stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uudenkaarlepyyn rautatie
Radan historia

Rautatien rakentamisesta päätettiin vuonna 1897 ja rakentaminen aloitettiin seuraavana vuonna. Väliaikainen liikenne alkoi vuonna 1899 ja yleinen liikenne vuoden 1903 alusta. Radan toivottiin kohottavan kaupungin taloutta, mutta se osoittautui miltei heti liian pieneksi, joten siitä tulikin taloudellinen rasite. Useammin kuin kerran sattui, että lumituiskun jälkeen konduktööri sai kävellä postisäkki kainalossaan Kovjoelle sillä välin, kun kuljettaja, lämmittäjä ja jarrumies yrittivät saada junan irti radalle kasautuneista kinoksista.
Radalla oli kaksi amerikkalaista Baldwin-höyryveturia (16113/1898, 0-4-2 ST ja 17346/1900, 0-4-2 ST), kolme matkustajavaunua, konduktöörivaunu, kaksi umpinaista ja kymmenen avonaista erikokoista tavaravaunua sekä lumiaura.
Rata myytiin kesällä 1916 helsinkiläiselle liikemies Aleko Liliukselle, joka puratti sen. Kiskot menivät Hangon linnoitustöihin, veturit ja vaunut eri kapearaiteille. Kauppa pelasti Uudenkaarlepyyn kaupungin vararikolta: kaupasta päättämisen jälkeisenä päivänä kaupunkiin saapui venäläinen valtuuskunta, jonka tarkoituksena oli takavarikoida rata kalustoineen. Takavarikko peruuntui kaupunginhallituksen ilmoitettua, että rata oli myyty Liliukselle – joka puolestaan ilmoitti, että kaikki kalusto tulee menemään Venäjän kruunun hyväksi (jättäen sanomatta, että hän ottaisi korvauksen kaikesta). Tämä riitti venäläisille ja he poistuivat, ja kaupunki saattoi maksaa huikeaksi paisuneen velkansa hypoteekkikassalle.
Radan kalustoa

Radan kalustosta on olemassa runsaasti hyvätasoisia kuvia, koska Lilius teetti kaikesta ostamastaan kalustosta varta vasten  erityisen myyntikuvaston, joka on säilynyt kohtuullisen täydellisenä.
Pienin matkustajavaunuista päätyi näiden kauppojen tuloksena varastoon Imatralle. Lahnuksen rautatiellä oli kyseisen vaunun vuonna 1999 valmistunut replika, nykyisin vaunu on Kovjoella.
Alkuperäinen vaunu on kohtuullisessa kunnossa; sen siirrosta Jokioisten Museorautatielle neuvoteltiin vakavasti pitkähkö aika. Toukokuussa 2008 neuvottelut saavuttivat myönteisen tuloksen ja vaunu saapui Minkiölle kuorma-auton kyydissä 20. toukokuuta 2008. Sen kunnostustyö liikenteeseen oli harkittavana, mutta lopulta päädyttiin siihen että vaunun 600 mm raideleveyden vuoksi sille parasta olisi siirtää Kovjoelle. Neuvottelut asiasta käynnistyivät vuoden 2010 aikana.
Veturi numero 1 oli aina vuoteen 1950 asti liikenteessä Pankakosken kapearaiteisella teollisuusradalla Lieksassa, jossa se sai numerokseen 5.
Se oli hyväkulkuinen ja tehokas aina loppuunsa asti. Tosin käytännön syistä, mm. kattilanvaihdon takia, veturi uusittiin 1920-luvun lopuilla ulkoasultaan täysin piloille. Vuonna 1956 siitä yritettiin tehdä muistomerkki, mutta koska se joutui saman tien ilkivallan kohteeksi, se päätettiinkin hyvin lyhytnäköisesti romuttaa. Veturin kattila kierteli eri työmailla höyrynantajana muutaman vuoden, kunnes siihen unohtuivat vedet sisälle joulunpyhiksi ja jäätyminen särki paikat.
Veturi 2 myytiin Mäntän–Vilppulan rautatielle ja se toimi siellä kevyiden matkustajajunien veturina aina vuoteen 1930 eli matkustajaliikenteen loppuun asti, jolloin se romutettiin.
Uudenseelanninuikku

