stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kat DeLuna
Diskografia > Singlet

"Whine Up" (feat. Elephant Man) (2007)
"Run the Show" (feat. Busta Rhymes) (2008)
"Am I Dreaming" (feat. Akon) (2008)
"In the End" (2008)
"Calling You (2008)
"Unstoppable" (feat. Lil Wayne) (2009)
"Dance Bailalo" (2009)
"Push Push" (feat. Akon) (2010)
"Party O' Clock" (feat. Onassis) (2010)
"Dancing Tonight" (2011)
"Drop It Low" (2011)
"Wanna See You Dance (La La La)" (2012)
"Wild Girl" (feat. DJ Yass Carter) (2012)
"Stars" (2013)
"Bum Bum" (feat. Trey Songz) (2015)
"What a Night" (feat. Jeremih) (2016)
"Forever" (feat. Natel) (2016)
"Waves" (2016)
"Nueva Actitud" (feat. Arcangel) (2018)
"Last Night In Miami" (2019)
"Only One" (2019)
Diskografia > Vierailevana artistina

"Cut Off Time" (Omarion feat. Kat DeLuna) (2007)
"Breathing Your Love" (Darin feat. Kat DeLuna) (2008)
"Shake It" (Big Ali feat. Kat DeLuna) (2009)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut
Kat DeLuna Myspacessa (englanniksi)
Kat DeLuna Twitter -sivustolla
Cody Simpson

| Cody Robert Simpson |
| --- | --- |
 Cody Simpson Nevada Wild Fest
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. tammikuuta 1997 (ikä 27)
Ammatti:  Laulaja, Lauluntekijä, Tanssija
Muusikko
Taiteilijanimi:  Cody Simpson
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2009–
Tyylilajit:  POP, R&B
Soittimet:  laulu, kitara, piano
Levy-yhtiöt:  Atlantic Records
Aiheesta muualla
codysimpson.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Cody Robert Simpson (s. 11. tammikuuta 1997) on australialainen laulaja. Codyn levy-yhtiönä toimii Atlantic Records. Hän on hyvä uimari ja on voittanut kaksi kultamitalia Queensland Swimming Championships -kisassa.
Ennen julkisuutta

Simpson syntyi Gold Coastissa, Gueenslandissa, Australiassa. Hänen vanhempansa ovat Brad ja Angie Simpson, ja hänellä on kaksi nuorempaa sisarusta, Tom ja Alli.
Yksityiselämä

Simpson on seurustellut aiemmin Kylie Jennerin, malli Gigi Hadidin sekä laulaja Miley Cyrusin kanssa. Syyskuusta 2020 lähtien hän on ollut parisuhteessa malli Marloes Stevensin kanssa.
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Rooli | Muistiinpanot |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Instant Mom | Itsenään | Jakso 14: A Kids' Choice |
| 2014 | Dancing with the Stars | Itsenään | Kilpailija 18. kaudessa |
| 2015 | Cougar Town | Pete | Vieraileva tähti 6. kaudessa |
Manuela Bosco

