stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sami Kieksi

| Sami Kieksi |
| --- | --- |
 Sami Kieksi ja Kultaiset Venlat 2020
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1990 (ikä 34) Finspång, Ruotsi
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  ohjaaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  2016–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Logged In
Palkinnot
 Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto: syrjään jääneiden äänen tavoittamisesta dokumenttielokuvan keinoin Kultainen Venla: Logged In – Paras Uutis-, ajankohtais- ja asiaohjelma & Paras uusi ohjelma  Miehen työ: palkinto työstä sukupuolten tasa-arvon eteen Koulutusrahasto Koura: erikoispalkinto: dokumenteista Some Deep Story ja Logged In 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Sami Tapani Kieksi (s. 11. huhtikuuta 1990 Finspång, Ruotsi) on suomalainen tuottaja, ohjaaja, käsikirjoittaja ja yrittäjä. Kieksi on käsitellyt työssään yksinäisyyttä, syrjäytymistä sekä kiusaamista sen eri muodoissa. Hän ohjasi ja tuotti Some Deep Story -nimellä kulkevan televisiosarjan, joka julkaistiin elokuussa 2016 Yle Areenassa ja esitettiin loka–marraskuussa Yle TV2 -kanavalla. Sittemmin sarja on saanut jatkoa useammalla tuotantokaudella. Sarjan neljäs tuotantokausi käsitteli köyhyysrajan alapuolella elävien suomalaisten elämää.
Maaliskuussa 2020 julkaistiin Yle Areenassa Kieksin ohjaama dokumenttisarja Logged In, joka kertoo viidestä nuoresta miehestä ja heidän arjestaan, josta pelimaailma tarjoaa pakopaikan. Päähenkilöitä on kuvailtu syrjäytyneiksi, ja dokumenttisarja herätti keskustelua sekä syrjäytymisestä että sen määrittelemisestä. Kieksi on itse sanonut, että haluaisi välttää syrjäytynyt-sanan käyttämistä. Tammikuussa 2025 Yleisradio julkaisi kuusiosaisen Sami Kieksin nimikkosarjan KIEKSI, joka pureutuu ajankohtaisiin yhteiskunnallisiin ilmiöihin erityisesti nuorten näkökulmasta.
Kieksi on Iskelmäristeily ja Bailupaatti tapahtumien vastaava tuottaja ja perustaja.
Kieksi on kertonut omasta menneisyydestään Teemu Potapoffin teoksessa Selviytyjät: Kirja elämästä.
Palkinnot ja huomionosoitukset

Vuonna 2018 Kieksi oli ehdolla Tamperelainen-lehden äänestyksessä Vuoden Tamperelaiseksi. Ehdokasraadin mielestä Kieksin nosti ehdokkuuden arvoiseksi hänen näkyvä ja sinnikäs työnsä kiusaamisen ja syrjäytymisen ehkäisemiseksi juuri nuorten käyttämissä kanavissa. Kieksi sai äänistä 9,7 prosenttia ja tuli kolmanneksi.
Vuonna 2019 Kieksi sai Kunnioittavasti köyhyydestä -tunnustuksen yhdessä toimittaja Seppo Heikkisen kanssa Köyhyyden anatomia -kokonaisuudesta, joka sisältää pitkän artikkelin ja lyhyitä dokumentteja köyhyyttä kokevien ihmisten elämästä. Palkinnon myöntää Suomen köyhyyden ja syrjäytymisen vastainen verkosto EAPN-Fin.
Kieksin ohjaama Logged In palkittiin Kultainen Venla 2020 -gaalassa parhaana uutis-, ajankohtais- ja asiaohjelmana sekä parhaana uutena ohjelmana.
Vuoden 2021 syyskuussa Kieksi sai Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön myöntämän tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon. Samoin syyskuussa 2021 Kieksi palkittiin Koulutusrahasto Kouran erikoispalkinnolla dokumenteista Some Deep Story ja Logged In. Palkintoperusteena oli Kieksin ainutlaatuinen, antropologinen taito löytää ihmisiä puhumaan elämästään – nimenomaan niitä ihmisiä, joiden ääni ja tarinat kuuluvat mediassa harvemmin. Dokumenteissa on olennaista ohjaajan hiljainen läsnäolo.
Tasa-arvoasiain neuvottelukunta palkitsi Sami Kieksin Miehen työ -palkinnolla työstä sukupuolten tasa-arvon eteen 5. marraskuuta 2024.
Dokumenttisarjat

