stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eero Järnefeltin alttaritaulumaalaukset
Heräävä toivo Raahen kirkossa

Raahen kirkko valmistui vuonna 1912. Suunnittelija Josef Stenbäckin ajatuksissa oli alusta asti tila alttaritaulua varten. Vuonna 1922 perustettiin ompeluseura, jonka tuotto viiden vuoden ajan käytettiin alttarimaalausta varten. Puolet maalauksen hinnasta saatiin kokoon. 15-jäseninen toimikunta perustettiin 1912 ajamaan alttaritauluasiaa. Päädyttiin maalaamista ehdottaa Eero Järnefeltille. Merikaupungille ajateltiin sopivan meriaiheinen taulu. Tammikuussa 1925 paikallislehti kertoikin edelliskesäisestä tehtävänannosta taiteilija Järnefeltille ja aiheeksi lehti kertoi valitun ”Jeesus asettaa myrskyn”.
Roomasta Järnefelt löysi riittävän suuren ja lujan kankaan, jonka kanssa hän matkusti Italiasta Pariisiin. Sieltä löytyi riittävän suuri ateljee, jossa Heräävä toivo maalattiin, ja se valmistui vuonna 1926. Taulun koko on 5,40 x 3,70 metriä. Malleina oli kolme Välimeren kalastajaa. Loput olivat Helsingin yliopiston taideopiskelijoita ja voimistelulaitoksen henkilöitä.
Saulin kääntyminen Helsingin Johanneksen kirkossa

Johanneksen kirkon alttaritauluhanke pantiin vireille 1890-luvulla. Albert Edelfelt voitti kilpailutuksen kahdella teoksellaan 1892, mutta jury valitsi Felix Frangin ehdotuksen Korsfästelsen, Ristiinnaulittu. Kuitenkin monien vaiheiden jälkeen alttaritaulu tilattiin Eero Järnefeltiltä 1931 ja vihittiin käyttöön 1932.
Järnefeltin jäämistössä on ollut merkkiteosten kuvien joukossa valokuva Vincenzo Camuccin (1771–1844) maalaamasta alttaritaulusta Saulin kääntyminen. Taulu on Roomassa Paavalin kirkossa Basilica di San Paolo fuori le Murassa. Vertailtaessa Camuccin ja Järnefeltin tauluja, huomataan paljon yhtymäkohtia: sommittelussa, hevosessa, maassa makaavassa Saulissa, roomalaisessa sotilasasussa. Kristus taivaalla taas on erilainen ja henkilöitä Järnefeltillä on vähemmän. 300 vuotta ennen Camuccia oli Rafaelin oppilas tehnyt Vatikaaniin Galleria degli Arazziin samanaiheisen gobeliinin. Saulin asento on sama ja Kristus kiitää taivaalta. Molemmat ovat olleet esikuvia Järnefeltille. Järnefeltin taulu edusti eurooppalaista perinnettä. Vihittäessä alttaritaulu käyttöön kutsuvieraana ollut liki 70-vuotias taiteilija Järnefelt totesi, että ”40 vuotta alttarimaalauksen parissa ei ole mennyt hukkaan”.
Ristiinnaulittu
Getsemane
Jeesus ja veteen vajoava Pietari
Jeesus ja aviorikoksesta tavattu nainen
Heräävä toivo
Saulin kääntyminen
Avomarjapussi

Avomarjapussi on marjapussista kehitetty kahden pelaajan korttipeli. Avomarjapussissa osa korteista on avoimia, toisin kuin alkuperäisessä marjapussissa. Osa pelaajan omista korteista on myös piilossa, joten peliin syntyy lisää yllätyksellisyyttä ja taktikointi hieman vähenee. Säännöt ovat täysin samat kuin marjapussissa. Avomarjapussia on mahdollista pelata myös kolmella pelaajalla.
Korttien jako

Marjapussin tapaan korttipakasta poistetaan kortit väliltä 2–5. Kahden hengen pelissä molemmille pelaajille jaetaan seitsemän korttia kuvapuoli alaspäin pöydälle ja näiden päälle kortit kuvapuoli ylöspäin. Pelaajille jaetaan myös neljä korttia käteen. Kolmella pelaajalla jako tapahtuu samalla tavalla, mutta pöytään tulee vain neljä samanlaista kahden kortin pinoa.
Pelin kulku

