stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
PEP

PEP (englanninkielisistä sanoista Post-Exposure Propylaxis, suom. altistuksen jälkeinen estohoito) on HIV:n jälkiehkäisyyn tarkoitettu lääke. Sitä käytetään henkilön jouduttua suureen vaaraan altistua HIV:lle. Lääkitys on aloitettava 72 tunnin sisällä altistumisesta. Lääkityksen kesto on neljä viikkoa. PEP-lääkitys ei kuitenkaan estä kaikkia tartuntoja.
Käyttö selkeässä HIV-tartunnan riskissä olevalle 72 tunnin sisällä perustuu Maailman terveysjärjestön suositukseen vuodelta 2014. Ennen lääkityksen antamista on suoritettava HIV-testi, jolla selvitetään, onko henkilöllä jo ennestään HIV:tä. Lääkitystä suositellaan Suomessa tilanteissa, joissa emätin- tai anaaliseksin yhteydessä ei ole käytetty kondomia tai se on hajonnut ja kun seksikumppanina on tällaisessa tilanteessa ollut HIV-positiivinen henkilö, jolla ei ole toimivaksi todettua HIV-lääkitystä tai HIV-statukselta tuntematon henkilö, joka on seksityöntekijä, Saharan eteläpuoleisesta Afrikasta, ulkomaalainen huumeidenkäyttäjä tai kun on harrastettu miesten välistä anaaliseksiä. Sitä vastoin, jos kondomia on käytetty oikein tai jos on harrastettu suuseksiä, PEP-lääkitystä ei pidetä välttämättömänä. Tällöinkin HIV-testin ottaminen on suositeltavaa.
Tapauskohtaista harkintaa käytetään tilanteissa, joissa mahdollinen tartunta on tapahtunut pistoksen kautta. Tällöin PEP-lääkitystä suositellaan, jos neulaa on käyttänyt HIV-positiivinen henkilö, jolla ei ole toimivaksi todettua HIV-lääkitystä ja aikaero neulankäytössä tämän henkilön ja PEP-lääkitystä hakevan potilaan välillä oli alle kuusi tuntia. Tällöin hoito on aloitetettava saman 72 tunnin sisällä.
Lääkäri määrää Suomessa PEP-lääkityksen aloittamisesta. Pääsääntöisesti käytettävä lääkitys Suomessa on tenofoviiridisoproksiilin ja emtrisitabiinin sekä raltegraviirin yhdistelmä. Lisäksi voidaan käyttää tsidovudiinin ja lamivudiinin sekä raltegraviirin yhdistelmää, jos nopeasti pilaantuvaa tenofoviiridisoproksiilin ja emtrisitabiinin yhdistelmää ei ole saatavilla hoitavassa sairaalassa. Suomessa PEP-lääkkeitä on saatavilla lähinnä vain sairaala-apteekeissa, joten tavallisesta apteekista sitä ei ole mahdollista saada 72 tunnin aikarajan sisällä. Joissakin maissa, muun muassa Thaimaassa lääkityksen voi saada lääkärin reseptillä yksityisistä sairaaloista.
HIV-tartunnan hoitoon tarkoitettu PEP-lääkitys ei suojaa muilta sairauksilta eikä myöskään estä raskautta.
Galerius

