Aleksandra Pavlovna Romanova
Perintö

Aleksandra oli pitkään hautaamatta, koska Itävallan hovi ei suostunut ottamaan ortodoksisen vainajan maallisia jäännöksiä haudattavaksi katolisen kirkon hautausmaahan. Arkkua säilytettiin aluksi linnan puutarhassa olevan väliaikaisen kirkon kellarissa, sitten Vízivárosin kapusiiniluostarin kirkon kellarissa ja haudattiin luostarin hautausmaahan. Lopulta arkkiherttua Josef rakennutti vaimolleen Aleksanteri I:n kustantamana kappelin Ürömin kylään Pestin maakuntaan Budapestin lähettyville, johon tämä haudattiin vuonna 1803. Kylässä oli ortodoksiuskoista serbiasutusta ja se oli ollut Aleksandran mielipaikka, jonka Josef oli ostanut vaimolleen. Arkku siirrettiin väliaikaisesti turvaan Budan linnaan rakennettuun ortodoksiseen kappeliin vuonna 1809 Napoleonin sotajoukkojen tieltä.
Vuonna 1814 Aleksandra Pavlovnalle pystytettiin kuvanveistäjä Ivan Martosin suunnittelema muistomerkki valkoisesta marmorista Pavlovskin palatsin puistoon.
Aviomies Josef avioitui uudelleen vuonna 1815 Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoymin prinsessa Herminen (1797–1817) kanssa, joka kuoli synnytettyään kaksoset, poika Stefan Franz Victor (1817–1867) oli viimeinen Unkarin paladiinikreivi. Kolmas vaimo vuonna 1819 oli Württembergin prinsessa Maria Dorotea (1797–1855), jonka kanssa Josefilla oli viisi lasta.
Arkkiherttua Josephin kuoleman jälkeen vuonna 1847 hänen lapsensa perivät Ürömin tilan, joka selvisi jopa molemmista maailmansodista. Kappeli ryöstettiin, arvoesineet vietiin pois ja ruumisarkut aukaistiin, mutta jäännöksiä ei häväisty, joten vaatteet ja korut säilyivät ehjinä. Vuonna 1945 Unkarissa tapahtuneen kollektivisoinnin seurauksena kiinteistön lähellä oli joitakin maanviljelijöitä vuoteen 1953 asti, jolloin Venäjän ortodoksinen kirkko otti alueen haltuunsa. Marraskuussa 1977 Kansallisen oikeuslääketieteen instituutin, Oikeuskemian kansallisen instituutin ja Budapestin historiallisen museon arkeologit ja antropologit suorittivat ​​tutkimuksia Ürömin mausoleumissa.
Varkaat tunkeutuivat vuonna 1981 Ürömin mausoleumiin ja häpäisivät Aleksandran maalliset jäännökset sekä ryöstivät arkun ottamalla siitä vaatteet ja korut. Ruumiin käsivarret irrotettiin ja myös pää yritettiin irrottaa, kuten kiinnisaadut kaksi ruumiinryöstöihin erikoistunutta tekijää tunnustivat. Kaikki tekijät, viisi nuorta miestä saatiin kiinni ja ryöstösaalis palautettiin. Aleksandran jäännökset siirrettiin Budan linnan kryptaan, jota ei ollut vielä kunnostettu 1970-luvun varkaiden tekemien ryöstöjen ja tuhojen jälkeen. Vuoteen 2004 asti arkkiherttuatar lepäsi kryptassa leskensä vaimojen ja näiden lasten arkkujen kanssa.
Runsaan venäläisen taloudellisen tuen ja isä Nikolain tekemän järjestelytyön sekä Ürömin kansalaisten ansiosta, Aleksandran maalliset jäännökset palautettiin syyskuussa 2004 Ürömin mausoleumiin juhlallisessa seremoniassa, jota johti Unkarin ortodoksisen kirkon pää Hilarion. Seremoniassa oli läsnä Habsburg- ja Romanov-sukujen jäseniä, kardinaali Péter Erdő ja Unkarin ortodoksisten kirkkojen johtajat. Venäjän suurlähettiläs Valeri Muszatov antoi kopion Aleksandran muotokuvasta Ürömin mausoleumiin.
Stuttgartin valtionarkistossa (Hauptstaatsarchiv Stuttgart) säilytetään Aleksandra Pavlovnan kirjeitä isoisälleen Friedrich II Eugenelle, Württembergin herttualle, sekä hänen sisarustensa kirjeitä, jotka on kirjoitettu vuosina 1795–1797. Aleksandran kirjeitä kälylleen, keisarinna Maria Teresalle säilytetään Haus-, Hof- und Staatsarchivissa Wienissä, Itävallassa.