stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ed Wood
1950-luvun jälkeen

1960-luvulle tultaessa Woodin ura kulki edeltävää vuosikymmentäkin huonommin, ja hän ohjasi muutamia pornoelokuvia, kuten The Sinister Urge ja Necromania. Sen jälkeen hänen elokuvahankkeensa harvemmin edes toteutuivat ja hän ryhtyi kirjoittamaan ammatikseen pornokirjoja, joita hän tuotti useita kymmeniä. Wood myös alkoholisoitui viimeisinä vuosinaan pahasti, ja hän sai toistuvasti häädön asunnoistaan vuokrarästien vuoksi. Myös hänen vaimonsa Kathy käytti runsaasti alkoholia. Maksamattomien velkojen vuoksi myös avioparin omaisuus takavarikoitiin, ja Wood vaimoineen muutti ystävänsä Peter Coen luokse, jonka luona Wood kuoli sydänkohtaukseen 54-vuotiaana.
Kuoleman jälkeen Woodin ruumis krematoitiin ja tuhka siroteltiin mereen.
Wood on valittu kaikkien aikojen huonoimmaksi ohjaajaksi.kenen mukaan? Vaikka hän oli lähes ammattitaidoton, hän rakasti elokuvia. Hän ei kuitenkaan eläissään saavuttanut haaveilemaansa menestystä.
Ohjaaja Tim Burton ohjasi Woodista vuonna 1994 elämäkertaelokuvan Ed Wood, jossa nimiroolin näytteli Johnny Depp. Elokuva voitti kaksi Oscar-palkintoa.
Tuotanto > Elokuvat

Crossroads of Laredo (1948)
The Sun was Setting (1951). Elokuva tunnetaan myös nimellä The Sun also Sets.
The Lawless Rider (1952)
Glen tai Glenda (1953)
Crossroad Avenger: The Adventures of the Tucson Kid (1953)
Boots (1953)
Jailbait (1954)
Bride of the Monster (1955), alkujaan työnimellä Bride of the Atom
The Violent Years (1956)
Plan 9 from Outer Space (1956), alkujaan työnimellä Grave Robbers From Outer Space, suomeksi myös nimellä Haudanryöstäjät ulkoavaruudesta
Final Curtain (1957)
The Night the Banshee Cried (1957)
The Bride and the Beast (1958)
Night of the Ghouls (1958)
The Sinister Urge (1960)
Shotgun Wedding (1963)
Orgy of the Dead (1965)
For Love or Money (1969)
One Million AC/DC (1969)
Operation Redlight (1969)
Gun Runners (1969)
The Photographer (1969)
Take it out in Trade (1970)
Necromania (1971)
The only House (1971)
The Undergraduate (1971)
Class Reunion (1972)
The Cocktail Hostesses (1972)
Dropout Wife (1972)
Fugitive Girls (1974)
Sex Education (1975)
The Beach Bunnies (1976)
Lisäksi Wood ohjasi ja käsikirjoitti lukuisia elokuvahankkeita, joissa oli mukana muitakin tekijöitä. Myös toteutumattomia hankkeita oli useita.
Tuotanto > Romaanit