Galeriuksen kaari Thessalonikissa.
Lähikuva Galeriuksen kaaren reliefeistä.
Galeriuksen mausoleumi eli Rotunda Thessalonikissa.
Gaius Galerius Valerius Maximianus (noin 250 – toukokuu 311) oli Rooman keisari 305–311. Keisari Diocletianus teki Galeriuksesta apukeisarinsa, eli caesarin, vuonna 293. Diocletianuksen luomassa tetrarkiassa Roomaa hallitsi kaksi keisaria (Diocletianus ja Maximianus) ja heidän kaksi apukeisariaan (Galerius ja Constantius). Keisarit jakoivat valtakunnan niin että Diocletianus hallitsi Itä-Roomaa ja Maximianus Länsi-Roomaa. Kun Diocletianus ja Maximianus luopuivat viroistaan vuonna 305 korottivat he Galeriuksen ja Constantiuksen augustukseiksi. Galeriuksen apukeisariksi nousi samalla hänen veljenpoikansa Maximinus ja Constantiuksen caesariksi nousi Galeriuksen ystävä Severus. Galerius oli kahdesta augustuksesta selvästi vaikutusvaltaisempi. Galeriusta syytetään yleensä Diocletianuksen aikana puhjenneista vainoista kristittyjä kohtaa.
Constantiuksen kuoleman jälkeen vuonna 306 julisti armeija hänen poikansa Konstantinuksen augustukseksi Britanniassa. Myös eläkkeeltä palannut Maximianus ja hänen poikansa Maxentius julistautuivat keisareiksi Italiassa. Galerius yritti hillitä vallanhavittelijoita nimittämällä Severuksen Länsi-Rooman augustukseksi ja Konstantinuksen caesariksi. Maximianus ja Maxentius tappoivat kuitenkin Severuksen ja vuonna 307 Galerius hyökkäsi Italiaan, mutta epäonnistui lyömään vastustajansa. Galerius nimitti nyt Liciniuksen Länsi-Rooman augustukseksi.
Galerius kuoli vuonna 311, luultavasti paksusuolen syöpäänlähde?.
Elämä > Caesarina

Galerius syntyi Traakiassa ja kunnostautui Aurelianuksen ja Probuksen armeijoissa. Kun keisari Diocletianus perusti tetrarkian vuonna 293, Galeriuksesta tuli caesar, eli nuorempi keisari Constantius I Chloruksen kanssa. Galerius meni naimisiin Diocletianuksen tyttären Valerian kanssa.
Caesariksi nimityksen jälkeen Galerius sai hallittavakseen Persian vastaisen rajan ja Egyptin. Aluksi hän kukisti Egyptissä puhjenneen kapinan ja kukisti Etelä-Egyptin tunkeutuneita hyökkääjiä. Persian uusi kuningas Narseh valmisteli myös sotaa ja vuoden 296 lopulla hän hyökkäsi Armeniaan. Galerius hyökkäsi persialaisia vastaan Armeniassa, mutta Narsehin joukot kukistivat kuitenkin hänet ja hän joutui pakenemaan. Diocletianus saapui Balkanilta auttamaan Galeriusta lisäjoukkojen kanssa. Samoihin aikoihin puhkesi Egyptissä entistä vakavampi kapina, kun eräs Aurelius Achilleus julistautui keisariksi. Diocletianus jätti Galeriuksen huolehtimaan persialaisista ja matkusti itse Egyptiin. Galerius haki Balkanilta lisäjoukkoja joiden avulla hän murskasi Narsehin joukot ja sai vangittua kuninkaan perheen. Narseh pääsi itse pakenemaan. Galerius jatkoi voittoaan hyökkäämällä Mesopotamiaan.
Samalla Diocletianus sai pian kapinan Egyptissä kukistettua. Galeriuksen voittojen jälkeen persialaiset olivat valmiita rauhantekoon vuonna 299. Uuden rauhansopimuksen mukaan Armeniasta ja Iberiasta tuli Rooman klienttejä. Samalla Persia luovutti Roomalle ja Armenialle alueita. Persialta saadut alueet, vaikkakin vaivaiset, olivat valtakunnan ainoat valloitukset vuosisataan. Rooman itäraja oli tämän jälkeen rauhallinen monen vuoden ajan. Samaan aikaan Persian sodan aikana Constantius oli kukistanut Britanniassa puhjenneen kapinan ja Maximianus oli murskannut erään kapinan Afrikassa. Diocletianus lähetti tämän jälkeen Galeriuksen Balkanille ja otti Anatolia, Syyrian ja Egyptin omaan johtoonsa. Galerius sai hallittavakseen Pannonian, Moesian ja Traakian diokeesit.
Elämä > Augustuksena

Toukokuussa 305 Diocletianus luopui vallasta ja Galeriuksesta tuli valtakunnan itäosan augustus. Caesarikseen hän valitsi Maximinus Daian ja lännessä hänen tahdostaan caesariksi nousi Flavius Valerius Severus.
Kun augustus Constantius kuoli vuonna 306 armeija huusi hänen poikansa Konstantinuksen keisariksi. Galerius hyväksyi Konstantinuksen caesariksi ja Severuksen augustukseksi. Maximianus ja hänen poikansa Maxentius julistautuivat augustuksiksi Roomassa vuonna 307 ja löivät Severuksen. Galeriuksen yritettyä vallata Italian pidettiin keisareitten välillä kokous Carnuntumissa. Galerius teki ystävästään Liciniukseta lännen augustuksen.
Galerius sairasti viimeiset vuotensa jotain sairautta, ilmeisesti syöpää. Hän kuoli vuonna 311.
Aiheesta muualla