| Manuela Anna Maria Bosco |
| --- | --- |
 Manuela Bosco, kevät 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1982 (ikä 42) Mikkelin maalaiskunta
Uran tiedot
Pituus:  172
Laji:  yleisurheilu
Seura:  Mikkelin Kilpa-Veikot
Kilpauran kesto:  – 2006
Valmentaja:  Carmelo Bosco, Mikael Ylöstalo, Risto Koskinen, Roberto Bonomi
 Tietolaatikko päivitetty 9.12.2012 
Aiheesta muualla
manuelabosco.net
Manuela Anna Maria Bosco (s. 11. kesäkuuta 1982 Mikkelin maalaiskunta) on suomalainen kuvataiteilija, näyttelijä, kirjailija ja entinen yleisurheilija, jonka päämatka oli 100 metrin aitajuoksu.
Bosco on toiminut kuvataiteilijana vuodesta 2015 alkaen. Hänen töitään on ollut esillä lukuisissa näyttelyissä Suomessa ja Italiassa, viimeisimpänä mm. Gumbostrand Konst & Formissa. Boscon ateljee sijaitsee Helsingin Katajanokalla. Hänen suurikokoisissa töissään voidaan tunnistaa esoteerinen, mystinen taso ja vahva symboliikan kieli. Tunnetuimpiin näyttelyihin ja teossarjoihin kuuluu "Pohjolan Tietäjänaiset", "God is a Woman ", ja "Grande Famiglia".
Taiteen ja Luvattu Maa-podcastin lisäksi Manuelalla on verkkokauppa Bosco Magic, jonka valikoimasta löytyy yhteistyövaatemallistoja ja taidejulisteita teoksista. Hän on myös koulutettu kundaliinijooga- ja meditaatio opettaja.
Boscolla on kaksi taidealan korkeakoulututkintoa: Jyväskylän yliopistosta (HumK) ja Roomasta Accademia Europea D'Arte Drammaticasta (TeK).
Urheilu-urallaan hän osallistui mm. Sydneyn olympialaisiin 2000 ja useisiin muihin arvokisoihin. Boscolla on Kalevan kisoista kaksi Suomen mestaruutta ja neljä hopeaa. Lisäksi hänellä on hallikisoista aikuisten sarjoista kaksi mestaruutta, yksi hopea ja kaksi pronssia. Sekä lukuisia nuorten Suomen mestaruuksia. Bosco piti hallussaan yli vuosikymmenen 60 metrin aitojen Suomen ennätystä 8,12 s., joka oli aikanaan myös epävirallinen 17-vuotiaiden maailmanennätys.
Yleisurheilu-ura

Bosco edusti urheilu-urallaan Mikkelin Kilpa-Veikkoja ja häntä valmensivat hänen isänsä professori Carmelo Bosco (k. 2003) sekä Mikael Ylöstalo, Risto Koskinen ja Roberto Bonomi.
Bosco sijoittui 100 metrin aitajuoksussa viidenneksi 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa Annecyssa 1998 ajalla 13,83. Junioreiden EM-kilpailuissa Riiassa 1999 hän saavutti pika-aidoissa pronssia ajalla 13,34 ja kuului Suomen pikaviestijoukkueeseen, joka sai hopeaa uudella 22-vuotiaiden Suomen ennätysajalla 44,40.
Bosco juoksi Sevillan MM-kilpailuissa 1999 100 metrin aitajuoksun alkuerissä 17-vuotiaiden Suomen ennätyksen 13,34 selviytyen toisiin alkueriin. Niissä hän jäi kuitenkin erässään kahdeksanneksi. Gentin EM-hallikilpailuissa 2000 Bosco putosi 60 metrin aitajuoksun alkuerissä. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän jäi 100 metrin aidoissa alkueriin, mutta kuului Suomen pikaviestijoukkueeseen, joka sijoittui välierässään kuudenneksi ajalla 43,50. Münchenin EM-kisoissa 2002 hän putosi pika-aitojen alkuerissä.
Bosco voitti 100 metrin aitajuoksun Suomen mestaruuden Lahdessa 2000 ajalla 13,30. SM-hopeaa hän saavutti vuosina 1998, 2002 ja 2004. Helsingin Kalevan kisoissa 2003 Bosco voitti Suomen mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa ajalla 58,76 ja sai seuraavana vuonna samalla matkalla hopeaa. 4 x 100 metrin viestissä hän saavutti kaksi ja 4 x 400 metrin viestissä yhden Suomen mestaruuden.
Sisäratojen SM-kilpailuissa Bosco voitti 60 metrin aitajuoksun Suomen mestaruuden Jyväskylässä 1999 ajalla 8,27. Seuraavana talvena hän uusi mestaruutensa Kuopiossa Suomen ennätysajalla 8,12. Lisäksi hän saavutti SM-hopeaa 2003 ja pronssia 1998. 60 metrin juoksussa Bosco saavutti SM-pronssia vuonna 2000 ja 4 x 200 metrin viestissä kultaa 1999.
Yleisurheilu-ura > Ennätykset

Ulkoradat
60 m – 8,40 (-)
100 m – 11,76 (2000)
150 m – 18,11 (Jyväskylä 6.6.2002) (tuolloin SE)
200 m – 24,55 (2002)
400 m – 60,53 (1997)
800 m – 2.31,48 (1999)
80 metrin aitajuoksu - 11,25 (1997, 76,2 cm aidat, tuolloin 15-vuotiaiden SE)
100 m aj – 13,29 (2000)
400 m aj – 57,92 (2003)
Sisäradat
60 m – 7,41 (2000)
200 m – 25,48 (2002)
60 m aj – 8,12 (2000) (tuolloin SE ja 22-vuotiaiden SE, edelleen 19-vuotiaiden SE)
60 metrin aitajuoksu - 8,65 (1997, 76,2 cm aidat, 5 aitaa, 15-vuotiaiden SE)
300 m aj – 41,02 (2003) (tuolloin SE, edelleen 22-vuotiaiden SE)
Lähde: Tilastopaja
Ura näyttelijänä ja kirjoittajana