Peli etenee tikkipelinä tavallisen marjapussin säännöin. Tikkeihin saa lyödä kortteja kädestä tai omia pöydällä kuvapuoli ylöspäin olevia kortteja. Kun pöydältä lyö kortin tikkiin, saa alla olevan kortin kääntää pöydälle pelattavaksi. Valttit ja pikkaset voi muodostaa kädessä ja pöydällä kuvapuoli ylöspäin olevista ja korteista. Pistelasku on sama kuin marjapussissa.
Taktiikka

Vaikka avoimet ja itseltä piilossa olevat kortit heikentävätkin taktikointia, säilyy pelissä silti aito marjapussin henki. Itselleen edullista on säästellä kädessä olevia hyviä kortteja, joita vastustaja ei ennakkoon näe. Pöydällä piilossa olevien korttien mahdollisimman aikainen kääntäminen auttaa hahmottamaan vastustajan kortteja.
Drosophila

| Drosophila |
| --- | --- |
 Banaanikärpäsen (Drosophila melanogaster) naaras
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kaksisiipiset Diptera
Yläheimo::  Ephydroidea
Heimo::  Mahlakärpäset Drosophilidae
Alaheimo::  Drosophilinae
Suku::  Drosophila  Fallén, 1823
Alasuvut
 Antopocerus  Dorsilopha  Drosophila  Engiscaptomyza  Siphlodora  Sophophora 
Katso myös
   Drosophila Wikispeciesissä   Drosophila Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Drosophila on mahlakärpäsiin kuuluva suku, johon lasketaan kuuluvaksi noin 1 500 – 2 000 lajia, joista pelkästään Havaijin saaristossa elää 800. Sukuun kuuluu myös perinnöllisyystieteessä paljon tutkittu banaanikärpänen. Suvun lajeista 14 ei ole luokiteltu mihinkään suvun kuuteen sektioon. Suvulle ei ole toistaiseksi annettu virallista suomenkielistä nimeä.
Drosophila on suora latinankielinen lainaus kreikan kielen sanoista δρόσος, drósos (suom. aamukaste) ja φίλος, fílos (suom. rakastaminen) eli suora käännös on "aamukasteen rakastaja".
Drosophila-suvun lajit ovat saalista monille saalistajille, kuten petokärpäsille ja Vespula-suvun ampiaisille. Havaijilla juuri kyseisen ampiaissuvun lajien leviäminen on aiheuttanut Drosophila-suvun lajien määrän vähenemisen.
Kalanruotokaavio

Yksinkertainen kalanruotokaavio.
Kalanruotokaavio on laatujohtamisen ja prosessinkehittämisen työkalu, jota käytetään usein ryhmätyön apuvälineenä. Sitä kutsutaan usein myös Ishikawa-diagrammiksi japanilaisen keksijänsä professori Kaoru Ishikawan mukaan tai syy-seuraus-kaavioksi. Kalanruotokaavio on visuaalinen esitystapa ryhmitellyistä asioista, ja siinä jokainen ryhmä esitetään omalla ruodolla. Kalanruotokaaviota voidaan käyttää joko asioiden luokitteluun tai ongelmanratkaisuun (syy-seurauskaavio).
Asioiden luokittelu

Eri ryhmiin kuuluvia asioita jaotellaan seinälle/taululle piirrettyyn kalanruotoon, jossa on tyypillisesti alussa 6 "ruotoa". Ideoita voidaan siirrellä esimerkiksi värikkäiden liimautuvien muistilappusten avulla ryhmästä toiseen. Kun ryhmät alkavat olla selvillä, ruoto nimetään. Koska kalanruotokaavio soveltuu asioiden luokitteluun ryhmässä, se soveltuu hyvin aivoriihen jatkoanalyysiksi, tai vapaasti esitettyjen ajatusten luokitteluun. Luokittelun perusteella voidaan siirtyä kvantitatiivisempiin analyyseihin, esimerkiksi hajonta-analyyseihin tai paretodiagrammiin.
Ongelmanratkaisu

