stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paavo Aitio
Elämäkerta

Aitio vanhemmat olivat kirvesmies Johannes Aitio ja Saima Elvira Rinne. Aitio vietti nuoruutensa Turun Nummen kaupunginosassa ja eteni kansakoulupohjalta jo nuorella iällä suurehkon turkulaisen G. E. Nylundin konetehtaan apupojasta konttoripäälliköksi. Aition puolisona oli vuodesta 1945 Irja Maria Kankare. Heillä oli kaksi tytärtä.
Aitio astui politiikkaan jatkosodan jälkeen sosialidemokraattien riveissä ja hänet valittiin Turun kaupunginvaltuustoon ja -hallitukseen vuonna 1945. Hän kuitenkin siirtyi jo seuraavana vuonna kansandemokraatteihin, ensin Sosialistiseen Yhtenäisyyspuolueeseen (SYP) ja lopulta vuonna 1948 Suomen kommunistiseen puolueeseen (SKP). Hän toimi koko uransa lähinnä SKDL:n piirissä, joten SKP:n jäsenyys oli luultavasti pelkkä muodollisuus, jolla hän sai poliittisen uransa käyntiin. Aitio nousi eduskuntaan vuoden 1951 vaaleissa. Hän johti SKDL:n liittoneuvostoa vuodet 1955–1979. Tunnetummaksi hän tuli kohotessaan eduskunnan varapuhemieheksi kesken kauden kuolleen Toivo Kujalan tilalle vuonna 1959. Aitio jatkoi puhemiehistössä vuoteen 1968. Hän oli myös presidentin valitsijamies vuosien 1950, 1956 ja 1968 vaaleissa.
1960-luvulla Aitio oli vaaleissa saamiensa äänimäärien perusteella SKDL:n suosituimpia poliitikkoja, minkä vuoksi SKP antoi hänelle enemmän aatteellista liikkumavaraa reformistiseen suuntaan kuin monille muille. Hän oli SKDL:n ehdokkaana vuoden 1962 presidentinvaaleissa, ja vuoden 1968 vaaleissa hän sai Urho Kekkosen valitsijamiehenä lähes 21 000 ääntä. Aitio sai vuodesta 1964 alkaen tunnustella yhteistyötä SDP:n Väinö Leskisen ja Maalaisliiton Arvo Korsimon kanssa, mikä johti lopulta kansanrintamahallituksen syntyyn vuoden 1966 vasemmiston vaalivoiton jälkeen. Aitio ei vielä tähän hallitukseen tullut mukaan, mutta siirtyi johtamaan SKDL:n eduskuntaryhmää.
Aitio toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Koiviston I hallituksessa vuosina 1968–1970 (nimeke muuttui 1. maaliskuuta 1970 liikenneministeriksi) sekä työvoimaministerinä hätätilahallituksena tunnetussa Miettusen II hallituksessa vuosina 1975–1976. Jälkimmäisessä hallituksessa hänen poliittisena sihteerinään oli Jorma Hentilä. Vasemmisto yritti 1970-luvulla useasti nostaa Aition takaisin eduskunnan puhemiehistöön, mutta eduskunnan porvarienemmistö äänesti toiseksi varapuhemieheksi aina kokoomuslaisen, vaikka SKDL oli vuosina  1972–1979 toiseksi suurin puolue ja kokoomus vasta neljänneksi suurin. Aitio nimitettiin vuoden 1977 alussa Turun ja Porin Läänin maaherraksi, jolloin hän jätti muun politiikan.
Aitiota kyseltiin vielä vuoden 1982 presidentinvaalien ehdokkaaksi, mutta hän kieltäytyi. Aitio vihittiin Turun yliopiston valtiotieteen kunniatohtoriksi vuonna 1980 ja hän sai ministerin arvonimen vuonna 1988, vuotta ennen kuolemaansa.
Muistaminen

