stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tehdas
Tehtaiden historia

Väestön kasvu, työnjaon kehittyminen ja kaupunkien muodostuminen on vaatinut tuotannollisen toiminnan organisoimista jo muinaisissa kulttuureissa kuten Rooman valtakunnassa ja Kiinassa. Erityisesti suurien armeijoiden varustaminen ja huolto on edellyttänyt jo teollisen laajuuden toimintaa. Tuotannolle rakennetut tilat ovat olleet kevytrakenteisia ja armeijoiden huoltoa varten myös siirrettäviä, eikä näitä ole säilynyt. Keramiikka- ja rautatuotannosta jää sirpaleita ja kuonaa, joten nämä tuotantopaikat on löydettävissä myöhemminkin. Muinaista kirjanpitoa on säilynyt, joten tuotantomääristä on tietoa.
Esiteollistuneella ajalla tehtaina toimivat erilaiset sahat, ruukit, telakat ja yksinkertaiset tiilitehtaat, joissa tuotettiin tehdasmaisesti - telakoissa jopa sarjatuotantona - yksinkertaisia tuotteita pääosin miesvoimin.  Myös vesivoimaa käytettiin hyödyksi etenkin muun muassa myllyissä ja tekstiilialalla.
Teollinen vallankumous käynnisti teollistumisen 1700-luvulla. Teollistuminen levisi Isosta-Britanniasta ensin muualle Eurooppaan ja siitä myöhemmin eteenpäin. Teollistuminen jatkuu edelleen, etenkin monissa kehitysmaissa se on vielä alkutekijöissä. Teollistumisen myötä tehtaat toimivat koneiden avulla, ja teollistumista ja tehtaiden suorituskykyä lisäsi toinen teollinen vallankumous, jonka myötä muun muassa polttomoottori ja sähkö tulivat käyttöön. Liukuhihnatuotantoon siirtyminen kasvatti entisestään tehtaiden tuotantoa, sillä työntekijän ei enää tarvinnut valmistaa koko tuotetta itse, vaan hän erikoistui vain yhden osan tekemiseen. Henry Ford teki liukuhihnatuotannosta tunnettua hyödyntäessään sitä T-Fordien tuotannossa. Nykypäivänä informaatioteknologia, kuten internet, on olennainen osa globaalissa teollisuudessa ja tehtaiden sisäisessä ja ulkoisessa viestinnässä. Automaation seurauksena työvoiman tarve on vähentynyt tehtaissa ja tuotantolaitoksissa, ja robotit ja muut tuotantokoneet tekevät suuren osan työstä.
Tehtaiden historia > Tehdaskuri

Aluksi työpajoissa työntekijät työskentelivät kuten kodeissaankin, omaan tahtiinsa. Teollisen vallankumouksen aikana otettiin käyttöön tehdaskuri, jossa työntekijöiden piti kurinalaisesti keskittyä tehtäviinsä. He eivät pitäneet tästä, mutta tämä tuotti paljon korkeammat palkat. Työntekijöiltä puuttui itsekuria, joten heidän kannatti näin värvätä kapitalisti ohjaamaan heidät työskentelemään ahkerammin ja tienaamaan enemmän.
Tehtaiden historia > Tehtaat Suomessa > 1600-luku

Suomessa teollisuus alkoi Ruotsin vallan aikaisen merkantilismin ja erityisesti Ruotsissa harrastetun vuoriteollisuutta tukevan politiikan ansiosta. Kun Suomeen ensimmäisiä rautaruukkeja, esimerkiksi Fagervik, 1600-luvulla perustettiin, niin sen taustalla oli Ruotsin halu hyödyntää valtakunnan mineraalirikkauksia. Fagervikissä on yhä tiilirakenteiden takomorakennus, jonka suojissa on koskivoimalla toimiva vasara. Muita tunnettuja vanhoja raudan tuotanto- ja takoraudan valmistuspaikkoja ovat Billnäs, Fiskars, Teijo, Antskog ja Mustio, joissa kaikissa on jäljellä vanhoja tehdasrakennuksia. Rakennusten suunnittelijat ja tehtaiden tekniikasta vastaavat henkilöt tulivat Ruotsista ja Saksasta. Tehtaat sijoitettiin lähelle rautamalmiesiintymiä, usein koskien ääreen, joista saatiin käyttövoimaa sekä lähelle merta vientikuljetusten vuoksi. Tervanpoltto oli Suomessa teollisessa laajuudessa harjoitettu elinkeino, mutta sitä varten ei rakennettu rakennuksia, koska tervahauta rakennetaan ulos.
Tehtaiden historia > Tehtaat Suomessa > 1700- ja 1800-luvut

