stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Issam Trabelsi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 18. syyskuuta 1977 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Tunisia
Pelipaikka: Maalivahti
Seura
Seura: Stade Gabésien
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1998–2003 2003–2004 2004–2006 2006–2008 2008– | Stade Tunisien AS Marsa Stade Tunisien EGS Gafsa Stade Gabésien |  |
Issam Trabelsi (s. 18. syyskuuta 1977) on tunisialainen jalkapallomaalivahti. Hän aloitti uransa Stade Tunisienissa ja on sen jälkeen edustanut AS Marsaa ja EGS Gafsaa ja Stade Gabésienia.
Saavutukset

Tunisian cup: 2003
Arabian Cup-voittajien cup: 2002
Tunisian liigacup: 2000, 2002
Aiheesta muualla

National Football Teams (englanniksi)
Inkojen sisällissota

Inkojen sisällissota oli Huascarin ja Atahualpan välinen sota inkavaltakunnan herruudesta 1529–1532. Huascar julistautui isänsä Huayna Capacin kuoleman jälkeen inkojen hallitsijaksi. Mutta Atahualpa havitteli myös Sapa Incan titteliä. Tämä johti vuosia kestävään uuvuttavaan sisällissotaan, jonka Atahualpa voitti. Pian sisällissodan jälkeen Francisco Pizarro saapui valloittamaan inkavaltakuntaa.
Tausta

Ehkä Pizarron miehet, jotka kävivät Tumbesissa, levittivät isorokon Etelä-Amerikkaan 1520-luvulla. Inkahallitsija Huayna Capac kuoli 1527 mahdollisesti isorokkoon. Samoin kävi hänen vanhimmalle pojalleenkin. Sen jälkeen oli epäselvää, kuka olisi seuraava inkahallitsija. Huaynalla oli kaksi poikaa eri vaimoista.
Atahualpan äiti oli erään valloitetun pohjoisen alueen entistä kuninkaallista sukua. Huascar taas oli puhdasta kuninkaallista verta ja piti siksi Atahualpaa kelvottomana hallitsijaksi. Eri tahot ovat väittäneet joko Huascaria tai Atahualpaa perinteiden mukaan lailliseksi hallitsijaksi. Todellisuudessa mitään perimysjärjestelmää ei ollut, vaan poliittisesti voimakkain poika voitti.
Cuscon papisto tuki Huascaria. Atahualpa lähetti Huascarille lahjoja ja ilmaisi halunsa hallita valtakuntaa yhdessä Huascarin kanssa. Huascar kuitenkin syytti Atahualpaa kapinalliseksi. Huascar tapatti joitain Atahualpan lähettiläitä ja lähetti loput takaisin naisten vaatteissa.
Atahualpa suuttui tästä, ja julisti veljelleen sodan. Atahualpan kannattajien mielestä Huascaria ei oltu valittu kuninkaaksi perinteisten riittien mukaan.
Huascar voitolla

Atahualpan haltuun jäi pohjoinen inka-alue ja Quitosta tuli Atahualpan inkapääkaupunki. Huascar oleskeli aluksi Cuscossa. Huascarilla oli suurempi armeija, mutta Atahualpalla oli taitavampia kenraaleja.
Huascar marssi armeijansa kanssa pohjoiseen ja sai cañari-intiaanit liittolaisikseen. Huascarin joukkojen yllätyshyökkäys Tumbebambaan onnistui. Tumbebamba oli Huayana Capacin ja myöhemmin Atahualpan oleskelupaikka. Cañari-intiaanit olisivat halunneet inkavaltiosta eroon. Huascarin miehet vangitsivat Atahualpan. Alkoivat voitonjuhlat. Vartijat sallivat naisten nähdä Atahualpan. Eräs nainen kuljetti hänelle työkalun, jonka avulla tämä saattoi myöhemmin karata. Päästyään vapaaksi Atahualpa kokosi joukkonsa vastahyökkäykseen.
Huascar joutui epäsuosioon, kun hän otti verona sukujen omaisuudet.
Atahualpa voitolla

