stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oiva Willamo
Luottamustoimet

Willamo toimi suomalais-venäläisen neljännen paikallisen rajantarkastuskomission puheenjohtajana vuosina 1922–1926 ja 1928–1939 ja oli valtion kulokomitean jäsenenä vuosina 1924–1926 ja toimi Tuntsajoen uitontarkastajana vuodesta 1930 alkaen. Willamo toimi myös valtioneuvoston asettaman Lapin taloudellisten olojen parantamista suunnitelleen komitean jäsenenä vuosina 1935–1938 ja oli yksi Helsingin jalkapalloklubin perustajista vuonna 1907. Hän oli myös yksi Ounasvaaran hiihtoseuran perustajista ja monivuotinen puheenjohtaja sekä kunniapuheenjohtaja. Hän toimi myös Suomen matkailijayhdistyksen Rovaniemen paikallisosaston  ja Ounasvaaran Ladun puheenjohtajana ja oli useiden urheiluseurojen kunniapuheenjohtaja.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 10. tammikuuta 1916  Gruppenführer 24. joulukuuta 1917  Luutnantti 11. helmikuuta 1918  Kapteeni 16. toukokuuta 1919  Majuri 6. joulukuuta 1922  Everstiluutnantti 16. toukokuuta 1928  Eversti 1940 |      |  Vapaudenristi 1. lk.  Vapaudenristi 2. lk.  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. lk. ritarimerkki  Suojeluskuntain rautainen ansioristi  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Preussin 2. lk. Rautaristi  Saksan Kotkan ritarikunnan 1. lk. kunniamerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi  Ruotsin Miekkaritarikunnan komentajamerkki (2 kpl) |
Pohjois-Suomen saksalaisten joukkojen komentaja kenraalieversti Eduard Dietl ja yhteysesikunta Roin päällikkö Oiva Willamo Dietlin Rovaniemelle rakennuttamassa hirsimajassa syyskuussa 1943.
P. G. Wodehouse

P. G. Wodehouse (1904)
Pelham Grenville Wodehouse [wudhaus], (15. lokakuuta 1881 Guildford, Englanti – 14. helmikuuta 1975 Southampton, New York, Yhdysvallat) oli englantilainen humoristikirjailija. Hän kirjoitti yli 90 kirjaa ja 20 elokuvakäsikirjoitusta. Yleisönsuosion lisäksi Wodehouse on myös kirjallisesti korkealle arvostettu. Wodehousea ovat arvostaneet sekä aikalaiskirjailijat, kuten Hilaire Belloc, Evelyn Waugh ja Rudyard Kipling, että Salman Rushdien, Douglas Adamsin ja Terry Pratchettin kaltaiset nykykirjailijat. Wodehouse tunnetaan nykyisin parhaiten Jeeves-tarinoistaan.
Elämä

