stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
E-vitamiini
Historia ja nimet

1922 Herbert McLean Evans (1881–1971) and Katharine Scott Bishop (1889–1976) päättelivät rottien ruokintakokeiden perusteella olevan olemassa tuntematon ravintoaine, jota on muun muassa lehtisalaatissa, sinimailasen lehdissä ja vehnänalkioissa. Ravintoaineen puutos aiheutti rotilla lisääntymiskyvyttömyyttä.
1924 Barnett Sure ehdotti aineelle nimeä E-vitamiini vitamiinien löytymis- ja aakkosjärjestystä seuraavan nimeämistavan mukaan. Tuolloin tunnettiin A-, "B"-, C- ja D-vitamiinit. B-vitamiineista tunnettiin vain tiamiini (B1). 1925 Sure kokeili eri liuottimin E-vitamiinin liukoisuutta ja varmensi sen olevan rasvaliukoinen ja orgaaninen yhdiste, eikä sittenkin ehkä hivenaine.
1930–31 Henry A. Mattill (1883–1953) ja Harold Saft Olcott (1909–1979) selvittivät E-vitamiinin olevan hapettumisenestoaine, johtuen siinä ehkä olevasta fenolirakenteesta. Lisäksi he totesivat vitamiinin olevan ei-saippuoitavissa oleva lipidi.
1936 H. M. Evans ja kollegat eristivät vehnänalkioöljystä kaksi E-vitamiinivaikutteista ainetta, joista vitamiinivaikutteisempaa he kutsuivat α-tokoferoliksi. Tämä on kreikan professorina toimineen George M. Calhounin osin keksimä nimi kreikan sanoista tokos ja phero. Nämä merkitsevät vastaavasti raskautta ja aikaansaavaa viitaten vitamiinin välttämättömyyteen rottien ja joidenkin muiden eläinten lisääntymiskyvyn osalta. Pääte -oli merkitsee alkoholia. Evans ja kollegat selvittivät α-tokoferolin empiirisen kaavan. 1937 Evans ja kollegat nimesivät heikkovaikutteisemman aineen β-tokoferoliksi. 1937 he myös löysivät ja nimesivät γ-tokoferolin.
1938 Erhard Fernholz julkaisi α-tokoferolin rakennekaavan. Myöhemmin 1938 Paul Karrer ja kollegat syntetisoivat α-tokoferolin, joka oli ensimmäinen syntetisoitu E-vitamiini.
1947 löydettiin ja eristettiin δ-tokoferoli.
1959 J. Green ja kollegat eristivät α-tokotrienolin, mutta vasta 1961 he ehdottivat tokoferolien tyydyttymättömille johdannaisille nimeä tokotrienolit.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fineli: E-vitamiinin lähteet ruoka-aineissa
Linus Pauling Institute: Vitamin E (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Vitamin E (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Bristol University School of Chemistry, Molecule of the Month: Vitamin E (englanniksi)
Kaikki-rac-α-tokoferoli.
Kaikki-rac-α-tokofeyyliasetaatti.
ROO• + E–OH → ROOH + E–O•
Kuvassa on vastaavasti yleispätevämpi reaktio:
X• + E–OH → XH + E–O•
H. M. Evans
K. J. S. Bishop
E. Fernholz
Idänsinililja

| Idänsinililja |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Parsakasvit Asparagaceae
Alaheimo::  Scilloideae
Suku::  Kevättähdet Scilla
Laji::  siberica
Kaksiosainen nimi
 Scilla siberica  Andrews (1804) 
Synonyymit
 Othocallis siberica (Andrews) Speta  Scilla sibirica Haw.  Othocallis siberica (Haw.) Speta 
Katso myös
   Idänsinililja Wikispeciesissä   Idänsinililja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kukka.
Idänsinililja eli siperiansinililja (Scilla siberica) on monivuotinen, hyönteispölytteinen sipulikasvi parsakasvien (Asparagaceae) heimossa, joka on aiemmin luokiteltu kuuluvaksi vaihtelevasti liljakasvien (Liliaceae) tai hyasinttikasvien (Hyacinthaceae) heimoon. Se on pieni sinikukkainen kasvi, joka kukkii aikaisin keväällä ja leviää helposti laajoiksi matoiksi puistoissa ja puutarhoissa. Kasvi on kotoisin Aasiasta mutta sitä on levitetty Eurooppaan ja Pohjois-Amerikkaan.
Ulkonäkö ja koko