Sukulaiset polttivat Aition laajan yksityisarkiston hänen kuoltuaan. Tarkoituksena oli tuhota mahdollisesti arkaluontoisia tietoja sisältäneet paperit. Aitiolla oli tapana tehdä yksityiskohtaisia muistiinpanoja lähes kaikista käymistään keskusteluista.
Turun ylioppilaskyläsäätiö teki aloitteen tien nimeämiseksi Turussa Aition mukaan. Vuonna 2002 voimaan tulleessa asemakaavassa on Nummen kaupunginosaan aivan Aition entisen kotipaikan lähelle kaavoitettu Paavo Aition polku -niminen jalankulku- ja pyöräilyväylä, joka johtaisi Pispalantieltä Kirkkotielle Caribia-hotellin eteläpuolella. Sitä ei ole kuitenkaan rakennettu.lähde?
Katri-Helena Eskelinen

Katri-Helena Eskelinen, 1971
Katri-Helena Eskelinen (8. huhtikuuta 1925 Siilinjärvi – 14. heinäkuuta 2014 Siilinjärvi) oli suomalainen ministeri ja kansanedustaja. Keskustaa edustanut Eskelinen oli Kuopion läänin vaalipiiristä valittu edustaja vuosina 1966–1987. Hän toimi toisena sosiaali- ja terveysministerinä sekä 1970–1971 että 1979–1982.
Eskelinen tunnettiin periaatteellisesta toiminnasta muun muassa perhepolitiikassa. Hän puhui voimakkaasti pienten lasten kotihoidon puolesta. Vuonna 2015 Siilinjärven kunta järjesti "Kaikkien aikojen siilinjärveläinen" -äänestyksen jonka Eskelinen voitti. Eskeliselle myönnettiin kotiseutuneuvoksen arvonimi vuonna 1988.
Rafael Colliander

Gustaf Rafael Colliander (19. huhtikuuta 1878 Turku – 25. toukokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko. Hän oli RKP:n pitkäaikainen pääsihteeri vuosina 1920–1938. Hänen vanhempansa olivat lennätinkonttorin päällikkö Karl Fredrik Colliander ja Valborg Amanda Vahlman. Hänen puolisonsa olivat Aina Rafaela Silander 1902–1919 ja Märta Augusta Lindberg 1933–1938.
Colliander pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta 1896. Hän toimi lehtimiehenä ja oli Åbo Tidningin toimitussihteerinä 1902–1905, Västra Finlandin päätoimittajana 1905–1919 sekä Åbo Underrättelserin toimitussihteerinä 1908–1917 ja lehden Helsingin toimittajana 1920–1933.
Colliander valittiin Turun kaupunginvaltuustoon jo 1906 ja vuoden 1909 eduskuntavaaleissa hän tuli valituksi eduskuntaan. Ensimmäinen kausi kansanedustajana jäi lyhyeksi ja päättyi kevättalvella 1910. Uudelleen Colliander pääsi läpi vaaleissa 1917 ja hän istui näin eduskunnassa vielä kolmeen otteeseen 1917–1924, 1927–1930 ja 1933–1938. Presidentin valitsijamies hän oli 1925 ja 1931.
Teoksia

Erinringar från Storsträjken i Åbo 19 31/X - 6/XI 1905. Åbo Tidning, Åbo 1906, suomeksi nimellä Muistelmia suurlakosta Turussa 19 31/X - 6/X1 05. Turku 1906
Finlandssvenskarnas kamp för nationellt fortbestånd : lägets allvar kräver svensk samlin. Åbo 1924
Svenska folkpartiet i Finland 1906-1926 : en översikt utarb. på uppdrag av centralstyrelsen. Svenska folkpartiet i Finlad, Helsingfors 1926
Eeli Erkkilä

