stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helokit

| Helokit |
| --- | --- |
 Iltahelokki (Oenothera biennis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Myrtales
Heimo::  Horsmakasvit Onagraceae
Suku::  Helokit Oenothera  L.
Katso myös
   Helokit Wikispeciesissä   Helokit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helokit (Oenothera) on horsmakasvien (Onagraceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu lajien määrittelytavasta riippuen noin 150–500 lajia. Useimmat suvun lajit kasvavat Pohjois-Amerikassa, mutta monia helokkilajeja viljellään myös koristekasveina. Suomen luonnossa on havaittu noin 15:ttä eri helokkilajia.
Helokit ovat yksi- tai kaksivuotisia ruohovartisia kasveja. Niiden varret ovat karvaisia ja kasvutavaltaan pystyjä. Lehdet ovat muodoltaan suikeita ja lehtiruusukkeessa olevat lehdet ovat yleensä leveämpiä kuin varsilehdet. Kukat sijaitsevat yksittäin ylimmissä lehtihangoissa. Kukissa on neljä verholehteä, jotka ovat usein taakäänteisiä. Kukissa on myös neljä terälehteä, jotka ovat väriltään keltaisia. Heteitä on kahdeksan kappaletta ja emissä on yksi vartalo, mutta luotti on neliliuskainen. Hedelmä on nelilokeroinen kota. Kesäkynttilät (Gaura) yhdistetään nykyisin helokkeihin.
Lajeja, alalajeja ja lajiristeymiä

Oenothera ammophila – dyynihelokki (syn. Oenothera oakesiana)
Oenothera biennis – iltahelokki
Oenothera canovirens – hallavahelokki eli rennerinhelokki
Oenothera casimiri – baltianhelokki
Oenothera coronifera – hohtohelokki
Oenothera depressa – karheahelokki
Oenothera ersteinensis – tappihelokki
Oenothera fallax – peijahelokki
Oenothera fruticosa – mailahelokki
Oenothera fruticosa subsp. glauca – kultahelokki (syn. Oenothera tetragona)
Oenothera glazioviana – jättihelokki eli oranssihelokki
Oenothera jamesii – torvihelokki
Oenothera hoelscheri – saksanhelokki
Oenothera kunthiana – teksasinhelokki
Oenothera laciniata – liuskahelokki
Oenothera linifolia – pellavahelokki
Oenothera missouriensis – isohelokki
Oenothera moravica – moravianhelokki
Oenothera muricata – täplähelokki (syn. Oenothera rubricaulis)
Oenothera parodiana – argentiinanhelokki
Oenothera parviflora – silmähelokki
Oenothera perangusta – kaitahelokki eli pohjanhelokki
Oenothera perennis – kääpiöhelokki
Oenothera pilosella – loistohelokki
Oenothera rosea – ruusuhelokki
Oenothera rubricauloides – hämyhelokki
Oenothera scandinavica – ratahelokki
Oenothera speciosa – komeahelokki
Oenothera stricta – tankihelokki
Oenothera versicolor – liekkihelokki
Oenothera wratislawiensis – puolanhelokki (syn. Oenothera × wratislawiensis)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Oenothera
Suomen Lajitietokeskus: Helokit – Oenothera
Five Nights at Freddy’s: Security Breach

