stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tamara Karsavina
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tamara Karsavina Wikimedia Commonsissa
Kulkukoira -kabareen (Brodiachaya Sobaka) Tamara Karsavinalle omistama julkaisu vuodelta 1914 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 23.3.2009
Karsavina, Tamara: Theatre Street - The Reminiscences Of Tamara Karsavina. E. P. Dutton & Co, UK, 1961
Iltasanomat 19.3.2008: Mannerheimin naiset[vanhentunut linkki]
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove  Elonet 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Tamara Karsavina Odilena ja Pierre Vladimirov prinssi Siegfriedinä baletissa Joutsenlampi, 1913.
Käännös suomeksi
Eibofolke

Eibofolke, "saarella asuva kansa", on Viron länsirannikon ja saarten ruotsalaisten asukkaiden vanha ruotsinkielinen nimitys. Nimitystä on myös käytetty muista Venäjän Itämeren maakuntien ruotsinkielisistä asukkaista sekä Etelä-Venäjän, nykyisen Ukrainan, Gammalsvenskbyn väestöstä. Vironruotsalaiset rajaavat nimityksen yleensä vain Rågön saarten 350 asukkaaseen.
Sergio Ramos

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Sergio Ramos García
Syntymäaika: 30. maaliskuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Camas, Espanja
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 184 cm
Seura
Seura: Monterrey
Pelinumero: 93
Junioriseurat
1996–2003: Sevilla
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2003–2004 | Sevilla B | 26 | (2) |
| 2004–2005 | Sevilla | 39 | (2) |
| 2005–2021 | Real Madrid | 469 | (72) |
| 2021–2023 | Paris Saint-Germain | 45 | (4) |
| 2023–2024 | Sevilla | 28 | (3) |
| 2025– | Monterrey | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2002 | Espanja U17 | 1 | (0) |
| 2004 | Espanja U19 | 6 | (0) |
| 2004 | Espanja U21 | 6 | (0) |
| 2005–2021 | Espanja | 180 | (23) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. helmikuuta 2025.
| Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Espanja> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Etelä-Afrikka 2010 | Jalkapallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Itävalta ja Sveitsi 2008 | Jalkapallo |  |
|  Kultaa | Puola ja Ukraina 2012 | Jalkapallo |  |
| Maanosaliittojen cup  | Maanosaliittojen cup  | Maanosaliittojen cup  |  |
|  Hopeaa | Brasilia 2013 | Jalkapallo |  |
Sergio Ramos García (s. 30. maaliskuuta 1986 Camas, Sevillan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Meksikon Primera Divisiónissa pelaavaa Monterreyta. Ramos on Sevillan kasvatti ja edusti vuosien 2005–2021 ajan Real Madridia.
Ura > Seurajoukkue

