stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Edvard Eriksen

Edvard Eriksen
Edvard Eriksen (10. maaliskuuta 1876 – 12. tammikuuta 1959) oli tanskalais-islantilainen kuvanveistäjä. Hänen veistoksistaan on tunnettu erityisesti Pieni merenneito. Hän asui Frederiksbergissä.
Hän opiskeli Kunstakademietissa 1895–1899. Vuonna 1902 hänen teoksensa oli näyttelyssä Charlottenborgissa. Hänen läpimurtonsa tapahtui viisi vuotta myöhemmin teoksella Haabet ('toivo'), josta hänelle myönnettiin akatemian vuosimitali ja jonka Valtion taidemuseo osti. Vuonna 1908 hänelle myönnettiin kunniaprofessuuri Carraran taideakatemiassa Italiassa.
Pienen merenneidon lisäksi hän on veistänyt Kristian X:n ja kuningatar Louisen marmorisen hautamuistomerkin Roskilden tuomiokirkkoon. Hän on koristanut myös Ny Carlsberg Glyptotekin julkisivut kymmenellä hiekkakivisellä reliefillä, jotka esittävät taiteita ja tieteitä.
Vuonna 1930 hänet nimitettiin konservaattoriksi Thorvaldsenin museoon. Hänelle myönnettiin 1932 Dannebrogin ritarikunnan kunniamerkki.
Eevert Laine

Eevert Johannes Laine (14. tammikuuta 1878 Tarttila, Sääksmäki – 19. lokakuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen oppikoulun lehtori ja historiantutkija. Laine tunnetaan ennen kaikkea kolmiosaisesta Suomen vuoritoimen historia-teoksestaan.
Laineen vanhemmat olivat maanviljelijä Stefanus Laitila (entinen Petterqvist) ja Henrika Selin. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1897 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1902, lisensiaatiksi 1907 ja tohtoriksi 1910.
Laine toimi Forssan yhteiskoulun johtajana sekä historian ja suomenkielen opettajana 1907–1910. Hän oli historian ja suomenkielen lehtorina Oulun reaalilyseossa 1910–1911 ja Hämeenlinnan lyseossa 1912–1925. Viimeksi Laine toimi Helsingin suomalaisen normaalilyseon historian ja suomenkielen lehtorina 1925–1928 ja yliopettajana 1928–1945. Laine oli Hämeenlinnan kansakoulun johtokunnan puheenjohtajana 1916–1925, normaalilyseon uudistamiskomitean jäsenenä ja sihteerinä 1929 sekä Suomen historiallisen seuran sihteerinä 1934–1939 ja 1941–1947. Hän sai professorin arvonimen 1952.
Eevert Laine oli naimisissa vuodesta 1921 filosofian tohtori, kotitalousneuvos Katri Helena Soinin kanssa, jonka isä oli kirjailija, pankinjohtaja Wilho Soini.
Teoksia

