stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2009
Heinola > Uudet ennätykset

Kilpailuissa syntyneet uudet ja sivuavat maailmanennätykset.
| Kilpailija> Poikien 10 metrin liikkuvan maalin normaalijuoksujen joukkuekilpailu | Tulos> Poikien 10 metrin liikkuvan maalin normaalijuoksujen joukkuekilpailu | Päivämäärä> Poikien 10 metrin liikkuvan maalin normaalijuoksujen joukkuekilpailu | Poikien 10 metrin liikkuvan maalin normaalijuoksujen joukkuekilpailu |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Venäjä (Azarenko, Naumenko, Dovgal) | 1702 | 25. elokuuta 2009 |  |  |
| Miesten 50 metrin liikkuvan maalin normaalijuoksujen peruskilpailu | Miesten 50 metrin liikkuvan maalin normaalijuoksujen peruskilpailu | Miesten 50 metrin liikkuvan maalin normaalijuoksujen peruskilpailu | Miesten 50 metrin liikkuvan maalin normaalijuoksujen peruskilpailu |  |
|  Maksim Stepanov (RUS) | 596 (S) | 29. elokuuta 2009 |  |  |
(S) =Sivuava ennätys
Anna Hofer

Anna Hofer
Anna Hofer (s. 28. helmikuuta 1988 Bruneck) on italialainen alppihiihtäjä, joka edustaa 
GS Fiamme Oro -seuraa.
Alppihiihdon maailmancupissa Hofer kilpaili ensimmäisen kerran Cortina d’Ampezzossa tammikuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Zwieselin suurpujottelussa helmikuussa 2011 oltuaan 16:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Val d’Isèren supersuurpujottelussa joulukuussa 2017 oltuaan kymmenes.
Aiheesta muualla

Anna Hoferin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Iivari Koskimies

Iivari Eliel Koskimies, vuoteen 1906 Forsman (1. toukokuuta 1873 Isokyrö – 12. maaliskuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen musiikkipedagogi, kuoron- ja orkesterinjohtaja ja säveltäjä.
Koskimiehen vanhemmat olivat rovasti Oskar Wilhelm Forsman ja tämän toinen puoliso Maria Gustava Ahlholm. A. V. Koskimies, Eevertti Kustaa Koskimies, Juho Koskimies, Kaarlo Koskimies ja  Yrjö Gideon Forsman olivat hänen veljiään. Iivari Koskimiehen puoliso vuodesta 1897 oli Hildur Sandström (k. 1939). Koskimies tuli ylioppilaaksi 1892 Vaasan yksityislyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1896. Hän opiskeli myös Helsingin orkesterikoulussa. Koskimies oli musiikin lehtori Uudenkaarlepyyn seminaarissa 1898–1916 ja Jyväskylän seminaarissa 1917–1929. Hän oli myös Mieskuoro Sirkkain johtaja 1918–20 ja Jyväskylän amatööriorkesterin johtaja 1919–1924 sekä Uuden Suomettaren musiikkiarvostelija 1896–1897. Koskimies julkaisi lisäksi kuorosävellyksiä.
Esteban Tuero

