Luettelo jääkäreistä P
P > Johannes Nestor Patjas

(7. heinäkuuta 1895 Kirvu – 19. tammikuuta  1975, Helsinki) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat talollinen, Juho Paljas ja Eva Ovaska. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Lempi Aate Häsän kanssa. Patjas kävi kansakoulun ja työskenteli maanviljelijänä Kirvussa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 18. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, jossa hän haavoittui 2. heinäkuuta 1916 ja oli sen jälkeen hoidettavana ensin kenttäsairaalassa ja myöhemmin Mitaun ja Eherswalden sotilassairaaloissa. Haavoistaan parannuttuaan hänet siirrettiin 15. elokuuta 1917 pataljoonan täydennysloukkoon, josta hänet siirrettiin takaisin omaan komppaniaansa 17. lokakuuta 1917. Patjas astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 7. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 25. maaliskuuta 1918 alkaen 4. Jääkärirykmentin 11. jääkäripataljoonan 4. komppaniaan, josta hänet siirrettiin edelleen 8. huhtikuuta 1918 alkaen 6. Jääkärirykmentin 18. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Patjas osallistui sisällissodan taisteluihin Ilveksessä, Hotakassa ja Muolaalla sekä Leipäsuolla.
Patjas palveli sisällissodan jälkeen 6. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 6:ssa, joka nimettiin myöhemmin ensin Jääkäripataljoona 3:ksi ja sitten Kajaanin sissipataljoonaksi ja vihdoin Pohjanmaan jääkäripataljoonaksi. Hän toimi pataljoonassa 3. komppanian vääpelinä. Pohjanmaan jääkäripataljoonasta hänet siirrettiin 17. tammikuuta 1919 alkaen Tampereen rykmenttiin. Patjas erosi armeijasta 5. huhtikuuta 1919. ja astui 15. syyskuuta 1919 suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Pyhäjärven suojeluskuntaan. Pyhäjärvellä hän palveli 15. joulukuuta 1919 saakka, jonka jälkeen hän astui toistamiseen armeijan palvelukseen 1. tammikuuta 1920 alkaen. Hänet sijoitettiin nyt Viipurin rykmentin 8. komppaniaan, missä hän toimi aluksi koulutusaliupseerina ja lokakuusta lähtien komppanianvääpelinä. Viipurin rykmentistä hänet siirrettiin 16. helmikuuta 1921 samanlaiseen toimeen Savon jääkärirykmentin 4. komppaniaan. Armeijasta hän erosi toistamiseen 1. tammikuuta 1922 ja työskenteli sen jälkeen maanviljelijänä ja seppänä Kirvussa vuoteen 1925 saakka. Sen jälkeen hän työskenteli työmiehenä ja työnjohtajana eri rautatierakennuksilla vuoteen 1930 saakka. Vuosina 1930 – 1931 hän työskenteli työnvalvojana ja - johtajana Virtain varavankilassa ja vuosina 1931 – 1932 vartijana Lypertön varavankilassa sekä sen jälkeen Konnunsuon varavankilassa. Vuonna 1933 hänet nimitettiin ratatyömestariksi ja vuonna 1936 ratamestariksi.
Patjas osallistui jatkosotaan omatarveosaston kuormauspäällikkönä Joutsenon asemalla koko sodan ajan. Sotien jälkeen hän työskenteli edelleen ratamestarina Konnunsuon keskusvankilassa vuoteen 1950 saakka. Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Vääpeli 1. toukokuuta 1917. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.