stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Varjo Innsmouthin yllä
Pienoisromaanin vaiheet > Kirjoittaminen ja julkaisu

Lovecraft vieraili Newburyportissa syksyllä 1931. Kaupungin lahoava satama innoitti hänet kirjoittamaan aiheesta novellin. Lovecraft aloitti ”Varjon Innsmouthin yllä” marraskuussa 1931 ja sai sen valmiiksi 3. joulukuuta. Hän kirjoitti tarinasta neljä luonnosta, joissa hän kokeili eri kirjoitustyylejä. Lovecraft ei ollut kokeisiinsa tyytyväinen ja hävitti luonnokset. Lopullisen version hän kirjoitti totutulla kirjoitustyylillään. Tarina oli mahdollisesti tarkoitettu Strange Tales -lehteen, joka oli Lovecraftin pääasiallisen julkaisijan Weird Talesin kilpailija. Strange Tales maksoi novelleista Weird Talesia paremmin mutta edellytti tarinoilta toiminnallisuutta, mikä näkyy pienoisromaanin takaa-ajokohtauksessa.
Lovecraft ei ollut lopputulokseen tyytyväinen ja katsoi tyylillisen kokeilunsa epäonnistuneen. Hän ei halunnut tarjota tarinaa julkaistavaksi, mutta käsikirjoitus levisi hänen ystäväpiirissään. Vuonna 1933 Lovecraftin kirjeystävä August Derleth tarjosi novellia Weird Talesiin ilman kirjailijan lupaa. Päätoimittaja Farnsworth Wright piti tarinasta mutta hylkäsi sen, koska se oli liian pitkä julkaistavaksi yhdellä kertaa eikä se toisaalta myöskään sopinut jatkosarjaksi. Tarina on noin 22 000 sanaa pitkä, ja sitä voidaan pitää joko pitkänä novellina tai pienoisromaanina (engl. novelette).
Varjo Innsmouthin yllä ilmestyi lopulta William L. Crawfordin Visionary Publishing Companyn julkaisemana kirjana. Se oli ainoa Lovecraftin teos, joka ilmestyi kirjana hänen elinaikanaan. Kirjaa painettiin 400 kappaletta, mutta niistä vain puolet sidottiin ja loput tuhottiin. Kirjassa oli niin paljon painovirheitä, että mukaan jouduttiin liittämään erillinen virheet luetellut lehti. Teos päivättiin huhtikuulle 1936 mutta ilmestyi todellisuudessa vasta marraskuussa.
Pienoisromaanin vaiheet > Vastaanotto

L. Sprague de Camp totesi 1975, ettei Varjo Innsmouthin yllä ole Lovecraftin paras tarina, mutta se on tästä huolimatta ”hyvä, mukaansatempaava ja Cthulhu-taruston kannalta keskeinen juttu”. Takaa-ajokohtaus todistaa, että epäilyistään huolimatta Lovecraft osasi kirjoittaa menevää toimintaa. Virheenä de Camp pitää kliimaksin sijoittamista tarinan keskivaiheille.
S. T. Joshin ja David E. Schultzin mukaan Varjo Innsmouthin yllä varoittelee ihmisrotujen sekoittumisesta. Lovecraft oli käsitellyt samaa teemaa novellissaan ”Arthur Jermyn” (1920). Pienoisromaanin loppuhuipennus todistaa, että sekä Olmsteadin ruumis että mieli ovat syväläisveren turmelemat. Myös Markku Sadelehto tulkitsee pienoisromaanin käsittelevän ihmisrotua: ”[’Arthur Jermyn’ ja ’Varjo Innsmouthin yllä’] varoittavat, että rotujen pariutuminen tuottaa sekasikiöitä. On toinen juttu, onko se rasismia vai ei. Kauhukirjailijan mielipiteet ovat kauheita, ja elleivät ne olisi, hänen täytyisi vaihtaa alaa ja kirjoittaa romansseja romantikoille. Yllätys lienee, että Lovecraft oli pettynyt aikaansaannokseensa, joka edustaa hänen hienointa tuotantoaan.”
Elokuvasovitus

