stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirill Vladimirovitš Romanov
Avioliitto

Nikolai II:n kruunajaisjuhlissa vuonna 1896 Kirill rakastui serkkuunsa Victoria Melita Saksi-Coburg-Gothaan, joka oli Ison-Britannian kuningatar Viktorian pojantytär. He olivat tavanneet ensimmäisen kerran jo vuonna 1891 Kreikan prinsessa Alexandran hautajaisissa Pietarissa ja tunteneet keskinäistä kiintymystä sekä suunnitelleet avioituvansa.
Sukulaisuussuhde ja se, että Victoria oli jo naimisissa Hessenin suurherttua Ernst Ludvigin kanssa, tekivät suhteesta kuitenkin hovin piirissä mahdottoman. Erityisesti sitä vastusti keisarinna Aleksandra Fjodorovna, joka oli Ernst Ludvigin sisar. Vaikka Victorian ja Ernst Ludvigin liitto päättyi eroon vuonna 1901, Kirillin pyytämä avioliittolupa evättiin säännöllisesti. Kirill Vladimirovitš karkotettiin Venäjän kaukoitään. Haavoituttuaan Venäjän–Japanin sodassa 1904 hänen sallittiin muuttaa Saksaan, missä pariskunta avioitui vaatimattomin menoin 8. lokakuuta 1905 Tegernseessä lähellä Müncheniä. Koska avioliitto oli solmittu ilman keisarin suostumusta, keisari riisti häneltä adjutantin arvon, määrahan eikä sallinut perheen asettua Venäjälle.
Elämä ulkomailla ja paluu Venäjälle

Kirill ja Victoria Melita asettuivat Saksassa Coburgiin Victorian äidin palatsin vieressä sijaitsevaan taloon. Heidän ensimmäinen lapsensa Maria Kirillovna Romanova syntyi Pariisissa helmikuussa 1907 ja toinen tytär, Kira Kirillovna Romanova syntyi Pariisissa vuonna 1909.
Nikolai II leppyi vähitellen Kirillin vanhempien painostuksen vuoksi; hän tunnusti avioliiton pian ensimmäisen tyttären syntymän jälkeen ja myönsi äidille ja lapselle asianmukaiset arvonimet. Vuonna 1908 hän salli Kirillin palata Venäjälle ja palautti hänellä laivastossa olleen sotilasarvon. Kirillin asemaa vahvisti hänen nousunsa kolmanneksi kruununperimysjärjestyksessä. Vuonna 1910 Kirill asettui vaimonsa ja kahden tyttärensä kanssa Pietariin.
Vuosina 1909-1912 hän palveli risteilijä "Olegilla" komentajana. Vuodesta 1913 hän oli Henkivartiokaartin miehistössä ja vuodesta 1914 ensimmäisen maailmansodan alkaessa, hän jatkoi palvelemista ylipäällikön päämajassa. Vuodesta 1915 hän oli Henkivartiokaartin miehistön komentaja ja vara-amiraali.
Vallankumous ja maanpako

Helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917 Kirill Vladimirovitš Romanov ja Victoria saivat väliaikaishallitukselta luvan muuttaa Suomeen, jossa he asettuivat aluksi Haikon kartanoon. Heille syntyi Porvoossa 30. elokuuta 1917 poika, joka kastettiin Haikossa Vladimir Kirillovitš Romanoviksi.
Keisariperheen murhan jälkeen vuonna 1918 suuriruhtinas Kirillistä tuli maanpakoon siirtyneen Romanov-suvun päämies, Nikolai II:n ja tämän veljen suuriruhtinas Mikael Aleksandrovitšin jälkeen. Kirill Vladimirovitš ja Victoria muuttivat Suomesta syksyllä 1919 Müncheniin ja Zürichiin ja asettuivat vuonna 1920 Victorian äidiltään perimään Edinburgin palatsiin Coburgiin. Vuonna 1925-1927 he asettuivat Ranskaan Bretagneen Saint-Briac-sur-Meriin loppuelämäkseen.
Kirill Vladimirovitš Romanov julistautui vuonna 1924 Pariisissa Venäjän maanpaossa olevaksi keisariksi ja ryhtyi tavoittelemaan kruunua.
Perintö

