stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Samuel Rogers

| Samuel Rogers |
| --- | --- |
 Samuel Rogers
Henkilötiedot
Syntynyt: 1763 Lontoo
Kuollut: 1855 (91–92 vuotta)
Kansalaisuus:  Englanti
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Samuel Rogers (1763 Lontoo, Englanti – 1855) oli englantilainen runoilija. Hän työskenteli isänsä pankkiliiketoiminnassa mutta omisti vapaa-aikansa runoudelle, keräsi ympärilleen taidekokoelmia, kutsui vieraakseen aikansa merkkihenkilöitä ja tuki vähävaraisia kirjailijoita. Rogers aloitti jäljittelemällä Oliver Goldsmithia ja Thomas Grayta ja julkaisi 1792 opetusrunoelman The pleasures of memory, joka oli viimeinen merkittävä teos englantilaisen pseudoklassisismin pyrkimyksessä esittää arkisia ajatuksia hienostuneessa muodossa.
Teoksessa An epistle to a friend (1798) hän esitti käsityksensä harmonisesta elämästä, keskeneräisessä Voyage of Columbus (1812) hän pyrki sulattamaan vanhan pohdiskelevan koulukunnan uuteen maalaukselliseen kerrontaan, ja Jacqueline (1814), joka oli hänen ensimmäinen laajaa suosiota saanut runonsa, edusti jo aikansa modernia tyyliä. Human life (1819) on paluu mieterunouteen, ja siinä hän pyrki samaan muodon täydellisyyteen kuin runossa The pleasures of memory, mutta sisällöllisesti se on monipuolisempi. Rogersin suurin ja kiinnostavin teos on Italy (1821–1834), jonka kieli on yksinkertaisempaa, mietteet terävämpiä ja kuvaukset usein hyvin muotoiltuja. Tunnetuin on kohta, joka käsittelee lordi Byronia.
Pertti Nieminen on suomentanut Rogersin runon "Vankina", ja se on hänen kokoelmassaan Kuu kultainen terälehti (Otava 2008, ISBN 978-951-1-23007-6).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Samuel Rogers Wikimedia Commonsissa
Rogers, Samuel, Encyclopaedia Britannica 1911 (Wikisource) (englanniksi)
Lisää luettavaa aiheesta Samuel Rogers on Wikiaineistossa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef
Ristin Voitto

| Ristin Voitto |
| --- | --- |

 Ristin Voitto vuodelta 1955.
Lyhenne:  RV
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Kustantaja:  Aikamedia Oy
ISSN:  ISSN 0355-4155
Kokonaislevikki:  6000
Perustettu:  1912
Päätoimittaja:  Veera Hug
Kotikunta:  Kerava
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  tabloid
Ilmestymistiheys:  46 kertaa vuodessa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ristin Voitto (lyh. RV) on lehti, joka toimii Suomen helluntaiherätyksen pää-äänenkannattajana. Lehti ilmestyy viikoittain ja sitä on julkaistu vuodesta 1912 lähtien. Ristin Voitto on helluntailiikkeen viikkolehti ja lehdessä julkaistaan uutisia, ajankohtaisia raportteja ja ilmiöjuttuja, henkilöhaastatteluja, taustoittavia artikkelita, raamatunopetusta, lukijapalstaa ja ilmoitussivuja.
Ristin Voiton kuukausilevikki oli vuonna 2023 6 000 kpl. RV kertoo vapaakristillisestä toimintakentästä ja luo kokoavaa näköalaa eri kirkkokuntien toimintaan ja kansainväliseen kristillisyyteen. Vuonna 2011 arvioitiin, että lehti tavoittaa noin 40 000 lukijaa viikoittain.
Lehden syntyhistoria liittyy helluntailiikkeen toimintaan ja vakiintumiseen Suomessa. Aluksi lehti oli yksityishenkilöiden hallinnoima ja lehti tuotti pääasiassa käännössisältöä norjalaisen pastorin Thomas Ball Barrattin toimittamasta Korsets Seier -lehdestä. Suomen helluntaiseurakunnat perustivat Ristin Voitto -nimisen kustannusyhdistyksen vuonna 1926 ja lehdestä muotoutui varhaisessa vaiheessa helluntailiikkeen yhteisöllisen identiteetin ylläpitäjä. Myöhemmin lehti alkoi ilmestyä säännöllisesti viikkolehtenä. Vuonna 1978 lehti muuttui tabloidi-muotoon ja vuonna 2016 lehteä alettiin julkaista verkkolehtenä.
Lehdellä on toimitus sekä Helsingissä että Keuruulla. Lehden vastaava päätoimittaja on Petri Mäkilä. Lehteä kustantaa Aikamedia Oy.
Historia

