stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jevonsin paradoksi

Kivihiilen polttolaitoksia 1900-luvun Manchesterissa, Englannissa. Teknologinen kehitys mahdollisti kivihiilen käytön teollisessa vallankumouksessa, mikä lisäsi merkittävästi hiilen kulutusta.
Taloustieteessä kutsutaan Jevonsin paradoksiksi (joskus Jevonsin vaikutus) tilannetta, jossa teknologinen kehitys tai hallituksen politiikka tehostaa resurssien käyttöä (eli vähentää tiettyyn työhön kuluvien resurssien määrää), mutta siitä seuraava kysynnän lisääntyminen johtaa kulutusasteen kasvuun.   Jevonsin paradoksi on ehkä ympäristötaloustieteen tunnetuin paradoksi.  Useimmat hallitukset ja myös monet ympäristönsuojelijat tapaavat olettaa, että tehokkuuden kasvu vähentää resurssien kulutusta.
Englantilainen taloustieteilijä William Stanley Jevons havaitsi vuonna 1865, että hiilen käytön tehokkuutta lisäävät teknologiset parannukset johtivat monilla aloilla hiilen kulutuksen lisääntymiseen. Yleisestä intuitiosta poiketen hän esitti, ettei teknisen kehityksen voida luottaa johtavan polttoaineen kulutuksen vähentämiseen.
Asiaa on tutkittu myös energiatehokkuuden parantamisesta seuraavan rebound-ilmiön näkökulmasta. Sen lisäksi, että energiatehokkuus vähentää tiettyyn käyttötarkoitukseen tarvittavaa resurssimäärää, se laskee resurssin käytön suhteellisia kustannuksia, mikä lisää kysyntää. Tämä toimii yhtenä vastavoimana käytön vähenemiselle. Lisäksi parantunut tehokkuus lisää reaalituloja ja nopeuttaa talouskasvua, mikä lisää resurssien kysyntää entisestään. Jevonsin paradoksista puhutaan tilanteessa, jossa tehostuminen nopeuttaa resurssien kulutusta lisääntyneen kysynnän vuoksi.
Energiatehokkuuteen liittyvän rebound-ilmiön suuruudesta ja Jevonsin paradoksin merkityksestä energiansäästölle on käyty paljon keskustelua. Jotkut sivuuttavat paradoksin, kun taas toiset pelkäävät, että kestävyyden tavoittelu energiatehokkuuden keinoin kääntyy tarkoitustaan vastaan.  Jotkut ympäristötaloustieteilijät ovat ehdottaneet tehokkuusetujen yhdistämistä sellaiseen ympäristönsuojelupolitiikkaan, jossa käytön hintaa pidettäisiin Jevonsin paradoksin välttämiseksi ennallaan (tai jopa säädettäisiin korkeammaksi).   Käytön hintaa korottavia käytäntöjä (esim. päästökauppa ja vihreät verot) voidaan käyttää rebound-ilmiön hallintaan.
Historia

Jevonsin paradoksin kuvasi ensimmäisenä englantilainen taloustieteilijä William Stanley Jevons vuoden 1865 The Coal Question -kirjassaan.  Jevons havaitsi Englannin kivihiilen kulutuksen kohonneen rajusti James Wattin kehittämän uuden höyrykoneen myötä. Tämä uusi höyrykone oli huomattavasti Thomas Newcomen aiempaa konetta tehokkaampi. Wattin innovaatiot tekivät hiilestä kustannustehokkaamman energialähteen, mikä johti höyrykoneen käytön lisääntymiseen monilla eri toimialoilla. Tämä puolestaan lisäsi kivihiilen kokonaiskulutusta, vaikka tiettyyn käyttötarkoitukseen tarvittavan hiilen määrä laskikin. Jevons esitti, että polttoainetehokkuuden parantaminen tapaa vähentämisen sijaan pikemminkin lisätä polttoaineen käyttöä. Hän kirjoitti: "Ei ole perusteita olettaa, että polttoaineen taloudellisempi käyttö tarkoitaisi kulutuksen vähenemistä. Totuus on päinvastainen. "
Britanniassa oli tuohon aikaan huolta hiilivarojen riittävyydestä, mutta jotkut asiantuntijat ennustivat teknologian parantumisen johtavan hiilen käytön vähenemiseen. Jevons piti tätä näkemystä virheellisenä, sillä tehostumisella oli tapana lisätä hiilen käyttöä. Teknologian kehitys johtaisi Englannin hiilivarojen hupenemisen kiihtymiseen, eikä siihen siten voitu ratkaisukeinona luottaa.
Vaikka Jevons keskittyi alun perin kivihiileen, käsitettä on myöhemmin laajennettu koskemaan mitä tahansa resurssia, esimerkiksi veden käyttöä  ja ihmistenvälistä vuorovaikutusta. Se on ehkä ympäristötalouden tunnetuin paradoksi.
Toimintamekanismi

