stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Euroopan kansanpuolue
Historia > Keskustaoikeiston yhteinen järjestö

Seurauksena oli kolme Euroopan laajuista yhteistyöjärjestöä, joissa oli päällekkäisiä jäsenyyksiä: EUCD, EPP ja EDU. Vuoden 1980 vaaleissa valta siiryi Euroopan parlamenteissa sosialisteille eikä uusissa jäsenmaissa Espanjassa, Portugalissa ja Kreikassa ollut kristillisdemokraattisia puolueita. Näin ollen EPP lähestyi näiden maiden keskustaoikeistolaisia puolueita. Rautaesiripun murruttua EPP hyväksyi 1990- ja 200-luvuilla useita keskustaoikeistolaisia jäseniä entisistä sosialistisista maista. Euroopan kansanpuolueen identiteettiä on määritelty muun muassa Ateenan periaateohjelmassa (1992) rautaesiripun murruttua sekä Berliinin konferenssissa (2001), kun EPP laajeni Keski- ja Itä-Euroopan keskustaoikeistolaisiin puolueisiin.
Saksa ryhtyi ajamaan keskustaoikeistolaisia kattopuolueita yhdentävää linjaa. Euroopan kansanpuolueesta tuli niin laaja, että EUCD menetti vähitellen merkityksen ja vuonna 1999 se sulautettiin Euroopan kansanpuolueeseen. Samalla Suomen Kristillisdemokraatit tuli EPP:n tarkkailijajäseneksi ja myöhemmin jäseneksi. Kokoomuksesta tuli EPP:n täysjäsen, kun EDU sulautettiin Euroopan kansanpuolueeseen. Tuolloin kokoomuksen puheenjohtaja Sauli Niinistö oli myös EDU:n puheenjohtaja. EDU lopetti toimintansa lokakuussa 2002 ja sulautui virallisesti EPP:hen. Niinistöstä tuli samalla Euroopan kansanpuolueen kunniapuheenjohtaja.
Aikaisemmista EDU:n jäsenistä osa jatkoi yhteistyöstään ED-nimellä ja nämä toimivat parlamentissa EPP-ED-alaryhmässä. EPP-ED oli jakautunut suhteessa unionin liittovaltiokehitykseen. Lähinnä ED ja monet pohjoismaiset puolueet ajoivat itsenäsiten jäsenvaltioiden liittoa. Toisaalta enemmistö EPP-puolueista ajoi yhdentymistä kohti enemmän liittovaltiota muistuttavaa rakennetta. Lopulta vuonna 2009 useat ED:n jäsenet perustivat ECR-ryhmän (konservatiivit) ja EPP-ryhmä otti takasin alkuperäisen nimensä (kristillisdemokraatit).
EPP:n kristillisdemokraattinen identiteetti on kuitenkin jakautunut entistä enemmän, kun EPP-ryhmässä lähes puoluet on jo muita keskustaoikeistolaisia puolueita kuin kristillisdemokraatteja. EPP:n ryhmä on hajonnut kahtia monissa perinteisissä arvokysymyksissä eikä näitä aihepiirejä koskevissa äänestyksissä tehdä ryhmäpäätöksiä. EPP:n periaateohjelma uusittiin jälleen 2012 Bukarestissa, jolloin määriteltiin puolueen perusarvot yhä pääosin perinteiseltä kristillisdemokraattiselta pohjalta.
Poliittinen toiminta ja tavoitteet > Poliittinen manifesti ja puolueohjelma

EPP päivitti puolueohjelmansa Bukarestissa vuonna 2012 järjestetyssä puoluekokouksessa 20 vuoden jälkeen (EPP puoluekokous Ateenassa 1992) ja hyväksyi poliittisen manifestin, joka sisältää puolueen pääarvot ja politiikan tiivistetysti.lähde?
Arvoista manifesti korostaa seuraavia:
Vapaus keskeisenä ihmisoikeutena yhdistettynä vastuuseen
Perinteiden kunnioittaminen
Solidaarisuus apua tarvitsevia kohtaan, joiden vuorostaan tulee myös itse pyrkiä parantamaan tilannettaan
Julkisesta taloudesta huolehtiminen
Ympäristönsuojelu
Läheisyysperiaate
Pluralistinen demokratia ja sosiaalinen markkinatalous
Manifestissa esitellään myös EPP:n tärkeimmät tavoitteet EU:ssa:
Poliittinen unioni
Euroopan komission puheenjohtajan valitseminen suoralla vaalilla
Sisämarkkinoiden loppuunsaattaminen
Perheiden merkitys, koulutuksen ja terveyden edistäminen
Yhteisen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan vahvistaminen ja maahanmuuttajien integraatio
EU:n laajentumisen jatkaminen, parempi Euroopan lähialuepolitiikka, sekä syvempää yhteistyötä maiden kanssa, jotka eivät voi tai eivät halua liittyä EU:hun
EU:n yhteisen energiapolitiikan määrittely
Euroopan tason poliittisten puolueiden vahvistaminen
Rakenne > Organisaatio > Puheenjohtajisto

