stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lumikki ja 7 seinähullua

| Lumikki ja seitsemän seinähullua Pentti Oskari Kankaan 7 seinähullua veljestä |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1974 
 Studio : Finnlevyn studiot
 Julkaistu: 1974
 Formaatti: LP-levy (ROLP-4)   C-kasetti (ROKA 4)
 Tuottaja(t): Jaakko Salo
 Tyylilaji: huumori, parodia, rock, funk, pop
 Kesto: 36.34
 Levy-yhtiö: Finndisc
 Levymerkki: Rondo
Muut kannet
   Albumin takakansi.
Listasijoitukset
  Suomi: 30 (2 viikkoa, tammikuu 1975) 
Pentti Oskari Kankaan 7 seinähullun veljeksen muut julkaisut
| Pentti Oskari Kankaan 7 seinähullua veljestä 1973 | Lumikki ja seitsemän seinähullua 1974 | Sinne sun tänne ja takaisin 1978 |
Singlet albumilta Lumikki ja 7 seinähullua
 ”Buona Sera Signorina” / ”Hauska tappa vanha tuttu” Julkaistu: 1974 (ROS 1)  ”Hasta la vista” / ”Lehtimummo” Julkaistu: 1974 (ROS 5)
Lumikki ja seitsemän seinähullua on suomalaisen Pentti Oskari Kankaan 7 seinähullua veljestä -huumoriyhtyeen toinen studioalbumi vuodelta 1974. Albumi sisältää vaskipuhallinvoittoisia sovituksia ja pikkutuhmia sanoituksia, joita ovat kirjoittaneet muiden muassa Jukka Virtanen ja Pertti Reponen. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat ”Lumikki-jenkka” ja ”Hauska tappa vanha tuttu”. Albumi julkaistiin Rondo-levymerkillä LP-levynä ja C-kasettina eikä sitä ole toistaiseksi julkaistu CD-levynä.
Kappaleet > A-puoli

Mikä puserossa pullottaa – 2.45 (alkup. ”Vad har du under blusen, Rut”, säv. Lennart Witoslaw, suom. san. Solja Tuuli, sov. Jaakko Salo)
Lumikki-jenkka – 3.19 (säv. & sov. Jaakko Salo, san. Jukka Virtanen)
Kääpiöiden kemut – 4.20 (säv. & sov. Jaakko Salo, san. Jukka Virtanen)
Kaupungin rumin mies – 2.27 (alkup. ”The Ugliest Man In Town”, säv. Shel Silverstein, suom. san. Jukka Virtanen, sov. Jaakko Salo)
Lehtimummo – 2.34 (säv. & san. Kari Kuuva, sov. Jaakko Salo)
Yksin täällä onnistu ei – 2.54 (alkup. ”Don’t Do It Alone”, säv. Bob Azzam, suom. san. Pertti Reponen, sov. ei tiedossa)
Kappaleet > B-puoli

Hasta la vista – 2.43 (alkup. ”Hasta la vista”, säv. R. Wallebom / G. Lengstrand, suom. san. Pertti Reponen, sov. Jaakko Salo)
Muuttunut oot siitä paljon – 3.07 (säv. & san. Kari Kuuva, sov. Jaakko Salo)
Tulkaa joukolla Kallen kapakkiin – 3.10 (alkup. ”Brittas restaurang”, säv. Gösta Linderholm, suom. san. Jukka Virtanen, sov. Jaakko Salo)
Luostarin puutarhassa – 3.30 (alkup. ”In a Monastery Garden”, säv. A. Ketélbey, suom. san. Jukka Virtanen, sov. Jaakko Salo)
Hauska tappa vanha tuttu – 2.41 (alkup. ”See You Later Alligator”, säv. Robert Guldry, suom. san. Pertti Reponen, sov. ei tiedossa)
Buona Sera, Signorina – 3.04 (alkup. ”Buona Sera (Signorina)”, säv. C. Sigman – P. De Rose, suom. san. Pertti Reponen, sov. ei tiedossa)
Äänitetietokannan mukaan kappaleen ”Buona Sera, Signorina” suom. san. Sauvo Puhtila salanimellä Saukki.
Kokoonpano > Pentti Oskari Kankaan 7 seinähullua veljestä