Idänsinililjan sipulit ovat soikeat ja pienikokoiset (1,5–2 cm), ja niiden kuori on väriltään sinipunainen tai tummanruskea. Kasvilla on yhdestä neljään 10–20 cm korkeaa, pystyä kukkavanaa ja kahdesta viiteen tasasoukan suikeaa tai pitkulaista, ehytlaitaista tyvilehteä (10–15 cm × 0,5–2 cm). Lehdet ovat nuorina toisiinsa kietoutuneet ja vielä keskenkasvuiset kukinnan alkaessa keskikeväällä. Etelä-Suomen puutarhoissa idänsinililja kukkii yleensä huhti-toukokuiden vaihteessa. Luontaisella levinneisyysalueellaan Itä-Euroopassa ja Venäjällä sen kukinta aikaa on tyypillisesti huhtikuu.
Harsussa kukinnossa on kahdesta viiteen kukkaa, joissa on 1–2 mm mittaiset suojuslehdet ja 8–12 mm pitkä, nuokkuva kukkaperä. Kehä on kellomainen (12–16 mm × 4–6 mm) ja väriltään kirkkaan- tai tummansininen, joillakin lajikkeilla myös valkea. Siemenkota on halkaisijaltaan 4–6 mm, ja vaaleanruskeissa, pallonmuotoisissa siemenissä (2–3 mm) on pitkä valkoinen lisäke. Idänsinililja leviää helposti paitsi siementämällä myös kasvattamalla sivusipuleita.
Levinneisyys

Idänsinililja esiintyy luonnonvaraisena Länsi-Aasiassa (Luoteis-Iran, Pohjois-Irak ja Turkki), Kaukasiassa ja Itä-Euroopassa (Valko-Venäjä, Lounais-Venäjä ja Ukraina). Lisäksi se on kotiutunut Keski-Eurooppaan ja levinnyt ihmisen mukana Pohjois-Amerikkaan. Suomessa idänsinililja on tavallinen koristekasvi puistoissa ja puutarhoissa, joista se on karannut paikoitellen myös luontoon.
Elinympäristö

Idänsinililja on pieni ja kestävä kevätkasvi, joka viihtyy lehdoissa, pensaikoissa ja vuorten alarinteillä kasvavissa metsissä.
Myrkyllisyys

Idänsinililja voi ärsyttää herkkää ihoa ja aiheuttaa sisäisesti nautittuna myrkytysoireita, kuten kipua suussa tai vatsassa, kouristuksia, ripulia ja pulssin epäsäännöllisyyttä. Koko kasvi – sipulit ja kukat mukaan lukien – sisältää sydänaktiivisia glykosideja, jotka vaikuttavat samaan tapaan kuin digitalis.
Sipuleita.
Puistoistutuksia.
Alba-lajike.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Idänsinililja (Othocallis siberica)
LuontoPortti: Idänsinililja (Scilla siberica)
Luopioisten kasvisto: Idänsinililja (Scilla siberica)
Puutarha.net: Idänsinililja Scilla siberica
Den virtuella floran: Idänsinililja (Scilla siberica) (ruotsiksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Scilla siberica (englanniksi)
Jack Glover