Ramos aloitti jalkapalloilun synnyinkuntansa seurassa Camasissa kuusivuotiaana, veljensä innoittamana. Yhdeksänvuotiaana hän siirtyi Sevillaan, jossa hän vietti seuraavat kymmenen vuotta. Ensimmäisen ottelunsa Sevillan edustusjoukkueessa ja Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa Ramos pelasi Deportivoa vastaan 1. helmikuuta 2004. Kaudella 2004–2005 hän pelasi myös vaativia Eurocup-otteluita, kun Sevilla otti osaa Uefa-cupiin, ja teki ensiesiintymisensä Espanjan maajoukkueessa. Kesällä 2005 Ramos siirtyi 27 miljoonan euron kaupassa pääkaupungin suurseuraan Real Madridiin. Summa oli toiseksi suurin teini-ikäisestä pelaajasta koskaan maksettu sekä Espanjan sisäinen ennätys.
Ramos tunnetaan monipuolisuudestaan sekä nopeudestaan, keskityksistään ja pääpelistään, sillä hän hyppää erittäin korkealle. Juniorina Ramos pelasi oikeana laitalinkkinä ja jopa hyökkääjänä, josta hänet kuitenkin siirrettiin ajan myötä alemmaksi. Real Madridissa hän pelasi muun joukkueen loukkaantumistilanteesta riippuen oikeana laitapuolustajana tai keskuspuolustajana, mutta Vanderlei Luxemburgon aikakaudella hän pelasi muutamia otteluita myös puolustavana keskikenttäpelaajana. Mieluisimpana pelipaikkana Ramos pitää laitapuolustajaa, josta hän kykenee ottamaan osaa myös hyökkäyksiin. Hän onkin tehnyt urallaan puolustajaksi varsin paljon maaleja, sillä joskus Ramos jopa hyökkää enemmän kuin puolustaa.
Kauden 2006–2007 päätteeksi Ramos saavutti seurajoukkueuransa ensimmäisen mestaruuden, kun Real Madrid voitti Espanjan pääsarjamestaruuden neljän vuoden tauon jälkeen. Tammikuussa 2008 hänet palkittiin edesmenneen ystävänsä ja joukkuetoverinsa Antonio Puertan mukaan nimetyllä Premio Antonio Puertalla, jonka Andalusian urheilutoimittajien liitto myöntää Andalusian vuoden jalkapalloilijalle. Kaudella 2007–2008 seurasi toinen Espanjan pääsarjamestaruus.
Kaudella 2014 Ramos oli keskeisessä roolissa Real Madridin ja paikallisvastustaja Atletico Madridin kohdatessa toisensa Mestareiden Liigan finaalissa. Ramosin puskumaalilla Real onnistui tasoitamaan pelin lisäajan kolmannella minuutilla ja nousemaan jatkoajalla voittoon.
Iker Casillasin lähdettyä seurasta kauden 2014–2015 jälkeen Ramosista tuli Real Madridin kapteeni. Hän teki seuran kanssa vuoteen 2020 ulottuneen jatkosopimuksen elokuussa 2015.
Ura > Maajoukkue

Ramos oli mukana voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta vuonna 2004. Tuleviin nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin hän ei kuitenkaan ottanut osaa saatuaan ennen kilpailuja kutsun Luis Aragonésin valmentamaan Espanjan A-maajoukkueeseen. Ensiesiintymisensä joukkueessa Ramos teki vain 18-vuotiaana 26. maaliskuuta 2005 harjoitusottelussa Kiinaa vastaan, ollen näin nuorin joukkueessa pelannut sitten maalivahti Juan Acuñan ja vuoden 1941. Hän vakuutti otteillaan ja pääsi Míchel Salgadon loukkaantumisen vuoksi avauskokoonpanoon tärkeässä MM-karsintaottelussa Serbia ja Montenegroa vastaan, mistä lähtien hän on ollut ykkösvalinta maajoukkueen oikean laitapuolustajan paikalle. Hän oli mukana vuoden 2006 MM-kilpailuissa ja vuoden 2008 EM-kilpailuissa, joista jälkimmäisessä Espanja voitti mestaruuden. Vuoden 2010 Etelä-Afrikan MM-kisoissa Espanja voitti ensimmäistä kertaa maailmanmestaruuden. Kesällä 2012 Espanja voitti toistamiseen jalkapallon EM-kilpailut.
Tilastot

