stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Boštjan Kline

Boštjan Kline (s. 9. maaliskuuta 1991) on slovenialainen alppihiihtäjä. Hän edustaa SK Branik Maribor -seuraa.
Kline sai nuorten MM-kilpailuissa pronssia syöksylaskussa Megevessä 2010. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa Crans Montanassa 2011. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli syöksylaskussa seitsemäs ja Pyeongchangin olympialaisissa 2018 supersuurpujottelussa kymmenes. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui syöksylaskussa 15:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui syöksylaskussa kymmenenneksi ja supersuurpujottelussa 20:nneksi.
Kline kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Val d’Isèren alppiyhdistetyssä joulukuussa 2009. Hän sai ensimmäiset maailmancup-pisteensä oltuaan Lenzerheiden maailmancupin finaalitapahtumassa 2011 syöksylaskussa 15:s. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa tammikuussa 2016. Tätä ennen hän oli ollut maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan 13:s Santa Caterinan syöksylaskussa joulukuussa 2014. Hän oli kaudella 2015–2016 toinen myös Hinterstoderin supersuurpujottelussa. Ensimmäisen maailmancupvoittonsa hän saavutti Kvitfjellin syöksylaskussa 24. helmikuuta 2017.
Aarne Pelkonen (voimistelija)

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten voimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tukholma 1912 | joukkuevoimistelu,vapaa järjestelmä |  |
Aarne Eliel Tellervo Pelkonen (24. marraskuuta 1891 Jaakkima, Suomen suuriruhtinaskunta – 6. marraskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen voimistelija, joka kuului Suomen joukkueeseen sen saavuttaessa joukkuevoimistelun vapaan järjestelmän olympiahopeaa Tukholmasta 1912.
Pelkonen suoritti voimistelunopettajan tutkinnon vuonna 1914. Hän osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa. Vuonna 1918 hänet ylennettiin reservin luutnantiksi. Sodan jälkeen hän toimi muun muassa Laihialla kunnanlääkärinä sekä sai Helsingin yliopiston kirurgian dosentuurin 1938.lähde?
Andreas Stjernen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Andreas Stjernen vuonna 2010. |  Andreas Stjernen vuonna 2010. |  Andreas Stjernen vuonna 2010. |  |
Maa:   Norja
Miesten mäkihyppy
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | joukkuemäki |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lahti 2017 | joukkuemäki |  |
|  Pronssia | Seefeld 2019 | sekajoukkuemäki |  |
| Lentomäen MM-Kilpailut  | Lentomäen MM-Kilpailut  | Lentomäen MM-Kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oberstdorf 2018 | joukkuekilpailu |  |
Andreas Stjernen (s. 30. heinäkuuta 1988 Levanger) on norjalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä. Hänen isänsä on entinen mäkihyppääjä Hroar Stjernen.
Ensimmäisen kerran Stjernen kilpaili mäkihypyn maailmancupissa kaudella 2008–2009 Lillehammerissa sijoittuen 19:nneksi. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti Oberstdorfin lentomäessä helmikuussa 2013 oltuaan toinen. Ensimmäisen voittonsa hän otti Kulmin lentomäessä tammikuussa 2018. Lisäksi hän on ollut toinen Trondheimissa maaliskuussa 2017, Vikersundin lentomäessä maaliskuussa 2018 ja uransa viimeisessä kilpailussa Trondheimissa maaliskuussa 2019 sekä kolmas Lillehammerin yhden kierroksen normaalimäen kilpailussa joulukuussa 2015, Vikersundin lentomäessä helmikuussa 2016 ja mäkiviikolla Innsbruckissa 2019. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kahdeksas kaudella 2017–2018.
Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli normaalimäessä 13:s. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui suurmäessä neljänneksi ja oli mukana voittamassa Norjalle joukkuemäen hopeaa. Lentomäen MM-kilpailuissa Oberstdorfissa 2018 hän voitti joukkuekultaa ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa viides. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli voittamassa Norjalle joukkuekilpailun kultaa ja oli suurmäen henkilökohtaisen kilpailn kahdeksas sekä normaalimäessä viidestoista. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti pronssia sekajoukkuemäessä, sijoittui normaalimäessä 25:nneksi ja suurmäessä 29:nneksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Andreas Stjernenin kotisivut
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Andy Greene

