stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Olympialaiset 1948

Olympialaiset 1948 voivat tarkoittaa talvi- tai kesäolympialaisia 1948.
Talviolympialaiset 1948, järjestettiin Sankt Moritzssa, Sveitsissä
Kesäolympialaiset 1948, järjestettiin Lontoossa, Yhdistyneessä-kuningaskunnassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Olympialaiset 1948”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Olympialaiset 1936

Olympialaiset 1936 voivat tarkoittaa talvi- tai kesäolympialaisia 1936.
Talviolympialaiset 1936, järjestettiin Garmisch-Partenkirchenssä, Saksassa
Kesäolympialaiset 1936, järjestettiin Berliinissä, Saksassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Olympialaiset 1936”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Olkiluoto

Olkiluoto
Olkiluoto ilmakuvassa.
| --- | --- |
Sijainti:  61.237895°N, 21.457890°E, Eurajoki Satakunta Suomi
Merialue:  Selkämeri
Pinta-ala:  10,3 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  n. 10
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Olkiluoto on Eurajoen kunnassa Selkämeren rannikolla sijaitseva saari, joka tunnetaan Olkiluodon ydinvoimalaitoksista. Noin 10 neliökilometrin laajuinen Olkiluoto on noin 6 kilometriä pitkä ja 2,5 kilometriä leveä. Mantereesta sen erottaa kapea Karhukarinrauman salmi, johon laskee Lapinjoki. Saaren pohjoispuolella on Eurajoensalmi ja eteläpuolella Olkiluodonvesi-niminen merenselkä. Olkiluotoon kulkee valtatie 8:lta Lapijoelta lähtevä yhdystie 2176 eli Olkiluodontie.
Suuri osa Olkiluodosta on Teollisuuden Voiman omistamaa ydinvoimalaitosaluetta. Saaren länsiosassa sijaitsevalla 80 hehtaarin laajuisella alueella on ydinvoimalaitosten ja niihin välittömästi liittyvien toimintojen ohella myös väliaikaisille työntekijöille tarkoitettu majoituskylä, Olkiluodon Vierailukeskus sekä Posivan tutkimusluolasto Onkalo ja rakenteilla oleva käytetyn ydinpolttoaineen loppusijoituslaitos, jonka on määrä valmistua 2024–2025. Myös ydinvoimayhtiö Fennovoima on hankkinut maa-alueita Olkiluodosta, joka on toinen ehdokas yhtiön käytetyn polttoaineen loppusijoituspaikaksi.
Saaren pohjoisosassa sijaitsevat TVO:n omistama Olkiluodon satama ja Aslemetals Oy:n telakka. Olkiluodon pysyvä asutus on sijoittunut saaren itäpäähän Ilavaisten kylään. Lisäksi Olkiluodossa on loma-asutusta. Vuosina 2004–2018 saaressa oli myös TVO:n omistama tuulivoimala, joka purettiin sen tultua käyttöikänsä loppuun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olkiluoto Wikimedia Commonsissa
Okisaaret

| Okisaaret |
| --- | --- |
 Kartta saarista
  
Merialue:  Japaninmeri
Saaria yht.:  n. 180
Suurin saari:  Dōgo
Pinta-ala:  350 km²
Valtio
Valtio:  Japani
Alue:  Shimanen prefektuuri
Väestö
Väkiluku:  27 500
Asutuskeskukset:  Okinoshima
Okisaaret ovat saariryhmä Japaninmerellä 40–80 kilometriä Honshūn saaresta pohjoiseen. Saarten yhteinen pinta-ala on noin 350 km² ja vuonna 1990 väkiluku oli 27 500.
Kaksi Japanin keisaria, Go-Toba (1100-luvulla) ja Go-Daigo (1300-luvulla) ovat olleet karkotettuina näille saarille. Saarten suurin kunta Okinoshima (16 000 asukasta) sijaitsee samannimisellä saarella, jossa on myös Okin lentoasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Okisaaret Wikimedia Commonsissa
Olkiluodon satama

