stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Comte de Flandre/Graaf van Vlaanderenin metroasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Comte de Flandre/Graaf van Vlaanderenin metroasema Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Étangs Noirs/Zvarte Vijvers | Linja 1 | Seuraava asema: Sainte-Catherine/Sint-Katelijne |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Étangs Noirs/Zvarte Vijvers | Linja 5 | Seuraava asema: Sainte-Catherine/Sint-Katelijne |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Comte de Flandre/Graaf van Vlaanderen metro station
Käännös suomeksi
Lena Meriläinen

| Lena Meriläinen |
| --- | --- |
 Lena Meriläinen (vas.) yhdessä Olli Tolan kanssa
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. toukokuuta 1954 (ikä 70) Helsinki
Näyttelijä
Aktiivisena:  1976–
Merkittävät roolit:  Eeva Mäkimaa (Kotikatu) Lenita Pakkala (Syke)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Lena Reija Meriläinen (s. 19. toukokuuta 1954 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi erityisesti roolistaan Kotikatu-sarjan Eeva Mäkimaana ja Syke-sarjan Lenita Pakkalana.
Lena Meriläinen aikoi äitinsä Ruth Matson tavoin tanssijaksi ja opiskeli alaa myös Lontoossa, kunnes totesi kehonrakenteensa olevan ammattiin vääränlainen. Jo lapsena Tampereen Työväen Teatterin avustajarooleissa toiminut Meriläinen valmistui Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta 1977. Tämän jälkeen hän oli kiinnityksellä Turun kaupunginteatterissa vuosina 1977–1986 ja Tampereen Työväen Teatterissa 1986–1996. Hänen läpimurtorooleihinsa kuului Julia Jotaarkka Pennasen ohjaamassa Romeossa ja Juliassa, joka sai ensi-iltansa Turussa joulukuussa 1980. Romeona nähtiin Juha Muje. Näytelmää esitettiin 89 kertaa ja se sai lähes 50 000 katsojaa.
Meriläinen on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Rauta-aika (1982) Pohjolan tyttären roolissa, TV1:n sarjassa Kotikatu (1995–2012) Eeva Mäkimaan roolissa sekä sairaalasarjassa Syke (2014–) Lenita Pakkalan roolissa. Teatterin ja televisiosarjojen lisäksi hän on näytellyt kotimaisissa elokuvissa. Vuonna 1987 Meriläisellä oli Malviinan osa televisioelokuvassa Niskavuoren nuori emäntä.
Yksityiselämä

Lena Meriläinen on säveltäjä Usko Meriläisen ja tanssija Ruth Matson tytär. Meriläisen puoliso on teatteriohjaaja ja televisionsarjojen tuottaja Olli Tola. Pariskunta avioitui vuonna 1998. Lena Meriläisellä on edellisestä avioliitosta tytär, joka asui lapsuutensa isänsä kanssa.
Näyttelijäntöiden lisäksi Meriläinen tarjoaa toiminimensä turvin liikuntapalveluja, esiintymistä, konsultointia ja opetusta. Hän toimii myös Pilates-ohjaajana.
Teatterirooleja

1979: Svejk II maailmansodassa, Turun kaupunginteatteri – Kati
1979: Maailman laidalla, Turun kaupunginteatteri – Armi
1980: Romeo ja Julia, Turun kaupunginteatteri – Julia
1981: Suomen Herttua Juhana ja Neiti Kaarina, Turun kaupunginteatteri – Kaarina
1981: Pessi ja Illusia, Turun kaupunginteatteri – Illusia
1981: Lauluja Faidralle, Turun kaupunginteatteri – Aricia
1984: Virran viemä, tuulen tuoma, Turun kaupunginteatteri – palvelijatar
1987: Suljetut ovet, Impulssi-ryhmä
1988: Anna Karenina, Tampereen Työväenteatteri
1991: Turmiolan Tommi, Tampereen Työväenteatteri – äiti / tarjoilija
1997: Kaljaa, lätkää, rakkautta, Ravintola Nyyrikki
Filmografia > Elokuva