|  Vuosi | Dokumenttisarja | Jaksoja | Rooli | Julkaisija |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016–2022 | Some Deep Story | 25 | Tuottaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja | Yleisradio |
| 2020 | Logged In | 5 | Tuottaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja | Yleisradio |
| 2020 | Toimettomat | 5 | Tuottaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja | Yleisradio |
| 2021 | Pilluralli – itsenäistymisen vuosi | 3 | Tuottaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja | Yleisradio |
| 2021 | Peter Nygård: Naamion takana | 4 | Ohjaaja ja käsikirjoittaja | Discovery+ |
| 2021 | On Hold | 4 | Tuottaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja | Yleisradio |
| 2022 | Tapaus Aarnio | 4 | Ohjaaja ja käsikirjoittaja | Discovery+ |
| 2022 | Logged in Special | 1 | Tuottaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja | Yleisradio |
| 2022–2023 | Veitola.doc | 4 | Ohjaaja ja käsikirjoittaja | MTV3 |
| 2023 | Matti Nykänen – Elämä on laiffii | 6 | Tuottaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja | MTV3 |
| 2024 | Tsunami – Paluu paratiisiin | 4 | Ohjaaja ja käsikirjoittaja | Nelonen |
| 2024 | Asunnottomat – pitkä matka himaan | 5 | Tuottaja ja käsikirjoittaja | Yleisradio |
| 2025 | KIEKSI – Katso sinne, mihin et näe | 6 | Tuottaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja | Yleisradio |
Teatterinäyttelijänä

Vuosina 2009–2010 Kieksi näytteli Tampereen Teatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa.
| Vuosi | Teatteri | Näytelmä | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Tampereen Teatteri | Hullu Kuningas | Yorkin Herttua |
| 2009–2010 | Tampereen Työväen Teatteri | Komisario Koskinen | Antti Koskinen |
Tempaukset

Marraskuussa 2015 Kieksi mahdollisti suomalaisen AncarA-yhtyeen maailmanennätysyrityksen Himalajan vuoristossa keräämällä projektille 17 000 euroa. Kieksi kävi myös itse Mount Everestin perusleirissä. Projektista on tehty dokumenttielokuva Projekti Rockin High, joka sai ensi-iltansa Rakkautta ja anarkiaa -festivaaleilla 16. syyskuuta 2016. Elokuva esitettiin myös televisiossa Yle TV1 -kanavalla lokakuussa 2016.
Verkkosivustot ja sosiaalinen media

Kieksi lähti mukaan nimettömyyteen perustuvan Ylilauta-keskustelufoorumin toimintaan vuonna 2015. Hän muun muassa hoiti sivuston markkinointia ja edusti sitä erilaisissa tilaisuuksissa. Hän halusi tarjota Ylilautaa käyttäville nuorille aktiviteetteja. Kieksi on myös Blogbook-blogipalvelun perustaja.
Hän ylläpiti Kolmelta aamuyöstä -nimistä Facebook-yhteisöä, jonka hän sulki kasvaneen kiusaamisen ja huonon ryhmähengen takia elokuussa 2017. Yhteisössä oli tuolloin reilut 74 000 jäsentä. Ryhmästä oli suunnitteilla myös oma yhteisöpalvelu.
Yksityiselämä