Taloustieteilijät ovat havainneet autojen polttoainetehokkuuden lisäävän kuluttajien matkustusmäärää, mistä seuraa ponnahdus (rebound) polttoaineen kysynnässä. Resurssin käytön tehokkuuden lisääntyminen johtaa kyseisen resurssin käytön kustannusten alenemiseen. Yleisesti ottaen hyödykkeiden tai palveluiden kustannusten (tai hinnan) lasku lisää kysyntää (kysynnän laki). Kustannusten lasku lisää matkustusta ja polttoaineen kysyntää. Tätä kysynnän kasvua kutsutaan rebound-ilmiöksi. Riippuu tilanteesta, ylittääkö se ne säästöt, jota tehokkuuden kasvusta seurannut polttoaineiden käytön väheneminen synnytti. Jevonsin paradoksista on kyse tilanteessa, jossa rebound-vaikutus on suurempi kuin 100 %, eli ylittää tehokkuuden alkuperäisen kasvun.
Rebound-ilmiön koko riippuu hyödykkeen kysynnän hintajoustosta.  Kun kyse on täysin kilpailluista markkinoista, joilla polttoaine on ainoa tuotantopanos, niin silloin kun polttoaineen hinta pysyy vakiona mutta tehokkuus kaksinkertaistuu, matkustuksen hinta puolittuu (matkoja voidaan ostaa kaksi kertaa enemmän). Jos tästä seuraa matkustuksen määrän kaksinkertaistuminen (eli kysyntä on hintajoustavaa), polttoaineen kulutus kasvaa, eli Jevonsin paradoksi toteutuu. Jos kysyntä ei ole hintajoustavaa, matkustuksen määrä jää alle kaksinkertaistumisen, ja polttoaineen kulutus vähenee.  Hyödykkeet ja palvelut kuitenkin edellyttävät yleensä enemmän kuin vain yhdentyyppisiä tuotantopanoksia (esim. polttoaine, työvoima, koneet), ja hintoihin voi tuotantopanosten lisäksi vaikuttaa muitakin tekijöitä. Nämä tekijät vähentävät usein rebound-vaikutusta, mikä tekee Jevonsin paradoksista vähemmän todennäköisen.
Khazzoom–Brookesin postulaatti