Päivitetty 17. syyskuuta 2018.
| Seura | Kausi | Sarja> Ottelut | Sarja> Maalit | Cup> Ottelut | Cup> Maalit | Eurooppa> Ottelut | Eurooppa> Maalit | Muut1> Ottelut | Muut1> Maalit | Yhteensä> Ottelut | Yhteensä> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sevilla | 2003–04 | 7 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 7 | 0 |
| Sevilla | 2004–05 | 31 | 2 | 5 | 0 | 6 | 1 | 0 | 0 | 42 | 3 |
| Sevilla | 2005–06 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 |
| Sevilla | Yhteensä | 39 | 2 | 5 | 0 | 6 | 1 | 0 | 0 | 50 | 3 |
| Real Madrid | 2005–06 | 33 | 4 | 6 | 1 | 7 | 1 | 0 | 0 | 46 | 6 |
| Real Madrid | 2006–07 | 33 | 5 | 3 | 0 | 6 | 1 | 0 | 0 | 42 | 6 |
| Real Madrid | 2007–08 | 33 | 5 | 4 | 0 | 7 | 0 | 1 | 1 | 45 | 6 |
| Real Madrid | 2008–09 | 32 | 4 | 0 | 0 | 8 | 1 | 2 | 1 | 42 | 6 |
| Real Madrid | 2009–10 | 33 | 4 | 0 | 0 | 7 | 0 | — | — | 40 | 4 |
| Real Madrid | 2010–11 | 31 | 3 | 7 | 1 | 8 | 0 | — | — | 46 | 4 |
| Real Madrid | 2011–12 | 34 | 3 | 4 | 0 | 11 | 1 | 2 | 0 | 51 | 4 |
| Real Madrid | 2012–13 | 26 | 4 | 3 | 0 | 9 | 1 | 2 | 0 | 40 | 5 |
| Real Madrid | 2013–14 | 32 | 4 | 8 | 0 | 11 | 3 | — | — | 51 | 7 |
| Real Madrid | 2014–15 | 27 | 4 | 4 | 1 | 8 | 0 | 5 | 2 | 44 | 7 |
| Real Madrid | 2015–16 | 23 | 2 | 0 | 0 | 10 | 1 | — | — | 33 | 3 |
| Real Madrid | 2016–17 | 28 | 7 | 3 | 1 | 11 | 1 | 2 | 1 | 44 | 10 |
| Real Madrid | 2017–18 | 26 | 4 | 1 | 0 | 11 | 1 | 4 | 0 | 42 | 5 |
| Real Madrid | 2018–19 | 28 | 6 | 6 | 3 | 5 | 0 | 3 | 2 | 42 | 11 |
| Real Madrid | 2019–20 | 34 | 10 | 2 | 0 | 5 | 2 | 2 | 0 | 43 | 12 |
| Real Madrid | Yhteensä | 453 | 69 | 48 | 7 | 124 | 13 | 24 | 7 | 649 | 96 |
| Yhteensä | Yhteensä | 492 | 71 | 53 | 7 | 130 | 14 | 24 | 7 | 699 | 99 |
1 Sisältää Supercopa de Españan, UEFA Super Cupin ja FIFA Club World Cupin ottelut.
Saavutukset

Seurajoukkueet
Espanjan pääsarjamestaruus: 2007, 2008, 2012, 2017, 2020
Espanjan cup: 2011, 2014
Espanjan supercup: 2008, 2012, 2017, 2020
Mestarien liiga: 2014, 2016, 2017, 2018
Euroopan supercup: 2014, 2016, 2017
Seurajoukkueiden maailmanmestaruus: 2014, 2016, 2017, 2018
Maajoukkueet
Alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruus : 2004
Euroopan-mestaruus: 2008, 2012
Maailmanmestaruus: 2010
Henkilökohtaiset
Antonio Puerta -palkinto (Andalusian vuoden jalkapalloilija): 2007
Määrittämätön sidekudostauti

Määrittämätön sidekudostauti eli UCTD (engl. Undifferentiated Connective Tissue Disease) on sidekudoksen autoimmuunisairaus eli sairaus, jossa immuunijärjestelmä erehtyy hyökkäämään kehon terveitä kudoksia vastaan. Sen ICD-10-luokitus on M35.9.
Määrittämätöntä sidekudostautia ei usein pidetä erillisenä sairautena, mutta sen diagnoosia on syytä käyttää, jos potilaan sairaus ei näytä selviä piirteitä mistään tunnetusta sidekudossairaudesta ja jonkin sidekudossairauden olemassaolo on siitä huolimatta selvää. Määrittämätön sidekudostauti sekoitetaan monesti hyvin samantyyppiseen sairauteen, sekamuotoiseen sidekudostautiin. Näiden kahden sairauden erot ovat hienovaraiset: sekamuotoisessa sidekudostaudissa on tyypillistä, että potilas näyttää selviä oireita kolmesta tai useammasta sidekudossairaudesta ja hänen veressään on suuria määriä RNP-vasta-ainetta, kun taas määrittämättömässä sidekudostaudissa tällaisia selviä ilmaisimia ei ole.
Tyypillisimmät oireet ovat nivelkipu sekä -tulehdukset, Raynaudin oire eli valkosormisuus, alopecia eli hiustenlähtö sekä limakalvojen kuivuus. Suurin osa sairastuneista on naisia, ja sairaus puhkeaa yleisimmin nuorena aikuisena.
Oireet

