stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Agía Fotiá

| Agía Fotiá Αγία Φωτιά |
| --- | --- |
 Agía Fotián kylä.
 Agía Fotiá
 Koordinaatit: 35°11′29″N, 26°9′3″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Lasíthi
Kunta:  Siteía
Kunnallisyksikkö:  Siteía
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7204010102
Väkiluku (2011):  267
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Agía Fotiá (kreik. Αγία Φωτιά) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella noin viisi kilometriä Siteían kaupungista itäkaakkoon lähellä saaren pohjoisrannikkoa. Se kuuluu hallinnollisesti Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen ja on osa Siteían kaupunkiyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 267 (vuonna 2011).
Agía Fotiá on myös minolaisaikaisen ”huvilan” arkeologinen kohde, joka sijaitsee kylän lähellä ja on saanut siitä nimensä. Kohde sijaitsee kukkulalla Siteíanlahden rannalla noin 600 metriä kylästä pohjoisluoteeseen. Rakennus oli käytössä vain melko vähän aikaa ja sekä rakennettiin että hylättiin MM IA -kaudella (noin 2160–1900 eaa.). Rakennuksella on saattanut olla myös alueen vartiointiin liittyvä tehtävä yhdessä Chamézin rakennuksen kanssa. Rakennus on muutoin suorakulmainen, mutta siihen kuuluu kaksi pyöreää rakennelmaa, jotka muistuttavat tholos-hautoja. Pyöreät osat oli rakennettu talon paikalle MM II -kaudella (noin 1800–1700 eaa.).
Kohde oli tiedossa viimeistään 1950-luvulla, mutta sen kaivaukset suoritettiin vasta vuosina 1984–1985.
Noin 150 metriä rakennuksesta itään sijaitsee laaja minolainen hautausmaa EM I ja EM II -kausilta (noin 3650–2300 eaa.). Hautoja on löydetty 252 kappaletta. Haudoista on löydetty noin 1 800 keraamista astiaa sekä lukuisia pronssiesineitä ja muita esineitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Agía Fotiá Wikimedia Commonsissa
Kōtarō Kiyooka

| Mitalit> Maa:   Japani.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Maa:   Japani> Miesten vapaapaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | 65 kg |  |
Kōtarō Kiyooka (jap. 清岡幸大郎, Kiyooka Kōtarō, s. 12. huhtikuuta 2001) on japanilainen vapaapainin olympiavoittaja.
Kiyooka voitti Pariisin olympialaisissa 2024 kultaa 65 kilogramman painoluokassa. Välieräottelussa hän voitti mongolialaisen Tömör-Ochiryn Tulgan pistein 5–1 ja loppuottelussa iranilaisen Rahman Amouzadin pistein 10–3.
Kiyooka voitti Japanin-mestaruuden 65 kg:n sarjassa vuonna 2024. Hän voitti samana vuonna olympiakarsintaturnauksen.
Robert Cummings

| Robert Cummings |
| --- | --- |
 Robert Cummings elokuvan Viidennen kolonnan mies trailerissa
Henkilötiedot
Koko nimi:  Charles Clarence Robert Orville Cummings
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1908 Joplin, Missouri
Kuollut: 2. joulukuuta 1990 Woodland Hills, Kalifornia
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Parris Mitchell (Renkaita vedessä)   Barry Kane (Viidennen kolonnan mies)   Mark Halliday (Täydellinen rikos)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Robert Cummings (oik. Charles Clarence Robert Orville Cummings, 10. kesäkuuta 1908 Joplin, Missouri – 2. joulukuuta 1990 Woodland Hills, Kalifornia),  tunnettu myös nimellä Bob Cummings,  oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä.
Ura

Cummings aloitti elokuvauransa 1930-luvulla, mutta hän joutui näyttelemään sivurooleissa lähes koko vuosikymmenen. Isompia rooleja hän alkoi saada vasta 1940-luvun alussa. Hänen läpimurtoelokuvana pidetään usein elokuvaa Itsepäinen kuin synti (Three Smart Girls Grow Up, 1939). Cummings näytteli lukuisissa komedioissa, kuten Salainen Higgins (The Devil and Miss Jones, 1941) Jean Arthurin kanssa ja Saapasjalkamorsian (The Bride Wore Boots, 1946) Barbara Stanwyckin kanssa. Hänet muistetaan kuitenkin parhaiten draamanäyttelijänä, etenkin rooleistaan kahdessa Alfred Hitchcockin ohjaamassa jännityselokuvassa Viidennen kolonnan mies (Saboteur, 1942) ja Täydellinen rikos (Dial M for Murder, 1954) sekä elokuvasta Renkaita vedessä (Kings Row, 1942).
Elokuvauran lisäksi Cummings teki mittavan uran televisiossa, hänellä oli oma televisiosarja The Bob Cummings Show vuosina 1955–1959 ja The New Bob Cummings Show vuosina 1961–1962.
Cummings on saanut kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvaurasta ja toisen televisiosta.
Yksityiselämä

