stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jan Smuts
Elämä > Nuoruus ja buurisota

Smutsin vanhemmat olivat Kapmaan hollantilaisia maanviljelijöitä. Hänellä oli myös ranskalaisia ja saksalaisia sukujuuria. Hänen isänsä Jacobus Abraham Smuts oli vauras suurtilallinen, joka kuului myös Kapmaan edustajainhuoneeseen. Maatilalla varttunut Smuts aloitti koulunkäynnin vasta 12-vuotiaana ja joutui opettelemaan englannin vieraana kielenä, joten hänen opintomenestyksensä englanninkielisissä oppilaitoksissa kertoi poikkeuksellisesta lahjakkuudesta. Hän meni 16-vuotiaana Stellenboschin Victoria Collegeen ja sai 21-vuotiaana stipendin Christ’s Collegeen Englantiin, jossa hän opiskeli oikeustiedettä. Hän suoritti yliopisto-opintonsa ennätysajassa erinomaisin arvosanoin ja viimeisteli juristin koulutuksensa Lontoossa ennen kuin palasi Kapmaahan vuonna 1895. Smuts asettui Kapkaupunkiin ja toimi siellä asianajajana, mutta koska menestys tässä ammatissa jäi vaatimattomaksi, hänen mielenkiintonsa siirtyi lehdistöön ja politiikkaan.
Smuts oli nuoruudessaan Kapmaan brittiläisen pääministerin Cecil Rhodesin tukija, mutta menetti uskonsa Rhodesiin vuoden 1895 Jamesonin hyökkäyksen jälkeen. Seuraavana vuonna Smuts muutti Transvaalin buuritasavaltaan. Hän jatkoi aluksi asianajajana Johannesburgissa, mutta vuonna 1898 presidentti Paul Kruger nimitti hänet Transvaalin valtakunnanjuristiksi (state attorney). Buurisodan puhjettua lokakuussa 1899 Smuts asettui buurien puolelle ja julkaisi poliittisen pamfletin A Century of Wrong. Hän toimi sodan aikana Transvaalin palveluksessa virkamiehenä ja sotilaana palvellen välillä rintamalla ja välillä pääkaupungissa. Kun britit kesällä 1900 miehittivät Pretorian ja buurit siirtyivät sissisotaan, Smutsista tuli joukko-osaston komentaja. Hän johti huhtikuussa 1902 Kapmaan puolelle suoritettua sissihyökkäystä. Buurien päätettyä antautua hän osallistui Vereenigingin rauhanneuvotteluihin ja hyödynsi siellä lainopillista koulutustaan buurien hyväksi.
Elämä > Poliittisen uran alku

