stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo versionhallintajärjestelmistä
GNU arch

GNU arch on avoimen lähdekoodin hajautettu versionhallintajärjestelmä, jonka kehitys on päättynyt.
GNU archin väitetään vaikuttaneen useiden muiden versionhallintajärjestelmien kehitykseen kuten Git, Mercurial ja GNU Bazaar.
GNU archia on kritisoitu muun muassa hakemistorakenteen käyttötavasta sekä tiedostonimien erikoisuuksista.
ArX on archista haarautunut versionhallintajärjestelmä, joka on toteutettu uudelleen C++-kielellä.
GNU Bazaar

GNU Bazaar on hajautettu versionhallintajärjestelmä kuten Git ja Mercurial. Bazaar on avoimen lähdekoodin projekti, jota sponsoroi Canonical.
Mercurial

Mercurial on avoimen lähdekoodin hajautettu versionhallintajärjestelmä kuten Git ja Bazaar, jota mm. Facebook käyttää.
Monotone

Monotone on avoimen lähdekoodin hajautettu versionhallintajärjestelmä, joka asettaa suuremman painoarvon tiedon yhtenäisyydelle (engl. integrity) ja luotettavuudelle kuin suorituskyvylle.
Monotone tukee atomisia tallennuksia, säilyttää historiaan uudelleen nimeämisessä ja käyttää SHA-1 tiivistefunktiota. Monotone säilöö lähdekoodit SQLite-tietokantamoottorilla.
Monotone tukee digitaalista allekirjoitusta RSA:lla.
Perforce Helix

Perforce Helix (ennen vain Perforce) on Perforce Softwaren kaupallinen versionhallintajärjestelmä. Perforce tarjoaa viiden käyttäjän lisenssiä ilmaiseksi indie-pelien kehittäjille.
Plastic SCM

Plastic SCM on Códice Softwaren kaupallinen versionhallintajärjestelmä, joka on julkaistu vuonna 2006.
PVCS

PVCS Version Manager (ent. Polytron Version Control System) on Serena Softwaren kaupallinen versionhallintajärjestelmä. Versio 8.5 on saatavilla muun muassa AIX-, Linux-, Solaris- ja Windows-alustoille.
QVCS

QVCS (Quma Version Control System) on alun perin Amiga-tietokoneelle julkaistu kaupallinen versionhallintajärjestelmä, jonka on julkaissut Quma Software. Alkuperäinen versio on siirretty Windows-alustalle vuonna 1996, se on myöhemmin toteutettu uudelleen Javalla ja julkaistu avoimena lähdekoodin versiona.
RCS

RCS on yhden käyttäjän vapaa versiohallintajärjestelmä. RCS:n kehityksen aloitti Walter Tichy 1980-luvun alkupuolella Purduen yliopistossa.
RCS on kehitetty Source Code Control Systemin (SCCS) pohjalta.
RCS on niin sanottu ensimmäisen sukupolven versionhallintajärjestelmä.
SCCS

Source Code Control System (SCCS) on yksi varhaisista versiohallintajärjestelmistä. Se on kehitetty vuonna 1972 Bell Labsissa IBM System/370 -tietokoneelle.
SCCS:lle on tehty avoimen lähdekoodin korvike GNU CSSC sekä POSIX-yhteensopiva versio.
SCCS on niin sanottu ensimmäisen sukupolven versionhallintajärjestelmä.
StarTeam

StarTeam on Starbasen (myöhemmin Borlandin ja Micro Focusin) kehittämä versionhallintajärjestelmä.
Subversion (SVN)

Subversion on versiohallintajärjestelmä, joka on kehitetty korjaamaan CVS:n ongelmia.
Vuonna 2011 Subversion oli suosituimpia versionhallintajärjestelmiä. Subversion on niin sanottu toisen sukupolven versionhallintajärjestelmä.
Vault

Vault on SourceGearin keskitetty kaupallinen versionhallinta- ja bugiseurantaohjelma, joka käyttää Microsoftin SQL Serveriä ja IIS Web Service -palvelua.
Veracity

Veracity on SourceGearin hajautettu versionhallintajärjestelmä. Veracityn lähdekoodit on julkaistu Apache-lisenssillä.
Vesta

