stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seitsemän saaren tasavalta
Tausta

1700-luvun loppuun asti Joonian saaret olivat olleet Venetsian alaisuudessa vuosisatojen ajan. Ranska sai alueet Leobenin rauhansopimuksella (18. huhtikuuta 1797), ja tämä vahvistettiin myöhemmin samana vuonna Campo Formion rauhansopimuksella päättäen virallisesti Venetsian hallinnan alueella.
Saarista tuli nyt Ranskan departementtejä Mer-Égée, Ithaque ja Corcyre. Ranskalaisten saapuminen saarille sai saarten asukkaissa aikaan suurta innostusta, jonka vuoksi aristokratian etuoikeudet hylättiin ja saarille omaksuttiin Ranskan perustuslaki.
Ranskalaiset edistivät Korfun puolustusta. 1700-luvun lopussa se oli Euroopan vahvin linnake, jossa oli yli tuhat ranskalaisten kanuunaa sen muurien sisäpuolella.
Huolimatta joistain edistyksellisistä Ranskan hallinnon omaksumista toimenpiteistä huolimatta, raskas verotus ja ranskalaisten sotilaiden kuriton käytös vieraannutti pian väestön. Tätä tyytymättömyyttä käyttivät hyväkseen amiraali Fjodor Ušakovin johtamat venäläis-ottomaanijoukot ranskalaisten karkottamiseen saarilta.
Maaliskuussa 1799 Korfun kaupunki sortui neljän kuukauden piirityksen jälkeen päättäen ranskalaisten hallinnan. Tämä oli Seitsemän saaren tasavallan alku.
Hallinto

Vuonna 1800 sulttaani hyväksyi niin sanotun bysanttilaisen perustuslain. Perustuslailla perustettiin tasavalta, joka oli Napoleonin hiljattain lopettaman Venetsian tasavallan seuraajavaltio. Tosiasiassa poliittista valtaa harjoitettiin murhien ja verikostojen keinoilla.
Tasavalta oli olemassa etupäässä venäläisten protektoraattina sen vuoksi, että kansa näki venäläiset ortodoksisina uskonveljinään. Saarten hallinnasta koitunut poliittinen kokemus oli hyödyllistä nuorelle Ioannis Kapodistriasille, joka siten miellytti venäläisiä suojelijoita, ja josta tuli myöhemmin itsenäisen Kreikan ensimmäinen kuvernööri. Äänioikeus oli varattu vain saarilla avioliitossa syntyneille miehille, jotka eivät harjoittaneet kauppaa eivätkä kädentaitoja, ja jotka osasivat lukea ja kirjoittaa. Äänioikeutetuilta vaadittiin myös vuosittaista vähimmäistuloa, joka vaihteli saarittain Korfun 1800 dukaatista Ithakan 315 dukaattiin.
Tilsitin sopimuksen (1807) salaisissa artikloissa Venäjä luovutti saaret Napoleonin ensimmäiselle keisarikunnalle ja kenraali César Berthierin johtama tutkimuskunta otti saaret hallintaansa elokuussa 1807. Toisin kuin Adrianmeren naapureitaan Illyrian provinsseja, saaria ei liitetty Ranskaan, vaan ne saivat pitää omat hallintoelimensä ja senaattinsa ranskalaisjoukkojen miehityksen alaisuudessa. Miehitysjoukkoja johti kenraalikuvernööri Berthier ja maaliskuun 1808 jälkeen François-Xavier Donzelot.
Kielet

Aluksi virallinen kieli oli italia ja vuodesta 1803 alkaen kreikasta tuli italian ohella virallinen kieli. Venetsialaisten vallan aikana italiaa käytettiin virallisissa yhteyksissä ja myös kaupungeissa, kun taas maalla ihmiset puhuivat kreikkaa. Ainoa saari, jolla italia oli levinnyt laajemmalle oli Kefalonia, jossa ihmiset olivat omaksuneet italian kielekseen.
Seitsemän saaren tasavallan perustuslaki painettiin kreikaksi Konstantinopolin patriarkan kirjapainossa Konstantinopolissa, ja siinä käytettiin monia italialaisperäisiä lainasanoja teknisille termeille. Kuitenkin vuonna 1803 hyväksytty uusi perustuslaki laadittiin italiaksi. Perustuslain laatineen komitean mietinnössä perustuslaista on johdanto, jossa sanotaan: "ylevä, rikas ja harmoninen helleenin murre, jonka venetsialaiset ovat karkottaneet, tulee kutsua takaisin valtakuntaan ja tulla hallinnon kieleksi ja aktiivisten kansalaisten ajatusten tulkiksi". Tätä asiaa pidettiin niin tärkeänä, että siitä oli perustuslaissa jopa oma pykälänsä (§ 211), jonka mukaan kreikan tuli korvata italia julkisen toiminnan työkielenä vuoteen 1820 mennessä.
Uskonto