Yksityiselämässään Cummings oli viisi kertaa naimisissa. Hänellä oli ensimmäisestä avioliitostaan kaksi lasta ja kolmannesta avioliitosta viisi lasta. Cummings kuoli munuaissairauteen 82-vuotiaana. Hänet on haudattu mausoleumiin Glendalen kaupunkiin.
Valikoitu filmografia

Rajavartio (Border Flight, 1936)
Steppaavat sydämet (Three Cheers for Love, 1936)
Viimeinen juna Madridista (The Last Train from Madrid, 1937)
Vaarojen laiva (Souls at Sea, 1937)
Kansansa sankarit (Wells Fargo, 1937)
Ehdonalaisesti vapauteen (You and Me, 1938)
Texas liekeissä (The Texans, 1938)
Itsepäinen kuin synti (Three Smart Girls Grow Up, 1939)
Rio (Rio, 1939)
Meidän kilpakosijain kesken (Everything Happens at Night, 1939)
Kevätparaati (Spring Parade, 1940)
Yö tropiikissa (One Night in the Tropics, 1940)
Salainen Higgins (The Devil and Miss Jones, 1941)
Kesäloma Miamissa (Moon Over Miami, 1941)
Se alkoi Eevasta (It Started with Eve, 1941)
Renkaita vedessä (Kings Row, 1942)
Viidennen kolonnan mies (Saboteur, 1942)
Rakkautta rullaluistimilla (Between Us Girls, 1942)
Rakkaus piileskelee (Princess O'Rourke, 1943)
Kaikkien rajojen ulkopuolella (Flesh and Fantasy, 1943)
Tarjoan sinulle rakkautta (You Came Along, 1945)
Saapasjalkamorsian (The Bride Wore Boots, 1946)
Vainooja (The Chase, 1946)
Taivas sen tietää (Heaven Only Knows, 1947)
Kadotettu hetki (The Lost Moment, 1947)
Pisara myrkkyä (Sleep, My Love, 1948)
Ihminen älä hermostu (Let's Live a Little, 1948)
Rikollista himoa (The Accused, 1949)
Yllämme giljotiini (Reign of Terror, 1949)
Nykyajan Xantippa (Tell It to the Judge, 1949)
Kaikkien aikojen nero (Free for All, 1949)
Hyvitys (Paid in Full, 1950)
Vuoden tyttö (The Petty Girl, 1950)
Taivaan tähden! (For Heaven's Sake, 1950)
Floridan seikkailija (The Barefoot Mailman, 1951)
Avioliitto vaarassa (The First Time, 1952)
Onnen myyrä (Lucky Me, 1954)
Täydellinen rikos (Dial M for Murder, 1954)
Vaalea viettelys (How to Be Very, Very Popular, 1955)
Geishatyttö (My Geisha, 1962)
Rantahipat (Beach Party, 1963)
Häikäilemättömät (The Carpetbaggers, 1964)
Miten tämäkin päättyy (What a Way to Go!, 1964)
Lupaa mitä vain (Promise Her Anything, 1965)
Postivaunu länteen (Stagecoach, 1966)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Robert Cummings Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Robert Cummings NNDB:ssä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  Emmy Awards 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Kicke Bergholm

