stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kakolan jätevedenpuhdistamo

Jätevedenpuhdistamon maanpäällisiä rakennuksia.
Kakolan jätevedenpuhdistamo on Turun VIII kaupunginosassa Kakolanmäkeen kallion sisälle rakennettu jätevedenpuhdistamo. Se puhdistaa 300 000 asukkaan jätevedet ja on Suomen kolmanneksi suurin jätevedenpuhdistamo. Se korvasi viisi vanhaa jätevedenpuhdistamoa valmistuttuaan vuonna 2008. Jätevedenpuhdistamon rakentaminen, louhiminen ja varustaminen siirtoviemäreineen maksoi 128 miljoonaa euroa. Puhdistamon palveluntuottajana toimii Turun seudun puhdistamo Oy, joka on kymmenen kunnan omistama.
Uuden puhdistamon ansiosta Turun seudun jätevesien aiheuttama kuormitus mereen vähenee 30–50 %, koska jätevedet puhdistetaan tehokkaasti. Jätevesien lika-aineet poistetaan puhdistusprosessi lietteenä ja toimitetaan Topinojan biokaasulaitokselle. Biokaasu hyödynnetään kaukolämmöksi ja sähköksi. Puhdistamon yhteyteen rakennettiin Turku Energian lämpöpumppulaitos, joka kierrättää puhdistetun jäteveden lämpöpumpun kautta ottaen talteen jäteveden lämpöenergian kaukolämpöverkkoon hyödynnettäväksi. Laitos tuottaa lisäksi kaukokylmää. Jäteveden lämpöenergia vastaa noin 4 000 pientalon vuotuista lämmönkulutusta. Laitokselle on myöhemmin hankittu toinenkin lämpöpumppu.
Turun kaupunginvaltuusto päätti vuonna 1999 puhdistamon rakentamisesta, ja viisi vuotta kestäneen lupakäsittelyn jälkeen aloitettiin rakennusvaihe. Puhdistamo saatiin käyttöön vuoden 2008 lopulla. Puhdistamon vihki käyttöön 28. tammikuuta 2010 ympäristöministeri Paula Lehtomäki. Uusi puhdistamo korvasi Kaarinan, Piikkiön, Paimion, Raision ja Turun jätevedenpuhdistamot.
Aiheesta muualla

Turun seudun puhdistamo Oy: kotisivut
Kakolanmäen jätevedenpuhdistamoa koskeva ympäristölupahakemus ja hakemus luvan saamiseksi puhdistamotoiminnan aloittamiseen mahdollisesta muutoksenhausta huolimatta, Turku (pdf)  22.9.2003. Länsi-Suomen ympäristölupavirasto.
Makedonía TV

| Makedonía TV Μακεδονία TV |
| --- | --- |

Kuvaformaatti:  1080i (HDTV) 16:9 576i (SDTV)
Katsojaosuus:  1,6 % (2021, Nielsen)
Maa:  Kreikka
Kieli:  kreikka
Näkyvyysalue:  koko maa
Pääkonttori:  Thessaloniki, Keski-Makedonia
Kotisivu:  www.maktv.gr
Internet
Internet-lähetys:  vod.antenna.gr/#/live/maktv
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Makedonía TV (kreik. Μακεδονία TV) on kreikkalainen kaupallinen televisiokanava. Se toimii Thessalonikissa Pohjois-Kreikan Makedoniassa.
Makedonía TV on toiminut vuodesta 1991. Kanavan katsojaosuus Kreikassa oli vuonna 2021 1,6 %.
Aiheesta muualla

Μακεδονία TV. Kanavan verkkosivut. (kreikaksi)
Μακεδονία TV Live. Kanavan internet-lähetys. (kreikaksi)
Kakogawa

