stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paavo Tynell
Ura

Tynell aloitti peltiseppäoppilaana pakkausvalmistaja G. W. Sohlbergilla ja opiskeli iltaisin Taideteollisuuskeskuskoulussa. Uusi työpaikka löytyi Taidetakomo Korusta, jossa Tynell teki ensimmäisen messinkivalaisimensa. Koulussa hänet pian todettiin niin päteväksi, että siirrettiin opiskelijasta opettajaksi.
Vuonna 1919 hän oli perustamassa Taito-yhtiötä yhdessä Eric O. W. Ehrströmin, Frans Nykäsen, Emil Wikströmin ja Gösta Serlachiuksen kanssa. Tynellin johdettavaksi tuli yhtiön taidetakomo. Hän oli myös Taito Oy:n toimitusjohtajana sen lakkauttamiseen vuoteen 1953 saakka. Sarjavalmisteisten valaisimien suunnittelun lisäksi Tynell sai tehtäväkseen muun muassa Eduskuntatalon valaisimet.
Ehkä parhaiten Tynell tunnetaan sotien jälkeen syntyneistä messinkivalaisimista, joita alettiin viedä myös Yhdysvaltoihin. Niiden leimallinen piirre on metallikoristeiden, -verkkojen ja rei’itysten aikaansaama valon ja varjon leikki. Tynell suunnitteli myös uniikkivalaisimia vauraisiin amerikkalaiskoteihin. Suunnittelusuhteen Idmaniin katkettua hän suunnitteli 1960-luvulla valaisimia amerikkalaisille valmistajille Litecraft ja Lightolier. Vuonna 2018 tanskalainen Gubi alkoi valmistaa Tynellin suunnittelemia valaisimia uudelleen.
Teosten myyntihintoja

Tynellin suunnittelemat valaisimet ovat nykyisin suosittuja ja alkuperäisten valaisimien hinnat ovat huutokaupoissa korkealla. Joulukuussa 2015 Tynellin Kinema-valaisin myytiin 44 000 euron ennätyssummalla Hagelstamin huutokauppakamarilla.
Vuonna 2019 Tynellin valaisimet hallitsivat huutokaupoissa myytyjen kalleimpien suomalaisten design-esineiden listaa: seitsemästätoista kalleimmasta esineestä peräti kuusitoista oli Tynellin suunnittelemia valaisimia. Vuoden 2019 korkein hinta, 180 000 euroa, maksettiin Pariisissa Lumihiutale-kattovalaisimesta.
Suunnittelutöitä

Eduskuntatalo (valaisimia), Helsinki, 1931.
Lasipalatsi (valaisimia), Helsinki, 1936.
Honkapirtti (valaisimia), Imatra, 1938.
Nakkilan kirkko (kirkkosalin valaisimet), Nakkila, 1938.
elokuvateatteri Iso-Hannu (valaisimia), Rauma, 1941.
Designmuseo Arabia (alkuperäisen museon valaisimet yhdessä Lisa Johansson-Papen kanssa), Helsinki, 1948.
Hotelli Vaakuna (valaisimet), Helsinki, 1952.
Hotelli Juhana Herttua (valaisimia), Pori, 1953.
Meilahden kirkko (kirkkosalin valaisimet, alttarikyntteliköt ja kastemalja), Helsinki, 1954.
Kirjallisuutta

Linna, Ville: Chasing Light: The Archival Photographs and Drawings of Paavo Tynell.  Helsinki:  Toivo Publishing, 2020.  ISBN 978-952-94-3762-7.
Aiheesta muualla

