stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oswaldo Sánchez

Oswaldo Sánchez Meksikon maajoukkueen peliasussa vuonna 2006.
Oswaldo Javier Sánchez Ibarra (s. 21. syyskuuta 1973 Guadalajara, Jalisco, Meksiko) on meksikolainen jalkapallomaalivahti.
Seuraura

Sánchez aloitti ammattilaisuransa vuonna 1993 Club Atlaksessa. Hän pelasi Atlaksessa vuoteen 1996 asti, ennen kuin hän siirtyi meksikolaiseen suurseuraan Club Americaan. Americassa Sánchez pelasi kolme vuotta ja pelasi joukkueen riveissä 76 ottelua. Vuonna 1999 hän siirtyi Club Deportivo de Guadalajaraan. Hän pelasi Guadalajarassa pitkään ja voitti joukkueessa Meksikon mestaruuden vuonna 2006. Kauden 2006–2007 päätteeksi Sánchez siirtyi Santos Lagunaan, sitä ennen hän ehti pelata 272 ottelua Guadalajaran maalilla. Hän on voittanut Santos Lagunan riveissä Meksikon mestaruuden kahdesti, 2008 ja 2012. Sánchez oli Lagunan kokenein pelaaja ja joukkueen kapteeni. Hän on pelannut Santos Lagunan ykkösmaalivahtina 207 ottelua.
Maajoukkueura

Sánchez teki maajoukkuedebyyttinsä Meksikon maajoukkueessa vuonna 1996, ja hänet valittiin Meksikon joukkueeseen Confederations Cupiin 1996. Vuoden 1998 MM-kisoissa hän oli Meksikon ykkösvahti ja pelasi joukkueensa kaikki ottelut. Meksiko kuitenkin putosi jatkosta neljännesvälierissä, hävittyään tiukan taiston Saksalle 2-1. Javier Aguirren tultua Meksikon valmentajaksi 2001 Sánchez menetti ykkösvahdin paikkansa. Niinpä hän oli vuoden 2002 MM-kisoissa Meksikon kakkosmaalivahti Óscar Pérezin takana. MM-kisoissa 2006 Sánchez oli jälleen Meksikon ykkönen ja pelasi maan kaikki kolme alkulohko-ottelua sekä neljännesvälieräottelun. Hänen osallistumisensa ensimmäiseen otteluun Irania vastaan tai ylipäänsä koko kisamatkansa olivat peruuntua hänen isänsä kuoltua yllättävästi hieman ennen turnauksen alkua. Sánchez lensi Saksasta kotiin Meksikoon hautajaisiin mutta palasi joukkueen mukaan pian ja pelasi Iran-ottelun. Ottelussa Sánchez pelasi varmaotteisesti ja kylmäpäisesti mutta lyyhistyi ottelun päätyttyä polvilleen ja itki vuolaasti. Meksikon kisat päättyivät neljännesvälierissä tappioon Argentiinalle jatko-ajalla. Vuonna 2009 Meksikon valmentajaksi palasi Aguirre, jolta ei taaskaan luottoa Sáncheziin herunut vaan konkarivahti ei päässyt edes kolmosvahdiksi MM-joukkueeseen 2010 vaikka oli pelannut suurimman osan karsinta-otteluista.
Sánchez on voittanut Meksikon ykkösvahtina CONCAF Gold Cupin(Pohjois-Amerikan mestaruus) kahdesti vuosina 1996, 2003.
Sánchez pelasi 99. ja viimeisen maaottelunsa ystävyysottelussa Brasiliaa vastaan lokakuussa 2011. Meksiko hävisi ottelun 1-2 ja kapteeni Sánchez vaihdettiin kentältä raikuvien aplodien saattelemana Alfredo Talaveran tullessa hänen tilalleen kentälle.
Pelityyli

