stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vuoroin vieraissa, Maria Veitola
Jaksot

| Jakso | Julkaisu MTV Katsomossa | Julkaisu C Moressa, Ensiesitys MTV3:lla | Julkisuuden henkilö(t) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 25. lokakuuta 2022 | 26. lokakuuta 2022 | Sanna Marin |
| 2 | 27. lokakuuta 2022 | 7. marraskuuta 2022 | Ville Galle |
| 3 | 1. marraskuuta 2022 | 21. marraskuuta 2022 | Kaija Koo |
| 4 | 3. marraskuuta 2022 | 23. marraskuuta 2022 | Jere Karalahti |
| 5 | 8. marraskuuta 2022 | 26. marraskuuta 2022 | Hannele Lauri Eija Vilpas |
| 6 | 10. marraskuuta 2022 | 27. marraskuuta 2022 | Mikko Leppilampi |
| 7 | 15. marraskuuta 2022 | 28. marraskuuta 2022 | Alma |
| 8 | 17. marraskuuta 2022 | 10. joulukuuta 2022 | Jani Toivola |
| 9 | 22. marraskuuta 2022 | 11. joulukuuta 2022 | Jutta Larm Juha Larm |
| 10 | 24. marraskuuta 2022 | 20. joulukuuta 2022 | Pia Nykänen |
Aiheesta muualla

Sarjan jaksot MTV Katsomo -suoratoistopalvelussa (Arkistoitu – Internet Archive)
Ohjelman traileri MTV Katsomon YouTube-kanavalla
Ryan Sheckler

Ryan Sheckler vuonna 2008.
Ryan Allen Sheckler (s. 30. joulukuuta 1989 San Clemente, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ammattilaisrullalautailija. Ryan siirtyi ammattilaiseksi ollessaan 13-vuotias ja on voittanut monia palkintoja. Ryan Sheckler on esiintynyt pääosassa omassa Life of Ryan -tositelevisiosarjassaan MTV:llä.
Yksityiselämä

Sheckler syntyi San Clementessä, Kalifornian osavaltiossa. Hänellä on kaksi nuorempaa veljeä, Shane ja Kane. Hänen perheeseensä kuuluu myös manageri-äiti Gretchen ja isä Randy, jotka ovat eronneet.
Ensimmäisen kerran Sheckler nousi isänsä skeittilaudalle ollessaan vasta puolentoista vuoden ikäinen. Kolme vuotta hän kantoi skeittilautaa aina mukanaan, kunnes hän pyysi neljävuotiaana itselleen oman ensimmäisen lautansa.
Ura

Sheckleristä tuli 13-vuotiaana ammattilainen voitettuaan X Games -nimisen kisatapahtuman vuonna 2003. Samana vuonna hän voitti myös Gravity Games-, Vans Triple Crown- ja Slam City Jam -kilpailut. Ryan Sheckler on ansioitunut myös CASL (California Amateur Skateboarding League) -seurassa, johon hän liittyi kesällä 1995. Sheckler on tehnyt ennätyksen voittamalla kolme AST Dew Touria peräkkäin.
Vuonna 2008 Sheckler voitti X Games -kisat toisen kerran. Kahdeksantoistavuotiaana Sheckler saavutti neljännen sijan Maloof Cup -kilpailussa. Sheckler voitti kolmannen kerran X Gamesin vuonna 2010.
Life of Ryan

