stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pedro Calderón de la Barca
Tuotanto

Calderónin tuotanto heijastelee katolista teologiaa ja mystiikkaa, ja sitä innoittivat sotiva kirkko ja vastauskonpuhdistus. Näytelmissä välillä esiintyvän uskonkiihkon takia Calderónia on sanottu inkvisition runoilijaksi. Parhaimmillaan hänen kielensä kohoaa suureksi, yleväksi ja etelämaisen hurmaavaksi runoudeksi. Hän nousi uudelleen eurooppalaisen sivistyneistön lukemistoon 1800-luvulla, jolloin saksalainen romantiikka kohotti hänen nimensä Danten ja William Shakespearen rinnalle. Calderón julkaisi vain näytelmiä. Hänen tuotantonsa koostuu parista sadasta näytelmästä lyhyet autos sacramentales, uskonnolliset ehtoollisnäytelmät, mukaan luettuna. Espanjan kulta-ajan kirjailijalle lukumäärä on oikeastaan vähäinen. Calderónin tuotantoa on usein verrattu häntä tuotteliaampiin espanjalaisnäytelmäkirjailijoihin, Lope de Vegaan, Tirso de Molinaan ja Juan Ruiz de Alarcóniin.
Teokset

La vida es sueño , Elämä on unta , 1635 (filosofinen komedia, joka on esitetty Suomessa, ja se on ilmestynyt suomeksi WSOY:n kustantamana vuonna 1953.)
katkelma teoksessa Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Tyyni Tuulio, WSOY 1954
El médico de su hondra, Kunniansa lääkäri, 1635
El mágico progiosa
Casa con dos puertas (komedia)
La devoción de la cruz
El principe constante
Elo? unten pettäväin varjo, suom. Helvi Vasara, teoksessa: Vain unen varjo: kaipuun ja surun runoja, toimittaneet Hannele Koivunen ja Laura Virkki, Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-15017-0
Laulelma (Cantarcillo), suom. Aale Tynni, teoksessa: Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, toim. Aale Tynni, Helsinki: WSOY 1957, 1974 ISBN 951-0-06216-2, 2004 ISBN 951-0-29121-8
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pedro Calderón de la Barca Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC 2  IdRef 
Comedias verdaderas, 1726.
Rolf Carls

Rolf Carls
Rolf Carls (29. toukokuuta 1885 – 24. huhtikuuta 1945) oli saksalainen kenraaliamiraali.
Ura

Ensimmäisen maailmansodan alussa Carls kuului kadettina risteilijä SMS Breslaun miehistöön. Myöhemmin hän palveli taistelulaiva SMS Königillä ja sukellusveneiden SM U-9 ja SM U-124 päällikköinä. Sodan jälkeen Carls koulutettiin uudelleen ja hänestä tuli merivoimien esikunnan koulutusosaston johtaja. Tästä tehtävästä hänet siirrettiin maalilaivaksi muutetun taistelulaiva Hessenin päälliköksi.
Vuonna 1933 Carls nimitettiin merivoimien esikuntapäälliköksi ja seuraavana vuonna linjalaivojen komentajaksi. Carls oli Saksan merivoimien komentaja Espanjan sisällissodan aikana, ja sen jälkeen tehtävänimikkeeksi tuli Itämeren komentaja. Myöhemmin hänet nimitettiin Marinegruppe Nordin komentajaksi. Carls nimitettiin kenraaliamiraaliksi, ja häntä pidettiin ”komentajan kruununprinssinä” eli lähes varmana seuraajana
Carls lähetti muun muassa Suomen sotilasjohdolle virallisen onnittelun Neuvostoliiton laivaston sukellusvene S-7 upottamisesta Ahvenanmerellä 21. lokakuuta 1942 (suv. Vesihiisi, kapteeniluutnantti O. Aittola).
Alkuvuodesta 1943 suuramiraali Erich Raeder erosi laivastonkomentajan tehtävästä riitauduttuaan Adolf Hitlerin kanssa. Hitler antoi periksi ja pyysi nimeämään kaksi seuraajaa. Raeder nimesi Carlsin ja Karl Dönitzin, joista Hitler valitsi Dönitzin. Carls erosi myöhemmin, mahdollisesti estääkseen kitkat valtion sotilasjohdossa.
Carls kuoli RAF:n massiivisessa ilmapommituksessa Bad Oldesloessa 24. huhtikuuta 1945 Königstraße-ammattikoulun kellarissa, jossa kuoli 29 muutakin.
Tunnustukset ja kunniamerkit