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2000 | Hylätyt talot, autiot pihat | Liisa Jurvanen |
| 2001 | Perinteinen 60 km | äiti |
| 2003 | Hymypoika | Samin äiti |
| 2008 | Blackout | Hanna Kajaste |
| 2012 | Härmä | Välitalon emäntä |
| 2018 | Veljeni vartija  | psykiatri |
| 2021 | Syke-elokuva: Hätätila | Lenita Pakkala |
|  | Syke: Särkynyt sydän | Lenita Pakkala |
Filmografia > Televisio

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1976 | Kaksi ruplan rahaa | tyttö |
| 1977 | Joki-Jussin pojat |  |
| 1977 | Tykkimies Kauppalan viimeiset vaiheet | Sinikka |
| 1982 | Rauta-aika | Pohjolan tytär |
| 1982 | Suomi vaarassa | konsulentti Diana Digital |
| 1983 | Köyhyydestä kurjuuteen | Laila |
| 1983 | Suomalaisia tähtihetkiä |  |
| 1983 | Koettakaa vedellä, vastasi palopäällikkö | murretutkija |
| 1986 | Huh hellettä! | Terhi Aholampi |
| 1987 | Pintaliitäjät |  |
| 1987 | Niskavuoren nuori emäntä | Malviina Multia |
| 1989 | Pentti Haanpää | Paavolaisen nainen |
| 1989 | Saastamoisen poika | Sanna Tunturi |
| 1989 | Katso naamion taa | Kristiina Andersson |
| 1990 | Aaveita ja valkoisia valheita |  |
| 1991 | Matkalaukkukostaja | Marjatta Hujanen |
| 1993 | Jäähyväiset rakkaimmalle | Taina Sipilä |
| 1995–2012 | Kotikatu | Eeva Mäkimaa (o.s. Virtanen) |
| 2002 | Jatulintarha | Jaana |
| 2010 | Hiphop Hamlet | Raija |
| 2014– | Syke | Lenita Pakkala |
| 2018 | Keisari Aarnio | Sirkka Koskiranta-Niemi |
| 2018 | Ivalo | Satu Kela |
Aiheesta muualla

Lena Meriläinen Elonetissä.
Lena Meriläinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lena Meriläisen profiili Näyttelijäliiton sivuilla
Lena Meriläisen profiili Helsingin freelancenäyttelijöiden sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Susanna Mikkonen

| Susanna Mikkonen |
| --- | --- |
 Susanna Mikkonen Päätalopäivillä 6. heinäkuuta 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Marjut Susanna Mikkonen
Syntynyt: 30. tammikuuta 1968 (ikä 56) Taivalkoski
Näyttelijä
Aktiivisena:  1989–
Merkittävät roolit:  Hanna  (Valkoinen kaupunki) Liisa Salo  (Salatut elämät)
Palkinnot
 Paras naispääosa (Jussi, 2007) 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb
Elonet
Marjut Susanna Mikkonen (ent. Anteroinen[lähde? ], s. 30. tammikuuta 1968 Taivalkoski) on suomalainen näyttelijä ja teatteritaiteen maisteri. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Valkoinen kaupunki, josta hänet palkittiin parhaan naispääosan Jussilla vuonna 2007, ja Päätalo, jossa hän näytteli Kalle Päätalon toista vaimoa ja innoittajaa Leenaa.
Televisiossa Mikkonen on tullut tutuksi Elisabethin roolista televisiosarjassa Kumman kaa. Vuosina 2010–2014 hän näytteli Liisa Saloa draamasarjassa Salatut elämät. Hän vieraili sarjassa myös huhti–toukokuussa 2017. Nelosen sääankkurina hän toimi vuosina 1998–2008.
Mikkosella on yksi poika.
Näyttelyt

