Black metalin toinen aalto
Norjalainen black metal > Sisäpiirin hajoaminen

Aarsethin kuolema oli Norjassa iso uutinen, josta kerrottiin sekä TV-uutisissa että sanomalehdissä. Lehdistö syytti tapahtuneesta ruotsalaisia äärimetallimuusikoita, joiden kanssa Aarseth oli ollut riidoissa. Poliisi haastatteli Aarsethin lähipiiriin kuuluneita muusikoita, jolloin myös Vikernes väitti, että teon taustalla olivat ”ruotsalaiset pseudo-satanistit”, jotka kadehtivat Norjan black metal -kulttuuria. Mayhemin entinen laulaja Billy ”Messiah” Nordheim arveli alkuun, että murhan oli tehnyt joku kristitty fundamentalisti. 13. elokuuta poliisi haastatteli 16-vuotiasta ruotsalaistyttöä, joka oli liikkunut black metal -sisäpiirin laitamilla. Tyttö kertoi poliisille, että ”murhaaja oli kateellinen ja halusi viedä Øysteinin paikan scenen johtajana”. Tyttö ei kuitenkaan paljastanut murhaajan nimeä, vaan oletti black metal -piirien huolehtivan kostosta itse.
Vikernes pidätettiin Bergenissä 17. elokuuta. Tutkinnan edetessä hän sai murhan lisäksi syytteen lukuisista muista rikoksista. Vaikka Vikernes itse pysyi hiljaa, monet muut black metal -muusikot kertoivat poliisille rikoksista. Hän sai 21 vuoden tuomion murhasta, kolmesta tuhopoltosta, laittomien räjähdysaineiden hallussapidosta sekä kahdesta murtovarkaudesta. Tuomion antamispäivänä Norjassa poltettiin kaksi kirkkoa, oletettavasti henkisen tuen osoituksena. Suuren yleisön silmissä 21-vuotiaasta Vikernesistä tuli hylkiö. ”Kreivistä” (norj. Greven) kerrottiin paikkansapitävyydeltään kyseenalaisia kauhutarinoita, ja lehdissä nähtiin sensaationhakuisia lööppejä (”Kreivi joi vertani!”). Vikernes itse oli tuolloin jo luopunut vanhasta ”Count Grishnachk” -taiteilijanimestään. Vankilassa Vikernes alkoi saatananpalvonnan sijaan keskittyä norjalaiseen mytologiaan, nationalismiin ja rasismiin ja vaihtoi toiseksi nimekseen Quisling. Black metal -piireihin hän otti etäisyyttä. Vikernes vapautui vuonna 2009.
Edesmennyt Aarseth kuvattiin viestimissä paholaiseksi, mikä oli hänen vanhemmilleen raskasta. Nuoremman polven muusikoiden keskuudessa hänen ympärilleen muodostui henkilökultti ja häntä alettiin kunnioittaa ”black metalin kuninkaana” tai ”black metalin kummisetänä”. Moni aloitteleva muusikko pyrki esiintymään Aarsethin työn jatkajana. Mayhemin basisti Jørn Stubberud on kyseenalaistanut Aarsethin sopivuuden esikuvaksi, sillä tämä kohteli ystäviään huonosti ja suhtautui heidän kärsimykseensä välinpitämättömästi. Jos Aarseth olisi jäänyt eloon, hän olisi todennäköisesti joutunut vuosikausiksi vankilaan ja saanut maksettavakseen suuret vahingonkorvaukset. Kjetil Manheimin mukaan julkisuudessa toisaalta nähtiin vain yksi puoli Aarsethista. Lapsuudenystäväänsä Manheim muisteli hyvänä oppilaana, joka ei käyttänyt päihteitä, urheili paljon ja oli vanhemmilleen kiltti.
Murha järkytti black metal -piirejä syvästi, sillä sen jälkeen kävi ilmeiseksi, että rikoksilla olisi seurauksia. Toisaalta tapaus toi aiemmin marginaaliselle musiikinlajille suosiota, ja vuoden 1993 tienoilla perustettiin suuri määrä lehtijuttujen innoittamia black metal -yhtyeitä. Jon ”Metalion” Kristiansenin mukaan näkyvyys houkutteli genren pariin sellaisiakin ihmisiä, jotka eivät henkilökohtaisesti tunteneet Aarsethia ja Vikernesiä eivätkä välttämättä olleet aiemmin edes kuunnelleet metallimusiikkia. Kristiansenin mielestä kyse oli ”aivokuolleista ihmisistä, jotka eivät kykene ajattelemaan itse vaan seuraavat muotia”.
Norjan black metal -piirit jakautuivat murhan jälkeen, ja Vikernesille sekä osoitettiin tukea että vannottiin verikostoa. Itse kuolemaa ei ainakaan julkisesti surtu, vaan siihen suhtauduttiin näennäisen välinpitämättömästi, itsestään selvänä osana black metal -kulttuuria. Anders Odden ja Erlend Erichsen ovat kertoneet, että Aarsethin kuoltua ja Vikernesin jouduttua vankilaan moni black metal -muusikko tunsi olonsa helpottuneeksi. Määräily ja puhdasoppisuuden valvominen loppuivat, ilmapiiri vapautui ja rikokset jäivät vähitellen menneisyyteen. Harrastajien ei enää tarvinnut hakea hyväksyntää Aarsethilta ja muilta vanhemmilta jäseniltä, mikä toisaalta teki ryhmään kuulumisesta vähemmän vaikuttavan kokemuksen.
Kerrang!-lehden Chris Kovatin huomautti 2019, että rikoksilla oli tuhoisa vaikutus toisen aallon musiikkiin. Sekä Mayhemin, Burzumin että Emperorin toiminta lamaantui, kun yhtyeiden lahjakkaimmat muusikot kuolivat tai joutuivat vankilaan. Yhtyeet saivat tosin ilmaista julkisuutta, mutta julkinen mielenkiinto ei kohdistunut niiden musiikkiin vaan muuhun toimintaan. Vaikka yhtyeet ovat sittemmin jatkaneet levyttämistä, eivät ne ole päässeet 1990-luvun alkuvuosien taiteelliselle tasolle.