Kalanruotokaaviota käytetään usein ongelmanratkaisun apuna, havainnollistamaan asioiden syy-seuraussuhteita. Tällöin ruodon päässä on ongelma, ja ruodon haarat nimetään ongelmaan mahdollisesti johtavien asiaryhmien mukaan. Esimerkiksi haarat voidaan nimetä ihminen (henkilöstö), tekniikka (koneet ja välineet), ympäristö (toimintaympäristö), metodit, materiaalit ja mittarit. Näihin tyypillisiin ongelmia aiheuttaviin ryhmittymiin haetaan sitten aivoriihen omaisesti syitä. Haaroja voidaan myös lisätä tarpeen mukaan. Johtopäätösten tekoa vältetään, kunnes kaikki mahdolliset tekijät on huomioitu. Ongelman ratkaisun vaikeus saattaa alun perin johtua juuri siitä, että jokin tekijä tai alkusyy on jäänyt huomioimatta. Mahdollisten syiden tunnistamisen perusteella voidaan siirtyä kvantitatiivisempiin analyyseihin, esimerkiksi hajonta-analyyseihin tai paretodiagrammiin.
Aiheesta muualla

Laatutyökaluja (Arkistoitu – Internet Archive)
Hyvä esimerkki kalanruotokaavion laajamittaisesta käytöstä [vanhentunut linkki]
Iivo Ahava

| Iivo Ahava |
| --- | --- |
 Iivo Ahava Muurmannin legioonan luutnanttina.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. helmikuuta 1896 Uhtua, Venäjä
Kuollut: 16. huhtikuuta 1919 (23 vuotta) Papinkoski, Neuvosto-Venäjä
Sotilashenkilö
Taistelut ja sodat:  ensimmäinen maailmansota, Suomen sisällissota, heimosodat, Pohjois-Venäjän interventio
Sotilasarvo:  luutnantti
Kunniamerkit:  Pyhän Yrjön risti
Joukko-osasto:   Venäjän keisarillinen armeija (1916–1917)    Punakaarti (1918)    Muurmannin legioona (1918–1919)    Karjalan rykmentti (1919)
Iivo Ahava (synt. Afanasjev, 19. helmikuuta 1896 Uhtua – 16. huhtikuuta 1919 Papinkoski) oli vienankarjalainen upseeri, joka Suomen sisällissodan aikana johti heimosotureita vastaan taistellutta punaisten pohjoista retkikuntaa. Myöhemmin hän oli mukana perustamassa brittien alaisuudessa toiminutta Muurmannin legioonaa ja ehti vielä ennen epäselvissä olosuhteissa tapahtunutta kuolemaansa vaikuttamaan karjalaisten nationalisten muodostamassa Karjalan rykmentissä. Ahavaa on myös kutsuttu ”punaiseksi heimosoturiksi”, sillä hänen tärkein aatteensa oli karjalainen kansallisuusaate. Varsinaisista heimosotureista poiketen Ahava kuitenkin kannatti itsenäistä Itä-Karjalaa ja vastusti alueen liittämistä Suomeen.
Elämä > Varhaiset vuodet

Ahava syntyi viisilapsisen perheen esikoiseksi Vienan Karjalan Uhtualla, jossa hänen isänsä Paavo Afanasjev toimi kauppiaana. Perhe muutti pian Kuusamoon, jossa Iivo kävi kansakoulun. Myöhemmin Ahava suoritti kauppakoulun Oulussa ja opiskeli sen jälkeen Helsingin kauppaoppilaitoksessa. Toisen tiedon mukaan hänet olisi erotettu Rovaniemen yhteiskoulusta vuoden 1916 alussa. Karjalaisen kansallisuusaatteen hän omaksui isältään, joka oli muun muassa Vienankarjalaisten liiton ja Karjalan Sivistysseuran perustajia.
Vuonna 1916 Ahava liittyi Venäjän keisarilliseen armeijaan, jonka riveissä hän osallistui ensimmäisen maailmansodan aikana itärintaman taisteluihin Galitsiassa. Ahava yleni kersantiksi ja hänet palkittiin myös kahdella Pyhän Yrjön ristillä. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen Ahava palveli vielä Ouluun sijoitetussa Venäjän armeijan yksikössä.
Elämä > Pohjoinen retkikunta