2018 Gumbostrand Konst & Form, Sipoo
2016 Cafe Fleuristen joulukuun taidenäyttely, Helsinki
2015 Heijastumia, yksityisnäytely, Suomenlinnan kirjasto, Helsinki
2015 Kulkee aikojen läpi, yksityisnäyttely, Café Aalto, Akateeminen kirjakauppa, Helsinki
2015 Sielu ei nuku, Galleria Patina, Jyväskylä
2014 Taigaa, Galleria Ari, Mikkeli
2014 Art meets Apartment, Helsinki
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1989 | Insiders | Iltalehden toimittaja |
| 1996 | Elämä lyhyt, Rytkönen pitkä | Sorjosen kihlattu |
| 1998 | Maisteri | Tiina Tuulispää |
| 2002 | Kymmenen riivinrautaa | Sorjosen vaimo |
| 2003 | Hymypoika |  |
| 2005 | Paha maa | rehtori |
| 2006 | Valkoinen kaupunki | Hanna |
| 2008 | Päätalo | Leena Päätalo |
| 2009 | Toinen jalka haudasta | Riia |
| 2011 | Likainen pommi | PD:n äiti |
| 2014 | Parittomat | Marjut |
Filmografia > Lyhytelokuvat

| Vuosi | Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1998 | Vita nuova | lentoemäntä |
| 2007 | Perintölakana |  |
| 2008 | Totuus vai tehtävä | Minna |
| 2010 | Onni |  |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1992 | Edessä lupaava tulevaisuus | Kati |
| 1997 | Tumma ja hehkuva veri | opettaja |
| 1997 | Kotikatu | Christina |
| 2003 | Irtiottoja | Hanna |
| 2003–2005 | Kumman kaa | Elisabeth Mansikkamäki |
| 2006 | Rikospoliisi ei laula | sosiaalivirkailija Varjonen |
| 2009 | Nenäpäivä-show | Meteorologi Heli Kukkapuro |
| 2010–2014, 2017 | Salatut elämät | Liisa Salo |
| 2011 | Enon opetukset | kirjaston asiakas |
| 2016 | Ihon alla | Meri Alanko |
| 2017 | Syke | Meiju |
| 2018 | Pihlajasatu | Liisa Salo |
| 2019 | Aallonmurtaja | naissijoittaja |
| 2023 | Maria Kallio | Camilla Taskinen |
Aiheesta muualla

Susanna Mikkonen Elonetissä.
Susanna Anteroinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Susanna Mikkonen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Susanna Mikkosen profiili Näyttelijäliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Susanna Mikkosen kotisivut
Rinna Paatso