Sánchez on hyvin aggressiivinen torjuja ja hän omaa hyvät reaktiot. Hän on myös kuumaverinen maalivahti ja karjuu silloin tällöin niin omilleen, vastustajille kuin tuomarillekin pää punaisena.
Salomon (laulaja)

| Salomon |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Timo Antero Silvennoinen
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1949
Kuollut: 19. marraskuuta 1997 (48 vuotta)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Salomon
Laulukielet:  suomi, englanti
Aktiivisena:  1968–1982
Tyylilajit:  rock, pop, iskelmä
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Salomon (oikealta nimeltään Timo Antero Silvennoinen, 22. huhtikuuta 1949 Helsinki – 19. marraskuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja. Hän teki läpimurron vuonna 1975, jolloin hän sijoittui Syksyn sävel -kilpailussa toiseksi kappaleella ”Unisatu”. Salomon levytti neljä albumia, minkä jälkeen hän tulkitsi ainoastaan yksittäisiä lainakappaleita kokoelmalevyille. Lopulta hän vetäytyi musiikkialalta ja siirtyi liikemieheksi harjoittamaan osto- ja myyntitoimintaa.
Vuonna 1973 Salomon lavasti hukkumisensa Espoon Haukilahden uimarannalla. Tarkoituksena oli saavuttaa julkisuutta, ja Ilta-Sanomat kirjoittikin tapahtuneesta päivittäin viikon ajan. Lopulta laulaja palasi julkisuuteen ja hukkuminen paljastui pelkäksi pilaksi.
Salomon kuoli hoitamattomaan diabetekseen vuonna 1997. Hän oli kuollessaan 48-vuotias.
Elämäkerta > Lapsuus ja nuoruus

Timo Antero Silvennoinen syntyi Helsingissä 22. huhtikuuta 1949. Lapsuutensa hän vietti nykyisen Vantaan Itä-Hakkilassa sekä Lempäälässä. Koulussa suurin osa aineista ei kiinnostanut häntä, ja hän kävi vain kansa- ja oppikoulun.
Musiikista Silvennoinen kiinnostui teini-iässä. Esikuvia olivat erityisesti Elvis Presley ja Cliff Richard, joita jäljitellen hän äänitti laulujaan nauhalle. Hän myös osallistui menestyksekkäästi Romantino-laulukilpailuun. Vapaa-ajallaan Silvennoinen liikkui Helsingin Haagassa samoissa piireissä kuin esimerkiksi Arto Sotavalta ja Cisse Häkkinen. Teini-iässään Silvennoinen toimi mannekiinina nuorisoliikkeiden näytöksissä sekä yksittäisissä paitakuvauksissa. Hän kuitenkin lopetti rahan hankkimisen muodin kautta, koska se alkoi hävettää häntä liikaa.
Jorma Helianderin avulla Silvennoinen päätyi 1960-luvun lopulla erään ruotsalaisorkesterin solistiksi. Hieman myöhemmin hän esiintyi erään tšekkoslovakialaisen yhtyeen kanssa. Kesällä 1968 Suomea kiersi Salomon-show, mutta täysin tuntemattoman nuoren artistin kiertueen menestys jäi rajalliseksi.
Elämäkerta > Levytysuran jälkeen