Puheenjohtajisto on puolueen korkein päättävä elin. Se päättää puolueen poliittisesta linjasta ja johtaa puhetta puoluevaltuustossa. Puheenjohtajiston muodostavat puolueen puheenjohtaja, 10 varapuheenjohtajaa, kunniapuheenjohtajat, pääsihteeri ja taloudenhoitaja. Euroopan parlamentin EPP-ryhmän puheenjohtaja, Euroopan komission, Euroopan parlamentin ja Eurooppa-neuvoston puheenjohtajat sekä EU:n korkea edustaja (jos he kuuluvat EPP:n jäsenpuolueeseen) ovat puolueen varapuheenjohtajia virkansa puolesta.lähde?
Manfred Weber
Thanasis Bakolas – Pääsihteeri
Paulo Rangel – Taloudenhoitaja
Marija Gabriel – Varapuheenjohtaja
Esther de Lange – Varapuheenjohtaja
Johannes Hahn – Varapuheenjohtaja
Siegfried Mureșan – Varapuheenjohtaja
Dubravka Šuica – Varapuheenjohtaja
Petteri Orpo – Varapuheenjohtaja
David McAllister – Varapuheenjohtaja
Andrzej Halicki – Varapuheenjohtaja
Antonio Tajani – Varapuheenjohtaja
Esteban Gonzalez Pons – Varapuheenjohtaja
Sauli Niinistö – Kunniapuheenjohtaja (Suomen presidentti)
Ursula von der Leyen – Ex officio (Euroopan komission puheenjohtaja)
Roberta Metsola – Ex officio (Euroopan parlamentin puhemies)
Rakenne > Organisaatio > Puoluevaltuusto

Puoluevaltuusto määrittelee puolueen poliittiset kannat jokaisen puoluekokouksen välillä, päättäen jäsenyyshakemuksista, poliittisista linjoista ja budjetista. Puoluevaltuuston delegaatit tulevat EPP:n jäsenpuolueista, liitännäispuolueista, jäsenjärjestöistä ja ryhmistä. Puoluevaltuusto kokoontuu vähintään kolme kertaa vuodessa.
Rakenne > Organisaatio > Puoluekokous

Puoluekokous on Euroopan kansanpuolueen ylin päätöksentekoelin. Puoluekokouksen delegaatit tulevat EPP:n jäsenpuolueista, liitännäispuolueista, jäsenjärjestöistä ja ryhmistä.
Puolueen sääntöjen mukaan puoluekokous järjestetään joka kolmas vuosi. Tämän lisäksi puoluekokous järjestetään vuosina, jolloin pidetään europarlamenttivaalit (joka viides vuosi). Myös ylimääräisiä puoluekokouksia voidaan järjestää (ja on myös järjestetty). Todellisuudessa puoluekokous kokoontuu siis useammin kuin joka kolmas vuosi.
Puoluekokous valitsee puolueen puheenjohtajiston (joka kolmas vuosi) sekä päättää tärkeimmistä politiikkaohjelmista, vaaliohjelmista ja periaateohjelmasta.
Rakenne > Toiminta > Huippukokous

