stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Boris Berezovski (pianisti)

Boris Vadimovitš Berezovski
Boris Vadimovitš Berezovski (ven. Борис Вадимович Березовский, s. 4. tammikuuta 1969 Moskova) on venäläinen pianisti.
Berezovski opiskeli Moskovan konservatoriossa. Vuoden 1988 ensiesiintymisensä jälkeen Times-lehti kuvaili häntä sanoin: "An artist of exceptional promise, a player of dazzling virtuosity and formidable power". Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti ensimmäisen palkinnon kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa Moskovassa.
CD Santa Clara

Clube Desportivo Santa Clara on jalkapalloseura Ponta Delgadan kaupungista, Azoreilta. Se on perustettu vuonna 1921. Kaudella 2024–2025 Santa Clara pelaa Portugalin korkeimmalla sarjatasolla Primeira Ligassa. Se pelaa kotiottelunsa Estádio de São Miguelilla.
Boris Berman

Boris Berman (ven. Борис Берман, s. 3. huhtikuuta 1948 Moskova) on venäjänjuutalainen pianisti ja musiikkipedagogi.
Berman opiskeli Moskovan konservatoriosa Lev Oborinin alasuudessa pianoa ja cembaloa. Vuonna 1973 Berman muutti Israeliin ja myöhemmin Yhdysvaltoihin. Berman on toiminut pianon opettajana Indianan, Bostonin ja Tel-Avivin yliopistoissa ja toimii tällä hetkellä Yalen yliopiston pianonsoiton laitoksen johtajana.
Berman on levyttänyt Philips, Deutsche Grammophon ja Melodia -levymerkeille muun muassa Alexander Scriabinin ja Dmitri Šostakovitšin musiikkia. Berman tuoreimpiin levytyksiin kuuluvat kaksi Naxoksen julkaisemaa John Cagen preparoidulle pianolle säveltämien teosten levytystä, jotka valittiin BBC Music Magazinen Top Recording -kategoriaan sekä Šostakovitšin ja Alfred Schnittken pianokvintettojen levytys, joka oli Grammy-palkintoehdokkaana.
Yale University Press julkaisi Bermanin teoksen Prokofiev's Piano Sonatas vuonna 2008.
Buguholm

Buguholm
| --- | --- |
Sijainti:  60°8′38.00″N, 24°45′25.00″E, Espoo Uusimaa Suomi
Merialue:  Suomenlahti, Itämeri
Pinta-ala:  0,017 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Buguholm on saari Espoon Matinkylässä Ison Vasikkasaaren ja Matinkylän manneralueen välissä. Sen länsi–itäsuuntainen pituus on noin neljänneskilometri. Buguholmin ja Matinkylän manneralueen välissä on Nokkalaströmmen. Buguholmin ja Ison Vasikkasaaren välissä puolestaan on Temppelinsalmi, joka on saanut nimensä Ison Vasikkasaaren luoteisosaan rakennetusta kreikkalaistyylisestä temppelistä. Buguholmin koillispuolella on Pitkäsaari. Buguholmin luoteispuolisia kallioluotoja kutsutaan nimellä Buguholmskobben.
Buguholmin nimen historia alkaa viimeistään 1800-luvulta. Uudellamaalla yleisnimi buga on viitannut muun muassa määrätyntyyppiseen heinänkantotelineeseen.
Aiheesta muualla

Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
Buguholm, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset, and Daylength
Berndt Katter

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nykyaikainen viisiottelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nykyaikainen viisiottelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nykyaikainen viisiottelu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten nykyaikainen viisiottelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Hershey 1959 | joukkuekilpailu |  |
Berndt Leopold Katter (15. lokakuuta 1932 Helsinki – 20. heinäkuuta 2014 Turku) oli suomalainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiamitalisti. Hän menestyi kansallisella tasolla myös vesipallossa, uinnissa ja kalpamiekkailussa, joissa saavutti Suomen mestaruuksia.
Siviiliuransa Katter teki muun muassa SOK:n, Turun Lampun, OPA Oy:n, Humppilan Lasin ja Sylvi Salonen Oy:n palveluksessa. Hänellä on kolme lasta, joista tunnetuin lienee muusikko Thomas Katter.
Katter kuului Odd Fellows -järjestöön ja oli vapaamuurari.
Katter kuoli Turussa 20. heinäkuuta 2014, 82-vuotiaana aivoinfarktin aiheuttamiin komplikaatioihin.
Saavutuksia