Piirteitä Suomen vuoritoimen historiasta vuosisadan ensipuoliskolla 1 : Rautateollisuus 1808–1831, väitöskirja. Helsinki 1907 (Teoksen digitoitu versio Internet Archivessa)
Oppilaiden itsehallinta. Otava 1915
Suvut Hakola-Selin ja Stjernros. Tekijä, Hämeenlinna 1916
Punakapinan aika Sääksmäen Metsäkansassa. Karisto, Hämeenlinna 1919, näköispainos Vapaussoturien huoltosäätiö, Tampere 1984
Tarttilan kansakoulu 1873–1923. Tarttilan kansakoulu, Hämeenlinna 1923
Uudistuksia Saksan oppikoulun alalla. Tekijä, Helsinki 1926
Jussaaren rautakaivos valtion käyttämänä vuosina 1834–1861. 1929
Eräs vaihe Salmin-Suojärven lahjoitusmaiden vapauttamisessa. Helsinki 1933
Geologisen toimikunnan syntyvaiheet 1856–1885. Historiallinen seura/Geologinen toimikunta, Helsinki 1937
Lintulan ja Kyyrölän lahjoitusmaiden lunastus. Helsinki 1938
Raivolan venäläisen kylähallinnon syntyminen : kappale maamme oikeustaistelua. Helsinki 1939
Salpietarinvalmistus ja ruutitehdaspuuhat 1810–1820-luvuilla. Helsinki 1939
Kauttuan hiilitaistelu Falckien aikana. Helsinki 1940
Suomen vuoritoimi 1809–1884 2 : Ruukit. Suomen historiallinen seura, Helsinki 1948
Malminetsintä Suomessa 1809–1884. Geologinen tutkimuslaitos, Helsinki 1950
Suomen vuoritoimi 1809–1884 1 : Yleisesitys. Suomen historiallinen seura, Helsinki 1950
Suomen vuoritoimi 1809–1884 3 : Harkkohytit, kaivokset, konepajat. Suomen historiallinen seura, Helsinki 1952
Neljännesvuosisata maamme kaivostoimintaa 1885–1910. Geologinen tutkimuslaitos, Helsinki 1955 (Teos pdf-tiedostona (tupa.gtk.fi))
Suku Hakola-Selin. Vammala 1958
Edvard Evers

Edvard Evers
Edvard Evers (12. toukokuuta 1853 Uddevalla – 22. lokakuuta 1919 Norrköping) oli ruotsalainen pappi, kirjailija ja virsirunoilija.
Evers opiskeli Lundin yliopistossa ja suoritti teologisen tutkintonsa 1878. Hänet vihittiin 1878 papiksi Strängnäsin hiippakunnassa, josta hän siirtyi Tukholmaan, Adolf Fredrikin seurakuntaan. 1892 hänet valittiin Norrköpingin Pohjoisen seurakunnan kirkkoherraksi.
Evers tunnetaan ennen muuta virsirunoilijana. 1902 julkaisi hän oman virsikirjaehdotuksena 1902 Förslag till reviderad psalmbok. Utarbetadt med hänsyn till de af psalmbokskommittéen åren 1889 och 1896 utgifna psalmboksförslagen samt teologiska fakulteternas och domkapitlens, äfvensom enskilde granskares, utlåtanden, under medverkan af biskop U.L. Ullman. Fullbordadt år 1902. Sen lisäksi julkaisi hän vielä kaksi ehdotusta vuoden 1819 virsikirjan lisäosiksi. Virsissään hän seurasi perinteistä ruotsalaista virsityyliä. Virsien lisäksi hän on kirjoittanut Ruotsissa suositun joululaulun Jul, jul, strålande jul. Hän on myös kääntänyt ja muokannut virsiä, kolme hänen muokkaustaan on Ruotsin kirkon virsikirjan virsien joukossa.
Evers julkaisi muitakin kirjoja, kuten Från kunskapens träd: lifvets högsta frågor belysta af siare och tänkare från olika tider och folk (1897), joka koostuu yli kolmestasadasta uskonnonfilosofisista sitaatista Platonista Pontus Wikneriin. Se on muokkaus Paul von Gizyckin kirjasta Vom Baume der Erkenntnis: Fragmente zur Ethik und Psychologie aus der Weltlitteratur, Bd. 1. "Grundprobleme" (1896).
Ruotsin kirkon virsikirjassa on neljä Eversin kirjoittamaa virttä:
165 Nyt tähyämme vuorelle (Vår blick mot helga berget går, suom. Pekka Kivekäs 1996),
369 On kirkon tukena (Med pelarstoder tolv, suom. Anna-Mari Kaskinen 1999),
421 Kun pimeyteen peittyy maa (När vintermörkret kring oss står, suom. Niilo Rauhala 1982, uud. 1995 )
583 Helminauhat, niityt lauhat (Pärlor sköna, ängder gröna, suom. Anna-Mari Kaskinen 1999)
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikarjassa on vain yksi hänen virtensä: 195 "On riemu, kun saan tulla." (Vad fröjd till dig att vandra, suom. Juho Laine 1897). Suomen kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa on yksi hänen kirjoittamansa ja kuusi hänen ruotsiksi kääntämäänsä virttä.
Elmar Fischer