Kieksi on kihloissa ja hänellä on kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Sami Kieksin Facebook
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Elonet
CMAS

| Maailman shakkiliitto> Confédération Mondiale des Activités Subaquatiques |
| --- | --- |
Laji:  sukellus
Tyyppi:  urheilujärjestö
Toimialue:  kansainvälinen
Lyhenne:  CMAS
Perustettu:  11. tammikuuta 1959
Sijainti:   Rooma, Italia
Johtaja:  Anna Arzhanova
Jäsenyydet:  ARISF
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sukeltaja
CMAS (ransk. Confederation Mondiale des Activites Subaquatiques, engl. World Underwater Federation) on kansainvälinen 1959 perustettu urheilusukelluskoulutusjärjestelmä ja edunvalvontaorganisaatio. CMAS määrittelee sukellusturvallisuuden, sukellusopetuksen ja koulutuksen standardeja.
CMAS Suomessa

Suomessa CMAS-järjestöä edustaa SLU:n alainen vuonna 1956 perustettu Sukeltajaliitto ry. Sukelluskoulutuksesta ja toiminnasta vastaavat Sukeltajaliittoon kuuluvat sukellusseurat.
Perustaminen ja historia

Sukeltamisen sääntöjä ja yhteistyötä käsittelevä kansainvälinen kokous pidettiin 28. syyskuuta 1958 Brysselissä. Kokouksessa oli edustajat Saksasta, Belgiasta, Brasiliasta, Ranskasta, Kreikasta, Italiasta, Monacosta, Portugalista, Sveitsistä, Yhdysvalloista ja Jugoslaviasta. 9.–11. tammikuuta 1959 Monacossa pidetyssä toisessa kokouksessa perustettiin CMAS. Toiminta eri maissa tapahtuu maiden liikunta- ja urheiluliitojen alaisuudessa.
Suomi liittyi järjestöön jo varhain. Vauhdittajana oli, kun urheilusukellusta Suomeen tuomassa mukana olleet Rolf Lindström ja Ralf Tötterström halusivat päästä Italiassa järjestettäviin sukelluskalastuksen MM-kilpailuihin, ja osallistumisen edellytykseksi selvisi, että sen kansallisen liiton, jota he edustaisivat, pitää kuulua CMAS:iin.
Muita koulutusjärjetelmiä

Muita Suomessa yleisiä koulutusjärjestelmiä ovat amerikkalainen PADI, jota sukelluskeskukset ja sukellusvälineliikkeet myyvät, ja tekniikkasukellukseenkin orientoitunut NAUI.
Tärkeimmät sukelluskortit CMAS järjestelmässä

P1, aloitteleva sukeltaja (max 20 m)
P2, sukeltaja (max 30 m)
P3, kokenut sukeltaja, korkein harrastajataso
P4, erittäin kokeneiden sukeltajien kunnialuokitus
M1, M2, M3, kouluttajaluokat
Aiheesta muualla

CMAS kotisivut
Koulutusjärjestelmään CMAS
Bob Jonesin yliopisto

Yliopiston sisääntuloaukio ja suihkulähde.
Bob Jonesin yliopisto (engl. Bob Jones University, BJU) on kristillinen oppilaitos Etelä-Carolinan Greenvillessä. Metodistinen evankelista Bob Jones, Sr. perusti sen vuonna 1927. Oppilaitos tunnetaan varsin konservatiivisena; se muun muassa tunnustaa nuoren Maan kreationismia, ajatussuuntaa jonka mukaan Raamatun luomiskertomus on sanatarkasti totta.
BJU:ssa opiskeli 2020-luvun alussa noin 3 000 opiskelijaa, joista 34 prosenttia on käynyt kotikoulua. 70 prosenttia asuu kampuksella, 30 prosenttia sen ulkopuolella.
BJU:n tärkeimpiä koulutusaloja ovat 2020-luvun alussa laskentatoimi, raamatullinen sielunhoito, biologia, liiketaloustiede, rikosoikeus, insinööritieteet, kinesiologia, sairaanhoito, lääketieteelliseen koulutukseen valmentavat opinnot ja urheilumanageroinnin koulutus.
Yliopistosta on valmistunut muun muassa kirjailija-pappi Tim LaHaye.
HS-reportaasi 1996