olympiapronssia Melbourne 1956 joukkuekilpailussa, henkilökohtaisen kilpailun kuudestoista
olympialaisissa Rooma 1960 joukkuekilpailussa neljäs, henkilökohtaisen kilpailun yhdestoista
Hersheyn MM-kilpailuissa 1959 hopeaa joukkuekilpailussa, henkilökohtaisen kilpailun viides
SM-hopeaa 1959, SM-pronssia 1958 ja 1960 (1955 ja 1956 viides, 1957 kuudes ja 1961 kymmenes)
Bjarne Brøndbo

| Bjarne Brøndbo |
| --- | --- |
 Brøndbo vuonna 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Bjarne Arnstein Brøndbo
Syntynyt: 19. syyskuuta 1964 (ikä 60) Namsos, Norja
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1978–
Tyylilajit:  popmusiikki 
Yhtyeet:  D.D.E.
Levy-yhtiöt:  Norske Gram 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Bjarne Arnstein Brøndbo (s. 19. syyskuuta 1964 Namsos) on norjalainen laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan D.D.E.-yhtyeen laulajana. Brøndbo varttui Overhallassa ja aloitti musiikkiuransa vuonna 1978 Humanic-nimisessä bändissä, josta hän siirtyi 1984 After Darkiin, vuonna 1992 perustetun D.D.E.:n edeltäjään. D.D.E.:ltä on ilmestynyt 12 studioalbumia, ja lisäksi Brøndbo on julkaissut kaksi sooloalbumia sekä singlejä. Vuonna 2003 Brøndbo esiintyi musikaalipääroolissa Trøndelagin teatterissa. Brøndbo osaa soittaa harmonikkaa, pianoa, tamburiinia ja huuliharppua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bjarne Brøndbo Wikimedia Commonsissa
Ljunganin vesistö

Ruotsin päävesistöalueet
Ljunganin vesistö (ruots. Ljungans avrinningsområde, vesistöaluetunnus 42) muodostuu Pohjanlahden Selkämereen laskevan Ljunganin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 12 851 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa. Vesistö on vesivoiman tarpeisiin voimakkaasti säännöstelty.
Pääuoma

Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Ljungan, jonka pituus on 399 kilometriä. Joki laskee Itämereen noin 4 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue

Ljunganin vesistö jää kahden suuren vesistö Indalinjoen vesistön (tunnus 40) ja Ljusnanin vesistö (tunnus 48) väliin. Sillä on länsipäässä sijaitsevan Neansin vesistö (tunnus 114) kanssa yhteinen vedenjakaja ja se laskee Norjan puolella Atlanttiin. Ljunganin vesistön pohjoispuolella on sillä yhteinen vedenjakaja Indalinjoen vesistön kanssa lähes koko matkan merelle paitsi aivan lopussa, missä tämän tilalle vaihtuu Selångersånin vesistö (tunnus 41). Ljunganin vesistön eteläpuolella sijaitsee Ljusnanin vesistö (tunnus 48), joka vaihtuu itään merenrannikolle mentäessä ensin Delångersånin vesistöön (tunnus 45), sitten Harmångersånin vesistöön (tunnus 44) ja lopuksi Gnarpsånin vesistöön (tunnus 43). Ljunganin joensuun molemmilla puolilla sijaitsee mereen laskevien purojen ja ojien pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on vähäinen.
Vesistön valuma-alue > Valuma-alueen piirteitä

Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (58,5 %), turve (13,3 %), kalliomaa (15,4 %), hiekka ja sora (1,5 %), multamaa (1,0 %), savimaa (0,9 %) ja jäätikköjokijäänteet (2,0 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (76,2 %), soita ja kosteikkoja (7,7 %), kalliomaita (0,3 %), viljelymaita (1,3 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,5 %) sekä joutomaita (6,7 %). Näiden lisäksi on 7,3 % vesistöjä.
Vesistön valuma-alue > Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Ljunganin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 144 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 406 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 56,1 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 137,6 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 380 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 44 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 449,1 m³/s on mitattu syyskuussa 2001 ja pienin 35,6 m³/s elokuussa 2004. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi huhti- ja toukokuulle. Muista joista poiketen myös keskitalvella on tulvia.
Vesistön valuma-alue > Vesivoima

Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 234 patoa, joista 27,2 % säännöstellään jokien vedenkulkua. Patojen säännöstelykapasiteetti on 1 213  miljoonaa kuutiometriä. Storsjönistä ylöspäin, osuus Havernista Holmsjöniin ja Viforsenista alaspäin ovat pääuomassa vesivoimalta suojeltuja osuuksia.
Pääuomassa sijaitsee 14 vesivoimalaitosta: Viforsen, Matfors, Skallböle, Nederede, Ljunga, Hermansboda, Parteboda, Järnvägsforsen, Kölsillre, Bursnäs, Turinge, Rätan, Trångforsen ja Flåsjö. Vesistön sivu-uomissa on 13 voimalaitosta lisää: Getterånissa sijaitsee Gissjön, Skerved, Getterån ja Skinnsjön, Gimånissa Torpshammar ja Leringsforsen, Stångånissa Stångå, Ovansjö, Skärsätt ja Torrsjö, Gälebäckenissä Gäle, Roggånissa Roggån, sekä vielä Sörforsånissa Sörfors. Näiden yhteisteho on 604 megawattia ja vuosituotanto noin 2 446 gigawattituntia.
Käännös suomeksi
CD Tondela

| CD Tondela |
| --- | --- |
Koko nimi:  Clube Desportivo de Tondela
Perustettu:  1933
Kaupunki:  Tondela
Kenttä:  Estádio João Cardoso
– kapasiteetti:  7 500
Sarja:  Primeira Liga
Puheenjohtaja:  Gilberto Coimbra
Päävalmentaja:  Pepa
Infobox OKNimi-testi OK: 
Clube Desportivo de Tondela on jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Tondela Portugalissa. Seura on perustettu vuonna 1933. Seura pelaa kaudella 2018–2019 Portugalin korkeimmalla sarjatasolla Primeira Ligassa.
Blue Whale Challenge

Blue Whale Challenge on Venäjältä lähtöisin oleva nettipeli. Pelissä on 50 erilaista haastetta, jotka tulee suorittaa 50 päivän aikana. Viimeisessä haasteessa pelaajan tulee yrittää itsemurhaa. Tästä syystä peliä kutsutaan myös itsemurhapeliksi.
Blue Whale -nimen sanotaan juontavan juurensa valaisiin, jotka ajautuvat rannalle. Toisaalla nimen väitetään juontavan venäläisen rock-yhtye Lumenin kappaleeseen Гореть.
Pelaaminen

Kun pelaaja on hyväksytty ryhmään, hän saa itselleen oman ohjaajan, joka antaa hänelle päivittäin tehtävän. Tehtävät saattavat alussa olla harmittomia, kuten musiikin kuuntelua, kauhuelokuvan katsomista tai heräämistä outoihin aikoihin. Myöhemmin pelaajalle annetaan tehtäviä, joissa hänen tulee vahingoittaa itseään esimerkiksi viiltelemällä. Tehtävät sisältävät myös uhkarohkeita temppuja, joilla pelaaja saattaa itsensä vaaraan. Ensimmäinen tehtävänanto on yleensä kello 4.20. Tästä syystä peliä kutsutaan myös nimellä ”Wake Me Up At 4:20am” (Herätä minut klo 4.20). Pelillä on myös muita nimiä kuten ”A Silent House” (Hiljainen talo) ja ”A Sea Of Whales” (Valaiden meri).
Pelin valvojat etsivät pelaajat venäläiseltä suositulta internet-sivustolta VK:lta, joka on suosittu Itä-Euroopan maissa. Sivustolla toimii erilaisia ryhmiä, ja pelaajien etsinnät ovat keskittyneet esimerkiksi itsemurhaa ihannoiviin keskittyviin ryhmiin. Kuolemantapausten takia Venäjän viranomaiset [lähde? ] ovat sulkeneet VK:ssa useita itsemurhaan kannustavia ryhmiä. Suomen poliisi on vahvistanut peliryhmien olemassaolon, mutta jotkut tahot, kuten Snopes, ovat kyseenalaistaneet niiden yhteyden kuolemantapauksiin.
Pidätyksiä