| Andy Greene |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. lokakuuta 1982 (ikä 42) Trenton, Michigan, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  86 kg
Pelinumero:  4
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–2022
Seurat:  Lowell Devils (AHL) New Jersey Devils (NHL) New York Islanders (NHL)
Andrew "Andy" Greene (s. 30. lokakuuta 1982 Trenton, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi NHL:ssä 16 kautta enimmäkseen New Jersey Devilsissä. Kauden 2015–2016 alussa hänet valittiin Devilsin kapteeniksi. Helmikuussa 2020 Devils kauppasi Greenen New York Islandersiin vaihdossa David Quennevilleen ja toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2021 varaustilaisuudessa. Tammikuussa 2021 Greene teki jatkosopimuksen Islandersin kanssa. Heinäkuussa 2021 Greene solmi vuoden jatkosopimuksen Islandersin kanssa. Hän päätti uransa kauteen 2021–2022.
Aiheesta muualla

Andy Greene The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Aleksei Tereštšenko

| Aleksei Tereštšenko |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. joulukuuta 1980 (ikä 44) Možaisk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura:  Dynamo Moskova
Sarja:  KHL
Pelinumero:  27
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1998–
Aik. seurat:  THK Tver Ak Bars Kazan Salavat Julajev Ufa
NHL-varaus:  91. varaus, 2000 Dallas Stars
| Mitalit> Maa:   Venäjä. Jääkiekon nuorten MM-kisat  | Mitalit> Maa:   Venäjä. Jääkiekon nuorten MM-kisat  | Mitalit> Maa:   Venäjä. Jääkiekon nuorten MM-kisat  | Maa:   Venäjä>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ruotsi 2000 |  |  |
|  Jääkiekon MM-kisat  |  Jääkiekon MM-kisat  |  Jääkiekon MM-kisat  |  |
|  Kultaa | Kanada 2008 |  |  |
|  Kultaa | Sveitsi 2009 |  |  |
|  Kultaa | Suomi 2012 |  |  |
|  Hopeaa | Saksa 2010 |  |  |
Aleksei Vladimirovitš Tereštšenko (ven. Алексей Владимирович Терещенко, s. 16. joulukuuta 1980 Možaisk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen ammattilaisjääkiekkoilija, joka pelaa kaudella 2016–2017 Dinamo Moskovan joukkueessa.
Ura

Vuodesta 1998 vuoteen 2004 Tereštšenko pelasi Venäjän jääkiekon superliigaa Dynamo Moskovan joukkueessa. Sitten hän vaihtoi Ak Bars Kazaniin ja oli siellä kolme vuotta kunnes vuonna 2007 vaihtoi Salavat Julajev Ufan joukkueeseen. Hänen joukkueensa voitti Venäjän mestaruuden vuonna 2008 ja hän oli myös mukana voittamassa MM-kultaa.
Palkinnot

Venäjän mestaruus:  2000, 2005, 2006, 2008
European Champions cup:  2006, 2007
Aya Sameshima

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Aya Sameshima
Syntymäaika: 16. kesäkuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Utsunomiya, Japani
Kansalaisuus: Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 163 cm
Seura
Seura: INAC Kobe Leonessa
Pelinumero: 3
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2006–2011 2011 2011–2012 2012–2014 2015– | TEPCO Mareeze Boston Breakers Montpellier Vegalta Sendai INAC Kobe Leonessa | 98 (18) 5 (0) 18 (0) 21 (3) 73 (2) |
Maajoukkue
| 2008– | Japani | 113 (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Aya Sameshima (jap. 鮫島彩, Sameshima Aya, s. 16. kesäkuuta 1987) on japanilainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaassaan INAC Kobe Leonessa -seuraa. Hän on aiemmin pelannut myös Yhdysvalloissa ja Ranskassa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Sameshima on pelannut Japanin naisten maajoukkueessa 113 maaottelua maaliskuusta 2008 alkaen ja tehnyt niissä viisi maalia. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 2011 MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi täyden ajan jokaisessa kuudessa ottelussa. Lontoon 2012 kesäolympialaisissa hän saavutti hopeaa pelattuaan viidessä Japanin kuudesta ottelusta. MM-kilpailuissa 2015 hän saavutti hopeaa pelaten avauskokoonpanossa Japanin ensimmäistä ottelua lukuun ottamatta ja teki Japanin ensimmäisen maalin 2–1-voittoon päättyneessä alkulohko-ottelussa Kamerunia vastaan. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Japanin kaikki neljä ottelua alusta loppuun.
Siviilityönään Sameshima on ollut sihteerinä Fukushiman ydinvoimalassa, jossa tapahtui mittava onnettomuus maaliskuussa 2011 maanjäristyksen seurauksena. Ennen siirtymistään pelaamaan Yhdysvaltoihin hän edusti Tepco Mareeze -seuraa, jonka omistaa sama yhtiö kuin Fukushiman ydinvoimalan.
Aya Miyama