Taloustieteilijät Daniel Khazzoom ja Leonard Brookes palasivat Jevonsin paradoksin ääreen yhteiskunnan energiankäytön kontekstissa. Yhdistyneen kuningaskunnan ydinenergiaviraston pääekonomisti Brookes esitti, että pyrkimykset vähentää energiankulutusta energiatehokkuutta lisäämällä johtavat energian kysynnän kasvuun koko taloudessa.  Khazzoom keskittyi rajatummin siihen, että Kalifornian energiavaliokunnan asettamissa, kotitalouskoneiden pakollisissa suorituskykystandardeissa jätettiin rebound-ilmiön mahdollisuus huomiotta.
Vuonna 1992 taloustieteilijä Harry Saunders nimesi hypoteesin, jonka mukaan energiatehokkuuden parantaminen johtaa energiankulutuksen lisääntymiseen, Khazzoom–Brookesin postulaatiksi ja esitti hypoteesin saavan laajaa tukea uusklassisen kasvun teoriasta (joka koskee pääoman kertymistä, teknologista kehitystä ja pitkän tähtäimen talouskasvua). Saunders osoitti Khazzoom–Brookesin-postulaatin pitävän paikkansa uusklassisessa kasvumallissa monilla oletuksilla.
Saundersin mukaan energiatehokkuuden lisääntymisellä on taipumus lisätä energiankulutusta kahdella tavalla. Ensinnäkin energiatehokkuuden lisääminen tekee energian käytöstä suhteessa halvempaa, mikä kannustaa käytön lisääntymiseen (suora rebound-ilmiö). Toiseksi energiatehokkuuden lisääntyminen kasvattaa reaalituloja ja voimistaa talouskasvua, mikä lisää koko talouden energiankäyttöä. Mikrotaloudellisella tasolla (tarkasteltaessa yksittäisiä markkinoita), jopa rebound-ilmiön tapahtuessa, energiatehokkuuden paraneminen johtaa yleensä myös energiankulutuksen pienenemiseen.  Rebound-vaikutus jää toisin sanoen yleensä alle sadan prosentin. Makrotaloudellisella tasolla tehokkaampi (ja siten suhteessa halvempi) energia kuitenkin johtaa nopeampaan talouskasvuun, mikä lisää koko talouden energiankäyttöä. Saunders esitti, että sekä mikrotaloudelliset että makrotaloudelliset vaikutukset huomioon ottaen energiatehokkuutta parantava teknologinen kehitys tapaa johtaa yleisen energiankäytön lisääntymiseen.
Maltan protektoraatti

Maltan protektoraatti (ital. Protettorato di Malta, maltaksi Protettorat ta’ Malta) tarkoittaa Maltaa, kun se oli virallisesti osa Sisilian kuningaskuntaa, mutta käytännössä Britannian vallan alla. Protektoraatti oli olemassa Ranskan sotajoukkojen antautumisesta vuonna 1800 saarien muuttumisesta Maltan kruununsiirtomaaksi vuonna 1813.
Hiirosenkoti

