stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arava
Suomalaisen asuntotuotannon romahdus > Aravajärjestelmä 2000-luvulla

1990-luvun puolenvälin jälkeen asuntojen kokonaistuotanto on tasaantunut noin 30 000 asunnon vuosivauhtiin (33 000 asuntoa vuonna 2006). ARA-rahoituksella tehtävien talojen määrä on voimakkaasti supistunut. Aravarahoitteisten asuntojen osuus kokonaistuotannosta on enää noin 15 %. Vuonna 2005 aloitettiin yhteensä 4 065 ARA-asunnon rakentaminen, mikä oli noin 700 asuntoa vähemmän kuin edellisenä vuonna. Lainoituksen painopiste on siirtymässä enemmän peruskorjaukseen.
Markkinoille tulleet pitkät, jopa 30-vuotiset, asuntolainat ovat siirtäneet kysyntää vapaa-rahoitteiseen omistusasumiseen. Vuokrasäännöstelyn purku 1995 toi markkinoille lisää vuokra-asuntoja. Toisaalta taas ARA-lainojen lainaehdot nähdään rajoittavina, ja korkoero vapaisiin markkinakorkoihin on supistunut tai hävinnyt kokonaan. Yhtenäislainalla rakennettujen aravatalojen lainakorko saattoi 2000-luvun alussa olla jopa kovempi kuin markkinalainoitettujen talojen, tällöin oli vaikea enää puhua valtion subventoimasta asuntotuotannosta.lähde?
Suomalaisen asuntotuotannon romahdus > Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskus ARA

Valtion asuntorahaston tehtävät siirrettiin 1. tammikuuta 2008 ympäristöministeriön alaiselle virastolle Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskus ARAlle. Viraston toiminta-ajatuksena on edistää ekologisesti kestävää, laadukasta ja kohtuuhintaista asumista. ARA:n tehtäviin kuuluu ARA-lainoituksen kohdistaminen eri hankkeille, ARA-lainoituskannan valvonta, asuntotuotannon kehitystyö ja asunto-olojen parantaminen.lähde?
Aiheesta muualla

Valtion asuntorahaston internet-sivusto
Aravaa koskeva lainsäädäntö Finlex. Valtion säädöstietopankki. Edita. Viitattu 1.5.2007.
Vuokratalojen omistusta ja hallintoa koskeva lainsäädäntö Finlex. Valtion säädöstietopankki. Edita. Viitattu 1.5.2007.
Asumisoikeusasuntoja koskeva lainsäädäntö Finlex. Valtion säädöstietopankki. Edita. Viitattu 1.5.2007.
Vuokratalojen rakentamaisen rahoitusta koskeva lainsäädäntö Finlex. Valtion säädöstietopankki. Edita. Viitattu 1.5.2007.
Asumisoikeustalojen rakentamisen rahoitusta koskeva lainsäädäntö Finlex. Valtion säädöstietopankki. Edita. Viitattu 1.5.2007.
Arava-taloja rakennetaan Helsingin Mannerheimintiellä 1949.
Mannerheimintie 81, Helsinkiin vuonna 1949 valmistunut Suomen ensimmäinen aravatalo.
Jessika Roswall

| Jessika Roswall |
| --- | --- |
 Roswall vuonna 2024.
EU-komissaari
 Von der Leyenin II komissio 1.12.2024 alkaen  
Ruotsin EU-ministeri
 Kristerssonin hallitus 18. lokakuuta 2022 – 10. syyskuuta 2024  
Edeltäjä:  Hans Dahlgren
Seuraaja:  Jessica Rosencrantz
Valtiopäiväedustaja
 Uppsalan lääni 2010–  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jessika Elisabeth Andersdotter Roswall (aik. Vilhelmsson)
Syntynyt: 18. joulukuuta 1972 (ikä 52) Uppsala, Ruotsi
Ammatti:  juristi, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Maltillinen kokoomus
Tutkinnot:  Uppsalan yliopisto
Jessika Elisabeth Andersdotter Roswall (aik. Vilhelmsson; s. 18. joulukuuta 1972 Uppsala) on ruotsalainen kokoomuspoliitikko, joka toimi Ruotsin EU-ministerinä vuosina 2022–2024. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2010.
Joulukuusta 2024 alkaen Roswall on EU-komissaari Von der Leyenin II komissiossa toimialanaan ympäristöasiat, vesiresilienssi ja kilpailukykyinen kiertotalous.
Roswall on valmistunut juristiksi Uppsalan yliopistosta vuonna 2002. Vuosina 2002–2018 hän oli kunnanvaltuutettu Enköpingissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jessika Roswall Wikimedia Commonsissa
Jessika Roswall Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla (ruotsiksi)
Yläsommee