Rinna Pauliina Paatso (s. 5. elokuuta 1969 Turku) on suomalainen näyttelijä ja radiojuontaja. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulun näyttelijälinjalla vuosina 1988–1992. Hän työskentelee freelancenäyttelijänä pääkaupunkiseudun teattereissa. Radio Novalla Paatso on juontanut Vapaalla ja viihteellä -ohjelmaa.
Aikaisemmin Paatso on esiintynyt myös muualla Suomessa teattereissa, esimerkiksi Turun kaupunginteatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa sekä Oulussa Meri Oulun kulttuuriseuran kesäteatterissa Toppilan Möljällä. Lisäksi hänellä on useita vierailuja eri televisiosarjoissa ja hänen ääntään on kuultu monissa piirros- ja animaatioelokuvissa. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Kymmenen riivinrautaa ja V2 – Jäätynyt enkeli sekä televisiosarjoissa Salatut elämät ja Tappajan näköinen mies. Hänen äänensä on tuttu muun muassa Toy Story -elokuvista Andyn äidin roolissa.
Rinna Paatso on näyttelijöiden Liisa ja Ilari Paatson tytär. Myös hänen tyttärensä Sanni Paatso on näyttelijä.
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1977 | Meille tulee vauva | Maarit |
| 1988 | Uimataidoton | Anna |
| 1990 | Pirunnyrkki |  |
| 1992 | Tapulikylä | Carita Penander |
| 1995 | Rillumarei ja reipastamenoa |  |
| 1996 | Kotikatu | tullivirkailija |
| 1997 | Sydän toivoa täynnä | Pia Kymäläinen |
| 1998 | Big Bang | Toimittaja |
| 1998 | Ihmeidentekijät | Paula Hiirikallio |
| 1999–2000 | Salatut elämät | Minde Messenius |
| 2000 | Hyvät neuvot kalliit | Krika Heinälä |
| 2001 | Korkeajännitystä – eli sähköä kotiin kuljetettuna | Janhukaisen puoliso Merja |
| 2000–2002 | Parhaat vuodet | Paula Hiirikallio |
| 2002 | Kymmenen riivinrautaa | Tarja Salokorpi |
| 2002 | Paholaisen tytär | Erkkilän ex-vaimo |
| 2002 | Tummien vesien tulkit | Mari |
| 2003 | Kuumia aaltoja | Leena |
| 2003 | Kaverille ei jätetä | Stina |
| 2006 | Mogadishu Avenue | alusvaatemyyjä |
| 2007 | Team Ahma | nainen |
| 2007-2010 | Winx-klubi | Faragonda |
| 2010 | Naisia kaupungilla | Rebekka |
| 2010 | Yksi lensi yli Marin pesän |  |
| 2011 | Enon opetukset | ambulanssikuski |
| 2011 | Tappajan näköinen mies | Ksenja Gudajev |
| 2011 | Moska | Essi Jormakka |
| 2012 | Kotikatu | Raija |
| 2012 | Maailma on valmis | neuvolan terveydenhoitaja |
| 2013–2014 | Kansanmies | Liina |
| 2016 | Syke | Leena Järvenpää |
| 2020 | Salatut elämät | Ritva Ryynänen |
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1989 | 1249 km | autotyttö |
| 2000 | Terveisiä Pc:stä |  |
| 2002 | Kymmenen riivinrautaa | Tarja Salokorpi |
| 2007 | V2 – Jäätynyt enkeli | Jaana |
| 2010 | Napapiirin sankarit | Marjukan kaveri |
| 2014 | Risto Räppääjä ja liukas Lennart | Poliisi |
| 2015 | Orkesteri: The Everlast | Poliisi |
| 2016 | Risto Räppääjä ja yöhaukka | naispoliisi Anita Petkel |
Aiheesta muualla

Rinna Paatso Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Rinna Paatso Elonetissä.
Commercial Crew Program

Nasan ensimmäiset astronautit, jotka osallistuvat ensimmäisille CCP-lennoille. Vasemmalta alkaen: Sunita Williams, Josh Cassada, Eric Boe, Nicole Aunapu Mann, Chris Ferguson, Doug Hurley, Bob Behnken, Mike Hopkins ja Victor Glover.
Commercial Crew Program (CCP) on Nasan ohjelma, jossa tehdään miehitettyjä lentoja Maasta  matalalle Maan kiertoradalle ISS:lle ja takaisin. Palveluntoimittajia siinä ovat SpaceX ja Boeing.
Ohjelmassa käytettävät suorituskyvyt kehitettiin osin ja sertifioitiin Commercial Crew Development (CCDev) -ohjelmassa. Commercial Orbital Transportation Services (COTS) ja Commercial Resupply Services (CRS) ovat vastaavat ohjelmat miehittämättömille rahtilennoille.
SpaceX

SpaceX suorittaa lentonsa Crew Dragonilla ja laukaisee sen Falcon 9:llä. Molemmat ovat SpaceX:n omia.
Viimeinen CCDev-lento, miehitetty lento ISS:lle, päättyi onnistuneesti 2. elokuuta 2020, joten SpaceX saattoi siirtyä CCP-ohjelman lentoihin, alkaen SpaceX Crew-1:stä.
Boeing

