stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jono (tietojenkäsittelytiede)
Operaatiot

Jonon rajapinta koostuu ainakin seuraavista operaatioista:
enqueue: lisää alkion jonon viimeiseksi
dequeue: poimii (eli poistaa ja palauttaa) jonon ensimmäisen alkion
empty: tarkistaa, onko jono tyhjä
Edellä mainitut jono-operaatiot saadaan suoriutumaan vakioajassa.
Toteutus

Jono toteutetaan yleensä joko linkitettynä listana tai taulukkona. Linkitetyn rakenteen etuna on se, että jonon pituus voi muuttua vapaasti ilman rakenteen uusimista. Haittapuolena jatkuva muistinvaraaminen saattaa heikentää suorituskykyä. Lisäksi linkit alkiosta toiseen vievät jonkin verran tilaa.
Taulukolla toteutetun jonon pituudella on taulukon koosta johtuva yläraja, mikä monissa tapauksissa ei haittaa mutta voi joskus koitua ongelmaksi. Ongelma voidaan kiertää vaihtamalla käyttöön isompi taulukko aina ylärajan tullessa vastaan, mutta tämä on suhteellisen raskas operaatio. Taulukko vie myös käytännössä aina hieman hukkatilaa.
Käyttökohteita

Puskurimuisti toteutetaan usein jonona. Puskureita käytetään yleensä sisään tulevan (tai ulos menevän) viestiliikenteen väliaikaiseen tallentamiseen.
Verkkojen läpikäyntialgoritmeissa jonoa saatetaan käyttää seuraavaksi käsittelyä odottavien solmujen tallentamiseen.
HMS Lion (1847)

| HMS Lion |
| --- | --- |
 HMS Lion. Charles Dixonin maalaus 1847

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Pembroken telakka
Kölinlasku:  heinäkuu 1840
Laskettu vesille:  29. heinäkuuta 1847
Palveluskäyttöön:  7. syyskuuta 1864
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 1905
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 580 bm
Pituus:  57,91 m (tykkikansi) 46,76 m (köli)
Leveys:  17,37 m
Syväys:  7,12 m
Koneteho:  1 665 ihp
Nopeus:  10,337 solmua
Miehistöä:  750
Aseistus
Aseistus:  78 tykkiä
HMS Lion oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1847 vesillelaskettu Vanguard-luokan 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 12. maaliskuuta 1840 Pembroken telakalta ja sen köli laskettiin heinäkuussa 1840. Alus laskettiin vesille 29. heinäkuuta 1847 ja se valmistui 26. syyskuuta. Alus siirrettiin Plymouthista reserviin, jonne se saapui 28. syyskuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 59 113 puntaa sisältäen takiloinnin ja varustamisen.
Alukselle tilattiin 20. elokuuta 1856 muutostyö potkuritaistelulaivaksi Devonportin telakalta. Työt aloitettiin 1. helmikuuta 1858, ja ne saatiin päätökseen 17. toukokuuta 1859, jolloin alus palautettiin reserviin. Muutostyöt maksoivat 24 200 puntaa, ja alukselle asennettiin John Penn & Sonsin valmistama höyrykone, joka tuotti 1 665 hevosvoimaa mahdollistaen 10,337 solmun nopeuden.
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 7. syyskuuta 1864 Greenockin vartiolaivana päällikkönään Arthur Farquhar. Aluksen päälliköksi tuli 28. elokuuta 1865 John Montagu Hayes. Alus siirrettiin lokakuussa 1867 Londonderryyn ja sitten takaisin Greenockiin. Se poistettiin palveluksesta 8. syyskuuta 1868.
Alus palautettiin palvelukseen 1. lokakuuta 1868 Devonportin vastaanottoalukena päällikkönään John Napier, ja se poistettiin palveluksesta 1. marraskuuta 1869. Alus siirrettiin vuonna 1871 koululaivaksi Devonportiin, ja se oli vuosia ankkuroituna Torpointiin. Shotleyn koulutuskeskuksen valmistuessa alus myytiin romutettavaksi 11. heinäkuuta 1905 Portsmouthissa.
Karel Lismont

