stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kvanttietokoneiden aikajana
1980-luku

1980
Paul Benioff kuvailee kvanttimekaanisen Hamiltonin malliin perustuvan tietokoneen.
Juri Manin ehdottaa lyhyesti ideaa kvanttilaskennasta.
Tommaso Toffoli esittelee käännettävän Toffoli-portin.
1981
Richard Feynman luennossaan First Conference on the Physics of Computation, joka pidettiin MIT:ssä toukokuussa  huomioi, että vaikutti mahdottomalta  simuloida kvanttijärjestelmän tilaa klassisella tietokoneella tehokkaasti. Hän ehdotti kvanttitietokoneiden perusmallia, joka kykenisi tämänlaisiin simulaatioihin.
1988
Yoshihisa Yamamoto ja K. Igeta ehdottavat kvanttitietokoneen ensimmäistä fyysistä toteutusta, joka sisältää Feynmanin CNOT-portin.
1989
Ensimmäinen toimiva kvanttikryptojärjestelmä (Charles Bennet ja Gilles Brassard).
Gerard J. Milburn ehdottaa Fredkinin portin kvanttioptista toteutusta.
1990-luku

1994
Ensimmäinen suurten etäisyyksien (30 km) jakelu kvanttiavaimilla (Paul Townsed ja Christophe Marand).
Shorin algoritmi keksitään.
1995
Kvanttivirheenkorjauskoodia ehdottavat samanaikaisesti Andrew Steane ja Peter Shor.
1998
Ensimmäinen kokeellinen kahden kubitin kvanttitietokone rakennettaan, jolla testataan kvanttialgoritmeja (MIT, IBM, Oxford, Berkley). Se perustuu NMR-teknologiaan.
2000-luku

2001
Emanuel Knill, Raymond Laflamme ja Gerard Milburn todistavat, että optisen kvanttitietokoneen rakentaminen on mahdollista yhden fotonin lähteestä.
2007
D-Wave Systems - niminen kanadalaisyritys sanoi valmistaneensa 28-kubitin kvanttiannelointilaitteen.
2009
Ensimmäinen ohjelmoitava kvanttitietokone julkistetaan.
2010-luku

2010
Kahden fotonin optinen siru.
2012
Fyysikot tekevät yhdestä atomista koostuvan transistorin.
2015
Kvantti-informaatiota  koodattuna yksinkertaisiin elektronipulsseihin.
2020-luku

2023
4.12.2023 IBM esitteli uuden 1121 kubitin Condor-kvanttiprosessorin, joka on jatkoa aiemmille Osprey- ja Eagle-järjestelmille.
Aiheesta muualla

Männikkö, Timo: Tietotekniikan perusteet – Luento 13 (PDF) (Taustaa kvanttitietokoneisiin ja aikajana) users.jyu.fi.  2002. http://users.jyu.fi/~mannikko/.+Arkistoitu 4.7.2022. Viitattu 8.11.2015.
Kvantti-informaatiotiede
Hymnologia

Hymnologia eli virsioppi on käytännöllisen teologian haara, joka tutkii virsihistoriaa, virsiteoriaa, muuta hartauksissa käytettyä laulurunoutta ja virsien sekä laulujen sävelmiä.
Virsihistorian osalta tieteenala keskittyy etenkin virsien syntyyn ja kehitykseen. Virsiteoria sisältää virsille kuuluvien ominaisuuksien analyysin.
Kirjallisuutta

Pajamo, Reijo: Hymnologian peruskurssi.  Yliopistopaino, 1991.  ISBN 978-952-96580-1-5
Kylmälänkylä

Kylämaisema Kylmäläkyläntien ja Ahmastien risteyksessä luoteeseen eli Muhokselle päin.
Kylmälänkylä eli Kylmälä on kylä Muhoksen kunnassa Muhosjoen varrella. Kylä on tiettävästi Suomen pisin kylä.
Kylä sijaitsee Kylmälänkyläntien varressa, noin 33 kilometriä kunnan keskustaajamasta etelään. Kylästä lähtevät tieyhteydet Tyrnävälle ja Rokualle.
Kylään rakennettiin vuonna 1962 oma kappeli.
Kulmakunnat

