stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Formula E -kausi 2016–2017
Kauden kulku > Hongkongin ePrix

Kaikkien aikojen kolmas Formula E -kausi käynnistyi Hongkongista, joka debytoi osakilpailu isäntänä ensimmäistä kertaa sarjan historiassa. Kilpailu ajettiin 9. lokakuuta 2016 Hongkongin katuradalla. Kilpailussa debytoi uusina talleina Jaguar Racing sekä Techeetah. Kolmannen kauden debyytissä paalupaikalle ylsi sarjan entinen maailmanmestari Nelson Piquet Jr.. Kilpailussa nopeinta vauhtia piti hallitseva maailmanmestari Sébastien Buemi E.dams-Renault -tallin autolla. Toiseksi sijoittui Lucas di Grassi ja kolmanneksi Nick Heidfeld.
Kauden kulku > Marokon ePrix

Kauden toinen osakilpailu ajettiin ensimmäistä kertaa sarjan historian aikana Afrikassa. Marokossa, Marrakechin kaupungissa Circuit International Automobile Moulay El Hassanin radalla ajettava osakilpailu ajettiin 12. marraskuuta 2016. Kilpailuun paalupaikalta lähti vasta toista kilpailuaan sarjassa ajanut Felix Rosenqvist. Rosenqvist saavutti Formula E -uransa ensimmäisen paalupaikansa ajalla 1.21,509. Sébastien Buemi sai aika-ajon jälkeen kilpailuun viiden lähtöruudun rangaistuksen sekä 2 500 euron sakon ajettuaan aika-ajossa alipainoisen palosammuttimen kanssa. Buemi lähti kilpailuun 7. lähtöruudusta. Buemi onnistui kuitenkin nousemaan kilpailun voittoon ja otti näin ollen kauden toisen voittonsa. Toiseksi sijoittui Sam Bird ja kolmanneksi paalupaikalta lähtenyt Felix Rosenqvist. Kilpailua oli seuraamassa paikan päällä 7 000 katsojaa, joiden joukossa muun muassa Grammy-ehdokas Akon.
Kauden kulku > Visa Vegas eRace

Visa Vegas eRace 2017 oli kaikkien aikojen suurin autosimulaatiokilpailu eSportsin historiassa. Simulaatiokilpailussa Formula E -sarjan suurimmat nimet kohtasivat sarjan faneja täysin virtuaalisessa kilpailussa. Kilpailu käytiin Las Vegasissa, Nevadan osavaltiossa Yhdysvalloissa, The Venetian Hotellissa 7. tammikuuta 2017 Consumer Electronics Show:n yhteydessä, jonka järjesti Consumer Electronics Association. Tapahtuman pääsponsorina toimi luottoyritys Visa. Kymmenellä Formula E -sarjan faneista oli mahdollisuus ottaa tapahtumaan osaa ja yrittää päihittää ammattiautourheilijat. Cloud Sportsin järjestämässä "Road to Vegas" haasteessa valitut kilpailijat käyttivät rFactor 2 peliohjelmaa. Kymmenestä fanista, jotka kilpailivat miljoonan dollarin palkintopotista jopa neljä oli suomalaisia.
Kilpailun voiton itselleen nappasi Bono Huis. Hän saavutti myös kilpailun paalupaikan.
Järjestetystä kilpailusta ei jaettu pisteitä, jotka vaikuttaisivat kuljettajien tai valmistajien maailmanmestaruus tilanteisiin.
Kauden kulku > Argentiinan ePrix