1700-luvulla Suomen teollisuutta monipuolistivat Ruotsin käynnistämät linnoitustyöt, joista suurin oli Suomenlinnan rakennustyö. Tämä toi tiili- ja keramiikkateollisuutta. 1800-luvun alussa käynnistyivät ensimmäiset panimot. Sahatavaran tuotanto alkoi koskivoimalla 1700-luvulla. 1800-luvulla alkoi myös paperin tuotanto sekä käynnistyi Suomen villa-, ja puuvillatehtaita. Ne toimivat usein vesivoimalla. Voimakkaammin teollistuminen lähti etenemään Suomessa vasta 1860-luvulla ja vuosisadan lopussa Suomen teollisuus työllisti jo 100 000 henkeä.
Paikallinen tiilitehdas saattoi olla kylän keskeinen tuotantolaitos vielä 1950-luvulla Suomessa. Se sai energiansa hevosvoimasta. Hevonen kiersi isoa ympyrää ja sen valjaisiin kiinnitetty puomi väänsi myllyn mekaanista koneistoa. 1800-luvun lopulla Suomen suurin tehdas oli Tampereella sijaitseva Finlaysonin puuvillatehdas. Finlaysonin kutomo sai myös pohjoismaiden ensimmäisenä sähkövalaistuksen vuonna 1882. Vanhoista paperitehtaista on säilynyt hyvin puuhiomona alkanut Verlan tehdas. Verlassa pahvia tehtiin käsityövaltaisesti arkkeina ilman paperikonetta. Verlan tehtaalla on nähtävissä vanhaa tehdastekniikkaa, esimerkiksi ennen sähkömoottoreita käytetyistä arkkipuristimina toimineita mankeleita, jotka ottivat pyörimistehonsa hallin läpi kulkeneesta valta-akselista hihnavedolla.
Savupiipuista tuli tehtaiden tunnuksia höyrykoneen käytön lisääntyessä 1800-luvulla. Sittemmin tekninen kehitys vähensi tarvetta tuottaa energiaa tehdaskohtaisesti ja termi "savupiipputeollisuus" viittaa nykyään metallien jalostukseen ja paperiteollisuuteen, joissa savupiippuja yhä tarvitaan.
Tehtaiden historia > Tehtaat Suomessa > 1900-luku

1900-luvun alkupuolen tehdasrakennusten kehittymisestä tarjoaa hyvän esimerkin kaapelitehtaan vanhat rakennukset. Vanhin kaapelitehdasrakennus, jonka rakensi Suomen Kaapelitehdas Osakeyhtiö (alun perin perustettu vuonna 1912 Suomen Punomotehdas Osakeyhtiönä), sijaitsee Helsingissä Pursimiehenkadulla ja rakennus on yhä olemassa. Tyypillisesti tuon ajan tehtaille se on silloisen kaupungin laidalle ruutukaava-alueella rakennettu monikerroksinen kiinteistö. Raaka-aineet ja tuotteet siirtyivät hissien avulla kerroksesta toiseen. Useassa kerroksessa toimimisen vuoksi tehdas mahtui tontille. Työntekijät tulivat tehtaalle julkisilla kulkuvälineillä tai kävellen. Tehtaan jäätyä pieneksi 30-luvun lopussa rakennettiin uusi tehdas 500 metrin päähän Ruoholahteen. Tehtaan vieressä on satamalaituri, josta raskaat kaapelikelat saatiin suoraan lastattua laivoihin. Tuotanto oli myös siinä monessa kerroksessa. Rakennus siirtyi 1980-luvulla kaupungille ja tunnetaan nyt "kaapelitehtaana". 1970-luvulla rakennettiin uusin kaapelitehdas Kirkkonummelle Pikkalaan. Tämä oli jo nykyaikainen tehdastoteutus, joka on yhdessä tasossa, ja samalla se sijaitsee myös sataman lähellä. Pikkalassa kaapelituotanto jatkuu yhä.
Tehtaiden kuljetuksia varten rakennettiin 1900-luvun alkupuolella kymmeniä kapearaiteisia teollisuusratoja. Vuosisadan loppupuolella tiestön ja autokuljetuskaluston kehittyessä radat jäivät pois käytöstä.
Tehdassuunnittelu

