stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Enrico Fermi

| Enrico Fermi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. syyskuuta 1901 Rooma, Italia
Kuollut: 28. marraskuuta 1954 (53 vuotta) Chicago, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Italialainen, yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Scuola Normale Superiore di Pisa
Väitöstyön ohjaaja:  Luigi Puccianti
Instituutti:  Scuola Normale Superiore di Pisa Göttingenin yliopisto Leidenin yliopisto Rooman yliopisto Columbian yliopisto Chicagon yliopisto
Oppilaat:  Chen Ning Yang, Murray Gell-Mann, Mario Ageno, Tsung-Dao Lee, Emilio Gino Segrè ja Owen Chamberlain
Tutkimusalue:  Fysiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1938) Franklin-mitali (1947)
 Nimikirjoitus
Enrico Fermi (29. syyskuuta 1901 – 28. marraskuuta 1954) oli italialais-amerikkalainen fyysikko. Erityisen tunnettu hän on työstään kvanttimekaniikan alalla, beetahajoamisen tutkimisessa ja ensimmäisen ydinreaktorin kehittämisessä. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1938.
Tutkimustyö

Alkeishiukkasista bosonit noudattavat Bosen-Einsteinin statistiikkaa, ja niitä voi olla useita samassa kvanttimekaanisessa tilassa. Fermionit, joiden spinkvanttiluku on puoliluku, puolestaan noudattavat Fermin-Diracin statistiikkaa, eikä täsmälleen samassa tilassa voi olla kuin yksi hiukkanen (Paulin kieltosääntö). Kvanttimekaanisten puuhastelujensa jälkeen Fermi suuntasi huomionsa syvemmälle atomiin, sen ytimeen. Neutronin keksimisen jälkeen (James Chadwick vuonna 1932) beetahajoaminen voitiin selittää tapahtumana, jossa neutroni hajoaa protoniksi, elektroniksi ja neutriinoksi. Vuotta myöhemmin Fermi muotoili tämän täsmälliseksi kvanttimekaaniseksi teoriaksi.lähde?
Atomiydinten halkeaminen eli fissio voidaan saada aikaan pommittamalla riittävän epävakaita ytimiä neutroneilla. Halkeamisessa vapautuu lisää neutroneja, jotka puolestaan voivat halkaista uusia ytimiä. Fermi näki tämän ketjureaktion mahdollisuuden heti kun fissio oli keksitty ja alkoi tehdä kokeita, joiden tarkoituksena olisi saada ketjureaktio toimimaan hallitusti laboratoriossa. Hän onnistuikin vuonna 1942 Chicagossa; koetta voidaan pitää maailman ensimmäisenä ydinreaktorina.
Fennia-ryhmä

Fennian konttori Vaasassa.
Fennia-konserni muodostuu vahinkovakuuttamiseen erikoistuneesta Fenniasta, vapaaehtoisia henki-, eläke- ja säästövakuutuksia tarjoavasta Vakuutusosakeyhtiö Henki-Fenniasta sekä palveluyhtiö Fennia-palvelu Oy:sta.
Fennia-konsernin yhtiöistä Fennia on keskinäinen vakuutusyhtiö. Yhtiön omistavat asiakkaat eikä ulkopuolisia sijoittajia ei ole. Henki-Fennia ja Fennia-palvelu Oy ovat Fennian tytäryhtiöitä. Fennialla on Suomessa 37 konttoria, joissa työskentelee vakuutusmyyjiä ja vakuutusyrittäjiä.
Historiaa