Marraskuussa 2016 Pietarin poliisi pidätti venäläisen miehen, psykologian opiskelija Philipp Budeikinin, tunnettu netissä myös nimellä ”Filipp the Fox” syytettynä ainakin 16 teinitytön itsemurhaan yllyttämisestä. Budeikinin epäillään jakaneen VK:ssa toimineissa kahdeksassa suljetussa itsemurharyhmässä nuorille ohjeita itsensä vahingoittamiseen. Epäiltynä samaisessa tapauksessa on ollut Budeikinin lisäksi kymmenen muuta henkilöä, jotka ovat toimineet ryhmien valvojina. Osa valvojista on todistanut myös Budekinia vastaan.
Vuonna 2017 Moskovassa pidätettiin 26-vuotias postimies Ilja Sidorov. Sidorov on myöntänyt järjestäneensä samaisia onlinepelejä, joissa nuoria on kehotettu itsemurhaan ja satuttamaan itseään. Sidrovin tapauksessa uhreja uskotaan olevan ainakin 32.
Aiheesta muualla

Washington post
Snopes.com 'Blue Whale' Game Responsible for Dozens of Suicides in Russia?
Itsemurhapeli käski 13-vuotiaan tappaa oman äitinsä
"Tässä on herätetty turhaan huoli nuorten itsemurha-aallosta"
Pahamaineinen itsemurhapeli leviää sosiaalisessa mediassa ja haastaa pieniä lapsia hengenvaarallisiin tekoihin (Arkistoitu – Internet Archive)
Biorytmi

Esimerkki biorytmistä.
Biorytmit ovat väitettyjä ihmisyksilön fyysistä, emotionaalista ja älyllistä kykyä mittaavia säännöllisiä rytmejä, jotka alkavat syntymähetkestä ja kestävät aina tasan 23, 28 ja 33 päivää. Ne ovat pseudotiedettä.
Biorytmien oletetaan olevan jaksollisia, ja jaksojen oletetaan alkavan syntymähetkestä. Se, että alkamisajankohdaksi on valittu syntymähetki eikä esimerkiksi hedelmöityshetkeä tai oletettu sikiön perivän äitinsä rytmit, johtuu mahdollisesti astrologien tavasta käyttää syntymähetken tähtien asentoa.[lähde? ]
Teoria määrittelee fyysisen kunnon perusjaksoksi 23 päivää, emootioiden perusjaksoksi 28 päivää ja älyllisen toiminnan perusjaksoksi 33 päivää. Biorytmejä voidaan helposti laskea mikrotietokoneilla, ja piirtureilla voidaan piirtää sinikäyriä. Tietokone teki tästä näennäistieteen muodosta erittäin suositun. Biorytmikäyriä voitiin tuottaa hyvin halvalla.[lähde? ]
Pseudotieteellisyys

Skeptikon opaskirjassa Helsingin yliopiston käytännöllisen filosofian professori Raimo Tuomela kirjoittaa, että biorytmiteoria on pseudotiedettä ja koulutettu henkilö ymmärtää tämän hyvinkin nopeasti, kun taas parapsykologian pseudotieteellisyydestä joutuu kiistelemään paljonkin.
Kaikkiaan 134:stä biorytmejä koskeneesta tutkimuksesta 35:ssä on saatu teoriaa tukevia tuloksia, mutta niistä on löydetty tilastollisia virheitä. 99:ssä tutkimuksessa ei ole saatu teoriaa tukevia tuloksia.
Kuuluisa taikuri ja näennäistieteiden tutkija James Randi sanoo teoksessaan Flim-Flam, että "biorytmit ovat puhtainta ja yksinkertaisinta näennäistieteellistä idiotismia".
Historia