Hiirosenkodin B-siipi.
Hiirosenkoti on Pohjois-Pohjanmaan hyvinvointialueen (aiemmin Oulun kaupungin) vanhainkoti Kaukovainion kaupunginosan koillisosassa. Rakennuskompleksi sijoittuu Merikotkantien varteen ja rajoittuu pohjoisessa Kultatiehen, idässä Kainuunpuistoon ja etelässä Tornihaukantiehen. Se on Kaukovainion vanhin rakennus. Vuonna 2023 Hiirosenkoti oli Oulun suurin vanhainkoti, jossa on 11 eri osastoa.
Alkuperäisessä Hiirosenkodin kunnalliskodissa oli kuusi osaa. A–D-siivet rakennettiin 1951–1954 ja henkilökunnan asuntolat, F–G-siivet vuosina 1952–1956. Rakennukset suunnitteli kaupunginarkkitehti Martti Heikura. Rakennuskokonaisuudella on suuri kulttuurihistoriallinen arvo, sillä se edustaa vallankumousta vanhustenhuollossa Suomessa ja pohjoismaissa. Ennen ensimmäisten vanhainkotien rakentamista vanhusten hoito oli köyhäintalojen varassa. Heikuran suunnittelema kunnalliskoti oli aivan muuta kuin köyhäintalo. Se oli modernia terveydenhuoltoa tarjoava, kodinomainen rakennus mäntykankaalla, peltojen läheisyydessä. Siinä oli viihtyisä sisäpiha, juhlasali ja oleskeluaulat, jotka oli varustettu takoilla. Hiirosenkoti on arvioitu eri rakennusvaiheineen maakunnallisesti arvokkaaksi kulttuuriympäristöksi.
Hiirosenkoti koostuu pääosin kaksikerroksisista, satulakattoisista rakennuksista joiden julkisivut ovat rapatut ja keltaiset. Niissä on näyttävät smyygit eli ikkunasyvennykset ja paljon hienovaraisia detaljeja.
Hiirosenkotia laajennettiin vuosina 1981–1984 uudella hoivakotirakennuksella. Tämän E-siiven suunnitteli arkkitehtitoimisto Uki Heikkinen. Se edustaa 1980-luvun edistyksellistä vanhainkotirakentamista, jolle on tunnusomaista päivähuoneiden luhtikäytävätyyppiset parvekkeet. Laajennuksen yhteydessä Hiirosenkoti peruskorjattiin ensimmäisen kerran.
Vuosina 2011–2015 Hiirosenkotiin tehtiin toinen, aiempaa perusteellisempi saneeraus. A-taloa laajennettiin ja uusi siipi, H-rakennus, valmistui. Remontti tehtiin Heikuran arkkitehtuuria kunnioittaen myös siinä mielessä, että laajennusosat ovat julkisivuiltaan 1950-luvun rakennusten tyyliset. Samassa yhteydessä kulku vanhainkotiin siirrettiin kokonaan Merikotkantien puolelle. Alun perin Hiirosenkodille tultiin Kultatien kautta. Laajennuksen ja peruskorjauksen arvo oli 20 miljoonaa euroa.
Hiirosenkoti on säilynyt koko historiansa ajan pääosin vanhainkotikäytössä. Joitakin tilamuutoksia on tehty. F-rakennus oli alun perin perheellisen ja G-talo perheettömän henkilökunnan asuinrakennuksena. 1960-luvulla ne muutettiin vanhusten ja kotipalveluiden tiloiksi. G-taloa laajennettiin vuonna 2007. Vuonna 2009 F- ja G-taloihin saneerattiin tilat Merikotkan päiväkodille.
Hiirosenkodin pihapiirissä on varsinaisen vanhainkodin lisäksi kaksi alun perin Sivakalle suunniteltua vanhusten palveluasumisen kerrostaloa. Vuosina 1971 ja 1979 valmistuneet 7-kerroksiset betonielementtitalot suunnitteli Arkkitehtuuritoimisto Seppo Valjus.
Kuvagalleria

Hiirosenkodin 1950-luvun pihapiiriä.
Hiirosenkodin henkilökunnan asuntoloissa on ollut sittemmin mm. päiväkoti.
1980-luvulla rakennetussa E-osassa on luhtikäytävämäiset parvekkeet.
H-siipi valmistui 2014.
Hiirosenkodin juhlasali.
Alajärvi (täsmennyssivu)

Alajärvi on yleinen järvennimi Suomessa. Se voi tarkoittaa muiden muassa seuraavia:
Kaupunki

Alajärvi, kaupunki Etelä-Pohjanmaalla Suomessa
Järviä

Alajärvi, järvi Alajärvellä Suomessa
Alajärvi, järvi Hämeenlinnassa Suomessa
Alajärvi, järvi Inarissa Suomessa
Alajärvi, järvi Kuhmoisissa Suomessa
Alajärvi, järvi Noormarkussa Suomessa
Alajärvi, järvi Padasjoella Suomessa
Alajärvi, järvi Saarijärvellä Suomessa
Alajärvi, järvi Jällivaarassa Ruotsissa
Kälkäjärvien Alajärvi, järvi Joutsassa
Henkilöitä

Erkki Alajärvi (1942–2015), taiteilija ja kuvanveistäjä
Toivo Alajärvi (1906–1981), iltamien juontaja, viihdetaiteilija ja elokuvanäyttelijä
Radio Classic