Fennian juuret ulottuvat vuoteen 1882, jolloin perustettiin Palovakuutusosakeyhtiö Fennia. Fennian sisaryhtiö, tapaturmavakuutuksia myöntävä Patria perustettiin vuonna 1888. Patriasta tuli Fennian tytäryhtiö vuonna 1919.
Vuonna 1928 syntyi puolestaan Fennian historian toinen päähaara, kun joukko yrittäjiä perusti Yrittäjäin Vakuutus Keskinäinen Yhtiön lakisääteisiä tapaturmavakuutuksia varten.
Fennia ja Yrittäjäin Vakuutus yhdistettiin vuonna 1983, ja näin syntyi Yrittäjäin Fennia. Fennia-ryhmä syntyi useiden yritysjärjestelyjen tuloksena vuonna 1998. Vuonna 2001 silloinen Yrittäjäin Fennia -nimi muutettiin Fenniaksi.
Aiemmin Fennia-ryhmään kuulunut työeläkeyhtiö Eläke-Fennia fuusioitui LähiTapiola Eläkeyhtiön kanssa. Sulautumisen seurauksena syntynyt Keskinäinen Työeläkevakuutusyhtiö Elo aloitti toimintansa vuoden 2014 alussa.
Fennia osti 27. marraskuuta 2018 suomalaisen Folksam Vahinkovakuutus Oy:n, josta tuli kaupan seurauksena Fennian tytäryhtiö. Folksam Vahinkovakuutus muutti helmikuussa 2019 nimensä Fennia Vahinkovakuutukseksi.
Toukokuussa 2020 Fennia myi Varainhoidon ja Fennia Kiinteistöt -yhtiönsä S-Pankille.
Fennian brändi uudistettiin vuonna 2019.
Pörssihistoria

Fennia oli listattu Helsingin pörssiin vuodesta 1912 alkaen. Pörssinoteeraus päättyi vuonna 1983.
Kilpailut ja palkinnot

Fennia on järjestänyt vuodesta 1990 alkaen yhdessä Design Forum Finlandin kanssa yrityksille suunnatun muotoilukilpailun (Fennia Prize), jonka tavoitteena on tukea korkeatasoisten tuotteiden ja palveluiden tuottamista ja edistää teollisuuden kilpailukykyä ja kansainvälistymistä.
Fennia jakaa vuosittain Valtakunnallista yrittäjäpalkintoa. Vuoden 1968 jälkeen Valtakunnallinen yrittäjäpalkinto on myönnetty yli 200 yritykselle ja yrittäjälle.
Kirjallisuutta

E. Lodenius: Fennia vakuutus 1882–1982. Helsinki 1984. ISBN 9519952047
Aiheesta muualla

Fennian sivusto
Suomalaiset vakuutusyhtiöt
| --- | --- |
Vahinkovakuutus:  Alandia  Fennia  If  LähiTapiola  Pohjola Vakuutus  Pohjantähti  Suomen Vahinkovakuutus  Turva  Ömsen 
Henkivakuutus:  Aktia  Alandia  Sp-Henkivakuutus  Fennia  Kaleva  LähiTapiola  Mandatum Life  Nordea  Pohjola Vakuutus 
Eläkevakuutus:  Elo  Ilmarinen  Varma  Veritas 
Erityisvakuutus: Garantia
1920

| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
Vuosi 1920 oli karkausvuosi, joka alkoi torstaista.
Tapahtumia > Heinäkuu–syyskuu