Christer Gustaf ”Kicke” Bergholm (21. syyskuuta 1946 – 14. helmikuuta 2025) oli suomalainen basisti. Hän soitti muiden muassa yhtyeissä The Scaffolds, Pepe & Paradise, New Strangers, Jormas ja The Strangers sekä Vesa-Matti Loirin taustayhtyeessä.
Bergholm omisti useita menestyneitä ravihevosia 1980-luvun alusta saakka yhdessä Vesa-Matti Loirin kanssa yhtiönsä Ramppivalo Oy:n kautta.
Bergholmin veli oli kitaristi Harry Bergholm.
Rafik Saïfi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 7. helmikuuta 1975 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Alger, Algeria
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja, hyökkääjä
Pituus: 178 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1993–1994 1994–1995 1995–1996 1996–1999 1999–2004 2004–2005 2005–2006 2006–2009 2009–2010 2010 2010–2012 |  Bab Ezzouar  IRB Sougueur  IBK El Khechna  MC Alger  Troyes  FC Istres  AC Ajaccio  FC Lorient  Al-Khor →  Istres  Amiens |     111 (19) 35 (4) 26 (2) 95 (26) 10 (2) 13 (2) 50 (7) |
Maajoukkue
| 1998–2010 |  Algeria | 62 (18) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Rafik Saïfi (arab. رفيق صايفي‎, s. 7. helmikuuta 1975 Alger, Algeria) on algerialainen entinen jalkapalloilija. Usein keskikentällä hyökkäävässä roolissa pelannut Saïfi edusti pääosin urallaan ranskalaisseuroja, kuten Troyes, FC Lorient ja Amiens SC.
Ura

Saïfin ammattilaisura alkoi vuonna 1993 jolloin hän edusti yhden kauden algerialaista Bab Ezzouaria. Kauden jälkeen Saïfi edusti IRB Sougueuria ja IBK El Khechnaa vuosien 1994–1996 aikana ennen siirtymistään MC Algeriin vuonna 1996. Joukkueensa kanssa hän voitti Algerian liigamestaruuden kaudella 1998–1999 ja kauden päätteeksi nuori lupaus siirtyi Ranskaan Troyesiin vuonna 1999.
Ranskassa Saïfi nousi pian kaikkien tietoisuuteen taitavana pelintekijänä, joka pelasi Troyesin paidassa aina vuoteen 2004 asti pelattuaan yhteensä 111 ottelua tehden niissä 19 maalia. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi FC Istresissä ja AC Ajacciossa. Saïfi jätti molemmat seurat näiden pudottua seuraavaksi kaudeksi Ligue 2:een. Lorientin noustessa kaudeksi 2006–2007 Ligue 1:een joukkue teki kolmen vuoden mittaisen sopimuksen kokeneen keskikenttäpelaajan kanssa. Ensimmäinen kausi meni Saïfin kannalta hyvin hänen pelattua 37 ottelua tehden niissä 7 maalia. Toinen kausi oli kenties Saïfin parhaimpia kausia, kun hän pelasi jälleen 37 ottelua tehden tällä kertaa 14 maalia. Lorientin puheenjohtaja ja valmentajat olivat hieman yllättyneitä kokeneen pelaajan kaudesta ja pidensivät Saïfin sopimuksen vuoteen 2011 asti. Kauden päätteeksi hänet palkittiin vuoden 2008 Algerian parhaaksi pelaajaksi.
Hän kuitenkin jätti seuran kesällä 2009 ja siirtyi Qatarin pääsarjassa pelaavaan Al-Khoriin 8. elokuuta 2009. Tammikuussa 2010 Saïfi palasi takaisin Ranskaan tehtyään puolen vuoden lainasopimuksen FC Istresin kanssa. Lainasopimuksen päätyttyä hänen sopimuksensa Al-Khorin kanssa päättyi.
5. marraskuuta 2010 Saïfi allekirjoitti puolen vuoden sopimuksen Ranskan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneen Amiensin kanssa. Hän pelasi kauden aikana 22 sarjaottelua ja teki niissä viisi maalia. Kauden päätteeksi Amiens nousi sarjatasoa korkeammalle Ligue 2:een. Saïfi jatkoi seurassa myös seuraavan kauden ja pelasi ligue 2:ssa yhteensä 28 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Saïfi myös päätti uransa kyseiseen kauteen.
Ura > Maajoukkueura