Elmar Fischer (6. lokakuuta 1936 Feldkirch – 19. tammikuuta 2022 Feldkirch) oli itävaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Bruno Wechner 29. kesäkuuta 1961. Hänet nimitettiin Feldkirchin hiippakunnan piispaksi 24. toukokuuta 2005, ja piispaksi vihkiminen seurasi 3. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Klaus Küng, jota avustivat Alois Kothgasser ja Alfredo Schäffler.
Fischer jäi eläkkeelle 15. marraskuuta 2011.
Dražen Petrović

| Dražen Petrović |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Dražen Petrović
Syntynyt: 22. lokakuuta 1964 Šibenik, Jugoslavia
Kuollut: 7. kesäkuuta 1993 (28 vuotta) Denkendorf, Saksa
Kansalaisuus:   Kroatia
Koripalloilija
Lempinimi:  Petro
Pelipaikka:  Heittävä takamies
Pituus:  196 cm
Paino:  91 kg
NBA-varaus:  60. varaus 1986 (Portland Trail Blazers)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1979–1983 1984–1988 1988–1989 1989–1991 1991–1993:   KK Šibenik  KK Cibona  Real Madrid  Portland Trail Blazers  New Jersey Nets
Maajoukkueet
1982–1992 1992–1993:   Jugoslavia  Kroatia
Ottelut (pisteet):  155 (3 258) 40 (1 002)
Aiheesta muualla
www.mmcdrazenpetrovic.hr
FIBA
Dražen Petrović (22. lokakuuta 1964 Šibenik – 7. kesäkuuta 1993 Denkendorf) oli kroatialainen koripalloilija.
Petrović aloitti kotipallon KK Šibenikin juniorijoukkueissa, joista hän nousi edustusjoukkueeseen vuonna 1979. Hän edusti seuraa vuoteen 1983 ja vuonna 1984 hän siirtyi KK Cibonaan, jossa hän voitti muun muassa kaksi Euroopan-mestaruutta. Vuonna 1986 Petrović varattiin NBA:han, mutta hän jatkoi uraansa Euroopassa vielä kolme kautta, joista viimeisen hän pelasi Real Madridissa. Vuonna 1989 Petrović siirtyi NBA:han Portland Trail Blazersiin, josta hänet myytiin New Jersey Netsille vuonna 1991.
Maajoukkuetasolla Petrović voitti parhaimmillaan EM-kultaa, MM-kultaa sekä olympiahopeaa. Hän kuoli vuonna 1993 auto-onnettomuudessa Saksassa.
Ura > Šibenik (1979–1983)

Petrović harjoitteli nuorena poikana veljensä Aleksandarin kanssa koripalloa. Kolmetoistavuotiaana Petrović siirtyi paikalliseen KK Šibenikiin pelaamaan. Hän harjoitteli 2–3 kertaa päivässä ja pelasi vanhempien junioreiden kanssa samassa joukkueessa. Ollessaan 15-vuotias Petrović nostettiin Šibenikin edustusjoukkueeseen. Joukkueen valmentaja antoi nuorille pelaajille paljon peliaikaa ja hän huomasi Petrovićin potentiaalin. Kahdella ensimmäisellä kaudellaan Petrović pelasi kuitenkin vähän ja teki 0,8 sekä 2,0 pistettä ottelua kohden pääsarjassa. Kausi 1981–1982 oli hänen läpimurtokautensa ja Petrović johdatti joukkueensa Korać Cupin loppuotteluun, jossa joukkue kohtasi CSP Limogesin. Petrović teki ottelussa yhdeksäntoista pistettä, mutta siitä huolimatta Limoges voitti ottelun. Myös seuraavalla kaudella Šibenik selviytyi sarjan loppuotteluun, jossa vastassa oli jälleen Limoges. Myös tällöin Šibenik jäi voitoitta Petrovićin tehtyä kaksitoista pistettä. Samana kautena Petrović johdatti joukkueensa Jugoslavian liigan loppuotteluun. Ratkaisevassa mestaruusottelussa hän teki viimeiset pisteet, joilla joukkue varmisti mestaruuden. Poliittisten syiden takia seuralta kuitenkin vietiin mestaruus kaksi päivää myöhemmin.
Hyvien peliesitysten takia Euroliiga-seurat sekä yhdysvaltalaiset yliopistojoukkueet kiinnostuivat Petrovićista. Šibenik halusi pitää hänet seurassa, mutta myös muun muassa Notre Damen yliopiston valmentaja pyysi häntä siirtymään yliopistojoukkueeseen. Kauden 1983–1984 Petrović joutui olemaan joka tapauksessa sivussa armeijan takia. Koska hänen veljensä oli siirtynyt Cibonaan, oli Petrović päättänyt jo hyvissä ajoin siirtyä joukkueeseen.
Ura > Cibona (1984–1988)