Bosco lopetti urheilu-uransa kauden 2006 jälkeen ja aloitti näyttelijän tutkintoon tähtäävät opinnot Accademia Europea di Arte Drammatica -teatterikoulussa Italiassa. Hän valmistui sieltä näyttelijäksi jouluna 2009. Hän on näytellyt teatterissa sekä Suomessa että Italiassa ja esiintynyt elokuvissa (Night Goes Long, Luokkakokous 2), lyhytelokuvissa ja tv-sarjoissa  (mm. Kotikatu, Kiiltokuvia, Syke, Nymfit, Karppi).
Lokakuussa 2012 Bosco sai Suomen Mielenterveysseuran valtakunnallisen mielenterveyspalkinnon.
Marraskuussa 2013 Bosco sijoittui toiseksi Tanssii tähtien kanssa -ohjelman kahdeksannella tuotantokaudella.
Bosco on kirjoittanut kirjat Vegemania (Cozy Publishing, 2016), Ylitys (Teos, 2012) ja yhdessä Pamela Tolan kanssa lastenkirjan Pöytä joka tahtoi kodin (Otava, 2015). (Arkistoitu – Internet Archive)
Yksityiselämä

Myös Manuela Boscon sisar Carla Bosco on entinen yleisurheilija. Heidän isänsä oli italialainen urheilutieteiden tutkija Carmelo Bosco ja enonsa on entinen kilpahiihtäjä Harri Kirvesniemi.
Boscolla on huhtikuussa 2014 syntynyt tytär ja alkuvuonna 2016 syntynyt poika näyttelijä Kasimir Baltzarin kanssa.
Bosco on seurustellut vuodesta 2017 ja ollut naimisissa vuodesta 2018 lähtien muusikko Tuure Kilpeläisen kanssa. Pariskunnan ensimmäinen yhteinen lapsi syntyi helmikuussa 2019  ja toinen lapsi, tyttö huhtikuussa 2022.
Aiheesta muualla

Manuela Boscon kotisivut
Nora Kajantie: Manuela Bosco näki enkeleitä Aamu-tv:n studiossa. Yle Uutiset 14.1.2013.
Joseph Kittinger

Eversti Joseph Kittinger.
Joseph Kittinger hyppää säähavaintopallosta 31 kilometrin korkeudesta.
Joseph William Kittinger (27. heinäkuuta 1928 Tampa, Florida – 9. joulukuuta 2022) oli yhdysvaltalainen koelentäjä, joka teki historiallisen 31 kilometrin hypyn stratosfääristä Maan pinnalle suojanaan vain painepuku ja laskuvarjo.
Kittinger syntyi Tampassa, Floridassa ja opiskeli Bolles Schoolessa Jacksonvillessa, Floridassa sekä Floridan yliopistossa. Ajettuaan teini-ikäisenä kilpaa pikaveneillä ja myöhemmin hankittuaan lentolupakirjan hän liittyi Yhdysvaltojen ilmavoimiin maaliskuussa 1950. Hän palveli Ramsteinin lentotukikohdassa Länsi-Saksassa hävittäjäpommittajalaivueessa.
Vuonna 1954 hänet siirrettiin Hollomanin lentotukikohtaan New Mexicoon ohjuksien kehityskeskukseen (AFMDC). Kittinger lensi suihkulentokonetta, joka tarkkaili eversti John Paul Stappin rakettikelkan kulkua 632 mph (1017 km/h) vuonna 1955. Kittinger oli vaikuttunut Stappin toiminnasta, joka oli avaruuslääketieteen uranuurtajia. Stapp suositteli myöhemmin Kittingeriä avaruuslentojen tutkimustyöhön. Stapp johti suuriin korkeuksiin tähtääviä testejä, jotka johtivat myöhemmin Kittingerin ennätyshyppyyn. Project Manhighin lentäjänä Kittinger saavutti 96 784 jalan (29 500 m) ennätyskorkeuden ilmapallossa (Manhigh 1) 2. kesäkuuta 1957. Hänelle myönnettiin Distinguished Flying Cross (D.F.C.).
Ennätyshyppy