| Kakogawa (加古川市) |
| --- | --- |
 Kakurin-jin buddhalainen temppeli
 lippu:  Symboli
 Kakogawan sijainti Hyōgon prefektuurissa
 Kakogawa
 Koordinaatit: 34°45′24.9″N, 134°50′28.6″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Prefektuuri:  Hyōgo
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  138,48 km²
Väkiluku (2017):  266 087
 – Väestötiheys:  1 921,5 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Atsalea
 – Puu:  Japaninmustamänty
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.kakogawa.lg.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kakogawa (jap. 加古川市, Kakogawa-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Hyōgon prefektuurissa. Se sijaitsee Seton sisämeren rannalla Kakojoen suulla prefektuurin pääkaupungin Kōben länsipuolella. Kaupungissa on 266 087 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 138,48 neliökilometriä. Kakogawa on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.
Kakogawan kaupunki perustettiin vuonna 1950 yhdistämällä Kakogawan maaseutukaupunki ja neljä muuta kuntaa. Kaupungissa sijaitsee merkittävä Kakurin-jin buddhalainen temppeli, jonka prinssi Shōtoku perusti vuonna 589. Temppelin päähalli (1397) ja Taishidō-halli (1112) on valittu Japanin kansallisaarteiksi. Kakogawa tunnetaan myös naudanliharuoka katsumeshin syntypaikkana. Kaupunkia palvelevat JR Nishi-Nihonin Kōbe-linja (San’yō-päälinja) ja Kakogawa-linja sekä San’yō-rautateiden päälinja. Luotijunayhteys San’yō Shinkansen kulkee Kakogawan läpi, mutta sillä ei ole kaupungissa asemaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kakogawa Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Makedonída

| Makedonída Μακεδονίδα |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Makedonída
 Koordinaatit: 40°21′N, 22°13′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Imathía
Kunta:  Véroia
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  080105
Väkiluku (2011):  1 646
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  IM
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Makedonída (kreik. Μακεδονίδα; virallisesti Δημοτική Ενότητα Μακεδονίδος, Dimotikí Enótita Makedonídos) on yksi Véroian kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Imathían alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 1 646 (vuonna 2011).
Makedonídan kunnallisyksikkö käsittää Véroian kunnan eteläosan. Sen suurin asutus on Rizómatan kylä. Makedonída oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Véroian kuntaan yhdessä Apóstolos Pávloksen, Dovráksen ja Vergínan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Makedonídan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Dáskio | Dáskio | 286 |
| Polýdendro | Charádra | 17 |
| Polýdendro | Elafína | 8 |
| Polýdendro | Moní Timíou Prodrómou (luostari) | 5 |
| Polýdendro | Polýdendro | 123 |
| Polýdendro | Póros | 9 |
| Rizómata | Rizómata | 816 |
| Sfikiá | Sfikiá | 382 |
Yhteensä: 1 646
Makedonía (sanomalehti)

| Makedonía> Μακεδονία |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Perustettu:  1911
Kotikunta:  Thessaloniki
Kotimaa:  Kreikka
Sivukoko:  tabloidi
Ilmestymistiheys:  ti–su
Kieli:  kreikka
Aiheesta muualla
www.makthes.gr
Makedonía (kreik. Μακεδονία) on kreikkalainen päivittäin ilmestyvä sanomalehti, jota julkaistaan Thessalonikissa. Se on ilmestynyt vuodesta 1911. Makedonía on Pohjois-Kreikan suurin sanomalehti.
Aiheesta muualla

Μακεδονία Sanomalehden verkkosivut (kreikaksi)
Jussi Kylätasku

J. H. Erkon kirjoituskilpailun voittaja Jussi Kylätasku vuonna 1965.
Juhani Ilmari (Jussi) Kylätasku (19. kesäkuuta 1943 Tampere – 5. tammikuuta 2005 Porvoo) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti useita näytelmiä, kuunnelmia ja elokuvakäsikirjoituksia.
Elämä ja ura