Stuart Gordonin ohjaama vuonna 2001 valmistunut kauhuelokuva Dagon pohjautuu pääjuoneltaan Varjo Innsmouthin yllä -teokseen. Elokuva siirtää tapahtumat Yhdysvalloista espanjalaiseen kalastajakylään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Varjo Innsmouthin yllä Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Varjo Innsmouthin yllä on Wikiaineistossa
Vuokkoängelmät

| Vuokkoängelmät |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit
Suku::  Vuokkoängelmät Isopyrum  L.
Katso myös
   Vuokkoängelmät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vuokkoängelmät (Isopyrum) on kasvisuku leinikkikasvien heimossa. Suvussa on neljä lajia, jotka ovat ängelmien lähisukuisia. Lajeista vuokkoängelmä esiintyy Etelä- ja Itä-Euroopassa, kolme muuta lajia esiintyvät Keski- tai Itä-Aasiassa Kazakstanissa Japaniin ulottuvalla alueella.
Lajit

Isopyrum anemonoides Kar. & Kir.
Isopyrum ludlowii Tamura & Lauener
Isopyrum manshuricum (Kom.) Kom. ex W.T.Wang & P.K.Hsiao
vuokkoängelmä eli euroopanvuokkoängelmä (Isopyrum thalictroides L., syn. Anemonella thalictroides ?)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Isopyrum
Suomen Lajitietokeskus: Vuokkoängelmät – Isopyrum
Voitto Nurmi

Voitto Nurmi (s. 2. joulukuuta 1937 Paimio) on suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Kertomuksia kaatopaikalta, Avaruusarkki, Kotitallilla, Raid ja Seitsemän. Hän on esiintynyt myös piirrossarjoissa äänellään, kuten muun muassa Maikki ja pelottava Pontso, Alfred J. Kwak, Olipa kerran Amerikka ja Olipa kerran löytöretket sekä animaatiosarjassa Remakat ritarit.
Aiheesta muualla

Voitto Nurmi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Voitto Nurmi Elonetissä.
Comapedrosan laaksojen luonnonpuisto

Näkymä yhteen luonnonpuiston laaksoista
Comapedrosan laaksojen luonnonpuisto (kat. Parc natural comunal de les Valls del Comapedrosa) on Andorran luoteisosissa La Massanan kunnassa sijaitseva luonnonpuisto. Sen patikkareiteille pääsee Arinsalin kylästä. Luonnonpuisto on nimetty sen alueella sijaitsevan Andorran korkeimman kohdan Coma Pedrosan (2 942 m) mukaan.
Comapedrosan laaksojen luonnonpuiston suojellun alueen pinta-ala on 15,42 neliökilometriä. Sen maisemia hallitsevat korkeat vuoret, metsät, järvet ja vesiputoukset. Comapedrosan laaksojen luonnonpuisto muodostaa osan Kolmen valtakunnan Pyreneiden-puistosta. Comapedrosan laaksojen luonnonpuistossa on muun muassa lähes 1 900 metrin korkeudessa sijaitseva Roc de la Sabina -näköalapaikka. Luonnonpuiston alueella esiintyy muun muassa Iberolacerta aurelioi -liskoja, pyreneidenvesiliskoja ja saukkoja.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (katalaaniksi), (englanniksi), (espanjaksi), (ranskaksi)
Catherine Tizard