Suuri osa saarten asukkaista tähän aikaan oli kristittyjä, ja Korfulla, Zákynthoksella ja Kefalonialla asui pieni juutalaisvähemmistö. Enemmistö asukkaista oli ortodokseja, mutta saarilla asui myös merkittävä määrä katolilaisia, erityisesti Korfulla, Zákynthoksella ja Kefalonialla. Vuoden 1803 perustuslaki tunnusti ortodoksisuuden hallitsevaksi uskonnoksi ja se myös tunnusti ja suojeli roomalaiskatolisuutta. Perustuslaki takasi myös mahdollisuuden valtiossa asuvien juutalaisten etuoikeuksien määrittelevän lain laatimiseen.
Jälkiseuraukset

Vuosina 1809–1810 britit ottivat saaret haltuunsa, pois lukien Korfun, jossa ranskalaisten varuskunta jatkoi olemassaoloaan vuoteen 1814 asti. Pariisissa 5. marraskuuta 1815 solmitulla sopimuksella saarista muodostettiin brittien suojelemat Jooniansaarten yhdysvallat. Siirtomaahallinto jatkui vuoteen 1864 asti, jolloin saaret lahjoitettiin Kreikan kuningaskunnalle.
Käännös suomeksi
Arne Beurling

Rintakuva Arne Beurlingista
Arne Carl-August Beurling (3. helmikuuta 1905 Göteborg – 20. marraskuuta 1986) oli ruotsalainen matemaatikko. Hän sai eniten julkisuutta Upsalan yliopiston professorina tekemistään kryptologian tutkimuksista. Toisen maailmansodan aikana hänen onnistui murtaa saksalaisten Geheimfernschreiber-kaukokirjoittimen salakirjoitus, minkä ansiosta Ruotsin tiedustelu pystyi usean vuoden ajan seuraamaan miehitetyn Norjan ja Saksan välistä saksalaisten viestintää. Siten ruotsalaiset saivat ennalta selville esimerkiksi Operaatio Barbarossan alkamisen.
Beurling oli radiotiedustelun palveluksessa vuodesta 1939 alkaen, ja talvisodan aikana hän pystyi lukemaan Neuvostoliiton viestejä. Norjan valloituksen jälkeen Saksa pyysi kesällä 1940 Ruotsilta luvan käyttää Norjasta Ruotsin läpi kulkevaa kaukokirjoitinkaapelia. Beurling otti tutkittavakseen kaapelissa yhden vuorokauden aikana kulkeneen salakirjoitetun liikenteen. Kahdessa viikossa Beurling pystyi murtamaan koodin. Ruotsin tiedustelu pystyi siitä alkaen lukemaan Saksan viestintää, jonka käsitti monen vuoden aikana satojatuhansia viestejä. Lisäksi Ruotsi pystyi itse ottamaan käyttöön samantapaisen laitteen.
Kirjallisuutta

Bengt Beckman, Svenska kryptobedrifter (1996 och 2005), ISBN 91-0-056229-7 och ISBN 91-0-010619-4
Wilhelm Carlgren, Svensk underrättelsetjänst 1939–1945 (1985), ISBN 91-38-90632-5
Vem är Vem? Svealand utom Stor-Stockholm 1964.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat 
Tieteilijät:  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Arne Beurling
Käännös suomeksi
Fabrice Gatambiye