Seppo Korjus – laulu ja erilaiset puhaltimet
Rauli Virta – laulu, urut ja piano
Pekka Seppä – laulu ja trumpetti
Reijo Ylinen – saksofoni, trumpetti ja pasuuna
Raimo Smedberg – lyömäsoittimet
Juha Pentti – bassokitara
Pentti Oskari Kangas – pääasiassa puhelin
Kokoonpano > Muut muusikot

Heikki Laurila – kitarat
Nono Söderberg – kitarat
Kokoonpano > Tuotanto

Jukka Teittinen – äänitys (Finnlevyn studiot)
Jussi Aarnio – kotelon suunnittelu
Matti Selänne – valokuva
Jaakko Salo – tuotanto
Mabulu

Mabulu on mosambikilainen yhtye. Sen omaperäisessä tyylissä (katso marrabenta rap) yhdistellään marrabentaa ja rapmusiikkia. Mabulu perustettiin vuonna 2000.
Jäsenet

Lisboa Matavel – laulu
Dilon Djindji – laulu
Chonyl – laulu
Chiquito – rap
Antonio Marcos – kitara
Eduardo – basso
Zoco – kitara
Jorgito – lyömäsoittimet
Mahlamäki

Mahlamäki on suomalainen sukunimi:
Jari Mahlamäki (s. 1954), koripalloilija
Olli Mahlamäki (s. 1982), säilämiekkailija
Klaus Mahlamäki (s. 1949), koripalloilija
Rainer Mahlamäki (s. 1956), arkkitehti
Maarianhaminan baptistiseurakunta

| Maarianhaminan baptistiseurakunta> Mariehamns baptistförsamling |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  Baptismi
Perustettu:  6. kesäkuuta 1878
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maarianhaminan baptistiseurakunta (ruots. Mariehamns baptisförsamling) oli Maarianhaminassa toiminut baptistiseurakunta Ahvenanmaalla. Seurakunta perustettiin 6. kesäkuuta 1878. Seurakunnan kuusi ensimmäistä jäsentä kastoi John Ulrik Lindström. Seurakunnalla oli toimintaa Maarianhaminan lisäksi Lemlandin Järsössä, Hindersbölessä, Skogbodassa ja Sottungassa sekä useilla muilla saarilla. Vuoteen 1931 mennessä seurakuntaan oli kastettu noin 60 jäsentä.
Seurakunnan pastoreina toimivat muun muassa John Ulrik Lindström, J. Wennström, A. Gomér, J. Asplund, G. M. Giescke, Th. Wennström, J. A. Lindkvist, I. A. Sundell, M. Wennström ja John Swordson.
Luettelo Suomen entisistä kaupungeista

Tämä on luettelo Suomen tasavaltaan sen itsenäisyyden aikana kuuluneilla alueilla sijainneista, Suomen itsenäisyyden aikana tai sitä ennen lakkautetuista kaupungeista.  Lisäksi esitetään luettelo muuten kuin kaupungiksi tulon kautta lakkautetuista Suomen kauppaloista.
Kaupungit > Suomen itsenäisyyden aika

