stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joen toisella puolen

| Joen toisella puolen |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Antonia Kilian
Käsikirjoittaja:  Antonia Kilian Guevara Namer Arash Asadi
Tuottaja:  Frank Müller Antonia Kilian Guevara Namer Merja Ritola
Säveltäjä:  Shkoon
Kuvaaja:  Antonia Kilian
Leikkaaja:  Arash Asadi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa Suomi
Tuotantoyhtiö:  Doppelplusultra Filmproduktion Pink Shadow Films Greenlit Productions
Ensi-ilta:  18. syyskuuta, 2021 (Rakkautta ja anarkiaa)
Kesto:  92 minuuttia
Alkuperäiskieli:  arabia kurdi saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Joen toisella puolen on Antonia Kilianin ohjaama saksalais-suomalaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2021.
Elokuva on henkilödokumentti 19-vuotiaasta Halasta, joka toimii poliisina Syyrian Manbijissa.
Josef Söderman

Josef Söderman  (1846 – 8. helmikuuta 1917 Närpiö) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Talollinen, lautamies Söderman oli talonpoikaissäädyssä Närpiön tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1888. Hän teki valtiopäivillä anomuksen maaseudulla olevien kiinteistöjen lainhuudatusta koskevien säännösten muuttamisesta.
Jos huonoo onnee ei ois mul ei ois onnee ollenkaan

| Jos huonoo onnee ei ois mul ei ois onnee ollenkaan Pää Kii |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 19. lokakuuta 2018
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: punk
 Kesto: 25.40
 Levy-yhtiö: Stupido Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: • Albumilista: 3. • Fyysinen albumilista: 3.
Pää Kiin muut julkaisut
| Takaisin työttömyys-kortistoon (EP) 2016 | Jos huonoo onnee ei ois mul ei ois onnee ollenkaan 2018 |   |
Singlet albumilta Jos huonoo onnee ei ois mul ei ois onnee ollenkaan
 ”Sä veit mun levyt kirpparille” Julkaistu: 19. syyskuuta 2018
Jos huonoo onnee ei ois mul ei ois onnee ollenkaan on suomalaisen punkyhtye Pää Kiin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 19. lokakuuta 2018. Musiikkilehti Rumban kriitikot äänestivät albumin vuoden kymmenen parhaan kotimaisen levyn listan kuudenneksi.
Vastaanotto

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Noise.fi : 
Soundi : 

Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Jari Mäkelä antoi albumille täydet viisi tähteä. Hän totesi albumin olevan äärimmäisen hyvin tiivistävä ajan hengen kuvaus, joka täynnä synkkyyttä ja pahaa oloa ja jonka seurauksena tekisi mieli kysyä yhtyeen nokkamieheltä Teemu Bergmanilta ”onko kaikki hyvin?”. Noisen Mikko Nissinen kehui albumia päteväksi teokseksi, vaikka sanoikin yhtyeen debyyttialbumin julkaisun jälkeisiä kokoonpanomuutoksia haitallisena soiton tiukkuuden kannalta, sekä sanoi Bergmanin edellisalbumin sävellyksiä ja sanoituksia nykyistä lennokkaampina.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Takaisin työttömyyskortistoon | 1.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Isieni maa | 2.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Koira lähtee piikille | 3.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Sä veit mun levyt kirpparille | 3.20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Sweet home Kouvola | 1.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Nyt mä haluun haistaa hieman liimaa | 1.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Aina jonon viimeinen | 1.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Mr Masennus | 2.04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Yksi musta minuutti | 2.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Tie kotiin | 2.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Rautamies ruostuu | 3.53 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 25.40 |  |  |  |  |  |  |  |
Josh Taylor

| Josh Taylor> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Tommy Tim Taylor
Syntynyt: 25. syyskuuta 1943 (ikä 81)
Aiheesta muualla
IMDb
Josh Taylor (s. 25. syyskuuta 1943) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Chris Kositchek ja Roman Brady -hahmojen näyttelemisestä televisiosarjassa Päivien viemää. Lisäksi hän on näytellyt isähahmo Michael Hogania yhdysvaltalaisessa tilannekomediassa The Hogan Family, jota tehtiin vuosina 1986–1991.
Nuoruusvuodet