Alasommeelta Yläsommeelle johtava tie, johon syntyi Jatkosodan etenemisvaiheessa Porlammen motti.
Yläsommee eli Sverdlovo (ven. Свердлово) on maaseututaajama Johanneksen kaupunkikunnassa Viipurin piirissä Leningradin alueella, Viipurin kaupungin eteläpuolella.
Yläsommeen kylä Suomessa

Yläsommee kuuluu Suomen Neuvostoliitolle sodan jälkeen luovuttamiin alueisiin. Suomelle kuuluessaan Yläsommeen kylä sijaitsi Viipurin maalaiskunnan eteläosassa. Se rajoittui etelässä Johanneksen kuntaan ja idässä Kuolemajärven kuntaan. Maalaiskunnan alueella sen naapurikyliä olivat Alasommee, Rikkola, Järvelä ja Korpela–Autio.
Yläsommeen kylä Suomessa > Asutus

Vuonna 1937 Yläsommeen kylässä oli 748 asukasta. Yläsommeen kylään kuului virallisesti myös Porlampi (nyk. Sveklovitšnoje), joka omine kyläkeskustoineen ja kouluineen, katsottiin usein kuitenkin omaksi kyläkseen. Yläsommeen koulupiiriin kuului myös pieni Järvelän kylä, jossa oli vuonna 1937 vain kolme asukasta. Yläsommeen kyläkeskustan ja Porlammin lisäksi kylän alueella erotettavissa vielä Myllymäen kylänosa.
Yläsommeella oli Samolan osuuskaupan myymälä sekä Hottisen ja Virolaisen yksityiskaupat. Lisäksi Porlammissa oli myös Samolan osuuskaupan myymälä ja Pesosen yksityiskauppa.
Vuonna 1937 Yläsommee–Porlammin alueella oli 2 899 ha metsää, 1 526 ha peltoa ja 125 ha niittyä. Yläsommee olikin Viipurin maalaiskunnan peltorikkain kylä. Karjataloutta edisti Yläsommeen tarkastusyhdistys. Yläsommeella toimi myös maidonmyyntiosuuskunta, joka myi maitonsa Valiolle Viipuriin.
Yhdistystoimintaa edustivat Yläsommeen ja Porlammin nuorisoseurat, joilla kummallakin oli oma talo sekä Yläsommeen marttayhdistys (per. 1932) ja Porlammin marttakerho (per. 1934). Yläsommeen nuorisoseurantalo oli rakennettu vuonna 1911 ja laajennettu 1927. Porlammin nuorisoseurantalo oli puolestaan rakennettu vuonna 1925.
Yläsommeen kylä Suomessa > Kansakoulut

Yläsommeen koulupiiriin kuului suurin osa Yläsommeen kylää, pieni Järvelän kylä sekä Korpela–Aution kylästä Korpelan kartanon alue. Vuonna 1939 Yläsommeen koulussa oli kolme opettajaa ja 69 oppilasta.
Yläsommeen länsiosa eli Porlammin alue muodosti oman koulupiirin, johon kuului myös pääosa Savolaisen kylää. Porlammin koulussa oli kolme opettajaa ja 52 oppilasta.
Yläsommeen kylä Suomessa > Sota-aika

Talvisodan loppuvaiheessa neuvostojoukot valtasivat Yläsommeen alueen. Kylän asukkaat oli evakuoitu jo sodan alkuvaiheessa Keski-Suomeen. Moskovan rauhassa Yläsommee luovutettiin Neuvostoliitolle ja yläsommeelaisista tuli kodittomia. Jatkosodassa Suomi valtasi luovutetut alueet takaisin. Takaisinvaltauksen yhteydessä suuri joukko neuvostosotilaita ja sotilaskalustoa jäi mottiin Porlammin aleelle. Takaisinvaltauksen jälkeen yläsommeelaiset pääsivät palaamaan koteihinsa ja aloittamaan jälleenrakennuksen. Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä vuonna 1944 ja alue luovutettiin uudelleen.
Neuvostoliitossa Yläsommee tuli kuulumaan Nuoraan kyläneuvostoalueeseen.
Tunnettuja yläsommeelaisia

