stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valtiokapitalismi
Aatteen soveltaminen Neuvostoliitossa

1920-luvulla Neuvostoliiton kriitikot katsoivat maan siirtyneen viisivuotissuunnitelmissaan valtiomonopolistiseen kapitalismiin, jonka avulla päästiin eroon Jevgeni Preobraženskin havaitsemasta saksikriisistä, mikä tarkoitti sitä, että kun taloudessa menee paremmin, ottaa maaseutu osansa kansantulosta lisääntyneenä viljanhintana eikä näin ollen ole mahdollista käyttää tätäkin osaa kansantulosta raskaan teollisuuden kiinteiden investointien kiihdyttämiseen.
Leninin kuoleman jälkeen neuvostojohdon ytimen muodostanut triumviraatti Josif Stalin, Lev Kamenev ja Grigori Zinovjev alkoivat kannattaa Jevgeni Preobraženskin kirjassaan Sosialistisen kartuttamisen peruslaki esittämiä ajatuksia, joita Buharin piti työläisten ja talonpoikien liiton vastaisena toimenpiteenä. Buharin oli valmis jopa sallimaan maaseudulla maan- sekä työvoiman vuokrauksen, minkä vuoksi vastustajat epäilivät hänen menneen Stolypinin reformien linjoille.
Pakkokollektivisoinnilla estettiin maaseutua saamasta osaansa NEP-kauden tapaan kasvavasta kansantulosta ja näin kaupungeille valtion kautta säästynyt osa tuloa pystyttiin ohjaamaan nopeaan teollistumiseen. Maaseudun työn lisäksi halpaa oli miljoonien rangaistusvankien pakkotyö, jonka avulla kyettiin rakentamaan kanavia ja voimalaitoksia edullisesti suurten kuolleisuuslukujen vallitessa.
Myöhemmin ajatus valtiokapitalismista muodostui lähinnä aatepoliittiseksi kritiikiksi, millä trotskilaiset, anarkistit, mutta myös läntiset liberaalit kritisoivat Neuvostoliiton vuosien 1931–1932 järjestämää Ukrainan nälänhätää maatalouden pakkokollektivisoinnin aikaan saamiseksi. Liberaaleille, kuten Richard Coudenhove-Kalergille Neuvostoliiton teollistaminen oli uhka Länsi-Euroopan vapaudelle, kun taas marxilaisille se tarjosi mahdollisuuden osoittaa, että stalinistinen sosialismi onkin äärimmäistä valtiojohtoista kapitalismia.
Toisen maailmansodan jälkeen, kun trotskilaisuus menetti merkityksensä Neuvostoliiton tullessa maailmanpoliittiseksi voimatekijäksi, ovat käyttäneet käsitettä valtiokapitalismi muun muassa kommunistit kritisoidessaan hallitusvallasta myös Länsi-Euroopassa osallisiksi päässeitä sosiaalidemokraatteja, erityisesti oikeistososiaalidemokraatteja heidän edustamansa politiikan vähäisestä sosialistisuudesta.
Neuvostoliiton purkauduttua, ja kommunistien muututtua kansallisiksi vasemmistososiaalidemokraateiksi, ei käsitettä valtiokapitalismi ole käytetty paljoakaan aatekeskustelussa eikä päivänpoliittisena erottelijana.
Länsimainen valtiokapitalismi

Länsimaissa toisen maailmansodan jälkeisten työväenpuolueiden hallitusten suorittamat kansallistamiset tai kansallisten teollisuuden alojen perustamiset muun muassa öljy- ja terästeollisuuden aloilla, voidaan katsoa jossain määrin valtion suorittamaksi kapitalismiksi suurteollisuuden alalla, mutta se ei tarkoita markkinataloudesta luopumista, koska tuonti on ollut vapaata alenevin tullein ja kaupan teknisin estein sekä myös yksityisen sektorin toiminnan sallimista toimialalla.
Valtionyhtiöpolitiikka Euroopassa on ollut lähinnä työväenpuolueiden tai työväenpuolueiden sekä kansallisesti suuntautuneiden ryhmien ajamaa toimintaa. Esimerkiksi Ranskassa Charles de Gaulle harjoitti vahvaa valtionyhtiöpolitiikkaa, mikä näkyy yhä gaullistien poliittisessa linjassa. Valtiokapitalismia puoltaa se, että valtiolla on matalampi pääoman kustannus kuin aloittelevilla yksityisillä yrityksillä, joten valtio kykenee tekemään suurinvestoinnit edullisemmin.
Suomessa presidentti Kekkonen toteutti valtiojohtoista teollistamispolitiikkaa. Kekkonen julkaisi aiheesta kirjan nimeltä Onko maallamme malttia vaurastua? vuonna 1952 ollessaan pääministerinä.
Hr. Ms. Van Nes (1930)