Saifi pelasi ensimmäisen maaottelunsa Algerian paidassa 5. kesäkuuta 1998 Bulgariaa vastaan tultuaan vaihdosta kentälle. Ensimmäisen maalinsa hän teki jo kolmannessa ottelussaan Liberiaa vastaan 28. helmikuuta 1999. Samaista joukkuetta vastaan hän teki maajoukkueuransa toisenkin maalin 9. huhtikuuta 1999.
Saifi valittiin ensimmäisiin arvokisoihinsa vuoden 2000 Afrikan kisoihin, jossa hän pelasi kaksi ensimmäistä ottelua alkulohkossa, sekä puolivälieräottelun Kamerunia vastaan, johon myös Algerian matka päättyi.
Toiset kisat Saifi pelasi vuoden 2002 Afrikan kisoissa, jossa Algerian matka katkesi jo alkulohkoon. Tuolloin Saifi pelasi jälleen maansa kaksi ensimmäistä alkulohkon ottelua, mutta tuli samalla valituksi kisojen tähdistökentälliseen.
Sittemmin Saifia ei enää kutsuttu vuoden 2004 Afrikan kisoihin, mutta oli mukana joukkueen karsinnoissa. Seuraavan kerran hänet valittiin vuoden 2010 Afrikan kisoihin, kun Algeria selvitti tiensä kisoihin kuuden vuoden poissaolon jälkeen. Turnauksessa Saifi pelasi vaihtopelaajan roolissa, mutta oli aloittavana pelaajana avausottelussa Malawia vastaan. Hän pelasi turnauksessa myös toisessa ottelussa Malia vastaan. Sittemmin Saifi istui vaihtopenkillä läpi turnauksen, mutta pääsi kentälle pronssiottelussa Nigeriaa vastaan. Ottelu päättyi kuitenkin Nigerian 1-0 voittoon. Samana vuonna Saifi valittiin myös vuoden 2010 MM-kisoihin, jossa hän tyytyi edellisen turnauksen tapaan vaihtopelaajan rooliin. Saifi pelasi kisoissa kaksi ottelua Sloveniaa ja Yhdysvaltoja vastaan tultuaan vaihdosta kentälle molemmissa otteluissa.
28. kesäkuuta 2010 Saïfi ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa, vaikka oli vielä Algerian MM-kisojen viimeisen ottelun jälkeen halukas jatkamaan maajoukkueessa.
Ura > Saavutukset

Algerian mestaruus: 1999
UEFA Intertoto Cup: 2001
Henkilökohtaiset:
Afrikan-mestaruuskisojen tähdistöjoukkue: 2002
DZFoot d'Or: 2007, 2008
Algerian Kultainen pallon: 2008
Arabian Kultainen pallo
3. sija: 2009
Hyökkäystapaus

Vuoden 2010 MM-kisojen jälkeen Saifi herätti negatiivista huomiota, kun hän läpsäisi Yhdysvallat-ottelun jälkeen algerialaista toimittajaa Asma Halimia kasvoille. Toimittaja löi Saifia takaisin huuleen ja uhkasi samalla nostaa valituksen FIFA:lle tapauksesta. Kaksikolla oli jo vuonna 2008 erimielisyyksiä, kun Halimi oli kääntänyt ja julkaissut Saifista tekemän haastattelun Competition-lehteen, jossa hän oli vääristellyt pelaajan kommentteja. Saifi kiisti lyöneensä toimittajaa, joka sitä vastoin olisi lyönyt Saifia nauhurilla kieltäydyttyään kommentoimasta toimittajalle. Syyskuussa 2010 FIFA langetti Saifille 2 300 euron sakot tapahtumasta.
Aiheesta muualla

National Football Teams (englanniksi)
Weltfussball (saksaksi)
LFP - La fiche de Rafik Saifi (ranskaksi)
Foot National (ranskaksi)
Algerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2000
1 Benabdellah |
2 Mamouni |
3 Benhamlat |
4 Amrouche |
5 Zeghdoud |
6 Amaouche |
7 Kraouche |
8 al-Dziri |
9 Ghazi |
10 Tasfaout |
11 Moussouni |
12 Slatni |
13 Haddou |
14 Badji |
15 Saïfi |
16 Hamened |
17 Mezouar |
18 Saïb |
19 Meçabih |
20 Meftah |
21 Merakchi |
22 Bougherara |
Valmentaja Sandjak
Algerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2002
1 Gaouaoui |
2 Slatni |
3 Haddou |
4 Kraouche |
5 Zeghdoud |
6 Mansouri |
7 Belbey |
8 al-Dziri |
9 Ghazi |
10 Tasfaout |
11 Kherkheche |
12 Samadi |
13 Zafur |
14 Boudjekdji |
15 Akrour |
16 Bendahmane |
17 Raho |
18 Saïfi |
19 Diss |
20 Meftah |
21 Bradja |
22 Abdouni |
Valmentaja Madjer
Algerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2010
1 Ousserir |
2 Bougherra |
3 Belhadj |
4 Yahia |
5 Halliche |
6 Mansouri |
7 Bezzaz |
8 Lemmouchia |
9 Ghezzal |
10 Saïfi |
11 Raho |
12 Babouche |
13 Matmour |
14 al-Aïfaoui |
15 Ziani |
16 Chaouchi |
17 Zaoui |
18 Bouazza |
19 Yebda |
20 Meghni |
21 Ziaya |
22 Abdoun |
23 Zemmamouche |
Valmentaja Saâdane
Algerian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Gaouaoui |
2 Bougherra |
3 Belhadj |
4 Yahia |
5 Halliche |
6 Mansouri |
7 Boudebouz |
8 Lacen |
9 Ghezzal |
10 Saïfi |
11 Djebbour |
12 Bellaid |
13 Matmour |
14 Medjani |
15 Ziani |
16 Chaouchi |
17 Guedioura |
18 al-Aïfaoui |
19 Yebda |
20 Mesbah |
21 Kadir |
22 Abdoun |
23 M'Bolhi |
Valmentaja Saâdane
Apollo 11