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Fabrice Gatambiye Ngarura
Syntymäaika: 19. tammikuuta 2000 (ikä 25)
Syntymäpaikka: , Kongon demokraattinen tasavalta
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 cm
Lempinimi: Fabu
Seura
Seura: VIFK
Pelinumero: 6
Junioriseurat
: VPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2016-2020 | VPS Akatemia | 28 | (5) |
| 2016-2021 | VPS | 57 | (2) |
| 2022 | Gnistan | 21 | (2) |
| 2023- | VIFK | 27 | (4) |
| Yhteensä | Yhteensä | 133 | (13) |
Maajoukkue
| 2015 | Suomi U16 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20.2.2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21.2.2025.
Fabrice Gatambiye Ngarura (s. 19. tammikuuta 2000 Kongon demokraattinen tasavalta) on kongolaislaissyntyinen suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa Vasa IFK:ta.
Seurajoukkueet > Vaasan Palloseura

Gatambiye on Vaasan Palloseuran kasvatti. Gatambiye pääsi osaksi edustusjoukkueen harjoituksia jo 15-vuotiaana hänen saatuaan kutsun alle 16-vuotiaiden Ruotsi-maaotteluihin. Seuraavana kautena 2016 Gatambiye allekirjoitti Vepsun kanssa nelivuotisen sopimuksen vuoteen 2019 saakka, johon sisältyi kolmen vuoden optio joka kattaisi kauden 2022.
Gatambiye pelasi ensimmäisen ammattiottelunsa VPS Akatemiassa Kolmosessa 15.6.2017 Esse IK:ta vastaan. Gatambiye sai enemmän vastuuta kaudella 2018 ja pääsi ensimmäistä kertaa kentälle vaihtopenkiltä Veikkausliiga-ottelussa 7.4.2018 FC Interiä vastaan pelatussa pelissä ja samoin 22.4 IFK Marienhaminaa vastaan.
Gatambiye pääsi jo kahden Veikkausliiga ottelun jälkeen Vepsun avauskokoonpanoon, kun VPS kohtasi PS Kemin kotikentällään. Gatambiye teki vaikutuksen kyseisessä pelissä tekemällä voittomaalin.
Gatambiye sai tasaisesti peliaikaa akatemiasta ja edustuksesta seuraavina kausina vakiinnuttaen itsensä osaksi vaihtopenkkiä. Gatambiye koki loukkaantumisia kaudella 2019 ja allekirjoitti Vepsun kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen, jossa oli yhden vuoden jatkomahdollisuus.
Gatambiye jätti Vepsun 2021 kauden jälkeen. Hän pelasi Palloseurassa 17 Veikkausliiga ottelua ja 40 Ykkösen ottelua.
Seurajoukkueet > IF Gnistan

Gatambiye liittyi Gnistaniin vahvistuksena yksivuotisella sopimuksella, kun seura alkoi suunnitella nousua Veikkausliigaan. Gatambiye pelasi Gnistanin 27:stä pelistä 21:ssä ja avasi näistä 12:sta.
Seurajoukkueet > Vasa IFK

Gatambiye siirtyi Gnistanin sopimuksen loputtua Vasa IFK:hon.
Maajoukkue

Gatambiye nimettiin Kimmo Lipposen toimesta 27 henkiseen ryhmään maajoukkue-ehdokasleirille vuonna 2015. Gatambiye on myös pelannut U-16 maajoukkueen kanssa kaksi harjoitusottelua Ruotsia vastaan.
Yksityiselämä

Gatambiye on syntynyt Kongon demokraattisessa tasavallassa. Gatambiye pakeni Kongon sisällissotaa perheineen Ruandaan 2001 ja myöhemmin 2009 Suomeen. Gatambiye opiskelee Vaasan Yliopistossa automaatio- ja tietotekniikan Diplomi-insinööriksi.
Gatambiye on myös Vaasan Kristillisdemokraattien johtokunnan jäsen.
Carlo Betocchi

| Carlo Betocchi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1899
Kuollut: 1986 (86–87 vuotta)
Kansalaisuus:  Italia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: italia
Tuotannon kieli: italia
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Carlo Betocchi (1899–1986) oli italialainen runoilija. Betocchi oli 1900-luvun tärkein italiankielinen katolinen runoilija. Häneltä on suomennettu Vanhenemisen päiväkirja ja muita runoja. Diarietto invecchiando.
Betocchi valmistui maanmittariksi ja toimi rakennusalalla ja opettajana. Esikoiskokoelma ilmestyi 1923. Katolilaisuus on keskeistä hänen runoissaan. Runot ovat tyylillisesti ja kielellisesti selkeitä, ja ne sisältävät arkielämän hengellisyyttä.
Suomennettu tuotanto

