stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lauri Kulmala (jääkiekkoilija)
Ura > Seuraura

Kulmala on Porvoo Huntersin kasvatti. Hän siirtyi 14-vuotiaana Helsingin IFK:hon kaudeksi 2013–2014. Kaudella 2014–2015 Kulmala oli tehoilla 20+27=47 seuran C-nuorten paras maalintekijä ja hän jakoi joukkueensa sisäisen pistepörssin voiton Onni Nokkosmäen kanssa.
Toukokuussa 2017 Kulmala teki HIFK:n kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigassa 25. elokuuta 2017 vieraissa ruotsalaista Brynäs IF:ää vastaan. Kulmala merkittiin HIFK:n kolmosketjun oikeaan laitaan ja hän sai ottelussa jääaikaa 7.43 minuuttia. Ensimmäisen SM-liigaottelunsa Kulmala sai tililleen 16. syyskuuta 2017 vieraissa Pelicansia vastaan. Hänet merkittiin HIFK:n 13. hyökkääjäksi ja Kulmala jäi ottelussa lopulta ilman peliaikaa. Hän sai ensimmäiset jääaikansa SM-liigassa kolmannessa ottelussaan 26. syyskuuta 2017 Porin Ässiä vastaan. Kulmala merkittiin HIFK:n nelosketjun oikeaan laitaan Saku Salmelan ja Janne Hämäläisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 5.28 minuuttia. Kulmala pelasi kauden 2017–2018 aikana HIFK:n miesten joukkueessa kaikkiaan yhdeksän runkosarja- ja neljä CHL-ottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan seuran A-nuorissa. A-nuorten SM-liigan pronssiottelussa Kulmalan vasen polvi vääntyi hänen lauottuaan Tapparan maalia kohti ensimmäisessä jatkoerässä. Janne Hämäläinen löi Kulmalan lähettämän irtokiekon maaliin ja ratkaisi pronssin, mutta 4–5-voittomaaliin syöttöpisteen saanut Kulmala kuitenkin loukkaantui tilanteessa, eikä päässyt omin avuin ylös jäältä. Kauden jälkeen hänen polvensa leikattiin.
Kulmala teki kauden 2018–2019 ensimmäisessä ottelussaan SM-liigaottelussaan 20. lokakuuta 2018 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan liigauransa avausmaalin. Hän pelasi seuran miesten joukkueessa 13 runkosarja- ja kaksi CHL-ottelua tehden kaksi maalia, mutta suurimman osan alkukaudestaan Kulmala pelasi kuitenkin HIFK:n A-nuorissa. Hän oli tehoilla 11+19=30 joukkueen sisäisen pistepörssin jaetulla kärkisijalla Wiljami Myllylän kanssa, kunnes tammikuussa 2019 HIFK lainasi Kulmalan loppukaudeksi Porin Ässiin, joka vastaavasti lainasi Sakari Salmisen loppukaudeksi HIFK:hon. Kulmala teki Ässissä loppukaudella 19 runkosarjaottelussa yhden maalin.
Kulmala ei jatkanut HIFK:ssa enää kolmatta sopimuskauttaan, vaan hän teki huhtikuussa 2019 uuden, kaksivuotisen sopimuksen Ässien kanssa. Kulmala ehti pelata alkukaudella 2019–2020 vain yhden ottelun, kunnes hän loukkasi vasemman polvensa toistamiseen harjoituksissa ja sai siihen laajoja rustovaurioita. Lokakuussa Kulmalan kuntoutumisajaksi ennustettiin peräti noin viisi kuukautta, mutta hänen kuntoutuksensa kuitenkin venyi. Kaudella 2020–2021 Kulmala ei pelannut otteluakaan.
Marraskuussa 2021 Kulmala ilmoitti joutuvansa lopettamaan uransa polvivammojen vuoksi.
Ura > Maajoukkueura

Kulmala on pelannut 12 nuorten ja viisi poikien maaottelua.
Muuta

Kulmala on opiskellut Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa.
Laukaansuun satama

