Assyrian sotilaslääketiede
Assyrian lääkärit: Āšipu ja asû

Mesopotamian nuolenpäätekseissä lääkinnällistä toimintaa harjoittavia henkilöitä oli kaksi: āšipu ja asû. Perinteisesti edellistä on pidetty demoneja ja pahoja henkiä karkottavana manaajana (exorcist, Beschwörungspriester) ja asûa varsinaisena lääkärinä (physician).
Nykykäsityksen mukaan āšipu ei ollut pelkkä manaaja, loitsupappi tai noita. Vaikka āšipu oli uskonnollisen temppelin jäsen ja suoritti siellä uskonnollisia rituaaleja, esimerkiksi kulttipatsaiden vihkimisiä sekä manauksia, näiden lisäksi hänen tehtävänään oli hoitaa potilaiden tauteja ja sairauksia. Jos maagilliset tehtävät jätetään pois, āšipun toimenkuva oli lähellä nykyajan lääkäriä.   Aivan uusimman tutkimuksen mukaan āšipun antama hoito oli yhdistelmä lääketieteellistä ja maagillista parantamista (practised medical and magical healing). Mesopotamialaiset eivät erottaneet – niin kuin me nykyään teemme – maagillista toimintaa (magic) ja lääketiedettä (medicine) toisistaan, Niinpä Troels Bank Arbøllin mikrohistoriallisessa tutkimuksessa 600-luvulla eKr. eläneen āšipun (myös mašmaššu) Kisir Aššurin potilaille antama hoito sisälsi sekä maagillisia toimia että lääketieteellistä hoitoa.
Toisen potilaiden kanssa tekemisissä olleen henkilön, asûn, on aiemmin katsottu olleen pelkästään potilaiden kanssa käytännön hoitotyötä tekevä lääkäri. Nykyään tulkinnat asûn roolista eroavat jonkin verran toisistaan. Scurlockin ja Andersenin tulkinnan mukaan asû vastasi lääkkeiden valmistamisesta, yhdistelemisestä ja antamisesta. Näin asû olisi ollut toimenkuvaltaan suunnilleen lähellä nykyistä farmaseuttia. Asû teki kuitenkin myös kirurgisia toimenpiteitä ja sitoi haavoja.
Richard Gabrielin mukaan asû oli kuninkaan alainen, nimenomaan käytännön lääkärityötä tekevä henkilö, kliinikko, joka toimi Uus-Assyrian valtakunnan aikana erityisesti armeijassa ja huolehti sotilaiden hoitamisesta. Hänen ei olisi sallittu suorittaa manauksia eikä muita ”maagillisia” toimia, jotka oli varattu āšipulle. Statukseltaan asû oli alempi kuin āšipu.
Näiden kahden hoitavan henkilön toimenkuvien ero on kuitenkin uusimman tutkimuksen mukaan epäselvä. Myös asûlla oli ilmeisesti lääkärin toimen ohessa myös ”maagillisia” tehtäviä eikä niitä ollut rajattu vain statukseltaan ylemmälle āšipulle.  Scurlockin ja Andersenin mukaan asûn lisäksi sotilaiden vammojen hoitamiseen näyttää osallistuneen selvästi myös āšipu.
Asûn ja āšipun lisäksi muita sotilaiden kanssa toimineita lääkäreitä ei tunneta. Gabrielin mukaan näistä kahdesta keskeisessä roolissa sotilaiden hoitamisessa oli nimenomaan asû.
Traditionaalisten lääketieteellisten tekstien kopiointi näytteli olennaista osuutta sekä āšipun että asûn koulutuksessa.   Lääkäreiden on oletettu olleen oppineita henkilöitä, jotka osasivat lukea sumerin ja akkadinkielisiä nuolenpäätekstejä ja kirjoittaa niitä.   Asû saattoi saada ja siirtää tietoa myös suullisesti. Termi asû agasgu, ”oppipoikalääkäri”, viittaa oppipoikajärjestelyyn eli siihen, että joku vanhempi lääkäri siirsi tietoja ja taitoja oppilailleen.
Asû (tai āšipu) hankki luonnollisesti lisää tietoa eri vaivoista ja taisteluvammoista omien havaintojensa kautta tehdessään käytännön työtä sotilaiden hoitajana taistelujen aikana. Hoidolliset tekstit, jotka luettelivat tautien oireita ja etiologiaa, näyttävät ohjanneen asûa hänen käytännön työssään. Tekstien sisältämät viittaukset demoneihin ja suoritettaviin manauksiin olivat symbolisia.