stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Angola
Kulttuuri

Angolalainen kulttuuri on jakautunut monia rajoja pitkin. Jo ennen siirtomaa-aikaa rikkaat kauppiaat syrjivät köyhää rahvasta. Portugalilaiset suosivat sopeutuvaisia afrikkalaisia (assimilados) ja erottivat nämä enemmistönä olleista ”sivistymättömistä alkuasukkaista” (indigenas ). Kolme poliittista liikettä UNITA, FNLA ja MPLA ovat suosittuja eri väestöryhmien keskuudessa.
Vuosia jatkunut sota oli ennen kaikkea miesten asia, ja siinä kaatui lähinnä miehiä. Siksi naiset ovat enemmistönä etenkin maaseudulla, missä sotalesket toimivat usein perheenpäinä ja moniavioisuus on edelleen yleistä.
Angolan vanhin ja arvostetuin yliopisto on nimetty maan ensimmäisen presidentin mukaan Agostinho Neton yliopistoksi (UAN). Se oli maan ainoa yliopisto vuoteen 2009 saakka, jolloin sen muiden maakuntien keskuskaupungeissa sijaitsevista yliopistokeskuksesta muodostettiin kuusi uutta alueellista yliopistoa.
Angolalaisia kirjailijoita ovat muun muassa José Eduardo Agualusa, Alda Lara ja José Luandino Vieira. Myös maan entinen presidentti Agostinho Neto kirjoitti useita poliittissävyisiä runoja.
Angolassa suosittuja musiikin tyylilajeja ovat muun muassa angolalainen merengue, kilapanda ja semba. Länsimainen populaarimusiikki on vaikuttanut angolalaiseen nykymusiikkiin. Tunnetuimpiin nykymusiikin artisteihin kuuluu muun muassa Bonga.
Kulttuuri > Urheilu

Angolan suosituin urheilulaji on jalkapallo, jossa maan miesten maajoukkue on selviytynyt MM-kisoihin kerran, vuonna 2006. Angola myös järjesti lajin Afrikan-mestaruuskilpailut 2010. Angola on osallistunut olympialaisiin yhteensä seitsemän kertaa vuodesta 1980 lähtien, mutta ei ole voittanut yhtäkään mitalia.
Myös koripallo ja yleisurheilu ovat suosittuja lajeja Angolassa. Maan koripallomaajoukkue on pelannut olympialaisissa viidesti ja sen paras sijoitus on kymmenes tila Barcelonan kisoista 1992. Angolan ehkä tunnetuin yleisurheilija on João N'Tyamba, joka on osallistunut kuusiin eri olympialaisiin ja oli maansa lipunkantajana Pekingin kisoissa 2008.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Matkaopas aiheesta Angola Wikivoyagessa (englanniksi)
| n k Afrikan valtiot |
| --- | --- | --- |
|  Pohjois-Afrikka |  Algeria  Egypti  Libya  Marokko  Mauritania  Sudan  Tunisia  |  |
|  Länsi-Afrikka |  Benin  Burkina Faso  Gabon  Gambia  Ghana  Guinea  Guinea-Bissau  Kamerun  Kap Verde  Kongon tasavalta  Liberia  Mali  Norsunluurannikko  Niger  Nigeria  Päiväntasaajan Guinea  São Tomé ja Príncipe  Senegal  Sierra Leone  Togo  |  |
|  Keski-Afrikka |  Burundi  Keski-Afrikan tasavalta  Kongon demokraattinen tasavalta  Ruanda  Tšad  |  |
|  Itä-Afrikka |  Djibouti  Eritrea  Etelä-Sudan  Etiopia  Kenia  Seychellit  Somalia  Tansania  Uganda  |  |
|  Eteläinen Afrikka |  Angola  Botswana  Etelä-Afrikka  Komorit  Lesotho  Madagaskar  Malawi  Mauritius  Mosambik  Namibia  Swazimaa  Sambia  Zimbabwe  |  |
 Itsehallintoalueet: Länsi-Sahara kiistanalainen alue  Mayotte  Réunion  Saint Helena 
| n k Portugalinkielisten maiden yhteisö |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Angola  Brasilia  Guinea-Bissau  Itä-Timor  Kap Verde  Mosambik  Portugali  Päiväntasaajan Guinea  São Tomé ja Príncipe 
| n k OPEC |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Algeria  Angola  Gabon  Irak  Iran  Kongon tasavalta  Kuwait  Libya  Nigeria  Päiväntasaajan Guinea  Saudi-Arabia  Venezuela  Yhdistyneet arabiemiirikunnat 
| n k Eteläisen Afrikan kehitysyhteisö (SADC) |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Angola  Botswana  Etelä-Afrikka  Kongon demokraattinen tasavalta  Lesotho  Madagaskar  Malawi  Mauritius  Mosambik  Namibia  Sambia  Seychellit  Swazimaa  Tansania  Zimbabwe 
Angolan satelliittikuva
Angolan presidentti João Manuel Gonçalves Lourenço Euroopan parlamentissa Strasbourgissa.
Angolan pääkaupunki Luanda vuonna 2015.
Öljynporauslautta Luandan edustalla.
Angolan kartta
Angolan etninen kartta (1970).
Koulu Huambon maakunnassa.
Foo dog