| Eeli Erkkilä> Ministeri sosiaaliministeriössä |
| --- | --- |
 Sukselaisen II hallitus 13.1.1959 – 14.7.1961  
Edeltäjä:  Rafael Paasio
Seuraaja:  Mauno Jussila
Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri
 Miettusen I hallitus  26.2.1962 – 13.4.1962  
Edeltäjä:  Kauno Kleemola
Seuraaja:  Veikko Savela
Sisäasiainministeri
 Karjalaisen I hallitus  13.4.1962 – 8.2.1963  
Edeltäjä:  Eemil Luukka
Seuraaja:  Niilo Ryhtä
Kansanedustaja
 21.7.1951–1.4.1963  
Ryhmä/puolue:  Maalaisliiton eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Oulun läänin vaalipiiri 
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. marraskuuta 1909 Oulainen
Kuollut: 1. huhtikuuta 1963 (53 vuotta) Oulainen
Ammatti:  pienviljelijä
Tiedot
Puolue:  Maalaisliitto
Eeli Johannes Erkkilä (21. marraskuuta 1909 Oulainen – 1. huhtikuuta 1963 Oulainen) oli suomalainen pienviljelijä joka toimi Maalaisliiton kansanedustajana ja ministerinä 1950-luvulla ja 1960-luvun alussa.
Erkkilän vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Erkkilä ja Anna Ylikivelä. Hän kävi kansakoulun ja oli sen jälkeen pienviljelijänä Oulaisissa. Erkkilä osallistui jo ennen sotia nuorisoseura- ja raittiusliikkeen toimintaan kotiseudullaan ja hänet valittiin Oulun raittiuspiirin piirisihteeriksi vuonna 1938. Erkkilä aloitti poliittisen uransa Maalaisliiton rivijäsenenä ja eteni vähitellen puolueen johtoelimiin toimien muun muassa Maalaisliiton Oulun piirin toiminnanjohtajana 1947–1951. Hän oli puolueen kansanedustajana vuosina 1951–1963 edustaen Oulun läänin vaalipiiriä.
Erkkilä oli toisena sosiaaliministerinä Sukselaisen II hallituksessa 1959–1961, toisena kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Miettusen I hallituksessa 1961–1962, kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Miettusen I hallituksessa helmikuulta huhtikuulle 1962 ja sisäasiainministerinä Karjalaisen I hallituksessa 1962–1963. Erkkilä joutui jättämään ministerintehtävänsä sairauden vuoksi 8. helmikuuta 1963 ja hänen tilalleen sisäministeriksi nimitettiin Niilo Ryhtä.
Erkkilä oli Maalaisliiton puoluevaltuuskunnan ja MTK:n valtuuskunnan jäsen sekä jäsenenä useiden yritysten hallintoneuvostoissa. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Oulaisten kunnanvaltuuston puheenjohtajana vuodesta 1953 ja myös kunnanhallituksen jäsenenä. Politiikan ulkopuolella Erkkilä toimi Mustalaislähetyksen varapuheenjohtajana ja vuonna 1954 hänestä tuli Oulun raittiuspiirin puheenjohtaja.
Erkkilä oli naimisissa vuodesta 1938 Martta Elisabet Jääskelän kanssa.
The House of the Rising Sun

The House of the Rising Sun on kansanlaulu Yhdysvalloista. Se tunnetaan myös nimillä House of Rising Sun ja Rising Sun Blues, ja sen ovat levyttäneet Josh White, Joan Baez, Bob Dylan ja The Animals. Kappaleen menestynein versio oli englantilaisen rockyhtye The Animalsin tekemä rocksovitus vuonna 1964. Tämä kappale oli hitti Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Yhdysvalloissa, Ruotsissa, Suomessa ja Kanadassa.
Vilho Annala

| Vilho Annala |
| --- | --- |
 Kulkulaitosministeri Annala 1940-luvun alussa.
Toinen kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri
 Rangellin hallitus 4.1.1941–5.3.1943  
Edeltäjä:  Karl-Erik Ekholm
Seuraaja:  Toivo Ikonen
Kansanedustaja
 1.9.1933 – 5.4.1945  
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. tammikuuta 1888 Lapua
Kuollut: 28. heinäkuuta 1960 (72 vuotta) Helsinki
Ammatti:  professori, johtaja
Puoliso:  Inez Mirjam Wink (23.7.1893–11.9.1980)
Tiedot
Puolue:  IKL
Vilho Annala  (17. tammikuuta 1888 Lapua – 28. heinäkuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, kansanedustaja ja kansantaloustieteen professori. Hän toimi Isänmaallisen kansanliikkeen (IKL) puheenjohtajana ja oli puolueen historian ainoa ministeri. Lapuan liikettä vierastanut Annala oli politiikassa kiinnostunut talousteoreettisista kysymyksistä ja halusi pitää IKL:n parlamentaarisen toiminnan tiellä.
Kirjallinen toiminta