Levytysuran päätyttyä Salomon ryhtyi liikemieheksi harjoittamaan laajasti erilaista osto- ja myyntitoimintaa. Yksi niistä oli videofirma, joka myi ja vuokrasi Suomessa videoita. 1980-luvun lopulla Salomon teki lyhytaikaisen paluun J-P-Musiikille, nyt myyntiedustajana.
Vaikka Salomon ei enää levyttänytkään, teki hän edelleen satunnaisesti keikkoja. Hän tosin haaveili uusista levytyksistä 1980- ja 90-lukujen vaihteessa ja teki suomenkielisen demon Del Shannonin hitistä ”Runaway”. Sitä ei kuitenkaan levytetty, koska Frederik ehti julkaista ”Runawaysta” oman versionsa ”Savvoon jäin”.
Salomon kuoli kotonaan 48-vuotiaana 19. marraskuuta 1997. Syynä oli hoitamaton diabetes, jota hän oli jo pidempään sairastanut. Hänet on haudattu Kaartin hautausmaalle.
Salomonin kuoleman jälkeen Poptori julkaisi vuonna 1998 kuudentoista suomenkielisen kappaleen CD- ja kasettikokoelman Salomon in Memoriam ja vuonna 2005 CD-levynä Salomonin englanninkielistä tuotantoa nimellä Tribute to Elvis. Näitä molempia albumeja on myyty noin 3 000 kappaletta. Rocket Records julkaisi toukokuussa 2009 kahden CD-levyn kokoelman Unisatu – Kootut levytykset 1971–1980 sekä vuonna 2016 digitaalisesti kokoelman Kadonneet laulut, joka sisältää Salomonin 1970- ja 80-lukujen vaihteessa erilaisille kokoelmille levyttämiä kappaleita.
Henkilökuva

Salomonin yhteistyökumppani Jarmo Jylhä on kuvannut Salomonia äärimmäisen herkäksi ihmiseksi, joka halusi menestystä ja huomiota. Jylhän mukaan alkoholi pilasi hänen uskottavuutensa suurempaa menestystä ajatellen, koska se ei sopinut hänen artistikuvaansa.
Juha Rantala kirjoittaa vuonna 2009 ilmestyneen Unisatu-kokoelman esittelytekstissä, että Salomon ”ei aina edustanut kaikkein helpointa ihmistyyppiä”,  ja hänelle oli tyypillistä purkaa yhteistyö riitaisasti mutta palata kuitenkin pian anelemaan töiden jatkamista.
Diskografia > Studioalbumit

Salomon (1976)
Malaya (1977)
Salomon & Paradise (1978)
Uudet tuulet (1980)
Aiheesta muualla

Salomonin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Salomonin sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Salomonin sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Oberto

Oberto on Giuseppe Verdin ensimmäinen ooppera. Se sai kantaesityksensä Milanon Teatro alla Scalassa 17. marraskuuta 1839.
Oberto on kaksinäytöksinen draama, jonka Verdi sävelsi Temistocle Soleran italiankieliseen librettoon. Se puolestaan pohjautuu Antonio Piazzan librettoon Rocester.
Oberto on vakava ooppera, kuten kaikki Verdin muutkin oopperat kahta lukuun ottamatta. Oopperasta käytetään vain harvoin sen kokonaista nimeä Oberto, Conte di San Bonifacio (Oberto, San Bonifacion kreivi).
Oberton tarinat sijoittuvat Ezzelinon linnan lähistölle Bassanoon vuonna 1228. Lyhyesti ottaen yksi oopperan päähenkilöistä, Riccardo viettelee San Bonifacion kreivin Oberton tyttären Leonoran. Oberto hylkää tyttärensä ja haastaa Riccardon kaksintaisteluun, jossa Oberto itse saa surmansa. Isänsä kuoltua Leonora tekee lopulta itsemurhan.
Teos ei kuulu oopperatalojen vakio-ohjelmistoon, mutta sitä esitetään yhä toisinaan ja se on levytetty. Oberton seuraajaksi Verdi sävelsi vuonna 1840 kantaesitetyn Un giorno di regnon.
Henkilöt

Cuniza, aatelisherra Ezzellinon sisar - mezzosopraano (kantaesityksessä Maria Shaw)
Riccardo, Salinguerran kreivi - tenori (Lorenzo Salvi)
Oberto, San Bonifacion kreivi - basso (Ignazio Marini)
Leonora, hänen tyttärensä - sopraano (Antonietta Marini)
Imelda, Cunizan uskottu - mezzosopraano (Marietta Sacchi)
kuoro
Hr. Ms. O 13