Project Excelsiorin jäsenenä hän hyppäsi vuosina 1959–1960 kolmesti laskuvarjolla heliumpallosta. Excelsiorin tarkoituksena oli testata Beaupren monivaiheista laskuvarjojärjestelmää, sillä haluttiin kehittää turvallisia poistumistapoja korkealla lentävästä lentokoneesta. Uuden laskuvarjojärjestelmän tarkoituksena oli estää hypyn aikana tapahtuva hallitsematon pyörimisliike. Testilennoilla ei tavoiteltu mitään ennätyksiä, vaikka ne projektin sivutuotteena sitten syntyivätkin. Kittinger toimi nyt kapteeniksi ylennettynä projektin kokeiden johdossa.
Ensimmäinen hyppy Excelsior I:stä 76 400 jalasta (23 287 m) 16. marraskuuta 1959 oli lähes kohtalokas. Pyörimisliikettä estävä pieni jarruvarjo laukesi jo kahden sekunnin kuluttua hypystä suunnitellun 16 sijaan, kiertyi Kittingerin kaulan ympärille ja aiheutti hallitsemattoman pyörimisliikkeen minkä johdosta hän menetti tajuntansa. Kittinger joutui noin 120 rpm:n pyörimisliikkeeseen; ääreisraajojen kiihtyvyydeksi laskettiin 22 g:tä, mikä oli uusi ennätys. Automaattisesti 10 000 jalassa (3 048 m) laukeava varalaskuvarjo hidasti laskua ja pelasti hänet. Kolme viikkoa myöhemmin, 11. joulukuuta 1959, hän hyppäsi Excelsior II:sta 74 700 jalasta (22 769 m). Tuosta hypystä Kittingerille myönnettiin Leo Stevensin laskuvarjohyppymitali.
Viimeinen hyppy tapahtui 16. elokuuta 1960 Excelsior III -heliumpallosta 102 800 jalan (31 300 m) ennätyskorkeudesta. Hyppykorkeuteen nousu kesti puolitoista tuntia. Hypyn alussa pudotusta vakautti pieni jarruvarjo. Kittinger putosi 4 minuuttia 36 sekuntia saavuttaen 614 mph (988 km/h eli 274 m/s) maksiminopeuden ennen kuin hän aukaisi päälaskuvarjon 18 000 jalassa (5 500 m). Heliumpallon nousuvaiheen aikana painepuvun oikeasta käsineestä poistui suojaava paine ja hänen oikea kätensä paisui hypyn aikana lähes kaksinkertaiseksi. Hän saavutti seuraavat ennätykset: korkeimmalle noussut ilmapallo, korkeimmalta suoritettu laskuvarjohyppy, pisin jarruvarjoa käyttävä hyppy (4 min), suurin ihmisen ilmakehässä saavuttama pudotusnopeus sekä pisin vapaapudotus. Toisinaan hypyn maksiminopeudeksi mainitaan myös 714 mph, mikä ylittää äänen nopeuden, mutta 614 mph vastaa noin 0,9 Machia.
Myöhempi elämä