Ristin Voitto on perustettu vuonna 1912 ja se oli aluksi suomenkielinen rinnakkaislehti Thomas Ball Barrattin Korsets Seierille. Lehden alkuvuosina vastuu toimituksesta vaihtui suhteellisen usein. Ensimmäinen julkaisija oli tammisaarelainen muurarimestari H. W. Sjöblom, suomentajanaan maisteri Arno Fellman. Korsets Seieriä painettiin vuodet 1912–1915 Oslossa, samoin Ristin Voiton ensimmäisen vuoden numerot 1–6. Ristin Voiton asema helluntaiseurakuntien äänenkannattajana vakiintui vuonna 1923.
Lehden kirjoituksista suurin osa oli pyhityskristillisyyttä tunnustavia hartauskirjoituksia. Lehteä käytettiin alkuvaiheesta lähtien määrätietoisesti liikkeen evankelioimistyön välineenä. Lehden tilaukset olivat pitkän aikaa maksuttomia. Hengellisen sisällön lisäksi lehdessä julkaistiin perheuutisia ja kuolinilmoituksia sekä paikanhakuilmoituksia. Lehteä kuvitettiin 1930-luvulla säännöllisesti.
Ristin Voitto alkoi ilmestyä tabloid-muodossa tammikuussa 1978 ja samalla lehden sisältö kehittyi vuorovaikutteisemmaksi. Lehti lähestyi nuorten kristittyjen elämää Nuorten kesken -palstalla. Palstalla käsiteltiin rohkeasti myös arkoja aiheita. Myöhemmin lehteen kehitettiin myös Helluntainuori-liite.
Julkaisija

Helluntailiike toimi pitkään yhdistyspohjalta. Vuonna 1926 perustettiiin Ristin Voitto ry, jonka julkaisutoiminta laajeni jo ennen toista maailmansotaa myös kirjankustannuksen puolelle. Ristin Voitto -lehti on ollut 1980-luvulle asti yhdistyksen päätuote, mutta sen rinnalle on kehittynyt myös kustannus- ja radiotoimintaa. Yhdistyksellä oli oma kirjapaino vuosina 1959–1981. Vuonna 1968 yhdistys keskitti toiminnan Tikkurilaan rakennettuun toimitaloon. Vuodesta 1995 lähtien julkaisijana on toiminut Aikamedia Oy.
Levikki

Lehden painos oli 1920-luvulla noin 6 000–8 000 kappaletta ja säännöllinen tilaajamäärä vaihteli 3 000–4 000 kappaleen välillä. 1930-luvun loppuun mennessä tilaajamäärä nousi noin 10 000 henkeen ja painos oli yhteensä noin 13 000. Ristin Voitto on ollut sotienjälkeisen ajan selvästi laajalevikkisin vapaakristillinen sanomalehti Suomessa.
Päätoimittajat

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Ristin Voiton päätoimittajina:
1912–1915: Thomas Ball Barratt
1916–1922: Arno Fellman
1923–1928: Väinö Pfaler
1929–1931: Arthur Hällström
1931–1932, 1942–1943: Eino Manninen
1932–1943: Ensio Lehtonen
1943–1945: K. A. Pohjakallio
1945–1956: Lauri Hokkanen
1956–1971: Unto Kunnas
1971–1977: Eino O. Ahonen
1977–1993: Valtter Luoto
1993–1994: Onni Haapala
1994–2002: Juhani Kuosmanen
2002: Tapio Sopanen
2002–2004: Kaj Aalto
2004–2005: Heimo Enbuska
2005: Pertti Lukkarila
2005–2018: Leevi Launonen
2018–2022: Petri Mäkilä
vt. 2022–2023: Ruut Ahonen
2023→ Veera Hug
Aiheesta muualla