| Jack Glover> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. toukokuuta 1996 (ikä 28) Golden Valley, MN, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  Kiekko-Vantaa
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  46
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  Jacksonville IceMen (ECHL) Manitoba Moose (AHL) HC Kometa Brno (ČEL) SK Horácká Slavia Třebíč (Tšekki I)
NHL-varaus:  69. varaus, 2014 Winnipeg Jets
Jack Glover (s. 17. toukokuuta 1996 Golden Valley, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Hän laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Glover on St. Louis Park Youth Hockeyn kasvatti. Hän pelasi kaudella 2011–2012 Benilde-St. Margaret's Schoolin joukkueessa, jonka jälkeen Glover vietti vuodet 2012–2014 Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana. Kaudella 2013–2014 hän pelasi myös CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
Winnipeg Jets varasi Gloverin kolmannella kierroksella 69. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Hän kävi vuodet 2014–2018 Minnesotan yliopistoa. Sophomore -vuotensa 2015–2016 jälkeen, keväällä 2016 Gloverin molemmat olkapäät leikattiin, mikä pitkitti hänen valmistautumistaan Junior -vuoteen 2016–2017, joka Gloverilla jäi vain 13 ottelun mittaiseksi. Senior -vuotenaan 2017–2018 hän voitti Minnesotan sisäisen tehotilaston lukemalla +12. Viimeisten yliopistokautensa päätteeksi, maaliskuussa 2018 Glover teki loppukauden kattavan sopimuksen ECHL-joukkue Jacksonville IceMenin kanssa. Hän pelasi siellä kahdeksan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Syksyllä 2018 Glover osallistui AHL-joukkue Manitoba Moosen harjoitusleirille, jonka päätteeksi hän palasi kaudeksi 2018–2019 Jacksonville IceMenin ECHL-joukkueeseen. Marraskuussa Glover palasi ammattilaistry-out -sopimuksella Moosen AHL-joukkueeseen. Hän pelasi siellä vain yhden ottelun, kunnes Gloverin try-out purettiin joulukuussa ja hän palasi IceMenin vahvuuteen. Kaikkiaan hänen ECHL:n tulokaskautensa toi 57 runkosarjaottelussa tehot 1+10=11.
Glover teki syyskuussa 2019 vuoden mittaisen jatkosopimuksen Jacksonville IceMenin kanssa. Joulukuussa hän siirtyi try-outille Tšekin Extraligan HC Kometa Brnoon. Hän pelasi siellä viisi ottelua ilman tehopisteitä sekä seitsemän ottelua lainalla sarjatasoa alempana 1. česká hokejová ligan SK Horácká Slavia Třebíčissä, kunnes Glover jäi tammikuussa 2020 ilman jatkosopimusta. Seuraavana päivänä hänen vahvistettiin siirtyvän loppukauden 2019–2020 kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Suomi 2014 | jääkiekko |  |
Glover pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Glover pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa tammikuussa 2014, jolloin hän voitti pronssia. Glover edusti myös Yhdysvaltain alle 16-vuotiaiden maajoukkuetta Itävallan Innsbruckissa järjestetyissä nuorten olympiakisoissa 2012.
Muuta

Gloverin isoveli Andrew pelaa puolustajana Virginian teknillisen yliopiston joukkueessa ja pikkusisko Kathryn pelaa puolustajana Harvardin yliopistojoukkueessa.
Ihmisoikeudet Venezuelassa

Venezuelan sijainti.
Ihmisoikeudet Venezuelassa ovat kansainvälisten sopimusten määrittelemät jokaiselle ihmiskunnan jäsenelle yhtäläisesti kuuluvat oikeudet. Venezuela on sitoutunut turvaamaan nämä oikeudet ratifioimalla lukuisia sopimuksia.
Venezuela on muodollisesti perustuslaillinen demokratia, jossa vallitsee monipuoluejärjestelmä, mutta yli kymmenen vuoden ajan valta on keskittynyt yhdelle puolueelle.
Venezuelaa johti vuonna 2009 Hugo Chávez. Venezuelassa asuu 28 miljoonaa ihmistä, joiden eliniänodote on 73 vuotta. Venezuelan ihmisoikeusongelmiin sisältyy lehdistönvapaus, naisten tasa-arvo ja vankilaolot. Aseiden valvonnan heikkous on johtanut yleiseen turvattomuuteen ja väkivaltaan. Alkuperäiskansan maaoikeuksien puolustajaa ahdistettiin ja pidätettiin elokuussa 2008. Kaksi Human Rights Watchin edustajaa karkotettiin maasta kriittisen raportin julkaisun vuoksi.
Turvallisuusjoukot ja siviilit käyttivät fyysistä väkivaltaa toimittajiin vuonna 2008. Yleinen turvattomuus oli ongelma. Liikkeellä oli paljon pienaseita. Aseita oli myös vankiloissa. Marraskuussa 2008 oli vaalit. Ehdokkuudessa oli rajoituksia. Ihmisoikeusaktivisti José Luis Urbanoa uhattiin, koska hän johtaa järjestöä Fundación Pro-Defensa del Derecho a la Educación.
Vuonna 2012 Venezuela erosi Amerikan Ihmisoikeustuomioistuimesta.
Henkilökohtaiset vapausoikeudet