Rautaristi (1914) 1. luokka (19. toukokuuta 1915)
Ottomaanien sotamitali (12. elokuuta 1915)
Sleesian kotka 2. ja 1. luokka (27. tammikuuta 1920)
1914/1918 maailmansodan kunniaristi (24. joulukuuta 1934)
Espanjan risti, kulta miekkojen kanssa (6. kesäkuuta 1939)
Rautaristin kunniasolki (1939) 2. ja 1. luokka
Saksan kultaristi 28. helmikuuta 1943 kenraaliamiraali Marinegruppe Nord
Rautaristin ritariristi 14. kesäkuuta 1940 amiraalina ja Marinegruppenbefehlshaber Ost
Suomen Vapaudenristin 1. luokka miekkojen ja rintatähden kera 27. huhtikuuta 1942
Calamari Union

| Calamari Union |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Aki Kaurismäki
Käsikirjoittaja:  Aki Kaurismäki
Tuottaja:  Aki Kaurismäki
Säveltäjä:  Aki Kaurismäki
Kuvaaja:  Timo Salminen
Leikkaaja:  Aki Kaurismäki   Raija Talvio
Pukusuunnittelija:  Susanna Laurola
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Villealfa Filmproductions
Levittäjä:  Finnkino
Ensi-ilta:   1985-2-88. helmikuuta 1985 (Suomi)  
Kesto:  81 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  noin 400 000 mk
Katsojat:  58 088
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Calamari Union on Aki Kaurismäen toinen pitkä elokuva vuodelta 1985. Elokuvassa esiintyi näyttelijöiden lisäksi tunnettuja rockmuusikoita. Syksyllä 1984 Helsingissä kuvattu elokuva on mustavalkoinen.
Elokuvassa viisitoista Frank-nimistä miestä ja yksi Pekka lähtee vaeltamaan Kalliosta Eiraan. Suurin osa kuolee matkalla, osa jää muuten sille tielleen ja kaksi viimeistä yrittää soutaa lopuksi ”Eestiin”.
Calamari Union oli ensimmäinen suomalainen näytelmäelokuva, jossa näkyi vuonna 1982 käyttöön otettu Helsingin metro. Vielä näkyvämmässä osassa metro oli Pauli Pentin ohjaamassa, Villealfa-yhtiön toisessa elokuvassa Pimeys odottaa, joka kuvattiin ennen Calamari Unionia, mutta sai ensi-iltansa kuukautta myöhemmin.
Yhdysvaltalainen Richard Lefebvre on tehnyt elokuvasta uusintaversion nimellä Calamari Union (Remake). Elokuva julkaistiin vuonna 2008 ja se sijoittuu Seattleen.
Roolit > Frankien rooleissa

Järjestyksessä Frank I–XV:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Timo Eränkö  Kari Heiskanen  Asmo Hurula  Sakke Järvenpää  Sakari Kuosmanen (Frank Armoton)  |  Mikko Mattila  Pate Mustajärvi  Pirkka-Pekka Petelius  Matti Pellonpää  Pertti Sveholm  |  Martti Syrjä  Pantse Syrjä  Mato Valtonen  Puntti Valtonen  Kari Väänänen  |
Roolit > Muut roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Hannu Lauri  | … |  pankinjohtaja Saastamoinen   |
|  Dave Lindholm  | … |  mies rannalla   |
|  Tuomari Nurmio  | … |  taksikuski   |
|  Sanna Fransman  | … |  rikas akateeminen leski   |
|  Pirkko Hämäläinen  | … |  sihteeri   |
|  Heinäsirkka  | … |  Liisa   |
|  Heimo Holopainen  | … |  ohikulkija   |
|  Aki Kaurismäki  | … |  ruumisauton kuljettaja   |
|  Paavo Piskonen  | … |  psykiatri   |
|  Mari Rantasila  | … |  hotellipalvelija   |
|  Sohvi Sirkesalo  | … |  baarin myyjä   |
|  Markku Toikka  | … |  Pekka   |
Arvioita