23 päivään fyysisen "mies"-rytmin ja 28 päivän "naisellisen" tunnerytmin keksi 1800-luvun lopulla saksalainen lääkäri Wilhelm Fliess, Freudin ystävä. Insinööritieteiden professori Alfred Telscher keksi 33 päivän rytmin. 28 päivän rytmi johtuu kuukautisista, vaikka rytmi ei täsmääkään kuukautisten kanssa. Teorian mukaan kaikki miehet ja naiset ovat jossain määrin kaksisukupuolisia ja siksi kuukautisrytmi koskee miehiäkin ja päinvastoin.
Biorytmit keksinyt Wilhelm Fliess saattoi sovittaa syklinsä melkein mihin tahansa ja pyrki vakuuttamaan muut niistä. Sigmund Freud omaksui biorytmiteorian 1890-luvulla.
1970-luvulla biorytmit tulivat suosituiksi Bernard Gittelsonin kirjojen myötä ja biorytmejä syntymäpäivän perusteella ennustavat raha-automaatit levisivät.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Biorytmi Wikimedia Commonsissa
Bjarkøy

Bjarkøy on entinen Norjan kunta ja saari Tromssan läänissä. Kuntaan kuului saaria, jotka sijaitsevat Senjan (koillisessa), Grytøyan (etelässä) ja Vågsfjordenin (idässä) välissä. Kuntaan kuului myös Grytøyan saaren pohjoisosa ja asumattomia luotoja 23 km pohjoiseen varsinaiselta Bjarkøyan saarelta.
Bjarkøy oli Tromssan läänin pienin kunta sekä pinta-alan että väkiluvun osalta. Väkiluku laski lähes ⅔selvennä toisen maailmansodan jälkeen, lähinnä elinkeinoelämän muutosten ja huonojen liikenneyhteyksien takia. Asutus on tiheintä Bjarkøyan saarella, jossa sijaitsee myös entisen kunnan hallintokeskus, Nergårdin kylä.
Bjarkøyn kunta liitettiin Harstadiin vuoden 2013 alussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bjarkøy Wikimedia Commonsissa
Tromssan läänin kunnat
Bardu
Dyrøy
Gratangen
Harstad
Ibestad
Kaivuono (Kåfjord)
Kalsa (Karlsøy)
Kierua (Skjervøy)
Kvæfjord
Lavangen
Målselv
Naavuono (Kvænangen)
Omasvuono (Storfjord)
Paatsivuono (Balsfjord)
Raisi (Nordreisa)
Raisivuono (Sørreisa)
Salangen
Senja
Tjeldsund
Tromssa
Yykeä (Lyngen)
Norjan läänit | Norja
Berndt Leonard Frosterus

Berndt Leonard Frosterus (10. heinäkuuta 1808 Siikajoki – 10. helmikuuta 1887 Kärsämäki) oli suomalainen kirkkoherra.
Frosteruksen vanhemmat olivat Siikajoen kappalainen Israel Frosterus (1767–1826) ja Anna Eleonora Stjerncreutz. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1827. Frosterus vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1832.
Frosterus oli Lohtajan kirkkoherran apulaisena vuodesta 1832 ja saarnaajana Töysässä vuodesta 1839. Hänet valittiin Kärsämäen kappalaiseksi 1844 ja hän astui tähän virkaan 1847. Frosterus sai varapastorin arvon 1852 ja hänestä tuli Kärsämäen kirkkoherra 1861. Frosterus sai rovastin arvon 1867 ja hän oli vt. lääninrovastina vuodesta 1876 ja vakinaisena lääninrovastina vuodesta 1879.
Frosteruksen teos Helposti käsitettävä Perustus-Tieto kaikenlaiseen soitantoon vuodelta 1871 oli ensimmäinen suomenkielinen opas soittamiseen.
Frosterus oli naimiaissa 1837–1885 Charlotta Karolina Elfvingin (k. 1885) kanssa.
Teoksia

Helposti käsitettävä perustus-tieto kaikenlaiseen soitantoon erinomattain kirkkoveisuun, aivottu pääasiallisesti lukkarein, kansakoulujen ja kirkkoveisua opettelevaisten hyväksi. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1871
Perustus-tieto soitantoon forte-pianolle, harmoniumille, viululle sekä virsikanteleelle, Steibeltin, Dussekin ja Cramerin opetustavan mukaan, ynnä musiikki-sanakirja. Ulosveto ja suomennos J. Leonard Höijerin hyväksi tunnetusta musiikki-sanakirjasta. 2. moninkertaisesti lisätty painos Wilén, Turku 1878
Lahja rippilapsille sekä aijottu sunnuntai- ja kiertokouluille. Barck, Oulu 1882
Luotettava neuvo kettujen ja susien pyydystämiseen kaula- eli syötti- sekä jalkaraudoilla. 3. lis. painos G. W. Wilén, Turku 1901
Nimellä B. L. Routanen:
Pieni talon askareitten neuvoja niinkuin valotöihin, kupari- ja läkki-astioitten valmistamiseen, maalaukseen, lakeraukseen ja petsaamiseen y.m. B. L. Routaselta : Suomen kansalaisten hyväksi. Barck, Oulu 1882, 2. painos 1888
Nimellä L. Routanen:
Päälleluotettava neuvo kuinka kettuja ja susia pyydetään niin kaula- eli syötti- kuin myös jalka-raudoilla. Barck, Oulu 1862
Aiheesta muualla