13. joulukuuta 1962 Project Star Gazerissä Kittinger ohjasi ilmapallon yläilmakehään 25 kilometrin korkeuteen lounaisen New Mexicon yllä missä hän tarkkaili yhdessä Yhdysvaltain laivaston siviilitähtitieteilijä William C. Whiten kanssa voimakkaalla teleskoopilla taivasta 18,5 tunnin ajan.
Kittinger palveli Vietnamin sodassa lentäjänä. Hän osallistui 483 lennolle ja joutui 11. toukokuuta 1972 alasammutuksi ja 11 kuukaudeksi sotavankeuteen. Kittinger jäi eläkkeelle ilmavoimista everstin arvoisena vuonna 1978 ja siirtyi Martin Mariettan palvelukseen. Hän oli edelleen kiinnostunut ilmapallolennoista ja saavutti 14.–18. syyskuuta 1984 vielä yhden maailmanennätyksen, ensimmäisen yksinlennon Atlantin yli ilmapallolla.
Kittingeriä ei voida kuitenkaan saavutustensa valossa pitää avaruuslentäjänä, sillä yhdysvaltalaisen määritelmän mukaan avaruus alkaa 50 mailista (noin 80 km) ja Fédération Aéronautique Internationalen (FAI) mukaan 100 kilometristä. Hänen toimintansa kuitenkin edisti avaruustutkimusta.
Kittinger kuuluu Yhdysvaltojen National Aviation Hall of Fameen. Hän toimi Rosie O'Gradyn Lentävän Sirkuksen varapuheenjohtaja ja harrasti taitolentoa.
Hän osallistui Red Bull Stratos -projektiin toimimalla Felix Baumgartnerin avustajana ja kapselikommunikaattorina, kun Baumgartner rikkoi Kittingerin ennätyksen hyppäämällä 39 kilometrin korkeudesta.
Kittinger kuoli joulukuussa 2022 Floridassa. Kuolinsyy oli keuhkosyöpä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joseph Kittinger Wikimedia Commonsissa
Aiheesta muualla > Artikkeleita Kittingeristä

The 20-Mile Fall Time-aikakauslehti 29.8.1960
USAF People, Colonel Joe Kittinger Jr.
U.S. Centennial of Flight Commission: Joseph Kittinger
Airman Quarterly (Magazine of America's Air Force) article "Leap of Faith"
Forbes article "Adventurer: One Giant Step"
Radio Free Europe/Radio Liberty article "Aviation Pioneer Recognized For Parachute Jump From Edge Of Space"
Aiheesta muualla > Teknistä tietoa hypyistä

Details of his Big Jump from a stratospheric balloon in 1960
Details of the MANHIGH-I mission that take him to the stratosphere in 1957
Details of the STARGAZER mission that take him along with William C. White to the stratosphere in 1962
Huang, Jian: Speed of a Skydiver (Terminal Velocity) The Physics Factbook.
"Ask a Rocket Scientist" article about jump, future attempts, and the science behind it.
Aiheesta muualla > Videoita

Project Excelsior hyppy yksityiskohtaisesti väreissä, arkistokuvaa
Video: First man In Space - Skydiving from the edge of the world
Joseph Kittinger puetaan painepukuun lentoa varten 23 minuuttia, ei ääntä
Kittinger Excelsiorin gondolin ääressä 2.6.1957
Emil Hallberg

| Emil Hallberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. syyskuuta 1995 (ikä 29)
Ammatti:  näyttelijä, tanssija, laulaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  2011–
Merkittävät roolit:  Onni ”Tale” Taalasmaa (Salatut elämät)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Emil Hallberg (s. 19. syyskuuta 1995) on suomalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja. Hänen tunnetuin roolinsa on Onni ”Tale” Taalasmaan rooli saippuasarjassa Salatut elämät. Hahmo on ollut ruudussa helmikuusta 2011 marraskuuhun 2018 sekä vuoden 2019 huhtikuusta lähtien vuoden 2020 kesäkuuhun asti, jolloin hahmo kuoli onnettomuudessa. Hän on esiintynyt vielä Elinan kuvitelmissa vuonna 2021. Hän on esittänyt Talea myös kesällä 2013 esitetyssä nettisarjassa Young Man Cash Man sekä joulukuussa 2014 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Nightmare 2 – Painajainen jatkuu.
Hallberg toimi Tanssii tähtien kanssa -ohjelman yhdeksännellä tuotantokaudella yhdessä jaksossa vierailevana tuomarina. Hallberg harrastaa muun muassa tanssia, jossa hän voitti junioreiden SM-hopeaa vuonna 2010 ja nuorison 10-tanssin SM-kultaa 2013. Lisäksi hän soittaa kitaraa ja bassoa.
Yksityiselämä