| Foo dog> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Kiina
Määrä:  harvinainen USA: 129 yksilöä (2009)
Rodun syntyaika:  1000-luku eaa.
Alkuperäinen käyttö:  vartiointi, paimennus, metsästys ja reenveto
Muita nimityksiä:  Chinese Foo Dog, Sacred Dog of Sinkiang, Chinese Choo Hunting Dog, Chinese Temple Forest Dog, Happiness Dog, Chinese Celestial Dog, Chinese Dragon Dog, Chinese T'ien Kou, Chinese Lung-Kou
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Paino:  keskikokoinen min. 23 kg pieni 9,5-22,5 kg kääpiö max. 9 kg
Säkäkorkeus:  keskikokoinen min. 38 cm pieni 25,5-38 cm kääpiö max. 25,5 cm
Väritys:  kerma&soopeli, fawn, punainen, oranssi, soopeli, brown&blue, sininen, sudenharmaa, musta tai black&tan
Foo dog (kiin.: 福犬; pinyin: fú quǎn) on kiinalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta. Joidenkin mielipiteiden mukaan se on aidossa alkuperäisessä muodossaan kuollut sukupuuttoon.
Ulkonäkö

Rotu muistuttaa chow chow'ta, joskin on tätä vähemmän äärilleen jalostetun näköinen. Lisäksi ulkonäössä on paljon pohjoisten pystykorvien piirteitä. Rakenne on tiivis ja neliömäinen. Pää on leveä ja kiilanmuotoinen, kallo ja kuono keskenään yhtä pitkät ja otsapenger selkeästi erottuva. Kirsu on aina musta. Korvat ovat melko pienet, pystyt, pyöristyneet ja korkealle asettuneet. Silmät ovat keskikokoiset, mantelinmuotoiset ja tummanruskeat. Niiden ympäryksissä voi esiintyä vähäisiä ryppyjä. Kieli voi olla joko vaaleanpunainen tai sininen. Vahvat hampaat muodostavat joko leikkaavan tai käänteisen leikkaavan purennan. Niska on keskipitkä, lihaksikas ja hieman kaareutuva. Kurkussa on roikkuvaa kaulanahkaa, joka tunnetaan nimellä mandra tai "luostarilaskos": sen uskottiin suojaavan koiran kaulalaskimoa. Rintakehä on syvä ja kohtalaisen leveä, runko tiivis ja vankkarakenteinen. Lanteet ovat lyhyet, leveät ja kiinteät. Eturaajat ovat keskipituiset, suorat ja lihaksikkaat; takaraajan reidet ovat leveät, kulmaukset kohtuulliset. Häntä on korkealle asettunut ja selän päälle kiertyvä.
Karvapeite on kaksinkertainen: peitinkarva on suoraa, karkeaa ja sään kestävää; alusvilla pehmeää, tiheää ja villaista. Karvamuunnoksia on kaksi, melko lyhytkarvainen "plush coat" ja pidempikarvainen "rough coat". Molemmilla muunnoksilla karva on lyhyttä ja sileää päässä ja raajojen etuosissa, pidempää niskassa, rintakehässä raajojen takaosissa ja hännän alapuolella. Värivaihtoehtoja on lukuisia: kerma&soopeli, fawn, punainen, oranssi, soopeli, brown&blue, sininen, sudenharmaa, musta ja black&tan. Pienet valkoiset merkit sallitaan.
Kokomuunnoksia on kolme: Standard (keskikokoinen), Miniature (pieni) ja Toy (kääpiö). Näistä keskikokoinen on vähintään 38 cm korkea ja painaa vähintään 23 kg; pieni on 25,5-38 cm korkea ja painaa 9,5-22,5 kg; kääpiö on korkeintaan 25,5 cm korkea ja painaa korkeintaan 9 kg.
Luonne ja käyttäytyminen