Vesta on Compaqin (ennen Digitalin) kehittämä ohjelmiston konfiguraation ja lähdekoodin versionhallintajärjestelmä. Vesta on julkaistu GNU LGPL -lisenssillä.
Visual Source Safe

Visual Source Safe on Microsoftin versiohallintajärjestelmä, joka seuraa Microsoftin Visual Studio -kehitysympäristön mukana.
Visual Source Safe (VSS) on erityisesti Windows-alustalle tarkoitettu asiakas-palvelin -tyylinen versiohallintaohjelmisto.
Source Safen etuna on helppo käyttöönotto, jos sovelluskehitystä tehdään Visual Studio -työkaluilla Microsoft-ympäristössä. VSS integroituu vakiona Visual Studioon.
Laajempiin ja hajautetumpiin projekteihin Microsoft suosittelee Visual Studio Team Systemin Visual Studio Team Foundation Server -palvelinta.
Microsoft tukee Visual Source Safen käyttämistä vain Windows-asiakasohjelmien kanssa, mutta kolmansilta osapuolilta on tarjolla myös asiakasohjelmat Javalle, Linuxille, Macintoshille ja Sunin Solaris-käyttöjärjestelmälle.
Source Safe on kerännyt laajalti negatiivista huomiota sen ongelmakohtiin.
Aiheesta muualla

Version Control by Example kirja verkossa (englanniksi)
Subversion (Arkistoitu – Internet Archive)
Concurrent Versions System
Git
Mercurial
Bazaar (Arkistoitu – Internet Archive)
Monotone (Arkistoitu – Internet Archive)
Darcs
BitMover BitKeeper
Plastic SCM
IBM Rational ClearCase
Microsoft Visual Source Safe
IBM Rational Synergy (ex Telelogic Synergy)
Dimensions CM
GNU arch
Revision Control System
Perforce
Meriruoho

Meriruohoiksi voidaan kutsua merten pohjalla kasvavia siemenkasveja. Ainoat suolaiseen valtameriveteen sopeutuneet kukkakasvit kuuluvat Alismatales-lahkoon ja sen neljään eri heimoon. Ne kuuluvat heimoihin kilpukkakasvit, ajokaskasvit, Cymodoceaceae ja Posidoniaceae. Meriruoholajeja esiintyy runsaammin tropiikin ja subtropiikin valtamerissä. Esimerkiksi Itämeressä esiintyy vain yksi varsinainen merikasvi, joka elää aina täysin veden alla, meriajokas (Zostera marina). Murtoveden pieni suolapitoisuus rajoittaa sen levinneisyysalueen Pohjanlahdella Selkämerelle.
Meriruohot kasvattavat tyypillisesti merenpohjan niittyinä. Ne ankkuroituvat pohjamaahan suikertavilla vaakajuurakoilla ja niiden lehdet kasvavat kimppuina. Lehtimassa muodostaa oman elinympäristönsä merieläimille. Meriruohoa syö esimerkiksi ainoa nykyinen merilehmälaji dugongi. Meriruohoihin kuuluvat tutkimustulosten mukaan eräät maailman pitkäikäisimmistä ja laajimmista kasviklooneista.
Käännös suomeksi
Clavia

Clavian tunnetuimpia malleja on Nord Electro 2.
Clavia DMI on vuonna 1983 perustettu ruotsalainen virtuaalianalogisia syntetisaattoreita, digitaalipianoja sekä digitaalisesti mallinnettuja sähköurkuja ja sähköpianoja valmistava yritys. Lisäksi se on valmistanut digitaalisia lyömäsoittimia ddrum-nimellä. Clavian soittimet ovat tulleet tunnetuksi niiden punaisesta väristä.
Clavian teki tunnetuksi sen vuonna 1995 julkaisema virtuaalianaloginen Nord Lead -syntetisaattori. Myöhemmin siitä julkaistiin päivitetyt versiot Nord Lead 2, Nord Lead 2X ja Nord Lead 3, Nord Wave, Nord Lead 4 sekä uusimpana vuonna 2014 Nord Lead A1. Vuonna 2001 Clavia julkaisi Nord Electron, joka pyrki mallintamaan digitaalisesti Hammond-urkuja sekä klavinettia ja Rhodes-sähköpianoa. Electrosta julkaistiin päivitetyt versiot Nord Electro 2, 3 ja 4. Nord C1- ja C2-uruissa on mallinnettuna Hammondin lisäksi myös Farfisa- ja VOX-urut. Nordin lippulaivasarja on nimeltään Nord Stage.
Tuotteet

