhyt anime kertoi kuinka Mega Man, Dr. Wily ja muita hahmoja tulivat pelimaailmasta oikeaan maailmaan Japaniin. Se oli erityisesti amerikkalaiselle yleisölle suunnattu opettavainen sarja, joka opetti mm. Japanin kulttuuria ja maantietoa tarinan ohessa.
1990-luvun puolivälissä Mega Man sai oman amerikkalaisen piirrossarjansa, jonka tuotti Ruby-Spears (mm. Mr. T sekä Alvin ja pikkuoravat -piirrettyjen tekijä). Sarja esitti hyvin "amerikkalaislokalisoidun" version itse pelistä, ja sai ristiriitaisen vastaanoton sarjan faneilta. Mega Man -piirrettyä tuotettiin kaksi tuotantokautta ja kolmaskin aiottiin tehdä, mutta sarja päätettiin, kun kolmannen kauden jaksoja oli saatu vasta yksi valmiiksi.
Tällä hetkellä Japanissa ja USA:ssa pyörii Battle Network -sarjaan pohjautuva anime, joka USA:ssa tunnetaan nimellä Mega Man: NT Warrior. USA:n ja Japanin televisioissa lähetetään myös uutta Mega Man Star Force -animesarjaa.
Musiikki

Mega Man -pelisarjan musiikista on muodostunut yksi sarjan suurimmista tunnusmerkeistä aina ensimmäisistä Nintendo Entertainment System -peleistä lähtien, ja pelisarjalla on sen historian aikana ollut useita säveltäjiä. Sarjaan liittyviä musiikkijulkaisuja ja -albumeita ovat pelaajat tehneetniin virallisesti kuin epävirallisestikin. Sarjan musiikit ovat muodostuneet vakiokalustoksi internetin pelimusiikkiyhteisöissä, jotka tuottavat niistä uudelleensovitettuja versioita. Jotkut rock-yhtyeet ovat ottaneet vahvasti inspiraatiota pelisarjasta, kuten yhdysvaltalaiset yhtyeet nimeltä The Megas ja The Protomen.
Ulkopuolisten kehittäjien Mega Man -julkaisuja

Kun ottaa huomioon miten suosittuja Capcomin Mega Man-pelit ovat, on varsin yllättävää, kuinka vähän ulkopuolisten kehittäjien julkaisuja on tehty niiden pohjalta.
Ensimmäiset tällaiset julkaisut olivat Hi Tech Expressionsin varhaiset PC-pelit: Mega Man ja Mega Man 3. Vaikka ne esittelivätkin aivan uusia Robot Mastereita ja vaikuttivat mielenkiintoisilta, pelit olivat grafiikoiltaan ja pelattavuudeltaan huonompia kuin Capcomin julkaisut, eivätkä myyneet kovin hyvin. On myös epäselvää, miksi toiselle pelille annettiin nimeksi Mega Man 3. On mahdollista, että kyseessä oli yksinkertainen markkinointitaktiikka (MM3 oli ensimmäinen maailmanlaajuisesti menestynyt Mega Man -peli).
Capcom lisensoi Mega Manin myös Tiger-yhtiölle, joka tuotti kannettavat LCD-versiot peleistä Mega Man 2 ja Mega Man 3. Nämä pelit olivat yllättävän uskollisia alkuperäisille, lukuun ottamatta ensimmäisen pelin spritea, jonka mukaan Mega Manillä oli ase eikä käsikanuunaa (Mega buster). Syystä tai toisesta nämäkään eivät menestyneet.
Myös Rockman & Forten pohjalta julkaistiin 1999 versio Wonderswan-käsikonsolille. Peli ei ollut suinkaan konversio vaan täysin uusi peli, jonka juonella on kaikesta päätellen jotain tekemistä Game Boylla julkaistun Mega Man 2 -pelihahmon Quintin kanssa. Pelin kehittäjä on tuntematon, mutta pääepäilty on Bandai.
Rockman Strategy on harvinaisin Rockman-peli, koska peli lisensoitiin Kiinaan, ja peliä on myyty ainoastaan Kiinassa.
Ulkopuolisten kehittäjien Mega Man -julkaisuja > Fanipelit