2. heinäkuuta – Puna-armeija jatkoi hyökkäystään Puolaan.
5. – 6. heinäkuuta – Uuraan Ravansaaressa tuhoutui tulipalossa 15 – 20 000 standarttia puutavaraa Suomalaisen Puuliike-Osakeyhtiön, A. Ahlström Oy:n ja Hackman & Co:n lautatarhoissa. Lisäksi palossa tuhoutui useita rakennuksia ja Amerikan Punaisen Ristin Venäjää varten varatut varastot. Tulipalon vahingot olivat yhteensä noin 40 miljoonaa markkaa ja lisäksi neljä paloa paennutta miestä hukkui, kun heidän veneensä syttyi tuleen. Palo sai alkunsa hinaajasta lentäneestä kipinästä.
12. heinäkuuta – Neuvosto-Venäjä tunnusti Liettuan itsenäisyyden.
17. heinäkuuta – Maanpetoksen valmistelusta kuritushuoneeseen tuomitut Julius Sundblom ja Carl Björkman vapautettiin vankilasta presidentti K. J. Ståhlbergin armahdettua heidät.
20. heinäkuuta – Myllykosken, Simpeleen ja Jämsänkosken paperitehtaat yhdistyivät Yhtyneet Paperitehtaat Oy:ksi.
1. elokuuta – Ison-Britannian kommunistinen puolue perustettiin.
2. elokuuta – Katolilaiset mellakoivat Belfastissa.
2. elokuuta   – Haagiin perustettiin pysyvä kansainvälinen tuomioistuin.
11. elokuuta – Venäjä tunnusti Viron ja Latvian itsenäisyyden.
12. elokuuta – Helsingissä Töölöstä keskikaupungille matkalla ollut raitiovaunu suistui kiskoilta Läntisellä viertotiellä. Moottorivaunu mursi katua reunustaneen rauta-aidan ja putosi katuvallilta alas kaksi metriä alempana olleelle kadulle vaurioituen pahoin perävaunun jäädessä katukäytävälle. Raitiovaunussa ei ollut matkustajia. Raitiovaunun kuljettaja säilyi vammoitta, mutta rahastaja loukkaantui.
13. elokuuta – Kaksiviikkoinen Varsovan taistelu alkoi. Puolalaiset saivat puolustusvoiton Puna-armeijasta.
13. elokuuta – Suomi ja Neuvosto-Venäjä allekirjoittivat Tartossa välirauhasopimuksen, jossa sovittiin aselevosta ja demarkaatiolinjoista maiden välillä.
19. elokuuta – Toinen puolalaisten Sleesian kansannousu alkoi saksalaisia vastaan.
20. elokuuta – Antwerpenin kesäolympialaiset alkoivat.
21. elokuuta – Suomi sai neljä ensimmäistä sijaa keihäänheitossa Antwerpenin olympialaisissa. Voittaja oli Jonni Myyrä, toinen Urho Peltonen, kolmas Paavo Johansson ja neljäs Julius Saaristo. Suomen koko mitalisaalis olympiakisoista oli 15 kultaa, 10 hopeaa ja 10 pronssia.
31. elokuuta – Kuusisen klubin murhat Pietarissa.
7. syyskuuta – Kokkolan kaupunki vietti 300-vuotisjuhliaan.
7. syyskuuta – Alppilentäjät : Kaksi siirtolennolla Italiasta Suomeen ollutta Savoia-lentovenettä syöksyi maahan Sveitsissä, jolloin kolme suomalaista lentäjää ja yksi italialainen mekaanikko saivat surmansa.
8. syyskuuta – Carnaron valtiosääntö (Charta del Carnaro) hyväksyttiin perustuslaiksi Gabriele d'Annunzion johtamalle Fiumen valtiolle. Valtiosääntö sisälsi yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden sekä miehille että naisille ja kaksikamarisen parlamentin, jossa ensimmäinen kamari valittiin yleisillä vaaleilla ja toisen kamarin valitsivat työnantajien ja työntekijöiden muodostamat korporaatiot.
9. syyskuuta – Valtakunnallinen Lotta Svärd -järjestö perustettiin.
15. syyskuuta – Viisi ihmistä kuoli Viipurin raitiovaunuonnettomuudessa.
16. syyskuuta – 38 ihmistä kuoli Wall Streetin pommi-iskussa.
Tapahtumia > Lokakuu–joulukuu