Tommy Tim "Timmy" Taylor  syntyi Princetonissa, Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Hän muutti vanhempiensa kanssa Chillicotheen ollessaan kaksivuotias.
Joércio Gonçalves Pereira

Joércio Gonçalves Pereira (s. 3. syyskuuta 1953 Virgínia) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli redemptoristi 31. heinäkuuta 1982, ja hän sai pappisvihkimyksensä 26. helmikuuta 1983. Hänet nimitettiin 30. marraskuuta 2005 Coarin koadjuuttoriprelaatiksi. Piispaksi konsekroinnin suoritti 25. helmikuuta 2006 Aloísio Leo Arlindo Lorscheider, jota avustivat Raymundo Damasceno Assis ja Gutemberg Freire Régis.
Gonçalves Pereirasta tuli 28. helmikuuta 2007 Coarin prelaatti, jona hän toimi, kunnes erosi 22. heinäkuuta 2009.
Josef Suk (nuorempi)

Josef Suk, Franz Konwitschny ja Oskar Michalik.
Josef Suk (8. elokuuta 1929 – 7. heinäkuuta 2011) oli tšekkiläinen viulisti. Hän oli samannimisen kuuluisan säveltäjä-viulisti Josef Sukin lapsenlapsi.
Suk opiskeli Prahassa muun muassa Jaroslav Kociánin kanssa. Hän loi merkittävän soolouran, mutta tulkitsi myös kamarimusiikkia; hän oli vuonna 1951 Suk Trion perustajajäsen.
Suk palkittiin useaan otteeseen Grand Prix du Disquella.
Joël Chenal

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Joël Chenal |  Joël Chenal |  Joël Chenal |  |
Maa:   Ranska
Miesten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Torino 2006 | suurpujottelu |  |
Joël Chenal (s. 10. lokakuuta 1973 Moûtiers) on entinen ranskalainen alppihiihtäjä. Hän voitti Torinon talviolympialaisissa 2006 suurpujottelun hopeamitalin.
Hän voitti urallaan yhden alppihiihdon maailmancupin osakilpailun Alta Badiassa Italiassa vuonna 2000. Palkintokorokkeelle hän ylsi maailmancupissa neljästi.
Hän lopetti uransa kauden 2008–2009 jälkeen.
Jonathan Potts

| Jonathan Potts> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Price Jonathan William Potts Throughton
Syntynyt: 17. heinäkuuta 1961 (ikä 63)  Toronto, Ontario
Näyttelijä
Aktiivisena:  1986–
Merkittävät roolit:  Link (The Legend of Zelda) Professori Lowe (Jason X) Tala Valkov (Beyblade G-Revolution)
Aiheesta muualla
IMDb 
Jonathan Potts (s. 17. heinäkuuta 1961, Toronto, Ontario) on kanadalainen näyttelijä, joka aloitti näyttelemisen televisiossa 1980-luvulla. Hänet tunnetaan parhaiten ääniroolistaan Linkinä The Legend of Zelda animaatiosta. Potts on myös esiintynyt muutamissa muissa animaatio-ohjelmissa kuten Beverly Hills Teens, Swamp Thing animated series ja Beyblade. Näyttelijänä hän on esiintynyt elokuvissa, kuten Jason X, jossa Potts esitti Professori Lowea.
Filmografia > Elokuvat

Body Count (1986)
Butterbox Babies (1995)
Lethal Tender (1997)
Hostile Intent (1997)
Resurrection (1999)
Cruel Intentions 2 (2000)
Jason X (2001)
Beyblade: The Movie - Fierce Battle (2004) (ääni)
Mr. Magorium's Wonder Emporium (2007)
Filmografia > Televisiosarjat

Bluffing It (1987)
Beverly Hills Teens (1987) (ääni)
The Legend of Zelda (1989–1990) (ääni)
The Super Mario Bros. Super Show! (1989–1991) (ääni)
Captain N & the Adventures of Super Mario Bros. 3 (1990) (ääni)
Captain N and the New Super Mario World (1991) (ääni)
Conspiracy of Silence (1991)
The Counterfeit Contessa (1994)
When Innocence Is Lost (1997)
Color of Justice (1997)
Balls Up (1997)
The Fixer (1998)
Family of Cops III (1999)
The Jesse Ventura Story (1999)
Sex & Mrs. X (2000)
Passion and Prejudice (2001)
Torso: The Evelyn Dick Story (2002)
Beyblade (2002–2003) (ääni)
The Elizabeth Smart Story (2003)
Deacons for Defense (2003)
Beyblade G-Revolution (2004–2005) (ääni)
Candles on Bay Street (2006)
Joël Lautier

