stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aardman Animations
Aiheesta muualla

Aardman.com
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Creature Comforts
Käännös suomeksi
Kaarle-herttua herjaa Klaus Flemingin ruumista

| Kaarle-herttua herjaa Klaus Flemingin ruumista |
| --- | --- |

Nimi:  Kaarle-herttua herjaa Klaus Flemingin ruumista
Tekijä:  Albert Edelfelt
Valmistumisvuosi:  1878
Taiteenlaji:  öljymaalaus kankaalle
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  157 cm
Leveys:  202 cm
Omistaja:  Suomen valtio
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneumin taidemuseo
Kaarle-herttua herjaa Klaus Flemingin ruumista on Albert Edelfeltin öljymaalaus vuodelta 1878. Sitä pidetään suomalaisen realistisen historiamaalauksen merkkiteoksena ja huipentumana. Sigismundin ja Kaarlen valtataistelun aikaan sijoittuva maalaus kuvaa Kaarle-herttuaa tarttumassa Klaus Flemingin ruumiin partaan. Tapahtumapaikkana on Turun linnan Sturen kirkko. Arkku on avattu ja paikalla on myös vainajan leski Ebba Stenbock. Valo nostaa kuvan keskiosan tapahtumat esille samalla kun reunat jäävät varjoon. Edelfelt teki aiheesta tiettävästi vain muutamia sommitelmaluonnoksia, joita on myyty yksityisiin kokoelmiin.
Maalauksen aihe

Maalauksen aihe perustuu Zachris Topeliuksen Maamme kirjaan (1875) sisältyvään tarinaan. Sen mukaan Kaarle-herttua olisi vallattuaan Turun linnan syyskuussa 1597 avauttanut Flemingin arkun linnan kappelissa varmistaakseen tämän kuolleen, vetänyt vainajaa parrasta ja sanonut: ”Jos nyt eläisit, ei pääsi olisi kovin lujassa”, mihin leski Ebba Stenbock oli vastannut: ”Jos minun autuas herravainajani eläisi, ei Teidän armonne olisi koskaan päässyt tänne asti”. Tarina lienee vain osittain totta: Eräs aikalaislähde kyllä mainitsee Kaarlen avauttaneen Flemingin arkun Turun linnassa, tarttuneen ruumiiseen ja sanoneen, että olisi halunnut saada Flemingin elävänä käsiinsä, mutta parrasta vetämistä tai Kaarlen ja Ebba Stenbockin välistä sananvaihtoa ei mainita tunnetuissa aikalaislähteissä.
Maalauksen historia

Edelfeltin opiskeluaikana historiamaalaus oli auktoriteettien suosiossa, ja hänestä toivottiin merkittäviä isänmaallisia aiheita maalaavaa historiamaalaria. Edelfelt sai stipendin opiskellakseen historiamaalauksen keskuksessa Antwerpenin taideakatemiassa 1873. Hän siirtyi kuitenkin jo seuraavana vuonna Pariisiin taideakatemiaan, mutta jatkoi historiamaalauksen parissa Jean-Léon Gérômen johdolla.
Kaarle-herttua herjaa Klaus Flemingin ruumista sai alkunsa Pariisissa. Edelfelt sai Pariisissa oppia myös Jules Bastien-Lepagelta, johon tutustuttuaan hän alkoi kuvata arkielämää ulkoilmamaalauksen hengessä. Bastien-Lepage kommentoi myös tätä maalausta, ja kehui keskeisten hahmojen kuvausta.
Kaarle-herttua herjaa Klaus Flemingin ruumista otettiin hyvin vastaan Pariisin salongissa, vaikka historiamaalauksen aika oli varsinaisesti Pariisissa jo ohi. Tuolloin kuitenkin erilaiset kuolemaan liittyvät aiheet olivat muodissa. Kiinnostavimpana pidettyä ulkoilmarealismia Edelfelt pian sovelsikin Lapsen ruumissaatossa. Edelfelt ehti silti maalaamaan uransa alussa muitakin historiamaalauksia, kuten Kuningatar Blanka (1877), Poltettu kylä (1879) ja Porilaisten marssi (1892).
Maalaus hankittiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin pian sen valmistuttua, ja se sijoitettiin Turun linnaan vuonna 1960. Lokakuussa 2008 maalaus vahingoittui lievästi, kun tuntematon vieraililija vahingoitti sitä sekä kymmentä muuta tökkimällä niihin reikiä ilmeisesti sateenvarjon kärjellä. Vuonna 2010 teos sijoitettiin turvallisuussyistä lasivitriiniin linnan aulan ylätasanteelle. Taulu on vakuutettu usean miljoonan euron summasta. Se on sittemmin palautettu Ateneumiin.milloin?
Kirjallisuutta