Kuntaliitosten tai nimenmuutosten yhteydessä tai muuten Suomen itsenäisyyden aikana on lakkautettu seuraavat Suomen kaupungit:
Anjalankoski – liitettiin Kouvolaan 2009
Joutseno – liitettiin Lappeenrantaan 2009
Juankoski – liitettiin Kuopioon 2017
Jämsänkoski – yhdistyi Jämsän kanssa 2009
Karjaa – yhdistettiin Tammisaaren ja Pohjan kanssa Raaseporin kaupungiksi 2009
Kuusankoski – liitettiin Kouvolaan 2009
Käkisalmi – luovutettu Neuvostoliitolle 1940
Mänttä – liitetty Vilppulan kanssa Mänttä-Vilppulaksi 2009
Nilsiä – liitetty Kuopioon 2013
Sortavala – luovutettu Neuvostoliitolle 1940
Suolahti – liitetty Äänekosken kaupunkiin 2007
Tammisaari – yhdistettiin Karjaan ja Pohjan kanssa Raaseporin kaupungiksi 2009
Toijala – yhdistetty Viialan kanssa Akaan kaupungiksi 2007
Vammala – yhdistettiin Mouhijärven ja Äetsän kanssa Sastamalan kaupungiksi 2009
Viipuri – luovutettu Neuvostoliitolle 1940
Kaupungit > Suomen itsenäisyyttä edeltänyt aika

Suomen tasavaltaan sen itsenäisyyden aikana kuuluneilla alueilla ovat sijainneet seuraavat ennen Suomen itsenäistymistä lakkautetut kaupungit.
Ulvila, perustettu vuonna 1365, lakkasi olemasta kaupunki 1558, kun kaupunki siirrettiin Poriin. Ulvilan kunnasta tuli uudestaan kaupunki vuonna 2000.
Taipale, perustettu vuonna 1618, lakkautettiin 1646.
Salmi, perustettu vuonna 1632, lakkautettiin 1650.
Brahea, perustettu vuonna 1652, lakkautettiin vuonna 1681. Lieksan kunnasta, jonka myöhemmällä alueella Brahea oli sijainnut, tuli kauppala 1936 ja kaupunki 1973.
Kurkijoki, perustettu vuonna 1668, lakkautettiin noin 1700.
Kauppalat

Muusta syystä kuin kaupungiksi tulon takia on lakkautettu seuraavat Suomen kauppalat:
Haaga – liitettiin 1946 Helsinkiin
Karhula – liitettiin 1977 Kotkaan
Koivisto – luovutettu Neuvostoliitolle
Lahdenpohja – luovutettu Neuvostoliitolle
Lauritsala – liitettiin Lappeenrantaan 1967
Suomen kunnat
| --- | --- |
Hallinto:  Kuntavaalit • Kunnanvaltuusto Suomessa • Kunnanhallitus Suomessa • Kunnanjohtaja Suomessa • Kunnanvaltuuston puheenjohtaja • Kunnanhallituksen puheenjohtaja • Kuntayhtymä • Suomen Kuntaliitto • Suomen kunnanvaakunat • Kuntanumero • Pitäjänkokous • Kuntakokous
Kuntaluettelot:  Luettelo Suomen kunnista • Luettelo Suomen entisistä kunnista • Luettelo Suomen kunnista väkiluvun mukaan • Luettelo Suomen kunnista pinta-alan mukaan • Luettelo Suomen kunnista perustamisvuoden mukaan • Luettelo Suomen kuntien koordinaateista • Luettelo Suomen ruotsin- ja kaksikielisistä kunnista • Luettelo Suomen kunnista postinumeropiireittäin • Luettelo Suomen postinumeroista kunnittain • Luettelo Suomen rannikkokunnista • Luettelo Suomen kuntanumeroista • Luettelo Suomen kunnista vuonna 2008
Kaupunkiluettelot:  Suomen kaupungit • Luettelo Suomen kaupungeista • Luettelo Suomen entisistä kaupungeista • Luettelo Suomen kaupungeista perustamisvuoden mukaan
Suomen kuntauudistukset:  Vuoden 1865 kunnallisasetus • Suuri kuntauudistus (1961–1982) • Kunta- ja palvelurakenneuudistus (2005–2012) • Sote-uudistus (2011–)
Kuntamuutokset:  Kuntajakolaki • Kuntaliitos Suomessa • Luettelo kuntaliitoksista Suomessa kunnittain • Kuntaliitokset Suomessa ilman yhteistä rajaa • Luettelo Suomen kuntien nimenmuutoksista • Alueliitos • Luettelo osakuntaliitoksista Suomessa
Historialliset kuntamuodot:  Suomen keskiaikaiset seurakunnat • Luettelo Suomen kirkkopitäjistä • Kaupunki • Kauppala • Luettelo Suomen kauppaloista • Maalaiskunta • Epäitsenäinen kauppala • Taajaväkinen yhdyskunta • Luettelo Suomen taajaväkisistä yhdyskunnista • Vanhat kaupungit Suomessa • Uudet kaupungit Suomessa • Suomen laittomat kunnat
Laatupalkinto

