stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Strigolnikit
Oppi

Strigolnikit olivat mahdollisesti ikonoklastisia; osa heidän opeistaan oli sellaisia, että heitä voi pitää yksinä protestantismin edeltäjinä. Karetnikovanselvennä mukaan strigolnikkien opetukset olivat vastaus ortodoksisen kirkon muutoksille: he halusivat palata ritualismista Uuden testamentin kristinuskon yksinkertaisuuteen, korostaen sakramenttien hengellistä merkitystä ja perustaen näkemyksensä pyhiin kirjoituksiin. Strigolnikit vastustivat ortodoksista kirkkoa, eivät tunnustaneet ortodoksisia piispoja ja pappeja sekä kieltäytyivät käymästä ortodoksisissa kirkoissa ja kokoontuivat sen sijaan omissa kokouksissaan. Strigolnikit uskoivat, että todellisen kristinuskon perusta on Uusi testamentti ja erityisesti evankeliumit.
Strigolnikkien asenteessa kirkkoon ja kirkon hierarkiaan on joitakin yhtäläisyyksiä bogomiilien ja kataarien kanssa, mutta säilyneiden lähteiden perusteella heillä ei ollut dogmaattista teologista järjestelmää eivätkä he todennäköisesti olleet eri mieltä ortodoksisen kirkon kanssa kristologiasta.
Pesäpallon suomensarja 2009
Joukkueet 2009

| --- | --- |
 Etelälohko Kinnarin Pesis 2006, Järvenpää  Lahden Maila-Veikot, Lahti  Lammin Luja, Hämeenlinna  Loimaan Palloilijat, Loimaa  Manse PP, Tampere  Puna-Mustat, Helsinki  Pöytyän Urheilijat, Pöytyä  Vihdin Pallo, Vihti Itälohko Haminan Palloilijat, Hamina  Joensuun Maila, Joensuu  Juvan Nuorisopesis, Juva  Kouvolan Pallonlyöjät, Kouvola  Leppävirran Viri, Leppävirta  Lievestuoreen Kisa, Laukaa  Lohi-Pesis, Jyväskylä  Maaningan Mahti, Maaninka  Saaren Urheilijat, Parikkala  Siilinjärven Pesis, Siilinjärvi :  Länsilohko Alajärven Ankkurit, Alajärvi  Halsua-Veteli Pesis, Halsua, Veteli  Ikaalisten Tarmo, Ikaalinen  Kokkolan Kiri, Kokkola  Koskenkorvan Urheilijat, Ilmajoki  Nurmon Jymy, Seinäjoki  Seinäjoen Maila-Jussit, Seinäjoki  Vaasan Maila, Vaasa  Vimpelin Veto, Vimpeli  Vähänkyrön Viesti, Vähäkyrö Pohjoislohko Iin Urheilijat, Ii  Kempeleen Kiri, Kempele  Kiimingin Urheilijat, Kiiminki  Muhoksen Pallo-Salamat, Muhos  Pattijoen Urheilijat, Raahe  Simon Kiri, Simo  Sotkamon Jymy, Sotkamo  Toholammin Urheilijat, Toholampi  Ylivieskan Kuula, Ylivieska 
Kiiminki, Hamina, Helsinki ja Vaasa voittivat lohkonsa play off -otteluiden jälkeen. Nousukarsinnoissa Vaasa ja Hamina nousivat Ykköspesikseen.
Tauno Lappalainen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tauno Lappalainen Lahden MM-hiihdoissa 1926. |  Tauno Lappalainen Lahden MM-hiihdoissa 1926. |  Tauno Lappalainen Lahden MM-hiihdoissa 1926. |  |
Maa:   Suomi
Miesten hiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lahti 1926 | 30 km |  |
|  Hopeaa | Lahti 1926 | 50 km |  |
|  Pronssia | Oslo 1930 | 18 km |  |
Tauno Mikko Lappalainen (10. maaliskuuta 1898 Liperi – 25. tammikuuta 1973 Liperi) oli suomalainen maastohiihtäjä.
Lappalainen voitti hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa kolme mitalia, joista kaksi hopeaa vuodelta 1926 (30 km, 50 km) ja yhden pronssin vuodelta 1930 (18 km). Sankt Moritzin 1928 olympialaisissa hän sijoittui 50 kilometrillä kuudenneksi ja neljä vuotta myöhemmin Lake Placidin olympialaisissa samalla matkalla seitsemänneksi.
Lappalainen edusti urallaan Liperin Kivekkäät ja Viipurin Urheilijat -seuroja. Hän voitti viisi SM-mitalia mutta ei yhtään kultaista. Salpausselän Kisoissa hän sijoittui 50 kilometrillä toiseksi vuonna 1925. Aktiiviuransa jälkeen hän oli tunnettu suksi- ja suksivoidetehtailija. Hän kirjoitti 1930-luvulla hiihto-oppaita ja toimi vuosina 1943–1945 SVUL:n Karjalan piirin puheenjohtajana.
Tauno Lappalaisen veli Martti Lappalainen oli myös menestynyt hiihtäjä. Heistä on Veikko Jalavan vuonna 1967 tekemä yhteispatsas Liperissä.
Teoksia