Suuriruhtinas Kirill Vladimirovitš Romanov kuoli jalassaan olevaan kuolioon 62-vuotiaana lokakuussa 1938 Neuilly-sur-Seinessä, Ranskassa, kaksi vuotta puolisonsa jälkeen. Hänet haudattiin ruhtinaalliseen mausoleumiin Glockenbergiin Coburgiin, josta vuonna 1995 hänen ja hänen puolisonsa jäännökset siirrettiin suuriruhtinaalliseen mausoleumiin Pietari-Paavalin linnoituksen katedraaliin Pietariin. Heidän poikansa Vladimir haudattiin mauseoleumiin vuonna 1992.
Hän kirjoitti muistelmansa My Life in Russia's Service – Then and Now, jotka julkaistiin juuri ennen hänen kuolemaansa vuonna 1939.
Jälkeläiset

Kirillille ja Victoria Melitalle syntyi kolme lasta:
suuriruhtinatar Maria Kirillovna (2. helmikuuta 1907 – 27. lokakuuta 1951), avioitui Leiningenin ruhtinas Friedrich Karlin kanssa vuonna 1925. Heillä oli seitsemän lasta.
suuriruhtinatar Kira Kirillovna (9. toukokuuta 1909 – 8. syyskuuta 1967), avioitui Preussin prinssi Ludwig Ferdinandin kanssa vuonna 1938. Heillä oli seitsemän lasta.
suuriruhtinas Vladimir Kirillovitš (30. elokuuta 1917 – 21. huhtikuuta 1992), avioitui georgialaisen ruhtinatar Leonida Georgijevna Bagration-Mouhranskin kanssa vuonna 1948. Heillä oli yksi tytär Maria Vladimirovna Romanova (s. 1953).
Aiheesta muualla

"Olen enemmän kuin onnellinen!" sanoo Venäjän suuriruhtinaan Kirilin tytär, Kuva, 27.04.1938, nro 9, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Paul Linder : Ruhtinaallista romantikkaa, Kuva, 08.06.1938, nro 12, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef 
1 2 3 4  КИРИЛЛ ВЛАДИМИРОВИЧ • Большая российская энциклопедия - электронная версия old.bigenc.ru. Viitattu 1.1.2025.
↑  Shannon McInulty: The life of Princess Victoria Melita of Saxe-Coburg and Gotha Queen.Victoria.Roses. 7.3.2024. Viitattu 1.1.2025. (englanniksi)
↑  https://web.archive.org/web/20101214145920/http://encspb.ru/article.php?kod=2804009149
↑  Cyril; Lieven, Leonid (1939). My life in Russia's service - then and now. London: Selwyn & Blount.
Suuriruhtinas Kirill ja puoliso suuriruhtinatar Victoria Melita sekä hänen sisaruksensa Kreikan prinsessa Jelena, suuriruhtinas Andrei ja suuriruhtinas Boris vuonna 1922
Suuriruhtinas Kirill, puoliso Victoria Melita ja kaksi nuorinta lasta Vladimir ja Kira 1920-luvun lopulla
Luettelo Pietarsaaren julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Pietarsaaren julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Pietarsaaren kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Anne Murray

Fraser MacPherson ja Anne Murray 1970-luvulla.
Anne Murray CC, ONS, (s. Morna Anne Murray 20. kesäkuuta 1945 Springhill, Nova Scotia, Kanada) on kanadalainen laulaja. Hän yhdistää useita musiikin tyylilajeja: poppia, countrya ja AC:ta.
Murray oli ensimmäinen naispuolinen kanadalainen laulaja, joka saavutti kärkipaikan Yhdysvaltain listoilla ja hän oli myös ensimmäinen kultaa myynyt. Hänen sanotaan raivanneen tietä myös muille kanadalaisille menestystarinoille kuten Céline Dionille, Sarah McLachlanille ja Shania Twainille. Vuoteen 2006 mennessä hänen albumeitaan on myyty yli 54 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti ja hän on myös yksi menestyneimpiä joululaulujen esittäjiä. Murray on ensimmäinen nainen ja ensimmäinen kanadalainen, joka voitti Vuoden albumi -palkinnon Country Music Association Awardsissa Yhdysvalloissa vuoden 1984 albumilla A Little Good News.lähde?
Albumit Billboardin listoilla