| Catherine Tizard |
| --- | --- |

Uuden-Seelannin kenraalikuvernööri
 13. joulukuuta 1990 – 21. maaliskuuta 1996  
Edeltäjä:  Paul Reeves
Seuraaja:  Michael Hardie Boys
Aucklandin pormestari
 1983–1990  
Edeltäjä:  Colin Kay
Seuraaja:  Les Mills
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1931 Auckland, Uusi-Seelanti
Kuollut: 31. lokakuuta 2021 (90 vuotta) Auckland, Uusi-Seelanti
Puoliso:  Bob Tizard (1951–1980)
Lapset:  4
Tiedot
Puolue:  Uuden-Seelannin työväenpuolue
Tutkinnot:  Aucklandin yliopisto
Catherine Anne Tizard, o.s. Maclean (4. huhtikuuta 1931 Auckland, Uusi-Seelanti – 31. lokakuuta 2021 Auckland, Uusi-Seelanti) oli uusiseelantilainen poliitikko, joka toimi urallaan 1983–1990 Aucklandin pormestarina ja 1990–1996 Uuden-Seelannin kenraalikuvernöörinä. Hän oli molemmissa tehtävissä ensimmäinen nainen.
Nuoruus ja perhe

Catherine Maclean syntyi vuonna 1931 Aucklandissa. Hänen vanhempansa Neil ja Helen Maclean olivat molemmat skottimaahanmuuttajia.
Catherine menivuonna 1951 naimisiin Bob Tizardin kanssa. Hän opiskeli tuolloin toista vuottaan Aucklandin yliopistossa. He saivat neljä lasta kuuden vuoden aikana. Catherine Tizard lopetti koulun kesken ja jäi hoitamaan kotia, kun hänen miehensä valittiin Uuden-Seelannin parlamenttiin. Bob Tizardin menetettyä paikkansa vuoden 1960 vaaleissa Catherine palasi yliopistoon.
Yliopistosta kunnallispolitiikkaan

Catherine Tizard valmistui vuonna 1961 Aucklandin yliopistosta pääaineen eläintiede. Seuraavana vuonna hän pääsi eläintieteen laitokselle osa-aikaiseksi opettajaksi. Virka vakinaistettiin myöhemmin.
Tizard äänestettiin vuonna 1971 Aucklandin kaupunginvaltuustoon, jossa hän toimi 12 vuoden ajan. Hän työskenteli samaan aikaan edelleen Aucklandin yliopistossa. Vuonna 1983 Tizard valittiin Aucklandin pormestariksi. Hän oli ensimmäinen työväenpuolueen edustaja ja ensimmäinen nainen kyseisessä virassa.
Pormestari ja kenraalikuvernööri

Tizard oli 1983–1990 Aucklandin pormestarina. Hänet valittiin kahdesti uudelle kaudelle. Hänen aikanaan Auckland kehittyi kansainväliseksi urheilu- ja taidekeskukseksi. Hän ajoi voimakkaasti muun muassa kulttuurikeskus Aotea Centren rakentamista ja vuoden 1990 Kansainyhteisön kisojen järjestämistä.
Kesken kolmannen kautensa pormestarina Tizardille tarjottiin paikkaa Uuden-Seelannin kenraalikuvernöörinä. Hänestä tuli ensimmäinen nainenkenraalikuvernöörinä, hän toimi tehtävässä 1990–1996.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Catherine Tizard Wikimedia Commonsissa
Cookinsaarten parlamenttivaalit 2022

Cookinsaarten vuoden 2022 parlamenttivaalit pidettiin 1. elokuuta. Samassa yhteydessä järjestettiin myös kansanäänestys lääkekannabiksen laillistamisesta.
Tausta ja vaalijärjestelmä