Hiihdon opas.  Suojeluskuntain kustannus, Helsinki 1931, 2. painos WSOY 1933, ilmestyi ruotsin kielellä nimellä Handbok i tävlingsåkning på skidor. Bonnier, Stockholm 1933
Poikien hiihdon opas. WSOY 1935, 2. uud. painos 1949
Uusi hiihdon opas. WSOY 1939, 2. painos 1948
Aiheesta muualla

Liperin hiihtäjäveljekset, Suomen Kuvalehti, 06.02.1932, nro 6, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Jussi Kirjavainen : Suomalaisia suurhiihtäjiä 10. Tauno Lappalainen, Aamulehti, 20.02.1938, nro 49, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Fredrik Carl Sinclair

Fredrik Carl Sinclair
Fredrik Carl Sinclair (1723–1776) oli ruotsalainen sotilas. Hän osallistui Pommerin sotaan, jossa hän haavoittui. Hänestä tuli 1762 perintöprinssi Kustaan kavaljeeri, ja seuraavilla valtiopäivillä hänestä tuli uuden hovipuolueen johtaja. Hänestä tuli 1769 valtaneuvos, ja hän luovi puolueiden välillä. Hänet määrättiin 1772 Ruotsin Pommerin kenraalikuvernööriksi. Hän sai vapaaherran arvon 1766 ja kreivin arvon 1771.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fredrik Carl Sinclair Wikimedia Commonsissa
Elokuvavuosi 2004

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 2004 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Katsotuimmat elokuvat Suomessa