Vanhenemisen päiväkirja ja muita runoja. Diarietto invecchiando, suom. Mirjam Polkunen, toim. Rolando Pieraccini. Helsinki: Eurographica 1982. Sarja: Quaderni di poesia europea 1
Huomenna, suom. Aale Tynni, teoksessa: Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, toim. Aale Tynni, WSOY 1957, 1974, 2004
On omaa syytäsi, suom. Mirjam Polkunen, teoksessa: Maailman runosydän, toim. Hannu Tarmio, Janne Tarmio; Helsinki, WSOY 1998 ISBN 951-0-22134-1
Antologiassa Italian runoutta 1900-luvulta: 33 runoilijaa – 120 runoa, toim. Rolando Pieraccini. Helsinki, Lauttasaari Press 2004 ISBN 951-97511-7-3
Frosinonen kirkolle, suom. Mirjam Polkunen
Heittäisin menemään elämäni, suom. Unto Paananen, Timo Sironen
Join hauraasta kuusta, suom. Mirjam Polkunen
Nyt kun vanhenen, Unto Paananen, Timo Sironen
Veljen kanssa Settignanossa, Unto Paananen, Timo Sironen
Julkaisussa Parnasso 1980; nro 2; s. 80–83 suom. Mirjam Polkunen,
Frosinonen kirkolla
Katoista
Vanhenemisen päiväkirja: VIII, XI, XII, XIV, XV, XVI – Numero XII myös teoksessa Runon jäljillä, toim. Hannu-Pekka Lappalainen, Helsinki, Kirjayhtymä 1987 ISBN 951-26-3047-8
Big Four (Intian käärmeet)

Big Four tarkoittaa neljää myrkyllistä käärmelajia, jotka aiheuttavat eniten käärmeenpuremia Etelä-Aasiassa, ennen muuta Intiassa.
Tärkeysjärjestyksessä ne ovat:
Silmälasikäärme eli intiankobra Naja naja
Intiankraitti, Bungarus caeruleus
Ketjukyy eli russellinkyy, Daboia russelii
Pyramidikyy eli efa, Echis carinatus.
Naja naja, silmälasikäärme.
Bungarus caeruleus, intiankraitti.
Daboia russelii, ketjukyy.
Echis carinatus, pyramidikyy.
Hoitotoimenpiteet

Monivaikutteista vastamyrkkyä, joka neutraloi kaikkien ryhmään kuuluvien käärmeiden myrkkyä, on saatavilla ympäri Intiaa, ja sitä käytetään yleisesti vakavien käärmeenpuremien hoidossa.lähde?
Käännös suomeksi
Jean-Claude Mabinda

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Jean-Claude Mabinda 16. lokakuuta 2021 HIFK - SJK ottelussa
Henkilötiedot
Koko nimi: Jean-Claude Anicet Mabinda Kinzumba
Syntymäaika: 22. toukokuuta 2000 (ikä 24)
Syntymäpaikka: Pietarsaari, Suomi
Pelipaikka: laitapuolustaja
Pituus: 169 cm
Lempinimi: Mabi
Junioriseurat
: HIFK
: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2018-2019 | Klubi 04 | 33 | (0) |
| 2020 | FF Jaro | 21 | (0) |
| 2020 | → JBK (laina) | 1 | (0) |
| 2021 | HIFK | 9 | (0) |
| 2022-2024 | Gnistan | 51 | (1) |
| 2024 | → PKKU (laina) | 2 | (0) |
| 2024 | → JäPS (laina) | 6 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 123 | (1) |
Maajoukkue
| 2018 | Suomi U18 | 4 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21.2.2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21.2.2025.
Jean-Claude Mabinda (s. 22. toukokuuta 2000 Pietarsaari) on suomalais-kongolainen jalkapalloilija, joka edusti kaudella 2024 Veikkausliigassa pelaavaa IF Gnistania. Pelipaikaltaan Mabinda on oikea laitapuolustaja.
Seurajoukkueet > Klubi 04

Jean-Claude Mabinda on HIFK:n ja Helsingin Jalkapalloklubin kasvatti ja pelasi ensimmäisen ammattiottelunsa kaudella 2018 HJK:n reservijoukkueessa Klubi 04:ssa.
Seurajoukkueet > FF Jaro

