stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
IIT Delhi

| IIT Delhi> Indian Institute of Technology Delhi |
| --- | --- |

Perustettu:  1961
Tyyppi:  julkinen
Sijainti:  (pääkampus): Delhi (Hauz Khas, New Delhi, 110016, India), Delhin pääkaupunkiterritorio  Intia (28.5450°N, 77.1923°E)
Sivusto:  home.iitd.ac.in
Intian teknillinen korkeakoulu Delhissä (engl. Indian Institute of Technology Delhi, lyh. IIT Delhi, tai IITD) on  Intian Delhin pääkaupunkiterritorion South-Delhin piirikunnan alueella toimiva julkinen, kooltaan pienehkö, monialainen teknillinen korkeakoulu ja tutkimusyliopisto. Vuonna 1961 (1963) perustettu IIT Delhi on ikäjärjestyksessä viides Intian nykyään 23 Intian teknillisen korkeakoulun (engl. Indian Institutes of Technology, IITs) ryhmään kuuluvista korkeakouluista.
IIT Delhin Matematiikan laitos.
IIT Delhi tarjoaa alempaan korkeakoulututkintoon johtavaa insinöörikoulutusta yhdeksässä oppiaineessa ja yhdistettyä insinöörin ja maisterivaiheenkoulutusta viidessä oppiaineessa. Näiden lisäksi on monia muitakin ylemmän korkeakoulututkinnon opiskelumahdollisuuksia. Insinööritieteiden ohella opetusta annetaan muun muassa fysikaalisissa tieteissä, johtamisessa sekä humanistisissa ja yhteiskuntatieteissä.
Vuonna 2020 IIT Delhissä opiskeli runsas 3 200 opiskelijaa nelivuotisissa koulutusohjelmissa, vajaa 600 viisivuotisissa koulutusohjelmissa ja runsas 2 100 opiskelijaa kaksivuotisissa koulutusohjelmissa. Opiskelijoista vain 35 oli kotoisin Intian ulkopuolelta. Painotus tutkimukseen ja jatko-opintoihin on viime vuosina ollut vahvaa, sillä lukuvuonna 2018-2019 päätoimisia tohtoriopiskelijoita oli runsas 2 100 ja osa-aikaisia noin 650.  Perustamisensa jälkeen IIT Delhistä on valmistunut yli 48 000 opiskelijaa. Alemman tekniikan korkeakoulututkinnon on suorittanut yli 15 700 opiskelijaa ja tohtoreita on valmistunut runsas 5 000.
Vuonna 2020 ARWU-yliopistoranking luokitteli IIT Delhin maailman kärkiyliopistojen listallaan sijaluokkaan 701-800. Kiinalaisen koulutuspolitiikan välineeksi kehitetyssä ARWU:n vertailussa IIT Delhi oli Intian viidenneksi korkeatasoin korkeakoulu yhdessä samalle tasolle arvioitujen IIT Kharagpurin ja Jawaharlal Nehrun yliopiston kanssa. Times Higher Education luokitteli IIT Delhin jaetulle 4. sijalle Intiassa. Verkkonäkyvyyttä korostava espanjalainen Webometrics-yliopistolistaus IIT Delhin sijoitti maailmanlistansa sijalle 561, Intian neljänneksi korkeimman sijaluvun saaneena yliopistona.
Intian kansallisessa korkeakoulujen paremmuusluokittelussa (NIRF) IIT Delhi arvioitiin vuonna 2020 Intian kolmanneksi parhaaksi korkeakouluksi. Tällöin sen edellä oli IIT Madras ja Intian tiedeinstituutti. IIT Delhi kuuluu Intian kärkiyliopistojen kansainvälistymiseksi käynnistetyn Institution of Eminence -ohjelman piiriin.
Aiheesta muualla