Kaikki Woodin romaanit julkaistiin pokkareina. Yhtään niistä ei ole julkaistu Suomessa. Woodin kirjojen sisältö oli lähinnä pornografiaa. Toisin kuin usein tämäntyyppisten kirjojen tekijät, Wood ei käyttänyt salanimeä ja antoi jopa kirjojaan lahjaksi tuttavilleen. Ei ole tiedossa, miten monta kirjaa Wood tarkalleen kirjoitti ja miten monta niistä julkaistiin, sillä joissain kirjoissa hän saattoi käyttää salanimeä ja myös kustantajat tapaavat vaihtaa pornokirjojen kirjoittajien nimiä. Mahdollisesti Wood kirjoitti jopa 75 kirjaa.
Black Lake Drag (1963)
Orgy of the Dead (1966)
Parisian Passions (1966)
Watts – the Difference (1966)
Side-Show Siren (1966)
Drag Trade (1967)
Bloodiest Sex Crimes of History (1967)
Security Risk (1967)
Watts... After (1967)
Devil Girls (1967)
It takes one to know one (1967)
Death of a Transvestite (1967)
Suburbia Confidential (1967)
Night Time Lez (1968)
Bye Bye Broadia (1968)
Raped in the Grass (1968)
The Perverts (1968)
The Gay Underworld (1968)
Sex, Shrouds and Caskets (1968)
The Sexecutives (1968)
Sex Museum (1968)
The Love of the Dead (1968)
One, Two, Three (1968)
Young, Black and Gay (1968)
Hell Chicks (1968)
Purple Things (1968)
Carnival Piece (1968)
Toni: Black Tigress (1969)
Mama's Diary (1969)
To Make a Homo (1971)
A Study of the Sons and Daughters of Erotica (1971)
Sexual Practices in Witchcraft and Black Magic (1971)
Black Myth (1971)
The Sexual Woman osa 2 (1971)
The Sexual Man osa 2 (1971)
Mary-go-Round (1972)
The Only House (1972)
A Study of Fetishes and Fantasies (1973)
A Study in the Motivation of Censorship, Sex & The Movies osa 1 (1973)
A Study in the Motivation of Censorship, Sex & The Movies osa 2 (1973)
Tales for a Sexy Night osa 1 (1973)
Tales for a Sexy Night osa 2 (1973)
Outlaws of the Old West (1973)
Death of a Transvestite Hooker (1974)
Forced Entry (1974)
TV Lust (1977)
Wood kirjoitti myös lukuisia novelleja.
Tuotanto > Wood-aiheisia elokuvia

Look Back in Angora (1992)
Ed Wood (1994)
Vampira – About Sex, Death and Taxes (1995)
The Haunted World of Edward D. Wood Jr. (1996)
Kirjallisuutta

Ed Wood on Ed Wood (Like Kustannus)
Aiheesta muualla

Ed Wood Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Vitruvius

Leonardo da Vincin ihmisruumiin mittasuhteita käsittelevä Vitruviuksen mies noin vuodelta 1490.
Marcus Vitruvius Pollio (n. 80/70 eaa. – jälkeen n. 15 eaa.) oli roomalainen arkkitehti, insinööri ja kirjailija.
Vitruviuksen arvellaan palvelleen Rooman valtakunnan armeijassa luultavasti tukijansa keisari Augustuksen alaisena. Vitruviuksen rakennustöitä ei ole säilynyt jälkipolville. Ainoa Vitruviuksen kirjoituksissa mainitsema rakennustyö johon hän osallistui, Fanum Fortunaen basilika nykyisessä Fanon kaupungissa, on hävinnyt jäljettömiin.
Teokset

Vitruvius kirjoitti kymmenosaisen arkkitehtuuria käsittelevän teoksen Arkkitehtuurista (De architectura libri decem, n. 25 eaa.). Häntä pidetäänkin usein ensimmäisenä roomalaisena arkkitehtina lähinnä jälkipolville säilyneiden kirjoitustensa takia. Arkkitehtuurista on ainoa antiikin ajalta kokonaisena säilynyt arkkitehtuurijulkaisu. Vitruviuksen määritelmän mukaan arkkitehtuurissa pitää pyrkiä kolmeen päämäärään: venustas, firmitas, utilitas (kauneus, kestävyys, käyttökelpoisuus). Hän kehotti kiinnittämään huomiota huoneiden mittasuhteisiin ja sijaintiin. Teoksella oli suuri merkitys renessanssin arkkitehtuuriteorian muodostumisessa. Hänen oppinsa määräsivät suunnan etenkin yläluokan asuntojen suunnittelulle.
Teoksessaan Vitruvius esitti betonin valmistusohjeita. Rooman Pantheon on esimerkki ajan betonirakennustekniikasta, joka jäi unohduksiin sadoiksi vuosiksi. Vitruviuksen kirjoittamassa betonin reseptissä käytettiin tuliperäistä tuhkaa nykyisin käytetyn kalkkikiven sijaan.
Leonardo da Vincin kuuluisa ihmisruumiin mittasuhteita käsittelevä piirros Vitruviuksen mies perustuu Vitruviuksen teokseen Arkkitehtuurista, josta da Vinci on ottanut ihmisen ihannemittasuhteet kyseiseen piirrokseensa.
Samaan teokseen perustuu myös monen muun renessanssitaiteilijan ja arkkitehdin esitys aiheesta, tunnetuimpina mainittakoon muun muassa Francesco di Giorgio Martini (1439–1501), Fra Giocondo (1445–1525), Giovanantonio Rusconi (n. 1520–1587) ja Vincenzo Scamozzi (1552–1616). Adolf Zeisingin (1810–1876) kultaisen leikkauksen mukainen mies, Le Corbusier’n (1887–1965) Modulor, Ernst Neufertin  (1900–1986) Oktametrijärjestelmä ja Aulis Blomstedtin (1906–1979) Harmonikaalinen tutkielma ovat myös Vitruviuksen miehen perillisiä.
Kirjallisuutta