1970 Snowbird Country Albums 5, Pop Albums 41
1971 Anne Murray Country Albums 11, Pop Albums 121
1971 Talk It Over In The Morning Country Albums 26, Pop Albums 179
1972 Anne Murray/Glen Campbell Country Albums 4, Pop Albums 128
1972 Annie Country Albums 14, Pop Albums 143
1973 Danny's Song Country Albums 4, Pop Albums 39
1974 Country Country Albums 6, Pop Albums 32
1974 Love Song Pop Albums 24
1975 Highly Prized Possession Country Albums 8, Pop Albums 70
1976 Keeping In Touch Country Albums 26, Pop Albums 96
1976 Together Country Albums 15, Pop Albums 142
1978 Let's Keep It That Way Country Albums 2, Pop Albums 12
1979 I'll Always Love You Country Albums 4
1979 New Kind Of Feeling Country Albums 2, Pop Albums 23
1980 Anne Murray's Greatest Hits Country Albums 2, Pop Albums 16
1980 I'll Always Love You Pop Albums 24
1980 Somebody's Waiting Country Albums 15, Pop Albums 88
1980 A Country Collection Country Albums 7, Pop Albums 73
1981 Where Do You Go When You Dream Country Albums 4, Pop Albums 55
1982 Christmas Wishes Country Albums 34, Pop Albums 54 (GOLD)
1982 The Hottest Night Of The Year Pop Albums 90
1983 Greatest Hits The Billboard 200 177
1983 Little Good News The Billboard 200 72, Country Albums 9
1984 Christmas Wishes Top Country Albums 34
1984 Heart Over Mind The Billboard 200 92, Country Albums 4
1986 Something to Talk About The Billboard 200 68, Country Albums 2
1987 Harmony The Billboard 200 149, Top Country Albums 9
1988 As I Am Top Country Albums 29
1989 Greatest Hits, Vol. 2 Top Country Albums 32
1990 You Will Top Country Albums 47
1992 15 of the Best Top Country Albums 62
1993 Croonin Top Country Albums 54
1998 An Intimate Evening with Anne Murray Top Country Albums 45
1999 What a Wonderful World: 26 Inspirational Classics The Billboard pop 200 38, Christian albums 1, Country Albums 4
2001 What a Wonderful Christmas The Billboard 200 83, Top Contemporary Christian 4, Top Country Albums 6
2002 Country Croonin The Billboard 200 109, Top Country Albums 13
2005 All of Me The Billboard 200 66, Top Country Albums 13
Aiheesta muualla

Annemurray.com - Virallinen sivusto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  SNAC  IdRef
Euro Hockey Tour 2018–2019

Euro Hockey Tourin kausi 2018–2019 on sarjan 23. kausi. Sarjassa pelaavat Suomen, Venäjän, Ruotsin ja Tšekin miesten jääkiekkomaajoukkueet.
Kokonaispisteet

|  Joukkue  |  O |  V  |  V ja  |  H ja  |  H  |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Venäjä  | 12 |  6  |  2  |  0  |  4  |  44  |  28  | +16 | 22 |
|   Suomi  | 12 |  5  |  1  |  2  |  4  |  27  |  29  | -2 | 19 |
|   Ruotsi  | 12 |  5  |  0  |  2  |  5  |  29  |  37  | -8 | 17 |
|   Tšekki  | 12 |  4  |  1  |  0  |  7  |  31  |  37  | -6 | 14 |
Romanov (hallitsijasuku)