2. lokakuuta – Suomalainen kivihiililastissa ollut nelimastoparkki Albyn katosi Atlantin valtamerellä matkalla Norfolkista Tanskaan. Aluksella oli 25 hengen miehistö.
4. lokakuuta – Kenraali Mannerheimin Lastensuojeluliitto perustettiin.
12. lokakuuta – Aselepo Puolan ja bolševikkien välillä solmittiin puolalaisten valloitettua Vilnan, Minskin ja Tarnopolin.
14. lokakuuta – Tarton rauha solmittiin Suomen ja Neuvosto-Venäjän välillä.
16. lokakuuta – Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen (SSTP) pää-äänenkannattaja Suomen Työmies julkaisi näytenumeronsa. Lehden päätoimittajana oli Arvo Tuominen.
15. marraskuuta – Kansainliiton ensimmäinen yleiskokous alkoi.
15. marraskuuta – Danzigista muodostettiin Kansainliiton suojeluksessa oleva vapaakaupunki.
16. marraskuuta – Australialainen lentoyhtiö Qantas perustettiin.
21. marraskuuta – Niin sanotussa Verisessä sunnuntaissa Irlannissa kuoli useita brittiläisiä upseereita.
23. marraskuuta – Väinö Tanner ja Arvo Tuominen joutuivat käsikähmään sosialidemokraattien kokouksessa raittiusyhdistys Koiton salissa Helsingissä. Tanner heitti Tuomisen alas puhujakorokkeelta Tuomisen vaadittua kokoukselle uutta puheenjohtajaa. Tämän välikohtauksen ansiosta Suomen Sosialidemokraatin pakinoitsija Sasu Punanen (Yrjö Räisänen) antoi Tuomiselle lisänimen ”Poika”.
23. marraskuuta   – Eduskunta hyväksyi Tarton rauhansopimuksen äänin 163–27 ja samassa istunnossa myös oppivelvollisuuslain.
5. joulukuuta – Kirjasalon tasavallan alue luovutettiin Tarton rauhansopimuksen perusteella Neuvosto-Venäjälle ja suomalaiset ja inkeriläiset joukot poistuivat alueelta.
11. joulukuuta – Sotatilalaki astui voimaan Irlannissa levottomuuksien jälkeen.
11. joulukuuta   – Presidentti K. J. Ståhlberg ratifioi Tarton rauhansopimuksen.
16. joulukuuta – 8,6 richterin maanjäristys Kiinassa Gansun maakunnassa, 180 000 kuollutta.
16. joulukuuta   – Suomi liittyi Kansainliittoon.
23. joulukuuta – Iso-Britannia ja Ranska sopivat rajasta Ranskan miehittämän Syyrian ja brittien Palestiinan välillä.
23. joulukuuta   – Eduskunta hyväksyi sukunimilain, jonka mukaan jokaisella suomalaisella tuli olla sukunimi.
Tapahtumia > Tuntematon päivämäärä

Inarissa kuoli tammi-helmikuun aikana espanjantautiin 190 ihmistä, noin 10 prosenttia kunnan asukkaista.
maaliskuu – Maailman ensimmäinen rauhallisesti perustettu sosiaalidemokraattinen hallitus astui virkaansa Ruotsissa.
Kesäolympialaisten yhteydessä pidettiin näytöstyyliset jääkiekkokilpailut, jotka IIHF julisti 1983 ensimmäisiksi jääkiekon MM-kilpailuiksi.
Kurdien kapina alkoi Turkissa.
Naurusta tehtiin Kansainliiton mandaattialue, jota hallinnoivat Yhdistynyt kuningaskunta, Australia ja Uusi-Seelanti.
Ensimmäinen Lokomon miesten rakentama H8- tyypin veturi luovutettiin Valtionrautateille Tampereella.
Kuolleita > Tammikuu–maaliskuu