Laatupalkinto on viitekehys/referenssimalli organisaation toimintojen, prosessien ja organisaatioiden laadun arvioimiselle ja kehittämiselle. Laatupalkintoon kuuluvat oleellisesti julkiset arviointiperusteet, joihin verraten organisaatiot kehittävät toimintaansa ja mahdollisesti arvioivat organisaationsa tason joko itsearvioinnin tai ulkopuolisen objektiivisen arvioijan avulla. Laatupalkintojen keskeisin työkalu on itsearviointi.
Laatupalkinnon avulla pyritään lisäämään tietoisuutta laadun kasvavasta merkityksestä kilpailukyvylle sekä jakamaan tietoa menestyksellisistä johtamistavoista ja parhaista käytännöistä. Laatupalkinto käsittää tuotteen ja toiminnan laatunäkökulmat.
Malcolm Baldrige National Quality Award

Malcolm Baldrige National Quality Award on Yhdysvaltojen kansallinen laatupalkinto, jota on jaettu 1988 alkaen. Se on nimetty maan 1980-luvun kauppaministerin Malcolm Baldrigen mukaan. Myös Suomessa on paljon yrityksiä, jotka ovat tottuneet käyttämään Malcolm Baldrige -mallia laadun ja organisaationsa kehittämisen viitekehyksenä. Palkinnon arviointiperusteet on laadittu siten että päätavoitteena on organisaation kilpailukyvyn kehittäminen. Malcolm Baldrige National Quality Award -laatupalkinnon arviointiperusteet muodostuvat seitsemästä kohdasta (johtajuus, strateginen suunnittelu, asiakas- ja markkinasuuntautuneisuus, tiedot ja niiden analysointi, henkilöstösuuntautuneisuus, prosessien hallinta, toiminnan tulokset). Vuosittain arviointiperusteita käyttäneiltä organisaatioilta pyydetään kommentteja ja parannusehdotuksia, joiden perusteella myös itse mallia kehitetään.
EFQM malli

Euroopan laatupalkinto (EFQM-malli) on kehittynyt Malcolm Baldrige National -laatupalkinnon pohjalta, ja sen on kehittänyt EFQM-järjestö (European Foundation for Quality Management). Suomessa Laatukeskus toimii EFQM:n kansallisena partneriorganisaationa.
EFQM-mallia käytetään oman toiminnan arviointi- ja kehittämistyökaluna tuhansissa organisaatioissa sekä yksityisellä että julkisella sektorilla eri puolilla maailmaa. Mallia käytetään Euroopan laatupalkinnon sekä useimpien eurooppalaisten kansallisten laatupalkintokilpailujen arviointiperusteina, mukaan lukien Suomen laatupalkinto. Suomen laatupalkintokilpailun taustaorganisaationa ja järjestäjänä toimii Laatukeskus.
EFQM-malli muodostaa viitekehyksen kilpailukyvyn ja erinomaisuuden kehittämiselle pyrkimättä silti tarkasti ohjailemaan, millaisia toimintatapoja organisaatioiden tulisi soveltaa. Tämän lähestymistavan taustalla on erinomaisuudelle ominaiset tunnuspiirteet. Mallin mukaan on monia tapoja saavuttaa erinomainen suorituskyky. Erinomaiset suorituskykyä, asiakkaita, henkilöstöä ja yhteiskuntaa koskevat tulokset saavutetaan johtajuuden, toimintaperiaatteiden ja strategian, henkilöstön, kumppanuuksien ja resurssien sekä prosessien avulla. EFQM-mallin arviointialueet ovat: 1 johtajuus, 2 toimintaperiaatteet ja strategia, 3 henkilöstö, 4 kumppanuudet ja resurssit, 5 prosessit, 6 asiakastulokset, 7 henkilöstötulokset, 8 yhteiskunnalliset tulokset sekä 9 keskeiset suorituskykytulokset. Arviointialueista siis viisi liittyy organisaation toimintaan ja neljä tuloksiin. "Toiminta"-arviointialueilla tarkastellaan, miten organisaatio toimii. "Tulokset"-arviointialueilla puolestaan arvioidaan, mitä organisaatio on saavuttanut.
Laatupalkintojen kriteereissä painotetaan enemmän strategiatason toimia kuin laatujärjestelmässä.
Suomen Laatupalkinnon saajat