| Romanov |
| --- | --- |
 vaakuna
Maa:   Venäjä
Arvonimet:  Venäjän keisari
Perustaja:  tsaari Mikael I
Viimeinen hallitsija:  keisari Nikolai II
Nykyinen päämies:  kiistanalainen vuodesta 1992
Perustamisvuosi:  1613
Kansallisuus:  venäläinen
Holstein-Gottorp-Romanovin vaakuna.
Romanov-suvun lippu (Venäjän keisarikunnan lippu vuosina 1858–1883).
Romanov oli Venäjän hallitsijasuku vuosina 1613–1917 eli yli 300 vuoden ajan. Romanovit käyttivät tsaarin ja 1700-luvun alusta alkaen myös Venäjän keisarin hallitsijanimeä.
Suvun alkuperä

Varhaisin tunnettu Romanovien esi-isä oli 1340-luvulla Moskovan suuriruhtinas Semjonia palvellut pajari Andrei Kobyla. Hänen jälkeläisissään oli useita Moskovan suuriruhtinaita palvelleita merkittäviä sotapäälliköitä. Andrei Kobylan poika Fjodor sai lempinimen Koška, ’kissa’, ja tämän jälkeläiset käyttivät sukunimeä Koškin. Fjodorin pojanpojanpojan Juri Zaharevitš Koškinin nuorempi poika oli Roman Jurevitš Zaharin-Jurev (k. 1543), jonka tyttärestä Anastasia Romanovna Zaharjina-Jurjevasta tuli vuonna 1547 tsaari Iivana IV Julman ensimmäinen vaimo. Romanovin suku polveutuu Roman Jurevitšin pojasta Nikita Romanovitš Zaharin-Jurevista, jonka lapset ottivat sukunimen Romanov merkittävän isoisänsä, tsaarin apen mukaan. Nikita Romanovitš nai ruhtinas Aleksandr Šuiškin tyttären, mikä kytki myös hänen perheensä pian sammuneeseen Rurikin dynastiaan ja sen Šuiškin haaraan.
Romanovien valtakausi

Romanovit nousivat Venäjän hallitsijasuvuksi, kun säätykokous zemski sobor valitsi helmikuussa 1613 Nikita Romanovitšin 16-vuotiaan pojanpojan Mikael (Mihail) Fjodorovitš Romanovin Venäjän tsaariksi ja hänet kruunattiin nimellä Mikael I. Mikael Romanovin valtaannousu päätti Venäjällä viisitoista vuotta kestäneen sekasorron ajan. Venäjän kruunu periytyi tämän jälkeen Romanovin suvussa, mutta koska pysyvää kruununperimysjärjestystä ei ollut, vallanvaihdoksiin liittyi useasti perimyskiistoja ja palatsivallankaappauksia. Välillä kruunu siirtyi hallitsijoiden puolisoille. Pietari I Suuri sääti vuonna 1722 ensimmäisen kruununperimyslain, jonka mukaan hallitsija sai nimetä seuraajansa, mutta se muutti tilanteen vain sekavammaksi. Yksiselitteinen kruununperimysjärjestys säädettiin viimein keisari Paavalin I:n aikana vuonna 1797.
Alkuperäinen Mikael Romanovin suku sammui mieslinjalta Pietari II:n kuoltua vuonna 1730, ja viimeinen ”aito” Romanov oli vuonna 1762 kuollut keisarinna Elisabet. Myöhemmät Romanovit olivat Elisabetin siskonpojan Pietarin III:n jälkeläisiä ja siten periaatteessa Holstein-Gottorpin sukua, mutta he käyttivät silti nimeä Romanov.
Romanovit syrjäytettiin vallasta vuonna 1917 helmikuun vallankumouksessa, jolloin valta siirtyi aluksi Venäjän väliaikaiselle hallitukselle. Myöhemmin samana vuonna tapahtuneen lokakuun vallankumouksen jälkeen pääosa suvusta siirtyi maanpakoon. Venäjälle jääneet suvun edustajat vangittiin ja surmattiin Venäjän sisällissodan aikana.
Myöhemmät vaiheet