Nämä elokuvat olivat kaksikymmentä katsotuinta Suomessa vuonna 2004:
Harry Potter ja Azkabanin vanki (343 073 katsojaa)
Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (328 240)
Karhuveljeni Koda (269 243)
Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2 (229 207)
The Day After Tomorrow (228 465)
Shrek 2 (207 206)
Vares – yksityisetsivä (200 991)
Koirankynnen leikkaaja (194 746)
Troija (179 897)
Lehmäjengi (160 582)
Bridget Jones: Elämä jatkuu (145 335)
Uuno Turhapuro – This Is My Life (145 092)
Ihmeperhe (142 663)
Levottomat 3 (133 767)
Karvinen (124 090)
Kill Bill: Volume 2 (112 907)
Ocean’s Twelve (104 894)
Lost in Translation (104 305)
Kuningas Arthur (100 023)
Juoksuhaudantie (99 845)
Uudet elokuvat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aleksanteri  Alfie  Alien vs. Predator  Arsène Lupin  Bea  Blade: Trinity  Catwoman  Clementine  Collateral – väärä aika, väärä paikka  Comic Book: The Movie  Crash  Daltonin veljekset  The Day After Tomorrow  Dodgeball – boltsit pelissä  Dracula 3000  Dynamiitti Napoleon  Etulinjan edessä  Eurotrip  Fahrenheit 9/11  Finding Neverland – tarinan lähteillä  Flight of the Phoenix  Ghost in the Shell 2: Innocence  Godsend  Going the Distance  Harold & Kumar – täydellisen hampurilaisen metsästys  Harry Potter ja Azkabanin vanki  Hellboy  Hidalgo  Hillsiden kuristaja  Hip hei hutsu!  Hotelli Ruanda  I Heart Huckabees  I, Robot  Ihmeperhe  Ikuinen rakkaus  In Good Company  Juoksuhaudantie  Karvinen  Kauna  Keisarikunta  Kill Bill: Volume 2  The Kin  Koirankynnen leikkaaja  Koko potti 2  Koston liekki  |  Kung Fu Hustle  Kuningas Arthur  Kuolleiden aamunkoitto  Kuume  Kylä  Ladies in Lavender  Lapsia ja aikuisia  Layer Cake – diilerin käsikirja  Lehmäjengi  Leijonakuningas 3 – Hakuna Matata  Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja  Lentäjä  Levottomat 3  The Libertine  The Life and Death of Peter Sellers  Liikkuva linna  Maameren tarinat  Manaaja: Alku  Mean Girls  Meri sisälläni  Million Dollar Baby  Mindhunters  Miracle  Moottoripyöräpäiväkirja  Myrskylinnut  Mysterious Skin  Napapiirin pikajuna  Napola – Hitlerin eliittikoulu  National Treasure – kansallisaarre  New Police Story  Night Watch – yövahti  Ocean’s Twelve  Oopperan kummitus  Out of Reach  Paavo Pesusieni – elokuva  Pahan henki  Painajainen perheessä  The Passion of the Christ  Pelikaanimies  Perhosvaikutus  Perikato  Pitkät kihlajaiset  Polly tuli kuvioihin  Populäärimusiikkia Vittulajänkältä  |  Päivä New Yorkissa  Rakkautta ennen auringonlaskua  Resident Evil: Apocalypse  Riddickin aikakirja  Riding the Bullet  Riot-On!  Salainen ikkuna  Saved!  Saw  Scooby-Doo 2: Monsterit vapaalla  Seed of Chucky  Shaun of the Dead  Shrek 2  Shutter  Sideways  Skipataan joulu  Sky Captain and the World of Tomorrow  Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2  Starsky & Hutch  Steamboy  Steve Zissoun vedenalainen maailma  Super Size Me  Survive Style 5+  Taegukgi hwinalrimyeo  Tahraton mieli  Takaisin maalle – Masjävlar  Taking Lives  Team America – maailman poliisi  Tekstiilit  Terminaali  Tiger Cruise  Toolbox Murders  Troija  Tuomari  Unohdetut  Uuno Turhapuro – This Is My Life  Uutisankkuri: Ron Burgundyn legenda  Van Helsing  Vares – yksityisetsivä  Vera Drake  Viattomat äänet  Vitun neljätoista  Wake of Death  Walking Tall  White Chicks  Äitini merenneito  |
Kuolleita

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Päivämäärä | Päivämäärä | Nimi | Ikä kuollessa | Ammattinimike |
| Tammikuu | 2 | Etta Moten Barnett | 102 | Näyttelijä |
| Tammikuu | 7 | Ingrid Thulin | 77 | Näyttelijä |
| Maaliskuu | 28 | Peter Ustinov | 82 | Näyttelijä |
| Maaliskuu | 17 | Tony Randall | 84 | Näyttelijä |
| Kesäkuu | 5 | Ronald Reagan | 93 | Näyttelijä |
| Heinäkuu | 1 | Marlon Brando | 80 | Näyttelijä |
| Heinäkuu | 9 | Isabel Sanford | 86 | Näyttelijä |
| Heinäkuu | 17 | Pat Roach | 67 | Näyttelijä |
| Heinäkuu | 21 | Jerry Goldsmith | 75 | Säveltäjä |
| Elokuu | 8 | Fay Wray | 96 | Näyttelijä |
| Elokuu | 18 | Elmer Bernstein | 82 | Säveltäjä |
| Elokuu | 26 | Laura Branigan | 82 | Soundtrack-säveltäjä |
| Lokakuu | 3 | Janet Leigh | 77 | Näyttelijä |
| Lokakuu | 10 | Christopher Reeve | 52 | Näyttelijä |
| Marraskuu | 29 | John Drew Barrymore | 72 | Näyttelijä |
| Joulukuu | 28 | Jerry Orbach | 69 | Näyttelijä |
Aiheesta muualla