Olkiluodon satama on yksityinen Eurajoen kunnassa toimiva satama. Se pysyy sulana Olkiluodon ydinvoimalaitosten lauhdevesien ansiosta. [lähde? ]
Satama sijaitsee Olkiluodon saaren pohjoisosassa Eurajoensalmen rannalla, noin 20 kilometriä Raumalta pohjoiseen. Olkiluodon satamaan johtaa 7,5 kilometrin pituinen väylä, jonka syvyys on kuusi metriä.
Aiheesta muualla

Olkiluodon sataman kotisivut
Suomen raja-asemat
| --- | --- |
Maaraja-asemat:  Haapovaara | Imatran Pelkola | Inari | Karesuvanto | Karikangas | Karigasniemi | Karttimo | Kilpisjärvi | Kivilompolo | Kivipuro | Kokkojärvi | Kolmikanta (Imatra) | Kurvinen | Kuusamo | Leminaho | Muonio | Niirala (Tohmajärvi) | Nuijamaa-Brusnitšnoje (Lappeenranta) | Nuorgam | Näätämö | Onkamo | Parikkala | Pello | Puitsi | Rajakangas | Raja-Jooseppi-Lotta (Sodankylä) | Ruhovaara | Salla | Santio (Virolahti) | Tornio-Haaparanta | Uukuniemi | Vaalimaa-Torfjanovka (Virolahti) | Vainikkala-Lužaika (Lappeenranta) | Valkeavaara | Vartius-Lyttä (Kuhmo) | Virtaniemi
Lentoasemat:  Enontekiö | Helsinki-Vantaa | Ivalo | Joensuu | Jyväskylä | Kajaani | Kemi-Tornio | Kittilä | Kokkola-Pietarsaari | Kuopio | Kuusamo | Lappeenranta | Maarianhamina | Mikkeli | Oulu | Pori | Rovaniemi | Savonlinna | Tampere-Pirkkala | Turku | Vaasa
Satamat:  Eckerö | Färjsundet | Hamina | Hanko | Haukipudas | Helsinki | Inkoo | Kalajoki | Kaskinen | Kemi | Kemiö | Kirkkonummi | Kokkola | Kotka | Kristiinankaupunki | Lappeenranta | Loviisa | Långnäs | Maarianhamina | Merikarvia | Naantali | Nuijamaa | Olkiluoto | Oulu | Parainen | Pernaja | Pietarsaari | Pohja | Pori | Porvoo | Raahe | Rauma | Salo | Sipoo | Taalintehdas | Tammisaari | Tornio | Turku | Uusikaupunki
Rautatieasemat:  Helsingin rautatieasema | Kouvolan rautatieasema | Vainikkalan rautatieasema
Noppaperhonen

| Noppaperhonen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Noppaperhoset Riodinidae
Suku::  Hamearis
Laji::  lucina
Kaksiosainen nimi
 Hamearis lucina  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Noppaperhonen Wikispeciesissä   Noppaperhonen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Noppaperhonen eli esikkoperhonen (Hamearis lucina) on lähinnä maapallon trooppisilla seuduilla tavattavan noppaperhosten heimon (Riodinidae) ainoa Euroopassa tavattava laji. Suomesta sitä ei ole koskaan tavattu.
Koko ja ulkonäkö

Noppaperhosen siipien yläpinnat ovat tummanruskeat ja niitä kirjovat neliömäiset ja kolmiomaiset kullankeltaiset laikut. Lähellä siiven ulkoreunaa laikkuihin tulee mustanruskea keskitäplä. Siipiripset ovat valkoiset, suonten kohdalla tummat. Siipien alapinnat ovat vaalean kellanruskeat ja takasiipien alapinnoilla on kaksi kellertävän valkoista poikkivyötä, joita siipisuonet katkovat. Ulkoreunan tuntumassa on sekä etu- että takasiivissä rivi nuolenkärkeä muistuttavia tummia täpliä. Heimolle ominaiseen tapaan koiraiden etummainen raajapari on surkastunut, kun naaraalla kaikki raajat ovat täysimittaiset. Siipiväli 25–29 mm.
Hamearis lucina ♂
Hamearis lucina ♂   △
Hamearis lucina ♀
Muutamat verkkoperhosten (Melitaea) suvun perhoset ovat kuvioinniltaan etäisesti samankaltaisia, mutta muutoin eurooppalaisista perhoslajeista ei löydy samannäköisiä lajeja.
Levinneisyys ja lentoaika