Paavo Tynell. (Arkistoitu – Internet Archive) Antiikkilinkit.
Viikon muotoilija: Paavo Tynell. MTV3.
Paavo Tynell Artnet-tietokannassa.
Paavo Tynell Architonic-tietokannassa.
Nevaluoma, Kari-Otso: Lumihiutaleita ja isoäidin pitsipöksyjä! Paavo Tynellin tarina keräilijöiden himoitsemien valaisinten suunnittelijana hakee vertaistaan. Avotakka 6.3.2019.
Tynell, Paavo hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Tynellin suunnittelema pöytä­valaisin.
Pasias

| Pasias> Πασίας.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 200-luku eaa. ?
Kuollut: 200-luku eaa./100-luku eaa.
Ammatti:  taidemaalari
Pasias (m.kreik. Πασίας; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen taidemaalari. Hänen opettajansa oli Erigonos, joka oli Nealkeen oppilas. Pasias kuului sikyonlaiseen koulukuntaan ja toimi hellenistisellä kaudella noin vuonna 220 eaa. Pasiaan veli Aiginetes (tai joissakin tulkinnoissa sisar Aigineta) oli saviveistosten muottien tekijä.
Eduard Friedrich Eversmann

Eduard Friedrich Eversmann.
Alexander Eduard Friedrich Eversmann (23. tammikuuta 1794 Wehringhausen Hagen Westfalen – 14. huhtikuuta 1860 Kazan) oli saksalainen biologi ja tutkimusmatkailija.
Eversmann opiskeli Marburgin, Hallen, Berliinin ja Tarton yliopistoissa. Hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Tartossa 1817. Seuraavien kolmen vuoden ajan hän matkusteli Etelä-Uralilla keräten eläin- ja kasvinäytteitä, jotka hän lähetti Hinrich Lichtensteinille Berliinin yliopistoon.
Eversmann suunnitteli pitkään luonnonhistoriallisten näytteiden keräysmatkaa Keski-Aasiaan. Hän opiskeli etukäteen alueen kieliä, tapoja ja islamia. Vuonna 1820 hän asettui Buharaan tekeytyen kauppiaaksi. Hän kirjoitti matkastaan kirjan Reise von Orenburg nach Buchara (1823), johon luonnonhistoriallisen liitteen laati Lichtenstein. Vuonna 1825 hän matkusti sotilaalliselle tiedusteluretkelle Hivaan.
Vuonna 1828 Eversmann nimitettiin Kazanin yliopiston eläin- ja kasvitieteen professoriksi. Seuraavien 30 vuoden aikana hän kirjoitti useita teoksia. Häntä pidetään Volgan ja Uralin välisten Venäjän kaakkoisten arojen pioneeritutkijana.
Eversmann nimesi suuren joukon uusia eläinlajeja, muun muassa isoviiksisiipan (Myotis brandtii), mongolianarosopulin (Eolagurus luteus) ja huuhkajan alalajin Bubo bubo turcomanus. Hänen kunniakseen on myös nimetty lukuisia eliöitä, esimerkiksi arohilleri (Mustela eversmanii).
Eduard Fuchs