Suomen sisällissodan sytyttyä 27. tammikuuta 1918, Vienan Karjalan Kantalahdessa perustettiin 3. helmikuuta Ahavan aloitteesta punakaartin osasto, joka koottiin paikallisista asukkaista ja alueen suomalaisista metsätyöläisistä. Pohjoisen retkikunnan nimellä tunnettu osasto koostui noin tuhannesta miehestä. Maalis–huhtikuun aikana se kävi Venäjän puolella useita taisteluita valkoisten lähettämää Vienan retkikuntaa vastaan, jonka tarkoituksena oli miehittää Vienan pohjoisosa. Ahavan johtama punakaarti onnistui estämään valkoisten aikeet, mutta myöskään sen oma suunnitelma iskusta Pohjois-Suomen valkoisten selustaan ei onnistunut. Ahavan asema punakaartin rintamakomentajana oli hankala, koska hänen isänsä liikkui valkoisten asioissa eri puolilla Karjalaa. Lisäksi Ahavan nuorempi veli Paavo oli Vienan retkikunnan komentajiin lukeutuneen jääkärikapteeni K. M. Walleniuksen joukoissa tiedustelijana ja sisar Veera esikunnassa lääkintätehtävissä.
Elämä > Muurmannin legioona ja Karjalan rykmentti

Kesällä 1918 ensimmäisen maailmansodan länsiliittoutuneet aloittivat Pohjois-Venäjän interventioksi kutsutun sotilasoperaationsa, jolloin Ahavan ja Aleksi Tuorilan komentama pohjoinen retkikunta jäi niiden miehittämän alueen selustaan. Osaston mukaan oli tuolloin liittynyt myös tuhatkunta Muurmannin radan suomalaistyöläistä. Tilanne ratkaistiin muodostamalla brittien alainen Muurmannin legioona, jonka perustamisesta käydyissä neuvotteluissa Ahava ja Tuorila olivat mukana punakaartin edustajina. Kun Ahava huomasi, ettei legioona kuitenkaan edistänyt karjalaisten asiaa hänen haluamallaan tavalla, siirtyi Ahava tammikuussa 1919 Vienan Kemiin sijoitetun Karjalan rykmentin esikuntaan. Se oli Muurmannin legioonan tavoin brittien kokoama joukko-osasto, mutta koostui pääosin Venäjän sisällissodan valkoisten kannattajista. Ahava pyrki kuitenkin edelleen säilyttämään hyvät suhteet myös punaisiin.
Talven 1919 aikana Ahava oli mukana karjalaisten nationalistien toiminnassa, joka oli syntynyt vastavoimaksi aikeille liittää Itä-Karjala Suomeen. 17.–18. helmikuuta hän osallistui Vienan Kemissä järjestettyyn Karjalan kansalliskomitean kokoukseen, jossa Ahavan poliittisena neuvonantajana toimi Oskari Tokoi. Sihteeriksi valitun Ahavan lukemassa alustuksessa ehdotettiin, että itä-Karjala julistettaisiin itsenäiseksi valtioksi. Länsiliittoutuneet ja Venäjän valkoiset suhtautuivat kuitenkin ajatukseen yksiselitteisen kielteisesti, minkä vuoksi Ahava pidätettiin maaliskuun alussa, kun Karjalan rykmentissä ilmeni epäilyjä jonkinlaisesta kapinahankkeesta.
Elämä > Kuolema

Kuukautta myöhemmin Muurmannin legioonassa paljastui kapinahanke, jonka aikomuksena oli legioonalaisille myötämielisten karjalaisten avustuksella marssia puna-armeijan hallussaan pitämälle alueelle. Hankkeen suunnittelijoina olivat Ahavan lisäksi Verner Lehtimäki ja K. O. Iivonen. Ahava pidätettiin uudelleen 6. huhtikuuta, mutta häntä ei kuitenkaan tuomittu kenttäoikeudessa, vaan määrättiin siirtymään rintamalinjan yli bolševikkien puolelle. Kymmenen päivää myöhemmin Ahava vietiin junalla Papinkosken kunnassa sijaitsevalle Urosjärven asemalle, josta luutnantti Robinson saattoi hänet liittoutuneiden ulommaisten asemien eteen. Ahava ei kuitenkaan koskaan päässyt rintamalinjan toiselle puolelle, vaan 24. huhtikuuta puna-armeija ilmoitti löytäneensa hänet ammuttuna linjojen väliseltä ei-kenenkään maalta. Wapaus-lehden mukaan Ahavan ruumis oli pahoin runneltu ja paikalta väitettiin löytyneen myös merkkejä, joiden mukaan hän olisi puolustautunut surmaajiaan vastaan. Liittoutuneet eivät tiettävästi milloinkaan tutkineet surmatyötä, mutta sen tekijöinä on pidetty brittien riveissä taistelleita serbialaisia. Kirjailija O. V. Itkonen puolestaan kertoi myöhemmin Murmanskissa kuulleensa surmaajan olleen Venäjän valkoisen armeijan sotilasosasto.
Iivo Ahava Venäjän armeijan aliupseerina vuonna 1917.
Luettelo suomalaisten MM-rallivoitoista