Annala kirjoitti elämänsä aikana useita kirjoja. Kirjojen pääpaino keskitty historian tutkimiseen. Hänen pääteoksenaan voidaan pitää kolmiosaista kirjasarjaa Suomen lasiteollisuuden historiasta.
Outokummun historia 1910-1959 / Vilho Annala. Helsinki : Outokumpu oy, 1960.
Suomen lasiteollisuusliitto 50-vuotias ; Suomen lasiteollisuus 275-vuotias / Vilho Annala. Helsinki : Suomen lasiteollisuusliitto, 1957.
Osuustoiminta maataloutemme kohottajana : (Keskusosuusliike Hankkija 1905-1955) / Vilho Annala. Helsinki : Keskusosuusliike Hankkija, 1955.
Kansallisromantiikkaa talouselämässä : (H. G. Paloheimo ja hänen elämäntyönsä) / Vilho Annala. Helsinki : Suomalainen liikesivistysrahasto, 1954.
Johannislundin lasitehtaan historia / Vilho Annala. Salo : Johannislundin lasitehdas, 1950.
Tervakosken paperitehtaan historia / Vilho Annala. Helsinki : Tervakoski oy, 1950.
Lahden lasitehdas Borup ja k:ni 1. 7. 1923-1. 7. 1948 / Vilho Annala. Helsinki : [Lahden lasitehdas Borup ja k:ni], 1948.
Suomen lasiteollisuus vuodesta 1681 nykyaikaan. 2, 1-2 / Vilho Annala. Helsinki : Suomen lasiteollisuusliitto, 1948.
Palanen Tervakosken kulttuurihistoriaa : Tervakosken klubi 1886-1946 / Vilho Annala. Hämeenlinna : [Tervakosken klubi], 1946.
Nuutajärven lasitehdas 1793-1943 / Vilho Annala. Helsinki : Otava, 1943.
Suomen lasiteollisuus 1681-1931. 1 osa, Ruotsin vallan aikana 1681-1809 / Vilho Annala. Helsinki : Otava, 1931.
Suomen varhaiskapitalistinen teollisuus Ruotsin vallan aikana / Vilho Annala. Riihimäki : [s.n.], 1928. - (Taloustieteellisiä Tutkimuksia 36).
Kunnallisia toimenpiteitä Helsingin kaupungin asunto-olojen parantamiseksi / Einar Cavonius ; suomentanut Vilho Annala. Helsinki : Helsingin kaupungin sosialilautakunta, 1917. - (Helsingin kaupungin sosialilautakunnan julkaisuja; 3).
Aiheesta muualla

.aspx Vilho Annala Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Vilho Annala Suomen ministerit. Valtioneuvosto.
Valtiotieteellinen tiedekunta/Kansantaloustiede Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesluettelo 1918–2000. Helsingin yliopisto. Viitattu 19.5.2009.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Vihtori Kosola | Isänmaallisen kansanliikkeen puheenjohtaja 1936–1944 | Seuraaja: – |
Isänmaallisen kansanliikkeen kansanedustajat
| n k Isänmaallisen kansanliikkeen kansanedustajat 1933–1936 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (14):  Ala-Kulju  Annala  Honkala  Kares  Kivenoja  Malmivaara (1935–1936)  Nikkola  Riipinen  Schildt  Simojoki  Somersalo  Sundström  Tapaninen  Tuomivaara (1933–1936)  Wainio 
| n k Isänmaallisen kansanliikkeen kansanedustajat 1936–1939 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (14):  Ala-Kulju  Annala  Jussila  Kares  Malmivaara  Nikkola  Riipinen  Saarinen  Salmiala  Salovaara  Simojoki  Tuomivaara  Tuorila  Wainio 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Axel Cederberg