Elokuvavuosi 2004 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Helsingin pormestari

| Helsingin pormestari |
| --- | --- |
 Helsingin kaupunginvaakuna
 
 Nykyinen Juhana Vartiainen 2. elokuuta 2021 lähtien
Virka-asunto:  Brummerin talo
Nimittäjä:  Helsingin kaupunginvaltuusto
Kauden pituus:  4 vuotta (valtuustokausi)
Perustettu:  2017
Ensimmäinen:  Jan Vapaavuori
Kotisivut:  Helsingin pormestarit
Helsingin pormestarin tehtävä on johtaa kaupunginhallituksen alaisena kaupungin hallintoa, taloudenhoitoa ja muuta toimintaa. Pormestarin on lisäksi huolehdittava asioista, jotka eivät kuulu kenenkään apulaispormestarin toimialaan tai sivuavat kahden tai useamman apulaispormestarin toimialaa. Pormestari toimii kaupunginhallituksen puheenjohtajana ja apulaispormestarit toimialalautakuntien puheenjohtajina sekä kaupunginhallituksen jäseninä. Pormestari ja apulaispormestarit ovat päätoimisia luottamushenkilöitä.
Kaupunginvaltuusto valitsee pormestarin valtuutettujen ja varavaltuutettujen keskuudesta neljän vuoden valtuustokauden ajaksi. Pormestarin toimikausi jatkuu siihen saakka, kunnes uusi pormestari on valittu. Valtuusto voi kuitenkin erottaa pormestarin ja apulaispormestarin kesken toimikauden.
Pormestarin toimialaan kuuluvat kaupungin toiminnan ja talouden yleissuunnittelu, henkilöstöpolitiikka, elinkeinoasiat, valmiussuunnittelu, talousarvion valmistelu ja sen noudattamisen valvonta, sisäinen valvonta ja riskienhallinta sekä taloushallintoon liittyvät asiat yleensä ja riippumatta siitä mitä lautakuntaa, virastoa tai laitosta asia koskee.
Vuosina 1921–2017 Helsingillä oli kaupunginjohtaja. Vuonna 2017 kaupunki siirtyi pormestarimalliin. Ensimmäiseksi pormestariksi valittiin kokoomuksen Jan Vapaavuori.
Ruotsin-vallan ja autonomian aikana sekä itsenäisyyden alkuvuosina 1553-1921 Helsingillä oli yksi tai useampi pormestari-arvonimellä toiminut viranhaltija.
Pormestarin toimialaan kuuluvat asiat muun muassa, jotka koskevat:
kaupunginkansliaa
taloushallintopalvelu-liikelaitoksen johtokuntaa
tarkastuslautakunnan yleishallintoa.
Helsingin pormestarit

| №>  | Pormestari (elinvuodet) | Pormestari (elinvuodet) | Toimikausi | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  | Vapaavuori, JanJan Vapaavuori (s. 1965) | 7.6.2017–2.8.2021 | Kokoomus |
| 2. |  | Vartiainen, JuhanaJuhana Vartiainen (s. 1958) | 2.8.2021– | Kokoomus |
Apulaispormestarit