| Uudenseelanninuikku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset  Eucarya
Kunta::  Eläinkunta  Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset  Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset  Vertebrata
Luokka::  Linnut  Aves
Lahko::  Uikkulinnut  Podicipediformes
Heimo::  Uikut  Podicipedidae
Suku::  Australaasianuikut  Poliocephalus
Laji::  rufopectus
Kaksiosainen nimi
 Poliocephalus rufopectus  (G.R. Gray, 1843) 
Katso myös
   Uudenseelanninuikku Wikispeciesissä   Uudenseelanninuikku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Uudenseelanninuikku (Poliocephalus rufopectus) on uikkuihin kuuluva lintulaji. Se kuuluu Uuden-Seelannin endeemiseen lintulajistoon ja luokitellaan uhanalaisuudeltaan silmälläpidettäväksi.
Koko ja ulkonäkö

Uudenseelanninuikku on pienehkö uikku ja voi saavuttaa noin 29 cm:n pituuden. Yleisväritykseltään laji on tumma ja ruumiinrakenteeltaan pyöreähkö. Linnun pää on pieni ja lähes musta. Päässä on ohuita hopeanharmaita raitoja ja silmät ovat väriltään keltaiset. Uudenseelanninuikun posket, kaula ja niska ovat väriltään kastanjanruskeat ja selkä ja siivet ovat tumman punaruskeat. Pyrstön kärki on valkoinen. Pesimäajan ulkopuolella lintujen väritys on vaaleampi. Uudenseelanninuikun nokka on lyhyt ja väriltään harmaa.
Levinneisyys ja elintavat

Uudenseelanninuikkua tavataan nykyään vain Uuden-Seelannin Pohjoissaarelta ja se on pesivänä hävinnyt Eteläsaarelta. Lajin elinympäristöä ovat pienet suojaiset ja makeavetiset lammet ja dyynijärvet. Se voi elää myös ihmisten rakentamissa ympäristöissä kuten patoaltaissa. Pääosan uudenseelanninuikun ravinnosta muodostavat vesihyönteiset ja niiden toukat, mutta se voi syödä myös äyriäisiä ja pieniä kaloja. Linnun pesimäkausi kestää tammikuusta maaliskuulle ja laji rakentaa kelluvan pesänsä ruovikon joukkoon.
Uudenseelanninuikkukannan kooksi arvioidaan 2 900–4 000 sukukypsää yksilöä. Uhkia kannalle ovat sen tärkeiden elinympäristöjen dyynijärvien kuivaus tai umpeenkasvu. Uudenseelanninuikun pesintää häiritsee runsas veneily pesimäaikana ja erityisesti poikaset ovat alttiita rottien ja näätien saalistukselle.
Semanttinen verkko

Semanttinen verkko on 1950-luvulta lähtien kehitelty tietämyksen esittämistapa. Rakenteena semanttisella verkolla tarkoitetaan suunnattua graafia, jonka pisteet edustavat käsitteitä ja kaaret käsitteiden välisiä semanttisia suhteita. Semanttisia verkkoja käytetään esimerkiksi sanastojen esittämiseen tietokoneella käsiteltävässä muodossa. Semanttisten verkkojen tutkimus on osa tekoälytutkimusta. Niitä käytetään myös kielitieteessä sekä sanastotyössä ja sanaston tutkimuksessa.
Semanttisella verkolla kuvattavia tärkeitä käsitesuhteita