| Hr>  Ms. Van Nes |
| --- | --- |
 Hr. Ms. Van Nes

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Burgerhout's Scheepswerf en Machinefabriek, Rotterdam
Kölinlasku:  15. elokuuta 1928
Laskettu vesille:  20. maaliskuuta 1930
Palveluskäyttöön:  12. maaliskuuta 1931
Loppuvaihe:  upotettu 17. helmikuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 337 t (standardi) 1 666 t (kuormattu)
Pituus:  98 m
Leveys:  9,53 m
Syväys:  2,97 m
Koneteho:  31 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  149
Aseistus
Aseistus:  4 × 12 cm -tykkiä 1 × 7,6 cm ilmatorjuntatykkiä 4 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä 6 × 533 mm torpedoputkea 1 × Fokker C.VIIW -kellukekone
Hr. Ms. Van Nes oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Admiralen-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Burgerhout's Scheepswerf en Machinefabriekilta Rotterdamista ja sen köli laskettiin 15. elokuuta 1928. Alus laskettiin vesille 20. maaliskuuta 1930 ja se otettiin palvelukseen 12. maaliskuuta 1931.
Palvelus

Alus saattoi sukellusvene Hr. Ms. K XIII:n, jonka akustossa oli 21. joulukuuta 1941 räjähtänyt Singaporessa, Surabayaan korjattavaksi. Onnettomuudessa oli saanut surmansa kolme miestä. Alukset saapuivat Surabayaan 6. tammikuuta 1942.
Alus upposi 17. helmikuuta 1942 Bangkan saaren eteläpuolella suojatessaan joukkojenkuljetusalus Sloet van Beeleä. Keisarillisen Japanin laivaston lentotukialus Ryūjōltä lähteneet lentokoneet upottivat molemmat alukset. Laivaston ilmavoimien lentokoneet pelastuvat useita mereen joutuneita. Van Nessin miehistöstä sai surmansa 68 miestä.
Sileraioi

| Sileraioi> Σιλεραῖοι |
| --- | --- |
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  ?, Sisilia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  n. 300-luku eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Sikelia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sileraioi (m.kreik. Σιλεραῖοι, myös Silaraioi, Σιλαραῖοι) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella.
Sileraioin historiasta ei tiedetä mitään, eikä myöskään sen sijaintia tunneta. Kaupungin olemassaolo tiedetään pelkästään sen klassisella kaudella 300-luvulla eaa. lyömien kreikkalaistyylisten pronssirahojen kautta. Niihin perustuu myös sen lukeminen polisten eli kreikkalaisten kaupunkivaltioiden joukkoon. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Silaraios (Σιλαραῖος).
Vanadaatti

Malli ortovanadaatti-ionin rakenteesta
Vanadaatti-ioni on vanadiinin oksianioni, jossa vanadiini esiintyy hapetusluvulla +V. Tyypillisimmät vanadaatti-ionit ovat metavanadaatti (VO3-), ortovanadaatti (VO43-) ja pyro- eli divanadaatti (V2O74-). Myös jonkin näistä anioneista sisältäviä ioniyhdisteitä kutsutaan vanadaateiksi.
Ominaisuudet