Foo dog on rohkea, omanarvontuntoinen, valpas, energinen ja ketterä. Se on lisäksi rauhallinen, älykäs, helposti koulutettavissa ja yleensä hiljainen. Vaikka se soveltuu vahtikoiraksi, se on myös erinomainen seurakoira lapsiperheisiin ja on perhettään kohtaan omistautunut, uskollinen ja lempeä. Vieraisiin se saattaa kuitenkin suhtautua varautuneesti ja olla reviiritietoinen. Vaaran uhatessa se ei epäröi puolustaa perhettään. Toisin kuin jäykkäliikkeisemmällä chow chow'lla, tällä rodulla on kevyemmät liikkeet jotka mahdollistavat monipuolisen työskentelyn ja harrastamisen. Se soveltuukin monenlaiseen aktiviteettiin, kuten agilityyn, tottelevaisuuskoulutukseen ja rallytokoon.
Alkuperä

Foo dog on peräisin 1000-luvulta eaa. Sen uskotaan syntyneen chow chow'n ja skandinavialaisten sekä pohjoisaasialaisten metsästyskoirien välisistä risteytyksistä - nämä tuontikoirat olisivat kulkeutuneet maahan paimentolaisten mukana. Hieman erikoisemman teorian mukaan se olisi puolestaan chow chow'n ja kiinalaisen tai mongolialaisen suden jälkeläinen. Rotu toimi alunperin metsästyskoirana, mutta ajan kuluessa sitä käytettiin myös vahti-, paimen- ja rekikoirana.
Jin-dynastian aikaan rotu herätti huomiota Kiinan koulutetumman väestön keskuudessa. He uskoivat sillä olleen yliluonnollisia voimia, ja että ne kykenivät mm. karkottamaan demoneita. Tällöin sitä käytettiin myös omistajiensa ja näiden asumusten suojeluun. Koska koirat eivät kuitenkaan voineet toimia suojelustehtävässään ympäri vuorokauden, paikalliset käyttivät symbolisia patsaita, joiden uskoivat suojelevan ihmisiä yhtä lailla demoneilta. Nämä patsaat tunnetaankin alun perin nimellä foo dogs, ja ne esittävät sekä vartiokoiraa että leijonaa. Foo dog sai myöhemmin lisää mainetta maailman vanhimpana salaseurana pidetyn Tong-järjestön symbolina ja maskottina.
Kun Kiinan kansantasavalta perustettiin vuonna 1949, hallitus määräsi kalliin veron koiranomistajille ja lopulta kielsi koirien kasvattamisen kokonaan. Lisäksi koirien maahantuonti oli laitonta, samoin omien kansallisten rotujen omistaminen. Macaon ja Hongkongin koiraharrastajat onnistuivat kuitenkin säilyttämään Etelä-Kiinan kaukaisista kylistä kotoisin olleita kansallisia koiria, mutta tästä huolimatta useat paikalliset rodut kuolivat sukupuuttoon. Yksi syistä miksi foo dog lähes tulkoon katosi oli se, että monet luulivat sitä vain chow chow -risteytykseksi. Ajan myötä Hongkongissa kuitenkin perustettiin Chinese Foo Dog Club of China ja rotu jopa hyväksyttiin Hong Kong Kennel Club'ssa.
Tämän jälkeen rotu on pikkuhiljaa saavuttanut suosiota myös muualla maailmassa. Vuonna 1991 minnesotalainen Brad Trom hankki ensimmäisen yksilönsä Tong-järjestön kiinalais-amerikkalaiselta jäseneltä ja vei rodun Yhdysvaltoihin. Seuraavana vuonna hän perusti Chinese Foo Dog Club of America -yhdistyksen ja myöhemmin International Chinese Foo Dog Association -yhdistyksen. Hän vaikuttui rodun älykkyydestä ja kauneudesta, ja alkoi levittää tietoa siitä matkustamalla koiranäyttelyissä eri puolilla Yhdysvaltoja. Tällä hetkellä Yhdysvalloissa arvioidaan olevan 129 yksilöä ja rotujärjestöönkin lukeutuu tusina aktiivista jäsentä.
On esitetty kritiikkiä, jonka mukaan nykyinen foo dog olisi jalostettu juurikin Yhdysvalloissa chow chow'n ja pienempien rotujen välisistä risteytyksistä.
Alkuperä > Etymologia