| Five Nights at Freddy’s: Security Breach |
| --- | --- |
 Pelin kansikuva
Kehittäjä:  Steel Wool Studios ScottGames
Julkaisija:  Steel Wool Studios
Jakelija:  PlayStation Store, Steam ja Microsoft Store
Ohjaaja:  Jason Topolski
Tuottaja:  Scott Cawthon
Suunnittelija:  Brian Freyermuth
Käsikirjoittaja:  Jason Topolski Scott Cawthon
Säveltäjä:  Allen Simpson
Pelisarja:  Five Nights at Freddy’s
Pelimoottori:  Unreal Engine 4
Julkaistu:  PlayStation 4, PlayStation 5, Windows 16. joulukuuta 2021 Stadia 1. heinäkuuta 2022 Xbox One, Xbox Series X/S 22. marraskuuta 2022 Nintendo Switch 19. huhtikuuta 2023
Lajityyppi:  selviytymiskauhu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: B (12 vuotta tai vanhempi)  ESRB: Teini-ikäisille ja teini-ikäisille  PEGI 12  USK 12, USK 12, USK 12, USK 12 ja USK 12 
Alusta:  PlayStation 4 PlayStation 5 Windows Stadia Xbox One Xbox Series X/S Nintendo Switch
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Blu-ray-levy ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
Five Nights at Freddy’s: Security Breach on vuoden 2021 ensimmäisen persoonan selviytymiskauhuvideopeli, jonka ovat kehittäneet Steel Wool Studios ja ScottGames. Se on Five Nights at Freddy’s -pelisarjan yhdeksäs pääsarjan peli ja kaiken kaikkiaan yhdestoista peli. Suureen ostoskeskukseen sijoittuvassa pelissä pelaaja on Gregory-niminen nuori poika, jonka on vältettävä ostoskeskuksen vihamielisiä animatronic-maskotteja (lukuun ottamatta Freddya, joka auttaa) sekä yövartijaa ja yrittää selviytyä aamuun asti. Pelissä on merkittäviä eroja pelisarjan muihin osiin, muun muassa se, että peli on avoimen pelimaailman peli.
Vuoden 2023 heinäkuussa pelille julkaistiin ilmainen lisäosa nimeltä Ruin.
Five Nights at Freddy’s -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja::  Five Nights at Freddy’s (2014) • Five Nights at Freddy’s 2 (2014) • Five Nights at Freddy’s 3 (2015) • Five Nights at Freddy’s 4 (2015) • Five Nights at Freddy’s: Sister Location (2016)  Freddy Fazbear’s Pizzeria Simulator (2017) • Ultimate Custom Night (2018) • Five Nights at Freddy’s: Help Wanted (2019) • Five Nights at Freddy’s: Security Breach (2021) • Five Nights at Freddy’s: Help Wanted 2 (2023) •
Spin-off-pelit::  FNaF World (2016) • Five Nights at Freddy’s: Special Delivery (2019) • Freddy in Space 2 (2019) • Security Breach: Fury’s Rage (2021) • Freddy in Space 3: Chica in Space (2023) • Five Nights at Freddy's: Into the Pit (2024) •
Muuta::  Five Nights at Freddy’s (2014) • Five Nights at Freddy’s: The Silver Eyes (2015) • Five Nights at Freddy’s: The Twisted Ones (2017) • Five Nights at Freddy’s: The Fourth Closet (2018) • Five Nights at Freddy’s (elokuva) (ääniraita) (2023)
Helvi Pyysalo

Helvi Maria Pyysalo (21. maaliskuuta 1904 Taipalsaari – 4. syyskuuta 1976 Lappeenranta) oli kotiteollisuusopettaja, joka toimi monen kiertävän ja kiinteän kotiteollisuuskoulun johtajana ja Wetterhoffin kotiteollisuusopiston rehtorina sekä julkaisi useita kotiteollisuusalan teoksia.
Henkilöhistoria

Helvi Pyysalon vanhemmat olivat maanviljelijä Taavetti Pyysalo ja Anna Maria Kontunen. Pyysalo kävi keskikoulun ja valmistui Wetterhoffin kotiteollisuusopistosta 1927. Mikkelin läänin kiertävän naiskotiteollisuuskoulun opettajana hän toimi 1928–1933, Tornion naiskotiteollisuskoulun johtajana 1933–1938 ja Savonlinnan 1938–1946. Wetterhoffin kotiteollisuuskoulussa hän oli ammattiopettaja 1946–1956 ja rehtori 1956–1967. Hänellä oli useita alansa luottamustehtäviä ja julkaisemiensa kirjojen ohella hän suunnitteli ja ohjasi opetus- ja kansatieteellisiä elokuvia.
Julkaisuja

Kankaiden sidokset, 1950
Kotien ja koulujen kangaspuihin, 1952
Kankaankutojan laskuoppi, 1956
Fredrika Wetterhoffin kotiteollisuusopisto 1885–1960, 1960, toim. Paavo Kouri, Helvi Pyysalo, Helena Tarvajärvi, Veera Vallinheimo, Rakel Vällä
Kankaankutojan työvälineoppi, 1968
Kangaspuut, 1975
Elias Katz

