stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saint-Louis (järvi)

| Saint-Louis |
| --- | --- |

Valtiot:   Kanada
Paikkakunta:  Quebec
Koordinaatit:  45°24′05″N, 73°48′51″W
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Saint Lawrence
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  19  m 
Pituus:  23  km
Leveys:  6,5  km 
Pinta-ala:  148 km² 
Tilavuus:  0,5 km³ 
Keskisyvyys:  3 m 
Suurin syvyys:  28  m 
Keskivirtaama:  8 400 m³/s (MQ) 
 fiSaint-Louis 
Saint-Louis on Saint Lawrence -jokeen kuuluva matala järvi Montréalin esikaupunkialueella Québecissä. Se on 23 kilometriä pitkä ja 6,5 kilometriä leveä ja keskimäärin 3 metriä syvä. Järveen laskee kaksi suurta vesistöä: etelästä Suurten järvien vihertävät vedet ja pohjoisesta Ottawajoen ruskeat vedet. Vedenpinnan korkeus ja virtaus vaihtelevat järvessä suhteellisen vähän, sillä sen yläjuoksulla sijaitsee useita vesivoimalaitoksia. Ottawajoen tulviessa vedenpinta voi kuitenkin kohota keskimäärin 80 senttimetriä.
Suurkaupungin läheisyys näkyy selvästi Saint-Louis’n ympäristössä: Montréalin esikaupunkialue ulottuu järven pohjoisrannalle ja sen lounaisreunalla sijaitsevalla Beauharnois’n teollisuusalueella on metalli- ja kemiantehtaita. Tehtaiden päästöt vesistöön ovat huomattavia, ja niiden läheisyydessä järvenpohjasta on löytynyt suuria pitoisuuksia PAH-yhdisteitä ja elohopeaa. Tästä huolimatta järvessä tavataan lähes 80 kalalajia, ja se on tärkeä levähdysalue monille vesilinnuille.
STS-Invest

STS-Invest Oy oli arvopapereihin erikoistunut pörssiyhtiö. Yhtiö oli listattu Helsingin pörssiin vuosina 1987–1991.
Yhtiö oli suomalaisen työväenliikkeen ensimmäinen pörssiyhtiö. Sen perusti suomalainen Sijoitus-Kantava Oy.
STS-Investin suurimmat omistajat vuonna 1990 olivat Työväen Opintorahasto, Nobiscum, Sijoitus-Kantava ja STS-Pankki.
STS-Invest fuusioitiin STS-Pankkiin samassa yhteydessä, kun STS-Pankki listautui pörssiin vuonna 1991. STS-Investin osakkeenomistajille järjestettiin vaihtotarjous, jossa osakkeet sai vaihtaa STS-Pankin osakkeisiin.
Saint-Lazaren metroasema

48.875556°N, 2.326111°E
| Saint-Lazare |
| --- | --- |
 Linjan 14 laiturit
 Pariisin metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  3, 12, 13, 14
Sijainti:  8. arrondissementti
Paikkakunta:  Pariisi
Avattu:  19. lokakuuta 1904
Aiheesta muualla
 Aiheesta Wikimedia Commonsissa 
Saint-Lazare on Pariisin metron asema. Sitä käyttävät linjat 3, 12, 13 ja 14. Linja sijaitsee Pariisin 8. ja 9. arrondissementin rajalla. Linjalta on vaihtomahdollisuus RER-kaupunkijunaan. Linja otettiin käyttöön 19. lokakuuta 1904 linjalla 3, 5. marraskuuta 1910 linjalla 12, 26. helmikuuta 1911 linjalla 13 ja 16. joulukuuta 2003 linjalla 14.
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Europe (en) ▷ Pont de Levallois - Bécon (en) |  |  Linja 3 |  | Havre - Caumartin (en) ▷ Gallieni (en) |
| Madeleine (en) ▷ Mairie d'Issy (en) |  |  Linja 12 |  | Trinité - d'Estienne d'Orves (en) ▷ Mairie d'Aubervilliers (en) |
| Miromesnil (en) ▷ Châtillon - Montrouge (en) |  |  Linja 13 |  | Liège (en) ▷ Les Courtilles (en) / Saint-Denis - Université (en) |
| Pont Cardinet ▷ Saint-Denis Pleyel (en) (käännä suomeksi) |  |  Linja 14 |  | Madeleine (en) ▷ Aéroport d’Orlyn metroasema |
muokkaa wikidataa
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Salibandyn SM-sarja 1989–1990