Life of Ryan on MTV:llä esitetty tositelevisiosarja, joka seuraa Shecklerin elämää. Sarjan nimi on saanut vaikutteita Monty Python -ryhmän elokuvasta Brianin elämä (Life of Brian).
Sarjaa on tehty kolmen tuotantokauden verran. Ensimmäisen tuotantokauden esittäminen alkoi Yhdysvalloissa elokuussa 2007, toinen tuotantokausi tammikuussa 2008 ja kolmas tuotantokausi tammikuussa 2009. Kahden ensimmäisen kauden aikana jaksoja on ilmestynyt yhteensä 23, ja yhden jakson pituus on 22 minuuttia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ryan Sheckler Wikimedia Commonsissa
Virallinen kotisivu
MTV: Life Of Ryan - Ryan Shecklerin esittely[vanhentunut linkki]
Life of Ryan IMDb-sivustolla
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Mika Ilmén

| Mika Ilmén> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. huhtikuuta 1971 (ikä 53) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Vapaaottelija
Lempinimi:  Immu
Aktiivisena:  1999–2006
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  brasilialainen jujutsu, paini, nyrkkeily
Seura:  Alliance Helsinki GB Gym
Tilastot
Ottelut:  11
Voitot:  3
– tyrmäyksellä:  2
– päätöksellä:  1
Tappiot:  8
– tyrmäyksellä:  1
Mika Ari Juhani ”Immu” Ilmén (s. 30. huhtikuuta 1971) on entinen rikoksesta tuomittu moottoripyöräkerholainen, kuntosali- ja vahtimestariyrittäjä sekä vapaaottelija. Ilmén on vankeustuomionsa jälkeen luonut uraa omaelämäkertakirjallisuuden parissa. Hänen ensimmäinen kirjansa, Immu, oli myyntimenestys vuonna 2019. Syksyllä vuonna 2021 ilmestyi Immu: Vanki numero 1861 ja vuonna 2022 lokakuussa julkaistiin kolmas kirja, Immu: Pokevuodet.
Vuonna 2010 Ilmén esiintyi päähenkilönä Jimin tositelevisiosarjassa Sali, jossa tutustuttiin vapaaotteluun ja sen harrastajiin.
Ilmén on Cannonball MC:n entinen asekersantti, ja hän sai kymmenen vuoden vankeusrangaistuksen vuonna 2014 törkeästä huumausainerikoksesta. Tuomionsa hän suoritti Helsingin vankilassa. Ilmén vapautui vuonna  2018.
Teokset

Ilmén, Mika: Immu.  Bazar, 2019.  ISBN 9789522797858
Ilmén, Mika: Immu: Vanki numero 1861.  Bazar, 2021.  ISBN 9789523763104
Ilmén, Mika: Immu: Pokevuodet.  Bazar, 2022.  ISBN 9789523766563
AOI House

Aoi House on Adam Arnoldin käsikirjoittama ja Shiein (oik. Carmela Doneza) kuvittama yhdysvaltalainen mangasarja.
Aoi House edustaa ns. original english language mangaa eli lyhyemmin OEL- mangaa. Rakenteeltaan se on shōnen- ja haaremi-tyylinen.
Sarjakuvassa on lukuisia viittauksia ja parodioita. Esimerkiksi Mobile Suit Gundam F91 on cosplay- kilpailun voittajan nimessä "Nubile Suit Condam"
Tarina kertoo kahdesta kaveruksesta, Alexista ja Sandysta, jotka ovat tavallisia opiskelijapoikia. He päätyvät asumaan viiden villin yaoi-fanitytön luo. Elle on tiukkapipo, Nina ylirento, Jessica harrastaa flirttailua, Maria on ujo lukutoukka ja Morgan on muuten vain pähkähullu. Kaiken lisäksi Sandyn lemmikkihamsteri Echiboo järjestää erilaisia tempauksia, joista pojat joutuvat useasti pulaan. Alex ja Sandy ovat jo valmiita eroamaan, mutta silloin kerhon jäsenmäärä jää kahta vajaaksi ja kerho jouduttaisiin lakkauttamaan. Yaoi-tytöt eivät aio sallia sitä.
Alexis "Alex" Roberts

Alex on selvästi kämppäkaveri- ja kaveriparin Alex ja Sandy johtajahahmo. Hänellä on pitkät hiukset, joita hän pitää poninhännällä. Morgan pitää kahdessa ensimmäisessä osassa Alexista kovasti, mutta Alex ei ole hänestä kovin kiinnostunut. Toisen osan lopussa Morgan antaa Alexille joululahjaksi tekemänsä pipon. He alkavat seurustella. Neljännessä osassa, jossa kerrotaan Morganin ja Alexin yliopiston jälkeisestä elämästä, he ovat menneet naimisiin ja heillä on lapsia.
Sandy Grayson