Kuten muissakin reumasairauksissa, myös määrittämättömässä sidekudostaudissa yksi yleisimmistä oireista on nivelkipu sekä -tulehdukset. Yli puolella potilaista on Raynaudin oire. Hiustenlähtöä, limakalvojen kuivuutta, suun limakalvojen haavaumia, ihottumia ja matalaa kuumetta voi olla havaittavissa. Erilaisia neurologisia oireita voi ilmetä. Joillakin sairastuneista on anemiaa tai leukopeniaa.
Toteaminen

Määrittämättömän sidekudostaudin diagnoosia käytetään pääasiassa silloin, jos potilaalla on oireita joistain sidekudossairauksista, mutta hänen oireensa eivät sovi minkään sairauden diagnostisiin kriteereihin. Sairaudella ei ole virallisia diagnostisia kriteerejä, mutta diagnosointiin vaaditaan jokin selvä oire, ja potilaan veressä tulee myös olla tumavasta-aineita.
Hoito

Määrittämättömään sidekudostautiin ei ole parannusta. Sen hoidossa keskitytään pääasiassa hoitamaan yksittäisiä oireita. Yleisimmät lääkkeet ovat kortikosteroidit, tulehduskipulääkkeet sekä hydroksiklorokiini. Limakalvojen kuivuutta hoidetaan erilaisin kosteuttavin voitein ja salvoin, ja voimakasta valkosormisuutta voidaan yrittää hoitaa verisuonia laajentavilla lääkkeillä, kuten nifedipiinilla. Metotreksaattia ja muita immunosuppressiivisia lääkkeitä käytetään harvoin.
Ennuste

Määrittämätön sidekudostauti harvoin aiheuttaa vakavia komplikaatioita. Useimmilla potilaista sairaus pysyy lievänä läpi elämän. Joillakin sairaus voi jossain vaiheessa lopettaa oireilun. Osalla oireet kehittyvät ajan kuluessa siten, että ne sopivat jonkin toisen sidekudossairauden diagnostisiin kriteereihin.
Kerstin Ulrika Ehrnrooth

Kerstin Ulrika (Ulli) Ehrnrooth-Forsten (10. marraskuuta 1906 Helsinki – 28. lokakuuta 2004) oli suomenruotsalainen lastenkirjailija.
Kerstin Ehrnroothin vanhemmat olivat kansanedustaja ja ministeri Leo Ehrnrooth (1877–1951) ja Kerstin Niklander (1886–1953). Hän oli naimisissa vuodesta 1933 Torsten Rudolf Forstenin (s. 1901) kanssa.
Ehrnrooth-Forsten toimi myös taidemaalarina ja kuvittajana. Ehrnrooth-Forsten piti yksityisnäyttelyn Salon Strindbergillä vuonna 1932. Ehrnrooth-Forsten osallistui Suomen Taiteilijain sekä Turun Taideyhdistyksen yhteisnäyttelyihin 1920–1930-luvulla.
Teoksia

Resan till Sagolandet och andra berättelser jämte teckningar. Söderström, Helsingfors 1925.
Åter i sagolandet och andra berättelser. Söderström, Helsingfors 1939.
Allt kan hända i sagolandet. Söderström, Helsingfors 1977.
Edistysmielinen osuustoiminta