Kausi 1989–1990 oli järjestyksessään salibandyliigan neljäs kausi. Sarjaa kutsuttiin tuolloin nimellä SM-sarja.
Naiset

Naisten sarjaan osallistui neljä joukkuetta: BET Jyväskylästä, Kipinä Hämeenlinnasta, sekä S.C. Dalmac ja Ylhäs Helsingistä. Sarja pelattiin kaksinkertaisena kahdessa osaturnauksessa, joista ensimmäinen järjestettiin Uudessakaupungissa 20. tammikuuta 1990 ja toinen Hämeenlinnassa 7. huhtikuuta. Suomen-mestaruuden voitti S.C. Dalmac. Toiseksi sijoittui edelliskauden mestari BET, kolmanneksi Ylhäs ja neljänneksi Kipinä.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Naisten runkosarja 1989–1990
| # | Joukkue | O | V | T | H | + | - | +/- | P |
| 1 | S.C. Dalmac | 6 | 4 | 2 | 0 | 14 | 7 | 7 | 10 |
| 2 | BET | 6 | 1 | 4 | 1 | 8 | 8 | 0 | 6 |
| 3 | Ylhäs | 6 | 1 | 2 | 3 | 10 | 12 | -2 | 4 |
| 4 | Kipinä | 6 | 1 | 2 | 3 | 5 | 10 | -5 | 4 |
O = ottelut, V = voitot, T = tasapelit, H = häviöt, + = tehdyt maalit, - = päästetyt maalit, P = pisteet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Naisten runkosarjan pistepörssi 1989–1990
| # | Pelaaja | Joukkue | O | M | S | P |
| 1 | Tina Lindberg | Ylhäs |  | 2 | 3 | 5 |
| 2 | Janina Koppinen | S.C. Dalmac |  | 4 | 0 | 4 |
| 3 | Minna Nisula | Kipinä |  | 4 | 0 | 4 |
| 4 | Satu Kesti | Ylhäs |  | 3 | 1 | 4 |
| 5 | Pipa Lukkari | S.C. Dalmac |  | 3 | 1 | 4 |
| 6 | Heli Huhtanen | S.C. Dalmac |  | 2 | 1 | 3 |
| 7 | Pauliina Jurvainen | S.C. Dalmac |  | 2 | 1 | 3 |
| 8 | Pirkko Kilpeläinen | BET |  | 2 | 1 | 3 |
| 9 | Anna-Lea Rantala | BET |  | 2 | 1 | 3 |
| 10 | Marja-Sisko Luode | BET |  | 1 | 2 | 3 |
O = ottelut, M = maalit, S = syötöt, P = pisteet
Aiheesta muualla

Miesten salibandyliiga (Arkistoitu – Internet Archive)
Naisten salibandyliiga (Arkistoitu – Internet Archive)
Preludit (Chopin)

Chopinin preludit ovat Frédéric Chopinin soolopianolle säveltämiä preludeja. Varsinaisesti siihen kuuluvat vain opuksen 28 preludit, kaksi muuta preludia Chopin sävelsi erikseen. Ennen romantiikkaa preludi oli yleensä vain "lämmittelykappale". 1800-luvulla preludi miellettiin pikkukappaleeksi, improvisaatioksi kesken konsertin. Chopin kuitenkin muutti tämän käsityksen säveltämällä kahdenkymmenen neljän preludin sarjan, jossa duuri ja molli vaihtelee rinnakkaissävellajeissa järjestyksessä C-duuri, a-molli, G-duuri, e-molli jne., jolloin kappaleet täydentävät toisiaan. Kokoelma on omistettu Camille Pleyelille, jonka ansiosta Chopin sai nämä preludit sävellettyä.
Chopinin 24 preludia on myös kunnianosoitus säveltäjän esikuvalle Johann Sebastian Bachille. Kuten Bachin kaksi kokoelmaa Das wohltemperierte Klavier (48 preludia ja fuugaa), myös Chopinin preludeja on yksi jokaisessa sävellajissa. Bachin kokoelmien sävellajit tosin vaihtelivat kromaattisesti, Chopinilla kvinttiympyrän mukaan. Preludikokoelma op. 28 on hyvin arvostettu nykyäänkin, ja sitä soitetaan paljon.[lähde? ] Preludit 4 ja 6 olivat Chopinin surumarssin ohella ainoat hänen omat sävellyksensä, jotka soitettiin hänen hautajaisissaan.
Rakenne