| Esteban Tuero |
| --- | --- |
 Esteban Tuero ja Tourismo Nacional Ford Focus 2008
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Argentiina
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1998
Talli(t):  Minardi
Kilpailuja:  16
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Australian Grand Prix 1998
Viimeinen kilpailu:  Japanin Grand Prix 1998
Esteban Tuero, (s. 22. toukokuuta 1978 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen kilpa-autoilija.
Uransa alussa Tuero ajoi monta vuotta kartingia ennen kuin siirtyi pieniin formulaluokkiin 1990-luvun alkupuolella. 1990-luvun puolivälissä Tuero siirtyi Eurooppaan kilpailemaan: vuosina 1995–1996 hän ajoi Italian Formula 3 -sarjassa ja saavutti ensimmäisellä kaudellaan yhden palkintosijan. Hän ajoi kerran myös ensimmäisenä ruutulipulle, mutta sääntöjenvastaisen polttoaineen myötä voitto mitätöitiin. 1996 hän ajoi myös kansainvälisessä Formula 3000 -luokassa. Tuero kilpaili vuonna 1997 japanilaisessa Formula Nippon -sarjassa, joka oli käytännössä Japanin kansallinen F3000-luokka.
Kaudeksi 1998 Tuero siirtyi Formula 1 -sarjaan ajamaan häntäpään tallia, Minardia. Tallikaverinaan hänellä oli japanilainen Shinji Nakano. Tuerolla oli aluksi vaikeuksia saada ajamiseen tarvittava superlisenssi, mutta lopulta FIA myönsi sen hänelle. Tuero oli kauden alkaessa vasta 19-vuotias, ja hänestä tuli kolmanneksi nuorin F1-kuljettaja ikinä, Mike Thackwellin ja Ricardo Rodríguezin jälkeen. Tuero sijoittui parhaimmillaan kahdeksanneksi, San Marinon GP:ssä, mutta siitä ei tuon aikaisen pistelaskujärjestelmän mukaan saanut MM-pisteitä. Tueron paras aika-ajosijoitus 17:s. Tuero loukkasi niskansa Japanin GP:ssä törmäyksessä Toranosuke Takagin Tyrrell-auton kanssa. Tuerolla oli sopimus Minardin kanssa vielä kaudeksi 2000 asti, mutta hän lopetti sopimuksen ja mainitsi syyksi "peruuttamattomat henkilökohtaiset asiat".
Lyhyen F1-uran jälkeen Tuero siirtyi kotimaahansa Argentiinan ajamaan vakioautoja TC 2000 -sarjaan. Sarjassa hän ajoi vuodet 1999–2007. Hän saavutti kaksi voittoa. Kaudella 2008 Tuero ajoi FIA GT Championship  -urheiluautosarjassa Escuderia ACA Argentina -tallissa. Tämän jälkeen hän on ajanut kotimaansa Turismo Nacional Argentina Clase 3 luokassa sijoittuen kahdesti toiseksi ja voittaen mestaruuden vuonna 2008.
Formula 1 -tulokset

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998 | Minardi | AUS Kesk. | BRA Kesk. | ARG Kesk. | SMR 8 | ESP 15 | MON Kesk. | CAN Kesk. | FRA Kesk. | GBR Kesk. | AUT Kesk. | GER 16 | HUN Kesk. | BEL Kesk. | ITA 11 | LUX Kesk. | JPN Kesk. | 0 | 19. |
Aiheesta muualla

Esteban Tuero ChicaneF1.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Amygdaliini

| Amygdaliini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  [(6-O-β-D-glyko­pyranosyyli-β-D-glyko­pyranosyyli)oksy]fenyyli­aseto­nitriili
CAS-numero:  29883-15-6
PubChem CID:  656516
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C20H27NO11
Moolimassa:  457,43 g/mol
Amygdaliini (C20H27NO11) on glykosideihin kuuluva orgaaninen yhdiste, jonka ensimmäisenä eristivät karvasmanteleista Pierre-Jean Robiquet ja Antoine Boutron-Charlard vuonna 1830.  Tarkemmin sen ominaisuuksia tutkivat samana vuonna Justus von Liebig ja Friedrich Wöhler. Yhdisteen nimi johtuu kreikan kielen mantelia tarkoittavasta sanasta ἀμυγδαλή (amygdálē).
Amygdaliini on katkeran makuinen ja myrkyllinen aine. Se hajoaa helposti veden vaikutuksesta, jolloin yhtenä sen hajoamistuotteista syntyy erittäin myrkyllistä vetysyanidia eli sini­happoa. Amygdaliinia on kuitenkin yritetty käyttää syövän hoidossa, kuten myös sen johdannaista laetriilia, ja niitä on joskus nimitetty B17-vita­mii­neiksikin. Nykyisen käsityksen mukaan niitä ei kuitenkaan voida missään mielessä pitää vitamiineina.
Esiintyminen

Paitsi karvasmanteleissa, esiintyy amygdaliinia muidenkin Prunus -sukuun kuuluvien hedelmien, esimerkiksi luumujen, kirsikoiden, persikan ja aprikoosin siemenissä sekä omenan siemenissä. Sitä vastoin viljellyssä makeassa mantelissa sitä ei ole, minkä on aiheuttanut yhden geenin dominoiva mutaatio. Vastaava mutaatio esiintyy myös joillakin aprikoosi­lajikkeilla.
Kemia