Berndt Leonard Frosterus vaikutti Kärsämäellä 40 vuotta (Arkistoitu – Internet Archive) (Keskipohjanmaa 9. lokakuuta 1971)
Jouko Vahtola : Rovasti Berndt Leonard Frosterus Kärsämäen seurakunnan maallisena ja hengellisenä johtajana vuosina 1847–1887, Esitelmä Frosterus-juhlassa Kärsämäen seurakuntatalossa 23.9.1990. (KirjastoVirma) (Arkistoitu – Internet Archive)
Iikka Niemelä : Kärsämäen lukkarikoulu, Helsingin Sanomat, 25.11.1934, nro 319, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Broadwayn sävel

| Broadwayn sävel> The Broadway Melody |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Harry Beaumont
Käsikirjoittaja:  James Gleason Norman Houston tarina: Edmund Goulding
Tuottaja:  Harry Rapf
Säveltäjä:  Nacio Herbert Brown Arthur Freed
Kuvaaja:  John Arnold
Leikkaaja:  William Le Vanway Sam S. Zimbalist
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons
Lavastaja:  Cedric Gibbons
Pääosat:  Anita Page Bessie Love Charles King
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  MGM
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  Yhdysvallat: 1. helmikuuta 1929 Suomi: 7. lokakuuta 1929
Kesto:  110 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  379 000 dollaria
Seuraaja:  Rakkauden sävel (1935)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Broadwayn sävel (The Broadway Melody) on Harry Beaumontin ohjaama yhdysvaltalainen elokuvamusikaali vuodelta 1929. Se on backstage-musikaali, jossa seurataan musikaalin valmisteluja kulissien takana. Elokuva on mustavalkoinen, mutta se päättyy Technicolor-väreissä kuvattuun jaksoon.
Broadwayn sävel oli ensimmäinen MGM:n aito äänielokuva ja Louis B. Mayer ei säästellyt kustannuksia. Elokuvasta tuli suuri menestys, se tuotti 4 miljoonaa dollaria ja voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anita Page  | … |  Quuenie Mahoney   |
|  Bessie Love  | … |  Hank Mahoney   |
|  Charles King  | … |  Eddie Kearns   |
|  Jed Prouty  | … |  Jed-setä   |
|  Ken Thomson  | … |  Jack Warriner   |
|  Edward Dillon  | … |  näyttämömestari   |
|  Mary Doran  | … |  Flo   |
|  Eddie Kane  | … |  Francis Zanfield   |
Aiheesta muualla

Broadwayn sävel Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Broadwayn sävel Elonet.
Broadwayn sävel AllMoviessa. (englanniksi)
Camarón de la Isla

Camarón de la Isla ja Paco de Lucía.
José Monje Cruz eli Camarón de la Isla (5. joulukuuta 1950 San Fernando, Cádiz – 2. heinäkuuta 1992 Badalona, Barcelona) oli espanjalainen flamenco laulaja. Hän teki uransa aikana yhteistyötä muiden muassa kitaristi Paco de Lucían ja kitaristi Tomatiton kanssa. Hän oli merkittävä uuden flamencon pioneeri.
Camarón de la Isla kuoli 41-vuotiaana tupakoinnin aiheuttamaan keuhkosyöpään.
Boris Bednyi