| Axel Cederberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Axel Johan Alfons Cederberg
Syntynyt: 30. tammikuuta 1863 Vaasa
Kuollut: 11. huhtikuuta 1940 (77 vuotta) Vaasa
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  asianajaja, hovioikeuden presidentti
Arvonimi: varatuomari (1889)
Poliitikko
Puolue:  Suomen ruotsalainen kansanpuolue
Asema:  Kansanedustaja
Vaalipiiri:  Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri
Puoliso:  Lempi Hilja Amanda Frisk
Axel Johan Alfons Cederberg (30. tammikuuta 1863 Vaasa – 11. huhtikuuta 1940 Vaasa) oli suomalainen Vaasan hovioikeuden presidentti, valtiopäivämies ja kansanedustaja.
Cederbergin vanhemmat olivat pankinkomissaari Johan Cederberg ja Brita Karolina Sevonius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1881, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1886 ja sai varatuomarin arvon 1889.
Uransa alussa Cederberg toimi asianajajana Vaasassa 1889–1896. Hän oli Vaasan hovioikeudessa kanslistina 1896, notaarina 1896–1902 ja varakanneviskaalina 1902–1903. Ensimmäisen sortokauden aikana Cederberg erotettiin virastaan 1903 valtiollisista syistä ja hän toimi asianajajana Vaasassa 1903–1906. Vuonna 1906 hän pääsi palaamaan virkaansa ja toimi sitten Vaasan hovioikeuden asessorina 1906–1914, hovioikeudenneuvoksena 1914–1927 ja hovioikeuden presidenttinä 1927–1933.
Cederberg oli porvarissäädyssä Vaasan edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli sitten ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana 1907–1909 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli myös Vaasan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana ja Vaasan läänin eteläisen vaalipiirin keskuslautakunnan puheenjohtajana sekä osallistui kirkolliskokouksiin.
Axel Cederberg oli naimisissa vuodesta 1920 Lempi Hilja Amanda Friskin kanssa.
Aiheesta muualla

SKS Biografiakeskus : Kansallisbiografia : Axel Cedeberg
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Kaarlo Ignatius | Vaasan hovioikeuden presidentti 1927–1933 | Seuraaja: Hugo Malmberg |
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat
| n k Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1907–1908 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (24):  Ahlroos  von Alfthan  Bäck  Cederberg  Ehrnrooth  Estlander  Gustafsson  Hedberg  Karlsson  A. Neovius  D. Neovius  Nix  Näs   Oljemark  G. Rosenqvist  V. Rosenqvist  Runeberg  Schultz  Schybergson  Slätis  Storbjörk  Sundblom  Söderholm  Wasastjerna 
| n k Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1908–1909 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (25):  Ahlroos  von Alfthan  Bäck  Cederberg  Ehrnrooth  Estlander  Granfelt  A. R. Hedberg  J. Hedberg  Heimbürger  Hjelt  A. Neovius  D. Neovius  Nix  G. Rosenqvist  V. Rosenqvist  Schybergson  Sohlberg  Stenbäck  Stigzelius  Storbjörk  Sundblom  Söderholm  von Troil  Wichmann 
Vaasan läänin eteläisen vaalipiirin kansanedustajat
| n k Vaasan läänin eteläisen vaalipiirin kansanedustajat 1907–1908 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (12):  Aalto  Alkio  Antila  Cederberg  Estlander  Hedberg  Kivioja  Neovius  Nix  Rajala  Slätis  Yrjö-Koskinen 
| n k Vaasan läänin eteläisen vaalipiirin kansanedustajat 1908–1909 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (12):  Antila  Cederberg  Estlander  Hedberg  Kivioja  Mäki  Neovius  Nix  Pietikäinen  Rajala  Stenbäck  Yrjö-Koskinen 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Eduskunta  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Toivo Alavirta