Ust-Lugan sataman sijainti
Laukaansuun satama-aluetta.
Ust-Lugan satama (ven. Усть-Лужский порт, Ust-Lužski port, LOCODE: RUULU) eli Laukaansuun satama on Suomenlahden etelärannalla, runsaan 110 kilometrin päässä  Pietarista Venäjän Leningradin alueella sijaitseva suuri monitoimisatama. Satama on kasvanut nopeasti. Vuoden 2012 alkupuolella Ust-Luga oli Venäjän viidenneksi suurin satama. Vuonna 2014 Ust-Luga kohosi jo Itämeren suurimmaksi ja Venäjän toiseksi suurimmaksi rahtisatamaksi.
Nimeä Laukaansuun satama voidaan pitää myös harhaanjohtavana, koska Ust-Lugan satama ei sijaitse niinkään Jaaman eli Kingiseppin piirin Laukaansuussa vaan pääosin Viistinän kunnan alueella Kurkolanniemen ja Kolkanpään välillä. Lähin kylä on Koskisenkylä. Toisaalta satamayhtiö on suunnitellut rakennuttavansa Laukaansuuhun 34,5 tuhannelle asukkaalle mitoitetun kaupungin kahdessa vaiheessa vuoteen 2025 mennessä.
Historiaa

Ust-Luga on varsin nuori satama; satama-alueen rakentaminen alkoi vuonna 1997.
Ennen sataman valmistumista Venäjälle kulkevaa tavaraa kuljetettiin mm. Suomen satamien kautta. 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä ja vielä 2010-luvun alussa itärajan rekkajonot kasvoivat säännöllisesti kymmenien kilometrien pituisiksi.
Satamaa rakentaa ja hallinnoi satamayhtiö Kompanija Ust-Luga (ОАО «Компания Усть-Луга»). Ensimmäisen satamaterminaalin toiminta alkoi joulukuussa 2001 ja toinen tammikuun 2006 aikana.  Terminaalien määrä ja sataman kapasiteetti on kasvanut rakentamisen edetessä. Esimerkiksi vuoden 2012 maaliskuussa otettiin käyttöön BPS-2-öljyputken päässä oleva öljynlastausterminaali; käytössä on jo toistakymmentä eri terminaalia. Hiilenkuljetuksen kasvun ja uuden öljyterminaalin käyttöönoton vuoksi satama ylitti jo loppukesällä 2012 selkeästi edellisvuoden rahtimäärän. Koko vuoden 2012 rahtimäärä oli yli kaksinkertainen edellisvuoteen verrattuna.
Vuonna 2014 rahtimäärä kasvoi yhä 20,3 prosenttia edellisvuodesta. Satama nousi Itämeren suurimmaksi ja Venäjän toiseksi suurimmaksi rahtisatamaksi. Venäjällä sitä suurempi oli vain Mustanmeren Novorossijskin satama (121,6 milj. t). Ust-Lugan sataman taakse ovat vuosina 2012–2014 jääneet Pietarin suursatama (61,9 milj. t), Vostotšnyin satama (57,8 milj. t) ja Primorskin öljyterminaali (53,7 milj. t). Rahtimäärältään Euroopan suurin satama eli Rotterdamin satama listasi Ust-Lugan vuonna 2015 Euroopan seitsemänneksi suurimmaksi satamaksi.
Historiaa > Ust-Lugan sataman vuosittainen rahtimäärä:

| vuosi | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| miljoonaa tonnia | 0,4 | 0,8 | 0,7 | 3,8 | 7,1 | 6,8 | 10,4 | 11,8 | 22,7 | 46,6 |
| vuosi | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 1-5/2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| miljoonaa tonnia | 62,6 | 75,7 | 87,9 | 93,4 | 103,3 | 98,7 | 103,9 | 102,6 | 109,2 | 47,4 |
Sataman arvioidaan tarvitsevan jäänmurtajien apua keskimäärin 40 päivänä vuodessa. Satama-alueen syvimmät lastauspaikat ovat syväykseltään 17 metriä ja sillä on 3,7 kilometriä laiturialuetta lyhytlastiliikennettä varten. Satama on ainoa Venäjän Itämeren satamista, joka pystyy vastaanottamaan 75 tuhannen tonnin (ttn) kuivarahtialuksia ja 120 ttn:n vetoisia tankkereita.
Satamaterminaalit