Sandy on pulleampi ja reilusti nörtimpi kuin Alex. Hänen huoneensa on täynnä mangaa, animea ja tietokoneisiin liittyviä asioita. Sandy rakastaa Sailor Moonia, ja vertaa lähes kaikkea kuten muuttoansa Alexin kanssa AOI Houseen manga- ja animesarjoihin. Hän on ihastunut Jessicaan, mutta on neljännessä osassa naimisissa Marian kanssa ja heillä on lapsia. Hän ja Maria omistavat kirjakaupan.
Echiboo

Echiboo on japania ja tarkoittaa "perverssiä pierua". Echiboo pitää pikkuhousuista ja saa Alexin ja Sandyn pulaan jos toiseenkin sen takia. Neljännessä osassa Echiboosta on tullut filmitähti, "Echibond". Echiboo on vilkas ja nappaa aina koulun opettajan peruukin.
Elle Mathers

Elle on kerhon puheenjohtaja. Hänellä on rahaa kuin roskaa, eikä hän pelkää näyttää sitä. Elle ei aluksi pitänyt Alexista ollenkaan, mutta kun he suutelivat vahingossa ostarilla, hän ihastui Alexiin ja oli jonkin aikaa aivan sekaisin. Kolmannessa osassa hän ymmärsi, ettei rakastanut Alexia oikeasti, ja palautui taas omaksi, tiukkapipoiseksi itsekseen. Neljännessä osassa hänestä on tullut näyttelijätär, ja hän on "Echibond-tyttö". Ellen kämppis on Jessica.
Morgan McKnight

Morgan on ihastunut Alexiin ja on hänessä lähes koko ajan kiinni. Toisen osan lopussa Morgan kysyy neuvoa Oniisanilta, mitä antaisi Alexille lahjaksi, että tämä huomaisi hänetkin. Oniisan käski Morganin antaa jotain, joka tulisi sydämestä  ja jossa olisi sanoma. Niin Morgan antaa Alexille itsetekemänsä pipon.
Morgan rakastaa karkkia ja muita herkkuja. Ellen mielestä Morganille ei saisi antaa karkkia ennen ostarille menoa, sillä muuten hän on Pez-humalassa loppupäivän. Kolmannessa osassa tytöt pitivät Yaoi-paneelin Hatsuconissa, jolloin Elle heitti eräälle tytölle karkkipussin. Kun Morgan näki sen, hän syöksyi pussin perään. Morganin kämppis on Nina.
Nina Parker

Nina on kaikkein rennoin tytöistä ja luultavasti koko talossa. Hän harrastaa taitouintia. Nina on myös ahkera tupakoija. Elle ei anna Ninan polttaa muualla kuin hänen ja Morganin huoneessa ja ulkona. Nina ei muista tai halua muistaa tätä sääntöä ja sytyttää tupakan silloin tällöin sisällä. Tällöin joku muistuttaa häntä säännöstä tai sitten Elle saa raivokohtauksen. Nina kuittaa asian huolettomalla "Hups, aina minä unohdan" -tokaisulla.
Nina ei välitä juurikaan pojista eikä oikeastaan häpeä olla puolialastomana heidän edessään. Tämä ilmenee ensimmäisessä kirjassa, kun Alex ja Sandy etsivät Echiboota Marian huoneesta. Maria säikähtää näkiessään heidät ja alkaa kiljua. Jessica, Morgan ja Nina saapuvat eikä Ninalla ole paitaa päällä. Sandy pyörtyy, eikä Nina käsitä oikein miksi, ja olettaa sanoneensa jotakin typerää. Silloin Elle tulee huoneeseen ja raivostuu jälleen.
Nina on töissä Sandyn ja Marian kirjakaupassa neljännessä osassa, mutta nukkuu yleensä ja Sandyn ja Marian lapset tekevät hänen työnsä.
Maria Ortega

