stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Magnus Haglund
Ura

Pelaajaurallaan Haglund toimi Halmstads BK:n kolmosmaalivahtina jatkaen sittemmin seuran juniorivalmentajana. Kausina 2000–2003 hän luotsasi Ruotsin 2.divisioonassa pelannutta Laholms FK:ta.
2004 Haglund siirtyi boråsilaisseura IF Elfsborgin peräsimeen. Haglundin johdolla seura voitti kaudella 2006 Ruotsin mestaruuden 45 vuoden tauon jälkeen. Elfsborg säilyi mestaruuskaudenkin jälkeen Ruotsin jalkapallon huipulla, vaikkei Haglund onnistunut mestaruutta uusimaan. Kaudella 2008 Elfsborg oli hopealla ja 2009 sekä 2011 pronssilla. Haglund jätti Elfsborgin marraskuussa 2011 kahdeksan hienon vuoden jälkeen ja siirtyi Norjan Tippeligaenissa pelaavan Lillestrømin päävalmentajaksi.
Haglundin ensimmäinen kausi Norjassa toi Tippeligaenissa sijan 10 ja Norjan cupissa välieräpaikan. Kaudella 2014 hän luotsasi Lillestrømin liigassa viidenneksi, mikä oli joukkueen paras sijoitus seitsemään vuoteen. Kauden jälkeen hän jätti joukkueen ja palasi IF Elfsborgin päävalmentajaksi.  Kaudella 2015 Elfsborg palasi Allsvenskanin kärkikamppailuun ja sijoittui Haglundin alaisuudessa lopulta neljänneksi. Kaudella 2016 sijoitus putosi yhdellä pykälällä ja seura oli viides. Kausi 2017 sujui heikommin ja liigan alempaan keskikastiin vajonnut Elfsborg erotti Haglundin syyskuun lopussa 2017, kun Malmö FF oli murskannut joukkueen 6-0.
Toukokuussa 2019 Haglundista tuli Superettanissa pelanneen kasvattajaseuransa Halmstads BK:n päävalmentaja. Kaudella 2020 Haglund luotsasi Halmstadin Superettanin mestariksi ja seura nousi kaudeksi 2021 Allsvenskaniin. Haglund teki seuran kanssa vuoteen 2024 ulottuvan jatkosopimuksen lokakuussa 2021, vaikka joukkueen säilyminen Allsvenskanissa oli epävarmaa. Lopulta joukkue putosikin liigasta, kun se hävisi sarjakarsinnoissa Helsingborgille yhteismaalein 3–2. Kaudella 2022 Haglund luotsasi Halmstadin Superettanin toiseksi ja näin seura nousi hänen johdollaan toistamiseen Allsvenskaniin.
Meriitit valmentajana

Ruotsin mestaruus: 2006
Hopeaa: 2008
Ruotsin Supercup: 2007
Superettan: 2020
Hopeaa: 2022
Ruotsin vuoden jalkapallovalmentaja: 2006
Maija Kairamo

Maija Kairamo (o.s. Santaholma; 3. kesäkuuta 1935 Oulu – 10. kesäkuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka työskenteli vuodet 1963–1998 Museovirastossa rakennussuojelun piirissä. Hän kuului urallaan lisäkis Docomomon, Icomosiin ja Suomen Unesco-komiteaan. Jäätyään Museovirastosta eläkkeelle Kairamosta tuli 2000-luvulla Viipurin kaupunginkirjaston restaurointityön keskeisiä henkilöitä. Hän oli kirjaston Suomen restaurointiyhdistyksen pääsihteeri ja oli ominaisuudessa vastaanottamassa muun muassa Europa Nostra -palkintoa. Restaurointityö sai myös World Monuments Fundin Knoll-modernismipalkinnon.
Kairamon puoliso oli vuosina 1956–1973 arkkitehti Erkki Kairamo, ja heillä oli myös yhteinen arkkitehtitoimisto vuosina 1960–1968. He erosivat.
Aiheesta muualla

Maija Kairamon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Loujain al-Hathloul