Mabinda allekirjoitti FF Jaron kanssa sopimuksen, hänen harjoiteltua seuran kanssa ja pelattua harjoitusottelun SJK:ta vastaan. Sopimus kattoi 2020 kauden. Mabinda pelasi kaudella 2020 Jakobstads BK:n riveissä yhden pelin Kakkosessa Jippoa vastaan.
Seurajoukkueet > HIFK

Mabinda palasi toiseen kasvattiseuraansa HIFKiin yhden vuoden sopimuksella kaudeksi 2021. Mabinda pelasi ensimmäisen Veikkausliiga ottelunsa HIFKin paidassa HJK:ta vastaan 30.6.2021 pelatussa Stadin derbyssä. Aloituksessa Mabinda oli ensimmäistä kertaa 4.7, kun HIFK kohtasi IFK Marienhaminan. Kokonaisuudessa Mabinda pelasi yhdeksässä Veikkausliiga ottelussa HIFKin riveissä.
Seurajoukkueet > IF Gnistan

Mabinda siirtyi IF Gnistaniin kaudeksi 2022 osana seuran yritystä päästä Veikkausliigaan. Mabinda allekirjoitti Gnistanin kanssa jatkosopimuksen kausien 2022 ja 2023 päätyttyä, pelaten suurimassa osaa Gnistanin otteluista kuluneina kausina.
Mabinda koki talvella ennen 2024 kauden alkua loukkaantumisen ja menetti täten peliaikaa. Mabinda siirtyi loppukaudesta 2024 lainalle peliajan perässä Pallokerho Keski-Uusimaahan, jossa hän pelasi kaksi ottelua, ja myöhemmin Järvenpään Palloseuraan, jossa hän pelasi kuusi ottelua. Mabinda nimettiin Ykkösliigan syyskuun kuukauden pelaajaksi hänen pelatessa JäPSissä.
Mabinda jätti Gnistanin 2024 kauden päätyttyä.
Maajoukkue

Mabinda on edustanut Suomen alle 18-vuotiaiden jalkapallomaajoukkuetta. Hänet nimettiin Baltic cuppiin vuonna 2018, sekä Cyprosta vastaan harjoitusotteluihin.
Saavutukset > Henkilökohtaiset

Ykkösliiga kuukauden pelaaja: Syyskuu 2024
Ikaalinen

| Ikaalinen Ikalis |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Näkymä Vanhassakauppalassa
Sijainti:  61°46′10″N, 023°04′05″E
Maakunta:  Pirkanmaan maakunta
Seutukunta:  Luoteis-Pirkanmaan seutukunta
Kuntanumero:  143
Hallinnollinen keskus:  Ikaalisten keskustaajama
Perustettu:  1641
– epäitsenäinen kauppala:  1858
– itsenäiseksi kauppalaksi:  1972
– kaupungiksi:  1977
Kuntaliitokset:  Ikaalisten mlk (1972)
Kokonaispinta-ala:  843,40 km² 137:nneksi suurin 2022 
– maa:  750,48 km²
– sisävesi:  92,92 km²
Väkiluku:  6 766 135:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  9,02 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  13,7 %
– 15–64-v.:  53,8 %
– yli 64-v.:  32,4 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  95,1 %
– ruotsinkielisiä:  0,2 %
– muut:  4,7 %
Kunnallisvero:  9,9 % 28:nneksi suurin 2025 
Kaupunginjohtaja:  Eeva Viitanen
Kaupunginvaltuusto:  27 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • PS   • SDP   • Kok.   • KD   • Vihr.:   7 7 6 5 1 1
ikaalinen.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ikaalinen (ruots. Ikalis) on Suomen kaupunki, joka sijaitsee Pirkanmaan maakunnassa. Kunnassa asuu 6 766 ihmistä, ja sen pinta-ala on 843,40 km2, josta 92,92 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 9,02 asukasta/km2. Ikaalisten naapurikunnat ovat Hämeenkyrö, Jämijärvi, Kankaanpää, Parkano, Sastamala ja Ylöjärvi. Entisiä naapurikuntia ovat Kuru, Suodenniemi ja Viljakkala.
Ikaalisissa on käytössä entisen maalaiskunnan vaakuna. Sen on suunnitellut Pentti Papunen, ja se on vahvistettu vuonna 1956. Myös kauppalan vuonna 1961 vahvistettu vaakuna oli Papusen käsialaa.
Ikaalinen on tunnettu Ikaalisten Kylpylästä, kansainvälisestä jokakesäisestä Sata-Häme Soi -festivaalista, joka lopetettiin vuonna 2023 sekä aikoinaan menestyneestä Ikaalisten Tarmo -pesäpallojoukkueesta. Ikaalinen on ollut ja on yhä koulutus-, kauppa- ja hallintopaikkakunta.
Maantiede

