stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pyhäjoki
Historia

Pyhäjoen seudulta on löydetty joitakin kivikautisia esineitä, kuten kivikirveitä ja –talttoja. Seutua hallitsivat pitkään lappalaiset, jotka saivat vasta keskiajalla väistyä suomalaisen uudisasutuksen tieltä. Pyhäjoen seutu kuului Ruotsin ja Novgorodin välisiin raja-alueisiin. Hanhikiveä Pyhäjokisuun pohjoispuolella Parhalahdella on pidetty mahdollisena vuoden 1323 Pähkinäsaaren rauhan rajakivenä.
Pyhäjoki erotettiin Saloisista itsenäiseksi seurakunnaksi 1573. Siihen kuuluivat aluksi myös Pyhäjärvi, Kärsämäki, Haapavesi, Oulainen ja Merijärvi, jotka itsenäistyivät 1800-luvun jälkipuoliskolla. Ensimmäinen kirkko rakennettiin 1586. Sen korvasi C.L. Engelin suunnittelema, vuonna 1844 valmistunut ristikirkko, joka paloi salaman sytyttämänä 1974. Uusi kirkko rakennettiin 1976–1977.
Pyhäjoen kylässä oli 1600-luvun puolivälissä 67 taloa. Väestö kuitenkin väheni vuosien 1695–1697 suurten katovuosien ja 1700-luvun alun isovihan aikana. Suomen sodassa 16. huhtikuuta 1808 Pyhäjoen Yppärissä ja Viirteessä käytiin verisiä kahakoita. Väestö sai toimeentulonsa maanviljelyksestä, karjataloudesta sekä joki- ja merikalastuksesta. Aluksi harjoitettiin myös hylkeenpyyntiä ja metsästystä. Pyhäjoki oli aikoinaan tärkeä kulkuväylä, jota pitkin kuljetettiin mm. tervaa. Jokisuun satamapaikan läheisyydessä sijaitsi myös tervahovi. 1900-luvun alkupuoliskolla Hourunkosken partaalla Pyhäjoen pohjoisessa suuhaarassa toimi A. Santaholma Oy:n puuhiomo.
Vuonna 2015 Raahen kaupunki sekä Pyhäjoen ja Siikajoen kunnat neuvottelivat yhdistymisestä uudeksi Raahen kaupungiksi. Liitoksen oli tarkoitus toteutua vuoden 2017 alusta. Pyhäjoen kunnanvaltuusto hylkäsi yhdistymisehdotuksen.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Pyhäjoen väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 3 591 | 3 591 |
| 1985 | 1985 |    | 3 694 | 3 694 |
| 1990 | 1990 |    | 3 765 | 3 765 |
| 1995 | 1995 |    | 3 875 | 3 875 |
| 2000 | 2000 |    | 3 617 | 3 617 |
| 2005 | 2005 |    | 3 478 | 3 478 |
| 2010 | 2010 |    | 3 393 | 3 393 |
| 2015 | 2015 |    | 3 211 | 3 211 |
| 2020 | 2020 |    | 3 086 | 3 086 |
Lähde: Tilastokeskus.
Luonto