Loujain al-Hathloul vuonna 2016.
Loujain al-Hathloul (arabiaksi لجين الهذلول‎ Lujjayn al-Hadhlūl; s. 31. heinäkuuta 1989 Jedda, Saudi-Arabia) on saudiarabialainen naisten oikeuksien aktivisti, sosiaalisen median vaikuttaja ja entinen poliittinen vanki. Hän valmistui Brittiläisen Kolumbian yliopistosta. Al-Hathloul on vangittu ja vapautettu useita kertoja, sillä hän vastusti kieltoa, joka esti naisia ajamasta autoa Saudi-Arabiassa. Toukokuussa 2018 hänet vangittiin usean muun naisten oikeuksien aktivistien kanssa syytettynä "yrityksestä horjuttaa kuningaskuntaa", kun hänet kaapattiin Yhdistyneistä arabiemiirikunnista. Lokakuuhun 2018 mennessä hänen aviomiehensä, saudiarabialainen stand-up -koomikko Fahad al-Butairi, oli myös pakotettu palaamaan Jordaniasta Saudi-Arabiaan, ja hänet pidätettiin.
Al-Hathloul, Nouf Abdulaziz ja Eman al-Nafjan saivat vuoden 2019 PEN America/Barbey Freedom to Write -palkinnon. Time-lehdessä al-Hathloul pääsi sadan vaikutusvaltaisimman henkilön listalle vuonna 2019. Al-Hathloul on ollut ehdolla Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi vuosina 2019 ja 2020. Hän voitti vuoden 2020 Václav Hamen Human Rights Prize -ihmisoikeuspalkinnon. Hänet vapautettiin vankilasta 10. helmikuuta 2021.
LÉ Orla

| LÉ Orla |
| --- | --- |
 LÉ Orla

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hall, Russell and Company, Aberdeen
Kölinlasku:  1983
Laskettu vesille:  11. syyskuuta 1983
Palveluskäyttöön:  Royal Navy: 3. toukokuuta 1984 Irlanti: 1988
Tekniset tiedot
Uppouma:  712 t
Pituus:  62,6 m
Leveys:  10 m
Syväys:  2,72 m
Koneteho:  14 188 bhp (10,6 MW)
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  6 upseeria ja 33 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  1 × Otobreda 76 mm 2 Rheinmetall Rh202 4 FN MAG
LÉ Orla (viirinumero P41) on Irlannin laivaston Peacock-luokan partiovene, joka valmistui Britannian kuninkaallisen laivaston HMS Swiftiksi. Se nimettiin Irlannin laivastossa irlantilaisen prinsessan Orlan mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin Hall, Russell and Companyltä Aberdeenista, missä köli laskettiin 1983. Se laskettiin vesille 11. syyskuuta 1983 ja liitettiin 3. toukokuuta 1984 kuninkaalliseen laivastoon nimellä HMS Swift.
Palvelus

Vuoden 1985 kesästä alkaen alus oli Hongkongissa, kunnes se todettiin alkuvuodesta 1988 tarpeettomaksi ja poistettiin palveluksesta. Alus hinattiin Britteinsaarille ja myytiin 21. marraskuuta 1988 Irlannille, joka liitti sen 16. tammikuuta 1989 laivastoonsa nimellä LÉ Orla.  Aluksen ensimmäisenä päällikkönä oli komentajakapteeni Tuohy.
Madame Du Barry (vuoden 1917 elokuva)

| Madame Du Barry |
| --- | --- |

Ohjaaja:  J. Gordon Edwards
Käsikirjoittaja:  Adrian Johnson
Perustuu:  Alexandre Dumasin romaaniin
Tuottaja:  William Fox
Pukusuunnittelija:  George Hopkins
Pääosat:  Theda Bara Charles Clary
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Fox Film Corporation
Levittäjä:  20th Century Studios
Ensi-ilta:   30. joulukuuta 1917
Kesto:  73 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Madame Du Barry (myös Du Barry) on vuonna 1917 ensi-iltansa saanut J. Gordon Edwardsin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä historiallinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Theda Bara ja Charles Clary. Fox Film Corporation toimi elokuvan tuotanto- ja levittäjäyhtiönä. Madame Du Barry sijoittuu 1700-luvun Ranskaan ja kertoo Jeanne Vaubernierista eli madame DuBarrysta (Theda Bara), viimeisestä kuningas Ludvig XV:n (Charles Clary) rakastajattaresta.
Madame Du Barry perustuu ranskalaisen Alexandre Dumasin romaaniin Memoirs d’un médecin (1848), jonka pohjalta Adrian Johnson laati käsikirjoituksen. Madame Du Barry sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 30. joulukuuta vuonna 1917. Madame Du Barry on nykyisin listattu kadonneeksi elokuvaksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Theda Bara  | … |  Jeanne Vaubernier / madame DuBarry   |
|  Charles Clary  | … |  Ludvig XV   |
|  Fred Church  | … |  Cossé-Brissac   |
|  Herschel Mayall  | … |  Jean DuBarry   |
|  Genevieve Blinn  | … |  herttuatar deGaumont   |
|  Willard Louis  | … |  Guillaume DuBarry   |
|  Hector Sarno  | … |  Lebel   |
|  Dorothy Drake  | … |  Henriette   |
|  Rosita Marstini  | … |  äiti Savord   |
Muita Madame Du Barry -elokuvia