Maria on ujo lukutoukka. Hän liittyi kerhoon samaan aikaan kuin Alex ja Sandy. Hänen isänsä omistaa ravintolan, jossa kerholaiset käyvät silloin tällöin syömässä. Yleensä käynti päättyy karaokeen. Marialla on suuri kuppikoko, ja hänen rinnoillaan tuntuu olevan oma tahto. Niiden avulla AOI ehkä voitti Hatsuconissa cosplay-taistelun UASOS Brigadea vastaan, sillä Sandy kaatui ja repäisi vahingossa Marian puvun paljastaen Marian rintaliivit yleisölle. Opintojen jälkeen Maria on mennyt naimisiin Sandyn kanssa ja he ovat saaneet kaksi lasta, Victorin ja Helenan. He pitävät kirjakauppaa.
Jessica Kim

Jessica opiskelee sairaanhoitajaksi. Hän on hillitön flirttailija, mutta toisaalta korostetusti tyttömäinen. Hän on aina valmis auttamaan toisia. Esimerkiksi Sandy on telonut itsensä useasti, mutta Jessica on kaivanut jostakin ensiapulaukun esiin. Jessicalla on kolme hieman perverssiä pikkuveljeä, Danny, Daniel ja David. Jessica huomaa Marian pitävän Sandysta ja rohkaisee Sandya tekemään aloitteen.
Neljännessä osassa Jessica on valmistunut sairaanhoitajaksi. Hän työskentelee seattlelaisessa sairaalassa. Viimeisessä Jessicasta kertovassa ruudussa sairaalaan tulee uusi hoitaja, joka on Mason Blue URI Housesta.
Oniisan

Oniisan on Big Brother -tyyppinen "valvoja", joka kuvaa AOI Housea. Todellisuudessa Oniisan on Ellen veli, joka tekee TV-ohjelmaa AOI Housesta. AOI Housessa on päivyrihuone, jossa Oniisan juttelee tyttöjen kanssa. Pojat eivät tästä huoneesta tiedä mitään, tai vain aavistelevat. Oniisan voi lähettää tytöille joskus käskyjä puhelimen kautta.
Neljännessä osassa Oniisan jatkaa AOI Housen tekemistä, mutta talon asukkaat ovat vaihtuneet. Oniisanin oikea nimi on Jacob Mathers.
URI House

URI House on yuri-kerho, jonka AOI House tapaa Hatsuconissa. URI Housen nimi tarkoittaa "Melonitaloa", viitaten AOI Housen nimeen, joka tarkoittaa "Sinistä taloa". Ellestä URI House oli varastanut heidän ideansa ja vihasi koko kerhoa aluksi. Tarinan edetessä kerhot kuitenkin ystävystyvät ja he haastavat UASOS Brigaden, joka on kilpaileva kerho, cosplay-taisteluun. URI Houseen kuuluu:
Mason Blue. Elle rakastuu Masoniin, kun tämä auttaa Elleä tajuamaan, ettei hän rakasta Alexia.
Kimberly Ann Palmer. Kimberly Annilla on lemmikkipossu nimeltä Luna-P.
Sanae Kirishima. Rakastuu Ninaan. Kutsuu Ninaa myös Höpönassuksi. Ninasta tämä on epämukavaa, mutta tällä kaikella on myöhemmin yllättävät seuraukset.
Dale Stevens. Paljon coolimpi kuin Sandy, vaikka on nörtti itsekin. On myös taiteilija.
Kevin Cardenas. Kotoisin Kanadasta. Käyttää aina hupparia ja soittaa suutaan. Yrittää iskeä tyttöjä, vaikka saa usein korvilleen.
Luna-P. Kimberly Annin lemmikkipossu, joka rakastuu Echiboohon. Echiboo ja Luna-P saavat pienen pennun, jonka Elle saa. Elle nimeää sen Dianaksi. Lemmikkien nimen tulevat Sailor Moonista, jossa oli robottilelu nimeltä Luna-P ja kissa nimeltä Diana.
Carlo