Max Slevogt: Eduard Fuchsin muotokuva, 1905
Eduard Fuchs (31. tammikuuta 1870 Göppingen, Saksa – 26. tammikuuta 1940 Pariisi, Ranska) oli saksalainen marxistinen kulttuurihistorioitsija, tietokirjailija, taidekeräilijä ja poliittinen aktivisti.
Fuchs sai jo nuorena sosialistisen ja marxistisen vakaumuksen. Hän liittyi vuonna 1886 kiellettyyn Sosialistiseen kansanpuolueeseen, joka on Saksan sosiaalidemokraattinen puolueen edeltäjä. Vuonna 1892 hänestä tuli satiirisen viikkolehden Süddeutscher Postillon päätoimittaja ja myöhemmin Leipziger Volkszeitung toimittaja. Fuchs kirjoitti kiistanalaisia tekstejä, joiden takia hän joutui myös vankilaan muutamaan kertaan. Vankilassa ollessa Fuchs kirjoitti muun muassa kirjan Karikatur der europäischen Völker (”Eurooppalaisten kansojen karikatyyri”).
Fuchs muutti 1900-luvun alussa Berliinin, jossa toimitti sosialistista sanomalehteä nimeltä Vorwärts. Seuraava vuonna hän aloitti kuusiosaiseksi laajenneen sarjansa, Sittengeschichte,  moraalikäytännöistä. Sarjan viimeinen osa ilmestyi vuonna 1912. Fuchs muutti Egyptiin taiteilija Max Slevogtin kanssa juuri ennen ensimmäisen maailmansodan alkua 1914. Sodan aikana Fuchs oli pasifisti, ja sodan jälkeen Lenin laittoi hänet johtamaan vankien vaihtokauppaa Saksan kanssa. Fuchs olikin Kominternin johtajia Berliinissä 1919. Hän oli kiinnostunut karikatyyreistä, joten hän myös tutki ranskalaisen pilapiirtäjän Honoré Daumieria, josta kirjoitti myös kolmiosaisen catalogue raisonnén. Fuchs erosi puolueesta 1929, kun siitä oli erotettu monia sen vahvoja kannattajia. Ranskaan Fuchs muutti 1933, kun Adolf Hitler nousi valtaan Saksassa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Eduard Fuchs
Pallomaneetit

| Pallomaneetit |
| --- | --- |
 Mertensia ovum
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Kampamaneetit Ctenophora
Luokka::  Lonkeromaneetit Tentaculata
Lahko::  Pallomaneetit Cydippida  Gegenbaur, 1856
Heimot
 Aulacoctenidae  Bathyctenidae  Cryptocodidae  Ctenellidae  Dryodoridae  Euplokamidae  Haeckeliidae  Lampeidae  Mertensiidae  Pleurobrachiidae 
Katso myös
   Pallomaneetit Wikispeciesissä   Pallomaneetit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pallomaneetit (Cydippida) on lonkeromaneettien luokkaan kuuluva kampamaneettien lahko.
Pallomaneeteilla on pallomainen tai soikea vartalo. Esimerkiksi Pleurobrachia-pikkumaneetilla vartalo on kananmunan muotoinen ja sen kapeammassa päässä on suuaukko. Vartalon molemmilla puolilla on lonkerot, jotka maneetti voi vetää piiloon sisällään oleviin pusseihin.
Itämerestä tunnetut Mertensia- ja Pleurobrachia-kampamaneetit kuuluvat pallomaneettien lahkoon.
Paahtovanukas

Paahtovanukas (ransk. crème brûlée), joka tunnetaan myös nimillä ”burnt cream”, ”crema catalana” tai ”Trinity cream”, on kermainen vanukas, jossa on rapeaksi paahdettu sokeripinta.
Paahtovanukas maustetaan perinteisesti vaniljalla. Erilaisia muunnelmia ovat esimerkiksi suklaalla, kahvilla, rosmariinilla, liköörillä, vihreällä teellä, kookoksella tai muilla hedelmillä maustetut paahtovanukkaat.
Historia

Ensimmäisen crème brûléen teon ajankohdasta ei ole kirjattua tietoa. Ranskassa, Espanjassa ja Isossa-Britanniassa on pitkään tehty paahtovanukasta. Isossa-Britanniassa väitetään, että jälkiruoka keksittiin 1600-luvulla Trinity Collegessa Cambridgessa, mistä nimitys ”Trinity cream” juontuu.
Espanjassa katalonialaisessa keittiössä nimillä Crema Catalana (”katalonialaisen kerma”), Crema cremada (”poltettu kerma”) tai Crema de Sant Josep tunnettu jälkiruoka on crème brûléeta vastaava ruokalaji, jonka väitetään olevan peräisin 1700-luvulta. Se tarjoillaan perinteisesti Saint Josephin päivänä 19. maaliskuuta, vaikka nykyään sitä saatetaan tarjoilla pitkin vuotta. Vanukas on maustettu sitruunan tai appelsiinin kuorella ja kanelilla.
Vasta 1800-luvulla ranskankielinen nimitys crème brûlée tuli yleiseksi, minkä seurauksena jälkiruoka mielletään yleensä ranskalaiseksi. Kuitenkin ehkä varhaisin tunnettu viittaus paahtovanukkaaseen oli Ranskassa vuonna 1691 julkaistussa François Massialot’n keittokirjassa. Ranskan puolesta puhuu myös se, että resepti on suositumpi Ranskassa kuin missään muualla maailmassa.
Valmistus