Ikaalisten keskustaajama eli entinen kirkonkylä ja kauppala, nykyinen Vanhakauppalan kaupunginosa sijaitsee niemessä Kyrösjärven rannalla. Kunnan alue ylettyy itä-länsi -suuntaisena molemmin puolin järven pohjoispään ympärille. Kyrösjärvi samoin kuin koko kunnan alue on osa Kokemäenjoen vesistöä. Pääosa Ikaalisista kuuluu Kyrösjärven vesialueeseen, mutta eräät kunnan itäosan järvet laskevat Näsijärveen. Ikaalinen sijaitsee keskellä vanhaa Ylä-Satakuntaa, ja se kuuluikin vuosisatojen ajan, aina 1990-luvulle saakka, Satakunnan maakuntaan ja Turun ja Porin lääniin. Tällöin Tampereen kasvavasta vaikutuksesta johtuen Ylä-Satakunnan kunnat tulivat osaksi Pirkanmaan maakuntaa ja Hämeen lääniä. Alueen liikenne suuntautuu pääasiassa Tampereelle, ja seudulla puhutaan hämäläismurteiden ylä-satakuntalaista alamurretta. Ikaalisten naapurikunnista kaupunkeja ovat myös entiseen Suur-Ikaalisiin kuuluneet pohjoinen Parkano ja läntinen Kankaanpää. Muita suuria naapurikuntia ovat eteläinen Hämeenkyrö ja itäinen Ylöjärvi. Tampereelle on Ikaalisista matkaa runsaat 50 kilometriä.
Ikaalisten pohjoisosaan ulottuu Ylöjärven (entisen Kurun) puolelta Seitsemisen kansallispuisto. Kaupungin alueen korkein maastonkohta, liki 200 metrin korkeudella merenpinnasta, sijaitsee koillisosassa Juhtimäen kylässä. Ikaalisten eteläosaa hallitsee Hämeenkankaan harjujakso, jonka korkein kohta on 188 metrin korkeuteen merenpinnasta ulottuva Vatulanharju. Harjujakso jatkuu länteen Kankaanpään ja itään Hämeenkyrön puolelle.
Maantiede > Kaupunginosat

| Nimi | Kaupunginosan numero |
| --- | --- |
Hakala: 5
Hakumäki: 6
Karhoinen: 12
Kilvakkala: 11
Kiviniemi: 4
Kurinranta: 2
Kylpylä: 10
Läykkälä: 7
Läykkälänlahti: 8
Rahkola: 3
Sarkkilanjärvi: 9
Teikangas: 13
Vanhakauppala: 1
Maantiede > Kylät

Haapimaa, Heinistö, Heittola, Helle, Höytölä, Iso-Röyhiö, Jauhokuononmaa, Juhtimäki, Jyllinmaa, Kallionkieli, Kalmaankylä, Karhoinen, Karttu, Kiiala, Kilvakkala, Kolkko, Kovelahti, Kurkela, Leppäsjärvi, Leutola, Luhalahti, Läykkälä, Mansoniemi, Miettinen, Myllykarttu, Niemi, Pukara, Riitiala, Sammi, Sarkkila, Saukko, Sisättö, Sikuri, Sipsiö, Tevaniemi, Vahojärvi, Varessalmi, Vatsiainen, Vatula, Vehuvarpe, Viljala, Vähäröyhiö ja Välikylä.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Ikaalisten väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 8 137 | 8 137 |
| 1985 | 1985 |    | 8 184 | 8 184 |
| 1990 | 1990 |    | 8 219 | 8 219 |
| 1995 | 1995 |    | 8 074 | 8 074 |
| 2000 | 2000 |    | 7 744 | 7 744 |
| 2005 | 2005 |    | 7 547 | 7 547 |
| 2010 | 2010 |    | 7 428 | 7 428 |
| 2015 | 2015 |    | 7 207 | 7 207 |
| 2020 | 2020 |    | 6 921 | 6 921 |
Lähde: Tilastokeskus.
Tilastokeskuksen väestönennuste (uusi 9/2012):
2020: 7 173 as.
2030: 7 192 as.
2040: 7 189 as.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Ikaalisissa oli 7 119 asukasta, joista 4 203 asui taajamissa, 2 814 haja-asutusalueilla ja 102:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Ikaalisten taajama-aste on 59,9 %. Ikaalisten taajamaväestö jakautuu kahden eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Ikaalisten keskustaajama | 3 936 |
| 2 | Kilvakkala | 267 |
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu.
Seurakunnat