Hertig Karl, skymfande Klas Flemings lik Albert Edelfelts brev. Elektronisk brev- och konstutgåva (Albert Edelfeltin kirjeet. Elektroninen julkaisu). 2014−2020. Maria Vainio-Kurtakko & Henrika Tandefelt & Elisabeth Stubb, Svenska litteratursällskapet i Finland. (ruotsiksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaarle-herttua herjaa Klaus Flemingin ruumista Wikimedia Commonsissa
Harjoitelmia ja luonnoksia maalaukseen: sommitteluharjoitelma, luonnoksia, harjoitelma, osatutkielema naishahmosta, tutkielma
Huang Xianfan

| Huang Xianfan> zhuang: Vangz Yenfanh kiin. 黄现璠, Huáng Xiànfán |
| --- | --- |
 Huang Xianfan
Henkilötiedot
Koko nimi:  zhuang: Vangz Yenfanh kiin. 黄现璠, Huáng Xiànfán
Syntynyt: 13. marraskuuta 1899 Kiina, Guangxi, Fusui
Kuollut: 18. tammikuuta 1982 (82 vuotta) Guangxi, Guilin
Kansalaisuus:  Kiina
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Tokion keisarillinen yliopisto
Tutkimusalue:  historia, kansatiede
Tunnetut työt:  Tutkimukset zhuangeista
Huang Xianfan (zhuang: Vangz Yenfanh, kiin. 黄现璠, pinyin: Huáng Xiànfán, 13. marraskuuta 1899 – 18. tammikuuta 1982) oli kiinalainen historioitsija, antropologi, paleografi ja pedagogi, joka julkaisi noin 30 teosta eri aloilta, muun muassa kansanperinteestä, kielitieteestä ja zhuangeista. Huang kuuluu kiinalaisen kansatieteen eli etnologian vaikutusvaltaisimpiin edustajiin sekä kiinalaisen Bagui-koulukunnan perustajiin.
Elämänvaiheita

Huang Xianfan syntyi Kiinassa Guangxin provinssissa viljelijäperheeseen. Hänen alkuperäinen nimensä oli Gan Jinying. Hän opiskeli Pekingin normaaliyliopistossa 1926–1935. Valmistuttuaan hän matkusti Japaniin, jossa hän opiskeli Tokion keisarillisessa yliopistossa 1935–1937. Palattuaan Huang keskittyi akateemiseen uraan ja opetti Guangxin ja Sun Yat-senin yliopistoissa. Vuonna 1938 hänet nimitettiin Guangxin yliopiston ensimmäiseen zhuangien tutkimuksen professuuriin, ja tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1953 saakka. Vuonna 1951 hänestä tuli Guangxin yliopiston pääkirjastonhoitaja. Vuonna 1954 hän aloitti Guangxin normaaliyliopiston ensimmäisen kulttuurihistorian professuurin, ja tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1982 saakka. Tuona aikana hän käynnisti kehittämistyön, joka on johtanut nykyiseen, omaleimaiseen zhuangien kulttuurihistorian oppiaineeseen. Hän saavutti erityisesti mainetta johtavana zhuangien tutkimuksen asiantuntijana.
Huang tutki vuosina 1943–1981 zhuangeja, miaoja, buyeja, mulameja, dongeja, maonaneja sekä yaoja. Huang pyrki torjumaan aikansa Kiinan han-kiinalaisten käsitykset alueen alkuperäisväestön rodullisesta alemmuudesta ja puolusti heidän oikeuksiaan siirtomaavaltaa vastaan. Hän tutki vuodesta 1943 alkaen Kiinan länsiosien alkuperäisasukkaiden kieliä ja kulttuureita. Hänen tutkimuksensa Keski-Guangxin etnisten ryhmien kielistä ja kulttuureista ovat merkittäviä. Huangin teos zhuangeista loi perustan kansan tutkimukselle, ja sen katsotaan kuuluvan edelleen zhuangien kulttuurihistorian tutkimuksen perusteoksiin.
Huang teki merkittävän työn kiinalaiseen antropologiaan ja etenkin zhuangien antropologiaan liittyvien aineskokoelmien kerääjänä ja julkaisijana. Hän oli yksi Kiinan kansallisen kansatieteellisen seuran perustajista vuonna 1980. Hän julkaisi yli 200 tieteellistä kirjoitusta.
Keskeiset teokset