Kun vanukas on hyytynyt ja jäähtynyt, sen pinnalle sirotellaan kerros sokeria, joka sulatetaan ja ”poltetaan”. Perinteisesti paahtamiseen käytetään pientä kaasupoltinta, mutta sen voi tehdä myös liekittämällä tai vaikka uunissa. Vanukas tarjoillaan yleensä kylmänä, pienessä ja matalassa, usein valkoisessa annosvuoassa.
Valmistus > Huomioitavaa

Vanukkaan tulee olla asianmukaisesti jäähdytetty valmistamisen jälkeen, sillä munat ja sokeri toimivat kasvualustana bakteereille, jotka voivat aiheuttaa ruokamyrkytyksen. Runsaasti rasvaa sisältävät ruuat imevät vieraita makuja jääkaapissa, joten vanukas tulee kääriä tiukasti muoviin ennen säilöntää. On myös syytä huomata, että sokerikuorrutus tulee lisätä vasta välittömästi ennen tarjoilua, muuten kuori pehmenee jääkaapissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pastanjauhantaa/resepti
Ruokasanastoa (Arkistoitu – Internet Archive)
Trinity Burnt Cream (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Crème brûléen liekitys
Olaf Winter

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | K-4, 1 000 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Milano 1999 | K-2, 1 000 m |  |
Olaf Winter (s. 18. heinäkuuta 1973 Neustrelitz) on saksalainen ratameloja ja olympiavoittaja.
Winter edusti Saksaa kaksissa kesäolympialaisissa. Atlantassa 1996 hän kuului Saksan olympiakultaa voittaneeseen joukkueeseen 1 000 metrin kajakkinelosessa. Sydneyn olympialaisissa 2000 Winter kilpaili yhdessä Andreas Ihlen kanssa kajakkikaksikon 1 000 metrin kilpailussa. Pari sijoittui neljänneksi 0,27 sekunnin erolla pronssia voittaneeseen Unkarin kaksikkoon. Winter saavutti MM-pronssia 1 000 metrin kajakkikaksikossa yhdessä Jan Schäferin kanssa Milanossa 1999.
Winter edusti KG Esseniä. Hän on pituudeltaan 189-senttimetrinen ja painaa 88 kilogrammaa.
Panhard PL 17

Panhard PL 17
Panhard PL 17 on vuosina 1959–1965 valmistettu etuvetoinen alemman keskiluokan automalli. Panhardin sisätilat ja ulkomitat ovat melko isot, mutta moottori on hyvin pieni alle 0,9 litran moottori. Suomessa malli oli melko harvinainen.
Panhard PL 17:n moottori on ilmajäähdytteinen nelitahtinen kaksisylinterinen 848 cm³ bokserimoottori, jonka teho on 31 kW (42 hv, DIN, liioitteleva SAE-bruttotehoselvennä 50 hv). Vaihteita on neljä, jotka kaikki ovat synkronoituja. Vaihdevipu on ohjaustangossa.
Panhard PL 17
Panhard PL 17 kiihtyy 0-100 km/h 37 sekunnissa. Huippunopeus on 130 km/h.
PL 17:n mallinimen PL tulee Panhard-Levassorin alkukirjaimista ja numero 17 yhteenlaskusta 5 (verohevosvoimaa) + 6 (6 litraa bensiiniä / 100 km) + 6 (istumapaikkoja) = 17.
Panhard PL 17 maksoi vuonna 1962 Suomessa 955 000 markkaa.
Mitat

| --- | --- |
Pituus: 458 cm
Leveys: 155 cm
Korkeus: 155 cm
Akseliväli: 257 cm
Raideleveys (edessä /takana): 130 cm / 130 cm
Omapaino: 850 kg
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Panhard PL 17 Wikimedia Commonsissa
Passevolanssi