P. G. Wodehousen isä oli Hongkongissa toiminut tuomari, joka joutui eroamaan virastaan sairauden vuoksi. Wodehouse opiskeli Lontoon Dulwich Collegessa. Hän työskenteli HSBC-pankissa kaksi vuotta. Lopulta hän alkoi kirjoittaa ammatikseen. Wodehouse julkaisi ensimmäisen romaaninsa vuonna 1902 21-vuotiaana, ja siitä alkoi kahdeksalle vuosikymmenelle ulottunut poikkeuksellisen tuottelias ura. Hän julkaisi yhden tai useampia kirjoja joka vuosi kuolemaansa asti vuonna 1975, lukuun ottamatta toisen maailmansodan aiheuttamaa taukoa.
Wodehouse muutti vuonna 1912 Hollywoodiin, jossa hän ansaitsi huomattavia summia käsikirjoittajana. Monet hänen tarinoistaan julkaistiin myös jatkokertomuksina The Saturday Evening Postissa ja muissa lehdissä. Hän myös meni naimisiin 1914 ensimmäisinä Yhdysvaltain-vuosinaan. Wodehouse palasi 1920 Britanniaan, mutta asui vuodesta 1924 lähtien Hollywoodissa ja Ranskan Le Touquet'ssa.
Politiikka ja maailman tapahtumat eivät lainkaan kiinnostaneet Wodehousea. Toisen maailmansodan sytyttyä vuonna 1939 hän jäi Ranskan-kotiinsa, ilmeisesti ymmärtämättä konfliktin vakavuutta. Saksalaiset vangitsivat hänet 1940 ja pitivät häntä arestissa vuoden ajan, ensin Belgiassa ja sitten Ylä-Sleesiassa. Vapauduttuaan arestista Wodehouse teki Berliinissä sarjan radio-ohjelmia, joissa hän käsitteli humoristiseen tyyliin kokemuksiaan sodasta ja arestistaan. Britanniassa ohjelmat aiheuttivat valtavan kohun: Wodehousea syytettiin yhteistyöstä natsien kanssa, häntä vaadittiin syytteeseen maanpetoksesta ja monet kirjastot poistivat hyllyistään hänen kirjojaan. Wodehousen näkyvimpiä puolustajia olivat Evelyn Waugh ja George Orwell, joka julkaisi pitkän artikkelin "In Defence of P. G. Wodehouse" (suomennettu nimellä "P. G. Wodehousen puolustukseksi").
Kritiikin vuoksi Wodehouse ja hänen vaimonsa käänsivät lopullisesti selkänsä Britannialle. Kirjailija hankki 1954 Yhdysvaltain kansalaisuuden ja muutti maahan pysyvästi. Elisabet II aateloi 93-vuotiaan Wodehousen vuonna 1975, vain vähän ennen tämän kuolemaa. Yleisesti on arvioitu Wodehousen natsi-Saksassa pitämien radio-ohjelmien vaikuttaneen siihen, että tunnustus tuli niin myöhään.
Tuotannosta

Wodehouse kirjoitti 96 kirjaa vuodesta 1902 vuoteen 1975 jatkuneella urallaan. Hänen tuotantonsa sisältää niin romaaneja, novellikokoelmia kuin komediamusikaalejakin.
Wodehouse on humoristina ja värikkäiden henkilöiden luojana lähinnä Charles Dickensin perillinen, mutta häneltä puuttuu Dickensin yhteiskunnallinen kantaaottavuus ja moralisointi. Wodehousen teokset ovat sävyltään kepeitä ja edustavat kevyttä komediaa tai farssia.
Wodehousen tuotannon on arveltu vaikuttaneen paljon kuvaan englantilaisesta rikkaasta aatelismiehestä hiukan hassahtaneena eksentrikkona. Hänen kirjojensa maailma, jossa rikkaat nuoret tyhjäntoimittajat notkuvat klubeillaan ja höperöt lordit kasvattavat sikoja, on kuitenkin kaukana realistisesta. Evelyn Waugh'n mukaan Wodehousen kirjat kertovat yhtä epätodellisesta maailmasta kuin "Liisa ihmemaassa". George Orwell arveli "In Defence of P. G. Wodehouse" -esseessään, että Wodehousen kirjallinen maailmankuva muotoutui kokonaisuudessaan edvardiaanisena aikana eikä kokenut merkittäviä muutoksia sen jälkeen. Orwellin mukaan se maailma, joka eli Wodehousen kirjoissa vielä 1960-luvulla, tuhoutui todellisuudessa jo ensimmäisessä maailmansodassa. Asuminen pääsääntöisesti ulkomailla vuodesta 1912 lähtien auttoi Wodehousea pysymään "henkisenä edvardiaanina".
Wodehousen tuotanto kietoutuu tiettyjen hahmojen ja tapahtumapaikkojen ympärille, mistä johtuen hänen tuotantoaan on usein jaettu sarjoihin:
Jeeves-tarinoistaan Wodehouse lienee tunnetuin sekä Britanniassa että maailmalla. Niiden päähenkilöt ovat nuori yläluokkainen tyhjäntoimittaja Bertram "Bertie" Wooster, joka on rikas mutta jokseenkin tohelo, sekä tämän nerokas herrasmiespalvelija Jeeves, joka selvittää isäntänsä ja tämän toverien nais- ja rahasotkut. Jeeves ja Bertie esiintyivät ensimmäisen kerran 1917, ja viimeisessä teoksessa 1971 heidän ikänsä ja hahmonsa ovat edelleen samanlaisia.
Blandings-tarinat kertovat fiktiivisen Blandingsin linnan asukkaista. Niiden pääosassa on tavallisesti eksentrinen lordi Emsworth, jonka elämän keskipisteenä ovat hänen palkittu sikansa "Blandingsin keisarinna" sekä palkittu kurpitsansa.
Psmith on nerokas "jokapaikanhöylä". Jotkut Psmith-tarinat lomittuvat Blandings-tarinoiden kanssa siten, että Psmith työskentelee lordi Emsworthille ja asuu Blandingsissa.
Mulliner-tarinoissa herra Mulliner kertoo The Angler's Rest -pubissa kertomuksia erikoisista sukulaisistaan.
Televisiosarjat