Amygdaliinia eristetään karvas­manteleista tai aprikoosin kivistä keittämällä niitä etanolissa. Kun liuokseen sen höyrystyessä lisätään dietyylieetteriä, amygdaliini kiteytyy pieninä valkoisina kiteinä.
Jo lyhyen ajan kuluttua aineen löytymisestä Liebig ja Wöhler havaitsivat, että sen hajotessa syntyy sokeria, bentsaldehydiä eli karvas­manteli­öljyä ja vetysyanidia eli sini­happoa.  Myöhemmin todettiin, että rikki­hapon läsnä ­ollessa se hajoaa D-glukoosiksi, bentsalde­hydiksi ja sini­hapoksi, kun taas suola­hapon vaikutuksesta se hajoaa manteli­hapoksi, D-glukoosiksi ja ammoniakiksi.
Useiden glukosidaasientsyymien tiedetään vaikuttavan amygda­liiniin, jonka ne hajottavat eri tavoin. Maltaasin vaikutuksesta se hajoaa osittain, jolloin syntyy D-glukoosia ja mantelinitriiliglykosidia, C6H5CH(CN)O·C6H11O5. Emulsiini sen sijaan hajottaa sen bentsaldehydiksi, syanidiksi ja kahdeksi glukoosimolekyyliksi. Tätä entsyymiä on karvas­­manteleissa, jotka sen vuoksi aina sisältävät myös jonkin verran vapaata syanidia ja bentsalde­hydiä. Amygdaliinibetaflukosidaasi ja prunasiinibetaglukosidaasi taas hajottavat amygda­liinin niin, että siitä irtoaa kaksi glukoosi­molekyyliä ja jäljelle jää mandelonitriiliä, joka edelleen hajoaa vapaaksi syanidiksi ja bentsalde­hydiksi. Tällä tavalla hajotessaan yksi gramma amyg­da­­liinia vapauttaa 68 milli­­grammaa vety­­syanidia.
Amygdaliini on kiraalinen aine. Luonnon amyg­da­liinilla on R-konfiguraatio bentsyylikeskuksensa ympärillä. Lievästi emäksisessä ympäristössä tämä kiralia­keskus epimerisoituu.  S-epimeeria sanotaan myös neo­amygda­liiniksi.
Laetriili

Amygdaliinia nimitetään joskus myös laetriiliksi (engl. laetrile). Varsinainen laetriili eli laevomandelo­nitriili (engl. laevomandelonitrile) on kuitenkin eri yhdiste. Yhdysvalloissa patentoitu laetriili on puoli­synteettinen aine, jonka molekyyli muistuttaa rakenteeltaan amygdaali­molekyylin osaa, kun taas Meksikossa valmistettu laetriiliksi nimitetty aine on yleensä amygdaliinia, rikotuista aprikoosin kivistä valmistettua luontais­tuotteena myytyä ainetta, tai neoamyg­daliinia.
Laetriilin sulamispiste on noin 214–216 °C. Sen CAS-numero on 1332-94-1 ja IUPAC-nimi (2S,3S,4S,5R,6R)-6-[(R)-syano(fennyli)metoksy-]-3,4,5-trihydroksyokaani-2-karboksyylihappo. Laetriilin kemiallinen kaava on C14H15NO7. Sen molekyylipaino on 309,271 g/mol. Myös laetriili kuuluu syanogeenisiin glykosideihin.
Vaikka laetriilia joskus myydään "B17-vitamiinina", se ei ole vitamiini. Amygdaliinia ja laetriilia väitti vitamiiniksi yhdys­valtalainen kemisti Ernst T. Krebs siinä toivossa, että jos se luokiteltaisiin ravintolisäksi, Yhdys­valtojen lääke­aineita koskeva lain­säädäntö ei koskisi sitä. Hän käytti myös hyväkseen vitamiinien tuohon aikaan osakseen saamaa suurta huomiota.
Myrkyllisyys