Joël Lautier (oikealla).
Joël Lautier (s. 12. huhtikuuta 1973) on ranskalainen shakin suurmestari. Lautier on yksi Ranskan vahvimmista pelaajista. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden 1988 Adelaidessa (tiebreakilla) ja hän on voittanut Ranskan mestaruuden vuosina 2004 ja 2005. Hän on myös yksi ACP:n (engl. Association of Chess Professionals (www.chess-players.org)) perustajista. Hän on ollut organisaation presidentti vuosina 2004–2005. Hän on yksi kolmesta pelaajasta (Ivantšukin ja Pjotr Svidlerin ohella), jotka ovat voittaneet jokaisen maailmanmestarin vuodesta 1975 lähtien (Anatoli Karpov, Garri Kasparov, Vladimir Kramnik, Aleksandr Halifman, Viswanathan Anand, Ruslan Ponomariov, Rustam Kasymdžanov ja Veselin Topalov).
Josef Thorak

Josef Thorakin veistos Arbeit vuodelta 1928.
Josef Thorak (7. helmikuuta 1889 Salzburg, Itävalta - 26. helmikuuta 1952 Hartmannsberg, Länsi-Saksa) oli saksalais-itävaltalainen kuvanveistäjä. Arno Brekerin ohella Thorak oli toinen natsi-Saksan "virallisista" kuvanveistäjistä.
Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen noustua valtaan 1933 Adolf Hitler kuulutti uuden kansallissosialistisen renessanssin astuvan hänen näkemyksensä mukaan ”juutalaisvaikutteisen” modernismin tilalle. Modernisteja kuten ekspressionisteja ja uusasiallisuuden liikkeeseen kuuluneita leimattiin ”rappiotaiteilijoiksi”, heitä vainottiin ja erotettiin viroistaan, heille määrättiin työskentelykieltoja ja heidän töitään tuhottiin. Samaan aikaan esille nostettiin Hitlerin maun mukaisia kansallisromantikkoja ja historiamaalareita. Pian kuitenkin huomattiin, ettei kolmannen valtakunnan maalaustaide täyttänyt sille asetettuja odotuksia ja kansallissosialistiset mestariteokset jäivät tekemättä.
Sen sijaan kuvanveistotaide vangitsi Hitlerin mielenkiinnon välittömästi. Josef Thorak ja Arno Breker olivat taiteilijoita, joiden veistosten voimakkaiden ja terveiden ihmishahmojen katsottiin toimivan fyysisinä esimerkkeinä germaaniselle kansalle. Samoin niiden nähtiin tuovan saksalaisuudesta esille sitä ainesta, joka osoittaa germaanisen rodun olevan elinkelpoinen ja sisältävän puhdasta pohjoisen rodun perintöä. Thorak ja Breker olivat Hitlerin suosikkeja ja nauttivat sen mukaisesti virallisina taiteilijoina valtion tukea.
Ennen Hitlerin valtaannousua Thorakin tyyli oli sisältänyt ekpressionistisia piirteitä, mutta vuoden 1933 jälkeen hän siirtyi nopeasti natseja miellyttäneeseen monumentalismiin. Valtio lahjoitti Thorakille Albert Speerin suunnitteleman ateljeen Baijerin Baldhamissa vuonna 1938. Se oli aikanaan maailman suurin taiteilija-ateljee. Siellä hän veisti kymmenien apulaistensa kanssa 20-metrisiä antiikin jumalhahmoja sekä saksalaista työtä ja fyysisyyttä ihannoivia veistoksia.
Thorakin veistämien lihaksikkaiden mieshahmojen pullistelevien rintakehien ansiosta taiteilijakollegat kutsuivat häntä nimellä ”Professor Thorax”.
Johan Gustaf Schatelowitz