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Aya Miyama
Syntymäaika: 28. tammikuuta 1985 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Oamishirasato, Japani
Kansalaisuus: Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 157 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2000 2001–2008 2009 2009 2010 2010 2010–2016 | Nippon TV Beleza Okayama Yunogo Belle Los Angeles Sol Okayama Yunogo Belle Saint Louis Athletica Atlanta Beat Okayama Yunogo Belle | 6 (2) 110 (62) 20 (0) 6 (1) 5 (0) 17 (1) 122 (48) |
Maajoukkue
| 2003–2016 | Japani | 162 (38) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Aya Miyama (jap. 宮間あや, Miyama Aya, s. 28. tammikuuta 1985) on japanilainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaansa sarjassa Okayama Yunogo Belle -seuraa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Miyama on pelannut Japanin naisten maajoukkueessa 156 maaottelua maaliskuusta 2003 alkaen ja tehnyt niissä 38 maalia. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2011, olympiahopeaa vuonna 2012 ja MM-hopeaa vuonna 2015 ja on kuulunut Japanin joukkueeseen myös vuoden 2008 kesäolympialaisissa sekä vuosien 2003 ja 2007 MM-kilpailuissa. Maaleja hän on tehnyt yhden Uutta-Seelantia vastaan vuoden 2008 olympialaisten alkulohkossa ja kaksi Englantia vastaan 2–2-tulokseen päättyneessä vuoden 2007 MM-kisojen alkulohko-ottelussa. Vuoden 2011 MM-kisoissa hän teki yhden maalin alkulohko-ottelussa Uutta-Seelantia vastaan sekä 1–1-tasoitusmaalin 81. minuutilla loppuottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Lisäksi hän teki maalin loppuottelun rangaistuspotkukilpailussa. Lontoon olympialaisissa 2012 Miyama oli joukkueensa kapteeni, pelasi Japanin jokaisessa kuudessa ottelussa ja niistä viidessä alusta loppuun sekä teki yhden maalin alkulohko-ottelussa Kanadaa vastaan. Vuoden 2015 MM-kisoissa Miyama pelasi kapteenina ottelut alusta loppuun ja teki alkulohko-ottelussa Sveitsiä vastaan rangaistuspotkusta ottelun ainoan maalin sekä välieräottelussa Englantia vastaan niin ikään rangaistuspotkusta ottelun ensimmäisen maalin.
Antti Heikkilä (jääkiekkoilija, 1943)

| Antti Heikkilä |
| --- | --- |
 Porin Karhujen mestaruusjoukkueen kapteeni Antti Heikkilä (1965).
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. lokakuuta 1943 (ikä 81) Pori, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ati, Anis
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  87 kg
Pelinumero:  2
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1961–1981
Aik. seurat:  Porin Karhut, Ässät
Valmennusura
Vuodet:  1981–1986
Seurat:  Ässät
Antti Heikkilä (s. 30. lokakuuta 1943 Pori) on suomalainen entinen jääkiekkoilja ja jääkiekkovaikuttaja. Heikkilä, pelipaikaltaan puolustaja, edusti porilaisia Karhuja ja Ässiä aikana 1961–1981. Heikkilä voitti kolme Suomen-mestaruutta ja yhteensä kuusi SM-mitalia. Ässät on jäädyttäneet Heikkilän pelinumeron 2.
Pelaajauransa ulkopuolella Heikkilä on toiminut muun muassa Ässien päävalmentajana ja seuran toimitusjohtajana. Heikkilän veljekset Antti ja Lasse ovat olleet tärkeitä vaikuttajia porilaisen kiekkoilun nousussa.
Peliura