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Elias Katz Paavo Nurmen ja Oskari Rissasen perässä vuoden 1920 olympiakarsinnoissa. |  Elias Katz Paavo Nurmen ja Oskari Rissasen perässä vuoden 1920 olympiakarsinnoissa. |  Elias Katz Paavo Nurmen ja Oskari Rissasen perässä vuoden 1920 olympiakarsinnoissa. |  |
Maa:   Suomi
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pariisi 1924 | 3 000 m joukkue |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | 3 000 m esteet |  |
Elias Katz (22. kesäkuuta 1901 Turku – 26. joulukuuta 1947 Palestiina) oli suomenjuutalainen, myöhemmin Palestiinaan muuttanut keskimatkojen juoksija ja olympiavoittaja.
Urheilu-ura

Katz aloitti urheilu-uransa pelaamalla Turun Makkabé-seurassa jalkapalloa. Hän muutti Helsinkiin 1922 ja liittyi juoksijana helsinkiläiseen Stjärnan-seuraan. Tampereen Pyynikillä kesäkuussa 1922 3 000 metrin estejuoksun ensimmäisessä SM-kilpailussa 21-vuotias Katz oli neljäs Paavo Nurmen, Nestori Järvelän ja Väinö Sipilän jälkeen.
Pariisin olympialaisissa 1924 Elias Katz voitti kultaa 3 000 metrin joukkuejuoksussa yhdessä Paavo Nurmen ja Ville Ritolan kanssa. Nurmi voitti juoksun, Ritola sijoittui toiseksi ja Katz viidenneksi, joten Suomi voitti joukkuekilpailun ylivoimaisesti. Ritola voitti kisoissa myös 3000 metrin estejuoksun olympiaennätyksellä Katzin voittaessa hopeaa. Katz oli parantanut ennätystä alkuerissä (9.43,8). Hopea tuli vaikka Katz ehti viimeisellä kierroksella kaatuakin.
Katz oli mukana kahdesti maailmanennätystä parantaneessa 4 × 1 500 metrin viestijoukkueessa: heinäkuussa 1926 juostiin aika 16.26,2 ja myöhemmin samana vuonna 16.11,4. Jalkavaivat estivät Katzin osallistumisen vuoden 1928 olympialaisiin.
1920- ja 1930-lukujen vaihteessa Katz asui Saksassa, josta muutti Palestiinaan 1933. Hänet valittiin Israelin yleisurheilun olympiajoukkueen valmentajaksi tavoitteena vuoden 1948 Lontoon kisat. Israel ei kuitenkaan päässyt kisoihin eikä myöskään Katz. Hän sai surmansa Israelin itsenäistymiseen liittyneiden levottomuuksien puhjettua jouluna 1947 Gazan brittiläisessä varuskunnassa arabisissien ampumana.
Saavutuksia

olympiakultaa Pariisi 1924 3 000 metrin joukkuejuoksu
olympiahopeaa Pariisi 1924 3 000 metrin estejuoksu
Suomen mestari 5 000 metrin juoksu 1924
Suomen mestari 3 000 metrin estejuoksu 1923, 1924 ja 1926 (tulos oma ennätys 9.34,5)
Suomen mestari 4 × 1 500 metrin viestijuoksussa 1926
Omat ennätykset

800 m: 2.05,6 (1920)
1 000 m: 2.41,8 (1919)
1 500 m: 4.04,4
3 000 m: 8.35,8 (1926)
kaksi mailia: 9.37,0 (1926)
5 000 m: 15.04,2
3 000 m esteet: 9.34,5 (1926)
Filippiinienkäpinkäinen

| Filippiinienkäpinkäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Käpinkäiset Campephagidae
Suku::  Kaskaskäpinkäiset Edolisoma
Laji::  mindanense
Kaksiosainen nimi
 Edolisoma mindanense  (Tweeddale, 1878) 
Synonyymit
 Coracina mindanensis 
Katso myös
   Filippiinienkäpinkäinen Wikispeciesissä   Filippiinienkäpinkäinen Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Filippiinienkäpinkäinen (Edolisoma mindanense) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Filippiinienkäpinkäistä tavataan Filippiineillä. Sen kannaksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Laji on vähenemässä metsien tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Harri Larva

| Harri Larva |
| --- | --- |
 Harri Larva 1928 olympialaisissa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Harry Edvin Larva
Syntynyt: 9. syyskuuta 1906 Turku
Kuollut: 15. marraskuuta 1980 (74 vuotta) Turku
Yleisurheilija
Pituus:  180  cm
Paino:  68 kg
Laji:  1 500 metrin juoksu
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | 1 500 m |  |
Harry Edvin ”Harri” Larva (vuoteen 1928 Harry Lagerström, 9. syyskuuta 1906 Turku – 15. marraskuuta 1980 Turku) oli suomalainen keskimatkojen juoksija ja 1 500 metrin juoksun olympiavoittaja Amsterdamin kisoista 1928. Hän on kaikkien aikojen nuorin suomalainen juoksun olympiakultamitalisti.
Juoksu-ura