Kun buurivaltiot oli liitetty kruununsiirtomaina Brittiläiseen imperiumiin, Smuts palasi aluksi Pretoriaan asianajajaksi, mutta aktivoitui pian uudelleen politiikassa afrikaanerien oikeuksien puolustajana. Vuonna 1904 hän perusti yhdessä entisen Transvaalin ylipäällikön Louis Bothan kanssa Het Volk -nimisen maltillisen puolueen, joka tavoitteli Transvaalille itsehallintoa yhteisymmärryksessä brittien kanssa. Botha ja Smuts muodostivat seuraavien 15 vuoden ajan tehokkaan yhteistyökaksikon ja heidän on sanottu täydentäneen toistensa ominaisuuksia: Smuts oli älykkö ja visionääri, kun taas Botha oli hyvä ihmistuntija. Smuts neuvotteli vuonna 1905 puolueensa edustajana itsehallintokysymyksestä Lontoossa Henry Campbell-Bannermanin liberaalihallituksen kanssa. Osin Smutsin ja Bothan toiminnan ansiosta Britannian hallitus myönsi vuonna 1906 Transvaalille itsehallinnon. Seuraavana vuonna Bothasta tuli Transvaalin pääministeri ja Smutsista hänen hallituksensa opetusministeri sekä siirtomaasihteeri (Colonial Secretary).
Osin Bothan ja Smutsin ponnistelujen tuloksena muodostettiin vuonna 1910 Etelä-Afrikan unioni. Bothasta tuli sen ensimmäinen pääministeri ja Smutsista hänen hallituksensa sisä-, puolustus- ja kaivosministeri. Tästä alkaen Bothan ja Smutsin elinikäisenä tavoitteena oli saavuttaa Etelä-Afrikalle mahdollisimman suuri itsenäisyys Brittiläisen imperiumin sisällä. He yhdistivät Het Volkin muiden paikallisten puolueiden kanssa vuonna 1911 Eteläafrikkalaiseksi puolueeksi. Kun Botha kokosi hallituksensa uudestaan joulukuussa 1912 syrjäyttäen afrikaanerinationalisti J. B. M. Hertzogin, Smutsista tuli valtiovarainministeri minkä ohella hän piti myös puolustusministerin salkun. Smuts käytti vuonna 1913 sotilaita Johannesburgin seudun kaivoslakkojen kukistamiseen. Lakkojen uusiutuessa tammikuussa 1914 hän järjesti kymmenen lakkojohtajaa laittomasti karkotetuksi Englantiin ilman oikeudenkäyntiä.
Smuts joutui ministerinä toistuvasti tekemisiin intialaisvähemmistön kansalaisoikeustaistelua johtaneen Mohandas Gandhin kanssa. Hän neuvotteli vangitun Gandhin kanssa ensi kerran vuonna 1908, mutta ei toteuttanut tälle lupaamiaan myönnytyksiä. Tammikuussa 1914 Smuts taipui lopulta tekemään Gandhin kanssa sopimuksen, jonka mukaan Etelä-Afrikan hallitus kumoaisi joukon intialaisia sortavia lakeja ja Gandhi lopettaisi kahdeksan vuotta jatkuneen intialaisten väkivallattoman vastarinnan. Hallitus täytti oman lupauksensa säätämällä heinäkuussa 1914 Indian Relief Act -lain, ja Gandhi muutti samaan aikaan pois Etelä-Afrikasta.
Elämä > Ensimmäinen maailmansota

Etelä-Afrikan liityttyä elokuussa 1914 ensimmäiseen maailmansotaan ympärysvaltojen puolelle puolustusministeri Smuts improvisoi maalle taistelukykyisen armeijan. Pääministeri Bothan johtaessa henkilökohtaisesti syksyllä 1914 brittiläisvastaisen kapinan kukistamista ja vuonna 1915 Saksan Lounais-Afrikan valloitusta Smuts koordinoi operaatioita Pretoriassa. Lounais-Afrikan taistelujen loppuvaiheessa hän oli jonkin aikaa myös Bothan alaisena komentajana. Vuonna 1916 Bothan hallitus lähetti joukkoja Itä-Afrikan taisteluihin brittien rinnalle. Kun Itä-Afrikan brittiläisten joukkojen yhteiseksi komentajaksi määrätty Sir Horace Lockwood Smith-Dorrien pian sairastui, Smuts nimitettiin hänen tilalleen. Smuts oli komentajana Itä-Afrikassa helmikuusta joulukuuhun 1916. Hän ei onnistunut pakottamaan Paul von Lettow-Vorbeckin komentamia alivoimaisia saksalaisjoukkoja antautumaan, mutta sai vallattua pääosan Saksan Itä-Afrikasta mukaan lukien sen pääkaupungin Dar es Salaamin, mikä toi hänelle arvostusta Britanniassa. Hänelle myönnettiin Britannian armeijassa kenraaliluutnantin arvo.
Smutsin osallistuttua maaliskuussa 1917 imperiumin konferenssiin Lontoossa Britannian pääministeri David Lloyd George päätti kutsua hänet hallituksensa ilmailuministeriksi ja sotakabinetin jäseneksi. Eteläafrikkalainen Smuts kutsuttiin Britannian hallitukseen ilmeisesti osin propagandatarkoituksessa ja osin siksi, että Lloyd George toivoi hänen vakuuttavan pääesikunnan kenraalit siitä, että maailmansodan ratkaisu tapahtuisi jossain muualla kuin länsirintamalla. Smuts ei täyttänyt tätä odotusta, mutta osoittautui kyvykkääksi monissa muissa hänelle osoitetuissa tehtävissä. Hän oli keskeisessä roolissa kuninkaallisten ilmavoimien luomisessa, kun entisestä armeijakunnasta vuonna 1918 muodostettiin kokonaan itsenäinen puolustushaara. Hänelle tarjottiin myös Palestiinassa turkkilaisia vastaan sotivan brittiläisen armeijan komentajuutta, mutta hän kieltäytyi tarjouksesta.
Sodan jälkeen Smuts osallistui Bothan kanssa Pariisin rauhankonferenssiin, jossa he kannattivat lieviä rauhanehtoja hävinneelle Saksalle ja allekirjoittivat vain vastentahtoisesti ankariin ehtoihin perustuneen Versailles’n rauhansopimuksen. Smuts oli yksi Kansainliiton ideoijista, sillä hän oli joulukuussa 1918 julkaissut pamfletin The League of Nations: A Practical Suggestion, jossa esitetyistä ajatuksista monet toteutettiin. Hän oli myös kehitellyt ajatusta Kansainliiton mandaattialueista yhdessä Yhdysvaltain presidentin Woodrow Wilsonin kanssa. Pariisin rauhankonferenssissa juuri Smuts puolusti ajatusta Saksalta pois otetun Lounais-Afrikan antamisesta mandaattialueena Etelä-Afrikan valvontaan, mikä myös toteutui.
Elämä > Pääministerikaudet