Carlo on AOI Housen perustaja. Hän on transvestiitti, joka työskentelee ostarilla kirjakaupassa. Carlo flirttailee Alexin kanssa jatkuvasti. Hän ja Alex olivat myös treffeillä, kun Alex ja Sandy hävisivät DDR-taistelun ja vedonlyönnin.
Neljännessä osassa Carlo on mennyt naimisiin lelupoikansa Rockyn kanssa. Hän myös hämmästyttää ihmisiä uniikilla versiollaan kappaleesta "Wicked".
Menneisyyden metsästäjät

| Menneisyyden metsästäjät |
| --- | --- |
Tyyli:  Tositelevisio
Kestoaika:  30 minuuttia
Pääosissa:  Reijo Hyvönen Ossi Kupila Pekka Kupila Mikko Mäkelä Jussi Nieminen Tomi Virtanen
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV1
Esitetty:  10. tammikuuta 2017 –  7. maaliskuuta 2017
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  8
Tuotanto
Tuottaja(t):  Markku Kaires
Vastaava(t) tuottaja(t):  Juha-Pekka Ristmeri
Ohjaaja(t):  Kimmo Leed
Käsikirjoittaja(t):  Kimmo Leed
Leikkaaja(t):  Matti Pekkanen
Kuvaaja(t):  Tommi Ylirönni Antti Kankaanpää Janne Viitamäki
Tuotantoyhtiö(t):  Filmaattiset Oy
Aiheesta muualla
IMDb 
Menneisyyden metsästäjät on suomalainen Yle TV1 -kanavalla esitetty tositelevisiosarja, jossa seurataan kuusihenkisen Kanta-Hämeen menneisyyden etsijät -metallinetsintäryhmän maanalaisten aarteiden etsintää. Sarjaa esitettiin alkuvuodesta 2017. Ryhmän esiintyjinä toimivat metallinetsintäharrastajat Reijo Hyvönen, Ossi Kupila, Pekka Kupila, Mikko Mäkelä, Jussi Nieminen sekä Tomi Virtanen. Sarjan kaikki jaksot ilmestyivät katsottaviksi Yle Areenaan 10. tammikuuta 2017, jolloin ensimmäinen jakso esitettiin myös televisiossa. Loput jaksot esitettiin viikoittain tiistaisin.
Jaksot

| Jakso | Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Laukon legendat | 10. tammikuuta 2017 |
| 2. | Hauhon salaisuudet | 10. tammikuuta 2017 |
| 3. | Viikinkien Ahvenanmaa | 10. tammikuuta 2017 |
| 4. | Haukilan aarteet | 10. tammikuuta 2017 |
| 5. | Keskiaikaisten rahojen jäljillä | 10. tammikuuta 2017 |
| 6. | Mystinen Vesilahti | 10. tammikuuta 2017 |
| 7. | Bosgårdin merirosvot | 10. tammikuuta 2017 |
| 8. | Muinaiset linnavuoret | 10. tammikuuta 2017 |
Aiheesta muualla

Menneisyyden metsästäjät Yle Areenassa
Kanta-Hämeen menneisyyden etsijöiden Facebook-sivut
Arizonan kristillinen yliopisto

| Arizonan kristillinen yliopisto |
| --- | --- |
 engl. Arizona Christian University 
Motto:  Transforming Culture with Truth
Perustettu:  1960
Sijainti:  Glendale, Arizona  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.arizonachristian.edu/
Arizonan kristillinen yliopisto (engl. Arizona Christian University, lyh. ACU) on Yhdysvaltain Arizonassa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1960, ja se sijaitsee Glendalen kaupungissa.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Metyyliformiaatti

| Metyyliformiaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Metyylimetanoaatti
CAS-numero:  107-31-3
PubChem CID:  7865
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C2H4O2
Moolimassa:  60,1 g/mol
Ulkomuoto:  Väritön neste
Sulamispiste:  –100 °C (173 K)
Kiehumispiste:  32 °C (305 K)
Tiheys:  0,98 g/cm3
Liukoisuus veteen:  veteen 30 g/100 ml (20 °C)
Metyyliformiaatti on orgaaninen yhdiste (formiaatti), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan erittäin herkästi syttyvää väritöntä nestettä, joilla on lievästi makea haju. Sen kemiallinen kaava on C2H4O2 ja rakennekaava HCOOCH3. Metyyliformiaatista käytetään myös nimityksiä muurahaishappometyyliesteri ja metyylimetanoaatti.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Metyyliformiaatti ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa. Ympäristössä metyyliformiaatti hajoaa hiilen oksideiksi ja vedeksi.
Valmistus ja käyttö

Metyyliformiaattia valmistetaan metanolin ja muurahaishapon tai natriumformiaatin välisellä reaktiolla happamissa olosuhteissa. Yhdistettä käytetään liuottimena ja valmistettaessa muun muassa formamidia ja dimetyyliformamidia.
Aiheesta muualla

Metyyliformiaatin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: Methyl formate (englanniksi)
ChemBlink: Methyl formate (englanniksi)
Erik Martimo

Erik Martimo, sukunimi vuoteen 1935 Bruun (16. helmikuuta 1899 Vaasa – 1954 Turku) oli suomalainen maa- ja metsätieteiden tohtori ja kotieläintieteen dosentti.
Martimon vanhemmat olivat eversti Johan Edmund Bruun ja Marie Emilia Johanna
Favre. Hän pääsi ylioppilaaksi 1918 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1923, agronomiksi 1924 sekä maa- ja metsätieteiden lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1939.
Martimo oli maatalouskoelaitoksen kotieläinjalostusosastolla assistenttina 1924–1929, siipikarjanhoitokunnan johtajana 1929–1935, Oy Turun Munan tutkimus- ja neuvontaosastolla 1935–1939 ja Turun ja Porin läänin kansanhuoltopäällikkönä 1940–1944. Hän oli sitten maatalousministeriön tuotanto-osaston tiedoitustoimiston toimistopäällikkönä 1945–1948, Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun maatalouden ja luonnonhistorian lehtorina vuodesta 1948 ja Helsingin yliopiston kotieläintieteen dosenttina vuodesta 1948. Martimo toimi lisäksi Pienviljelysneuvojaopiston siipikarjanhoidon opettajana 1930–1936, Siipikarjalehden päätoimittajana 1931–1935 ja Mehiläistalouslehden päätoimittajana vuodesta 1946.
Martimo oli Suomen siipikarjanhoitajien liiton hallintoneuvoston puheenjohtajana 1928, Suomen mehiläishoitajien puheenjohtajana 1932–1935 sekä Mehiläishoitajien keskusliiton puheenjohtajana vuodesta 1945. Martimo oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsenenä 1951–1953.
Erik Martimo oli naimisissa vuodesta 1926 agronomi Martta Johanna Pulkkisen kanssa.
Julkaisuja