Apollo 11 oli ensimmäinen Kuun kamaralle laskeutunut miehitetty avaruuslento. Lento oli samalla Apollo-ohjelman viides miehitetty avaruuslento ja ohjelman kolmas lento Kuun kiertoradalle. Apollo 11 toteutti presidentti Kennedyn asettamat tavoitteet viedä ihminen vieraan taivaankappaleen pinnalle ennen vuotta 1970 ja voittaa toinen supervalta Neuvostoliitto avaruuskilvassa, ja aloittaa paikan päällä tapahtuva Kuun tieteellinen tutkimus.
Lento laukaistiin Saturn V -kantoraketilla Kennedyn avaruuskeskuksesta Floridasta 16. heinäkuuta 1969 miehistönään lennon komentaja Neil Armstrong, komentomoduuli Columbian pilotti Michael Collins ja kuumoduuli Eaglen ohjaaja Edwin ”Buzz” Aldrin. Armstrong ja Aldrin laskeutuivat Kuuhun 20. heinäkuuta kello 20.17.40 UTC ja tekivät pian laskeutumisen jälkeen ensimmäisen kuukävelyn. Collins jäi komentomoduuliin Kuun kiertoradalle. He laskeutuivat takaisin Maahan 24. heinäkuuta kello 16.50.35 UTC.
Apollo-ohjelma

Varsinaista kuulentoa oli valmisteltu aikaisemmilla Apollo-lennoilla; Apollo 11 oli Apollo-ohjelman viides miehitetty lento. Aikaisemmista miehitetyistä Apollo-lennoista kaksi oli käynyt Kuun lähellä. Apollo 8 kävi ensimmäisenä miehitettynä aluksena Kuun kiertoradalla, ja Apollo 10 -lennolla testattiin kuualusta Kuun kiertoradalla matalimmillaan 15 kilometrin päässä Kuun pinnasta.
Kohti Kuuta

Apollo 11:n laukaisu Cape Canaveralista onnistui hyvin. Saturn V -kantoraketin kaksi ensimmäistä vaihetta (S-IC ja S-II) putosivat tehtävänsä täytettyään mereen. Kolmas rakettivaihe S-IVB paloi hetken aikaa ja nosti astronautit aluksineen Maan kiertoradalle. Kolmas rakettivaihe, kuualus ja komento-/huoltoalus kiersivät Maata. Kuualus oli suojassa komento-/huoltoaluksen ja kolmannen rakettivaiheen välisessä kartiossa. Sitten kolmas rakettivaihe kiihdytti aluksen kohti Kuuta. Tämän jälkeen komento- ja huoltomoduuli irtautui kolmannesta vaiheesta, kääntyi ympäri ja telakoi kuumoduulin itseensä. Näin kolmannen rakettivaiheen ja Kuuhun matkaavan aluksen tiet erosivat.
Nousu- ja laskuosasta koostuva hämähäkkimäinen kuualus, kuumoduuli, oli nimeltään Eagle (”Kotka”).
Kuun kiertoradalla