Preludit ovat järjestyksessä:
C-duuri Agitato
a-molli Lento
G-duuri Vivace
e-molli Largo
D-duuri Molto allegro
h-molli Lento Assai
A-duuri Andantino
fis-molli Molto Agitato
E-duuri Largo
cis-molli Molto Allegro
H-duuri Vivace
gis-molli Presto
Fis-duuri Lento
es-molli Allegro
Des-duuri Sostenuto
b-molli Presto con Fuoco
As-duuri Allegretto
f-molli Molto allegro
Es-duuri Vivace
c-molli Largo
B-duuri Cantabile
g-molli Molto Agitato
F-duuri Moderato
d-molli Allegro Appassionato
Kaksi muuta preludia:
Preludi op. 45 cis-molli Sostenuto "A Mademoiselle la Princesse Elisabeth Czernicheff"
Preludi As-duuri Presto con leggierezza "A mon ami Pierre Wolff"
Rakenne > Preludi 1

Preludi 1 on näyte Chopinin loistavasta kyvystä koristella vaatimatontakin teemaa lisä-äänillä ja monimutkaisilla rytmeillä. Idea jatkuu koko kappaleen ajan samanlaisena, kuin nuottiesimerkissä.
Preludi on lyhyt, nopeasti soitettuna vain noin 30 sekuntia.
Rakenne > Preludi 2

Preludi 2 on lähes täysin vastakohta riemuisalle alulle. Sama säestyskuvio toistuu koko kappaleen ajan, ja melodiakaan ei ole varsin monimutkainen. Oikea saa vielä lopussa oman parin tahdin mittaisen soolonsa.
Rakenne > Preludi 3

Kolmas preludi on vaikea lähinnä vasemmalle kädelle. Tempo on kova, ja samaa säestyskuviota pitäisi jaksaa soittaa koko kappaleen ajan. Viimeisissä tahdeissa oikeakin alkaa soittaa samaa säestyskuviota, ja loppu onkin loistelias.
Rakenne > Preludi 4

Preludi 4 on hieman samantapainen kuin 2. Siinäkin vasen soittaa samantyyppistä säestyskuviota, joka laskee yhä alemmas vähän kerrallaan. Oikean melodia on yksinkertaisen kaunis. Prelude no. 4 (Arkistoitu – Internet Archive)
Rakenne > Preludi 5

Viides preludi koostuu teemasta ja sitä ympäröivästä sävelkudoksesta ja nämä molemmat yhdessä on melko vaikea soittaa. Pedaalitekniikkakin vaatii harjoittelua. Kuten muissakin preludeissa, idea ei muutu mihinkään.
Rakenne > Preludi 6

Kuudennessa preludissa melodia on vasemmalla, oikea soittaa aina kyseistä sointua, mutta vaan kahdessa osassa. Hieman ennen loppua vasen muuttaa tyyliään hiukan, mutta suurta eroa ei ole. Kappale ei ole läpeensä surullinen, mutta suurin osa on mollia.
Rakenne > Preludi 7

Numero 7 on rauhallinen A-duuri-andantino, joka voisi yhtä hyvin olla vaikka oma teoksensa. Melodiaa on koristeltu erilaisilla intervalleilla. Kappaleen ainoa vaikeus (jos sekään) on kerran esiintyvä viiden sävelen sointu oikeassa kädessä, kaksi alinta ääntä pitää ottaa peukalolla, ellei ole erittäin iso käsi.
Rakenne > Preludi 8