Sekä Blandings- että Jeeves-tarinoita on tehty televisiosarjoiksi. Jeeves-tarinoita on muokattu TV-sarjoiksi kahdesti: ensin 60-luvulla BBC:n tuotantona ja 1990-luvulla Granada Televisionin tuotantona, jossa Jeevesiä ja Woosteria näyttelivät Hugh Laurie (Wooster) ja Stephen Fry (Jeeves). Sarja nähtiin Suomessa Yle TV1-kanavalla nimellä Kyllä Jeeves hoitaa.
Suomennoksia

Kiitos, Jeeves 
Sisältää romaanit Jepulis, Jeeves (Right Ho, Jeeves, 1934) ja Kiitos, Jeeves (Thank You, Jeeves, 1934) sekä novellin Munakasta, Jeeves (Jeeves Makes An Omelette, 1959). 
Suomentanut Kaisa Sivenius. Teos, 2009. ISBN 978-951-851-252-6
Hiiop, Jeeves 
Sisältää romaanit Hiiop, Jeeves (Code of the Woosters, 1938) ja Huomenta, Jeeves (Joy in the Morning, 1946) sekä novellin Bingo pulassa (Clustering Round Young Bingo, 1925). 
Suomentanut Kaisa Sivenius. Teos, 2010. ISBN 978-951-851-271-7
Hyvää joulua, Jeeves 
Sisältää romaanit Kevättä rinnassa, Jeeves (The Mating Season, 1949) ja Eri reilua, Jeeves (Feudal Spirit, 1954) sekä novellin Hyvää joulua, Jeeves (Jeeves and the Yule-tide Spirit, 1927). 
Suomentanut Kaisa Sivenius. Teos, 2011. ISBN 978-951-851-417-9
Parahin Jeeves 
Sisältää romaanin Parahin Jeeves (Much Obliged, Jeeves, 1971) sekä novellit Jeeves tarttuu toimeen (Jeeves Takes Charge, 1916), Jeeves ja kovaksi keitetty muna (Jeeves and the Hard-boiled Egg, 1919), Corky taiteilee (The Artistic Career of Corky, 1925), Jeeves ja kutsumaton vieras (Jeeves and the Unbidden Guest, 1919), Täti ja vätys (The Aunt and the Sluggard, 1919)  ja Jeeves ja taiteen vikaa (The Spot of Art, 1929). 
Suomentanut Kaisa Sivenius. Teos, 2013. ISBN 978-951-851-546-6
Kernaasti, Jeeves 
Sisältää romaanit Kernaasti, Jeeves (Jeeves in the Offing, 1960) ja Peruslukemilla, Jeeves (Stiff Upper Lip, Jeeves, 1962) sekä novellit Biffyn ihme juttu (The Rummy Affair of Old Biffy, 1924), Ei vaihtoehtoa (Without the Option, 1925) ja Freddy pinteessä (Fixing it for Freddie, 1925). 
Suomentanut Kaisa Sivenius. Teos, 2015. ISBN 978-951-851-668-5
Selvät sävelet, Jeeves 
Sisältää romaanin Tädit eivät ole herrasmiehiä (Aunts Aren’t Gentlemen, 1974) sekä novellit Jeeves ja rasvainen tapaus (Jeeves and the Greasy Bird, 1966), Sippyn alemmuuskompleksi (The Inferiority Complex of Old Sippy, 1926), Jeeves ja korkea veisu (Jeeves and the Song of Songs, 1929), McIntosh-koiran tapaus (Episode of the Dog McIntosh, 1929), Jeeves ja koulutyttö Clementina (Jeeves and the Kid Clementina, 1930), Jeeves ja vanha koulukaveri (Jeeves and the Old School Chum, 1930), Tuppyn piina (The Ordeal of Young Tuppy, 1930) ja Puhdistava rakkaus (The Love that Purifies, 1929). 
Suomentanut Kaisa Sivenius. Teos, 2017. ISBN 978-951-851-803-0
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
P. G. Wodehousen teoksia Gutenberg-projektissa (englanniksi)
P. G. Wodehousen teoksia (Arkistoitu – Internet Archive) Every Authorissa (englanniksi)
P. G. Wodehousen teoksia äänikirjoina LibriVoxissa (englanniksi)
P. G. Wodehousen teoksia Internet Archivessa (englanniksi)
P. G.Wodehouse Teoksen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Carl Gustaf Robert Wolff