Indian Institute of Technology Delhi (kotisivusto) (englanniksi) (iitd.ac.in)
IIT Delhi: Centers (englanniksi) (iitd.ac.in)
IIT Delhi and Queensland University's joint PhD programme aims to reach 300 students in 3 years (20.1.2021) (englanniksi) (indiatoday.in)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta IIT Delhi Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  ULAN 
Muut:  IdRef
Simlångsdalen

| Simlångsdalen |
| --- | --- |
 Brearedin kirkko
 Simlångsdalen
 Koordinaatit: 56°43′19″N, 13°07′56″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Hallandin lääni
Maakunta:  Halland
Kunta:  Halmstad
Väkiluku (2021):  696
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Simlångsdalen on taajama Halmstadin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 696 asukasta vuonna 2021.
Tunnettuja henkilöitä

Fredrik Ström (1880–1948), vasemmistolainen poliitikko, toimittaja ja kirjailija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simlångsdalen Wikimedia Commonsissa
Ritva Åberg

Ritva Mirjami Åberg (myös Ritva-Leena ja Pikku Ritva, 16. elokuuta 1936 Helsinki – 2024) oli suomalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi 1940-luvulla Suomen Filmiteollisuuden palkattuna lapsinäyttelijänä. Edvin Laine etsi tuolloin Suomisen Ollin menestyksen innostamana 9–10-vuotiaita esiintymiskykyisiä poikia ja tyttöjä esiintymään elokuvissaan, joissa päärooleja tähdittäisivät lapset.
Ritva Åberg nähtiin ensimmäisen kerran valkokankaalla 9-vuotiaana elokuvassa Nokea ja kultaa (1945), jossa hänellä oli Liisan osa. Hänen nimensä oli alkuteksteissä "Pikku Ritva". Elokuvan pääparina nähtiin Ansa Ikonen sekä ohjaaja Edvin Laine. Åbergin ensimmäinen pääosa oli Salme-niminen tyttö lastenseikkailussa Pikku-Matti maailmalla (1947). Hänen vastanäyttelijänään oli muissakin samoissa elokuvissa esiintynyt, toinen ajan suosittu lapsitähti Veli-Matti Kaitala. Alkuteksteissä heidät tunnettiin nimillä "Veli-Matti" ja "Ritva-Leena".
Suosittu lapsitähtipari palasi valkokankaille seuraavan vuoden kesäisessä maalaiskomediassa Onnen-Pekka, jossa Veli-Matti nähtiin Pekka Aallon roolissa ja Åberg hänen luokkatoverinaan Raijana. Arvostelijat sivuuttivat lastenelokuvan varsin vähin äänin ja ilman jyrkkiä kommentteja, mutta sen arvioitiin täyttävän paikkansa "pirteänä ja hyväntuulisena koko perheen kesähupina". Onnen-Pekan Raijan rooli oli Åbergin elokuvauran suurin tehtävä.
Vuonna 1949 Åberg esiintyi vielä kahdessa filmituotannossa. Hänellä oli pieni sivuosa Edvin Laineen satuelokuvassa Prinsessa Ruusunen ja viimeinen iso rooli kolmannessa Veli-Matti-elokuvassa Aaltoska orkaniseeraa.
Åbergin vanhemmat olivat autonkuljettaja August Emil Åberg ja Elsa Elina (o.s. Keltti). Ritva Åberg on haudattu Helsinkiin Maunulan uurnalehtoon.
Elokuvat

Nokea ja kultaa (1945) – Liisa
Pikku-Matti maailmalla (1947) – Salme
Onnen-Pekka (1948) – Raija
Prinsessa Ruusunen (1949) – Dorina
Aaltoska orkaniseeraa (1949) – Kaarina Hillevi Mäenpää
Kim Kookheon

| Kim Kook-heon          김국헌 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1997 (ikä 27)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Kim Kookheon, Xiheon (entinen)
Aktiivisena:  2017–
Yhtyeet:  Myteen (2017–2019)  Kim Kookheon x Song Yuvin (2019) B.O.Y (2020–)
Levy-yhtiöt:  The Musicworks
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kim Kookheon (kor. 김국헌, Kim Gukheon, s. 15. huhtikuuta 1997 Bundang, Etelä-Korea) on eteläkorealainen laulaja, joka kuuluu B.O.Y-yhtyeeseen (tunnetaan myös nimellä B Of You, kor. 비오브유). Kim oli vuosina 2017–2019 osa Myteen-nimistä yhtyettä artistinimellä Xiheon (kor. 시헌) ennen liittymistään B.O.Y:hyn.
Sääksmäen silta