Atahualpan joukot voittivat Ambatossa Huascarin joukot ja vangitsivat kenraali Atocin. Sitten Atocia kidutettiin ja lopulta hänet murhattiin. Atahualpan joukot etenivät kohti Cajamarcaa. Atahualpa kohteli vangittuja Huascarin miehiä yleensä ystävällisesti, mutta niskuroijat hän murhasi joukoittain. Tämä pelotti Huascarin kannattajia antautumasta. Atahualpan kerrotaan murhanneen canareja, jotka olivat Huascarin liittolaisia. Atahualpan armeija voitti Bonbonissa ja Jaujassa. Tämän jälkeen seurasi monia taisteluja. Atahualpan etelässä oleva armeija jaettiin kohteen osaan. Toinen hyökkäsi kohti Huascarin armeijaa edustasta. Toinen osasto kiersi selustaan ja esti Huascarin armeijan paon. Niinpä Huascarin armeija hävisi taistelun, ja Huascar itse vangittiin.
Atahualpan armeijan kenraali Quizquiz puhdisti Cuscon Huascarin suvusta, virkamiehistä ja kannattajista verisellä massamurhalla. Joidenkin arvioiden mukaan sodassa olisi kuollut 4-5% inkoista.
Käännös suomeksi
Janne Porvari

Janne Porvari on suomalainen moottoriurheilija. Porvari on ainoa suomalainen erikoisrakennetuilla moottoripyörillä ajettavan hill climbin harrastaja.
Porvari aloitti moottoriurheilun motocrossin parissa 6-vuotiaana. Hän kiersi pitkään lajin juniorikilpailuita ja osallistui myöhemmin kolmesti arvostettuun Päijänteen ympäriajoon. Nykyiseen lajiinsa, hill climbiin, hän tutustui vuonna 2004 Otepäässä, yhdessä hyvän ystävänsä Jerry Wathenin kanssa. Vuonna 2009 Porvari siirtyi lopullisesti ”ylämäkiajon” puolelle, harjoiteltuaan lajia ensin perusteellisesti. Kilpailut ajetaan sorapintaisilla ylämäkiosuuksilla, jotka kilpailijoiden pitää selvittää mahdollisimman nopeasti. Voittajaksi selviytyy se kuljettaja joka joko pääsee korkeimmalle tai vaihtoehtoisesti nopeiten huipulle. Kun Suomesta ei muita harrastajia löytynyt, siirtyi Porvari Viron mestaruussarjaan kilpailemaan.
Pyöräksi Porvari valitsi yhdessä mekaanikkonsa Martti Auvisen kanssa vuoden 1987 Honda CR 500:n, joka rakennettiin vastaamaan sarjan sääntöjä. Akseliväli pidennettiin ylämäkeen ajon helpottamiseksi peräti 185 cm:iin. Pyörän moottori oli yksisylinterinen, nestejäähdytteinen, 5-vaihteinen, 2-tahtimoottori ja sen ketjuveto tuotti parhaimmillaan 51 kW:n (70 hv:n) tehon. Painoa pyörällä oli 108 kilogrammaa.
Kausi 2009 meni pitkälti opetellessa vaarallisen lajin hienouksia, mutta Porvari sijoittui kuitenkin oman luokkansa (0–700-kuutioiset) mestaruussarjan viidenneksi, kun 26 kuljettajaa ajoi pisteille. Mestaruuden voitti Billy Toomla. Porvari on ilmoittanut aikovansa jatkaa lajin parissa myös tulevina vuosina ja on kertonut aikovansa todennäköisesti tulevina vuosina myös tutkia mahdollisuuksia päästä ajamaan pohjoismaisessa mestaruussarjassa, tai jopa Keski-Euroopan todella suosituissa ja kovavauhtisissa kilpailuissa.
Janita (yritys)