Kuun takana alus jarrutti kiertoradalle, joka oli hieman yli 100 km:n korkeudessa Kuun pinnasta ja suurin piirtein Kuun päiväntasaajan tasossa.
Laskeutumispaikaksi oli valittu Kuun päiväntasaajan lähellä sijaitseva Rauhallisuuden meri, joka on melko tasainen basaltista koostuva alue. Muutamaa tuntia ennen laskeutumista varsinainen kuumoduuli Eagle irtaantui Michael Collinsin ohjaamasta komentoaluksesta Columbiasta. Alus lensi aluksi vaakasuorasti 1 500 m/s Kuun yllä. Alkoi pehmeä jarrutus kohti Kuun pintaa. Alus liukui loivasti Kuun pinnan yllä ja vajosi hitaasti alaspäin. Armstrong ilmoitti: "Kotkalla on siivet". Irtaantumisen jälkeen ilmeni ongelmia, kun telakointitutka oli päällä. Aluksen tietokone hälytti virheestä, ja  Armstrong kytki telakointitutkan pois toiminnasta. Kolmen tunnin kuluttua Columbiasta irtautumisen jälkeen kuualus Eagle oli viidentoista kilometrin korkeudessa. Silloin Armstrong huomasi, että Kuun kraatterit lipuivat näkyviin kaksi sekuntia laskettua aiemmin. Armstrong totesi: "Menee vähän pitkäksi". Tällöin alus oli laskeutumassa aiotusta paikasta kolme kilometriä sivuun. Kahdentoista kilometrin korkeudessa Armstrong käänsi aluksen niin, että laskeutumistutka sai kaiun Kuun pinnasta.
Paluu

Lepojakson päätyttyä astronautit alkoivat valmistella kuumoduulin yläosan eli nousuosan lentoa Kuuta kiertävän komentoaluksen luo. Armstrong ja Aldrin olivat Kuun pinnalla noin 21 tuntia 36 minuuttia. Aldrin oli vahingossa rikkonut nousumoottorin katkaisijan, ja nousumoottorin katkaisijaa painettiin kynää apuna käyttäen (Neil Armstrongin kalleimpana aarteenansa pitämä kynä on yhä tallella). Tietokone ohjasi Kotkan yläosan nousua. Komentomoduuliin telakoitumisen jälkeen kuumoduulin nousuosa hylättiin Kuuta kiertävälle radalle. Tämän jälkeen komentoalus lähti paluulennolle kohti Maata. Raketti käynnistettiin Kuun kääntöpuolella.
Paluun aikana alus syöksyi suurella nopeudella Maan ilmakehään, sen lämpökilpi kuumeni hehkuvaksi ja jonkin ajan kuluttua alus leijui laskuvarjojen varassa Tyyneen valtamereen. Laskeutumispaikka sijaitsi Wakesaaresta 2 660 kilometriä itään, Johnstonin atollista 380 kilometriä etelään ja 24 kilometrin päässä USS Hornetista.
USS Hornetin pelastusmiehistö nouti astronautit ja kapselin merestä. Palatessaan Yhdysvaltoihin astronautit joutuivat tullitarkastukseen Honolulun lentokentällä Havaijilla. Miehistö luetteli tullilomakkeessa, mitä tuliaisia he toivat matkaltaan. Tämän jälkeen he joutuivat kolmeksi viikoksi karanteeniin, koska ei tiedetty, olisiko Kuussa mahdollisesti Maassa tuntemattomia taudinaiheuttajia. Tämä pelko osoittautui aiheettomaksi. Miehistölle karanteeni oli ymmärrettävästi pitkästyttävä.
Apollo 11:n laskeutumispaikka

Apollo 11:n laskeutumisalueeksi valittiin (alue Google Moonissa) Mare Tranquillitatiksen eli Rauhallisuuden meren eteläosassa noin 20 kilometrin päässä Sabine D -kraatterista lounaaseen, osittain sen vuoksi, että miehittämättömät Ranger 8- ja Surveyor 5 -laskeutujat sekä Lunar Orbiter -luotain olivat havainneet sen suhteellisen tasaiseksi alueeksi, joka ei todennäköisesti aiheuttaisi suuria ongelmia laskeutumiselle tai kuukävelylle. Apollo 10 kuvasi Apollo 11 laskeutumispaikan Kuun yllä.
Apollo 11:n laskeutumispaikka > Laskeutumispaikan valinta

