Haussmannin kaupunkiuudistus Pariisissa
Pariisi ennen Haussmannin uudistuksia > Louis-Napoléon Bonaparte

Napoleon I:n veljenpoika Louis-Napoléon Bonaparte valittiin vuonna 1848 Ranskan presidentiksi. Vuonna 1851 hän teki sotilasvallankaappauksen, ja 2. joulukuuta 1852 hän julistautui Ranskan keisariksi nimellä Napoleon III.
Napoleon III halusi modernisoida Pariisin. Asuttuaan Lontoossa vuosina 1846–1848 hän oli nähnyt suuren pääkaupungin laajoine puistoineen ja vesijohtoverkkoineen, sekä teollisen vallankumouksen muuttaman maan. Hän omaksui Rambuteaun ajatukset. Yhteiskunnallisista kysymyksistä kiinnostuneena hän halusi parantaa köyhälistön asuinolosuhteita. Vuonna 1860 ennen alueliitosta Pariisin asukastiheys oli noin 36 400 henkeä neliökilometrillä, mutta kymmenen vuotta aikaisemmin se oli hallien läheisyydessä ollut melkein 100 000 henkeä neliökilometriä kohti,, ja asumisolot olivat varsin epäterveelliset. Vaikka Napoleon III ei aina osannutkaan ennakoida ratkaisua uudistustöiden vuoksi asuntonsa menettäneiden perheiden ongelmiin heidän joutuessaan muuttamaan kaupungin laitaosiin, hän kuitenkin pani alulle Pariisin 86 ensimmäisen sosiaalisen asuntotalon rakentamisen Cité Rochechouartiin vuonna 1851. Niiden rakentamisen joutui rahoittamaan kaupan ja teollisuuden haarakonttori siltä osin kuin Pariisin kaupungin varat eivät riittäneet. Samojen periaatteiden mukaan, Charles Fourier'n falansterien ja 
Étienne Cabet'n Icarien innoittamana hän itse laati 41 asuintalon piirustukset, jotka oli rakennettava työläisiä varten Avenue Daumesnilin varrelle ja jotka olivat näytteillä Pariisin vuoden 1867 maailmannäyttelyssä. Kysymys oli kuitenkin ennen kaikkea julkisvallan yrityksestä pitää hallinnassaan pääkaupunkia, jossa kansannousut olivat vuodesta 1789 lähtien kukistaneet useita hallituksia. Osa kiinteistönomistajistakin, jotka olivat huolissaan omistustensa ja asuntojensa arvosta, vaati leveitä ja suoria katuja, jotta sotajoukot oli helpompi siirtää paikata toiseen.
Voidakseen toteuttaa suunnitelmansa uuden keisarin oli saatava luja valta-asema, jotta hankkeen vastustajat eivät onnistuisi sitä torjumaan. Näin lujaa asemaa ei kenelläkään hänen edeltäjistään ollut.
Napoleon III:n oli löydettävä kykenevä henkilö johtamaan suurimittaisia töitä. Tämän tehtävän sai osakseen Georges Eugène Haussmann, ankara ja määrätietoinen toiminnan mies, jonka keisari nimitti Seinen departementin prefektiksi kesäkuussa 1853 antaen tälle tehtäväksi "tuulettaa, yhtenäistää ja kaunistaa kaupunki". Keisari ja Haussmann toimivat tehokkaasti yhdessä. Keisari tuki prefektiä vastustajiaan vastaan vuoteen 1870 saakka. Haussmann taas osoittautui kaikissa tapauksissa uskolliseksi, mutta ajoi läpi myös omia ehdotuksiaan, jollainen oli esimerkiksi Boulevard Saint-Germainin rakentaminen.
Näin laaja hanke edellytti monien henkilöiden myötävaikutusta. Sisäasiainministeri Victor de Persigny, joka esitteli Haussmannin Napoleonille, huolehti asian rahoittamisesta yhdessä Pereiren veljesten kanssa. Jean-Charles Alphand huolehti puistoista ja istutuksista yhdessä Jean-Pierre Barillet-Deschampsin kanssa. Haussmann korosti arkkitehti Deschampsin johtaman kaupunkisuunnitteluviraston keskeistä osuutta; tässä suhteessa Haussmannin mukaan "geometrialla ja graafisella suunnittelulla oli tärkeämpi osuus kuin varsinaisella arkkitehtuurilla." Töihin osallistui joukko muitakin arkkitehteja: Victor Baltard suunnitteli Hallit, Théodore Ballu La Trinité -kirkon, Gabriel Davioud teatterit ja Place du Châtelet'n ja Jacques Hittorff Gare du Nordin ja Place de l’Étoilen.