Pyhäjoki on Pohjanlahden rannikkopitäjä, joka on vähitellen noussut merestä. Kunnan maisemakuva on tasainen.
Kallioperä on kivilajikoostumukseltaan vaihteleva. Yleisimmät kivilajit ovat kvartsi- granodioriitti. Kunnan keski- eteläosissa on graniittia ja kiilleliusketta ja pohjoisosassa myös amfiboliittia. Yleisin maalaji on moreeni, joka peittää kunnan korkeampia maastokohtia vaihtelevan paksuisena kerroksena. Savea ja hiesua on vain vesistöjen varsilla. Rannikolla ja kunnan pohjoisosassa on laajoja hiekkakankaita. Kivennäismaalajit ovat laajoilla alueilla turpeen peitossa. Voimakas maankohoaminen muuttaa jatkuvasti rannikon maisemia. Rannikon edustalla on joitakin pieniä saaria ja luotoja. Maasto kohoaa rannikolta sisämaahan niin, että itäosissa saavutetaan jo sadan metrin taso. Korkein kohouma yltää 113 metrin korkeuteen.
Kunnan päävesistö on kahtena koskisena suuhaarana mereen laskeva Pyhäjoki. Muita suurempia jokia ovat Limingoja ja Yppärinjoki. Järviä on muutama mm. Polusjärvi, ja nekin ovat alaltaan pieniä. Suot peittävät kaksi kolmasosaa kunnan pinta-alasta. Suurimpia soita ovat Liminkaneva, Sydänneva ja Karhunneva.
Kulttuuri > Nähtävyydet

Annalan kotiseutumuseo (Kirkonkylä)
Etelänkylän isosilta (Etelänkylä)
Hanhikivi (Parhalahti)
Pyhäjoen kirkko
Tekevän mylly (Yppäri)
Patsaat:
Liekki-patsas (Yppäri)
Pauhalla-patsas (Kirkonkylä)
Kulttuuri > Tapahtumat

Vuosittain kunnassa järjestetään 134 kilometrin mittainen Pyhäjoki-melonta. Joulukuussa 2005 kunnassa järjestettiin ensimmäiset joulukuusenhaun SM-kilpailut. Joulukuussa 2006 ja 2007 järjestettiin joulukuusenhaun MM-kilpailut.
Vanhoillislestadiolaisten suviseurat on järjestetty Pyhäjoella Yppärin kylässä kesäkuussa 2014.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Pyhäjoen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla nahkiaiset, laksloota eli lohilaatikko ja makiajuusto.
Kyliä

Etelänkylä, Kirkonkylä, Keskikylä, Limingoja, Parhalahti, Pirttikoski, Pohjankylä, Viirre, Yppäri.
Kyliä > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Pyhäjoella oli 3 189 asukasta, joista 2 212 asui taajamissa, 964 haja-asutusalueilla ja 13:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Pyhäjoen taajama-aste on 69,6 %. Pyhäjoen taajamaväestö jakautuu kolmen eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Pyhäjoen kirkonkylä | 1 576 |
| 2 | Yppäri | 351 |
| 3 | Parhalahti | 285 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Pyhäjoella on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Pyhäjoen seurakunta
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Pyhäjoen alueella toimii Oulun ortodoksinen seurakunta.
Urheiluseuroja

Pyhäjoen Pauhu, Pyhäjoen Wirta, Yppärin Urheilijat, Pyhäjoen Joki-Kiekko
Tunnettuja pyhäjokisia

Jasmin Hulanmäki (s. 1995), jääkiekkoilija
Kari Juva (1939–2014), kuvanveistäjä
Aku Kestilä (s. 1994), jääkiekkoilija
Karoliina Kudjoi (s. 1962), näyttelijä
Seppo Marjomäki (1931–2007), yritysjohtaja, kauppaneuvos
Petteri Puhakka (s. 2001), jääkiekkoilija
Jorma Puranen (s. 1951), valokuvataiteilija
Anneli Sauli (1932–2022), näyttelijä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhäjoki Wikimedia Commonsissa
Pyhäjoen kunnan kotisivut
Tilastokeskus - Pyhäjoen avainluvut
Pyhäjoen yrittäjyyslukio
Pyhäjoen Kuulumiset
Pyhäjoen joki-kiekon kotisivut
Pro Hanhikivi yhdistyksen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Pohjois-Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Alavieska  Haapajärvi  Haapavesi  Hailuoto  Ii  Kalajoki  Kempele  Kuusamo  Kärsämäki  Liminka  Lumijoki  Merijärvi  Muhos  Nivala  Oulainen  Oulu  Pudasjärvi  Pyhäjoki  Pyhäjärvi  Pyhäntä  Raahe  Reisjärvi  Sievi  Siikajoki  Siikalatva  Taivalkoski  Tyrnävä  Utajärvi  Vaala  Ylivieska 
Entiset kunnat:  Haukipudas  Himanka  Kestilä  Kiiminki  Kuivaniemi  Oulujoki  Oulunsalo  Paavola  Pattijoki  Piippola  Pulkkila  Rantsila  Rautio  Revonlahti  Ruukki  Saloinen  Temmes  Vihanti  Yli-Ii  Ylikiiminki 
Tekevän mylly
Michael Jackson & Friends