Rodun nimen alkuperästä on useita teorioita, joista yhden mukaan se on saanut nimensä kaakkoiskiinalaisesta Fuzhoun kaupungista (vaihtoehtoinen englanninkielinen kirjoitusasu on Foochow). Toisen mukaan se tulisi sanasta fo, joka tarkoittaa kiinaksi buddhaa. Tämä ei ollut kuitenkaan ainoa nimitys, jolla koira tunnettiin - muihin lukeutuivat mm. temple forest dog, sacred dog of Sinkiang, celestial dog, dragon dog, happiness dog ja choo hunting dog.
TNT

| Trinitrotolueeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-metyyli-1,3,5-trinitrobentseeni
CAS-numero:  118-96-7
PubChem CID:  8376
SMILES:  CC1=C(C=C(C=C1[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H5N3O6
Moolimassa:  227,131 g/mol
Sulamispiste:  80,35 °C
Kiehumispiste:  295 °C
Tiheys:  1,654 g/cm³
Liukoisuus veteen:  130 mg/l (20 °C)
TNT (trinitrotolueeni, trotyyli, 2,4,6-trinitrometyylibentseeni, rotuli, C7H5N3O6) on yleinen sekundaarisena räjähdysaineena käytetty kemiallinen yhdiste, jota syntetisoitiin ensimmäisen kerran vuonna 1863. TNT:n tunnettuuden vuoksi monien muiden räjähteiden ja aseiden tehoa mitataan TNT-kilogrammoissa. TNT:n räjähdysenergia on 4,184 MJ/kg. Hiroshimaan pudotetun atomipommin räjähdysvoima vastasi noin 13 kilotonnia (eli 13 miljoonaa kilogrammaa) TNT:tä.
TNT-molekyylissä on tolueeniin liittyneenä kolme nitroryhmää orto- ja para-asemiin.
TNT on melko myrkyllinen ja syöpää aiheuttava yhdiste, joka voi imeytyä ihon läpi aiheuttaen erilaisia oireita.
Ominaisuudet ja käyttö

TNT ei ole erityisen suorituskykyinen räjähde. Sen tiheys on 1,64 g/cm³ ja räjähdysnopeus 6 940 m/s. Sen kemiallinen vakaus, kohtalainen iskun- ja kitkankestävyys ja valettavaksi riittävän alhainen sulamispiste (80,8 °C) tekevät siitä kuitenkin käyttötavoiltaan hyvin monipuolisen etenkin sotilaskäyttöön. TNT:n happivajaus on –74 %, mistä johtuen sen käyttö yhdessä happipitoisemman ammoniumnitraatin kanssa amatoliksi kutsuttuna seoksena on ollut yleistä. Nykyään "räjähtävältä voimaltaan" eli brisanssiltaan vaikuttavammat nitroamiinit, kuten HMX ja RDX, ovat kuitenkin pääosin korvanneet amatolit. TNT sopii edelleen perusräjähteeksi. Sitä käytetään myös sitovana räjähteenä useissa sekundaariräjähdeseoksissa kuten heksotoleissa (RDX ja TNT), Torpexissa (RDX, TNT ja Al) ja pentoliitissa (PETN ja TNT).
TNT:n valmistamiseen vaadittavat raaka-aineet ovat halpoja ja helposti saatavilla olevia, joten TNT:tä voidaan edullisesti ja nopeasti tuottaa hyvin suuria määriä.
Valmistus