Vanadaatteja muodostuu esimerkiksi käsiteltäessä divanadiinipentoksidia emäksisellä liuoksella tai saostamalla. Liuoksissa ne ovat stabiileja emäksisissä olosuhteissa. Teknisesti tärkeimmät ovat ammoniummetavanadaatti, natriummetavanadaatti ja kaliummetavanadaatti. Puhtaina vanadaatit ovat värittömiä tai hieman kellertäviä.
Ortovanadaattianioni on muodoltaan tetraedri ja pyrovanadaatti-ioni muodostuu kahdesta vanadiinin ja hapen muodostamasta tetraedristä, joilla on yhteinen kulma.  Metavanadaattien rakenne on monimutkaisempi ja ne muodostavat ketjuja. Näiden lisäksi tunnetaan myös polyvanadaatteja ja peroksovanadaatteja.
Biokemialliset ominaisuudet

Vanadaatti-ionilla on insuliinin kaltainen verensokeria alentava vaikutus. Sillä voi olla myös merkitystä rasva-aineenvaihdunnassa sillä suuret pitoisuuet estävät kolesterolin synteesiä. Vanadaatti-ioni inhiboi voimakkaasti ATPaasin, kinaasien ja fosforylaasien toimintaa. Se muistuttaa rakenteeltaan fosfaatti-ionia ja sitoutuu fosfaattiryhmiä siirtäviin entsyymeihin. Vanadaatti aktivoi proteiinikinaasi A-entsyymiä eli cAMP-riippuvaista proteiinikinaasia.
Metavanadaattiketjuja
Vanadyylisulfaatti

| Vanadyylisulfaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  27774-13-6
PubChem CID:  34007 ja 131852009
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  VOSO4
Moolimassa:  163,01
Ulkomuoto:  Sininen kiteinen aine
Sulamispiste:  105 °C
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Vanadyylisulfaatti (VOSO4) on epäorgaaninen ioniyhdiste, joka koostuu vanadyyli- ja sulfaatti-ioneista. Yhdistettä käytetään muun muassa muiden vanadiiniyhdisteiden valmistukseen ja ravintolisissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Vanadyylisulfaatti on huoneenlämpötilassa kirkkaansinistä kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen pentahydraatti (VOSO4·5H2O). Yhdiste liukenee hyvin veteen muodostaen sinisen liuoksen. Vanadyylisulfaatilla on useiden vanadyyliyhdisteiden tavoin insuliinia muistuttavia ominaisuuksia. Yhdisteen heikkoutena tähän tarkoitukseen käytettäessä on kuitenkin sen huono imeytyvyys, joka aiheuttaa sivuoireina ruuansulatuskanavan vaivoja.
Vanadyylisulfaattia valmistetaan pelkistämällä divanadiinipentoksidia rikkidioksidilla rikkihappoisessa liuoksessa.
Vanadyylisulfaattia käytetään divanadiinidioksidin sijasta katalyyttinä eräissä prosesseissa. Lisäksi yhdistettä voidaan käyttää divanadiinidioksidin sijasta hivenainevalmisteissa ja se parantaa glukoosin aineenvaihduntaa elimistössä. Lisäksi vanadyylisulfaattia käytetään vanadiini(III)sulfaatin kanssa vanadiiniakuissa ja vanadiiniyhdisteiden valmistuksessa. Se on myös välituote vanadiinin erotuksessa malmeista.
Silene succulenta

| Silene succulenta |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae
Suku::  Kohokit Silene
Laji::  succulenta
Kaksiosainen nimi
 Silene succulenta  Forssk. 
Katso myös
   Silene succulenta Wikispeciesissä   Silene succulenta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Silene succulenta on Egyptissä, Lähi-idän rannikolla ja Korsikalla sekä Kreetalla tavattava kohokkeihin kuuluva kasvi.
Kasvutavaltaan Silene succulenta on varpumainen. Puumaiset varret kulkevat pitkin maata ja versot kasvavat ylöspäin. Lehdet ovat munanmuotoiset. Kukat ovat suhteellisen suurikokoiset ja valkoiset ja sijaitsevat ylimmäisten lehtien haaroittumiskohdassa. Laji kukkii toukokuusta heinäkuulle.
Silene succulenta on yksi yleisimpiä kasveja Välimeren rannikolla Siinain niemessä. Euroopassa tavataan Silene succulenta ssp. succulenta -alalajia ja Silene succulenta var. corsica -muunnosta. Ensimmäistä ainoastaan Kreetalta ja jälkimmäistä Korsikalta.
Vanadiini(II)