Nimellä Erik Bruun:
Lypsykauden maidontuotantokäyrään vaikuttavista tekijöistä ja sen muodon periytymisestä itäsuomalaisessa karjassa, Helsingin yliopiston väitöskirja. Maatalouden tutkimuskeskus, Helsinki 1928
Muutamista maidontuotantoon vaikuttavista ulkonaisista tekijöistä. Porvoo 1928
Toisen talvimunintakilpailun tuloksista. Tekijä, Hämeenlinna 1928
Kanan ja maatiaislehmämme tuotantokyky toisiinsa verrattuna. Porvoo 1929
Munintatarkastusasemalla saavutetuista tuloksista tarkastusvuonna 1927-1928. Suomen siipikarjanhoitajain liitto, Hämeenlinna 1929
Suomen kaniininhoidosta ja Rex-kaniinin nahan ominaisuuksista ja merkityksestä. Porvoo 1930
Pieni kananhoidon opas; kirjoittajat Martta Bruun ym. ; toim. M. M. Ilkka, Erik Bruun. 2. korj. painos Suomen siipikarjanhoitajain liitto, Hämeenlinna 1930, 4. kok. uusittu painos 1935, 5. os. uusittu painoa 1937
III ja IV talvimunintakilpailut 1.11.28-28.2.29; 1.11.29-28.2.30. Suomen siipikarjanhoitajain liitto, Hämeenlinna 1931
Reff Brand osterinkuori-näkinkuori. Hämeenlinna 1931
Kertomus Siipikarjanhoitokoulun ja koeaseman toiminnasta 1931: munintatarkastusasemien tulokset 1931. Suomen siipikarjanhoitajain liitto, Hämeenlinna 1932
Kotimaiset hautomakoneet: siipikarjanhoitokoululla saavutetujen tulosten valossa. Hämeenlinna 1932
Keinohaudonta: sen suorittamisesta ja tuloksiin vaikuttavista tekijöistä. Suomen siipikarjanhoitajain liitto, Hämeenlinna 1933, 2. painos 1936
Kananpoikain kasvatus. WSOY 1934
Nimellä Erik Martimo:
Kukko vai kana?: päivänvanhojen kananpoikasten sukupuolilajittelun perusteet. WSOY 1936
Turun-Sampo: rehujen synty ja käyttö. Turun Muna, Turku 1938
Mehiläinen: lyhyt selvitys sen elämästä, toiminnasta ja hoidosta. Pellervo, Helsinki 1953
Suomennoksia

Edwin Way Teale : Kultainen parvi: kirja mehiläisten elämästä; suom. Erik Martimo, Lauri Hirvensalo. WSOY 1949 (alkuteos The golden throng)
Lappeenrannan humppafestivaalit

| Lappeenrannan humppafestivaalit |
| --- | --- |
 Humppafestivaalit Lappeenrannan satamatorilla.
Tapahtumapaikka:  Lappeenrannan satamatori
Paikkakunta:  Lappeenranta, Suomi
Ensimmäisen kerran:  1977
Viimeisen kerran:  1988
Kävijöitä:  60 000 (1978)
Järjestäjä:  Humpan Ystäwät ry. (1977–1980), Lappeenrannan harmonikkakerho (1981–1988)
Lappeenrannan humppafestivaalit oli Lappeenrannassa vuosina 1977–1988 järjestetty vuotuinen humppamusiikin ympärille rakennettu kesätapahtuma, joka keräsi alkuvuosina parhaimmillaan kymmeniätuhansia kävijöitä. Tapahtuma järjestettiin yleensä heinäkuun ensimmäisenä viikonvaihteena.
Humppafestivaaleja on sanottu Suomen ensimmäiseksi iskelmäfestivaaliksi, jonka alkuvuosien valtaisa kansansuosio pohjautui yleiseen 1970-luvun ”humppakuumeeseen”. Tapahtuman on arvioitu elvyttäneen myös yleisellä tasolla suomalaisten kiinnostusta tanssimusiikkiin 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa. Toisaalta sen on arvosteltu leimanneen Lappeenrantaa kauan päättymisensä jälkeenkin kaupallisella ja rahvaanomaisella imagollaan.
Historia > Tausta

Pekka Gronowin mukaan 1970-luvun humppainnostusta yleensä oli pohjustanut Erkki Junkkarisen vuodesta 1974 alkanut suursuosio. Ajan levytarjonta oli laajalti unohtanut suuren yleisön, jolle humppa merkitsi kotimaisen iskelmäperinteen tarjoamaa vastapainoa. Mikko Vanhasalon mukaan 1970-luvun puolivälin jälkeen muodostui suoranainen ”humppakuume”, joka kulminoitui Lappeenrannan humppafestivaaleihin.
Historia > Menestyksekkäät alkuvuodet 1977–1980