Hakaniemen Elanto vuonna 1993.
Vakuutusyhtiö Kansan entinen toimitalo Helsingin Sörnäisissä.
Osuusliike Mäki-Matin logoja.
Kemin Osuuskaupan toimitalo Keskuspuistokatu 1:ssä, valmistunut 1929.
Oulun Osuuskaupan vanha toimitalo, Pakkahuoneenkatu 30.
Osuusliike Lapinmaa Rovaniemellä vuonna 1940.
Edistysmielinen osuustoiminta tarkoittaa suomalaista työväenliikettä lähellä ollutta osuuskauppojen ryhmää, jonka aatteellisena keskusjärjestönä oli vuosina 1916–1992 toiminut Kulutusosuuskuntien Keskusliitto (KK) ja keskustukkukauppana vuosina 1917–1983 toiminut Osuustukkukauppa (OTK). Ryhmään kuuluneita osuusliikkeitä oli enimmillään 129, ja ne edustivat lähinnä kaupunkien työväestöä. Niistä merkittävin oli Helsingin seudulla toiminut Elanto. Vuonna 1964 edistysmieliset osuuskaupat järjestäytyivät E-liike-nimiseksi yhtenäiseksi kaupparyhmittymäksi. OTK ja E-liikkeen muut osuuskaupat Elantoa lukuun ottamatta sulautuivat vuonna 1983 yhteen ja muodostivat Eka-yhtymän, jonka seuraajaksi tuli vuonna 1995 Tradeka.
Kullakin osuusliikkeellä oli oma säästökassansa ja joillakin oli – varsinkin alkuvaiheessa – myös omaa tuotannollista toimintaa, kuten leipomo- ja meijeritoimintaa.
Edistysmielisen osuustoimintaliikkeen piiriin kuuluivat osuuskauppojen ohella muun muassa rakennusliike Haka, vakuutusyhtiö Kansa, kustannusyhtiö Tammi ja Valtakunnallinen Vuokratalo-Osuuskunta (VVO). Yhdessä Suomen Työväen Säästöpankin (STS) kanssa niitä kutsuttiin ”punapääomaksi”, jolla oli vahva yhteys vasemmistoon. Monet näistä yrityksistä ajautuivat 1990-luvun laman aikana konkurssiin tai muihin talousvaikeuksiin.
Historiaa

Edistysmieliseksi osuustoiminnaksi ilmoittautuneet osuuskaupat eli osuusliikkeet erosivat Yleisestä Osuuskauppojen Liitosta vuonna 1916 ja perustivat osuusliike Elannon johdolla aatteelliseksi keskusjärjestökseen Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK). Osuusliikkeet erosivat seuraavana vuonna Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnasta (SOK) ja perustivat keskuskaupakseen Suomen Osuustukkukaupan (OTK), josta tuli Osuustukkukauppa 1920 ja Keskusosuusliike OTK 1970. Enimmillään osuusliikkeitä oli 129. Järjestäytyminen yhtenäiseksi kaupparyhmittymäksi, E-liikkeeksi tapahtui 1964.
E-liike oli osa työväenliikettä. Virallisesti se julistautui osaksi työväenliikettä vuonna 1973. Tärkeimpiin päätöksiin tarvittiin poliittisten ryhmien hyväksyntä. Rekrytoinneissa suosittiin ammatillisesti järjestäytyneitä työntekijöitä.
Historiaa > Kannattavuuskriisi

E-osuusliikkeiden kannattavuus oli pitkään tappiollista. Tappioita piiloteltiin muun muassa säästökassapakojen ehkäisemiseksi. Muutoksia ei pystytty tekemään. E-liikkeen ongelmaksi osoittautui myös se, että sillä oli kaksi keskenään kilpailevaa keskusjärjestöä, KK ja OTK. Lopulta OTK voitti E-liikkeen herruuden vuonna 1970, mutta sekään ei katkaissut jo lähes 20 vuotta kestänyttä tappioputkea. Päivittäistavarakaupan kilpailukyky oli heikko. 1970-luvullakaan ei pystytty uudistuksiin. E-liikkeen rakenne oli vanhanaikainen: siihen kuului lukuisia alueellisia osuusliikkeitä, joista monet olivat tappiollisia.
Vuonna 1980 pitkäaikaiset vastuunkantajat syrjäytettiin ja valta keskittyi uudelle pääjohtajalle Eero Rantalalle. Yksi E-liikkeen pelastusyrityksistä oli Siwa-lähikauppaketjun kehittäminen 1980-luvun alussa.
Historiaa > Eka-fuusio