| Vanadiini(II)kloridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  10580-52-6
PubChem CID:  66355 ja 10313129
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  VCl2
Moolimassa:  121,84
Ulkomuoto:  Vihreitä kiteitä
Kiehumispiste:  910 °C (sublimoituu)
Tiheys:  3,23 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Vanadiini(II)kloridi eli vanadiinidikloridi (VCl2) on vanadiini- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää pelkistimenä ja reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa vanadiini(II)kloridi on omenanvihreitä kiteitä, joiden alkeiskoppi on heksagonaalinen. Yhdiste liukenee veteen, mutta myös reagoi veden kanssa. Vanadiini(II)kloridi liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, tetrahydrofuraaniin ja dimetyyliformamidiin. Aine on voimakas pelkistin.
Valmistus ja käyttö

Vanadiini(II)kloridia valmistetaan kuumentamalla vanadiinitrikloridia typpi-ilmakehässä ja tuote puhdistetaan sublimoimalla. Toinen tapa on pelkistää vanadiinitrikloridia vedyttämällä. Vanadiini(II)klorida voidaan käyttää vetykloridin puhdistamiseen ja pelkistävänä reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä. Se muun muassa pelkistää nitroyhdisteet karbonyyliyhdisteiksi.
Harry Silfver

Harri (Harry) Juhani Silfver (26. tammikuuta 1948 Salo – 23. tammikuuta 2004 Salo)  oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjaa Turun Palloseuran joukkueessa vuosina 1969–1972. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Silfverin paras kausi oli 1970–1971, jolloin hän pelasi SM-sarjassa 20 ottelua sekä teki kolme maalia ja syötti yhden. Koko uransa aikana hän pelasi 43 SM-sarjaottelua ja sai kolmen maalin ja yhden syötön lisäksi tilastomerkinnöikseen 12 jäähyminuuttia.
Kaikkiaan Silfverillä eli Labulla oli SM-sarjakausia kolme ja parhaana sijoituksena neljäs vuonna 1970. Salon parhaaksi jääkiekkoilijaksi hänet valittiin vuonna 1968, ja SalPa:n paras jääkiekkoilija ja jalkapalloilija hän on ollut kaksi kertaa. Silfver oli SalPan johtokunnan jäsen. Hän harrasti kirjallisuutta. Ammatiltaan hän oli vaaitsija ja kotikuntansa oli Salo.
Seth Silander

Silander tehtaan pihalla 1960-luvun alkupuolella.
Seth Sigismund Silander (25. helmikuuta 1901 Turku – 31. elokuuta 1979 Seinäjoki) oli Koskenkorvan viinatehtaan ensimmäinen johtaja Ilmajoen Koskenkorvalla 1940–1968.
Kemian alan diplomi-insinööriksi Åbo Akademissa opiskellut Silander toimi käyttöinsinöörinä Oy Alkoholiliike Ab:n Rajamäen tehtailla vuodesta 1933 ja sodassa rajan taakse jääneellä Enson viinatehtaalla 1935. Koskenkorvan tehtaalle Silander tuli 1940 ja toimi tehtaanjohtajana (isännöitsijänä) vuoteen 1968, jolloin jäi eläkkeelle. Hänen seuraajakseen tuli Osmo Riipinen.
Silander oli ollut pian kieltolain kumoamisen jälkeen käynnistetyn Viralan kartanon viinatehtaalla tutustumassa perunaa raaka-aineenaan käyttävään prosessiin. Vuonna 1933 hän tuli Rajamäen väkiviinatehtaan ja pullottamon käyttöinsinööriksi. Kahta vuotta myöhemmin hän sai tehtäväkseen Ensoon rakenteilla olleen viinanpolttimon laiteasennusten ja käyttöönoton valvonnan. Talvisodan sytyttyä Silanderin viimeiseksi tehtäväksi Ensossa jäi tehtaan sulkeminen ja evakuointi 29.2.1940. Hän työskenteli jonkin aikaa Alkon keskuslaboratoriossa Helsingissä kunnes sai tehtäväkseen Koskenkorvan tehtaan käyttöönoton. Sotien vuoksi Silander muutti Koskenkorvalle vasta 1945, jolloin tuotanto päästiin aloittamaan.
Silander johti tehdasta vanhan ajan patruunan tavoin. 1960-luvun alussa Koskenkorvalla oltiin tyytymättömiä kunnan tarjoamiin palveluihin, ja syntyi ajatus erota Ilmajoen kunnasta omaksi itsenäiseksi Santavuori-nimiseksi kunnaksi. Seth Silander oli kirjelmän ensimmäinen allekirjoittaja, vaikka Alko yhtiönä ei ottanut asiassa kantaa.
Yksityiselämä