EPP-päämiehet kokoontuvat säännöllisesti huippukokoukseen ennen Eurooppa-neuvoston kokousta. Huippukokouksen tarkoituksena on löytää yhteinen linja Eurooppa-neuvoston kokousta varten.
Kutsut lähettää EPP:n puheenjohtaja puolueen puheenjohtajistolle, kaikille presidenteille ja pääministereille, jotka ottavat osaa Eurooppa-neuvostoon ja kuuluvat EPP:hen, Euroopan parlamentin puhemiehelle, Euroopan komission ja Eurooppa-neuvoston puheenjohtajille kuin myös EU:n korkealle edustajalle, mikäli he kuuluvat EPP:hen, varapääministereille tai muille ministereille, mikäli kyseisen maan pääministeri ei kuulu EPP:hen, ja mikäli EPP-puolue ei ole hallituksessa, kutsu lähetetään johtavalle EPP-puolueelle oppositiossa.
Rakenne > Ministerikokoukset

Samaan tapaan kuin EPP järjestää huippukokouksia ennen Eurooppa-neuvostoa, puolue järjestää ministerikokouksia ennen Euroopan unionin neuvoston kokouksia. Ministerikokouksiin ottavat osaa aihealueen pohjalta kyseiset ministerit, varaministerit, valtiosihteerit ja Euroopan parlamentin jäsenet.
Ministerikokouksia järjestetään 12 eri aiheen ympärillä:
Yleiset asiat
Ulkopolitiikka
Talous- ja rahapolitiikka
Sisäpolitiikka
Oikeus
Puolustus
Työllisyys- ja sosiaalipolitiikka
Teollisuus
Maatalous
Energia
Ympäristö
Rakenne > Ministerikokoukset > Muu toiminta

EPP:llä on useita työryhmiä eri aihealueiden ympärillä sekä tarpeen mukaan. Puolue myös järjestää tapaamisia EPP-taustaisten Euroopan komission jäsenten kanssa, sekä kutsuu komissaareja huippukokouksiinsa ja ministerikokouksiinsa.
Vuoden 2007 Euroopan tason poliittisia puolueita sääntelevän regulaation muutoksen jälkeen EPP, kuten muutkin europuolueet, ovat vastuussa Euroopan laajuisen vaalikampanjan järjestämisestä europarlamenttivaalien yhteydessä. Lissabonin sopimuksen mukaan EPP:llä, kuten muillakin europuolueilla, on oltava kampanjan yhteydessä ehdokas Euroopan komission puheenjohtajaksi.
Toiminta > Euroopan neuvostossa

Euroopan kansanpuolueen ryhmä Euroopan neuvoston parlamentaarisessa yleiskokouksessa puolustaa sananvapautta, ideoiden vapaata liikkuvuutta ja uskonnollista suvaitsevaisuutta. Ryhmä edistää läheisyysperiaatteen käyttöä, paikallista autonomiaa, sekä puolustaa kansallisia, sosiaalisia ja muita vähemmistöjä. Ryhmän puheenjohtajana toimii espanjalainen Pedro Agramunt.
Euroopan kansanpuolueen ryhmään Euroopan neuvoston parlamentaarisessa yleiskokouksessa kuuluu myös jäseniä muista kuin EPP-jäsenpuolueista, kuten Patriotic Union (Liechtenstein), the Progressive Citizens' Party (Liechtenstein), the National and Democratic Union (Monaco) sekä Serbian Progressive Party.
Toiminta > EPP:n toiminta ETYJissä

"EPP:n ja samanmielisten" ryhmä Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön (ETYJ) parlamentaarisessa yleiskokouksessa on järjestön aktiivisin poliittinen ryhmä ja kokoontuu säännöllisesti. EPP-ryhmän jäsenet osallistuvat vaalitarkkailutehtäviin ja ovat sitoutuneet edistämään demokraattisia arvoja ja käytäntöjä.
Ryhmään kuuluu myös jäseniä EPP:n ulkopuolisista puolueista. Näihin lukeutuvat muun muassa Britannian Konservatiivipuolue, Kanadan konservatiivipuolue sekä Yhdysvaltain Republikaaninen puolue.
Toiminta > Natossa

EPP:llä on ryhmä Naton parlamentaarisessa yleiskokouksessa. Aktiiviseen ryhmän puheenjohtajana toimii saksalainen Karl Lamers, joka toimii myös Naton yleiskokouksen puhemiehenä. Ryhmään kuuluu myös jäseniä Kanadan konservatiivipuolueesta ja Yhdysvaltain republikaanisesta puolueesta.
Jäsenpuolueet > Liitännäisjäsenet