Vuonna 1983 E-liikkeessä tehtiin suurfuusio. Kaikki 39 osuusliikettä suurinta Elantoa lukuun ottamatta yhdistyi omistamansa OTK:n kanssa, jolloin muodostui E-osuuskunta Eka. Fuusio koski myös lähes 300 muuta yritystä. Jo aiemmin samana vuonna KK:n nimi muutettiin muotoon Kulutusosuustoiminnan Keskusliitto jäseninään fuusion jälkeen vain Eka ja Elanto.
E-osuuskunta Ekasta muotoutui vuonna 1987 Kansa-vakuutuskonsernin ja Haka-rakennusyhtiön  mukaantulon jälkeen Osuuskunta Eka-yhtymä.
Eka-fuusio ei kuitenkaan ratkaissut kannattavuusongelmia. Siihen vaikutti muun muassa se, että Elanto jäi fuusion ulkopuolelle ja että Kansa teki ulkomailla suuria tappioita. Punapääoman oma pankki STS oli jäänyt liian pieneksi ja Eka velkaantui muille pankeille.
Historiaa > 1990-luvun kriisi

Ekan taloudellinen tilanne pysyi heikkona ja yhtymä oli pahenevassa rahoituskriisissä. Investoinnit ja toiminta rahoitettiin viime vaiheessa Eläke-Kansan kassavirralla.
Lokakuussa 1993 tiedotusvälineissä alkoi liikkua tietoja Ekan taloudellisesta tilanteesta ja Hakan suurista tappioista. Uutisten johdosta Ekan säästökassa-asiakkaat alkoivat nostaa säästöjään joukkomitassa.
Ekan ajauduttua kriisiin sitä rahoittaneet pankit kieltäytyivät antamasta sille enempää lainaa. Osuuskunnan vakuudet olivat loppu ja pelättiin säästökassapaon jatkumista. Osuuskunnan kassassa oli rahaa vain muutamaksi päiväksi. SYP, Postipankki ja SKOP hakivat Ekan yrityssaneeraukseen 20. lokakuuta 1993. Ekan pääjohtajalle ei kerrottu hakemuksesta. Hakemuksella pankit halusivat estää Ekan konkurssin ja suuremmat tappiot. Saneerausohjelman laatimiseen meni vuosi. Se hyväksyttiin vuoden kuluttua.Ekan yrityssaneeraus aiheutti Eläke- ja Henki-Kansan sekä Hakan konkurssin.
Historiaa > Ekasta Tradeka 1995

Saneerauksen yhteydessä Eka vaihtoi nimeä. Osuuskunnan nimi oli ryvettynyt julkisuudessa. Uudeksi nimeksi tuli Osuuskunta Tradeka-yhtymä. Vähittäiskaupan liiketoimintaryhmästä tehtiin osakeyhtiö Tradeka Oy vuonna 1995. Samalla päättyi osuuskunnan harjoittama osuuskauppatoiminta. Kaupat myytiin myöhemmin pois.
Historiaa > Edistysmielisen osuustoiminnan aikajana