Tämä on luettelo suomalaisten rallin MM-osakilpailuvoitoista.
Seurasaari

Seurasaari
Karunan vanha kirkko Seurasaaressa
Seurasaari (ruots. Fölisön) on museosaari Helsingin kantakaupungin länsilaidalla. Saaressa on toiminut vuodesta 1909 ulkomuseo, jonne on siirretty vanhoja puurakennuksia eri puolilta Suomea. Ulkomuseon alue sijaitsee Seurasaaren itä- ja pohjoisosissa ja käsittää noin kolmasosan saaren pinta-alasta.
Seurasaaren pinta-ala on noin 46 hehtaaria. Sen mukaan on saanut nimensä myös sitä ympäröivä vesialue, Seurasaarenselkä. Kaupunginosajaossa Seurasaari lasketaan osaksi Meilahtea. Saareen johtavan sillan päähän on linja-autoyhteys Helsingin keskustasta (linja 24 Kampin terminaalista). Autoilu ja polkupyöräily ovat Seurasaaressa kiellettyjä ilman erityislupaa, ja saareen saapuvia ohjeistetaan käyttämään julkista liikennettä pysäköintipaikkojen vähäisyyden vuoksi. Saaressa on ulkoilualueiden lisäksi myös kesäaikaan toimiva ravintola ja kaksi uimarantaa, joista toisessa on mahdollisuus uida myös alasti. Seurasaaressa sijaitsevassa Ravintola Seurasaaressa toimii muun muassa kahvila, ja siellä voi myös halutessaan järjestää hääjuhlia.lähde?
Seurasaari on Helsingin kaupungin omistuksessa oleva suojelukohde. Ulkomuseon toiminnasta vastaa Museovirasto. Seurasaarisäätiö on vastannut saaren vuotuisjuhlien järjestämisestä ja tukenut  rakennustoimintaa. Saaren suosituin vuotuistapahtuma on Seurasaarisäätiön järjestämä Seurasaaren juhannusvalkeat. Se kuuluu Finland Festivals -tapahtumiin. Tapahtuma huipentuu juhannushäihin, joiden morsiuspari sytyttää juhlakokon. Myös joulukuussa talkoovoimin järjestettävä Seurasaaren Joulupolku on paisunut massatapahtumaksi. Seurasaaresta kiinnostuneilla on oma yhdistys, Seurasaaren ystävät ry. Yhdistys järjestää Seurasaari-aiheisia talkoita, retkiä ja muita tapahtumia. Seurasaari suljetaan Museoviraston yt-neuvottelujen seurauksena.
Seurasaaren nimi

Saaren nimenä on esiintynyt vanhoissa asiakirjoissa ja kartoissa Fölisöö (1681), Fölljes Landhet (1696), Fölisöhn (1732), Fölis Hollmen (1767), Fölisön (1775), Fölislandet (1842) ja Fölisön – Seurasaari (1902). Nimen alkuosa tarkoittaa tässä mahdollisesti nuorta hevosta (ruots. föl, föling = varsa) ja saari lienee ollut Meilahden kartanon varsalaitumena. Nimen suomalaisena vastineena on ollut 1800-luvulla käytössä Fölisaari ja 1900-luvun alusta Seurasaari. Koska saari on ollut kansanpuistona 1880-luvulta lähtien, on otaksuttu ruotsinkielisen nimen alkuosan tarkoittavan ruotsin kielen sanaa följe 'seura'. Nykyiset nimiasut on vahvistettu vuonna 1909.
Saaren luonto ja eläimet

Maantieteellisesti Seurasaarta leimaavat kallioiset mäet, kosteat notkelmat ja lehdot. Eteläranta on suojeltu lintupoikueiden ruokailualueeksi.
Saari on tunnettu pelottomista eläimistään, erityisesti oravistaan. Eläimet ovat tottuneet ihmisiin pitkään jatkuneen ruokkimisen ansiosta, mutta nykyisin niiden ruokkimista ei suositella. Oravien lisäksi saarella elää muun muassa sorsia, hanhia, kyhmyjoutsenia ja kaniineja sekä niitä saalistavia minkkejä ja supikoiria. Saaressa on kesäisin myös lampaita.
Uimala ja suunniteltu sauna