Kahdeksas preludi on yksi kokoelman vaikeimpia. Se ei välttämättä mene virtuoosiltakaan. Tempo on melko korkea ja melodia on helppo, mutta 32-osat ja kappaleen suuri pituus luovat haastetta kappaleeseen.
Rakenne > Preludi 9

Numero 9:ssä tyyli pysyy koko ajan samana, trioleista pitää saada ylä-ääni esiin. Kappaleen keskiosassa on huippukohta, "fortissimo", jonka jälkeen tunnelma rauhoittuu, mutta loppusoinnuissa on jälleen fortissimo. Tämä ei ole kovin vaikea kokeneemmalle pianistille, mutta ylä-äänen esiinsaaminen vaatii jo sorminäppäryyttä. Prelude no. 9 (Arkistoitu – Internet Archive)
Rakenne > Preludi 10

Numero 10 on nopea, jossa vasen soittaa koko ajan arpeggio-sointuja ja oikea laskeutuvaa melodiaa, parin nopean tahdin jälkeen on aina kohta, jossa tunnelma rauhoittuu (kts. nuottiesimerkki). Tämä on yksi kokoelman lyhyimmistä preludeista.
Rakenne > Preludi 11

Myös 11. preludissa teemaa ympäröi vahva sävelkudos. Se on huomattavasti iloisempi kuin äskeinen preludi. Chopinimaiset korukuviot tuovat pirteyttä melodiaan.
Rakenne > Preludi 12

12. preludi on nopea ja ärhäkkä, jossa vasemman lisäksi säestyksestä huolehtii myös oikea itse. Sen lisäksi oikean vastuulla on myös erittäin nopea kromaattinen nousu. Preludi on lisäksi erittäin pitkä, sisältäen väliosan. Idea on hieman samanlainen kuin numero kuudessa.
Rakenne > Preludi 13

13. preludi on sikäli poikkeuksellinen, että siinä idea ei pysykään koko ajan samana. Alussa oikea soittaa melodiaa sointuina, väliosassa se säestää ja soittaa yksinkertaisempaa melodiaa.
Rakenne > Preludi 14

Preludi 14 on trioleista koostuva es-molli-vuodatus. Melodia kulkee vuorotellen alemman äänen kanssa, ja sama idea toistuu koko kappaleen ajan. Joka toisella äänellä on korko. Kappale on nopea ja lyhyt, ja vaikea soittaa.
Preludit 13 ja 14 poikkeavat sarjasta sikäli, että preludi 13 on Fis-duurissa, mutta preludi 14 es-mollissa eivätkä näin ollen ole rinnakkaissävellajeissa. Varsinaisen rinnakkaissävellajisarjan kokoonpanoon preludin 14 olisi oltava dis-mollissa.
Rakenne > Preludi 15

Viidestoista preludi, lisänimeltään "Raindrop" eli "Pisarapreludi", on kokoelman pisin ja melodisin teos. Teoksen voidaan katsoa olevan ABACCDA-muotoinen, alkuteeman jälkeen on vuorossa As-duuri-väliosa, jonka jälkeen palataan jälleen takaisin alkuun. Sitten vuorossa on as-molli-väliosa, jossa oikea toistaa aluksi pelkkää as-säveltä, ja vasen soittaa melodiaa soinnuilla. Oikealla tulevat mukaan oktaavit, ja lopuksi on huippukohta, jossa molemmat soittavat oktaaveja, ja soinnut ovat samanaikaisesti oikealla. Sama toistuu lähes identtisenä uudelleen, lukuun ottamatta siirtymää D-osaan. Se on epätoivoa cis-mollissa, joka toistuu kahtena eri "versiona", jälkimmäisessä on siirtymä takaisin A-osaan. A-osa ei itse asiassa ehdi toistua kokonaan, vaan puolessavälissä sitä tulee kahden tahdin mittainen siirtymä, joka johdattaa loppusointuihin. Tämä on varmastikin kokoelman kuuluisin preludi.
Rakenne > Preludi 16

Kuudennessatoista preludissa on 6 aggressiivista sointua alussa, sen jälkeen lähtee varsinainen teema, eli juoksutus, joka jatkuu koko ajan vasemman säestyksellä.
Rakenne > Preludi 17