Romanovin suvun päämiehen asema on ollut kiistelty sen jälkeen, kun viimeinen keisari Nikolai II jälkeläisineen ja veljineen murhattiin vuonna 1918. Perimysjärjestyksessä seuraavana ollut Nikolai II:n serkku Kirill Vladimirovitš Romanov julistautui vuonna 1924 keisariksi maanpaossa, mitä tämän isän serkun Nikolai Nikolajevitš Romanovin ympärille ryhmittyneet vastustivat. Kirill Vladimirovitšin pojan Vladimir Kirillovitš Romanovin kuoltua vuonna 1992 pojattomana kilpailevia vaatimuksia suvun päämiehen asemasta ovat esittäneet muun muassa tämän tytär Maria Vladimirovna Romanova, jonka mukaan suvussa ei morganaattisten avioliittojen vuoksi enää ole kruunuun oikeutettuja mieslinjaisia perillisiä, ja toista sukuhaaraa edustanut Nikolai Romanovitš Romanov, joka kiisti tämän tulkinnan.
Venäjää hallinneet Romanovit

Mikael I (1613–1645)
Aleksei I (1645–1676), Mikael I:n poika
Fjodor III (1676–1682), Aleksei I:n poika
Iivana V (1682–1696), Fjodor III:n veli, Pietari I:n kanssahallitsija
Pietari I Suuri (1682–1725), Fjodor III:n ja Iivana V:n velipuoli, hallitsi yksin vuodesta 1696
Katariina I (1725–1727), Pietari I:n leski (Skowronskin sukua)
Pietari II (1727–1730), Pietari I:n pojanpoika
Anna (1730–1740), Iivana V:n tytär
Iivana VI (1740–1741), Iivana V:n tyttärentyttärenpoika (isänsä puolelta Braunschweig-Wolfenbüttelin sukua)
Elisabet (1741–1762), Pietari I:n ja Katariina I:n tytär
Pietari III (1762), Elisabetin sisarenpoika (isänsä puolelta Holstein-Gottorpin sukua)
Katariina II Suuri (1762–1796), Pietari III:n puoliso (Anhalt-Zerbstin sukua)
Paavali I (1796–1801), Pietari III:n poika (hänestä alkaen kaikki Romanovit Holstein-Gottorpin sukua)
Aleksanteri I (1801–1825), Paavali I:n poika
Konstantin Pavlovitš (1825), Aleksanteri I:n veli (julistettiin keisariksi Aleksanterin kuoltua, mutta torjui kruunun)
Nikolai I (1825–1855), Aleksanteri I:n veli
Aleksanteri II (1855–1881), Nikolai I:n poika
Aleksanteri III (1881–1894), Aleksanteri II:n poika
Nikolai II (1894–1917), Aleksanteri III:n poika
Mikael Aleksandrovitš (1917), Nikolai II:n veli (Nikolai II luovutti helmikuun vallankumouksessa kruunun veljelleen, joka luovutti sen seuraavana päivänä väliaikaiselle hallitukselle.)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Romanov (hallitsijasuku) Wikimedia Commonsissa
Romanov-dynastian perustaja Mikael Romanov vuonna 1636 maalattuna.
AppGyver

| AppGyver Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  2010
Perustaja:  Marko Lehtimäki, Henri Vähäkainu
Toimitusjohtaja:  Marko Lehtimäki
Kotipaikka:  Helsinki
Toiminta-alue:  Ohjelmistojen suunnittelu ja valmistus
Tuotteet:  Composer Pro, visuaalinen sovelluskehitysalusta
Liikevaihto:  779 000 € (2020)
Liikevoitto:  - 1,5 milj. € (2020)
Henkilöstö:  14 henkilöä vuonna 2019
Omistaja:  SAP
Kotisivu:  www.appgyver.com
AppGyver on suomalainen IT-yritys, joka myytiin vuonna 2021 yritysohjelmistoja valmistavalle SAP:lle.
AppGyverin kehittämillä sovellustyökaluilla asiakkaat voivat digitalisoida liiketoimintaansa. Valmiiden moduuleiden avulla voidaan luoda omia sovelluksia esimerkiksi yrityksen sisäiseen käyttöön, jopa yksittäisille työntekijöille.
Yrityksen tuotteet ovat niin sanottuja MEAP-tuotteita (Mobile Enterprise Application Platform). Niiden avulla sovelluskehittäjät voivat luoda web-, iOS-, Android-, macOS- ja Android TV -sovelluksia visuaalisesti, ilman perinteistä tekstipohjaista ohjelmointia. Vuonna 2021 Composer Pro -alusta yhdistettiin SAPin palveluihin ja se tunnetaan nyt nimellä SAP AppGyver.
Historia > SAP AppGyver (2021–)