RV-lehden verkkosivut
| n k Helluntaiherätys Suomessa |
| --- | --- |
 Historia 
Kirkot:  Finlands svenska pingstsamfund  Suomen Helluntaikirkko  Suomen Helluntaikansa 
Suurimmat seurakunnat:  Helsingin Saalem  Fila Church Helsinki  Jyväskylän helluntaiseurakunta  Kuopion helluntaiseurakunta  Lahden helluntaiseurakunta  Oulun helluntaiseurakunta  Pietarsaaren Elim  Seinäjoen helluntaiseurakunta  Tampereen helluntaiseurakunta  Turun helluntaiseurakunta  Vaasan helluntaiseurakunta  Vasa Sion  Luettelo seurakunnista 
Henkilöt:  Ball Barratt  Brofeldt  Castrén  Fellman  Ahonen  Andström  Antturi  Bengström  Bergstén  Haapala  Havupalo  Kallionpää  Klemetz  Korhonen  Korpi  Kunnas  Kukkula  Launonen  Lundin  Luoto  Manninen  Rosenberg  Sigfrids  Tuppurainen  Yli-Vainio  Ylppö  Yrjölä  Öhberg 
Järjestöt:  Elämä ja Valo  Evankelistakoti  Fida International  Finlands svenska pingstmission  Helluntaiseurakuntien musiikki  Helluntaiseurakuntien työntekijät HELP  Iso Kirja  Kristillinen alkoholisti- ja narkomaanityö  Samaria-lähetys 
Media:  Aikamedia  Avainmedia  Finmedia  Hyvä Sanoma  Livet  Ristin Voitto  Taborförlaget 
Kulttuuri ja tapahtumat:  Fifteen-leiri  Hengellinen laulukirja  Juhannuskonferenssi  Lapsikuoro Jippii  Royal Rangers  Syyspäivät  Youth Celebration 
Pohjoismaiden helluntaiyhteisö • Euroopan helluntaiyhteisö • Maailman helluntaiyhteisö • Assemblies of God • Helluntaiherätys Ruotsissa
Rinnakkaisuus

Rinnakkaisuus (engl. concurrency, parallelism) tarkoittaa tietojenkäsittelytieteessä ongelman ratkaisemista siten, että sen osaongelmat ratkaistaan joko näennäisesti tai aidosti yhtä aikaa rinnakkaisissa laskennoissa.
Laskennat voidaan suorittaa myös monessa tietokoneessa eli klusterissa, jolloin yleensä käytetään termiä hajautettu järjestelmä.
Eräissä tapauksissa erotellaan rinnakkaisuus (engl. parallel) ja yhtäaikaisuus (engl. concurrent) käsitteen selkeyden vuoksi. Esimerkiksi Flynnin luokittelussa SIMD-malli kuvataan rinnakkaisena mutta ei yhtäaikaisena, koska käsittelymalli ei sisällä vuoronnusta.
Rinnakkaisuustyypit

Rinnakkaisuus voidaan jakaa kolmeen kategoriaan seuraavasti:
bittitason rinnakkaisuus
esimerkiksi suorittimen "dataleveys": 8-bittinen, 16-bittinen, 32-bittinen ja 64-bittinen suoritinarkkitehtuuri
käskytason rinnakkaisuus
rinnakkain kellojaksoa kohden suoritettavien käskyjen määrä (engl. instruction per clock cycle, IPC), superskalaariset suorittimet
riippuen myös mm. kääntäjästä ja suoritinarkkitehtuurista
tehtävätason rinnakkaisuus
yhtä tai useampaa ohjelmaa yhdelle tai useammalle datajoukolle
tehtävätasolla tyypillisesti käsitellä prosesseja ja säikeitä
Tehtävätason rinnakkaisuus

