stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kreikkalainen keittiö
Ruokavalio ja -kulttuuri > Terveysvaikutukset

Perinteinen kreikkalainen ruoka on hyvin terveellistä, ja sitä pidetään koko terveellisyydestään tunnetun Välimeren ruokavalion alkuversiona. Ruokavaliolla on tutkitusti useita terveysvaikutuksia, ja sen on todettu pidentävän elinikää sekä vähentävän sydäntauteja ja useiden syöpätyyppien esiintymistä. Terveellisyyteen vaikuttavat positiivisesti sekä hyvä ravintoaineiden jakauma että raaka-aineiden puhtaus ja laatu. Ruoka on perinteisesti ollut kasvispainotteista, lihaa on syöty suhteellisen vähän, ja runsas oliiviöljyn käyttö lisää ruoan terveellisyyttä.
Kreikassa alkuperäistä kreikkalaista ruokavaliota noudatetaan kuitenkin nykyään yhä vähemmän, mikä pätee Välimeren ruokavalion noudattamiseen yleisemminkin Välimeren alueella, kun ihmisten ruokatottumukset ovat länsimaistuneet. Ihmiset syövät yhä vähemmän kasviksia ja enemmän vaaleaa viljaa, punaista lihaa ja rasvaisia maitovalmisteita. Samalla kreikkalaiset ovat lihoneet tasaista vauhtia ainakin 1970-luvun puolivälistä alkaen. On todettu, että kreikkalainen ruokavalio toteutuu nykyään parhaiten vielä Kreetalla ja sielläkin vain joissakin osin.
Toisaalta erään vuonna 2020 julkaistun tutkimuksen mukaan kreikkalaisten vihannesten ja kalan kulutus olisi vuoden 1997 jälkeen kasvanut samalla kun maitotuotteiden, pähkinöiden, viljojen ja lihan kulutus on vähentynyt. Vuonna 2022 julkaistun tutkimuksen mukaan varsinkin nuoremmat kreikkalaiset syövät enemmän lihaa, viljaa, ja sokeroituja tuotteita sekä juomia, kun taas vanhemmat kreikkalaiset syövät enemmän vihanneksia, hedelmiä, palkokasveja, maitotuotteita, kalaa ja oliiviöljyä.
Ruokia > Alkuruokia

Tyypillisiä kreikkalaisia alkuruokia (ορεκτικά, orektiká) ovat:
Dolmades (ντολμάδες, ntolmádes) eli dolmadakia (ντολμαδάκια, ntolmadákia): viininlehtikääryleitä, sisältävät riisiä sekä tyypillisiä kreikkalaisia mausteita, on olemassa myös lihaa sisältäviä versioita.
Halloumi (χαλλούμι, challoúmi): lausutaan ”hallumi”, kova, Kyprokselta peräisin oleva lumenvalkoinen mintulla maustettu juusto, usein paistettuna.
Horta (χόρτα, chórta): höyrytettyjä kreikkalaisia ”villiruohoja”, maustetaan kreikkalaisella oliiviöljyllä sekä sitruunamehulla, syödään usein kylmänä.
Feta (φέτα, féta): usein maustettuna päältä kreikkalaisella oliiviöljyllä ja oreganolla.
Gigantes (γίγαντες, gígantes): valkoisia härkäpapuja tomaattikastikkeessa.
Kalamata-oliivit (ελιές Καλαμάτας, eliés Kalamátas), suuret, soikeat ja kypsäntummat oliivit, jotka ovat saaneet nimensä Kalamátan kaupungista.
Keftedakia (κεφτεδάκια, keftedákia): pieniä lihapullia tomaattikastikkeessa.
Kreikkalainen salaatti eli horiatiki (χωριάτικη σαλάτα, choriátiki saláta) eli kyläsalaatti: sisältää tuoretta tomaattia, kurkkua, punasipulia, oliiveja ja fetajuustoa sekä nykyään usein myös paprikaa. Perinteisesti salaatti maustetaan kreikkalaisella oliiviöljyllä, kreikkalaisella punaviinietikalla eli xídillä sekä oreganolla.
Saganaki (σαγανάκι, saganáki): paistettu kyläjuusto tai paistettu feta.
Spanakopita (σπανακόπιτα, spanakópita): filo-taikinasta tehty pinaattipiiras, jossa on sisällä pinaattia, kyläjuustoa sekä punasipulia.
Taramosalata (ταραμοσαλάτα, taramosaláta): mätisalaatti, jossa on mätiä, sitruunamehua, punasipulia, valkosipulia sekä kreikkalaista oliiviöljyä.
Tiropita (τυρόπιτα, tyrópita): filo-taikinasta tehty juustopiiras, jossa on sisällä fetajuustoa.
Tsatsiki (τζατζίκι, tzatzíki): jogurttipohjainen kurkku-valkosipulisalaatti, jota käytetään leivänpalojen dippauksessa.
Alkupaloja tilataan usein useiden ruokalajien lajitelmina (ποικιλία, poikilía, lausutaan ”pikilia”). Alkuruokien kanssa voidaan nauttia lasillinen ouzoa eli kreikkalaista anisviinaa, kiihottamaan ruokahalua.
Ruokia > Keittoja