Botha kuoli pian Pariisista palattuaan elokuussa 1919, jolloin Smutsista tuli hänen seuraajansa Etelä-Afrikan unionin pääministerinä. Smuts pyrki kehittämään Brittiläistä imperiumia itsenäisten valtioiden muodostaman yhteisön suuntaan. Hän ehdotti useasti dominion aseman antamista Etelä-Afrikalle ja vuonna 1920 myös nimityksestä ”imperiumi” luopumista. Saavutuksistaan huolimatta hän ei ollut erityisen suosittu varsinkaan afrikaaneriväestön keskuudessa, sillä täyden itsenäisyyden kannattajat pitivät hänen myönteistä suhtautumistaan Brittiläiseen imperiumiin oman kansan pettämisenä. Afrikaanerinationalistit eivät myöskään antaneet anteeksi sitä, että vuoden 1914 kapinan tukahduttamisen yhteydessä Smuts oli määrännyt buurisodan veteraanin Jopie Fourien teloitettavaksi kapinallisena.
Smutsin ensimmäinen hallitus jatkoi Bothan hallituksen rotuerottelupolitiikkaa säätämällä vuonna 1920 Native (Urban Areas) Act -lain, joka jakoi kaupungit valkoisten ja mustien erillisiin asuinalueisiin.
Kun Smuts ei päässyt yhteisymmärrykseen afrikaanerinationalistien kanssa, hän solmi liiton brittiläistaustaisen väestön Unionistipuolueen kanssa. Unionistipuolue sulautui Eteläafrikkalaiseen puolueeseen, mikä turvasi sille enemmistön vuoden 1921 vaaleissa. Seuraavissa vaaleissa vuonna 1924 Smutsin puolue kuitenkin kärsi tappion Hertzogin Kansallispuolueen ja Työväenpuolueen muodostamalle vaaliliitolle, jolloin Smuts joutui luopumaan pääministeriydestä. Vuonna 1933 Smuts liittoutui aiemman vastustajansa Hertzogin kanssa jyrkemmän linjan afrikaanerinationalisteja vastaan. Seuraavat kuusi vuotta Smuts toimi oikeusministerinä Hertzogin hallituksessa. He myös yhdistivät puolueensa vuonna 1934 uudeksi Yhtyneeksi puolueeksi.
Toisen maailmansodan puhjettua mielipiteet hallituksessa jakautuivat Smutsin kannattaessa asettumista Britannian tueksi ja Hertzogin vaatiessa puolueettomuutta. Parlamentin täpärä enemmistö äänesti syyskuussa 1939 Hertzogin linjaa vastaan, jolloin hän erosi ja Smutsista tuli jälleen pääministeri. Hänen hallituksensa julisti ensi töikseen sodan Saksalle. Britannian pääministeri Winston Churchill konsultoi Smutsia useasti sodan aikana, mutta Smuts ei saavuttanut samanlaista roolia Britannian sodanjohdossa kuin ensimmäisen maailmansodan aikana. Etelä-Afrikan rooli toisessa maailmansodassa liittyi pääasiassa akselivaltojen pitämiseen poissa Pohjois-Afrikasta. Churchill järjesti Smutsille syyskuussa 1941 ylennyksen brittiläiseksi sotamarsalkaksi reservissä. Smutsista tuli ainoa henkilö, joka allekirjoitti sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan jälkeisiä rauhansopimuksia. Hän osallistui Etelä-Afrikan edustajana vuoden 1945 San Franciscon konferenssiin ja Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan laatimiseen.
Smuts tunnettiin myötämielisestä suhtautumisestaan sionismiin. Hänen hallituksensa tunnusti Israelin valtion vuonna 1948 ensimmäisten joukossa.
Elämä > Viimeiset vuodet