Carl Gustaf Robert Wolff (12. syyskuuta 1890 Ilmajoki – 31. toukokuuta 1957) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa, missä hän sai tulikasteen Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan komppanianpäällikkönä Suomen Valkoisen Armeijan riveissä.
Perhetausta

Wolffin vanhemmat olivat kauppias Carl Albert Ossian Wolff ja Ebba Lovisa Dahlqvist. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1925 Gurli Ingrid Wendelinin kanssa.
Opinnot

Wolff kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta vuonna 1911 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan maanviljelys-taloudellisella osastolla vuosina 1911–1915 ja 1918–1919. Hän suoritti agronomitutkinnon vuonna 1919.
Jääkärikausi

Wolff liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Suomen sisällissota

Wolff saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana yliluutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianpäälliköksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Säiniöllä sekä Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Wolff määrättiin sisällissodan jälkeen Suomen Valkoisen kaartin 9. komppanian päälliköksi. Armeijasta hän erosi 7. lokakuuta 1918 ja siirtyi 1. marraskuuta 1919 – 30. kesäkuuta 1920 väliseksi ajaksi Suomen syrshireyhdistyksen konsulentiksi. Myöhemmin hän toimi isännöitsijänä Yyterin kartanossa ja toimi samalla Porin maalaiskunnan suojeluskunnan harjoituspäällikkönä vuosina 1922–1924.
Talvi- ja jatkosota

Wolff osallistui talvisotaan ylimääräisten harjoitusten (YH) aikana pataljoonan komentajana Jalkaväkirykmentti 18:ssa. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Pihlavan teollisuuskohteen väestönsuojelujohtajaksi. Sotien jälkeen hän jatkoi Yyterin kartanon isännöitsijänä.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 10. tammikuuta 1916  Gruppenführer 4. huhtikuuta 1916  Kapteeni (Yliluutnantti) 11. helmikuuta 1918 |     |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppania.
Markus Rautio

| Markus Rautio |
| --- | --- |
 Markus-setä (oikealla) tekemässä Kuopiossa radio-ohjelmaa vuonna 1936.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Eino Markus Rautio
Syntynyt: 17. toukokuuta 1891 Helsinki
Kuollut: 14. helmikuuta 1973 (81 vuotta) Helsinki
Arvonimi: teatterineuvos
Muut tiedot
Lempinimet:  Markus-setä
Eino Markus Rautio (tunnettu nimellä Markus-setä, 17. toukokuuta 1891 Helsinki – 14. helmikuuta 1973 Helsinki) oli Yleisradion toimittaja ja kuuluttaja sekä myöhemmin kuunnelma- ja selostusosaston päällikkö ja pääohjaaja. Parhaiten hänet muistetaan radion Lastentunti-lastenohjelmistaan, joita lähetettiin vuosina 1926–1956 sekä suomeksi että ruotsiksi.
Ura