| Toivo Alavirta |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 4.4.1917–16.5.1918  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Hämeen läänin eteläinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. kesäkuuta 1890 Tammela, Suomi
Kuollut: 23. kesäkuuta 1940 (49 vuotta) Ust-Vym, Neuvostoliitto
Ammatti:  toimittaja
Puoliso:  Hanna Anderson
Toivo Villiam Alavirta (synt. Ahlström, 27. kesäkuuta 1890 Tammela – 23. kesäkuuta 1940 Ust-Vym) oli suomalainen toimittaja ja sosialidemokraattisen puolueen kansanedustaja. Vuoden 1918 sisällissodan jälkeen hän pakeni Neuvosto-Venäjälle ja kuoli myöhemmin vankileirillä Stalinin vainojen yhteydessä.
Elämä > Varhaiset vuodet

Alavirran vanhemmat olivat tehdastyöläinen Kasimir Ahlström ja Henriika Flink. Hän kävi kansa- ja kauppakoulun, työskentellen sen jälkeen 1906–1912 kirjanpitäjänä Oy Finlayson Ab:n Forssan tehtailla ja vuoteen 1918 saakka Hämeen Voiman aluetoimittajana Forssassa. Sosialidemokraattiseen puolueeseen Alavirta liittyi 1906 ja eduskuntaan hänet valittiin vuonna 1917 Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä.
Elämä > Aika Neuvostoliitossa

Suomen sisällissodan aikana Alavirta toimi punaisten hallinnossa ja Suomen Kansanvaltuuskunnan Tiedonantajan toimittajana. Sodan jälkeen hän pakeni Neuvosto-Venäjälle, missä Alavirta oli aluksi suomalaisille pakolaisille perustetun Buin siirtolan konttoripäällikkönä. Samalla Alavirta liittyi Suomen Kommunistiseen Puolueeseen ja oli myöhemmin myös Neuvostoliiton kommunistisen puolueen jäsen. Leningradissa Alavirta työskenteli Suomalaisen Kustannusosuuskunta Kirjan johtajana sekä Vapaus-lehden toimittajana. Hän oli myös SKP:n keskuskomitean sihteeri ja myöhemmin hänet valittiin sen puheenjohtajaksi.
Vuonna 1927 Alavirta sai Santeri Nuortevalta luvan muuttaa Karjalan tasavaltaan, missä hän työskenteli Petroskoissa ilmestyneen Punaisen Kartjalan toimittajana. Samana vuonna hänestä tuli Karjalan tasavallan toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtaja ja lisäksi Alavirta valittiin vuonna 1934 NKP:n Uhtuan piirikomitean sihteeriksi. Vuotta myöhemmin hänet erotettiin Petroskoin kaupunkikomitean päätöksellä NKP:sta ”kansallisen kiihkoilun” vuoksi, jonka jälkeen Alavirta toimi 1935–1937 Petroskoin puoluekoulun johtajana. Vielä ennen pidätystään hän ehti työskentelemään suksitehtaassa.
Elämä > Vankeus ja kuolema

Alavirta pidätettiin 23. elokuuta 1937 syytettynä vastavallankumouksellisesta kansalliskiihkoisesta toiminnasta. Hän sai kahdeksan vuoden tuomion, jota Alavirta passitettiin suorittamaan Ust-Vymin vankileirille Komin tasavaltaan. Hän kuoli leirillä vuonna 1940. Alavirta rehabilitoitiin Stalinin kuoleman jälkeen 1955.
Perhe