Nord Lead 2X, Nord Lead 4, Nord Lead A1 - virtuaalianalogiset syntetisaattorit
Nord Rack 2X, Nord Lead 4R, Nord Lead A1R - virtuaalianalogiset MIDI-sekvensserit
Nord Electro 4, Nord Electro 4D - digitaalisesti mallinnettu sähköurku ja -piano
Nord Stage 2 - digitaalinen keikkapiano sähköurulla sekä virtuaalianalogisella syntetisaattorilla
Nord Piano 2 - digitaalinen keikkapiano
Nord C2D - digitaalisesti mallinettu sähköurku
Nord Pedal Keys 27 - MIDI-urkujalkiot
Nord Drum 2 - rumpusyntetisaattori
Nord Pad - edellä mainittuun sopiva kontrolleri
Tuotteet > Tuotannosta poistuneet

1997-2003 Nord Modular, Nord Modular Rack, Nord Micro Modular
1995-1998 Nord Lead, Nord Rack
1998-2003 Nord Lead 2, Nord Rack 2
2001-2005 Nord Electro, Nord Electro Rack, Nord Electro 2, Nord Electro Rack 2
2001-2007 Nord Lead 3, Nord Rack 3
2003-2009 Nord Modular G2, Nord Modular G2X
2005-2008 Nord Stage
2007-2009 Nord C1
2008-2011 Nord Stage EX
2008-2013 Nord Wave
2009-2013 Nord C2
2009-2013 Nord Electro 3
2010-2012 Nord Piano
2011-2011 Nord Drum
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Clavian viralliset nettisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Mazinho

Mazinho vuonna 2019.
Iomar do Nascimento pelaajanimeltään Mazinho (s. 8. huhtikuuta 1966 Santa Rita, Brasilia) on entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Mazinho voitti maailmanmestaruuden vuoden 1994 MM-kisoissa ja olympiahopeaa Soulin olympialaisissa vuonna 1988.
Mazinho aloitti uransa vuonna 1983 Santa Cruz Futebol Clubessa. Euroopassa hän pelasi Italiassa US Leccessä ja AC Fiorentinassa sekä Espanjassa Valencia CF:ssä, Celta Vigossa ja Elche CF:ssä. Euroopassa menestystä ei juurikaan tullut, mutta Brasiliassa hän voitti muun muassa kolme Brasilian mestaruutta. Mazinho lopetti uransa Vitóriassa vuonna 2001.
Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Mazinho pelasi vuosina 1989–1994 39 maaottelua. Hän osallistui vuoden 1990 ja 1994 MM-kisoihin ja voitti jälkimmäisissä maailmanmestaruuden. Vuoden 1988 kesäolympialaisissa Mazinho oli Brasilian joukkueen mukana voittamassa olympiahopeaa ja vuonna 1989 tuli Etelä-Amerikan mestaruus.
Peliuransa jälkeen Mazinho on toiminut Aris Thessalonikin teknisenä johtajana. Tammikuussa 2009 hän siirtyi seuran päävalmentajaksi espanjalaisen Enrique Hernándezin potkujen jälkeen.  Pesti jäi kuitenkin vajaan vuoden mittaiseksi, sillä Mazinho sai potkut marraskuun alussa 2009.
Myös Mazinhon pojat Thiago ja Rafael ovat huipputason ammattilaisjalkapalloilijoita.
Seurat

1983–1986 Santa Cruz FC
1986–1990 Club de Regatas Vasco da Gama
1990–1991 US Lecce
1991–1992 AC Fiorentina
1992–1994 Sociedade Esportiva Palmeiras
1994–1996 Valencia CF
1996–1999 Celta Vigo
1999–2000 Elche CF
2001 Vitória
Saavutukset

Maailmanmestaruus 1994
Olympiahopea 1988
Copa America 1989
Campeonato Brasileiro 1989, 1993 ja 1994
Campeonato Carioca 1987 ja 1988
Campeonato Paulista 1993 ja 1994
Aiheesta muualla