Noppaperhosen levinneisyys ulottuu Portugalista ja Englannista Etelä- ja Keski-Euroopan poikki Turkkiin ja Etelä-Uralille. Suomesta lajia ei ole koskaan löydetty, mutta se esiintyy jo Ruotsissa ja Virossa. Ruotsissa levinneisyys on laikuttaista ja vahvimmat kannat ovat Itä-Göötanmaalla, Smålandissa sekä Öölannissa, mutta lajin hävittyä Tanskasta ruotsalainen populaatio on täysin eristyksissä keskieurooppalaisista lajikumppaneistaan. Ruotsissa perhosten lentoaika on yhtenä sukupolvena touko–kesäkuun vaihteesta kesäkuun puoleenväliin.
Elinympäristö ja elintavat

Lajin elinpaikkoja ovat toukan ravintokasveja, esikoita, kasvavat lehtimetsät ja etenkin pensaikot sekä jalopuumetsät. Perhosyksilöiden lukumäärä yksittäisellä esiintymispaikalla on pieni, ilmeisesti yleensä alle 100 yksilöä. Koiraat valtaavat reviirin, jota ne tarkasti valvovat pensaan latvuksesta tai muulta korkeammalta paikalta. Ne ajavat tunkeilijat, myös muut hyönteiset kuin perhoset, pois ja tulevat viipymättä tarkastamaan mahdolliset naaraat. Usein reviiri on umpeenkasvavan tien kohdalla. Koiraan havaittua pariutumattoman naaraan, parittelua ei edellä erityisiä kosiorituaaleja. Perhoset käyvät harvakseltaan kukilla eivätkä erityisesti hakeudu runsaskukkaisille paikoille. Ilmastonmuutoksen seurauksena perhonen saattaa levitä Ruotsissa pohjoisemmaksi, mutta yksittäinen yksilö tuskin elämänsä aikana lentää kilometriä kauemmas kuoriutumispaikaltaan ja uuden elinympäristön tulee vastata perhosen vaatimuksia.
Naaras laskee munat ravintokasvin lehtien alapinnoille 2–4 munan ryhminä ja on munintapaikan suhteen hyvin vaatelias. Ravintokasvin tulee kasvaa yksittäin varjoisassa paikassa, jolloin lehdet ovat suuret ja kasvavat melko pystyssä asennossa. Smålandista on myös havainto muninnasta heinänkorrelle ravintokasvin yhteyteen. Munat kuoriutuvat 10–20 päivän kuluttua ja nuoret toukat elävät ryhminä, vanhemmat yksittäin. Toukka syö öisin. Toukkavaihe kestää 4–6 viikkoa, minkä jälkeen se koteloituu suojaiseen paikkaan maanpinnalle. Kotelo talvehtii.
Ruotsin kansallisessa uhanalaisarvioinnissa 2010 noppaperhonen on katsottu vaarantuneeksi (VU). Se on pahoin taantunut myös muualla Euroopassa ja luokiteltu uhanalaiseksi myös Latviassa, Saksassa, Belgiassa ja Puolassa. Sitä vastoin Liettuasta ja Tanskasta lajin katsotaan jo hävinneen. Ruotsissa lajin katoaminen monilta näennäisen sopivilta paikoilta viittaa siihen, ettei elinympäristövaatimuksia todellisuudessa tunneta riittävän tarkoin.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasvi Ruotsissa on kevätesikko (Primula veris), etelämpänä Euroopassa myös muut esikkolajit (Primula).
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Olli Kuokkanen

Jaakko Olavi (Olli) Kuokkanen (25. heinäkuuta 1919 Jaakkima – 17. elokuuta 1999 Oulu) oli suomalainen rakennusmestari ja kirjailija.
Kuokkanen valmistui teknikoksi Oulun teknillisestä koulusta 1954. Hän toimi rakennusmestarina muun muassa Oulun tie- ja vesirakennuspiirissä 1956–1982.
Teoksia