Kun yritys haluaa rakentaa itselleen uuden tehtaan, sillä itsellään on harvoin tarvittavia suunnitteluresursseja. Siksi on kehittynyt insinööritoimistoja, jotka ovat erikoistuneet joihinkin teollisuusaloihin ja niiden tuotantotekniikkaan. Tunnetuin Suomessa on metsäteollisuuteen erikoistunut Pöyry. Insinööritoimistot voivat rakentaa tehtaita "avaimet käteen" periaatteella, jolloin ne hoitavat suunnittelun lisäksi myös rakentamisen ja osallistuvat käyttöönottoon. Tästä tehtaiden toimitustavasta kansainvälisen kilpailun lisäksi johtuu, että kaikkialla maailmassa tehtaat ovat hyvin samanlaisia ja käyttävät samojen toimittajien tuotantokoneita. Merkittävät tuotantokonevalmistajat, kuten Metso Oyj, joutuvat toimimaan aina kansainvälisillä markkinoilla.
Tehdassuunnittelu > Periaatteita

Teollisen tuotantoyksikön suunnittelu lähtee tuotantoprosessin kuvauksesta. Seuraavaksi valitaan pääkoneet ja hahmotellaan tuotannon kannalta optimaalinen laitesijoittelu. Samalla kerätään kaikkien tehtaaseen tulevien toimintojen vaatimat tilavaraukset ja millaisia huolto- ja logistiikka-alueita tarvitaan. Kun kaikki vaatimukset ovat tiedossa, aletaan hahmotella, millaiseen rakennukseen ne saadaan sijoitetuksi ja miten rakennus pihoineen saadaan sijoitetuksi käytettävissä olevalle tontille. Tontti ja rakennustekniikka aiheuttavat yleensä joitakin vaikeuksia optimaalisen tehdasratkaisun toteuttamiseen. Teollisia rakennuksia suunniteltaessa minimoidaan rakennuksen kustannukset, koska investointikustannukset joudutaan maksamaan tehtaan tuotolla. Kallis rakennus nostaisi tuotteiden hintaa, mikä kilpailluilla markkinoilla aiheuttaa ongelmia myyntiin. Siksi useimmat tehtaat ovat isoja varastotyyppisiä rakennuksia. Rakennusta tehtäessä mietitään yleensä myös, että siinä on laajennusmahdollisuuksia ja että se on käytettävissä muunkinlaiseen tuotantotoimintaan tai varastoksi. Tehdasrakennuksen voi omistaa jokin muu taho kuin tuotantotoimintaa harjoittava yritys itse.
Tehdassuunnittelu > Yleiskäyttöinen tehdasrakennus