Kylätasku syntyi työläisperheeseen; hänen isänsä oli portinvartija ja äiti mielisairaanhoitaja. Omien sanojensa mukaan hän oli ”puer proletarii”, työläispoika.[lähde? ] Kylätasku valmistui ylioppilaaksi vuonna 1963 ja ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi vuonna 1967.
Kylätaskun kuunnelmat ja näytelmät saivat aiheensa usein tosielämästä. Näytelmän Runar ja Kyllikki pohjana olivat Kyllikki Saaren murha (1953) ja Tulilahden kaksoismurha (1959). TV-näytelmä ja kuunnelma Uuni perustui Kokemäellä 1970-luvulla paljastuneeseen niin sanottuun Uunisurmaan, jossa mies oli surmannut vaimonsa ja muurannut tämän ruumiin uunin sisään. Hentomielinen Hilarius otti aiheensa kassakaappiryöstäjä Hilarius Sorjosen elämänvaiheista ja näytelmässä Maaria Blomma päähenkilönä oli saarnaaja Maria Åkerblom. Suomen sodan (1808–1809) tapahtumiin liittynyt Rothin ja Spoofin sissiretki Tampereella antoi aiheen tv-näytelmälle Kenraali Spoof.
Kylätaskusta tuli ohjaaja Risto Jarvan luottokäsikirjoittaja. Elokuvan Kun taivas putoaa... työryhmästä alkanut yhteistyö jatkui ohjaajan kuolemaan asti. Tuon elokuvan ja toisen realistisen ja vahvasti yhteiskunnallisen elokuvan Yhden miehen sota menestyttyä lippuluukuilla heikosti Kylätasku kirjoitti inhimillisen komedian Mies, joka ei osannut sanoa ei. Se ja sitä seurannut Loma pelastivat tuolloin Jarvan elokuvayhtiön Filminorin konkurssilta.[lähde? ]
Kylätasku luonnehti itseään seuraavasti: "Halusi kirjailijaksi oppiakseen oman käden kautta, mitä elämä on. Ammattikirjailija vuodesta 1974 (Runar ja Kyllikki) vuoteen 2000 (Jalmarin toinen tuleminen). Väliin mahtuu päätoimisesti dramatiikkaa kaikissa muodoissaan, kaikille mahdollisille forumeille, muutama kirja, pakinatkin hän tahtoo mainita. Mitä hän ei tahdo, on erotella ja poimia esille sydämensä lapsia sen mukaan, kuinka kulloinkin ovat maailmalla menestyneet. Henkilökohtainen elämä on mennyt, menetellyt huolineen ja murheineen samassa sekasorrossa kuin työtkin tulleet tehdyiksi. Vaimo ja lapset, velat ja velvoitteet ovat jotensakin kunnialla hoidetut, toistaiseksi. Ystäviä vähän ja hyviä, menestystä ja vaikutusvaltaa ei ensinkään; onnellinen mies. Sallii teatterin ja audiovisuaalisten välineiden esittää tehtyjä töitään. Kaikki hänen kirjoittamansa on saatavilla ja käytettävissä. Hän on myös aina valmis neuvottelemaan tilaustöistä. Mutta rehellistä sen olla pitää. Kirjoittaa edelleen, kuvatakseen, mitä elämä on, kun sen tietää. Toistaiseksi."
Kylätasku menehtyi tammikuussa 2005 61-vuotiaana pitkään sairastettuaan kotonaan Porvoossa. Hänet on haudattu Näsinmäen hautausmaalle.
Jussi Kylätasku -palkinto

Jussi Kylätasku -seura myöntää vuosittain Jussi Kylätasku -palkinnon, joka on joka toinen vuosi myönnettävä dramaturgipalkinto. Palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran 2007, ja sen sai kirjailija, dramaturgi Outi Nyytäjä. Palkinnon suuruus on 3 000 euroa.
Tuotanto > Romaanit

Kuolleita.  Helsinki:  WSOY, 1970.  ISBN 951-0-02288-8.
Revari.  Helsinki:  WSOY, 1975.  ISBN 951-0-07269-9.
Mona-Liisa, rakkaudella.  Helsinki:  WSOY, 1978.  ISBN 951-0-08847-1.
Ensimmäinen Jalmarin kirja.  Helsinki:  WSOY, 1983.  ISBN 951-0-12090-1.
Killeri tulee.  Helsinki:  WSOY, 1996.  ISBN 951-0-20916-3.
Jalmarin toinen tuleminen.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-24602-6.
Akuaba: tunnustuskirja.  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-27287-6.
Pieni polku metsän halki vie.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29381-4.
Tuotanto > Runokokoelmat

Kosketuskohdat, 1966
Yksityiset yrittäjät, 1967
Hyviä uutisia, 1969
Tuotanto > Näytelmät

Aja hitosti 1970
Asento! 1971
Runar ja Kyllikki 1974
Ringportin linja 1975
Matti Väkevä 1976
Kenraali Spoof 1980
Maaria Blomma 1980
Gracchuskan pojat 1981
Hentomielinen Hilarius 1985
Merkonomin blues 1986
Älä vedä pois 1988
Haapoja 1989
Putous 1991
Keisari ja Poika 1992
Hetki lähtöni lyö 1992
Hero 1992
Tulos! Vastuu! 1993
Caligula 1997
Armi ja Totte 1998
Caligula 2000
Tuotanto > TV-näytelmät