| Radio Classic> Kuuluvuus | Radio Classic> valtakunnallinen |
| --- | --- |
Fiskari: 104,3 MHz
Helsinki: 92,9 MHz
Hyvinkää: 103,4 MHz
Hämeenlinna: 88,1 MHz
Jyväskylä: 96,2 MHz
Kuopio: 94,8 MHz
Lahti: 107,4 MHz
Oulu: 99,6 MHz
Seinäjoki: 107,4 MHz
Tampere: 92,2 MHz
Turku: 106,8 MHz
Ulvila: 104,8 MHz
Valkeakoski: 90,3 MHz
Mediatiedot
Omistaja:  Bauer Media Oy /   Bauer Media Group
radioclassic.fi
Radio Classic on Tampereelta käsin toimiva valtakunnallinen radiokanava, joka aloitti lähetyksensä marraskuussa 2012. Radio Classic on Suomen ainoa kaupallinen, klassiseen musiikkiin erikoistunut kanava. Aseman ydinkohderyhmä ovat yli 35-vuotiaat. Kanavan toimilupa on voimassa vuoteen 2030 saakka.  Joulukuussa 2020 kuuluvuusalue laajeni Hyvinkäälle, Jyväskylään, Raaseporiin, Seinäjoelle, Ulvilaan ja Valkeakoskelle.
Vuodenvaihteessa 2020–2021 MTV alkoi tuottaa uutisia Radio Classicille, jotka päättyivät 4.4.2024 klo 22 uutisiin. Tekoälyn lukemat uutiset alkoivat 5.4.2024. Uutiset tuottaa STT.
Radio Classicin omistaja on Bauer Media Oy.
Historia

Samalla taajuudella ovat toimineet Rondo FM, Rondo Classic ja Classic FM. Ennen Rondoa samalla taajuudella toimi vuoteen 2009 saakka Metroradio Finlandin omistama Classic Radio, joka menetti toimilupansa omistajanvaihdoksen myötä.
Classicus Oy perusti nimellä Rondo FM:n maaliskuussa 2010. Vuoden 2011 alussa kanava aloitti yhteistyön Radio Dein kanssa ja loppuvuodesta se vaihtoi nimensä Rondo Classiciksi.
 Rondo Classicin toiminta loppui 2012, kun sen taajuudet myytiin.
Vuonna 2012 perustettiin Kuunappi Oy joka oli kiinalaisen Global Broadcasting Media Consultation Co Ltd:n (GBMC) ja FutuVision Holding Oy:n muodostama yhteisyritys ja näin taajuudet siirtyivät GBTimes-mediayhtiölle. Uusi kanava perustettiin entisen tilalle nimellä Classic. GBTimes-yhtiöiden toimitusjohtaja oli Yinong Zhao. Yhtiöryhmän mukaan sen tavoitteena oli edistää kommunikaatiota Kiinan ja muun maailman välillä. Lokakuussa 2019 Helsingin Sanomat uutisoi toimitusjohtaja Zhaon olevan epäiltynä törkeistä veropetoksista liittyen GBTimes -yhtiön toimintaan. GBtimes asetettiin konkurssiin 2020
Bauer Media osti alkuvuonna 2020 Radio Classicin.
Ohjelmat ja musiikki

Classicin yösoitto klo 00-06
Classicin aamu klo 06-10
Classicin päivä klo 10-18
Teematunnit ma - pe klo 18-19 (Barokkitunti, Klassismia, Elokuvamusiikkia, Alkusoitot ja aariat, Romantiikan säveliä)
Classicin ilta 20-21
Tuhansien sävelten kotimaa ma-pe 21-22
Classicin iltasoitto 22-00
Kuuluvuusalueet

Helsinki 92,9 MHz
Hyvinkää 103,4 MHz
Hämeenlinna 88,1 MHz
Jyväskylä 96,2 MHz
Kuopio 94,8 MHz
Lahti 107,4 MHz
Oulu 99,6 MHz
Raasepori 104,3 MHz
Seinäjoki 107,4 MHz
Tampere 92,2 MHz
Turku 106,8 MHz
Ulvila 104,8 MHz
Valkeakoski 90,3 MHz
Aiheesta muualla