Amygdaliinin myrkyllisyys johtuu siitä, että aineen­vaihdunnassa siitä muodostuu vetysyanidia, joka on voimakas myrkky. Yksi amygdaliinia hajottavista entsyymeistä on amygdaliinibeetaglukosidaasi, jota on ihmisen suolistossa ja monissa tavallisissa ruoka-aineissa. Tämä johtaa ennustamattomaan ja mahdollisesti tappavaan myrkytykseen, jos amygdaliinia tai laetriilia otetaan suun kautta. Puhdistetun amygdaliinin tai aprikoosin siemenen ytimen nieleminen voi aiheuttaa vakavan myrkytyksen ja tappavan syanidi­myrkytyksen. Lääketieteellisessä kirjallisuudessa on kuvattu useita tapauksia, joissa syövän hoitoon käytetty laetriili on nieltynä aiheuttanut vakavan myrkytyksen. Sairaala­potilaiden veren syanidi­pitoisuus voidaan mitata diagnoosin vahvistamiseksi, jolloin heidät voidaan ohjata kohtalokasta yli­annostusta koskeviin tarkempiin tutkimuksiin.
Jotkut laetriilin puolesta­puhujat ovat väittäneet, että laetriilista muodostuva syanidi muuttuisi välittömästi vaarattomaksi tio­syanaatiksi mitokondrioissa olevan entsyymin rodanaasin vaikutuksesta. Tämä ei kuitenkaan pidä paikkaansa. Ensinnäkin myös tio­syanaatti on myrkyllistä, joskaan ei samassa määrin. Toiseksi ihmisen elimistö voi käyttää vain pientä osaa veressä olevasta rodanaasista, riippumatta siitä kuinka paljon sitä on maksassa ja munuaisissa. Kolmanneksi tätä muutosta rajoittavana tekijänä on kystiinin, kysteiinin ja muiden rikkiyhdisteiden varannot, ja ne pienenevät nopeasti laetriilimyrkytyksessä. Neljänneksi veren analyysi osoittaa, että myrkyllisenä pysynyttä syanidia esiintyy henkilöissä, jotka ovat saaneet myrkytyksen laetriilista tai aprikoosin siemenistä.
Käyttö syövän hoitoon

Amygdaliini eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1830. Vuonna 1945 sitä käytettiin Venäjällä syövän hoitoon, samoin Yhdys­valloissa 1920-luvulla, mutta sitä pidettiin liian myrkyllisenä. 1950-luvulla siitä kehitettiin ja patentoitiin myrkyttömäksi väitetty muoto, joka oli tarkoitettu käytettäväksi lihan säilöntäaineena. Myöhemmin sitä markkinoitiin laetriilin nimellä syövän hoitoon.
Tutkimus on kuitenkin osoittanut sekä amygdaliinin että laetriilin tehottomiksi syövän hoitoon ja lisäksi vaarallisen myrkyllisiksi. Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto FDA kielsikin amygdaliinin ja laetriilin kauppaamisen osa­valtiosta toiseen vuonna 1977. Sen myyjää myös syytettiin huijauksesta. Myöhemmin kuitenkin 27 Yhdysvaltain osavaltiota laillisti niiden käytön omalla alueellaan.
Kun jotkut syöpäpotilaat edelleen halusivat käytettävän amygdaliinia, Yhdysvaltain kansallinen syöpäinstituutti ja FDA tekivät uuden kliinisen kokeen. Sen tehoa syöpä­lääkkeenä ei edelleenkään voitu todentaa.
Aiheesta muualla

Laetrile/Amygdalin information from the National Cancer Institute (USA)
Laetrile treatment for cancer (Arkistoitu – Internet Archive), Cochrane Library
Food and Drug Administration Commissioner's Decision on Laetrile
The Rise and Fall of Laetrile
PubChem: Amygdalin (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Amygdalin (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Amygdalin[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Amygdalin (englanniksi)
ChemBlink: Amygdalin (englanniksi)
Liber Herbarum: Amygdaliinia sisältäviä kasveja
Food Component Database (FooDB): Amygdalin (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Amygdalin (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - amygdalin (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Laetriili (CAS No. 1332-94-1)
Apatiitti (kaupunki)

| Apatiitti (Апатиты) |
| --- | --- |

 vaakuna
 Apatiitin kaupunkipiirikunta Murmanskin alueella, alla itse kaupungin sijainti
 Apatiitti
 Koordinaatit: 67.5673°N, 33.4084°E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Murmanskin alue
Piiri:  Apatiitin kaupunkipiirikunta
Perustettu:  1926
Kaupungiksi:  1966
Hallinto:  
 – Kaupungin päämies:  Leonid Lukitšov
Väkiluku (2010):  59 672
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  184209
Suuntanumero(t):  +7 81555
 