Rautio aloitti uransa radiossa kuuluttajana joulukuun alussa 1926. Aikaisemmin hän oli toiminut Kansallisteatterin, Kansan näyttämön sekä Tampereen Työväen Teatterin näyttelijänä ja vuonna 1924 kävi opiskelemassa elokuvan tekemistä Hollywoodissa. Palattuaan hän työskenteli jonkin aikaa Suomi-Filmin palveluksessa.
Yleisradioon Rautio palkattiin vuonna 1926. Kuuluttajan töiden ohella Raution tehtäviin kuului hankkia ohjelmistoon kuunnelmat ja lausuntanumerot. Suomisen perhe perustuu ideaan, jonka hän sai ruotsalaisesta kuunnelmasarjasta Familjen Björk.
Lastentunti-ohjelma loppui aina siihen, että Markus-setä kehotti lapsia syömään kaurapuuroa (”Muistakaa, lapset, syödä aamupuuronne!”). Vuonna 1927 Markus-setä kertoi lastentunnilla, että Joulupukki asuu Lapissa Korvatunturilla. Korvatunturilla on kolme huippua, joista muodostuvat myös tunturin korvat, joilla joulupukki ”kuulee” lasten lahjatoivomukset ja kiukunpuuskat.
Vuonna 1931 Rautio toteutti Yleisradion ensimmäisen kansainvälisen radioselostuksen ulkomailta neljän tunnin suorana lähetyksenä Tallinnasta.
Markus Rautio sai Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1958 ja teatterineuvoksen arvonimen vuonna 1967.
Markus Raution vanhemmat olivat näyttelijät Katri (o.s. Bengtson) ja Alex Rautio.
Anekdoottina kerrotaan, että Markus-setä olisi joskus vähän lähetysajan jälkeen mikrofonin vahingossa jäätyä päälle sanonut radioon: "Nyt Markus-setä lähtee paskalle." Varhaisissa lähteissä, joissa tuo kerrotaan ohjelmassa sanotuksi, mainitaan sen sanoneena henkilönä yleensä kuitenkin Alexis af Enehjelm. Asiasta ei vallitse yksimielisyyttä eikä sen perusteellinen selvittäminen välttämättä ole enää mahdollista. Tallennetta sanonnasta ei ole.
Teoksia

Broadwaylta ja Hollywoodista.  Helsinki:  Otava, 1929.
Markus-setä muistelee.  Helsinki:  Otava, 1957.
Kirjallisuutta

Oinonen, Paavo: Markus-setä: Suomen ensimmäinen radiopersoona. Yleisradio, 2015. ISBN 978-951-43-0868-0
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Markus-setä Markus Rautio YLE Elävä arkisto. Yleisradio.
Suomen "tunnetuin ääni": Yleisradion ensimmäinen kuuluttaja, taiteilija Markus Rautio kertoo. Seura 20.2.1935, nro 8, s. 6. (Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.)
Kummallista kirjeenvaihtoa. Seura 17.8.1938, nro 33, s. 9. (Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Rautio radiokuuluttamon pöydän ääressä noin vuonna 1930.
Rehakka

| Rehakka |
| --- | --- |
 Rehakka
 Koordinaatit: 60°50′44″N, 24°31′36″E 
Väkiluku:  n. 80
Postinumero:  12400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rehakka on kylä Janakkalassa Kanta-Hämeen maakunnassa. Rehakan kylä sijaitsee Janakkalan Tervakosken pohjoispuolella. Kylässä asuu 80 asukasta.
Nimensä Rehakan kylä on saanut Rehakka-nimisestä kantatilasta.
Kylän alueella sijaitsee pieni Rehakkajärvi, josta on vesiyhteys pohjoiseen Haapajärveen. Haapajärvestä vesiyhteys jatkuu melontakelpoisena edelleen Hyvikkälänjokea ja Tuulensuunjokea myöten Kernaalanjärveen. Lopulta vesiyhteys jatkuu Vanajaveden kautta aina Tampereelle ja Länkipohjaan saakka.
Kylillä toimii Rehakan ja Irjalan Kyläyhdistys ry, RIKy.
Kirjallisuutta

Göös, Elisa ym. (toim.): Veri vetää Rehakkaan : Rehakan ja Irjalan kyläkirja. Rehakan ja Irjalan kyläyhdistys, 2004. ISBN 952-91-8018-7.
Aiheesta muualla