Perinteisesti prosessi (engl. process) on tarkoittanut yhtä ajossa olevaa ohjelmaa. Rinnakkaisuus on tällöin sitä, että järjestelmässä on useita prosesseja ajossa yhtä aikaa. Näillä prosesseilla ei tarvitse olla mitään yhteistä, ja kukin niistä voi ratkaista omaa laskentaansa. Toisaalta prosessit voivat myös kommunikoida keskenään, jolloin niiden välille syntyy riippuvuuksia ja suoritettava laskenta on ainakin jossain määrin yhteinen. Käyttöjärjestelmän tehtävänä on suojata prosessit toisiltaan, tarjota niille mekanismeja keskinäiseen kommunikointiin ja päättää, mikä prosessi milloinkin on ajovuorossa (skedulointi, engl. scheduling eli vuoronnus).
Saman prosessin sisällä olevia rinnakkaisia itsenäisesti vuoronnettavia ohjelman osia kutsutaan yleensä säikeiksi (engl. thread), mutta myös termejä tehtävä (engl. task) ja kevytprosessi (engl. light-weight process) käytetään jonkin verran. Säie eroaa prosessista siten, että säikeellä ei ole omia resursseja kuten muistia, auki olevia tiedostoja ja niin edelleen, vaan se käyttää sen prosessin resursseja, johon se kuuluu. Säikeet ovat nykyään suosittu tapa toteuttaa laskennan rinnakkaisuutta yhden koneen sisällä,
jos käyttöjärjestelmä tukee säikeitä.
Jos tietokoneessa on vain yksi suoritin, voi ainoastaan yksi prosessi (tai yksi säie) kerrallaan olla ajossa. Muut prosessit joutuvat odottamaan vuoroaan. Tämä ei aina aiheuta todellista hidastumista, sillä useimmat prosessit pyytävät välillä oheislaitteilta palvelupyyntöjä, joita ne joutuvat odottamaan. Odotuksen aikana voidaan hyvin suorittaa toista prosessia.
Mikäli tietokoneessa on useita suorittimia (moniprosessointi), voi ajossa olla niin monta prosessia (tai säiettä) kuin on suorittimiakin. Yleensä järjestelmän teho ei kuitenkaan kasva lineaarisesti suorittimien määrän myötä, sillä suorittimet häiritsevät hieman toisiaan käsitellessään yhteistä fyysistä muistia tai ajaessaan käyttöjärjestelmän ytimen koodia.
Synkronointi

Rinnakkaisissa järjestelmissä tulee aina vastaan kilpailutilanne (engl. race condition), vaikka ohjelmat eivät muuten olisi sidoksissa toisiinsa. Tämä tarkoittaa sitä, että ne tarvitsevat edetäkseen samoja resursseja kuten muistia, levytilaa ja suoritinaikaa. Mikäli ohjelmat käyttävät yhteistä muistia (saman prosessin säikeet tai käyttöjärjestelmältä pyydetty yhteinen muistialue), ohjelmat voivat päivittää yhtä aikaa samaa muuttujaa tai tietorakennetta, mikä yleensä johtaa virheeseen. Tämän takia käyttöjärjestelmä tarjoaa mekanismeja resurssien hallittuun synkronointiin (engl. synchronization).
Testaaminen

Testauksen kannalta rinnakkaisohjelmien perusongelma on ajoituksen muuttuminen ajokerrasta toiseen. Ajoituksen muuttuminen aiheuttaa sen, että sama ohjelma voidaan ajaa läpi hyvin monella eri tapaa, ja testausvaiheessa on mahdotonta saada aikaan kaikkia näitä mahdollisia laskentoja. Pienikin muutos ympäristössä voi muuttaa olennaisesti ajoitusta ja jokin piilevä virhe tulee näkyviin. Tätä voi kuvata myös tilaräjähdyksenä: perinteinen ohjelma suoritetaan sarjallisesti mahdollisten kontrollirakenteiden ohjaamana, mutta kuitenkin siten, että ohjelmalla on yksi ohjelmalaskuri, joka määrää laskennan sen hetkisen tilan yhdessä muistin sisällön kanssa. Rinnakkaisessa järjestelmässä ohjelmalaskureita on useita, eivätkä kaikki ohjelmat suorita samaa ohjelmakoodia. Laskennan tila on siis ohjelmalaskureiden ja muistin sisällön määräämä, jolloin mahdollisia tiloja on moninkertainen määrä sarjalliseen ohjelmaan verrattuna.
Bernsteinin ehdot