Michael Jackson & Friends oli Michael Jacksonin järjestämä kahden hyväntekeväisyyskonsertin lyhyt konserttisarja (tai kiertue), jolla kerättiin rahaa Punaiselle ristille, Unescolle ja The Nelson Mandela Children's Fund -hyväntekeväisyysjärjestölle. Molemmat konsertit televisioitiin ja jälkimmäinen konsertti näytettiin maailmanlaajuisesti internetissä.
Tietoa > Korean konsertti

Ensimmäinen konsertti pidettiin 25. kesäkuuta 1999 loppuunmyydyllä Chamsil Olympiastadionilla Soulissa, Etelä-Koreassa 54 000 ihmisen yleisölle. Jackson saapui stadionille kello 21.30 luoden paljon jännitystä yleisöön, kun ihmiset huomasivat hänen bussinsa saapuvan backstage-alueelle. Jackson esiintyi lavalla kello 22.10 yhdessä kitaristi Slashin kanssa samaan tapaan kuin vuoden 1995 MTV Video Music Awardsissa. Konsertti päättyi siihen, kun Jackson esiintyi ilotulitusten ja yleisöön satavien terälehtien kera.
Jacksonin lisäksi konsertissa esiintyi Status Quo, Slash, Justus Frantz, The Kelly Family, Sasha, Barenaked Ladies, Philip Kirkorov, Alan Parsons, Ringo Starr, Zucchero, The Scorpions, All Saints, Boyzone, Patricia Kaas, A. R. Rahman, Luther Vandross, Helmut Lotti, Roberto Alagna, Angela Gheorghiu, Vanessa Mae, Gheorghiu & Alagna, Peter Maffay & Noa, U.Jurgens & M.Adorf, Andrea Bocelli ja Spirit of the Dance. Konsertti kesti yhteensä noin yhdeksän tuntia.
Tietoa > Saksan konsertti

Toinen konsertti pidettiin 27. kesäkuuta 1999 Münchenin Olympiastadionilla Saksassa, joka oli samantapainen kuin ensimmäinen konsertti, sisältäen monia samoja esiintyjiä. Jacksonin esityslista sisälsi "bridge of no return" -sillan, mikä oli pakolaislapsien symboli. "Earth Song" -kappaleen aikana lapset kulkivat yhdessä sillan yli, mikä symboloi pakolaisten ahdinkoa. Kappaleen lopussa sillan piti romahtaa ja panssarivaunun tulla lavalle, kuten Jacksonin HIStory World Tour -kiertueella. Silta, jonka päällä Jackson seisoi, irtosi kuitenkin liian aikaisin ja sillan keskiosa putosi kovaa vauhtia maahan. Jackson nousi takaisin lavalle ja jatkoi "Earth Song" -kappaleen sekä sen jälkeen "You Are Not Alone" -kappaleen esittämistä. Konsertin lopuksi Jackson vietiin sairaalan ja hänen raportoitiin kärsivän mustelmista ja pienistä palovammoista. Vuonna 2007 Jackson kuitenkin mainitsi, että hän satutti tuolloin selkänsä pahasti, jonka johdosta hän joutui syömään vahvoja särkylääkkeitä.
Jacksonin lisäksi konsertissa esiintyi Patricia Kaas, Steven Seagal, Status Quo, Spirit of the Dance, H.O.T , S.E.S, Luther Vandross, Vanessa Mae, Boys II Men, Slash, Andy Lau, The Scorpions, Philip Kirkorov, Coco Lee ja Blackstreet.
Michael Jacksonin esityslista