Pormestarin lisäksi Helsingin kaupungin johdossa on neljä apulaispormestaria, jotka ovat kaupunginhallituksen jäseniä ja toimivat kukin oman toimialalautakuntansa puheenjohtajana. Vuonna 2017 tehtäviinsä valitut apulaispormestarit ja heidän toimialansa olivat:
kasvatuksen ja koulutuksen toimiala, Pia Pakarinen (kok.)
kaupunkiympäristön toimiala, Anni Sinnemäki (vihr.)
kulttuurin ja vapaa-ajan toimiala, Nasima Razmyar (sd.)
sosiaali- ja terveystoimen toimiala, Sanna Vesikansa (vihr.)
Helsingin kaupunginvaltuusto valitsi kokouksessaan 2.8.2021 pormestarin ja apulaispormestarit valtuustokaudeksi 2021–2025.
2.8.2021 tehtäviinsä valitut apulaispormestarit ja heidän toimialansa ovat:
kasvatuksen ja koulutuksen toimiala, Nasima Razmyar (sd.)
kaupunkiympäristön toimiala, Anni Sinnemäki (vihr.)
kulttuurin ja vapaa-ajan toimiala, Paavo Arhinmäki (vas.)
sosiaali- ja terveystoimen toimiala, Daniel Sazonov (kok.)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helsingin pormestari Wikimedia Commonsissa
Jaidon Codrington

| Jaidon Codrington> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1984 Bridgeport, Connecticut
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  The Don
Painoluokka:  Ylempi keskisarja
Ammattilaistilastot
Ottelut:  25
Voitot:  21
– tyrmäysvoitot:  17
Tappiot:  4
Ratkaisemattomat:  0
Ei tuomiota/ mitätöity:  0
Jaidon "The Don" Codrington (s. 5. kesäkuuta 1984 Bridgeport, Connecticut) yhdysvaltalainen ammattilaisnyrkkeilijä. Hän ottelee ylemmässä keskisarjassa. Jaidon otteli myös Contenderin kolmannella tuotantokaudella, jossa sai myös kuulla isänsä kuolemasta. Hän sijoittui toiseksi häviten finaaliottelussa Sakio Bikalle.
Aiheesta muualla

boxrec.com
Hr11

| Hr11 |
| --- | --- |
 Hr11 1953 Helsingissä 1965.
Perustiedot
Tyyppi:  dieselveturi
Liikennöitsijä:  Valtionrautatiet
Valmistaja:  Valmet
Lukumäärä:  5
Valmistusvuodet:  1955
Hylätty:  1972
Numerointi:  1950–1954
Lempinimi:  Lentävä Susi Pullahuru
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  120 km/h
Paino:  66,5 t
Pituus:  15 400 mm
Pyörästön pituus:  10 900 mm
Suurin akselipaino:  17,0 t
Pyörän halkaisija:  960 mm
Moottori:  Maybach MD325
Moottorin teho:  2 × 450 hv (myöh. 2 × 600 hv)
 Hr11 1950 Hyvinkään konepajalla vuonna 2005.
Hr11 oli Valtionrautateiden vuosina 1955–1972 käyttämä dieselveturi. Veturit valmisti Valmet vuonna 1955. Veturit olivat käytössä aluksi Tampereella ja myöhemmin Turussa pika- ja kiitojunissa sekä pienessä määrin tavaraliikenteessä. Ne hylättiin epäluotettavina vuonna 1972. Veturista käytettiin lempinimiä Lentävä Susi ja Pullahuru.
Historia

Valtionrautatiet alkoi 1950-luvulla modernisoida junakalustoaan, joka siihen aikaan koostui yksinomaan höyryvetureista ja puuvaunuista sekä joistain moottorivaunuista. Merkittävä kalustouudistus oli 1950-hankitut kiitojunavaunustot. Vuonna 1952 Valtionrautatiet tilasi viisi moottorivaunua näitä uusia junia vetämään. Suunnittelun edistyessä päätettiin painosyistä rakenne muuttaa moottorivaunusta, jossa olisi ollut matkatavaraosasto, puhtaasti veturiksi ilman matkatavaraosastoa.
Veturit valmistuivat vuonna 1955. Ne sijoitettiin aluksi Tampereelle hoitamaan Helsinkiin, Seinäjoelle, Pieksämäelle ja Poriin suuntautuvaa matkustajaliikennettä. Vuonna 1961 veturit siirrettiin Turkuun, josta ne liikennöivät Helsinkiin ja Tampereelle. Vaikka veturit hankittiin kiitojunaliikennettä varten, niitä käytettiin pääosin pikajunissa. Muun muassa Turun laivapikajuna P 29, joka lähti Helsingistä päivittäin kello 7.30, oli koko 1960-luvun alkupuoliskon tämän veturin vetämä.
Pikajunia alkoivat 1960-luvun loppupuolella vetää pääasiassa Dv12-sarjan veturit ja osa kiitojunavuoroista korvattiin uusilla Dm9-sarjan junilla. Näin Hr11-vetureita vapautui henkilöliikenteen käytöstä, ja viimeisinä vuosinaan niitä käytettiin Turusta käsin pienessä määrin myös tavaraliikenteessä.
Tekniikka