Edoardo Bencivengan ohjaama DuBarry (1915), jonka pääosassa on Mrs. Leslie Carter
Ernst Lubitschin ohjaama Madame Dubarry – kuninkaan jalkavaimo (1919), jonka pääosassa on Pola Negri
Sam Taylorin ohjaama Du Barry (1930), jonka pääosassa on Norma Talmadge
William Dieterlen ohjaama Kadun kuningatar (1934), jonka pääosassa on Dolores del Río
Roy Del Ruthin ohjaama Minun majesteettini (1943), jonka pääosassa on Lucille Ball
Christian-Jaquen ohjaama Madame du Barry (1954), jonka pääosassa on Martine Carol
Aiheesta muualla

Madame Du Barry Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Madame Du Barry AllMoviessa. (englanniksi)
Madame Du Barry TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Madame Du Barry Silent Era -sivustolla (englanniksi)
Lucius Calpurnius Piso Caesoninus

Lucius Calpurnius Piso Caesoninus oli roomalainen poliitikko. Hän oli Calpurnia Pisoniksen isä ja näin ollen Julius Caesarin appi. Pisolla oli myös poika Lucius Calpurnius Piso. Piso oli Ciceron poliittinen vastustaja.
Caesar meni naimisiin Pison tyttären kanssa vuonna 59 eaa. Seuraavana vuonna Piso valittiin konsuliksi Aulus Gabiniuksen kanssa. Yhdessä kansantribuuni Publius Clodiuksen kanssa konsulit ajoivat Ciceron maanpakoon. Palkkioksi tästä Piso sai konsulikautensa loputtua provinssikseen Macedonian. Piso ryösteli provinssiaan, ja vuonna 55 eaa. hänet kutsuttiin takaisin Roomaan. Cicero piti senaatissa Pisoa vastaan syytöspuheen In Pisonem. Caesarin ylittäessä Rubikonin Piso pysytteli neutraalina.
Piso oli vuoden 50 eaa. kensori Appius Claudius Pulcherin kanssa.
Caesarin murhan jälkeen Piso vaati, että diktaattorin testamenttia tulisi noudattaa. Aluksi Piso oli Marcus Antoniuksen vastustaja. Mutinan sodan aikana hän osallistui lähetystöön, joka neuvotteli Antoniuksen kanssa.
Pison uskotaan olleen Papyrusten huvilan omistaja.
Marc Savard

| Marc Savard |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. heinäkuuta 1977 Ottawa, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjää
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  95 kg
Pelinumero:  91
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1997–2011
Seurat:  Atlanta Thrashers Calgary Flames New York Rangers   Boston Bruins
NHL-varaus:  91. varaus, 1995 New York Rangers
Marc Savard (s. 17. heinäkuuta 1977 Ottawa, Ontario) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän on NHL-seura New York Rangersin neljännen kierroksen varaus vuodelta 1995.  Rangersin lisäksi hän on edustanut NHL:ssä Calgary Flamesia, Atlanta Thrashersia ja Boston Bruinsia. NHL-kauden 2004–2005 peruunnuttua työsulun vuoksi Savard pelasi Sveitsin Nationalliga A:ssa Bernissä ja B-liigan Thurgaussa. Savard oli sivussa peleistä yli viisi vuotta sen jälkeen, kun Coloradon Matt Hunwick taklasi häntä tammikuussa 2011. Nykyisin Savard toimii OHL-liigan Windsor Spitfiresin päävalmentajana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Marc Savard Boston Bruinsin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Marc Savard NHL:n sivustolla[vanhentunut linkki] (englanniksi)
LÉ Róisín