Boeingin alus on sen uusi CST-100 Starliner. Rakettina on Boeingin ja Lockheed Martinin yhteisyritys United Launch Alliancen Atlas V. Elokuussa 2020 Starlinerin testaus CCDev-ohjelmassa on kesken.
Lennot

| Kantoraketti ja alus | Lento | Kuvaus | Miehistö | Päiväys | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Falcon 9 Block 5 ja Crew Dragon | SpaceX Crew-1 | TBA |  Michael S. Hopkins, NASA  Victor J. Glover, NASA  Soichi Noguchi, JAXA | 2020 | TBA |
| Falcon 9 Block 5 ja Crew Dragon | SpaceX Crew-2 |  |  Shane Kimbrough (NASA)  Megan McArthur (NASA)  Akihiko Hoshide (JAXA)  Thomas Pesquet (ESA) | 2021 | TBA |
| Falcon 9 Block 5 ja Crew Dragon | SpaceX Crew-3 |  |  Thomas Marshburn (NASA)  Raja Chari (NASA)  Kayla Barron (NASA)  Matthias Maurer (ESA) | 2021 | TBA |
| Atlas V ja CST-100 Starliner | Boeing Starliner-1 | TBA |  Sunita Williams  Josh Cassada  Thomas Pesquet  Andrei Borisenko | TBA | TBA |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Commercial Crew Program - NASA
Chloé Zhao

| Chloé Zhao |
| --- | --- |
 Chloé Zhao vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1982 (ikä 42) Peking, Kiina
Ammatti:  elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Nomadland (2020) Eternals (2021)
 Nimikirjoitus
Palkinnot
 Parhaan ohjauksen Oscar  2020 Nomadland  Parhaan elokuvan Oscar  2020 Nomadland 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Chloé Zhao (kiin. 赵婷, Zhào Tíng; s. 31. maaliskuuta 1982 Peking, Kiina) on kiinalainen Oscar-palkittu elokuvantekijä, joka on tehnyt uraansa Yhdysvalloissa. Hän aloitti uransa independent-elokuvissa, ja hän voitti Nomadlandista toisena naisena parhaan ohjauksen Golden Globen ja parhaan ohjauksen Oscarin.
Nuoruus ja opiskelu

Zhao Ting syntyi Pekingissä vuonna 1982. Hänen isänsä oli terästehtaan johtaja ja hänen äitinsä työskenteli sairaalassa ja esiintyi kansan vapautusarmeijan seurueessa. Zhao oli teininä kapinallinen ja opiskeli laiskasti. Hän piirsi mangaa, kirjoitti fanifiktiota ja kävi elokuvissa. Wong Kar-wain Happy Together oli käänteentekevä kokemus, ja sen hän katselee edelleen ennen uuden elokuvan tekemistä.
Zhao oli 15-vuotias, kun hänet lähetettiin sisäoppilaitokseen Englantiin. Hän kuitenkin itse haaveili Yhdysvalloista ja päätyi opiskelemaan politiikan tutkimusta Mount Holyoke Collegeen. Siellä Zhao suoritti alemman korkeakoulututkinnon, mutta neljä vuotta politiikkaa oli tarpeeksi ja collegen jälkeen hän työskenteli muun muassa baarimestarina.
Ura