Johan Gustaf Schatelowitz (15. tammikuuta 1807 Pyhtää – 2. joulukuuta 1871 Uusikaupunki) oli suomalainen maanviljelysneuvos ja valtiopäivämies.
Schatelowitzin vanhemmat olivat kapteeni Gustaf Erik Schatelowitz ja Ulrika Bruun ja puoliso vuodesta 1849 Johanna Augusta Lovisa Wrede (k. 1893). Schatelowitz kävi Haminan piirikoulua 1812–1818 ja tuli ylioppilaaksi 1822 Turussa. Hän omisti Pyhtään Stockforsin kartanon vuoteen 1870, maanviljelysneuvos hänestä tuli 1861. Schatelowitz aateloitiin 1863. Hän toimi myös Uudenkaupungin viinapolttimon valvojana. Valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä hän oli 1863–1864 ja 1867.
Johan Gustaf Emil Segercrantz

Johan Gustaf Emil Segercrantz (3. heinäkuuta 1826 Kalvola – 1. syyskuuta 1901 Hamina) oli suomalainen upseeri ja virka- ja valtiopäivämies.
Segercrantzin vanhemmat olivat Otto Isak Segercrantz ja Ottiliana Vilhelmina Hillebrandt ja puoliso vuodesta 1855 Marja Melechin (k. 1912). Hjalmar Frithiof Segercrantz ja Johan Segercrantz olivat heidän poikiaan.  Johan Gustaf Emil Segercrantz palveli ensin aliupseerina vuodesta 1845 ja sitten vänrikkinä vuodesta  1848, aliluutnanttina vuodesta 1850 ja luutnanttina vuodesta 1852, useissa eri joukko-osastoissa. Kapteeniksi hän yleni 1858 ja erosi sotapalveluksesta majurina 1868. Sotilasuransa jälkeen Segercrantz toimi vielä kruununvoutina.
Segercrantz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864 ja 1894.
Ivan Betskoi

Ivan Betskoi, Alexander Roslinin maalaama muotokuva vuodelta 1777.
Ivan Ivanovitš Betskoi (ven. Ива́н Ива́нович Бецко́й; 3. helmikuuta 1704 Tukholma, Ruotsi – 31. elokuuta 1795 Pietari) oli venäläinen hovimies, joka johti Venäjän koulutusjärjestelmän uudistamista keisarinna Katariina Suuren valtakauden alkuvuosina ja toimi Pietarin taideakatemian johtajana vuosina 1764–1794.
Suku ja koulutus

Betskoi oli ruhtinas ja sotamarsalkka Ivan Trubetskoin avioton poika, joka syntyi Trubetskoin ollessa sotavankeudessa Ruotsissa suuren Pohjan sodan aikana. Hänen äitinsä oli ruotsalainen aatelisnainen. Aviottoman syntyperänsä vuoksi Betskoi sai sukunimekseen vain osan isänsä nimestä. Betskoi vietti pääosan nuoruudestaan ulkomailla. Hän kävi kadettikoulun Kööpenhaminassa ja palveli jonkin aikaa Tanskan ratsuväessä, mutta jätti palveluksen loukkaannuttuaan ratsastusonnettomuudessa.
Virkaura

Betskoi tuli vuonna 1729 Venäjän ulkoministeriön palvelukseen. Hän sai kielitaitonsa ansiosta paljon ulkomaankomennuksia ja toimi muun muassa Venäjän Pariisin-lähettilään sihteerinä. Hän oli suosiossa keisarinna Elisabetin vallan alkuvuosina, mutta siirtyi vuonna 1747 viidentoista vuoden ajaksi asumaan Ranskaan. Palattuaan Venäjälle Betskoi oli vuosina 1762–1779 Katariina Suuren yksityissihteerinä. Hän sai 1766 todellisen salaneuvoksen arvonimen.
Toiminta koulutuksen kehittäjänä