| Hr> Ms. O 13 |
| --- | --- |
 Hr. Ms. O 13

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Koninklijke Maatschappij De Schelde, Vlissingen
Kölinlasku:  1. joulukuuta 1928
Laskettu vesille:  18. huhtikuuta 1931
Palveluskäyttöön:  1. lokakuuta 1931
Loppuvaihe:  kadonnut kesäkuussa 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  610 t (pinnalla) 754 t (sukellus)
Pituus:  60,42 m
Leveys:  6,83 m
Syväys:  3,6 m
Koneteho:  2 × dieselmoottoria 900 bhp 2 × sähkömoottori 310 bhp
Nopeus:  16 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Miehistöä:  29-31
Aseistus
Aseistus:  5 × 533 mm torpedoputki
Hr. Ms. O 13 oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston vuonna 1931 palvelukseenotettu O 12 -luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 4. toukokuuta 1928 Koninklijke Maatschappij De Scheldeltä Vlissingenistä ja sen köli laskettiin vielä saman vuoden lopulla 1. joulukuuta. Alus laskettiin vesille 18. huhtikuuta 1931 ja se otettiin palvelukseen 1. lokakuuta 1931.
Palvelus

Hänen kuninkaallinen korkeutensa prinssi Hendrik vieraili 25. kesäkuuta 1923 aluksella. Vierailun aikana alus teki pienen purjehduksen, jolla juhlistettiin Alankomaiden sukellusveneiden 25-vuotista olemassaoloa. Alus lähti 5. heinäkuuta 1932 Madeiralle ja Azoreille, minkä aikana professori F. A. Vening Meinesz teki merenpohjan kartoitusta. Alus palasi kotisatamaansa 14. elokuuta.
Alus vieraili 3.-14. heinäkuuta 1933 Tanskassa Esbjergissä yhdessä Hr. Ms. O 14:n, Hr. Ms. O 15:n ja Hr. Ms. Z 5:n kanssa. Alus kolaroi 26. syyskuuta alankomaalaisen kalastusaluksen HD 7:n kanssa Schulpengatissa, jolloin kalastusalus upposi. Alus kolaroi toistamiseen 27. tammikuuta 1934 Noord Hollands Kanaalissa Nieuwe Zorgin kanssa, jolloin sukellusvene vaurioitui.
Alus oli esillä Brysselin maailmannäyttelyssä 14.-25. toukokuuta 1935 yhdessä sisaraluksensa O 15:n kanssa. Alus teki 10.-22. syyskuuta laivasto-osaston mukana laivastovierailun Göteborgiin ja Osloon.
Espanjan sisällissodassa alus oli Espanjan rannikolla saattuetehtävissä 23. maaliskuuta - 8. kesäkuuta 1937. Alus lähti 12. huhtikuuta 1939 O 14:n kanssa Nieuwediepistä Curacaoon, jonne alukset saapuivat 11. toukokuuta. Alukset aloittivat 31. heinäkuuta paluumatkan ja ne saapuivat 29. elokuuta Den Helderiin.
Saksa hyökkäsi 10. toukokuuta 1940 Alankomaihin. Alus partioi 10.-12. toukokuuta Alankomaiden rannikolla, jona aikana se joutui toistuvasti Saksan ilmavoimien lentokoneiden hyökkäysten kohteeksi. Miinanraivaaja Hr. Ms. Jan van Gelder saattoi sukellusveneen Britteinsaarille ja ne saapuivat 12. toukokuuta Portsmouthiin.
Alus liitettiin osaksi Britannian laivastoa ja sille asennettiin ilmavalvontaradiovastaanotin. Alus partioi 29. toukokuuta - 1. kesäkuuta Kanaalissa. Alus lähti 5. kesäkuuta Dundeehen, jonne se saapui 7. kesäkuuta. Alus liitettiin 11. kesäkuuta Dundeehen sijoitettuun 9. sukellusvenelaivueeseen.
Alus lähti 12. kesäkuuta partiomatkalle Skagerrakin edustalle. Alus sai 19. kesäkuuta käskyn paluusta tukikohtaan, mutta se ei vastannut. Alus miehistöineen todettiin kadonneeksi 25. kesäkuuta, kun sen olisi pitänyt palata alkueperäisen määräyksen mukaisesti 21. kesäkuuta satamaan.
Salainen agentti 007 ja tohtori No