Kasvun, lopettamisen ynnä muiden vastaavien syiden vuoksi teollisuusyritykset siirtävät tuotantoaan paikasta toiseen. Tehdasrakennukset ovat kuitenkin kohtuullisen kalliita investointeja, joten on kehittynyt tehdashallin rakennustapa, joka sopii mahdollisimman monelle yritykselle. Yleiskäyttöisessä tehdasrakennuksessa on seuraavia ominaisuuksia:
Tehdas sijaitsee alueella, jossa tontin hinnat ovat alhaisia, mutta kulkuyhteydet hyviä ja kohtuullisen ajomatkan etäisyydellä on riittävästi työntekijöitä. Etäisyys asiakkaisiin on tärkeä tuotteilla, joiden tonnihinta tai hinta tilavuuteen verrattuna on alhainen, mikä tekee kuljetuskustannuksista merkittäviä, kuten esimerkiksi rakennustarvikkeilla.
Tuotantotoiminta on yhdessä tasossa, koska siirrot hisseillä ovat pullonkauloja tavaravirroille.
Lattiat ovat tasaisia, jotta niillä voidaan siirtää tavaraa pyörien päällä ja trukeilla.
Kulutusta kestävien lattioiden kantavuudet ovat suuria verrattuna konttorirakennuksiin.
Tehdashalliin voidaan ajaa sisälle kuorma-autolla, jolloin tarvitaan 4 metriä korkea ja 3 metriä leveä ovi.
Kattoa kannattelevat pylväät vaikeuttavat laitesijoittelua, minkä vuoksi kattokannakkeiden jänneväli tehdään mahdollisimman pitkäksi.
Siltanosturin sujuva käyttö kevyeen tuotantoon tarkoitetuissa halleissa vaatii korkeutta 6 metriä. Tällöin pystytään nostamaan koneita ja tuotteita kuorma-autoon tai pois siitä. Raskaampi teollisuus tarvitsee korkeampia halleja, vähintään 8 metriä ja siltanostureita, joiden nostokyky on 10-100 tonnia.
Ilmastoinnin täytyy täyttää työsuojelun normit
Sähkötehoa on tarjolla riittävästi
Konttori, joka tarvitaan vähintään työnjohtoa ja logistiikan tarpeita hoitamaan, on usein eri siivessä ja siinä on myös työntekijöiden sosiaaliset tilat.
Usein tehtaassa on myös lastauslaituri ja paineilmaverkosto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tehdas Wikimedia Commonsissa
Finlaysonin tehtaan portti
Rajamäen alkoholitehdas Nurmijärven pohjoisimmassa taajamassa, Rajamäessä.
Wolfsburgin Volkswagen-tehdas.
Bell Aircraftin lentokoneiden kokoonpanolaitos Wheatfieldissä New Yorkin osavaltiossa. Kuva on noin vuodelta 1944.
Alkaios

| Alkaios> Ἀλκαῖος |
| --- | --- |
 Alkaios.
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 620 eaa. Mytilene
Kuollut: n. 560 eaa.
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka
Aikakausi:  antiikki
Tyylilajit:  lyyrinen runous
Kirjallinen suuntaus: monodinen lyriikka
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Alkaios (m.kreik. Ἀλκαῖος, lat. Alcaeus; n. 620–560 eaa.) oli antiikin kreikkalainen lyyrinen runoilija, joka oli kotoisin Mytilenestä Lesbokselta. Hän oli varhaisin aiolialaisista lyyrikoista. Hellenistisellä kaudella hänet luettiin yhdeksi yhdeksästä lyyrisestä runoilijasta.
Elämä