Formula E -sarjan kauden 2016–2017 kolmas osakilpailu ajettiin Argentiinassa. Kilpailuun paalupaikalta starttasi ensimmäistä kertaa Formula E uransa aikana Lucas di Grassi. 
Itse kilpailussa tuttuun tapaan voittoon ajoi hallitseva kuljettajien maailmanmestari Sébastien Buemi. Sveitsiläiskuljettaja otti jo kolmannen perättäisen voittonsa sarjassa vankistaen sarjajohtoansa. Toiseksi kilpailussa ajoi Jean-Eric Vergne ennen paalupaikalta lähtenyttä Lucas di Grassia. Di Grassin sijoitus oli hetken aikaa tuomariston tutkittavana kilpailun jälkeen, sillä di Grassi päästettiin varikolta liikkeelle vaarallisesti. Lopulta tuomaristo tyytyi antamaan brasilialaiselle vain 1 500 euron sakon.
Kauden kaikki kolme avausosakilpailua voittanut Buemi johti sarjaa täydellä 75 pisteen potilla. Toisena olevalla di Grassilla oli 46 pistettä ja kolmantena sarjassa olevalla Nicolas Prostilla 36 pistettä.
Pisteet > Pistelasku

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sijoitus |  1.  |  2.  |  3.  |  4.  |  5.  |  6.  |  7.  |  8.  |  9.  |  10.  | Paalupaikka | Nopein kierros |
| Pisteet | 25 | 18 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 | 3 | 1 |
Jokainen kuljettaja pudottaa pois yhden kilpailun sijoituksen, mutta tämä sijoitus ei voi olla hylkäys.
Elina Kärsämä

Elina Kärsämä (s. 1999)  on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Kempeleen Kiriä. Hän on edustanut Superpesiksessä myös kasvattajaseuraansa Oulun Lippoa. Kärsämä on pelipaikaltaan lukkari. Vuonna 2017 alkaneella Superpesis-uralla pelaamissaan 44 runkosarjaottelussa Kärsämä on lyönyt kaksi kunnaria ja 12 tavallista juoksua, tuonut 12 juoksua sekä lyönyt 98 kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 28. heinäkuuta 2018. Kärsämä valittiin pelaamaan Itä–Länsi-otteluun 2018 Joensuussa.
Erkki Vihinen

Erkki Kalevi Vihinen (s. 21. huhtikuuta 1945 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen huuliharpisti.
Vihinen sai ensimmäisen huuliharppunsa 13-vuotiaana. Hän on voittanut huuliharpunsoitossa Suomen-mestaruudet vuosina 1975–1980 ja 1987. Vuonna 2000 hän voitti maailmanmestaruuden diatonisen huuliharpun soitossa. Vuonna 1992 Vihiselle myönnettiin mestaripelimannin arvonimi. Muun muassa Sväng-yhtyeestä tunnettu Jouko Kyhälä on kertonut saaneensa Vihiseltä merkittävästi oppia.
Vihiselle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2007.
Espoo Art (taideyhdistys)

Yhdistyksen entinen toimitila Mäkkylän taiteilijatalo.
Espoo Art ry on espoolainen taideyhdistys, joka on perustettu vuonna 1976. Yhdistykseen kuuluu öljy-, akryyli- ja akvarellimaalareita, graafikoita, valokuvaajia ja kuvanveistäjiä. Jäseniä on yli 220, joista osa on ammattilaisia ja osa aktiivisia harrastajia.
Espoo Art toimii Mäkkylässä Träskändan kartanon alueella Auroratalossa, os. Kuninkaantie 43, 02940 Espoo. Taiteilijatalossa on työhuoneita 35 taiteilijalle.
Aiheesta muualla

Espoo Artin kotisivut
Edward Heath

| Edward Heath |
| --- | --- |
 Edward Heath vuonna 1987.
Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri
 19. kesäkuuta 1970 – 4. maaliskuuta 1974  
Monarkki:  Elisabet II
Edeltäjä:  Harold Wilson
Seuraaja:  Harold Wilson
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1916 Broadstairs, Kent, Englanti
Kuollut: 17. heinäkuuta 2005 (89 vuotta) Salisbury, Wiltshire, Englanti
Ammatti:  journalisti, virkamies
Arvonimi: Sir
Tiedot
Puolue:  konservatiivi
Uskonto:  anglikaani
Edward Richard George ”Ted” Heath (9. heinäkuuta 1916 – 17. heinäkuuta 2005) oli Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri vuosina 1970–1974 ja konservatiivipuolueen johtaja vuosina 1965–1975.
Varhaiset vaiheet