Tang-dynastia lyhyesti (1936)
Nong Zhi Gao (1983)
Zhuangien yleinen historia (1988)
Kirjallisuutta

Huang Xianfan: 'Zhuangien yleinen historia'. Nanning: Guangxi minzu chubanshe, 1988. ISBN 7-5363-0422-6/K-13. (kiinaksi)selvennä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huang Xianfan Wikimedia Commonsissa
Tietoja Huang Xianfanista (kiinaksi) (china.com.cn)
gov.people.com.cn (Arkistoitu – Internet Archive) (kiinaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Japani  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  IdRef 
Huangin valmistujaiskuva.
Abloy

| Abloy Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1918
Perustaja:  Emil Henriksson
Toimitusjohtaja:  Jari Toivanen
Kotipaikka:  Joensuu, Suomi
Henkilöstö:  n. 900
Emoyhtiö:  Assa Abloy
Kotisivu:  www.abloy.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Abloy Oy (aikaisemmin Ab Låsfabriken-Lukkotehdas Oy, Ab Lukko Oy) on suomalainen lukkovalmistaja, joka on kuulunut vuodesta 1994 lähtien ruotsalaisen Assa Abloy -konsernin omistukseen. Yhtiö on listattu Tukholman pörssissä. Koko lukituskonsernin henkilöstömäärä oli vuonna 2016 noin 47 000.
Vuonna 2018 Abloy oli Suomen arvostetuin brändi Markkinointi & Mainonta -lehden ja Taloustutkimuksen vuosittaisessa Brändien arvostus -tutkimuksessa.
Keksintö

ABLOY-lukko käyttää haittoina pyöriviä kiekkoja ja onkin ensimmäisiä kiekkohaittaisia lukkoja. Se, että niiden lukkiutumiseen ei tarvita jousia, tekee lukosta varmatoimisen ja vähemmän alttiin jumiutumiselle. Tiirikointia vaikeuttavat levyissä olevat useat valelovet, jolloin tiirikoija ei tiedä, mikä lovista on oikea. Lukko aukeaa, kun kaikki kolot muodostavat uran, johon lukitustanko painuu. Vanhimmanmallisten ABLOY-lukkojen avaamisen on kuitenkin olemassa rikollispiireissä nimellä "vempele" tunnettu väline.
Osa lukkojen suojauksesta johtuu patenteista. Lukoista, joissa patentit ovat edelleen voimassa, saa avainkopioita luvallisesti teetettyä vain Abloyn Joensuun tehtaalla. Vanhimpien Abloy-lukkojen, kuten ura-avaimien, patentit ovat umpeutuneet: kaksoisura-avainten vuonna 1996, ja Exec-avaimen eli niin sanotun "mustapään" kopiosuojauspatentti maaliskuussa 2013. Tämän jälkeen on markkinoille tullut avainten aihioita, joiden avulla useimmat suutarit voivat valmistaa avainkopion.
Historia