Vuonna 1996 Helsingin Sanomien Kyösti Karvonen kuvasi oppilaitosta reportaasissaan ”Todella nuhteettomien ihmisten kampus”. Hänen mukaansa BJU on maailman suurin kristillisen fundamentalismin opetuspaikka, jolla on myös oma alkeiskoulu ja high school. Sen lisäksi se tuottaa paljon kristillistä kirjallisuutta sekä oppimateriaaleja lasten koulujärjestelmän ulkopuolella tapahtuvaan kotikoulutukseen. Opiskelijoina on myös naisia, mutta pappiskoulutusta annetaan vain miehille.
Oppilaitoksen jouduttua vuonna 1947 lähtemään Tennesseen osavaltiosta se löysi Etelä-Carolinan kuvernöörin Strom Thurmondin avulla uuden sijaintipaikan osavaltion lahjoittamalta maalta. BJU ei hyväksy maallisen vallan kontrollia, minkä takia se ei myöskään saa yhteiskunnan tukea eikä sen antamia tutkintoja välttämättä tunnusteta kaikkialla päteviksi. Vuonna 1983 se menetti Yhdysvaltain korkeimman oikeuden päätöksellä verovapautensa afroamerikkalaisia syrjivän toimintatapansa vuoksi (ks. artikkeli Bob Jonesin yliopisto vastaan Yhdysvallat).
Naisopiskelijoilla tuolloin sallittiin vain hame tai leninki, miesopiskelijoiden asuna oli aamupäivisin puku, iltapäivisin vapaammin pikkutakki ja housut. Maanantaista torstaihin kello 11 aamupäivällä kaikki kokoontuivat puolen tunnin hartaushetkeen yliopiston 7 000-paikkaiseen kappeliin. Kampuksella on vieläkin 1920-luvulla voimaan tullut tanssikielto. Tuonaikaisesta pukukoodista on sittemmin luovuttu, ja hartaushetket ovat nykyään vain maanantaista keskiviikkoon kello 11 aamupäivällä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (englanniksi)
Marko Sjöblom

Marko Sjöblom on suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja. Sjöblom on väitellyt tohtoriksi ranskalaisesta INSEEC-yliopistosta. Hän on yhdessä italialaisen Innovaation Professorin Alessio Castellan ja Finanssiekonomian Professorin Gregory Gadzinskin kanssa, julkaissut Theoretical Economics Letters, tammikuussa 2019 nimeltään: Profitability vs.Credit Score Models—A New Approach to Short Term Credit in the UK. Theoretical Economicsin ranking on #11 kaikista akateemisista journaaleista ja #1 Teorian Journaaleista. Sjöblom on Fiinu Pankin perustaja ja pääomistaja. Fiinu Pankin emoyhtiö, Fiinu Plc, listautui Lontoon pörssiin heinäkuussa 2022 noin 63 miljoonan euron valuaatiolla. Sjöblom toimii Fiinu-konsernin toimitusjohtajana.
Rekijokilaakso