Heath oli syntyisin keskiluokkaisesta perheestä. Yliopiston hän kävi Oxfordin Balliol Collegessa. Hän matkusteli nuorena laajalti Euroopassa ja todisti natsien Nürnbergin puoluekokousta 1937. Hänestä tuli tiukka fasismin vastustaja ja hän kannatti opiskelijana Espanjan tasavaltalaisia Francon kansallisia vastaan.
Heath palveli toisessa maailmansodassa Kuninkaallisessa tykistössä ilmatorjuntajoukoissa ja kenttätykistössä ja yleni everstiluutnantiksi. Sodan jälkeen hän liittyi konservatiivipuolueen uudistussiipeen ja hänet valittiin parlamenttiin 1950. Helmikuussa 1951 hänestä tuli konservatiivien puoluekuria valvova whip ja 1955 hallituksen Chief Whip. Vuonna 1956 hän suositteli raportissaan Suezin kriisin vuoksi eronneen Anthony Edenin seuraajaksi Harold Macmillania. Vuonna 1959 Macmillan nimitti hänet työvoimaministeriksi parlamenttivaalien jälkeen.
Heath oli ajattelultaan Eurooppa-keskeinen. Hän uskoi Euroopan poliittiseen yhdentymiseen taloudellisen yhdentymisen lisäksi. Hän oli neuvottelijana ensimmäisissä epäonnistuneissa neuvotteluissa Euroopan yhteisön jäsenyydestä. Vuonna 1964 konservatiivien hävittyä vaalit puolueelle alettiin etsiä uutta johtajaa ja vuonna 1965 Edward Heath valittiin yllättäen konservatiivisen puolueen johtajaksi. Hän säilytti asemansa konservatiivien hävittyä myös vuoden 1966 parlamenttivaaleissa. Hänen puolueensa menestys vuoden 1970 vaaleissa yllätti asiantuntijat. Tämä nähtiin hänen henkilökohtaisena voittona.
Pääministerinä

Heath keskittyi verojärjestelmän ja työmarkkinalainsäädännön kehittämiseen. Heathin merkittävimpänä saavutuksenaan pidetään Britannian liittämistä EEC:hen. Vuonna 1971 valmisteltiin liittymissopimus. Britannian jäsenyyden päätettiin alkavan 1. tammikuuta 1973.
Heathin kaudella sattuivat myös Pohjois-Irlannin verisimmät tapahtumat. Verisunnuntaina 30. tammikuuta 1972 brittiläiset laskuvarjojoukot ampuivat kymmeniä marssijoita Londonderryssä. Hän salli Pohjois-Irlannin ministeri William Whitelawin neuvotella epävirallisesti Provisional IRA:n Seán Mac Stiofáinin kanssa Lontoossa, mutta sopimusta ei saatu aikaan. Heathia vastaan tehtiin pommi-isku joulukuussa 1974 ja marraskuussa 1975.
Heathin hallitus tunnusti myös virallisesti Kiinan kansantasavallan 1972 ja Heath vieraili tapaamassa Mao Zedongia 1974 ja 1975. Hän piti myös yllä läheisiä välejä Yhdysvaltain presidenttiin Richard Nixoniin.
Ison-Britannian talous kasvoi vuosina 1972–1974. Työttömyys aleni 4–2,3 prosenttiin. Kansainvälinen öljykriisi vuonna 1974 huononsi kuitenkin talouden kehitystä. Energiakriisin vuoksi osa teollisuudesta teki vain kolmipäiväistä työviikkoa. Hiilikaivostyöläisten ryhtyessä lakkoon 5. helmikuuta 1974 Heath määräsi uudet parlamenttivaalit. Konservatiivipuolue sai kolme paikkaa enemmän kuin Työväenpuolue, mutta Ulsterin unionistit kieltäytyivät tukemasta heitä, eivätkä koalitioneuvottelut Työväenpuolueen kanssa onnistuneet. 4. maaliskuuta 1974 hän erosi ja Harold Wilson muodosti Työväenpuolueen vähemmistöhallituksen.
Heathin aikana konservatiivit olivat hävinneet kolmet vaalit neljästä ja konservatiivien puoluejohtajaksi tuli 1975 opetusministeri Margaret Thatcher. Heath oli katkera syrjäyttämisestään, eikä ikinä hyväksynyt Thatcherin politiikkaa eikä liittynyt enää hänen hallitukseensa.
Muuta