Roman Emperors – Galerius (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Diocletianus ja Maximianus | Rooman keisari Hallitsijakumppanit  Constantius I Chlorus, Flavius Valerius Severus ja Licinius | Seuraaja: Licinius ja Maximinus |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Gandenin luostari

Gandenin luostari on tiibetinbuddhalainen luostari Tiibetissä, Kiinassa. Luostari sijaitsee 4 000 metrin korkeudessa merenpinnasta 40 kilometriä koilliseen Lhasan kaupungista. Tiibetiläinen opettaja, Tsongkhapa, perusti luostarin vuonna 1409. Punakaarti tuhosi luostarin kulttuurivallankumouksen aikaan. Luostari on osittain rakennettu uudelleen.
Gandenin luostari
Luostarin munkkeja
Gandenin luostarin rakennuksia maalauksen jälkeen vuonna 2013.
Gandenin luostari, 2013.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gandenin luostari Wikimedia Commonsissa
Gammalinoleenihappo

| Gammalinoleenihappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  cis-6,9,12-oktadekatrieenihappo
CAS-numero:  506-26-3
PubChem CID:  5280933
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C18H30O2
Moolimassa:  278,43 g/mol
Gammalinoleenihappo (GLA, 18:3(n-6), C18H30O2) eli gamoleenihappo on omega-6-rasvahappo ja monityydyttymätön rasvahappo. Sitä esiintyy runsaasti muun muassa helokkien, herukoiden ja joidenkin lemmikki­kasvien siemenissä, mutta yleisimmin käytetyissä kasviöljyissä sitä ei ole. Vähäisiä määriä GDA:ta on myös eläin­rasvoissa, lihassa ja kananmunissa. Gammalinoleenihappo on alfalinoleenihapon isomeeri.
Gammalinoleenihappoa syntyy myös ihmisen elimistössä normaalisti linoli­haposta. Sen vuoksi sitä ei yleensä lueta välttämättömiin rasvahappoihin. Gamma­linoleeni­haposta syntyy edelleen dihomo-gammalinoleenihappoa (DGLA) ja lopulta arakidonihappoa (AA). Näitä tarvitaan muun muassa solukalvojen ja kudoshormonien rakentamiseen. Eräät sairaudet, infektiot ja vanheneminen saattavat kuitenkin aiheuttaa, ettei linoleeni­haposta muodostukaan tarpeeksi gammalinoleenihappoa. Tällaisissa tapauksissa valmista gamma­linoleeni­happoa olisi saatava riittävästi suoraan ravinnosta. Tämän vuoksi ne kasvit, joissa sitä esiintyy, ja niistä saatavat tuotteet ovat saaneet osakseen runsaasti tutkijoiden huomiota, ja niitä on alettu myös hyödyntää kaupallisesti. Herukoiden siemenissä oleva gamma­linoleeni­happo menee kuitenkin marjoja sellaisenaan syötäessä ihmisen kannalta hukkaan, koska siemenet kulkeutuvat ehjinä ruoan­sulatuksen läpi.
Gammalinoleenihappoa myydään luontaistuotteena tulehduksien ja ihosairauksien hoitoon, vaikka sen teho on kyseenalainen. Nykyisissä tutkimuksissa yritetään selvittää mahdollisuuksia käyttää GLA:ta muun muassa syöpähoitoihin (mahdollisesti tukahduttaa kasvaimen ja etäpesäkkeiden kasvun) ja HIV:n torjumiseen (tuhoaa HIV:ssä olevia T-soluja).
Aiheesta muualla