Pelaajakortti sambafoot.comissa
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1994
1 Taffarel |
2 Jorginho |
3 Rocha |
4 Ronaldão |
5 Silva |
6 Branco |
7 Bebeto |
8 Dunga |
9 Zinho |
10 Raí |
11 Romário |
12 Zetti |
13 Aldair |
14 Cafu |
15 Santos |
16 Leonardo |
17 Mazinho |
18 Paulo Sérgio |
19 Müller |
20 Ronaldo |
21 Viola |
22 Gilmar |
Valmentaja Parreira
Menneisyyden vangit (Itse valtiaiden albumi)

| Menneisyyden vangit Itse valtiaat |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2002
 Julkaistu: 2003
 Tyylilaji: huumorimusiikki
 Kesto: 45.33
 Levy-yhtiö: Edel Records Finland
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 31.
Itse valtiaiden muut julkaisut
|   | Menneisyyden vangit 2002 | 200 apinaa – Paavo kuninkaaksi! 2003 |
Menneisyyden vangit on Itse valtiaat -satiirisarjan hahmojen imitaatioäänillä tehty ensimmäinen musiikki-CD vuodelta 2002. CD sisältää 23 laulua, ja se pohjautuu tv-elokuvaan Itse valtiaat – Avaruusmusikaali sekä jaksoihin YKsta päivää ja Marginaalit haltuun.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 32, ja nousi seuraavalla listaviikollaan sijalle 31.
Kappaleet

Itse Valtiaat – 0:34
Presidentti-instituutio – 0:37
Pahat pojat – 2:49
Sauvakävelyä ja tuulipukuja – 0:41
Itälän ämmän poikkii – 2:42
Sä tarviit meidän luvan! – 0:57
Naiset ja niiden tippaleipäaivot – 0:32
Jätä rauhaan mun siili! – 2:51
Lottovoitto – 1:07
Sauli 0,5-vallaton – 3:10
Keskustan sponsorihuolet – 1:32
Oi Seppo, Seppo! – 3:09
Naisten ja miesten tasa-arvo – 1:36
Päivinsäde ja menninkäinen (Päivänsäde ja menninkäinen) – 3:40
Naisverkosto – 0:40
Aina tulee turpiin – 2:29
Ahon tulevaisuuden suunnitelmat – 1:01
Ei ilman paitaa (Käyn ahon laitaa) – 3:46
B-rapun poikia – 0:57
Vaikka nimi ois Tsyskovitsi – 3:13
Mulla on pidempi kuin sulla – 1:31
Kaksi presidenttiä (Kaksi vanhaa tukkijätkää) – 5:14
Mukaan autiolle saarelle – 0:45
Messukaupunkien cup

| Messukaupunkien cup |
| --- | --- |

Laji:  jalkapallo
Maa(t):  Eurooppa
Perustettu:  1955
Lopetettu:  1971
Joukkueita:  64
Eniten mestaruuksia:  Barcelona (3)
Messukaupunkien cup eli Messucup (engl. Inter-Cities Fairs Cup) oli vuosina 1955–1971 Euroopassa pelattu jalkapallon seurajoukkuekilpailu, nykyisen Eurooppa-liigan edeltäjä.
Historia

Kilpailun perustivat sveitsiläinen Ernst Thommen, italialainen Ottorino Barassi ja englantilainen Stanley Rous 18. huhtikuuta 1955, kaksi viikkoa Euroopan cupin perustamisen jälkeen.
Euroopan cupista poiketen Messukaupunkien cupiin ei alun perin osallistuttu kansallisen sarjan menestyksen perusteella, vaan kilpailu oli nimensä mukaisesti voimakkaasti sidoksissa kansainvälisten messujen yhteyteen. Ensimmäiseen cupiin osallistui joukkueita Barcelonasta, Baselista, Birminghamista, Frankfurtista, Kööpenhaminasta, Lausannesta, Leipzigista, Lontoosta, Milanosta ja Zagrebista. Monissa tapauksissa kaupungit, joissa oli useita seurajoukkueita, kilpailivat yhdistyneellä kaupunkijoukkueella. 1960-luvun puolivälin tietämillä kilpailun luonne muuttui, kun siihen ottivat yleisimmin osaa kansallisissa sarjoissa toiselle sijalle sijoittuneet seurajoukkueet, mutta sääntö, jonka mukaan kustakin kaupungista saa osallistua vain yksi seura, säilyi. Kilpailun menestyneimmät joukkueet tulivat Espanjasta ja Englannista.
Kilpailu siirtyi Euroopan jalkapalloliiton UEFAn alaisuuteen vuonna 1971, ja sen nimeksi muutettiin UEFA-cup (nykyinen Eurooppa-liiga). UEFA ei sisällytä Messukaupunkien cupin otteluita ja mestaruuksia virallisiin seuratilastoihinsa.
Clarence Seedorf