Vitruvius: Arkkitehtuurista.  (Suomentaneet Panu Hyppönen, Lauri Ockenström & Aulikki Vuola, alkuteos De architectura libri decem (n. 30–20 eaa.))  Gaudeamus, 2022.  ISBN 9789523452008
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vitruvius Wikimedia Commonsissa
De architectura englanniksi ("Ten Books of Architecture") kokotekstiversiona
De architectura latinaksi kokotekstinä
Rakentamisen teoria (Arkistoitu – Internet Archive) (Vitruviuksen rakennuksen suunnittelun päämäärät)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6  7  8  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  zbMATH 2 
Taiteenala:  FID  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  EUTA  Structurae  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Vitruviuksen teoksen Arkkitehtuurista italiankielinen käännös, Cesare Cesariano, 1521.
Rouvala

Rouvala
Luonnonperintösäätiön logo
| --- | --- |
Sijainti:  Nyystölä, Padasjoen kunta Suomi
Lähin kaupunki:  Lahden kaupunki
Pinta-ala:  16 hehtaaria
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Rouvala (peruskartta)
Perustettu:  2016
Hallinto:  Luonnonperintösäätiö
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Rouvala on Luonnonperintösäätiön omistama maatila ja luonnonsuojelualue Padasjoella. Se ostettiin yksityisen yleisesti tuntemattomaksi jäävän lahjoittajan varoin. Maatilasta 10 hehtaaria on metsää. Kenttäkerroksessa on sinivuokkoja ja kevätlinnunherneitä. Havusekametsässä on noin 70-vuotiaita - 90-vuotiaita puita. Havupuiden seassa on joitain harvoja lehtipuita. Suurimmalla yhtenäisellä metsäalueella on luonnontilainen kostea korpipainanne ja kausikosteikko. Lahopuita ja tuulenkaatamia puita on runsaasti. Lisäksi alueella on puolentoista hehtaarin laajuinen entinen metsälaidun, Alueella on katajia.
Ptolemaioksen kirje Floralle

| Ptolemaioksen kirje Floralle |
| --- | --- |
Kirjailija:  Ptolemaios
Kieli:  muinaiskreikka (koinee)
Genre:  kirje
Julkaistu:  n. 140–160
Suomennos
Suomentaja:  Ismo Dunderberg
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2005
ISBN:  951-0-30859-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ptolemaioksen kirje Floralle on gnostilainen valentinolaisen Ptolemaioksen laatima kirjoitus, joka on säilynyt osana Epifanioksen teosta Panarion (XXXIII, 3–7). Se käsittelee gnostilaista näkemystä Mooseksen laista ja demiurgin suhteesta tähän lakiin. Kirje on osoitettu varakkaalle gnostilaiselle tai gnostilaisuudesta kiinnostuneelle naiselle nimeltään Flora. On kuitenkin mahdollista, että kirjettä kirjoittaessaan Epifanios seurasi antiikin historioitsijoiden tapaa laittaa puheita kuvaamiensa henkilöiden suuhun.
Historia

Kirje on ajoitettu noin vuosiin 140–160, ja se on mahdollisesti kirjoitettu Roomassa. Se kirjoitettiin vastaukseksi Floran Vanhan testamentin kymmentä käskyä koskeville kysymyksille. Osa gnostilaisista oli sitä mieltä, että Vanhan testamentin lait olivat peräisin korkeimmalta Jumalalta, osa taas sitä mieltä, että ne olivat peräisin paholaiselta. Ptolemaios halusi todistaa, että lait eivät ole kummaltakaan eivätkä edes yhdestä lähteestä, vaan peräisin eri lähteistä.
Sisältö