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Holonymia | kokonaiskäsite; sana, joka on tarkasteltavien käsitteiden kokonaisuus | Auto on mm. ratin ja moottorin holonyymi. |
| Meronymia | osakäsite; sana, joka merkitsee tarkasteltavan käsitteen osaa | Moottori ja ratti ovat auton meronyymejä |
| Hypernymia | yläkäsite; sana, joka luokittelee kuvattua sanaa ja kaikkia sen kaltaisia käsitteitä | Hedelmä on omenan hyperonyymi |
| Kohyponymia | vieruskäsite | Kissankello on tulppaanin kohyponyymi, kun yläkäsitteenä on kukka |
| Hyponymia | alakäsite; sana, joka on tarkastellun sanan kuvaamaan luokkaan kuuluva olio | Kissankello ja tulppaani ovat kukan hyponyymejä. |
| Synonymia | samanmerkityksisyys, merkityksen samuus; | A viittaa samaan kohteeseen kuin B |
| Homonymia | sana, joka on kirjoitettu samoin kuin jokin toinen sana | Luku kuusi on puun kuusi homonyymi. |
| Antonymia | merkitysten vastakkaisuus | A viittaa B:n vastakohtaan |
| Paronymia | äänteellisesti samankaltainen, erimerkityksinen sana, ”kaltaissana” | 'kansallisuus' ja 'kansalaisuus' ovat paronyymejä   |
Semanttisten verkkojen esittämät kytkennät voivat olla moniselitteisiäkin ollakseen silti hyödyllisiä ihmisen käytössä tietorakenteissa navigoitaessa. Tällaisia ovat esimerkiksi asiasanastot ja tesaurukset, jotka käyttävät muutamaa semanttista relaatiota (esimerkiksi laajempi termi, suppeampi termi, rinnakkaistermi, käytä, korvaa termin).
Semanttisia verkkoja voidaan käyttää sellaisten loogisten esitystapojen kuin Charles S. Peircen kehittämien eksistentiaaliverkkojen tai John F. Sowan käsiteverkkojen kuvaamisessa. Semanttisten verkkojen ilmaisuvoima vastaa ensimmäisen kertaluvun predikaattilogiikkaa. Tällaisilla ankarammin määritellyillä semanttisilla verkoilla voidaan tehdä deduktiivista päättelyä. Joissakin automaattisissa päättelyjärjestelmissä käytetään verkkoteorian tarjoamia mahdollisuuksia.
Semanttisten verkkojen historiaa

Semanttiset verkot sovellettiin tietokoneille Cambridgen yliopiston kieltentutkimusyksikössä (Cambridge Language Research Unit) vuonna 1956. Richard H. Richensin tutkimuksen tarkoituksena oli kokeilla luonnollisten kielten kääntämistä semanttisen välikielen avulla. 1960-luvun alussa Robert F. Simmons kehitteli semanttisia verkkoja System Development Corporation -yrityksessä Kalifornian Santa Monicassa. M. Ross Quillianin vuonna 1966 esitelty työ on ollut merkittävä semanttisten verkkojen jatkokehittelyssä.
Semanttinen verkko ja käsitekartta

Käsitekarttoja voidaan pitää semanttisten verkkojen hyvin vapaamielisenä sovelluksena. Käsitekarttojen avulla ei yleensä voida suorittaa muodollista päättelyä, mutta ne kuvaavat käsitteiden välisiä suhteita luovuutta edistävällä tavalla.
Esimerkiksi tekstin tai esityksen suunnittelu käsitekartan avulla antaa mahdollisuuden tuoda siinä esiintyviä käsitteitä ja teemoja esiin siinä järjestyksessä kuin ne tulevat mieleen. Käsitteiden välisten suhteiden pohtiminen ja ilmaiseminen käsitekartassa puolestaan tuo esiin eri mahdollisuuksia kytkeä käsitteet ja esityksen näkökulmat toisiinsa.
Semanttiset verkot ja hyperteksti

1960-luvulta 1980-luvulle kehitettiin ajatuksia semanttisten suhteiden esittämisestä linkkeinä osana hypertekstin rakennetta. Linkkiä edusti semanttisen verkon kaari (edge) ja linkit kytkivät toisiinsa käsitteitä edustavia solmuja (node, vertex). HTML- ja XML-merkintäkieliin on pyritty yhdistämään tyypiteltyjen linkkien avulla kuvattuja merkityssuhteita eli luomaan semanttista verkkoa.
Kirjallisuutta

Hyvönen, Eero,  Karanta, Ilkka & Syrjänen, Markku  (toim.): Tekoälyn ensyklopedia.  Helsinki:  Gaudeamus, 1993.  ISBN 951-662-559-2  (suomeksi)
Aiheesta muualla