Preludi 17 on keskivaikea, vaikeutena on lähinnä saada melodia esiin isosta kasasta säveliä. Tunnelma on koko ajan rauhallinen, lukuun ottamatta väliosaa, joka on kyllä sekin erittäin iloinen. Teos on yksi kokoelman pisimpiä, mutta myös kauneimpia. Tämä oli muun muassa Clara Schumannin lempipreludi.
Rakenne > Preludi 18

Preludi 18 on erittäin epänormaali romantiikan aikakauden teos. Oikea esittelee epätyypillistä melodiaa vasemman soittaessa aina pari sointua väliin. Sen jälkeen oikea ja vasen lähtevät yhdessä kiipeämään samantyyppistä asteikkoa ylöspäin. Sama toistuu useamman kerran. Lopussa pitkä trilli ja nopeat staccato-triolit tuovat virtuoosisuutta loppuun, jos sitä ei kappaleen aikana tarpeeksi ole ollut. Tämä on myös yksi kokoelman vaikeimmista kappaleista.
Rakenne > Preludi 19

19. Preludi on sydämellinen ja kaunis, joskin erittäin vaikea. Nopeista trioleista pitää saada ylä-ääni esiin. Se on kaiken lisäksi vielä yksi pisimmistä.
Rakenne > Preludi 20

Preludi 20 "Surumarssi" on erittäin surullinen ja ehkä masentavakin. Kappaleessa on ainoastaan 13 tahtia, mutta se on hyvin pitkä. Ensimmäiset 4 tahtia on teeman esittelyä, seuraavat 4 surullista sivuteemaa ja sitä seuraavat 4 äskeisen kertaamista, tällä kertaa vain pianissimossa. Viimeinen tahti on loppusointua varten.
Rakenne > Preludi 21

21. Preludi koostuu oikean käden melodiasta ja vasemman käden hieman erikoisesta säestyskuviosta. Teoksessa on väliosa, joskaan ei kovin pitkä, ja melko iloinen. Tempo on kohtalainen, eikä koe suuria vaihteluita.
Rakenne > Preludi 22

Seuraava preludi onkin musertava 22 g-mollissa. Vasen käsi soittaa oktaaveilla kohtalaisen vaikeaa melodiaa, ja oikea säestää lähes ärsyttävillä soinnuilla. Teosta on myös kutsuttu nimellä "Kärsimätön", ja sellaisen mielikuvan teosta kuunnellessaan saakin. Kuin pieni lapsi, joka ei malta odottaa jouluaattoa.
Rakenne > Preludi 23

Preludi 23. on erittäin herttainen. Se on rauhallisuudestaan huolimatta teknisesti vaikea, juoksutus kulkee juuri niin, ettei sitä ilman sormijärjestyksen vaihtoa saa menemään. Aluksi teema esitellään F-duurissa, sitten C-duurissa, sitten oktaavia korkeammalta F-duurissa. Sen jälkeen tulee väliosa, joka johdattaa teeman jälleen F-duuriin, tällä kertaa kaksi oktaavia korkeammalta kuin alussa.
Rakenne > Preludi 24

Viimeinen preludi on kokoelman op. 28 huipennus. Siinä vasen käsi soittaa toistuvasti viiden sävelen säestyskuviota, oikean soittaessa aggressiivista melodiaa. Tämä kaikki toistuu monessa eri sävellajissa, nopea juoksutus johdattaa aina seuraavaan sävellajiin. Siirtyminen c-molliin on jo lopun alkua. Pienen kehittelyn jälkeen ollaan taas d-mollissa, tällä kertaa oikea käsi soittaa melodian oktaaveina. Ennen loppua on valtava kromaattinen terssijuoksutus, joka koostuu 16-osa-trioleista, ja on virtuooseillekin kova paikka. Loppuun mennään d-molli-tunnelmissa, ja koko preludikokoelma päättyy ytimekkäästi kolmeen peräkkäiseen alimpaan d-nuottiin, mitä flyygelistä saa.
Rakenne > Preludi opus 45