| LÉ Róisín |
| --- | --- |
 LÉ Róisín

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Appledore Shipbuilders, Bideford
Kölinlasku:  kesäkuu 1998
Laskettu vesille:  13. syyskuuta 1999
Palveluskäyttöön:  15. joulukuuta 1999
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 800 t (kuormattu)
Pituus:  78,84 m
Leveys:  14,0 m
Syväys:  3,8 m
Koneteho:  2 x Wärtsilä 16V26 -dieselmoottoria, á 5 MW
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  44, joista 6 upseeria
Aseistus
Aseistus:  1 x 76 mm OTO Melara Compact 2 x Rheinmetall Rh202 2 x 12,7 mm Browning M2 4 x 7,62 mm FN MAG
LÉ Róisín (viirinumero P51) on Irlannin laivaston Róisín-luokan vartiolaiva. Alus on nimetty 1500-luvun lopulla eläneen Tyronen jaarlin Red Hugh O'Neillin tyttären Róisín Dúbhin mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin 16. joulukuuta 1997 Appledore Shipbuildersilta Bidefordista, missä köli laskettiin kesäkuussa 1998. Se laskettiin vesille 13. syyskuuta 1999 ja otettiin palvelukseen saman vuoden lopulla 15. joulukuuta.
Palvelus

Elokuussa 2011 alus oli Itämerellä, jonka aikana se vieraili Tallinnassa, Riiassa, Helsingissä ja Pietarissa.
Liesituuletin

Liesituuletin.
Liesituuletin on keittiön ilmanvaihtolaite, joka poistaa paistamisessa ja ruoanlaitossa syntyvän rasvan ja hajun.
Liesituuletin voi olla osa talon ilmanvaihdon poistojärjestelmää, tai se voi palauttaa puhdistetun ilman takaisin huoneeseen. Liesituuletin asennetaan yleensä suoraan lieden yläpuolelle, mutta esimerkiksi myös pöytätasoon kiinnitettäviä malleja on saatavilla. Ilman omaa moottoria olevaa liesituuletinta kutsutaan myös liesikuvuksi. Kodinkoneliikkeissä mallien nimitykset vaihtelevat usein ja tuulettimen valinnassa kannattaa varmistaa sen soveltuvuus tapauskohtaisesti.[lähde? ]
Mallit > Liesikupu

Liesikuvuksi nimitetään mallia, jossa ei ole omaa moottoria. Liesikupuja on useita erilaisia malleja riippuen talon tai taloyhtiön ilmanvaihdosta. Sellaisia liesikupuja, joissa on säätimet huippuimurille tai talon ilmanvaihdon ohjaamiseen, nimitetään joskus myös liesituulettimiksi.[lähde? ]
Liesikupu, joka liitetään kerrostaloissa yhteiseen kanavaan jolloin siinä ei saa olla omaa puhallinta. Tunnetaan myös nimellä kerrostalokupu. Liesikuvuissa on myös rasvasuodatin.[lähde? ]
Huippuimuriin liitettävä liesikupu. Sisältää rasvasuodattimen. Laitteella säädetään huoneistokohtaista huippuimuria aina käyttötarpeen mukaan. Yleinen uudemmissa rivitaloasunnoissa.[lähde? ]
Liesikupu asunnon ilmanvaihdon ohjaamiseen. Liesituulettimessa on säätöventtiili, sekä ohjaus huippuimurille tai ilmanvaihtokoneelle.
Mallit > Liesituuletin

Liesituuletinta on toiminnaltaan kahta eri mallia. Jotkin mallit ovat muunneltavia, eli niissä saa säädettyä puhaltimen myös kiertoilmatoimiseksi.[lähde? ]
Kiertoilmatoiminen liesituuletin. Aktiivihiilisuodattimellinen versio, jossa on oma puhallinmoottori. Aktiivihiilisuodatin poistaa ilmasta myös ruoanlaitossa syntyvän käryn. Kerrostaloissa on tuolloin keittiössä oma poistoilmaventtiili. Suodattaa ilman ja puhaltaa sen takaisin huoneeseen.[lähde? ]
Hormiin poistava liesituuletin, joka puhaltaa poistettavan ilman ilmanvaihtohormiin. Keittiön ilmanvaihtohormin tulee tällöin olla erillinen talon muusta ilmanvaihdosta.[lähde? ]
Mallit > Tasoliesituuletin