Albania
Albanian demokraattinen puolue
Montenegro
Bosnialainen puolue
Norja
Høyre
Pohjois-Makedonia
VMRO-DPMNE
Serbia
Serbian edistyspuolue
Vojvodinan unkarilaisten liitto
Sveitsi
Sveitsin keskusta
Jäsenpuolueet > Tarkkailijajäsenet

Armenia
Armenian republikaaninen puolue
Heritage
Bosnia ja Hertsegovina
Stranka demokratske akcije
Kroatian demokraattinen liitto Bosnia-Hertsegovinassa
Demokraattisen kehityksen puolue
Kroatian demokraattinen liitto 1990
Georgia
Yhdistynyt kansallinen liike
Eurooppalainen Georgia
Kosovo
Kosovon demokraattinen liitto
Moldova
Moldovan liberaalidemokraattinen puolue
Toiminta- ja solidaarisuuspuolue
Totuus- ja kunniapuolue
Norja
Kristillinen kansanpuolue
San Marino
San Marinon kristillisdemokraattinen puolue
Ukraina
Batkivštšyna
Euroopan solidaarisuus
Oma apu
UDAR
Valko-Venäjä
Valko-Venäjän yhdistynyt kansanpuolue
Valko-Venäjän kristillisdemokraatit
Vapausliike
Jäsenpuolueet > Kumppanit

Libanon
Libanonin voima
Kataeb
Marokko
Itsenäisyyspuolue
Itsenäisten kansallispuolue
Puheenjohtajat

EPP:llä on ollut seitsemän puheenjohtajaa:
| # | Kuva | Nimi | Kausi | Puolue | Jäsenvaltio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  | Leo Tindemans (1922–2014) | 1976–1985 | CD&V |  Belgia |
| 2. |  | Piet Bukman (1934–2022) | 1985–1987 | CDA |  Alankomaat |
| 3. |  | Jacques Santer (s. 1937) | 1987–1990 | CSV |  Luxemburg |
| 4. |  | Wilfried Martens (1936–2013) | 1990–2013 † | CD&V |  Belgia |
| 5. |  | Joseph Daul (s. 1947) | 2013–2019 | Les Républicains |  Ranska |
| 6. |  | Donald Tusk (s. 1957) | 2019–2022 | Kansalaisfoorumi |  Puola |
| 7. |  | Manfred Weber (s. 1972) | 2022– | CSU |  Saksa |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Euroopan kansanpuolue (englanniksi)
YouTube: Euroopan kansanpuolue
Euroopan kansanpuolueen nykyinen puheenjohtaja Manfred Weber.
Kellotaajuus

Kellotaajuus ilmaisee tietotekniikassa, kuinka monta tilanvaihdosta suoritin suorittaa sekunnissa. Kellotaajuuden yksikkö on hertsi. Kellotaajuuden määrää prosessorin kellopiiri, joka tuottaa kellosignaalin. Kellosignaalin tehtävä on tahdistaa mikropiirit sisäisesti ja keskenään.
Kellojakso tarkoittaa kellosignaalin yhtä jaksoa. Kellojakson aikana suoritin siirtyy yhdestä stabiilista tilasta seuraavaan.  Kellotaajuuden f ja jaksonajan T välillä vallitsee riippuvuus:
Kellotaajuuden vaikutus suorituskykyyn

Mitä korkeampi kellotaajuus on, sitä enemmän käskyjä suoritin toteuttaa aikayksikössä.  Suorittimen kellotaajuudella on siksi suuri vaikutus mikroprosessorin suorituskykyyn. Mikäli muut seikat eivät rajoittaisi suoritusnopeutta, prosessorin tehokkuus olisi suoraan verrannollinen kellotaajuuteen.  Kellotaajuuden kasvattaminen ei kuitenkaan nosta koko tietokoneen suorituskykyä näin paljon, jollei tietokoneen kaikkien komponenttien ja liitäntöjen nopeus kasva samassa suhteessa.
Suorittimen tehokkuuteen vaikuttaa voimakkaasti myös prosessorin arkkitehtuuri ja sen kyky rinnakkaistaa suoritusvaiheita.  Virheellistä käsitystä, jonka mukaan pelkkä kellotaajuus määrittäisi suorittimen nopeuden, kutsutaan megahertsimyytiksi.  Rakenteeltaan erilaisten suorittimien suorituskykyä ei voi luotettavasti vertailla pelkän kellotaajuuden perusteella.
Suorittimen ohella tietokoneen nopeuteen vaikuttavia osia ovat muun muassa prosessoriydinten lukumäärä, väylät, muisti, näytönohjain ja massamuisti. Suoritin tarvitsee muistiväylää ja muistia tietojen lukemiseen  ja tallentamiseen, ja siksi niiden hitaus voi muodostua pullonkaulaksi järjestelmän nopeudelle.
Kellotaajuuden vaikutus tehonkulutukseen