Betskoi pyrki kehittämään Venäjän koululaitosta yleisen sivistystason nostamiseksi. Keisarinnalle vuonna 1763 esittämässään muistiossa hän ehdotti molemmille sukupuolille suunnatun laajan sisäoppilaitoksiin perustuvan opetusjärjestelmän perustamista ”uuden ihmisrodun” luomiseksi kasvatuksen avulla. Valistukseen uskonut Betskoi vastusti myös lasten ruumiillista kuritusta kouluissa. Hänen aloitteestaan perustettiin vuonna 1764 aatelisneidoille tarkoitettu Smolnan instituutti sekä monia muita oppilaitoksia.
Vuonna 1764 Betskoista tuli Pietarin taideakatemian järjestyksessä toinen presidentti Ivan Šuvalovin jälkeen. Heti astuttuaan tehtäväänsä hän laati taideakatemialle sen ensimmäisen ohjesäännön ja perusti akatemiaan kasvattiosaston, johon otettiin viisi- ja kuusivuotiaita poikia 15 vuoden koulutusta varten. Hän pyrki lisäämään yleissivistävien aineiden opetusta taideakatemiassa. Betskoi perusti myös löytölastenkodit Moskovaan vuonna 1764 ja Pietariin vuonna 1770. Myöhempinä vuosinaan hän sokeutui ja menetti vaikutusvaltansa Katariina Suureen. Hän oli silti taideakatemian presidenttinä vuoteen 1794.
Betskoita on joskus kirjallisuudessa väitetty huhujen perusteella Katariina Suuren oikeaksi isäksi, koska hänellä oli Pariisissa oleskellessaan läheiset suhteet tämän äitiin, ruhtinatar Johanna Elisabetiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ivan Betskoi Wikimedia Commonsissa
Igor Vjazmikin

| Igor Vjazmikin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. tammikuuta 1966 Moskova, Neuvostoliitto
Kuollut: 30. lokakuuta 2009 (43 vuotta)
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  Oikea laitahyökkääjä
Maila:  Vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  95 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1983–1999
Seurat:  TsSKA Moskova (USSR/RSL) Himik Vorskresensk (USSR) Edmonton Oilers (NHL) Cape Breton Oilers (AHL) Milwaukee Admirals (IHL) Phoenix Roadrunners (IHL) Fargo Express (AHA) Rungsted IK (Superisligaen) SHC Fassa (Serie A/Alpenliga) HC Selva (Serie A) Kokkolan Hermes (1-div.) Tampereen Ilves (SML) Severstal Tšerepovets (RSL)
NHL-varaus:  252. varaus, 1987 Edmonton Oilers
Igor Vjazmikin (ven. Игорь Вязьмикин) (8. tammikuuta 1966 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 30. lokakuuta 2009) oli venäläinen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL-urallaan Edmonton Oilersissa. Hän oli yksi venäläisen jääkiekon kuumista nimistä, mutta ei onnistunut lyömään itseään lopulta läpi.
Ura

Vjazmikin aloitti jalkapallon kuusivuotiaana, mutta vaihtoi 13-vuotiaana jääkiekkoon. 16-vuotiaana hän pelasi jo HK Dynamo Moskovan joukkueessa Neuvostoliiton pääsarjassa. Vuonna 1987 Edmonton Oilers varasi hänet vuoden NHL:n varaustilaisuuden viimeisenä. Vjazmikin pelasi kuusi kautta Moskovassa ennen kuin vaihtoi Himik Vorskresenskin joukkueeseen.
Kesken kauden 1991–1992 Vjazmikin teki sopimuksen Edmontonin kanssa ja lähti Voskresenskistä Pohjois-Amerikkaan Edmontonin farmiin Cape Breton Oilersiin. Tähän vaikutti välirikko valmentaja Vladimir Vasiljevin kanssa. Samalla kaudella hän pelasi myös ainoat neljä otteluaan NHL:ssä, sillä Vjazmikin mahtui huonosti Edmontonin nuoria tulvivaan kokoonpanoon. Seuraavan kauden Vjazmikin pelasi IHL-liigassa edustaen Milwaukee Admiralsia ja Phoenix Roadrunnersia, mikä jälkeen hän palasi Eurooppaan.
Vjazmikin siirtyi kaudeksi Tanskaan, tämän jälkeen kahdeksi vuodeksi Italiaan ja 1995–1997 hän pelasi Suomessa edustaen Kokkolan Hermestä ja Tampereen Ilvestä. Kaudeksi 1997–1998 hän palasi Venäjälle TsSKA Moskovaan. Seuraavan kauden hän pelasi HK Severstal Tšerepovetsissa, minkä jälkeen hän lopetti ammattilaisuransa.
Yksityiselämä