Cibonassa joukkueen takakentällä pelasivat Petrovićin veljekset. Heti ensimmäisessä Jugoslavian mestaruussarjan ottelussa Petrović teki 56 pistettä Šibenikiä vastaan. Ensimmäisellä kaudella hän johdatti joukkueen Euroliigan loppuotteluun, jossa Cibona kohtasi Real Madridin. Ottelu päättyi Cibonan 87–78-voittoon Petrovićin tehtyä 36 pistettä. Kotimaassa Cibonan kausi päättyi maan mestaruuteen, sillä loppuottelusarjassa se voitti Punaisen tähden.
Kausi 1985–1986 oli hänen parhaan tilastollisesti. Petrović teki Jugoslavian liigassa 43,3 pistettä ottelua kohden. Yhden ottelun piste-ennätykseksi hän teki 112 pistettä Olimpijaa vastaan lokakuussa 1985. Kauden päätteeksi Cibona voitti toisen Euroopan mestaruuden perättäin, sillä se voitti loppuottelussa Žalgirisin. Kotimaassa Cibona sijoittui hopealle, kun mestaruuden voitti KK Zadar. Kesällä 1986 Petrović osallistui NBA:n varaustilaisuuteen, jossa hän oli Portland Trail Blazersin 60. varaus. Kaudella 1986–1987 Petrović johdatti joukkueensa Cup voittajien cupissa mestariksi. Kotimaassa Cibona voitti runkosarjan, muttei päässyt lopulta edes loppuotteluihin. Viimeisellä kaudellaan seurassa Petrović johdatti Cibonan Korać Cupin loppuotteluun, jonka joukkue hävisi Real Madridille. Hän voitti myös uransa kolmannen Jugoslavian cupin, kun joukkue voitti Jugoplastikan.
Ura > Real Madrid (1988–1989)

Neljän Cibona-vuoden jälkeen Petrović mietti siirtymistä NBA:han, mutta päätti lopulta jäädä vielä Eurooppaan. Petrović teki Real Madridin kanssa neljän miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. Joukkue selviytyi Cup-voittajien cupissa välieriin, jossa Real Madrid voitti Cibonan Petrovićin tehtyä pelin ratkaisseet vapaaheitot. Sarjan loppuottelussa Real Madrid voitti Juventus Casertan. Petrović teki ottelussa 62 pistettä, joka oli sarjan uusi piste-ennätys. Espanjassa Petrović johdatti joukkueensa ACB:n loppuotteluihin. Neljännessä osaottelussa hän teki 42 pistettä, mikä oli sarjan ennätys loppuotteluissa. Kausi päättyi kuitenkin ACB-hopeaan FC Barcelonan voitettua mestaruuden. Koska Petrović oli voittanut Euroopassa kaikki merkittävät mestaruudet, halusi hän hakea uutta vastusta NBA:sta. Kauden päätteeksi hän siirtyi Portland Trail Blazersiin. Koska hänellä oli sopimus Real Madridin kanssa, joutui hän maksamaan itsensä ulos sopimuksesta. Loppujen lopuksi Petrović maksoi seuralle 1,5 miljoonaa dollaria.
Ura > Portland (1989–1991)