Satamassa oli 2012 kesällä käytössä - vähän laskutavasta riippuen - noin yksitoista erilaista terminaalia. Sataman on tuoreimpien arvioiden mukaan kaavailtu valmistuttuaan käsittävän yhteensä 20 eri terminaalia ja sataman vuosirahtikapasiteetin nousevan tällöin 180 miljoonaan tonniin.
Satamaterminaaleihin kuuluvat, näistä osa on rakenteilla:
puutavarasatamaterminaali (Лесной терминал), 2007-
kivihiilisatamaterminaali (Угольный терминал), 2007-
satama-rautatieterminaali (Автомобильно-железнодорожный паромный комплекс), 2007-
autosatamarautatiealue (Автомобильно-железнодорожный паромный комплекс), 2007-
monikäyttöalue Jug-2 (Etelä-2; Многопрофильный перегрузочный комплекс «Юг-2»), 2007-
yleistavara-alue (Универсальный перегрузочный комплекс), 2007-
raaka-ainekuljetusalue (bulkki; Комплекс перегрузки технической серы), 2007-
kalasatamaterminaali (Рыбный терминал), 2007-
laivapalveluterminaali (Терминал по обслуживанию судов), 2007-
kappaletavaraterminaali Novaja Gavan (терминал накатных грузов «Новая Гавань»), 2011-
konttisatamaterminaali (Контейнерный терминал), 2011-
nesteterminaali, 2011-
öljyputkiterminaali (crude oil terminal) Baltian putkikuljetusjärjestelmä II:lle, 2012-, vuonna 2012 30 miljoonaa tonnia öljyä
Lannoiteterminaali (Терминал минеральных удобрений), 2015-
Metalliteollisuusterminaali (Металлургический терминал)
Aiheesta muualla

Ust-Luga comes to finish (10.2.2015) (englanniksi) (portnews.ru)
Gruzooborot morskih portov Rossii za janvar-nojabr 2014 (12/2014, tammi-marraskuun 2014 rahtimäärät Venäjän satamissa) (venäjäksi) (morport.com)
Kompanija Ust-Luga (venäjäksi)
Kompanija Ust-Luga: Port of Ust Luga (englanniksi) (ust-luga.ru)
Ulkopoliittinen instituutti: Venäjän liikennestrategiset suuntaviivat Itämerellä (2010) (fiia.fi)
Rosterminalugol Terminal coal traffic reaches 13 mln tons (2012-12-10) (englanniksi) (portnews.ru)
Linux-libre

| Linux-libre |
| --- | --- |

 Linux-libre 3.0.66-1 käynnistys
Kehittäjä:  Free Software Foundation Latin America
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  20. helmikuuta 2008
Vakaa versio:  6.11.2-gnu (6. lokakuuta 2024)
Kehitysversio:  6.11-rc7-gnu (12. syyskuuta 2024)
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Käyttöjärjestelmän ydin
Alusta:  x86-64, i386, IA32, ARM, MIPS
Ohjelmointikielet:  C ja Assembly
Lisenssi:  GPLv2
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Linux-libre on Linux-ytimeen perustuva ydin, josta on poistettu ei-vapaat (omisteiset) firmware-osiot. Tavoitteena on tuottaa täysin vapaan ohjelmiston mukainen käyttöjärjestelmän vaatima ydin.
Projektin aloittaneen Alexandre Olivan mukaan Linux-ydin oli vapaa kun se julkaistiin GNU GPL -lisenssillä vuonna 1992, mutta noin vuodesta 1996 lähtien se on hyväksynyt suljetun lähdekoodin firmware-ohjelmia.
Linux-libre on virallisesti osa GNU-käyttöjärjestelmää toisin kuin tavallinen Linux-ydin. Erot Linux-libren ja Linuxin välillä on kuitenkin yritetty pitää mahdollisimman pieninä, jotta Linux-libren kehitys ja ylläpito olisi mahdollisimman helppoa ja selkeää. Firmware-ohjelmien binääritiedostojen poistamisen lisäksi joitakin ajureita on poistettu. Lisäksi on poistettu mahdollisuus ja ohjeet ulkoisten firmware-ohjelmien lataamiseen ajoaikaisesti, jotta käyttäjä ei lankeaisi ei-vapaiden ohjelmien ansaan.
Linus linjalla