Terminology – Unit II – Semantic aspects of terms (pdf) Murcian yliopiston sivusto. Arkistoitu 2.10.2015. Viitattu 5.9.2014. (englanniksi)
Uusi työpaikka

| Uusi työpaikka> His New Job |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Charlie Chaplin
Käsikirjoittaja:  Charlie Chaplin
Tuottaja:  Jess Robbins
Pääosat:  Charlie Chaplin   Ben Turpin   Charlotte Mineau   Leo White   Robert Bolder   Charles J. Stine   Arthur W. Bates   Jess Robbins
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Essanay Studios
Ensi-ilta:  1. helmikuuta 1915
Kesto:  132min
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva (alkuperäiset välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uusi työpaikka tai Uusi työ (His New Job) oli Charlie Chaplinin ohjaama vuoden 1915 yhdysvaltalainen lyhyt mykkäelokuva. Se oli hänen ensimmäinen työnsä Essanay Studiosille.
Essanay Studios palkkasi vuoden 1914 lopulla Chaplinin ja antoi tälle 1 250 dollarin ja 10 000 dollarin allekirjoitusbonuksen. Chaplin matkusti joulukuun lopulla yrityksen Chicagon-studiolle tekemään elokuvaa. Hänen ensimmäiselle elokuvalle annettiin nimeksi Uusi työpaikka. Tyyliltään se oli melko samantapainen kuin Chaplinin Keystonelle tekemät elokuvat, ja siinä hänen hahmonsa aiheuttaa epäpätevyydellään sekasortoa ja tirskuu aiheuttamaansa kaaosta. Elokuvaa varten ei todennäköisesti tehty käsikirjoitusta, ja elokuvassa Chaplin käyttää hupailuun monia erilaisia tavaroita.
Uusi työpaikka valmistui kahdessa viikossa, ja sen ensi-ilta oli 1. helmikuuta 1915. Siitä tuli suosittu, ja se sai enemmän ennakkotilauksia kuin yksikään aiempi Essanayn elokuva. Elokuvassa esiintyivät pienissä sivurooleissa muun muassa nuoret Gloria Swanson ja Agnes Ayres uriensa ensimmäisissä rooleissa.
Aiheesta muualla

Uusi työpaikka Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Katsele/lataa Uusi työpaikka Internet Archivessa
Uusi Hollanti