Pelisarjan fanit ovat kehittäneet suuren määrän Mega Man -pelejä, joista useimmat ovat täysin epävirallisia. Esimerkki fanipelistä josta tuli kuitenkin virallinen julkaisu on Street Fighter X Mega Man. Singaporelainen Seow Zong Hui aloitti pelin kehittämisen itsenäisesti ja epävirallisesti, mutta myöhemmin esitteli sen Capcomille. Lopulta Capcom ryhtyi pelin viralliseksi tukijaksi ja julkaisijaksi. Peli julkaistiin ilmaisjakeluun Capcom-Unity -sivustolla joulukuussa 2012.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pelisarjan viralliset kotisivut (englanniksi)
The Mega Man Knowledge Base, Mega Man -wiki (englanniksi)
Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
| --- | --- |
 Klassinen -sarja: : Mega Man • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • &Bass • 9 • 10 • 11
 Game Boy -sarja: : I • II • III • IV • V
 X -sarja: : Mega Man X • X2 • X3 • X4 • X5 • X6 • X7 • X8 • Xtreme • Xtreme 2 • Command Mission
 Legends -sarja: : Mega Man Legends • Mega Man Legends 2 • Misadventures of Tron Bonne
 Zero -sarja: : Mega Man Zero • Zero 2 • Zero3 • Zero 4
 ZX -sarja: : Mega Man ZX • ZX Advent
 Battle Network -sarja: : Battle Network • Battle Network 2 • Battle Network 3: Blue & White • Battle Network 4: Red Sun & Blue Moon • Battle Network 5: Team ProtoMan & Team Colonel • Battle Network 6: Cybeast Gregar & Cybeast Falzar • Rockman EXE Operate Shooting Star
 Muut pelit: : Mega Man Soccer • Super Rockman Adventure • Mega Man: Battle & Chase
 Hahmot: : Mega Man • Luettelo hahmoista
Uudelleenjulkaisut: : Rockman Complete Works • Mega Man Anniversary Collection • Mega Man X Collection • Mega Man Zero Collection • Mega Man Legacy Collection • Mega Man Legacy Collection 2 • Mega Man X Legacy Collection • Mega Man X Legacy Collection 2
 Elokuva- ja televisiosarjat: : Mega Man • Mega Man: Battle Network • Mega Man: Star Force • Mega Man: Fully Charged • Mega Man
Mega Man, päähahmo alkuperäisissä peleissä.
EFPTA

EFPTA (European Federation of Psychology Teachers' Associations) on Euroopan Psykologian Opettajien Yhdistysten Liitto. Sen tarkoituksena on tukea psykologian opettajia ja psykologian opetusta erityisesti toisella asteella. Yhdistys perustettiin 28.3.2004 ja siihen kuuluu tällä hetkellä 11 jäsentä/yhdistystä.
Liitto järjestää kaksi kertaa vuodessa seminaareja tai kongresseja eri puolilla Eurooppaa. Lisäksi toiminnasta kerrotaan kotisivun ja kaksi kertaa vuodessa ilmestyvän jäsenlehden välityksellä.
Demonaks

| Demonaks> Δημώναξ.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 100-luku Kypros
Koulutus ja ura
Opettaja:  Epiktetos
Oppilaat:  Lukianos
Koulukunta:  kyyninen
Demonaks (m.kreik. Δημώναξ, Dēmōnaks, lat. Demonax; 100-luku) oli antiikin kreikkalainen hellenistinen filosofi, joka pyrki herättämään kyynisen koulun uudelleen henkiin. Hän oli kotoisin Kyprokselta.
Elämä