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Clarence Clyde Seedorf
Syntymäaika: 1. huhtikuuta 1976 (ikä 48) 
Syntymäpaikka: Paramaribo, Suriname
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 176 senttimetriä
Junioriseurat
:  Ajax
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1992–1995 1995–1996 1996–1999 1999–2002 2002–2012 2012–2014 |  Ajax  Sampdoria  Real Madrid  Internazionale  AC Milan  Botafogo | 64 (11) 32 (3) 121 (15) 64 (8) 300 (47) 21 (9) |
Maajoukkue
| 1994–2008 |  Alankomaat | 87 (11) |
Valmennusura
2014 2016 2018–:  AC Milan  Shenzhen FC  Deportivo Coruña
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. toukokuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 13. toukokuuta 2012.
Clarence Clyde Seedorf (s. 1. huhtikuuta 1976 Paramaribo, Suriname) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Elokuussa 2018 hänet nimitettiin Kamerunin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi.
Ura

Seedorf oli jo teini-ikäisenä 1990-luvun puolivälissä Ajaxin runkopelaajia. Hän pelasi oikealla laidalla Ajaxin voittaessa Mestarien liigan vuonna 1995. Ajaxista hän siirtyi Sampdorian kautta Real Madridiin, missä oli joukkueen avainhahmoja mestaruusvuonna 1997, sekä voittaessaan joukkueen riveissä Mestarien liigan toisen kerran, 1998. Kaudella 1999–2000 hän siirtyi Realista Milanon Internazionaleen, ja sieltä parin kauden jälkeen paikallisvihollisen Milanin joukkueeseen, missä voitti Italian cup -mestaruuden sekä urallaan neljännen kerran Mestarien liigan vuonna 2007. Samana vuonna Milan voitti myös UEFA Super Cupin ja 2004 Serie A:n mestaruuden.
30. kesäkuuta 2012 10 kauden ajan milanolaisjoukkuetta edustaneen Seedorfin ilmoitettiin siirtyvän seuraavaksi kaudeksi Brasiliaan, Botafogon joukkueeseen. Sopimus kattaa kaksi vuotta.
Alankomaiden maajoukkueessa Seedorf on pelannut yli kahdeksankymmentä ottelua ja tehnyt 11 maalia. Marco van Bastenin valmentajakaudella Seedorf jäi aluksi maajoukkueringin ulkopuolelle, mutta vakiinnutti hyvien peliesitysten myötä paikkansa uudelleen. Seedorf lopetti maajoukkueuransa vuonna 2008.
Pelaajauransa Seedorf lopetti 37-vuotiaana tammikuussa 2014, kun AC Milan palkkasi hänet päävalmentajaksi.  Seedorf ei juurikaan saanut Milanin peliesityksiä kohenemaan ja joukkue jäi lopulta liigassa kahdeksanneksi ja europelien ulkopuolelle. Seurajohto erotti Seedorfin kesäkuun alussa.
Heinäkuussa 2016 Seedorfin valmennusura jatkui Kiinan ykkösliigassa Shenzhenin päävalmentajana. Seedorf ei onnistunut luotsaamaan Shenzheniä Kiinan pääsarjaan ja sai kauden jälkeen tehdä tilaa Sven-Göran Erikssonille.
Helmikuussa 2018 Seedorfista tuli Primera Divisiónin putoamiskamppailuun juuttuneen Deportivo de La Coruñan päävalmentaja.  Pesti kesti kolme kuukautta. Elokuussa 2018 Seedorf kutsuttiin valmentamaan Kamerunin maajoukkuetta
Saavutukset > AFC Ajax

Eredivisie: 1993–1994, 1994–1995
Alankomaiden cup: 1993
Alankomaiden supercup: 1993–1994, 1994–1995
Mestarien liigan voitto: 1994–1995
Saavutukset > Real Madrid