ABLOY-lukon kehitti helsinkiläinen konttorikonemekaanikko Emil Henriksson (1886–1959) vuonna 1907. Lukkoa valmistamaan perustettiin vuonna 1918 Ab Låsfabriken-Lukkotehdas Oy. Seuraavana vuonna nimeksi vaihdettiin Ab Abloy Oy. Yhtiön nimi saatiin yhdistämällä Ab ja Oy nimen L-kirjaimeen.
Vuonna 1921 Abloyn talousasiat olivat sekaisin ja yhtiö kriisissä. Yhtiön nimi vaihdettiin muotoon Ab Omega Oy luultavasti sillä ajatuksella, että laskut jätettäisiin maksamatta ja aloitettaisiin uuden firman nimissä tyhjältä pöydältä. Kuitenkin jo 1922 nimi palautettiin takaisin Abloyksi.
Abloy antoi Kone- ja Siltarakennus Oy:lle yksinoikeuden lukkojen valmistukseen. Yhtiö maksoi Abloylle 5 % lukkojen nettohinnasta. Vuonna 1934 Kone- ja Siltarakennus osti Abloy-tavaramerkin ja rekisteröi sen itselleen.
Wärtsilä osti Kone- ja Siltarakennuksen vuonna 1935. Kesäkuussa 1989 Wärtsilä osti IKON-yrityksen, joka oli Saksan johtavia lukkosylinterin valmistajia. Se ei kuitenkaan ollut kannattava, mikä aiheutti sittemmin murheita Abloylle, joka menestyi hyvin Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa.
Wärtsilän toimintaa jatkoi monialayhtiö Metra Oy, jonka osa Abloy oli. Alkuvuonna 1990 syntyi Abloy Oyselvennä, jonka toimitusjohtajaksi kutsuttiin Matti Virtaala. Yhtiön palveluksessa oli tuolloin 1 300 työntekijää, ja sen liikevaihto oli puoli miljardia markkaa. Metran toimitusjohtajana vuonna 1991 aloittanut Georg Ehrnrooth ajatteli, että monialayhtiöiden aika oli ohitse. Siksi tuotevalikoimaa supistettiin ja mentiin entistä syvemmälle kansainvälisille markkinoille. Abloy oli halunnut useaan otteeseen ostaa Ruotsista kilpailijansa Assan, joka oli osa Securitasia, mutta se kieltäytyi tarjouksesta vuoteen 1993 asti, jolloin se otti asian itse esille. Abloy oli kilpailijaansa suurempi, joten suomalaiset halusivat konsernissa määräysvallan. Tappiollinen IKON kuitenkin heikensi Abloyn neuvotteluasemia. Kevätkesällä 1994 syntyi sopimus, jossa Metra sai 55 prosenttia osakkeista mutta sitoutui myymään osakkeitaan markkinoille niin, että omistusosuus putoaisi alle puoleen. Uusi yhtiö, ASSA Abloy AB, listattiin Tukholman pörssiin, ja sen toimitusjohtajaksi tuli Carl-Henrik Svanberg. Hän otti Matti Virtaalasta itselleen yhteistyökumppanin
Vuoden 1994 lopussa se oli laskenut 48,3 prosenttiin. Metra Oy, jonka nimi muutettiin vuonna 2000 takaisin Wärtsilä Oy:ksi, on sittemmin myynyt koko omistuksensa Assa Abloy Ab:ssä.
Historia > 100-vuotisjuhlavuosi 2007

Abloyn 100-vuotisjuhlavuoden näyttely oli Joensuun taidemuseon Readymade-näyttely 1.6.-30.9. 2007. Näyttelyssä teollisesti valmistetut tuotteet käyvät vuoropuhelua suomalaisen readymade-taiteen kärkinimien Kari Cavénin, Juhani Harrin, Ismo Kajanderin kanssa. Abloy julkaisi juhlavuoden kunniaksi juhlalehden ja Abloyn yrityshistoriasta kertovan kirjan.
Historia > Tulipalo Joensuun tehtaalla

30. tammikuuta 2009 Abloyn Joensuun tehtaalla syttyi tulipalo, joka aiheutti miljoonien eurojen taloudelliset vahingot. Palon aikana tehtaalla oli räjähdysvaara, sillä tehtaalla säilytetään vaarallisia kemikaaleja, muun muassa syanidia. Tulipalossa loukkaantui tehtaan huoltomies hänen hengitettyään vaarallisia palokaasuja.
Tuotanto