Tasoliesituuletin on keittotaso, johon on sisäänrakennettu liesituuletin. Tämä on tavallista liesituuletinta huomaamattomampi ratkaisu, joka on mahdollinen voimakkaan imun ansiosta. Kun höyry nousee sekunnissa metrin ylöspäin, tasoliesituuletin imee höyryä neljä metriä sekunnissa alaspäin. Ruoanvalmistuksen käryt imetään keittotason keskellä olevasta imuaukoista sisään ja ohjataan joko ilmanvaihtohormin kautta ulkoilmaan tai keittotason alla olevien rasva- ja aktiivihiilisuodattimien läpi puhdistettuna takaisin huonetilaan. Tasoliesituulettimia on valmistettu vuodesta 2006 lähtien.
Historia

Liesituulettimen historia alkaa ajalta jolloin ruoka tehtiin avotulella. Ruoan paistamisen aiheuttaman rasva ja käry poistui takasta tulen aiheuttaman savun ja kuuman ilman mukana. Lieden keksimisen jälkeen, rasvan ja kärynpoistoon tarvittiin uusi tapa, oma ulos johtava ilmakanava tai ikkuna. Sähköisen ilmavaihdon tultua asumiseen, kerrostaloissa käytettiin aluksi yleisesti pelkkää lautasventtiiliä lieden lähellä ja talon katolle johtavaa putkistoa jossa oli yhteinen poistoimuri. 1970-luvulta lähtien keräyskupu tai -lippa ja rasvanpoistosuodatin alkoivat yleistyä.[lähde? ]
Rakenne

Liesituulettimen hormistot tehdään muusta ilmanvaihdosta erillisenä putkistona palovaaran, hajuhaittojen ja ilmastoinnin säädettävyyden vuoksi. Liesituulettimen hormisto (putkisto) tulisi puhdistaa aika-ajoin putkistoon kertyvän rasvan aiheuttaman palovaaran vuoksi. Jälkiasennettavat liesituulettimet ovat yleensä sisätilaan palauttavia, aktiivihiilisuodattimella varustettuja malleja. Uusissa, omalla moottorilla varustetuissa liesituulettimissa, on automaattitoiminto, joka käynnistää tuulettimen automaattisesti paistokäryä havaitessaan.[lähde? ]
Liesituulettimen osat

Huuva eli liesikupu tai ilmakulkua ohjaava ulosvedettävä lippa[lähde? ]
Rasvanpoisto-suodatin[lähde? ]
Sähkömoottorikäyttöinen ilma-imuri, imuri voi olla myös yhteinen koko talon tai porraskäytävän keittiöille[lähde? ]
Putkisto huuvasta katolle tai takaisin huoneeseen[lähde? ]
Perhosventtiili joka estää ilman sisääntulon liesituulettimen kautta[lähde? ]
Käyttöpaneeli ohjaimineen ja mahdollinen valaisin[lähde? ]
Aktiivihiilisuodatin sisätilaan palauttavissa malleissa[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liesituuletin Wikimedia Commonsissa
Lucius Caesar

Lucius Julius Caesar (17 eaa. – 2 jaa.) oli keisari Augustuksen tyttärenpoika ja yksi hänen itselleen nimittämistään seuraajista. Luciuksen isä oli Marcus Vipsanius Agrippa ja äiti oli Julia vanhempi.
Kun Luciuksen isä kuoli vuonna 12 eaa. adoptoi Augustus Luciuksen ja hänen vanhemman veljensä Gaiuksen. Lucius sairastui Galliassa vuonna 2 ja kuoli vain 18 kuukautta ennen veljeään.
M105