Vapausoikeudet turvaavat yksilön vapautta julkisen vallan puuttumisilta. Tällaisia oikeuksia ovat muun muassa oikeus elämään, henkilökohtaiseen vapauteen ja koskemattomuuteen samoin kuin liikkumisvapaus, yksityiselämän suoja ja yhdistysvapaus sekä omaisuuden suoja.
Henkilökohtaiset vapausoikeudet > Kuolemanrangaistus, väkivaltarikokset

Venezuela oli ensimmäinen maailman (edelleen olemassa oleva) valtio, joka luopui kuolemanrangaistuksesta. Tämä oli osa vuoden 1963 perustuslakia.
Venezuelan murhatilastot ovat epäselvät, mutta joka tapauksessa maa kuuluu maailman väkivaltaisimpiin. Vuonna 2015 Caracasissa tilastotiin enemmän tappoja väkilukua kohti kuin missään sota-alueiden ulkopuolisessa kaupungissa.
Henkilökohtaiset vapausoikeudet > Vankilaolot

Vankien määrä on kasvanut vuosina 2000–2012 yli kolminkertaiseksi.
Venezuelan vankilaoloja on kuvailtu häpeällisiksi. Vankilat ovat likaisia ja ylikansoitettuja. Monissa niistä valtaa ja sisäistä järjestystä pitävät vangit. Talouskriisin aikana on tingitty vankien ravinnosta ja lääkinnästä.
Poliittiset oikeudet ja vapaudet

Näitä ovat muun muassa äänioikeus, sananvapaus, kokoontumisvapaus sekä yhdistysvapaus.
Muut maat painostivat Venezuelaa sallimaan ulkomaalaiset vaalitarkkailijat vuoden 2015 parlamenttivaaleissa, ja vapauttamaan vangitut oppositiojohtajat. UNASUR:in tarkkailijat hyväksyttiin paikalle, ja heidän mukaansa vaalit olivat tehokkaat, täsmälliset ja läpinäkyvät. UNASUR ei ole allekirjoittanut vaalitarkkailun perussopimusta.
Poliittiset oikeudet ja vapaudet > Sananvapaus

Presidentin arvostelusta voidaan tuomita 6–30 kuukaudeksi vankeuteen. Alempien hallintoviranomaisten arvostelusta saa lyhyempiä tuomioita.
Radio Caracas Television (RCTV) menetti toimilupansa, koska se tuki vuonna 2002 vallankaappausyritystä Chavezia vastaan. Amerikan ihmisoikeustuomioistuin on vastustanut tätä, mutta koska RCTV on yhtiö eikä ihminen, sillä ei katsota oleva ihmisoikeuksia.
Viestintävirastoa vastaava CONATEL saa estää vahingollisiksi katsomiaan internetosoitteita. Vuonna 2015 se esti yli tuhat verkkosivustoa. CONATELin mukaan 51 prosenttia asukkaista käytti internetiä vuoden 2015 aikana, ja 16,8 miljoonaa kävi netissä viidestä seitsemänä päivänä viikossa. Verkkoyhteyksiä otettiin 75% tietokoneella, 17% mobiililaitteilla.
Tasa-arvo-oikeudet