Vjazmikin kuoli 43-vuotiaana 30. lokakuuta 2009 sairastettuaan pitkään.
Tilastoja

18-vuotiaitten em-kisat:
1983: Igor Vjazmikin (SSSR) 5 ottelua 9+3=12
1984: Igor Vjazmikin (SSSR) 5 ottelua 12+4=16
Fazer-liiga:
95-96 Hermes 40 ottelua 24+32=56 +15 141 min.
SM-Liiga:
96-97 Ilves 36 ottelua 8+13=21 +5 76 min.
Saavutuksia

Paras hyökkääjä (EJC 83)
All-Star Team (EJC 83, 84)
Paras maalintekijä (EJC 83, 84)
All-Star team WJC 86
Aiheesta muualla

Igor Vjazmikin Eurohockey.com. (englanniksi)
Igor Vjazmikin The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Johan Gustaf Gröndal

Johan Gustaf Gröndal (11. helmikuuta 1859 Fröjeslundan seurakunta, Uppsalan lääni, Ruotsi – 1932) oli ruotsalainen metallurgi. Hän toimi Suomessa Pitkänrannan kupari- ja tinalaitoksessa insinöörinä ja isännöitsijänä. Sen jälkeen hän palasi Ruotsiin ja keskittyi keksintötoimintaan. Hän kehitti esimerkiksi magneettisen separaattorin rautamalmin rikastamiseksi ja jauhemaisen malmin brikettilaitoksen.
Josh Wicks

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Joshua Myiah Wicks
Syntymäaika: 1. marraskuuta 1983 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Landstuhl, Rheinland-Pfalz, Saksa
Pelipaikka: maalivahti
Seura
Seura: IFK Mariehamn
Pelinumero: 1
Junioriseurat
2001-2004: Bakersfield Roadrunners
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2003 | Des Moines Mencase | 8 | (0) |
| 2005–2006 | Vancouver Whitecaps | 16 | (0) |
| 2007 | Portland Timbers | 27 | (0) |
| 2007 | Leopards |  ? | (0) |
| 2008 | LA Galaxy | 6 | (0) |
| 2009–2010 | DC United | 19 | (0) |
| 2010– | IFK Mariehamn | 22 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. kesäkuuta 2011.
Joshua Myiah Wicks (s. 1. marraskuuta 1983 Landstuhl, Rheinland-Pfalz, Saksa) on yhdysvaltalainen jalkapallomaalivahti. Hän on edustanut Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnissa. Kaudeksi 2014 hän siirtyi ruotsalaiseen AFC Unitediin, jotka nousivat Allsvenskaniin kaudeksi 2017.
Yhdysvaltain armeijan sotilastukikohdassa Saksassa syntynyt mutta Kaliforniassa kasvanut Wicks pelasi juniorina vuosina 2001–2004 Bakersfield Roadrunnersissa. Tämän jälkeen hän siirtyi Des Moines Menaceen. Ensimmäisenä vuotenaan ammattilaisena 2005 Wicks pelasi kanadalaisessa Vancouver Whitecapsissa. Toisena kautenaan 2006 hän auttoi joukkueen USL First Divisionin mestaruuteen. Maaliskuussa 2007 Wicks siirtyi Portland Timbersiin, missä hän oli sarjan parhaimpia maalivahteja.
Wicks oli näytillä MLS-liigan Los Angeles Galaxyssä, minne hän sai sopimuksen maaliskuussa 2008. Hän debytoi pääsarjassa elokuussa 2008. Hän pelasi seurassa kuusi ottelua, kunnes hänet myytiin toiseen pääsarjaseuraan D.C. Unitediin. Hän debytoi seurassa heti kauden 2009 avauspelissä vanhaa seuraansa vastaan. Huhtikuussa 2010 United purki Wicksin sopimuksen.
Marraskuussa 2010 Wicks siirtyi kauden 2011 kattavalla sopimuksella Veikkausliigassa pelaavaan IFK Mariehamniin.
Josh Wicks saavutti kaudella 2011 Veikkaaja-lehden antamien ottelukohtaisten arvosanojen parhaan keskiarvon 7,40 Veikkausliigassa.
Saavutukset