Erkki Kunttu, tanssitaiteilija, tanssinopettaja
Johannes Virolainen, poliitikko ja valtioneuvos
Lapinnoita

Lapinnoita, saameksi noaidi, oli saamelaisyhteisön hengellinen tietäjä ja šamaani. Noidan tehtävä oli parantaa, torjua pahaa ja selvittää jumalien tahto.
Noitien keinot

Noidan työkalu oli noitarumpu eli kannus (saam. goavddis), jonka merkeistä noita ennusti tulevaa. Rummun avulla noita osasi myös vaipua transsiin. Noidan apuna toimi apuhenki (noaidi-vuoigŋa). Noidanoppi saatiin usein perinnöksi esimerkiksi vanhemmalta. Erityisesti lapsena ja nuorena sattuneita sairauskohtauksia pidettiin merkkinä noidanlahjoista. Muuten noidalta edellytettiin hyvää terveyttä. Hampaiden menettämistä vanhemmiten pidettiin merkkinä vähenevistä voimista. Lars Levi Laestadius oletti, että lapinnoidat käyttivät tietyissä seremonioissa jotakin salaista, narkoottisesti vaikuttavaa ainetta ennen toimituksen alkua parantaakseen elimistönsä suoritustasoa ja mielikuvitusvoiman nostamiseksi. Laestadius tiesi noitien myös paastoavan aina ennen maagisen seremonian aloittamista. Inarista onkin tallennettu perimätieto, jonka mukaan noidat söivät 7-pilkkuisia kärpässieniä. Kärpässienet ovat myös muualla šamanismissa usein käytetty apuväline. Noita oli lähes aina miespuolinen. Maininnat naispuolisista noidista ovat harvinaisia ja joskus pahansuopia:
»Inarin porolappalaiset tiesivät myös ns. rumpuakoista (rum´b-āhkkuh). Nämä söivät kärpässieniä, ennen kuin ryhtyivät käyttämään noitarumpua. Rumpuakat olivat pahansuopia, lähettivät ”pahanpanoja” ihmisten kimppuun ja surmasivatkin näitä joko omasta aloitteestaan tai muiden pyynnöstä, pitäen 'taaloja' (paha haltijaolento) lähetteinään. Noita ei voinut kastaa rumpuakkaa eikä tämä häntä. Noita hoiti uskonnollisia menoja, rumpuakka syntisenä ei siihen kelvannut."»
Noitien aatelia olivat lentonoidat (kirdi noaidi), jotka osasivat lentää tuulenpuuskina tai lintuina ja kykenivät noutamaan esineitä pitkienkin matkojen takaa tällä tavoin. Seuraavaa tasoa edustivat lovinoidat, jotka kykenivät menemään transsiin ja liikkumaan henkenä ruumiin ulkopuolella eläimen hahmossa ja selvittämään salaisia asioita. Heikkolahjaisimmat noidat joutuivat tyytymään sanan voimin esimerkiksi palauttamaan varastettua tavaraa tai torjumaan tai panemaan kirouksia. Eräs tärkeä tehtävä oli villipeuralaumojen juovsattaminen eli kutsuminen yhteisön omille metsästysmaille. Noidat ottivat myös selville ja joskus rankaisivat rikkomuksiin syyllistyneitä.lähde?
Kansanperinteen lapinnoidat