Aja hitosti 1971
Uuni 1980
Kenraali Spoof 1982
Gracchuskan pojat 1984
Hamppari. Huora. 1986
Voi pojat 1988
Onnea matkaan 1988
Valkoinen nainen 1989
Hero 1992
Anna muisto 1999
Kivat sulle. Moi 1999
Jakkulista feministi 1999
Karjala, rakkaani 2001
Tuotanto > Radiokuunnelmat

Matti Väkevä 1972
Hentomielinen Hilarius 1974
Uuni 1979
Catilina 1980
Maaria Blomma 1980
Juna kulkee Keravalle 1982
Sinäkö, Brutus? 1982
Suudelmin suljetut kirjeet 1985
Jörn Helveten balladi 1986
Jokamies 1988
Laskevan auringon talo 1992
Sulje silmäsi vain 1993
Keisari ja poika 1994
Ranskalaiset korot 1996
Runar ja Kyllikki (sov. Väinö Vainio) 1999
Iivarin äärellä 2000
Tuotanto > Elokuvakäsikirjoitukset

Kun taivas putoaa..., ohjaus Risto Jarva 1971
Yhden miehen sota, ohjaus Risto Jarva 1973
Mies, joka ei osannut sanoa ei, ohjaus Risto Jarva 1975
Loma, ohjaus Risto Jarva 1976
Ihmemies, ohjaus Antti Peippo 1979
Tie naisen sydämeen, ohjaus Pekka Parikka 1997
Palkinnot ja tunnustukset

J. H. Erkon Kirjoituskilpailu 1965
Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1966
Valtion näytelmäpalkinto 1970
Valtion elokuvapalkinto 1975
Jussi-palkinto 1976
Pohjoismainen kuunnelmapalkinto 1980
Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1983
Lea-palkinto 1989
Lea-palkinto 1993
Marion Buillet

Marion Buillet 2012
Marion Buillet (s. 16. elokuuta 1990) on ranskalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka edusti Les Saisies -seuraa.
Maastohiihdon maailmancupissa Buillet kilpaili ensimmäisen kerran La Clusaz'n 15 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa joulukuussa 2010. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Düsseldorfissa joulukuussa 2011 sijoituttuaan vapaan hiihtotavan sprintissä 22:nneksi. Hänen paras sijoituksensa on 11:s sija, jonka hän saavutti Szklarska Poręban vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2014.
Mad Love (Sean Paulin ja David Guettan kappale)

| ”Mad Love” Sean Paul & David Guetta ft>  Becky G |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Mad Love the Prequel EP
 Julkaistu: 16. helmikuuta 2018
 Formaatti: digitaalinen lataus, suoratoisto
 Tuottaja(t): David Guetta, Jack Patterson, Jason Jigzagula Henriques, Giorgio Tuinfort, Banx & Ranx, 1st Klase
 Tyylilaji: reggae, pop
 Kesto: 03.19
 Levy-yhtiö: Island Records
Sean Paulin muut singlet
| ”She Call Me” 2017 | ”Mad Love” 2018 | ”Tip Pon It” 2018 |
David Guettan muut julkaisut
| ”Helium” 2018 | ”Mad Love” 2018 | ”Like I Do” 2018 |
Becky G:n muut julkaisut
| ”Mi Mala (Remix)” 2018 | ”Mad Love” 2018 | ”Ya Es Hora” 2018 |
Mad Love on jamaikalaisräppäri Sean Paulin sekä ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan kappale, jolla vierailee myös yhdysvaltalainen laulaja Becky G. Sen julkaisi Island Records Paulin ensimmäisen, Mad Love the Prequel EP:n neljäntenä singlenä 16. helmikuuta 2018. Kappaleen ovat sanoittaneet Paul, Guetta, Majasty Jones, Emily Warren, Shakira, Rosina Russell, Ina Wroldsen, Raoul Lionel Chen, Jack Patterson ja Giorgio Tuinfort. Kappaleen tuotannosta vastasivat puolestaan Guetta, Patterson, Tuinfort, Jason Jigzagula Henriques, Banx & Ranx ja 1st Klase. Kappaleelle on toteutettu myös  Sarah McColganin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin Paulin YouTube-kanavalla 15. maaliskuuta 2018.
"Mad Love" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Alankomaissa, Saksassa ja Suomessa sekä kahdenkymmenen parhaan joukkoon Boliviassa, Guatemalassa, Norjassa, Slovakiassa ja Unkarissa.
Käännös suomeksi
Maissilapset (elokuva)