A. J. Bernstein listasi vuonna 1966 ehdot rinnakkaisuuden toteuttamiseen:
mikäli prosessi Pi kirjoittaa muistialkioon Mi, niin mikään prosessi Pj ei voi lukea alkiota Mi
mikäli prosessi Pi lukee muistialkiosta Mi, niin mikään prosessi Pj ei voi kirjoittaa alkioon Mi
mikäli prosessi Pi kirjoittaa muistialkioon Mi, niin mikään prosessi Pj ei voi kirjoittaa alkioon Mi
Ehdot on suunniteltu tarkastelemaan muuttuuko ohjelman tulos mikäli ajosuoritusta muutetaan.
Ehdot ovat kuitenkin hyvin rajoittavat mikäli tietoa halutaan jakaa prosessien välillä. Jakamisen tapauksessa on siis voitava pakottaa käsittelyvuoroihin prosessien synkronoinnilla.
Amdahlin laki

Gene Amdahl esitti vuonna 1967 lain rinnakkaisuudesta saatavalle suoritusnopeuden kasvulle.
Operaatioiden rinnakkaistamista rajoittaa se, että tehtävän loogisesti sarjamuotoiset operaatiot on aina suoritettava peräkkäin. Siksi suorittimien lukumäärän kasvattamisesta saatava hyöty vähitellen vähenee rinnakkaisten prosessorien lukumäärän kasvaessa.
Amdahlin laki voidaan esittää muodossa:
missä:
Slatenssi on teoreettinen rinnakkaistamisella saavutettava koko tehtävän nopeutuminen (nopeutumiskerroin),
p on alkuperäisen (sarjallisen) suoritusajan se osuus, joka voidaan rinnakkaistaa,
s rinnakkaistettavan tehtäväosuuden nopeutuminen, eli tämän osan suorittamiseen käytettävien säikeiden lukumäärä.
Aiheesta muualla

Validity of the single processor approach to achieving large scale computing capabilities (PDF) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:Parallel computing & en:Synchronization (computer science)  & en:Amdahl's law
Käännös suomeksi
Ylentelä

Ylentelä oli Kivennavan pitäjän pienimpiä ja syrjäisimpiä kyliä Karjalankannaksella. Kyläasutus sijaitsi mäkien päällä Valkjärven rajalla. Kylässä oli talvisodan syttyessä 21 taloa.
Aiheesta muualla

VirtuaaliKivennapa kivennapa.fi. Viitattu 14.12.2015.
Kivennavan kylät
Ahjärvi • Hartonen • Hiirelä • Holttila • Ikola • Jalkala • Joutselkä • Jäppinen • Kanala • Karvala • Kaukolempiälä • Kauksamo • Kekrola • Kivennavan kirkonkylä • Kontu • Korpikylä • Kotselkä • Lavola • Liikola • Lintula • Lipola • Miettilä • Multala • Mustapohja • Pamppala • Patrikki • Pihlainen • Polviselkä • Raivola • Rantakylä • Rasala • Riihisyrjä • Riihiö • Rontu • Räikylä • Saarenmaa • Seppälä • Siiranmäki • Soppikylä • Suurselkälä (Suurselkä) • Tammiselkä • Tirttula • Tonteri • Uupune • Vaittila • Vanhakylä • Vehmainen • Voipiala • Vuottaa • Ylentelä
Gianni Rodari

| Gianni Rodari |
| --- | --- |
 Gianni Rodari 1950-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1920 Omegna, Italia
Kuollut: 1980 (59–60 vuotta) Rooma, Italia
Kansalaisuus:  Italia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: italia
Tuotannon kieli: italia
Aiheesta muualla
giannirodari.it
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Gianni Rodari (1920 Omegna, Italia – 1980 Rooma, Italia) oli italialainen kirjailija. Hän oli koulutukseltaan opettaja mutta työskenteli toimittajana. Hän kirjoitti etupäässä lapsille ja nuorille. Hän sai 1970 H. C. Andersenin palkinnon.
Suomennetut teokset

Iltasatuja puhelimessa (Favole al telefono), suom. Ulla Kujala. Helsinki: Satusiivet : Lasten parhaat kirjat 2005 ISBN 951-567-310-0 (Luettelo saduista)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gianni Rodari Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  IdRef
Ranska