Tasa-arvo-oikeuksiin kuuluvat muun muassa rodullinen, sukupuolellinen ja uskonnollinen yhdenvertaisuus.
Naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan säädettiin uusi laki vuonna 2007 Law for the Right of Women. Lain toteutus oli vuonna 2008 kesken ja viranomaisia koulutettiin sen huomioimiseen.
Ehkäisyvälineiden saaminen on vaikeaa ja abortti on edelleen rikos.
Venezuelalaisista alkuperäisväestöä on noin kaksi prosenttia. He kuuluvat 28 eri etniseen ryhmään, mutta puolet alkuperäisväestöstä on guajiroja, ja muista ryhmistä vain kolmessa on yli kymmenentuhatta jäsentä. Alkuperäisväestön ja hallinnon välillä on ollut kiistoja mm. maankäytöstä varsinkin kaivostoiminnan yhteydessä. Monien ryhmien asuinolot, koulutus ja terveyspalvelut ovat puutteellisia.
Afrikkalaistaustaisesta väestöstä ei ole koskaan kerätty virallisia tilastoja.
Taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet

Perusoikeuksiin kuuluvat myös taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet eli niin kutsutut TSS-oikeudet. Tällaisia ovat esimerkiksi oikeus työhön, sosiaaliturvaan ja opetukseen. Julkisella vallalla on velvoite turvata ja edistää näiden oikeuksien toteutumista.
Chavezin kauden sosiaaliset investoinnit vähensivät köyhyyttä vuoden 1999 50 prosentista vuoden 2011 27 prosenttiin. Vuodesta 2014 laskeva öljyn hinta on saanut maan talouden ahdinkoon.
Venezualalaisista yli 96% on lukutaitoisia. Koulunkäyntiodote on 14 vuotta. Nuorisotyöttömyys on 14,7%, koko työttömyys 6,8%.
Aiheesta muualla

Human Rights Watch (englanniksi)
Amnesty International (englanniksi)
OHCHR Venezuela
Fares Maakaroun

Fares Maakaroun (s. 12. marraskuuta 1940 Rayak) on libanonilaissyntyinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 18. joulukuuta 1966 ja nimitettiin Lattaquién arkkieparkian johtoon 31. heinäkuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maximos V Hakim, jota avustivat Michel Yatim ja Jean Mansour.
Maakaroun sai 18. joulukuuta 1999 nimityksen Nossa Senhora do Paraíso em São Paulon piispaksi Brasiliaan arkkipiispan henkilökohtaisella arvonimellä. Hänestä tuli eparkian piispa maaliskuussa 2000, ja hän eläköityi virasta heinäkuussa 2014.
Everettin laivastosatama

| Everettin laivastosatama |
| --- | --- |
 Satama-alue idästä kuvattuna.
Sijainti:  Everett, Yhdysvallat
Koordinaatit:  47°59′34″N 122°13′06″W﻿ / ﻿47.99265°N 122.218275°W﻿ / 47.99265; -122.218275
Rakennustyyppi:  Laivastotukikohta
Valmistumisvuosi:  1994
 fiEverettin laivastosatama 
  
Everettin laivastoasema (engl. Naval Station Everett) on Yhdysvaltain laivaston tukikohta Yhdysvaltain länsirannikolla Washingtonissa Everettissä, joka sijaitsee nelisenkymmentä kilometriä Seattlestä pohjoiseen. Vuonna 1994 avattu tukikohta sijaitsee Puget Soundin koillisrannalla ja se on suunniteltu lentotukialusosaston tukikohdaksi.
Tukikohtaan on sijoitettu lentotukialuksen lisäksi kuusi hävittäjää ja Yhdysvaltain rannikkovartioston aluksia. Tukikohdassa työskentelee noin 6 000 henkilöä ja se on Everettin kaupungin toiseksi suurin työllistäjä. Laivastosatama otettiin käyttöön 1994.
Alukset

USS Nimitz (CVN-68)
hävittäjälaivue 32
USS Shoup (DDG-86)
USS Momsen (DDG-92)
USS Kidd (DDG-100)
USS Gridley (DDG-101)
USS Sampson (DDG-102)
USS Ralph Johnson (DDG-114)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Everettin laivastosatama Wikimedia Commonsissa
Everett McGill

| Everett McGill |
| --- | --- |
 Everett McGill San Diegon Comic-Conissa 2017.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Charles Everett McGill III
Syntynyt: 21. lokakuuta 1945 (ikä 78) Florida, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Everett McGill (synt. Charles Everett McGill III, 21. lokakuuta 1945 Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä. McGill valmistui Rosedale High Schoolista vuonna 1963, ja hänen ensiesiintyminen oli vuoden 1974 televisioelokuvassa Enemies. Tunnettu hänestä tuli kuitenkin saippuasarjan Guiding Light myötä vuonna 1975. McGill voitti vuoden 1991 Soap Opera Digest Awardin roolistaan Twin Peaksissa.
Valikoitua filmografiaa