| # | Kappale |
| --- | --- |
1: Introduction
2: Medley: "Don't Stop 'til You Get Enough" / "The Way You Make Me Feel" / "Scream" / "Beat It" / "Black or White" / "Billie Jean" 
3: "Dangerous"
4: "Earth Song"
5: "You Are Not Alone"
6: Ilotulitus ("Heal the World" musiikki)

"She's Out of My Life" esitettiin ainoastaan harjoitusten aikana.
Mieszko I

| Mieszko I |
| --- | --- |
 Mieszko I Jan Matejkon maalauksessa.
Puolan ruhtinas
Valtakausi:  960–992
Edeltäjä:  Siemomysł
Seuraaja:  Boleslaus I Rohkea

Syntynyt:  930
Kuollut:  25. toukokuuta 992 Poznań, Puola
Puoliso:  Dubrawka Oda
Lapset:  Boleslaus I Rohkea Świętosława Vladivoj Mieszko Świętopełk Lambert
Suku:  Piast
Isä:  Siemomysł
Äiti:  Gorka
Mieszko I (~930–25. toukokuuta 992) oli Puolan ensimmäinen historiallinen hallitsija ja varhaisin tunnettu Piast-suvun jäsen. Mieszko oli polaanien ruhtinas ja hän yhdisti myöhemmin useat puolalaiset heimot valtansa alle. Hän kääntyi myös katolilaisuuteen. Mieszkon kuoltua vuonna 992 häntä seurasi vallassa hänen poikansa Boleslaus I Rohkea.
Elämäkerta

Mieszkon noustessa valtaan vuonna 990 hän peri valmiiksi polaanien ja kujaavien maat Oderin ja Veikselin väliseltä alueelta. Myös masovit olivat riippuvaisia Mieszkon valtakunnasta. Miezko alkoi laajentamaan valtakuntaansa sotimalla saksalaisia maakreivejä vastaan alueensa länsi- ja pohjoisosissa. Tähän sotaan tukea saadakseen hän avioitui Böömin herttuan tyttären kanssa vuonna 966 ja kääntyi samalla kristinuskoon. Sota tuottikin tulosta ja Miezko valloitti alueita Oderin länsipuolelta, minkä lisäksi hän valloitti Pommerin alueen. Vuonna 986 Mieszko alistui silloisen keisari Otto III:n vasalliksi. Hän meni uudestaan naimisiin, tällä kertaa Nordmarkin kreivin tyttären kanssa. Tämän jälkeen hän kävi sotaa Böömiä vastaan valloittaen vislaanien ja slensaanien alueita. Vuonna 992 Miezko asettui paavin valtaan lahjoittaen maansa tälle. Mieszko kuoli vuonna 992.
Mies katoaa

| Mies katoaa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jouni Hynynen
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2009
ISBN:  978-952-01-0347-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Mies katoaa on rockmuusikko Jouni Hynysen vuonna 2009 julkaisema runokokoelma.
Aiheesta muualla

Petja Savoila: Mies katoaa (Arkistoitu – Internet Archive). Keskisuomalainen 28.8.2009.
Liisa Kukkola: Rokkikukko runolle rupesi[vanhentunut linkki]. Etelä-Saimaa 31.8.2009.
Kotiteollisuuden Hynystä ärsyttävät kaikki asiat. MTV3.fi 2.10.2009.
Timofei Mihailov