Alkaios oli kotoisin Lesboksen saaren tärkeimmästä kaupungista Mytilenestä. Hän kuului syntyjään kaupungin ylimystöön, ja ajoi usein näiden asiaa. Alkaioksen nuoruudessa kaupungissa oli paljon sisäisiä riitoja ylimystön ja kansan välillä. Hänen veljensä Kikis ja Antimenides (aiolialaisittain Antimenidas) taistelivat Pittakoksen puolella Melankhrosta vastaan. Melankhros kuvataan kaupungin tyranniksi, ja hän kaatui taistelussa. Alkaios ei vaikuta olleen tässä veljiensä puolella, vaan päin vastoin puhuu ylistäen Melankhroksesta.
Alkaios osallistui sotaan, jota mytileneläiset kävivät joskus ennen vuotta 600 eaa. Ateenaa vastaan Troaksessa koskien Sigeionin ja koko Hellespontoksen hallintaa. Vaikka Mytilenen armeijaa johtanut Pittakos löi omin käsin ateenalaisten johtajan Frynonin, mytileneläiset kärsivät tappion, ja Alkaios sai häpeän siitä, että jätti aseensa paetessaan. Ateenalaiset asettivat kyseiset aseet voitonmerkkinä Sigeionin Athenen temppeliin. Alkaios lähetti uutisen tästä onnettomuudesta kotiin runon muodossa, osoitettuna ystävälleen Melanippokselle. Hän vaikuttaa kuitenkin olleen tunnettu taitavana ja urheana sotilaana, joten hän ei ilmeisesti menettänyt mainettaan lopullisesti. Alkaios uskoi, että parasta käyttöä hänen lyyralleen oli ystävien innostaminen sotaisiin tekoihin. Hänen kotinsa kuvataan sisustetuksi aseilla ennemmin kuin soittimilla.
Runoilijatar Sapfo vaikutti Mytilenessä samoihin aikoihin kuin Alkaios. Kumpaakin yhdisti se, että he kuuluivat ylimystöpiireihin. He vaikuttavat myös olleen tuttavia, ja runokatkelmiensa perusteella vaihtoivat runoja keskenään.
Sodan jälkeen ylimystön ja kansan välinen puolueriita Mytilenessä paheni. Kansa, jota johtivat tyranneiksi kutsutut miehet, joiden joukkoon kuuluneiksi mainitaan Myrsilos ja Megalagyros sekä kleanaktidien suku, onnistuivat ajamaan ylimystön maanpakoon. Tämän sisällissodan aikana Alkaios ajoi edelleen ylimystön asiaa, pyrkien kohottamaan näiden mielialaa tyranneja vastaan suunnatuilla oodeillaan. Tappion jälkeen hän ja hänen veljensä Antimenides johtivat ylimystöä tavoitteena saada valta takaisin kaupungissa. Kansa valitsi Pittakoksen tyrannikseen vastustamaan tätä yritystä. Pittakos toimi virassa kymmenen vuotta eli 589–579 eaa., ja onnistui torjumaan karkotetun ylimystön kaikki yritykset. Muotoiltuaan kaupungille kansanvaltaisen valtiomuodon hän erosi.
Alkaios joutui vangiksi, mutta Pittakos vapautti hänet Alkaioksen häntä vastaan kohdistamista herjauksista huolimatta, sanoen: ”On parempi antaa anteeksi kuin kostaa”. Pittakoksen vastustamisessa Alkaioksen motiiviksi on usein epäilty henkilökohtaista kunnianhimoa. Kun Alkaios ja Antimenides havaitsivat, ettei heillä ollut paluuta Mytileneen, he matkustelivat eri maissa. Alkaios kävi ainakin Thessaliassa ja Egyptissä, ja vaikuttaa kirjoittaneen runoja, jotka kuvaavat hänen merimatkojaan. Antimenides meni Babylonin kuninkaan palvelukseen. Alkaioksen myöhempiä vaiheita ei tunneta, mutta Mytilenen poliittisen tilanteen vuoksi on todennäköistä, että hän kuoli maanpaossa.
Jälkimaine ja vaikutus

Alkaiosta on pidetty antiikin ensimmäisenä suurena lyyrikkona. Hellenistisellä kaudella aleksandrialaiset tekstikriitikot lukivat Alkaioksen yhdeksän tärkeimmän lyyrisen runoilijan kaanoniin. Jotkut sijoittivat hänet näistä yhdeksästä ensimmäiseksi ja jotkut toiseksi.
Kreikkalaisessa runoudessa Alkaioksen vaikutusta periytyi muun muassa Anakreonille. Alkaioksella oli erityisen suuri vaikutus Horatiukseen roomalaisessa runoudessa. Hän oli Horatiuksen mielirunoilija Alkaios oli, ja tämä jäljitteli Alkaiosta paljon omassa tuotannossaan. Alkaios vaikutti myös muun muassa Catullukseen.
Alkaioksen kuva esiintyy joissakin Mytilenen lyömissä rahoissa yhdessä Pittakoksen kanssa.
Kirjallisuutta > Suomennoksia