| Sääksmäen silta |
| --- | --- |
 Sääksmäen silta kesällä 2006.
Ylittää:  Vanajavesi
Sijainti:  Sääksmäki, Valkeakoski
Ylläpitäjä:  Liikennevirasto
Siltatyyppi:  Riippusilta
Pisin jänneväli:  155 m
Avattu liikenteelle:  16. lokakuuta 1963
Koordinaatit:  61°11′02.5″N, 024°02′54.0″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Sääksmäen  silta on Vanajaveden ylittävä riippusilta Valkeakoskella entisen Sääksmäen kunnan alueella. Sen kautta kulkee nykyisin seututie 130. Siltaa kutsuttiin alkuaikoinaan myös Uittamon ja Viidennumeron sillaksi.
Sääksmäen silta valmistui vuonna 1963 osaksi Helsingin ja Tampereen välistä valtatietä 3. Nykyään moottoritieksi rakennettu kolmostie kuitenkin ylittää Vanajaveden lännempänä Valkeakosken Konhossa.
Sillan suunnitteli tanskalainen insinööritoimisto Chr. Ostenfeld & W. Jønson, joka oli myös Suomen pisimmän riippusillan, Kirjalansalmen sillan suunnittelija. Sääksmäen 3-aukkoisen sillan pääjänne on 155 metriä ja reunajänteet 25 metriä kumpikin. Se oli jänneväliltään Suomen toiseksi pisin silta vuoteen 1993 asti, jolloin valmistui Tähtiniemen silta.
Rakentaminen

Suunniteltaessa valtatie 3:n uutta reittiä Hämeenlinnan ja Tampereen välille 1950-luvulla esillä oli kolme vaihtoehtoa. Ensimmäisessä vaihtoehdossa uusi valtatie olisi kulkenut Toijalan, Viialan ja Lempäälän kautta, toisessa Sääksmäen ja Valkeakosken kautta ja kolmannessa valtatien perinteistä reittiä Pälkäneen ja Kangasalan kautta. Toijalan vaihtoehto putosi pois ensimmäisenä, sillä sitä pidettiin pisimpänä ja kalleimpana. Sääksmäen vaihtoehdossa huolta aiheutti Rapolan muinaismuistoalueen kohtalo. Valtioneuvosto päätti joulukuussa 1958 uuden valtatien rakennettavaksi niin kutsuttua Uittamon linjaa pitkin ja tien rakentaminen aloitettiin välittömästi. Rakennustyö tapahtui suurelta osin vankityövoimalla.
Vanajaveden ylitykseen kuului sillan lisäksi puolitoista kilometriä pitkä pengertie. Tie- ja vesirakennushallitus aloitti riippusillan perustustyöt tammikuussa 1961, ja terästyöt aloitti maaliskuussa 1962 Rauma-Repola. Rakennustyöhön kului terästä 900 tonnia, betonia yli 4 900 kuutiometriä ja siltaköysiä yhdeksän kilometriä. Työt tulivat maksamaan 270 miljoonaa markkaa. Koko matkaltaan Hämeenlinnasta Tampereelle valtatie 3 valmistui vuonna 1964.
Sääksmäen silta vihittiin käyttöön 16. lokakuuta 1963, jolloin sen reunoja koristi 30 Suomen lippua. Vihkimisen suoritti silloinen kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri Veikko Savela. Kutsuvieraiden joukossa olivat muiden muassa Hämeen läänin maaherra Jorma Tuominen, ministeri Eemil Luukka, vuorineuvos Juuso Walden ja Sääksmäen kunnanvaltuuston puheenjohtaja, rehtori ja kansanedustaja Olli Aulanko.
Uusi valtatie ja Sääksmäen silta paransivat tuntuvasti paitsi Helsingin ja Tampereen välisiä yhteyksiä, myös Sääksmäen kunnan sisäisiä liikenneoloja. Paikallisten asukkaiden mukaan ne lyhensivät Vanajaveden pohjoispuolisen Kirkonpuolen ja eteläpuolisen Saarioispuolen välimatkaa lähes 30 kilometriä. Sillasta lähiympäristöineen tuli vuosikymmenien ajaksi suosittu matkailukohde, jota tultiin ihailemaan satojenkin kilometrien päästä. Ravintola ja motelli Viidennumero sillan pohjoispäässä aloitti toimintansa heti sillan valmistuttua, eteläpäässä sijaitseva Kahvila Silta vuonna 1966. Viidennumeron yhteydessä oli myös huoltoasema.
Autoistumisen myötä 1980-luvulla valtatie 3 ja Sääksmäen silta alkoivat ruuhkautua yhä pahemmin. Uusi moottoritie Sääksmäen Jutikkalasta Toijalan kautta Lempäälän Kuljuun valmistui syksyllä 2000, ja vanha valtatie numeroitiin seututie 130:ksi.
Peruskorjaus