Antti Heikkilä pelasi Porin Karhuissa ja Ässissä yhteensä 20 kautta 1961–1981 SM-sarjaa ja -liigaa. Hän voitti kolme Suomen mestaruutta ja yhteensä 6 mitalia. Otteluita Heikkilälle kertyi 561 ja pisteitä 144 + 116 runkosarjassa. Lisäksi hän pelasi 29 pudotuspeliottelua saldolla 10 + 5. Ässät on jäädyttänyt Antti Heikkilän pelinumeron 2.
Antti Heikkilä pääsi pukemaan maajoukkueen pelipaidan 11 A-maaottelussa tehden tehot 1 + 2. Hän edusti Suomea kerran MM-kisoissa, vuonna 1966.
Ura valmentajana ja muissa tehtävissä

Antti Heikkilä siirtyi Ässien valmentajaksi vuonna 1981. Hän johti Ässien peliä viiden kauden ajan. Antti Heikkilä on toiminut myös Ässissä toimitusjohtajana ja markkinointipäällikkönä. Lisäksi hän on ollut Suomen Jääkiekkoliiton liittovaltuustossa ja valmennusvaliokunnassa.
Antti Heikkilä on porilaisissa urheilupiireissä erittäin tunnettu, mutta myös joidenkin mielissä vihattu persoona. Hän tuli tunnetuksi Ässien ja FC Jazzin taloussotkuista 1990-luvun lopulta ja 2000-luvun alusta. Monien mielestä hänen rahapolitiikkansa toimitusjohtajana ajoi jalkapalloseura FC Jazzin huonoon tilaan. Pimeästi maksetut palkat ja palkkiot toivat tuomiot porilaisen jalkapalloseuran FC Jazzin kuudelle entiselle johtomiehelle 1994–97 tapahtuneista talousrikoksista. Porin käräjäoikeus tuomitsi heidät perjantaina ehdollisiin vankeusrangaistuksiin, joiden pituudet ovat kuudesta kahdeksaan kuukautta.
Jazzin entinen toiminnanjohtaja Pentti Joensuu ja entiset johtokunnan jäsenet Antti Heikkilä ja Esko Suikkanen saivat kahdeksan kuukautta ehdollista vankeutta törkeästä veropetoksesta ja kirjanpitorikoksesta. Seuran entisistä puheenjohtajista Ilkka Huttusen tuomioksi tuli 7 kuukautta 15 päivää ja Arto Vitikan tuomioksi 6 kuukautta 15 päivää törkeästä veropetoksesta ja kirjanpitorikoksesta. FC Jazz kuopattiinkin vuonna 2004 Veikkausliigasta putoamisen jälkeen Veroviraston haettua sen konkurssiin. Verovirastolla oli veroja, maksuja ja muita saamisia porilaisseuralta yhteensä 506 436,64 euroa.
Saavutukset ja palkinnot

3 Suomen mestaruutta (1965, 1971, 1978)
2 SM-hopeaa ja 1 -pronssi
Ässät on jäädyttänyt Heikkilän pelinumeron 2
Suomen Jääkiekkoleijona #58
Antto Nikkarinen

| Antto Nikkarinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Antto Nikkarinen
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1991 (ikä 33) Kerava, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pelintekijä
Pituus:  185 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2008–2009 2009–2013 2013–2015 2015–2017 2017–2019 2019–:  Espoon Honka Kouvot Loimaa Bisons Helsinki Seagulls KTP-Basket Kobrat
Maajoukkueet
2012–:   Suomi
Ottelut (pisteet):  38 (37)
Aiheesta muualla
FIBA
Antto Nikkarinen (s. 1. maaliskuuta 1991 Kerava) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Pituudeltaan 185-senttinen Nikkarinen on esiintynyt Suomen koripallomaajoukkueessa vuodesta 2012 lähtien.
Ura