| Maissilapset> Children Of The Corn |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Fritz Kiersch
Käsikirjoittaja:  George Goldsmith
Perustuu:  Stephen Kingin novelliin Maissilapset
Tuottaja:  Donald P. Borchers Terence Kirby
Säveltäjä:  Jonathan Elias
Kuvaaja:  João R. Fernandes (käännä suomeksi)
Leikkaaja:  Harry Keramidas
Pääosat:  Peter Horton Linda Hamilton R. G. Armstrong John Franklin Courtney Gains Robby Kiger Anne Marie McEvoy Julie Maddalena Jonas Marlowe John Philbin
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  New World Pictures
Levittäjä:  New World Communications
Ensi-ilta:  1984
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  Maissilapset II – viimeinen uhraus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maissilapset (engl. Children Of The Corn) on vuonna 1984 tehty kauhuelokuva. Elokuva perustuu kirjailija Stephen Kingin samannimiseen novelliin. Elokuvan on ohjannut Fritz Kiersch. Elokuva ei ole juuri saanut arvostusta kriitikoiden keskuudessa, ja vielä vähemmän sitä ovat saaneet elokuvan kahdeksan jatko-osaa sekä vuoden 2009 uusintafilmatisointi.
Juoni

Pienessä kylässä on jo viikkoja paistanut aurinko, ja pellot ovat kuivumassa olemattomiin. Maanviljelijät ovat turhaan jo kauan rukoilleet pientäkin sadetta. Eräänä päivänä kylään tulee poikasaarnaaja, joka sanoo vain ihmisveren pelastavan sadon.
Kolme vuotta myöhemmin kylään saapuu nuoripari, ja he ajavat vahingossa lapsen päälle. Ruumista tutkiessaan he huomaavatkin lapsen kaulassa syvän haavan, joka on puhkaissut kaulasuonet. Maissilapset sieppaavat naisen, ja tämän mies lähtee perään. Mies pelastaa vaimonsa kuolemalta ja tuhoaa maissipellon.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Peter Horton  | … |  Burton Stanton   |
|  Linda Hamilton  | … |  Vicky   |
|  R. G. Armstrong  | … |  Diehl   |
|  John Franklin  | … |  Isaac Chroner   |
|  Courtney Gains  | … |  Malachai   |
|  Robby Kiger  | … |  Job   |
|  Anne Marie McEvoy  | … |  Sarah   |
|  Julie Maddalena  | … |  Rachel   |
|  Jonas Marlowe  | … |  Joseph    |
|  John Philbin  | … |  Richard Deigan   |
Jatko-osat

Maissilapset II – viimeinen uhraus (1992)
Maissilasten paluu (1995)
Maissilapset 4 - kuoleman sato (1996)
Maissilapset 5 - kuoleman pellot (1998)
Maissilapset 666: Ennustus (1999)
Children of the Corn: Revelation (2001)
Children of the Corn: Genesis (2011)
Children of the Corn: Runaway (2018)
Jatko-osat > Muita versioita

Disciples of the Crow (1983)
Children of the Corn (2009)
József Eötvös

| József Eötvös |
| --- | --- |
 József Eötvös
Henkilötiedot
Syntynyt: 1813
Kuollut: 1871 (57–58 vuotta)
Kansalaisuus:  Unkari
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: unkari
Tuotannon kieli: unkari
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
József Eötvös (1813–1871) oli unkarilainen valtiomies ja kirjailija.
Eötvösin poika oli fyysikko Loránd Eötvös.
Poliittinen toiminta

Eötvös liittyi 1830-luvulla niihin, joiden päämääränä oli Unkarin yhteiskunnallinen uudistus. Oivallisena sekä kauno- että poliittisena kirjailijana Eötvös oli uudistuspuolueen vaikuttavimpia johtomiehiä. Oltuaan aluksi Lajos Kossuthin kannattajia hän myöhemmin joutui tämän vastustajaksi puolustaessaan maan hallinnon keskittämistä vastoin Kossuthia, joka tahtoi säilyttää komitaattien vanhan itsehallinto-oikeuden.
Maaliskuun vallankumouksen jälkeen 1848 Eötvös oli opetusasiainministerinä Lajos Batthyányn ministeristössä. Tämän kukistuttua hän siirtyi Müncheniin, jossa hän viipyi vuoteen 1851. Valtiolliseen elämään Eötvös kuitenkin alkoi ottaa aktiivisemmin osaa vasta 1861. Kun Unkari jälleen 1867 sai oman, parlamentille vastuunalaisen, hallituksen, Eötvösistä tuli taas opetusasiainministeri, ja hän sai toteutetuksi merkittäviä uudistuksia, kuten kouluvelvollisuuden. Muutenkin hänen vaikutusvaltansa sekä hallituksessa että parlamentissa oli suuri. Eötvös oli myös loistava puhuja.
Kirjallinen toiminta