Radio Classicin verkkosivut
Suomalaiset radioasemat
| --- | --- |
Yle:   Yle Radio 1  YleX  Yle Radio Suomi  Yle Vega  Yle X3M 
Bauer Media Group:   Basso  Iskelmä  Radio 957  Radio City  Radio Classic  Radio Mega Oulu  Radio Nova  Radio Pooki  SuomiRock  SuomiRäp  Auran Aallot  Radio Pori  Kasari  Ysäri  Top51  KISS 
Nelonen Media:   Aito Iskelmä  Easy Hits  Groove FM  Helmiradio  HitMix  Kantriradio  Loop  Radio Rock  Radio Suomipop 
NRJ Finland:   NRJ  Radio Nostalgia 
Keskisuomalainen:   Radio Keskisuomalainen  Radio Voima  Savon Aallot 
Muut:   Classic Hits  FUN Tampere  Järviradio  Kuhan.fm  Radio Dei  Radio Helsinki  Radio Inari  Radio Kaleva  Radio Moreeni  Radio Ramona  Radio Rex  Radio Sandels  Radio SUN  Radio Vaasa  Rattoradio  Sea FM Radio  Suviseuraradio  Tampereen Kiakkoradio 
Lakkautetut asemat:   Aito Hitti (2016–2019)  Aito Kajaus (1989–2019)  Box (2018–2020)  Business FM (2016–2019)  I LUV 2K (2018–2020)  Metro Helsinki (2005–2017)  Me Naiset Radio (2021–2023)  Oi FM (2007–2015)  Pispalan Radio (2015–2021)  Päijänneradio (1989–2001)  Radio 88,2 (1989–2020)  Radio 967 (2007–2011)  Radio Aalto (2007–2020)  Radio Alex  Radio Kaakko (2020–2023)  Radio KLF (2005–2015)  Radio Lakeus (1985–1989)  Radio Manta (1989–2011)  Radio Majakka (1999–2008)  Radio Melodia (2008–2016)  Radio Mikkeli (2013–2020)  Radio Rapu (2014–2016)  Radio Seinäjoki  Radio Sputnik (1999–2019)  Radio Ykkönen  Rogmo FM (2000–2009)  RÄP (3/2020–9/2020)  Simpsiö 96,9  Spin FM (2009–2020)  Spirit FM (2015–2018)  The Voice (2007–2016)  Zoom FM (2008–2011)  Yle Puhe (1998–2024) 
Bauer Media Group
| --- | --- |
Radio::   Auran Aallot  Basso  Radio 957  Radio City  Radio Classic  KISS  Ysäri  Kasari  Iskelmä  Radio Mega Oulu  Radio Nostalgia  Radio Nova  NRJ  Radio Pooki  SuomiRock  SuomiRäp  Top51 
Audiopalvelut::   Podplay  RadioPlay
Viktor Amadeus III

| Viktor Amadeus III |
| --- | --- |
 Viktor Amadeus III, Anton Raphael Mengsin maalaus.
Sardinian kuningas
Valtakausi:  20. helmikuuta 1773 – 16. lokakuuta 1796
Edeltäjä:  Kaarle Emanuel III
Seuraaja:  Kaarle Emanuel IV

Syntynyt:  26. kesäkuuta 1726 Torino, Savoiji
Kuollut:  16. lokakuuta 1796 (70 vuotta) Moncalieri, Sardinia
Puoliso:  Maria Antonia Ferdinanda
Lapset:  Kaarle Emanuel IV Maria Josefina Maria Teresa Maria Anna Viktor Emanuel I Maurizio Maria Karoliina Kaarle Felix Giuseppe
Suku:  Savoiji
Isä:  Kaarle Emanuel III
Äiti:  Polyxena
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Nimikirjoitus:  
Viktor Amadeus III (26. kesäkuuta 1726 Torino – 16. lokakuuta 1796 Moncalieri) oli Sardinian kuningaskunnan kuningas vuosina 1773–1796.
Hallitsijakausi