Terveyskirjasto: Gammalinoleenihappo
PubChem: gamma-Linolenic Acid (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Gamma-Linolenic acid (englanniksi)
DrugBank: Gamolenic acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Gamolenic acid (englanniksi)
ChemBlink: gamma-Linolenic acid (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Gamma-Linolenic-Acid (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:gamma-Linolenic acid
Rasvahapot
| --- | --- |
Tyydyttyneet:   Etikkahappo (C2)  Propionihappo (C3)  Voihappo (C4)  Valeriaanahappo (C5)  Kapronihappo (C6)  Enantyylihappo (C7)  Kapryylihappo (C8)  Pelargonihappo (C9)  Kapriinihappo (C10)  Hendekaanihappo (C11)  Lauriinihappo (C12)  Tridekyylihappo (C13)  Myristiinihappo (C14)  Pentadekyylihappo (C15)  Palmitiinihappo (C16)  Margariinihappo (C17)  Steariinihappo (C18)  Nonadekyylihappo (C19)  Arakidihappo (C20)  Heneikosyylihappo (C21)  Beheenihappo (C22)  Trikosyylihappo (C23)  Lignoseriinihappo (C24)  Pentakosyylihappo (C25)  Keroottihappo (C26)  Heptakosyylihappo (C27)  Montaanihappo (C28)  Nonakosyylihappo (C29)  Melissiinihappo (C30)  Henatriakontyylihappo (C31)  Lakkerihappo (C32)  Psylliinihappo (C33)  Geddiinihappo (C34)  Keromuovihappo (C35)  Heksatriakontyylihappo (C36) 
Omega-1:  Undekyleenihappo (11:1)
Omega-3:   Alfalinoleenihappo (18:3)  Rumeleenihappo (18:3)  Parinaarihappo (18:4)  Stearidonihappo (18:4)  Eikosapentaeenihappo (20:5)  Dokosaheksaeenihappo (22:6) 
Omega-5:   Myristoleiinihappo (14:1)  Granaattiomenahappo (18:3)  Trumpettipuuhappo (18:3) 
Omega-6:   Linolihappo (18:2)  γ-linoleenihappo (18:3)  Kehäkukkahappo (18:3)  Pinoleenihappo (18:3)  Dihomo-γ-linoleenihappo (20:3)  Podokarpiinihappo (20:3)  Arakidonihappo (20:4)  Dokosatetraeenihappo (22:4) 
Omega-7:   Palmitoleiinihappo (16:1)  Vakseenihappo (trans-18:1)  Rumeenihappo (18:2)  Paulliinihappo (20:1) 
Omega-9:   Oleiinihappo (18:1)  Elaidiinihappo (trans-18:1)  Eikoseenihappo (20:1)  Erukahappo (22:1)  Nervonihappo (24:1)  Meadin happo (20:3) 
Omega-12:  Petroseliinihappo (18:1)
Käännös suomeksi
Seweryn Gancarczyk

Seweryn Gancarczyk
Seweryn Gancarczyk (s. 22. marraskuuta 1981 Dębica) on puolalainen jalkapalloilija. Kotimaansa seurojen lisäksi hän on edustanut ukrainalaisjoukkueita, muun muassa FK Metalist Harkovaa. Pelipaikaltaan Gancarczyk on puolustaja.
Gancarczyk aloitti ammattilaisuransa vuonna 1999 Podkarpacie Pustynian joukkueessa, jossa hän  pääsi pelaamaan yhden ottelun- Vähäisen luoton takia hän siirtyi kolmen vuoden päästä pelaamaan Hetman Zamośćin joukkueeseen. Siellä hän pelasi 19 ottelua mutta ei tehnyt yhtään maalia. Sen jälkeen hän on noussut nopeasti maansa kärkipelaajien joukkoon. Hän oli mukana MM-kisoissa 2006 mutta ei päässyt kertaakaan kentälle. Maajoukkueessa hän on pelannut kolme ottelua mutta ei ole tehnyt yhtään maalia.
Aiheesta muualla

http://90minut.pl/kariera.php?id=2735
http://mundial.onet.pl/72713.11,1247938,96469,druzyna_osoba.html
http://mundial.wp.pl/kat,51358,wid,8310612,wiadomosc.html?ticaid=14ac0
Puolan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Boruc |
2 Jop |
3 Gancarczyk |
4 Baszczyński |
5 Kosowski |
6 Bąk |
7 Sobolewski |
8 Krzynówek |
9 Żurawski |
10 Szymkowiak |
11 Rasiak |
12 Kuszczak |
13 Mila |
14 Żewłakow |
15 Smolarek |
16 Radomski |
17 Dudka |
18 Lewandowski |
19 Bosacki |
20 Giza |
21 Jeleń |
22 Fabiański |
23 Brożek |
Valmentaja Janas
Frank Ganzera

| Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten jalkapallo.Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten jalkapallo.Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten jalkapallo.Olympialaiset  | Maa:   Itä-Saksa> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | München 1972 | Jalkapallo |  |
Frank Ganzera (s. 8. syyskuuta 1947 Dresden) on saksalainen entinen jalkapalloilija.
Ura