Suorittimen tehonkulutuksella ja kellotaajuudella on selkeä riippuvuus: jos samaa piiriä käytetään eri kellotaajuuksilla mutta vakiojännitteellä, piirin tehonkulutuksen dynaaminen osa, joka muodostaa suurimman osan tehonkulutuksesta, kasvaa suoraan verrannollisesti kellotaajuuteen.
Käytännössä kellotaajuuden vaikutus tehonkulutukseen on jyrkempi kuin lineaarinen, koska kellotaajuuden nosto tietyllä teknologialla edellyttää myös käyttöjännitteen nostoa, jotta piiri toimisi luotettavasti. Tehonkulutus taas kasvaa jännitteen myötä.
Signaalin eteneminen

Kellotaajuuden kasvaessa kellojakso lyhenee, jolloin signaali etenee yhden jakson aikana lyhyemmän matkan.  Kellotaajuuden ollessa 1 GHz jaksonaika on 1 nanosekunti ja signaali ehtii yhden kellojakson aikana kulkea valon nopeudella 0,3 m tyhjiössä.  Piirilevyllä sähköinen signaali etenee samassa ajassa ehkä puolet tästä. Tämä tarkoittaa, että 1 GHz taajuudella sähköimpulssi etenee yhden kellojakson aikana piirilevyllä vain 15–20 cm.
Kellotaajuuksien markkinoinnista

Tietokoneiden suorittimien nopeuksia on perinteisesti mainostettu kellotaajuuksilla. Käytäntö on kuitenkin kyseenalainen, koska yhdessä kellojaksossa suoritettavien operaatioiden määrä vaihtelee eri malleissa. Korkealla kellotaajuudella toimivan Intel Pentium 4 -suorittimen tultua markkinoille vuonna 2000 Intelin kilpailija AMD luopui vähitellen megahertsien käytöstä markkinoinnissa, ja Intel on seurannut samaa polkua.
Westboron baptistikirkko

| Westboron baptistikirkko Westboro Baptist Church |
| --- | --- |
 Kirkon jäseniä muun muassa antisemitistisien kylttien kanssa.
Teologia:  Kalvinismi   Primitiivinen baptismi
Yhteistyötahoja:  Ei yhteistyötä muiden uskonnollisten liikkeiden kanssa
Toiminta-alue:  Topeka, Kansas, Yhdysvallat
Perustaja:  Fred Phelps
Perustettu:  1955
Jäseniä:  40
Fred Phelps
Westboron baptistikirkko (engl. Westboro Baptist Church, lyh. WBC) on kirkollinen järjestö Topekassa, Kansasissa, Yhdysvalloissa. Se on parhaiten tunnettu kannastaan homoseksuaaleihin. Westboron kirkko käyttää Internetiä mielipiteidensä levittämiseen ja järjestää homoseksuaalisuutta, juutalaisuutta, Yhdysvaltoja, sekä sen armeijaa vastustavia mielenosoituksia. Ryhmä itse pitää itseään baptistisena, mutta se ei kuulu laajempiin baptistiorganisaatioihin.
Kirkon johtaja oli vuoteen 2014 asti Fred Phelps (1929–2014). Itse ryhmään kuuluu noin 40 henkeä, joista useimmat lienevät Phelpsin yhdeksän vielä puheväleissä olevan lapsen perheenjäseniä ja hänen lapsenlapsiaan. Kirkon internet-sivuilla oli käynyt syksyyn 2005 mennessä yli viisi miljoonaa kävijää.
Louis Theroux on tehnyt kirkon toiminnasta kaksi tv-dokumenttia: The Most Hated Family in America vuonna 2007 ja America's Most Hated Family in Crisis vuonna 2011.
Kirkon lausuntoja