Larva tuli suuren yleisön tietoisuuteen kesällä 1926 juostuaan 1 500 metrillä 4.07,1. Seuraavan vuoden lokakuussa hän paransi Viipurissa ennätyksekseen 3.59,6. Larva voitti Suomen mestaruuden 800 metrin juoksussa vuosina 1928, 1929 ja 1930 sekä 1934, mutta 1 500 metrillä hän sai vain yhden pronssin (1927).
Larvan paras vuosi oli 1928, jolloin hän juoksi ennätyksensä kaikilla matkoilla 800 metristä mailiin. Olympiakarsinnoissa Eläintarhan kentällä hän sivusi Suomen ennätystä tuloksellaan 3.52,6 voittaen sekä Eino Purjeen että Paavo Nurmen. Amsterdamin olympiakisoissa Larva kävi kovan kamppailun Jules Ladoumègueta vastaan ja voitti olympiakultaa ajalla 3.53,2 ohittaen ranskalaisen loppusuoralla. Syksyllä 1928 Helsingin Kalevan kisoissa hän juoksi 800 metrin SE-tulokseksi 1.53,7 ja voitti Viipurissa matkan entisen ME-miehen Saksan Otto Peltzerin. Larva juoksi vielä Turussa mailin maailman toiseksi parhaalla ajalla 4.11,0 ja paransi Berliinissä 1 500 metrin Suomen ennätykseksi 3.52,0.
Los Angelesin kisoissa 1932 Larva oli 1 500 metrillä kymmenes.
Larva tunnettiin erityisesti kyynärpäät korkealla -juoksutyylistään.. Ammatiltaan Larva oli kaivertaja.
Saavutuksia

Suomen mestari 800 m juoksu 1928, 1929, 1930 ja 1934
olympiakultaa Amsterdam 1928 (1 500 m juoksu)
kymmenes olympialaisissa Los Angeles 1932 (1 500 m juoksu)
Ennätykset

400 m: 50,9 (1929)
800 m: 1.53,7 (1928)
1 000 m: 2.28,6 (1928)
1 500 m: 3.52,0 (1928)
maili: 4.11,0 (1928)
2 000 m: 5.38,6 (1929)
3 000 m: 8.46,0 (1926)
Aiheesta muualla

Harri Larva Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Timo Soukola: / Larva, Harri (1906–1980) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  6.9.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Miesten 1 500 metrin juoksun olympiavoittajat
Harri Larva ylittää maalinauhan olympiavoittajana vuoden 1928 Amsterdamin kesäolympialaisissa. Hopeaa kisassa otti Ranskan Jules Ladoumègue ja pronssia Suomen Eino Purje.
Fareyn jono

Oletetaan, että m on positiivinen kokonaisluku. Fareyn jonolla Fm tarkoitetaan tällöin niiden välillä [0,1] olevien murtolukujen kasvavaa jonoa, jotka:
- ovat supistetussa muodossa (ts. osoittajan ja nimittäjän) suurin yhteinen tekijä on 1 ja
- nimittäjä on pienempi tai yhtä suuri kuin m.
Esimerkiksi:
Fareyn jonojen historiaa

Fareyn jonot on nimetty brittiläisen mineralogin (kidetutkijan) John Fareyn mukaan. Hänen näitä jonoja koskeva kirjoitelmansa julkaistiin lehdessä nimeltä Philosophical Magazine vuonna 1816. Farey esitti väittämän, että jonon kukin jäsen voidaan laskea sen lähimpien naapurien ns. medianttina ts. jakamalla näiden lukujen osoittajien summa niiden nimittäjien summalla. Farey ei kuitenkaan tiettävästi itse  todistanut väittämäänsä. Todistuksen esitti ensimmäisenä Cauchy kirjassaan Exercises de mathématique. Saman tuloksen oli kuitenkin esittänyt toinen matemaatikko C. Haros jo vuonna 1802. Harosin artikkeli ei kuitenkaan liene ollut Fareyn tai Cauchyn tiedossa. On siis lähinnä historiallinen sattuma, että jonot kantavat edelleen Fareyn nimeä.
Välittömän edeltäjän ja seuraajan laskeminen