Heath jäi pois parlamentista vuonna 2001, jolloin hän sai Sukkanauharitarikunnan jäsenyyden. Heath oli myös taitava muusikko. Hän johti Lontoon sinfoniaorkesteria ja Royal Liverpool Philharmonic Orchestraa. Hän purjehti kilpaa ja oli Britannian joukkueen kapteenina vuoden 1971 Admiral's Cupissa.
Heath ei ikinä mennyt naimisiin. Myöhemmin elämäkerroissa on pohdittu, oliko Heath ehkä homoseksuaali, mitä tukevia todisteita ei ole. Hänen piti mennä aikoinaan naimisiin lapsuudenystävänsä Kay Ravenin kanssa, joka kuitenkin nai 1950 lomalla tapaamansa ilmavoimien upseerin. Heath piti hänen kuvaansa esillä vielä vuosia tämän jälkeen.
Heath jätti kuollessaan yli viisi miljoonaa puntaa nimeään kantavalle hyväntekeväisyyttä harjoittavalle säätiölle.
Aiheesta muualla

PM who took Britain into Europe Guardian
Kaarle Suuren palkinnon saajat
| --- | --- |
1950–1975:  1950 Richard Coudenhove-Kalergi · 1951 Hendrik Brugmans · 1952 Alcide De Gasperi · 1953 Jean Monnet · 1954 Konrad Adenauer · 1956 Winston Churchill · 1957 Paul-Henri Spaak · 1958 Robert Schuman · 1959 George Marshall · 1960 Joseph Bech · 1961 Walter Hallstein · 1963 Edward Heath · 1964 Antonio Segni · 1966 Jens Otto Krag · 1967 Joseph Luns · 1969 Euroopan komissio · 1970 François Seydoux de Clausonne · 1972 Roy Jenkins · 1973 Salvador de Madariaga
1976–2000:  1976 Leo Tindemans · 1977 Walter Scheel · 1978 Konstantínos Karamanlís · 1979 Emilio Colombo · 1981 Simone Veil · 1982 kuningas Juan Carlos I · 1984 Karl Carstens · 1986 Luxemburgin kansa · 1987 Henry Kissinger · 1988 François Mitterrand, Helmut Kohl · 1989 Veli Roger (Taizé-yhteisö) · 1990 Gyula Horn · 1991 Václav Havel · 1992 Jacques Delors · 1993 Felipe González · 1994 Gro Harlem Brundtland · 1995 Franz Vranitzky · 1996 kuningatar Beatrix · 1997 Roman Herzog · 1998 Bronisław Geremek · 1999 Tony Blair · 2000 Bill Clinton
2001–:  2001 György Konrád · 2002 Euro-valuutta     · 2003 Valéry Giscard d’Estaing · 2004 Pat Cox, paavi Johannes Paavali II (erikoispalkinto) · 2005 Carlo Azeglio Ciampi · 2006 Jean-Claude Juncker · 2007 Javier Solana · 2008 Angela Merkel · 2009 Andrea Riccardi · 2010 Donald Tusk · 2011 Jean-Claude Trichet · 2012 Wolfgang Schäuble · 2013 Dalia Grybauskaitė · 2014 Herman Van Rompuy · 2015 Martin Schulz · 2016 paavi Franciscus · 2017 Timothy Garton Ash · 2018 Emmanuel Macron · 2019 António Guterres · 2020 Klaus Johannis · 2022 Svjatlana Tsih’anouskaja, Maryja Kalesnikava, Veronika Tsapkala · 2023 Volodymyr Zelenskyi, Ukrainan kansa · 2024 Pinchas Goldschmidt ja Euroopan juutalaisyhteisöt
Elina Liikanen