Kreikkalaisia keittoruokia (σούπα, soúpa) ovat muun muassa:
Avgolemono (αυγολέμονο, avgolémono): kanakeitto, jossa on kanaa, kananmunaa, sitruunamehua sekä paljon riisiä.
Fakes (φακές, fakés): linssikeitto.
Fasolada (φασολάδα, fasoláda): papukeitto, jossa on papuja, tomaattia, porkkanaa, selleriä sekä tietysti kreikkalaista oliiviöljyä.
Magiritsa (μαγειρίτσα, mageirítsa): lammaskeitto sisäelimistä ja maustevihanneksista, syödään pääsiäisenä ensimmäisenä ruokana paaston päätyttyä.
Patsas (πατσάς, patsás): keitto, joka tehdään naudan, sian tai lampaan mahalaukusta. Kreikassa ruokalaji tunnetaan krapularuokana.
Psarosoupa (ψαρόσουπα, psarósoupa): lausutaan ”psarosupa”, kalakeitto, jossa on monenlaisia vihanneksia, kuten porkkanoita, parsaa, perunaa, selleriä sekä sipulia.
Ruokia > Pääruokia

Kreikkalaisia pääruokia (κύρια πιάτα, kýria piáta) ovat muun muassa:
Gemista (γεμιστά, gemistá): lausutaan ”jemista”, riisillä ja mausteilla täytettyjä paprikoita ja pihvitomaatteja.
Gyros (γύρος, gýros): lausutaan ”jiros”, maustettuja porsaanlihasiivuja suurehkossa vartaassa.
Kala (ψάρι, psári) grillattuna: Arvostetummista kaloista tyypillisiä ovat muun muassa kultaotsa-ahven (τσιπούρα, tsipoúra), meribassi (λαβράκι, lavráki), punamullo (μπαρμπούνι, barmpoúni), kummeliturska (μπακαλιάρος, bakaliáros) ja miekkakala (ξιφίας, xifías). Halvemmista tyypillisiä ovat muun muassa anjovis (γαύρος, gávros), sardiinit (σαρδέλες, sardéles), makrilli (κολιός, koliós) ja boga (γόπα, gópa).
Kalamaria (καλαμάρια, kalamária): friteerattuja kalmari-mustekalarenkaita.
Lammas (αρνί, arní) grillattuna kokonaisena: kypsytetty hitaasti maakuopassa hiilillä vartaassa, syödään pääsiäisenä, erittäin vanha perinneruoka.
Lampaankyljykset (παϊδάκια, païdákia) grillattuna: maustetaan oreganolla ja sitruunalla.
Keftedes (κεφτέδες, keftédes): lihapullia tomaattikastikkeessa, kuten keftadakia, mutta lihapullat ovat suurempia.
Kleftiko (κλέφτικο, kléftiko): uunissa paistettua marinoitua lampaanlihaa, alun perin kreikkalainen versio rosvopaistista, tunnetaan myös ”paperilampaana”.
Kokoras (κόκορας, kókoras): lausutaan ”kokora”, marinoitua kukkoa tomaattikastikkeessa.
Makkara (λουκάνικο, loukániko).
Musaka (μουσακάς, mousakás): munakoisopaistos, muistuttaa joissain määrin lasagnea, jossa pastalevyt on korvattu munakoisoviipaleilla.
Mustekala (χταπόδι, chtapódi) grillattuna.
Pastitsio (παστίτσιο, pastítsio): eräänlainen kreikkalainen makaronilaatikko tai lasagne, jossa pastalevyt on korvattu makaroneilla.