Aidattu Seurasaaren uimala perustettiin jo vuonna 1906. Uimalan käyttäjäkuntaan on aina kuulunut myös uima-asussa kävijöitä, joten uimalaan pääsyn edellytyksenä ei ole milloinkaan ollut naturismi tai alastomuus. Alkuperäisen uimalan jäätyä liian pieneksi se rakennettiin kokonaan uudestaan vuosina 1926–1927. 1930-luvulla sitä laajennettiin edelleen kaupunginarkkitehti Gunnar Taucherin suunnitelmien mukaan. Uimala on ollut historiansa aikana eri uimaseuroilla (Helsingin Uimarit ja ja HSS), mutta helmikuusta 2012 se on ollut Helsingin kaupungin hallinnassa. Vuodesta 2012 alkaen kaupunki on edellyttänyt että kesäisin on kaikkien käytettävä uima-asua keskiviikkoisin ja sunnuntaisin, jolloin uimala on yhteiskäytössä. Talviuinnin järjestää Seurasaaren uimarit ry, joka on vuokrannut Helsingiltä uimalan talvisin. Marsalkka Mannerheimilla oli aikoinaan oma uimakoppi miesten osaston puolella.  Nyt kaupunki suunnittelee uimalan yhteyteen rakennettavaa saunaa, johon tulisi noin 40 asiakaspaikkaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seurasaari Wikimedia Commonsissa
Seurasaaren ulkomuseo – Museovirasto
Seurasaarisäätiö
Seurasaaren ystävät ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Seurasaari-rap
Kun Seurasaaressa tehtiin tiiliä Nikolainkirkkoon... Hevoshaka - 10,000 hengen pyhälaidun - merimiesten tappelutanner - nyt aristokraattinen luonnonpuisto, Helsingin Sanomat, 11.07.1932, nro 184, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Perustiedot Wikidatassa: Seurasaari (Q2165193)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: saari
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Helsinki
sijainti: Meilahti
katuosoite: Seurasaari, 00250 Helsinki
koordinaatit: 60°11′09″N 24°53′05″E﻿ / ﻿60.18574°N 24.88462°E﻿ / 60.18574; 24.88462

Niemelän torppa
Antin talon rakennuksia
Seurasaaren orava
Etyylimetakrylaatti

| Etyylimetakrylaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Etyyli-2-metyyliprop-2-enoaatti
CAS-numero:  97-63-2
PubChem CID:  7343
SMILES:  CCOC(=O)C(=C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H10O2
Moolimassa:  114,14 g/mol
Sulamispiste:  -17 °C (eräissä lähteissä sulamispisteeksi esitetty myös -75 °C)
Kiehumispiste:  117 °C
Tiheys:  0,913 g/cm3
Liukoisuus veteen:  5,4 g/l (25 °C)
Etyylimetakrylaatti (C6H10O2) on metakryylihapon ja etanolin muodostama esteri. Yhdistettä voidaan käyttää polymeeriteollisuudessa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa etyylimetakrylaatti on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee vain vähän veteen, mutta paremmin orgaanisiin liuottimiin. Etyylimetakrylaatilla on voimakas taipumus polymeroitua, minkä vuoksi sen joukkoon lisätään usein stabilisaattoriksi hydrokinonin metyylieetteriä.
Valmistus ja käyttö

Etyylimetakrylaattia voidaan valmistaa metakryylihapon ja etanolin happokatalysoidulla esteröintireaktiolla tai vaihtoesteröimällä metyylimetakrylaattia etanolilla.
Yhdistettä voidaan käyttää polyetyylimetakrylaatin tai muiden metakrylaattihartsien valmistuksessa sekä eräiden kemikaalien kuten etyylipyruvaatin tuotannossa.
Aiheesta muualla

Etyylimetakrylaatin kansainvälinen kemikaalikortti
ChemBlink: Ethyl methacrylate (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - ethyl methacrylate (englanniksi)
Mike Maignan