Ilta-Sanomien kriitikko Sakari Toiviainen kirjoitti: ”Olkoonkin, että elokuvan rakenne on löysä, että jännite ei kestä yhtä tiheänä kaiken aikaa, että kaikki kohtaukset eivät ole samaa tasoa, Calamari Union onnistuu järkyttämään jotakin pohjimmaista itsetyytyväisyyttämme, joitakin itsestäänselvyyksiä, joitakin pakollisina pidettyjä kuvioita.” Kansan Uutisten Sakari Salkon mielestä elokuvassa oli omat tuokionsa, mutta kokonaisuudessaan se oli ”äärimmilleen pingotettu sisäpiirin vitsi”: ”Kyseessä on omituinen ja lievästi ilmaisten puberteettisen teinihuumorin eväin varustettu kokoelma kieltämättä pakoin osuvia kuvallisia ja sanallisia sukkeluuksia. Hetkeäkään ei sovi epäillä, etteikö tekijöillä olisi filmausvaiheessa ollut hauskaa, mutta jotain tuosta mahdollisesta hauskuudesta olisi toki toivonut välittyvän myös katsojalle.” Arbetarbladetin Henrik Ulfvens kiinnitti Calamari Unionin surrealistiseen elokuvaperinteeseen ja katsoi, ettei elokuvan ollut tämän vuoksi tarkoituskaan avautua selkeille tulkinnoille.
Ylen äänestyksessä vuonna 2012 kriitikot valitsivat sen kaikkien aikojen kymmenenneksi parhaaksi suomalaiselokuvaksi.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Calamari Union Elonet.
Calamari Union Internet Movie Databasessa (englanniksi) • remake 2008 (englanniksi)
Kuosmanen, Jukka: Kuinka Frankit saivat aurinkolasinsa? Yle. 25.2.2015 (päivitetty 5.3.2015).
Pikkarainen, Joonas: Calamari Union. Filmaatikko 8.8.2013.
Kastemaa, Heikki: Erään elokuvan aikoja ja paikkoja (Kulttuurinavigaattori) Blogspot. 8.3.2015.
Calamari Union - Yle Areena
| n k Linkitetty data: Calamari Union (Q691573) |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: elokuva
lajityyppi: komediaelokuva
ohjaaja: Aki Kaurismäki
käsikirjoittaja: Aki Kaurismäki
näyttelijä: Timo Eränkö, Kari Heiskanen, Asmo Hurula, Sakke Järvenpää, Sakari Kuosmanen, Aki Kaurismäki, Matti Pellonpää, Dave Lindholm, Pate Mustajärvi, Tuomari Nurmio, Pirkka-Pekka Petelius, Pertti Sveholm, Markku Toikka, Mato Valtonen, Kari Väänänen, Mari Rantasila, Martti Syrjä, Puntti Valtonen, Sanna Fransman, Pirkko Hämäläinen, Paavo Piskonen, Anssi Mänttäri
alkuperämaa: Suomi
alkuperäiskieli: suomi
tarinan tapahtumapaikka: Helsinki
kuvauspaikka: Suomi
 : SPARQLHaku löytää elokuvat, jotka täyttävät kaikki valitsemasi ehdot.  (hakuohje)Mallineen hakukäyttöliittymä vaatii toimiakseen asetuksista linkitetty data -pienoisohjelman.
Blacksburg

| Blacksburg |
| --- | --- |
 Blacksburgin keskustaa.

 Koordinaatit: 37°13′48″N, 80°25′4″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Virginia
Piirikunta:  Montgomery
Hallinto:  
 – Pormestari:  Leslie Hager-Smith
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  50,2 km²
 – Josta vettä:  0,0 km² (0,1 %)
Korkeus:  633 m
Väkiluku (2010):  42 620
 – Väestötiheys:  849,0 as./km²
 – Metropolialue:  159 587
Aikavyöhyke:  UTC-5 (kesäaika UTC-4)
 
 http://www.blacksburg.gov/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Blacksburg on pikkukaupunki Montgomeryn piirikunnassa Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen asukasmäärä oli vuonna 2000 39 284, ja vuonna 2008 se oli 41 796. Kaupunki perustettiin vuonna 1798.
Maantiede