Ganzera aloitti jalkapallouransa DDR-Ligassa pelanneessa FSV Lokomotive Dresdenissä, josta hän siirtyi Dynamo Dresdeniin vuonna 1966. Ganzera voitti seurassa kaksi DDR-Oberligan mestaruutta, sekä yhden FDGB-Pokalin. Vuonna 1976 hän lopetti pääsarjauransa ja siirtyi takaisin Lokomotive Dresdeniin. Uransa lopetettuaan Ganzera toimi Dynamo Dresdenin nuorten joukkueiden valmentajana, sekä FSV Lokomotive Dresden ja Motor Cossebauden valmentajana.
Ganzera edusti Saksan demokraattisen tasavallan jalkapallomaajoukkuetta kolmetoista kertaa, jonka lisäksi hän oli mukana Münchenin olympialaisissa 1972, joista joukkue voitti pronssia. Olympialaisissa Ganzera pelasi viisi ottelua seitsemästä.
Atomiemissiospektroskopia

ICP-AES-laiteisto
Atomiemissiospektroskopia (AES) on spektroskopiamenetelmä, jonka käyttö analyyttisen kemian tutkimuksissa perustuu virittyneen atomin emittoiman sähkömagneettisen säteilyn havaitsemiseen. Virittämiseen käytetään useimmiten korkeaa lämpötilaa. Atomiemissiospektroskopiaa käytetään niin kvantitatiiviseen kuin kvalitatiiviseen tutkimukseen, ja se on yksi laboratorioiden tärkeimmistä perusmenetelmistä. Atomiemissiospektroskopiassa käytettävä laite on atomiemissiospektrometri.
Periaate

Atomiemissiospektroskopia perustuu siihen, että korkeissa, useiden tuhansien asteiden, lämpötiloissa atomien elektronit virittyvät perustilalta korkeammille energiatiloille. Viritystilan palautuessa atomi emittoi fotonin. Emittoituvan säteilyn aallonpituus on kullekin alkuaineelle ominainen ja voidaan tunnistaa sen osuttua ilmaisimelle. Aallonpituus on ultraviolettisäteilyn tai näkyvän valon alueella. Emittoidun säteilyn intensiteetti on verrannollinen näytteen konsentraatioon sekä perustilassa ja virittyneessä tilassa olevien atomien suhteeseen. Kvantitatiivisissa mittauksissa näytteen aiheuttamaa intensiteettiä verrataan tunnetuista pitoisuuksista tehtyyn standardisuoraan.
Atomiemissiospektroskopiaa käytetään erityisesti metallipitoisuuksien määrittämiseen. Se on herkkä menetelmä ja soveltuu pienimmillään noin miljardisosapitoisuuksien (ppb) määrittämiseen. Koska emittoituvan säteilyn aallonpituus riippuu alkuaineesta, on atomiemissiospektroskopian selektiivisyys hyvä. Esimerkiksi atomiabsorptiospektroskopiaan verrattuna atomiemissiospektroskopian etuna on mahdollisuus mitata useita alkuaineita samanaikaisesti.
Laitteisto > Näytteen käsittely

Atomiemissiospektroskopiaa varten näyte liuotetaan. Näyte imetään laitteesen kapillaarin avulla ja johdetaan sumuttinkammioon. Sumutinkammiosta se kulkeutuu kaasuvirran mukana suuttimen läpi hienona sumuna viritettäväksi. Näytteen käsittely voidaan automatisoida.
Laitteisto > Viritystavat > Liekki

Varhaisimmissa atomiemissiospektrometreissä näyte viritettiin ilma-eteeniliekillä. Liekin lämpötila riittää virittämään lähinnä alkalimetallit, joten liekkispektrometrien käyttö on vähäistä.
Laitteisto > Viritystavat > Kipinä tai valokaari