Westboron baptistikirkko sai julkisuutta Suomessa vuonna 2000 uhattuaan tehdä Suomeen ekskursion, jossa Suomen lippu olisi poltettu Helsingin keskustassa. Taustalla oli se, että eräs suomalainen oli väittänyt kirkon kotisivuilla vastavalitun presidentin Tarja Halosen olevan lesbo. Lipunpolttonäytöstä ei kuitenkaan koskaan pidetty.
Vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristyksen jälkeen Phelps julisti tsunamin olleen Luojan rangaistus siveetöntä elämää viettäneille ruotsalaisille (jotka olivat myös tuominneet pastori Åke Greenin kiihotuksesta kansanryhmää vastaan vankilaan, tosin hänet vapautettiin myöhemmin). Westboron baptistikirkko syytti Ruotsin kuningashuonetta moraalittomuudesta 2007. Järjestö lähetti Ruotsin kuningashuoneelle viestin otsikolla ”Ruotsi – sodomian, eläimiin sekaantumisen ja insestin maa”. Mitä ilmeisimmin taustalla oli taas tapaus Åke Green.
Westboron baptistikirkko järjesti mielenosoituksia Yhdysvaltain Irakin sodassa kuolleiden sotilaiden hautajaisissa, joissa se piti esillä homoutta vastustavia kylttejä, koska sen mukaan Jumala salli kuolemat, koska Yhdysvalloissa siedetään homoja. Osa Yhdysvaltain osavaltioista kielsi ryhmän toiminnan vuoksi lailla mielenosoitukset muutamien satojen metrien päässä hautajaisista, mitä Westboron baptistikirkko pitää sananvapauden rajoittamisena ja on ryhtynyt oikeustoimiin. Myös Yhdysvaltain kongressi hyväksyi toukokuussa 2006 Respect for America's Fallen Heroes Actin, joka kielsi mielenosoitukset sodissa kaatuneiden hautajaisissa. Kirkko tuomittiin lokakuun 2007 lopussa 11 miljoonan dollarin korvauksiin henkisen kärsimyksen aiheuttamisesta Albert Snyderille, jonka Irakissa kuolleen pojan hautajaisissa kirkon jäsenet olivat osoittaneet mieltä maaliskuussa 2006. Hautajaisten mielenosoituskiellot kaatuivat maaliskuussa 2011 korkeimmassa oikeudessa, koska perustuslaki takaa sananvapauden.
Jokelan koulusurmien jälkeen kirkko kiitti Jumalaa yhdeksästä kuolleesta suomalaisesta ja ilmoitti sen olevan Jumalan kosto homoagendaa ajaville ateistiskandinaaveille. Samankaltaisen lausunnon kirkko antoi myös kymmenen uhria syyskuussa 2008 vaatineen Kauhajoen koulusurmien jälkeen. Tiedotteessaan kirkko sanoo Jumalan vihaavan Suomea sekä sen ”alter-egoa” Ruotsia ja lähettäneen ampujan muun muassa kostona homomyönteisyydestä.
Tammikuussa 2008 kirkko ilmoitti osoittavansa mieltä näyttelijä Heath Ledgerin hautajaisissa. Ledger näytteli useita homorooleja.
Homopiireissä on oltu myös sitä mieltä, että Phelpsin kirkko on itse asiassa tehnyt homoseksuaalien oikeuksien hyväksi enemmän kuin useimmat aktivistit tekemällä homofobiat julkisesti naurunalaisiksi.
Vuonna 2012 kirkon edustaja kertoi kirkon järjestävän mielenilmauksen Newtownin kouluammuskelutapauksen uhrien hautajaisissa, koska tapaus oli rangaistus homouden sallivalle kansakunnalle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
GodHatesFags.com
WBC:n mielenosoitus Topekassa 2.12.2005
Maarianohdake

| Maarianohdake |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Carduoideae
Suku::  Maarianohdakkeet Silybum
Laji::  marianum
Kaksiosainen nimi
 Silybum marianum  (L.) Gaertn. 
Katso myös
   Maarianohdake Wikispeciesissä   Maarianohdake Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Maarianohdake eli rohtomaarianohdake (Silybum marianum) on yksivuotinen, piikikäs asterikasvi, joka kasvaa alkuperäisenä Etelä-Euroopassa. Sitä kasvatetaan myös koristekasvina ja rohdoskasvina.
Ulkonäkö ja koko