Tolueenin nitraaminen on helppoa sen sisältämän metyyliryhmän vuoksi. Kuitenkin nitroryhmien lukumäärän kasvaessa myös aromaattisen renkaan elektronivajaus kasvaa ja sen altistaminen elektrofiliselle hyökkäykselle vaikeutuu merkittävästi. Tämän vuoksi tolueenin polynitraaminen happoseoksella suoraan TNT:ksi ei ole teollisesti järkevää, vaan se tehdään kahdessa tai kolmessa vaiheessa.
Teollinen TNT:n valmistaminen saastuttaa ilmaa ja vesistöjä.  Polynitrauksen di- ja trinitrausvaiheissa käytetyt happoliuokset pyritään puhdistamaan typpihapolla ja käyttämään uudelleen mono- ja dinitrausvaiheissa.  Siitä huolimatta käytettyjen happoliuosten hävittäminen on merkittävä ongelma. TNT:n sulfiittikäsittelyyn liittyvästä pesemisestä syntyvä TNT:n epävakaita ja epäsymmetrisiä isomeerejä sisältävä "punainen vesi" muodostaa myös jäteongelman.
Dinitrotolueenin nitraaminen TNT:ksi edellyttää oleumin eli savuavan rikkihapon käyttöä yhdessä happoseoksen kanssa vaihtelevassa lämpötilassa. Tästä vaiheesta syntyy tetranitrometaanin ja typenoksidien kaltaisia epäpuhtauksia ja saasteita.
Räjähdyksen kemia

Räjähtäessään TNT hajoaa seuraavasti:
Reaktio on eksoterminen, mutta sillä on korkea aktivointienergia. Koska reaktio vapauttaa hiiltä, räjähde nokeaa. Hiiltä voidaan käyttää räjähteen tehon kasvattamiseen, jos läsnä on happipitoista yhdistettä.
Trinitrotolueenin isomeerit

2,4,6-trinitrotolueenillä on seuraavat isomeerit.
2,3,4-trinitrotolueeni CAS-numero 602-29-9
2,4,5-trinitrotolueeni CAS-numero 610-25-3
3,4,5-trinitrotolueeni CAS-numero 603-15-6
2,3,5-trinitrotolueeni CAS-numero 609-74-5
2,3,6-trinitrotolueeni CAS-numero 18292-97-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
TNTn kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: 2,4,6-Trinitrotoluene (englanniksi)
DrugBank: Trinitrotoluene (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): 2,4,6-Trinitrotoluene (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 2,4,6-Trinitrotoluene (englanniksi)
TNT-hiutaleita
Aleksei Kämärä