Siltaa peruskorjattiin vuodet 2003–2005, ja virallisesti se otettiin korjauksen jälkeen käyttöön 10. lokakuuta 2005. Peruskorjaukseen sisältyi muun muassa sillan reunoilla sijaitsevien jalkakäytävien uusiminen, sillan valaistuksen uusiminen, uudelleenmaalaus ja ajoradan kaventaminen 7,5 metrin levyiseksi. Kunnostus maksoi noin kaksi miljoonaa euroa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sääksmäen silta Wikimedia Commonsissa
Jussila, Anneli: Sääksmäen kolme maisemaa Valkeakoskella.  (Rapola-tutkimuksia 2)  Helsinki:  Museovirasto, 2002.  ISBN 951-616-078-6
Sääksmäen silta Torsti Salosen siltasivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Sääksmäen silta Structuraessa
| n k Perustiedot Wikidatassa: Sääksmäen silta (Q11895787)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: riippusilta, maantiesilta
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Valkeakoski
koordinaatit: 61°11′02″N 24°02′54″E﻿ / ﻿61.184°N 24.0483°E﻿ / 61.184; 24.0483
Alisa Drei

| Alisa Drei |
| --- | --- |
 Alisa Drei EM-kisoissa 2007
Henkilötiedot
Kansalaisuus:  Suomi
Taitoluistelija
Pituus:  158 cm
Valmentaja(t):  Elena Drei-Koskinen
Luisteluseura:  Riihimäen taitoluistelijat
Henkilökohtaiset parhaat pisteet (ISU)
Pisteet yhteensä:  141,91 Trophee Lalique 2003
Lyhytohjelma:  49,76 European Championships 2006
Vapaaohjelma:  94,39 Trophee Lalique 2003
Alisa Drei (s. 9. helmikuuta 1978 Moskova, Neuvostoliitto) on suomalainen venäläissyntyinen kilpauransa lopettanut taitoluistelija.
Drei edusti Suomea Naganon olympialaisissa 1998. MM-kisoissa hänen paras sijoituksensa oli 12:s vuonna 2003 ja EM-kisoissa kuudes vuonna 2007. Hän voitti yhden Pohjoismaiden mestaruuden ja neljä Suomen mestaruutta.
Drei ilmoitti joulukuussa 2007 lopettavansa uransa loukkaantumisen vuoksi.
Drei on valmistunut urheilupsykologiksi Pietarin urheiluakatemiasta. Drei edusti Riihimäen Taitoluistelijoita ja häntä valmensi hänen äitinsä Elena Drei-Koskinen.
Hän toimii Espoon taitoluisteluklubissa ja Suomen taitoluisteluliitossa yksinluistelun valmentajana.
Saavutuksia

1998 21:s
1997 19:s, 1998 25:s, 1999 14:s, 2000 15:s, 2003 12:s
1997 18:s, 1998 kymmenes, 1999 yhdeksäs, 2000 kymmenes, 2001 19:s, 2003 seitsemäs, 2004 seitsemäs, 2006 kahdeksas ja 2007 kuudes
Aiheesta muualla