Spetsofai (σπετσοφάι, spetsofái): muhennos, joka tehdään erilaisista maalais- ja kylämakkaroista.
Sutzukakia (σουτζουκάκια, soutzoukákia): lausutaan ”sudzukakja”, pitkulaisia lihapullia valkosipuli-tomaattikastikkeessa.
Suvlaki (σουβλάκι, souvláki): lausutaan ”suvlaki”, maustettua porsaan-, lampaan- tai kananlihaa tai esimerkiksi miekkakalaa grillattuna tikussa.
Stifado (στιφάδο, stifádo): uunissa valmistettua naudanlihamuhennosta, jossa punaviinikastike.
Pääruokien kanssa lisukkeina ovat tavallisimmin riisi, paistetut perunat ja kasvikset sekä horta.
Ruokia > Jälkiruokia

Kreikkalaisia jälkiruokia (γλυκά, glyká) ovat muun muassa:
Baklava (μπακλαβάς, baklavás): filo-taikinasta valmistettu piiras, jossa on paljon pähkinämurskaa sekä makeaa kastiketta, joka on valmistettu hunajasta, sokerista sekä siirapista.
Galaktobureko (γαλακτομπούρεκο, galaktompoúreko): filo-taikinasta tehty piirakka, jossa täyte on tehty maidosta.
Halva (χαλβάς, chalvás): seesamitahnasta valmistettu leivonnainen.
Jogurtti ja hunaja (γιαούρτι με μέλι, giaoúrti me méli): tuoretta jogurttia ja hunajaa, lausutaan kreikaksi ”jaurti me meli”.
Krepes (κρέπες, krépes): ohukaisia, esimerkiksi jäätelön, makean kastikkeen tai keksinmurujen kera.
Lukumades (λουκουμάδες, loukoumádes): pieniä friteerattuja donitsintapaisia palloja, jotka maustetaan friteerauksen jälkeen runsaalla hunajalla sekä kanelilla.
Tsureki (τσουρέκι, tsouréki): erittäin makea leivännäköinen kakku, syödään pääsiäisenä.
Tuoreita hedelmiä: usein tuoretta vesimelonia, hunajamelonia, viikunoita sekä viinirypäleitä lautasella.
Ouzoa tarjotaan myös jälkiruualla, koska se edistää ruuansulatusta ja rauhoittaa vatsaa.
Juomia

Frappé (φραπές, frapés) on vaahtoava kreikkalainen jääkahvi. Se tehdään pikakahvista tehosekoittimessa, ja siihen lisätään jääpaloja sekä joskus myös maitoa.
Kreikkalainen kahvi (ελληνικό καφέ, ellinikó kafé) on erittäin tummaa siirappimaista makeaa kahvia.
Metaxa (Μεταξά, Metaxá) on kreikkalaisen viinin ja brandyn sekoitus, useimmiten 40-prosenttinen.
Olut (μπίρα, bíra). Kreikassa on monia omia olutmerkkejä, kuten mm. Mythos ja Fix. Oluita nautitaan useimmiten ruokajuomina.
Ouzo (ούζο, oúzo) on anisviinaa. Ouzo sekoitetaan useimmiten veteen jolloin siitä tulee maidonvalkoista.
Tsipuro (τσίπουρο, tsípouro) on rypälemäskistä tislattua maustamatonta viinaa, joka on usein kotipolttoista. Kreetalla tsipuroa kutsutaan nimellä rakí; tällöin sitä ei pidä sekoittaa turkkilaiseen rakiin, joka vastaa ennemmin ouzoa.
Viini (κρασί, krasí), useimmiten ruokajuomana.
Juomia > Viinit