Parlamenttivaaleissa valitaan kaikki 24 edustajaa Cookinsaarten parlamenttiin seuraavaksi viisivuotiskaudeksi. 10 paikoista on kiintiöity Rarotongan saarelle ja loput jakautuvat muiden saarten kesken.
Äänioikeus vaaleissa on sellaisilla henkilöillä, jotka täyttävät seuraavat ehdot:
Vähintään 18-vuotias
On cookinsaarelainen, asuu Cookinsaarilla pysyvällä oleskeluluvalla TAI on Uuden-Seelannin kansalainen
On todistettavasti asunut Cookinsaarilla yhtäjaksoisesti vähintään 12 kuukautta
On asunut Cookinsaarilla vähintään 3 kuukautta ennen äänestäjäksi rekisteröitymistä
Ei ole saanut tuomiota korruptioon liittyvistä rikoksista tai rikoksesta, josta rangaistus on kuolemantuomio tai vähintään vuoden vankeus (vankeustuomion suorittamisen jälkeen äänioikeus palautetaan)
Ei ole holhouksen alainen
Cookinsaarten pääministeri, Henry Puna, erosi lokakuussa 2020 noustessaan Tyynenmeren saarten foorumin pääsihteeriksi. Uudeksi pääministeriksi nousi Mark Brown.
Tulokset

| Puolue | Äänet | Osuus (%) | Paikat |
| --- | --- | --- | --- |
| CIP | 3 890 | 44,07 | 12 |
| Dem. | 2 377 | 26,93 | 5 |
| CIUP | 1 660 | 18,81 | 3 |
| OCI | 237 | 2,68 | 1 |
| PPCI | 18 | 0,20 | 0 |
| Sit. | 645 | 7,31 | 3 |
Ääniä yhteensä: 8 827
Lähde:
Vaalien tuloksen selvittyä Brown aloitti hallitusneuvottelut kahden sitoutumattoman, Rose Toki-Brownin ja tämän tyttären Te-Hani Brownin, kanssa. Brown nimitettiin pääministeriksi 14. elokuuta 2022. 25. elokuuta sitoutumattoman valittu Stephen Matapo liittyi CIP-puolueeseen.
Vihdoinkin hääyö...

| Vihdoinkin hääyö> .. |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Aarne Tarkas
Käsikirjoittaja:  Aarne Tarkas
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Kalevi Hartti
Kuvaaja:  Pentti Unho
Leikkaaja:  Elmer Lahti
Lavastaja:  Aarre Koivisto
Pääosat:  Heidi Krohn Marjatta Kallio Pentti Siimes Åke Lindman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Ensi-ilta:  1957
Kesto:  72 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vihdoinkin hääyö... on Aarne Tarkaksen ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1957. Elokuva perustuu Tarkaksen omaan ideaan, jonka pohjalta hän oli tehnyt käsikirjoituksen nimeltä Nuoruuden unelma jo vuonna 1954. Elokuvan katsojamäärät jäivät varsin vähäisiksi, ja Tarkas teki seuraavan elokuvansa Fennada-Filmille.
Tarina

Pariskunta, hajamielinen säätieteilijä Pentti (Pentti Siimes) ja hänen vaimonsa Elina (Heidi Krohn), muistelee vaimon vuosien takaista kesäromanssia, jossa osapuolina ovat Elina ja huoltoaseman tyhmä työmies (Matti Oravisto).
Arviot