Preludi cis-molli, op. 45, on sävelletty erikseen kokoelma op. 28:sta, ja on omistettu prinsessa Elisabeth Czernicheffille. Chopin ei alun perin tiennyt, miten hänen nimensä kirjoitetaan. Teos on melko rauhallinen, lukuun ottamatta nopeaa väliosaa, Cadenzaa.
Rakenne > Preludi 26

Preludi 26:lla ei ole opusnumeroa, mutta se on omistettu Pierre Wolffille. Se on erittäin nopea, ja on melkein pelkkää murrettua As-duuria. Lopussa alkuteema kertautuu vielä uudestaan oktaavia korkeammalta.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1992–1993

Saksan jalkapallon 1. Bundesliigan kausi 1992–1993 oli järjestyksessään 30. maan korkeimman sarjatason, 1. Bundesliigan, kausi. Se alkoi 15. elokuuta 1992.
Nousijoina kauden aloittivat SC Freiburg, MSV Duisburg ja VfB Leipzig.
Mestaruuden voitti Werder Bremen. Bundesliigasta putosivat VfL Bochum, KFC Uerdingen 05 ja 1. FC Saarbrücken.
Sarjataulukko

| --- | --- |
: Osallistumisoikeus Mestarien liigaan
: Osallistumisoikeus UEAF Cupiin
: Osallistumisoikeus Cup-voittajien cupiin
: Putosi 2. Bundesliigaan
| # | Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Maaliero | Pst |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Werder Bremen | 34 | 19 | 10 | 5 | 63:30 | +33 | 48 |
| 2. | FC Bayern München | 34 | 18 | 11 | 5 | 74:45 | +29 | 47 |
| 3. | Eintracht Frankfurt | 34 | 15 | 12 | 7 | 56:39 | +17 | 42 |
| 4. | Borussia Dortmund | 34 | 18 | 5 | 11 | 61:43 | +18 | 41 |
| 5. | Bayer 04 Leverkusen | 34 | 14 | 12 | 8 | 64:45 | +19 | 40 |
| 6. | Karlsruher SC | 34 | 14 | 11 | 9 | 60:54 | +6 | 39 |
| 7. | VfB Stuttgart (M) | 34 | 12 | 12 | 10 | 56:50 | +6 | 36 |
| 8. | 1. FC Kaiserslautern | 34 | 13 | 9 | 12 | 50:40 | +10 | 35 |
| 9. | Borussia Mönchengladbach | 34 | 13 | 9 | 12 | 59:59 | 0 | 35 |
| 10. | FC Schalke 04 | 34 | 11 | 12 | 11 | 42:43 | –1 | 34 |
| 11. | Hamburger SV | 34 | 8 | 15 | 11 | 42:44 | –2 | 31 |
| 12. | 1. FC Köln | 34 | 12 | 4 | 18 | 41:51 | –10 | 28 |
| 13. | 1. FC Nürnberg | 34 | 10 | 8 | 16 | 30:47 | –17 | 28 |
| 14. | SG Wattenscheid 09 | 34 | 10 | 8 | 16 | 46:67 | –21 | 28 |
| 15. | Dynamo Dresden | 34 | 7 | 13 | 14 | 32:49 | –17 | 27 |
| 16. | VfL Bochum | 34 | 8 | 10 | 16 | 45:52 | –7 | 26 |
| 17. | Bayer 05 Uerdingen (A) | 34 | 7 | 10 | 17 | 35:64 | –29 | 24 |
| 18. | 1. FC Saarbrücken (A) | 34 | 5 | 13 | 16 | 37:71 | –34 | 23 |
Parhaat maalintekijät

| # | Pelaaja | Seura | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ulf Kirsten | Bayer 04 Leverkusen | 20 |
|  |  Tony Yeboah | Eintracht Frankfurt | 20 |
| 3 |  Wynton Rufer | Werder Bremen | 17 |
| 4 |  Stéphane Chapuisat | Borussia Dortmund | 15 |
| 5 |  Andreas Thom | Bayer 04 Leverkusen | 13 |
|  |  Fritz Walter | VfB Stuttgart | 13 |
|  |  Uwe Wegmann | VfL Bochum | 13 |
Aiheesta muualla