Suomen Laatuyhdistys ry (engl. Laatukeskus Excellence Finland) on vuonna 1966 perustettu voittoa tavoittelematon yhdistys. Laatuyhdistys on järjestänyt EFQM-mallin pohjalta Suomen laatupalkinto -arviointia vuodesta 1991 lähtien sekä vuodesta 2011 alkaen suureksi kansainväliseksi kilpailuksi kasvanutta Quality Innovation Award -kilpailua.
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2018

Elisa Oyj
LähiTapiola Kiinteistövarainhoito Oy
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2017

Helsingin kaupungin tarkastusvirasto
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2016

Oy Botnia Mill Service Ab
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2015

Palkintoja ei jaettu.
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2014

Fujitsu Finland Oy
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2013

Palkintoja ei jaettu.
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2012

Metsä Fibre Oy
Tekes
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2011

Canon Oy
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2010

Veikkaus
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2009

Viking Line Abp
Oy Dextra Ab
Maanmittauslaitos
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2008

Etelä-Karjalan Osuuskauppa
Helsingin kaupunginkirjasto
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2007

Stora Enso Oyj, Metsä
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2006

Palkintoja ei jaettu.
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2005

Kainuun prikaati
TNT Suomi Oy
K-supermarket Länsitori (nyk. Länsiportti)
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2004

Anttila
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2003

Stora Enso Ingerois Oy, Inkeroisten kartonkitehdas
Elektroniikkalaitos
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2002

Palkintoja ei jaettu.
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2001

Stora Enson Oulun tehtaat
Riihimäen Puhelin Oy
Suomen Laatupalkinnon saajat > 2000

Laminating Papers Oy
Keskinäinen Vakuutusyhtiö Tapiola
Salpausselän Kirjapaino Oy
Suomen Laatupalkinnon saajat > 1999

Valtra Oy Ab Euroopan traktoritoiminnat
Sodexho Oy
Suomen Laatupalkinnon saajat > 1998

Enso Publication Papers Oy Ltd Veitsiluodon tehtaat
Mercuri International Oy
Siemens Oy tietoliikenneverkot
Suomen Laatupalkinnon saajat > 1997

Valmetin Järvenpään yksikkö
Terapixel Oy
Suomen Laatupalkinnon saajat > 1996

L. M. Ericsson
Medident
Suomen Laatupalkinnon saajat > 1995

IBM
Gasum Oy
Suomen Laatupalkinnon saajat > 1994

ABB Service
Suomen Laatupalkinnon saajat > 1993

Rautaruukki
Sol Siivouspalvelu
Suomen Laatupalkinnon saajat > 1992

Shell
Nokia Mobile Phones
Suomen Laatupalkinnon saajat > 1991

Stala Oy
Lindström Siivouspalvelut Oy
Aiheesta muualla

http://www.quality.nist.gov/ (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)[vanhentunut linkki]
http://www.efqm.org/ (englanniksi)
Suomen Laatuyhdistys, Wikipedia
Suomen Laatuyhdistys ry, Verkkosivut
Missä he ovat nyt? Sodexo Oy – Suomen laatupalkinto 1999, Excellence Finland artikkeli
Missä he ovat nyt? Metsä Fibre Oy – Suomen laatupalkinto 2012
Suomen laatupalkinto ensimmäistä kertaa hoiva-alalle – Mikkelin Kotikaari ry:n toimintaa ohjaa jatkuva parantaminen
MSC Fantasia