Häntälän notkojen luontopolkua Rekijokilaakson Natura-alueella toukokuussa 2014.
Rekijokilaakso on Natura 2000 -suojelualue Salossa ja Somerolla Varsinais-Suomessa. Rekijokilaakson laaja ja yhtenäinen, Suomessa ainutlaatuinen perinnemaisemakokonaisuus sille ominaisine kasvi- ja eläinlajeineen on muodostunut Someron Reksuosta alkunsa saavan Rekijoen ja sen sivuhaarojen monihaaraisen jokilaakson savimaahan uurtuneiden jyrkkärinteisten joki- ja ojanotkojen varsille vuosisatoja kestäneen niiton ja laidunnuksen tuloksena.
Alueella on avoimia niittyjä, puoliavoimia laidunrinteitä, hakamaita ja lehtomaisia metsälaitumia etenkin Someron Häntälän ja Talvisillan alueella ja mosaiikkimaisesti myös vanhan metsän laikkuja ja lajistoa. Tämä Häntälän notkoina tunnettu alue on myös Ympäristöministeriön maisema-aluetyöryhmän vuonna 1993 määrittelemä arvokas perinnemaisema-alue. 2010-luvulla toteutetussa arvokkaiden maisema-alueiden uusintainventoinnissa Häntälän notkojen kulttuurimaisemaa on ehdotettu Varsinais-Suomessa maakunnallisesti arvokkaaksi maisema-alueeksi.
Rekijokilaaksossa kohtaavat toisaalta rannikon eteläiset ja lounaiset lajit sekä sisämaan lajit levinneisyytensä äärirajoilla. Osa rinneniityistä on umpeutunut, mutta pisimpään yhtäjaksoisesti käytössä olleilla niityillä kasvillisuus on säilynyt matalana ja runsaslajisena.
Alueen uhanalaisia kasveja ovat muun muassa vienansara, haapariippusammal, tulvasammal, ojaäimäsammal ja haavanhyytelöjäkälä. Harvinaisista kasveista alueella esiintyvät muun muassa sikojuuri, sormikesijäkälä ja silomunuaisjäkälä. Hyönteislajistoon kuuluvat muun muassa Manner-Suomessa harvinainen pikkuapollo (muoto Parnassius mnemosyne f. perkele) ja isolaakasittiäinen.
Alueella on ostettu maata valtiolle luonnonsuojelutarkoituksiin ja perustettu monia yksityisiä luonnonsuojelualueita.
Paitsi Uskelanjoen sivujoen Rekijoen ja sen sivuhaarojen varsia Rekijokilaakson Natura-alueeseen kuuluu myös pieni matka itse Uskelanjoen ja sen kahden muun sivujoen Terttilänjoen ja Hitolanjoen varsia lähellä jokien yhtymäkohtaa Kiikalan Rekijoen ja Perttelin Haalin luona.
Somerolla Rekijokilaakson Natura-alue ulottuu merkittäviltä osiltaan Häntälän, Talvisillan, Syvänojan ja Kerkolan kyliin. Salossa se ulottuu Kiikalan Hirvelän, Kärkelän, Revän ja Rekijoen kyliin sekä Perttelin Haalin kylään.
Rekijokilaakson Someron puoleinen osa Someron Häntälän, Talvisillan, Syvänojan ja Kerkolan kylissä tunnetaan nimellä Häntälän notkot. Häntälässä Häntälän kylätalolta entisen Häntälän koulun luona alkaa notkoja esittelevä luontopolku.
Summa Defence

| Summa Defence Oy |
| --- | --- |
Perustettu:  2024
Toimitusjohtaja:  Jussi Holopainen
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  aseteollisuus
Kotisivu:  www.summadefence.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Summa Defence Oy on suomalainen puolustus- ja turvallisuusteknologiakonserni, joka omistaa useita suomalaisia alan yrityksiä. Konsernin taustalla on suomalainen Aktiiviomistajat-sijoittajaryhmä.
Historia