Aikalaiskriitikoista Martti Savo ja Paula Talaskivi kehuvat elokuvaa, joka Talaskiven mukaan on Tarkaksen ehjin työ. Muuten elokuvaa pidettiin kritiikeissä heppoisena, jopa moraaliltaan epämääräisenä komediana. Myöhemmässä, televisioesitysten yhteydessä julkaistussa, kritiikissä todetaan, että jäntevän alun jälkeen elokuva sortuu lepsuiluun ja teatterinomaiseen näyttelemiseen, kuten Tarkaksen elokuvissa tämän kriitikon mukaan usein käy. Elokuvaa on luonnehdittu myös pikkukivaksi romanttiseksi komediaksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Heidi Krohn  | … |  Elina Salonen, o.s. Vallas   |
|  Marjatta Kallio  | … |  Ann-Mari Järvinen, o.s. Ceder   |
|  Pentti Siimes  | … |  Pentti Salonen   |
|  Åke Lindman  | … |  Teemu ”Pupu” Järvinen   |
|  Matti Oravisto  | … |  Martti Ritari   |
|  Irja Kuusla  | … |  Maire, Salosten sisäkkö   |
|  Laila Rihte  | … |  alusvaatteiden esittelijä   |
|  Arvo Kuusla  | … |  alusvaatteiden esittelijä   |
|  Sinikka Juutinen  | … |  alusvaatteiden esittelijä   |
|  Pentti Viljanen  | … |  mainostaiteilija   |
|  Toivo Lahti  | … |  kauppaneuvos Ceder, Ann-Marin isä   |
|  Raili Kuusisto  | … |  tyttö hipoissa   |
|  Matti Kuusla  | … |  poika hipoissa   |
|  Kalevi Hartti  | … |  Kale   |
|  Irja Rannikko  | … |  talonmiehen vaimo   |
|  Tommi Rinne  | … |  Pohjalaisia-näytelmän Jussi   |
|  Pertti Palo  | … |  bassonsoittaja   |
|  Sylva Rossi  | … |  Martin vaimo   |
|  Sasu Haapanen  | … |  kertoja   |
|  Anja Hatakka  | … |     |
|  Keijo Komppa  | … |     |
|  Ritva Valkama  | … |     |
|  Aarno Walli  | … |     |
|  Kauko Valta Ylänne  | … |     |
Aiheesta muualla

Vihdoinkin hääyö... Elonet.
Viheliäinen ongelma

Viheliäinen ongelma (pirullinen ongelma) on eräänlainen poliittinen ristiriitatilanne. Se muistuttaa kysymystä, jonka muotoilusta, sisällöstä tai vastauksesta ei koskaan päästä yhteisymmärrykseen.
Määritelmä

Vuonna 1973 Berkeleyn professorit Horst Rittel ja Melvin Webber kirjoittivat, että poliittisiin ongelmiin ei ollut mahdollista löytää ratkaisuja, koska tiede oli kehittynyt ratkomaan yksinkertaisia "kesyjä" ongelmia, ja politiikan ongelmat olivat luonteeltaan aivan erityyppisiä. Näitä toisentyyppisiä ongelmia he nimittivät "viheliäisiksi" (wicked). Rittelin ja Webberin mukaan viheliäistä ongelmaa ei ole mahdollista kuvailla tyhjentävästi. Viheliäisiin ongelmiin esitettyjen ratkaisujen ei voida sanoa olevan oikein tai väärin. Itse asiassa mitään pysyviä tai kiistämättömän tosia ratkaisuja ei ole edes olemassa.
Määritelmä > Piirteet