| Janita Oy |
| --- | --- |

Perustettu:  1959 (Suomen Kenkätehdas Oy)
Perustaja:  Kalevi Salmi
Lakkautettu:  2020
Toimitusjohtaja:  Jari Salmi
Kotipaikka:   Seinäjoki
Toiminta-alue:  Pohjoismaat, Venäjä, Baltia
Toimiala:  kenkäteollisuus
Tuotteet:  naisten jalkineet
Liikevaihto:  16,8 milj. € (2011)
Henkilöstö:  142 (2011)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Janita Oy oli Seinäjoella vuoteen 2018 asti toiminut, naisten jalkineita valmistanut yritys. Sen perusti 1959 teollisuusneuvos Kalevi Salmi (1937–2010) nimellä Suomen Kenkätehdas Oy. Yrityksen toimintaa jatkoivat hänen poikansa Jari ja Jarmo Salmi. Jalkineiden valmistuksessa he edustivat neljättä sukupolvea, sillä jo Kalevi Salmen isä ja isoisä olivat suutareita.
Lapväärtissä syntynyt Kalevi Salmi tutustui teolliseen kengänvalmistukseen ensin Tampereella ja sitten Kankaanpäässä. Hän aloitti kenkäkaupan Seinäjoen kauppatorilla 1958 ja pian ryhtyi myös valmistamaan kenkiä. 1960-luvun lopulla Salmen kenkätehdas työllisti jo lähes 30 työntekijää. Salmi päätti eriyttää kenkäkaupat ja valmistuksen ja rakennutti 1985 uuden 200 työntekijän kenkätehtaan Seinäjoelle. Valmistavan yrityksen nimeksi tuli siihen saakka tuotemerkkinä käytetty Janita Oy.
Janita Oy:n tuotannosta lähes 90 prosenttia meni vientiin, etupäässä Venäjälle, Baltian maihin, Ruotsiin ja Norjaan. Yritys aloitti vientitoiminnan vuonna 1967 ensin Ruotsiin ja 1974 Neuvostoliittoon. Tuolloin idänkauppaan tehtiin kenkiä suuria määriä, kun taas 1990-luvulta alkaen Venäjän-viennissä panostettiin korkeaan laatuun. Yrityksen lippulaivatuotteita olivat lammasturkiksella vuoratut pitkävartiset naisten saappaat.
Vuonna 1997 Janita Oy sai Tasavallan Presidentin kansainvälistymispalkinnon.
Janita Oy:n tehdas suljettiin vuoden 2018 lopussa Venäjän-kaupan hiivuttua. Yrityksen toiminta loppui elokuussa 2020.
Issaquenan piirikunta

Issaquenan piirikunta (engl. Issaquena County) on Yhdysvaltojen Mississippin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 1 338 vuonna 2020, ja se oli väkiluvultaan Mississippin osavaltion pienin piirikunta. Piirikunnan hallintokeskus on Mayersvillen kunta, joka on myös piirikunnan ainoa kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1844.
Väestö

Vuonna 2020 Issaquenan piirikunnan 1 338 asukkaasta mustia oli 60,3 %, valkoisia 38,1 %, aasialaisia 0,5 % ja alkuperäisasukkaita 0,4 %. Asukkaista 0,2 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Issaquenan piirikunta Wikimedia Commonsissa
Ishinomaki

| Ishinomaki (石巻市) |
| --- | --- |
 Näkymä Ishinomakiin
 lippu:  symboli
 Ishinomakin sijainti Miyagin prefektuurissa
 Ishinomaki
 Koordinaatit: 38°26′03″N, 141°18′10″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Tōhoku
Prefektuuri:  Miyagin prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  554,55 km²
Väkiluku (10/2020):  141 075
 – Väestötiheys:  254 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Japaninmustamänty
 – Kukka:  Alppiruusu
 
 https://www.city.ishinomaki.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ishinomaki (jap. 石巻市, Ishinomaki-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Miyagin prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren rannikolla prefektuurin itäosassa. Kaupungin keskusta on rakentunut Ishinomakinlahteen laskevan Kyū-Kitakamijoen suulle. Kaupunkiin kuuluu Oshikan niemimaa, jolla on rikkonainen riasrannikko lukuisine lahtineen, ja useita saaria, kuten Kinkasan. Ishinomakissa on 141 075 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 554,55 neliökilometriä.
Ishinomaki kehittyi linnanaluskaupunkina jo Kamakura-kaudelta lähtien. Edo-kauden alussa 1600-luvulla siitä tuli merkittävä satamakaupunki osana Sendain daimiokuntaa. Sieltä kuljetettiin riisiä Edoon. Rautateiden rakentamisen myötä 1800-luvun lopulla se hetkellisesti taantui, mutta kukoisti sittemmin kalastussatamana, jonne sijoittui myös elintarvike-, kone- ja paperiteollisuutta. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Ishinomaki sai vuonna 1933. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin kuusi maaseutukaupunkia: Kahoku, Kanan, Kitakami, Monou, Ogatsu ja Oshika. Ishinomaki kärsi suuria vahinkoja vuoden 2011 Tōhokun maanjäristyksen aiheuttamassa tsunamissa, kun 3 552 ihmistä sai surmansa ja 20 043 asuinrakennusta tuhoutui kokonaan.
Ishinomakin nähtävyyksiin kuuluu entinen linnavuori Hiyoriyama, jolta avautuu näköala Matsushiman alueelle. Vuori tunnetaan kirsikankukistaan ja alppiruusuistaan. Lähellä Tsukinouran lahtea toimii museo, jonne on rakennettu kopio daimio Date Masamunen 1600-luvun alussa rakennuttamasta San Juan Bautista -laivasta. Sillä purjehdittiin Eurooppaan saakka. Kaupungissa toimii myös Ishinomorin manga-museo. Osa kaupungin alueesta kuuluu Minami-Sanrikun–Kinkasanin puolikansallispuistoon. Ishinomakia palvelee JR Higashi-Nihonin Ishinomaki-linja.
Kuvia