| Elina Liikanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. toukokuuta 1959 (ikä 65) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kuvataiteilija, taidemaalari ja kuvittaja
Taiteilija
Palkinnot
 Dukaattipalkinto (1988) 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Elina Liikanen (s. 26. toukokuuta 1959 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija, taidemaalari ja kuvittaja. Vuonna 1997 Liikanen teki kirjan Babybook, jossa on monia piirroksia vauvoista ja niiden arjesta. Liikasella on ollut näyttelyitä vuodesta 1983, jolloin hän valmistui. Vuonna 1988 Liikanen sai Suomen taideyhdistyksen dukaattipalkinnon. Liikasen teoksia on useissa kokoelmissa ja esillä julkisissa tiloissa. Muun muassa vuonna 1999 valmistunut sekatekniikalla tehty teos ”Lentävät lääkärit” on Vallilan terveysasemalla. Liikanen on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä eri gallerioissa ja osallistunut useisiin yhteisnäyttelyihin. Liikasen sukujuuret ovat rajantakaisessa Karjalassa sekä Savossa.
Empire State of Mind

| ”Empire State of Mind” Jay-Z feat>  Alicia Keys |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The Blueprint 3
 Julkaistu: 22. helmikuuta 2010
 Tuottaja(t): Al Shux
 Tyylilaji: Rap, R&B
 Kesto: 04.36
 Levy-yhtiö: Rock Nation, Atlantic
Jay-Z:n muut singlet
| ”Run This Town” 2009 | ”Empire State of Mind” 2009 | ”On to the Next One” 2009 |
Alicia Keysin muut julkaisut
| ”Another Way to Die” 2008 | ”Empire State of Mind” 2009 | ”Doesn't Mean Anything” 2009 |
Empire State of Mind on Jay-Z:n ja Alicia Keysin duetto, joka julkaistiin kolmantena singlenä Jay-Z:n albumilta The Blueprint 3 (2009). Siitä tuli Jay-Z:n ensimmäinen ykköshitti Yhdysvaltojen singlelistalla. Kappale menestyi hyvin myös Yhdysvaltojen ulkopuolella nousten top-10:een useassa maassa.
Kappale voitti kaksi Grammy-palkintoa vuonna 2010, kategorioissa paras rap-kappale ja paras rap-yhteistyö. Se oli myös ehdolla vuoden levy-kategoriassa, mutta hävisi Lady Antebellumin kappaleelle Need You Now.
Kappalelista

| --- | --- |
 Kansainvälinen CD-Maxi "Empire State Of Mind" (Explicit Version) – 4:36  "Jay-Z – Jockin' Jay-Z" (Explicit Version) – 4:32  "Jay-Z + Rihanna + Kanye West – Run This Town" (Live From Madison Square Garden — Explicit) –  6:24 Saksa CD Single "Jay-Z + Alicia Keys  Empire State Of Mind" (Explicit Version) – 4:36  "Jay-Z  –  Jockin' Jay-Z" (Explicit Version) – 3:41 :  Iso-Britannia 12" Vinyyli A1 "Empire State Of Mind (Original)" (Explicit)  A2 "Empire State Of Mind" (Instrumental)  B1 "Empire State Of Mind" (Remix featuring Nas, Rakim & Busta Rhymes)  B2 "Empire State Of Mind" (Remix featuring Snoop Dogg) USA 12" Vinyyli A "Empire State Of Mind" (Explicit Album Version) – 4:36  B "Empire State Of Mind (Amended Album Version) – 4:36
Estream

Estream on eurooppalainen projekti uusien laajaan käyttöön sopivien jonosalaajien tunnistamiseksi. Projekti käynnistettiin vuonna 2004, kun kaikki kuusi NESSIE-projektiin lähetettyä jonosalaajaa murrettiin. Estream suoritettiin kolmessa vaiheessa, aina uuteen vaiheeseen siirryttäessä osa jonosalaajista karsittiin.
Profiilit