| Salainen agentti 007 ja tohtori No> Dr. No |
| --- | --- |
 Ensimmäisen James Bond -elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Terence Young
Käsikirjoittaja:  Ian Fleming (romaani) Richard Maibaum Johanna Harwood Berkley Mather
Perustuu:  Ian Flemingin romaaniin Tohtori Ei
Tuottaja:  Albert R. Broccoli Harry Saltzman
Säveltäjä:  Monty Norman John Barry
Kuvaaja:  Ted Moore
Leikkaaja:  Peter R. Hunt
Tuotantosuunnittelija:  Ken Adam
Erikoistehosteet:  Frank George
Pääosat:  Sean Connery Ursula Andress Joseph Wiseman John Kitzmiller Anthony Dawson Bernard Lee Lois Maxwell Jack Lord Eunice Gayson Zena Marshall
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Britannia
Tuotantoyhtiö:  United Artists EON Productions Ltd. Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:  5. lokakuuta 1962 Britannia  29. maaliskuuta 1963 Suomi
Kesto:  105 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:   1 100 000 dollaria
Tuotto:  59 500 000 dollaria
Seuraaja:  Salainen agentti 007 Istanbulissa
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Salainen agentti 007 ja tohtori No (Dr. No) on vuonna 1962 ensi-iltaan tullut ensimmäinen James Bond -sarjan elokuva. Se pohjautuu kirjailija Ian Flemingin vuonna 1958 julkaistuun romaaniin, jonka suomennos Tohtori Ei ilmestyi 1963. Elokuvan on ohjannut Terence Young, ja sen käsikirjoituksen ovat laatineet Richard Maibaum, Johanna Harwood ja Berkley Mather. Elokuvan pääosaa James Bondia esittää Sean Connery ja Bond-tyttöä Honey Ryderia Ursula Andress.
Elokuvan rahoittamisesta ja levittämisestä vastasi United Artists, ja sen ovat tuottaneet Albert R. Broccoli ja Harry Saltzman. Elokuvan ensi-ilta oli Britanniassa 5. lokakuuta 1962.
Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä tohtori No äänestettiin kaikkien aikojen 41. parhaaksi britti­elokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisio­ammattilaista.
Tausta

Kanadalaissyntyinen tuottaja Harry Saltzman osti vuonna 1961 Ian Flemingiltä oikeudet tämän romaanien filmatisoimiseen. Saltzman ei kuitenkaan löytänyt elokuville tuottajaa ja oli jo luopumassa haaveesta, kunnes tapasi yhdysvaltalaisen tuottajan Albert R. Broccolin. Broccoli ja Saltzman neuvottelivat United Artistsilta rahoituksen, ja kaksikko ryhtyi tuottamaan ensimmäistä James Bond -elokuvaa noin miljoonan dollarin budjetilla. Alun perin Broccoli ja Saltzman olivat kaavailleet ensimmäiseksi Bond-elokuvaksi Pallosalamaa, mutta romaanin filmatisointioikeuksiin liittyvien oikeudellisten kiistojen vuoksi elokuvan kuvaus peruuntui. Broccoli ja Saltzman valitsivat lopulta ensimmäiseksi Tohtori Non, koska elokuva oli helppo toteuttaa ja se oli ajankohtainen.
Ensimmäisen Bond-elokuvan päätähdeksi harkittiin Patrick McGoohania ja Cary Grantia, mutta kumpikin kuitenkin kieltäyi. Lopulta rooliin valittiin tuntematon skotlantilaissyntyinen näyttelijä Sean Connery. Bondin viholliseksi Fleming ehdotti ystäväänsä Noël Cowardia, joka kuitenkin kieltäytyi. Pääkonnaksi valittiin sitten Joseph Wiseman. Ensimmäiseksi Bond-tytöksi oli useita kaavailuja, mutta voiton vei tuolloin 26-vuotias sveitsiläinen Ursula Andress, joka näyttelee elokuvassa Honey Ryderiä. Andress on myöhemmin saanut useita tunnustuksia esiintymisestään, muun muassa "seksikkäin elokuvakohtaus" (kohtaus, jossa Andress nousee vedestä Honey Ryderinä vähäpukeisena Bondin eteen) ja paras Bond-tyttö.
Elokuvan ohjaajaksi valittiin kiinalaissyntyinen britti Terence Young, jonka kuvaustyylissä tiedettiin olevan särmää ja hienostuneisuutta. Terence Young ohjasi myös seuraavan Bond-sarjan elokuvan Salainen agentti 007 Istanbulissa ja yhden elokuvan tauon jälkeen Pallosalaman.
Hahmot > Pääroolit > James Bond