1916: Kulutusosuuskuntien Keskusliitto (KK) perustettiin.
1917: Osuustukkukauppa (OTK) perustettiin.
1919: Palo-Kansa (myöhemmin Vahinko-Kansa) perustettiin.
1922: Henki-Kansa perustettiin.
1933: OTK:n pääkonttori Helsingin Hämeentiellä valmistui.
1938: Haka perustettiin.
1943: Kustantamo Tammi perustettiin.
1963: Peruspankki Oy perustettiin.
1969: Vuokratalo-osuuskunta VVO perustettiin.
1971: Työväensäästöpankit yhdistyivät Suomen Työväen Säästöpankiksi (STS).
1977: Cumulus-hotelliketju aloitti toiminnan.
1981: Ensimmäinen Siwa avattiin Jyväskylässä.
1983: EKA syntyi, kun 39 osuusliikettä ja OTK yhdistyivät. Elanto jäi tämän suurfuusion ulkopuolelle.
1986: EKA osti Valintatalo-ketjun.
1987: Kansan ulkomaalaiset riskisijoiutukset kärsivät valtavan tappion, kun sen tytäryhtiö Clarendo ajautui likvideettikriisiin.
1988: Hakasta tuli osakeyhtiö.
1992: KK lakkautettiin ja sen omaisuus jaettiin Ekan ja Elannon kesken.
1992: Kansallis-Osake-Pankki osti STS:n.
1992–1993: EKA ajautui yrityssaneeraukseen, joka kesti vuoteen 2003.
1993: Renlund ja Sotka-Kaluste Oy ajautuivat konkurssiin.
1993: Säädettiin EKA-laki, joka takasi säästökassatallettajien saamiset.
1994: Kansa-yhtiöt ja Haka ajautuivat konkurssiin.
1995: Ekan päivittäistavarakauppa yhtiöitettiin Tradeka Oy:ksi ja Osuuskunta Eka-yhtymän nimi muutettiin Osuuskunta Tradeka-yhtymäksi.
1996: Tradeka ja Elanto aloittiva yhteistyön, joka kesti vuoteen 2003.
1997: Tradekan asiakaskortin nimeksi tuli Ykkösbonus.
2003: Tradekan yrityssaneeraus päättyi.
2005: Tradeka luopui viimeisestä vähittäistavarakaupasta, joka myytiin Suomen Lähikaupalle.
2016: Tradeka osti Lehtipisteen.
2017: Restel myi kaikki hotelliketjut ruotsalaisille Scandicille.
2017: Tradeka liityi Pellervo-seuraan, mikä merkitsi sata vuotta jatkuneen kulutusosuuskuntatoiminnan kahtiajaon päättymistä.
2018: Tradeka osti hoiva-alan yhtiön MedGroupin.
2020: Tradeka osti A-Katsastuksen.
Liikeketjuja

E-liike oli 1950-luvulla edelläkävijä valintamyymälöiden tuomisessa Suomeen. Ryhmän erikokoisten elintarvikeliikkeiden tunnuksia olivat esimerkiksi Elanto, E-market, E-halli ja Voima. Kaupungeissa ja muissa suuremmissa asutuskeskuksissa oli Centrum- ja Voima-tavarataloja. Muita E-liikkeen ketjuja sen viimeisinä vuosikymmeninä olivat muun muassa rautakauppa Renlund, huonekaluketjut Sotka ja EKA-kaluste, huoltamoketju Finnoil (aik. E-Öljyt), Cumulus-hotellit ja Haka-Auto Oy, joka toi maahan Mazda- ja Wartburg-henkilöautoja. Monilla paikallisilla osuusliikkeillä oli myös omia autoliikkeitä.
1980-luvulla E-liike, sittemmin Eka, perusti useita liikeketjuja: Siwa-laatikkomyymäläketjun, Manteli-lähiruokakaupat, Sateenkaari-tarjousmyymälät ja Tenna-ketjun, joka myi myös vapaa-ajan ja kodintarvikkeita. Vuonna 1986 se hankki itselleen Valintatalo-ketjun. Tappiolliset Centrum-tavaratalot muutettiin EKA-automarketeiksi.
Teollisuuslaitoksia