Messierin luettelon kohde 105
Klimov M-105, neuvostoliittolainen lentokonemoottori
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”M105”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Magnus Gottfrid Schybergson

| Magnus Gottfrid Schybergson |
| --- | --- |
 M. G. Schybergson vuonna 1916.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. marraskuuta 1851 Turku
Kuollut: 6. joulukuuta 1925 (74 vuotta) Helsinki
Magnus Gottfrid Schybergson (26. marraskuuta 1851 Turku – 6. joulukuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen historioitsija ja professori, joka tutki 1600-luvun Euroopan historiaa sekä suomalaista henkilö- ja oppihistoriaa.
M. G. Schybergson oli ylimääräinen professori Helsingin yliopistossa vuosina 1883–1924, Finsk Tidskriftin päätoimittaja vuosina 1887–1907, ja hän myös oli mukana perustamassa Svenska Litteratursällskapet i Finlandia ja oli sen  puheenjohtaja vuosina 1897–1923.
Hän kirjoitti Jakob Tengströmin (1899), Henrik Gabriel Porthanin (1908–1911) ja C. G. Estlanderin (1916) elämäkerrat. Hän kirjoitti myös teokset Finlands historia, jonka rahoitus tuli Karl Harald Felix Furuhjelmin tarkoitukseen määräämistä varoista, ja Finlands politiska historia.
Hänen vaimonsa oli Johanna Schybergson (o.s. Tikkanen) ja poikiaan olivat professorit Carl Schybergson ja Henrik Schybergson sekä sisällissodassa murhattu lääkäri Gösta Schybergson, joista viimeksi mainitun poika oli historioitsija Per Schybergson. Carl Schybergson on kirjoittanut isänsä elämäkerran. Magnus Gottfrid Schybergson veljiä olivat poliitikko Emil Schybergson ja kanneviskaali Gustaf Arvid Schybergson.
Teoksia

Finlands historia I–II (1887–1889)
Finlands politiska historia 1809–1919 (1923)
Sibbo under den röda tiden (1918)
Kirjallisuutta

Carl Magnus Schybergson, Magnus Gottfrid Schybergson / C. M. Schybergson., Helsinki, 1956 (ISSN 0039-6842 ja 2490-1547, verkkoversio)
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Magnus Gottfrid Schybergsonin e-kirjoja Projekti Lönnrotissa ja Project Gutenbergissa.
Louisvillen yliopisto

| Louisvillen yliopisto> University of Louisville |
| --- | --- |

Motto:  It's Happening Here
Perustettu:  1798
Tyyppi:  Julkinen
Säätiön varat:  599,7 miljoonaa dollaria
Henkilökunta:  2 074
Opiskelijoita:  15 125
Sijainti:  Louisville, Kentucky  Yhdysvallat
Sivusto:  louisville.edu
Louisvillen yliopisto (engl. University of Louisville) on julkinen tutkimusyliopisto Louisvillessa, Yhdysvalloissa. Yliopistolla on kolme kampus-aluetta.
Yliopiston urheilujoukkueista käytetään nimitystä Louisville Cardinals. Tunnetuin yliopiston joukkue on koulun koripallojoukkue, joka on voittanut kaksi NCAA-mestaruutta.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi)
Virallinen urheilusivu (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
M108

Messierin luettelon kohde 108
M108 (telatykki), yhdysvaltalainen 105 mm telahaupitsi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”M108”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lusitaanit

Pyreneiden niemimaa vuonna 300 eaa.
Lusitaanit (lat. Lusitani) olivat nykyisen Portugalin alueella asunut kansa. Taustaltaan he olivat indoeurooppalaisia ja heitä ympäröi useita kelttiläisiä tai kelttiläistyneitä heimoja. Lusitaanien omaa kelttiläistymisen astetta ei tunneta tarkasti. He tekivät raivokasta vastarintaa alueelle lopulta saapuneille roomalaisille, jotka kuitenkin liittivät lopulta heidän alueensa omaan valtakuntaansa. Rooman provinssi Lusitania sai nimensä lusitaanien mukaan.
Kulttuuri