Viktor Amadeus III:n vanhemmat olivat Sardinian kuningas Kaarle Emanuel III ja kuningatar Polyxena, joka oli Hessen-Rotenburgin maakreivin Ernst II Leopoldin tytär. Viktor Amadeuksella oli useita sisaruksia sekä sisaruspuolia isänsä muista avioliitoista.
Viktor Amadeus tuli hallitsijaksi isänsä kuoltua 20. helmikuuta 1773. Hänen on sanottu olleen hallitsijana kehno ja epäkäytännöllinen sekä nimittäneen yhtä lailla kehnoja henkilöitä maansa hallitukseen. Viktor Amadeus oli Ranskan vallankumouksen vastustaja, ja hänen johdollaan Sardinia liittyi vuonna 1792 Ranskan vallankumoussotaan Ranskan-vastaisen ensimmäiseen liittokunnan puolelle. Hän saavutti ensimmäisen kolmen sotavuoden aikana joitain voittoja ranskalaisista, mutta sen jälkeen hänen armeijansa taistelutahto alkoi heiketä ja valtion varat huveta. Vuonna 1796 Napoléon Bonaparten johtamat ranskalaiset pakottivat Viktor Amadeuksen tekemään aselevon Cherascossa ja hyväksymään 15. toukokuuta allekirjoitetun Pariisin rauhansopimuksen ehdot. Niiden mukaan Savoiji ja Nizza liitettiin Ranskaan ja Ranskan armeijalle oli taattava vapaa pääsy Italiaan Sardinialle kuuluneen Piemonten alueen läpi.
Viktor Amadeus kuoli lokakuussa 1796 70-vuotiaana. Hänet haudattiin Torinon Supergan basilikaan.
Avioliitto ja lapset

Viktor Amadeus III:n puoliso vuodesta 1750 oli Espanjan infanta Maria Antonia (1729–1785), joka oli kuningas Filip V:n ja Elisabet Farnesen tytär. Viktor Amadeukselle ja Maria Antonialle syntyi kaksitoista lasta, joista kolme kohosi Sardinian kuninkaiksi.
Kaarle Emanuel IV (1751–1819), Sardinian kuningas 1796–1802
Maria Elisabetta Carlotta (1752–1755)
Maria Josefina (Maria Giuseppina, 1753–1810), Ranskan kuninkaan Ludvig XVIII:n puoliso
Amadeus Alexander (1754–1755)
Maria Teresia (1756–1805), Ranskan kuninkaan Kaarle X:n puoliso
Maria Anna (1757–1824)
Viktor Emanuel I (1759–1824), Sardinian kuningas 1802–1821
Maria Cristina Ferdinanda (1760–1768)
Maurizio (1762–1799)
Maria Carolina (1764–1782), Saksin kuninkaan Antonin puoliso
Kaarle Felix (1765–1831), Sardinian kuningas 1821–1831
Giuseppe (1766–1802)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viktor Amadeus III Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  RKD Artists 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  RISM  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Viktor Amadeuksen puoliso Maria Antonia, Jacopo Amigonin maalaus.
Heidi Laukka

| Heidi Laukka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1982 Vantaa
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  Kuvataiteilija
Muut tiedot
Tyyli:  abstrakti taide, impressionismi, expressionismi
Aiheesta muualla
[www.heidilaukka.fi Kotisivu]
Heidi Laukka  (s. 1982 Vantaa) on suomalainen kuvataiteilija, joka asuu ja työskentelee Kouvolassa. Laukka valmistui kuvataiteilijaksi (yamk) Turun Taideakatemian Master Schoolista 2023. Hän on kouluttautunut myös shibari-ohjaajaksi ja opiskelee seksuaalineuvojaksi. Tekee lisäksi yrityksensä kautta graafista suunnittelua ja järjestää taideteemaisia workshopeja. Hän on myös art director, esiintyvä heels-tanssija ja podcast-juontaja (Soittorasia). Laukka painottaa teoksissaan nautintoa ja aistillisuutta.
Aiheesta muualla

Soittorasia -podcast, (2024)
Kouvolan Sanomat henkilöhaastattelu, (14.4.2024)
H-sana podcast, henkilöhaastattelu, (8.12.2023)
↑  Ida Valpas: Heidi, 42, maalaa työkseen tauluja, joita kaikki eivät halua katsoa – ”Saatan kiihottua maalatessa” Ilta-Sanomat.  7.12.2024. Viitattu 13.12.2024.
Corbet