Viheliäisellä ongelmalla ei ole lopullista muotoilua. Kesy ongelma voidaan kuvailla kattavasti ratkaisemista varten, mutta viheliäisen ongelman täsmällinen kuvailu edellyttäisi sitä, että ongelman kaikki mahdolliset ratkaisut ovat jo saatavilla.
Viheliäisellä ongelmalla ei ole pysäytyssääntöä. Ei siis ole olemassa kriteereitä, joiden perusteella voitaisiin todeta, että ratkaisu on löydetty. Sen sijaan työ ongelman parissa päättyy esimerkiksi sen takia, että raha tai aika loppuvat kesken.
Ratkaisut viheliäisiin ongelmiin eivät ole oikeita tai vääriä, vaan parempia tai huonompia. Matemaattisen yhtälön ratkaisun voidaan objektiivisin arviointiperustein todeta olevan oikea tai väärä, mutta viheliäisellä ongelmalla ei ole tällaisia perusteita, vaan ratkaisua arvioivat monet siihen oikeutetut tahot vaihtelevin kriteerein.
Viheliäisen ongelman ratkaisulle ei ole välitöntä eikä lopullista testiä. Kesyn ongelman ratkojat voivat heti arvioida ratkaisuyrityksen onnistumista, mutta viheliäisen ongelman ratkaisuyrityksellä on seurauksia, joita ei ole mahdollista ymmärtää kohtuullisessa ajassa.
Jokainen ratkaisu viheliäiseen ongelmaan on ainutkertainen operaatio; koska ei ole mahdollisuutta oppia yrityksen ja erehdyksen kautta, jokainen yritys on merkittävä. Matemaatikko voi yrittää ratkaista yhtälöään useita kertoja ilman vahinkoa, mutta viheliäisen ongelman ratkaisuyritys jättää peruuttamattomia ja pitkäaikaisia jälkiä. Yritys peruuttaa tai korjata ratkaisua tuottaa uusia viheliäisiä ongelmia.
Viheliäisillä ongelmilla ei ole tiettyä tai tyhjentävästi kuvattavaa joukkoa mahdollisia ratkaisuja, eikä hyvin kuvattua joukkoa sallittuja toimintoja. Ei voida tietää varmasti, että kaikki mahdolliset ratkaisut on tunnistettu ja tutkittu. Uusia ratkaisuja on mahdollista keksiä ja on ratkaisijan harkinnassa, mitä ratkaisuja pidetään mahdollisina.
Jokainen viheliäinen ongelma on pohjimmiltaan ainutlaatuinen. Luonnontieteellisen tai insinöörimäisen ajattelun soveltaminen viheliäisen ongelman ratkaisemiseksi voi olla haitallista, koska silloin yleispätevää ratkaisua yritetään sovittaa ongelmiin, jotka ovat luonteeltaan ainutkertaisia.
Jokaista viheliäistä ongelmaa voidaan pitää toisen ongelman oireena. Yhden tason ongelman ratkaiseminen paljastaa ylemmän tason ongelmia. Ylemmällä tasolla ongelmat ovat laajempia ja vaikeampia ratkaista kuin alemmalla tasolla, mutta toisaalta ongelmia ei pitäisi yrittää ratkoa liian matalalla tasolla – pelkkiä oireita hoitamalla – sillä se vain pahentaa varsinaista ongelmaa. Riippuu ratkaisijan mieltymyksistä, millä tasolla hän päättää toimia.
Viheliäistä ongelmaa edustava ristiriita voidaan selittää monin tavoin. Ei ole olemassa tieteellistä sääntöä, jonka perusteella oikea ratkaisu voitaisiin valita. Selityksen valinta määrittää ongelman ratkaisun luonteen. Ratkaisun valinta on mielivaltaista. Ratkaisija valitsee hänelle sopivimman ratkaisun oman maailmankuvansa perusteella.
Yhdyskuntasuunnittelijalla ei ole oikeutta olla väärässä. Toisin kuin tieteessä, suunnittelijat joutuvat vastuuseen ratkaisu-yritystensä seurauksista.
Esimerkkejä

Rittelin ja Webberin mukaan melkein kaikki poliittiset kysymykset ovat viheliäisiä – esimerkiksi valtatien sijainti, veroaste, opetusohjelman sisältö tai reaktiot rikollisuuteen.
Ratkaisut

Rittel ja Webber totesivat, ettei heillä ollut ratkaisua kuvailemiinsa ongelmiin. Heidän mukaansa ratkaisumenetelmien löytäminen viheliäisiin ongelmiin saattaa olla kaikista ongelmista viheliäisin.
Voitto Oksanen

Voitto Päiviö Oksanen (15. marraskuuta 1892 Pori – 29. elokuuta 1947 Ristiina) oli suomalainen juristi ja korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos.
Oksanen auskultoi Turun hovioikeudessa ja sai varatuomarin arvon 1925. Hän toimi nimismiehenä ja kruununvoutina eri paikkakunnilla kunnes hänestä tuli Mikkelin läänin lääninsihteeri vuonna 1936 ja lääninneuvos 1938. Vuonna 1941 hänet nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvokseksi.
Julkaisuja