Nikkarisen kasvattajaseura on Vantaan Pussihukat. Vuonna 2008 hän siirtyi pääsarjassa pelanneeseen Espoon Honkaan, jonka paidassa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 23 ottelua. Kesällä 2009 Nikkarinen siirtyi Kouvoihin. Neljän pelikauden jälkeen hän siirtyi Loimaa Bisonsiin kaksivuotisella sopimuksella.
Nikkarinen antoi 600. koriin johtaneen syöttönsä Korisliigan runkosarjassa tammikuussa 2014.
Kesäkuussa 2015 Nikkarinen ilmoitti lähtevänsä Loimaalta. Ilmoitusta seuranneena päivänä julkistettiin Nikkarisen siirtyminen Helsinki Seagullsiin kaksivuotisella sopimuksella.
12. marraskuuta 2019 Nikkarinen tilastoi Kobria vastaan tripla-tuplan, joka oli Korisliigassa ensimmäinen suomalaispelaajan tekemä.
Muuta

Koripalloilija Lassi Nikkarinen on Nikkarisen pikkuserkku.
Annika Urvikko

Annika Urvikko (s. 17. marraskuuta 1990 Tampere) on suomalainen telinevoimistelija, joka edustaa Tampereen Voimistelijoita.
Urvikko aloitti voimisteluharrastuksen vuonna 1997. Hän nousi juniorien maajoukkueeseen vuonna 2004 ja A-maajoukkueeseen vuotta myöhemmin. Hänen valmentajansa ovat venäläinen Igor Tšerepov ja Riitta Taipale. Urvikon koreografiat tekee Maiju Missokia.
Maailmancupin osakilpailujen palkintokorokkeelle Urvikko on noussut viidesti, minkä lisäksi hän on yltänyt useasti kahdeksan parhaan voimistelijan loppukilpailuihin. Kansainvälisissä arvokisoissa Urvikon paras sijoitus on 20. sija neliottelussa Birminghamin EM-kilpailuista 2010 ja hypyssä Berliinin EM-kilpailuista 2011. Århusin MM-kisoissa 2006 hän oli mukana 26:nneksi sijoittuneessa Suomen joukkueessa. Vuoden 2011 kesäuniversiadeissa hän oli hypyn karsinnassa kuudes ja neliottelun karsinnassa 17:s, mutta vetäytyi loppukilpailuista loukkaantumisen takia.
Oltuaan paras suomalaisnainen vuoden 2011 MM-kilpailuissa Urvikko saavutti ainoana suomalaisena jatkokarsintapaikan Lontoon kesäolympialaisiin. Jatkokarsintakilpailusta hän saavutti henkilökohtaisen olympiapaikan. Ennen Urvikkoa suomalaisista telinevoimistelijoista viimeisin olympiatasolla kilpaillut on Mauno Nissinen, joka voimisteli Münchenissä 1972. Suomalaisia naistelinevoimistelijoita puolestaan kilpaili edellisen kerran kesäolympialaisissa Tokiossa 1964. Urvikko sai naisten neliottelun karsinnassa 48,815 pistettä, mikä ei riittänyt finaalipaikkaan.
Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Urvikko on voittanut kolme kultaa, yhden hopean ja kolme pronssia. Pohjois-Euroopan mestaruuskisoista Urvikko on voittanut kaksi kultaa, kolme hopeaa ja yhden pronssin.
Urvikon isoisän isä, painija Vihtori Urvikko osallistui Tukholman vuoden 1912 kesäolympialaisiin. Annika Urvikon isä Jouko Urvikko pelasi jääkiekkoa kansallisella pääsarjatasolla, ja tämän isä pelasi jalkapalloa.
Urvikko opiskelee liikuntapedagogiikkaa Jyväskylässä.
Arvokisat ja saavutukset > Olympialaiset

2012 Lontoo, neliottelu 55., nojapuut 65., puomi 80., permanto 73.
Arvokisat ja saavutukset > Maailman mestaruuskilpailut