Helmikuussa 2021 yritys myytiin yritysohjelmistojätti SAP:lle. Kaupan hintaa ei julkistettu. Kaupan myötä AppGyverista tuli osa SAP Business Technology Platformia. Aiemmin SAP:lla oli ollut jo low code -toimintaa Siemensiin kuuluvan Mendix Techin kanssa. SAP:in uusi RISE-tuote oli suunnattu yrityspalveluitaan pilveen siirtäville asiakkaille. Marraskuussa SAP esitteli uuden kehitysympäristön, jonka käyttämiseen ei vaadita juurikaan koodaamista. SAPin BTP-alustalla käyttäjät saattoivat käyttää joko AppGyver-kehitysympäristöä tai SAP Business Application Studiota. "SAP AppGyveriksi" kutsutaan alustaa, jolla voi tehdä web- ja mobiilisovelluksia.
Organisaatio

Yrityksen ovat perustaneet Marko Lehtimäki, yrityksen toimitusjohtajana ja Henri Vähäkainu, operatiivinen johtaja. Kumpikin jatkoi tehtävissään myös SAP-kaupan jälkeen, Lehtimäki johtaa AppGyverin tuotekehitystä.
Vuonna 2021 yhtiöllä oli toimipisteet Helsingissä ja San Franciscossa ja sillä oli 18 työntekijää.
Tuotteet ja markkinat

AppGyverin toiminta-ajatuksena on tehdä modernista sovelluskehityksestä nopeampaa työkalujen avulla, joilla perinteisen, tekstipohjaisen ohjelmoinnin sijasta sovelluksia voidaan rakennetaan visuaalisesti.
AppGyverin määrällisesti suurin asiakaskunta ovat tuotetta ilmaiseksi käyttävät kehittäjäyhteisön jäsenet.lähde? AppGyverin yritysasiakkaita ovat muun muassa Fingrid ja DHL.
Tuotteet ja markkinat > Ensimmäiset tuotteet

Alun perin Appgyverin työkalua käytti kehittäjäyhteisö, myöhemmin se sai myös isoja yritysasiakkaita, kuten kantaverkkoihin keskittyneen Fingridin. Vuonna 2020 yhtiön tuotteilla oli kymmeniä tuhansia käyttäjiä. Pienet ja keskisuuret yritykset voivat käyttää visuaalista ohjelmointialustaa ilmaiseksi. Sillä voi tehdä esimerkiksi mobiili- ja web-sovelluksia.
Prototyper- ja Composer -tuotteet perustuivat AppGyverin rakentamaan Steroids.js -ohjelmointikirjastoon.
Tuotteet ja markkinat > Nykyinen tuote

Vuodesta 2020 AppGyverillä on ollut vain yksi tuote: visuaalinen kehitysalusta Composer Pro. Kyseessä on Composer-tuotteen kolmas versio, joka on ilmainen indie-kehittäjille sekä alle 10 miljoonan dollarin liikevaihdon yrityksille. Composer Pro -tuotteella rakennetut sovellukset käyttävät React ja React Native -teknologiaa. Composer Pron myötä käyttäjämäärä kasvoi vuodessa tuhannesta yli 30 000:een.
Appgyverilla toteutettu sovellus ei tarvitse ylläpitotiimiä: jos johonkin sovelluksen hyödyntämään käyttöjärjestelmään tulee muutos, Appgyverin oma tiimi päivittää koodia, joka päivittyy sen jälkeen automaattisesti myös kaikkiin sillä rakennettuihin sovelluksiin.
Tunnustukset