Uusi Hollanti.
Uuden Hollannin kaariportti.
Varastorakennusten sisätiloja.
Uusi Hollanti (ven. Но́вая Голла́ндия, Novaja Gollandija) on Pietarin Amiraliteetin piirissä sijaitseva saari ja klassistinen rakennuskokonaisuus.
Kolmion muotoista saarta rajaavat Moika, Krjukovin kanava ja Amiraliteetin kanava. Sen pinta-ala on 7,8 hehtaaria. Saaren keskellä sijaitsee Moikaan yhdistetty satama-allas.
1700-luvun alussa ”Hollanniksi” kutsuttiin Amiraliteetin telakan puutavaravarastoa, jossa käytettiin erityistä hollantilaista varastointimenetelmää. 1730-luvulla se siirrettiin saarelle, jolle vuosina 1760–1780-luvuilla rakennettiin suuret punatiiliset varastorakennukset. Alkuperäisen rakennussuunnitelman laati arkkitehti Savva Tševakinski. 1780-luvulla työtä jatkoi Jean-Baptiste Vallin de la Mothe, joka on suunnitellut satama-altaaseen johtavan kanavan suurenmoisen kaariportin. Vuosina 1828–1829 saarelle rakennettiin Aleksandr Staubertin suunnittelema pyöreä vankilarakennus. Vuonna 1893 kaivettiin allas, jossa laivanrakentaja Aleksei Krylov suoritti kokeitaan. Vuonna 1915 Uuteen Hollantiin perustettiin laivaston radioasema, joka lokakuun vallankumouksen aikana välitti neuvostohallituksen julistuksia, vetoomuksia ja tiedotuksia. Neuvostoaikana saari oli laivaston hallussa. Salaperäisyyden verhoama, karun romanttinen, mutta rapistuva rakennuskokonaisuus oli Leningradin kiehtovimpia nähtävyyksiä.
Saaren uusiokäyttöä ryhdyttiin suunnittelemaan 1980-luvun lopussa. Itämeren laivasto luovutti alueen kaupungille vuonna 2004. Pian sen jälkeen osa rakennuksista vaurioitui tulipalossa. Suojelukohteet sisältävän liike- ja vapaa-ajankeskuksen suunnittelusta julistetun kilpailun voitti brittiläinen arkkitehti Norman Foster. Kesällä 2006 suoritetuissa purkutöissä menetettiin osa saaren historiallisista kohteista: Krylovin koeallas, Dmitri Mendelejevin käyttämä laboratorio ja historiallisen radioaseman rakennus.
Lauantaina 16.7.2011 saari avattiin yleisölle ensimmäistä kertaa 300 vuoteen. Pietarissa järjestettiin laivastoalueen suunnittelukilpailu, jonka miljardööri ja taidekeräilijä Roman Abramovitš voitti. Abramovitš on aikonut sijoittaa saarelle runsaat 300 miljoonaa euroa, jolla saarta kunnostetaan ja sinne rakennetaan muun muassa asuntoja, toimistoja, liiketilaa sekä museo hänen laajalle modernin ja nykytaiteen kokoelmalleen. Museon on määrä aueta vuonna 2016.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Uusi Hollanti Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
| n k Pietari |
| --- | --- | --- |
 Hallinnollinen jako  Liittovaltiokaupunki  Leningradin alue 
| Yleistä |  Tulvat  Historia Pietari Suuri  Pietari-Paavalin linnoitus  Dekabristikapina  Verisunnuntai  Pietarin neuvosto  Leningradin piiritys  Leningradin juttu  |  |
| Maantiede |  Itämeri Suomenlahti  Pietarin saaret Kivisaari  Koivusaari  Vasilinsaari  Konnunlahti  Moika  Neva  Suzdalinjärvet  Tuutarinjärvi  Tulvapato  Uusi Hollanti  |  |
| Koulutus ja tiede |  Tiedeakatemia  Pietarin valtionyliopisto  Lääketieteellinen  Luoteinen lääketieteellinen  Pediatrinen lääketieteellinen  Teknologinen instituutti  Herzenin pedagoginen yliopisto  Mihailovin tykistöakatemia  |  |
| Kulttuuri |  Museot Eremitaaši  Pietarhovin palatsi  Taideakatemia  Talvipalatsi  Venäläisen taiteen museo  Musiikki Konservatorio  Orkesteri  Teatteri Mariinski-teatteri  Music Hall  Venäjän esittävän taiteen valtioninstituutti  Puistot Jusupovin puisto  Katariinan puisto  Kesäpuisto  Taurian puisto  Urheilu SKA  Spartak  Zenit  |  |
| Liikenne |  Pulkovo  Satamat Merimatkustajasatama  Morskoi vokzal  Suursatama  Kehätiet  Metro Frunze–Primorje  Kirov-Viipuri  Moskova-Petrograd  Neva-Vasilinsaari  Pravoberežnaja  Sillat  Ratayhteys Baltian asema  Laatokan asema  Leninski prospekt  Moskovan asema  Suomen asema  Varsovan asema  Vitebskin asema  Pietari–Vologda  Kadut Englantilainen rantakatu  Mohovaja ulitsa  Nevski prospekt  Palatsirantakatu  Prospekt Engelsa  |  |
| Hallinnollinen jako |  Amiraliteetti Amiraliteetti  Kolomna (Pietari)  Frunze Kupsila  Kalinin Piskarjovka  Kirov Autuansaari  Uljaala  Kolpina Kolpina  Ust-Ižora  Kraassela Kraassela  Liiha  Rötsänsilta  Krasnogvardeiski Polsteri  Suuri-Ohta  Pieni-Ohta  Ruutmylly  Orskoi  Kronstadt Kronstadt  Kurort Kellomäki  Kuokkala  Siestarjoki  Terijoki  Tyrisevä  Valkeasaari  Vammelsuu  Moskova  Neva Nevskaja zastava  Tuntia  Petrograd Korpisaari  Pietarhovi Lomonosov  Pietarhovi  Strelna  Pietarin keskusta Liteinyi  Primorje Juntolovo  Revonnenä  Puškin Aleksanskoi  Pauluskoi  Puškin  Suosaari  Tärölä  Vasilinsaari  Viipuri Levassova  Parkala  Parnas  |  |
| Nähtävyydet |  Aleksanteri Nevskin luostari  Amiraliteetti  Aurora  Iisakinkirkko  Jumalanäidin ennusmerkin kirkko  Kazanin katedraali  Mars-kenttä  Pietari-Paavalin katedraali  Pyhän kolminaisuuden katedraali  Senaatinaukio  Vaskiratsastaja  Verikirkko  |  |
Urheiluvuosi 2007

Urheiluvuosi 2007 käsittelee vuoden 2007 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Alppihiihto