Suomessa lapinnoitia sekä pelättiin että kunnioitettiin, ja heistä kerrottiin paljon tarinoita. Jos tuuli nosti heinää heinänteossa pohjoiseen päin, arveltiin lapinnoidan olevan sitä ryöstämässä. Heinää vievää tuulenpuhuria saatettiin heittää tai iskeä puukolla tai viikatteella. Joskus osuman saanut tuulispää parahti lapsen tavoin, ja tuuli tyyntyi. Erään tarinan mukaan eräs Lapissa käynyt näki lappalaisen luona poikansa heinäpellolle heittämän puukon. Oli kuulemma sattunut reiteen.
Lapinnoitien arveltiin myös muuttuvan linnun kaltaisiksi ja menevän kokoamaan metsistä lintuparvia houkutellakseen ne Lappiin. Tällöin ne saattoivat esiintyä muuta parvea isomman linnun hahmossa. Tällaista kerran koitettiin pyssyllä ampua, mutta turhaan. Vasta, kun pyssynpiippuun vuoltiin hopeaa, ja koitettiin sillä latauksella ampua, putosi noitalintu oksaltaan.
Kansantarut kertoivat myös, että jotkut suomalaiset kävivät lapinnoitien opissa. Mahtavasta suomalaisvelhosta saatettiin sanoa, että hän on käynyt lappalaisen opissa tai on lappalaista sukua. Toisaalta kehnosta loitsijasta sanottiin, että ei ole lajia lappalaisen. Myös skandinaavit liittivät usein poikkeukselliset taikavoimat lappalaisiin sukujuuriin tai lappalaisten oppeihin. Perimätiedon mukaan voimakkaimmat lapinnoidat asuivat Kuolan-Lapissa.
Kalevalassa Lapin laulajat ja tietäjät "lauloivat Lapin runoja, Hiiden virttä vinguttivat". Lapin noitien aseina olivat kalevalaisissa runoissa ja muissakin kertomuksissa noidannuolet. Noidannuoli saattoi iskeä esimerkiksi metsäretkellä. Se ei näkynyt ulospäin, mutta aiheutti kovan kivun (katso lumbago). Lapinnoita saattoi myös kirota esimerkiksi karjan sairastumaan.
Lapinnoidat eurooppalaisessa perinteessä

Tarinat lapinnoidista olivat yleisiä myös eurooppalaisissa tarinoissa. Usein kerrottiin lappalaisten noitien pystyvän kontrolloimaan säätä, ja on paljon tarinoita merimiehistä, jotka ostivat noidilta suotuisaa tuulta. Usein ostajalle annettiin köysi, jossa oli kolme solmua, jotka aukaisemalla ostaja saattoi kontrolloida tuulen voimakkuutta. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana katolilaiset syyttivät Kustaa II Aadolfin käyttäneen lapinnoitien apua taisteluissaan. Koska Norjassa nimitystä 'finn' käytettiin sekä saamelaisista että suomalaisista, eurooppalaisessa tarinaperinteessä myös suomalaiset saivat noituuden harrastajan maineen. Eurooppalaisissa tarinoissa lapinnoidat kuvattiin usein hampaattomiksi vanhoiksi akoiksi: kuten ylempänä todettiin, todellisuudessahan lapinnoidat olivat yleensä miehiä, joiden voimat hupenivat hampaiden menetyksen myötä.
Aikalaiskuvaus

Vuonna 1681 ranskalainen näytelmäkirjailija Jean-François Regnard matkusti Tornioon nähdäkseen omin silmin, pitivätkö lappalaisista kertovat tarinat paikkansa. Hän järjesti tapaamisen tunnetun lappalaisen noidan kanssa. Skeptinen Regnard oli kumppaniensa kera valmistellut kolme koetta laittaakseen noidan kyvyt testiin:
»[Lappalainen] otti rumpunsa ja alkoi lyödä sitä, kiemurrellen kuin riivattu. Kysyimme häneltä, osasiko hän sanoa, olivatko isämme ja äitimme yhä elossa. Kysymys oli vaikea, sillä meitä oli kolme, joista yhdellä oli äiti ja toisella isä elossa, ja kolmannella ei ollut vanhempia enää lainkaan. Velhomme kertoi meille kaiken tämän ja selvitti erinomaisesti tämän vaikean tehtävän...yksikään mukanamme olleista ruotsalaisista tai suomalaisista ei tiennyt meistä näitä asioita eivätkä olisi voineet kertoa niitä lappalaiselle. Kuitenkin, tyydyttääksemme sellaisia jotka eivät vakuutu helposti ja jotka haluavat jotain konkreettisempaa todistusaineistoa kuin jotain minkä voisi laskea puhtaan onnen piikkiin, kerroimme hänelle, että jos hän haluaisi vakuuttaa meidät olevansa oikea velho, hänen tulisi lähettää demoninsa jonkun meistä asumukseen ja tuoda takaisin jotain, joka todistaisi meille, että hän oli käynyt siellä. Pyysin häntä tuomaan minulle avaimet äitini kaapistoon, ja lupasin hänelle viisikymmentä dukaattia, jos hän pystyisi tuomaan ne minulle.»
Tietäjä meni transsiin, maaten kasvoillaan jäykkänä kuin lauta, muiden lappalaisten pitäessä vahtia. Tällä kertaa noita kuitenkin epäonnistui täysin: herättyään hän kertoi Regnardille, että hänen apuhenkensä ei pystynyt tehtävään, koska Regnard oli häntä voimakkaampi noita ja tämän apuhenki esti velhoa suorittamasta tehtävää. Näin selvitettyään itsensä tilanteessa tietäjä marssi vihaisena ulos mökistä, eikä Regnard enää tavannut häntä. Mikäli hän olisi onnistunut, Regnardin kolmas pyyntö olisi ollut neljännestunnin pituisen keskustelun järjestäminen paholaisen kanssa. Toinen Regnardin tapaama lapinnoita ei selvinnyt sen paremmin: Regnard halusi hänen lähettävän henkensä Ranskaan, mutta noita selitti ettei hänen henkensä pystynyt kulkemaan Tukholmaa edemmäksi: hän oli jo vanha mies ja menettänyt osan hampaitaan. Näiden kokemusten jälkeen Regnard tuli siihen tulokseen, että "[He] ovat enemmän taikauskoisia kuin taikureita" ja "...voi olla että joskus heillä todella on ollut oikeita velhoja keskuudessaan, entisinä aikoina kun he olivat vielä syvällä pakanuuden harhoissa: mutta nykyään uskon että olisi hyvin vaikeaa löytää heidän keskuudestaan ketään, joka kunnolla taitaa ammattinsa."
Kirjallisuutta