| MSC Fantasia |
| --- | --- |
 MSC Fantasia
Tyyppi:  risteilyalus
Lippuvaltio:   Panama
IMO-numero:  9359791
Omistaja:  Fantasia Bail Snc, Basel, Sveitsi (MSC Crociere SpA)
Aiemmat omistajat:  CNF Compania Naviera Fantasia, Napoli, Italia (MSC Crociere SpA)
Rakennustelakka:  STX Europe, St. Nazaire, Ranska
Rakennusnumero:  A33
Hinta:  550 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria
Vesillelasku:  8. helmikuuta 2008
Luovutettu:  9. joulukuuta 2008
Tekniset tiedot
Kansien määrä:  18
Pituus:  333,33 m
Leveys:  37,92 m
Syväys:  8,65 m
Bruttovetoisuus (GT):  137936
Koneisto:  2 x Wärtsilä 16V46C -dieselmoottoria 3 x Wärtsilä 12V46C -dieselmoottoria
Koneteho:  71 400 kW
Nopeus:  22,3 kn
Hyttipaikkoja:  3 887
Matkustajia:  3 959
Sisaralukset:  MSC Splendida, MSC Divina, MSC Preziosa
Lähteet:  
MSC Fantasia on MSC Cruisesin Ranskassa 2008 valmistunut risteilyalus.
Rakentaminen

Alus tilattiin STX Europan St. Nazairen telakalta Ranskasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla A33 ja alus laskettiin vesille 8. helmikuuta 2008. Alus luovutettiin 9. joulukuuta napolilaiselle CNF Compania Naviera Fantasialle, joka siirsi aluksen Panaman lipun alla operoivalle MSC Crociere SA:lle.
Liikennöinti

Alus kastettiin 18. joulukuuta MSC Fantasiaksi kumminaan Sophia Loren. Se aloitti vielä samana päivänä ensimmäisen risteilyn Napolista. Alus myytiin joulukuussa 2008 Fantasia Bail Snc:lle Baseliin Sveitsiin, mutta operointi jatkui samalla yrityksellä. Aluksen ollessa Palma de Mallorcalla 5. maaliskuuta 2009 käyntisilta romahti kovassa tuulessa, jolloin yksi matkustaja ja kolme kansimiestä putosi mereen.
Aiheesta muualla

MSC Fantasia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Lumbini (vyöhyke)

| Lumbini लुम्बिनी, Lumbinī |
| --- | --- |
 Lumbinin vyöhykkeen sijainti Nepalissa.
 Koordinaatit: 27°45′N, 83°30′E 
Valtio:     Nepal
Nepalin kehitysalueet:  Läntinen kehitysalue
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Butwal
 – suurin kaupunki:  Butwal (120 982 as., 2011)
Pinta-ala  ():  8 975 km²
Väkiluku (2011)  ():  2 834 612 (4.)
 – väestötiheys:  316 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  NP-LU
Lumbini (nepaliksi लुम्बिनी, Lumbinī) on yksi Nepalin neljästätoista vyöhykkeestä. Se sijaitsee Nepalin Läntisellä kehitysalueella ja rajautuu etelässä Intian Uttar Pradeshin ja Biharin osavaltioihin. Nepalin vyöhykkeistä naapureita ovat Rapti lännessä, Dhawalagiri ja Gandaki pohjoisessa sekä Narayani idässä.
Lumbinin vyöhykkeen pinta-ala on 8 975 neliökilometriä. Vuonna 2001 sen asukasluku oli 2,53 miljoonaa ja vuonna 2011 yhteensä 2,83 miljoonaa. Lumbinin vyöhyke jakautuu kuuteen piirikuntaan.
Vyöhykkeen suurimmat kaupungit ovat Butwal (vyöhykkeen pääkaupunki, 120 982 as. vuonna 2011) ja Siddharthanagar (Bhairāhawā, 64 566 as.).
Lumbini, Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluva buddhalaisten pyhiinvaelluskohde, sijaitsee vyöhykkeen eteläosan väkirikkaassa Rupandehin piirikunnassa. Buddhalaisen tradition mukaan uskonnon perustaja Siddhartha Gautama syntyi siellä.
Piirikunnat