Ogin hiekkaranta Oshikan niemimaalla
Hitsujisaki-jinja
Ishinomakin rautatieasema
Tsunamin tuhoja Ishinomakissa vuonna 2011
Ishinomorin manga-museo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ishinomaki Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Itä-Ukraina

Itä-Ukraina on poliittisena käsitteenä alue pääasiassa Dneprin koillisesta Moskovasta päin katsoen vasemman rannan, missä on runsaasti Venäjän Gazpromin pyytämästä maakaasun hinnoista riippuvaista raskasta teollisuutta. Käsitteet hallinnollisia alueyksiköitä suuremmista kokonaisuuksista tuntuvat vaihtelevan julkaisusta ja aluemäärittelyn tarkoituksesta toiseen.
Aiheesta muualla

Chmyriova L. & N. Fediai: Zoning of Ukraine’s area as one of the factors for spatial social-and-economical development of the regions (Artikkeli Ukrainan erilaisista aluejaosta sosiaalis-taloudellisin perustein)  3/2013. Žurnal Efektyvna Ekonomika, economy.nayka.com.ua. Viitattu 9.3.2014. (ukrainaksi), osin (englanniksi)
Serhy Yekelchyk Ukraine: Birth of a Modern Nation, Oxford University Press (2007), 978-0-19-530546-3, page 187
Imposters

| Imposters |
| --- | --- |
Tyyli:  musta huumori
Kestoaika:  41 minuuttia
Luoja(t):  Paul Adelstein Adam Brooks
Pääosissa:   Inbar Lavi  Rob Heaps  Parker Young  Marianne Rendón  Stephen Bishop  Brian Benben 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Bravo
Esitetty:  7. helmikuuta 2017  – 7. kesäkuuta 2018
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  20
Tuotanto
Tuottaja(t):   Patty Long  Aaron Miller  John G. Lenic 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Paul Adelstein  Adam Brooks  Jeremy Boxen  Stacy Perskie 
Ohjaaja(t):  Adam Brooks
Käsikirjoittaja(t):   Paul Adelstein  Adam Brooks  Elisa Lomnitz Climent  Dean Imperial 
Säveltäjä(t):  Talia Osteen Dov Rosenblatt
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Imposters on yhdysvaltalainen mustan huumorin televisiosarja. Sen esittäminen aloitettiin Yhdysvalloissa NBC Universalin omistamalla Bravo-kanavalla 7. helmikuuta 2017.
Sarja jäi kahden tuotantokauden mittaiseksi. Toisen kauden viimeinen jakso esitettiin kesäkuussa 2018 Bravon kanavalla.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Inbar Lavi  | … |  Maddie   |
|  Rob Heaps  | … |  Ezra Bloom   |
|  Parker Young  | … |  Richard Evans   |
|  Marianne Rendón  | … |  Jules   |
|  Stephen Bishop  | … |  Patrick   |
|  Brian Benben  | … |  Max   |
|  Katherine LaNasa  | … |  Sally   |
|  Ray Proscia  | … |  The Doctor   |
|  Denise Dowse  | … |  Colleen-täti   |
Tuotanto

Alkujaan sarjan nimenä oli My So Called Wife.
Huhtikuussa 2017 Bravo vahvisti tilanneensa toisen tuotantokauden ja seuraavan vuoden kesäkuussa he vahvisti lopettavansa sarjan kahteen kauteen.
Vastaanotto