Kylmälänkylä jakaantuu kahteentoista eri kulmakuntaan, ja ne ovat joen alajuoksulta lukien: Tuppu, Huikola, Mökkikylä, Petäikkö, Laitineva, Rautio, Pekkala, Saarela, Kylmälä, Nalkinperä, Portaalanperä ja Hopreeninperä.
Historiaa

Kylmälänkylän alue on asutettu ensimmäisen kerran 1600-luvulla, ja ensimmäisen asumuksen alueelle perusti Jaakko Kylmänen. Asutus keskittyi voimakkaasti Muhosjokivarteen, leviten nykyisen Kylmälän alueelta alajuoksun suuntaan.
Koulutoiminta aloitettiin vuokratiloissa vuonna 1888, ja kylän kansakoulu sai oman rakennuksen 1956. Kylällä toimi vuosien saatossa useita kouluja, mutta oppilaiden vähentyessä niitä lakkautettiin. Ensimmäisenä lakkautettiin Petäikön koulu vuonna 1961, jota seurasivat Huikolan koulu 1971 ja Saarelan koulu 1978.
Kirjallisuutta

Aarne Oikarinen: Isän ja äidin tarina. Petsamosta Kylmälänkylään, s. 388.  Omakustanne, 2016.  ISBN 978-952-68520-0-3
Aiheesta muualla

Kylmälänkylän kyläyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)
Kymaroosi

| Kymaroosi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (3S,4R,5R)-4,5-dihydroksi-3-metoksiheksanaali
CAS-numero:  13089-76-4
PubChem CID:  5461156
SMILES:  CC(C(C(CC=O)OC)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H14O4
Moolimassa:  162,182 g/mol
Sulamispiste:  93-94 °C
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Kymaroosi (C7H14O4) on monosakkarideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Kymaroosia esiintyy eräissä kasveissa osana niiden sisältämiä glykosideja. Nämä glykosidit ovat usein myrkyllisiä eläimille ja kuuluvat niin sanottuihin sydänglykosideihin.
Ominaisuudet ja esiintyminen

Kymaroosi on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste esiintyy useimmiten rengasmaisessa muodossa β-pyranoosina. Kymaroosi liukenee hyvin, etanoliin ja dietyylieetteriin sekä vähäisemmissä määrin poolittomampiin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin ja kloroformiin. Kymaroosi kuuluu pelkistäviin sokereihin. Aine on optisesti aktiivista ja sen ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on +54,7.
Kasvit muodostavat kymaroosia metyloimalla digitoksoosia S-adenosyylimetioniiniriippuvaisen metyylitransferaasientsyymin katalysoimana. Kymaroosia esiintyy useissa glykosideissa erityisesti oleanterikasvien heimon lajeissa. Se voi olla glykosideissa joko ainoana tai yhtenä monista sokereista. Kymaroosia sisältäviä glykosideja ovat muun muassa kymariini, jossa aglykoni on strofantidiini. Kymaroosi esiintyy kahden glukoosimolekyylin kanssa strofantiinissa, jonka aglykoni on myös strofantidiini. Honghelosidit sisältävät aglykonina oleandrigeniinin, ekhuliinissa ja somaliinissa aglykoni on digitoksigeniini ja abobiosidissa aglykonina on abogeniini.
FS Hyène (1868)

| Hyène |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranée, La Seyne-sur-Mer
Kölinlasku:  18. syyskuuta 1867
Laskettu vesille:  23. toukokuuta 1868
Palveluskäyttöön:  1869
Poistui palveluskäytöstä:  23. huhtikuuta 1889
Tekniset tiedot
Uppouma:  500 t
Pituus:  43,45 m
Leveys:  7,40 m
Syväys:  2,5 m
Koneteho:  250-280 hv
Nopeus:  9,1-9,7 solmua
Miehistöä:  70
Aseistus
Aseistus:  1 × 19 cm Mle 1864 -tykki 1 × 12 cm tykki 2 × 4 cm tykkiä
Hyène oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu Chacal-luokan tykkivene.
Valmistus