Zhao muutti vuonna 2010 New Yorkiin ja aloitti opintonsa New Yorkin yliopiston alaisessa Tisch School of the Artsissa. Siellä hän teki muun muassa ensimmäisen lyhytelokuvansa, Daughters, joka sai ensi-iltansa Clermont-Ferrandin lyhytelokuvajuhlilla. Elokuva palkittiin muun muassa Palm Springsin lyhytelokuvajuhlien parhaan opiskelijaelokuvan palkinnolla.
Zhao valmisteli opinnäytetyötänsä, kun hän teki valmiiksi ensimmäisen täyspitkän elokuvansa, Songs My Brothers Taught Me. Se kertoo Pine Ridgen reservaatista asuvasta kapinallisesta teini-ikäisestä. Ensi-iltansa elokuva sai Sundancen elokuvajuhlilla 2015, ja sitä esitettiin myös Cannesin elokuvajuhlien ”Quinzaine des Réalisateurs” -sarjassa. Songs My Brothers Taught Me toi Zhaolle parhaan ensimmäisen elokuvan Independent Spirit -palkintoehdokkuuden.
Zhao sai idean toiseen elokuvaansa Pine Ridgen reservaatissa, missä hän vieraili muutamia kertoja ensimmäisen elokuvansa jälkeen. Hän tutustui siellä nuoreen cowboyhyn, Brady Jandreauun, josta hän halusi tehdä elokuvan. Jeandreau loukkaantui huhtikuussa 2016, ja tästä Zhao jalosti elokuvansa, jonka pääosassa on cowboy, joka yritää päästä takaisin hevosen selkään vakavan rodeo-onnettomuuden jälkeen. Fakta ja fiktio sekoittuvat elokuvassa, sillä siinä näyttelevät Jeandreaun lisäksi tämän sisko ja äiti. The Rider sai ensi-iltansa vuonna 2017 Cannesin ”Quinzaine des Réalisateurs” -sarjassa, minkä taide-elokuvapalkinnon elokuva myös sai. Zhao sai parhaan ohjaajan ehdokkuuden Independent Spirit -palkintogaalaan ja itse elokuva parhaan elokuvan ehdokkuuden. The Rider pääsi myös lopulta teatterilevitykseen Sony Pictures Classicsin kautta, ja National Society of Film Critics valitsi sen vuoden 2018 parhaaksi elokuvaksi.
Kolmanteen elokuvaan Zhao sai inspiraation Jessica Bruderin kirjasta Nomadland: Surviving America in the Twenty-First Century. Sen päähenkilö Fern menetti miehensä ja omaisuutensa maailmanlaajuisen taantuman takia. Fern päättää elää pakettiautossansa, tehdä kausitöitä ja tutustua Yhdysvaltain maaseudun erämaihin. Nomadlandin ensi-ilta oli vuonna 2020 Venetsian elokuvajuhlilla, missä se myös sai festivaalin pääpalkinnon, Kultaisen leijonan. Elokuva on palkittu useita kertoja myös sen jälkeen, ja Golden Globe -gaalassa se sai muun muassa parhaan draamaelokuvan ja parhaan ohjauksen palkinnot. Zhao oli vasta toinen nainen, joka palkittiin ohjauksen Golden Globella. Ensimmäinen oli Barbra Streisand vuonna 1984. Elokuva oli vuoden 2021 Oscar-gaalan palkituin elokuva, joka voitti kolme merkittävimmistä oscareista, mukaan luettuna paras elokuvan ja paras ohjauksen oscarin.
Vuonna 2018 julkistettiin, että Zhao valittiin ohjaamaan Marvel Comicsin Ikuisista kertovan elokuvan Eternals. Zhao sai suuren budjetin elokuvaan vapaat kädet, ja elokuva sai ensi-iltansa marraskuussa 2021.
Commercy