Operaatio "Merituuli" : kuvaus tietyömaalta ja Hailuodosta. Tekijä, Oulu 1969 (nimellä J. O. Kuokkanen)
Tiemies Lapioinen : tietyöaiheinen romaani. Tekijä, Oulu 1970
Eikä kukaan estellyt : romaani. OK-kirjat, Tornio 1973
Kielikurssilaisten päivä kesällä Orivedellä : romaani. Omakustanne 1976
Uudet juuret. O. Kuokkanen, Oulu 1985
Tielaitoksen eläkeläiskerhon toimintaa. O. Kuokkanen, Oulu 1991
OpenSkies

Boeing 757-200
OpenSkies (IATA: EC, ICAO: BOS, kutsukoodi: MISTRAL) on British Airwaysin tytäryhtiö, joka aloitti liikenteen kesäkuussa 2008 käyttäen emoyhtiöltään vapautuneita Boeing 757 -koneita. Yhtiö lentää New Yorkista Amsterdamiin ja Pariisiin. Suunnitelmissa on avata reitit myös Brysseliin, Dubliniin, Frankfurtiin, Madridiin ja Milanoon.
Yhtiön toiminta tuli mahdolliseksi, kun Euroopan unioni ja Yhdysvallat solmivat open skies -sopimuksen, jonka mukaan mikä tahansa eurooppalainen lentoyhtiö saattoi lentää mille tahansa yhdysvaltalaiselle lentoasemalle mistä tahansa Euroopan kentältä. Tätä ennen yhtiöt olivat saaneet lentää lentojaan vain kotikentiltään, British Airwaysin tapauksessa esimerkiksi Heathrow'n lentoasemalta Lontoosta.
British Airways osti vuonna 2008 ranskalaisen kaukolentoyhtiön L'Avionin (viralliselta nimeltään Elysair SAS) ja yhdisti sen seuraavana vuonna OpenSkies-yhtiöön.
Laivasto

| Konetyyppi | Kokonaismäärä | Matkustajia   (Biz/Prem+/Econ) | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| Boeing 757-200 | 3 | 114 (20/28/66) | Ensimmäinen kone alkoi liikennöidä kesäkuussa 2008. Koneet varustettu wingleteillä. |
Aiheesta muualla

OpenSkiesin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Oliivi-iibis

| Oliivi-iibis |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pelikaanilinnut Pelecaniformes
Heimo::  Iibikset Threskiornithidae
Suku::  Oliivi-iibikset Bostrychia
Laji::  olivacea
Kaksiosainen nimi
 Bostrychia olivacea  (Du Bus De Gisignies, 1838) 
Katso myös
   Oliivi-iibis Wikispeciesissä   Oliivi-iibis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Oliivi-iibis (Bostrychia olivacea) on iibisten heimoon kuuluva pelikaanilintu. Sen laikuttainen esiintymisalue ulottuu päiväntasaajan tienoilla Afrikan poikki Sierra Leonesta Keniaan ja Tansaniaan. Se elää alankoalueiden tiheissä metsissä, joissa on vähän tai ei lainkaan aluskasvillisuutta. Se syö hyönteisiä, matoja, etanoita, käärmeitä ja toisinaan myös kasviperäistä ravintoa.
Oligosoma salmo

| Oligosoma salmo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Scinciformata
Osalahko::  Skinkkimäiset Scincomorpha
Heimo::  Skinkit Scincidae
Alaheimo::  Eugongylinae
Suku::  Oligosoma
Laji::  salmo
Kaksiosainen nimi
 Oligosoma salmo  Melzer, Hitchmough, Bell,  Chapple, & Patterson, 2019 
Katso myös
   Oligosoma salmo Wikispeciesissä   Oligosoma salmo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Oligosoma salmo on skinkkien heimoon kuuluva liskolaji.
Oligosoma salmo kasvaa noin 85 mm pitkäksi, häntä on yli puolet sen kokonaispituudesta. Se painaa enimmillään kymmenen grammaa. Se on selkäpuolelta kiiltävän punaruskea, vatsapuolelta vaaleampi. Kyljissä on vaakasuuntaiset vaaleanruskeat raidat, joita reunustaa tummempien täplien rivi. Silmät ovat suuret ja tummat.
Aikaisemmin Uuden-Seelannin täplikkäiden skinkkien luultiin kaikkien kuuluvan lajiin Oligosoma infrapunctatum, mutta vuonna 2019 sen huomattiin olevan ainakin kuuden lajin ryhmä. Tuolloin määritettiin kolme uutta lajia, joista kaksi on uhanalaisia. Oligosoma salmo sai silloin tieteellisen nimensä, jonka loppuosa salmo viittaa lohenpunaisiin suomuihin sen hännän alapinnalla.
Oligosoma salmo voidaan erottaa tarkasti muista lajiryhmän lajeista suomujen lukumäärän avulla.
Lajia on tavattu vain Chesterfieldissä Uuden-Seelannin Eteläsaaren länsirannikolla. IUCN on luokitellut sen äärimmäisen uhanalaiseksi, koska sitä tavataan alle hehtaarin alueella. Aikuisia yksilöitä on jäljellä alle 50. Niitä saalistavat haitalliset vieraslajit. Rannikon eroosio on pienentänyt lajin elinaluetta.
Vuonna 2018 trooppinen sykloni tuhosi osan lajin elinalueesta. Silloin niitä pyydystettiin Aucklandin eläintarhaan, missä laji on lisääntynyt vankeudessa.
Okkasionalismi