Eötvösin kaunokirjallisista teoksista ovat mainittavimmat hänen syväaatteiset sivistyshistorialliset ja yhteiskunnalliset romaaninsa A karthausi ('Kartusialaismunkki', 1838–1840), A falu jegyzöje ('Kyläkirjuri', 1845) ja Magyarország 1514-ben ('Unkari vuonna 1514', 1847) ja Növérek ('Sisarukset', 1857), jotka veivät unkarilaisen romaanin osaksi uusille aloille, ja ulkomaillakin saksannokset herättivät huomiota.
Eötvösin yhteiskunnallisista ja valtiollisista julkaisuista mainittavia ovat Vélemény a fogházjavitás ügyében ('Lausunto vankilareformiasiasta', 1838); A zsidók egyenjogusítása ('Juutalaisten yhdenvertaisuudesta', 1841); Reform (1846); Az XIX. század uralkodó eszméinek befolyása az álladalomra ('19:nnen vuosisadan vallitsevien aatteiden vaikutus valtioon', 1851–1854), jossa hän käsittelee vapaus-, tasa-arvoisuus- ja kansallisuusaatteita, yhteiskunnallisten epäkohtien syitä sekä keinoja niiden poistamiseksi; Die Garantien der Macht und Einheit Oesterreichs (1859). Pitämänsä muistopuheet monista merkittävistä henkilöistä, kuten István Kazinczystä, István Széchenyistä, Mihály Vörösmartysta, Antal Regulysta, hän julkaisi 1868 kokoelmassa Magyar Irók és államférfiak ('Unkarilaisia kirjailijoita ja valtiomiehiä').
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta József Eötvös Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta József Eötvös on Wikiaineistossa
Marion Hänsel

Marion Hänsel
Marion Hänsel (12. helmikuuta 1949 – 8. kesäkuuta 2020) oli ranskalais-belgialainen elokuvaohjaaja, tuottaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hänen elokuvansa Syvä sininen meri oli mukana vuoden 1995 Cannesin elokuvajuhlilla.
Marion Bertrand

Marion Bertrand vuonna 2014.
Marion Bertrand (s. 2. marraskuuta 1984 Grasse) on ranskalainen alppihiihtäjä.
Bertrand kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Val d'Iseressä 12. joulukuuta 2002. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Aspenin suurpujottelussa marraskuussa 2006 oltuaan 27:s. Bertrandin paras maailmancupin sijoitus on kahdeksas sija Aspenin suurpujottelusta 29. marraskuuta 2008.
Ranskan mestaruuskisoissa hän voitti vuonna 2012 suurpujottelussa kultaa. MM-kilpailuissa Bertrand on sijoittunut parhaimmillaan suurpujottelussa kaksi kertaa 16:nneksi, vuosina 2007 ja 2013.
Margaretaa ajetaan takaa

| Margaretaa ajetaan takaa> Jakten efter Margareta |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Karl Emil Ståhlberg
Käsikirjoittaja:  ei tiedossa
Tuottaja:  Karl Emil Ståhlberg
Säveltäjä:  Harald Leipziger
Kuvaaja:  Hjalmar Hårdh
Pääosat:  Emil Bergendorff   Bror Berger
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Ab Atelier Apollo Oy
Ensi-ilta:  18. maaliskuuta 1912
Kesto:  n. 14 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  ei tiedossa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Margaretaa ajetaan takaa (ruots. Jakten efter Margareta) oli suomalainen vuonna 1912 valmistunut lyhyt näytelmäelokuva, jonka ohjaajana ja tuottajana oli Karl Emil Ståhlberg. Elokuva esitettiin osana Atelier Apollon tuottamaa revyytä Faust tahi Hiisi Helsingissä. Elokuva sekä sen käsikirjoitus ovat kadonneet.
Elokuva näytettiin revyyn näyttämösuoritusten jälkeen, ja valkokankaalta seurattiin kun tarinan Faust ja Mefisto ajavat takaa Margaretaa Helsingissä. Elokuvassa nähdään mm. Esplanadi, Senaatintori, Kauppatori, Alppila ja Tähtitornin vuori sekä tunnettuja pääkaupunkilaisia kuten ravintoloitsija Wilhelm Noschis ja runoilija Hjalmar Procopé.
Näyttelijät