Lusitaanit olivat luonteeltaan löyhä eri heimojen muodostama liittouma. Latinankielisissä lähteissä eri klaanien muodostamaa heimoa kutsuttiin nimellä populus tai gens. Eri klaanit yhdistettiin usein puolestaan johonkin tiettyyn linnavuoreen (castro). Strabonin mukaan lusitaaneiksi kutsuttiin joskus myös carpetanialaisia, vettoneja, vaccaelaisia ja callaeceja.
Lusitanian kieli kuului läntisiin indoeurooppalaisiin kieliin ja sen lähimmät sukukielet olivat kelttiläiset kielet ja itaaliset kielet. Se muodosti kuitenkin niistä selvästi erillisen oman ryhmänsä. Kieli tunnetaan muutamista säilyneistä kaiverruksista.
Strabon kuvailee lusitaaneja raivokkaiksi ja uppiniskaisiksi ja heidät tunnettiin ryöstöretkistään. He kasvattivat pitkät hiukset ja nukkuivat paljaalla maalla. Ryöstöretkiin heitä kannusti lusitaanien omien alueiden suhteellinen köyhyys. Aseinaan he käyttivät lyhyitä miekkoja, pronssikärkisiä keihäitä ja heittokeihäitä, sekä ympyrän muotoisia kilpiä. Ryöstöretkien ohella lusitaanit harjoittivat pääasiassa paimentolaisuutta, mutta myös pienimuotoista maanviljelyä.
Lusitaaneilla oli useita eri jumalia, joista osaa palvottiin vain heihin kuuluneiden tiettyjen heimojen keskuudessa. Joitakin näistä tunnetuimpia olivat Banda ja Nabia, joiden palvonta oli omaksuttu kelttiläisiltä kansoilta. Trebaruna oli lusitaanien sodanjumala, joka liitettiin myöhemmin roomalaiseen voiton jumalatar Victoriaan.
Viriatuksen patsas Viseussa Portugalissa.
Lusitaanisotureja esittäviä patsaita museossa Portugalissa.
Luettelo Pekko Aikamiespoika -elokuvasarjan hahmoista

Tämä on luettelo Pekko Aikamiespoika -televisio- ja elokuvasarjan keskeisimmistä hahmoista:
Pekko Aikamiespoika

Pekko Aikamiespoika on Timo Koivusalon esittämä hahmo, joka on elokuvasarjan keskeisin hahmo. Hän asustaa pienessä Tyräahon kylässä Keski-Suomessa, äitinsä kanssa. Pekolla on myös isä, mutta hän lähti maailmalle, kun hän oli vielä nuori. Pekko pukeutuu yleensä beigen väriseen asuun, jonka alla valkoinen paita ja solmio. Pekko kulkee kylillä vaaleansinisen värisellä Tunturi Maxi -mopolla eli niin sanotulla Pappa-Tunturilla. Pekon intohimoja ovat syöminen ja nukkuminen. Luonteelta Pekko on enemmän lapsenomainen, mutta hän on ajoittain todella älykäs. Hänen elämänsä ihastus on Helsingistä kotoisin oleva Pipsa.
Pipsa

Pipsa (Satu Silvo) on Helsingistä kotoisin oleva nainen, johon Pekko tutustuu elokuvasarjan ensimmäisessä osassa, jolloin hän oli tutkimusryhmän kanssa tekemässä Tyräahon kylässä arkeologisia kaivauksia. Kun ryhmä on saapui Tyräaholle, niin Pekko kiinnitti huomiota Pipsaan, jolla sattui olevan sillä hetkellä samanlainen hattu kuin Pekolla. Pekko ihastuu häneen ensisilmäyksellä ja tämän seurauksena hänelle tulee "outo olo" ja hän lähtee mopolla ajellen pois paikalta. Myöhemmin Pekko pääsee töihin tutkimusryhmän kanssa, jossa hän pystyy tutustumaan Pipsaan paremmin. Pekko yrittää tehdä vaikutusta Pipsaan, ostamalla muun muassa hänelle lahjatavaroita. Hän kosii Pipsaa eräänä kesäyönä, kun he ovat veneilemässä. Pipsa kieltäytyy Pekon kosinnasta. Hän joutuu palamaan takaisin Helsinkiin ja Pekon sydän särkyy. Pipsa lupaa, että he tapaavat vielä toisensa. Myöhemmissä elokuvasarjan osissa Pekon ja Pipsan välit ovat enemmän ystävyyttä, vaikka välillä romanttisiakin vivahteita on.
Pipsa > Sisarpuoli

Vuonna 1994 valmistuneessa kahdeksanosaisessa Pekko Aikamiespojan poikamiesaika -elokuvan televisiosarjaversion tapahtumissa selviääkin, että Pipsa on Pekon sisarpuoli. Tähän ei tosin viitata enää seuraavissa elokuvissa.