Okkasionalismi oli 1600-luvulla filosofinen oppi, jonka mukaan Jumala huolehtii sielun ja ruumiin vuorovaikutuksesta jollain ihmiselle käsittämättömällä tavalla.[lähde? ]
Kysymys sielun ja ruumiin vuorovaikutuksesta nousi esille etenkin René Descartesin filosofian myötä. Descartesin filosofian sisäisenä ristiriitana pidettiin usein sitä, että sielu (henki) oli toisaalta täysin eri substanssi kuin ruumis (aine), mutta silti nämä kaksi olivat kausaalisessa vuorovaikutuksessa. Okkasionalismin vastaus tähän ongelmaan on väittää, että sielun ja ruumiin vuorovaikutus on Jumalan ihme. Vastauksena ongelmaan okkasionalismi on periaatteessa selkeä, mutta se tuntuu monista vähän liiankin helpolta, ja oletus Jumalasta, joka huolehtii jokaisesta sielun ja ruumiin vuorovaikutustapahtumasta, ei välttämättä tunnu uskottavalta.[lähde? ]
Tunnetuin okkasionalisti uuden ajan länsimaisessa filosofiassa lienee Nicolas Malebranche. Islamilaisessa filosofiassa ja teologiassa opilla on ollut laajaa kannatusta aš'hariittien koulukunnan piirissä, jonka tunnetuin edustaja lienee Al-Ghazali.
Aiheesta muualla

Moore, Thomas: Occasionalism Catholic Encyclopedia.  1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Oscar Dessomville

| Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Belgia> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1900 | kahdeksikko |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1908 | kahdeksikko |  |
Oscar Charles Dessomville (19. elokuuta 1876 – 30. elokuuta 1938) oli belgialainen soutaja ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Hän kuului Royal Club Nautique de Gand -joukkueeseen, joka sai kahdeksikossa hopeaa sekä vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa että vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa.
Oscar Fredrik Wilhelm Gylling

Oscar Fredrik Wilhelm Gylling (14. marraskuuta 1843 Helsinki – 27. tammikuuta 1908 Ikaalinen) oli suomalainen senaattori, hovioikeudenasessori ja kihlakunnantuomari.
Gyllingin vanhemmat olivat esittelijäsihteeri Wilhelm Ulrik Gylling (1797–1873) ja Emilia Charlotta af Forselles. Hän pääsi ylioppilaaksi 1862 Helsingin yksityislyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1867. Gylling sai varatuomarin arvon 1869.
Gylling oli Turun hovioikeudessa kanslistina 1870–1874, reistraattorina 1874, ylimääräisenä viskaalina 1874–1875 ja notaarina 1875–1880. Hän oli Ikaalisten tuomiokunnan tuomarina 1880–1889 ja Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1889–1900. Gylling sai hovioikeuden asessorin arvon 1888.
Gylling oli naimisissa 1873–1876 Naema Maria Helena von Haartmanin (k. 1876) kanssa ja vuodesta 1886 Hedvig Sofia Richterin kanssa. Oscar Fredrik Wilhelm Gyllingin nuoremman veljen piiri-insinööri Uno Alexander Gyllingin (1848–1899) poika oli filosofian tohtori ja poliitikko Edvard Gylling.
Oscar Engelstad