RSSSF tilastot (englanniksi)
Saksan jalkapallon 1. Bundesliigan kaudet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1960-luku |  |  |  | 1963–1964 | 1964–1965 | 1965–1966 | 1966–1967 | 1967–1968 | 1968–1969 | 1969–1970 |
| 1970-luku | 1970–1971 | 1971–1972 | 1972–1973 | 1973–1974 | 1974–1975 | 1975–1976 | 1976–1977 | 1977–1978 | 1978–1979 | 1979–1980 |
| 1980-luku | 1980–1981 | 1981–1982 | 1982–1983 | 1983–1984 | 1984–1985 | 1985–1986 | 1986–1987 | 1987–1988 | 1988–1989 | 1989–1990 |
| 1990-luku | 1990–1991 | 1991–1992 | 1992–1993 | 1993–1994 | 1994–1995 | 1995–1996 | 1996–1997 | 1997–1998 | 1998–1999 | 1999–2000 |
| 2000-luku | 2000–2001 | 2001–2002 | 2002–2003 | 2003–2004 | 2004–2005 | 2005–2006 | 2006–2007 | 2007–2008 | 2008–2009 | 2009–2010 |
| 2010-luku | 2010–2011 | 2011–2012 | 2012–2013 | 2013–2014 | 2014–2015 | 2015–2016 | 2016–2017 | 2017–2018 | 2018–2019 | 2019–2020 |
| 2020-luku | 2020–2021 | 2021–2022 |  |  |  |  |  |  |  |  |
Santa Claus Lane

| Santa Claus Lane Hilary Duff |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2002
 Julkaistu: 15. lokakuuta 2002
 Tuottaja(t): Alain Bertoni, Chico Bennett, Matthew Gerrard, Chris Hamm, Charlton Pettus, Charlie Midnight, Denny Weston, Jr.
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 33.29
 Levy-yhtiö: Buena Vista
Hilary Duffin muut julkaisut
|   | Santa Claus Lane 2002 | Metamorphosis 2003 |
Singlet albumilta Santa Claus Lane
 ”Santa Claus Lane” Julkaistu: 2. joulukuuta 2002  ”Tell Me a Story” Julkaistu: 2. joulukuuta 2002
Santa Claus Lane on Hilary Duffin ensimmäinen albumi, joka julkaistiin 15. lokakuuta 2002.
Kappaleet

Santa Claus Lane – 2.42
Santa Claus is Coming to Town – 3.36
I Heard Santa on the Radio (Christina Milianin kanssa) – 4.02
Jingle Bell Rock – 2.47
When the Snow Comes Down in Tinseltown – 3.18
Sleigh Ride – 3.04
Tell Me a Story (Lil' Romeon kanssa) – 3.40
Last Christmas – 4.11
Same Old Christmas (feat. Haylie Duff) – 3.17
Wonderful Christmastime – 2.53
Santa Maria (saari)

Santa Maria
Kylä Santa Marialla
| --- | --- |
Sijainti:  Vila do Porto Azorit Portugali
Merialue:  Atlantti
Korkein kohta:  Pico Alto, 590 m
Pinta-ala:  97,18 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  5 552
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Santa Maria on saari Azoreilla. Se on Azorien eteläisin ja kolmanneksi pienin saari.
Diogo Silves löysi Santa Marian 1427.  Saaren pinta-ala on 97,18 km² ja väkiluku kuudentuhannen paikkeilla.
Santa Marialla on yksi kunta, Vila do Porto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santa Maria (saari) Wikimedia Commonsissa
Salibandyn SM-sarja 1986–1987