Petrović pelasi ensimmäisen NBA-ottelunsa Sacramento Kingsiä vastaan ja teki seitsemän pistettä. Ensimmäisellä kaudellaan Petrović ei saanut paljon peliaikaa, sillä valmentajana ollut Rick Adelman ei luottanut hänen taitoihinsa. Adelman ei koskaan valittanut Petrovićin pelistä, muttei koskaan kertonut, miksei antanut hänelle enemmän peliaikaa. Toisaalta seuralla oli jo heittävän takamiehen pelipaikalla Clyde Drexler, jonka lisäksi Petrovićin puolustusta ei pidetty tarpeeksi hyvänä NBA:han. Ensimmäisellä kaudella hän pelasi 77 ottelua, joissa hän teki 7,6 pistettä ottelua kohden. Joukkue selviytyi NBA:n loppuotteluihin, mutta hävisi ne Detroit Pistonsille voitoin 4–1.
Kauden 1990–1991 Petrović aloitti Portlandissa. Hän sai kuitenkin entistä vähemmän peliaikaa ja teki kahdeksassatoista pelaamassaan ottelussa 4,4 pistettä ottelua kohden. Näistä otteluista joukkue hävisi vain neljä. Kun kautta oli pelattu 38 ottelua, oli Petrović jäänyt ilman peliaikaa kahdessakymmenessä ottelussa. Lopulta tammikuussa 1991 Petrović siirtyi New Jersey Netsiin kolmen seuran välisessä vaihdossa.
Ura > New Jersey Nets (1991–1993)

Netsissä Petrović sai enemmän peliaikaa, ja heti ensimmäisessä ottelussa hän teki neljätoista pistettä. Nets antoi hänelle aluksi vähän peliaikaa, mutta loppukautta kohden vastuu suureni. Nets voitti kaudella 26 ottelua ja hävisi 56, eikä täten päässyt pudotuspeleihin. Petrovićin peliaikaa kohden tehty pistelukema oli kuitenkin sarjan parhaimpia. Seuraavalla kaudella hänen peliaikansa lisääntyi ja hän nousi joukkueensa avausviisikkoon. Petrovićia pidettiin yleisesti sarjan parhaana heittäjänä; varsinkin kolmen pisteen heitoissa. Hän olikin sarjan kolmanneksi tarkin kolmen pisteen heitoissa. Kauden tilastollisesti parhaan pelinsä Petrović pelasi maaliskuussa 1992 ottelussa Bostonia vastaan. New Jerseyn voittoon päättyneessä ottelussa Petrović teki 39 pistettä. Myös joukkueen tulokset paranivat ja Nets voitti 40 ottelua, jolloin se selviytyi pudotuspeleihin. Pudotuspeleissä joukkue kohtasi Clevelandin ja hävisi otteluvoitoin 3–1.
Uransa viimeisellä kaudella Petrović jatkoi kehitystä ja teki 22,3 pistettä, jolla hän oli joukkueensa paras pistemies. Tammikuussa 1993 hän paransi piste-ennätystään, kun hän teki 44 pistettä Houstonia vastaan. Nets paransi edelleen edellisestä kaudesta ja voitti 43 ottelua 82 ottelusta, jolloin seura eteni toista kertaa perättäin pudotuspeleihin. Joukkue sai jälleen vastaansa Clevelandin ja hävisi pudotuspelien ensimmäisen kierroksen otteluvoitoin 3–2. Kauden päätteeksi hänet valittiin NBA:n kolmostähdistöön. Petrović ei ollut tyytyväinen seurajohdon hitauteen uuden sopimuksen luomisessa ja sanoi lähtevänsä muutoin Kreikkaan kaksivuotisella sopimuksella. Sopimusta ei kuitenkaan ehditty tekemään ennen hänen kuolemaansa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Miesten koripallo.Maa:   Jugoslavia. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten koripallo.Maa:   Jugoslavia. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten koripallo.Maa:   Jugoslavia. Olympialaiset  | Miesten koripallo> Maa:   Jugoslavia. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Soul 1988 |  |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1984 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Argentiina 1990 |  |  |
|  Pronssia | Espanja 1986 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Jugoslavia 1989 |  |  |
|  Pronssia | Kreikka 1987 |  |  |
Maa:   Kroatia
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 |  |  |
Petrović pelasi ensimmäiset arvokisansa vuonna 1980, jolloin hän edusti Jugoslavian nuorten maajoukkuetta. Vuonna 1982 hän pelasi ensimmäistä kertaa Jugoslavian maajoukkueessa ottelussa Italiaa vastaan. Petrović oli mukana Los Angelesin olympialaisissa vuonna 1984. Olympialaisten ensimmäisessä ottelussa hän teki 21 pistettä Saksan liittotasavaltaa vastaan. Hänen johdollaan maa selviytyi kisojen pronssiotteluun, jossa maa voitti Kanadan. Seuraavan kerran Petrović pelasi arvokisoissa vuonna 1986, Espanjan MM-kilpailuissa. Hän aloitti turnauksen tekemällä 34 pistettä Uutta-Seelantia vastaan, mutta eniten pisteitä, 47, hän teki Alankomaita vastaan. Kisojen päätteeksi Jugoslavia voitti MM-pronssia. Petrović oli ollut mukana vuosien 1983 ja 1985 EM-kilpailuissa, mutta molemmilla kerroilla Jugoslavia oli jäänyt seitsemänneksi. Kreikan EM-kilpailuissa vuonna 1987 Petrović saavutti ensimmäisen EM-pronssimitalinsa, kun maa voitti mitaliottelussa Espanjan. Petrović oli mukana Soulin olympialaisissa vuonna 1988. Heti ensimmäisessä ottelussa hän teki 25 pistettä Neuvostoliittoa vastaan, mikä oli myös hänen suurin pistemääränsä kisoissa. Turnauksen loppuottelussa maat kohtasivat uudestaan ja Petrović teki 24 pistettä. Tämä ei kuitenkaan riittänyt voittoon, sillä Neuvostoliitto voitti olympiakultaa luvuin 76–63. Ensimmäisen arvokisojen kultamitalinsa hän voitti vuoden 1989 EM-kilpailuissa, jolloin hänet valittiin myös kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Viimeisen kerran Petrović edusti Jugoslaviaa arvokisoissa Argentiinan MM-kilpailuissa vuonna 1990. Tällöin maa voitti loppuottelussa Neuvostoliiton. Vuonna 1992 Petrović edusti itsenäistä Kroatiaa Barcelonan olympialaisissa. Kroatia selviytyi kisojen loppuotteluun, jossa maa kohtasi Yhdysvaltain Dream Team -nimeä kantaneen joukkueen. Kroatia hävisi ottelun luvuin 117–85 ja Petrović teki 24 pistettä.
Yksityiselämä ja tunnustukset

Petrovićin vanhemmat ovat Biserka ja Jole Petrović, ja hänellä on myös veli Aleksandar. Molemmat veljekset pelasivat koripalloa. Petrovićin tyttöystävä oli saksalainen Klara Szalantzy.
Petrović kuoli 7. kesäkuuta 1993 lähellä Ingolstadtia. Hän istui auton etupenkillä ja autoa ajoi hänen tyttöystävänsä, jonka lisäksi autossa oli toinen nainen. Aikaisemmin vastakkaiseen suuntaan matkalla ollut rekka oli suistunut toiselle ajotielle, koska se oli väistänyt rankkasateen jälkeen luisunutta autoa. Tämän takia rekka sulki vastakkaiseen suuntaan liikkuneen liikenteen. Rekan kuljettaja oli yrittänyt varoittaa vastaantulevia autoja, mutta siitä huolimatta Petrovićin auto törmäsi rekkaan. Autossa nukkuneella Petrovićilla ei ollut turvavyötä.
Cibona on vaihtanut kotiareenansa nimeksi Dražen Petrović Basketball Hall. Kroatian posti on tehnyt postimerkin, jossa on hänen kuvansa. Myös Kroatian Olympiakomitea painatti kultamitalit Petrovićin kuvalla. Lausannen Olympiamuseon edustalla on hänen patsaansa. Petrovićin kunniaksi hänelle avattiin Zagrebissa oma museo. Vuonna 2011 Šibenikissä paljastettiin Petrovićin pronssinen muistopatsas.
Pelityyli

Petrović tunnettiin suurista harjoittelumääristään, ja jo nuorena hän saattoi harjoitella kahdeksan tuntia päivässä. Euroopassa hän käytti hyväksi taidokasta pallonkuljetustaan sekä peliälyään. NBA:ssa hänen puolustuksensa ei ollut yhtä hyvä kuin normaalilla pelaajalla, jonka takia hän sai aluksi vähän peliaikaa. Myöhemmällä urallaan hän nousi sarjan parhaimpien heittäjien joukkoon. Netsin kannattajat arvostivat Petrovićin energisyyttä sekä intoa kentällä. Valmentajat ihailivat hänen haluaan tulla paremmaksi sekä harjoittelua kauden ulkopuolella.
Saavutukset > Seurajoukkueet

Jugoslavian mestaruus: 1985
Jugoslavian cup: 1985, 1986, 1988
Copa del Rey: 1989
Euroliiga: 1985, 1986
Saporta cup: 1987, 1989
Saavutukset > Henkilökohtaiset saavutukset

Euroscar Award: 1986, 1989, 1992, 1993
Mr. Europa: 1986, 1993
NBA:n kolmostähdistö: 1993
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1988–1989 | Real Madrid | Liga ACB | 36 | 61,6 % | 39,2 % | 87,2 % | 1,1 | 3,0 | 4,1 | 4,3 | 2,7 | 1,4 | 0,3 | 28,5 | 1026 |
| 1989–1990 | Portland | NBA | 77 | 48,5 % | 45,9 % | 84,4 % | 0,6 | 0,8 | 1,4 | 1,5 | 1,2 | 0,3 | 0,0 | 7,6 | 583 |
| 1990–1991 | Portland | NBA | 18 | 45,1 % | 16,7 % | 68,2 % | 0,6 | 0,4 | 1,0 | 1,1 | 0,7 | 0,3 | 0,0 | 4,4 | 80 |
| 1990–1991 | Nets | NBA | 43 | 50,0 % | 37,3 % | 86,1 % | 1,0 | 1,2 | 2,1 | 1,5 | 1,6 | 0,9 | 0,0 | 12,6 | 543 |
| 1991–1992 | Nets | NBA | 82 | 50,8 % | 44,4 % | 80,8 % | 1,2 | 2,0 | 3,1 | 3,1 | 2,6 | 1,3 | 0,1 | 20,6 | 1691 |
| 1992–1993 | Nets | NBA | 70 | 51,8 % | 44,9 % | 87,0 % | 0,6 | 2,1 | 2,7 | 3,5 | 2,9 | 1,3 | 0,2 | 22,3 | 1564 |
| Yhteensä | Yhteensä | ACB | 36 | 61,6 % | 39,2 % | 87,2 % | 1,1 | 3,0 | 4,1 | 4,3 | 2,7 | 1,4 | 0,3 | 28,5 | 1026 |
| Yhteensä | Yhteensä | NBA | 290 | 50,6 % | 43,7 % | 84,1 % | 0,8 | 1,5 | 2,3 | 2,4 | 2,1 | 0,9 | 0,1 | 15,4 | 4461 |
Tilastot > Pudotuspelit