1. tammikuuta – Karl Alfred Poppius, suomalainen opettaja ja perhostutkija (s. 1846)
2. tammikuuta – Paul Adam, ranskalainen kirjailija (s. 1862)
5. tammikuuta – Mikko Luopajärvi, suomalainen kansanedustaja ja ministeri (s. 1871)
7. tammikuuta – Edmund Barton, australialainen poliitikko ja tuomari, Australian ensimmäinen pääministeri 1901–1903 (s. 1849)
21. tammikuuta – Bruno Breitholtz, suomalainen vankeinhoitolaitoksen ylijohtaja (s. 1870)
21. tammikuuta – Jussi Railo, suomalainen toimittaja ja SDP:n kansanedustaja (s. 1887)
23. tammikuuta – Pasi Jääskeläinen, suomalainen kansanlaulaja ja kanteleensoittaja (s. 1869)
24. tammikuuta – Hagbard Berner, norjalainen juristi, toimittaja ja poliitikko (s. 1839)
24. tammikuuta – Amedeo Modigliani, italialainen taidemaalari ja kuvanveistäjä (s. 1884)
26. tammikuuta – Vladimir Kappel, venäläinen kenraali (s. 1883)
1. helmikuuta – Onni V. Tuisku, suomalainen päätoimittaja (s. 1869)
3. helmikuuta – Walter Heimbürger, suomalainen oikeusneuvosmies ja RKP:n kansanedustaja (s. 1856)
7. helmikuuta – Aleksandr Koltšak, venäläinen amiraali, arktisten alueiden tutkija ja vastavallankumouksellinen sotilasjohtaja (s. 1874) (teloitettiin)
8. helmikuuta – Alexander Roediger, venäläinen kenraali ja sotaministeri (s. 1854)
10. helmikuuta – Amedee Reyburn, yhdysvaltalainen uimari ja vesipalloilija (s. 1879)
12. helmikuuta – Ferdinand Heine junior, saksalainen kasvi- ja lintutieteilijä (s. 1840)
12. helmikuuta – Pier Andrea Saccardo, italialainen kasvi- ja sienitieteilijä (s. 1845)
20. helmikuuta – Pauline Einstein, Albert Einsteinin äiti (s. 1858)
20. helmikuuta   – Robert Peary, yhdysvaltalainen ensimmäisenä pohjoisnavalla käyneeksi väitetty tutkimusmatkailija (s. 1856)
23. helmikuuta – Tyra Westerlund, suomalainen runoilija (s. 1878)
25. helmikuuta – Ruth Hannula, suomenruotsalainen runoilija (s. 1894)
27. helmikuuta – Juho Aitamurto, suomalainen kansanedustaja (s. 1860)
2. maaliskuuta – Yrjö Heimovaara, suomalainen näytelmäkirjailija (s. 1887)
3. maaliskuuta – Herman Råbergh, suomalainen piispa, kirkkohistorian professori ja valtiopäivämies (s. 1838)
7. maaliskuuta – Jaan Poska, virolainen poliitikko (s. 1866)
10. maaliskuuta – Juho Erkki Antila, suomalainen kansanedustaja ja kunnallisneuvos (s. 1856)
18. maaliskuuta – Hermann Oldenburg, saksalainen uskonnonhistorioitsija ja indologi (s. 1854)
30. maaliskuuta – Josef L. Meyer, saksalainen laivanvarustaja (s. 1846)
Kuolleita > Huhtikuu–kesäkuu