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Karel Lismont |  Karel Lismont |  Karel Lismont |  |
Maa:   Belgia
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | München 1972 | maraton |  |
|  Pronssia | Montréal 1976 | maraton |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1971 | maraton |  |
|  Pronssia | Praha 1978 | maraton |  |
|  Pronssia | Ateena 1982 | maraton |  |
| Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Monza 1974 | hk. kilpailu |  |
|  Kultaa | Monza 1974 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Cheptow 1976 | joukkuekilpailu |  |
Karel Lismont (s. 8. maaliskuuta 1949) on belgialainen entinen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti.
Lismont osallistui olympialaisissa maratonjuoksuun neljästi. Vuonna 1972 Münchenin olympialaisissa hän sijoittui hopealle ajalla 2.14.31,8 . Vuonna 1976 Montréalin olympialaisissa hän saavutti pronssia ajalla 2.11.12,6 . Moskovassa 1980 hän juoksi vielä yhdeksänneksi ja Los Angelesissa 1984 24:nneksi. Hän osallistui olympialaisissa kahdesti myös 10 000 metrin juoksuun: Münchenissä 1972 hän karsiutui alkuerissä ja Montréalissa 1976 hän sijoittui 11:nneksi.
Lismont voitti Helsingin EM-kilpailuissa 1971 maratonilla kultaa ajalla 2.13.09. Pronssille hän juoksi Prahan EM-kisoissa 1978 ajalla 2.12.07,7  ja Ateenan EM-kisoissa 1982 ajalla 2.16.04. Maastojuoksun MM-kilpailuissa hän ylsi vuosina 1974 ja 1978 pronssille.
Lisma (Kontupohjan piiri)

| Lisma Лижма, Ližma |
| --- | --- |
 (1916)
 Lisma
 Koordinaatit: 62°22′45″N, 34°30′26″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Kontupohjan piiri
Kunta:  Tedjärvi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2013):  42
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lisma (ven. Ли́жма, Ližma) on kylä ja rautatieasema Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Tedjärven kunnassa Venäjällä. Lisman kylä sijaitsee Äänisen Lismanlahteen laskevan Lismajoen suussa kolme kilometriä Tedjärveltä pohjoiseen. Kylässä on 42 ja asemalla 17 asukasta (vuonna 2013).
1600-luvun lopulla Lismassa toimi rautatehdas, joka suljettiin 1700-luvun alussa. Vuonna 1769 sinne alettiin rakentaa tykkitehdasta, mutta työt keskeytyivät Kižin talonpoikaiskapinan vuoksi eikä niitä sen jälkeen enää jatkettu. Myöhemmin kylässä toimi sahalaitos.
1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Lisma muodosti Kontupohjan volostin kyläkunnan, johon kuuluivat myös Aitniemen (ven. Vatnavolok), Ilomselän, Lukinsaaren (Lukin Ostrov), Mäntselän (Mjanselga) ja Tedjärven kylät. Vuonna 1905 kyläkunnassa oli yli 1 200 asukasta. Lisman kylässä oli 60 taloa, koulu, postikonttori ja 432 asukasta.
Neuvostoaikana perustettiin Kontupohjan piiriin kuulunut Lisman kyläneuvosto, joka käsitti myös Jamkan, Klimkovaselän (ven. Klimkova Selga), Kolgsaaren (Kolgostrov), Kutkosaaren (Kutkostrov), Lukinsaaren, Mihiänselän (Mihejeva Selgan), Tedjärven ja Viikšjoen (Vikšareka) kylät sekä joukon Muurmannin radan varrella sijainneita asutuksia. Vuonna 1933 niissä oli lähes 2 000 asukasta, joista valtaosa oli venäläisiä. Lisman kylässä oli 462 asukasta ja asemalla 242.
Lisman palveluihin kuuluu kerhotalo. Asemalla toimii kauppa. Kylän kaakkoispuolella sijaitsee lomakylä.
Lintuinvuoren kalliomaalaus

| Lintuinvuoren kalliomaalaus> Sijainti |
| --- | --- |
 Lintuinvuoren kalliomaalaus
Koordinaatit:  61°10′28.7395″N, 27°51′30.2244″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lintuinvuoren kalliomaalaus sijaitsee Taipalsaarella Etelä-Karjalassa Etelä-Saimaan Koneenselän koillisrannalla Lintuinvuoressa. Maalattu alue on noin leveydeltään 1,5 metriä, mutta on jo sään haalistama. Kallion on komea ja sen juurella on noin 10 metriä korkea sileäkallio, joka putoaa veteen. Sopivassa valaistuksessa kallioon muodostuu varjoista ihmispään hahmo (valokuva ).
Löytyminen ja tutkimus