Hr11-sarjan veturit olivat neliakselisia telivetureita ja niiden kummassakin päässä oli ohjaamo. Voimanlähteenä oli kaksi Maybachin 450 hevosvoiman MD320-dieselmoottoria ja vaihteistona oli Maybach Mekydro K64B hydraulis-mekaaninen automaattivaihteisto. Moottorit ja vaihteisto oli sijoitettu teleihin.
Hr11-vetureihin suunniteltiin alun perin rakennettavaksi matkatavaraosasto, mutta siitä luovuttiin, koska vetureista olisi muuten tullut liian painavia. Tämän suunnitelman jäljiltä vetureissa oli konehuoneen keskiosassa paljon tyhjää tilaa, johon sijoitettiin pieni työpöytä pieniä korjaustoimenpiteitä varten. Ainoana suomalaisena veturina Hr11-vetureissa oli myös WC-komero.
Veturit osoittautuivat käytössä erittäin epäluotettaviksi, ja 1956 tehtiin vetureiden toimittajan kanssa sopimus moottoreiden ja vaihteistojen uudistamisesta. Moottorit varustettiin ahtimin, jolloin teho nousi 600 hevosvoimaan, mutta käyntinopeus laski samanaikaisesti 1700:sta 1500:aan kierrokseen minuutissa.lähde? Uusitun moottorin tyyppi oli MD325. Veturin kokonaisteho oli uudistuksen jälkeen 1200 hv. Vaihteistot vaihdettiin tyyppiin KL64B, jolloin automaattivaihteen edestakainen vaihtaminen hitaassa ajossa saatiin poistetuksi. Uusitut veturit saatiin takaisin käyttöön 1958, mutta varsinkaan vaihteistojen toimintavarmuus ei ollut tämänkään jälkeen moitteetonta.
Hylkäys

Perusteellisesta koneistoremontista huolimatta Hr11-sarjan käyttövarmuus oli 1960-luvulle tultaessa edelleen huono. Tehokkaammat dieselveturit, kuten Dv12, Hr12 ja Hr13, alkoivat 1960-luvun lopulla korvata Hr11-sarjaa, ja veturit hylättiin lopulta vuonna 1972. Hr11 1950 on varattu Suomen Rautatiemuseolle. Se on tällä hetkellä Hyvinkään konepajan pihassa pääosiltaan ehjänä, mutta päällisin puolin huonossa kunnossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hr11 Wikimedia Commonsissa
Kuvia Hr11:stä Vaunut.org:ssa
Lempinimistä: http://vaunut.org/kuva/13009
Suomalaiset veturit ja junayksiköt
Savo-Karjalan vaalipiiri