Aleksei Kämärä
Aleksei Kämärä (s. 27. toukokuuta 2007) on suomalainen mielipidekirjoittaja, vaikuttaja ja Kokoomusnuorten jäsen. Hän on 17-vuotias ja opiskelee lukiossa Gaudia. Kämärä on tunnettu aktiivisesta osallistumisestaan yhteiskunnalliseen keskusteluun, erityisesti nuorten ja politiikan ajankohtaisista kysymyksistä. Hänen kirjoituksensa ovat herättäneet huomiota muun muassa mielipidekirjoituksistaan ja sosiaalisen median vaikuttamisesta.
Koulutus ja ura
Kämärä opiskelee Gaudia-lukiossa, jossa hän on keskittynyt yhteiskuntaoppiin ja politiikkaan. Hänen kiinnostuksensa politiikkaan on johtanut aktiiviseen osallistumiseen Kokoomusnuoriin, joka on Kokoomus-puolueen nuorisojärjestö. Kämärä on mukana puolueen toiminnassa ja pyrkii vaikuttamaan nuorten asioihin.
Poliittinen aktiivisuus
Aleksei Kämärä on nuoresta iästään huolimatta osoittanut vahvaa poliittista kantaa ja mielipidekirjoittajana. Hän käyttää kirjoituksiaan ja puheenvuorojaan edistääkseen konservatiivisia arvoja, kuten tasa-arvoa, taloudellista vastuullisuutta ja koulutuspolitiikkaa. Hän on aktiivinen myös sosiaalisessa mediassa, jossa hän ilmaisee mielipiteitään ja keskustelee ajankohtaisista poliittisista aiheista.
Mielipidekirjoitukset ja vaikuttaminen
Kämärä on saanut kiitosta kykeneväisyydestään esittää selkeitä ja perusteltuja näkemyksiä yhteiskunnallisista ilmiöistä. Hänen kirjoituksensa käsittelevät muun muassa koulutusjärjestelmän kehittämistä, maahanmuutosta ja nuorten poliittista osallistumista. Hänen työskentelynsä keskittyy erityisesti siihen, kuinka nuoret voivat paremmin vaikuttaa politiikassa ja yhteiskunnallisessa keskustelussa.
Ahmed III

| Ahmed III |
| --- | --- |
 
Osmanien valtakunnan sulttaani
Valtakausi:  28. joulukuuta 1703 – 20. syyskuuta 1730
Edeltäjä:  Mustafa II
Seuraaja:  Mahmud I

Syntynyt:  30. joulukuuta 1673 Dobritš, Osmanien valtakunta
Kuollut:  1. heinäkuuta 1736 (62 vuotta) Konstantinopoli, Osmanien valtakunta
Suku:  Osmani
Isä:  Mehmed IV
Äiti:  Emetullah Rabia Gülnûş Sultan
Uskonto:  sunnalaisuus
Nimikirjoitus:  
Ahmed III, myös Aḥmad III  (30. joulukuuta 1673 – 1. heinäkuuta 1736) oli Osmanien valtakunnan 23. sulttaani. Hän hallitsi valtakuntaa 27 vuotta 1703–1730. Hän oli sulttaani Mehmed IV:n ja hänen vaimonsa Valide Sultan Emetullah Rabia Gülnûş Sultanin toinen poika. Ajanjaksoa vuonna 1718 solmitusta Passarowitzin rauhasta vuoteen 1730, jolloin Ahmed III luopui vallasta, kutsutaan nimellä "Tulppaanikausi" (turk. Lâle Devri). Tuona aikana Osmanien valtakuntaa hallitsi käytännössä hänen vävypoikansa suurvisiiri Nevşehirli Damat İbrahim pašša vaimonsa Hatice Sultanin kanssa.
Valtaannousu

Ahmedin veli Mustafa II (s. 1664) hallitsi Osmanien valtakuntaa vuodesta 1695 joulukuuhun 1703, jolloin hän joutui eroamaan Edirnen tapauksena tunnetun janitsaarien kapinan seurauksena. Ahmed nousi hänen tilalleen. Mustafa, joka oli pyrkinyt palauttamaan kuningashuoneen vallan ja rajoittamaan janitsaarien valtaa, kuoli Topkapin palatsissa vuoden 1703 viimeisenä päivänä.
Pian valtaannousunsa jälkeen Ahmed III aloitti toimet kuningashuoneen suojelemiseksi sotilaiden valtaa vastaan. Seuraavana vuonna joukko kapinan johtohenkilöitä erotettiin viroistaan sekä heitä myös teloitettiin. Jotkut heistä katosivat, joko salamurhan tai oman pakopäätöksen seurauksena. Janitsaarilaitoksen vallan rajoittamisen lisäksi Ahmed korvasi palatsin bostancı-vartioston 700 jäsentä devshirmestä värvätyillä miehillä.
Valtakausi