Summa Defence perustettiin kesäkuussa 2024. Konsortion tarkoituksena on yhdistää suomalaisia puolustusalan yrityksiä ja luoda alalle uusi vahva toimija. Yhtiö tavoittelee listautumista pörssiin 12 kuukauden sisällä perustamisesta ja yli 500 miljoonan euron arvoiseksi kasvamista vuoteen 2028 mennessä.
Marraskuun puolivälissä 2024 Summa Defence osti osakkeidenvaihdoissa laivanrakennusyhtiö Uudenkaupungin Työveneeen sekä Lännen MCE:n, johon kuuluu työkoneita valmistava Lännen Tractors ja ruoppaajia valmistava Aquamec. 25. marraskuuta ilmoitettiin, että Summa ostaa erikoiskontteja ja tilamoduuleita valmistavan Intlogin niin ikään osakevaihdolla.
Marras-joulukuun vaihteessa 2024 uutisoitiin, että Summa Defence aikoo perustaa uuden Summa Drones -nimisen tytäryhtiön, joka valmistaa miehittämättömiä ilma-aluksia eli drooneja. Tuotantolaitos tulee Etelä-Suomeen. Yhtiö aikoo tehdä yhteistyötä ukrainalaisten yritysten kanssa ja valmistaa ainakin tiedustelu- ja häirintälennokkeja sekä räjähdelennokkeja eli niin kutsuttuja itsemurhadrooneja Venäjän–Ukrainan sotaan. Lentävien droonien lisäksi yhtiö aikoo valmistaa maa- ja meridrooneja. Drooneja on tarkoitus toimittaa Ukrainan lisäksi myös EU- ja Nato-maihin.
Tammikuussa 2025 kerrotiin, että Summa Defence yhdistyy Meriaura Groupin kanssa osakkeidenvaihdolla niin, että Meriaura Group ostaa Summan koko osakekannan, ja merilogistiikkaliiketoiminta Meriaura tytäryhtiönsä VG-EcoFuelin kanssa myydään Meriaura Investille, jonka omistaa Meriaura Groupin toimitusjohtaja ja suuromistaja Jussi Mälkiä. Meriaura Groupin nykyisten osakkeenomistajien osuus uudesta yrityskokonaisuudesta tulee olemaan 11,9 prosenttia ja Summa Defencen osakkeenomistajien osuus 88,1 prosenttia. Järjestelyllä Summa Defence aikoo listautua Meriaura Groupin kautta Helsingin ja Tukholman pörsseihin. Uuden listatun yhtiön nimeksi otetaan Summa Defence. Järjestely on tarkoitus toteuttaa huhtikuussa 2025.
Tytäryhtiöt

Uudenkaupungin Työvene
Lännen Tractors
Aquamec
Intlog
Summa Drones
Aiheesta muualla

Yhtiön omat sivut
Sevilla FC

Sevilla Fútbol Club on vuonna 1905 perustettu jalkapalloseura Espanjan Sevillasta. Seuran edustusjoukkue pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa. Seura on saavuttanut mestaruuden Espanjan liigassa, Espanjan cupissa, UEFA Cupissa ja Eurooppa-liigassa, ja se on Espanjan maratontaulukossa sijalla seitsemän.
Sevillan kotistadion on 45 500 -paikkainen Ramón Sánchez Pizjuán. Seuran paikallisvastustaja on Real Betis. Reservijoukkue Sevilla Atlético pelasi kausina 2007–2009 Segunda Divisiónissa.
Historia > 1900–1950

