Gandhi (elokuva)
Juoni

Elokuva alkaa elokuvantekijöiden kirjoittamalla lausunnolla, jossa he selittävät tapansa ratkaista heitä kohdaneen ongelman siitä, miten muuttaa Gandhin monimutkainen elämäntarina elokuvaksi:
”Kenenkään elämää ei voi käsitellä kerralla. Ei ole mitenkään mahdollista käsitellä jokaista vuotta sen ansaitsemalla tarkkuudella ja liittää tarinaan jokainen tapahtuma ja henkilö, joka omalta osaltaan muokkasi päähenkilön elämää. Sen sijaan meidän on oltava hengessämme uskollisia päähenkilön elämäntarinalle ja yritettävä löytää tiemme kyseisen henkilön sydämeen...”
Elokuva alkaa Gandhin (Ben Kingsley) salamurhalla tammikuun 30. päivänä vuonna 1948 ja hänen hautajaisillaan. Iltarukouksen jälkeen iäkäs Gandhi autetaan iltakävelylle, jotta hän voisi tavata suuren joukon tervehtijöitä sekä ihailijoita. Yksi näistä vierailijoista, Nathuram Godse (Harsh Nayyar), ampuu Gandhia lähietäisyydeltä rintaan. Gandhi huudahtaa ”Voi, luoja!” (historiankirjojen mukaan ”Hē Ram!”) ja kaatuu kuolleena maahan. Sitten elokuva siirtyy kuvaamaan Gandhin valtavaa hautajaissaattoa, johon osallistuu useita merkkihenkilöitä ympäri maailmaa.
Gandhin varhaista elämää ei näytetä elokuvassa lainkaan. Sen sijaan elokuva hyppää 55 vuotta ajassa taaksepäin siihen vuoteen, joka muutti Gandhin elämän iäksi. Vuonna 1893 24-vuotias Gandhi heitetään ulos eräästä eteläafrikkalaisesta junasta, koska hän on intialainen ja istui junan ensimmäisessä luokassa. Gandhi käsittää lakien kohtelevan intialaisia eriarvoisesti, joten hän päättää aloittaa väkivallattoman kampanjan parantaakseen kaikkien Etelä-Afrikan intialaisten oikeuksia. Gandhi pidätetään useita kertoja, ja hän saa epätoivottua kansainvälistä huomiota, mutta lopulta Etelä-Afrikan hallitus antaa intialaisille joitain oikeuksia.
Voitokas Gandhi kutsutaan takaisin Intiaan, missä häntä pidetään nyt jonkinlaisena kansallissankarina. Gandhi usutetaan ottamaan seuraavaksi haasteekseen tehdä Brittiläisen imperiumin hallitsemasta Intiasta itsenäisen. Gandhi suostuu ja aloittaa ennennäkemättömän laajan väkivallattoman kampanjan, johon osallistuu miljoonia intialaisia kaikkialta maasta. Intialaiset kokevat joitain takaiskuja ja kohtaavat väkivaltaa vastustajiensa taholta, ja brittiläiset vangitsevat Gandhin aina silloin tällöin.
Kaikesta huolimatta kampanja kerää valtavasti huomiota, jolloin Britanniaan alkaa kohdistua suuri julkinen paine. Toisen maailmansodan jälkeen Britannia myöntää Intialle viimein itsenäisyyden. Intia juhlistaa voittoaan, mutta maan ongelmat ovat vasta alkamassa. Hindujen ja muslimien välille syntyy uskonnollisia jännitteitä, jotka saavat aikaan väkivaltaisia yhteenottoja koko maassa. Gandhi ryhtyy nälkälakkoon sanoen, ettei hän aio syödä niin kauan kuin taistelut jatkuvat.
Lopulta taistelut lakkaavat, mutta uskonto jakaa siitä huolimatta maan kahtia. Viranomaiset päättävät, että muslimien asuttamasta Pohjois- ja Itä-Intiasta (nykypäivän Bangladesh) muodostetaan uusi valtio nimeltä Pakistan. Viranomaiset toivovat, että rohkaistessaan muslimeja muuttamaan omaan valtioonsa he estäisivät enemmät taistelut. Gandhi vastustaa ajatusta ja näkisi mielellään jopa Muhammad Ali Jinnahin (Alyque Padamsee) Intian ensimmäisenä pääministerinä. Kaikesta huolimatta Intia kuitenkin muodostaa pohjois- ja itäosistaan Pakistanin valtion.
Gandhi viettää viimeiset päivänsä yrittäen luoda rauhaa Pakistanin ja Intian välille. Näin ollen hän onnistuu hankkimaan vihamiehiä kummaltakin puolelta, ja yksi heistä salamurhaa hänet elokuvan lopussa olevassa kohtauksessa, joka nähtiin myös elokuvan alussa.
Godsen ampuessa Gandhia kuvaruutu muuttuu mustaksi ja yleisö kuulee Gandhin sanat ”Voi, luoja!” Sitten elokuva näyttää Gandhin polttohautajaiset ja päättyy lopulta kohtaukseen, jossa Gandhin tuhkat sirotellaan pyhään Gangesiin. Samalla kuullaan jälleen Gandhin ääni:
”Kun olen epätoivoinen, muistan, että kautta aikojen totuus ja rakkaus ovat aina voittaneet. Maailmassa on aina ollut tyranneja ja murhaajia, ja toisinaan he saattavat vaikuttaa voittamattomilta, mutta lopulta he aina murtuvat. Ajattele sitä, aina.”
Lopputekstien aikana kuullaan virsi ”Raghupati Raghava Raja Ram”.