Ranskan tasavalta (ransk. République française) eli Ranska (ransk. France, [fʁɑ̃s]) on valtio, joka koostuu Länsi-Euroopassa sijaitsevasta ydinalueesta sekä useista merentakaisista alueista.
Merentakaiset alueet mukaan luettuna Ranskan pinta-ala on 643 801 neliökilometriä ja väkiluku on noin 67,5 miljoonaa. Ranskan eurooppalainen ydinalue, jota kutsutaan termillä France métropolitaine, sijaitsee lauhkealla ilmastovyöhykkeellä lukuun ottamatta aivan eteläisintä seutua, jossa vallitsee välimerenilmasto. Euroopan Ranskan pinta-ala on 551 500 neliökilometriä, joten se on maanosansa kolmanneksi laajin valtio Venäjän ja Ukrainan jälkeen.
Nykyisen Ranskan valtion katsotaan syntyneen vuonna 843, kun Kaarle Suuren pojanpojat jakoivat Frankkien valtakunnan keskenään Verdunin sopimuksella. Näin syntyi kolme valtakuntaa, joista läntisin, Länsi-Frankia, kattoi suurin piirtein nykyisen Manner-Ranskan alueen. Länsi-Frankiassa valtaan nousi vuonna 987 Hugo Capet. Hänen jälkeläisiään ovat kaikki Ranskan kuninkaat eli kapetingit, myös suvun sivuhaaroihin kuuluneet Valois’t ja Bourbonit.
Ranska on Yhdistyneiden kansakuntien jäsen, Euroopan unionin ja Naton perustajajäsen sekä YK:n turvallisuusneuvoston pysyvä jäsen. Se on myös ydinasevalta. Ranskan viidennen tasavallan perustuslaki hyväksyttiin vuonna 1958, mistä lähtien maa on ollut puolittain presidenttivaltainen tasavalta.
Ranska on paitsi teollisuusmaa, myös Euroopan tärkein maatalousmaa, ja suuri viinintuottaja.  Se on myös yksi maailman suosituimmista matkakohteista: vuonna 2007 maassa vieraili yli 80 miljoonaa turistia.
Ranskan kieli on maan yleisin ja ainoa virallinen kieli. Vähemmistökieliä, kuten bretonia ja baskia, saa opettaa koulussa vapaaehtoisina aineina. Suurin uskonto on kristinusko, mutta Ranska on sekulaari valtio ja maassa asuu paljon uskonnottomia ihmisiä ja ateisteja. Toiseksi suurin uskonto Ranskassa on islam. Ranskan kulttuurimatkakohteista tunnetuimpia ovat Louvren taidemuseo, Eiffel-torni, Pompidou-keskus ja Versailles’n palatsi. Ranskan kuvataide kukoisti etenkin impressionismin aikana, ja 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Pariisista tuli taidemaailman keskus. Ranskalaisen Pierre de Coubertinin aloitteesta perustetut nykyaikaiset olympialaiset on järjestetty Ranskassa kuusi kertaa, viimeksi kesäolympiakisat Pariisissa vuonna 2024.
Maantiede

Manner-Ranska sijaitsee Länsi-Euroopassa Atlantin valtamereltä Välimerelle ulottuvalla alueella. Sitä rajaavat pohjoisessa Englannin kanaali, lännessä Biskajanlahti, etelässä Pyreneet ja Välimeri sekä idässä Alpit, Juravuoret ja Rein. Naapurivaltioita ovat Belgia, Luxemburg, Saksa, Sveitsi, Italia, Espanja, Andorra ja Monaco. Manner-Ranskaan kuuluu myös Korsikan saari (ransk. la Corse) Välimeressä. Manner-Ranskan pinta-ala on 551 500 neliökilometriä, ja rantaviivaa sillä on 3 427 kilometriä.
Ranskan merentakaisista hallintoalueista suurin on Ranskan Guayana (ransk. la Guyane française) Karibianmeren etelärannikolla. Lisäksi hallintoalueisiin kuuluu Uuden-Kaledonian saariryhmä (la Nouvelle-Calédonie), Ranskan Polynesia (ransk. la Polynésie française) ja lukuisia muita pieniä saaria ja atolleja ympäri maailmaa. Merentakaisten alueiden yhteenlaskettu pinta-ala on 91 927 neliökilometriä. Näin ollen valtion kokonaispinta-ala on 643 801 neliökilometriä. Tästä alueesta vesistöä on 3 374 km². Rantaviivaa valtiolla on 4 853 kilometriä.
Maantiede > Pinnanmuodot