1. huhtikuuta – Yrjö Koivisto, suomalainen seiväshyppääjä, ylioppilasaktivisti ja jääkäriluutnantti (s. 1896)
8. huhtikuuta – Charles Griffes, yhdysvaltalainen impressionistinen säveltäjä (s. 1884)
12. huhtikuuta – Axel Kyander, suomalainen valtiopäivämies, kunnallisneuvos ja Pyhän Stanislauksen ritarikunnan ritari (s. 1838)
24. huhtikuuta – Nathan Goff, Jr., yhdysvaltalainen poliitikko (s. 1843)
26. huhtikuuta – Srinivasa Ramanujan, intialainen matemaatikko (Hardyn–Ramanujanin luku) (s. 1887)
26. huhtikuuta – Sigurd Wegelius, suomenruotsalainen kirjailija (s. 1884)
28. huhtikuuta – Herman Saastamoinen, suomalainen kauppaneuvos ja suuryrittäjä (s. 1850)
1. toukokuuta – Margaret, brittiläinen Connaughtin prinsessa, Ruotsin myöhemmän kuningas Kustaa VI Aadolfin puoliso (s. 1882)
2. toukokuuta – William Wilton, skotlantilainen jalkapallovalmentaja (s. 1865)
6. toukokuuta – Carl Röchling, saksalainen taidemaalari ja kuvittaja (s. 1855)
16. toukokuuta – Joseph Alanen, suomalainen taidemaalari (s. 1885)
16. toukokuuta – Jean Boldt, suomalainen hovioikeuden auskultantti, asianajaja ja toimittaja (s. 1865)
16. toukokuuta – Levi P. Morton, Yhdysvaltain varapresidentti, kongressiedustaja ja kuvernööri (s. 1824)
18. toukokuuta – Johan Thorne, norjalainen poliitikko (s. 1843)
21. toukokuuta – Venustiano Carranza, Meksikon presidentti (s. 1859)
25. toukokuuta – Viljo Attila, Mikkelin pormestari (s. 1884)
29. toukokuuta – Carlos Deltour, ranskalainen soutaja (s. 1864)
1. kesäkuuta – Taavetti Heimonen, suomalainen maatalousneuvoja, säästöpankin kamreeri ja Edistyspuolueen kansanedustaja (s. 1870)
3. kesäkuuta – Jalo Järnefelt, suomalainen pankki- ja valtiopäivämies (s. 1865)
14. kesäkuuta – Max Weber, saksalainen oikeus- ja taloustieteilijä sekä sosiologi (s. 1864)
16. kesäkuuta – Olaj Johan Olsen, norjalainen poliitikko (s. 1851)
27. kesäkuuta – Hack Kampmann, tanskalainen arkkitehti ja taideakatemian professori (s. 1856)
27. kesäkuuta – Frans Lehtonen, suomalainen SDP:n kansanedustaja (s. 1859)
29. kesäkuuta – Hanna Rothman, suomalainen lastentarhatoiminnan uranuurtaja (s. 1856)
30. kesäkuuta – Hugo Parviainen, suomalainen metsäteollisuusjohtaja (s. 1872)
30. kesäkuuta   – Sergei Nikolajeff, venäläis-suomalainen liikemies (s. 1878)
Kuolleita > Heinäkuu–syyskuu

2. heinäkuuta – Aino Mälkönen, suomalainen sairaanhoitaja, Suomen sisällissodan ja Viron vapaussodan taistelija (s. 1900)
4. heinäkuuta – Felix Saarikoski, suomalainen senaattori ja asianajaja (s. 1857)
11. heinäkuuta – Eugénie, Ranskan keisari Napoleon III:n leski (s. 1826)
3. elokuuta – Peeter Süda, virolainen urkumusiikin säveltäjä (s. 1883)
6. elokuuta – Remus von Woyrsch, saksalainen sotamarsalkka (s. 1847)
12. elokuuta – Hermann Struve, venäläis-saksalainen tähtitieteilijä (s. 1854)
22. elokuuta – Anders Zorn, ruotsalainen taidemaalari (s. 1860)
24. elokuuta – Penna Paunu, suomalainen SDP:n kansanedustaja (s. 1868)
31. elokuuta – Wilhelm Wundt, saksalainen filosofi ja psykologi (s. 1832)
31. elokuuta – Kuusisen klubin murhien uhrit:
31. elokuuta   – Tuomas W. Hyrskymurto, suomalainen kommunisti (s. 1881)
31. elokuuta   – Väinö Jokinen, suomalainen toimittaja ja kommunisti, aiemmin SDP:n kansanedustaja (s. 1879)
31. elokuuta   – Ferdinand T. Kettunen, suomalainen kommunisti (s. 1889)
31. elokuuta   – Konsta Lindqvist, suomalainen kommunisti, aiemmin SDP:n kansanedustaja (s. 1877)
31. elokuuta   – Jukka Rahja, suomalainen kommunistipoliitikko (s. 1887)
31. elokuuta   – Jussi Sainio, suomalainen SDP:n kansanedustaja ja SKP:n perustajajäsen (s. 1880)
31. elokuuta   – Liisa Savolainen, suomalainen kommunisti (s. 1897)
31. elokuuta   – Juho Viitasaari, suomalainen kommunisti (s. 1891)
3. syyskuuta – Heikki Kauppinen (”Kauppis-Heikki”), suomalainen kirjailija (s. 1862)
4. syyskuuta – Juho Tammela, suomalainen punakaartilaispäällikkö (s. 1866)
6. syyskuuta – Maria Pavlovna Mecklenburg-Schwerin, venäläinen suuriruhtinatar (s. 1854)
12. syyskuuta – Ferdinand Feyerick, belgialainen miekkailija ja olympiamitalisti (s. 1865)
12. syyskuuta – Toivo Turtiainen, suomalainen SDP:n kansanedustaja (s. 1883)
16. syyskuuta – Dan Andersson, ruotsalainen työläiskirjailija (s. 1888)
22. syyskuuta – Herbert James Draper, englantilainen taidemaalari (s. 1864)
24. syyskuuta – Inessa Armand, ranskalainen kommunistipoliitikko (s. 1874)
24. syyskuuta   – Peter Carl Fabergé, venäläinen kulta-, hopea- ja jalokiviseppä (s. 1846)
Kuolleita > Lokakuu–joulukuu