Alkaios: Juomalaulut. Teoksessa Saarikoski, Pentti: Antiikin runoutta ja draamaa: Suomennoksia, s. 41–46.  (Toimittanut ja jälkisanan kirjoittanut H. K. Riikonen)  Otava, 2002.  ISBN 951-1-17918-7
Alkaios. Teoksessa Oksala, Päivö & Oksala, Teivas: Kreikkalaisia kirjailijakuvia, s. 50–54.  (Runojen ja runokatkelmien suomennoksia)  Helsinki:  Otava, 1965.
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä

Sappho, Alcaeus: Greek Lyric.  (Volume I: Sappho and Alcaeus. Edited and translated by David A. Campbell. Loeb Classical Library 142)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1982.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Gerber, Douglas E.: A Companion to the Greek Lyric Poets.  (Mnemosyne, Supplements)  Brill, 1997.  ISBN 9789004217614
Hutchinson, G. O.: Greek Lyric Poetry.  (A Commentary on Selected Larger Pieces (Alcman, Stesichorus, Sappho, Alcaeus, Ibycus, Anacreon, Simonides, Bacchylides, Pindar, Sophocles, Euripides). Uusintapainos)  Oxford:  Oxford University Press, 2003.  ISBN 9780199265824
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alkaios Wikimedia Commonsissa
Alkaios-fragmentteja Oxyrhynchus Online. The Imaging Papyri Project, University of Oxford. (englanniksi) (muinaiskreikaksi)
Antiikin Kreikan kirjallisuus: Yhdeksän lyyristä runoilijaa
Alkman
Sapfo
Alkaios
Anakreon
Stesikhoros
Ibykos
Simonides
Pindaros
Bakkhylides
Sapfo ja Alkaios. Lawrence Alma-Tadema, 1881.
Sauvojen kolmonen

Rider-Waite-Smith tarot-pakan Sauvojen kolme
Sauvojen kolme on tarot-pakan pienen arkanan kortti.
Rider-Waite-Smith-pakassa kortin hahmo seisoo kallionkielekkeellä kolmen sauvan kanssa. Hän joko pitää yhtä sauvaa kädessään, kaksi muuta ovat hänen takanaan. Syvälle maahan upotetut sauvat symboloivat paikoilleen juurtumista. Hahmo tarkkailee edessään avautuvaa merinäköalaa.
Kaivinkone

Ympäripyörivä kaivinkone.
Kaivinkone on alkujaan maan kaivamiseen tarkoitettu kone, mutta erilaisin lisävarustein varustettuna niitä käytetään lukemattomiin eri tarkoituksiin. Kaivinkoneet liikkuvat yleensä joko telaketjujen tai pyörien varassa. Tehonlähteenä on lähes poikkeuksetta polttomoottori ja voimansiirto on hydraulinen. Pienimmät kaivinkoneet painavat joitakin satoja kilogrammoja, suurimmat taas useita satoja tonneja. Myös traktoreihin voi olla kiinnitettynä kaivuvarsi, jolloin ne voivat myös toimia kaivurina.
Kaivinkoneita käytetään muun muassa talojen, teiden, putkistojen ja muun infrastruktuurin rakentamisessa tarvittaviin kaivutöihin.
Kaivurikuormaaja

Kaivurikuormaajan (engl. backhoe) (eli lusikkahaarukka tai yhdistelmäkaivuri) takapäässä on kaivuriosa ja edessä etukuormaaja. Etukuormaaja on yleensä teollisuusmallia eli se on tavallista järeämpi ja kiinteästi asennettu toisin kuin maataloudessa käytettävät etukuormaajat. Tämän tyyppiset koneet ovat pyöräalustaisia ja niiden ohjaus on usein toteutettu pyörien kääntöliikkeen avulla, mutta myös runko-ohjattavia malleja on olemassa. Kaivuri voidaan asentaa myös puskukoneen tai telakuormaajan taakse mutta sellainen on melko harvinaista.
Vastapainokaivuri