Espanjan mestaruus: 1996–1997
Espanjan supercup: 1997–1998
Mestarien liigan voitto: 1997–1998
Intercontinental Cup: 1998–1999
Saavutukset > AC Milan

Italian mestaruus: 2003–2004, 2010–2011
Italian cup: 2002–2003
Italian supercup: 2004
Mestarien liigan voitto: 2002–2003, 2006–2007
UEFA Super Cup: 2003, 2007
Jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut: 2007
Seedorf on  Pelén laatimalla FIFA 100 -listalla maailman parhaista jalkapalloilijoista.
Bhutan kesäolympialaisissa 2020

Bhutan osallistui Tokion kesäolympialaisiin vuonna 2020.
Jousiampuja Karma tuli valituksi maan edustusjoukkueeseen olympialaisten kiintiöpaikkojen kautta ensimmäisenä bhutanilaisena ikinä, kun hän voitti karsintakisat Bangkokissa marraskuussa 2019.
Mitalistit

Ei mitaleja.
Joukkue

Bhutan lähetti Tokioon neljän hengen joukkueen, josta naisia ja miehiä oli kumpiakin kaksi.
Bhutan kesäolympialaisissa 2016

Bhutan osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti kaksi urheilijaa kahdessa lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi jousiampuja Karma ja päättäjäisissä puolestaan ampuja Kunchang Lenzu. Kyseessä oli maan yhdeksäs esiintyminen olympialaisissa.
Joukkue > Ammunta

Kunchang Lenzu – naisten 10 m ilmakivääri
Joukkue > Jousiammunta

Karma – naisten yksilökilpailu
Mazon Creek

Mazon Creekin fossiileja löydetään Illinoisista Yhdysvalloista. Fossiilit löytyvät rautakonkreetioista, jotka ovat muodostuneet noin 300 miljoonaa vuotta sitten kivihiilikaudella. Konkreetiot ovat säilyttäneet sekä kasveja, että kovakuoriaisia ja pehmeäruumiisia eliöitä, jotka eivät normaalisti fossiloidu.
Kasvisto

Mazon Creekistä on löydetty yli 400 kasvilajin fossiileita ainakin 130 suvusta. Lajien todellista määrää on kuitenkin vaikea arvioida.
Mazon Creekin kasvisto sisältää runsaasti muuan muassa saniaisia.
Eläimistö

Mazon Creekistä on tunnistettu fossiileja yli 320 eri eläinlajista. Eläimistö on jaettu kahteen ryhmään: merelliseen Essexin faunaan ja maalla ja makeassa vedessä eläneeseen Braidwoodin faunaan.
Essexin fauna sisältää meduusoja, katkarapuja, kotiloita, simpukoita, meriskorpioneja ja skorpioneja.
Braidwoodin fauna sisältää hyönteisiä, tuhatjalkaisia, skorpioneja, hämähäkkejä, makean veden kaloja, katkarapuja ja molukkirapuja.
Faunan tunnetuin eliö on Tullimonstrum gregarium, joka on nimetty löytäjänsä Francis Tullyn mukaan. Tullimonstrum on Illinoisin osavaltion virallinen fossiili.
Katso lisäksi

Burgess shale
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Illinois State Museum (Arkistoitu – Internet Archive) Mazon Creek fossiilinäyttely
UC Berkeley Mazon Creek info
Northeastern Illinois University (Arkistoitu – Internet Archive) fossiili fauna
Fossil News (Arkistoitu – Internet Archive)
University of Bristol (Arkistoitu – Internet Archive) Keskustelua Mazon Creekin florasta ja faunasta valokuvien kanssa.
Mazon River Watershed Website (Arkistoitu – Internet Archive)
Concerto for Group and Orchestra