Timofei Mihailov
Timofei Mihailovitš Mihailov (ven. Тимофе́й Миха́йлович Миха́йлов, 3. helmikuuta 1859 nykyisen Smolenskin alueen Sytšovkan piirin Gavrilovon kylä – 15. huhtikuuta 1881 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Timofei Mihailov syntyi talonpojan perheeseen. 1870-luvun puolivälissä hän työskenteli sekatyömiehenä ja lämmittäjänä Pietarissa. Mihailov kävi Zemlja i voljan työläiskerhon kokoontumisissa ja liittyi vuonna 1880 Narodnaja voljan työläisjärjestöön. Hän oli yksi Aleksanteri II:n murhan osanottajista. Murhan jälkeen Mihailov pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan. Hänet hirtettiin Andrei Željabovin, Sofja Perovskajan, Nikolai Kibaltšitšin ja Nikolai Rysakovin kanssa Pietarissa Semjonovskin kentällä.
Miekkailu kesäolympialaisissa 1932

Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932 miekkailussa kilpailtiin seitsemässä lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat ainoastaan henkilökohtaisessa kilpailussa floretilla.
Mitalistit

| Laji: | Kultaa: | Hopeaa: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- |
| Miesten floretti | Gustavo Marzi  Italia | Joseph Levis  Yhdysvallat | Giulio Gaudini  Italia |
| Miesten floretin joukkuekilpailu |  Ranska Philippe Cattiau Edouard Gardère René Lemoine René Bondoux Jean Piot René Bougnol |  Italia Giulio Gaudini Gustavo Marzi Ugo Pignotti Giorgio Pessina Gioacchino Guaragna Rodolfo Terlizzi |  Yhdysvallat George Calnan Joseph Levis Hugh Allesandroni Dernell Every Richard Steere Frank Righeimer |
| Miesten kalpa | Giancarlo Cornaggia-Medici  Italia | Georges Buchard  Ranska | Carlo Agostoni  Italia |
| Miesten kalvan joukkuekilpailu |  Ranska Philippe Cattiau Georges Buchard Bernard Schmetz Jean Piot Fernand Jourdant Georges Tainturier |  Italia Carlo Agostoni Giancarlo Cornaggia-Medici Renzo Minoli Franco Riccardi Saverio Ragno  |  Yhdysvallat George Calnan Gustave Heiss Frank Righeimer Tracy Jaeckel Curtis Shears Miguel de Capriles |
| Miesten säilä | György Piller  Unkari | Giulio Gaudini  Italia | Endre Kabos  Unkari |
| Miesten säilän joukkuekilpailu |  Unkari György Piller Endre Kabos Attila Petschauer Ernö Nagy Gyula Glykais Aladár Gerevich |  Italia Renato Anselmi Arturo De Vecchi Emilio Salafia Ugo Pignotti Gustavo Marzi Giulio Gaudini |  Puola Adam Papée Tadeusz Friedrich Wladyslaw Segda Leszek Lubicz-Nyzz Wladyslaw Dobrowolski Marian Suski |
| Naisten floretti | Ellen Preis  Itävalta | Heather Guinness  Yhdistynyt kuningaskunta | Erna Bogen  Unkari |
Mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Italia | 2 | 4 | 2 | 8 |
| 2. |  Ranska | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 3. |  Unkari | 2 | 0 | 2 | 4 |
| 4. |  Itävalta | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5. |  Yhdysvallat | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 6. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7. |  Puola | 0 | 0 | 1 | 1 |
János Mihályfi

János Mihályfi on entinen unkarilainen kuulantyöntäjä.
Mihályfi sijoittui Bernin EM-kilpailuissa 1954 kuulantyönnössä 11:nneksi tuloksella 15,18 m. Vuonna 1955 hän työnsi tuloksen 16,62 m ja sijoittui tuon vuoden maailmantilastossa 17:nneksi kuudenneksi parhaana eurooppalaisena.
MG FF