Passevolanssi oli eräiden maiden armeijoissa käytössä ollut vero- ja maksujärjestelmä, jossa sotilaspäällystö erityistä maksua vastaan hankki sotaväelle vaate- ja muut parseli- eli käyttötavarat ja hoiti värväyksen. Kyseistä korvausmaksua nimitettiin passevolanssimaksuksi. Tavallisinta oli, että värvättyjen joukkojen komppanianpäälliköt tekivät kruunun kanssa passevolanssikontrahdin. Passevolanssimaksu määrättiin pääasiallisesti parselien eli tavaroiden käyttöajan ja hintojen sekä miehistön palvelusajan mukaan. Passevolanssimaksu poistettiin Ruotsissa 1870-luvun jälkeen. Ruotuväen parselien hankinnasta ja ylläpidosta harjoituskokousten aikana kerättiin ruoduilta ja ratsutiloilta passevolanssimaksua eli veroa, mutta kun Suomi liitettiin Venäjään 1809 ruotujakoinen armeija lakkautettiin. Maksua perittiin kuitenkin vielä vuoteen 1886 asti.
David Hockney

David Hockney (2017)
David Hockney (s. 9. heinäkuuta 1937 Bradford, Englanti) on brittiläinen taiteilija ja valokuvaaja. Taidekoulutuksen Hockney sai Bradfordin taidecollegessa ja lontoolaisessa Royal College of Artissa, josta hän valmistui vuonna 1962. Hän asuu ja työskentelee Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Hockneyn työt ovat usein varsin henkilökohtaisia ja omaelämäkerrallisia.
Hockneyta pidetään pop-taiteilijana, vaikka hän itse kieltää olevansa pop-taiteilija. Popin lisäksi hänen töissään on ekspressionistisia elementtejä. Taidemaalauksen lisäksi Hockney on tehnyt grafiikkaa, valokuvakollaaseja ja tehnyt myös lavastuksia teattereille, esimerkiksi New Yorkin Metropolitan -oopperasaliin.
Uran alku

Hockneyn opiskeluaikana modernit taiteenalat kuten amerikkalainen abstrakti ekspressionismi alkoi syrjäyttää vanhoja tyylejä. Hockney itse ei ollut kovin innostunut abstraktista taiteesta, hän piti abstrakteja teoksia usein tylsinä ja sisällöttöminä, muttei ollut myöskään innostunut vanhan ajan realistisista kuvauksista. Hockney ei uskonut taiteilijan objektiivisuuteen vaan toi minuuttaan esille töidensä kautta.
Hockney opetti ja työskenteli Yhdysvalloissa ajoittain 1960-luvulta asti ja asettui sinne kokonaan vuonna 1978. Asetuttuaan Kaliforniaan Hockney keskittyi liikkuvan veden, lasipintaan heijastuvan valon ja alastoman ihon kuvaamiseen sekä maalasi sarjan uima-altaita Los Angelesissa. Näissä maalauksissa Hockney käytti voimakkaita ja säväyttäviä värejä. Hän siirtyi öljyväreistä akryylivärien käyttöön. Tuona aikana kehittyi Hockneyn luonnonläheinen ja realistinen tyyli, josta hänet tunnetaan yhä. Monet hänen maalauksistaan viittaavat myös Hockneyn homoseksuaalisuuteen, jota hän ei yhteiskunnan suhtautumisesta huolimatta piilotellut.
Hockney opiskeli  Bradfordissa myös  litografiaa. Hänen ensimmäinen grafiikan lehtensä  on etsaus ja akvatinta  Myself and My Heroes (1961), missä Hockney esiintyy yhdessä Mahatma Gandhin ja Walt Whitmanin kanssa. Hänen ensimmäinen laajempi portfolionsa oli kuudentoista etsauksen sarja, joissa hän esittää William Hogarthin Rake's Progress -teoksen omaelämäkerrallisesti. 1960-luvulla Hockney teki Ken Tylerin kanssa vedossarjan A Hollywood Collection. Useat Hockneyn litografiatöistä ja maalauksista esittävät hänen monia ystäviään.
Valokuvatyöt