Alus tilattiin La Seyne sur Meristä Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranéelta ja sen köli laskettiin 18. syyskuuta 1867. Alus laskettiin vesille 23. toukokuuta 1868 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1869.
Palvelus

Hyène poistettiin alusluettelosta 23. huhtikuuta 1889.
Kymenlaakson Sanomat

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Kymenlaakson Sanomat oli Kotkassa vuosina 1927–1934 ilmestynyt Kansallisen Edistyspuolueen sanomalehti.
Uuden Kotkan lakattua vuonna 1920 Kymenlaakson edistyspuoluelaiset jäivät vaille omaa lehteä. Uusi lehti Kymenlaakson Sanomat perustettiin pääasiassa puolueen ja Helsingin Sanomien rahoituksella. Se joutui kilpailemaan Kotkan vanhempien lehtien Etelä-Suomen, Eteenpäin-lehden ja Kotka Nyheterin kanssa. Lopulta kannattamaton lehti päätettiin lopettaa ja sen kirjapaino myytiin Etelä-Suomelle.
Kolmesti viikossa ilmestyneen Kymenlaakson Sanomien levikki oli 1 000 kappaletta vuonna 1934. Sen päätoimittajana työskenteli Eero Viitanen (1928–1934) ja vastaavana toimittajana Kaarlo Pitkänen (1931–1932).
Aiheesta muualla

Kymenlaakson Sanomat digitoituna kansalliskirjastossa
Hyperbola

Hyperbola tarkoittaa liioittelua kirjallisena tyylikeinona. Hyperbola on kielikuva, jossa kohdetta kuvataan vääristellyissä mittasuhteissa, voimakkaasti liioitellen. Hyperbolaa on hyödynnetty paljon esimerkiksi kansanperinteessä, lyriikassa, burleskeissa, satiireissa ja humoristisessa kirjallisuudessa. Hyperbolan avulla voidaan tehostaa tekstin keskeistä ajatusta. Monet ilmaisut ovat arkikielessä niin käytettyjä, ettei niitä huomaa hyperbolisiksi. Esimerkiksi repliikki "en ole nähnyt sinua sataan vuoteen" tai "huone oli aivan täynnä" ovat hyperbolia.
Kylmäkoski

| Kylmäkoski> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Akaa |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Kylmäkosken kirkko.
Sijainti:  61°09′05″N, 023°41′20″E
Maakunta:  Pirkanmaan maakunta
Seutukunta:  Etelä-Pirkanmaan seutukunta
Kihlakunta:  Tammela
Kuntanumero:  310
Hallinnollinen keskus:  Kylmäkosken kirkonseutu
Perustettu:  1895
Liitetty:  2011
– kuntaan:  Akaa
Pinta-ala:  199,73 km²  (1.1.2010)
– maa:  190,96 km²
– sisävesi:  8,77 km²
Väkiluku:  2 608   (31.12.2010)
– väestötiheys:  13,66 as./km² (31.12.2010)
Kylmäkoski on Pirkanmaan maakunnassa sijaitseva entinen Suomen kunta. Kylmäkosken naapurikunnat olivat Akaa, Hämeenlinna, Urjala ja Vesilahti. Aikaisempia naapurikuntia olivat Kalvola, joka liitettiin Hämeenlinnaan vuoden 2009 alussa, sekä Toijala ja Viiala, jotka yhdistettiin Akaan kaupungiksi vuoden 2007 alussa.
Kylmäkosken kunta perustettiin vuonna 1895 erottamalla se Akaasta. Maaliskuussa 2010 Kylmäkoski päätti liittyä Akaan kaupunkiin vuoden 2011 alusta.
Kylmäkosken vaakunan on suunnitellut Kaj Kajander, ja se on vahvistettu vuonna 1965.
Kylmäkosken halki virtaa Urjalan puolelta tuleva ja Akaan puolella Vanajaveteen laskeva Tarpianjoki. Merkittävin järvi on Jalanti, muita ovat Lumijärvi ja Vähäjärvi.
Kylmäkosken kautta kulkevat Tampereen ja Turun välinen rautatie ja valtatie 9.
Arkkitehti H. R. Helinin suunnittelema tiilirakenteinen Kylmäkosken kirkko on rakennettu vuonna 1900. Kylmäkosken seurakunta kuuluu Tampereen hiippakuntaan. Seurakunta oli alkujaan rukoushuonekunta, josta se vaihtui kappeliksi vuonna 1892 ja itsenäistyi 1897. Nykyisin Kylmäkoski on Akaan kappeliseurakunta; seurakunnallisesti Kylmäkoski liittyi Akaaseen jo vuonna 2007.
Kylmäkoskella sijaitsevia kartanoita ovat Arola, Haavisto (Jokihaaviston Tila Oy) sekä Uusi ja Vanha hautaa. Haaviston kartanosta muodostettiin talvisodan jälkeen pika-asutuslain nojalla 17 asutustilaa Muolaan Keskikylästä, Viholasta ja Lavolasta siirtyneille kotitalouksille.
Suurimpia yrityksiä ja työllistäjiä ovat Kumera, Tuomo Halonen Oy, Tokmanni ja Kylmäkosken vankila.
Kylmäkosken pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla uunikuha ja piparjuurikastike. Sotkiantien varrella sijaitsee linnavuoreksi oletettu Eskolanvuori.
Maarekisterikylät