Sarjan on saanut suurimmaksi osaksi ylistäviä arvosteluja. Metacritic-sivusto antoi sille 70/100 pistettä. Rotten Tomatoes -sivusto antoi sille täydet 100 % ylistäen käsikirjoitusta ja yllättäviä juonenkäänteitä.
The Hollywood Reporter -sivuston arvostelija Daniel Fienberg kiteytti sarjan lauseeseen "Matalat panokset ja draamaa niukasti, mutta todella hyvin esitettynä".
Aiheesta muualla

Imposters BravoTV:n sivustolla (englanniksi)
Imposters Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ikkillyk

| Ikkillyk Wöyh! |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marras–joulukuu 2012
 Julkaistu: 8. maaliskuuta 2013
 Tuottaja(t): Jussi Hyyrynen
 Kesto: 37.46
 Levy-yhtiö: Kaskelotti Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 7.
Wöyhin muut julkaisut
|   | Ikkillyk 2013 | Dwzyrek 2015 |
Ikkillyk on veljesten Antti ja Jussi Hyyrysen muodostaman Wöyh!-yhtyeen esikoisalbumi, joka ilmestyi 8. maaliskuuta 2013 Playground Musicin jakelemalla Hyyrysten omalla Kaskelotti Records -levymerkillä.
Albumin äänitti ja miksasi Miitri Aaltonen Lappeenrannan Astia-studiolla marras–joulukuussa 2012 lukuun ottamatta jousia, puhaltimia ja pianoa, jotka äänitti Ilkka Herkman Helsingin iStudiolla joulukuussa 2012. Albumin masteroi Mika Jussila Helsingin Finnvoxilla tammikuussa 2013.
Albumi sisältää muun muassa uudelleenäänitetyt versiot kappaleista ”Lokki” ja ”Hieho”, joista julkaistiin digisingle ja musiikkivideo vuosina 2011–2012. Kolmas digisingle ja musiikkivideo kappaleesta ”Kaskelotti” julkaistiin kaksi päivää ennen albumia.
Albumi sijoittui Suomen albumilistan seitsemänneksi viikolla 11/2013.
Kappaleet

Kaikki sovitukset Jussi Hyyrynen.
Ikkillyk – 4.34 (säv. Antti Hyyrynen, J. Hyyrynen, san. J. Hyyrynen)
Savuvana – 3.30 (säv. A. Hyyrynen, san. J. Hyyrynen)
Lokki – 3.00 (säv. ja san. A. Hyyrynen)
Parvessa – 6.09 (säv. A. Hyyrynen, J. Hyyrynen, san. J. Hyyrynen)
Koukkunokka – 3.21 (säv. A. Hyyrynen, san. J. Hyyrynen)
Kyläläisten laulu – 2.12 (säv. ja san. J. Hyyrynen)
Hieho – 2.33 (säv. J. Hyyrynen, san. J. Hyyrynen, Antti Paananen)
Kaskelotti – 3.12 (säv. A. Hyyrynen, san. J. Hyyrynen)
Kalasatamaan – 4.48 (säv. A. Hyyrynen, san. J. Hyyrynen)
Siipiratas – 4.25 (säv. A. Hyyrynen, san. J. Hyyrynen)
Kokoonpano

Antti Hyyrynen – laulu, basso
Jussi Hyyrynen – laulu, kitara
Kokoonpano > Vierailijat

Anssi Nykänen – rummut, lyömäsoittimet
Antti Pitkäjärvi – kosketinsoittimet
Aleksi Ahoniemi – puhaltimet
Sonja Kangastalo – laulu (kappaleissa 3 ja 7)
Pekka Hyyrynen – laulu (kappaleessa 8)
Antti Untamala – viulu, jousisovitukset
Anna Tanskanen – viulu
Mauri Kuokkanen – alttoviulu
Jussi Vähälä – sello
Arvostelut

Desibeli.net:
Nuorgam: 77/100
Soundi:
Aiheesta muualla

Yhtyeen sivusto
”Lokki”-musiikkivideo YouTube-sivustolla
”Hieho”-musiikkivideo YouTube-sivustolla
”Kaskelotti”-musiikkivideo YouTube-sivustolla
Jari Niemelä (pikajuoksija)