| James Bond |
| --- | --- |

Sean Connery
Elokuvan päähahmo James Bond (Sean Connery) saapuu Jamaikalle tutkimaan murhatun John Strangwaysin tapausta. Jo saapuessaan Kingstoniin hänen epäilynsä heräävät erään henkilön väittäessä, että hänet on lähetetty autolla Bondia vastaan lentoasemalle. Bondille selviää, ettei häntä vastaan ole oikeasti lähetetty ketään. Bond kuitenkin nousee autoon ja sopivan paikan tullen hän käskee miehen pysäyttää auton ja kuulustelee tätä. Mies kuitenkin puraisee syanidikapselia ja kuolee. Bond pohtii, kenellä on niin paljon valtaa, että alaiset nielaisevat syanidia välttääkseen vasikoimisen. Bond yritetään murhata useampaan otteeseen, mutta tuloksetta. Kaikki valkenee Bondille, kun hän saapuu Crab Keyn saarelle, jossa häntä vastassa on Spectren tohtori Julius No.
Hahmot > Pääroolit > Honey Ryder

| Honey Ryder |
| --- | --- |

Ursula Andress
Honey Ryder nousee vedestä simpukoita etsimästä Crab Keyn saarella, ja Bond yllättää hänet alkamalla laulaa hänen kanssaan laulua Mangopuun alla. Edellä mainittu vedestä nousu on äänestetty ”seksikkäimmäksi elokuvakohtaukseksi”. Ryderin isä oli merieläintutkija, joka kuoli salaperäisesti Ryderien tultua Jamaikalle. Ryder itse uskoo tohtori No'n olevan vastuussa isänsä kuolemasta, mutta viranomaiset kiistävät tiedon väittämällä hänen hukkuneen. Ryder osallistuu Bondin operaatioon ja joutuu lopulta suljetuksi vedellä täyttyvään huoneseen. Sillä välin Bond keskeyttää tohtori No'n suunnitelmat suistaa ohjus pois radaltaan. Taistelu päättyy, kun molemmat kätensä tieteelle uhrannut tohtori No putoaa omaan ydinreaktoriinsa. Bond pelastaa Ryderin juuri oikealla hetkellä, ja he pakenevat Crab Keyltä pienellä jollalla, samalla kun saari räjähtää Bondin ansiosta.
Hahmot > Pääroolit > Tohtori Julius No