Emil Bergendorff – Mefisto
Bror Berger – Faust
Kola Noschis
Hjalmar Procopé – Goethe
Apollon vahtimestari – omana itsenään
Muut tekijät

Hjalmar Hårdh – kuvaus
Harald Leipziger – musiikki
Marjaniemen satama

| Marjaniemen satama |
| --- | --- |
 Marjaniemi vuonna 1906.
Sijainti
Sijainti:   Hailuoto, Suomi
Koordinaatit:  65°02′24.6″N, 24°33′23.7″E
Yksityiskohtia
Ylläpitäjä:  Hailuodon kunta
Omistaja:  Hailuodon kunta
Tyyppi:  venesatama
Kotisivut
Marjaniemen satama on Hailuodon Marjaniemessä sijaitseva venesatama. Satamaa ylläpitää, hoitaa ja venepaikkoja vuokraa Hailuodon kunta.
Marjaniemen satamassa on 31 aisapaikkaa, 16 peräankkuripaikkaa sekä 9 kylkipaikkaa, eli yhteensä 56 venepaikkaa sekä veneenlaskuluiska. Väylän syvyys on noin 4 metriä.
Hailuodon Majakkapihassa on muun muassa majoituskohteita, rantasauna, savusauna, kahvila sekä Marjaniemen majakka.
Kalifornian kultaryntäys

Kalifornian kulta-alueet keltaisella; Coloman löytöpaikka punaisella pisteellä.
Kalifornian kultaryntäys oli vuosien 1848–1855 välillä Kaliforniassa Yhdysvalloissa tapahtunut kultaryntäys. Ensimmäinen kultalöydön teki James W. Marshall tammikuussa 1848. Kun uutinen löydöstä myöhemmin levisi, noin 300 000 ihmistä Yhdysvalloista ja muualta maailmasta tuli etsimään kultaa Kalifornian joista ja kukkuloista. Kullankaivajia kutsuttiin nimityksellä "49ers" heidän tulovuotensa 1849 mukaan.
Aluksi Kalifornian kultaa huuhdottiin vaskooleilla ja sen jälkeen keinuvilla puulaatikoilla, joihin kaadettiin soraa ja vettä niin, että raskas kulta vajosi laatikon pohjan rihloihin. Jokivesiä alettiin johtaa pitkiin ränneihin, joihin kaadettiin hienonnettua soraa, josta kulta eroteltiin vaskoolilla. Kalifornian kullantuotannon arvo saavutti huippunsa 1852. Vuonna 1855 enin maan pinnalla ollut kulta oli jo löydetty, ja suurin osa kullantuotannosta oli jokikaivostuotantoa. Vuoden 1852 jälkeen aloitettu hydraulinen kullankaivuu aiheutti kullankaivuualueille pysyviä ympäristöhaittoja. Kultaryntäys oli tuhoisa myös alueen intiaaniväestölle, etenkin kullankaivajien tuomien tartuntatautien vuoksi.
Taustaa

Kalifornian ensimmäisen kultalöydöksen aikaan alue kuului vielä Meksikolle. Ennen kultaryntäyksen alkamista Kalifornia oli harvaan asuttua erämaata, jonka lähetyskylissä asui arviolta vain noin 7 300 valkoihoista. Yhdysvaltain-Meksikon sodan (1846-1848) seurauksena sodan hävinnyt Meksiko kuitenkin luovutti Guadalupe Hidalgon rauhansopimuksen mukaisesti Kalifornian alueen Yhdysvalloille. Meksikolaiset eivät pitäneet Kalifornian kaltaisen erämaan menettämistä kovin suurena menetyksenä, sillä tieto yhdeksän vuorokautta ennen sopimuksen solmimista tapahtuneesta ensimmäisestä kultalöydöstä ei ollut vielä levinnyt.