Enemies (1974)
Guiding Light (1975)
Union City (1980)
Hopealuoti (1985)
Field of Honor (1986)
Three on a Match (1987)
007 ja lupa tappaa (1989)
Twin Peaks (1990–1991)
Kaappaus raiteilla (1995)
Jekyll Island (1998)
The Straight Story (1999)
Aiheesta muualla

Everett McGill Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Fardalen

| Fardalen |
| --- | --- |
 Fardalen
 Koordinaatit: 60°11′13″N, 5°07′41″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Vestland
Kunta:  Øygarden
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,4 km²
Väkiluku (2023):  703
 – Väestötiheys:  1 757,5 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fardalen on taajama Øygardenin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 703 vuonna 2023.
Everett Lee

Everett Lee
Everett Astor Lee (31. elokuuta 1916 Wheeling, Ohion piirikunta, Länsi-Virginia – 12. tammikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen kapellimestari ja viulisti.
Elämä ja ura > Varhaiset vaiheet

Lee syntyi Everett Denver Leen ja Mamie May Blue Leen ensimmäisenä poikana. Hän osoitti varhain kyvykkyyttä viulunsoitossa ja sai opetusta Walter Rogersilta. Poika lähti perheineen Wheelingista Clevelandiin vuonna 1927, mutta jatkoi viulunsoiton opintoja koulua käydessään. High schoolista valmistuttuaan hän opiskeli viulunsoittoa Cleveland Institute of Musicissa. Hotellissa työskennellessään Lee tapasi Artur Rodzińskin, joka toimi hänen varhaisena innoittajanaan uralla kapellimestarina. Lee palveli valmistuttuaan armeijassa, ja hänet lähetettiin Tuskegeehen kouluttautumaan lentäjäksi, mutta vamma päätti sotilasuran. Palattuaan Clevelandiin Lee sai Broadway-tuottaja Billy Roselta kutsun New Yorkiin liittymään tämän orkesteriin Carmen Jonesin tuotantoa varten konserttimestarina. Hän sai kertoman mukaan syksyllä 1943 myös kapellimestarin tehtävät vastuulleen, koska aiottu kapellimestari estyi saapumasta paikalle.
Kesäkuussa 1943 Lee tapasi lauluvalmentaja Sylvia Oldenin, jonka kanssa meni naimisiin vuonna 1944. Pariskunnalle syntyi kaksi lasta: Everett II ja Eve. Vuonna 1944 Lee työskenteli Leonard Bernsteinin kanssa muun muassa On the Town -musikaalissa. Hän kuitenkin jatkoi opintojaan Juilliard School of Musicissa ja Tanglewoodissa. Tanglewoodissa hän soitti ensimmäistä viulua Bernsteinin johtamassa New Yorkin sinfoniaorkesterissa. Vuonna 1947 Lee perusti Cosmopolitan Symphony Societyn. Afroamerikkalaisen orkesterinjohtomahdollisuudet olivat kuitenkin tuohon aikaan rajoitettuja. Lee lähtikin vuonna 1952 vaimonsa kanssa molempien saamien Fulbright-stipendien turvin Roomaan vuoden opintojaksoa varten.
Elämä ja ura > 1953–