Abloy Oy:n tuotemerkkeinä Suomessa on ABLOY. Yritys valmistaa erilaisia lukitusratkaisuja. Näitä ovat mekaaniset ja sähköiset lukkorungot, avainpesät ja niihin liittyvät komponentit, sähköiset oviautomatiikkalaitteet, mekaaniset ovensulkijat, riippu- ja kalustelukot ja rakennushelat.
Abloy Oy:llä on nykyisin tehdas vain Joensuussa. Tehdas Björkbodan kylässä Kemiönsaarella lakkautettiin 2019. Tuotteita myydään yli 70 maahan kaikkiin maanosiin.
Tuotanto > Lakkautettu Tampereen tehdas

Tampereen tehdas päätettiin sulkea vuonna 2010, ja tehtaan toiminta päättyi vuoden 2011 lopussa. Abloy myi vuonna 2012 tehtaan tontin YIT:lle joka suunnittelee tontille asuintaloja. Tonttia alettiin puhdistaa vuonna 2013, ja tehtaan purku alkoi maaliskuussa 2015. Purku saatiin valmiiksi samana vuonna. YIT suunnitteli tehtaan tontille Tohlopinranta-nimistä asuinaluetta, jonka rakentaminen aloitettiin vuoden 2017 alussa.
Abloy Oy Tampereen tehdas eli Rakennushelat-liiketoimintayksikkö Epilänharjun kaupunginosassa aloitti toimintansa vuonna 1917 Oy Excelsior Ab:n nimisenä entisessä perunajauhotehtaan kiinteistössä. Sen perustivat tanskalaissyntyisen urkurakentaja Jens Zachariassenin jälkeläiset. Alkuvaiheessa pienvalimon tuotevalikoimaan kuuluivat saranat ja muut rakennushelat ja sodan aikana muun muassa armeijan saappaiden korkoraudat. Tehtaalla oli sen historian aikana useita omistajia, niistä viimeisin oli Abloy. Tehtaan valmistamien ovenpainikkeiden ja muiden helojen tuotemerkki oli EXO.
Kirjallisuutta

Juvonen, Jaana: Avaimen Arvoinen.  (Abloy 100 vuotta)  Jyväskylä:  Abloy Oy, Historietti Oy, 2007.  ISBN 978-952-99970-0-8
Konttinen, Hannu. Abloy 1907–2007: juhlakronikka. Abloy Oy, 2008. ISBN 978-952999701-5
Aiheesta muualla

Abloyn kotisivu
ASSA ABLOY:n kotisivu
Kansalliskirjaston digitoidut aineistot: Abloyn tuoteluettelot
Pörssitieto: Ab Abloy Oy.
Abloyn perinteinen riippulukko.
Björkbodan tehdas.
Tampereen tehdas Google Mapsin 3D-näkymässä
Tehdasta puretaan maaliskuussa 2015
Honda

| Honda Motor Company, Ltd>  |
| --- | --- |

Tunnuslause:  The Power of Dreams
Yritysmuoto:  Pörssiyhtiö
Osake:  TYO: 7267 NYSE: HMC
ISIN:  JP3854600008
Perustettu:  24. syyskuuta 1948
Perustaja:  Soichiro Honda Takeo Fujisawa
Toimitusjohtaja:  Takahiro Hachigo
Puheenjohtaja:  Toshiaki Mikoshib
Kotipaikka:  Minato, Tokio, Japani
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  Autoteollisuus Ilmailu Telematiikka
Tuotteet:  Autot Moottoripyörät Skootterit Sähkögeneraattorit Vesipumput Puutarhatyökalut ja varusteet Puutarhajyrsimet Perämoottorit Robotiikka
Liikevoitto:   544,8 miljardia ¥ (2013)
Nettotulos:   367,1 miljardia ¥ (2013)
Henkilöstö:  179 060 (2012)
Kotisivu:  global.honda
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Honda Motor Company, Ltd. (jap. 本田技研工業株式会社, Honda Giken Kōgyō Kabushiki-gaisha) on japanilainen autojen ja moottoripyörien valmistaja. Lisäksi valikoimiin kuuluvat mönkijät, generaattorit, perämoottorit, ruohonleikkurit ja puutarhavälineet.
Honda oli vuonna 2015 maailman suurin moottorinvalmistaja. Se valmistaa joka vuosi noin 14 miljoonaa polttomoottoria. Toisaalta Honda lopetti polttomoottoristen autojen markkinoinnin Euroopassa jo 2022 ja aikoo lopettaa niiden tuotannon vuoteen 2040 mennessä Bensiinikäyttöisten puutarhakoneiden tuotannon se lopetti 2024.
Hondan pääkonttori sijaitsee Minatossa, Tokiossa.
Honda Suomessa