1. lokakuuta – Vladimir Rebikov, venäläinen säveltäjä ja pianisti (s. 1866)
4. lokakuuta – Juho Henrik Uoti, suomalainen pappi ja luontaishoitomenetelmien kehittäjä (s. 1862)
9. lokakuuta – Mathilda Asp, suomalainen opettaja ja naisvoimistelun uranuurtaja (s. 1840)
10. lokakuuta – Karl Fredrik Wasenius, suomalainen musiikkikauppias ja -arvostelija (s. 1850)
18. lokakuuta – Matti Helenius-Seppälä, suomalainen kansanedustaja, raittiustyöntekijä ja professori (s. 1870)
19. lokakuuta – John Reed, yhdysvaltalainen liberaalisosialisti ja yhteiskuntakriitikko (Kymmenen päivää, jotka järisyttivät maailmaa) (s. 1887)
20. lokakuuta – Max Bruch, saksalainen säveltäjä ja kapellimestari (s. 1838)
20. lokakuuta – José de Figueroa, espanjalainen poolonpelaaja (s. 1897)
24. lokakuuta – Maria Aleksandrovna Romanova, Venäjän keisari Aleksanteri II:n tytär (s. 1853)
25. lokakuuta – Aleksanteri, Kreikan kuningas (k. 1893)
26. lokakuuta – Johan Storm, norjalainen filologi (k. 1836)
31. lokakuuta – Fritz Walter, saksalainen jalkapalloilija (k. 2002)
4. marraskuuta – Ludwig Struve, venäläinen tähtitieteilijä (s. 1858)
8. marraskuuta – Abraham Kuyper, alankomaalainen poliitikko, pääministeri ja kalvinistinen teologi (s. 1837)
22. marraskuuta – Gösta Hahl, suomalainen hammaslääketieteen professori (s. 1861)
25. marraskuuta – Madeline McDowell Breckinridge, yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti ja suffragetti (s. 1872)
27. marraskuuta – Alexius Meinong, itävaltalainen filosofi (s. 1853)
27. marraskuuta – A. F. Tanner, amerikansuomalainen lääkäri ja toimittaja (s. 1868)
1. joulukuuta – Sanny Ekström, suomenruotsalainen kirjastonhoitaja ja runoilija (s. 1869)
5. joulukuuta – August Nybergh, suomalainen juristi, senaattori ja Korkeimman oikeuden ensimmäinen presidentti (s. 1851)
6. joulukuuta – Ewert Saarnio, suomalainen kuvanveistäjä (s. 1867)
10. joulukuuta – Olive Schreiner, eteläafrikkalainen kirjailija, feministi ja sosialisti (s. 1855)
17. joulukuuta – Arthur Thesleff, suomalainen kasvitieteilijä, mustalaisten kielen ja tapojen tutkija (s. 1871)
19. joulukuuta – Eva Ahlström, suomalainen yritysjohtaja, Antti Ahlströmin leski (s. 1848)
21. joulukuuta – Mohammad Abdille Hassan, somalialainen kansanjohtaja, Dervišši-valtion perustaja (s. 1856)
23. joulukuuta – Walter Runeberg, suomalainen kuvanveistäjä (s. 1838)
31. joulukuuta – Karl August Snellman, suomalainen kauppaneuvos ja valtiopäivämies (s. 1849)
Nobelin palkinnot