Maalauksen löytäjät olivat Kaarlo Katiskoski ja Teemu Mökkönen vuonna 1997  tai 1998 .
Maalaukset

Sijaitsee eteläisen Saimaan Koneenselän koillisrannalla, länsilounaaseen katsovassa kallioseinämässä noin 4 metrin korkeudella eli 81,10 metriä  merenpinnan yläpuolella. Maalausalue on kooltaan noin 1×1,5 metriä.
Maalaukset ovat haalistuneet ja kuvioita on jäkälän alta vaikea erottaa ja hahmottaa. Monet ovat havainneet ihmishahmon, joka on noin 30 senttimetriä pitkä. Havainto on kuitenkin heikko. Vaakasuorassa näyttää olevan rinnakkaisia pystysuoria vetoja, joista osa muistuttaa ihmishahmoja. Vasemmanpuoleisin kuvio muistuttaa ihmistä eniten. Oikealla reunalla on pystysuuntainen väkäistä esittävä kuvio ja sen vieressä punaväriläiskä ja ehkä adorantti ihmishahmo.
Aiheesta muualla

Kivikäs, Pekka: Suomen kalliomaalausten merkit.  Jyväskylä:  Atena, 2009.  ISBN 978-951-796-590-3
Kivikäs, Pekka: Kallio, maisema ja kalliomaalaus.  Jyväskylä:  Minerva, 2005.  ISBN 952-5478-61-0
Luettelo Suomen kalliomaalauksista ja ns. punamultaläikistä Suomen muinaistaideseura ry. Arkistoitu 30.10.2013. Viitattu 1.5.2011.
Luukkainen, Ismo: Suomen kalliomaalauksia, valokuvia
Kivikäs, Pekka: Suomen kalliomaalaukset (Arkistoitu – Internet Archive), Kulttuurin Keski-Suomi
Odd Lirhus

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Odd Lirhus vuonna 2019. |  Odd Lirhus vuonna 2019. |  Odd Lirhus vuonna 2019. |  |
Maa:   Norja
Miesten ampumahiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa |  Sarajevo 1984 |  4 × 7,5 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Hochfilzen 1978 | 20 km |  |
|  Hopeaa | Hochfilzen 1978 | 4 × 7,5 km |  |
|  Hopeaa | Ruhpolding 1979 | 10 km |  |
|  Hopeaa | Minsk 1982 | 4 × 7,5 km |  |
|  Pronssia | Anterselva 1983 | 4 × 7,5 km |  |
Odd Lirhus  (s. 18. syyskuuta 1956 Voss) on norjalainen ampumahiihdon maailmanmestari.
Odd Lirhus oli kotoisin pientilalta Vossin kunnasta sata kilometriä Bergenistä koilliseen. Esikuvanaan Lirhus sanoi olleen kaksinkertaisen olympiavoittajan Magnar Solbergin. Siihen aikaan Norja ei kuitenkaan ollut merkittävä ampumahiihtomaa vaan lajin menestyjiä olivat Neuvostoliitto, Suomi, Itä-Saksa ja Länsi-Saksa. Lirhus edusti Voss Skytterlag -seuraa, jota edusti Lirhusia kolme vuotta nuorempi ja tuleva 1980-luvun tähti ja olympiavoittaja Eirik Kvalfoss. Lirhus aloitti ampumahiihdon arvokisamitalien keräämisen jo nuorten sarjassa vuosina 1976–1977. Jälkimmäisenä vuonna järjestettiin Kurikassa nuorille erilliset pienoiskivääriampumahiihdon MM-kisat, joissa Lirhus sai kultaa 15 kilometrillä ja viestissä sekä pronssia 10 kilometrillä.
Aikuisten maailmanmestaruuden Lirhus voitti Hochfilzenissä 1978, kun hän jätti nousevan tähden, Itä-Saksan Frank Ullrichin hopealle runsaan yhdeksän sekunnin erolla. Olympiahopeaa Lirhus sai Sarajevon 1984 kisojen viestissä, jossa myös seurakaveri Kvalfoss oli mukana. Kaikkiaan Lirhus saavutti viisi MM-mitalia.
Uransa jälkeen Lirhus opiskeli liikunnanopettajaksi. Hänestä tuli 1990-luvun alussa maineikkaan Geilon hiihtolukion ampumahiihtovalmentaja. Koulun oppilaana hänen aikanaan oli muun muassa tuleva ampumahiihtotähti Ole Einar Bjørndalen. Vuonna 2002 Lirhusista tuli kahdeksi vuodeksi Norjan naisten maajoukkuevalmentaja.
Saavutuksia

Olympiahopeaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä Sarajevossa 1984
Olympiakisoissa neljäs 4 x 7,5 kilometrin viestissä ja seitsemäs 10 kilometrillä Lake Placidissa 1980
MM-kultaa 20 kilometrillä 1978
MM-hopeaa 10 kilometrillä 1979 sekä 4 x 7,5 kilometrin viestissä 1978 ja 1982
MM-pronssia 4 x 7,5 kilometrin viestissä 1983
PM-kultaa 10 kilometrillä 1984
Pascal Lissouba

| Pascal Lissouba |
| --- | --- |
 Pascal Lissouba vuonna 1995.
Kongon presidentti
 31.8.1992 – 25.10.1997  
Edeltäjä:  Denis Sassou Nguesso
Seuraaja:  Denis Sassou Nguesso
Kongon pääministeri
 24.12.1963 – 15.4.1966  
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. marraskuuta 1931 Tsingidi
Kuollut: 24. elokuuta 2020 (88 vuotta) Perpignan
Puoliso:  Jocelyne Rosdam
Lapset:  11
Tiedot
Koulutus:  maataloustieteen tohtori
Tutkinnot:  Pariisin yliopisto
Etnisyys:  nzabi
Pascal Lissouba (15. marraskuuta 1931 Tsingidi, Ranskan Keski-Afrikka – 24. elokuuta 2020 Perpignan, Ranska) oli kongolainen poliitikko. Hän toimi Kongon tasavallan presidenttinä vuosina 1992–1997; häntä sekä edelsi että seurasi Denis Sassou Nguesso.
Lissouba opiskeli Nizzassa, Tunisissa ja Pariisin yliopistossa. Hän oli ensimmäinen kongolainen joka väitteli tohtoriksi. Hän toimi varhaisella urallaan 1960-luvulla maansa maatalous- ja pääministerinä. Ministerikausiensa välissä hän oli Brazzavillen yliopiston professori.
Lissouba sai elinkautisen vankeusrangaistuksen väitetystä osallisuudestaan sotilasjohtaja Marien Ngouabin salamurhaan 1977. Hän vapautui vuonna 1979, mutta eli aina vuoteen 1990 maanpaossa Ranskassa.
Lissouba voitti maan ensimmäiset demokraattiset presidentinvaalit vuonna 1992, jolloin Denis Sassou Nguesso luopui vallasta. Virkakautensa alussa hän oli Ranskan suosiossa, mutta välit viilenivät, kun Lissouba suosi amerikkalaista öljy-yhtiötä Occidental Petroleumia. Vuonna 1997 Sassou Nguessoa tukevat joukot nousivat aseelliseen kapinaan ja Lissouba joutui pakenemaan presidentinpalatsista. Hän keräsi tukea afrikkalaisilta valtioilta, mutta Sassou Nguessolla oli takanaan Ranskan tuki.
Kongon yhteiskuntaa pitkään ravistelleet ankarat levottomuudet jatkuivat Lissouban presidenttikaudella ja sen jälkeen. Vallasta syöksemisensä jälkeen Lissouba eli maanpaossa Lontoossa.
Vuonna 2001 Lissouba tuomittiin poissaolevana 30 vuodeksi ja neljä hänen ministeriään 20 vuodeksi pakkotyöhön korruptiosta ja valtiopetoksesta. Heidän todettiin myyneen öljyä amerikkalaisyhtiölle noin neljäsosalla käyvästä hinnasta.
Vuonna 2010, maan itsenäisyyden 50-vuotisjuhlissa, Lissouballe myönnettiin mitali, jonka hänen vaimonsa kävi noutamassa. Vaimo myönsi Lissouban kärsivän dementiasta ja sydänongelmista.
Lissouba kuoli 88-vuotiaana elokuussa 2020 Etelä-Ranskassa, jonne hän oli asettunut asumaan Lontoon jälkeen.
Lipoproteiinilipaasi