MG FF
MG FF (saks. Flügelfest, siipiasennus) oli toisessa maailmansodassa käytetty lentokonetykki, joka oli sodan alkuvuosina Saksan ilmavoimien lentokoneiden toinen pääase MG 17:n ohella. Asetta käytettiin lentokonetyypeissä sodan loppuun asti MG 151:n rinnalla erilaisina asennuksina. Toinen huomattava käyttäjä oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat nimillä Tyyppi 99-1 ja 99-2
Tausta ja kehitys

Reinhold Becker suunnitteli ensimmäisen maailmansodan aikana 20×70 mm:n RB -patruunaa käyttävän massasulkuisen tykin, jossa lukon toiminta perustui rekyyliin ja jouseen. Aseessa iskuri laukaisi nallin hieman ennen lukon sulkeutumista patruunan syttyessä lukon ollessa kiinni.
Aseiden kehittämistä rajoitti Versailles’n rauhansopimus, jonka ehtojen kiertämiseksi Becker-tykin suunnitelmat myytiin Sveitsiin SEMAG-suunnittelutoimistolle, jolta ne osti Oerlikon. Patruunaksi tuli 20×72 RB, jonka keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat otti käyttöön 99-1-tykissä. Aseesta kehitettiin erilaisia versioita, joista 20×101 mm -patruunaa käyttävän otti käyttöön keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat nimellä Tyyppi 99-2. Berliiniläinen Ikaria Werke muunsi tykin käyttämään 20×80 mm -patruunaa, ja tämä versio oli Saksan ilmavoimien käyttämä ase. Tykin nimeksi vakiintui MG FF, jota käytettiin varsinaisesta asennustavasta riippumatta.
Käyttötavat, ominaisuuksia

Tykki oli lipas- tai rumpusyöttöinen. Käytössä olivat 15 ammuksen tankolipas ja 45, 60, sekä Focke-Wulf Fw 190 A-5:ssä 90:n patruunan rumpulipas. Ase laukaistiin sähköisesti. Aseen ongelmina olivat rummun pienen kapasiteetin lisäksi matala lähtönopeus, 575–585 m/s sekä tulinopeus 520 laukausta minuutissa. Lisäksi sitä ei voinut käyttää synkronoituna ampumaan potkurikehän läpi. Muihin saman kaliiperin tykkeihin verrattuna se oli kuitenkin kevyt, 26,3 kg. Ikaria/Veltenin vuonna 1941 suunnittelemaa vyösyöttöä ei otettu käyttöön, koska ase oli korvautumassa MG 151 -tykillä.
Tykki tuli käyttöön Messerschmitt Bf 109E-3 -hävittäjässä, jossa sitä käytettiin siipiin asennettuna ampuen potkurikehän ulkopuolelta. Sitä kokeiltiin asennettuna sylinteriryhmien väliin ampumaan potkurinavan läpi, mutta sijoituksen aiheuttama korkea lämpötila heikensi luotettavuutta lukon palautusjousen menettäessä kimmoisuuttaan.
MG FF/M

Ase modifioitiin 1940 ampumaan ohutkuorista Minengeschoß-ammusta, joka sisälsi 18,6 g PETN-räjähdysainetta. Tämä version nimeksi tuli MG FF/M. Ammuksen kevyemmän painon vuoksi latausmekanismi oli suunniteltava uudelleen, koska massasulun jousen jäykkyyden ja lukon painon on vastattava patruunan rekyyliä. Ammuksen lähtönopeus nousi 700 m/s ja tulinopeus nousi 540 laukaukseen minuutissa.
Kesällä 1940 tykki tuli käyttöön Bf 109 E-4 ja Bf 110 C-4 -hävittäjissä. Raskaasti aseistetuissa Fw 190 -hävittäjissä käytettiin tyypillisesti sisempänä MG 151 -tykkiä ja ulompana siivissä MG FF/M -tykkiä, joka voitiin jättää pois painon säästämiseksi. Keveytensä ja pienehkön kokonsa ansiosta tykki soveltui hyvin Schräge Musik- asennukseen sekä käsikäyttöiseksi puolustusaseeksi. Tykki oli luotettava, mutta Me 109 - hävittäjissä raportoitiin aseen jäätymisestä marraskuussa 1940.
Aiheesta muualla