Poliisimiehen ulosotto-opas. Sisäasiainministeriö, Helsinki 1929
Ulosotto-opas: kunnallisille ulosottomiehille ja maalaiskonstaapeleille. WSOY 1936
Lääninkonttori lääninhallituksen osastona ja tilivirastona teoksessa Korkein hallinto-oikeus 1918-1943 - Högsta förvaltningsdomstolen. Korkein hallinto-oikeus, Helsinki 1943
Nimismies ulosottomiehenä. Lahti 1946
Villi planeetta

| Villi planeetta   Levoton planeetta> La Planète sauvage |
| --- | --- |

Ohjaaja:  René Laloux   Roland Topor
Käsikirjoittaja:  Steve Hayes    René Laloux
Tuottaja:  René Laloux Roland Topor Stefan Wul Alain Goraguer Dick Elliott Anatole Dauman
Säveltäjä:  Alain Goraguer
Kuvaaja:  Dick Elliott Boris Baromykin
Tuotantosuunnittelija:  Roland Topor
Pääosat:  Jennifer Drake   Sylvie Lenoir   Jean Topart   Jean Valmont
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska   Tšekkoslovakia
Tuotantoyhtiö:  Argos Films   JEF Films
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1973
Kesto:  72 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Villi planeetta eli Levoton planeetta (La Planète sauvage) on ranskalais-tšekkoslovakialainen animaatioelokuva, joka kertoo Ygam-nimisestä planeetasta, jossa asustaa 12-metrisiä humanoideja, draageja. Planeetalla asuu myös ihmistä muistuttavia omeja, joita draagit pitävät lemmikkieläiminään.
Villi planeetta tunnetaan surrealistisesta kuvailmaisustaan ja omaperäisestä tunnelmastaan, ja se sai vuonna 1973 Cannesin elokuvajuhlien juryn erikoispalkinnon. Elokuva perustuu ranskalaisen kirjailijan Stefan Wulin romaaniin Oms en Série. Elokuvan tarinan voi tulkita luokkataistelun tai Tšekkoslovakian miehityksen allegoriana.
Juoni

Elokuva alkaa kuvilla pakoon juoksevasta naisesta, jolla on pieni vauva sylissään. Jättiläismäiset draagit kiusaavat naisen hengiltä. Eräs nuori draagi, Tiwo, ottaa orvoksi jääneen ihmislapsen lemmikikseen ja antaa tälle nimeksi Terr.
Planeettaa hallitsevat draagit ovat iholtaan vaaleansinisiä, punasilmäisiä humanoideja, jotka kuluttavat suuren osan ajastaan meditointiin. Nuoria draageja opetetaan eräänlaisten telepaattisten kuulokkeiden avulla. Terrin kaulapanta reagoi kuulokkeiden lähetyksiin, ja näin hän saa saman opin kuin Tiwo.
Terr pakenee ja vie Tiwon kuulokkeet mukanaan. Pakomatkalla hän kohtaa villeihin omeihin kuuluvan tytön. Tyttö vapauttaa Terrin kaulapannasta ja vie hänet hylätyn puiston suuressa puussa asuvan heimonsa luo. Heimo on alkukantainen ja taikauskoinen, mutta ajan kuluessa Terr voittaa heidän luottamuksensa ja alkaa opettaa heitä draagien kuulokkeiden avulla.
Draagien neuvosto on huolissaan tuholaisina pitämiensä villien omien lisääntymisestä ja päättää tehdä puhdistuksia. Draagit saapuvat hävittämään villit omit myrkkykaasulla, ja suurin osa puistossa asuvasta kahdesta heimosta kuolee, mutta omit onnistuvat tappamaan yhden draagin.
Jäljelle jääneet omit muuttavat turvaan draagien rakettien kaatopaikalle. Sinne he perustavat omien kaupungin, johon saapuu omeja kaikkialta Ygamista. Kuulokkeista saamansa tiedon avulla omit kehittävät edistynyttä teknologiaa. He muun muassa oppivat pienentämään draagien hylkäämiä raketinosia ja tekemään niistä toimivia. Omit alkavatkin suunnitella muuttoa Ygamin kiertolaiselle, villille planeetalle.
Tällä välin draagit ovat kehittäneet tehokkaampia hävityskeinoja ja hyökkäävät omien kaupunkiin. Omit pakenevat kahdella raketilla villille planeetalle. Villillä planeetalla heille paljastuu draagien meditaation tarkoitus. Muuten autiolla planeetalla on päättömiä patsaita, joihin draagien lentävät ajatuskuplat liittyvät. Tällä tavoin draagit ovat yhteydessä toisten galaksien olentoihin ja läpikäyvät näiden kanssa "paritteluriittejä" pystyen näin lisääntymään.
Omit rikkovat patsaat, jolloin omien tuhoaminen Ygamilla loppuu ja draagit joutuvat paniikkiin. Draagien on tunnustettava, että omien sivilisaatio on noussut heidän tasolleen. Lopussa draagit ja omit elävät jonkinlaisessa symbioosissa, ja omit ovat rakentaneet Terr-nimisen keinotekoisen satelliitin Ygamille.
Ääninäyttelijät