DVD-julkaisun kansikuva.
Linus linjalla (ital. La linea) on italialainen sarjakuva ja TV-piirrossarja. Hahmo syntyi vuonna 1969, ja televisiosarjaa tehtiin vuosina 1971–1986. Piirroshahmon loi pilapiirtäjä Osvaldo Cavandoli (1920–2007) alias Cava. Televisiosarjaa esitettiin alun perin Italian yleisradioyhtiön RAI:n TV-kanavalla, sen jälkeen yli 40 muussa maassa. Sarjaa tehtiin kaikkiaan 90 jaksoa, ja ne ovat lyhyitä, yleensä noin 2½ minuutin mittaisia. Jaksoja esitettiin muun muassa ohjelmiston täytteenä ja mainosten välissä, ja suosion kasvettua niitä esitettiin myös elokuvateattereissa.
Linus linjalla -piirrossarjaa tuotettiin kolme kautta: 1972 (8 jaksoa), 1978 (56 jaksoa) ja 1986 (26 jaksoa). Sarja julkaistiin vuonna 2008 kokonaisuudessaan DVD:llä pohjoismaissa.
Sarjan idea syntyi alun perin vuonna 1969, kun Cavandoli suunnitteli mainoskampanjaa italialaiselle astiatehtaalle. Tuloksena oli isonenäinen piirroshahmo, joka on piirretty yhdellä viivalla siluettina. Hän on osa loputonta viivaa, ja hän kävelee sillä eteenpäin.
Kaksi vuotta myöhemmin oli vuorossa piirrossarja. Sarjassa Linus kohtaa erilaisia esteitä (esimerkiksi viiva päättyy kesken kaiken) ja vaatii tuohtuneena piirtäjältä korjausta tilanteeseen. Hahmon lisäksi kuvassa näkyy ajoittain piirtäjän käsi, kun tämä puuttuu asioihin. Taustaväri muuttuu tunnelman mukaisesti.
Piirrossarjan kaikki ääniroolit esitti Carlo Bonomi. Hän puhui Milanon murretta mahdollisimman epäselvästi, eikä sarjaa tarvitse dubata tai tekstittää. Musiikin sävelsi Franco Godi.
Piirrossarja palkittiin vuonna 1972 Annecyssa ja vuonna 1973 Zagrebissa. Sarjakuvaa on julkaistu useina kirjaversioina.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:La Linea (TV series)
Lesozavodski

| Lesozavodski Лесозаво́дский |
| --- | --- |
 Lesozavodski
 Koordinaatit: 66°43′41″N, 32°50′35″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Murmanskin alue
Piiri:  Kantalahden piiri
Kunta:  Zelenoborski
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
Väkiluku (2009):  631
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lesozavodski (ven. Лесозаво́дский) on taajama Murmanskin alueen Kantalahden piirin Zelenoborskin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Vienanmeren Kantalahden Olenisaarella 29 kilometriä Zelenoborskista kaakkoon. Taajamassa on 631 asukasta (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1800-luvun lopulla perustetun Koudan sahan työläisasutuksesta. Sahalaitos oli aikoinaan Pohjois-Venäjän suurin. Se toimi 1990-luvulle saakka, jolloin tuotanto lakkasi talousvaikeuksien takia. Yritykset aloittaa sahan toiminta uudelleen epäonnistuivat, ja se paloi vuonna 2003. Vuoteen 1995 saakka Lesozavodskilla oli kaupunkimaisen taajaman status. Nykyään siellä ei ole teollista toimintaa.
Lesozavodskiin johtaa kymmenen kilometrin pituinen soratie Pietarin ja Murmanskin väliseltä M18-valtatieltä. Sieltä on linja-autoyhteys Zelenoborskiin. Taajama koostuu etupäässä huonokuntoisista usean perheen asuintaloista sekä puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, kulttuuritalo, lääkintäasema, posti ja yksi kauppa.
Kurkimäki (Helsinki)