Vastapainokaivuri koostuu traktorista ja sen takapäähän asennetusta kaivurista tukitassuineen ja keulassa olevasta vastapainosta, joka sisältää usein vastapainoja ja hydrauliikka- ja lisäpolttoainesäiliöt. Vastapainokaivuri koostuu yleensä perustraktorista, josta on riisuttu nostolaitteet sekä muu hydrauliikka ja johon on lisätty kaivuri. Myös etuakseleita vahvistettiin lisääntyneen painon takia. Kaivureita on valmistettu Suomessa nimillä Vammas (muun muassa  Kersantti, Korpraali, Major) ja Ukko-Mestari (muun muassa UM 3, Um 355). Kaivureita asennettiin muun muassa  Valmet-, Nuffield-, Ford Fordson- ja Leyland-traktoreihin. Vastapainokaivureiden kulta-aika oli 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa. Monesti kaivureihin lisättiin telat etenemiskyvyn parantamiseksi. Alkuperäisten akseleiden väliin lisättiin joskus akseli, jolloin saatiin puolitelat. Täystelat asennettiin alkuperäisten akseleiden päälle.
Jos etuakselin eteen lisättiin akseli saatiin ylipitkät telat. Myös telatraktoreita käytettiin kaivureissakin alustana esim. alfta-tela (Fiat tai Volvon Bamse). Myöhemmin Lännen tehtaat teki S8- ja S10-telakaivureita. Myöhemmin myös Median Patu M100 jossa ei enää ollut kaivureista tuttuja tukitassuja.
Ympäripyörivät kaivinkoneet

Ympäripyörivä kaivinkone on asennettu tela- tai pyöräalustan päälle siten, että sitä voidaan kääntää vapaasti pyörimisakselinsa ympäri haluttuun asentoon. Ympäripyöriviä tela-alustaisia kaivinkoneita ohjataan ajettaessa telojen nopeuserojen avulla (niin sanottu liukuohjaus). Teloilla voidaan ajaa myös samaan aikaan toisistaan riippumatta päinvastaisiin suuntiin eli kääntyä paikallaan. Pyöräalustaisissa koneissa on joko 2- tai 4-pyöräohjaus, (jota joissain yhteyksissä myös "hämähäkkiohjaukseksi" kutsutaan) Näissä 4-pyöräohjatuissa voi olla valinnaisesti valittavissa pyörien kääntö joko samaan suuntaan, jolloin koneella ajetaan alavaunuun nähden sivuviistoon, tai sitten normaali oletetun keskipisteen ympärikaarto, "normiajo" eli ajetaan ympyrän säteen suuntaisesti normaalisti kehää kaartaen.
Ympäripyörivissä kaivinkoneissa on suurin kokojakauma alle tonnin painoisista aina useisiin satoihin tonneihin. Pienimmistä käytetään nimityksiä mini ja midi.
Pisto- ja kuokkakaivinkoneet

Pistokaivinkoneen eli lapiokaivinkoneen (myös hullujussi) kaivumekanismi on toteutettu siten, että suurin kaivuvoima saavutetaan työnnettäessä kauhaa poispäin koneesta. Kuokkakoneessa suurin kaivuvoima taas saavutetaan vedettäessä kauhaa kohti konetta. Kuokkakoneella on helpompi kaivaa ojia kuin pistokoneella. Laajoja kaivantoja tehtäessä pistokone kuormaa kaivetun maan päällä kun taas kuokkakone kuormaa koskemattoman maan päällä.
Laahakaivinkone

Laahakaivinkoneen kauhaa nostetaan ja vedetään vaijereilla. Kaivuvoimat syntyvät kauhan painosta ja vetovaijerivoimasta.
Kaivinkoneen kauhat