2006 Århus, joukkue 26., neliottelu 107., hyppy 92.
2007 Stuttgart, neliottelu 111.
2009 Lontoo, neliottelu 41., hyppy 27., nojapuut 53., puomi 57., permanto 61.
2010 Rotterdam, joukkue 27., neliottelu 82., nojapuut 102., puomi 131, pemanto 91.
2011 Tokio, neliottelu 106., hyppy 108., nojapuut 107., puomi 182., pemanto 114.
2014 Nanning, neliottelu 120., nojapuut 186., puomi 170., permanto 163.
2015 Glasgow, neliottelu 136., hyppy 23., nojapuut 207., puomi 163., permanto 129.
Arvokisat ja saavutukset > Euroopan mestaruuskilpailut

2007 Amsterdam, neliottelu 36.
2008 Clermont Ferrand, neliottelu 30.
2009 Milan, neliottelu 34., hyppy 22., nojapuut 39., puomi 41., permanto 61.
2010 Birmingham, neliottelu 20., nojapuut 40., puomi 59., permanto 41.
2011 Berliini, neliottelu 44., hyppy 26., nojapuut 59., puomi 41., permanto 53.
2013 Moskova, neliottelu 37., hyppy 20., nojapuut 49., puomi 46., permanto 41.
Arvokisat ja saavutukset > Maailmancupin palkintokorokesijoitukset ja loppukilpailut

2007 Maribor, hyppyfinaali 6.
2007 Ostrava, permanto 3., eritasonojapuut 3., hyppyfinaali 4., puomifinaali 4.
2008 Ostrava, hyppyfinaali 5.
2008 Glasgow, hyppyfinaali 4.
2008 Szombathely, hyppy 3., nojapuufinaali 8., puomifinaali 8.
2009 Osijek, hyppyfinaali 8., permantofinaali 8.
2009 Doha, hyppyfinaali 4., nojapuufinaali 8.
2009 Glasgow, hyppyfinaali 4.
2009 Maribor, hyppy 3.
2015 Ljubljana, hyppyfinaali 7.
2015 Osijek, eritasonojapuut 2.
| --- | --- |
 Pohjois-Euroopan mestaruuskilpailut Sandnes 2006 kultaa: joukkuekilpailu  pronssia: neliottelu  Dublin 2007 kultaa: hyppy  puomin ja joukkuekilpailun viides, neliottelun seitsemäs  Turku 2010 hopeaa: hyppy, permanto, joukkuekilpailu  neliottelun neljäs  Greve 2014 kultaa: hyppy  hopeaa: neliottelu  pronssia: joukkuekilpailu  nojapuiden neljäs, puomin kahdeksas, permantofinaalin jätti väliin :  Pohjoismaiden mestaruuskilpailut Elverum 2008 pronssia: hyppy, nojapuut, joukkuekilpailu  neliottelun kuudes  Helsinki 2010 kultaa: neliottelu, hyppy, joukkuekilpailu (3)  hopeaa: eritasonojapuut (1)  Greve 2012 kultaa: joukkue
Arvokisat ja saavutukset > SM-kilpailut

| --- | --- |
 Neliottelu kultaa: 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2015  hopeaa: 2006  Hyppy kultaa: 2005, 2007, 2009, 2010, 2011, 2015  hopeaa: 2006, 2008  Eritasonojapuut kultaa: 2010, 2011, 2015  hopeaa: 2009  pronssia: 2008 :  Puomi kultaa: 2007, 2009  hopeaa: 2008  pronssia: 2010  Permanto kultaa: 2008, 2009, 2010, 2015  hopeaa: 2005, 2007, 2011  Joukkue-SM -kilpailut kultaa: 2005, 2006, 2007, 2008, 2009 
Yhteensä 27 SM-mitalia, joista 17 kultaa, kahdeksan hopeaa ja kaksi pronssia. Lisäksi viisi joukkue-SM -kilpailujen kultamitalia.
Apulanta