Helsinkiläinen Oy Otto Brandt Ab aloitti Honda-moottoripyörien tuonnin Suomeen vuonna 1960. Autojen tuonnin aloitti sama yrittäjä viisi vuotta myöhemmin, samoihin aikoihin monen muun japanilaismerkin Suomeen tulon kanssa. Ensimmäiset Suomeen saadut Hondan automallit olivat muutamina yksittäiskappaleina tuodut S600- ja S800-urheiluautot. Vuonna 1968 Hondan maahantuonti siirtyi Berner Oy:lle ja markkinoille tulivat pikkuautot N360 ja N600. Vuoden 1969 lopussa Honda-autoja oli Suomen ajoneuvorekisterissä vain 321 kappaletta – vähemmän kuin esimerkiksi itäsaksalaista Ifaa, jonka tuotanto oli lopetettu jo kauan aiemmin –, mutta kymmenen vuotta myöhemmin jo liki 4 000 autoa. Vuonna 1973 alkoi Honda Monkey-mopon tuonti saman yrityksen puolesta. Vuonna 1976 Hondan autojen maahantuonti siirtyi Oy Veho Ab:lle, kunnes Honda alkoi vuonna 2000 huolehtia maahantuonnista itse Vehon säilyessä jälleenmyyjänä. Vuonna 2017 Hondan Suomeen tuonti siirtyi tanskalaisen Nic. Christiansen Groupin tytäryhtiölle nimeltä NCG Import Finland Oy Ab.
Hondan ensimmäisiä Suomessa myytyjä malleja N360, N600, S600 ja S800 oli vuoden 1999 lopussa rekisteröitynä vielä yhteensä yhdeksän. Kaikkiaan Hondia oli henkilöautorekisterissä tuolloin 57 074, mikä teki siitä Suomen 13. yleisimmän henkilöautomerkin. Eniten rekisteröityjä Hondan henkilöautomalleja vuoden 1999 lopussa olivat Civic (32 412 kpl) ja Accord (20 550 kpl).
Autot

Honda Accord
Honda Airwave
Honda Avancier
Honda City
Honda Civic
Honda Crider
Honda Crosstour
Honda CR-V
Honda CR-Z
Honda Clarity Fuel Cell
Honda e
Honda Elysion
Honda Jade
Honda Fit/Jazz
Honda Fit Shuttle
Honda FR-V
Honda Greitz
Honda HR-V
Honda Insight
Honda Legend
Honda NSX
Honda Odyssey
Honda Pilot
Honda Prelude
Honda Ridgeline
Honda Shuttle
Honda Sprior
Honda Vigor
Honda WR-V
Honda XR-V
Moottoripyörät

Honda CA Rebel 125
Honda CA Rebel 250
Honda CB -sarja
Honda CB Hornet -sarja
Honda CB1000R
Honda CBR -sarja
Honda CM -sarja
Honda CRM 125R
Honda CX -sarja
Honda Dax
Honda F6 C Valkyrie
Honda FT
Honda GL sarja (Goldwing)
Honda Hawk GT NT650
Honda MBX 125F
Honda NR 500
Honda MTX
Honda NS 125R
Honda NSR -sarja
Honda NX -sarja (Dominator 650)
Honda Phantom 200
Honda RC211V
Honda ST -sarja
Honda VF/VFR -sarja
Honda VFR750F RC24
Honda VT -sarja
Honda VTR -sarja
Honda VTX -sarja
Honda Wave
Honda XL -sarja
Honda XR -sarja
Honda XRV750
Honda TT VFX-9 -sarja
Moottoripyörät > Off Road