Kaivinkoneisiin valmistetaan erilaisia kauhoja eri kaivutöitä varten. Ojien kaivamista varten on kolmiomainen kauha, joita on eri maastoille erityyppisiä. Metsä- pelto- ja normi ojakauhat poikkeavat muodoiltaan toisistaan johtuen eri tarkoituksesta ja maastotyypistä, mihin ne on tarkoitettu. Kapeita ojia kaapeleiden upotusta varten kaivetaan erityisen kapeilla kauhoilla. Luiskakauhoissa on usein kallistusmekanismi. Kauhan pyörittäjässä on portaaton pyöritys- ja kallistusmahdollisuus ”rotaattorin” päässä eli kauha on täysin vapaasti hydraulisesti työn aikana ympärikäännettävissä haluttuun asentoon. Ne on tarkoitettu maan pinnan viimeistelyyn esimerkiski teiden varsilla. Pyörittäjä voidaan varustaa kiinteillä pihdeillä pylväiden käsittelyä varten. Kauhat valmistetaan yleensä hitsaamalla teräslevyistä. Kauhan leikkaavissa reunoissa ja pohjassa on yleensä perusainetta lujemmasta ja kulutusta paremmin kestävästä teräksestä valmistettuja kulutuspaloja. Kivistä maata ja louhetta kaivetaan yleensä piikki- tai kynsikauhalla. Tasauskauhoja käytetään maan tasaamiseen luiskakauhojen lisäksi. Kauhat kiinnitetään tapeilla suoraan puomiin tai pikaliittimellä.
Muut laitteet

Kaivinkone voidaan valjastaa moniin muhinkin töihin kuin kaivamiseen. Kaivinkone voidaan varustaa iskuvasaralla purkutöitä tai kovan maa-aineksen pehmittämistä varten. Kaivinkoneilla saatetaan tehdä hakkuutöitä ja silloin ne varustetaan hakkuupäällä. Kaivinkoneisiin voidaan nykyään myös asentaa ponttivasara pontitusta varten. Niihin voidaan kiinnittää harja, jolla puhdistetaan katuja ja siistitään työkoneen jäljet tai siihen voidaan kiinnittää vesakkomurskain, jolla voidaan niittää teiden reunoissa kasvavat kasvit.
Höyrykaivinkoneet

Ensimmäiset kaivinkoneet toimivat höyryvoimalla, esimerkiksi Saimaan kanavaa on kaivettu höyrykaivinkoneilla. Yksi jäljellä olevista suomalaisista höyryllä toimivista kaivinkoneista palveli Valtionrautateiden radanrakennusosastolla 1960-luvulle asti. Sittemmin se lahjoitettiin Kiteen kaupungille ja on nykyisin (2016) muistomerkkinä Kiteen rautatieaseman pihassa.
Suomen ensimmäinen kaivinkone oli höyrykäyttöinen Bucyrus C70, joka otettiin käyttöön kesällä 1912 Suupohjan radan rakennustyömaalla. Kiskoilla liikkuva kone lastasi soraa rautatievaunuihin Koskenkorvan sorakuopalla. Samanlaisia koneita oli käytössä muun muassa Panaman kanavan rakennustyömaalla.
Suomalaisia kaivinkone- ja traktorikaivurivalmistajia

Auran Rautateollisuus (ARA)
Fiskars (Fiskars 550)
Lokomo (Teräsmies)
Lännen Tehtaat (Lännen)
Porvoon Konepaja (Jussi 475, lisenssillä valmistettu Åkerman 475)
Sandvikin Turun-tehdas, norjalaisten Bröyt-kaivinkoneiden valmistus siirtyi Turkuun Sandvikin ostettua merkin
Puolustuslaitoksen Vammaskosken Tehdas (Vammas)
Varkauden Konepaja (Jussi 610 -vaijerikaivinkone, valmistettu Åkermanin lisenssillä)
Raahe Oy valmisti Raahessa traktoriin lisälaitteena kytkettävää Temmes-kaivuria ja järeämpää Roima-merkkistä mekaanista kaivinkonetta 1950- ja 1960-luvuilla.