Ptolemaios jakoi lain kolmeen osaan. Hänen mukaansa osa laista oli peräisin alemmalta jumalalta eli demiurgilta, osa Moosekselta ja osa oli juutalaisten lainopettajien myöhempiä perinnäissäädöksiä.
Demiurgi ei ollut Ptolemaioksen mukaan sen enempää hyvä kuin pahakaan, vaan sitä kuvasi äärimmäinen oikeudenmukaisuus. Siksi sen lait olivat paitsi rakastavia myös ankaria, ja samalla kuitenkin myös ristiriitaisia. Mooseksen hän osoitti tehneen lakiin joitakin myönnytyksiä ihmisten kovasydämisyyden tähden, koskien muun muassa avioeroa. Nämä muutokset olivat alkuperäisen lain vastaisia, mutta niiden avulla ihmiset välttivät suuremman pahan voidessaan valita pienemmän pahan. Myöhempien perinnäissäädösten hän osoitti samoin tehneen tyhjiksi joitakin lainkohtia.
Demiurgilta peräisin olevan lain hän jakoi samalla tavalla kolmeen osaan:
Ensimmäinen osa oli puhdas laki, jota ei ollut kumottu vaan jonka Vapahtaja oli täyttänyt. Tähän kuuluivat muun muassa kymmenen käskyä.
Toinen osa oli pahaan sekoittunut laki, johon sisältyivät muun muassa kostoon oikeuttavat lait, kuten murhan kostaminen murhalla.  Tämä oli kuitenkin ristiriidassa kymmenen käskyn tappamiskiellon kanssa, koska yhtä tehtyä murhaa seurasi heti toinenkin murha. Tämän lain Vapahtaja kumosi, sillä se oli ristiriidassa hänen luontonsa kanssa.
Kolmas osa olivat juutalaiset kulttilait, kuten uhri- ja muut temppelipalveluksen säädökset, ympärileikkaus ja paastoaminen. Nämä lait olivat Vapahtajan tultua muuttuneet vertauskuvallisiksi, korkeampaa todellisuutta osoittaviksi symboleiksi. Muun muassa polttouhrit tulkittiin nyt hengellisten uhrien kuten kiitoksen ja ylistyksen antamiseksi, lihan ympärileikkaus oli muuttunut sydämen ympärileikkaukseksi, paastoaminen hengelliseksi paastoksi ja happamattoman leivän juhla hapatuksen eli pahan välttämiseksi.
Kirjallisuutta > Suomennos

Ptolemaioksen kirje Floralle. Johdanto, käännös ja selitykset Ismo Dunderberg. Teoksessa Dunderberg, Ismo & Marjanen, Antti (toim.): Nag Hammadin kätketty viisaus – gnostilaisia ja muita varhaiskristillisiä tekstejä, s. 145–159.  (2. täydennetty painos)  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-30859-5
Aiheesta muualla

Ptolemy's Letter to Flora. The Gnostic Society Library. (englanniksi)
Ptolemy's Letter to Flora. Early Christian Writings. (englanniksi)
Tessa Bonhomme

| Tessa Bonhomme |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1985 (ikä 39) Sudbury, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  170 cm
Paino:  64 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2004–2013
Tessa Bonhomme (s. 23. heinäkuuta 1985 Sudbury, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkopuolustaja sekä The Sports Networkin urheilureportteri. Bonhomme on kaksinkertainen naisten jääkiekon maailmanmestari vuosilta 2007 ja 2012. Hän on voittanut naisten jääkiekon olympiakultaa 2010 Vancouverissa. Bonhomme on pelannut seuratasolla Toronto Furiesissa Kanadan naisten jääkiekon pääsarjassa, jossa hän teki parhaalla kaudellaan tehot 8+8=16.
Sportsnet Magazine on listannut Bonhommen tämän planeetan 30:n kauneimman urheilijan joukkoon.
Lunda Norte