| Mitalit> Maa:   Norja. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Norja. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Norja. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Maa:   Norja> .Miesten voimistelu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tukholma 1912 | joukkuekilpailu (ruotsalaissysteemi) |  |
Oscar Aleksander Engelstad (2. marraskuuta 1882 Oslo – 17. heinäkuuta 1972 Oslo) oli norjalainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli siellä mukana saamassa pronssia ruotsalaissysteemin joukkuekilpailussa.
Omen X

| Omen X Turmion Kätilöt |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 13. tammikuuta 2023
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: industrial metal
 Kesto: 39.31
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  2. (albumilista)    2. (fyysinen albumilista)
Turmion Kätilöiden muut julkaisut
| Global Warning 2020 | Omen X 2023 | Reset 2024 |
Singlet albumilta Omen X
 ”Isä meidän” Julkaistu: 5. lokakuuta 2022  ”Sormenjälki” Julkaistu: 10. marraskuuta 2022  ”Kuolettavia vammoja” Julkaistu: 9. joulukuuta 2022
Omen X on Turmion Kätilöiden kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 13. tammikuuta 2023 levymerkillä Nuclear Blast. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "Isä meidän", "Sormenjälki" ja "Kuolettavia vammoja", joista jokaisesta on kuvattu myös Rauli Ylitalon ohjaamat musiikkivideot.
Kappaleet

Totuus – 3.26
Gabriel – 3.30
Vie se pois – 3.50
Pyhä kolminaisuus – 3.29
Puoli valtakuntaa – 3.23
Verestä sokea – 3.37
Isä meidän – 4.04
Sormenjälki – 3.24
Käy tanssiin – 3.46
Kun kesä kuoli – 3.33
Kuolettavia vammoja – 3.25
Kokoonpano

MC Raaka Pee – laulu
Shag-U – laulu
Bobby Undertaker – kitara
Master Bates – basso
RunQ – syntetisaattorit, koskettimet
DQ – rummut
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 8+/10
Inferno:
Kaaoszine
Soundi:
Olli Kuusi

Aarne Olavi (Olli) Kuusi (14. tammikuuta 1923 Helsinki – 17. tammikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Kuusen vanhemmat olivat vakuutusneuvos Aarne Juhana Kuusi (ent. Granfelt) ja Alli Maria Zidbäck. Olli Kuusen puoliso oli päiväkodinhoitaja Saga Iclea (Lea) Kuusi. Kuusi pääsi ylioppilaaksi 1942 ja valmistui arkkitehdiksi 1951 Teknillisestä korkeakoulusta.
Kuusi oli Aarne Ervin arkkitehtitoimistossa toimistoarkkitehtinä 1948–1954 ja toimistopäällikkönä 1954–1958 sekä Helsingin kiinteistöviraston asemakaavaosaston keskustatoimikunnan teknillisenä sihteerinä 1958–1959. Hänellä oli oma arkkitehtitoimisto vuodesta 1958 alkaen.
Olli Kuusen veljiä olivat professori Matti Kuusi, pääjohtaja, ministeri Pekka Kuusi ja kaksoisveljensä Heikki Kuusi.
Suunnittelutöitä

Rautalammin siunauskappeli, 1956
Viitasaaren siunauskappeli, 1961
Korson kirkko, Vantaa, 1962
Kuhmoisten siunauskappeli, 1966
Teboilin pääkonttori, Bulevardi 26, Helsinki, 1970
Leppävaaran kirkko, Espoo, 1979
Korson keskus
Olympialainen peruskirja

Olympialainen peruskirja on julkaisu, jossa kodifioidaan olympia-aatteen perusperiaatteet, Kansainvälisen olympiakomitean säännöt, olympialiikkeen organisaatio ja toiminta sekä olympiakisojen järjestämisen ehdot. Peruskirjassa on määritetty myös kansainvälisten järjestöjen, kansallisten olympiakomiteoiden ja olympialiikkeen väliset suhteet.
Olympialaista peruskirjaa on julkaistu vuodesta 1908 alkaen. Olympialaiseksi peruskirjaksi julkaisu nimettiin sen kannessa vuonna 1978; sitä ennen siitä oli käytetty eri nimiä. Uusin versio on julkaistu elokuussa 2016.
Aiheesta muualla