Pekka Mukkalan saatekirje Salibandyn SM-sarjaseuroille kesällä 1987
Kausi 1986–1987 oli salibandyliigan historian ensimmäinen kausi, jolloin miehet pelasivat Suomen-mestaruudesta. Sarjasta käytettiin tuolloin nimitystä miesten mestaruussarja. Naiset pelasivat ensimmäisen kerran mestaruudesta vasta kaudella 1988–1989.
Ensimmäinen SM-sarjakausi oli äärimmäisen tiukka. Mestaruuden voitti Manse United ennen S.C. Dalmacia. Kolmanneksi sijoittui RuRu.  Mestaruus ratkesi viimeisessä ManU:n ja Dalmacin 0-0 päättyneessä ottelussa. Sarjataulukko ja pistepörssi perustuvat liiton toiminnasta tuolloin vastanneen Pekka Mukkalan joukkueille lähettämään kirjeeseen.
Sarjasta putosivat Bolla Bolla, Helsingin Yliopiston uimaseura (HyUS) ja SaPa. Sarjapaikkansa säilyttänyt TDK-Team ei osallistunut sarjaan enää seuraavalla kaudella (1987–1988), ja sarjaa pelattiin vain kahdeksan joukkueen voimin.
Kauden 1986–1987 Sarjataulukko

|  | O | V | T | H | TM | PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ManU | 18 | 13 | 4 | 1 | 57 | 10 | 30 |
| SC Dalmac | 18 | 12 | 5 | 1 | 46 | 10 | 29 |
| Ruunien Ruunat | 18 | 13 | 3 | 2 | 49 | 17 | 29 |
| Synkkä Uhma | 18 | 8 | 5 | 5 | 33 | 16 | 21 |
| Turbon Pallo | 18 | 9 | 2 | 7 | 48 | 29 | 20 |
| Ylhäs | 18 | 5 | 5 | 8 | 24 | 34 | 15 |
| TDK-Team | 18 | 5 | 3 | 10 | 27 | 48 | 13 |
| BollaBolla | 18 | 3 | 4 | 11 | 14 | 48 | 10 |
| SaPa | 18 | 3 | 3 | 12 | 17 | 59 | 9 |
| Helsingin Yliopiston US | 18 | 2 | 0 | 15 | 18 | 62 | 4 |
Kauden 1986-1987 Pistepörssi, 20 ensimmäistä

| Sija | Nimi | Joukkue | M | S | P | J |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Antti Tuominen | RuRu | 18 | 10 | 28 | 2 |
| 2 | Heikki Vienola | Dalmac | 11 | 9 | 20 | 12 |
| 3 | Orjo Kolu | Turbon Pallo | 13 | 6 | 19 | 2 |
| 4 | Vesa Rinne | ManU | 10 | 5 | 15 | 2 |
| 5 | Ari Kaperi | Turbon Pallo | 10 | 4 | 14 | 0 |
| 6 | Pekka Loikkanen | ManU | 9 | 5 | 14 | 0 |
| 7 | Jari Pajunen | ManU | 12 | 1 | 13 | 2 |
| 8 | Jarmo Perttilä | Dalmac | 11 | 2 | 13 | 0 |
| 9 | Sakari Uutela | ManU | 5 | 5 | 10 | 0 |
| 10 | Olli Vanne | Dalmac | 4 | 6 | 10 | 0 |
| 11 | Juha Merta | Turbon Pallo | 8 | 1 | 9 | 0 |
| 12 | Isto Mikkonen | Synkkä Uhma | 7 | 2 | 9 | 0 |
| 13 | Vesa Harjunpää | Synkkä Uhma | 7 | 2 | 9 | 0 |
| 14 | Jari Piekkala | Dalmac | 4 | 5 | 9 | 2 |
| 15 | Sami Mynttinen | Synkkä Uhma | 7 | 1 | 8 | 0 |
| 16 | Ari Liettilä | Turbon Pallo | 6 | 2 | 8 | 0 |
| 17 | Matti Muurimäki | TDK-Team | 6 | 2 | 8 | 2 |
| 18 | Timo Jantunen | ManU | 5 | 3 | 8 | 2 |
| 19 | Jukka Parviainen | Turbon Pallo | 3 | 5 | 8 | 0 |
| 20 | Jouko Rantanen | RuRu | 6 | 1 | 7 | 0 |
Salibandyn I SM-sarjakauden 1986-1987 sarjataulukko, joka on ilmeisesti kadonnut salibandyliiton arkistosta, Manse Unitedin arkisto
Salibandyn SM-sarjan kauden 1986-1987 pistepörssi, sivu 1, Pistepörssi on ilmeisesti myös kadonnut salibandyliiton arkistosta, Manse Unitedin arkisto.