| Kurkimäki> Tranbacka |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Kurkimäki korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Itäinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  475
Pinta-ala:  0,58 km² 
Väkiluku:  2 731 (1.1.2017)
Väestötiheys:  4 709 as./km²
Osa-alueet:  on osa-alue Mellunkylän kaupunginosaa
Postinumero(t):  00940
Lähialueet:  Kontula, Kivikko, Myllypuro
Kurkimäki (ruots. Tranbacka) on Mellunkylän kaupunginosan osa-alue. Itä-Helsingissä Kehä I:n pohjoispuolella sijaitsevalla alueella asui vuoden 2017 alussa noin 2 731 asukasta. Kaupunkirakenteen osalta Kurkimäki kytkeytyy saumattomasti alueen pohjoispuolella sijaitsevaan Kontulaan ja länsipuolella olevaan Kivikkoon. Kurkimäki on rakennettu 1980-luvulla Myllypuron ja Kontulan väliin. Kurkimäessä on hyvin säilynyt linnoitus, joka on osa venäläisten rakentamaa linnoitusketjua ennen ensimmäistä maailmansotaa.
Kurkimäen asukkaista 36,8 prosenttia oli ulkomaalaistaustaisia vuoden 2020 lopussa.
Palveluista

Kurkimäen palvelut (koulu, terveyskeskus, kirjasto) nivoutuvat yhteen välittömässä naapurissa olevien kaupunginosien kanssa. Myllypuron, Kontulan ja Kivikon lisäksi palveluja haetaan Vesalasta tai Itäkeskuksesta.
Kurkimäen omalla osa-alueella sijaitsee muun muassa korttelitalo, viisi päiväkotia, leikkipuisto ja muutama pizzeria.
Lähistöllä oleviin liikuntamahdollisuuksiin lukeutuvat muun muassa Myllypuron urheiluhallit (esimerkiksi Liikuntamylly), Kontulan uimahalli ja Kivikon kehittyvän liikuntapuiston palvelut sekä valaistu ulkoilulenkki (3,6 km). Etelään Kehä I:n ali pääsee parin kevyen liikenteen alikulun kautta.
Työpaikat

Kurkimäki tarjoaa työpaikan noin 600 hengelle. Suuri osa työpaikoista löytyy Kontulantien molemmille puolille sijoittuvista toimitila- ja teollisuuslaitoksista. Myös palvelusektori on merkittävä työllistäjä.
Liikenneyhteydet

Kurkimäki sijaitsee Helsingin metron liityntäliikennealueella. Sekä Myllypuron metroasema että Kontulan metroasema ovat lyhyehkön kävely- tai linja-automatkan päässä.
Helsingin metro, Kontulan metroasema
Helsingin metro, Myllypuron metroasema
54 (Itäkeskus (M) - Pitäjänmäki)
57 (Kontula (M) - Munkkiniemi)
92 (Itäkeskus (M) - Myllypuro (M) - Alakiventie)
92N (yölinja Rautatientori - Myllypuro - Kivikko - Kontula (Keinutie))
94A (Kotikonnuntie - Kontula (M) - Kivikko - Kontula (M) - Kotikonnuntie)
94B (Kontula (M) - Kivikko - Kontula (M))
94N (yölinja Rautatientori - Kivikko - Kontulankaari)
506 (Myllypuro (M) - Viikki - Pasila - Ruskeasuo)
554 (Itäkeskus (M) - Malmi - Siltamäki - Tapaninkylä)
560 (Rastila - Kontula (M) - Malmi - Myyrmäki)
561 (Itäkeskus (M) - Malmi - Lentoaseman tekninen alue)
805 (Itäkeskus (M) - Vartioharju - Mellunmäki (M) - Myllypuro (M) - Myllypadontie)
812 (Mellunmäki (M) - Vesala - Kontula (M) - Kurkimäki - Porttitie - Myllypuro (M) - Myllypadontie)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kurkimäki (Helsinki) Wikimedia Commonsissa
Kurkimäen kaupunginosan sivusto
Helsinki alueittain (2005). Mellunkylän peruspiiri - tilastoja yms
Kontulan alueen sivusto
Kurkimäen Albumit auki
Kurkimäentie Kurkimäessä.
Ljubov Tjurina