Hallberg on Helena Ahti-Hallbergin poika. Hallberg avioitui juhannuksena 2024 tanssija ja kauneusalan yrittäjä Sofie Sejdijan kanssa, joka otti miehensä sukunimen.
Filmografia

| Julkaisuvuosi/ Ensiesiintyminen | Nimi | Tyyli | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011–2018, 2019–2020, 2021 | Salatut elämät | televisiosarja | Onni ”Tale” Taalasmaa |
| 2013 | Young Man Cash Man | nettisarja | Onni ”Tale” Taalasmaa |
| 2014 | Young Girl, Dream Girl  | nettisarja | Onni ”Tale” Taalasmaa |
| 2014 | Nightmare 2 – Painajainen jatkuu  | elokuva | Onni ”Tale” Taalasmaa |
| 2015 | Satula | nettisarja | Onni ”Tale” Taalasmaa |
| 2016 | Bikineitä ja timantteja | nettisarja | Onni ”Tale” Taalasmaa |
| 2016 | Pihlajakadun tuhmat tädit | nettisarja | Onni ”Tale” Taalasmaa |
| 2017 | Tuntematon sotilas | elokuva | Sotamies Kaukonen |
| 2018 | Pihlajasatu | televisiosarja | Onni ”Tale” Taalasmaa |
| 2018 | Soppatykkimiehet | nettisarja | Onni ”Tale” Taalasmaa |
Jari Mentula

| Jari Mentula> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. tammikuuta 1976 (ikä 48) Valkeakoski
Ammatti:  päävalmentaja 
Siviilisääty:  avioliitto 
Muut tiedot
Lempinimet:  Bull
Jari ”Bull” Mentula (s. 4. tammikuuta 1976 Valkeakoski) on ammattilaiskehonrakentaja, valmentaja ja IFBB-ammattilainen vuodesta 2009 lähtien. Mentula voitti mm. kehonrakennuksen SM:n yli 100-kiloisten sarjassa vuonna 2007. Työkseen hän suunnittelee laihdutus- ja kunto-ohjelmia FitFarm-yhtiölle, jota on ollut perustamassa yhdessä Jutta Larmin kanssa.
Ura

Jari Mentula kasvoi Toijalassa. Hänen isänsä oli metallimies ja äitinsä kyläkoulun keittäjä. Hän harrasti nuorena jääkiekkoa ja jalkapalloa ja oli paikallisen ToiP-49-jalkapallojoukkueen maalivahti. Hän innostui lihasvoimaharjoittelusta, kun se tuli mukaan joukkuelajeihin. Valmistuttuaan sähköasentajaksi Mentula sai vakituisen työpaikan, mutta jätti paikan jo muutaman viikon jälkeen huomattuaan, että työnteko haittasi kehonrakennusta. Treenatessaan ammattibodarina hän toimi sivutoimisesti vahtimestarina.
1990-luvun lopulla Mentula alkoi valmentaa muita voimailijoita. Vuonna 2003 hän perusti Tampereelle ystävänsä kanssa 2 Uncles -kaupan, jossa myytiin kaikkea kehonrakennukseen liittyvää. Yritys meni konkurssiin, kun hän oli kilpailemassa Yhdysvalloissa. Hän kuuli asiasta vasta palattuaan Suomeen. Mentula oli laittanut yhtiöön kaikki säästönsä ja ottanut pankkilainaa. "Elämä murtui hetkellisesti, mutta sain itse laitettua asiat heti järjestykseen. Otin niskoilleni, mitä minulle kuului ja hoidin ne. Siitä tuli kymmenien tuhansien paukku. Jälkikäteen olen siitä kiitollinen, se opetti paljon. Konkurssissa menettää vain rahaa. Muuten se vain vahvisti minua."
2000-luvun alussa Mentulalla oli useita valmennettavia, lähinnä voimailu-urheilijoita. Vuonna 2006 Mentula päätyi valmentamaan yhtä MTV3:n Suurin pudottaja -laihdutusohjelman kilpailijaa. He sopivat, että Mentula valmentaa oriveteläistä Hardy Dieteriä ilmaiseksi, mutta jos tämä voittaa, tämä kiittää televisiossa valmentajaansa. Dieterin kiitos tv-ohjelmassa avasi Mentulalle uuden asiakaskunnan: hänestä tuli tavallisten ihmisten laihdutus- ja kuntoneuvoja. Vahtimestarin työt Mentula lopetti vuonna 2007, kun selvisi, että hän pääsee kehonrakennuksen ammattilaiseksi.
Keväällä 2010 Mentula ja hänen ystävänsä Jutta Gustafsberg perustivat FitFarm-yhtiön. Yrityksen taustalla oli Gustafsbergin perustama blogi, jossa hän ja Mentula jakoivat harjoitteluohjeita. Yrityksen idea oli hyödyntää nettiä, jossa valmennusta voi tehdä yhtä aikaa tuhansien asiakkaiden kanssa. Vuonna 2015 FitFarmilla työskenteli noin 40 henkeä, joilla oli noin 500 asiakasta, joita valmennetaan kasvokkain, ja  kymmeniä tuhansia asiakkaita internetissä. Vuonna 2014 FitFarmin liikevaihto oli kolme miljoonaa euroa.
Kilpaura