Tarkastellaan Fareyn jonoa, jossa nimittäjien maksimiarvo on  m.
Lukua  {\frac {p}{q}}, missä  {\mbox{gcd}}(p,q)=1, 
välittömästi seuraava luku  {\frac {p'}{q'}} 
voidaan laskea kaavoista
missä  r on luvun  p modulaariaritmetiikan käänteisluku modulo  q, 
ts.  pr\equiv 1({\mbox{ mod }}q), ja  \lfloor \cdot \rfloor  tarkoittaa pyöristystä alaspäin lähimpään kokonaislukuun (ns. porrasfunktio).
Vastaavasti lukua  {\frac {p}{q}} 
välittömästi edeltävä luku  {\frac {p''}{q''}} 
voidaan laskea kaavoista
missä  r on kuten edellä.
Tarvittavat modulaariaritmetiikan käänteisluvut voidaan laskea tehokkaasti ns. laajennetun eukleideen algoritmin avulla.
Kaavat ovat erityisen käyttökelpoisia tarkasteltujen lukujen ollessa suuria, esimerkiksi kymmenien tai satojen numeroiden mittaisia.
Helmi Lehosti

Helmi Matilda Lehosti (ent. Lindström, o.s. Pennanen; 6. kesäkuuta 1898 Viipuri – 9. heinäkuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Ura

Lehosti aloitti teatteriuransa vuonna 1920 esiintyen useissa työväen teattereissa. Ensimmäisessä elokuvaroolissaan vuoden 1953 komediassa Pekka Puupää kesälaitumilla hän oli jo 55-vuotias. Lehosti ehti kuitenkin näytellä vuosina 1953–1959 yli 20 elokuvassa, joista suuri osa oli Pekka Puupää -elokuvia. Lehosti esiintyi myös muun muassa elokuvissa Niskavuoren Aarne (1954) ja Rakas varkaani (1957). Lehosti teki viimeisen roolinsa vuonna 1959 elokuvassa Kohtalo tekee siirron.
Yksityiselämä

Lehosti oli pitkään naimisissa teatterinjohtajan ja näyttelijän Vili Lehostin kanssa. Lehostit on haudattu samaan hautaan Maunulan uurnalehtoon Helsinkiin.
Filmografia

Pekka Puupää kesälaitumilla (1953)
Opri (1954)
Onnelliset (1954)
Hilmanpäivät (1954)
Minäkö isä! (1954)
Pekka ja Pätkä puistotäteinä (1955)
Pekka ja Pätkä pahassa pulassa (1955)
Neiti talonmies (1955)
Minä ja mieheni morsian (1955)
Isän vanha ja uusi (1955)
Muuan sulhasmies (1956)
Juha (1956)
Yhteinen vaimomme (1956)
Silja – nuorena nukkunut (1956)
Pekka ja Pätkä ketjukolarissa (1957)
Rakas varkaani (1957)
Nuori mylläri (1958)
Lumisten metsien tyttö (1958)
Pekka ja Pätkä miljonääreinä (1958)
Kohtalo tekee siirron (1959)
Aiheesta muualla

Helmi Lehosti Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Helmi Lehosti Elonetissä.
Erkki Osmonsalo

Erkki Kustaa Osmonsalo (sukunimi vuoteen 1906 Relander; 9. elokuuta 1894 Joroinen – 17. helmikuuta 1949) oli suomalainen historioitsija ja Helsingin yliopiston poliittisen historian professori.
Osmonsalon vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Kustaa Konstantin Osmonsalo ja Vivi Agnes Lindblad. Hän pääsi ylioppilaaksi 1912 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1916, lisensiaatiksi 1933 ja tohtoriksi 1934.
Osmonsalo toimi ennen Suomen sisällissotaa Puumalan suojeluskunnan esikunnan jäsenenä ja päällikkönä 1917–1918 ja sodan aikana valkoisten joukoissa komppanianpäällikkönä. Hän oli oppikoulun ja seminaarin opettajana 1923–1929 ja vuosina 1933–1948 hän toimi Oriveden kansanopiston ja kansankorkeakoulun yhteiskunnallisten aineiden opettajana.
Osmonsalo oli Helsingin yliopiston Suomen historian dosenttina vuodesta 1939 ja poliittisen historian professorina 1948–1949.
Teoksia