Itkonen, Toivo Immanuel: Suomen Lappalaiset vuoteen 1945. Toinen osa.  Helsinki:  WSOY, 1984.  ISBN 951-0-12480-X  (näköispainos)
Harva, Uno: Lappalaisten uskonto / kirj. Uno Holmberg. Sarja: (Suomen suvun uskonnot ; 2) Porvoo: WSOY, 1915.
Pentikäinen, Juha: Saamelaiset : pohjoisen kansan mytologia. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia, 596. Helsinki 1995.
Aiheesta muualla

Saamelaisten kansanlääkintä (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Lääkärilehti 1997: 31: 3681.
Emeritusprofessori: "Saamelainen noita on myönteinen käsite" – kertoo kohdanneensa noitaperinteen jatkajia Yle 28.8.2017.
Luettelo yleisimmistä haloilmiöistä

Luettelo yleisimmistä haloilmiöistä sisältää yleisimmin havaittut haloilmiöt, eli ilmakehän optiset ilmiöt, joka ilmenevät taivaalla näkyvinä erilaisina renkaina, kaarina ja kirkastumina.
Erilaisten halomuotojen yleisyydet vaihtelevat paljon. Tavallisimpia haloja havaitaan keskimäärin yli satana päivänä vuodessa, kun harvinaisimmista tunnetaan koko maailmasta vain muutamia yksittäisiä havaintoja. Harvinaisten halomuotojen esiintyminen vaatii yleensä tarkalleen tietynmuotoisia jääkiteitä, kiteiden on oltava optisesti riittävän virheettömiä ja leijuttava ilmassa tietyssä asennossa. Suurikokoisten halojen harvinaisuutta selittää myös niiden himmeys.
| Nimi | Esiintyminen Suomessa | Lyhyt kuvaus |
| --- | --- | --- |
| 22 asteen rengas | Suomen yleisin halo | rengas Auringon ympärillä, säde 22 astetta |
| 46 asteen rengas | noin 15 kertaa vuodessa | 22 asteen rengasta laajempi ja himmeämpi |
| auringonpilari | jopa 110 kertaa vuodessa | pilari Auringon ylä- tai alapuolella |
| keinovalopilari | useita kertoja vuodessa | pilari taajamien valonheittäjien yllä |
| horisonttirengas | muutaman kerran vuodessa, erittäin harvoin kokonaisena | kiertää taivaankantta samalla korkeudella horisontista kuin Aurinko |
| zeniitinympäristön kaari | 40 kertaa vuodessa | värikkäimpiä haloja |
| sivuauringot | yleisimpiä haloja | läikät Auringon molemmin puolin |
| vasta-aurinko | melko harvinainen |  |
| sivuavat kaaret | eivät kovin yleisiä | kaaria 46 ja 22 asteen renkaiden sivuilla |
| ala-aurinko | harvinainen | horisontin alapuoleinen, voi nähdä lentokoneesta |
Parryn kaari:
Harvinaisempia haloja