Smutsin puolue hävisi vuoden 1948 vaalit jyrkille afrikaanerinationalisteille ja pääministeriksi tuli Daniel F. Malan. Politiikasta vetäytynyt Smuts siirtyi Britanniaan, jossa hän toimi seuraavat kaksi vuotta Cambridgen yliopiston kanslerina. Malanin hallitus otti Etelä-Afrikassa käyttöön apartheid-järjestelmän. Vaikka Smuts oli kannattanut ja edistänyt rotuerottelua, hän vastusti Kansallispuolueen vielä jyrkempää apartheid-ohjelmaa. Vuonna 1948 hän arvosteli Malanin hallituksen päätöstä erottaa mosambikilainen opiskelija Eduardo Mondlane Witwatersrandin yliopistosta tämän rodun vuoksi. Smuts sai toukokuussa 1950 sydänkohtauksen ja kuoli myöhemmin samana vuonna 80-vuotiaana kotonaan Irenessä Pretorian lähellä.
Filosofina

Smuts oli kiinnostunut filosofiasta. Hän julkaisi vuonna 1925 holismia käsitelleen tutkielman Holism and Evolution. Käsite ”holismi” on Smutsin keksimä ja tuli tunnetuksi juuri tästä teoksesta. Hän kirjoitti opiskeluvuosinaan Englannissa myös kirjan Walt Whitmanin runoudesta, mutta sitä ei julkaistu hänen elinaikanaan.
Kunnianosoituksia

Johannesburgin kansainvälinen lentoasema oli vuosina 1952–1994 nimeltään Jan Smutsin lentoasema.
Lontoon Parliament Square -aukiolle parlamenttitalon viereen pystytettiin vuonna 1956 Jacob Epsteinin veistämä Smutsin patsas. Hänelle on pystytetty muistomerkkejä myös useisiin Etelä-Afrikan kaupunkeihin, muun muassa Pretoriaan, Kapkaupunkiin ja Durbaniin. Smutsin kotitalo Irenen Doornkloofissa on säilytetty kotimuseona.
Etelä-Afrikassa Smutsin jälkimaine on ollut ongelmallinen. Afrikaanerinationalistien halveksumana hän ei ollut erityisen arvossapidetty hahmo apartheid-hallinnon vuosina muutoin kuin englanninkielisen väestön parissa, mutta apartheidin jälkeisenä aikana häntä on arvosteltu valkoisen ylivallan edustajana, joka hyväksyi rotuerottelun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jan Smuts Wikimedia Commonsissa
Christopher Shelley: Jan Smuts and Personality Theory: The Problem of Holism in Psychology (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: - | Sisäministeri 1910–1912 | Seuraaja: Abraham Fischer |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: -   Oswald Pirow | Puolustusministeri 1910–1920   1939–1948 | Seuraaja: Frans Erasmus   Hendrick Mentz |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Henry Charles Hull | Valtiovarainministeri 1912–1915 | Seuraaja: David Pieter de Villiers Graaf |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Louis Botha   James Barry Munnik Hertzog | Pääministeri 1919–1924   1939–1948 | Seuraaja: James Barry Munnik Hertzog   Daniel François Malan |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Oswald Pirow | Oikeusministeri 1933–1939 | Seuraaja: Colin Fraser Steyn |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: - | Ulkoministeri 1939–1948 | Seuraaja: Daniel François Malan |
Nuori Jan Smuts vuonna 1895.
Louis Botha (vas.) ja Smuts vuonna 1917.
Smutsin hallitus vuonna 1923. Smuts eturivissä keskellä.
Jacob Epsteinin veistämä Smutsin patsas Lontoon Parliament Squarella.
Jusa

| Jusa |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Johannes
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jusa on suomalainen miehen etunimi. Se on alun perin puhuttelumuoto Johanneksesta sekä sen muunnelmista Juhasta, Juhanasta, Juhanista, Jukasta ja Jussista.
Jusa on annettu ensimmäisen kerran viralliseksi etunimeksi vuonna 1959. Nimi alkoi yleistyä 1970–1980-luvuilla. Elokuuhun 2022 mennessä Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on kirjattu noin 210 tämännimistä miestä.
Jusalla ei ole nimipäivää almanakassa.
Tunnettuja Jusia