Olympialainen peruskirja 2016 (englanniksi)
Omerta

omertà, eteläitalialainen käyttäytymissäännöstö, joka koskee mm. vaikenemista
Omerta 6/12, suomalainen elokuva vuodelta 2021
Omertan liitto, Ilkka Remeksen kirjoittama jännitysromaani vuodelta 2013
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Omerta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Olkiluodon tuulivoimalaitos

| Olkiluodon tuulivoimalaitos Rauno  |
| --- | --- |
 Tuulimyllä Olkiluodossa heinäkuussa 2010.
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Eurajoki
Koordinaatit:  61°14′10″N, 21°27′14″E
Sähköverkkoon:  2005 
Valmistunut:  2004 
Lopetettu:  2017 
Kustannus:  1 miljoona € 
Perustaja:  Teollisuuden Voima 
Omistaja:  Teollisuuden Voima 
Voimalaitos
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Korkeus:  0 m 
Tuulivoimala:  WinWinD WWD−1 
Kapasiteetti:  1 MW  
Vuosituotanto:  2 GWh 
 fiOlkiluodon tuulivoimalaitos 
Olkiluodon tuulivoimalaitos oli Satakunnassa Eurajoen Olkiluodossa sijainnut tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 1,0 megawattia ja vuosituotanto on noin 2,0 gigawattituntia. Voimalan rakensi ja omisti Teollisuuden Voima. Voimala oli kastettu Raunoksi .
Yleistä

Tuulivoimalaitos sijaitsi Olkiluodon länsipään etelärannassa ydinvoimalaitoksen teollisuusalueen kaakkoispuolella. Tuulivoimala oli suomalaisen WinWinDin valmistamaa WWD-1-mallia, jonka napakorkeus oli 65 metriä ja tuuliturbiinin halkaisija 60 metriä. Turbiinin siivet olivat lasikuitua, sen torni painoi 92,5 tonnia ja  tuuliturbiini ja koneisto painoivat yhteensä 55 tonnia. Turbiinin suurin pyörimisnopeus oli 25 kirrosta minuutissa.
Historiaa

Huhtikuussa 2004 odotettiin voimalalle lupaa, kun uudesta tuulivoimalasta julkaistiin kirjoitus Turun Sanomissa. Luvan tultua se rakennettiin valmiiksi syksyllä 2004 ja se vihittiin käyttöön marraskuussa 2004. Tuulivoimalaitos tunnistetaan Valtion tieteellisen tutkimuslaitoksen (VTT) tuulivoiman tuotantotilastoissa nimellä Eurajoki 1. Tuulivoimalan toiminta lopetettiin vuonna 2017 eikä sitä enää huollettu tämän jälkeen. Voimalan torni ja itse koneisto olivat niin huonossa kunnossa, ettei niiden kunnostus olisi koskaan tullut tuottamaan hintansa takaisin. Voimalaitos purettiin syksyllä 2018 ja lahjoitettiin Länsirannikon Winnovalle, Länsirannikon Pelastusharjoitusalueelle ja Prizztechille koulutuskäyttöön. Pelastusharjoitusalueella sille ei tehty mitään. Prizztech tutki seuraavana vuonna sen avulla käytöstä poistettujen tuulivoimalaitosten kierrätystä.
Vuonna 2009
helmikuussa 2013
Vuonna 2014
Omer Beriziky

| Omer Beriziky |
| --- | --- |
 Omer Beriziky tammikuussa 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. syyskuuta 1950 (ikä 74)
Kansalaisuus:  Madagaskar
Ammatti:  historioitsija, poliitikko
Omer Berizky (s. 9. syyskuuta 1950) on madagaskarilainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä vuosina 2011–2014. Hän toimi virassa yhteistoimintahallituksen nimittämänä. Berizky on kotoisin Madagaskarin pohjoisosasta ja työskenteli ennen historian professorina. Hän on toiminut myös maansa EU-lähettiläänä.
Vuonna 2014 Berizikyn seuraajaksi valittiin Kolo Roger.