Blacksburgin kokonaispinta-ala on 50,2 km², josta 50,1 km² on maata ja 0,1 km² (0,10 %) vettä. Blacksburg on 634 metriä merenpinnan yläpuolella. Se on 15. suurin kunta ja suurin pikkukaupunki Virginian osavaltiossa.
Blacksburgin korkein rakennus on Slusher Tower, joka sijaitsee Virginia Techin kampuksella.
Liikennöinti

Blacksburg Transit (BT) tarjoaa linja-autopalvelut Virginia Techiin ja sieltä pois. Koulun opiskelijat saavat ajaa busseilla ilmaiseksi koulunsa henkilökorteilla.
U Car Share -niminen liike tarjoaa vuokra-autoja ympäri Virginia Techin kampusta.
Väestötilastot

Vuoden 2000 väestölaskennan mukaan Blacksburgissa oli 39 573 asukasta, 13 162 taloutta ja 4 777 perhettä. Väestötiheys oli 789,2/km². Kaupungin asukkaista 84,39 % oli valkoihoisia, 7,80 % aasialaisia, 4,39 % afroamerikkalaisia, 0,11 % alkuperäisamerikkalaisia, 0,06 % Tyynenmeren seudulta, 0,90 % muunrotuisia, ja 2,36 % edusti kahta tai useampaa rotua.
Talouksia oli 13 162, ja niistä 16,3 % oli sellaisia, missä oli alle 18-vuotiaita lapsia, 28,7 % sellaisia, missä aviopari asui keskenään, 5,3 % sellaisia missä oli naistaloudenhoitaja, ja 63,7 % ei-perheitä. Keskimääräinen talouden suuruus oli 2,37 ja perheen suuruus 2,79 henkilöä.
Kaupungin asukkaista 9,7 % oli alle 18-vuotiaita, 57,4 % 18–24-vuotiaita, 18,9 % 25–44-vuotiaita, 9,2 % 45–64-vuotiaita ja 4,9 % 65-vuotiaita ja vanhempia. Keskimääräinen ikä oli 22 vuotta. Joka sataa naista kohden kaupungissa asui 127 miestä.
Talouksien keskimääräiset tulot olivat 22 513 dollaria, ja perheiden 51 810 dollaria. Miesten keskimääräiset tulot olivat 37 129, kun naisten olivat 24 321 dollaria. Noin 15,9 % perheistä ja 43,2 % koko väestöstä olivat köyhyysrajan alaupuolella.
85 %:lla väestöstä oli college-koulutus.
Tunnettuja henkilöitä

Eric Schmidt – Googlen toimitus- ja puheenjohtaja, ennen myös Novellin toimitusjohtaja
George C. Herring – historioitsija, kirjailija (kirjoittanut muun muassa From Colony to Superpower: U.S. Foreign Relations since 1776, ISBN 978-0-19-507822-0 (Oxford 2008))
Bob Roop – amerikkalainen raskaan sarjan painija
Thomas M. Price – arkkitehti
Jason Randolph – taiteilija
Henry Lee Lucas – sarjamurhaaja
Tunnetuimmat paikat