Ranskan korkein kohta, Mont Blanc (4 810 metriä), sijaitsee Alpeilla Ranskan ja Italian rajalla. Mont Blanc on näkökulmasta riippuen Euroopan korkein kohta tai ainakin kuuluu viiden korkeimman joukkoon. Matalin kohta Ranskassa on kaksi metriä meren pinnan alapuolella oleva kohta Rhônejoen suistossa.
Suurin osa Manner-Ranskasta on alankoa. Alankoalue ulottuu Belgian ja Saksan rajoilta Bretagneen ja sieltä rannikkoa myöten kaartuen Rhônen suistoalueelle. Rhônen lisäksi Ranskan tärkeimpien jokien, Seinen, Loiren ja Garonnen, suistoalueet sijaitsevat alangolla. Alanko on hyvää viljelysmaata, sillä se on tasaista ja hedelmällistä. Suurin osa siitä onkin otettu viljelykseen.
Manner-Ranskan keski- ja eteläosissa sijaitsee Keskiylänkö (ransk. le Massif Central), joka kattaa suunnilleen kuudesosan maan pinta-alasta. Keskiylängön eteläosissa sijaitsee korkea ja kuiva kalkkikivitasanko, mutta luoteessa nuorehkoista ja kuluneista tulivuorista on syntynyt laajoja vuoristoja, ja kaakossa jyhkeät graniittimassiivit muodostavat jyrkän seinämän Rhône- ja Saônejokien laaksoihin. Keskiylängön korkein kohta on 1 885 metriä korkea Puy de Sancy. Keskiylänköä halkovat useat jokisolat. Rhônen laakso erottaa Keskiylängön Alpeista. Alpit hallitsevat Kaakkois-Ranskan maisemaa, ja ne muodostavat luonnollisen Italian vastaisen rajan. Alppien pohjoispuolella on korkeat kalkkikiviset Juravuoret, jotka erottavat Sveitsin ja Ranskan. Juravuoria halkoo Rhône, joka virtaa Genevenjärvestä kohti Lyonia. Muita vuoristoalueita ovat Pyreneet etelässä Espanjan ja Andorran rajalla ja metsäiset Vogeesit Reinin laakson reunalla.
Maantiede > Ilmasto

Manner-Ranska sijaitsee lauhkealla vyöhykkeellä lukuun ottamatta aivan eteläisintä osaa, jossa vallitsee välimerenilmasto. Vaikka Pohjois- ja Etelä-Ranskassa sademäärä on suunnilleen sama, Pohjois-Ranska sijaitsee länsituulten vyöhykkeellä ja siellä sataa tasaisesti ympäri vuoden. Etelä-Ranskassa lähes kaikki sade saadaan viileään talviaikaan.
Esimerkiksi Pohjois-Ranskan Brestissä kylmimmän kuukauden keskimääräinen alin lämpötila on noin neljä astetta ja lämpimimmän keskimääräinen korkein lämpötila noin 21 astetta. Etelä-Ranskan Nizzassa kylmimmän kuukauden keskimääräinen alin lämpötila on noin viisi astetta ja lämpimimmän keskimääräinen korkein noin 27 astetta.
Maantiede > Kasvillisuus

Pohjois-Ranska Pariisista pohjoiseen kuuluu lehtimetsävyöhykkeeseen, jossa on atlanttinen ilmasto. Alueella luontainen kasvillisuus on pyökin ja talvitammen muodostamaa sekametsää. Myös euroopanmarjakuusi ja muratti luonnehtivat Pohjois-Ranskan luontaista kasvillisuutta. Keski-Ranskassa, kuten Bordeaux'n seudulla, luontainen kasvillisuus on Pohjois-Ranskan tapaan talveksi lehtensä pudottava lehtimetsä, mutta kasvillisuudessa on nähtävillä myös välimerellisiä piirteitä. Välimeren rannikolla kasvillisuus poikkeaa dramaattisesti muusta Ranskasta, ollen tyypillistä ainavihantaa välimerenkasvillisuutta, korkkitammen ja rautatammen muodostamia metsiä ja macchia-pensastoja. Seassa kasvaa kuitenkin myös harvakseltaan kesävihantia, talveksi lehtensä varistavia puita. Korsikalta sen sijaan kesävihannat puut puuttuvat jo kokonaan.lähde?