Lipoproteiinilipaasin rakenne
Lipoproteiinilipaasi on entsyymi, joka osallistuu lipidien aineenvaihduntaan hydrolysoimalla triglyseridejä vapaiksi rasvahapoiksi ja glyseroliksi. Erityisesti entsyymi hydrolysoi erittäin matalan tiheyden lipoproteiineja (VLDL) ja kylomikroneja. Lipoproteiinilipaasi on hyvin tärkeä entsyymi eläinten rasva-aineenvaihdunnassa. Lipoproteiinilipaasin EC-numero on EC 3.1.1.34 ja CAS-numero 9004-02-8.
Rakenne ja toiminta

Lipoproteiinilipaasi on rakenteeltaan kahdesta erilaisesta alayksiköstä koostuva homodimeeri, johon kuuluu myös polysakkaridiosa eli se on glykoproteiini. Ihmisen entsyymin molekyylimassa on 67 KDa. Lipoproteiinilipaasia esiintyy endoteelisoluissa muun muassa verisuonten seinämissä. Liporoteiinilipaasi vaatii koentsyymikseen apolipoproteiini C2:n ja lisäksi myös apolipoproteiini A4 aktivoi entsyymiä Sen sijaan apolipoproteiini C1 ja C3 ovat lipoproteiinilipaasin inhibiittoreita. Lipoproteiinilipaasi hydrolysoi lipoproteiinien sisältämiä triglyseridejä glyseroliksi ja rasvahapoiksi. Kylomikroneista jäävä kolesterolia sisältävä osa niin kutsuttu kylomikronijäänne kuljetetaan maksaan prosessoitavaksi ja VLDL muuttuu IDL:ksi.
Lipoproteiinilipaasi elintarviketekniikassa

Lehmän maito sisältää runsaasti lipoproteiinilipaasia. Mikäli maito homogenoidaan ennen pastörointia tai se altistetaan erimerkiksi voimakkaalle ravistelulle tai pumppaukselle voi lipoproteiinilipaasi alkaa hajottavaan triglyseridejä, mikä johtaa makuvirheisiin. Pastöroinnin aikana entsyymi inaktivoituu.
Jacques Lipchitz

Modiglianin maalaus nuoresta Lipchitzistä ja tämän vaimosta vuodelta 1916.
Jacques Lipchitz, Birth of the Muses (1944–1950), Massachusetts Institute of Technologyn kampuksella.
Jacques Lipchitz (oik. Chaim Jacob Lipschitz, 22. elokuuta 1891 Druskininkai, Liettua – 26. toukokuuta 1973 Capri, Italia) oli liettualaissyntyinen kubistinen kuvanveistäjä, joka asui ja työskenteli ensin Pariisissa, kunnes pakeni 1941 saksalaismiehittäjiä juutalaisen syntyperänsä vuoksi Yhdysvaltoihin. Siellä hän asettui New Yorkin osavaltion Hastings-on-Hudsoniin.
Elämä ja ura