ISU-profiili
Ylen Elävä arkisto: Alisa Drei – Moskovasta Suomen huipulle
Maija Saksa. Mitä kuuluu nyt Alisa Drei? 24.7.2008
Taitoluistelun Suomen-mestaruuskilpailut: Naisten yksinluistelu
1917: Ludowika Jakobsson
– 1919: Anna-Lisa Allardt
– 1923–1924: Anna Greta Henriksson
– 1927: Anna Greta Henriksson
– 1928–1930: Gunnel Nysten
– 1931: Ilma Suuronen
– 1932: Gunnel Relander
– 1933: Ilma Suuronen
– 1934: Mary Lindeberg
– 1935–1936: Ilma Suuronen
– 1937–1939: Maj-Len Helin
– 1941–1945: Maj-Len Helin
– 1946–1947: Leena Pietilä
– 1948: Kirsti Linna
– 1949–1953: Leena Pietilä
– 1954: Kirsti Linna
– 1955: Riitta Linna
– 1956–1958: Kirsti Linna
– 1960: Kaarina Kukkonen
– 1961: Maire Nylund
– 1962: Pia Wingisaar
– 1963–1965: Anna-Maija Rissanen
– 1966–1967: Pia Wingisaar
– 1968: Inger Melander
– 1969: Anna-Maija Kivimäki
– 1970: Anuliisa Numminen
– 1971: Tarja Säde
– 1972: Tarja Näsi
– 1973: Hannele Koskinen
– 1974: Susan Broman
– 1975–1976: Niina Kyöttinen
– 1977: Kristiina Wegelius
– 1978: Hannele Koskinen
– 1979: Susan Broman
– 1980: Pia Snellman
– 1981–1983: Kristiina Wegelius
– 1984: Susanna Peltola
– 1985: Elise Ahonen
– 1986: Elina Hänninen
– 1987: Tiia-Riikka Pietikäinen
– 1988–1989: Elina Hänninen
– 1990: Meri Karvosenoja
– 1991–1993: Mila Kajas
– 1994–1995: Kaisa Kella
– 1996: Mila Kajas
– 1997–1998: Alisa Drei
– 1999: Sanna-Maija Wiksten
– 2000: Susanna Pöykiö
– 2001: Elina Kettunen
– 2002: Susanna Pöykiö
– 2003–2004: Alisa Drei
– 2005–2007: Susanna Pöykiö
– 2008: Laura Lepistö
– 2009: Kiira Korpi 
– 2010: Laura Lepistö
– 2011–2013: Kiira Korpi
– 2014: Juulia Turkkila
– 2015: Kiira Korpi 
– 2016: Anni Järvenpää 
– 2017–2018: Emmi Peltonen
– 2019: Viveca Lindfors
– 2020: Emmi Peltonen
– 2022: Jenni Saarinen
Synty (mytologia)

Synty on jonkin asian myyttinen alkuperä suomalaisessa mytologiassa. Syntysanat on syntyä selittävä kertomus. Synnyt ovat olleet tärkeä osa muinaista maailmankuvaa. Alkuperän ja menneiden vaiheiden uskottiin olevan olennainen osa kaikkia asioita. Uskottiin, että alkuperän tuntemisen avulla asioita saatettiin tuntea ja hallita. Muun muassa monet loitsut pyrkivät hallitsemaan jotakin tai jotakuta kertomalla tälle, miten se on syntynyt. Loitsussa voitiin esimerkiksi sanoa "Kyllä tunnen syntymäsi". Synnyn kertomista kutsuttiin toisinaan synnyn luvuksi (lukemiseksi). Asioiden alkuperiä kerrottiin myös myyttisissä taruissa.
Syntyjen merkitys