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mike Maignan
Syntymäaika: 3. heinäkuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Cayenne, Ranskan Guayana
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 191 cm
Seura
Seura: Milan
Pelinumero: 16
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2015 | Paris Saint-Germain | 0 | (0) |
| 2015–2021 | Lille | 149 | (0) |
| 2021– | Milan | 83 | (0) |
Maajoukkue
| 2010–2011 | Ranska U16 | 10 | (0) |
| 2011–2012 | Ranska U17 | 12 | (0) |
| 2012–2013 | Ranska U18 | 5 | (0) |
| 2013–2014 | Ranska U19 | 2 | (0) |
| 2014 | Ranska U20 | 1 | (0) |
| 2015–2016 | Ranska U21 | 6 | (0) |
| 2020– | Ranska | 28 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. kesäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 20. joulukuuta 2024.
Mike Maignan (s. 3. heinäkuuta 1995 Cayenne) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti, joka edustaa Milania.
Maignan on edustanut Ligue 1:ssä pelaavaa Lilleä, jonka ykkösmaalivahtina hän voitti Ranskan-mestaruuden kaudella 2020–2021. Hän pelasi Lillessä 149 Ranskan pääsarjaottelua, joissa päästi 146 maalia ja piti vastustajan maaleitta 59 ottelussa. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua, joissa päästi 14 maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua. Kaudeksi 2021–2022 hän siirtyi Italian Serie A:ssa pelaavaan Milaniin, jonka kanssa hän solmi viisivuotisen sopimuksen. Hän voitti Milanissa Serie A:n mestaruuden heti tulokaskaudellaan. Kauden 2023–2024 loppuun mennessä hän on pelannut Milanissa 83 liigaottelua, joissa hän on päästänyt 76 maalia ja jättänyt vastustajan maaleitta 36 ottelussa. Hän on pelannut Milanissa Mestarien liigassa 16 ottelua, joista neljässä hän on pitänyt vastustajan nollilla ja joissa hän on päästänyt kaikkiaan 21 maalia, sekä Eurooppa-liigassa kuusi ottelua, joissa hän on pelannut kaksi nollapeliä ja päästänyt kahdeksan ottelua.
Maignan on pelannut useissa Ranskan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Ranskan kaikki kolme ottelua alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2012. Ranskan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Ukrainaa vastaan. Hän nousi Ranskan ykkösmaalivahdiksi EM-kisojen 2024 karsinnoissa. EM-lopputurnauksessa hän pelasi välieriin yltäneen joukkueensa kaikki kuusi ottelua. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 28 A-maaottelua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mike Maignan Wikimedia Commonsissa
Milan – Serie A
2 Calabria |
4 Bennacer |
7 Morata |
8 Loftus-Cheek |
9 Jović |
10 Leão |
11 Pulisic |
14 Reijnders |
16 Maignan |
17 Okafor |
18 Zeroli |
19 Hernández |
20 Jiménez |
21 Chukwueze |
22 Emerson |
23 Tomori |
24 Florenzi |
28 Thiaw |
29 Fofana |
31 Pavlović |
42 Terracciano |
46 Gabbia |
57 Sportiello |
80 Musah |
90 Abraham |
96 Torriani |
Valmentaja: Fonseca
Ranskan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Lloris |
2 Pavard |
3 Kimpembe |
4 Varane |
5 Lenglet |
6 Pogba |
7 Griezmann |
8 Lemar |
9 Giroud |
10 Mbappé |
11 Dembélé |
12 Tolisso |
13 Kanté |
14 Rabiot |
15 Zouma |
16 Mandanda |
17 Sissoko |
18 Digne |
19 Benzema |
20 Coman |
21 Lucas |
22 Ben Yedder |
23 Maignan |
24 Dubois |
25 Koundé |
26 Thuram |
Valmentaja Deschamps
Ranskan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2024
1 Samba |
2 Pavard |
3 Mendy |
4 Upamecano |
5 Koundé |
6 Camavinga |
7 Griezmann |
8 Tchouaméni |
9 Giroud |
10 Mbappé |
11 Dembélé |
12 Kolo Muani |
13 Kanté |
14 Rabiot |
15 Thuram |
16 Maignan |
17 Saliba |
18 Zaïre-Emery |
19 Fofana |
20 Coman |
21 Clauss |
22 Hernández |
23 Areola |
24 Konaté |
25 Barcola |
Valmentaja Deschamps