Estream-projektiin lähetetyt algoritmit jaettiin kahteen profiiliin:
Profiili 1: Suureen nopeuteen kykenevät jonosalaajat ohjelmallisia toteutuksia varten.
Profiili 2: Vähän resursseja vaativat jonosalaajat laitteistollisia toteutuksia varten.
Lopullinen portfolio

Luettelo lopulliseen portfolioon päätyneistä algoritmeista julkaistiin huhtikuussa 2008.
| Profiili 1 | Profiili 2 |
| --- | --- |
Rabbit (2.80): Trivium (4.35)
Salsa20/12 (2.80): Grain v1 (3.50)
Sosemanuk (1.20): F-FCSR-H v2 (0.52)
HC-128 (0.60): MICKEY v2 (0.17)
Rabbit on ainoa portfolioon päätynyt patentoitu algoritmi. Nimen perässä suluissa oleva luku on algoritmin saama pistemäärä SASC 2008 -konferenssissa.
Erkki Klemola

Erkki Klemola vuonna 1967.
Erkki Olavi Klemola (13. kesäkuuta 1910 Helsinki – 14. maaliskuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen ylilääkäri ja professori. Klemola oli Suomen merkittävimpiä infektiotautien asiantuntijoita.
Klemola valmistui lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1942. Hän oli vuodesta 1946 Helsingin yliopistossa sisätautiopin dosenttina ja hän toimi Auroran sairaalan sisätautiosastojen ylilääkärinä 1954–1975. Klemola sai professorin arvonimen 1960 ja hänelle myönnettiin Matti Äyräpään palkinto 1976.
Klemola oli kansanedustaja Teemu Keskisarjan isoisä.
Teoksia

Über den Lungenbau der Frühgeburt und des ausgetragenen Kindes, vor allem mit Rücksicht auf die Entwicklung der elastischen Fasern und der Kapillaren : vorläufige Mitteilung. Helsingfors 1937
Untersuchungen über das Belastungselektrokardiogramm bei Myokardschädigungen nach akuten Infektionskrankheiten, väitöskirja. Helsinki 1942
Olli Aro : Elän hengityslaitteessa: Reportaasi eräältä rintamalta. Johdantosanat kirjoittanut Erkki Klemola. Otava 1964, 2.–3. painos 1964
Toimitustöitä

Suomen lääketieteellinen bibliografia 1901–1955 – Finnish medical bibliography 1901–1955 ; toim. Hilkka Kauppi ; toimituskunta Martti J. Mustakallio, Niilo Hallman, Erkki Klemola. Societas medicorum Fennica Duodecim, Vammala 1960
Eufemiano Fuentes

Eufemiano Fuentes
Eufemiano Fuentes Rodríguez (s. 1955) on espanjalainen lääkäri.
Fuentes on toiminut erityisesti urheilun parissa. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti dopingiin liittyvistä tapauksista Operaatio Puerto ja Operaatio Galgo.
Vuonna 2013 Fuentes tuomittiin vuodeksi ehdolliseen vankeuteen osuudestaan verensiirtojen järjestämisessä pyöräilijöille. Lisäksi hän sai neljän vuoden urheilun toimintakiellon.
Eugène Abissa Kwaku

Eugène Abissa Kwaku (1927 – 10. elokuuta 1978) oli norsunluurannikkolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. joulukuuta 1956 ja nimitettiin Abengouroun hiippakunnan ensimmäiseksi johtajaksi 13. syyskuuta 1963. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Grégoire-Pierre XV Agagianian, jota avustivat Bernard Yago ja Emile Durrheimer.
Abissa Kwaku osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli virassa. Vuonna 1979 hänen seuraajakseen nimitettiin Laurent Yapi.
ES Zarzis