| Savo-Karjalan vaalipiiri |
| --- | --- |

Alue:  Pohjois-Karjalan maakunta Pohjois-Savon maakunta
Lautakunnan kokouspaikka:  Kuopio
Käytössä:  2015→
Kansanedustajia:  15
Suurin puolue:  Perussuomalaiset
Savo-Karjalan vaalipiiri on Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri, joka käsittää Pohjois-Karjalan maakunnan ja Pohjois-Savon maakunnan alueet. Aikaisemmin eduskuntavaalipiireissä käytiin myös tasavallan presidentin valitsijamiesvaalit ennen suoraan kansanvaaliin siirtymistä 1994. Nykyään presidentinvaaleissa vaalipiirejä käytetään vain vaalien tekniseen toimittamiseen. Savo-Karjalan vaalipiirilautakunta kokoontuu Kuopiossa.  Vaalipiirin nimeä voidaan pitää sekaannusta aiheuttavana, sillä itäisessä Suomessa myös sijaitsevan Kaakkois-Suomen vaalipiirin alue on yhtä lailla valtaosin historiallista Savoa ja Karjalaa.
Vaalipiiriin kuuluvat kunnat ovat Heinävesi, Iisalmi, Ilomantsi, Joensuu, Joroinen, Juuka, Kaavi, Keitele, Kitee, Kiuruvesi, Kontiolahti, Kuopio, Lapinlahti, Leppävirta, Lieksa, Liperi, Nurmes, Outokumpu, Pielavesi, Polvijärvi, Rautalampi, Rautavaara, Rääkkylä, Siilinjärvi, Sonkajärvi, Suonenjoki, Tervo, Tohmajärvi, Tuusniemi, Varkaus, Vesanto ja Vieremä.
Historia

Savo-Karjalan vaalipiiri muodostettiin vuonna 2013 yhdistämällä Pohjois-Karjalan vaalipiiri ja Pohjois-Savon vaalipiiri. Pohjois-Karjala ja Pohjois-Savo kuuluivat Manner-Suomen pienimpien vaalipiirien joukkoon. Eduskuntavaaleissa 2011 Pohjois-Karjalasta valittiin kuusi ja Pohjois-Savosta yhdeksän kansanedustajaa. Vaalipiirien yhdistämistä perusteltiinkin etenkin suhteellisuuden parantamisella. Uudistuksella vaalipiirin piilevä äänikynnys laski maan keskitasolle noin kuuteen prosenttiin. Eduskunta hyväksyi vaalipiirin muodostamista koskeneet lakiesitykset maaliskuussa 2013 äänin 83–63. Kataisen hallituksen esitystä, jossa samalla muodostettiin myös uusi Kaakkois-Suomen vaalipiiri, vastustivat molemmat oppositiopuolueet perussuomalaiset ja keskusta. Laki tuli voimaan 1. syyskuuta 2013.
Savo-Karjalan vaalipiiriä käytettiin ensimmäisen kerran huhtikuun 2015 eduskuntavaaleissa, jolloin vaalipiiristä valittiin 16 kansanedustajaa. Vuoden 2019 eduskuntavaaleihin edustajamäärä laski 15:een.
Vuoden 2021 alussa Heinävesi vaihtoi maakuntaa Etelä-Savosta Pohjois-Karjalaan ja Joroinen Etelä-Savosta Pohjois-Savoon. Samassa yhteydessä ne vaihtoivat Kaakkois-Suomen vaalipiirin Savo-Karjalaan.
Vaalipiirin perustamisen jälkeen on lakkautettu kolme kuntaa: Juankoski ja Maaninka, jotka on molemmat liitetty Kuopioon (Maaninka tosin liitettiin jo ennen vuoden 2015 eduskuntavaaleja, joissa tämä vaalipiiri oli ensimmäisen kerran käytössä) sekä Valtimo, joka on liitetty Nurmekseen. Aiemmin lakkautetut kunnat on mainittu Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon vaalipiirien artikkeleissa.
Piirijärjestöt

Uuden vaalipiirin myötä kokoomus, sosialidemokraatit ja vihreät yhdistivät Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon piirijärjestönsä vuoden 2013 aikana. Piraattipuolue yhdisti piirijärjestönsä 2014.
Keskustan Pohjois-Karjalan piiri
Keskustan Pohjois-Savon piiri
Perussuomalaisten Pohjois-Karjalan piiri
Perussuomalaisten Pohjois-Savon piiri
Pohjois-Karjalan Vasemmisto
Pohjois-Savon Vasemmisto
Savo-Karjalan Kokoomus
Savo-Karjalan piraatit
Savo-Karjalan Sosialidemokraatit
Savo-Karjalan vihreät
SKP:n Joensuun piirijärjestö
SKP:n Kuopion piirijärjestö
Suomen Kristillisdemokraattien Pohjois-Karjalan piiri
Suomen Kristillisdemokraattien Pohjois-Savon piiri
Nykyiset kansanedustajat