Vanhaa Heinolaa ja entisiä heinolaisia 1929
Suomen rajapolitiikka Venäjän vallan aikana I, väitöskirja. 1932
Valtion ja valtakunnan rajankäynnit Suomessa Venäjän vallan ja itsenäisyyden aikana, teoksessa Suomen maanmittauksen historia III: 4. 1933
Suomen postilaitoksen historia III. 1938
Fabian Langenskiöld. Valtiollinen elämäntyö 1, Historiallisia Tutkimuksia 24 1939
Hallituksen politiikka herännäisliikkeitä kohtaan Aleksanteri I:n ja Nikolai I:n aikana 1940
Suomen valloitus 1808 1947
Aiheesta muualla

Erkki Osmonsalon elämäkerta Kansallisbiografiassa
Harri Leskinen

Harri Topi Antero Leskinen (4. helmikuuta 1964 Rautalampi – 16. tammikuuta 2022 Pieksämäki [lähde? ]) oli suomalainen näyttelijä, säveltäjä,  ohjaaja ja laulaja.
Varhainen elämä

Harri Leskisen vanhemmat olivat Ritva Leskinen ja Eero Leskinen. Lapsuuden Harri Leskinen vietti Rautalammilla ja myöhemmin muutti Pieksämäelle. Opiskeli Suomen Teatterikorkeakoulussa.
Ura > Näyttelijänä

Ryhmäteatteri 1988-1989
Taru Sormusten Herrasta
Rooli Ted Hiesuli, hobitti, Briin porttivahti:, Gimlin saattaja,
Lahden Kaupunginteatteri.
Kokkolan Kaupunginteatteri.
2002 Callas, Masterclass (musiikkinäytelmä). Ohjaus Vesa Tapio Valo. Rooli: Ari.
2003 Gardan Kivi (näytelmä). Ohjaaja & Käsikirjoittaja
Harri Leskinen: ”Gardan kivi”. Ohjaus Harri Leskinen. Rooli: Staut.
Ura > Säveltäjänä ja sanoittajana

Merkittävimpiä julkaisuja on Samuli Edelmannin ensimmäisellä levyllä olleet kappaleet, Outi – 3.00 , Säveltäjä ja Sanoittaja Harri Leskinen, Oi taivas – 2.40 , Säveltäjä ja Sanoittaja Harri Leskinen, Lasihelmi – 4.59 , Säveltäjä ja Sanoittaja Harri Leskinen.
Muita sävellyksiä ja sanoituksia Santeri Kinnunen – Aallonmurtaja / Viereeni Jää,
Aiheesta muualla

Discogs
Jouninmaailma (Arkistoitu – Internet Archive)
Kontuwiki
YLE
Ryhmäteatteri Historiikki
Elias Karvonen

| Elias Karvonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1994 (ikä 30) Turku, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Anglet Hormadi
Sarja:  Ligue Magnus
Pelinumero:  91
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  TPS (SM) TUTO Hockey (Mestis)
Elias Karvonen (s. 28. heinäkuuta 1994 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ranskan Ligue Magnusin Anglet Hormadissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Karvonen osaa pelata myös laidassa.
Ura