| Concerto for Group and Orchestra Deep Purple & Royal Philharmonic Orchestra |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 24. syyskuuta 1969
 Julkaistu: joulukuu 1969 (USA) tammikuu 1970 (UK)
 Tuottaja(t): Deep Purple
 Tyylilaji: sinfoninen rock
 Kesto: 59.26
 Levy-yhtiö: Harvest Records (UK) Tetragrammaton Records, Warner Bros. (US)
Deep Purplen muut livealbumit
|   | Concerto for Group and Orchestra 1969 | Made in Japan 1972 |
Concerto for Group and Orchestra on Deep Purplen ja Royal Philharmonic Orchestran vuonna 1969 esittämä konsertto rockyhtyeelle ja orkesterille. Teoksen sävelsi kosketinsoittaja Jon Lord. Konsertto äänitettiin 24. syyskuuta 1969 Lontoon arvostetussa Royal Albert Hallissa ja julkaistiin albumina saman vuoden joulukuussa. Teos on perinteisen klassisen konserton tavoin kolmiosainen. Albumilla kapellimestarina toimi Malcolm Arnold.
Konsertto oli uraauurtava, sillä se oli ensimmäisiä populaarimusiikin ja klassisen musiikin yhdistäviä teoksia. Se oli myös Deep Purplen läpimurto kotimaassaan Englannissa. Yhtiö meni pian levyn julkaisun jälkeen konkurssiin eikä ehtinyt tehdä isoa painosta albumista. Purplen ja orkesterin lämmittelysetit sekä encore on julkaistu albumin CD-painoksissa.
Kappaleet

First Movement: Moderate – Allegro – 19.23
Second Movement: Andante – Conclusion – 19.11
Third Movement: Vivace – Presto – 13.09
Kappaleet > CD-painoksen bonuskappaleet

Hush (vuoden 2002 painoksessa) 4:42
Wring That Neck (vuoden 1990 ja 2002 painoksessa) 13:23
Child In Time (vuoden 1990 ja 2002 painoksessa) 12:06
Third Movement: Vivace - Presto (encore) (vuoden 2002 painoksessa) 13:09
Malcolm Arnold's 6th Symphony (vuoden 2002 SACD-painoksessa)
Vuoden 2002 DVD

| Concerto for Group and Orchestra Deep Purple |
| --- | --- | --- |

DVD-julkaisun tiedot
 Äänitetty : 24. syyskuuta 1969
 Julkaistu: 30. syyskuuta 2002
 Tuottaja(t): EMI
 Tyylilaji: rock, klassinen musiikki
 Kesto: 51.00
Deep Purplen muut julkaisut
|   | Concerto for Group and Orchestra 1969 |   |
Vuoden 2002 DVD > Sisältö

Intro (Jon Lordin ja Malcolm Arnoldin haastattelut)
Moderato Allegro
Andante (Second Movement)
Vivace Presto (Third Movement)
Encore (Third Movement reprise)
Jon Lordin kommenttiraita
Kuvagalleria
Kokoonpano

Ian Gillan – laulu
Ritchie Blackmore – kitara
Jon Lord – kosketinsoittimet
Roger Glover – basso
Ian Paice – rummut
Royal Philharmonic Orchestra Malcolm Arnoldin johdolla
Bristol Evening Post

| Bristol Evening Post |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  Päivälehti
Julkaisija:  Northcliffe Media
Levikki:  42 000
Perustettu:  1932
Kotikunta:  Bristol
Kotimaa:  Englanti
Ilmestymistiheys:  Päivittäin
Kieli:  Englanti
Aiheesta muualla
thisisbristol.co.uk
Bristol Evening Post on Bristolin alueella ilmestyvä sanomalehti. Se sisältää kaupunkiin liittyviä uutisia, sekä artikkeleja koko Bristolin alueelta, Pohjois-Somersetistä ja Etelä-Gloucestershirestä.
Bristol Evening Postin painokset julkaistaan öisin. Kahden tähden painos jaetaan syrjäseuduilla oleville vähittäiskauppiaille ja kolmen tähden painos lehden päälevikkialueen vähittäiskauppiaille.[lähde? ]
Lehden kanssa samassa talossa toimii myös sen sivulehti News Direct, joka tarjoaa lukijoilleen lehden kotiin kannon. Bristol Evening Postilla on oma viihdesivusto nimeltään Crackerjack ja torstaisin ilmestyvä 20-sivuinen liite. Crackerjack-sivustolla on muun muassa uutisia, musiikki-, taide- ja elokuva-arvosteluja.
Toukokuussa 2009 ilmoitettiin, ettei Bristol Evening Post tai Western Daily Press -lehtiä painettaisi enää Bristolissa, vaan painot siirrettäisiin Oxfordshireen.
Aiheesta muualla

Virallinen nettisivu
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi