Veikselin aluepiiri
Historia

Vuonna 1831 marraskuun kansannousun jälkeen Puolan kuningaskunnan perustuslaki kumottiin ja Puolan armeija, parlamentti (Sejm) ja paikallinen itsehallinto lakkautettiin. Vuonna 1815 vahvistettu valtiosääntö korvattiin huomattavasti vähemmän vapaamielisellä orgaanisella statuutilla, jota ei koskaan pantu kaikilta osin toimeen. Myös maan kaikki yliopistot suljettiin, ja ne avattiin vasta useita vuosia myöhemmin kokonaan venäjänkielisinä korkeakouluina.
Lyhyen aikaa maalla oli vielä jonkinasteinen autonomia, sillä oma valuutta złoty pysyi käytössä, ja hallintoneuvostolla pysyivät jotkin sen erioikeuksista, joskin se oli venäläisen kuvernöörin ja maamarsalkka Ivan Paskevitšin suorassa valvonnassa. Kuitenkin jo vuonna 1832 maan oma valuutta ja tulliraja poistettiin, ja siellä jo silloin käytössä ollut metrijärjestelmä korvattiin vanhoilla mittayksiköillä. Myös Puolan oma rikoslaki kumottiin ja maassa tuli voimaan Venäjän rikoslaki, jota itse asiassa oli jo sovellettu kapinan kukistamisesta lähtien. Myös katolinen kirkko joutui vainojen kohteeksi, ja useimmat luostarit suljettiin ja kansallistettiin. Vuonna 1839, Polotskin synodin jälkeen, Puolan kreikkalais­katolinen kirkko lakkautettiin itsenäisenä kirkkokuntana ja liitettiin Venäjän ortodoksiseen kirkkoon. Vuoden 1837 jälkeen kaikki Puolan voivodikunnat muutettiin kuvernementeiksi, jotka olivat Venäjään kuuluneita, suoraan keisarin alaisia hallintoalueita.
Vuoden 1863 tammikuun kansannousun jälkeen ryhdyttiin toimenpiteisiin Puolan alueella sijainneiden kuvernementtien hallinnollisen venäläistämisen saattamiseksi päätökseen. Maan autonomia lakkautettiin kokonaan. Toisaalta samalla puolalaiset talonpojat vapautettiin maa­orjuudesta. Vuonna 1867 toteutetut uudistukset sitoivat Kongressi-Puolan entistä tiiviimmin Venäjän keisari­kunnan hallintokoneistoon. Sen melko suuret kuvernementit jaettiin pienempiin, ja samalla muodostettiin uudet alemman tason hallintoalueet, gminat. Kuvernementteja oli 10, joista viisi oli Veikselin itäpuolella: Suwałkin (ven. Сувалкская), Łomżan, Płockin (ven. Плоцкая), Sielden (ven. Седлецкая) ja Lublinin (ven. Люблинская) kuvermenentit, viisi länsipuolella: Kaliszin (ven. Калишская), Varsovan (ven. Варшавская), Piotrkóvin (ven. Петроковская), Radomin (ven. Радомская ja Kielecen (ven. Келецкая) kuvernementit. Samaan aikaan Puolan vaakuna poistettiin käytöstä. Vaikka Puolan kuningaskuntaa ei tämän jälkeen ollut enää olemassa erillisenä valtiona, Venäjän keisareilla säilyi kuitenkin edelleen myös Puolan kuninkaan arvonimi.
Veikselin aluepiiri oli vuoteen 1875 saakka varakuningaskunta. Sen jälkeen siitä tuli kenraalikuvernöörikunta, jonka hallintoa johti Varsovan kenraalikuvernööri. Venäjän kieli tuli 1880-luvulla Veikselin aluepiirin viralliseksi kieleksi. Samalla puolan kielen käyttö sekä virastoissa että opetuksessa kiellettiin. Vuonna 1905 puolan kielen käyttö kuitenkin sallittiin jälleen yksityisissä kouluissa. Nimi Veikselin aluepiiri otettiin virallisissa asiakirjoissa käyttöön vuonna 1888, joskin satunnaisesti sitä oli käytetty jo vuonna 1883.
Vuonna 1893 Płockin ja Łomżan kuvernementeista siirrettiin pieniä alueita Varsovan kuvernementtiin. Vuonna 1912 perustettiin uusi Chełmin kuvermenentti eräistä Siedlcen ja Lublinin kuverne­mentteihin aiemmin kuuluneista alueista. Se kuitenkin erotettiin pian Veikselin aluepiiristä ja muutettiin osaksi Venäjän lounaista aluepiiriä, jotta alueen venäläistäminen kävisi entistä helpommin.