Sanna Antikainen (PS)
Markku Eestilä (Kok.)
Seppo Eskelinen (SDP)
Sari Essayah (KD)
Hannu Hoskonen (Kesk.)
Hanna Huttunen (Kesk.)
Marko Kilpi (Kok.)
Laura Meriluoto (Vas.)
Krista Mikkonen (Vihr.)
Karoliina Partanen (Kok.)
Minna Reijonen (PS)
Markku Siponen (Kesk.)
Timo Suhonen (SDP)
Timo Vornanen (PS)
Tuula Väätäinen (SDP)
Entiset kansanedustajat

Hannakaisa Heikkinen (Kesk.) (2015–2023)
Elsi Katainen (Kesk.) (2015–2018)
Kimmo Kivelä (PS, Sin.) (2015–2019)
Kari Kulmala (PS, Sin.) (2015–2019)
Seppo Kääriäinen (Kesk.) (2015–2019)
Riitta Myller (SDP) (2015–2019)
Merja Mäkisalo-Ropponen (SDP) (2015–2023)
Pentti Oinonen (PS, Sin.) (2015–2019)
Sari Raassina (Kok.) (2015–2019)
Eero Reijonen (Kesk.) (2018–2019)
Markku Rossi (Kesk.) (2015–2019)
Matti Semi (Vas.) (2015–2023)
Anu Vehviläinen (Kesk.) (2015–2023)
Jussi Wihonen (PS) (2019–2023)
Puolueiden paikkamäärät vaalipiirissä

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| puolueet | 2015 | 2019 | 2023 |
| Kansallinen Kokoomus | 2 | 2 | 3 |
Suomen Kristillisdemokraatit: 1
| Suomen Keskusta | 6 | 4 | 3 |
Perussuomalaiset: 3
Vihreä liitto: 1
| Suomen Sosialidemokraattinen Puolue | 2 | 3 | 3 |
Vasemmistoliitto: 1
| Yhteensä | 16 | 15 | 15 |
Ääniharavat

| vaalit | ehdokas | puolue | äänet |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Sari Essayah | KD | 11 186 |  |
| 2019 | Sari Essayah | KD | 12 397 |  |
| 2023 | Sari Essayah | KD | 15 862 |  |
Aiheesta muualla

Itä-Suomen vaalipiirejä yhdistetään vuoden 2015 eduskuntavaaleihin (Arkistoitu – Internet Archive) Oikeusministeriö 11.4.2013
Vaalipiirijaon muuttaminen: lausuntotiivistelmä (Arkistoitu – Internet Archive) Oikeusministeriön demokratia-, kieli- ja perusoikeusasioiden yksikkö 26.7.2012
Marise Chamberlain

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Marise Chamberlain vuonna 1964. |  Marise Chamberlain vuonna 1964. |  Marise Chamberlain vuonna 1964. |  |
Maa:   Uusi-Seelanti
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Tokio 1964 | 800 m |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Hopeaa | Perth 1962 | 880 jaardia |  |
Marise Ann Millicent Chamberlain (5. joulukuuta 1935 Christchurch – 5. marraskuuta 2024) oli uusiseelantilainen keskimatkojen juoksija.
Tokion olympialaisissa 1964 Chamberlain oli 800 metrillä kolmas. Brittiläisen imperiumin ja kansainyhteisön kisoissa vuonna 1962 hän oli 880 jaardilla hopealla.
Chamberlainin ennätys 800 metrillä on vuonna 1969 juostu 2.01,4.
Aiheesta muualla

New Zealand olympic team
Athletics New Zealand
Komplementti (tietotekniikka)

Tietotekniikassa komplementiksi kutsutaan yleistä negatiivisen kokonaisluvun esitysmuotoa. Yleisin eli luvusta muodostettu kahden komplementti tarkoittaa luvun vastaluvun muodostamista kääntämällä sen bitit ja lisäämällä tulokseen yksi. Komplementtina esitetyn luvun tietotyyppi on kokonaisluku.