Arghakhanchi
Gulmi
Kapilbastu
Nawalparasi
Palpa
Rupandehi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lumbini (vyöhyke) Wikimedia Commonsissa
Nepalin vyöhykkeet
Bagmati
Bheri
Dhawalagiri
Gandaki
Janakpur
Karnali
Kosi
Lumbini
Mahakali
Mechi
Narayani
Rapti
Sagarmatha
Seti
Lumbinin jakautuminen piirikuntiin
Plasmasolu

Plasmasolu
Plasmasolu tai plasmosyytti on aktivoituneesta B-solusta syntynyt solutyyppi, jotka vastaavat vasta-aineiden tuotannosta vereen. B-solujen aktivoituminen ja erilaistuminen plasmasoluiksi tapahtuu suurin piirtein kahdessa vaiheessa: Ensimmäisessä vaiheessa antigeeni sitoutuu B-solun pinnalla olevaan spesifiseen reseptoriin ja aktivoituu. Toisessa vaiheessa auttaja-T-solun sytokiinien vaikutuksesta B-solu erilaistuu plasmasoluksi ja jakaantuu.
M/S Cozumel II

M/S Ursula
M/S Cozumel II (IMO 7236127) on nimellä M/S Ursula Saksassa vuonna 1973 valmistunut autolautta. Sen rakensi Jos. L. Meyerin telakka Papenburgissa. Se kuuluu kolmen laivan sarjaan, sen sisaralukset ovat M/S Regula ja M/S Betula.
Tekniset tiedot

Pituus: 71 m
Leveys: 16,74 m
Syväys:  4,0 m (muutostöiden jälkeen 4,2 m)
Brt/ Nrt/ Dwt: 2369/ 1151/ 880 (muutostöiden jälkeen 3774/ 1312/ 880)
Moottorit: 4 × Ruston 6ARM diesel yhteisteho 3970 kW
Potkurit: 2 × KaMeWa 2200/86 S2/4
Nopeus: 15 solmua
Matkustajia: 900
Autopaikkoja: 75 (muutostöiden jälkeen 105)
Tunnus: SEAK
Käyttöhistoria

Alus luovutettiin 12. maaliskuuta 1973 Linjebuss Internationalille (Rederi Ab Svea). Liikenteen se aloitti Juutinraumassa välillä Helsingborg – Helsingør. Reitin ajoaika oli alle puoli tuntia, joten aluksessa ei ollut hyttejä, ainoastaan kahvila ja verovapaa myymälä. Vuonna 1980 alus siirtyi Scandinavia Ferry Linesin hallintaan. Toukokuussa 1985 alusta uudistettiin Helsingørin telakalla. Vuonna 1991 aluksen ollessa laiturissa M/S Kärnan törmäsi siihen. Saman vuoden lokakuussa alus siirtyi SweFerry AB:lle ja edelleen joulukuussa Scandlinesille. Alusta uudistettiin 1992 Kristiansandissa Norjassa. Alus otettiin liikenteestä 1996 ja jäi odottamaan käyttöä kunnes se myytiin 1997 meksikolaiselle Maritima Chan Kenab S.A. de C.V. Cozumelille, matkalle kohti Meksikoa se lähti 9. toukokuuta. Se aloitti liikenteen Yucatánin ja Cozumelin (Meksikon saari) välillä. Alus sai pohjakosketuksen 2005 sen ollessa matkalla Belizeen. Aluksen omistajat hylkäsivät tiukasti pohjaan juuttuneen aluksen Chinchorron matalikolle. Alus poistettiin rekisteristä. Vuonna 2010 hylky vedettiin irti.
Nimihistoria