Sevilla FC perustettiin 14. lokakuuta 1905, ja sen ensimmäinen puheenjohtaja oli Britteinsaarilla jalkapallo-oppinsa saanut José Luis Gallegos. Ensimmäisen virallisen ottelunsa Sevilla pelasi vuonna 1907 huelvalaista Recreativoa vastaan. Vuonna 1909 seura ajautui sisäisiin erimielisyyksiin, minka seurauksena eräs johtokunnan jäsenistä päätti erota ja perustaa oman seuran, josta myöhemmin kehittyi nykyinen Real Betis. Joukkueiden välillä pelattu paikallisottelu, derbi sevillano, on yksi Espanjan värikkäimmistä ja tunteikkaimmista.
1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä Sevilla otteli Andalusian-mestaruudesta, jonka se voitti 17 kertaa vuosina 1915–1940. Kilpailu toimi samalla karsintana Espanjan cupiin, jossa seura saavutti ensimmäisen mestaruutensa vuonna 1935 voitettuaan loppuottelussa Sabadellin maalein 3–0. Toinen mestaruus seurasi sisällissodan jälkeen vuonna 1939, jolloin Sevilla voitti loppuottelussa Racing Ferrolin 6–2.
Vuonna 1928 perustetussa kansallisessa liigassa Sevilla aloitti toiseksi korkeimmalta sarjatasolta Segunda Divisiónista. Joukkue sijoittui heti sarjan ensimmäiseksi, mutta tuolloin voittaja ei noussut suoraan. Sevilla pelasi kaksiosaisen karsinnan Primera Divisiónin viimeiseksi sijoittuneen Racing Santanderin kanssa, minkä se hävisi yhteismaalein 3–2. Nousu toteutui lopulta kauden 1933–1934 päätteeksi, jolloin Sevilla sijoittui jälleen Segundan ensimmäiseksi ja pääsarjaa laajennettiin samalla 12-joukkueiseksi.
Kaudella 1939–1940 Sevilla oli lähellä ensimmäistä pääsarjamestaruuttaan. Sarja oli juuri palannut sisällissodan aiheuttamalta tauolta ja Sevilla esitti vakuuttavia otteita. Kauden viimeisen Hérculesia vastaan pelatun ottelun 3–3-tasapelin myötä Atlético Aviación kuitenkin vei mestaruuden pisteen erolla. Seuraavalla kaudella Sevilla muun muassa murskasi Barcelonan maalein 11–1, Valencian 10–3 ja Hérculesin 8–3, mutta sarjasijoitukseksi jäi viides. Viimein kaudella 1945–1946 Sevilla voitti ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan pääsarjamestaruutensa. Mestaruustaistelu oli jälleen tasainen ja toiseksi sijoittunut Barcelona jäi vain pisteen päähän. Vuonna 1948 seura saavutti vielä Espanjan cupin, joka jäi sen viimeiseksi pokaaliksi lähes 60 vuoteen. Loppuottelussa se voitti Celtan 4–1.
Historia > 1950–2000

Kaudella 1954–1955 Juan Arza voitti 28 maalillaan pääsarjan maalikuninkuuden (Pichichi). Hän on ainoa maalikuninkuuden voittanut Sevillan pelaaja ja 182 maalillaan myös seuran kaikkien aikojen paras maalintekijä Espanjan pääsarjassa. Vuonna 1958 avattiin seuran entisen puheenjohtajan mukaan nimetty Ramón Sánchez Pizjuán -stadion, jolla seuran edustusjoukkue nykyäänkin pelaa kotiottelunsa.
Kaudella 1956–1957 Sevilla sijoittui Espanjan pääsarjassa toiseksi, minkä myötä se pääsi seuraavalla kaudella ensimmäistä kertaa mukaan kaksi vuotta aikaisemmin perustettuun Euroopan cupiin. Joukkue pudotti Benfican ja AGF:n, mutta puolivälierissä se hävisi Real Madridille yhteismaalein 10–2.
1950-luvun lopussa ja 1960-luvulla Sevillan sarjasijoitukset alkoivat laskea, ja se sijoittui säännöllisesti taulukon alemmalle puoliskolle. Kaudella 1967–1968 se jäi 16 joukkueen sarjassa viimeiseksi ja putosi Segunda Divisióniin, mutta palasi yhden kauden jälkeen takaisin. 1970-luvun alussa seurasi jälleen lyhyt, kolme kautta kestänyt pudotus alemmas, mistä selvittyään Sevilla taisteli jälleen paikoista pääsarjan keskikastissa aina 1990-luvun puoliväliin asti ennen ajautumista talousvaikeuksiin ja uutta putoamista kauden 1996–1997 päätteeksi. Ennen vuosituhannen vaihdetta seura palasi vielä pääsarjaan kaudeksi 1999–2000, mutta sijoittui viimeiseksi keräten vain 28 pistettä.
Historia > 2000-luku