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten lentopallo. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten lentopallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | München 1972 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bulgaria 1970 |  |  |
|  Hopeaa | Meksiko 1974 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Turkki 1967 |  |  |
Ljubob Nikolajevna Tjurina (ven. Любовь Николаевна Тюрина, 25. huhtikuuta 1943 Moskova, Venäjän SFNT – 23. lokakuuta 2015 Moskova) oli Neuvostoliittoa edustanut lentopalloilija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Tjurina voitti Neuvostoliiton joukkueessa olympiakultaa Münchenissä 1972.
Tjurina voitti Neuvostoliiton joukkueessa myös maailmanmestaruuden vuonna 1970, MM-hopeaa 1974 ja Euroopan mestaruuden vuonna 1967. Hänen uutisoitiin kuolleen 72-vuotiaana 23. lokakuuta 2015.
Lappeenrannan Rajaritarit

| Lappeenrannan Rajaritarit |
| --- | --- |

Seura
Perustettu:  1979
Aikaisemmat nimet:  Etelä-Karjalan Rajaritarit
Kotikenttä:  Lauritsalan urheilukenttä
Kaupunki:  Lappeenranta
Värit:           
Puheenjohtaja:  Juho Ritala
Mitalit
Spagettimalja:  2 (1997, 2008)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kimpisen urheilukeskus
Lappeenrannan Rajaritarit on vuonna 1983 perustettu suomalainen amerikkalaisen jalkapallon seura Lappeenrannasta. Seuran virallinen rekisteröity nimi on Lappeenrannan Amerikkalainen Jalkapalloklubi ry. Vuosina 2005–2008 seura tunnettiin myös nimellä Etelä-Karjalan Rajaritarit.
Seuran miesten edustusjoukkue pelasi ensimmäisen kautensa pääsarjatasolla Vaahteraliigassa vuonna 1998 ja sittemmin yhtäjaksoisesti vuodet 2004–2007. I-divisioonan joukkue voitti vuosina 1996 ja 2008. Kaudeksi 2009 joukkue palasi liigaan.
Rajaritareiden puheenjohtajana ja valmentajana toimi vuonna 2008 Tero Haiko. Vuonna 2009 puheenjohtajaksi valittiin Juho Ritala, Haikon siirtyessä seuran toiminnanjohtajaksi. Kaudella 2009 edustusjoukkuetta valmensi Kari Leivoja, joka on aikaisemmin valmentanut Helsingin Wolverinesia ja vuoden 2008 Suomen-mestarijoukkue Porvoon Butchersia. Hän on myös toiminut Suomen maajoukkueen puolustuksen linjan valmentajana.
Rajaritareiden junioritoiminta on vilkasta. Kaudella 2009 seuralla oli pojissa A-, B-, C-, sekä D-juniorijoukkueet, jotka osallistuvat omien ikäluokkiensa sarjoihin. Tytöissä seuralla on lippupallojoukkue.
Kaudella 2011 seuran edustusjoukkue pelasi historiansa parhaimman kauden sijoittuen Vaahteraliigassa neljänneksi. Joulukuussa 2011 seura ilmoitti että se ei tule hakemaan liigalisenssiä kaudelle 2012 vaan pelaa II-divisioonassa.
Aiheesta muualla

Rajaritareiden sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Liv Lindeland

| Liv Lindeland> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. joulukuuta 1945 (ikä 78) Norja
Kansalaisuus:   Norja
Ammatti:  näyttelijä, valokuvamalli
Liv Lindeland (s. 7. joulukuuta 1945 Norja) on norjalainen entinen valokuvamalli, näyttelijä ja Playboy-tyttö.
Lindeland oli Playboyn tammikuun 1971 Playmate of the Month ja vuoden 1972 Playmate of the Year. Hän oli näyttelijä-tanssija Cyd Charissen miniä.
Aiheesta muualla

Liv Lindeland Playboy.com:issa (englanniksi)
Liv Lindeland Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Leon Wyczółkowski

Omakuva 1898
Leon Jan Wyczółkowski (1852–1936) oli puolalainen taidemaalari, yksi nuorpuolalaisen liikkeen keskeisiä hahmoja. Hän maalasi muotokuvia ja maisemia Tatra-vuorilta.
Wyczółkowski maalasi nuorena romanttisia ja historiallisia aiheita. Hän matkusti Pariisiin 1889 ja tutustui siellä impressionistien töihin. Omissa töissään hän paneutui valoon ja varjoon. Vuoden 1900 vaiheilla Wyczółkowskin tyyli muuttui. Hän tuotti suuren määrän maisemia ja muotokuvia, ja toi esille voimakkaan tunnelatauksen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leon Wyczółkowski Wikimedia Commonsissa
Leontios