Boris Vasiljevitš Bednyi (ven. Бори́с Васи́льевич Бе́дный, 25. elokuuta 1916 nykyisen Krasnodarin aluepiirin Jaroslavskajan kylä – 22. helmikuuta 1977 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailja.
Boris Bednyi syntyi opettajan perheeseen. Hän kävi Maikopin metsäopiston ja valmistui insinööriksi Leningradin metsäteknisestä akatemiasta. Bednyi työskenteli uittotyömailla Komin ASNT:ssä ja Venäjän Kaukoidässä. Toisessa maailmansodassa hän jäi saksalaisten vangiksi.
Bednyi valmistui Gorkille nimetystä kirjallisuusinstituutista vuonna 1952 ja työskenteli myöhemmin sen opettajana. Hän kirjoitti etupäässä novelleja, joita julkaistiin muun muassa Ogonjok-lehdessä. Bednyin teoksista tunnetuin on pienoisromaani Tytöt (Devtšata, 1961), josta on tehty suosittu elokuva.
Suomennettu teos

Tytöt. Suom. Vuokko Ahvenainen. Moskova: Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliike, 1962 (toinen painos 1963).
Brasilian ilmavoimat

Brasilian ilmavoimien tunnus
Brasilian ilmavoimat (port. Força Aérea Brasileira, FAB) on Brasilian asevoimien puolustushaara, joka vastaa maan ilmapuolustuksesta.
Historiaa > Meri- ja maavoimien ilma-aseen yhdistäminen

Presidentti Getúlio Vargas allekirjoitti 20. tammikuuta 1941 lain numero 2961, jolla perustettiin ilmailuministeriö. Lain viidennen momentin mukaisesti sotaministeriön, maavoimien ja merivoimien ilmailuun liittyvät toiminnot siirrettiin uuden ministeriön alaisuuteen. Kahdeksas artikla määräsi sotilaallisista osista muodostettavaksi ministeriön alaisuuteen oman yksikön Forças Aéreas Nacionais. Nimi vaihdettiin 22. toukokuuta lailla numero 3302 ilmavoimiksi (port. Força Aérea Brasileira, FAB). Ensimmäiseksi ilmailuministeriksi määrättiin Joaquim Pedro Salgado Filho.
Ilmavoimien kokoonpanoksi muotoutui:
1. lentorykmentti Rio de Janeiroon, jolla oli käytössään entinen maavoimien Campo dos Afonsos ja merivoimien Galeão.
2. lentotukikohta Campo de Martessa São Paulossa
3. lentorykmentti Canoasiin
4. lentotukikohta Belo Horizontessa
5. lentorykmentti Curitibassa
6. lentotukikohta Fortaleza
7. lentotukikohta Belém
8. lentotukikohta Campo Grande.
Brasiliaan muodostettiin aluksi kolme ilmapuolustusaluetta, joista ensimmäinen kattoi pohjoisosan ja rannikon aina Rio de Janeiroon. Toinen ilmapuolustusalue kattoi maan keskiosan São Pauloon ja kolmas koko eteläosan. Maa jaettiin jo 25. lokakuuta viiteen osaan.
Nykyaika

Brasilian ilmavoimat ovat Latinalaisen Amerikan suurimmat. Sillä on 700 ilma-alusta ja 73 000 sotilasta. Se työllistää lisäksi noin 7 600 siviiliä. Aselajin uusin konetyyppi tulee olemaan ruotsalaisvalmisteinen JAS 39 Gripen. Sitä on tilattu 3 miljardin euron arvosta, eli 36 lentokonetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brasilian ilmavoimat Wikimedia Commonsissa
Brasilian ilmavoimien kotisivut (portugaliksi)
Brasilian ilmavoimat Scramble-lehdessä (Arkistoitu – Internet Archive)
Brasilian ilmavoimat toisessa maailmansodassa (portugaliksi)
Brasilian ilmavoimien historia (Arkistoitu – Internet Archive)
Milavia - Brasilian ilmavoimat
Military orders and medals from Brazil (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
Bertel Appelberg

Gustav Bertel Appelberg (11. heinäkuuta 1890 Kymi – 10. syyskuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen kustannusjohtaja ja kirjallisuudentutkija.
Appelberg oli aluksi työssä Helsingin yliopiston kirjastossa kunnes hän meni 1913 Söderström & Co-kustantamon palvelukseen. Hän oli kustantamon toimitusjohtajana 1917–1960. Appelberg väitteli filosofian tohtoriksi 1944. Eläköityessään hän sai professorin arvonimen.