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1988–1989 | Real Madrid | Liga ACB | 11 | 54,4 % | 46,1 % | 85,7 % | 0,5 | 2,7 | 3,2 | 3,2 | 3,2 | 1,3 | 0,1 | 27,4 | 301 |
| 1989–1990 | Portland | NBA | 20 | 44,0 % | 31,3 % | 58,5 % | 0,5 | 1,1 | 2,6 | 1,0 | 1,0 | 0,3 | 0,0 | 6,1 | 122 |
| 1991–1992 | Nets | NBA | 4 | 53,9 % | 33,3 % | 84,6 % | 1,0 | 1,5 | 2,5 | 3,3 | 2,0 | 1,0 | 0,3 | 24,3 | 97 |
| 1992–1993 | Nets | NBA | 5 | 45,5 % | 33,3 % | 80,0 % | 0,4 | 1,4 | 1,8 | 1,8 | 4,4 | 0,4 | 0,0 | 15,6 | 78 |
| Yhteensä | Yhteensä | ACB | 11 | 54,4 % | 46,1 % | 85,7 % | 0,5 | 2,7 | 3,2 | 3,2 | 3,2 | 1,3 | 0,1 | 27,4 | 301 |
| Yhteensä | Yhteensä | NBA | 29 | 47,4 % | 32,4 % | 69,6 % | 0,6 | 1,2 | 2,7 | 1,4 | 1,7 | 0,4 | 0,0 | 10,2 | 297 |
O = ottelut, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dražen Petrović Wikimedia Commonsissa
NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
Basketball-Reference (englanniksi)
ACB:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Miesten koripallon MM-kilpailujen arvokkaimmat pelaajat
Miesten koripallon EM-kilpailujen arvokkaimmat pelaajat
Jugoslavian joukkue – Kesäolympialaiset 1984
4 D. Petrović |
5 A. Petrović |
6 Zorkić |
7 Žižić |
8 Sunara |
9 Mutapčić |
10 Hadžić |
11 Knego |
12 Radovanović |
13 Nakić |
14 Dalipagić |
15 Vukičević |
Valmentaja Novosel
Jugoslavian joukkue – Kesäolympialaiset 1988
4 Petrović |
5 Radulović |
6 Čutura |
7 Kukoč |
8 Paspalj |
9 Obradović |
10 Zdovc |
11 Vranković |
12 Divac |
13 Rađa |
14 Arapović |
15 Cvjetičanin |
Valmentaja Ivković
Jugoslavian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1989
4 Petrović |
5 Radulović |
6 Čutura |
7 Kukoč |
8 Paspalj |
9 Zdovc |
10 Radović |
11 Vranković |
12 Divac |
13 Danilović |
14 Rađa |
15 Primorac |
Valmentaja Ivković
Jugoslavian joukkue – Koripallon MM-kilpailut 1990
4 Petrović |
5 Perasović |
6 Čutura |
7 Kukoč |
8 Paspalj |
9 Zdovc |
10 Obradović |
11 Ćurčić |
12 Divac |
13 Komazec |
14 Jovanović |
15 Savić |
Valmentaja Ivković
Kroatian joukkue – Kesäolympialaiset 1992
4 Petrović |
5 Perasović |
6 Cvjetičanin |
7 Kukoč |
8 Alanović |
9 Arapović |
10 Tabak |
11 Vranković |
12 Gregov |
13 Komazec |
14 Rađa |
15 Naglić |
Valmentaja Skansi
Petrovićin juliste Zagrebissa.
Petrovićin haudan muistomerkki.
EOS-Aura

EOS-Aura
EOS-Aura on NASA:n EOS-ohjelman (Earth Observing System) kolmas ja viimeinen satelliitti. Se laukaistiin Yhdysvaltain ilmavoimien Vandenbergin tukikohdasta Kaliforniasta Delta II 7920 -kantoraketilla 15. heinäkuuta 2004 . EOS-Aura oli määrä laukaista jo kesäkuussa 2003, mutta laukaisua lykättiin vuodella myöhästyneiden mittalaitetoimitusten vuoksi. Sen kiertoradan korkeus on noin 700 km ja radan inklinaatio 98,2 astetta .