| Lunda Norte |
| --- | --- |
 Cambulon kunta
 Sijainti
 Koordinaatit: 8.5°S, 19.3°E 
Valtio:   Angola
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  Maakunta
 – hallinnollinen keskus:  Dundo
Pinta-ala:  103 760 km²
Väkiluku (2019)  (arvio):  1 001 090
 – väestötiheys:  &&&&&&&&&&&&&&09.06000009,6 as./km²
HDI (2022):  0,526 (matala)
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  AO-LNO
Lunda Norte on Angolan maakunta, joka sijaitsee maan koillisosassa. Sen pinta-ala on 103 760 neliökilometriä ja siellä asui vuoden 2019 arvion mukaan noin miljoona asukasta. Maakuntakeskus on Dundo.
Naapureina ovat Angolan Lunda Sulin maakuntia etelässä ja Malanjen maakunta lännessä sekä Kongon demokraattinen tasavalta pohjoisessa ja idässä.
Lunda Norten väestö koostuu cokweista, lundista ja monista muista heimoista.
Ennen Angolan vuoden 2024 aluehallinnollista uudistusta maakunta oli jaettu kymmeneen kuntaan. Uudistuksessa kuntien lukumäärä kasvoi, kun aiempia kunnanosia korotettiin uusiksi kunniksi. Vuoden 2025 alussa kuntia oli 19: Dundo, Chitato, Cuango, Lucapa, Mussungue, Cafunfo, Cambulo, Capenda Camulemba, Caungula, Cuilo, Lóvua, Lubalo, Xá Muteba, Cassanje Calucala, Luangue, Xá Cassau, Luremo, Camaxilo ja Canzar.
Luanda Nortessa on suuria timanttiesiintymiä. Dundossa on maakunnallinen lentoasema.
Josephine Butler

Josephine Butler vuonna 1876.
Josephine Butler (13. huhtikuuta 1828 – 30. joulukuuta 1906) oli brittiläinen sosiaalinen uudistaja, joka vaikutti naisten koulutuksen ja kansanterveyden parantamiseen.
Josephine ja George Butler menivät naimisiin vuonna 1852. Aviomies oli pappi, joka kuului Oxfordin yliopiston lautakuntiin. He saivat neljä lasta, mutta vuonna 1863 heidän kuusivuotias tyttärensä kuoli. Surutyötä tehdessään Butler auttoi vähäosaisia, mikä oli tavallista papinrouville. Poikkeuksellista olivat kohteet, joita hän tuki, ja yhteiskunnallinen aktiivisuus joka keskittyi erityisesti naisten oikeuksiin. Yksi hänen kohteistaan oli lapsiprostituutio. Hän kuului ryhmään, joka pakotti parlamentin nostamaan suostumusikää 13 vuodesta 16 vuoteen.
Vuonna 1869 Butler aloitti kampanjansa tartuntatautilakeja vastaan. Niillä yritettiin vähentää sukupuolitauteja asevoimissa, mutta niiden nojalla poliisi kohteli huonosti mahdollisia  prostituoituja. Monet ihmiset olivat järkyttyneitä siitä, että nainen puhui julkisuudessa seksiasioista. Vuonna 1883 lakien toimeenpano keskeytettiin ja ne kumottiin kolme vuotta myöhemmin.
Butler oli myös erittäin kiinnostunut naisten koulutuksesta. Hän painosti Cambridgen yliopistoa tarjoamaan jatkokoulutuskursseja naisille, mikä johti lopulta Newnham Collegen perustamiseen naisille.
Pääministeri Charles Grey oli Josephine Butlerin isän serkku.
Nathalie Pettorelli

Nathalie Pettorelli on ranskalainen biologi. Hän työskentelee Britanniassa Zoological Society of Londonin eläintieteen laitoksella, jossa hän tekee tutkimusta, jolla arvioidaan ja ennustetaan globaalin ympäristönmuutoksen vaikutuksia biologiseen monimuotoisuuteen ja ekosysteemipalveluihin. Pettorelli on yksi Soapbox Science -järjestön perustajista. Soapbox Science on kansainvälinen tiedehanke, jolla tuetaan naisia ja ei-binaarisia tutkijoita ja heidän tekemäänsä tiedettä.
Pettorelli sai vuonna 2024 OBE-arvonimen ansioistaan luonnonsuojelun ja tiedeviestinnän aloilla.
Harjamäen sairaala

| Harjamäen sairaala> Siilinjärven piirimielisairaala |
| --- | --- |
Osoite:  Harjamäenraitti 11 (museo: Isoharjantie 4), 71800 Siilinjärvi
Sijainti:  Siilinjärvi
Koordinaatit:  63.07694°N, 27.61008°E
Perustettu:  1926
Purkuvuosi:  (toiminta lopetettu, rakennusten käyttötarkoitus muuttunut) 1997
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Harjamäen sairaala oli Siilinjärven kunnassa vuosina 1926–1997 toiminut useiden pohjoissavolaisten kuntien yhdessä perustama psykiatrinen sairaala (vuoteen 1955 saakka Siilinjärven piirimielisairaala).
Historia