Pitkänen, Mika & Simpanen, Timo: 20 mm Suomessa - Aseet ja ampumatarvikkeet ennen vuotta 1945.  Apali Oy, 2007.  ISBN 978-952-5026-59-7
Mieli ja merkitys

Mieli ja merkitys (saks. Sinn und Bedeutung) on Gottlob Fregen tekemä erottelu ilmauksen semanttisen sisällön, eli sen mitä ilmaus merkitsee, suhteen. Frege jakoi semanttisen sisällön merkitykseen (Bedeutung) ja mieleen (Sinn). Termin merkitys on se olio, johon se viittaa, ja mieli se tapa, jolla se viittaa tuohon olioon.
Mieli ja merkitys ovat siis kaksi eri näkökulmaa ilmaisujen merkitykseen: merkitys on lauseen totuusarvo, ja mieli se ajatus, jonka se ilmaisee. Fregen mukaan erottelu pätee ainakin tietyn tyyppisille termeille: Frege itse sovelsi merkityksen käsitettä erisnimiin ja, vähäisemmässä määrin, lauseisiin.
Frege esitti erottelun artikkelissaan ”Über Sinn und Bedeutung” vuonna 1892. Vaikka erottelu kuuluu ensi sijassa kielifilosofian piiriin, sillä on merkitystä myös muun muassa mielenfilosofian, metafysiikan ja metaetiikan kannalta.
Kirjallisuus

Frege, Gottlob: "Mielestä ja merkityksestä", teoksessa Raatikainen, Panu (toim.): Ajattelu, kieli, merkitys. Analyyttisen filosofian avainkirjoituksia, s. 41-56.  Helsinki:  Gaudeamus, 1997.  ISBN 951-662-683-1
Aiheesta muualla

Teos
Frege, Gottlob: Über Sinn und Bedeutung skannattuna DjVu-tiedostona Wikimedia Commonsissa (saksaksi)
Frege, Gottlob (käännös Max Black): On Sense and Reference Wikiaineistossa (englanniksi)
Frege, Gottlob: Über Sinn und Bedeutung (saksaksi)
Aiheen käsittelyä
Byckling, Eero: Miten semantiikka auttaa erottamaan todellisuuden fiktioista Tieteellisten seurain valtuuskunta, 2002 Internet Archiven palvelimella
Lotter, Dorothea: Frege and Language The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Miekkailu kesäolympialaisissa 1936

Berliinin kesäolympialaisissa 1936 miekkailussa kilpailtiin seitsemässä lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat ainoastaan henkilökohtaisessa kilpailussa floretilla.
Mitalistit