 http://www.apatity-city.ru/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Apatiitti (ven. Апати́ты, Apatity) on Murmanskin alueen toiseksi suurin kaupunki Luoteis-Venäjällä. Noin 63 000 asukkaan kaupunki sijaitsee Kuolan niemimaan länsiosassa Imandrajärven itäpäässä, Hiipinätuntureiden eteläpuolella.
Apatiitti on kaivosteollisuuskaupunki, jonka apatiittikaivokset avattiin vuonna 1929. Kaivosten ympärille kehittyi taajama, josta tuli kaupunki vuonna 1966. Fosfaattilannoitteissa käytettävän apatiitin tuotanto on aiheuttanut pahoja ympäristötuhoja kaupungin ympäristössä. Muurmannin rata kulkee Apatiitin kautta, jossa siitä erkanee haararata Hiipinään. Kaupungin itäpuolella on lentokenttä.
Suurten kaivosteollisuusyksiköiden lisäksi kaupungissa on muun muassa useita Venäjän tiedeakatemian Kuolan tiedekeskuksen laitoksia.
Apatiitin suomalainen ystävyyskunta on Keminmaa.
Apatiitin kaupunkipiirikunta

Apatiitin kaupunki on Apatiitin kaupunkipiirikunnan (ven. Городской округ г. Апатиты с подведомственной территорией) hallinnollinen keskus. Kaupunkipiiri käsittää seuraavat asutuskeskukset:
Apatiitin kaupunki
Tik-Guba (Тик-Губа), Tikolahti
Hiipinän asemakylä, Hibiny (ж.д.ст. Хибины)
| Vuosi | Asukasluku |
| --- | --- |
1939: 4 000
1959: 15 200
1970: 45 600
1979: 62 000
1992: 87 500
2004: 63 700
2005: 63 255
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Apatiitti (kaupunki) Wikimedia Commonsissa
Apatity: Info, News, Photos (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Murmanskin alue |
| --- | --- | --- |
Hallinnollinen keskus: Murmansk
| Piirit |  Kantalahti  Koutero  Kuola  Lovozero  Petsamo  Turja  |  |
| Suljetut alueet |  Aleksandrovsk  Ostrovnoi  Severomorsk  Vidjajevo  Zaozjorsk  |  |
| Kaupungit |  Apatiitti  Gadžijevo  Kantalahti  Kirovsk  Koutero  Kuola  Montšegorsk  Murmansk  Olenegorsk  Ostrovnoi  Poljarnyi  Poljarnyje Zori  Severomorsk  Snežnogorsk  Zaozjorsk  Zapoljarnyi  |  |
| Kaupunkityyppiset taajamat |  Kildinstroi  Molotšnyi  Murmaši  Nikkeli  Parkkina  Revda  Safonovo  Tumannyi  Umba  Ylä-Tuuloma  Zelenoborski  |  |
Anne Suoranta

Anne Suoranta on suomalainen yleisurheiluvalmentaja.
Hän on valmentanut useita suomalaisia pika- ja aitajuoksijoita ja hänen valmennettavansa ovat saavuttaneet useita Suomen mestaruuksia. Vuonna 2010 Suorannan valmennuksessa ollut Hannu Ali-Huokuna juoksi avausosuuden Barcelonan EM-kisoissa miesten 4×100 metrin (39,29) Suomen ennätysjoukkueessa. Suorannan valmennnettaviin kuului myös aitajuoksija Matilda Bogdanoff, Bogdanoff sijoittui naisten 100 m aitajuoksussa sisäratojen MM-kilpailuissa Puolan Sopotissa seitsemänneksitoista. Bogdanoff kilpaili myös Zürichin Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2014.
Suoranta on toiminut muun muassa Suomen Urheiluliiton (SUL) talenttikouluttajana, Eniro-valmentajana, seuratasolla valmennuspäällikkönä sekä erilaisissa valmennustehtävissä.
Suoranta on suorittanut valmentajan ammattitutkinnon Pajulahden urheiluopistolla. Hänen seuransa on HIFK-Friidrott.
Aiheesta muualla

Kotisivu annesuoranta.kuvat.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Kanariansaarten ralli

|  Kanariansaarten ralli |
| --- | --- |
Ensimmäinen tapahtuma:  1977
Viimeisin tapahtuma:  2022
Kanariansaarten ralli vuonna 2019.
Kanariansaarten ralli eli Rally Islas Canarias on vuodesta 1977 lähtien järjestetty rallikilpailu, joka järjestetään Kanariansaarilla.
Kilpailu pidettiin aluksi nimellä Rally El Corte Inglés ja siitä tuli osa Espanjan mestaruussarjaa vuonna 1979. Kilpailun nimeksi vaihdettiin Rally de Canarias vuodelle 2002 ja uudestaan nimelle Rally Islas Canarias vuodelle 2009. Ralli on kuulunut Intercontinental Rally Challenge -sarjaan vuodesta 2010 ja kuuluu rallin EM-sarjaan. Kilpailu tulee mukaan rallin MM-sarjaan vuosiksi 2025 ja 2026.
Voittajat