Espérance Sportive de Zarzis (arab. الترجي الرياضي الجرجيسي‎‎) on tunisialainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1934. Sen kotistadionina toimii Stade Jlidi, joka sijaitsee Zarzisissa.
Historia

ES Zarzis pelasi pitkään perustamisen jälkeen alasarjoissa, kunnes 1980-luvulla joukkue nousi Ligue Professionnelle 2:een, jossa se vietti suurimman osan ajastaan. Vuonna 1991 joukkue nousi ensi kerran Tunisian pääsarjaan pudoten kuitenkin heti seuraavaksi kaudeksi takaisin sarjatasoa alemmaksi. Seuraavan kerran joukkue nousi pääsarjaan vuonna 1994 ja tällä kertaa säilytti sarjapaikkansa. Menestykseikkäin kausi osui kaudelle 2004–2005, jolloin joukkue voitti Tunisian cupin finaalissa Esperancen maalein 0–2.
Saavutukset

Tunisian cup: 2005
Entisiä pelaajia

Abdelhak Ben Chikha
Saber Ben Frej (2002–2003)
Mohamed Ali Ghariani (2003–2005)
Mehdi Ben Dhifallah (2004–2007)
Aiheesta muualla

Fanisivu
Eufranor

Eufranor (m.kreik. Εὐφράνωρ, Eufranōr, lat. Euphranor) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Eufranor Isthmialainen (Isthmoslainen, Korinttilainen) (300-luku eaa.), kuvanveistäjä ja taidemaalari
Eufranor Seleukeialainen (200-luku eaa.), pyrrhonilainen filosofi
Eufranor, pythagoralainen filosofi
Eufranor, grammaatikko
Eufranor, arkkitehti, joka kirjoitti teoksen symmetriasta
Espanjan Grand Prix 1989