Ahmed III:n haasteiksi muodostuivat kuningashuoneen vallan vakauttaminen ja sen suojeleminen valtakunnan sisäisiltä voimilta. Valtakautensa alkupuolella hänellä oli vaikeuksia löytää pätevää pääministeriä hallinnolliseksi avuksi; Ennen 1718 alkanutta tulppaanikautta ja Nevşehirli Damat İbrahim Paššaa valtakunnan suurvisiirinä ehti toimia 11 miestä.
Ahmed III ylläpiti hyviä suhteita Ranskaan epäilemättä Venäjän uhkaavan asenteen takia. Hänen veljensä Mustafa II:n kaudella Pietari Suuren hallitsema Venäjä oli onnistunut sotaretkillään, joiden tavoite oli saada alueita ja tukikohtia Krimin niemimaalta ja Asovanmeren rannoilta. Pietari haaveili myös muista Osmanien alueista sekä lämpimän veden satamasta Mustanmeren rannikolta.
Ahmedin valtakauden vaikeimmaksi ulkopoliittiseksi ongelmaksi muodostui Ruotsin kuningas Kaarle XII, jolle hän myönsi turvapaikan Osmanien valtakunnan pohjoisimmasta osasta. Ruotsi oli hävinnyt Pultavan taistelun Venäjälle osana suurta Pohjan sotaa. Tappion jälkeen Kaarle oli paennut noin tuhatmiehisen saattojoukkonsa kanssa osmanien alueella sijainneeseen Benderiin, Moldovaan, jonne hän jäi asumaan velaksi lähes viiden vuoden ajaksi. Vuonna 1710 Kaarle löysi liittolaisen osmanien vasallista Devlet II Giraysta ja suostutteli Ahmed III:n julistamaan sodan Venäjälle. Voittoon päättyneen Venäjän–Turkin sodan ansiosta Ahmed III oli johdattanut Osmanien valtakunnan lähemmäksi pitkäaikaisen vastustajansa alistamista kuin kukaan Osmanien valtakunnan sulttaani koskaan, mutta hänen suurvisiirinsä ja pitkäaikaisen ystävänsä Baltacı Mehmet paššan asettamat rauhanehdot olivat venäläisille verrattain lempeitä. Alun perin Istanbulissa iloittiin voitosta, mutta pian sotaa kannattaneet syyttivät suurvisiirin ottaneen lahjuksia ja tyytyneen tämän vuoksi lieviin rauhanehtoihin. Juonittelun ansiosta Ahmed III kääntyi epäilemään Baltaci Mehmetiä ja erotti hänet heti kun sotaretkeltä palaava armeija oli ehtinyt Edirneen. Tämän jälkeen Kaarle XII yritti saada Ahmedin julistamaan uuden sodan ja näin kävikin, mutta viimein juonitteluun kyllästynyt sulttaani lopetti sodan ennen kuin sotatoimia päästiin edes aloittamaan ja sen sijaan asetti Kaarle XII:n ja muita sotaa kannattaneita arestiin. Kaarlen vangitseminen jäi historiaan Benderin kalabaliikkina tunnettuna välikohtauksena.
Rauha Venäjän kanssa vakiintui ja pienen viivyttelyn jälkeen Pietari alkoi noudattamaan sodan päättäneen Prutin rauhan ehtoja. Ahmed III oli nimittänyt tällä välin uudeksi suurvisiiriksi vävynsä kenraali Silahdar Damat Ali Paššan, joka joudutti rauhanprosessia. Ali Paššan suunnitelmana oli palauttaa Karlowitzin rauhassa Venetsialle menetettyjä alueita. Uusi sota Venetsiaa vastaan julistettiin 1714 ja se oli alkuun menestyksekäs Ali Paššan johdolla. Venetsian pelasti vain Itävallan väliintulo, joka synnytti uuden Itävallan-Turkin sodan. Ali Pašša kuoli Petrovaradinin taistelussa elokuussa 1716. Osmanien valtakunta allekirjoitti Passarowitzin rauhan, joka päätti molemmat sodat heinäkuussa 1718.
Tulppaanikausi