| Vuosi | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1977 | Medardo Pérez | Juan José Alonso | BMW 2002 Alpina |  |
| 1978 | Medardo Pérez | Juan José Alonso | BMW 2002 Alpina |  |
| 1979 | Marc Etchebers | Christine Etchebers | Porsche Carrera 3.0 |  |
| 1980 | Marc Etchebers | Christine Etchebers | Porsche 911 SC |  |
| 1981 | Benigno Fernández | José Luis Salas | Porsche 911 SC |  |
| 1982 | Eugenio Ortiz | Guillermo Barreras | Renault Turbo |  |
| 1983 | Eugenio Ortiz | Ramón Minguez | Renault 5 Turbo |  |
| 1984 | Terry Kaby | Kevin Gormley | Nissan 240 RS |  |
| 1985 | Carlos Sainz | Antonio Boto | Renault 5 Turbo |  |
| 1986 | Carlos Sainz | Antonio Boto | Renualt Maxi Turbo |  |
| 1987 | Carlos Sainz | Antonio Boto | Ford Sierra RS Cosworth |  |
| 1988 | Carlos Sainz | Luis R. Moya | Ford Sierra RS Cosworth |  |
| 1989 | Carlos Sainz | Luis R. Moya | Toyota Celica Turbo 4WD |  |
| 1990 | Josep Bassas | Antonio Rodríguez | BMW M3 |  |
| 1991 | Frabizio Tabaton | Mauricio Imerito | Lancia Delta Integrale 16 |  |
| 1992 | Piero Liatti | Luciano Tedeschini | Lancia Delta HF Integrale |  |
| 1993 | Gustavo Trelles | Jorge del Bueno | Lancia Delta HF Integrale |  |
| 1994 | Luis Monzón | Nazer Ghunein | Ford Escort RS Cosworth |  |
| 1995 | José M. Ponce | Gaspar León | BMW M3 |  |
| 1996 | José M. Ponce | Gaspar León | Toyota Celica GT Four |  |
| 1997 | Jesús Puras | Carlos del Barrio | Citroën ZX Kit Car |  |
| 1998 | Gilles Panizzi | Hervés Panizzi | Peugeot 306 Maxi Kit Car |  |
| 1999 | Jesús Puras | Marc Martí | Citroën Xsara Kit Car |  |
| 2000 | Jesús Puras | Marc Martí | Citroën Xsara Kit Car |  |
| 2001 | Salvador Cañellas | Alberto Sanchís | SEAT Córdoba WRC Evo 3 |  |
| 2002 | Jesús Puras | Carlos del Barrio | Citroën Xsara Kit Car |  |
| 2003 | Miguel Campos | Carlos Malgahes | Peugeot 206 WRC |  |
| 2004 | Enrique García | Raquel Fernández | Peugeot 206 SS 1600 |  |
| 2005 | Joan Vinyes | Xavi Lorza | Peugeot 206 Súper 1600 |  |
| 2006 | Miguel Fuster | José Medina | Renault Clio Súper 1600 |  |
| 2007 | Miguel Fuster | José Medina | Fiat Punto Súper 2000 |  |
| 2008 | Luis Monzón | José Carlos Déniz | Peugeot 207 Super 2000 |  |
| 2009 | Armide Martín | Alejandro Rodríguez | Mitsubishi Lancer Evo IX |  |
| 2010 | Jan Kopecký | Petr Stary | Škoda Fabia S2000 |  |
| 2011 | Juho Hänninen | Mikko Markkula | Škoda Fabia S2000 |  |
Lähde:
Aiheesta muualla