Alpila, Haanoja, Hautaa, Jokihaavisto, Järvihaavisto, Järviö, Kaulo, Kuhavuori, Kurisjärvi, Kuusjoki, Kylmäkoski, Käyrälä, Lontila, Mellola, Mustue, Nauli, Onnia, Pappila, Poutala,  Raidisto, Riisikkala, Savikoski, Saviniemi, Sontula, Sotkia, Taipale, Tipuri (Kurisniemi), Tiura ja Vuoltee.
Kylät

Kirkonkylä
Asemakylä
Mellola
Taipale
Savikoski
Tipuri
Sontula
Sotkia
Kurisjärvi
Kylmäkosken kirkonseudun taajamassa on 674 asukasta (31.12.2011).
Murre

Kylmäkosken alueella puhutun kielen perustana on perihämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Perihämäläinen murrealue on hämäläismurteiden keskeisin alue. Perihämäläisellä murteella on 19 tyypillistä hämäläistä murrepiirrettä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kylmäkoski Wikimedia Commonsissa
Kylmäkoski-seura (Arkistoitu – Internet Archive)
Jaakko Seppälä, Unto Tietäväinen, Reino Paavola: Kylmäkoski ajan virrassa 1895–1995, s. 120.  Kylmäkosken kunta, 1995.  ISBN 9529062354
| n k Kylmäkoski |
| --- | --- | --- |
 Pirkanmaa  Akaa 
| Kylät |  Alpila  Haanoja  Hautaa  Jokihaavisto  Järvihaavisto  Järvistö  Järviö  Kaulo  Kirkonseutu  Kuhavuori  Kurisjärvi  Kuusjoki  Käyrälä  Lontila  Mellola  Mustue  Nahkiala  Nauli  Onnia  Pappila  Poutala  Pätsiniemi  Raidisto  Riisikkala  Savikoski  Saviniemi  Sontula  Sotkia  Taipale  Tipuri  Tiura  Toijala  Vuolle  |  |
| n k Pirkanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Akaa  Hämeenkyrö  Ikaalinen  Juupajoki  Kangasala  Kihniö  Kuhmoinen  Lempäälä  Mänttä-Vilppula  Nokia  Orivesi  Parkano  Pirkkala  Punkalaidun  Pälkäne  Ruovesi  Sastamala  Tampere  Urjala  Valkeakoski  Vesilahti  Virrat  Ylöjärvi 
Entiset kunnat:  Aitolahti  Akaa  Eräjärvi  Ikaalisten epäitsenäinen kauppala  Ikaalisten maalaiskunta  Karkku  Keikyä  Kiikka  Kiikoinen  Kuhmalahti  Kuru  Kylmäkoski  Luopioinen  Längelmäki (osa)  Messukylä  Mouhijärvi  Mänttä  Pohjaslahti  Sahalahti  Suodenniemi  Suoniemi  Sääksmäki  Teisko  Toijala  Tottijärvi  Tyrväntö (osa)  Tyrvää  Vammala  Viiala  Viljakkala  Vilppula  Äetsä 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle
Kymenlaakson Suunta