CRF50F
CRF70F
CRF80F
CRF100F
CRF150R
CRF230F
CRF250X
CRF250R
CRF450X
CRF450R
CRM 125R
MTX 125R
XR250R
XR650L
XR400R
XR650R
Moottoripyörät > Motocross

CR500AFX
CR500R
CRF450R
CR250R
CRF250R
CR125R
CRF150RB
CR80R
CR80R2
CR85R
CR85RB
CR85R Expert
Moottoripyörät > Skootterit

Elite 80
Express
Metropolitan
Metropolitan II
Honda NH
Ruckus
Reflex
Reflex ABS
SFX
Silver Wing
Silver Wing ABS
X8R-S/X
Moottoripyörät > Mopot

Honda Ape
Honda Charly
Honda CRM
Honda Gorilla
Honda Monkey R
Honda Monkey
Honda PX
Honda ZB50
Robotit

ASIMO
Perämoottorit

Honda on merkittävä nelitahtiperämoottorien valmistaja.
BF 2.3
BF 5
BF 6
BF 8
BF 10
BF 15
BF 20
BF 30
BF 40
BF 50
BF 75
BF 90
BF 115
BF 135
BF 150
BF 200
BF 225
Kumiveneet

T20-SE
T25-SE
T25-AE
T30-AE
T35-AE
T40-AE
T24-IE
T27-IE
T32-IE
T38-IE
Enver Hoxha

| Enver Hoxha |
| --- | --- |
 Hoxha vuonna 1971
Albanian työn puolueen pääsihteeri
 8. marraskuuta 1941 – 11. huhtikuuta 1985  
Seuraaja:  Ramiz Alia
Albanian pääministeri
 23. lokakuuta 1944 – 19. heinäkuuta 1954  
Presidentti:  Omer Nishani Haxhi Lleshi
Varapääministeri:  Myslim Peza Koçi Xoxe Mehmet Shehu
Edeltäjä:  Ibrahim Biçakçiu
Seuraaja:  Mehmet Shehu
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. lokakuuta 1908 Gjirokastër, Osmanien valtakunta
Kuollut: 11. huhtikuuta 1985 (76 vuotta) Tirana, Albanian sosialistinen kansantasavalta
Puoliso:  Nexhmije Hoxha
Tiedot
Puolue:  Albanian työn puolue
Uskonto:  ateisti
 Nimikirjoitus
Enver Halil Hoxha [ɛnvɛɾ hɔʤa] (16. lokakuuta 1908 Gjirokastër – 11. huhtikuuta 1985 Tirana) oli Albanian työn puolueen (PPSh) pääsihteeri ja maan itsevaltainen johtaja toisen maailmansodan lopusta kuolemaansa 1985 saakka. Hän toimi myös Albanian pääministerinä 1944–1954 ja ulkoministerinä 1946–1953. Hoxhan hallintoa leimasivat eristäytyminen muusta Euroopasta ja veljesmaiden kommunistipuolueista sekä dogmaattinen marxismi-leninismin oppeihin pitäytyminen, jota nimitettiin hoxhalaisuudeksi. Hoxhan aikana Albanian puolifeodaalisesta yhteiskunnasta pyrittiin muokkaamaan Stalinin esikuvan mukainen teollistunut suunnitelmatalousjärjestelmä.
Elämä > Nuoruus