Espanjan Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. lokakuuta 1989 Jerezin radalla Espanjassa. Kilpailun voitti paalupaikalta startannut Ayrton Senna, jolle voitto oli kauden kuudes ja koko uran kahdeskymmenes.
Onyx-tallin suomalaiskuljettaja JJ Lehto ajoi uransa ensimmäisen GP-startin, mutta kilpailu päättyi kuitenkin hänen osaltaan keskeytykseen vaihdelaatikon petettyä.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 73 | 1:47.48,264 | 1 | 9 |
| 2 | 28 |  Gerhard Berger | Ferrari | 73 | + 27,051 | 2 | 6 |
| 3 | 2 |  Alain Prost | McLaren-Honda | 73 | + 53,788 | 3 | 4 |
| 4 | 4 |  Jean Alesi | Tyrrell-Ford | 72 | + 1 krs. | 9 | 3 |
| 5 | 6 |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 72 | + 1 krs. | 6 | 2 |
| 6 | 30 |  Philippe Alliot | Larrousse-Lamborghini | 72 | + 1 krs. | 5 | 1 |
| 7 | 22 |  Andrea de Cesaris | Dallara-Ford | 72 | + 1 krs. | 15 |   |
| 8 | 11 |  Nelson Piquet | Lotus-Judd | 71 | + 2 krs. | 7 |   |
| 9 | 9 |  Derek Warwick | Arrows-Ford | 71 | + 2 krs. | 16 |   |
| 10 | 3 |  Jonathan Palmer | Tyrrell-Ford | 71 | + 2 krs. | 13 |   |
| Kesk. | 10 |  Eddie Cheever | Arrows-Ford | 61 | Moottori | 61 |   |
| Kesk. | 20 |  Emanuele Pirro | Benetton-Ford | 59 | Ulosajo | 10 |   |
| Kesk. | 21 |  Alex Caffi | Dallara-Ford | 55 | Moottori | 23 |   |
| Kesk. | 7 |  Martin Brundle | Brabham-Judd | 51 | Ulosajo | 8 |   |
| Kesk. | 15 |  Mauricio Gugelmin | March-Judd | 47 | Kolari (Pérez Sala) | 26 |   |
| Kesk. | 24 |  Luis Pérez Sala | Minardi-Ford | 47 | Ulosajo | 20 |   |
| Kesk. | 5 |  Thierry Boutsen | Williams-Renault | 40 | Polttoainepumppu | 21 |   |
| Kesk. | 26 |  Olivier Grouillard | Ligier-Ford | 34 | Moottori | 24 |   |
| Kesk. | 23 |  Pierluigi Martini | Minardi-Ford | 27 | Ulosajo | 4 |   |
| Kesk. | 16 |  Ivan Capelli | March-Judd | 23 | Voimansiirto | 19 |   |
| Kesk. | 37 |  Jyrki Järvilehto | Onyx-Ford | 20 | Vaihdelaatikko | 17 |   |
| Kesk. | 18 |  Piercarlo Ghinzani | Osella-Ford | 17 | Vaihdelaatikko | 25 |   |
| Kesk. | 19 |  Alessandro Nannini | Benetton-Ford | 14 | Ulosajo | 14 |   |
| Kesk. | 8 |  Stefano Modena | Brabham-Judd | 11 | Sähköt | 12 |   |
| Kesk. | 17 |  Nicola Larini | Osella-Ford | 6 | Jousitus | 11 |   |
| Kesk. | 12 |  Satoru Nakajima | Lotus-Judd | 0 | Kolari (Capelli) | 18 |   |
| DNQ | 25 |  René Arnoux | Ligier-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNQ | 39 |  Pierre-Henri Raphanel | Rial-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNQ | 38 |  Gregor Foitek | Rial-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 40 |  Gabriele Tarquini | AGS-Ford |   | Esikarsiutui |   |   |
| DNPQ | 36 |  Stefan Johansson | Onyx-Ford |   | Esikarsiutui |   |   |
| DNPQ | 31 |  Roberto Moreno | Coloni-Ford |   | Esikarsiutui |   |   |
| DNPQ | 29 |  Michele Alboreto | Larrousse-Lamborghini |   | Esikarsiutui |   |   |
| DNPQ | 35 |  Aguri Suzuki | Zakspeed-Yamaha |   | Esikarsiutui |   |   |
| DNPQ | 41 |  Yannick Dalmas | AGS-Ford |   | Esikarsiutui |   |   |
| DNPQ | 34 |  Bernd Schneider | Zakspeed-Yamaha |   | Esikarsiutui |   |   |
| DNPQ | 33 |  Oscar Larrauri | EuroBrun-Judd |   | Esikarsiutui |   |   |
| DNPQ | 32 |  Enrico Bertaggia | Coloni-Ford |   | Esikarsiutui |   |   |
Muuta

Paalupaikka: Ayrton Senna – 1.20,291
Nopein kierros: Ayrton Senna – 1.25,779 (kierroksella 55)
Ayrton Sennan 20. voitto ja 40. paalupaikka
McLarenin 80. voitto
Lamborghinin ensimmäiset MM-pisteet
JJ Lehdon ensimmäinen Grand Prix
Philippe Alliotin paras lähtöruutu
Espanjan Grand Prix 1988

|  Espanjan Grand Prix 1988  |
| --- | --- |
 14 osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1988. 

Päivämäärä:  2. lokakuuta 1988
Rata:  Circuito Permanente de Jerez
Sijainti:  Jerez de la Frontera, Espanja
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,218 km
Kilpailun pituus:  72 kierrosta, 303,696 km
Sää:   Aurinkoinen, kuuma
Paalupaikka
Kuljettaja:   Ayrton Senna   (McLaren)
Paaluaika:  1.24,067
Palkintokoroke
Voittaja:   Alain Prost   (McLaren)
Toinen:   Nigel Mansell   (Williams)
Kolmas:   Alessandro Nannini   (Benetton)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Alain Prost   (McLaren)
Kierrosaika:  1.27,845 (kierroksella 31)
Espanjan Grand Prix 1988 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 2. lokakuuta 1988 Jerezin radalla Espanjassa. Kilpailun voitti toisesta ruudusta lähtenyt Alain Prost.