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Kymenlaakson Suunta oli Haminassa, Kouvolassa ja Kotkassa vuosina 1933–1939 ilmestynyt Isänmaallisen kansanliikkeen sanomalehti.
Lehden perustamista edelsi yritys saada kokoomuksen vararikkoon mennyt Haminan Lehti IKL:n äänenkannattajaksi. Viipurilainen Karjala päätti kuitenkin jatkaa haminalaislehden julkaisemista, jolloin IKL:n kannattajat perustivat oman lehden. Sen päätoimittajaksi siirtyi Haminan Lehden entinen päätoimittaja Hannes Seppänen. Vuonna 1934 Kymenlaakson Suunnan pääomistajaksi tuli IKL:n pää-äänenkannattajan Ajan Suunnan kustannusyhtiö. Keskustoimitus sijaitsi ensin Haminassa ja Kouvolassa ja asettui sittemmin Kotkaan. Kannattamaton lehti lopetettiin talvisodan alettua. Jo sitä ennen sen kokoa oli jouduttu supistamaan.
Kahdesti viikossa ilmestyneen Kymenlaakson Suunnan päätoimittajina työskentelivät Hannes Seppänen (1934–1935), Jaakko S. Holstila (1936) ja V. E. Halmeenmäki (1936–1939). Johtokunnan puheenjohtajina olivat Vilho Annala (1934–1935) ja O. Meriluoto vuodesta 1935 ja toimitusjohtajana Aarne Lehonkoski vuodesta 1934. Lehteä painettiin Kouvolassa ja Lahdessa ja vuoden 1934 lopulta lähtien kokoomuslaisen Etelä-Suomen kirjapainossa Kotkassa.
Aiheesta muualla

Kymenlaakson Suunta digitoituna kansalliskirjastossa
Kyläsaari

| Kyläsaari> Inderö (ruots) |
| --- | --- |
 Mörtintie Kyläsaaren kaupunginosassa.
Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Meri-Pori
Kaupunginosa nro:  34
Väkiluku:  2 622 (2017)
Postinumero(t):  28760
Kyläsaari (aiemmin myös Kokemäensaari, ruots. Inderö) on Meri-Porissa sijaitseva historiallinen kylä, joka muodostaa Porin 34. kaupunginosan. Kyläsaari on myös taajama, mutta taajaman ja kaupunginosan rajat eivät vastaa toisiaan. Kyläsaaren taajamaan kuuluu myös muun muassa Pihlava.
Alue on puhtaasti omakotiasumiseen tarkoitettua aluetta, joten alueella ei ole merkittäviä tehdasrakennuksia eikä kerrostaloja. Alueella on puurakenteinen Kyläsaaren vanhainkoti, jossa toimii neljä osastoa. Kyläsaari kuuluu Meri-Porin seurakuntaan. Kyläsaaren keskustassa sijaitsee K-Market Kyläsaari, historiallinen Kyläsaaren Kylätalo ja urheilukenttä. Urheilukentän takana on kuntoiluun soveltuva pururata. Lähellä K-marketia on myös Kyläsaaren koulu, jossa Kyläsaaren, Preiviikin, Paarnoorin, Makholman sekä Uudenniityn alakouluikäiset opiskelevat. Lähin yläkoulu sijaitsee Pihlavassa ja lukio Porin keskustassa.
Kyläsaaren lähimmät naapurikaupunginosat ovat Uusiniitty, Enäjärvi, Metsämaa ja Ulasoori.
Historiaa