Kreikan viinikulttuuri on nykyisin melko vaatimatonta verrattuna antiikin kreikkalaiseen viinikulttuuriin, josta koko viinikulttuurimme sai alkunsa kolme tuhatta vuotta sitten. Kreikan viinialueet ovat suhteellisen pieniä, ja kuivan ja kuuman ilmaston vuoksi viinitarhat on yleensä sijoitettu pohjoisrinteisiin. Maan tärkeimmät viinialueet sijaitsevat maan pohjoisosissa, kuten Náousassa, missä tehdään tynnyrikypsytettyjä punaviinejä. Etelän Neméan seudun punaviinit ovat myös tunnettuja samoin kuin Patraksen väkevät viinit. Kreikan rypälelajikkeet ovat yleensä paikallisia, joita muualla maailmassa ei käytetä. Näitä ovat vaaleat Asýrtiko, Rodítis ja Rompóla (Robóla) sekä tummat Agiorgítiko, Limnió, Mandilariá, Xinómavro ja Mavrodáfni. Myös Muscatia käytetään. Kreikan erikoisuus on koko maan alueella valmistettava pihkalla maustettu valkoviini retsína. Se on ainoa eurooppalainen mieto rypäleviini, jota saa maustaa.
Kirjallisuutta

Dalby, Andrew: Siren Feasts: A History of Food and Gastronomy in Greece.  Routledge, 2013.  ISBN 1134969856
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta kreikkalainen keittiö Wikimedia Commonsissa
Kala oli yksi antiikin kreikkalaisten suosikkiruoista. Kala-aiheista koristelua punakuviotekniikalla koristellussa kalalautasessa noin vuodelta 350–325 eaa. Louvre.
Taverna Límnoksella.
Kyläjuhlat Santorínilla.
Kreikkalainen salaatti ja tsatsiki.
Horta eli höyrytettyjä villiruohoja oliiviöljyssä.
Musakaa, jossa on kesäkurpitsaa ja perunaa.
Mustekalaa.
Suvlakilautanen: lihavarras sekä ranskanperunoita, riisiä ja kasviksia.
Kreikkalainen kahvi liköörin kera.
Zákynthoksen viinejä.
Kromna

| Kromna> Κρῶμνα.Sijainti |
| --- | --- |
 Kromna
Koordinaatit:  41°49′46″N, 32°40′14″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Tekeönü, Hisarköy, Kurucaşile, Bartın
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Paflagonia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kromna (m.kreik. Κρῶμνα, Krōmna, lat. Cromna) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Paflagoniassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi nykyisen Bartınin maakunnan Hisarköyn kylän tienoilla.
Maantiede

Kromnan kaupunki sijaitsi Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren etelärannalla. Siitä noin 60 stadioninmittaa länteen sijaitsi Erythinoi, ja jonkin verran kauempana samassa suunnassa myöhemmin perustettu Amastris. Kromnasta 90 stadionia itään sijaitsi Kytoros. Kromnan kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.
Historia