Hockney on eräs niistä kuvataiteilijoista, jotka 1970-luvulla kiinnostuivat valokuvauksesta ja hän teki paljon valokuvataidetta, useimmiten kuvakollaaseja. Kollaasit koostuvat useista kymmenistä Polaroid-kuvista. Hockney saattoi kuvata esimerkiksi ranskalaisen kujaristeyksen pieniin, valokuvan kokoisiin osiin ja koota näistä kymmenistä kuvista ison kollaasin. Kuvat on otettu hieman eri kuvakulmista ja eri aikaan ja näin kollaasi antaa vahvan vaikutelman kubismista. Hockney on kiinnostunut siitä miten ihmisen silmä ja kuvanmuodostus toimii ja kuvakollaasit ovat hyvä tapa tutkia tätä. Kuvakollaaseja Hockney teki pääosin vuosina 1970–1986.
Myöhempi ura

Vuonna 1985 Hockney sai toimeksiannon suunnitella ja tehdä kannen ja sarjan sisäsivuja ranskalaisen Voguen joulukuun numeroon. Kubismista kiinnostuneena ja Pablo Picassoa ihailevana hän maalasi kuvia Celia Birtwellin kasvonpiirteistä.
Toinen merkittävä toimeksianto oli samana vuonna kun Hockney sai tehtäväkseen piirtää Quantel Paintboxia käyttäen. Quantel Paintbox oli tietokoneohjelma, jolla pystyi piirtämään ja näkemään tuloksen suoraan tietokoneen monitorilla. Kokeilu onnistui varsin hyvin, sillä Hockneysta ja hänen kokeilustaan tehtiin myös opetusvideo jota esitettiin BBC:llä.
1990-luvulla Hockney jatkoi kokeilua ja työskentelyä eri tekniikoiden kanssa, mm. värilaserkopiokoneen. Hän innostui faksaamaan töitään ystävilleen. Näin hän saattoi tehdä piirustuksensa rahallisesti arvottomiksi, jakaa ilmaiseksi taidettaan ihmisille. Tämäntyyppisen taiteen jakamisen Hockney koki aidoksi välittämiseksi.
2000-luvulla Hockney on tehnyt huomattavan suurikokoisia luontoaiheisia akryylimaalauksia.
Hockneyn taulu Portrait of an Artist (Pool with Two Figures) myytiin New Yorkissa Christie’s-taidehuutokaupassa torstaina 15. marraskuuta 2018 maailmanennätyshintaan 90 miljoonaa dollaria. Se oli korkein elossa olevan taiteilijan teoksesta maksettu hinta kautta aikain.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
David Hockney – viralliset kotisivut
Taiteilijaa esittelevät sivut (epäviralliset)
Hockeyn elämäkertaa ja kuvia töistä
Cris Cyborg