Jari Juhani Niemelä (s. 14. elokuuta 1960 Karkkila) on suomalainen pikajuoksija.
Niemelä voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 1986, 1987 ja 1989. Pronssia tuli vuosina 1982, 1983 ja 1992. Kuopion SM-kisoissa 15. elokuuta 1987 juostu 46,47 oli hänen ennätyksensä, jolla hän on matkan kahdeksanneksi nopein suomalaisjuoksija . Hallissa Niemelä juoksi Kuortaneella 7. helmikuuta 1987 Suomen ennätyksen 47,45.
Seuratasolla Niemelä edusti Turun Tovereita.
Isohapero

| Isohapero |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Haperot Russula
Laji::  paludosa
Kaksiosainen nimi
 Russula paludosa  Britzelm. 

Katso myös
   Isohapero Wikispeciesissä   Isohapero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isohapero (Russula paludosa) on haperoihin kuuluva syötävä ruokasieni.
Ulkonäkö ja koko

Isohaperon lakki on 8–20 senttimetriä leveä ja kupera, joskus puolipallomainen. Väriltään se on heleän- tai verenpunainen ja vanhemmiten haalistuva. Haalistuessaan sienestä voi tulla jopa aivan valkoinen. Jalka on valkoinen, 10–15 senttimetriä pitkä ja 1,5–3 senttimetriä paksu. Malto on valkeaa ja nuorena kiinteää, mutta vanhemmiten hauraampaa. Heltat ovat hieman kellertäviä.
Ulkonäkö ja koko > Samankaltaiset lajit

Isohaperoa muistuttavia sieniä ovat kangashapero (Russula decolorans), viinihapero (Russula vinosa), tulipunahapero (Russula emetica), punajalkahapero (Russula rhodopoda) ja koivunlehtohapero (Russula intermedia). Isohaperon erottaa näistä suuren koon, miedon maun ja valkosen mallon avulla.
Kasvupaikka

Isohapero kasvaa hyvin yleisenä koko Suomessa. Sieni kasvaa kangasmetsissä, rämeillä, korpimetsissä ja tunturikoivikoissa havupuiden ja kouvun seuralaisena. Kasvuaika on heinäkuusta syyskyyhun.
Käyttö ravinnoksi

Isohapero on syötävä ruokasieni.Sen haju ja maku on mieto. Haperoa ei tarvitse ryöpätä. Sen voi joko kuivata, pakastaa tai syodä sellaisenaan.
Aiheesta muualla

Wikikirjaston Sienikirjassa on  aihe:
Laji.fi: isohapero (Russula paludosa)
Puutarha.net: Isohapero
Luontoportti: Isohapero (Russula paludosa)
Arktiset aromit: Isohapero (Russula paludosa)
Suomalaiset kauppasienet
haaparousku
kalvashaaparousku
haavanpunikkitatti
herkkutatti
isohapero
kangasrousku
kangastatti
karvarousku
kantarelli
kartiohuhtasieni
koivunpunikkitatti
korvasieni
kosteikkovahvero
kuusenleppärousku
lampaankääpä
mustatorvisieni
männynherkkutatti
männynpunikkitatti
männynleppärousku
suppilovahvero
tammenherkkutatti
rusko- ja vaaleaorakas
siitake
tryffelit
Wikikirjasto
Jamie Johnson (jääkiekkoilija)

| Jamie Johnson |
| --- | --- |
 Chris Taylor ja Jamie Johnson (oikealla ilman kypärää) vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1982 (ikä 42) Port Franks, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Dinamo Riika
Sarja:  KHL
Pelinumero:  21
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Louisiana IceGators (ECHL)   Augusta Lynx (ECHL)   Iowa Stars (AHL)   Bridgeport Sound Tigers (AHL)   Albany River Rats (AHL)   TPS (SM-liiga)   Rochester Americans (AHL)   Grand Rapids Griffins (AHL)
Jamie Johnson (s. 23. tammikuuta 1982 Port Franks, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on keskushyökkääjä, mutta voi pelata myös laitahyökkääjänä.
Johnson pelasi kauden 2008–2009 SM-liiga-joukkue TPS:ssa. Hän siirtyi Turkuun AHL-joukkue Albany River Ratsista. Kaudella 2007–2008 hän oli ollut Albanyn paras pistemies tehopistein 21 + 37 = 58.
Johnson teki TPS-kauden jälkeen sopimuksen Allsvenskanissa pelaavan Leksandsin kanssa. Hän ei kuitenkaan pelannut Leksandissa yhtäkään ottelua, sillä hän käytti sopimuksessaan olleen NHL-option ja allekirjoitti kesällä 2009 sopimuksen Florida Panthersin kanssa. Johnson pelasi kauden 2009–2010 Panthersin farmijoukkueessa Rochester Americansissa. Hän oli joukkueensa paras pistemies ja koko AHL:n pistepörssin 11. tehtyään 71 pistettä 80 ottelussa. Kesällä 2010 Detroit Red Wings teki Johnsonin kanssa sopimuksen.
Itä-Timorin vaakuna