Armoryn taidegalleria
Caboosen vapaajanviettopuisto
Kent Square
Hahn Horticulture Garden
Lyyrinen teatteri
Virginia College of Osteopathic Medicine
Virginia Tech
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Blacksburgin kaupungin sivut
Opas Blacksburgin historiallisiin kohteisiin (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k  Virginian osavaltio |
| --- | --- | --- |
| Alueet |  Alleghenyvuoret  Blue Ridge Mountains  Chesapeakenlahti  Cumberlandin vuoristo  Delmarvan niemimaa  Hampton Roads  Lounais-Virginia  Piedmont  Pohjois-Virginia  Shenandoahinlaakso  Tennesseenlaakso  Virginian niemimaa  |  |
| Kaupungit |  Alexandria  Bristol  Buena Vista  Charlottesville  Chesapeake  Colonial Heights  Covington  Danville  Emporia  Fairfax  Falls Church  Franklin  Fredericksburg  Galax  Hampton  Harrisonburg  Hopewell  Lexington  Lynchburg  Manassas  Manassas Park  Martinsville  Newport News  Norfolk  Norton  Petersburg  Poquoson  Portsmouth  Radford  Richmond (pääkaupunki)  Roanoke  Salem  Staunton  Suffolk  Virginia Beach  Waynesboro  Williamsburg  Winchester  |  |
| Piirikunnat |  Accomack  Albemarle  Alleghany  Amelia  Amherst  Appomattox  Arlington  Augusta  Bath  Bedford  Bland  Botetourt  Brunswick  Buchanan  Buckingham  Campbell  Caroline  Carroll  Charles City  Charlotte  Chesterfield  Clarke  Craig  Culpeper  Cumberland  Dickenson  Dinwiiddie  Essex  Fairfax  Fauquier  Floyd  Fluvanna  Franklin  Frederick  Giles  Gloucester  Goochland  Grayson  Greene  Greensville  Halifax  Hanover  Henrico  Henry  Highland  Isle of Wight  James City  King and Queen  King George  King William  Lancaster  Lee  Loudoun  Louisa  Lunenburg  Madison  Mathews  Mecklenburg  Middlesex  Montgomery  Nelson  New Kent  Northampton  Northumberland  Nottoway  Orange  Page  Patrick  Pittsylvania  Powhatan  Prince Edward  Prince George  Prince William  Pulaski  Rappahannock  Richmond  Roanoke  Rockbridge  Rockingham  Russell  Scott  Shenandoah  Smyth  Southampton  Spotsylvania  Stafford  Surry  Sussex  Tazewell  Warren  Washington  Westmoreland  Wise  Wythe  York  |  |
Virginia Tech sijaitsee Blacksburgissa.
Teuvo Castrén

Teuvo Castrén 1930-luvulla.
Teuvo Aimo Johannes Castrén (16. syyskuuta 1918 Tampere – 21. elokuuta 1991 Lund) oli suomalainen jääkiekkoilija, joka edusti Tampereen Ilvestä SM-sarjassa aikana 1934–1941 ja voitti kolme Suomen-mestaruutta. Pelipaikaltaan "Kassu" oli maalivahti. Hän osallistui Suomen jääkiekkomaajoukkueen ensimmäisiin MM-kisoihin vuonna 1939.
Castrénin ura päättyi äkillisesti kun hän loukkaantui jatkosodassa menettäen näkönsä. Castrén kouluttautui uudelleen ja muutti Ruotsiin, mutta piti edelleen säännöllisesti yhtä entisten pelikavereidensa kanssa. Hän myös vieraili kesämökillänsä Tampereella. Ruotsissa Castrén toimi arvostettuna fysioterapeuttina vaimonsa Marthan kanssa.
Heikki Castrén

| Heikki Castrén> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. elokuuta 1929 Helsinki
Kuollut: 24. tammikuuta 1980 (50 vuotta)
Arkkitehti
Koulutus:  Töölön yhteiskoulu ja Teknillinen korkeakoulu
Merkittävät työt:  Makkaratalo Oulunkylän kirkko
Makkaratalo Helsingissä
Heikki Castrén (8. elokuuta 1929 Helsinki – 24. tammikuuta 1980) oli suomalainen arkkitehti, joka suunnitteli useita julkisia rakennuksia ja liiketiloja muun muassa Helsingin keskustaan.
Castrénin isä oli Teknillisen korkeakoulun vesirakennuksen professori Viljo Castrén ja puoliso vuodesta 1953 arkkitehti Mirja Castrén. Heikki Castrén kirjoitti ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta 1948 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1956. Opiskeluaikanaan hän toimi toimistoarkkitehtina Aili ja Niilo Pulkan arkkitehtitoimistossa 1952–1956. Hän työskenteli aluksi Viljo Revellin arkkitehtitoimistossa Helsingissä 1956–1959 ja 1959–1960 Torontossa sekä saman toimiston toimistopäällikkönä Helsingissä 1960–1964 ja vähän aikaa osakkaana 1964 ennen Viljo Revellin kuolemaa samana vuonna. Castrén perusti oman arkkitehtitoimisto Heikki Castren & Co, jonka osakkaana hän oli 1965–1972. Vuodesta 1972 hän oli osakkaana ja toimitusjohtajana arkkitehtitoimisto Castrén–Jauhiainen–Nuuttilassa.
Castrén sai ensimmäisen palkinnon kansainvälisessä arkkitehtuurikilpailussa Toronton kaupungintalosta yhdessä Viljo Revellin, Bengt Lundstenin ja Seppo Valjuksen kanssa 1958. Castrénin tunnetuimpia töitä on yhdessä Revellin kanssa suunniteltu Makkaratalo Helsingin keskustassa, Oulunkylän kirkko (1972) sekä Fortumin pääkonttori (1976). Muita töitä ovat esimerkiksi seuraavat:
Seinäjoen rautatieasema, 1969
Espoon kaupungintalo, 1971
vakuutusyhtiö Pohjolan toimitalo, 1969, Lapinmäentie 1, Helsinki
Heikki Castrénin sisar on näyttelijä Elli Castrén.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heikki Castrén Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland
Irmeli Castrén