Seuraava vaihe atomiemissiospektrometrien kehityksessä oli korkeajännitteisen kipinän tai valokaaren käyttö näytteen virittämiseen. Näillä menetelmillä saadaan aikaiseksi plasmaa, jonka lämpötila on 3 700–4 700 °C. Tämä riittää useimpien alkuaineiden mittaamiseen. Kipinäatomiemissiospektrometrejä käytetään erityisesti teollisuudessa.
Laitteisto > Viritystavat > Induktiivisesti kytketty plasma

Käämien avulla tuotetaan induktiivisesti plasmaa, jonka lämpötila voi olla lähes 8 000 °C. Nämä ICP-AES-laitteistot ovat yleisin nykyaikainen atomiemissiospektrometrityyppi. Näyte voidaan kohdistaa plasmasuuttimeen joko sen suuntaisesti eli aksiaalisesti tai poikittain eli radiaalisesti.
Laitteisto > Viritystavat > Laser tai mikroaallot

Korkeaenergisen laserin avulla näyte voidaan höyrystää plasmana. Plasman tuottamiseen voidaan käyttää myös korkeataajuuksisia mikroaaltoja.
Laitteisto > Detektointi

Emittoituneet fotonit johdetaan monokromaattoriin, jonka avulla valitaan ilmaisimelle johdettavat aallonpituudet. Monokromaattori on tyypillisesti hila. Aina 1990-ilmaisimina käytettiin valomonistinputkea. Puolijohdetekniikan kehittyessä ilmaisimiksi vaihtuivat CCD- tai CID-kennot.
García I Sánchez (Pamplona)

García I Sánchez
García I Sánchez (joskus myös Garcia II Sanchez) (k. 970) oli Pamplonan eli Navarran kuningas vuosina 926–970.
García oli vain kuuden, kun hänen isänsä Sancho kuoli. Hän säilytti valtansa serkkunsa Abd ar-Rahman III:n tuella ja taisteli tämän rinnalla muita kristittyjä ruhtinaita vastaan. Avioliitto Aragonian perijättären Endregoton kanssa yhdisti Navarran ja Aragonian sadaksi vuodeksi. Hän myös osallistui sotaan Leónin kuningasta Ordoño III:ta sekä tämän seuraajaa vastaan, jolloin apuun rientänyt kalifi löi kristittyjen joukot ja pakotti ruhtinaat sopuun.
Perhe

García II Sánchezin vanhemmat olivat Sancho I ja Toda, Córdoban kalifi Abd ar-Rahman III:n täti. Ensimmäisestä avioliitosta Aragonian kreivin Galindo II Aznarin tyttären kanssa syntyi kruununperijä Sancho II Garces ja toisesta avioliitosta Leónin Ramiro II:n tyttären Teresan kanssa tytär Urraca, joka nai Kastilian kreivi Fernan Gonzalezin tämän toisessa avioliitossa.
Carlos Garnett

Carlos Garnett konsertissa Panamassa vuonna 2011.
Carlos Garnett (1. joulukuuta 1938 Red Tank, Panama, Yhdysvallat – 3. maaliskuuta 2023) oli panamalainen saksofonisti.
Garnett kiinnostui jazzmusiikista kuultuaan elokuvissa Louis Jordanin ja James Moodyn musiikkia. Teini-ikäisenä hän opetteli soittamaan saksofonia ja soitti lähistölle majoittuneiden yhdysvaltalaisten sotilaiden kanssa. Vuonna 1957 hän alkoi soittaa calypso- ja latinomusiikkiyhtyeissä.
Muutettuaan New Yorkiin vuonna 1962 hän soitti Leo Pricen johtamassa rockyhtyeessä saavuttamatta suurta menestystä. Hän oli perustajajäsenenä Brooklyn Afro Jazz Inc. -jazzyhtyeessä. Näihin aikoihin aiemmin korvakuulolta soittanut Garnett alkoi opiskella musiikin teoriaa. Vuonna 1968 jazztrumpetisti Freddie Hubbard palkkasi Garnettin yhtyeeseensä, ja Hubbardin kautta Garnett sai yhteyksiä New Yorkin muusikkopiireihin. Hän teki ensilevytyksensä vuonna 1969 Hubbardin albumilla A Soul Experiment, joka sisälsi kaksi hänen säveltämäänsä kappaletta.
Garnett soitti 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa myös useissa muissa merkittävissä jazzkokoonpanoissa, muun muassa Art Blakeyn, Charles Mingusin ja Miles Davisin yhtyeissä, ja johti myös omaa kokoonpanoaan nimeltä Universal Black Force. Hän nauhoitti omalla yhtyeellään vuosina 1974–1977 viisi albumia. Vuonna 1982 masennuksesta ja huumeongelmasta kärsinyt Garnett sai uskonnollisen hertyksen ja lopetti soittamisen pitkäksi aikaa. Hän alkoi esiintyä uudestaan vuonna 1991.
Garnettin uusi yhtye on julkaissut albumit Fuego en mi alma (1996), Under Nubian Skies (1999) ja Moon Shadow (2001). Garnett muutti vuonna 2000 takaisin Panamaan, missä hän esiintyy yhä aktiivisesti.
Sarah Garner