Hoxha syntyi varakkaaseen perheeseen; isä oli apteekkari. Hän opiskeli Ranskassa 1930–1934, minkä jälkeen hän aloitti oikeustieteen opinnot Brysselissä. Hoxha työskenteli myös sihteerinä Albanian suurlähetystössä. Ranskassa ja Belgiassa ollessaan Hoxha kuuli kommunistisista ideoista. Palattuaan Albaniaan hän työskenteli ensin ranskan kielen opettajana, mutta perusti pian tupakkakaupan Tiranaan.
1941 Hoxha perusti Jugoslavian avulla Albanian työn puolueen. Hän johti vuodesta 1943 alkaen sen aseellista siipeä, joka taisteli menestyksellisesti maan italialaisia ja saksalaisia miehittäjiä vastaan. 29. marraskuuta 1944 hän julisti Albanian itsenäiseksi ja vuonna 1946 kansantasavallaksi.  Enver Hoxha oli naimisissa Nexhmije Hoxhan kanssa, ja heillä oli kaksi poikaa (Ilir Hoxha ja Sokol Hoxha) sekä yksi tytär (Pranvera Hoxha).
Elämä > Albanian eristäytyminen

Taloudelliset ja poliittiset jännitykset Jugoslavian kanssa johtivat siihen, että Hoxha turvautui Neuvostoliittoon vuonna 1948: näin päästiin irti Jugoslavian määräysvallasta. Samalla hän suoritti hallinnossa jugoslavialaismielisten ainesten puhdistuksia, jotka merkitsivät vuonna 1949 kuolemanrangaistuksia ja vankeustuomioita useille puolueen jäsenille. Stalinin kuolema ja sitä seurannut destalinisaatio Neuvostoliitossa 1950-luvun loppupuolella johtivat siihen, että Hoxha katkaisi 1961 suhteet aiempaan kumppaniinsa ja useimpiin Itä-Euroopan valtioihin ja liittoutui Kiinan kanssa.
1960-luvulla maolaisuudesta tehtiin puolueen virallinen oppi. Kaikkia maan uskonnollisia perinteitä vastaan taisteltiin ankarasti. Moskeijoita ja kirkkoja tuhottiin ja otettiin muihin käyttötarkoituksiin. Etääntyminen Neuvostoliitosta täydentyi, kun 1968 Albania vetäytyi virallisesti Varsovan liitosta. Myös suhteet Kiinaan katkaistiin 1978, kun sen politiikka muutti kurssia 1970-luvun lopussa Lin Biaon ja Mao Zedongin kuoltua. Albania alkoi Hoxhan johdolla noudattaa täydellistä eristäytymispolitiikkaa. Niinpä Hoxha rakennutti maahan 600 000 bunkkeria strategisesti tärkeille paikoille pelätessään muiden maiden hyökkäyksiä.
Elämä > Sairaus ja viimeiset vuodet

Yhä heikommasta terveydentilastaan (diabetes ja sydänkohtaukset) huolimatta Hoxha piti loppuun saakka kaikki poliittiset ohjat käsissään ja suoritti yhä uusia puhdistuksia, joissa epäluotettaviksi katsottuja poliitikkoja ja intellektuelleja murhattiinlähde? — viimeisen kerran vuosina 1981–1982. Pääministeri Mehmet Shehu ammuttiin luultavasti maan parlamentin istunnossa, samoin kuin muutamia muita ministereitä.lähde?
Hoxha kuoli 11. huhtikuuta 1985 Tiranassa 76-vuotiaana, ja hänet haudattiin Tiranan sotasankareiden hautausmaalle. Hänen tilalleen puoluejohtoon astui Ramiz Alia. Itä-Euroopan vallankumoukset 1989 synnyttivät Albaniassakin opiskelijoiden protestointia. Sen vuoksi uskonnon- ja matkustamisvapautta lisättiin ja (joulukuussa 1990) sallittiin oppositiopuolueiden toiminta. Uudet levottomuudet kesäkuussa 1991 johtivat kommunistihallituksen eroon, ja maaliskuussa 1992 pidetyissä vaaleissa valtaan tuli Albanian demokraattinen puolue. Kommunistivallan romahduksen jälkeen Hoxhan ruumis siirrettiin tavalliselle kaupungin hautausmaalle. Hänelle pyhitetystä museosta tehtiin kulttuurikeskus, ja monet hänen mukaansa nimetyt instituutiot nimettiin uudelleen.