Maailmanmestaruuskilpailut Åressa, Ruotsissa 3.–18.2. Isäntämaan Anja Pärson voitti henkilökohtaisissa lajeissa kolme kultaa ja yhden pronssin sekä joukkuekilpailussa hopeaa, ja hänestä tuli ensimmäinen alppihiihtäjä, joka on urallaan voittanut maailmanmestaruuden jokaisessa alppihiihdon henkilökohtaisessa lajissa. Norjan Aksel Lund Svindal voitti kultaa syöksylaskussa ja suurpujottelussa, Itävaltalainen Mario Matt voitti kultaa pujottelussa ja joukkuekilpailussa. Itävaltalaisista maailmanmestariksi hiihti myös Nicole Hosp suurpujottelussa. Mitaleille ylsi kaikkiaan yhdeksän maata.
Maailmancupkaudella 2006–2007 miesten kokonaiskilpailun voitti Norjan Aksel Lund Svindal 13 pisteen erolla Itävallan Benjamin Raichiin ja naisten kokonaiskilpailun Itävallan Nicole Hosp.
Autourheilu

Ferrarilla ajanut suomalainen Kimi Räikkönen voitti Formula 1 -sarjan maailmanmestaruuden. Hän voitti kauden 17 osakilpailusta kuusi, muun muassa kaksi viimeistä. Toiseksi sijoittui McLarenilla ajanut britti Lewis Hamilton ja kolmanneksi saman tallin espanjalainen Fernando Alonso, molemmat yhden pisteen Räikköselle hävinneenä. Hamilton ja Alonso voittivat kumpikin neljä osakilpailua sekä Ferrarin toinen kuljettaja, brasilialainen Felipe Massa kolme. Tallien mestaruuden voitti Ferrari ja McLarenin pisteet hylättiin.
Rallin maailmanmestaruuden voitti neljännen peräkkäisen kerran Citroënilla ajanut ranskalainen Sébastien Loeb neljän pisteen erolla suomalaiseen Ford-kuljettajaan Marcus Grönholmiin ja 17 pisteen erolla toiseen suomalaiseen Ford-kuljettajaan Mikko Hirvoseen. Kauden aikana ajettiin 16 osakilpailua ja Loeb voitti niistä kahdeksan, Grönholm kuusi sekä Hirvonen kaksi. Tallien mestaruuden voitti Ford.
American Le Mans -sarjan mestaruuden GT2-luokassa voittivat suomalainen Mika Salo ja brasilialainen Jaime Melo.
Golf

Masters-turnaus 5.–8.4. Augustassa. Yhdysvaltain Zach Johnson voitti kahden lyönnin erolla maanmieheensä Tiger Woodsiin sekä eteläafrikkalaisiin Rory Sabbatiniin ja Retief Gooseniin.
Yhdysvaltain avoin turnaus 14.–17.6. Oakmontissa, Pennsylvaniassa. Argentiinalainen Ángel Cabrera voitti yhden lyönnin erolla yhdysvaltalaisiin Jim Furykiin ja Tiger Woodsiin.
Britannian avoin turnaus 19.–22.7. Carnoustiessa, Skotlannissa. Irlantilainen Pádraig Harrington voitti uusinnassa espanjalaisen Sergio Garcían.
PGA Championship 9.–12.8. Tulsassa. Tiger Woods saavutti uransa 13. Major-voiton kahden lyönnin erolla maanmieheensä Woody Austiniin.
Jalkapallo

Naisten maailmanmestaruuskilpailut 10.–30.9. Kiinassa. Loppuottelussa Saksa voitti Brasilian 2–0 ja pronssiottelussa Yhdysvallat voitti Norjan 4–1. Turnauksen parhaaksi pelaajaksi valittiin Brasilian Marta, joka oli seitsemällä maalillaan myös kisojen paras maalintekijä.
UEFA-cupin loppuottelu 16.5. Glasgow'ssa, Skotlannissa. Espanjalaisseura Sevilla voitti saman maan Espanyolin rangaistuspotkukilpailussa 3–1 varsinaisen peliajan ja jatkoajan päätyttyä tasan 1–1.
Mestarien liigan loppuottelu 23.5. Ateenassa, Kreikassa. Italialaisseura AC Milan voitti englantilaisen Liverpoolin 2–1.
Jääkiekko

Naisten maailmanmestaruuskilpailut 3.–10.4. Kanadassa. Kanada voitti loppuottelussa Yhdysvallat 5–1. Pronssiottelussa Ruotsi voitti Suomen 1–0.
Miesten maailmanmestaruuskilpailut 27.4.–13.5. Moskovassa, Venäjällä. Mukana oli 16 joukkuetta. Kanada voitti loppuottelussa Suomen 4–2. Pronssiottelussa Venäjä voitti Ruotsin 3–1. Pistepörssin ykkönen oli Ruotsin Johan Davidsson (7+7=14) ja paras maalintekijä Venäjän Aleksei Morozov (8). Kisojen parhaaksi pelaajaksi valittiin Kanadan Rick Nash. Tähdistökentälliseen valittiin Morozovin ja Nashin lisäksi hyökkääjistä Venäjän Jevgeni Malkin, puolustajista Venäjän Andrei Markov ja Suomen Petteri Nummelin sekä Suomen maalivahti Kari Lehtonen.
NHL:n mestaruuden voitti Anaheim Ducks, joka oli Stanley Cupin loppuotteluissa Ottawa Senatorsia parempi otteluvoitoin 4–1. Runkosarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin pistepörssin voittanut Pittsburgh Penguinsin Sidney Crosby ja pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi Anaheimin Scott Niedermayer.
Koripallo

Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 3.–16.9. Espanjassa. Madridissa pelatussa loppuottelussa Venäjä voitti Espanjan 60–59, ja pronssia sai Liettua.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 24.9.–7.10. Italiassa. Loppuottelussa Venäjä voitti Espanjan 74–68, ja pronssille sijoittui Valko-Venäjä.
NBA:n loppuotteluissa San Antonio Spurs voitti Cleveland Cavaliersin otteluvoitoin 4–0. Runkosarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Dallas Mavericksin Dirk Nowitzki ja loppuotteluiden arvokkaimmaksi pelaajaksi San Antonion Tony Parker.
Käsipallo

Miesten maailmanmestaruuskilpailut 19.1.–4.2. Saksassa. Loppuottelussa Saksa voitti Puolan 29–24. Pronssiottelussa Tanska voitti Ranskan 34–27.
Naisten maailmanmestaruuskilpailut 2.–16.12. Ranskassa. Loppuottelussa Venäjä voitti Norjan 29–24. Pronssiottelussa Saksa voitti Romanian 36–35.
Lentopallo

Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 6.–16.9. Venäjällä. Moskovassa pelatussa loppuottelussa Espanja voitti Venäjän 3–2, ja pronssille sijoittui Serbia.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 20.–30.9. Belgiassa ja Luxemburgissa. Loppuottelussa Italia voitti Serbian 3–0, ja pronssille sijoittui Venäjä.
Moottoripyöräily

Ratamoottoripyöräilyn maailmanmestaruussarjassa unkarilainen Gábor Talmácsi voitti 125-kuutioisten, espanjalainen Jorge Lorenzo 250-kuutioisten ja australialainen Casey Stoner MotoGP-luokan mestaruuden.
Enduron maailmanmestaruussarjassa suomalainen Juha Salminen voitti E1-luokan, saman maan Mika Ahola E2-luokan ja espanjalainen Iván Cervantes E3-luokan mestaruuden.
Nyrkkeily

Uzbekistanilaisesta Ruslan Tšagajevista tuli ammattinyrkkeilyn WBA-liiton raskaan sarjan maailmanmestari, kun hän voitti 14.4. Stuttgartissa pistetuomiolla siihen saakka ammattilaisurallaan 46 ottelua voitokkaasti nyrkkeilleen venäläisen Nikolai Valujevin. Venäläinen Sultan Ibragimov nousi WBO-liiton raskaan sarjan maailmanmestariksi, kun hän 2.6. Atlantic Cityssä voitti yhdysvaltalaisen Shannon Briggsin kiistattomalla pistetuomiolla. Ibragimov puolusti titteliään menestyksekkäästi 13.10. Moskovassa 44-vuotiasta Evander Holyfieldiä vastaan.
Amatöörinyrkkeilyn miesten maailmanmestaruuskilpailut 23.10.–3.11. Chicagossa, Yhdysvalloissa. Ohjelmassa oli 11 painoluokkaa. Venäjä voitti kolme kultamitalia. Kahteen kultamitaliin ylsivät Yhdysvallat ja Italia, jonka Clemente Russo ja Roberto Cammarelle voittivat kaksi raskainta sarjaa.