| Nimi | Esiintyminen Suomessa | Lyhyt kuvaus |
| --- | --- | --- |
| 9 asteen rengas | harvinainen | rengas Auringon ympärillä, säde 9 astetta |
| 18 asteen rengas | melko harvinainen | rengas Auringon ympärillä, säde 18 astetta |
| 20 asteen rengas | harvinainen | rengas Auringon ympärillä, säde 20 astetta |
| 23 asteen rengas | harvinainen | rengas Auringon ympärillä, säde 23 astetta |
| 24 asteen rengas | harvinainen | rengas Auringon ympärillä, säde 24 astetta |
| 35 asteen rengas | harvinainen | rengas Auringon ympärillä, säde 35 astetta |
| alasivuauringot | erittäin harvinainen | läikät ala-auringon molemmin puolin |
| Trickerin vasta-aurinkokaari | harvinainen | rinkula vasta-auringon yläpuolella |
| 120 asteen sivuauringot | harvinaisia | sivuauringot 120 asteen päässä Auringosta |
| Tapen kaari | hyvin harvinainen |  |
| Kernin kaari | erittäin harvinainen |  |
| ellipsihalot | erittäin harvinaisia, 3–5 kertaa vuodessa | ellipsejä Auringon tai kuun ympärillä |
| Wegenerin vasta-aurinkokaari | harvinainen | kaari vasta-auringon alapuolella |
| Hastingsin vasta-aurinkokaari | harvinainen |  |
| aurinkokaari | melko harvinainen |  |
Luettelo Evijärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Evijärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Evijärven kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat

Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1918 vapaussodan sankarien muistomerkki | Evijärven kirkko, Kirkkotie 77 |  | 63.3756°N, 23.4738°E |  | 1922 |  |  |
| 1939-1944 talvi- ja jatkosodan sankarien muistomerkki | Evijärven kirkon sankarihautausmaa, Kirkkotie 77 |  | 63.3759°N, 23.4735°E | Lemminkäinen, TapaniTapani Lemminkäinen | 1959 |  |  |
| Järviseudun ensimmäisten käräjien muistokivi | Haapajärven kylä, Niemitie 6 |  | 63.3267°N, 23.4257°E |  | 1964 |  |  |
| Lentokoneonnettomuuden muistomerkki | Ränöijin neva |  | 63.3797°N, 23.4227°E | Valijoki, HeikkiHeikki Valijoki | 2010 |  |  |
| Pappilan kivisillan rakentamisen muistomerkki | Vierasvenelaiturin pysäköintialueen reunalla Pappilan kivisillan itäpäässä, Kirkkotie 303 |  | 63.386°N, 23.4618°E |  |  |  |  |
| Pitti-Pojan muistokivi (Erkki Lahden muistomerkki) | Väinöntalo, Järviseudun museon lähellä; Latukantie 103 |  | 63.4262°N, 23.3134°E |  | 1966 |  |  |
| Sotaanlähdön muistokivi ja tykki | Viskarinaukio 2 |  | 63.3661°N, 23.4753°E |  | 1986 ja 2017 |  |  |
| Uittomiespatsas | Evijärven kunnantalon pihamaalla, Viskarinaukio 3 |  | 63.3656°N, 23.4758°E | Saalasti, RistoRisto Saalasti | 1992 |  |  |
| Nälkävuosien uhrien muistomerkki | Kirkkotie 77 |  | 63.3754°N, 23.4742°E |  | 1986 |  |  |
| Nälkävuosien uhrien muistomerkki | Väinöntalo, Järviseudun museo; Latukantie 99 |  | 63.4263°N, 23.3144°E |  | 1967 |  |  |
| Vaivaisukko | Evijärven kirkon ovella, Kirkkotie 77 |  | 63.3758°N, 23.4736°E | Lahti, ErkkiErkki Lahti | 1842 |  |   |
Juuso Tervonen