Irmeli Castrén (ent. Ohert, ent. Nordenstreng; s. 1944) on suomalainen toimittaja. Hän on työskennellyt uutistoimittajana sekä myös kahden naistenlehden päätoimittajana.
Castrén on ollut Kauneus ja Terveys- ja Madame-lehtien päätoimittaja.
Teokset

Castrén, Irmeli ja Hulkkonen, Raili, Kaikkien aikojen parhaat meikkivinkit, Gummerus, 2005 ISBN 951-20-6900-8.
Castrén, Irmeli. Kodin jouluniksit. Gummerus, 2012 ISBN 978-951-20-9042-6.
Castrén, Irmeli. Nykykeittiön niksit. Gummerus, 2011 ISBN 978-951-20-8648-1.
Castrén, Irmeli. Nykynaisen hyvinvointiniksit. Gummerus, 2010 ISBN 978-951-20-8168-4.
Castrén, Irmeli. Nykynaisen niksit. Gummerus, 2009 ISBN 978-951-20-7901-8.
Castrén, Irmeli, Hulkkonen, Raili, Palapelimeikki. Gummerus, 2002. ISBN 951-20-6061-2.
Castrén, Irmeli. Suuri niksikirja. Gummerus, 2013 ISBN 978-951-20-9278-9.
Castrén, Irmeli. Tuliportaat; Gummerus, 1999. ISBN 951-20-5499-X.
Castrén, Irmeli. Vaateniksit : huolla, korjaa ja kunnosta. Gummerus, 2014 ISBN 978-951-20-9708-1.
Edward Canby

Edward Canby
Edward Richard Sprigg Canby (9. marraskuuta 1817 – 11. huhtikuuta 1873) oli Yhdysvaltain armeijan ammattisotilas ja Unionin kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa ja intiaanisodissa.
Lapsuus ja nuoruus

Canby syntyi Piatt's Landingissa Kentuckyssä Israel T. ja Elizabeth (Piatt) Canbylle. Hän meni Wabashin collegeen, mutta siirrettiin West Pointin sotilasakatemiaan mistä valmistui 1839. Hän sai komennuksen kakkosluutnantiksi 2. USA:n jalkaväkeen, jossa hän palveli rykmentin adjutanttina. Hän nai Louisa Hawkinsin Crawfordsvillestä Indianasta 1. elokuuta 1839.
Hän taisteli toisessa seminolisodassa ja Meksikon–Yhdysvaltain sodassa, jossa hänet ylennettiin kolme kertaa urheudesta Contrerasissa, Churubuscossa ja viimein everstiluutnantiksi Belén Gatesissa. Hän palveli useissa palveluspaikoissa, muun muassa New Yorkissa ja adjutanttina kenraalin toimistossa Kaliforniassa 1849–1851. Hän palveli vastustamassaan siviilitoimessa Kalifornian arkistossa vuoteen 1851.
Hän palveli tämän jälkeen Wyomingissa ja Utahin sodassa 1857–1858. Hän kohtasi tuolloin ensimmäistä kertaa Henry Hopkins Sibleyn ollessaan tuomarien paneelissa oikeudenkäynnissä, jossa kapteeni Sibley oli syytettynä. Sibley vapautettiin, mutta he tulivat taistelemaan toisiaan vastaan sisällissodassa. Canby myös kirjoitti suosituksensa teltalle, jonka Sibley oli keksinyt.
Canby ja Sibley komennettiin molemmat Uuteen Meksikoon, jossa Canby koordinoi vuonna 1860 kampanjan navajo-intiaaneja vastaan, ja sai Sibleyn käynnistämään turhan sieppaus- ja rangaistusoperaation navajoita vastaan, sillä näitä syytettiin uudisasukkaiden elintarvikkeiden varastamisesta. Kampanjan aikana he näkivät tuskin vilaustakaan intiaaneista.
Sisällissota