| Commercy |
| --- | --- |
 Château de Commercy (Château Stanislas)
 vaakuna
 Commercy
 Koordinaatit: 48°45′43″N, 5°35′34″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Meuse
Arrondissementti:  Commercy
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  35,4 km²
Väkiluku (2016):  5 673 
 – Väestötiheys:  160 as./km²
Kunnan numero:  55122
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Commercy on kunta Pohjois-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Meusejoen varrella.
Château de Commercy loiston päivinään
Commercy eli kulta-aikaansa 1700-luvulla. Vuonna 1744 Lothringenin herttua Stanisław Leszczyński, joka oli syrjäytetty Puola-Liettuan kuningas Stanislaus I, asettui Commercyyn. Hän teki paikallisesta linnasta yhden kuninkaallisista palatseistaan Lorrainessa. Linna oli Château de Commercy (myös Château Stanislas). Se oli rakennettu aiemmin samalla paikalla olleen 1100-luvulla valmistuneen keskiaikaisen linnan paikalle. Nykyisen muotonsa linna sai vuonna 1708. Stanisław Leszczyńskin kuoltua vuonna 1766 alkoi linnan rappio. Lopulta kasarmeiksi muutettu linna paloi vuonna 1944. Sen kunnostustyöt aloitettiin vuonna 1957, ja linna avattiin uudelleen vuonna 1972.
Madeleines de Commercy
Kaupunki on tunnettu Madeleine-leivoksistaan (Madeleines de Commercy). Leivonnaisen reseptin sanotaan olevan Lothringenin herttua Stanisław Leszczyńskin leipurin kehittämä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Commercy Wikimedia Commonsissa
Commewijne

| Commewijne |
| --- | --- |
 Commewijnen sijainti punaisella
Valtio:   Suriname
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Nieuw Amsterdam
Pinta-ala:  5353 km²
Väkiluku (2012):  31 420
Commewijne on yksi Surinamen kymmenestä piiristä. Sen pinta-ala on 5 353 km2 ja väkiluku oli vuonna 2012 31 420. Piirin pääkaupunki on Nieuw Amsterdam. Piirin talous perustuu pääasiassa maanviljelyyn ja alueella on suuret plantaasiviljelmät.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Commewijne Wikimedia Commonsissa
Surinamen piirit
Brokopondo
Commewijne
Coronie
Marowijne
Nickerie
Para
Paramaribo
Saramacca
Sipaliwini
Wanica
Esa-Matti Long

| Esa-Matti Long> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1969
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Esa-Matti Pölhö
Aktiivisena:  1996–
Aiheesta muualla
IMDb
Esa-Matti Long (ent. Pölhö, s. 1969 Mikkeli) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1996.
Longilla on kiinnitys Suomen Kansallisteatteriin, jossa hän on esiintynyt muun muassa Juhanina Seitsemässä veljeksessä 1997 ja Vanhalana Tuntemattomassa sotilaassa 2007. Hänen ensimmäinen roolinsa Kansallisessa oli nuoren Alan Strangin rooli Peter Shafferin näytelmässä Equus vuonna 1996. 2000-luvun puolivälissä hän vieraili kahteen otteeseen ohjaajana Koko-teatterissa. Televisiossa Long on esiintynyt muun muassa sarjoissa Salatut elämät, Alamaailma-trilogia: Lakimies ja Roba.
Teatterirooleja > Suomen Kansallisteatteri

1996: Equus – Alan Strang
1996: Kalevala – Lemminkäinen
1997: Seitsemän veljestä – Juhani
1999: Woyzeck – Woyzeck
1999: Godot – Estragon
1999: Hamlet – Hamlet
2003: Riivaajat – Stavrogin
2005: Kuningas Lear – Cornwallin herttua
2005: Viettelysten vaunu – Steve Hubbell
2005: Virhe – Sundman
2007: Tuntematon sotilas – Vanhala
2008: Othello – Lodovico
2008: Kaukana paha maailma – Aapo
2009: Platonov – Nikolai Triletski
2010: Mr. Vertigo – Slim-eno
2010: Ihmisvihaaja – Clitandre
2012: Fedja-setä, kissa ja koira – posteljooni Petškin
2016: Juurihoito – Pekka Kirnuvaara
2019: Kohtauksia eräästä avioliitosta – Johan
Teatterirooleja > Ryhmäteatteri