| Tohtori Julius No |
| --- | --- |

Joseph Wiseman
Spectrelle työskentelevä tohtori Julius No on tieteelle omistautunut tohtori, jota kiinnostaa myös rikollinen toiminta. No on sekä työskennellyt ydienergian kehittämisen kanssa että kehittänyt järjestelmän, jolla hän voi ohjata Yhdysvaltain ohjuksia. Kun salaisuus salaisesta Crab Keyn saarelle suoritettavasta ohjushäirinnästä alkoi paljastua, hän tapatti MI6-agentti John Strangwaysin sihteereineen. Hän surmasi myös muita Crab Keylle eksyneitä "lohikäärmeellään", joka todellisuudessa oli vain liekinheittimillä varustettu panssariajoneuvo. Tohtori No'n tarina päättyy Crab Keyn laboratoriossa, jossa taistelun päätteeksi Bond pudottaa No'n tämän omaan ydinreaktoriin.
Hahmot > Sivuroolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jack Lord  | … |  Felix Leiter   |
|  John Kitzmiller  | … |  Quarrel    |
|  Bernad Lee  | … |  M   |
|  Lois Maxwell  | … |  Neiti Moneypenny   |
|  Peter Burton  | … |  Majuri Boothroyd (Q)   |
|  Zena Marshall  | … |  Neiti Taro   |
|  Anthony Dawson  | … |  Professori R. J. Dent   |
|  Yvonne Shima  | … |  Sister Lily   |
|  Michel Mok  | … |  Sister Rose   |
|  Eunice Gayson  | … |  Sylvia Trench   |
|  Marguerite Lewars  | … |  valokuvaaja   |
|  William Foster-Davis  | … |  superintendentti   |
|  Dolores Keator  | … |  Mary   |
|  Reginald Carter  | … |  Jones   |
|  Louis Braazer  | … |  Pleydell-Smith   |
|  Eversti Burton  | … |  Kenraali Potter    |
Tuotanto > Kuvaus

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Bondia näyttelevän henkilön täytyy olla vaarallinen. | ” |
– Sean Connery elokuvan Salainen agentti 007 ja tohtori No kuvausten aikana. 
Elokuvan kuvaukset alkoivat Jamaikalla 16. tammikuuta 1962. Kuvaukset sujuivat verrattain hyvin, osin siksi, että James Bond oli silloin täysin tuntematon ilmiö. Esimerkiksi 20 vuotta elokuvan Salainen agentti 007 ja tohtori Non jälkeen ensi-iltaan saapuneen Octopussyn tuotannossa kärsittiin kuvausten alkaessa valtavasta Bond-hysteriasta. Elokuvaa kuvattiin ensin Jamaikalla, pääosin Kingstonissa ja sen läheisyydessä, sen jälkeen Lontoossa ja lopuksi Pinewoodin Studioilla, Albert R. Broccoli's 007 Stagella Englannissa, jonne muutaman erikoiskohtauksen lavasteet oli rakennettu.
Elokuvan tuotantovaiheessa suunnittelija Maurice Binder ehdotti, että luodaan eräänlainen "James Bond gun barrel sequence" (suom. James Bond -aseenpiippukohtaus), jossa Bond kävelee ensin rauhallisesti ympyränmallisessa kuvassa, kunnes yhtäkkiä kääntyy ja ampuu ikään kuin kameraa päin. Kohtauksen Bondiksi valittiin sijaisnäyttelijä Bob Simmons.
Tuotanto > Kuvaus > Tapahtuma- ja kuvauspaikat

Tapahtumapaikat
Lontoo, Englanti
Kingston
Crab Key
Kuvauspaikat
Pinewood Studios, Albert R. Broccoli's 007 Stage, Britannia
Lontoo, Britannia
Kingston, Jamaika
Tuotanto > Musiikki

Elokuvaan musiikin on säveltänyt brittiläinen Monty Norman.
Tuotto

Elokuvan budjetti oli varsin pieni, vain miljoona dollaria, mutta tuotto oli monikymmenkertaisesti suurempi, 59,5 miljoonaa dollaria.
Tuotto > Palkinnot

| Vuosi | Saaja | Palkinto | Kriteerit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1964 | Ursula Andress | Golden Globe | ”Lupaavin naistulokas”. |
| 1964 | Elokuva | Laurel Award | Toinen sija sarjassa ”paras toimintaelokuva”. |
| 1964 | Sean Connery | Laurel Award | Kolmas sija sarjassa ”paras miespääosa toimintaelokuvassa”. |
Aiheesta muualla