Karvonen on Kaarinan Kiekko-Poikien kasvatti. Hän voitti kaudella 2009–2010 tehoilla 28+34=62 koko B2-nuorten I-divisioonan pistepörssin. Kaudeksi 2010–2011 Karvonen siirtyi Turun Palloseuraan. Hän oli tehoilla 17+11=28 seuran B2-nuorten paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies runkosarjassa. Karvonen pelasi myös TPS:n B-nuorissa, joissa hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kausi 2011–2012 päättyi B-nuorten SM-pronssiin.
Kaudella 2014–2015 Karvonen debytoi TPS:n SM-liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä 5. joulukuuta 2014 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan. Karvonen merkittiin TPS:n kolmossentteriksi laidoilleen Matias Sointu ja Oskari Siiki. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.34 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Karvonen teki 17. helmikuuta 2015 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Hän pelasi kautensa suurimmaksi osaksi vielä TPS:n A-nuorissa, joiden toiseksi paras pistemies Karvonen oli Niklas Salon jälkeen tehoilla 11+24=35. Hän jakoi viiden muun pelaajan kanssa A-nuorten SM-liigan alivoimamaalipörssin voiton kolmella osumallaan. Karvonen voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden.
Toukokuussa 2015 Karvonen teki kaksivuotisen SM-liigasopimuksen TPS:n kanssa. Hänen varsinainen tulokaskautensa 2015–2016 toi 43 runkosarjaottelussa tehot 4+9=13 ja kahdeksassa playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Kymmenessä Mestarien liigan ottelussa Karvonen jäi ilman tehopisteitä. Kaudella 2016–2017 hän pelasi TPS:n lisäksi myös kymmenen ottelua lainalla Mestis-joukkue TUTO Hockeyssa. Tammikuussa 2017 Karvonen teki TPS:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Saman vuoden marraskuussa sitä jatkettiin taas vuodella. Kaudella 2017–2018 Karvonen ehti pelata 24 runkosarjaottelua tehden 11 tehopistettä, kunnes hänen kautensa päättyi leikkaushoitoa vaatineen olkapäävamman vuoksi joulukuussa 2017.
Joulukuussa 2018 Karvonen teki TPS:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Tammikuussa 2019 hän kuitenkin loukkaantui jälleen ja oli sivussa maaliskuulle asti. Karvonen pelasi kaudella 2018–2019 runkosarjassa vain 31 ottelua. Kaudella 2019–2020 hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 5+9=14. Karvonen edusti TPS:ää kauden aikana myös Spengler Cupissa.
Karvonen siirtyi lokakuussa 2020 loppukauden 2020–2021 kattavalla sopimuksella TUTOn Mestis-joukkueeseen. Hänen kautensa jäi jälleen rikkonaiseksi loukkaantumisten vuoksi ja Karvonen pelasi runkosarjassa vain 12 ottelua.
Kaudeksi 2021–2022 Karvonen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin Anglet Hormadiin.
Pelityyli

Elite Prospects -sivuston vuonna 2017 tehdyn analyysin mukaan Karvonen on työteliäs kahden suunnan hyökkääjä. Sivuston mukaan hän on all around -pelaaja, joka luistelee hyvin ja on arvokas pelaaja alivoimalla. Karvonen on osoittanut tekevänsä hyvin pisteitä Mestiksessä ja junioreissa, mutta hänellä on kuitenkin kehitettävää hyökkäyspään pelaamisessa, jotta Karvonen voisi pelata SM-liigassa kahdessa ensimmäisessä ketjussa.
Muuta

Karvonen valmistui ylioppilaaksi Kaarinan lukiosta keväällä 2013.
Evi Lanig

Evi Lanig (s. 24. lokakuuta 1933 Bad Hindelang) on saksalainen entinen alppihiihtäjä. Lanig osallistui Oslon olympialaisiin 1952, joissa hän sijoittui syöksylaskussa yhdeksänneksi ja suurpujottelussa neljänneksitoista.
Lanigin veli Hans-Peter oli alppihiihtäjä ja aviomies Lorenz Nieberl rattikelkkailija.
Evgenia Estes

Evgenia Estes (ven. Евге́ния Ви́кторовна Э́стес, s. 17. heinäkuuta 1975 Sverdlovsk) on venäläinen entinen lentopalloilija ja olympiamitalisti. Estes saavutti Barcelonassa 1992 olympiahopeaa edustaessaan yhdistynyttä joukkuetta sekä edustaessaan Venäjää Sydneyssä 2000 ja Ateenassa 2004. Näiden lisäksi Estes osallistui myös Atlantan olympialaisiin 1996, Pekingin olympialaisiin 2008 ja Lontoon olympialaisiin 2012. Estes on yhdessä Sergey Tetyukhinin kanssa ainoa lentopalloilija, joka on osallistunut kuusiin peräkkäisiin olympialaisiin. Estes valittiin vuonna 2018 lentopallon kansainväliseen Hall of Fameen.