Jusa Impiö (s. 1991), jalkapallomaalivahti
Jusa Peltoniemi (s. 1973), kirjailija
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Jusa (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Jiří Hudler

| Jiří Hudler |
| --- | --- |
 Jiří Hudler jäällä vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. tammikuuta 1984 (ikä 40) Olomouc, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Dallas Stars
Sarja:  NHL
Pelinumero:  24
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–2017
Seurat:  HC Vsetín (Extraliga) HC Havířov (Extraliga) HC Bílí Tygři Liberec (1.NH) Ak Bars Kazan (RSL) Grand Rapids Griffins (AHL) Detroit Red Wings (NHL) Dynamo Moskova (KHL) Lev Praha (KHL) HC Ocelaři Třinec (Extraliga) Calgary Flames (NHL)   Florida Panthers (NHL)   Dallas Stars (NHL)
NHL-varaus:  58. varaus, 2002 Detroit Red Wings
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Detroit Red Wings | 2008  |
Jiří Hudler (s. 4. tammikuuta 1984 Olomouc, Tšekkoslovakia) on uransa lopettanut tšekkiläinen jääkiekkoilija.
Ura

Hudler aloitti pääsarjauransa Tšekin Extraligassa HC Vsetínin joukkueessa kaudella 1999–2000, jolloin hän pelasi kaksi ottelua. Hän pelasi kaudella pääosin junioreissa. Seuraavalla kaudella Hudler jatkoi Vsetínissä, mutta siirtyi HC Havířoviin.
Kaudella 2001–2002 Hudler pelasi HC Liberecissä Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla ja kolmostasolla HC Olomoucissa. Hän vietti aikansa kuitenkin pääasiassa pääsarjassa HC Vsetínin joukkueessa, jossa hän saavutti 46 ottelussa saman verran tehopisteitä. Detroit Red Wings kiinnostui Hudlerista ja varasi hänet 58:tena vuoden 2002 NHL:n varaustilaisuudessa. Kaudella 2002–2003 Hudler johti Extraligan pistepörssiä. Hän siirtyi kuitenkin samalla kaudella kovatasoisempaan Venäjän jääkiekon superliigaan Ak Bars Kazaniin.
Kauden lopulla hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Detroitin kanssa ja siirtyi pelaamaan joukkueen AHL-farmiin Grand Rapids Griffinsiin. Hudlerin ensimmäisellä farmikaudella 2003–2004 häntä syytettiin huonosta puolustamisesta. Kausi meni muuten hyvin, 57 AHL-ottelussa syntyi 49 tehopistettä ja tilille tuli NHL-debyytti. Myös seuraava kausi 2004–2005 alkoi Hudlerilta tylysti hänen nilkan muruttua. Lisäksi hänen joutui palata kotimaahansa hoitamaan maksasyöpään sairastunutta isäänsä. Hän pelasi hetken kotimaansa liigassa Vsetínin riveissä, kunnes palasi Grand Rapidsiin.
Hudler palasi AHL:ään kaudeksi 2005–2006. Hän teki Grand Rapids Griffinsin kaikkien aikojen syöttöennätyksen (60). AHL:n kauden kolmanneksi parhaalla pistemiehellä oli tehoja 76 ottelussa 96. Tämän jälkeen Hudler palasi NHL:ään. Kaudella 2006–2007 Hudler teki tehot 15+10 76 ottelussa. Hudlerin silloin pelikaveri Robert Lang antoi Jiřín asua talossaan. Lang kutstui Hudleria jopa "kolmanneksi pojakseen". Hudler harjoitti yhdessä Chris Cheliosin, Mathieu Schneiderin ja Rob Blaken kanssa Kaliforniassa. Tuloksena Hudler sanoi tuntevansa itsensä nopeammaksi ja vahvemmaksi.
Kaudella 2007–2008 Hudler teki 42 pistettä runkosarjassa. Pudotuspeleissä Hudler teki viisi maalia ja syötti yhdeksän Detroitin menestykkään sarjan aikana. Hän teki muun muassa neljännen finaalin voittomaalin Pittsburgh Penguinsia vastaan ja voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin. Kaudella 2008–2009 Hudler teki kausikohtaisen ennätyksensä, kun hän saalisti 82 pelissä tehot 23+34=57. Hudler pääsi taas NHL:n finaaleihin Pittsburgh Penguinsia vastaan, mutta tällä kertaa Penguins vei Stanley Cupin. Kaudeksi 2009–2010 Hudler siirtyi Venäjän KHL-liigaan Dynamo Moskovan riveihin kahden vuoden pituisella ja 10 miljoonan euron arvoisella sopimuksella. Yhden Moskovassa vietetyn kauden jälkeen Hudler palasi Detroitiin kahdeksi kaudeksi, jonka jälkeen hän solmi kesällä 2012 neljän vuoden ja yhteensä 16 miljoonan dollarin sopimuksen Calgary Flamesin kanssa. NHL-kauden 2014–2015 päätteeksi Hudler palkittiin Lady Byng Memorial Trophylla liigan vuoden herrasmiespelaajana.
Ura > Kaukalon ulkopuolella