Lipchitz syntyi liettuanjuutalaisen rakennusurakoitsijan poikana Venäjällä, johon Liettua silloin kuului. Hän opiskeli ensin isänsä toiveesta insinööriksi mutta muutti äitinsä avustuksella vuonna 1909 Pariisiin, jossa opiskeli École des Beaux-Arts- ja Académie Julian -taideoppilaitoksissa. Pariisissa hänen tuttavapiiriinsä kuuluivat Juan Gris, Pablo Picasso ja Amedeo Modigliani.
Ystäviensä ja ajan hengen vaikutuksesta Lipchitz suuntautui kuvanveistossaan kubismiin vuonna 1920, jolloin hän piti ensimmäisen näyttelynsä. Pian hän eteni kubismista kohti persoonallisempaa tyyliä, kevyempiä muotoja ja tunnepitoistempaa ilmaisua. Vuonna 1925 hän kehitti tyylin, joka pohjautui arabeskien hienovaraiseen liikkeeseen. Myöhemmin häntä alkoi kiinnostaa surrealismi ja muun muassa uudelleensyntymiseen liittyvät mysteerit.
Vuonna 1949, asuessaan jo Yhdysvalloissa, Lipchitz oli yksi niistä 250 kuvanveistäjästä, jonka töitä asetettiin näytteille Philadelphian taidemuseon kansainvälisessä veistosnäyttelyssä. Vuonna 1954 Lipchitzin takautuva näyttely oli esillä New Yorkin Modernin taiteen museossa sekä Minneapolisissa ja Ohion Clevelandissä.
Vuodesta 1963 Lipchitz vietti osan vuodesta työskennellen Italian Pietrasantassa, jossa hän ystävystyi intersukupuoliseksi itsensä kokeneen  kuvanveistäjä Fiore de Henriquezin (1921–2004) kanssa. Lipchitz kuoli 1973 Caprin saarella ja haudattiin Jerusalemiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacques Lipchitz Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav 2  Museum of Modern Art  Musée d'Orsay  National Gallery of Canada  Victoria  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jacques Lipchitz
Käännös suomeksi
Lintulammi (Loppi)

| Lintulammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Loppi
Koordinaatit:  60°46′25″N, 24°05′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Turpoonjoen valuma-alue (35.98)
Laskujoki:  oja Tervalammiin 
Järvinumero:  35.984.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,8 m 
Rantaviiva:  1,105 km 
Pinta-ala:  0,0436 km² 
 fiLintulammi 
Lintulammi on Kanta-Hämeessä Lopella oleva järvi, joka kuuluu  Ilmetynjoen valuma-alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Järven pinta-ala on 4,4 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 150 metriä. Siihen laskee viisi suo-ojaa, joista ainakin yksi on länsirannalla sijaitseva noin 1,2 kilometriä pitkä laskuoja Tervalammiin.
Järven rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä ja sen ranta on puoliksi moreeni- ja puoliksi hiekkapohjaista kangasmaastoa, joka on soistunutta järven rannoilta.Rantoja ei ole rakennettu. Yhdystie 2824 kiertää järven pohjoispuolelta ohi.
Luonnonhistoria

Jääkauden loppuvaiheessa noin 11 400−11 300 vuotta sitten mannerjäätikön reuna päättyi näillä seuduilla suoraan mereen. Pääjärven muodostumisessa vaikuttaneet jäätiköiden maata kasaavat tapahtumat muodostivat Kolmannen Salpausselän juuri Tervalammin kohdalle. Kun Salapausselän reunamoreenit patosivat taakseen jäätikköjärven, laskivat jäätikköjokivirtaukset jääjärven vedet Yoldiamereen ja kasasivat suuren sandurin tälle alueelle. Sandurin hiekkapinnan reuna päättyi jyrkkäreunaisena ja jätti moreenipintaisen alanteen paljaaksi, jonne järvi on syntynyt.
Historia

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Lindulampi". Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järvi nimenä luki "Lintulampi".
Eetu Sopanen

| Eetu Sopanen |
| --- | --- |
 Eetu Sopanen nuorten talviolympialaisissa 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. huhtikuuta 1996 (ikä 28) Kouvola, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Sopa
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  196 cm
Paino:  98 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–2016
Seurat:  Peliitat (Mestis)  Pelicans (SML) KalPa (SML)
Eetu Ilmari Sopanen (s. 24. huhtikuuta 1996 Kouvola) on suomalainen pelaajauransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 35 runkosarjaottelua tehden viisi syöttöpistettä ja keräten 16 jäähyminuuttia. Sopasen saavutuksiin kuuluu mm. alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruus vuodelta 2016. Hän kärsi kuitenkin lukuisista loukkaantumisista ja ne päättivät Sopasen uran vain 20-vuotiaana marraskuussa 2016. Hän teki lopullisen päätöksen uransa lopettamisesta tammikuussa 2018.
Pelityyli

Isokokoinen Sopanen oli pelityyliltään puolustava puolustaja, joka viihtyi sekä fyysisessä että kiekollisessa pelissä. Hän laukoi oikealta.
Ura > Seuraura