Muinaissuomalainen saattoi tarkasti tuntea ja muistaa monien luonnonilmiöiden, eläinten, aineiden ja asioiden syntykertomukset. Syntyjen suurin tuntija oli tietäjä, hän saattoi tuntea salaisia kertomuksia, luotteita, joita ei saanut paljastaa kuin oppilaalle. Tietäjien uskottiin voivan muun muassa parantaa sairaita selvittämällä sairauden alkuperän, ja palauttamalla sairauden sinne mistä se on tullutkin. Tarinoissa suuret tietäjät osasivat syntyjä syviä, asioita ainoisia, jotka olivat ilmeisesti merkittäviä maailman tai perusasioiden alkuperää koskevia tietoja. Tietäjä oli usein paitsi parantaja, myös runonlaulaja, joka tunsi syntykertomuksia myös osana myyttisiä tarinoitaan. Taltioiduista loitsuista ja kertomuksista on saatu paljon tietoa siitä, millaisena muinaissuomalaiset maailman näkivät.
Monien ilmiöiden kerrottiin syntyneen tarkoituksella. Toisaalta jotkut ilmiöt (kuten haava, pistosnuoli ja tuli) ovat kertomusten mukaan syntyneet vahingossa. Tietäjä saattoi loitsussaan vakuuttaa vaivan aiheuttajalle, että ihmistä satuttaessaan se toimii turhaan tai tarkoitustaan vastaan. Voitiin myös uhata, että jos vaivan syy ei korjaa tekosiaan, asiasta kerrotaan sen vanhemmille. Nykyajan ihmisestä uhkaus voi kuulostaa lievältä, mutta entisaikaan syvän pettymyksen aiheuttaminen vanhemmille oli pahimpia kuviteltavissa olevia asioita.
Syntykertomuksiin suhtauduttiin yleensä vakavasti. Aiheetonta syntyjen lukemista vältettiin samoin kuin turhaa joidenkin olentojen nimien lausumista. Laulaessa ei saanut mennä liian "syviin" tai "kaukaisiin" syntyihin ilman syytä. Kristillistyneen käsityksen mukaan Luoja katsoo synniksi sen, että hänen töitään luetaan turhaan SKVR: I1 426: Jos myö syyttä laulelemma, tarpehitta taitelemma, luoja synniksi lukou. Ei syyttä syville mennä, asietta aivan kauas. Katso myös: SKVR: I2 849, I3 1341, 1342, 2010, XIII1 2655, XIII2 3023, I4 539, V2 2203, V3 1065. Tämän kieltää myös Väinämöinen.(SKVR:I3 2010).
Syntyjen merkitys > Synty ja luonto

Synty ei ole pelkästään sanallinen kertomus, vaan myös yliluonnollinen ilmiö tai ominaisuus, joka kuuluu kaikkeen olevaiseen samaan tapaan kuin myyttisesti uskottiin nimen kuuluvan. Asioita voitiin hallita myös lausumalla niiden nimi, ja siksi täytyi käyttää kiertoilmauksia, jos asioista haluttiin puhua vaikuttamatta niihin. Kaikkien asioiden syntyjä ei tunnettu, mutta silti kaikilla asioilla ajateltiin olevan syntynsä yhtä välttämättä kuin asioilla on nimet. Joissain loitsuissa tietäjä kerskaa kyllä tuntevansa kohteen synnyn, mutta ei kuitenkaan kerro kohteen alkuperästä. Joskus loihdinnan kohdetta käsketään etsimään itse oma syntynsä. Myös jokaisella ihmisyksilöllä oli oma syntynsä päätellen loitsuista, joissa synty rinnastettiin luontoon, ihmisen henkilökohtaiseen suojelushaltijaan. Tämä synty-luonto oli selvästi henkiolento, eikä sitä varmaankaan edes kuviteltu sanalliseksi kertomukseksi. Sananmukaisesti luonto tarkoittaa synnytettyä.
Suomalaisen mytologian syntyjä > Haavan ja parannuksen synty