Demonaks eli todennäköisesti keisari Hadrianuksen aikana, mutta hänen tarkkaa synnyin- ja kuolinaikaansa ei tunneta. Hän siirtyi Kyprokselta Ateenaan ja liittyi siellä kyyniseen koulukuntaan ennen kaikkea kunnioittaakseen kyynikkofilosofi Diogenes Sinopelaisen muistoa, sillä hän piti tätä parhaana Sokrateen antaman esimerkin edustajana. Diogeneen lisäksi hän sai vaikutteita ystävältään, stoalaiseen koulukuntaan kuuluneelta Epiktetokselta. Filosofina Demonaks ei vaikuta olleen omaperäinen, vaan hän lainasi eklektisesti aiemmilta filosofeilta, kuten juuri Diogeneelta ja Epiktetokselta. Hänen oppilaistaan tunnetuin on Lukianos.
Demonaks tunnetaan lähinnä pelkästään Lukianoksen kirjoittamasta elämäkerrasta Demonaksin elämä, joka esittää hänet ideaalissa valossa. Lukianos kuvaa Demonaksin lähes täydellisen viisaaksi ja hyväksi, ja antaa hänestä kuvan ystävällisenä, hyväntahtoisena ja onnellista elämää viettäneenä ihmisenä. Demonaks tuli Ateenassa niin suosituksi, että ihmiset kilpailivat siitä, kuka saa tarjota hänelle leipää, ja jopa pojat osoittivat kunnioitustaan antamalla hänelle omenoita. Hän kohtasi jonkin verran vastustusta tavasta, jolla puhui paheita vastaan, ja häntä syytettiin uhrien ja Eleusiin mysteereiden laiminlyömisestä. Tähän hän vastasi sanomalla, ettei hän uhrannut Athenelle, koska tämä ei voinut haluta hänen uhrejaan; ja että jos mysteerit olivat pahoja, ketään ei tulisi vihkiä niihin, ja jos ne olivat hyviä, ne tulisi paljastaa kaikille.
Demonaks ei koskaan avioitunut, vaikka Epiktetos pyysi häntä tekemään niin. Demonaks vastasi pyytämällä vaimokseen Epiktetoksen tytärtä — Epikteos oli itse lapseton poikamies, ja näin Demonaks toi esille sen ristiriidan, että Epiktetos siitä huolimatta kehotti toisia tekemään lapsia. Demonaks kuoli elettyään lähes satavuotiaaksi. Hänet haudattiin suurin juhlallisuuksiin, vaikka hän oli itse sanonut, ettei välittänyt vaikka hänen ruumiinsa heitettäisiin koirille.
Aiheesta muualla

Lucian: Life of Demonax. Sacred Texts. (englanniksi)
Antiikin filosofia  Kyyninen koulukunta
| --- | --- |
Kreikkalainen aika:  Antisthenes · Diogenes · Monimos · Onesikritos · Filiskos · Krates · Hipparkhia · Metrokles · Kleomenes · Bion · Menippos · Menedemos · Kerkidas · Teles
Roomalainen aika:  Demetrios · Oinomaos · Demonaks · Agathobulos · Sekundos · Peregrinos Proteus · Pankrates · Theagenes · Kreskentios · Herakleios · Asklepiades · Salustios
EEPROM

EEPROM-piiri.
EEPROM tai E²PROM (engl. Electronically Erasable Programmable Read-Only Memory) on haihtumatonta puolijohdemuistia, joka voidaan uudelleenkirjoittaa n. 10 000–100 000 kertaa. EEPROM-muistia käytetään pääasiassa asetustietojen tallentamiseen mikroprosessorin tai mikrokontrollerin sisältävissä laitteissa.
Tiedon tallentaminen EEPROMiin on suhteellisen hidasta ja voi kestää jopa sata kertaa kauemmin kuin tiedon lukeminen. EEPROMia ei kuitenkaan tarvitse tyhjentää lohkoittain (toisin kuin EPROMselvennä tai Flash-muisti), vaan uuden tiedon voi kirjoittaa vanhan päälle tavu kerrallaan.
Mikäli tarvitaan muutamaa sataa kilotavua suurempaa muistikapasiteettia, Flash-muisti on usein EEPROMia edullisempi vaihtoehto. Flash-muistisolut toimivat kuten EEPROMissa, mutta koska Flash tyhjennetään lohkoittain, sen logiikkaa on voitu yksinkertaistaa. Näin Flash-muisti vie vähemmän tilaa puolijohdealustalta ja on siten halvempaa.
Different Light

| Different Light The Bangles |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1985
 Julkaistu: 2. tammikuuta 1986
 Tuottaja(t): David Kahne
 Tyylilaji: poprock, uusi aalto
 Kesto: 38.48
 Levy-yhtiö: Columbia Records
The Banglesin muut julkaisut
| All Over the Place 1984 | Different Light 1986 | Everything 1988 |
Singlet albumilta Different Light
 ”Manic Monday” Julkaistu: 27. tammikuuta 1985  ”If She Knew What She Wants” Julkaistu: 1986  ”Walk Like an Egyptian” Julkaistu: 1. syyskuuta 1986  ”Walking Down Your Street” Julkaistu: 1987  ”Following” Julkaistu: 1987
Different Light on yhdysvaltalaisen popyhtye The Banglesin 2. tammikuuta 1986 julkaisema toinen albumi. Sen tuotti David Kahne.
Kappaleet

Manic Monday – 3.06
In a Different Light – 2.52
Walking Down Your Street – 3.04
Walk Like an Egyptian – 3.24
Standing in the Hallway – 2.56
Return Post – 4.22
If She Knew What She Wants (Jules Shear cover) – 3.49
Let It Go – 2.32
September Gurls – 2.45
Angels Don't Fall in Love – 3.23
Following – 3.21
Not Like You – 3.06
Kokoonpano