Maarianohdake kasvaa 60–150 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat suuret ja pitkänsuikeat, laidoiltaan aaltoilevat ja piikikkäät. Lehdet ovat väriltään kirjavat, kirkkaanvihreät ja lehtisuonien kohdalta valkoiset. Maarianohdakkeen kukkamykeröt ovat isohkot ja kasvavat yksittäin varren päässä. Mykeröt ovat enintään 5 cm leveät, kukat ovat väriltään punavioletit. Kehtosuomut ovat piikkireunaiset ja niiden pitkä, kapea kärki ulkonee mykeröstä. Hedelmänä on lenninhaivenellinen pähkylä, joka on 6–8 mm pitkä.
Aiheesta muualla

Kasviatlas: Maarianohdake (Silybum marianum) Suomessa.
Suomen Lajitietokeskus: Maarianohdake (rohtomaarianohdake) – Silybum marianum
Yrttitarha: Maarianohdake (Silybum marianum)
ITIS: Silybum marianum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Silybum marianum (englanniksi)
Arsinoe (mytologia)

Arsinoe (m.kreik. Ἀρσινόη, Arsinoē) oli kreikkalaisessa mytologiassa usean eri naishahmon nimi.
Psofiin Arsinoe

Arsinoe – tai toisen lähteen mukaan Alfesiboia – oli Psofiin kuninkaan Fegeuksen tytär. Hänen isänsä antoi hänet puolisoksi Alkmaionille, joka saapunut hoviin surmattuaan äitinsä Erifylen ja jouduttuaan siksi erinyksien vainoamaksi. Täältä hän kuitenkin lähti jatkamaan oraakkelin neuvosta matkaa Akhelooksen luo, joka puhdistikin hänet teostaan ja antoi tyttärensä Kallirrhoen hänelle vaimoksi. Tästä suhteesta syntyi kaksi poikaa.
Pian Kallirrhoe pyysi mieheltään Harmonian kaulanauhaa ja viittaa, jotka tämä oli antanut Arsinoelle, ja uhkasi muutoin jättää miehensä. Alkmaion suostui vastentahtoisesti ja saapui takaisin Fegeuksen hoviin pyytäen esineitä ja kertoi tarvitsevansa niitä puhdistautuakseen teostaan. Fegeus suostuikin, mutta kuultuaan tämän jälkeen Alkmaionin vievän niitä uudelle puolisolleen hän lähetti poikansa tappamaan tämän. Arsinoen kuultua tapahtuneesta hän alkoi moittia veljiään, jolloin nämä telkesivät hänet arkkuun ja antoivat hänet Agapenorille orjaksi.
Orkhomenoksen Arsinoe

Arsinoe – tai lähteestä riippuen myös Arsippe tai Aristippa – oli yksi minyadeista. Nämä kieltäytyivät osallistumasta Dionysoksen palvontamenoihin, ja niinpä jumala ilmestyi heille ja kehotti liittymään palvontaan. Kun minyadit eivät uskoneet hänen sanojaan, muuttui Dionysos häräksi, leijonaksi ja leopardiksi ja minyadit menettivät järkensä ja päättivät uhrata yhden pojistaan. Tämän jälkeen lähteestä riippuen joko Dionysos muutti heidät lepakoiksi tai Hermes linnuiksi.
Nysiadi

Arsinoe oli myös yksi kuudesta nysiadista, Nysa-vuoren nymfistä.
Leukippoksen tytär

Arsinoe oli Leukippoksen ja Filodiken tytär, dioskuurien ryöstämien vaimojen sisar. Messenialaisten lähteiden mukaan Arsinoe olisi synnyttänyt Asklepioksen ja Eriopiin suhteesta Apollonin kanssa.
Oresteen lastenhoitaja

Arsinoe – tai joissain lähtesissä Kilissa – oli Oresteen lastenhoitaja, joka pelasti tämän sylilapsena joutumasta Aigisthoksen surmaamaksi toimittamalla tämän pois maasta.
Kyproksen Arsinoe

Arsinoe oli Kyproksen kuninkaan Nikokreonin tytär. Arkeofon oli häneen syvästi rakastunut, mutta hän ei saanut vastakaikua rakkaudelleen vaan kuoli lopulta nälkään. Hautajaisissa Arsinoe ei vuodattanut kyyneltäkään nuorukaisen edestä, ja tästä suuttuneena rakkauden jumalatar Afrodite muutti Arsinoen kiveksi.