4. lokakuuta 2017 Hudler oli lentokoneessa matkalla New Yorkista Prahaan, kun hän pyysi lentoemännältä kokaiiniia ja uhkasi tappaa tämän, jos ei saisi haluamaansa. Hudlerin sanotaan myös yrittäneen virtsata lentokoneen ruokakärryyn.
Ura > Maajoukkueura

Hudler edusti Tšekkiä ensimmäisen kerran alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2000. Hän pelasi seuraavan kerran samoissa kisoissa vuonna 2002 tehden kahdeksassa ottelussa huimat 14 tehopistettä. Hudler valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Samana vuonna hän pelasi nuorten MM-kisoissa.
Hudler valittiin vuoden 2003 aikuisten MM-kisoihin, jossa hän saavutti kuusi tehopistettä. Tämän jälkeen hän pelasi vielä kaksi kertaa nuorten MM-kisoissa, vuosina 2003 ja 2004.
Aiheesta muualla

Jiri Hudler The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Ryan O’Reilly | Lady Byng Memorial Trophyn voittaja 2015 | Seuraaja: Anže Kopitar |
Jorge Tobias de Freitas

Jorge Tobias de Freitas (s. 14. kesäkuuta 1935) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 10. tammikuuta 1965 ja nimitettiin Caxias do Maranhãon hiippakunnan piispaksi 15. maaliskuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Epaminondas José de Araújo, jota avustivat Miguel Fenelon Câmara Filho ja Otàvio Barbosa Aguiar.
7. marraskuuta 1986 de Freitas sai uuden nimityksen Nazarén hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi 26. heinäkuuta 2006.
KK Neptūnas

| Krepšinio klubas Neptūnas |
| --- | --- |
Liiga:  Liettuan koripalloliiga Eurocup Baltic Basketball League VTB United-liiga
Perustettu:  1964
Areena:  Švyturio Arena kapasiteetti 6 000
Kotipaikka:  Klaipėda, Liettua
Värit:           
Presidentti:  Valentinas Greičiūnas
Päävalmentaja:  Kazys Maksvytis
Kotisivu:  bcneptunas.lt
KK Neptūnas on vuonna 1964 perustettu koripalloseura Klaipėdasta, Liettuasta. Se pelaa kotiottelunsa vuonna 2011 valmistuneella Švyturio Arenalla, johon mahtuu 6 200 katsojaa.
Neptūnaksesta tuli kaudella 2014–2015 historian kolmas liettualaisjoukkue Euroliigassa Žalgiriksen ja Lietuvos Rytasin jälkeen.
Seura on nimetty Antiikin Rooman veden jumalan Neptunuksen mukaan.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Jorge Solórzano Pérez

Jorge Solórzano Pérez (s. 23. maaliskuuta 1961) on nicaragualainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Managuan arkkihiippakuntaan Miguel Obando Bravo 29. maaliskuuta 1985. Hänet nimitettiin Managuan vihkipiispaksi ja Theuzin titulaaripiispaksi 17. kesäkuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Obando Bravo, jota avustivat César Bosco Vivas Robelo ja Leopoldo José Brenes Solórzano.
Solórzano Pérez sai 15. lokakuuta 2005 nimityksen Matagalpan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 3. joulukuuta 2005. Hänet nimitettiin 11. maaliskuuta 2010 Granadan piispaksi.
Joey Bishop

