Aleksandr Dugin
Vaikutus politiikassa

Saska Saarikoski (Helsingin Sanomat) kirjoitti vuonna 2014, että Dugin on venäläisen nationalismin teoreetikko ja että häntä on kutsuttu putinismin pääideologiksi. Duginia on jopa nimitetty "Putinin Rasputiniksi". Vuonna 2014 hän totesi, että "on liian aikaista puhua [hänestä] Kremlin pääideologina" ja että "Kreml on vain lähestynyt Venäjän kansan enemmistön arvomaailmaa, jota hänen teoretisointinsa edustaa". Duginin vaikutusvaltaa on kyseenalaistettu myöhemminkin ja vastavuorosesti tuotu esiin Lev Gumiljovin, Carl Schmittin ja Ival Iljinin olevan todellisia vaikuttajia Putinin politiikan takana.
Länsimaisten tahojen on kuitenkin katsottu liioitelleen pahasti Duginin merkitystä ja vaikutusta Venäjän politiikkaan pitäessään häntä merkittävästi Kremlin poliittiseen linjaan vaikuttavana strategina ja Putinia manipuloivana “Rasputinina”. Esimerkiksi politiikantutkija George Barros kutsuu länsimedioiden käsitystä Duginista “myytiksi”, ja katsoo näkemyksen sekoittavan korrelaation ja kausaation; hänen mukaansa todisteet siitä, onko Duginilla merkittävää tai ylipäänsä mitään vaikutusta Venäjän politiikkaan puuttuvat, eivätkä Duginin suunnatonta tärkeyttä korostavat tahot ole antaneet näkemyksilleen konkreettisia todisteita, ja itse asiassa kaikki näyttäisi Barrosin mukaan viittaavan siihen, ettei Kreml ota Duginia turhan vakavasti.
Dugin toimii neuvonantajana Sergei Naryškinille, joka on avainhahmo Vladimir Putinin Yhtenäinen Venäjä -puolueessa. Dugin esiintyy usein Venäjän televisiossa valtiollisilla kanavilla. Hän on pari vuosikymmentä ajanut "Venäjän imperiumin" palauttamista hajottamalla entisiä neuvostotasavaltoja, kuten Georgiaa ja Ukrainaa. Tämän laajentumishaluisen ideologian on uskottu ohjaavan myös Putinia.
Teppo Tiilikaisen mukaan Putinin suunnitteleman Euraasian unionin taustalla ovat juuri Duginin teoriat. Duginin vuonna 1997 julkaistulla kirjalla "Geopolitiikan perusteet: Venäjän geopoliittinen tulevaisuus", jonka viestinä ovat liberalismin ja Yhdysvaltain vastaisuus ja Venäjän imperiumin palauttamisen korostaminen, on John B. Dunlopin mukaan ollut suuri vaikutus Venäjän asevoimien, poliisin ja kansallismielisten ulkopoliittisten eliittien keskuudessa, ja sitä käytetään lukemistona Venäjän yleisesikunta-akatemiassa.
Ennen Venäjän–Georgian sotaa vuonna 2008 Dugin ennusti Venäjän hyökkäävän Georgiaan sekä myös Ukrainaan ja Krimin niemimaalle, joka hänen mukaansa ”on historiallisesti osa Venäjää joka tapauksessa”. Venäjän-Georgian sota käytiin vuonna 2008 ja Krimin miehitys ja anneksointi sekä sota Itä-Ukrainassa vuosina 2013-2014.
»Joukkomme tulevat miehittämään Georgian pääkaupungin Tbilisin ja koko maan, ja ehkä jopa Ukrainan sekä Krimin niemimaan, joka on osa Venäjää historiallisesti joka tapauksessa.» 
(Dugin, vuonna 2008 ennen Georgian sotaa)
Dugin haluaa Venäjän supervallaksi jakamaan maailman valtaa. Tätä uutta maailmaa hän kutsuu moninapaiseksi maailmaksi nykyisen yksinapaisen Yhdysvaltain johtaman maailman sijaan.
Dugin uskoo, että Venäjällä on meneillään "konservatiivinen vallankumous", ja hänellä on yhteyksiä Euroopan äärioikeistoon, esimerkiksi Ranskan äärioikeistoon ja Alain de Benoist'han. Vuonna 2014 nousi skandaali Ranskassa, kun kävi ilmi, että venäläispankki rahoitti Marine Le Penin johtamaa Kansallinen rintamaa 49 miljoonalla eurolla. Ranskassa rahoitusjärjestely nähtiin poikkeuksellisena vieraan valtion puuttumisena Ranskan poliittiseen elämään.
Suomessa Duginin kannattajiin on lukeutunut Johan Bäckman, joka on ylistänyt häntä nykyvenäläisyyden ja Euraasian imperiumin merkittävimmäksi tulkiksi. Dugin vieraili ensi kertaa Suomessa vuonna 2014 juuri Bäckmanin kutsumana. Bäckmanin järjestämän tilaisuuden nimi oli Rakennamme Suur-Venäjää, ja tilaisuudessa Dugin totesi, ettei hänellä ole vaateita Suomea kohtaan, mutta olisi tyytyväinen jos Suomi ei liittyisi Naton jäseneksi.
Huhtikuussa 2017 Dugin oli myös puhumassa Suomessa Bäckmanin järjestämässä tilaisuudessa. Tilaisuus järjestettiin samaan aikaan Euroopan hybridiuhkien torjunnan osaamiskeskuksen perustamisasiakirjan allekirjoitustilaisuuden kanssa, ja sitä olivat allekirjoittamassa Suomi, Yhdysvallat, Saksa, Ranska, Espanja, Iso-Britannia, Ruotsi, Puola, Viro, Latvia sekä Liettua. Valtioneuvoston kanslian viestintäjohtaja Markku Mantilan mukaan Bäckmanin järjestämä tilaisuus oli "klassinen esimerkki informaatiovaikuttamisesta. Tuodaan esille kilpaileva yhdistys, jolla on lähes sama nimi". Bäckmanin tilaisuus ja sen johdosta lähetetyt kutsut hämäsivätkin niiden vastaanottajia, eli diplomaatteja. He ottivat kutsujen johdosta yhteyttä viranomaisiin.