Passarowitzin rauhaa seurasi 13 vuotta kestänyt ajanjakso, jonka aikana Ahmed piti hallinnollisen ja poliittisen valtansa vain nimellisesti itsellään samalla kun hän siirsi päätöksenteon lähes täysin virkamiehille. Ahmed III oli pohjimmiltaan hyvin sovinnollinen ja rauhaa rakastava luonne. Hän oli oppinut mies, joka harrasti kalligrafiaa ja runojen kirjoittamista. Hän oli tosin myös hedonisti, jolla oli taipumusta ahneuteen ja kullanhimoon. Hän vastusti sotimista myös sen vuoksi, että siitä koitui kovasti kuluja. Ahmed luovutti korkeimman hallinnon käytännössä tyttärensä aviomiehelle suurvisiiri Nevşehirli Damat İbrahim paššalle. Ibrahim Pašša oli sulttaanin tavoin koulutettu ja rauhaa rakastava mies, joka arvosti tieteitä, taiteita ja kulttuuria. Näiden kahden johtajan myötävaikutuksella alkoi tulppaanikausi, joka tunnetaan poikkeuksellisen rauhanomaisena ja värikkäänä taiteiden ja kulttuurin ajanjaksona Osmanien valtakunnassa. Sotaa käytiin ainoastaan idässä Safavidien Persiaa vastaan 1720-luvulla.
Vaikka aikaa arvostetaan sen rauhanomaisuudesta ja arkkitehtuurisista saavutuksista tulppaanikaudella oli myös varjopuolensa, sillä Ahmed III kulutti merkittävästi valtion kassaa kun hän hemmotteli itseään ja merkittävimpiä upseereitaan. 20. syyskuuta 1730 17 janitsaaria nousi Patrona Halilin johtamaan kapinaan, joka kansalaisten ja muiden sotilaiden tukemana paisui niin suureksi, että sulttaanin oli luovuttava kruunusta. Ahmed luovutti vapaaehtoisesti vallan veljenpojalleen Mahmud I:lle ja osoitti uskollisuutta hänelle. Tämän jälkeen hän vetäytyi palatsiin, jossa Mahmud I oli aikaisemmin asunut, ja kuoli kuusi vuotta myöhemmin.
Ahmed III:n hallinnon jälkimaine

Ahmed III:n 27 vuotta kestänyt hallinto ei ollut epäonnistunut huolimatta sodista Venäjää ja Itävaltaa vastaan. Hänen ansiostaan osmanit saivat valloitettua osan Persiaa, hän onnistui tasapainottamaan Balkanin tilanteen ja sai Venäjän palauttamaan osmaneille Azovin ja Morean. Hän jätti Osmanien valtakunnan talouden kukoistavaan tilaan ja oli taiteiden suosija ja hänen aikanaan Istanbuliin perustettiin vuonna 1727 kirjapaino, missä alettiin painaa tekstejä arabian ja turkin kielellä.
Fiktiossa

Ahmed III on yksi kuudesta muukalaisesta, jotka päähenkilö tapaa venetsialaisessa majatalossa Voltairen kuuluisassa satiirissa Candide. Muukalaiset käyvät keskustelua palvelijoidensa kanssa, joka saa Candiden epäilemään, että kyseessä on pila. Muukalaiset osoittautuvatkin kuninkaallisiksi, kun Ahmed III alkaa puhumaan:
»Minä en ole ilveilijä, nimeni on Ahmed III. Olen ollut useita vuosia suursulttaanina syöstyäni veljeni valtaistuimelta. Minut kukisti veljenpoikani, ja vesiirini mestattiin. Vietän loppuikääni vanhassa seraljissa; veljenpoikani, suursulttaani Mahmud, sallii minun lähteä toisinaan terveyteni takia matkalle, ja minä olen tullut Venetsiaan viettämään karnevaalia.» 
(Suomennos J. A. Hollo.)
On todennäköistä, ettei Ahmed III saanut todellisuudessa tehdä tällaisia matkoja, mutta kohtaus Voltairen kirjassa inspiroi turkkilaisen nykykirjailijan Nedim Gürselin kirjoittamaan kirjan Le voyage de Candide à Istanbul (2001) Candiden matkasta Istanbuliin.