Ensimmäiset humppafestivaalit vuonna 1977 järjesti Heikki Hietamiehen ja Ilpo Hakasalon vuonna 1976 perustama yhdistys Humpan Ystäwät ry. Tapahtumasta tuli välitön yleisömenestys. Myös Lappeenrannan kaupunki tuki tapahtumaa 19 000 markalla rakentaen sen yhteyteen "Tuutha siekii" -satamaportin. Kaupunginjohtaja Jarmo Kölhin mukaan festivaalista aiottiin tehdä kilpailukykyinen kulttuurikesätapahtuma, vaikka se ei välttämättä "kykenisikään kilpailemaan Savonlinnan oopperajuhlien kanssa". Pekka Oksalan mukaan ensimmäisen festivaalin kävijämäärä oli arvioijasta ja laskutavasta riippuen 15 000–30 000. Samaten arviot festivaalin tuottamasta taloudellisesta hyödystä olivat jokseenkin vaihtelevia.
Humppafestivaaleille tuli osallistujia parhaimmillaan bussilasteittain ja kävijämäärä oli enimmillään 60 000 vuonna 1978. Varsinaisia lipun tapahtumaan lunastaneita oli tuolloin noin 40 000. Lappeenrannan kaupunki tuki vuoden 1978 tapahtumaa 58 500 markalla. Muina alkuvaiheen vuosina kävijämäärä vaihteli 20 000 ja 35 000 välillä.
Festivaaleilla järjestettiin varsinaisen paritanssiviihteen lisäksi esimerkiksi humppaorkesterikilpailu, festivaali avattiin "humppakulkueella" ja tanssiparit kilpailivat kestävyydessä keskenään humppamaratonilla. Lappeenrannan tori muuttui "humppatoriksi" ja paikalle kokoontui paljon väkeä markkinamaisiin tunnelmiin. Alkuvuosina tapahtuma sai myös laajaa mediahuomiota, eritoten Mainostelevision 1970-luvun lopulla "hiljaista enemmistöä" myötäilleen musiikkipolitiikan ansiosta. Neljänä ensimmäisenä vuonna festivaaleille lähetti tervehdyksensä Hietamiehen mukaan jopa tasavallan presidentti Urho Kekkonen. Myös maaherra osallistui tapahtuman pääkonsertteihin.
Historia > Humppamaraton

Festivaalien eräs päätapahtumista oli humppamaraton, jossa tanssittiin humppaa 55 minuutin pituisissa jaksoissa. Tanssijaksojen välillä pidettiin viiden minuutin tauko. Kilpailu päättyi, kunnes tanssilattialla oli enää viimeinen pari jäljellä. Ensiapuryhmä oli valmiina ja hoiti kilpailijoiden rakkoja ja kramppeja. Aloitusvuoden maratonennätykseksi saatiin 38,5 tuntia. Vuonna 1980 festivaaleilla saavutettiin humppamaratonin maailmanennätys, jossa voittajapariskunta tanssi yhteen menoon 65 tuntia ja 15 minuuttia. Vuonna 1981 sää oli helteinen ja maratonin voitto heltisi 31 tunnin suorituksella.
Vuoden 1982 ennätykseksi on mainittu jopa 68 tunnin suoritus. Lähes kolmen vuorokauden jälkeen kilpailijapariskuntien liikehdintä ei tosin kaikkien mielestä enää juurikaan muistuttanut tanssimista. Monet kilpailijaparit olivat festivaalien vakiovieraita, joista uskollisimmat saattoivat osallistua tanssimaratonille jopa kymmenenä vuonna. Tanssimaratoonarien suoritusta on toisaalta kuvattu "kauheaksi koettelemukseksi", toisaalta vakiokilpailijoilla on kerrottu olleen jopa omia faneja, jotka toivat heille kortteja ja ruusuja. Myös yleisön kannustuksen on kerrottu yltyneen hurjiin mittoihin kilpailujen edetessä.