Seth Sigismund Silander meni naimisiin Margaretha Sofia Söderströmin kanssa. He saivat kolme lasta: Raimo, Pertti ja Erkki Silander.
Silbannacus

Mar. Silbannacus (240-luku?) oli mahdollisesti roomalainen vallananastaja keisari Philippus Arabsin aikana. Hänestä tiedetään vain yhden Lorrainesta löytyneen Antoninianuksen perusteella, ja hänen koko nimensä, aikaisempi elämä, ura ja asema ovat täysin hämärän peitossa. Löydetyn kolikon etupuolella on Silbannacuksen kuva ja teksti IMP MAR SILBANNACVS AVG (Imperator Mar. Silbannacus Augustus). Kääntöpuolella kuvataan Mercurius-jumala käsissään Victoria (voitto) ja caduceus. Ympärillä lukee VICTORIA AVG.
Nimi Silbannacus viittaa kelttiläiseen alkuperään. On esitetty, että hän oli alkujaan germaaneista koostuvien auxilia-yksiköiden komentaja Ylä-Germaniassa, ja kapinoi Philippusta vastaan, kun germaanit olivat toistuvasti hyökänneet provinssin kaupunkeihin. Kapina saattoi päättyä keisari Deciuksen aikana, sillä Eutropius kertoo Galliassa olleesta sisällissodasta, jonka Decius kukisti. Tämä on kuitenkin vain spekulaatiota, sillä ei ole löytynyt mitään todisteita, jotka tukisivat tätä teoriaa. Varmaa saattaa olla vain se, että Silbannacuksella oli jonkinlaisia yhteyksiä Galliaan, sillä Mercurius oli siellä merkittävässä asemassa.
Aiheesta muualla

Silbannacuksen kolikko (Arkistoitu – Internet Archive)
Vanadiini(IV)

| Vanadiini(IV)kloridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7632-51-1
PubChem CID:  24273 ja 9837014
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  VCl4
Moolimassa:  192,74
Ulkomuoto:  Punaruskea neste
Sulamispiste:  –28 °C
Kiehumispiste:  148,5 °C
Tiheys:  1,816 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Vanadiini(IV)kloridi eli vanadiinitetrakloridi (VCl4) on vanadiinin ja kloorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä, muiden vanadiiniyhdisteiden valmistukseen ja tekstiilien värjäyksessä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa vanadiini(IV)kloridi on punaisenruskeaa nestettä. Yhdiste reagoi hyvin helposti veden kanssa ja hydrolysoituu. Yhdiste on epästabiili ja hajoaa hitaasti vanadiinitrikloridiksi ja klooriksi. Vanadiini(IV)kloridi liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Se myös muodostaa komplekseja esimerkiksi pyridiinin kanssa. Yhdiste on myrkyllistä.
Valmistus ja käyttö

Vanadiini(IV)kloridia valmistetaan klooraamalla vanadiinia, vanadiinikarbidia, vanadiinikarbonitridia tai vanadiinisilisidia. Yhdistettä käytetään valmistettaessa muita vanadiiniyhdisteitä, orgaanisen kemian synteeseissä fenolien hapettavissa kytkentäreaktioissa ja fiksatiivina tekstiilien värjäyksessä.
Valta

Valta tarkoittaa yleisesti jonkun tai jonkin oikeutta tai mahdollisuutta hallita jotakuta, määrätä tai päättää jostakin.
Määritelmiä