Kromna oli miletoslaisten perustama kaupunki. Varhaisin maininta siitä on Homeroksen Iliaassa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Krōmnitēs (Κρωμνίτης), Krōmnaīos (Κρωμναῖος) ja Krōmnaieus (Κρωμναιεύς).
Kromna löi omaa hopea- ja pronssirahaa klassisen kauden jälkimmäiseltä puoliskolta 300-luvulta eaa. lähtien. Herakleian tyranni Amastris yhdisti Kromnan synoikismoksessa uudeksi Amastriin kaupungiksi hellenistisen kauden alkupuolella noin vuonna 300–290 eaa. yhdessä läheisten Kytoroksen, Sesamoksen ja Tieionin eli Tioksen kaupunkien kanssa.
Krottikalat

| Krottikalat |
| --- | --- |
 Kyhmylyhtykrotti (Melanocoetus johnsoni)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Krottikalat Lophiiformes  Garman, 1899
Alalahkot
 Lophioidei  Antennarioidei  Chaunacoidei  Ogcocephaloidei  Ceratioidei 
Katso myös
   Krottikalat Wikispeciesissä   Krottikalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Krottikalat (Lophiiformes) on viuhkaeväisten kalojen lahko, josta tunnetaan  yli 300 lajia, jotka on jaettu 18 heimoon. Useimmat krottikalat ovat syvänmeren kaloja, mutta lahkoon kuuluu myös trooppisten koralliriuttojen matalikoilla eläviä lajeja. Syvänveden lajit ovat pelagisia,  riutoilla elävät pohjakaloja.
Pikkusyvännekrotti (Cryptopsaras couesii)
Tyypillistä krottikaloille on selkäevän etumaisen ruodon muuntuminen saaliin houkuttimena toimivaksi "ongeksi ja syötiksi". Tämä piikkimäinen eväruoto (illicum) sijaitsee muista erillään aivan kalan kuonon päällä. Rintaevät ovat jokseenkin raajamaiset, ja vatsaevät sijaitsevat rintaevien etupuolella tai puuttuvat kokonaan.
Krottikalojen koko vaihtelee kuudesta senttimetristä aina 1,2 metriin.
Aiheesta muualla

Order Summary for  Lophiiformes (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q206948  Wikispecies: Lophiiformes  ADW: Lophiiformes  AFD: Lophiiformes  BioLib: 15891  BOLD: 255  CoL: 3GY  EoL: 5448  EPPO: 1LPHIO  GBIF: 1305  iNaturalist: 61542  IRMNG: 10765  ITIS: 164495  NBN: NBNSYS0000183684  NCBI: 8070  NZOR: a0591d08-0071-4a09-afac-392f86514c28  Open Tree of Life: 583640  Paleobiology Database: 35691  Plazi: 03856F28-FF99-814E-14D7-F973A433FB3A  uBio: 113907  WoRMS: 10316
Kriisiviestintä

Kriisiviestintä on organisaatioviestinnän erikoistilanne ja keskeinen osa laajempaa kriisinhallinnan käsitettä. Yksinkertaisimmillaan kriisiviestinnän kuvataan olevan nopeutettua perusviestintää. Kriisi itse on määritelmänsä mukaisesti sekä uhka että mahdollisuus.
Kriisiviestinnän vaikutukset eivät jää aina vahingon rajoittamiseen (se voi usein myös lisätä vahinkoa). Erityisen onnistunut kriisiviestintä voi myös nostaa viestijän imagon kriisiä edeltänyttä tilannetta korkeammalle. Kriisiviestinnän merkitys on kasvanut 2000-luvulla uusiin mittoihin. Samalla kun brändeistä ja luottamuksesta on tullut yritysten tärkeintä omaisuutta, imagoa mahdollisesti kolhivien kriisien vaikutus yritysten tuloksiin on voimistunut. Äärimmäisessä tapauksessa vuosikymmenien aikana rakennettu maine voi murentua yhdessä yössä.
Kehitys