Historiallisen kylän aikana kuivatettiin kylän laidalla sijainnut Kyläjärvi, joka on nykyään suoalueena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kyläsaari Wikimedia Commonsissa
Kyläsaari Pori-tiedossa (poritieto.com)
Lankinen, Tiina: Kyläsaaren vaiheita. Kyläsaaren Kiinteistönomistajat ry:n tiedotuslehti, 1992, nro 1/1992, s. 6.  Artikkelin verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Sinisalmi, Martti: Kyläsaari päivät 7.6.98 – Avauspuhe. Kyläsaaren Kiinteistönomistajat ry:n tiedotuslehti, 1999, nro 1/1999, s. 4.  Artikkelin verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Porin kaupunginosat
1. Linna | 2. Teljä | 3. Malminpää | 4. Karhunpää | 5. Itätulli | 6. Päärnäinen | 7. Aittaluoto | 8. Isosanta | 9. Riihiketo | 10. Tiilinummi | 11. Tiilimäki | 12. Uusikoivisto | 13. Kuninkaanhaka | 14. Herralahti | 15. Tupala | 16. Koivula | 17. Kalaholma | 18. Isojoenranta | 19. Sunniemenranta | 20. Koivistonluoto | 21. Karjaranta | 22. Käppärä | 23. Musa | 24. Tikkula | 25. Vähärauma | 26. Liinaharja | 27. Liikastenmäki | 28. Tuorsniemi | 29. Pietniemi | 30. Ulasoori | 31. Leppäkorpi | 32. Isomäki | 33. Tiiliruukki | 34. Kyläsaari | 35. Uusiniitty | 36. Pihlava | 37. Rieskala | 38. Metsämaa | 39. Enäjärvi | 40. Harmaalinna | 41. Kartano | 42. Impola | 43. Vanhakoivisto | 44. Väinölä | 45. Metallinkylä | 46. Mikkola | 47. Sampola | 48. Paratiisinmäki | 49. Luotsinmäki | 50. Murtosenmutka | 51. Ruosniemi | 52. Toejoki | 53. Pormestarinluoto | 54. Hyvelänviiki | 55. Lotskeri | 56. Hyvelä | 57. Kirjurinluoto | 58. Hanhiluoto | 59. Hevosluoto | 60. Yyteri | 61. Kaanaa | 62. Uniluoto | 63. Karhuluoto | 64. Herrainpäivät | 65. Mäntyluoto | 66. Kirrinsanta | 67. Kaanaankorpi | 68. Huvilaranta | 69. Viikinäinen | 70. Raatimiehenluoto | 71. Reposaari | 72. Parkkiluoto | 73. Tahkoluoto | 74. Isokatava | 75. Vähäkatava | 76. Tyltty | 77. Lukkarinsanta | 78. Tuulikylä | 79. Paarnoori | 80. Honkaluoto | 81. Finpyy | 82. Lahdenmaa | 83. Hakalanvainio | 84. Länsimetsä | 85. Mäntylä | 86. Palstakallio | 87. Lehtola | 88. Kotometsä | 89. Klasipruuki | 90. Perko | 91. Susikoski | 92. Salaplakkari
Seppo Kuusela

| Seppo Kuusela |
| --- | --- |
 Kuusela 1950-luvun lopulla
Henkilötiedot
Koko nimi:  Seppo Ilmo Kuusela
Syntynyt: 25. helmikuuta 1934 Helsinki, Suomi
Kuollut: 16. lokakuuta 2014 (80 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pelintekijä / Heittävä takamies
Pituus:  182 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1952–1963 1963–1969:  Pantterit Tapion Honka
Maajoukkueet
1954–1968:   Suomi
Ottelut (pisteet):  73 (889)
Valmennusura
1970–1974 1985 1991–1992:  Tapion Honka Scotch Team Honka
Aiheesta muualla
FIBA
Seppo Ilmo Kuusela (25. helmikuuta 1934 Helsinki – 16. lokakuuta 2014) oli suomalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Kuusela edusti uransa aikana kausina 1952–1969 HOK-Veikkoja eli Panttereita ja Tapion Honkaa. Hän pelasi 315 SM-sarjaottelua ja teki niissä 5 581 pistettä. Kuusela voitti lukuisia SM-mitaleja, minkä lisäksi hän oli viisi kertaa edustamassa Suomen koripallomaajoukkuetta lajin EM-kilpailuissa. Hänet valittiin kaksi kertaa vuoden koripalloilijaksi. Pelaajauransa jälkeen Kuusela toimi ensin Hongan apuvalmentajana, mutta pian hänet nostettiin päävalmentajaksi. Hän voitti SM-mitaleja myös valmennusurallaan.
Kuusela pelasi myös Suomen käsipallomaajoukkueessa. Hän edusti lajin SM-sarjassa Unionia, jonka paidassa hän voitti kaksi Suomen-mestaruutta. Kuusela lopetti kuitenkin aktiivisen käsipallon pelaamisen 1950-luvun lopulla.
Vuonna 2004 pelattiin Kuuselan juhlaottelu, jonka yhteydessä hänen pelinumeronsa 7 ”jäädytettiin” Tapiolan urheiluhallin kattoon. Lisäksi Tapiolan Honka myöntää vuosittain hänen nimeään kantavan palkinnon seuran parhaalle junioripelaajalle.
Pelaajaura > Uran viimeiset kaudet Hongassa (1963–1969)