Susanna Hoffs - laulu, kitara
Vicki Peterson - kitara, taustalaulu
Debbi Peterson - rummut, taustalaulu
Michael Steele - basso, taustalaulu
Aiheesta muualla

Different Light discogs.com -sivustolla.
Document

| Document R> E.M. |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Sound Emporium, Nashville, 1987
 Julkaistu: 1. syyskuuta 1987
 Tuottaja(t): Scott Litt ja R.E.M.
 Tyylilaji: vaihtoehtorock, college rock
 Kesto: 39.51
 Levy-yhtiö: I.R.S. Records
R.E.M:n muut julkaisut
| Dead Letter Office 1987 | Document 1987 | Eponymous 1988 |
Document on R.E.M:n viides studioalbumi. Se julkaistiin syyskuussa 1987 muutama kuukausi kokoelmalevy Dead Letter Officen jälkeen. Document oli yhtyeen viimeinen studioalbumi I.R.S. Recordsille ja albumi, jonka myötä yhtye nousi lopullisesti merkittävien rockyhtyeiden joukkoon - joulukuussa 1987 R.E.M. oli Rolling Stonen kannessa otsikolla "Amerikan paras Rock and Roll -yhtye".
Document oli ensimmäinen Scott Littin tuottama R.E.M.-albumi. Littin ja yhtyeen yhteistyö jatkui aina New Adventures in Hi-Fi -levylle asti. Document oli ensimmäinen R.E.M. -levy, joka myi platinaa ja levyllä oli yhtyeen ensimmäinen suuri hitti: "The One I Love", joka nousi Yhdysvaltain singlelistan sijalle yhdeksän.
Kappalelistaus

Kaikki kappaleet Berry, Buck, Mills ja Stipe paitsi "Strange", joka on alun perin Wiren kappale.
"Finest Worksong" – 3:48
"Welcome to the Occupation" – 2:46
"Exhuming McCarthy" – 3:19
"Disturbance at the Heron House" – 3:32
"Strange" (Gilbert/Lewis/Newman/Gotobed) – 2:31
"It's the End of the World as We Know It (And I Feel Fine)" – 4:05
"The One I Love" – 3:17
"Fireplace" – 3:22
"Lightnin' Hopkins" – 3:20
"King of Birds" – 4:09
"Oddfellows Local 151" – 5:21
Lisäksi Euroopan CD-versiossa (1993) ovat seuraavat bonuskappaleet:
"Finest Worksong" (Other mix) – 3:48
"Last Date" – 2:16
"The One I Love" (live) – 4:06
"Time After Time etc." (live) – 8:22
"Disturbance at the Heron House" (live) – 3:25
"Finest Worksong" (Lengthy club mix) – 5:52
Vuosikausia "It's the End of the World as We Know It (And I Feel Fine)" oli R.E.M:n keikoilla viimeisenä soitettu kappale. "Finest Worksongia" on käytetty monesti keikkojen ensimmäisenä kappaleena.
"Lightnin' Hopkins" on bluesmuusikko Sam Hopkinsin lempinimi
Singlet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| single | julkaisupäivä | maa | formaatti | listasijoitus |
| It's the End of the World as We Know It (And I Feel Fine) | 24. elokuuta 1987 | Iso-Britannia | 7"/12" | - |
| The One I Love | 25. elokuuta 1987 | Yhdysvallat | 7"/12"/kasetti | #9 |
| The One I Love | 16. marraskuuta 1987 | Iso-Britannia | 7"/12"/CD | #51 |
| It's the End of the World as We Know It (And I Feel Fine) | 6. tammikuuta 1988 | Yhdysvallat | 7"/kasetti | #69 |
| Finest Worksong | 22. maaliskuuta 1988 | Yhdysvallat | 12" | - |
| Finest Worksong | 18. huhtikuuta 1988 | Iso-Britannia | 7"/12"/CD | #50 |
| The One I Love | 3. lokakuuta 1988 (uudelleen) | Iso-Britannia | 7"/12"/CD | - |
| The One I Love | 9. syyskuuta 1991 (uudelleen) | Iso-Britannia | 7"/CD/kasetti | #16 |
| It's the End of the World as We Know It (And I Feel Fine) | 2. joulukuuta 1991 (uudelleen) | Iso-Britannia | 7"/CD/kasetti | #39 |