Sevilla voitti Segunda Divisiónin Joaquín Caparrósin valmentamana kaudella 2000–2001 ja palasi takaisin pääsarjaan. 2000-luvulla Sevilla on noussut Espanjan kärkiseurojen joukkoon ja saavuttanut menestystä myös Euroopan kentillä hedelmällisen junioritoiminnan, puheenjohtaja José María del Nidon tuoman taloudellisen vakauden ja urheilutoimenjohtaja Monchin oivaltavien pelaajakauppojen ansiosta. Ensimmäiset menestyksen merkit näkyivät kaudella 2003–2004, jolloin joukkue ylsi Caparrósin johdolla Espanjan cupin välieriin ensimmäistä kertaa yli 20 vuoteen sekä sijoittui sarjassa kuudenneksi ansaiten paikan seuraavan kauden UEFA Cupin.
Kaudella 2005–2006 uuden valmentajan Juande Ramosin johtamana Sevilla päätti 58 vuotta kestäneen pokaalittoman ajanjakson, kun se voitti UEFA Cupin loppuottelussa Middlesbrough’n tyylipuhtaasti maalein 4–0. Mestaruus oli samalla seuran historian ensimmäinen kansainvälisissä seurajoukkuekilpailuissa. UEFA Super Cupissa kukistui Mestarien liigan voittanut Barcelona niin ikään selvin numeroin 3–0.
Kaudella 2006–2007 Sevilla voitti jälleen UEFA Cupin, kun se kaatoi loppuottelussa Espanyolin rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Sevilla on Real Madridin (1985–1986) ohella ainoa seura, joka on voittanut kilpailun kahdesti peräkkäin. Kotimaan kentillä Sevilla johti sarjaa usean kierroksen ajan ja taisteli jopa mestaruudesta, mutta jäi lopulta kolmanneksi viisi pistettä Real Madridille ja Barcelonalle hävinneenä. Sijoituksen ansiosta seura pääsi kuitenkin kauden 2007–2008 Mestarien liigaan ensimmäistä kertaa kilpailun nykyhistoriassa. Espanjan cupissa joukkue eteni loppuotteluun, jossa se voitti Getafen 1–0. Erinomaisen vuoden kruunasi elokuussa pelattu Espanjan supercup, jossa Sevilla voitti hallinneen sarjamestarin Real Madridin yhteismaalein 6–3. Jalkapallon historiaa ja tilastoja tutkiva IFFHS rankkasi Sevillan vuosien 2006 ja 2007 parhaaksi seurajoukkueeksi.
Kausi 2007–2008 alkoi Sevillan kannalta dramaattisesti seuran oman kasvatin Antonio Puertan saatua sairauskohtauksen kesken Getafea vastaan pelatun sarjakauden avausottelun ja kuoltua myöhemmin sairaalassa. Muutamia päiviä Puertan kuoleman jälkeen pelatussa UEFA Super Cupissa Sevilla ei enää onnistunut jatkamaan mestaruusputkeaan eurokentillä, vaan hävisi Milanille 3–1. Toinen takaisku seurasi myöhemmin syksyllä, kun menestysvalmentaja Juande Ramos siirtyi Tottenham Hotspuriin. Hänen tilalleen palkattiin seuran reservijoukkuetta valmentanut ja omalla pelaajaurallaan Sevillassa eniten pääsarjaotteluita (354) pelannut Manolo Jiménez, jonka johdolla joukkue selviytyi Mestarien liigan alkulohkosta voittajana jatkoon ja nousi heikohkosti sujuneesta alkukaudesta huolimatta kotimaan sarjassakin UEFA Cup -paikkaan oikeuttaneelle viidennelle sijalle.
Saavutukset

Kansalliset kilpailut
Primera División (1): 1946
Segunda División (4): 1929, 1934, 1969, 2001
Espanjan cup (5): 1935, 1939, 1948, 2007, 2010
Espanjan supercup (1): 2007
Kansainväliset kilpailut
UEFA Cup ja Eurooppa-liiga (7): 2006, 2007, 2014, 2015, 2016, 2020, 2023
UEFA Super Cup (1): 2006
Pelaajat > Entisiä pelaajia

Adriano
Dani Alves
Juan Arza
Júlio Baptista
Manolo Jiménez
Luís Fabiano
Diego Maradona
Jesús Navas
Toni Polster
Christian Poulsen
Antonio Puerta
Ivan Rakitić
Sergio Ramos
Javier Saviola
Diego Simeone
Davor Šuker
Iván Zamorano