Rehakka; Janakkalan kunta
Robert Reich

| Robert Reich |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 22. työministeri
 20. tammikuuta 1993 – 20. tammikuuta 1997  
Presidentti:  Bill Clinton
Edeltäjä:  Lynn Morley Martin
Seuraaja:  Alexis Herman
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. kesäkuuta 1946 (ikä 78) Scranton, Pennsylvania, Yhdysvallat
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  demokraatit
Aiheesta muualla
robertreich.org
Robert Bernard Reich (s. 24. kesäkuuta 1946 Scranton, Yhdysvallatlähde?) on yhdysvaltalainen kirjailija ja Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampuksen professori.
Hän on myös toiminut Yhdysvaltain työministerinä vuosina 1993–1997 sekä Harvardin yliopiston professorina. Reich on opiskellut aikaisemmin Bill Clintonin kanssa. Hän näyttelee elokuvassa This Week (2006). Hänet on myös tunnettu lyhytkasvuisuudestaan (149 cm).
Reich analysoi globalisaatiota kirjassaan Rajaton maailma, jossa Reich on kuvannut, miten raja-aidat kaatuvat osaamisen, valuutan ja tuotteiden tieltä. Kirja on käännetty 22 kielelle.
Reich edustaa demokraattipuolueen vasenta laitaa. Hän on vaatinut vähemmistöjen aseman parantamista, rikkaiden verotuksen koventamista, ammattiliittojen vahvistamista ja Wall Streetin vallan rajoittamista. Hän on tukenut Bernie Sandersia ja nimittänyt Floridan kuvernööriä Ron de Santisia fasistiksi.
2010-luvun alusta lähtien Reich on ollut aktiivinen sosiaalisessa mediassa ja hänestä on tullut vanhalla iällään "eräänlainen nuorisoidoli". Hänellä on Twitterissä puolitoista miljoonaa seuraajaa ja Instagramissa miljoona.
Tuotanto

Suomeksi:
Rajaton maailma: yritysten ja kansallisvaltioiden uudet pelisäännöt (Alkuteos The Work of Nations, suomentanut Sami Kangasharju, viitetutkimus Titia Schuurman). Suomen itsenäisyyden juhlarahasto & Trantex-kustannus, 1995. ISBN 952-9632-02-9
Englanniksi:
The System: Who Rigged It, How We Fix It. 2020. ISBN 9780525659044
The Common Good. 2018. ISBN 978-0525520498
Economics in Wonderland. 2017. ISBN 978-1683960607
Saving Capitalism: For the Many, Not the Few. 2015. ISBN 978-0385350570
Beyond Outrage: What Has Gone Wrong with Our Economy and Our Democracy, and How to Fix It. 2012. ISBN 978-0345804372
Aftershock: The Next Economy and America's Future. 2010 (uusi painos 2013). ISBN 978-0-307-59281-1
Supercapitalism: The Transformation of Business, Democracy, and Everyday Life. 2007. ISBN 0-307-26561-7
Reason: Why Liberals Will Win the Battle for America 2004
I'll Be Short: Essentials for a Decent Working Society 2002
The Future of Success: Working and Living in the New Economy 2000
Locked in the Cabinet 1997
The Work of Nations: Preparing Ourselves for 21st Century Capitalism 1991
Public Management in a Democratic Society 1990
The Power of Public Ideas 1988
The Resurgent Liberal: And Other Unfashionable Prophecies 1989
Tales of a New America: The Anxious Liberal's Guide to the Future 1987
New Deals: The Chrysler Revival and the American System (John Donahuen kanssa) 1985
The Next American Frontier 1983
Minding America's Business: The Decline and Rise of the American Economy (Ira Magazinerin kanssa) 1982
Ritva-Liisa Relander