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sydney 2000 | kevyt pariairokaksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Aiguebelette 1997 | kevyt yksikkö |  |
|  Kultaa | Köln 1998 | kevyt pariairokaksikko |  |
|  Hopeaa | St. Catharines 1999 | kevyt pariairokaksikko |  |
|  Pronssia | Glasgow 1996 | kevyt yksikkö |  |
Sarah Garner (s. 21. toukokuuta 1971) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän saavutti olympiapronssia kevyessä pariairokaksikossa Christine Collinsin kanssa Sydneyssä 2000. Garner voitti maailmanmestaruuden kevyessä yksikössä Aiguebelettessa 1997 ja kevyessä pariairokaksikossa Christine Collinsin kanssa Kölnissä 1998. St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999 Garner ja Collins saavuttivat hopeaa. Glasgow'n MM-kilpailuissa 1996 Garner saavutti kevyessä yksikössä pronssia.
Gamla bron

| Gamla bron |
| --- | --- |
 Gamla bron kesäkuussa 2007.
Ylittää:  Uumajajoki
Sijainti:  Uumaja, Ruotsi
Siltatyyppi:  teräs
Pituus:  301 m
Avattu liikenteelle:  1863
Koordinaatit:  63°49′30″N, 20°14′57″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Gamla bron (suom. Vanha silta) on Uumajan vanhin säilynyt silta. Se ylittää Uumajanjoen, ja on pituudeltaan 301 metriä.
Historia

Ennen kuin Uumajassa oli siltoja, asukkaat ylittivät Uumajanjoen käyttäen talvella jääteitä ja muina vuodenaikoina lauttoja.
Suomen sodan aikaisen toisessa Venäjän Uumajan miehityksessä vuonna 1809 venäläiset rakensivat tukeista tehdyn kelluvan sillan joen yli. Kuitenkin myöhemmin se tuhoutui kevättulvassa.
Sillan rakentamista Uumajanjoen yli pidettiin pitkään liian kalliina, mutta maaherra Gustaf Munthe kiinnostui asiasta, kun hän astui virkaan vuosina 1856 ja 1858. Hän antoi valtuudet tutkia minne silta sopisi parhaiten, sekä tehdä ehdotuksia piirtämällä ja laskemalla, mitä se tulisi maksamaan. Tutkimus osoitti, että aivan kaupungin ulkopuolella, joen ylävirrassa, joen pohja olisi suosiollisin sillalle. Sillan arvioidut kustannukset olivat 65 450 kruunua. Hoitokustannusten myötä kokonaiskustannukset olisivat 86 000 kruunua.
Silta avattiin vuonna 1863 kaupungin ensimmäisenä joen ylittävänä siltana, ja kauan aikaa ihmisten piti maksaa sillan käyttämisestä. Alun perin silta oli tehty puusta, mutta vuosina 1894–1895 se korvattiin teräksellä.
Silta nykyään

Nykyisin silta on käytössä vain jalankulkijoille ja pyöräilijöille. Loppuvuodesta 2013 sillalla havaittiin puutteita, ja sillä oli huoltotöitä noin kolmen viikon ajan.
Käännös suomeksi