Kriisiviestintä on kehittynyt viime aikoina harppauksin. 
Viestintäsykli on nopeutunut huomattavasti vuosien kuluessa ja passiivisesta kriisitiedottamisesta on muun muassa Internetin ja viestintämonopolien murtumisen myötä siirrytty aitoon, monisuuntaiseen viestintään. Tästä esimerkkinä on vuonna 2004 tsunamikatastrofin aikana toimineet Rayadiversin nettisivut, jotka välittivät ajantasaisinta tietoa maailmalle.
1980-luvulla Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden yhteydessä Suomen valtionhallinto piti ensimmäisen tiedotustilaisuutensa vasta vuorokausien kuluttua tapahtuneesta. 2000-luvulla sen odotetaan reagoivan tunneissa, kun yleisö reagoi nopeimmillaan jopa minuuttiaikataululla. Tästä esimerkkinä voidaan pitää Jokelan koulusurmia, johon liittyen julkaistiin ensimmäinen viesti internetin keskustelupalstalla vain kymmenen minuuttia ensimmäisestä hätäilmoituksesta – kahta minuuttia aikaisemmin kuin ensimmäinen poliisipartio oli edes ehtinyt tapahtumapaikalle.
Valmistautuminen kriisiviestinnän avain

Kriisitilanteeseen voidaan varautua tekemällä kriisiviestintäsuunnitelma. Suunnitelmassa määritellään organisaation viestintävastuulliset kriisitilanteessa, tunnistetaan mahdollisia kriisitilanteita ja suunnitellaan valmiiksi kriisitilanteessa käynnistettäviä prosesseja. Käytännön harjoitukset ovat myös avuksi valmistautuessa mahdollisiin kriisitilanteisiin.
Kriisiviestinnän tutkimustilanteita

Kriisiviestintää tutkitaan ja havainnollistetaan yleisesti tunnettujen tapausten myötä. Näistä käytetyimpiä ovat seuraavat tapaukset.
Kriisiviestinnän tutkimustilanteita > Henkilövahinkoihin johtaneet onnettomuudet

Estonian uppoaminen
Intian valtameren tsunami
Kurskin uppoaminen
Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus
Kriisiviestinnän tutkimustilanteita > Henkilörikokset

Beltwayn ampumistapaukset
Tylenol-murhat (malliesimerkki onnistuneesta kriisinhallinnasta)
Kriisiviestinnän tutkimustilanteita > Poliittiset kriisit

Clinton/Lewinsky-skandaali
Irak-vuoto
Watergate
Kriisiviestinnän tutkimustilanteita > Muut

Exxon Valdezin öljyonnettomuus (malliesimerkki epäonnistuneesta kriisinhallinnasta)
Kirjallisuutta > Yleisteokset, teoria

Korpiola, Lilly: Kriisiviestintä digitaalisessa julkisuudessa.  Helsinki:  Infor, 2011.  ISBN 978-952-5928-10-5
Karhu, Matti & Henriksson, Arto: Skandaalit & katastrofit: Käytännön kriisiviestintäopas.  Helsinki:  Infor, 2008.  ISBN 978-952-5123-80-7
Huhtala, Hannele M. J. & Hakala, Salli: Kriisi ja viestintä: Yhteiskunnallisten kriisien johtaminen julkisuudessa.  Helsinki:  Gaudeamus, 2007.  ISBN 978-952-495-002-2
Juholin, Elisa: Communicare! Viestintä strategiasta käytäntöön.  (5. uudistettu painos)  Helsinki:  Infor, 2009.  ISBN 978-952-5123-88-3
Kuutti, Heikki: Mediakierre: Selviytyminen kielteisessä julkisuudessa.  Helsinki:  Infor, 2008.  ISBN 978-952-5123-78-4
Skoglund, Thomas: Yrityksen kriisinhallinta: Johtajuus ja viestintä.  ((Krishantering: Om ledarskap och kommunikation, 2002.) Suomentanut Raija Viitanen. Business books)  Helsinki:  Tietosanoma, 2004.  ISBN 951-885-230-8
Lehtonen, Jaakko: Ettei pahin tapahtuisi: Riski- ja kriisiviestinnän perusteet.  Helsinki:  Mainostajien liitto, 2009.  ISBN 952-5262-34-0
Kirjallisuutta > Kriisiviestintätilanteet