| Laji: | Kultaa: | Hopeaa: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- |
| Miesten floretti | Giulio Gaudini  Italia | Edouard Gardère  Ranska | Giorgio Bocchino  Italia |
| Miesten floretin joukkuekilpailu |  Italia Giulio Gaudini Gioacchino Guaragna Gustavo Marzi Giorgio Bocchino Manlio Di Rosa Ciro Verratti |  Ranska Jacques Coutrot André Gardère René Lemoine René Bougnol Edouard Gardère René Bondoux |  Saksa Siegfried Lerdon August Heim Julius Eisenecker Erwin Casmir Stefan Rosenbauer Otto Adam |
| Miesten kalpa | Franco Riccardi  Italia | Saverio Ragno  Italia | Giancarlo Cornaggia-Medici  Italia |
| Miesten kalvan joukkuekilpailu |  Italia Saverio Ragno Alfredo Pezzana Giancarlo Cornaggia-Medici Edoardo Mangiarotti Franco Riccardi Giancarlo Brusati |  Ruotsi Hans Granfelt Sven Thofelt Gösta Almgren Gustaf Dyrssen Hans Drakenberg Birger Cederin |  Ranska Michel Pécheux Bernard Schmetz Georges Buchard Henri Dulieux Paul Wormser Philippe Cattiau |
| Miesten säilä | Endre Kabos  Unkari | Gustavo Marzi  Italia | Aladár Gerevich  Unkari |
| Miesten säilän joukkuekilpailu |  Unkari Tibor Berczelly László Rajcsányi Pál Kovács Aladár Gerevich Imre Rajczy Endre Kabos  |  Italia Vincenzo Pinton Giulio Gaudini Aldo Masciotta Gustavo Marzi Aldo Montano Athos Tanzini |  Saksa Richard Wahl Julius Eisenecker Erwin Casmir August Heim Hans Esser Hans Jörger |
| Naisten floretti | Ilona Schacherer  Unkari | Helene Mayer  Saksa | Ellen Preis  Itävalta |
Mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Italia | 4 | 3 | 2 | 9 |
| 2. |  Unkari | 3 | 0 | 1 | 4 |
| 3. |  Ranska | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 4. |  Saksa | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 5. |  Ruotsi | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6. |  Itävalta | 0 | 0 | 1 | 1 |
Miekkailu kesäolympialaisissa 1948

Lontoon kesäolympialaisissa 1948 miekkailussa kilpailtiin seitsemässä lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat ainoastaan henkilökohtaisessa kilpailussa floretilla.
Mitalistit

| Laji: | Kultaa: | Hopeaa: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- |
| Miesten floretti | Jehan Buhan  Ranska | Christian d'Oriola  Ranska | Lajos Maszlay  Unkari |
| Miesten floretin joukkuekilpailu |  Ranska André Bonin René Bougnol Jehan Buhan Jacques Lataste Christian d'Oriola Adrien Rommel |  Italia Renzo Nostini Manlio Di Rosa Edoardo Mangiarotti Giuliano Nostini Giorgio Pellini Saverio Ragno |  Belgia Georges de Bourguignon Henri Paternoster Edouard Yves Raymond Bru Andre van de Werwe de Vorsselaer Paul Valcke |
| Miesten kalpa | Luigi Cantone  Italia | Oswald Zappelli  Sveitsi | Edoardo Mangiarotti  Italia |
| Miesten kalvan joukkuekilpailu |  Ranska Henri Guérin Henri Lepage Marcel Desprets Michel Pécheux Édouard Artigas Maurice Huet  |  Italia Luigi Cantone Antonio Mandruzzato Dario Mangiarotti Edoardo Mangiarotti Fiorenzo Marini Carlo Agostoni |  Ruotsi Per Carleson Frank Cervell Carl Forssell Bengt Ljungquist Sven Thofelt Arne Tollbom |
| Miesten säilä | Aladár Gerevich  Unkari | Vincenzo Pinton  Italia | Pál Kovács  Unkari |
| Miesten säilän joukkuekilpailu |  Unkari Tibor Berczelly Rudolf Kárpáti Aladár Gerevich Pál Kovács László Rajcsányi Bertalan Papp |  Italia Gastone Daré Carlo Turcato Vincenzo Pinton Mauro Racca Aldo Montano Renzo Nostini |  Yhdysvallat Norman Armitage George Worth Tibor Nyilas Dean Cetrulo Miguel de Capriles James Flynn |
| Naisten floretti | Ilona Elek  Unkari | Karen Lachmann  Tanska | Ellen Müller-Preis  Itävalta |
Mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Ranska | 3 | 1 | 0 | 4 |
| 2. |  Unkari | 3 | 0 | 2 | 5 |
| 3. |  Italia | 1 | 4 | 1 | 6 |
| 4. |  Sveitsi | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4. |  Tanska | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6. |  Belgia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6. |  Itävalta | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6. |  Ruotsi | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6. |  Yhdysvallat | 0 | 0 | 1 | 1 |