Aloittaessaan kehonrakennuksen Mentula painoi noin 75 kiloa. Alle 20 vuodessa hän on hankkinut 65 kiloa lihasta. Kilpailussa Mentulan paino on 122–125 kg, kilpailukauden ulkopuolella noin 140 kg. Mentulan rinnanympärys on puolitoista metriä ja pulleimmillaan hänen hauiksellaan on ympärysmittaa 60 senttiä.
Kehonrakennuksen lisäksi Mentula on kilpaillut myös penkkipunnerruksessa: hän voitti lajin Euroopan-mestaruudet vuosina 2002, 2004 sekä 2008, jolloin hän voitti omalla ennätystuloksellaan 317,5 kg. Samalta vuodelta on myös raakapenkkitulos 260 kg.
Julkisuus

Mentula on esiintynyt televisiossa Jutta Gustafsbergin rinnalla mm. ohjelmassa Jutta ja 10 suurta unelmaa.
Mentulalta ilmestyi elokuussa 2016 kirja "Bull's all out", jossa hän kertoo avoimesti periaatteistaan ja elämänsä tärkeimmistä asioista: harjoittelusta, työstä ja perheestä.
Syyskuussa 2016 Fox-kanavalla alkoi tv-ohjelma, jossa kehonrakennusmestarit Jari “Bull” Mentula ja Vertti Harjuniemi kilpailivat valmentajina. "Bull vs. Vertti" -sarjassa kaksikymmentä kilpailijaa oli mukana kymmenen viikkoa kestävässä fyysisessä ja henkisessä valmennuksessa.
Vuonna 2021 ilmestyi Marika Lehdon kirjoittama Mentulasta kertova kirja Härkävuosi: Jari ”Bull” Mentulan tarina.
Yksityiselämä

Mentula asuu Tampereella ja hän avioitui Maruzella Vaalikiven kanssa 8. heinäkuuta 2016 ja he saivat Romeo Maximus -nimisen pojan toukokuussa 2017. Toinen poika syntyi pariskunnalle helmikuussa 2019. Tämän pojan nimeksi annettiin Robin Milos Mentula, Milos-nimi serbialaisen kehonrakentajan, Miloš Šarčevin mukaan.
Mentula on osakkaana Tampereella sijaitsevassa Wolf Fitness Club -kuntosaliketjussa.
Josh Hutcherson

| Josh Hutcherson |
| --- | --- |
 Josh Hutcherson San Diegon Comic-Conissa vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Joshua Ryan Hutcherson
Syntynyt: 12. lokakuuta 1992 (ikä 32) Union, Kentucky, Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvanäyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2002–
Merkittävät roolit:  Nälkäpeli-elokuvasarja Matka maan keskipisteeseen
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Joshua Ryan ”Josh” Hutcherson (s. 12. lokakuuta 1992 Union, Kentucky) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Hän aloitti näyttelemisen jo lapsena esittämällä useita pieniä elokuva- ja televisiorooleja. Hutcherson on näytellyt pääosat elokuvissa Matka maan keskipisteeseen (2008) ja Silta salaiseen maahan (2007). Hänellä on rooli vuonna 2012 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Matka 2: Salainen saari.
Hutchersonin todellisena läpimurtona voidaan pitää Peeta Mellarkin roolia Nälkäpeli-elokuvasarjassa. Sarjan ensimmäinen osa, Nälkäpeli, oli yksi vuoden 2012 odotetuimmista elokuvista ja sai maailmanensi-iltansa 23. maaliskuuta 2012. Sen jatko-osia ovat Vihan liekit (2013), Matkijanärhi, osa 1 (2014) ja Matkijanärhi, osa 2 (2015).
Hutcherson on uransa alusta saakka voittanut muun muassa useita Young Artist- ja Teen Choice -palkintoja sekä saanut lukuisia ehdokkuuksia.
Josh Hutcherson vuonna 2009.