Vuonna 1953 Lee pääsi ensimmäisenä afroamerikkalaisena johtamaan suurta Etelä-Yhdysvaltain sinfoniaorkesteria, kun hänet kutsuttiin johtamaan Louisvillen orkesteria Kentuckyyn. Kaksi vuotta myöhemmin hän johti orkesteria New Yorkin kaupunginoopperassa. Hänen uskotaan olleen ensimmäinen Yhdysvalloissa ammattimaisena oopperakapellimestarina työskennellyt afroamerikkalainen. Lee muutti perheineen vuonna 1956 Saksaan, jossa pääsi kiertävän oopperaseurueen kapellimestariksi. Vuonna 1962 hänet nimitettiin Norrköpingin sinfoniaorkesterin ylikapellimestariksi, jona hän toimi kolmentoista vuoden ajan. Vaikka hän asui pääasiassa Norrköpingissä, hän johti myös Symphony of the New Worldia New Yorkissa, Bogotàn filharmonikkoja ja Philadelphian Opera Northia. Lee jatkoi myös uraansa Ruotsissa Malmön sinfoniaorkesterissa. Hän myös vieraili monien kaupunkien orkestereiden kapellimestarina sekä Yhdysvalloissa että kansainvälisesti. Hän johti lisäksi esityksiä eri maiden oopperataloissa ja muun muassa Boston Popsia.
Ensimmäisen vaimonsa kanssa eronnut Lee meni uusiin naimisiin vuonna 1979. Hän sai toisen vaimonsa Christinin kanssa pojan, Erikin. Viimeisen kerran hän johti orkesteria (Louisvillen orkesteri) 13. tammikuuta 2005. Wheelingin kaupunki – Leen synnyinpaikka – julisti tämän 101-vuotispäivän 31. elokuuta 2017 Everett Lee -päiväksi. Lee sai vuonna 2019 paikan synnyinkaupunkinsa Wheeling Hall of Famesta. Täyttäessään 102 vuotta elokuussa 2018 Lee asui Ruotsissa.
Eugenio Lazzarini

Eugenio Lazzarini
Eugenio Lazzarini (s. 26. maaliskuuta 1945 Urbino) on italialainen entinen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti 125cc-luokan maailmanmestaruuden vuonna 1978 ja 50cc-luokan maailmanmestaruuden kahdesti vuosina 1979 ja 1980.
Eugenio Lazzarini ajoi ensimmäisen osakilpailunsa MM-sarjassa kaudella 1969. Se oli Lazzarinin ensimmäinen ja viimeinen osakilpailu 250-kuutioisissa. Uran alkuvuosina Lazzarini osallistui vain yksittäisiin kilpailuihin. Kaudesta 1973 lähtien hän kiersi MM-sarjaa säännöllisemmin ja silloin hän voitti myös ensimmäisen osakilpailunsa. Ensimmäiseen maailmanmestaruuteensa Lazzarini ajoi kaudella 1978 MBA:lla. Samalla kaudella hän oli 50-kuutioisten MM-sarjan toinen. Seuraavina kausina 1979 ja 1980 Lazzarini voitti 50cc-luokan maailmanmestaruuden Kreidlerilla. Lazzarini lopetti uransa kauden 1984 jälkeen.
Lazzarini sai vuonna 2003 Italian presidentin Carlo Azeglio Ciampin myöntämän kolmannen luokan (Komentaja) Ordine al Merito della Repubblica Italiana -kunniamerkin ja vuonna 2009 hänelle myönnettiin premio Pesaro Sport -palkinto.
Saavutukset > 50cc-luokka

Maailmanmestari 1979 ja 1980
MM-sarjan toinen 1975, 1977, 1978, 1982 ja 1983
18 osakilpailuvoittoa, 14 kakkossijaa, 9 kolmossijaa
Saavutukset > 125cc-luokka

Maailmanmestari 1978
MM-sarjan toinen 1977, 1982 ja 1984
MM-sarjan kolmas 1983
9 osakilpailuvoittoa, 21 kakkossijaa, 10 kolmossijaa
Farberin tauti

Farberin tauti on vakava ja harvinainen lysosomaalinen kertymäsairaus. Se johtuu happaman keramidaasin puutteesta. Parantavaa hoitoa sairauteen ei tunneta. Yleensä tautia sairastava lapsi menehtyy parissa vuodessa. Sairauden lievemmän muodon kanssa voi kuitenkin elää kauemmin. Sairaus periytyy autosomissa resessiivisesti.
Farberin taudin mahdollisia oireita ovat muiden muassa turvonneet nivelet, turvonneet imusolmukkeet, äänen käheys, kirsikkaläiskät, nielemisvaikeudet, hepatosplenomegalia, hengitysvaikeudet, neurologiset oireet ja maksavaurio.