Vallan määrittely on vaikeaa. Monet tutkijat pitävät valtaa inhimillisen toiminnan yhtenä perussuhteena, jossa on kyse suhteesta toisiin ihmisiin. Organisoituneessa yhteiskunnassa valtaa käytetään monilla eri tavoilla. Tavallisimpia vallan määritelmiä:
Valta on osallistumista päätösten tekoon. Täsmällisemmin: tehokasta ja vaikuttavaa osallistumista päätösten tekoon. (March & Simon, Krister Ståhlberg)
Valta on kykyä vaikuttaa toisten ihmisten käyttäytymiseen. Täsmällisemmin: kyky saada aikaan toiset ihmiset toimimaan haluamallaan tavalla. (Russell, Dennis Wrong)
Valta tarkoittaa toisen henkilön riippuvuutta toisesta. Vallan määrä ilmenee sen vastuksen määränä, joka päämäärään pääsemiseksi on voitettava.
Valta tarkoittaa mahdollisuutta käyttää sanktioita (voimaa, manipulaatiota, suostuttelua) tai palkkioita toisiin ihmisiin.
Valta on ihmisellä oleva ominaisuus, että hän tulee otetuksi huomioon päätöksiä tehtäessä myös silloin, kun hän ei pyri niihin tietoisesti vaikuttamaan.
Valta on erikoiskykyä saada aikaan sellaista, mitä toiset eivät voi saada aikaan.
Valta tarkoittaa hallitsevan luokan yleistä herruutta alistettuun luokkaan nähden siten, että valtaresurssit kasautuvat yhteiskunnassa pienelle vähemmistölle (Pareto & Gaetano Mosca)
Valta tarkoittaa viime kädessä omistamiseen ja taloudellisten voimavarojen hallintaan perustuvaa omistavan luokan herruutta omistamattoman luokan yli. (Marx & Engels)
Valta voi olla kaksipaikkaista (toinen on vallan käyttäjä ja toinen sen kohde). Se ei kuitenkaan ole yksisuuntaista, sillä vallan kohteella on yleensä “vastavaltaa”, joka vaikuttajan on voitettava. Tämä asetelma on yksinkertainen malli. Todellisuudessa valta ei usein kohdistu suoraan ihmiseen, vaan sitä käytetään johonkin asiaan, tekoon, toimintaan tai ominaisuuteen, joka vallan kohteella on hallussaan.
Vallan ilmenemismuodot

Heikki Paloheimo ja Matti Wiberg erottavat neljä vallan ilmenemismuotoa: vastustuksen murtamisen, toimintavaihtoehtojen rajoittamisen, asenteiden muuttamisen sekä vallan muuttumisen oikeudeksi ja tottelemisen velvollisuudeksi.
Vastustuksen murtamisessa saadaan toinen henkilö toimimaan halutulla tavalla hänen vastustuksestaan huolimatta.
Toimintavaihtoehtojen rajoittamisessa vähennetään tai parannetaan vallanalaisen valintoja ja tällä tavalla saadaan hänet toimimaan halutulla tavalla.
Asenteiden ja arvojen muuttamisessa pyritään vaikuttamaan vallanalaisen mieltymyksiin ja muuttamaan hänen asenteitaan tekoa tai vallankäyttäjää kohtaan.
Kun valta muuttuu oikeudeksi ja tottelemisvelvollisuudeksi, on kyse sisäistetystä vallasta. Vallankäytön kohde ajattelee, että hänellä on velvollisuus totella, ja vallankäyttäjä pitää valtaa oikeutenaan.
Nobel-kirjailija Elias Canetti tarkastelee valtaa teoksessaan Joukko ja valta (1961). Hän havainnollistaa vallan (saks. Macht) ja väkivallan (saks. Gewalt) eroa toteamalla, että valtaa luonnehtivat seuraavat määreet: tila, toivonpilkahdus, valvonta ja tuhohalu. Hänen mukaansa väkivalta – välitön fyysinen hallinta – piilottelee aina vallan takana.
Oppi vallan kolmijaosta