Leontios soliduksessa
Leontios (lat. Leontius) oli Bysantin keisari vuosina 695–698.
Leontios oli taitava sotilasjohtaja ja palveli useiden keisarien alaisuudessa. Konstantinus IV nimitti hänet Anatolikonin strategiksi. Justinianus II lähetti hänet sotimaan arabeja vastaan ensin Armeniaan ja Georgiaan, sitten Azerbaidžaniin ja Albaniaan. Voittoisan sotaretken seurauksena Bysantti sai paremman sopimuksen,ja kalifi Abd al-Malik suostui jakamaan Armeniasta, Iberiasta ja Kyproksesta saadut tulot Bysantin kanssa. Leontios vangittiin Sebastopoliksen tappion jälkeen vuonna 692.
Vapauduttuaan Leontios johti kapinaa Justinianusta vastaan, ja hänet julistettiin keisariksi vuonna 695. Hän karkotti Justiniauksen Krimille ja määräsi tämän nenän ja kielen halkaistaviksi. Vuonna 697 arabit valloittivat Karthagon ja Leonitios lähetti laivaston kukistamaan heidät. Vaikka laivasto onnistuikin aluksi, se kärsi tappion seuraavana vuonna, kun arabit hyökkäsivät uudelleen. Laivasto kapinoi, ja sen johtajasta Apsimarista tuli keisari Tiberius III.
Leontios vangittiin luostariin, ja hänen nenänsä ja kielensä halkaistiin, kuten hän oli silponut Justinianus II:n kolme vuotta aikaisemmin. Justinianus II teloitutti Leonitioksen palattuaan keisarin valtaistuimelle.
Lis Verhoeven

Lis Verhoeven (11. maaliskuuta 1931 – 2. heinäkuuta 2019) oli saksalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän syntyi Frankfurt am Mainissa ja opiskeli vuosina 1949–1951 Münchenin Otto Falckenberg Schulessa.
Verhoeven on esittänyt näyttämöllä muiden muassa Shakespearen Macbethin ja Romeon ja Julian naispääosat. Hän oli 1960-luvun alussa naimisissa Mario Adorfin kanssa; myös tytär Stella Maria (s. 1963) on näyttelijä.
Aiheesta muualla

Lis Verhoeven Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lemmonklidemia

| Lemmonklidemia |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Yläluokka::  Euphyllophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Ylälahko::  Rosanae
Lahko::  Myrtales
Heimo::  Melastomakasvit Melastomataceae
Alaheimo::  Melastomatoideae
Suku::  Klidemiat Clidemia
Laji::  hirta
Kaksiosainen nimi
 Clidemia hirta  (L.) D.Don 
Katso myös
   Lemmonklidemia Wikispeciesissä   Lemmonklidemia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lemmonklidemia (Clidemia hirta) on melastomakasveihin kuuluva pensas. Se on kotoisin Keski- ja Etelä-Amerikasta, mutta levinnyt muuallekin. Sitä pidetään yhtenä maailman sadasta haitallisimmasta vieraslajista.
Ulkonäkö ja koko

Lemmonklidemia on tiheäkasvuinen pensas, joka kasvaa 0,5–3 m korkeaksi. Kovassa valossa se jää matalammaksi kuin metsän aluskasvillisuutena. Soikeat lehdet sijaitsevat pareittain. Valkoiset kukat puhkeavat terttuina lehtihankoihin ja oksien päihin. Lehtien suonet jäävät kuopalle, mikä luo niihin tunnusomaisen tikkitäkkimäisen ulkonäön.
Aiheesta muualla

JSTOR Global Plants: Clidemia hirta (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Clidemia hirta (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Clidemia hirta (englanniksi)
Leopold Canning (Garvaghin 4. paroni)

John St Helier Landerin muotokuva Leopold Canningista vuodelta 1922
Leopold Ernest Stratford George Canning, Garvaghin 4. paroni (21. heinäkuuta 1878 – 16. heinäkuuta 1956) oli brittiläinen aatelinen, moottoriurheilun harrastaja, lentäjä ja poliitikko. Hän oli British Fascisti -puolueen toinen perustaja Rotha Lintorn-Ormanin ohella vuonna 1923.