8. helmikuuta 1968 Nasan Apollo-ohjelman laskeutumispaikan valintalautakunta (engl. NASA’s Apollo Site Selection Board) valitsi 30 mahdollisen laskeutumispaikan joukosta viisi parasta. Paikat yksi ja kaksi sijaitsivat Rauhallisuuden meressä, paikka kolme Keskilahdella ja paikat neljä ja viisi Myrskyjen valtameressä. Myöhemmin mahdollisten laskeutumispaikkojen määrä vähennettiin viidestä kolmeen. Lopulliset kolme mahdollista laskeutumispaikkaa valittiin Lunar Orbiter- sekä Surveyor -luotainten korkealaatuisten kuvien perusteella.
Valintalautakunnan kriteerit laskeutumispaikalle:
Laskeutumispaikan piti olla tasainen.
Laskeutumispaikan ympärillä ei saisi olla suuria kukkuloita tai kraattereita, jotka voisi heikentää astronauttien näkyvyyttä laskeutumispaikalle laskeutuessa.
Laskeutuessa ja lähtiessä Kuusta piti käyttää mahdollisimman vähän polttoainetta. Laskeutumispaikka ei saisi vaikuttaa polttoaineen käyttöön.
Laskeutumispaikalle piti silti pystyä laskeutumaan, jos laukaisu viivästyisi.
Laskeutumispaikan piti olla alueella, jossa komentomoduuli pystyisi kiertämään Kuun ympäri ja palata takaisin Maahan ilman ylimääräistö polttoaineen käyttöä, jos Kuun pinnalla ilmenisi ongelmia.
Laskeutumispaikalla piti olla sopiva määrä Auringon valoa.
Laskeutumispaikan kaltevuuden pitäisi oltava alle kaksi astetta.
Kaikki mahdolliset laskeutumispaikat olivat Kuun päiväntasaajalla.
Laskeutumispaikka 2 oli ensisijainen laskeutumispaikka ja lopulta Apollo 11 laskeutui paikalle, mutta noin 6,4 kilometriä laskeutumispaikasta länteen. Jos Apollo 11 lähtöä olisi lykätty, laskeutumispaikka olisi ollut jokin toinen.
Apollo 12 oli alunperin suunniteltu laskeutuvan laskeutumispaikalle neljä, Myrskyjen valtamereen, mutta se laskeutuikin eri paikalle, kuitenkin alunperin suunniteltuun Myrskyjen valtamereen.
Jäännökset

Palatessaan astronautit jättivät Kuuhun kaiken, mitä paluumatkalla ei tarvittu. Vierailun jäänteisiin Kuun pinnalla kuuluu satakunta pientä ja suurta esinettä. Niistä suurimpia on kuumoduulin laskeutumisosa, johon on kiinnitetty muistokirjoituksen sisältävä kyltti: "Tulimme rauhassa koko ihmiskunnan puolesta". Laskeutumisosan lähelle jätettiin alumiininen kapseli, joka sisältää piistä valmistetun, kolikon kokoisen kiekon, jonka pintaan on syövytetty maailman johtajien hyvän tahdon ilmauksia neulanpäätä pienempien pisteiden muodossa. Armstrong ja Aldrin jättivät paikalle kangasmerkin Apollo 1:n tulipalossa kuolleiden astronauttien muistoksi ja kaksi edesmenneille kosmonauteille Juri Gagarinille ja Vladimir Komaroville kuulunutta mitalia. Kuuhun jätettiin seisminen mittalaite ja laserheijastin, jonka avulla oli mitattu kuun etäisyyttä maasta. Lisäksi Kuuhun jäi työkaluja, kuten näytteenottokauhoja, pihtejä ja vasara; laitetta kuten vaakoja, kannettavia hengityslaitteita ja televisiokamera; ja muuta roskaa, kuten kaksi paria päällyskenkiä, pari tyhjää ruokapussia, lämpöpeitto, virtsasäiliöitä, ulosteenkeräysvälineitä ja neljä oksennuspussia.
Miehistö

Neil Armstrong – komentaja
Michael Collins – komentomoduulin pilotti
Buzz Aldrin – kuumoduulin pilotti
Miehistö > Varamiehistö

James Lovell – komentaja
William Anders – komentomoduulin pilotti
Fred Haise – kuumoduulin pilotti
William Anders ilmoitti jäävänsä eläkkeelle elokuussa 1969. Thomas Mattingly nimettiin Andersin varalle varamiehistöön ja aloitti harjoittelun lentoa varten, siltä varalta, jos Apollo 11:n laukaisu myöhästyisi ja Anders olisi jo eläkkeellä.