Hakala, Salli: Koulusurmat verkostoyhteiskunnassa: Analyysi Jokelan ja Kauhajoen kriisien viestinnästä.  (Kriisit ja viestintä -tutkimushanke. Viestinnän laitoksen tutkimusraportteja 2/2009)  Helsinki:  Viestinnän tutkimuskeskus CRC, Helsingin yliopisto, 2009.  ISBN 978-952-10-5315-3  Teoksen verkkoversio (PDF). (Arkistoitu – Internet Archive)
Raittila, Pentti (toim.): Uutinen Estonia: Kriisiviestintä ja journalismin etiikka koetuksella.  Tampere:  Tampere University Press, 1996.  ISBN 951-44-3924-4
Aiheesta muualla

The Tylenol Crisis: How Effective Public Relations Saved Johnson & Johnson. (Arkistoitu – Internet Archive)
Crisis, Communication and Society Research Network, University of Helsinki
Sven Krohn

Sven Ilmari Krohn (9. toukokuuta 1903 Helsinki – 26. kesäkuuta 1999 Tampere) oli suomalainen filosofi.
Krohn opiskeli filosofiaa Helsingin yliopistossa vuodesta 1921 alkaen. Valmistuttuaan maisteriksi vuonna 1929 hän siirtyi veljensä Eino Krohnin kanssa opettajaksi Helsingin Kulmakouluun. Jo sitä ennen hän oli löytänyt teosofisen Ruusu-Risti-liikkeen.
Vuonna 1949 valmistuneessa väitöskirjassaan Krohn arvosteli loogisen empirismin perusväitteitä: hänen mukaansa filosofian tehtävänä ei ole toimia vain kielen kritiikkinä, vaan sen pitää olla myös esimerkiksi pohjana etiikalle. Tätä käsitystään hän kehitteli 1950-luvulla julkaistuissa saksankielisissä julkaisuissaan.
Vuonna 1960 Sven Krohnista tuli Turun yliopiston filosofian professori. Hänen johdollaan Turusta tuli fenomenologis-hermeneuttisen filosofian keskus Suomessa. Krohnin oppilaina ovat opiskelleet muun muassa Matti Juntunen, Lauri Rauhala, Lauri Routila, Lauri Mehtonen ja Seppo Sajama.
Teoksia

Totuus, arvo ja ihminen: Filosofisia esseitä.  Porvoo Helsinki:  WSOY, 1967.  ISBN 951-680-412-8  (2. esipuheella täydennetty painos: Jyväskylän yliopisto, 1990)
Ihminen, luonto ja logos.  Jyväskylä:  Gummerus, 1981.  ISBN 951-20-2113-7
Jälleensyntymisen oppi elämää ja kuolemaa, itää ja länttä yhdistävänä.  (Jyväskylän yliopisto. Filosofian laitos. Julkaisu 30)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, 1986.  ISBN 951-679-536-6
Astronautti: Runoja.  Oulu:  Pohjoinen, 1987.  ISBN 951-749-077-1
Planeetan uni.  Oulu:  Pohjoinen, 1992.  ISBN 951-749-162-X
Valkoinen aukko: Tieto, usko ja filosofia.  (Prometheus)  Oulu:  Pohjoinen, 1993.  ISBN 951-749-185-9
Etsin ihmistä: Filosofisia esseitä.  (Toimittanut Marita Airakorpi)  Helsinki:  WSOY, 1996.  ISBN 951-0-21198-2
Vaellus maassa ja tähdissä.  Nurmo:  Aristo, 1996.  ISBN 952-90-8297-5
Kirjallisuutta

Salmela, Mikko: Suomalaisen kulttuurifilosofian vuosisata.  (Väitöskirja: Helsingin yliopisto)  Helsingissä:  Otava, 1998.  ISBN 951-1-15356-0
Aiheesta muualla