| Cristiane Justino |
| --- | --- |
 Cyborg vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1985 (ikä 39) oikea
Kansalaisuus:  Brasilia
Vapaaottelija
Lempinimi:  Cyborg
Aktiivisena:  2005–
Pituus:  173 cm
Paino:  66 kg
Painoluokka:  höyhensarja
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  thainyrkkeily, brasilialainen jujutsu
Seura:  RVCA Sport (2016–)
Tilastot
Ottelut:  23
Voitot:  20
– tyrmäyksellä:  17
– päätöksellä:  3
Tappiot:  2
– tyrmäyksellä:  1
– luovutuksella:  1
Ei tuomiota/mitätöity:  1
Aiheesta muualla
www.criscyborg.com
Cristiane Justino Venâncio (s. 9. heinäkuuta 1985) on brasilialainen vapaaottelija, joka tunnetaan paremmin nimellä Cris Cyborg. Hän on otellut UFC:ssä vuodesta 2016 lähtien ja oli höyhensarjan mestari vuosien 2017–2018 välisenä aikana. Cyborg on myös entinen Strikeforcen naisten höyhensarjan mestari. Hän voitti tittelin 15. elokuuta 2009 voittamalla ensimmäisessä erässä teknisellä tyrmäyksellä siihen asti voittamattoman Gina Caranon. Justino asuu San Diegossa, jossa hän harjoittelee ja opettaa The Arena -nimisellä vapaaottelusalilla.
Varhaiset vaiheet

Cristiane oli Brasiliassa kansallisen tason käsipalloilija ennen siirtymistään kamppailulajien pariin.
Vapaaottelu-ura

Santoksen otteli ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa 26. heinäkuuta 2008. Ottelussa hän kohtasi Shayna Baszlerin. Hän voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä.
Cyborg kohtasi mestaruusottelussa haastajana Gina Caranon 15. elokuuta 2009 ja voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä tuomarin keskeyttäessä ottelun ajassa 4:59, sekuntia ennen viisiminuuttisen ensimmäisen erän päättymistä.
Cyborg on Caranon ottelun jälkeen otellut kolmasti, voittaen kaikki ottelut teknisellä tyrmäyksellä. Hän puolusti ensin titteliään Marloes Coenenia vastaan ja myöhemmin otteli Jan Finneyn sekä viimeisimpänä Hiroko Yamanakan kanssa.
Joulukuussa 2011 käyty ottelu Hiroko Yamanakaa vastaan oli Santokselle ensimmäinen 18 kuukauteen ja ottelu kesti ainoastaan 16 sekuntia.
Vapaaottelu-ura > Positiivinen dopingnäyte

Yamanaka-ottelun jälkeen Cyborg antoi positiivisen dopingnäytteen. Näytteestä löydettiin metaboolisia jäämiä stanozolol-nimisestä steroidista. Ottelun tulos muutettiin ratkaisemattomaksi ja Cyborg tuomittiin vuoden kilpailukieltoon sekä 2 500 dollarin sakkoon. Anteeksipyynnön esittänyt Cyborg ei kiistänyt käryä, mutta kertoi aineen joutuneen hänen elimistöön luvalliseksi luullusta lisäravinteesta, jonka piti auttaa häntä painonpudotuksessa ennen ottelua.
Vapaaottelu-ura > UFC

Cyborg siirtyi UFC:hen maaliskuussa 2015 ja otteli ensimmäisen kerran UFC 198 -tapahtumassa toukokuussa 2016 Leslie Smithia vastaan. Cyborg voitti välipainokamppailun teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Myöhemmin syyskuussa Cyborg jatkoi ottelemista ilman varsinaista painoluokkaa ollessaan kykenemätön pudottamaan painoaan kääpiösarjaan, eikä UFC:llä ollut hänen omaa painoluokkaa höyhensarjaa. Hän kohtasi Lina Länsbergin, jonka Cyborg voitti teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä.
Joulukuussa 2016 USADA ilmoitti Cyborgin mahdollisesta doping rikkomuksesta, johon hänen joukkue ilmoitti aineen olevan apuna Cyborgin toipumiseen painonpudotuksessa. Helmikuussa 2017 Cyborgille annettiin lupa käyttää retroaktiivista terapiaa, jonka myötä hänen ottelukielto poistettiin. Myöhemmin maaliskuussa 2017 Cyborg luopui Invicta höyhensarjan mestaruudestaan ja halusi otella höyhensarjan hallitsevaa mestaria Germaine de Randamieta vastaan UFC 214:ssa. De Randamie ei suostunut ottelemaan Cyborgia vastaan syyttäessä häntä huijaamisesta käyttäessään kiellettyjä aineita ja luopui höyhensarjan mestaruudestaan. Cyborgin oli tämän jälkeen määrä otella Megan Andersonia vastaan, mutta hän joutui jättämään ottelun väliin henkilökohtaisista syistä.
Vapaaottelu-ura > UFC > Höyhensarjan mestaruus