Jennifer Drake Tiwo
Eric Baugin Terr
Jean Topart Maître Sinh
Jean Valmont Terr aikuisena/kertoja
Vastaanotto

The New York Timesin kriitikko Howard Thompson kirjoitti uutuuselokuvan jäykän paperianimaation antavan tarinalle outoa syvyyttä ja kunnioitusta. Hän suositteli sitä lämpimästi koko perheen katsottavaksi, joskin olisi kaivannut toteutukseen edes ripauksen huumoria. Helsingin Sanomien Mikael Fränti ei pitänyt Villiä planeettaa mitenkään helposti sulavana tieteisfilminä, vaan Laloux’n esittämät asiat johtavat hänestä moniin eri selitysmalleihin onnesta ja ihmiselosta. ”Laloux näyttää lohduttoman maailman, mutta ei jää tämän maailman vangiksi. Aivan selvästi hän korostaa rauhan ja sovinnon merkitystä.”
China Citic Bank

| China Citic Bank |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Osake:  SSE: 601998;  SEHK: 0998
Markkina-arvo:  40,4 mrd. USD (5/2016)
ISIN:  CNE1000001Q4
Perustettu:  1987
Toimitusjohtaja:  Deshun Sun, toisen lähteen mukaan Zhen Chang
Avainhenkilöt:  hallituksen pj. Qingping Li
Kotipaikka:  9 Chaoyangmen North Avenue, Dongchengin piirikunta, Peking 100010, Kiina
Toimiala:  pankki
Liikevaihto:  41,19 mrd. USD (2015)
Liikevoitto:  6,56 mrd. USD (2015)
Henkilöstö:  56 489 (2015)
Kotisivu:  bank.ecitic.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
China Citic Bankin pieni toimipiste Hongkongissa.
China Citic Bank (kiin.: 中信银行; pinyin: Zhōngxìn yínháng) on suuri kiinalainen liikepankki. Pankin kotipaikka on Peking. Pankin osake noteerataan Shanghain ja Hongkongin pörsseissä.
Talousjulkaisu Forbesin maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten Forbes Global 2000 -listalla China Citic Bank oli vuonna 2016 sijalla 79 ollen samalla 15. suurin kiinalainen pörssiyritys. Pankin markkina-arvo oli 40,4 miljardia Yhdysvaltain dollaria (toukokuussa 2016) ja liikevaihto 41,2 miljardia USD (2015). Vuoden 2015 lopussa henkilökuntaan kuului runsas 56 400 ihmistä. Pankin sisaryritys Citic Securities oli saman Forbesin maailmanlistan 309. suurin yritys.
Taseensa perusteella (788,89 mrd. USD) pankki luokiteltiin vuonna 2016 maailman 37. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi pankiksi. Tällä mittarilla se oli noin 10 prosenttia ruotsalaista Nordeaa suurempi pankkikonserni.