E-liikkeen omistamaa teollisuutta olivat rakennuskunta Hakan ja kirjankustantamo Tammen ohella puoli tusinaa lihanjalostamoa ympäri Suomen (Oulu 1944, Lahti 1948, Kuopio 1949, Vaasa 1950, Turku 1953 ja Kuopio 1957), kalanjalostamo Kontio & Kontio (1944), Helsingin margariinitehdas (1930) ja makaronitehdas (1946, vuodesta 1960 Hämeenlinnassa), Hämeenlinnan keksitehdas, Helsingin kahvipaahtimo (1927), kaksi myllyä (Helsinki 1936 ja Hämeenlinna 1956),  perunajauhotehdas (1937–1959 Tampereella, 1959–1968 Vähässäkyrössä) ja mallastehdas (vuoteen 1968 asti Tampereella). E-liikkeen elintarviketuotantoon kuuluivat myös paikallisosuuskauppojen leipomot ympäri maata, joita oli enimmillään sata vuonna 1964. Monet niistä nousivat paikkakunnillaan suosioon niin, että E-liikkeestä leipää ostivat nekin jotka eivät muuten aatteellisista syistä liikettä suosineet. Osuusliikkeillä oli myös pieniä virvoitusjuomatehtaita, joillakin myös pesula ja halkosaha. Tuotannon arvoltaan suurin osuusliikkeiden teollisuustoimiala oli kuitenkin meijeritoiminta, jonka osuus 1960-luvun puolivälissä oli 55 prosenttia. Osuusliikkeiden meijereitä oli tuolloin 18, ja lisäksi OTK omisti kolme meijeriä. E-liike kuitenkin luopui meijeritoiminnasta 1970-luvun alkupuolella.
Elintarviketuotannon lisäksi OTK:lla oli Hämeenlinnan rehutehdas, Sörnäisten teknokemian tehdas, Tampereen tulitikkutehdas (1926) ja kalustetehdas Sotka Lahdessa (perustettu 1958). 
OTK:lla oli myös viisi tekstiilitehdasta: Helsingin paitatehdas ja pukutehdas (perustettu 1925), leninkitehdas, Hyvinkään vuodevaatetehdas (1935) ja Savonlinnan työvaatetehdas (1954). Helsingin vanutehdas Keru Oy perustettiin 1947.
Rakennusainevalmistajia olivat Hämeenlinnan saha (1943), Kylmäkosken naulatehdas (1938, vuodesta 1956 Orivedellä) ja rakennuslevytehdas (Sotkia Oy, 1956) sekä Keravan kattohuopatehdas (1955). Lisäksi vuonna 1959 OTK osti Renlundin rakennusainetehtaat, jotka tuottivat Leca-kevytsoraa ja -tiiliä, savitiiliä sekä vuolukivituotteita Nunnanlahden louhoksesta.
Yhteiskunnallinen merkitys

Edistysmielisen osuuskauppaliikkeen jäsenyyden yhteiskunnallinen merkitys muuttui sotien jälkeen. 1980-luvun alussa palkansaajat eivät enää keskittäneet päivittäisostojaan työväen osuuskauppoihin. Monet työläistaustaiset kuuluivat silloin E-liikkeeseen joko tottumuksesta tai vasemmistolaisuuden osoittamiseksi.
Kirjallisuutta

Mäkinen, Eikka (toim.): E-liikkeen uranuurtajat. KK 1967.
Me. Kulutusosuuskuntien keskusliitto 1916–1966. Kuvateos. Kulutusosuuskuntien Keskusliitto 1966.
Aiheesta muualla

Muistojen E-liike
Valokuvia Edistysmielisestä osuustoimintaliikkeestä (E-liikkeestä)
Ekchuah

Ekchuah kuvattuna maya-hieroglyphissä. Morley (1915)
Ekchuah ("musta sotapäällikkö") oli mayojen mytologiassa raivokas ja väkivaltainen sodan jumala ja taistelussa kaatuneiden jumala. Hän oli myös kauppiaiden jumala, joka kantoi kauppasäkkiä mukanaan. Kuvissa hänet esitettiin tummaihoisena miehenä, jolla oli lerppuva alahuuli ja pitkä skorpionin häntä. Tieteellisessä kirjallisuudessa häntä kutsutaan myös nimellä Jumala M.