Nobelin fysiikanpalkinto: Charles Edouard Guillaume
Nobelin kemianpalkinto: Walther Nernst
Nobelin lääketieteen palkinto: August Krogh
Nobelin kirjallisuuspalkinto: Knut Hamsun
Nobelin rauhanpalkinto: Léon Bourgeois
Muuta

Elokuvavuosi 1920
Kirjallisuusvuosi 1920
Harriet Finne-Soveri

Harriet Finne-Soveri pelaamassa shakkia vuonna 1972.
Ulla Harriet Finne-Soveri (ent. Valsta, o.s. Finne; s. 7. maaliskuuta 1953 Vaasa) on suomalainen geriatrian erikoislääkäri, joka on vuodesta 2014 toiminut Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) tutkimusprofessorina. Terveydenhoitoon liittyvien tehtävien ohella Finne-Soveri toimi televisiotoimittajana vuosina 1992–2000 ja esiintyi etenkin ikääntyville suunnatussa ohjelmasarjassa Tiistaitiima. Nuoruudessaan hän näytteli suositussa televisiosarjassa Naapurilähiö (1969–1976).
Helsingin yliopistossa suorittamiensa lääketieteen opintojen jälkeen Finne-Soveri toimi läpi 1980-luvun terveyskeskuslääkärinä Porvoossa ja jatkoi samalla erikoistumistaan vanhustenhoitoon. Vuosina 1994–2001 hän työskenteli Koskelan sairaalassa. Hän valmistui geriatrian erikoislääkäriksi 1994 ja lääketieteen tohtoriksi 2003. Vuodesta 2009 hän on toiminut Helsingin yliopiston geriatrian dosenttina.
Finne-Soveri toimi Kustaankartanon vanhustenkeskuksen johtajana 2001–2004 ja samalla Helsingin sosiaaliviraston ylilääkärinä 2000–2010. Vuodesta 2009 hän toimi THL:n ikäihmisten palvelut -yksikön päällikkönä, kunnes hänet nimitettiin laitoksen tutkimusprofessoriksi 2014. Vuonna 2015 Finne-Soverista tuli Helsingin sosiaali- ja terveysviraston palvelualueiden ylilääkäri.
Tunnustukset

Vuonna 2001 Harriet Finne-Soveri valittiin Vuoden naiseksi, vuonna 2002 Vuoden puhujaksi ja vuonna 2006 Vuoden geriatriksi. Vuonna 2003 hän sai Johannes Linnankoski -säätiön kulttuurimitalin.
Fjörgyn

Fjörgyn (myös Jörd tai Hlódyn) eli maaemo on pohjoisgermaaninen ja skandinaavinen jumalatar. Runo-Eddaan sisältyvässä Völuspa-runossa Fjörgyn on Thorin äiti. Nimen etymologia viittaa siihen, että hän on ollut alun perin vuoren tai metsän jumalatar, ja häntä on myös saatettu pitää hedelmällisyyden jumalattarena.
Jumalattaren nimi liittyy balttien ukkosenjumala Perkūnakseen, ja kummatkin ovat luultavasti peräisin germaanisesta sanasta forha, tammi (myös kuusi).
Fjörgynn

Fjörgynn on pohjoisgermaaninen jumala, joka on Eddan mukaan hedelmällisyyden jumalatar Friggin isä. Hänestä ei tiedetä mitään muuta, mutta on oletettu, että hän saattaisi olla ukkosmyrskyjen jumala, joka on omaksuttu germaaneja edeltäneiltä kulttuureilta.