| Apulanta |
| --- | --- |

 Apulanta Rakuuna Rockissa Lappeenrannassa heinäkuussa 2014.
Tiedot
Toiminnassa:  1991–
Tyylilaji:  punk rock vaihtoehtorock hard rock nu-metal
Kotipaikka:  Heinola, Suomi
Laulukieli:  suomi englanti
Jäsenet:  Toni Wirtanen, laulu, kitara   Sipe Santapukki, rummut, laulu   Ville Mäkinen, bassokitara, kontrabasso (2014–) 
Entiset jäsenet:  Sami Lehtinen, basso, taustalaulu (2005–2014)  Tuukka Temonen, basso (1993–2004)  Antti Lautala, laulu, kitara (1991–1994)  Mandy Gaynor, basso, laulu (1992–1993) 
Levy-yhtiö:  Levy-yhtiö, 1993–2007   Apulanta Oy, 2007–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Apulanta on suomalainen rock-yhtye, joka perustettiin vuonna 1991.
Yhtye soitti alkutaipaleellaan raskasta rockia, mutta siirtyi ensimmäisillä julkaisuillaan punkiin. Neljännen Aivan kuin kaikki muutkin -albumin aikoihin yhtyeen tyyli alkoi muuttua vakavammaksi ja kokeellisemmaksi, ja Heinola 10 -levyllä musiikissa oli jo vakavaa alternative rockia sekä nu-metal-vivahteita. Nykyäänmilloin? Apulannan musiikissa on myös hard rock -sävytteitä.
Apulannan albumeita on myyty yli 500 000 kappaletta ja se on saanut vankan suosion Suomessa, etenkin nuorten keskuudessa. Apulannan singleistä tällä hetkellä kaikkiaan 21 on noussut Suomen virallisen singlelistan ykköseksi.
Historia > Alkutaival

Apulannan perustivat Antti Lautala ja Toni Wirtanen Heinolassa vuonna 1991. Samana vuonna yhtyeeseen liittyi Sipe Santapukki, ja vuonna 1992 yhtyeen basistiksi otettiin yhdysvaltalainen vaihto-oppilas Amanda ”Mandy” Gaynor. Vuonna 1993 basistiksi tuli Tuukka Temonen. Lautalan lähdettyä yhtyeestä vuonna 1994 kokoonpanoksi vakiintui Wirtanen, Santapukki ja Temonen. Yhtye soitti alkutaipaleellaan raskasta rockia, mutta siirtyi ensimmäisillä julkaisuillaan punkiin.
Historia > Oma levy-yhtiö

Koska suuret levy-yhtiöt eivät suosiosta huolimatta kiinnostuneet yhtyeestä, Apulanta hyppäsi mukaan Tehosekoitin-yhtyeen perustamaan levy-yhtiöön, Levy-yhtiöön.
Apulanta-yhtyeen ensimmäinen julkaisu, vuonna 1993 ilmestynyt Mikä ihmeen Apulanta? -EP sisälsi vahvasti yhteiskuntakriittisiä punk-kappaleita, kuten ”Systeemi kusee”, ”Ahdistaa”, ”Irroitetaan käsi” ja ”Silmämuna”. EP:n julkaisun jälkeen basisti Mandy palasi takaisin Yhdysvaltoihin. Hänen tilalleen yhtyeeseen saatiin heinolalainen Tuukka Temonen. Yhtyeen toinen julkaisu T.S. ♥ A.L. -EP oli Apulannan ja Tehosekoittimen yhteinen. Samana vuonna ilmestyi yhtyeen toinen oma EP, Tuttu TV:stä. Vuonna 1994 laulaja-kitaristi Antti Lautala erosi yhtyeestä. Syyksi hän mainitsi muun muassa yhtyeen musiikillisen tyylin muuttumisen liian kevyeksi: Lautala olisi halunnut tehdä musiikista heviä kun Wirtanen, Santapukki ja Temonen halusivat siirtyä popimpaan musiikkiin. Apulanta yritti aluksi etsiä uutta toista kitaristia, mutta päätti kuitenkin selviytyä jatkossa yhdellä.
Ensimmäinen pitkäsoitto, kevyttä punk-vaikutteista mollipoppia sisältänyt Attack of the A.L. People julkaistiin vuonna 1995. Yhtye joutui albumin julkaisemisen jälkeen ehkä historiansa pahimpaan kriisiin, kun albumi ei menestynytkään toivotulla tavalla. Jäsenet harkitsivat jo yhtyeen hajottamista, mutta päättivät yrittää vielä kerran ja siirtyä takaisin punk rockiin. Laulaja Toni Wirtanen kertoi, että seuraavalla singlellä ja albumilla soitettaisiin ainoastaan ”sitä mitä huvittaa”.