Vallan väärinkäytön vähentämiseksi on kehitetty vallan kolmijako. Valtiovallan kolmijakoa harjoittavassa maassa kaikki kolme vallankäytön elementtiä ovat riippumattomia toisistaan. Jokaisella elementillä on oma tehtävänsä. Suomessa vallan kolmijako tapahtuu seuraavasti: lainsäädäntövaltaa käyttää eduskunta, toimeenpanovaltaa käyttävät presidentti sekä valtioneuvosto, ja tuomiovaltaa käyttävät riippumattomat tuomioistuimet. Suomessa vallan kolmijako ei toteudu täydellisesti, sillä samat henkilöt voivat olla säätämässä ja toimeenpanemassa lakeja.
Vallan lajit

Taloudellinen valta: talouspäätökset sekä pääomien omistaminen ja niiden ohjailu (taloustieteellinen näkökulma valtaan)
Sosiaalinen valta: perheen ja muiden pienyhteisöjen vallankäyttö (sosiologinen ja psykologinen näkökulma)
Pakkovalta: fyysiseen voimaan ja muihin pakkokeinoihin perustuva valta, käskyvalta
Manipulaatio: hienovaraista vaikuttamista, jota kohde ei aina huomaa
Suostutteleva vaikuttaminen: avoimesti perustellen tehtävä vallankäyttö
Auktoriteettivalta: vallankäyttäjän arvovaltaan tai tietämykseen (kompetenssiin) perustuva toiminta, jossa voi olla yllä mainittuja muita muotoja.
Vallankäytön keinot

Vallankäyttäjällä täytyy olla voimavaroja, keinoja ja resursseja vallan käyttämiseen. William Gamsonin luokituksessa ne jaetaan kolmeen ryhmään: pakotteet, hyötyä tuottavat ja normatiiviset keinot. Monet keinot ovat yksilönkin käytössä, mutta organisaatiot, byrokratia, liittoumat ja solidaarisuus ovat kollektiivisia resursseja. Ne liittyvät kokonaisten yhteiskuntien hallitsemiseen.
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Valta Wikisitaateissa
Vanadiinikarbidi

| Vanadiinikarbidi> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:  12070-10-9
PubChem CID:  159387
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  VC
Moolimassa:  62,95
Ulkomuoto:  Musta kiteinen aine
Sulamispiste:  2 810 °C 
Tiheys:  5,77 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Vanadiinikarbidi (VC) on vanadiinin ja hiilen muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa leikkuutyökalujen terissä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa vanadiinikarbidi on mustaa kiteistä ainetta. Sen alkeiskoppi on kuutiollinen. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee typpihapon ja vetyfluoridin seokseen sekä kuumiin hapettaviin happoihin. Vanadiinikarbidi on hyvin kovaa, mutta haurasta. Monien muiden siirtymämetallikarbidien tavoin se on sähkönjohde. Vanadiinikarbidi on inerttiä, mutta alkaa hapettua kuumennettaessa yli 800 °C:n lämpötilassa hapen läsnä ollessa.
Valmistus ja käyttö

Tyypillisin tapa valmistaa vanadiinikarbidia teollisesti on kuumentaa divanadiinipentoksidia hiilen kanssa 1 100–1 200 °C:n lämpötilaan. Yhdistettä voidaan myös valmistaa suoraan alkuaineistaan kuumentamalla alhaisessa paineessa.
Vanadiinikarbidia käytetään tyypillisesti seoksena muiden karbidien kanssa valmistettaessa leikkaavien työkalujen teriä. Sitä voidaan lisätä myös teräkseen parantamaan teräksen ominaisuuksia.
Sile (joki)

| Sile |
| --- | --- |
 Sile-joen ylittävä silta Trevisossa.
Alkulähde:  Vedelago
Laskupaikka:  Venetsian laguuni
Maat:  Italia
Pituus:  95 km
Virtaama:  55 m³/s
Valuma-alue:  628 km²
Sile on noin 95 kilometrin pituinen joki pohjoisessa Italiassa. Joki saa alkunsa Vedelagon alueelta Trevison maakunnasta ja laskee Venetsian laguuniin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sile (joki) Wikimedia Commonsissa