Itä-Timorin vaakuna on yksi Itä-Timorin kansallissymboleista.
Vaakuna esiteltiin ensimmäisen kerran 18. tammikuuta 2007. Se perustuu vaakunamalliin joka esiteltiin maan ensimmäisen kerran julistautuessa itsenäiseksi 28. marraskuuta 1975. Vaakunassa on portugalinkielinen motto  "Unidade, Acção, Progresso" ("yhtenäisyys, toiminta, edistys").
Aikaisemmat vaakunat

Portugalin siirtomaavallan aikainen vaakuna 8. toukokuuta 1935 - 11. kesäkuuta 1951.
Portugalin siirtomaavallan aikainen vaakuna 11. kesäkuuta 1951 - 28. marraskuuta 1975.
Vähäisemmässä käytössä ollut Portugalin siirtomaavallan aikainen vaakuna (1935–1975)
Itä-Timorin ensimmäinen vaakuna (2002–2007)
Itä-Turkestanin itsenäisyysliike
Aiheesta muualla

Uyghur American Association
Uyghur Human Rights Project
World Uyghur Congress (Arkistoitu – Internet Archive)
The Uyghur Information Agency (Arkistoitu – Internet Archive)
East Turkistan Information Center
East Turkistan National Freedom Center (Arkistoitu – Internet Archive)
Swedish Uygur Committe (Arkistoitu – Internet Archive)
Terrorism - In the Spotlight: ETIM
Center for Contemporary Conflict: (Arkistoitu – Internet Archive) Constituting the Uyghur in U.S.-China Relations: The Geopolitics of Identity Formation in the War on Terrorism
Isohavukirva

| Isohavukirva |
| --- | --- |
 Toukkia avatussa äkämässä
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Nivelkärsäiset Hemiptera
Alalahko::  Kirvansukuiset Sternorrhyncha
Yläheimo::  Phylloxeroidea
Heimo::  Havukirvat Adelgidae
Alaheimo::  Adelginae
Suku::  Adelges
Alasuku::  Sacchiphantes
Laji::  abietis
Kaksiosainen nimi
 Adelges abietis  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Isohavukirva Wikispeciesissä   Isohavukirva Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isohavukirva (Adelges abietis) on kuuselle äkämiä muodostava pieni hyönteinen. Se kuuluu havukirvojen heimoon.
Koko ja ulkonäkö

Siivekäs isohavukirva on ruskehtavan keltainen tai kellanvihreä, sameasiipinen hyönteinen. Tuntosarvet ovat 5-jaokkeiset ja lyhyet, vaharauhasputkia ei ole. Ruumiin pituus 0,5–2,0 mm.
Kromosomiluku 2n=18.
Lähes aina havukirvat tapaa vain niiden muodostamina äkäminä. Isohavukirvan äkämä on kuusen oksassa oleva, noin 15–20 mm:n pituinen, hieman terveitä neulasia vaaleamman vihreä ja pinnaltaan pientä ananasta tai käpyä muistuttava pullistuma. Oksa jatkuu äkämän yläpuolelle. Ennen äkämän sisällä elävien kirvojen aikuistumista äkämän särmät muuttuvat usein punertaviksi. Aikuisten kirvojen kuoriuduttua äkämä kuivuu ruskeaksi ja mikäli äkämä on ympäröinyt koko oksan, myös yläpuolinen osa kuolee.
Levinneisyys

Isohavukirva esiintyy Pohjois-Afrikasta Euroopan poikki Intiaan saakka sekä Pohjois-Amerikassa, minne se on kulkeutunut Euroopasta ennen 1900-luvun alkua. Suomessa lajia tavataan laajalti Lappiin saakka