Sisällissodan alettua Canby jäi Unionin armeijaan ja sai komennon Fort Defianceen Uuden Meksikon territorioon. Hänet ylennettiin everstiksi 19. USA:n jalkaväkeen 14. toukokuuta 1861 ja hän seuraavassa kuussa hän komensi Uuden Meksikon sotahallintoa. Hän hävisi prikaatinkenraali Sibleylle Valverden taistelussa helmikuussa 1862. Hän pakotti kuitenkin etelävaltioiden joukot perääntymään Texasiin ja sai unionille voiton Glorieta Passin taistelussa (tosin taistelun voitti todellisuudessa John P. Slough Coloradon vapaaehtoisista rikkomalla Canbyn suoran käskyn antautua täyteen taisteluun konfederaation joukkojen kanssa). Pian tämän jälkeen Canby siirrettiin itään, ja hänen tilalleen nimitettiin kenraali James H. Carleton.
Sisällissodasta intiaanisotiin

Canbystä tuli New Yorkin kaupungin ja sataman komentaja 17. heinäkuuta 1863. Tämä oli seurausta New Yorkin kutsuntamellakoista, joissa kuoli 120 siviiliä. Canby aloitti kutsunnat uudestaan ja valvoi New Yorkin sataman sotavankileiriä. Hän pysyi virassaan 9. marraskuuta saakka. Sen jälkeen hän meni töihin sotaministeriöön. Vuonna 1864 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja hän palasi länteen Mississippin länsialueen sotadivisioonan päälliköksi. Tarkka-ampuja haavoitti häntä USS Cricketin kannella White Riverissä Arkansasissa 8. marraskuuta 1864. Canby komensi keväällä 1865 unionin joukkoja Mobile-kampanjassa, joka huipentui Fort Blakelyn taisteluun, joka johti Mobilen häviöön huhtikuussa 1865. Hän hyväksyi konfederaation kenraalin Richard Taylorin antautumisen Citronellessa Alabamassa 4. toukokuuta 1865 ja kenraali E. Kirby Smithin joukkojen antautumisen Mississippijoen länsipuolella 26. toukokuuta 1865.
Kuolema

Sodan jälkeen Canby palveli useiden sotilasalueiden komentajana Louisianassa ja Washingtonin alueella (käsittäen muun muassa Pennsylvanian ja Marylandin). Elokuussa 1870 hänet komennettiin Tyynenmeren rannikolle käymään sotaa intiaaneja vastaan. Modoc-päällikkö Kapteeni Jack tappoi Canbyn kahden apurinsa avustamana 11. huhtikuuta 1873 ampumalla häntä kahdesti päähän ja leikkaamalla hänen kurkkunsa auki. Canby on haudattu Crown Hillin hautausmaahan Indianapolisiin, Indianaan. Kapteeni Jack ja hänen apurinsa hirtettiin lokakuussa 1873.
Käännös suomeksi
Calophyllaceae

| Calophyllaceae |
| --- | --- |
 Calophyllum antillanum
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset, Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Ylälahko::  Rosanae
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Calophyllaceae  J.Agardh
Katso myös
   Calophyllaceae Wikispeciesissä   Calophyllaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Calophyllaceae, suom. pallopuukasvit, on trooppinen puuvartiskasviheimo koppisiemenisten Malpighiales-lahkossa. Sen lähimmät sukulaiset ovat kuismakasvit (Hypericaceae) ja Podostemaceae. Suomeksi nimettyjä heimon edustajia ovat aiemmin klusiakasveihin sijoitetut suvut mammeat (Mammea) ja viiriöt (Mesua).