Kuuselan siirto Honkaan otettiin Panttereissa huonosti vastaan, ja seura halusi pitkittää Kuuselan pääsyä pelikentille. Hän pääsi lopulta pelaamaan ensimmäisen ottelunsa Hongan paidassa marraskuussa 1963. Joukkuetta edustivat muun muassa Jyrki Immonen ja Pekka Airas, jolloin joukkueessa oli sekä kokeneita että nuoria pelaajia. Hongan pelit eivät sujuneet kuitenkaan odotusten mukaisesti, ja kausi 1963–1964 päättyi putoamiseen Suomensarjaan. Honka pelasi toisella sarjatasolla ainoastaan yhden kauden ja nousi kauden 1964–1965 päätteeksi odotetusti takaisin SM-sarjaan. Samalla monet joukkueen pelaajista lopettivat uransa, ja joukkuetta jouduttiin uudistamaan. Uusina pelaajina seuraan tulivat muun muassa Kari Lahti, Kari Rönnholm ja Martti Liimo. Uudet pelaajat saivat vanhoilta seuroiltaan pitkät karenssiajat, minkä takia Hongan peli takelteli alkukaudesta. Yhteinen pelitapa löytyi loppukauden aikana, ja kausi 1965–1966 päättyi SM-sarjan neljänteen sijaan.
Kesän 1966 aikana Honka pelasi turnauksia Euroopassa. Kuusela teki vaikutuksen Etelä-Euroopan lehdistöön, ja hän teki harjoitusotteluissa muun muassa 40 pistettä Paris UC:ta vastaan. Euroopan-kiertueen jälkeen Liimo ilmoitti siirtyvänsä takaisin HKT:hen, mutta joukkuetta saatiin vahvistettua Uolevi Mannisella. Kausi 1966–1967 ei alkanut Hongalta hyvin, sillä Jyrki Immonen joutui loukkaantumisen takia olemaan koko kauden sivussa. Vastoinkäymisistä huolimatta joukkue hävisi runkosarjassa vain kolme ottelua. Tämän johdosta seura eteni mestaruuden uusintaotteluun Kotkan Työväen Palloilijoita vastaan. Loppuottelu päättyi KTP:n voittoon ja Honka päätti kauden SM-hopeaan.
Ennen kauden 1967–1968 alkua joukkue harjoitteli normaalia enemmän. Myös media huomasi joukkueen kovan harjoittelun, niinpä Honkaan kohdistuneet odotukset kasvoivat. Joukkue aloitti kauden tappiolla HKT:lle, mutta sen jälkeen yhteispeli parani. Hongalla oli käytössä laaja materiaali, ja joukkue käytti peleissään paljon prässiä. Loppukauden aikana Honka voitti 17 ottelua perättäin, millä se varmisti Suomen-mestaruuden. Kuusela lupasi perheelleen lopettaa pääsarjauransa kyseiseen kauteen, vaikka hän olisi mielestään pärjännyt vielä pääsarjatasolla fysiikallaan. Hän lupasi Hongalle kuitenkin tulla joukkueen avuksi, mikäli seura tarvitsisi häntä. Pian kauden 1968–1969 alun jälkeen Honka tarvitsi Kuuselaa loukkaantumisten takia. Pääsarjan lisäksi Kuusela pelasi Suomensarjaa Hongan farmijoukkueessa. Kausi päättyi Hongan toiseen perättäiseen mestaruuteen.