Viralliset verkkosivut (espanjaksi)
Rally El Corte Inglés / Islas Canarias eWRC-sivustolla (englanniksi)
Yrjö Nikkanen

| Yrjö Nikkanen |
| --- | --- |
 Yrjö Nikkanen noin vuonna 1936.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. joulukuuta 1914 Kanneljärvi
Kuollut: 18. marraskuuta 1985 (70 vuotta) Suoniemi, Nokia
Kansalaisuus:  Suomi
Uran tiedot
Pituus:  182 cm
Laji:  Keihäänheitto
Seura:  Kanneljärven Yritys (–1934) Pölläkkälän Ura (1935–1939) KIF, Helsinki (1940–1945) Eura-Kauttuan Urheilijat (1946–1947) Tampereen Pyrintö (1948) Lielahden Urheilijat, Ylöjärvi
Kilpauran kesto:  1934–1949
Saavutukset
Ennätykset:  78,70 (1938, ME)
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Berliini 1936 | keihäs |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1938 | keihäs |  |
|  Hopeaa | Oslo 1946 | keihäs |  |
Jouko Yrjö Nikkanen (31. joulukuuta 1914 Kanneljärvi – 18. marraskuuta 1985 Suoniemi, Nokia) oli suomalainen keihäänheittäjä ja olympiamitalisti. Vuoden 1938 aikana Nikkanen paransi kahdesti keihäänheiton maailmanennätystä. Jälkimmäinen ennätys kesti 14 vuotta 11 kuukautta (elokuuhun 1953). Juho Yli-Hukkala kertoo ennätysheiton syntyneen koivukeihäällä, joka katkesi ilmassa.
Timo Sandberg on kirjoittanut 1960-luvun metsätyömiehistä kertovaan romaaniinsa Elämänluukku vuodelta 2009 Ykä Nikkanen -nimisen sivuhenkilön. Tämä perustunee tosiasioihin. Veikko Vuontisjärven ja Sulo Raiskion Osaran aukeat -teos mainitsee Nikkasen toimineen savotoilla ”lentojätkänä” Posiolla ja Pudasjärvellä viitisentoista vuotta avioeronsa jälkeen.
Saavutuksia

Olympiahopeaa Berliini 1936 (keihäänheitto, tulos 70,77 m)
Kaksi maailmanennätystä: 25. elokuuta 1938 Kymissä 77,87 ja 16. lokakuuta 1938 Kotkassa 78,70
EM-hopeaa Pariisi 1938 ja Oslo 1946
SM-kultaa 1936, 1937, 1938, 1939, 1943, 1946
SM-hopeaa 1940, 1942, 1945
Tony Todd

| Tony Todd |
| --- | --- |
 Tony Todd vuonna 2017.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anthony Tiran Todd
Syntynyt: 4. joulukuuta 1954 Washington, D.C., Yhdysvallat
Kuollut: 6. marraskuuta 2024 (69 vuotta) Marina Del Rey, Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä, tuottaja, ääninäyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1986–2024
Merkittävät roolit:  Candyman
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Anthony Tiran "Tony" Todd (4. joulukuuta 1954 – 6. marraskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnettiin parhaiten roolistaan 1990-luvun kauhuelokuvaklassikossa Candyman (1992). Hän esiintyi myös menestyneissä elokuvissa Platoon – nuoret sotilaat (1986), The Crow (1994), The Rock – paluu helvettiin (1996) ja Final Destination – viimeinen määränpää (2000). 40-vuotisen uransa aikana Todd esiintyi yli 240 elokuvassa tai tv-sarjassa – esimerkiksi Salaisissa kansioissa, Ihmemies MacGyverissa, Matlockissa ja Beverly Hills 90120:ssa. Todd teki rooleja myös ääninäyttelijänä.
Valikoitu filmografia > Elokuvat

Platoon – nuoret sotilaat (1986)
Night of the Living Dead (1990)
Candyman (1992)
The Rock – paluu helvettiin (1996)
Final Destination – viimeinen määränpää (2000)
Final Destination – viimeinen määränpää 2 (2003)
Final Destination – viimeinen määränpää 3 (2006)
Hatchet (2006)
The Man from Earth (2007)
Transformers: Kaatuneiden kosto (äänirooli, 2009)
Final Destination 5 (2010)
Hatchet II (2010)
Candyman (2021)
Valikoitu filmografia > Televisiosarjat

Star Trek – uusi sukupolvi (1990–1991)
Star Trek: Deep Space Nine (1996)
Chuck (2007–2008, 2011)
Transformers: Prime (äänirooli, 2012)
Valikoitu filmografia > Videopelit

Half-Life 2: Episode Two (äänirooli, 2007)
Marvel Super Hero Squad Online (äänirooli, 2011)
Call of Duty: Black Ops II (äänirooli ja liikekaappaus, 2012)
Indiana Jones and the Great Circle (liikekaappaus, 2024)