Joey Bishop Talk Show'n mainoskuva vuodelta 1967. Vieraana Danny Thomas ja kuuluttajana Regis Philbin.
Joey Bishop, oik. Joseph Abraham Gottlieb, (3. helmikuuta 1918 – 17. lokakuuta 2007) oli yhdysvaltalainen viihdetaiteilija ja koomikko. Hän kuului Rat Pack -jengiin yhdessä Frank Sinatran, Peter Lawfordin, Sammy Davis Jr:n ja Dean Martinin kanssa.
Bishop teki merkittävän uran televisiossa ja koomikkona. Comedy Central on nimennyt hänet sadan suurimman stand up -koomikon joukkoon. Hän oli naimisissa Sylvia Ruzgan kanssa aina vuodesta 1941 Sylvian kuolemaan vuoteen 1999 asti. Hän kuoli 89-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Joey Bishop Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Joey Bishop NNDB:ssä
Jänissaari (Jämsä, Tiirinselkä)

Jänissaari
| --- | --- |
Sijainti:  Jämsä Päijät-Häme Suomi
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  82,5 m 
Pinta-ala:  16,8 ha  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Jänissaari  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Jämsässä.
Maantietoa

Saari on 790 metriä pitkä, 480 metriä leveä ja sen pinta-ala on 16,8 hehtaaria . Se on L-kirjaimen muotoinen, joten sen suurin leveys on vain 230 metriä. Saari sijaitsee Tiirinselän luoteisosassa Olkkolanlahden suulla olevalla matalikolla neljän muun saaren kanssa. Muita saaria ovat esimerkiksi Sääksisaari ja Vattusaari. Jänissaaren pohjoispuolella on 750 metrin päässä Tiirinniemen ranta ja Kaipolan paperitehdas. Lyhin matka mantereelle Jauhonenään on alle 600 metriä. Se on matala saari, joka on paikoin suoistunut. Sen korkein kohta yltää noin neljän metrin korkeuteen Päijänteestä. Saareen on rakennettu alle 10 vapaa-ajan asuntoa.
Historiaa

Kuhmoisten seudun taloudellisessa kartassa vuodelta 1938 on saarella pieniä peltoja tai niittyjä ja sen pohjoispäässä sijaitsee torppa . Vuoden 1964 peruskartassa on saaren karttnimi monikossa ”Jänissaaret”, mutta tämän jälkeen se on kirjoitettu yksikössä ”Jänissaari”. Ensimmäisessä peruskartassa saarella on 16 mökkiä muttei enää peltoja, seuraavassa kartassa myös 16 mökkiä, joskin sijaiten eri paikoilla, vuoden 1987 kartassa 18 mökkiä ja viimeisessä peruskartassa vuodelta 1996 13 mökkiä.
John Hamilton Roberts

| John Hamilton Roberts |
| --- | --- |
 John Hamilton Roberts noin vuonna 1942
Henkilötiedot
Muut nimet:  "Ham"
Syntynyt: 21. joulukuuta 1891 Pipestone, Manitoba, Kanada
Kuollut: 17. joulukuuta 1962 Jersey
Ammatti:  sotilas
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Kanada
Palvelusvuodet:  1914–1950
Komentajuudet:  2. kanadalainen jalkaväkidivisioona
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota toinen maailmansota
Sotilasarvo:  kenraalimajuri
Kunniamerkit:  Military Cross Distinguished Service Order
Joukko-osasto:   Kanadan maavoimat
John Hamilton ”Ham” Roberts (21. joulukuuta 1891 Pipestone, Manitoba – 17. joulukuuta 1962 Jersey) oli kanadalainen kenraalimajuri. Roberts oli tykistönupseeri ja hän johti liittoutuneiden maajoukkoja Dieppen maihinnousussa toisen maailmansodan aikana.
Varhaiset vaiheet

Robertsin vanhemmat olivat William Percy Roberts ja Mary Machinnon. Hän opiskeli Upper Canada Collegessa ja kuninkaallisten sotavoimien collegessa Kingstonissa, Ontariossa, josta hän valmistui 1914. Hän palveli Kanadan siirtoarmeijassa ensimmäisen maailmansodan aikana ja palkittiin Military Cross -mitalilla. Sodan jälkeen hän palveli Kanadan vakinaisessa armeijassa Kanadan kuninkaallisessa tykistössä.