Lopulta Cyborg sai vastaansa 29. heinäkuuta 2017 Invictan entisen kääpiösarjan mestarin Tonya Evingerin. Kamppailu käytiin UFC 214 -tapahtumassa, jossa Cyborg voitti vapaana olleen höyhensarjan mestaruuden teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä polvipotkuin. Hänestä tuli samalla UFC historian toinen naisten höyhensarjan mestari.
Cyborg puolusti ensimmäisen kerran mestaruuttaan 30. joulukuuta 2017 Holly Holmia vastaan, joka oli jo kerran aiemmin otellut höyhensarjan mestaruudesta. Kamppailu käytiin UFC 219 -tapahtumassa illan pääotteluna, jossa Cyborg onnistui puolustamaan mestaruuttaan tuomariäänin (49–46, 48–47, 48–47).
Cyborg puolusti toisen kerran mestaruuttaan 3. maaliskuuta 2018 Yana Kunitskayaa vastaan, joka oli ottelemassa ensimmäistä otteluaan UFC:ssä. Kunitskaya oli juuri elokuussa 2017 voittanut Invictan naisten kääpiösarjan mestaruuden.  Kamppailu käytiin UFC 222 -tapahtumassa ja edellisen tapahtuman tapaan Cyborgin ottelu oli illan pääotteluna. Kamppailu päättyi ensimmäisessä erässä Cyborgin voittoon teknisellä tyrmäyksellä ja onnistui näin puolustamaan mestaruuttaan toisen kerran.
Vapaaottelu-ura > UFC > Mestaruuden menettäminen

Cyborg etsi uutta haastajaa, sillä höyhensarjassa kukaan ei kyennyt antamaan hänelle kunnon vastusta lukuun ottamatta Holly Holmia, jonka hän voitti tuomariäänin. Cyborg sai vastaansa kääpiösarjan mestarin ja maanaisensa Amanda Nunesin, joka oli voittanut omassa painoluokassaan useita mestareita ja piti yllä seitsemän ottelun voittoputkea. Ottelu höyhensarjan mestaruudesta käytiin 29. joulukuuta 2018 UFC 232 -tapahtumassa. Illan toisessa pääottelussa käyty kamppailu päättyi Cyborgin tyrmäys tappioon 51 sekunnissa ensimmäistä erää. Se oli hänen uran toinen tappio sitten 13 vuoteen. Samalla se oli Cyrborgin uran ensimmäinen tyrmäys tappio.
Yksityiselämä

Cristian oli naimisissa vapaaottelija Evangelista Santosin kanssa, pari erosi 2011.
Mestaruudet

Höyhensarjan mestaruus (kerran, puolusti kahdesti)
Höyhensarjan mestaruus (kerran, puolusti kahdesti)
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
The Arena - Santoksen kotisali (Arkistoitu – Internet Archive)
UFC:n naisten höyhensarjan mestarit
Panhard

Vuosimallin 1964 Panhard PL 17.
Panhard on ranskalainen sotilasajoneuvojen valmistaja. Panhard oli myös vuosina 1890-1967 valmistettu ranskalainen henkilöautomerkki. Panhard-auton sarjatuotanto aloitettiin 1891. Siinä käytettiin moottori edessä ja veto takana -koria, johon useimmat autotehtaat siirtyivät myöhemmin.