Vancouver Whitecaps
USL First Division: 2006
Henkilökohtaiset
USL First Divisionin paras maalivahti 2006
Joseph Fort Newton

| Joseph Fort Newton> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1876 Decatur, Texas, Yhdysvallat
Kuollut: 24. tammikuuta 1950 (73 vuotta) Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Joseph Fort Newton (21. heinäkuuta 1876 Decatur, Texas, Yhdysvallat – 24. tammikuuta 1950 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kristillinen johtaja ja saarnaaja. Hänen arvioitiin olleen 1930-luvun lopulla Yhdysvaltain huomattavimpia protestanttisia vaikuttajia. Newton oli myös johtava vapaamuurari, joka muistetaan useista suosituista vapaamuurarikirjoistaan.
Newtonin teologiaa kuvataan liberaaliksi, poliittisia näkemyksiä erittäin konservatiivisiksi.
Elämä

Newton vihittiin baptistipastoriksi huhtikuussa 1895, ja hänestä tuli pienen baptistiseurakunnan pastori Rose Hillissä, Texasissa. Syksyllä 1895 hän kirjoittautui Southern Baptist Theological Seminaryyn Louisvilleen, Kentuckyyn. Hän siirtyi sieltä Parisissa Texasissa sijaitsevaan First Baptist Churchin pastoriksi 1897–1898. Newton lähti sitten St. Louisiin, Missouriin, jossa hän toimi apulaispastorina kirkkokuntiin sitoutumattomassa People's Church -seurakunnassa 1900-1903. Hän perusti Dixoniin, Illinoisiin People's Churchin, jonka pastorina hän toimi 1903-1908. Vuodet 1908–1916 Newton oli Cedar Rapidsissa Iowassa universalistisen Liberal Christian Churchin pastori. Monet hänen saarnoistaan julkaistiin, ja niiden levikki Englannissa toi hänelle kutsun toimia Lontoon City Temple -seurakunnan pastorina 1916–1919. Vuodet 1919–1925 hän oli New Yorkin universalistisen Church of the Divine Paternity -seurakunnan pastori. Newton vihittiin episkopaalisen kirkon diakoniksi 16. tammikuuta 1926 ja papiksi 28. lokakuuta 1926. Hän palveli Memorial Church of St. Paulissa Overbrookissa Pennsylvaniassa 1925-1930 ja 1930-1935 Philadelphian St. James' Churchin apulaiskirkkoherrana. Newton oli Associated Churches of Philadelphian erityissaarnaajana 1935–1938 ja Philadelphian St. Luke and the Epiphany Churchin kirkkoherrana 1938–1950.
Suomennettuja teoksia

Vapaamuurariuden henki ja filosofia. Helsinki: Viisaustieteellinen kustannusliike, 1922.
Parhaita amerikkalaisia saarnoja. Suomentanut Väinö Meltti. Hämeenlinna: Karisto, 1926.
Rakentajat: vapaamuurariuden historia ja keskeiset käsitykset. Suomentanut Otto Pöyhönen. Helsinki: Koilliskulma, 1989.
Joen yli puiden siimekseen

| Joen yli puiden siimekseen> Across the River and into the Trees.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Ernest Hemingway
Kieli:  englanti
Julkaistu:  1950
Suomennos
Suomentaja:  Tauno Tainio
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1951
ISBN:  951-30-0596-8 (2. painos 1970)
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Joen yli puiden siimekseen on Ernest Hemingwayn viimeinen täysimittainen romaani.
Juoni

Viisikymmenvuotias eversti – entinen prikaatinkenraali – Richard Cantwell saapuu Venetsiaan nähdäkseen vielä kerran muistojensa kaupungin ja kohdatakseen viimeisen rakkautensa, nuoren kreivitär Renatan. Eversti on taistellut nuorena itävaltalaisia vastaan Veneton tasangolla, osallistunut toisessa maailmansodassa Normandian maihinnousuun ja ollut valloittamassa Pariisia. Nyt hän on tullut vakavasti sairaana ampumaan sorsia laguunilla.