Erkki Lehtiranta: Filosofi Sven Krohn ja ihmisyyden pitkä tie (Arkistoitu – Internet Archive). Uusi Safiiri 1/1997.
Lars Hertzberg: Krohn, Sven (Arkistoitu – Internet Archive). Filosofia.fi.
Ilkka Niiniluoto: Ydinihminen totuuden toiviotiellä. Julkaistu Helsingin Sanomissa 3.7.1999.
S/S Kronoborg

S/S Kronoborg oli uusikaupunkilaisen Rederibolaget Zachariassen & Co. -varustamon omistama rahtilaiva, joka oli 1930-luvun lopulla Suomen kauppalaivaston suurin alus (ja kaikista Suomen lipun alla purjehtineista höyrylaivoista toiseksi suurin, suurin höyrylaiva oli S/S Albertina/Kotka).
Aluksen vaiheita

Kronoborg rakennettiin vuonna 1920 Belfastissa Pohjois-Irlannissa ja se sai nimekseen Port Curtis. Vuonna 1936 sen nimeksi vaihtui Tower Dale, mutta se myytiin jo samana vuonna Suomeen ja nimettiin Kronoborgiksi. Alus oli sitten normaalissa rahtiliikenteessä.
Toukokuussa 1941 alus oli New Yorkissa lastaamassa suomalaisen kansanhuollon tarvitsemia tarvikkeita. Lastauksen jälkeen alus lähti satamasta määränpäänään Liinahamarin satama. Muutaman päivän matkanteon jälkeen alus joutui sakeaan sumuun. Sumun seasta ilmestyi aluksen taakse yllättäen brittiläinen risteilijä, joka antoi s/s Kronoborgille määräyksen jatkaa kohti Orkneysaaria. Aluksen kapteeni Uno Andersson ei kuitenkaan halunnut viivästyttää lastinsa saapumista Suomeen, joten hänen käskyllään höyrynpainetta ryhdyttiin kasvattamaan aluksen konehuoneessa. Sumun jatkuessa ja pimeyden haitatessa tähystystä entisestään päätti kapteeni irtautua saattueesta ja käski aluksen kaartamaan jyrkästi vasempaan. Irtautuminen onnistui, mutta lastin perillepääsy hidastui saksalaisten pidätettyä aluksen Kirkkoniemeen kokonaiseksi kuukaudeksi, jonka jälkeen alus pääsi lähtemään arvokkaan lastinsa kanssa Suomeen.)
Jatkosodan lopulla alus oli piilotettuna Vehasten saarten väliseen Syväsalmeen.
Kronoborg luovutettiin vuonna 1945 sotakorvauksena Neuvostoliittoon. Se sai uuden nimen Kronstadt ja oli liikenteessä vuoteen 1970 saakka, jolloin se myytiin romutettavaksi Espanjaan.
Tekniset tiedot

Pituus: 135 metriä
Leveys: 17,5 metriä
Vetoisuus: 6 537 BRT
Pekka Kruus

Pekka Kruus (s. 30. maaliskuuta 1961 Jämsä) toimi jääkiekon SM-liigassa linjatuomarina kausina 1991–1999 ja päätuomarina kausina 1999–2002. Hän on tuominnut myös kansainvälisiä otteluita. Hän pelasi itse III-divisioonassa.
Kreikkalaisen kirjaimiston historia

Alkukreikka
(n. 2000 eaa.)
Mykeneläinen kreikka
(n. 1600–1100 eaa.)
Muinaiskreikka
Homeerinen kreikka
Klassinen kreikka
(n. 800–300 eaa.)
Koinee-kreikka
(n. 300 eaa.–330)
Bysantin kreikka
(n. 330–1453)
Nykykreikka
(1453–)
Katharévousa
Dimotikí
Kreikan kielikiista
Katso myös
Kreikkalaisen kirjaimiston historia
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Kreikkalaisen kirjaimiston historia ulottuu 700-luvulta eaa. eli foinikialaisen kirjaimiston sovittamisesta kreikan kieleen aina nykyaikaan saakka. Kirjaimisto vakiintui nykyiseen muotoonsa 300-luvulla eaa.