2000: Eläviä ja kuolleita
Teatteriohjauksia

2003: Metsä, Koko-teatteri
2004: Niin kauas kuin lunta riittää, Koko-teatteri
Filmografia > Elokuvat ja lyhytelokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1997 | Kersantin kunnia | Tykkimies Korpela |
| 1998 | Vastanaineet | Ambulanceman |
| 1999 | Suuri peli, korkeat panokset | Rudolf Walden |
| 2000 | Kuningas Hidas | Priest |
| 2001 | Ampiaispaini | Petteri Pajunen |
| 2009 | Tuntematon sotilas | Vanhala |
| 2011 | Tunarit |  |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1996 | Sergein totuus | Ingman |
| 1997 | Jäänmurtaja | Vihollispelaaja |
| 1997 | Tähtilampun alla | Kalle Heller |
| 1999 | Ihana mies | Vertti |
| 2000 | Salatut elämät | Toivo Karhu |
| 2002 | Tummien vesien tulkit | Risto Mäkynen |
| 2004 | Kumman kaa | Kaitsu |
| 2005 | Kylmäverisesti sinun |  |
| 2006 | Uudisraivaaja | työhaastattelija |
| 2008, 2009 | Kotikatu | Ilkka |
| 2009 | Helppo elämä | siviilipoliisi |
| 2010 | Virta | Jarno Backman / tukun työntekijä |
| 2011 | Alamaailma-trilogia: Lakimies | Risto Lindgren |
| 2012 | Roba | Ville Säteri |
| 2018 | Keisari Aarnio | Reijo Kaunisto |
| 2018 | Sorjonen | Mastolecin talouspäällikkö |
| 2022 | Helsinki-syndrooma | Matti Puronen |
Aiheesta muualla

Esa-Matti Long | Kansallisteatteri (Arkistoitu – Internet Archive)
Esa-Matti Long IMDb:ssä
Esa-Matti Long Elonetissä
Esa-Matti Pölhö IMDb:ssä
Esa-Matti Pölhö Elonetissä
Claude-Joseph Azéma

Claude-Joseph Azéma (5. heinäkuuta 1943 Vailhauquès – 6. syyskuuta 2021) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Montpellier’hen 29. kesäkuuta 1969, ja hänet nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Murconan titulaaripiispaksi 22. toukokuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Guy Marie Alexandre Thomazeau, jota avustivat Jean-Pierre Bernard Ricard ja Robert Léon Wattebled.
Lentopallon Mestaruusliigakausi 2014–2015

| Lentopallon Mestaruusliigakausi 2014–2015 |
| --- | --- |
Järjestyksessä:  5.
Miehet
Joukkueita:  12
Uudet joukkueet:  Liiga Särkät LEKA Volley
Runkosarja
Runkosarja alkoi:  27. syyskuuta 2014
Runkosarja päättyi:  10. maaliskuuta 2015
Voittaja:  Vammalan Lentopallo
Eniten pisteitä:   Mart Tiisaar (LEKA Volley)
Pudotuspelit
Päiväys:  13.3. – 18.4.
Mestari:  Kokkolan Tiikerit
Hopeaa:  Hurrikaani-Loimaa
Pronssia:  Vammalan Lentopallo
Liigakarsinta
Nousija(t):  ei nousijoita
Putoaja(t):  ei putoajia
Naiset
Joukkueita:  10
Uudet joukkueet:  LP-Vampula Pölkky Kuusamo
Runkosarja
Runkosarja alkoi:  27. syyskuuta 2014
Runkosarja päättyi:  22. helmikuuta 2015
Voittaja:  LP Viesti Salo
Eniten pisteitä:   Mercy Moim (Liigaploki)
Pudotuspelit
Päiväys:  27.2. – 2.4.
Mestari:  LP Viesti Salo
Hopeaa:  LP Kangasala
Pronssia:  HPK Naiset
Liigakarsinta
Nousija(t):  Mesto, Tampere
Putoaja(t):  ei putoajia
Lentopallon Mestaruusliigan kausi 2014–2015 käynnistyi 27. syyskuuta 2014 sekä miesten että naisten osalta.