Tunnetaan myyttinen kertomus siitä, miten verta vuotavien haavojen arkkityyppi, "ensimmäinen haava", syntyi ja miten se hoidettiin, tehtiin "ensimmäinen verenseisautus". Tämä syntykertomus kuului loitsuihin, joiden avulla hoidettiin vertavuotavia haavoja.
Kertomuksen mukaan Väinämöinen veisti vuorella venettä. Jostain syystä mainitaan usein, että kirves ei kalkahtanut kallioon. Alun perin tällä lienee tarkoitettu, että työskentely oli hiljaista. Paha henkiolento, kuten piru tai lempo, ohjasi kirveen sivuun, jolloin se osui Väinämöisen polveen tai varpaaseen. Syntyi vertavuotava haava, jota Väinämöinen lähti hoidattamaan. Muutamasta talosta ei löytynyt kunnollista parantajaa. Vihdoin eräästä talosta löytyi ukko, joka oli parantanut pahemmatkin haavat. Hän paransi Väinämöisen käyttäen muun muassa taikavoidetta.
Kertomuksen katsotaan kuuluvan lähes maailmanlaajuisesti tunnettuihin vedenpaisumusmyytteihin, joista eräissä, ehkäpä kaikkein vanhakantaisimmissa, tulvivan veden tilalla on tapetun alkuolennon veri.
Suomalaisen mytologian syntyjä > Ihmisen synty

Tunnetaan joitakin ihmisen syntyloitsuja, joissa ihmisen kerrotaan syntyneen joko hyvästä äidistä kuten Neitsyt Maariasta tai pahasta äidistä kuten Panun akasta. Erään loitsun mukaan tämän jälkeen Jumala antoi hengen ja puhekyvyn ihmiselle. Erään tiedon mukaan ihmisen syntykertomusta käytettiin lähinnä toisen ihmisen kynsillä tai hampailla tekemien haavojen hoitoon, joten se tuskin oli mytologisesti kovin merkittävä. (SKVR:I4, 362)
Joissain kertomuksissa ihmisen mainitaan vain ilmaantuvan esiin maasta kuin nurmen. Eräässä loitsussa mainitaan ihmisen tulleen mullasta:
Tulen synty on taivosesta,

Vuoresta vein sikiö,

Mullasta minun sukuni... 
(SKVR :VII3, 1388)
Tietyillä ihmisryhmillä, kuten vihollisnoidilla, kateilla, oli syntykertomuksia. Samoin tarusankareista, kuten Väinämöisestä ja Ilmarisesta, ja muista myyttien aiheista, kuten ihme-esine Sammosta, tunnettiin syntykertomuksia. Väinämöinen oli joidenkin mukaan ensimmäinen ihminen, joten hänen syntynsä selittäisi ihmisten alkuperän. Väinämöistä pidettiin toisinaan kantavanhempana.
Joissain loitsuissa ihmisyksilön suojelushaltijasta luonnosta käytetään nimitystä synty, ja tätä olentoa pyydetään nousemaan lovesta, siis vainajalasta. Luontoa on myös voitu pitää esi-isän henkenä. Tämä voisi viitata uskomukseen, että ihminen saa sielunsa, luonteensa tai henkensä esivanhemmaltaan. Muissa yhteyksissä on merkkejä siitä, että toisinaan näin on uskottu. Tosin muitakin uskomuksia sielun alkuperästä on ollut, kuten että sielut tuo sielulintu lintukodosta.lähde?
Suomalaisen mytologian syntyjä > Kanteleen ja soiton synty

Ensimmäisen kanteleen ja samalla ensimmäisen soittimen on tehnyt tietäjä Väinämöinen. Yleisen käsityksen mukaan hän teki sen ison hauen leukaluusta. Toisen käsityksen mukaan kannel tehtiin hirven sarvesta. Väinämöinen soitti uutta soitinta niin taidokkaasti, että metsän eläimet, ihmiset ja jumalolennotkin tulivat kuuntelemaan ja liikuttuivat. Soitollaan hän herätti myös pahan Pohjolan väen, joka ryhtyi ajamaan Väinämöistä ja hänen miehiään takaa.
Suomalaisen mytologian syntyjä > Karhun synty