Mielisairaalan perustaminen Pohjois-Savon maakuntaan nousi esille jo 1912 Pohjois-Savon läntisten kuntien kunnallispäivillä. Ensimmäinen maailmansota kuitenkin katkaisi hankkeen. Asia nousi uudelleen esille sodan jälkeen ja vuonna 1921 kunnat päättivät perustaa yhteisen piirimielisairaalan. Sairaalan paikaksi ostettiin Siilinjärvellä sijaitseva Harjamäen 355 hehtaarin maatila, joka tarjosi pohjan sairaalan omalle ruoantuotannolle sekä tärkeimmälle hoitomuodolle, työterapialle, johon potilaat osallistuivat sairaalalle kuuluvalla maatilalla työskennellen.
Vuonna 1926 valmistuneen ensimmäisen sairaalarakennuksen suunnitteli helsinkiläinen arkkitehti Axel Mörne, joka oli tuon ajan johtavia sairaala-arkkitehteja. Rakennuksessa oli 163 potilaspaikkaa, aputiloja sekä henkilökunnan asuntoja. Lisäksi alueella sijaitsi huoltorakennuksia. Sairaala-alue laajeni vuosikymmenten kuluessa paitsi sairaalarakennuksilla myös muihin laajan laitoksen toimintoihin liittyvillä rakennuksilla aina huoltorakennuksista henkilökunnan asuntoihin. Varsinaisina sairaalarakennuksina alueelle valmistui vuonna 1939 naistentalo, vuonna 1959 uusi päärakennus sekä viimeiseksi vuonna 1961 Kevättömän B-mielisairaala.
Harjamäen sairaalan tiloissa toimi talvi- ja jatkosodan aikana 20. sotasairaala.
Harjamäen sairaala oli aikanaan yksi Suomen suurimmista mielisairaaloista: sen ollessa laajimmillaan potilaita oli yli 1 000 ja työntekijöitä yli 600. Hoitohenkilökunnan lisäksi sairaala työllisti muun muassa maatilan, puutarhanhoidon, kiinteistön- ja teknisen huollon, pesulan, keittiön, hallinnon ja talouden henkilökuntaa. Sairaala oli merkittävä työllistäjä pienessä, vuonna 1925 perustetussa Siilinjärven kunnassa ja sen merkitys kunnalle on ollut huomattava.
Muusta kuntakeskuksesta alkujaan syrjässä sijainneesta sairaala-alueesta muodostui vuosikymmenten aikana oma vilkas yhteisönsä. Siellä oli muun muassa kauppa, kioski, posti ja vilkasta harrastustoimintaa. Sairaala oli monien toimintojensa sekä osittain myös elintarviketuotannon osalta pitkälti omavarainen. Valtaosa henkilökunnasta asui alueelle rakennetuissa henkilökunnan asunnoissa. Alueen ilmapiiriä leimasi Harjamäen hengeksi kutsuttu yhteisöllisyys.
Suurin osa sairaalassa hoidetuista potilaista oli diagnosoitu skitsofreenikoiksi. Sairaalassa hoidettiin myös mm. masennukseen, maanis-depressiivisyyteen sekä alkoholismiin sairastuneita potilaita. Sairaalassa toimi myös neurologinen osasto.
Vuonna 1990 Harjamäen sairaala liitettiin Pohjois-Savon sairaanhoitopiiriin. Psykiatrinen hoidon rakennemuutos johti 1990-luvun kuluessa laitoshoidon purkamiseen ja hajauttamiseen sekä avopalveluiden lisäämiseen, minkä seurauksena myös Harjamäen sairaalan toimintoja ryhdyttiin ajamaan alas. Sairaala lakkautettiin lopulta vuonna 1997.
Harjamäki tänään