Corbet on alun perin englantilainen sukunimi. Se on muunnelma Corbett sukunimestä. Sukunimi kuuluu muun muassa seuraaville henkilöille:
A

Alexander Steven Corbet (1896–1948), englantilainen kemisti ja luonnontieteilijä
Andrew Corbet (1522–1578), englantilainen protestanttinen poliitikko
Andrew Corbet (1580–1637), englantilainen poliitikko
B

Brady Corbet (s. 1988), yhdysvaltalainen näyttelijä
C

Charles-Louis Corbet (1758–1808), ranskalainen kuvanveistäjä
Christian Cardell Corbet (s. 1966), kanadalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä
Clement Corbet (n. 1576–1652), englantilainen juristi
D

Denys Corbet (1826–1909), guernseylainen runoilija
E

Edith Corbet (1846–1920), viktoriaaninen maisemamaalari
Edward Corbet (n. 1603–1658), englantilainen pappi
F

Freda Corbet (1900–1993), englantilainen poliitikko
G

St George Corbet Gore (1849–1913), englantilainen englanin armeijan upseeri
H

Henry Corbet (1820–1878), englantilainen kirjailija ja The Mark Lane Express Agricultural Journal lehden toimittaja
J

Jean-Charles Corbet, ranskalainen toimitusjohtaja ja lentäjä
Jerome Corbet (1530–1598), englantilainen poliitikko ja lakimies
John Corbet (n. 1500–1555), englantilainen poliitikko
John Corbet (1514–1559), englantilainen poliitikko
Sir John Corbet (1591–1628), brittiläinen poliitikko
Sir John Corbet (1594–1662), brittiläinen poliitikko
John Corbet (1603–1641), englantilainen ministeri ja kirjailija
John Corbet (1620–1680), puritaaninen kirjailija
John Corbet, englantilainen poliitikko
John Corbet (1751–1817), englantilainen poliitikko
K

Kathleen Corbet (s. 1960), yhdysvaltalainen liikenainen
Ken Corbet (s. 1948), yhdysvaltalainen poliitikko, Kansasin edustajainhuoneen jäsen
L

Leo Corbet (1936–2019), yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko
M

Matthew Ridley Corbet (1850–1902), englantilainen viktoriaaninen uusklassinen taidemaalari
Miles Corbet (1595–1662), englantilainen poliitikko ja murhaaja
Moses Corbet (1728–1814), Britannian armeijan upseeri
P

Philip Steven Corbet (1929–2008), englantilainen entomologi
R

Reginald Corbet (1513–1566), englantilainen asianajaja
René Corbet (s. 1973), kanadalainen jääkiekkoilija
Richard Corbet (1582–1635) oli englantilainen piispa ja runoilija
Richard Corbet (1451–1493), englantilainen ritari
Richard Corbet (1524–1560), englantilainen poliitikko
Richard Corbet (1512–1566), englantilainen poliitikko
Richard Corbet (n. 1545–1606), englantilainen poliitikko
Sir Richard Corbe (1640–1683), englantilainen poliitikko
Sir Richard Corbet (1696–1774), englantilainen poliitikko
Robert Corbet, englantilainen poliitikko
Robert Corbet (1354–1417), englantilainen poliitikko
Robert Corbet (1383–1420), brittiläinen poliitikko
Robert Corbet (1542–1583), brittiläinen poliitikko
Robert Corbet, brittiläinen poliitikko
Sir Robert Corbet (n. 1670–1740), brittiläinen poliitikko
Roger Corbet (n. 1501–1538) oli englantilainen poliitikko
Roger Corbet, englantilainen poliitikko
Roger Corbet, englantilainen poliitikko
V

Sir Vincent Corbet (1617–1656), englantilainen lakimies ja poliitikko
Sir Vincent Corbet (n. 1642–1681), englantilainen poliitikko
W

William Corbet (1779–1842), irlantilainen sotilas
William Joseph Corbet (1824–1909), irlantilainen nationalistinen poliitikko
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.