Juuso Tervonen (s. 2. maaliskuuta 1994) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Bandyliigassa pelaavaa Botniaa.
Suomessa Tervonen edusti Bandyliigan Mikkelin Kamppareita kausina 2017–2020 ja Botniaa kausina 2012–2017. Vuosina 2020-2022 Tervonen edusti Allsvenskanissa pelaavaa Åby/Tjureda IF:ää. Keväällä 2022 Tervonen siirtyi Elitserieniin nousseeseen Gripen Trollhättan BK:hon. Joulukuussa 2023 Tervonen purki sopimuksensa Gripenin kanssa kesken kauden oltuaan tyytymätön vähäiseen peliaikaansa Elitserienissä.
Syksyllä 2024 Tervonen palasi seitsemän vuoden tauon jälkeen Botnian riveihin.
Tervonen debytoi Suomen A-maajoukkueessa harjoitusotteluissa Ruotsia vastaan Vetlandassa vuonna 2016. Hän on edustanut Suomea myös nuorten maajoukkueissa.
Tervonen on palkittu Bandyliigan kuukauden pelaajana maaliskuussa vuonna 2016.
Saavutukset

Seurajoukkueessa:
SM-kultaa kaudella 2016 Botniassa.
SM-hopeaa kaudella 2018 Kamppareissa.
SM-pronssia kaudella 2019 Kamppareissa.
SuperCup Mestaruus 2020 Åby/Tjuredassa.
Niko 2 – Lentäjäveljekset

| Niko 2 – lentäjäveljekset |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Kari Juusonen Jørgen Lerdam
Käsikirjoittaja:  Hannu Tuomainen Marteinn Thorisson
Tuottaja:  Petteri Pasanen Hannu Tuomainen Antti Haikala
Säveltäjä:  Stephen McKeon
Leikkaaja:  Antti Haikala
Pääosat:  Mikko Kivinen Vuokko Hovatta Katariina Kaitue Aarre Karén Juha Veijonen Elina Knihtilä
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi  Tanska  Irlanti  Saksa
Tuotantoyhtiö:  Anima Vitae Cinemaker Oy A.Film A/S Ulysses Magma Films
Ensi-ilta:  12. lokakuuta 2012
Kesto:  76 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  7 316 273 € (SES 800 000 €)
Tuotto:  1 384 148 €
Katsojat:  155 981
Edeltäjä:  Niko – Lentäjän poika
Seuraaja:  Niko ja myrskyporojen arvoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Niko 2 – lentäjäveljekset on tietokoneanimaatioelokuva, joka on jatko-osa elokuvalle Niko – Lentäjän poika. Elokuvan ensi-ilta oli 12. lokakuuta 2012.
Elokuva aloitti Suomessa 115 valkokankaalla. Saksassa sitä näytettiin 460:llä, Ranskassa 350:llä ja Venäjällä 570 kopiolla. Elokuva myytiin myös Belgiaan, Alankomaihin, Puolaan, Tanskaan, Islantiin, Itävaltaan ja Etelä-Koreaan. Elokuva keräsi lopulta Suomessa vajaat 156 000 katsojaa.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Erik Carlson  | … |  Niko   |
|  Mikko Kivinen  | … |  Julius   |
|  Vuokko Hovatta  | … |  Wilma   |
|  Aarre Karén  | … |  Topias   |
|  Elina Knihtilä  | … |  Oona   |
|  Riku Nieminen  | … |  Lenni   |
|  Juhana Vaittinen  | … |  Jonni   |
|  Juha Veijonen  | … |  Raavas   |
|  Katariina Kaitue  | … |  Valkoinen susi   |
|  Pertti Koivula  | … |  Pomo   |
|  Kari Ketonen  | … |  Spede   |
|  Jukka Rasila  | … |  Eetu   |
|  Petri Manninen  | … |  Tane   |
|  Peik Stenberg  | … |  Hirvas   |
|  Kari Hietalahti  | … |  Armas ja Tervas   |
|  Risto Kaskilahti  | … |  Uljas ja Rautias   |
|  Jaakko Saariluoma  | … |  Viekas ja kotka   |
|  Mika Ala-Panula  | … |  Oinas ja kotka   |
|  Mathilda Leppälahti  | … |  Saaga   |
|  Ella Pyhältö  | … |  Nalle   |
|  Veikko Honkanen  | … |  Joulupukki   |
|  Kari Tamminen  | … |  taustalaumat   |
|  Werne Valla  | … |  taustalaumat   |