Ritva-Liisa ”Ippa” Relander (o.s. Raunio; 18. syyskuuta 1930 Helsinki – 11. tammikuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen aikakauslehtitoimittaja. Hän teki koko 46-vuotisen työuransa Apu-viikkolehdessä. Hän eteni kesäharjoittelijasta toimittajaksi ja toimituspäälliköksi, jossa tehtävässä hän toimi vuodet 1969–1995.
Helsinkiläissyntyinen Ritva-Liisa Relander varttui Karjalohjan pappilassa ja kävi koulunsa Lohjalla ja Turussa. Ylioppilaaksi päästyään vuonna 1949 hän sai harjoittelijan paikan Karjalohjalla asuneen Yrjö Lyytikäisen lehtitalosta Helsingissä. Relander toimi aluksi oikolukijana, käänsi lehden novelleja ruotsista suomeksi ja teki erilaisia toimistotöitä. Vähitellen hänelle annettiin yhä vaativampia toimitustehtäviä, kunnes hänet vuonna 1969 nimitettiin Apu-lehden toimituspäälliköksi. Relander oli Suomen Kuvalehden Irma Heydemannin ohella ensimmäinen naispuolinen toimituspäällikkö suomalaisessa yleisaikakauslehdessä.
Rekared I

| Rekared I |
| --- | --- |
 
Visigoottien kuningas
Valtakausi:  586–601
Edeltäjä:  Leovigild
Seuraaja:  Liuva II

Syntynyt:  559 Sevilla
Kuollut:  21. joulukuuta 601 Toledo
Puoliso:  Florisinda  Badda
Lapset:  Liuva II  Svintila
Isä:  Leovigild
Äiti:  Theodosia
Uskonto:  areiolaisuus
Rekared I tai Rekkared I (Reccared I) (559–601) oli visigoottien kuningas vuosina 586–601. Hänen aikanaan visigootit kääntyivät areiolaisuudesta katoliseen uskoon. Hallitsija itse otti kasteen tammikuussa 587 Toledossa.
Rekared kastetaan katoliseen uskoon. Antonio Muñoz Degrainin (1840-1924) maalaus.
Rekaredin isä, kuningas Leovigild, oli yrittänyt yhdistää visigoottien valtakunnan pakottamalla pääosin katolisen kansan visigoottien omaan uskoon, areiolaisuuteen. Leovigild oli jopa mestauttanut katoliseksi kääntyneen Rekaredin vanhemman veljen, Hermenegildin. Rekaredin kääntymykseen lienevät vaikuttaneet sekä hänen isänsä että veljensä ratkaisut.
Rekaredin lyöttämiä kolikoita
Rekaredin kääntymyksellä oli suuri merkitys valtakunnan kannalta, sillä kun visigoottien ylimystö ja piispa seurasivat kuninkaansa esimerkkiä, hävisi visigoottien ja hispano-romaanisen valtaväestön välinen ristiriita. Kansa oli aiemmin odottanut pelastusta Bysantilta, mutta kääntyi nyt visigoottien monarkian vankoiksi kannattajiksi. Rekaredin jälkeen kaikki visigoottien kuninkaat (lukuun ottamatta Wittericia) olivat katolisia, ja kirkon valta kasvoi visigoottien valtakunnassa. Visigoottien kirkossa ylin valta keskittyi Sevillan arkkipiispalle, joka oli käytännössä riippumaton Rooman paavista.
August Rei

August Rei
August Rei (oikealla) Ruotsin kuningas Kustaa V:n kanssa Tallinnassa vuonna 1929.
August Rei (22. maaliskuuta 1886, Pilistvere – 29. maaliskuuta 1963, Tukholma) oli virolainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän toimi 1919–1920 Viron perustuslakia säätävän kansalliskokouksen puhemiehenä, 1928–1929 riigivanemina eli pääministerinä ja valtionpäämiehenä, 1932–1933 ulkoministerinä sekä 1938–1940 Viron lähettiläänä Moskovassa. Heinäkuun puolivälissä 1940 Rei siirtyi Ruotsiin. Toisen maailmansodan jälkeen hän toimi Viron pakolaishallituksen pääministerinä presidentin valtuuksin 9. tammikuuta 1945 – 29. maaliskuuta 1963.
Kirjallinen tuotanto

Traagiliste sündmuste tunnistajana. Eesti riik ja rahvas teises maailmasõjas III. Stockholm 1956.