Vuonna 2014 AppGyver pääsi mediayhtiö Red Herringin listalle sadan lupaavimman teknologiaa kehittävän eurooppalaisen start-up-yrityksen joukkoon.
Vuonna 2019 yhtiö pääsi Deloitte Technology Fast 50 Finland -listalle nopeasti kasvavana teknologia-start-upina.
Aiheesta muualla

Yrityksen verkkosivut
Joe Montana

| Joe Montana |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1956 (ikä 68) New Eagle, Pennsylvania
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Lempinimi:  Joe Cool
Pituus:  188 cm
Paino:  93 kg
Pelipaikka:  pelinrakentaja
Pelinumero:  16
Pelaajaura
Seurat:  San Francisco 49ers Kansas City Chiefs
NFL-varaus:  82. varaus, 1979 San Francisco 49ers
Pääsarjaura:  1979–1994
Hall of Fame:  2000
Joseph Clifford Montana (s. 11. kesäkuuta 1956, New Eagle, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän pelasi aktiiviurallaan San Francisco 49ersin ja Kansas City Chiefsin pelinrakentajana. Häntä pidetään yleisesti kaikkien aikojen parhaana pelinrakentajana. Hän sai lempinimen "Joe Cool" kyvystään pysyä rauhallisena tiukoissakin tilanteissa.
Montanan ollessa pelinrakentajana San Francisco 49ers voitti neljä Super Bowlia. Lopetettuaan uransa hänet valittiin Pro Football Hall of Fameen 2000.
Ennen ammattilaisuraa

High schoolissa Montana menestyi amerikkalaisessa jalkapallossa, koripallossa ja baseballissa. Jalkapallossa hän oli koulunsa joukkueen aloittava pelinrakentaja kahden vuoden ajan ja koripallossa hän johti joukkueensa mestaruuteen viimeisenä opiskeluvuotenaan.
Hänelle tarjottiin koripallostipendiä North Carolina State Universityyn, mutta hän valitsi Notre Damen yliopiston. Aloitettuaan yliopistouransa vaihtopenkiltä, hän sai myöhemmin aloittavan pelinrakentajan paikan ja valtakunnallista huomiota ensimmäisestä huomattavasta voitostaan oltuaan tappiolla ottelun viimeisellä neljänneksellä (1977, vs. Purdue) sekä kahdesta Cotton Bowl-voitosta (1978, vs. Texas Longhorns, 38-10 ja 1979, vs. Houston Cougars, 35-34). Varsinkin jälkimmäinen näistä loi perusteet Montanan maineelle - hän pelasi flunssaisena ja joutui pois pelistä orastavan hypotermian takia kolmannella neljänneksellä, mutta palasi ottelun loppuhetkillä ja teki voittoon tarvitun touchdownin ottelun viimeisillä sekunneilla.
Ammattilaisura > Kansas City Chiefs (1993-94)

Montana treidattiin Kansas City Chiefsiin huhtikuussa 1993. Hänen tulonsa (sekä samanaikainen treidi, joka toi Marcus Allenin Los Angelesista Kansas Cityyn) sai huomattavaa mediahuomiota kaupungissa.
Montana oli loukkaantuneena osan kaudesta 1993, mutta johti Chiefsin kahteen comeback-voittoon pudotuspeleissä ja aina konferenssifinaaliin asti. Joukkue kuitenkin hävisi tuon ottelun Buffalo Billsille. Montana valittiin kauden jälkeen viimeistä kertaa Pro Bowliin.
Hän pelasi Chiefsissä vielä kauden 1994. Tuon kauden tähtihetkiä olivat pelinrakentajien "kaksintaistelut" Denverin John Elwayn sekä hänen seuraajansa 49ersissä, Steve Youngin kanssa. Chiefs voitti molemmat ottelut ja selvisi pudotuspeleihin, mutta hävisi ensimmäisen ottelun. Montana vetäytyi kentiltä kauden 1994; hänen seuraajansa Kansas Cityssä oli Steve Bono, Montanan toinen varamies San Franciscosta.