Toivo Alavirran puoliso oli Hanna Anderson (s. 1894). Perheeseen syntyi poika ja tytär.
Sanna Aunesluoma

| Sanna Aunesluoma |
| --- | --- |
 Sanna Aunesluoma puhumassa. Vasemmalla Anne-Mari Virolainen ja oikealla Tuulikki Ukkola.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1966 (ikä 58) Helsinki
Poliitikko
Puolue:  Kokoomus
Asema:  kansanedustaja (2007–2018)
Vaalipiiri:  Uudenmaan vaalipiiri
Kotipaikka:  Espoo
Sanna-Liisa Aunesluoma (aik. Lauslahti; s. 7. huhtikuuta 1966 Helsinki) on suomalainen Hyvinvointiala HALI ry:n toimitusjohtaja. Ennen hyvinvointiala HALI ry:tä hän toimi Lääketeollisuus ry:n toimitusjohtajana 2018–2023 sekä oli mm. tutkivan lääketeollisuuden Euroopan kattojärjestön EFPIA hallituksessa. Hän oli kokoomuksen kansanedustajana 2007–2018 ja on toiminut myös yrittäjänä sekä asiantuntija- ja johtotehtävissä eri yrityksissä.
Aunesluoma valittiin eduskuntaan vuoden 2007 vaaleissa. Koulutukseltaan Lauslahti on kauppatieteiden maisteri. Hän väitteli hallintotieteiden tohtoriksi vuonna 2007.
Aunesluoma on toiminut Aivosäätiön hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2022 alkaen. Hän toimi aiemmin säätiön valtuuskunnan puheenjohtajana. Hän on ollut myös Espoon kaupunginvaltuuston jäsen sekä toiminut opetus- ja varhaiskasvatuslautakunnan ja Suomen Uimaliiton puheenjohtajana. Hän on myös kirjoittanut johdon laskentatoimen kirjoja.
Aunesluoma siirtyi vuonna 2018 kesken vaalikauden kokoomuksen kansanedustajan paikalta Lääketeollisuus ry:n toimitusjohtajaksi.
Teokset

Lauslahti, Sanna & Alhola, Kari: Laskentatoimi ja kannattavuuden hallinta.  (Piirroskuvat: Pekka Könönen)  Porvoo Helsinki:  WSOY, 2000, 4. painos 2003.  ISBN 951-0-23304-8
Menestyvä kunta: Kuntalaislähtöinen talousjohtaminen.  (Kuvitus: Krista Partti)  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-27310-4
Lauslahti, Sanna  & Alhola, Kari: Taloutta johtamista varten: esimiehille ja asiantuntijoille.  Helsinki:  Edita, 2005.  ISBN 951-37-4121-4
Kunnan erikoissairaanhoidon kustannushallinnan keinot ja niiden käyttämisen esteet.  (Väitöskirja)  Tampere:  Tampere University Press, 2007.  ISBN 978-951-44-6880-3
Fritz Lang

| Fritz Lang |
| --- | --- |
 Fritz Lang vuonna 1969.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Friedrich Christian Anton Lang
Syntynyt: 5. joulukuuta 1890 Wien, Itävalta-Unkari
Kuollut: 2. elokuuta 1976 (85 vuotta) Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat
Puoliso:  Lisa Rosenthal (1919–1921),   Thea von Harbou (1922–1933),  Lily Latté (1971–1976)
Ohjaaja
Aktiivisena:  1919–1961
Tunnetuimmat ohjaukset:  Metropolis,   M – kaupunki etsii murhaajaa
Palkinnot
 Walk of Fame 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Friedrich Anton Christian ”Fritz” Lang (5. joulukuuta 1890 Wien, Itävalta-Unkari – 2. elokuuta 1976 Beverly Hills, Kalifornia), oli itävaltalaissyntyinen saksalais-yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Lang oli huomattavimpia saksalaisen ekspressionismin edustajia ja yksi 1900-luvun arvostetuimpia elokuvaohjaajia.
Lang aloitti työskentelyn elokuvien parissa jo 1910-luvulla ja ohjasi tunnetuimmat elokuvansa Saksassa 1920- ja 1930-luvuilla. Niihin kuuluvat muun muassa kaksiosainen Niebelungen laulu, Metropolis ja M – kaupunki etsii murhaajaa. Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen noustua valtaan Lang muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän jatkoi uraansa vaihtelevalla menestyksellä. Yhdysvaltojen tuotannon huippuhetkiä olivat Kiihko, Nainen ikkunassa, Punainen katu ja Gangsterikuningas.