Harjamäen sairaala-alueella on nykyisin yritystoimintaa. Vuonna 1939 naistenosastoksi valmistuneessa rakennuksessa toimii Siilinjärven kunnan ylläpitämä Harjamäen sairaalamuseo, joka esittelee Harjamäen historiaa. Harjamäen sairaalan päärakennuksessa toimii muun muassa Suomen suurin päiväkoti. Harjamäessä toimii Saupe Oy:n pesula.
Joel Hokka

| Joel Hokka |
| --- | --- |
 Joel Hokka 2022
Henkilötiedot
Koko nimi:  Joel Eerik Salomon Hokka
Syntynyt: 5. lokakuuta 1993 (ikä 31) Lahti
Ammatti:  laulaja, kitaristi, lauluntekijä
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2013-
Tyylilajit:  violent pop
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Blind Channel
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Joel Eerik Salomon Hokka (s. 5. lokakuuta 1993 Lahti) on Blind Channelin laulaja, kitaristi ja lauluntekijä. Hokka on Blind Channel yhtyeen lisäksi ollut mukana mm. Scarm -yhtyeessä. Blind Channel osallistui Eurovision laulukilpailuun 2021 sijoittuen kuudenneksi. Se on Suomen kolmanneksi paras sijoitus Euroviisuissa.
Ura ja muu elämä

Joel Hokka syntyi Lahdessa vuonna 1993. Hänen perheensä muutti Ouluun Hokan ollessa vielä pieni. Hokka vietti lapsuutensa Oulussa.
Nuorena Hokka oli suunnitellut tulevansa jääkiekkoilijaksi, sillä hänen isänsä oli työskennellyt Oulun Kärppien kanssa. Lapsuudessaan Hokka pelasi jääkiekkoa samassa joukkueessa Mikael ja Markus Granlundin kanssa Laser HT:ssä. Hokka muistelee lopettaneensa kiekkoilun 12-vuotiaana.
Kuitenkin teini-ikäisenä, Hokka kiinnostui musiikista ja lopulta meni Madetojan musiikkilukioon, jossa hän tapasi Blind Channelin toisen perustajajäsenen, Joonas Porkon. Siellä Blind Channel sai alkunsa. Hokka valmistui lukiosta ylioppilaaksi vuonna 2013.
Nykyään Hokka asuu Helsingissä.
Andrew Yang

| Andrew Yang |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. tammikuuta 1975
Tiedot
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.yang2020.com ja www.yangforny.com
Andrew M. Yang (s. 13. tammikuuta 1975) on yhdysvaltalainen yrittäjä, hyväntekeväisyysasiamies ja entinen presidenttiehdokas vuoden 2020 demokraattien esivaaleissa. Vuonna 2011 hän perusti voittoa tavoittelemattoman järjestön Venture for America (VFA) -organisaation, joka keskittyi luomaan työpaikkoja kaupungeissa, jotka kamppailevat "suuresta taantumasta".
Yang sai huomattavaa suosiota verkossa ja erityisesti nuorten miesten keskuudessa , ja The New York Times kutsui häntä "Internetin suosikkikandidaatiksi". Uutiset kuvasivat Yangia vuoden 2020 vaalisyklin yllättävimmäksi ehdokkaaksi, suhteessa kilpailun merkittävimpään kilpailijaan. Yangin kannattajat, jotka tunnetaan epävirallisesti nimellä "Yang Gang", sisälsivät useita korkean profiilin julkkiksia, ja heidät tunnettiin ideologisesta ja poliittisesta monimuotoisuudestaan. Yang keskeytti vaalikampanjansa 11. helmikuuta 2020 New Hampshiren esivaalien jälkeen ja liittyi CNN:ään 19. helmikuuta poliittisena kommentaattorina.
Elämä

Yang eli lapsuutensa New Yorkissa ja hänen molemmat vanhempansa ovat taiwanilaisia maahanmuuttajia. Yang on opiskellut Columbia Law'ssa ja Brown Universityssä. Yang on ollut tasokokeisiin valmentavan Manhattan GMAT -yrityksen toimitusjohtaja. Markkinajohtaja The Washington Post/Kaplan osti yrityksen vuonna 2009. Yang on perustanut voittoa tavoittelemattoman organisaation nimeltä Venture for America.