Salainen agentti 007 ja tohtori No MGM:n sivuilla (englanniksi)
Salainen agentti 007 ja tohtori No Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Salainen agentti 007 ja tohtori No Elonet.
Bond (oik.) ja Ryder (vas.) tapaavat Crab Keyn saarella.
Sangjun taistelu (1592)

Sangjun taistelu oli yksi ensimmäisistä taisteluista Toyotomi Hideyoshin 1500-luvun lopussa aloittamassa Korean kampanjassa. Taistelu sai alkunsa korealaisten yrityksestä pysäyttää japanilaisten eteneminen, ja estää Chungjun linnoituksen valtaus.
Taistelun kulku

Kenraali Yi Il oli kerännyt 900 maanviljelijän joukon pienen ratsumiesryhmänsä lisäksi, ja valmistautui kohtaamaan japanilaiset pienellä kukkulalla Sangjun lähellä. Kun viestinviejä saapui kertomaan suuren japanilaisarmeijan lähestymisestä, Yi teloitti hänet. Hän ei joko uskonut miehen viestiä, tai ei halunnut tämän laskevan miestensä taistelutahtoa.
Il lähetti tiedustelijansa paikantamaan japanilaisten sijainnin, mutta nämä menehtyivät japanilaisten käsissä. Il oletti vihollistensa olleen lähellä, ja pian Konishi Yukinagan armeija ilmestyi metsästä. Konishi komensi joukkonsa ampumaan arkebuuseilla vuoroissa, ja samalla jakoi joukkojansa saartaakseen korealaiset. Korealaiset vastasivat tulitukseen jousin, mutta eivät päässeet yhtä tehokkaaseen tulokseen. Sekasortoon joutunut korealaisten armeija pakeni pian kenraali Yi Il mukanaan. Il riensi ilmoittamaan japanilaisten etenemisestä edelleen kenraali Sin Ipille Chungjuun.
Samoksen nainen

| Samoksen nainen> Σαμία |
| --- | --- |
 Kohtaus Samoksen naisesta. Mosaiikkilattiaa niin kutsutusta Menandroksen talosta Mytilenestä, 200/300-luku jaa.
Kirjoittaja:  Menandros
Alkuperäiskieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Tyylilaji:  komedia
Kantaesitys:  n. 315–308 eaa.
Kantaesityspaikka:  Dionysoksen teatteri, Ateena
Henkilöt
Henkilöt:  Moskhion, Demeaan ottopoika Khrysis, hetaira, Demeaan jalkavaimo Parmenon, Demaan orja Demeas, varakas mies Nikeratos, Demeaan naapuri kokki Plangon, Nikeratoksen tytär orjia, palvelijoita yms.
Samoksen nainen (m.kreik. Σαμία, Samia) eli Avioliitto (Κηδεία, Kēdeia) on Menandroksen kirjoittama, niin kutsuttua uutta komediaa edustanut antiikin kreikkalainen komedia. Sen juoni perustuu sekaannukseen, jossa isä luulee poikansa saaneen lapsen hänen rakastajattarensa kanssa.
Historia

Menandroksen Samoksen naisen kirjoittaminen ja ensiesitys ajoitetaan hellenistisen kauden alkuun vuosien 315 ja 308 eaa. väliseen aikaan. Näytelmä ei ollut antiikin aikana erityisen merkittävä, eikä siitä koskaan tehty roomalaista komediaa päin vastoin kuin monista muista Menandroksen komedioista. Nykyaikaan Menandroksen komediat ovat säilyneet lähes kokonaisena säilynyttä Ärmättiä lukuun ottamatta vain katkelmina. Samoksen nainen on niistä toiseksi parhaiten säilynyt. Näytelmän säilynyt teksti on peräisin Kairon koodeksista vuodelta 1907 ja Bodmerin papyruksesta vuodelta 1952.