Kouvolassa syntynyt Sopanen on Pelicansin kasvatti. Hän toimi kaudella 2010–2011 joukkueen C-nuorten varakapteenina. Kauden 2011–2012 päätteeksi Sopanen voitti C-nuorten I-divisioonan pronssia. Tammikuussa 2013 hän sai niskan retkahdusvamman World U-17 Hockey Challengessa ja Sopanen oli sivussa aina lokakuuhun saakka. Hänen A-juniorikautensa 2013–2014 meni kuitenkin pilalle uusien loukkaantumisten takia ja Sopanen pelasi runkosarjassa vain 15 ottelua.
Kaudeksi 2014–2015 Sopanen nousi juniorisopimuksella Pelicansin SM-liigarinkiin. Hän teki liigadebyyttinsä 20. syyskuuta 2014 vieraissa Tapparaa vastaan. Sopanen sai ottelussa jääaikaa 4.43 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana myös 11 ottelua lainalla Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa. Kauden 2015–2016 Sopanen pelasi siellä lähes kokonaan. Hän pelasi kauden aikana kaksi SM-liigaottelua. Sopasen kautta lyhensi parilla kuukaudella alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa tullut polvivamma.
Sopanen siirtyi kaudeksi 2016–2017 kaksivuotisella sopimuksella Kalevan Palloon. Hän jakoi Mestarien liigassa joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Joni Nikon kanssa lukemalla +3. Sopasen kausi päättyi kuitenkin loukkaantumiseen jo marraskuussa 2016, kun hän menetti tasapainonsa ja löi päänsä joukkuetoverinsa Eetu Luostarisen jalkoihin. Tämä päätti myös koko Sopasen pelaajauran. Hän yritti 14 kuukauden ajan kuntouttaa itseään, mutta lopulta Sopanen teki päätöksen lopettamisestaan tammikuussa 2018.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Nuorten olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Nuorten olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Nuorten olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Innsbruck 2012 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Suomi 2016 | jääkiekko |  |
Sopanen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Sopasen turnaus päättyi kuitenkin kolmanteen otteluun Slovakiaa vastaan polvivamman vuoksi.
Sopanen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, mutta hänen turnauksensa päättyi jo avausottelussa aivotärähdykseen, kun Tanskan Kristian Jensen taklasi häntä päähän. Jensenille tuomittiin tilanteesta 5+20 minuutin rangaistus päähän/niskaan kohdistuneesta taklauksesta. Hänelle langetettiin kahden ottelun pelikielto, jonka perusteluna oli se, ettei Jensen edes yrittänyt pelata kiekkoa kyseisessä tilanteessa.
Sopanen oli myös voittamassa alle 16-vuotiaiden maajoukkueen mukana nuorten olympiakultaa Innsbruckissa 2012. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2013. Yhteensä Sopanen on pelannut 14 nuorten ja 29 poikien maaottelua.
Muuta

Sopasen isoveljet Vili ja Iiro ovat myös pääsarjatason jääkiekkoilijoita. Veljesten isä Jarmo pelasi alemmilla sarjatasoilla ja hän on valmentanut Eetua Pelicansin junioreissa.
Eetu Sopanen valmistui ylioppilaaksi Lahden lyseon lukiosta syksyllä 2015. Sopanen opiskeli viisi vuotta tradenomiksi ja valmistui vuonna 2022.
Sopasesta kerrotaan syksyllä 2024 ilmestyneessä Teos-kustantamon kustantamassa, Harri Pirisen kirjoittamassa kirjassa Amatööreistä ammattilaisiksi. ISBN: 9789523634503
Aug. Lipsanen

Aug. Lipsanen Oy oli porilainen tukkukauppa ja vaatevalmistaja. Se toimi vuodesta 1910 vuoteen 1988, jolloin se myytiin Tukolle. Kahvipaahtimonsa Lipsanen oli myynyt Tukolle jo 1983. Lipsasen perheen jäsenet kuitenkin jatkoivat vaatetehtaan parissa Lipsanen Oy Mimikan nimellä.. Nyt Mimika on sijoitusyhtiö ja selvitystilassa.