M/S Ursula (1973–1997)
M/S Cozumel II (1997–)
Aiheesta muualla

Fakta om fartyg – tietoa ja kuvia M/S Ursulasta
M/S Rahal

| M/S Rahal |
| --- | --- |
 M/S Alandia Eckerö Linen väreissä
Tyyppi:  matkustaja-autolautta
Aiemmat nimet:  M/S Diana (1972–1979) M/S Botnia Express (1979–1992) M/S Alandia (1992–2006) M/S Jamaa II (2006–2015)
Rakennustelakka:  Meyer Werft, Papenburg, Saksa
Tilattu:  17. joulukuuta 1970
Luovutettu:  1972
Status:  romutettu 2021
Tekniset tiedot
Pituus:  108,7 m
Leveys:  17,25 m
Syväys:  4,6 m
Koneisto:  2 × Klöckner-Humboldt-Deutz SBV 12M 350
Koneteho:  5 968 kW
Nopeus:  34,2 km/h
Nopeus:  18,5 kn
Hyttipaikkoja:  170
Hyttejä:  74
Matkustajia:  1 200
Autokapasiteetti:  265 henkilöautoa tai 26 rekkaa
Sisaralukset:  Papenburgin sisaret
M/S Rahal oli alun perin Viking Linen osakasvarustamo Slitelle nimellä M/S Diana vuonna 1972 valmistunut autolautta. Myöhemmin se liikennöi Vaasanlaivojen ja Eckerö Linen omistuksessa. Suomen vesillä se liikennöi viimeksi reitillä Eckerö–Grisslehamn.
Alus myytiin Punaisellemerelle vuonna 2006 ja romutettiin Intiassa vuonna 2021.
Historia

Diana valmistui 1972, ja se asetettiin Naantali–Maarianhamina–Kapellskär-reitille.
Valmistuttuaan alus oli Viking Linen ruotsalaisen osakasvarustamon – järjestyksessään toinen niin sanottuihin Papenburgin sisaruksiin kuuluva alus. Aluksen valmistusnumero oli 566. Ennen Dianaa myös Viking Linen toinen suomalaisvarustamo eli Rederi AB Sally oli saanut vuonna 1970 samaan sarjaan kuuluvan M/S Viking 1 -aluksensa. Näin ollen Diana oli jo kolmas saksalaisen Meyer Werft -telakan lähes samoin piirustuksin ja tilauserittelyin valmistettu autolautta.
Tämän jälkeen sitä käytettiin muun muassa Turku–Maarianhamina–Tukholma-reitillä. Myöhemmin se palveli vielä kummallakin edellä mainituista reiteistä. Diana palveli Viking Lineä aina vuoteen 1979 asti, jonka jälkeen se siirtyi Oy Vaasa–Umeån omistukseen ja asetettiin Vaasanlaivojen liikenteeseen Botnia Express -nimisenä.
Eckerö Linjen osti Botnia Expressin vuonna 1992 ja asetti sen liikenteeseen Ahvenanmerelle M/S Alandia -nimellä. Vuonna 1994 alus aloitti varustamon liikenteen Helsingin ja Tallinnan välillä.
Vuosien varrella alus koki joitakin teknisiä sekä sisustuksellisia uudistuksia. Ulkoisesti niistä selvimmin on havaittavissa ravintolalaajennus 5. kannen perässä vuonna 1980 sekä peräsponsonien rakentaminen vuonna 2001.
Historia > Muutoshistoria

Leveys: 18,9 m
Matkustajakapasiteetti: 1 320 henkeä
Rahtitilat: 220 henkilöautoa