stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Frans Edvard Tunzelman von Adlerflug

Frans Edvard Tunzelman von Adlerflug (2. syyskuuta 1822 Vöyri – 8. syyskuuta 1899 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.
Frans Edvard Tunzelman von Adlerflugin vanhemmat olivat venäjän kielen kääntäjä, kapteeni Georg Friedrich Tunzelman von Adlerflug ja Ingrid Ulrica Sohlberg ja puolisot vuodesta 1850 Alexandra Charlotta von Hewelcke (k. 1858), vuodesta 1867 Henrietta Alexandrine de la Valle-Woelck (k. 1877) ja vuodesta 1890 Katarine Marie Frederike Buch. Kenraali Alexander Tunzelman von Adlerflug oli hänen pojanpoikansa.
Frans Edvard Tunzelman von Adlerflug tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1836 ja määrättiin sieltä 1843 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 6. kevyeen ratsastavaan tykistöprikaatiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1849 ja komennettiin 1850 kouluttajaksi Aleksanterin kadettikouluun Pietariin. Luutnantiksi hän yleni 1851, seuraavana vuonna hänet siirrettiin palvelukseen Aleksanterin kadettikouluun Brest-Litovskiin itäiseen Puolaan. Vuonna 1860 Tunzelman von Adlerflug ylennettiin kapteeniksi ja määrättiin kadettikoulun komppanianpäälliköksi.
Vuonna 1863 Tunzelman von Adlerflug asetettiin majurina armeijan jalkaväkeen. Hänet siirrettiin seuraavana vuonna santarmijoukkoihin ja määrättiin ensin päälliköksi Svenzianyn santarmiasemalle ja sitten Vitebskin santarmiaseman päälliköksi Koillis-Liettuaan. Vuonna 1865 hän siirtyi vastaavaan tehtävään Trokin santarmiasemalle Vilnan kuvernementtiin ja vuonna 1870 Tobolskiin Länsi-Siperiaan. Everstiluutnantiksi Tunzelman von Adlerflug ylennettiin 1869, vuonna 1871 hänet määrättiin ensin vanhemmaksi adjutantiksi Pietarin santarmihallinnon esikuntaan ja sitten Kiovan–Odessan rautatien santarmikunnan päälliköksi. Vuonna 1873 Tunzelman von Adlerflug ylennettiin everstiksi ja nimitettiin Kiovan santarmi- ja poliisihallinnon päälliköksi.
Vuonna 1880 Tunzelman von Adlerflugista tuli Suomen rautatiesantarmikunnan päällikkö ja vuonna 1885 Suomen santarmihallituksen päällikkö. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1888 ja kenraaliluutnantiksi 1894, jolloin hän sai eron sotapalveluksesta.
Gabriella Tucci

Gabriella Tucci Toscan roolissa, 1968
Gabriella Tucci (4. elokuuta 1929 Rooma – 11. heinäkuuta 2020 Rooma) oli italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Tucci opiskeli Accademia nazionale di Santa Ceciliassa ja debytoi Spoletossa vuonna 1951 oopperan La forza del destino esityksessä, jossa lauloi myös Beniamino Gigli. Vuonna 1953 Tucci esiintyi Firenzessä Maria Callasin kanssa Luigi Cherubinin Médéen esityksessä. Hän pääsi uransa edetessä laulamaan esimerkiksi Royal Opera Housessa, Bolšoi-teatterissa, Wiener Staatsoperissa, La Scalassa ja Metropolitan-oopperassa. Viimeksi mainitussa hän teki 260 esiintymistä vuosina 1960–1973. Tucci erikoistui Giuseppe Verdin ja Giacomo Puccinin rooleihin, mutta esiintyi kaikkiaan yli 80:ssä eri roolissa italiaksi, ranskaksi, saksaksi, venäjäksi ja englanniksi.
Tucci teki kaksi kaupallista levytystä (Pajatso 1959, Trubaduuri 1964).
Aiheesta muualla

Gabriella Tucci Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Frans Egenolf Eugen von Knorring

Frans Egenolf Eugen (Eugéne) von Knorring (19. heinäkuuta 1827 Bosjökloster, Ruotsi – 2. tammikuuta 1887 Hämeenlinna, Suomen suuriruhtinaskunta) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Von Knorringin vanhemmat olivat tilanomistaja Karl Henrik von Knorring ja ruotsalaissyntyinen vapaaherratar Eva Charlotta Beck-Friis (1798–1877). Ensimmäinen puoliso vuodesta 1862 oli Lars Gabriel von Haartmanin tytär, vapaaherratar Alexandrina Sofia Lovisa von Haartman (1840-1863), avioliitto oli lapseton. Toinen puoliso vuodesta 1866 lähtien oli Estella Ormesinda Nissvandt (Tigerstedt) (1847–1926). Von Knorring opiskeli Ruotsissa ja auskultoi siellä Svean hovioikeuden palveluksessa. Hän muutti kuitenkin Suomeen, sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1858 ja oli Kokemäenkartanon omistaja isänsä jälkeen vuodesta 1863 lähtien. Hänellä oli myös suhde Maria Kristina Erkkilään, josta syntyi Karl Gustaf von Knorring (1860–1916).
Toisesta avioliitosta syntyivät lapset: Eugène Carl Jochum von Knorring (1877-1946); Thyra Ingeborg von Knorring (1879–1964); Lave Gustav Severin von Knorring (1884–192?), joka avioitui Ida Sofia Holmgrenin kanssa, heille syntyivät: Inga Matilda Eva Estella von Knorring (1920–?) ja Brita Ingeborg Harriet Sofia von Knorring (1922–?) ja he asuivat Tukholmassa; Axel Corfitz von Knorring (1886–1965), joka avioitui Vera May Trembleyn kanssa, heille syntyi Eugene James von Knorring (1932–2016) ja he asuivat New Yorkissa Yhdysvalloissa.
Frans Egenolf von Knorring oli aatelissäädyn edustaja säätyvaltiopäivillä 1885.
Frans Ekqvist

Frans Fredrik Ekqvist (Tammi) (26. tammikuuta 1840 Merimasku – 7. toukokuuta 1914 Laukaa) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Ekqvistin vanhemmat olivat Johan Henrik Bohm and Maria Matintytär Häntilä ja puoliso Fredrika Samuelintytär Engström. Vuorineuvos Wäinö Tammenoksa oli heidän poikansa. Ekqvist  kävi Jyväskylän seminaarin, mutta ryhtyi sitten maanviljelijäksi. Hän edusti Laukaan tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1894. Ekqvist oli valtiopäivillä rautatievaliokunnan varajäsen ja osallistui useiden esitysten ja anomusten tekemiseen. Hän oli 1890-luvun lopulla myös jäsen useissa valtion komiteoissa.
Frans Emil Humble

Frans Humble
Frans Emil Humble (22. elokuuta 1833 Pietarsaari – 1886) oli suomalainen lahjoittaja. Hän oli Tervakosken tehtaan isännöitsijä. Puolisonsa Mathilda Johanna Humblen (o.s. Brander, 1835–1907) kanssa hän testamenttisi huomattavan summan Helsingin yliopiston lääketieteelliselle tiedekunnalle stipendi- ja palkintorahastoksi. Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1881.
Humble meni Tervakosken palvelukseen 1856 oltuaan sitä ennen kauppapalvelijana Pietarsaaressa, Kokkolassa, Oulussa, Turussa ja Helsingissä. Sittemmin hänestä tuli tehtaan johtaja, ja tässä tehtävässä hän oli kuolemaansa saakka.
Gainesville (Georgia)

| Gainesville |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 34°18′16″N, 83°50′2″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Georgia
Piirikunta:  Hall
Hallinto:  
 – Pormestari:  Robert L. (Bob) Hamrick
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  75,4 km²
 – Josta vettä:  5,2 km² 
Korkeus:  381 m
Väkiluku (2006):  33 340
 – Väestötiheys:  442,1 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC – 5 (kesäaika UTC – 4)
Lempinimi::  "Queen City of the Mountains" & "Poultry Capital of the World"
 
 http://www.gainesville.org/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gainesville on kaupunki Yhdysvaltain kaakkoisosan Georgian osavaltiossa. Sen pinta-ala on 75,4 km² (vettä 5,2 km²) ja asukasluku 25 578 (2000). Asukkaista 65 % on valkoisia ja 16 % mustia, lisäksi 33 %:lla on latinotausta.
Gainesvillen luoteispuolella on suuri tekojärvi Lake Lanier, ja kaupungissa on paljon järveen liittyviä matkailuyrityksiä. Atlantan kesäolympialaisten 1996 soutukilpailut pidettiin Gainsvillessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gainesville (Georgia) Wikimedia Commonsissa
Ann Walker

Ann Walker (20. toukokuuta 1803 – 25. helmikuuta 1854) oli englantilainen nainen, joka meni naimisiin Britannian ensimmäisessä tiedetyssä naisten välisissä häissä maanomistaja ja päiväkirjan kirjoittaja Anne Listerin kanssa. He solmivat liiton ottamalla yhdessä ehtoollisen pääsiäissunnuntaina vuonna 1834 Goodramgaten Pyhän kolminaisuuden kirkossa Yorkissa. Kirkon seinällä on tapahtumasta kertova muistolaatta. Walkerista ei ole tiettävästi ole muotokuvia. Suurin osa siitä, mitä tiedetään Walkerista perustuu Anne Listerin päiväkirjoihin. Vuonna 2020 löydettiin Ann Walkerin oma päiväkirja. Päiväkirja oli lyhyt ja sitä oli pidetty kesäkuusta 1834 vuoteen 1835 heinäkuuhun saakka . Päiväkirjat kattavat merkittävän ajanjakson Ann Walkerin elämästä, jolloin hän juuri oli solminut liiton Anne Listerin kanssa.
Avioliitto Anne Listerin kanssa

Anne Lister ja Walker tulivat toistensa naapureiksi, kun Lister muutti Shibden Halliin vuonna 1815, mutta he näkivät toisiansa hyvinkin harvemmin. Vuonna 1832 heidän välille syntyi romanttinen ja seksuaalinen suhde ja se vahvistui muutamien kuukausien aikana. Walker ja Lister vaihtoivat valan 10. helmikuuta 1834, jolloin he pitivät liittoa virallisena sekä vaihtoivat sormuksia 27. helmikuuta 1834, symbolina heidän sitoutumisestaan toisiinsa. Ehtoollisen Pyhän kolminaisuuden kirkossa Yorkissa pääsisäissunnuntaina vuonna 1834, jossa he haluisvat sinetöidä liiton ja katsoivat täten olevansa naimisissa. Avioliiton myötä Walker lähti perhe kodistaan Shibden Halliin ollakseen Listerin luona syyskuussa vuonna 1834. Walker ja Lister matkustivat paljon yhdessä. Listerin kuoltua 49-vuotiaana Gerogiassa vuonna 1840 Walker joutui kuljettamaan Listerin ruumista 6 kuukautta, jotta Listerin ruumis voitaisiin haudata samaan kirkkoon kuin hänen tätinsä ja setänsä Halifaxiin.
Usko ja hyväntekeväisyys

Walker kuului anglikaaniseen kirkkoon ja usko oli hänelle tärkeä. Hän rukoili säännöllisesti Pyhän Matthewn kirkossa Lightcliffessa koko elämänsä ajan sekä luki rukouksia ja pyhiä kirjoituksia perheelleen ja palvelijoilleen sunnuntaisin. Walkerilla oli hyväntekeväisyysyritys ja hän loi oman pyhäkoulunsa. Hänen tiedetään pitävän hyvää huolta palvelioistaan ja vuokralaisistaan. Tästä todistuksena ovat hänen kirjoittamansa kirjeet ulkomailta vuosilta 1839-1840, joissa hän luetteli lahjat, jotka hän halusi antaa joululahjaksi hänen poissa ollessaan.
Mielenterveys

Päiväkirjoista ja kirjeistä tehdyt tutkimukset antavat kuvan, että Walker on kärsinyt heikosta mielenterveydestä läpi hänen elämänsä. Hän koki ahdistusta ja masennusta, jonka on epäilty liittyvän hänen suhteestaan omaan uskoonsa. Walker koki haastavaksi hyväksyä oma seksuaalisuuteensa, jonka heikensi hänen mielenterveyttään ja suhdetta Listeriin.
Anne Listerin kuoltua Walkerin mielenterveys heikkeni entisestään ja hän joutui lopulta useiden oikeudellisten ongelmiensa takia lähtemään Shibden Hallista ja muuttamaan Terrace Houseen, joka oli yksityinen talo Osbaldwickissa lähellä Yorkia vuonna 1843. Hetken tämän jälkeen hänet julistettiin “sopimattomaksi” (eng. unsound mind). Hän palasin Shibden Halliin 1845 asuttuaan siskonsa ja lankonsa luona Lontoon alueella. Vuonna 1848 Walker muutti takaisin perheensä tilalle Lightcliffeen hänen tätinsä kuoltua ja asui Cliffe Hillissä omaan kuolemaansa saakka vuoteen 1854.
Andrew Carnegie

Andrew Carnegie vuonna 1913.
Andrew Carnegie (25. marraskuuta 1835 Dunfermline, Skotlanti – 11. elokuuta 1919 Lenox, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen liikemies ja hyväntekeväisyyden harjoittaja. Hän rikastui perustamansa Carnegie Steel Company -teräsyrityksen kautta ja lahjoitti myöhemmin suuren osan omaisuudestaan hyväntekeväisyyteen perustamalla kirjastoja, kouluja ja yliopistoja. Andrew Carnegie myi omistamansa teräs- ja rautateollisuusyhtiöt J. P. Morganille, joka perusti vuonna 1901 United States Steel -yhtiön.
Lapsuus ja nuoruus

Andrew Carnegien isä William Carnegie oli chartisti ja kutomoyrittäjä, jonka yritys joutui vaikeuksiin koneellisen kutomisen yleistyessä. Taloustilanteen huonontuessa edelleen perhe myi omaisuutensa ja lähti vuonna 1848 siirtolaisiksi Yhdysvaltojen Alleghenyyn (Pennsylvania, nykyään osa Pittsburghia) Carnegien tätien luokse.
13-vuotiaana Carnegie sai ensimmäisen työpaikkansa puuvillatehtaassa ja ansaitsi 1,20 dollaria viikossa. Tämän jälkeen hän pääsi kirjoitustaitonsa ansiosta toimistoapulaiseksi ja edelleen 1850 viestipojaksi lennätintoimistoon.. Paikallisen yksityisen kirjaston avautuessa Carnegielle tuli tilaisuus opiskella omatoimisesti lisää. Lennätintoimistosta hän pääsi vuonna 1853 Pennsylvanian rautatieyhtiöön (Pennsylvania Railroad Company) isännöitsijän apulaiseksi.
Liikemiesura

Pennsylvanian rautatieyhtiössä (englanniksi Pennsylvanian Railroad Company) Andrew Carnegie yleni nopeasti. Vuonna 1859 hän vastasi jo Pittsburghin osaston isännöitsijän tehtävistä ja alkoi sijoittaa makuuvaunuja valmistavaan yhtiöön nimeltään Woodruff Sleeping Car Company. Hän teki sijoituksia myös useisiin teollisuuskonserneihin ja Pennsylvanian öljykenttään sekä matkusteli Euroopassa myymässä rautateiden arvopapereita. Vuonna 1865 hänen vuositulonsa olivat 50 000 dollaria.
Britanniassa Carnegie oli tavannut teräksen valmistajia. Hän ennusti teräksen kysynnän kasvavan tulevaisuudessa ja lähti Pennsylvanian rautatieyhtiöstä. Carnegie otti vuonna 1865 johtoonsa yrityksen nimeltään Keystone Bridge Company ja alkoi vuosina 1872-73 keskittyä terästeollisuuteen perustaen Pittsburghin lähelle terästehtaan. Tehtaasta kasvoi Carnegien johdolla hänen nimeään kantanut teräsyhtiö Carnegie Steel Company. Yhtiö rakensi ensimmäiset terästehtaat, joissa käytettiin Bessemer-prosessia. Tuotannon tehokkuutta lisättiin ottamalla käyttöön kustannuksia laskeneita teknisiä innovaatioita, kuten Siemens-Martin prosessi 1890-luvulla, sekä hankkimalla koksin ja rautamalmin saannin turvanneita sijoituksia. Vuonna 1889 Carnegien terästeollisuuteen liittyneet omistukset oli yhdistetty yhdeksi yhtiöksi. Carnegie myös rekrytoi yrityksensä palvelukseen kyvykkäitä henkilöitä, kuten Henry Clay Flick, Captain Bill Jones ja veli Thomas M. Carnegie.
Carnegie vastusti työntekijöiden järjestäytymistä, mikä johti väkivaltaisiin yhteenottoihin hänen tehtaillaan.
Lahjoittaja

Andrew Carnegien hartain toive oli tulla aikansa suureksi lahjoittajaksi. Hän oli sitä mieltä, että oli arvotonta omistaa paljon rahaa tai ainakin käyttää sitä itsekkäästi ja että köyhänä kuolemisen piti olla jokaisen rikkaan miehen tavoite. Voidakseen toteuttaa toiveensa Carnegien piti vetäytyä liike-elämästä verrattain aikaisin. Tilaisuus vetäytymiseen tuli, kun vuonna 1900 alkoi suureksi terässodaksi kutsuttu kamppailu markkinoista uusia terästehtaita vastaan. Kun Carnegie sai kuulla, että pankkiiri J. P. Morgan halusi ostaa hänen teräsyhtiönsä, Carnegie oli valmis myymään. Kauppahinta oli noin 500 miljoonaa dollaria. Carnegie oli tuolloin 65-vuotias. Carnegie lahjoitti pois koko omaisuutensa ennen kuolemaansa. Hän teki lahjoituksia varsinkin kirjastojen perustamiseksi, koska hän oli sitä mieltä, että ihmiskunta muuttuisi paremmaksi, jos se sivistyisi hiukan. Noin 2800 kirjastoa on syntynyt Carnegien lahjoitusten tuloksena.
Suomennetut teokset

Liike-elämän suurvalta Gummerus, 1904
James Watt, höyrykoneen keksijä WSOY, 1905
Aiheesta muualla

Andrew Carnegien teoksia Finna. Viitattu 4.7.2014.
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andrew Carnegie Wikimedia Commonsissa
Carnegie Steel Company Pennsylvanian Lawrencevillessa vuonna 1886. James Howard Bridgen teos.
At the Grave of Richard Wagner

| At the Grave of Richard Wagner Kronos Quartet |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 24. syyskuuta 1993
 Tuottaja(t): Judith Sherman
 Tyylilaji: taidemusiikki, Kaksitoistasäveljärjestelmä, Moderni
 Kesto: 33.03
 Levy-yhtiö: Nonesuch (79318)
Kronos Quartetin muut julkaisut
| Henryk Górecki: String Quartets Nos. 1 and 2 1993 | At the Grave of Richard Wagner 1993 | Morton Feldman: Piano and String Quartet 1993 |
At the Grave of Richard Wagner on yhdysvaltalaisen jousikvartetti Kronos Quartetin albumi, joka julkaistiin vuonna 1993 levymerkillä Nonesuch Records.
Kappaleet

At the Grave of Richard Wagner – 2.47 (säv. Franz Liszt)
String Quartet, Op.3: I – 9.03 (säv. Alban Berg)
String Quartet, Op.3: II – 10.00 (säv. Berg)
Five Pieces, Op.5: I – 2.26 (säv. Anton Webern)
Five Pieces, Op.5: II – 2.22 (säv. Webern)
Five Pieces, Op.5: III – 0.38 (säv. Webern)
Five Pieces, Op.5: IV – 1.43 (säv. Webern)
Five Pieces, Op.5: V – 3.29 (säv. Webern)
Kokoonpano

David Harrington – viulu
John Sherba – viulu
Hank Dutt – alttoviulu
Joan Jeanrenaud – sello
Marcella DeCray – harppu (kappale "At the Grave of Richard Wagner")
Aki Takahashi – piano (kappale "At the Grave of Richard Wagner")
Aiheesta muualla

At the Grave of Richard Wagner discogs.com -sivustolla
Gainy

Gainy (ven. Га́йны, komipermjakiksi Гайна, Gaina) on maaseututaajama, maalaiskunta sekä Permin aluepiirin Permin Komin piirikuntaan kuuluvan Gainyn piirin hallinnollinen keskus. Se sijaitsee Kama-joen rannalla 163 kilometriä Kudymkarista pohjoiseen. Asukkaita on 4 500 henkeä (vuonna 2002).
Gainyn kirkonkylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1579. Sen nimityksen uskotaan perustuvan baškiirilaiseen suvunnimeen. Vuonna 1926 kylästä tuli Gainyn piirin keskus. Vuodesta 1963 lähtien sillä oli kaupunkimaisen taajaman status.
Taajamassa toimii konepaja, metsäteollisuusyritys Gainyles, rakennusyrityksiä, metsätila ja lentokenttä. Palveluihin kuuluu lastentarhoja ja kouluja, lasten taidekoulu, piirin kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja piirisairaala. Taajamassa on vuonna 1959 perustettu kotiseutumuseo. Lähistöllä sijaitsee Gainyn muinaislinna ja kaksi keskiaikaista asuinpaikkaa.
Aiheesta muualla

Gainyn piirin sivusto (venäjäksi)
Andrítsaina

| Andrítsaina Ανδρίτσαινα |
| --- | --- |
 Andrítsainan kylä.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Andrítsaina
 Koordinaatit: 37°29′2″N, 21°54′16″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Länsi-Kreikka
Alueyksikkö:  Elis
Kunta:  Andrítsaina-Kréstena
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  390403
Väkiluku (2011):  1 798
 – Kylä­yhdys­kunta:  856
 – Kylä:  795
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  270 61
Suuntanumero(t):  26260
Rekisterikilpi:  IA
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Andrítsaina (kreik. Ανδρίτσαινα; myös Andrítsena) on Kreikan kylä sekä samanniminen Andrítsaina-Kréstenan kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Ανδρίτσαινας/Ανδριτσαίνης, Dimotikí Enótita Andrítsainas/Andritsaínis) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Eliksen alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 1 798 ja varsinaisen Andrítsainan kylän väkiluku 795 (vuonna 2011).
Andrítsainan kylää.
Andrítsainan kylä sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan lounaisosan sisämaassa linnuntietä noin 55 kilometriä Archaía Olympíasta ja noin 75 kilometriä Pýrgoksesta kaakkoon. Andrítsainan tiedetään olleen olemassa viimeistään 1100–1200-luvuilla. Kylän rakennuskanta on perinteistä, ja siellä on muutamia historiallisia kartanoita. Kylän kirjastossa (Nikolopoúleios) on useita vanhoja käsikirjoituksia 1500- ja 1600-luvuilta sekä aineistoa liittyen Kreikan vapaustaisteluun, jossa kylä oli tärkeässä osassa. Kylässä on myös pieni kansatieteellinen museo. Andrítsainan kunnallisyksikkö käsittää Andrítsaina-Kréstenan kunnan itäosan. Kylän lähialueen tunnetuin nähtävyys on Apollon Epikurioksen temppeli antiikin Bassaissa.
Andrítsaina oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Andrítsaina-Kréstenan kunnaksi yhdessä Alífeiran ja Skilloúntan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Andrítsainan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Andrítsaina | Andrítsaina | 795 |
| Andrítsaina | Kármio | 21 |
| Andrítsaina | Mýloi | 26 |
| Andrítsaina | Sykiés | 14 |
| Dafnoúla | Chelidóni | 6 |
| Dafnoúla | Dafnoúla | 127 |
| Dragógi | Dragógi | 84 |
| Dragógi | Kastroúgkaina | 7 |
| Dragógi | Plateía | 6 |
| Fanári | Fanári | 127 |
| Koufópoulo | Koufópoulo | 21 |
| Linístaina | Linístaina | 110 |
| Matési | Matési | 109 |
| Róvia | Róvia | 37 |
| Sékoulas | Balaíïka | 58 |
| Sékoulas | Sékoulas | 161 |
| Theisóa | Theisóa | 89 |
Yhteensä: 1 798
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andrítsaina Wikimedia Commonsissa
Frans Edvard Molander

Frans Edvard Molander (9. toukokuuta 1826 Turku – 24. lokakuuta 1896 Pori) oli suomalainen varatuomari ja pormestari.
Turussa syntynyt Molander opiskeli Porvoon lukiossa ja Turun kymnaasissa sekä myöhemmin Helsingin yliopistossa vuodesta 1846 lähtien. Suoritettuaan oikeustieteellisen tutkinnon hän toimi Turun hovioikeuden auskultanttina 1850 ja Naantalin virkaatekevänä pormestarina 1851. Vuonna 1850 Molander kutsuttiin myös Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäseneksi. Vuodesta 1860 lähtien hän työskenteli Porissa oikeusraatimiehenä, maistraatinsihteerinä ja julkisena notaarina, kunnes Molander valittiin kaupungin pormestariksi vuonna 1870.
Molander toimi Porin pormestarina yli neljännesvuosisadan ajan. Hänet tunnettiin sovinnollisena ja edistyksellisenä johtajana. Kieliriitojen aikana Molander liittyi fennomaanien ja svekomaanien väliin asettuneeseen liberaaliseen puolueeseen. Hän pyrki pormestarikautensa aikana parantamaan erityisesti Porin liikenneyhteyksiä, joista merkittävin hanke oli 1895 liikenteelle avattu Tampere–Pori-rata. Vuonna 1873 Molander oli uudelleenkäynnistämässä 1846 perustetun Porin Säästöpankin toimintaa. Hän edusti porvarissäädyssä Poria kaikkiaan viisillä valtiopäivillä, 1872, 1877–1878, 1882, 1885 ja 1888.
Molander on haudattu sukuhautaan Porin Käppärän hautausmaalle. Hänen poikansa Torsten Edward (1863–1918) oli yksi sisällissodan aikana tapahtuneen Koliahteen joukkomurhan uhreista.
Französische Straßen metroasema

Aseman sisäänkäynti
Aseman laiturialuetta
Französische Straßen metroasema sijaitsi Berliinin metron U6-linjalla Friedrichstraßen ja Stadtmitten asemien välissä. Asema avattiin vuonna 1923 ja suljettiin vuonna 2020.
Asema suljettiin, kun U5-linjan laajennus Alexanderplatzilta päärautatieasemalle valmistui vuonna 2020. Laajennus sisältää uuden Unter den Lindenin metroaseman, jolla pysähtyy myös linja U6. Unter den Lindenin asema sijaitsee noin 200 metrin päässä Französische Straßen asemasta.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Friedrichstraße | U6 | Seuraava asema: Stadtmitte |
At the Speed of Life

| At the Speed of Life Xzibit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1996
 Julkaistu: 1. lokakuuta 1996 (USA)
 Tuottaja(t): DJ Pen One, Thayod Ausar, Craig Sherrad, E-Swift, DJ Muggs, Saafir, Diamond D
 Tyylilaji: West Coast hip hop, Gangsta rap
 Kesto: 45.27
 Levy-yhtiö: Loud Records, RCA Records
Xzibitin muut julkaisut
|   | At the Speed of Life 1996 | 40 Dayz & 40 Nightz 1998 |
At the Speed of Life on rap-artisti Xzibitin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1996. Albumi sijoittui Billboard 200 -listalle sijalle 74.
Kappaleet

| # | Kappale | Sanoittaja | Tuottaja(t) | Esiintyjä(t) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | "Grand Opening (Interlude)" |  | Craig Sherrad | *Interlude* |
| 2 | "At the Speed of Life" | A. Joiner, E. Banks | Thayod Ausar | Xzibit |
| 3 | "Just Maintain" | A. Joiner, G. Rodriguez, E. Brooks | E-Swift | Hurricane G., J-Ro & Xzibit |
| 4 | "Eyes May Shine" | A. Joiner, E. Brooks | E-Swift | Xzibit |
| 5 | "Positively Negative" | A. Joiner, R. McBride, C. Sherrad | Craig Sherrad | King Tee & Xzibit |
| 6 | "Don't Hate Me (Interlude)" |  | Thayod Ausar | *Interlude* |
| 7 | "Paparazzi" | A. Joiner, E. Banks | Thayod Ausar | Xzibit |
| 8 | "The Foundation" | A. Joiner, L. Muggerud, B. Joel | DJ Muggs | Xzibit |
| 9 | "Mrs. Crabtree (Interlude)" |  | Saafir | *Interlude* |
| 10 | "Bird's Eye View" | A. Joiner, J. Kirkland, J. Robinson, R. Smith | Diamond D | *Catastraphe, Hurricane G., J-Ro & Xzibit |
| 11 | "Hit & Run Pt. 2" | A. Joiner, C. Sherrad | Craig Sherrad | Xzibit & Ras Kass |
| 12 | "Carry the Weight" | A. Joiner, E. Banks, Jones | Thayod Ausar | Xzibit |
| 13 | "Plastic Surgery" | A. Joiner, J. Austin, R. Gibson, E. Brooks | E-Swift | Ras Kass, Saafir & Xzibit |
| 14 | "Enemies & Friends" | A. Joiner, Haynes | DJ Pen One | Xzibit |
| 15 | "Last Words (Interlude)" |  | Craig Sherrad | *Interlude* |
Singlet

"Paparazzi" (27. toukokuuta 1996)
"The Foundation" (11. marraskuuta 1996)
"Eyes May Shine" (1996)
Triviaa

Albumin ensimmäinen single on taustamusiikkina Tony Hawk's Pro Skater 3 -pelissä
Saman kappaleen instrumental -versio on tv-sarjan Sopranos kuudennessa jaksossa nimeltä Pax Soprana.