Suomalaisen mytologian ehkä tärkeimmästä metsän villieläimestä Karhusta on kerrottu useammanlaisia syntytarinoita. Niitä on kerrottu joko loitsuissa, joilla suojellaan karjaa karhun hyökkäyksissä, tai niitä on laulettu tapetun karhun kunniaksi karhunpeijaisissa.
Erään tarinan mukaan karhu on syntynyt metsän siimeksessä, toisen mukaan taas Ukko ylijumalan veteen heittämistä villoista, jotka ajelehtivat rantaan. Ehkä merkittävin syntykertomus on kuitenkin kertomus Karhun syntymästä taivaalla otavaisen olkapäillä, luona kuun, tykönä päivän. Sieltä karhu on laskettu maahan hopeisissa köysissä riippuvassa kultaisessa korissa.lähde?
Karhunpeijaisissa karhu on pyritty palauttamaan taivaaseen, muun muassa nostamalla sen pää kallohonkaan. Karhun syntyä on luettu muun muassa vietäessä karjaa laitumelle, ettei karhu tulisi karjan kimppuun.
Suomalaisen mytologian syntyjä > Kasvillisuuden ja metsän synty

Kasvillisuus on syntynyt myyttisen ensimmäisen kylväjän, kuten Sampsa Pellervoisen kylvettyä maita. Mukana on voinut olla myös jättikokoinen ensimmäinen kyntöeläin, joka on kyntänyt maat. Toisaalta joissain kertomuksissa pahat olennot tekevät turhat tai ikävinä ryteikköinä kasvavat puut, kuten pajut, ja hyvät olennot tekevät hyödylliset puut, kuten männyt ja koivut. Puulajien syntymällä on järjestys. Huonoimmat tai pienimmät puut syntyvät ensin, ja isoimmat tai parhaimmat viimeiseksi. Paju on puista ensimmäinen, sanoo kertomus. Myös muita pienimpiä voidaan luetella oman joukkonsa ensimmäisiksi:
Mi on puista ensimmäinen?

Paju puista, mätäs maista,

tianen ilman lintusista,

kiiskinen veen kaloista. 
(SKVR:I4 105)
Iso tammi, maailmanpuu, ei ala kasvaa muiden puiden kanssa. Se odottaa, että sille järjestetään paremmat olosuhteet. Koivut olivat aluksi kuorettomia, aivan alastomia. Neitsyt Maaria emoinen antoi koivulle silkkisen liinansa, vaatteensa tai hikeään, josta muodostui tuohi. Tuohi onkin puhtaan valkeaa kuten Maarian ajateltiin olevan. (esimerkiksi SKVR:XV 651; XIII3 10162)
Suomalaisen mytologian syntyjä > Kiven synty

Jos ihminen loukkasi itsensä kiveen, tarvittiin kiven syntysanoja. Niiden mukaan kivi on pudonnut taivaasta, jossa se on ollut "päivättären pääaloilla" tai "jalan juuressa Jumalan". Lisäksi kiven aiheuttamasta vammasta syytettiin olentoa, josta tunnettiin monia nimityksiä, kuten Kimmo tai Kammo. Tämä olento kuvattiin usein kiveksi, "maan munaksi" tai "pellon kakkaraksi". Nämä syntysanat eivät kuitenkaan koskeneet vahingon aiheuttanutta kiveä, vaan hoidossa käytettävää kiveä. Kiven aiheuttamaa vammaa paineltiin toisella, taikakaluksi otetulla kivellä, joka edusti kaikkia kiviä. Tätä kiven syntykertomusta muistuttaa käsitys, jonka mukaan Ukko ylijumala heittää salaman iskiessä maahan kiviesineen, ukonvaajan. Myös ukonvaajoja on otettu taikaesineiksi.lähde?
Kansanomaisessa käsityksessä kiviä tulee peltoihin myös toiselta suunnalta, ne nousevat maasta. Näkemys pohjautuu tosiasioihin; moreenimaaperässä lähellä pintaa olevat kivet routivat esille. Myös maasta nousemaan manatut "mannun eukot" ja "pellon peri-isännät" on toisinaan käsitetty kiviksi. Björn Landström on kuvannut nämä hahmot maasta nouseviksi kiviksi vuoden 1985 Kalevalan kuvitukseensa. Tutkimuksessa nämä hahmot kuitenkin yleisimmin tulkitaan vainajiksi, kalman väeksi.lähde?