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Ikaalisten seurakunta kuuluu Tampereen hiippakuntaan ja Hämeenkyrön rovastikuntaan.
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Ikaalisissa toimii Ikaalisten helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Ikaalisten alueella toimii Tampereen ortodoksinen seurakunta.
Ikaalisten maalaiskunta

| Ikaalisten maalaiskunta Ikalis landskommun> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Ikaalinen |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Lääni:  Turun ja Porin lääni
Kuntanumero:  144
Hallinnollinen keskus:  Ikaalisten keskustaajama
Perustettu :  1641
Kuntaliitokset:  Osa Parkanoon (1917), Osa Hämeenkyröön (1921)
Liitetty:  1972
– liitoskunnat:  Ikaalisten epäitsenäinen kauppala Ikaalisten maalaiskunta
– syntynyt kunta:  Ikaalinen
Pinta-ala:   km²   (1.1.1971)
– maa:  752,5 km²
Väkiluku:  7 594   (31.12.1971)
– väestötiheys:  10,1 as./km²
Ikaalisten maalaiskunta (ruots. Ikalis landskommun) oli Turun ja Porin läänissä sijainnut Suomen kunta. Maalaiskunta yhdistyi Ikaalisten epäitsenäisen kauppalan kanssa vuonna 1972. Kauppalasta tuli kaupunki 1. tammikuuta 1977. Ikaalisten maalaiskunnan naapurikunnat olivat kauppalan lisäksi Hämeenkyrö, Jämijärvi, Kankaanpää, Kuru, Parkano, Suodenniemi ja Viljakkala. Ennen lakkauttamista kunnan maapinta-ala oli 752,5 neliökilometriä (1.1.1971) ja asukasluku 7 594 henkeä (31.12.1971). Nykyään alue kuuluu Pirkanmaan maakuntaan.
Ikaalisten maalaiskunta > Väestö

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Ikaalisten maalaiskunnan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
| Ikaalisten maalaiskunnan väestönkehitys 1880–1970 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1880 | 1880 |    | 7 697 | 7 697 |
| 1890 | 1890 |    | 9 829 | 9 829 |
| 1900 | 1900 |    | 11 170 | 11 170 |
| 1910 | 1910 |    | 11 965 | 11 965 |
| 1920 | 1920 |    | 11 110 | 11 110 |
| 1930 | 1930 |    | 11 181 | 11 181 |
| 1940 | 1940 |    | 10 230 | 10 230 |
| 1950 | 1950 |    | 10 193 | 10 193 |
| 1960 | 1960 |    | 9 043 | 9 043 |
| 1970 | 1970 |    | 7 708 | 7 708 |
Lähde: Tilastokeskus.
Ikaalisten vuonna 1858 perustettu epäitsenäinen kauppala sisältyy Ikaalisten maalaiskunnan lukuihin vuosina 1880–1940.
Ikaalisten maalaiskunnan suurimmat asutuskeskittymät olivat kauppalaan välittömästi liittynyt kirkonkylä sekä Kilvakkalan ja Luhalahden kylät. Vuonna 1960 kirkonkylän ja kauppalan muodostamassa taajamassa asui 1 486 henkeä, näistä kauppalan alueella vain 637 henkeä. Maalaiskunnan asutus jakaantui epätasaisesti ja keskittyi kuntaa hallitsevan Kyrösjärven rantamille. Kunnan etelä- ja pohjoisreunat olivat hyvin harvaan asuttua, jopa erämaista metsäseutua. Pohjoisrajalla oli 170 neliökilometrin kokoinen Vahojärven kruununpuisto, josta tuli osa vuonna 1982 perustettua Seitsemisen kansallispuistoa.
Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Ikaalisten maalaiskunnassa oli kaksi taajamaa: keskustaajama (1 864 asukasta, josta 721 kauppalassa) ja Kilvakkala (373 asukasta).