stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maltsat

| Maltsat |
| --- | --- |
 Kiiltomaltsa (Atriplex sagittata)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophytina
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Revonhäntäkasvit Amaranthaceae
Alaheimo::  Chenopodioideae
Suku::  Maltsat Atriplex  L.
Katso myös
   Maltsat Wikispeciesissä   Maltsat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maltsat (Atriplex) on kasvisuku revonhäntäkasvien, aiemman luokituksen mukaan savikkakasvien heimossa. Sukuun kuuluu lähes 250 maailmanlaajuisesti tavattavaa lajia. Useimmat maltsat ovat yksivuotisia ruohoja, joiden lehdet ovat vastakkain. Monet maltsalajit ovat ulkomuodoltaan hyvin muuntelevia. Maltsat muistuttavat paljolti savikoita (Chenopodium), mutta ovat harvemmin rakkokarvaisia.
Joitain maltsalajeja, esimerkiksi tarhamaltsaa (Atriplex hortensis), viljellään lehtivihanneksina.
Maltsalajeja

hilsemaltsa (Atriplex lasiantha)
hopeamaltsa (Atriplex rosea, syn. A. laciniata)
isomaltsa (Atriplex prostrata)
jäämerenmaltsa (Atriplex lapponica)
kaakonmaltsa (Atriplex oblongifolia)
kesimaltsa (Atriplex argentea)
kielimaltsa (Atriplex pedunculata)
kiiltomaltsa (Atriplex sagittata)
kilsemaltsa (Atriplex glauca)
kolmihammasmaltsa (Atriplex tridentata)
kylämaltsa (Atriplex patula)
lamomaltsa (Atriplex suberecta)
laukkamaltsa eli suolamaltsa (Atriplex longipes)
liuskamaltsa (Atriplex calotheca, syn. A. hastata)
lännenmaltsa (Atriplex glabriuscula)
marjamaltsa (Atriplex semibaccata)
marskimaltsa (Atriplex portulacoides, syn. Halimione portulacoides)
merimaltsa (Atriplex littoralis)
pensassuomumaltsa (Atriplex polycarpa)
pikkumaltsa (Atriplex praecox) (pikkusuolamaltsa A. longipes subsp. praecox)
puolikuumaltsa (Atriplex semilunaris)
rakkomaltsa (Atriplex micrantha)
risumaltsa (Atriplex halimus)
silomaltsa (Atriplex laevis)
susannamaltsa (Atriplex belangeri, syn. A. thunbergiifolia)
tarhamaltsa (Atriplex hortensis)
tataarimaltsa (Atriplex tatarica)
Aiheesta muualla

Funet: Maltsat (Atriplex)
Den virtuella floran: Atriplex (ruotsiksi)
ITIS: Atriplex (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Atriplex (englanniksi)
Flora of China: Atriplex (englanniksi)
Pierre Trentin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pierre Trentin vuonna 1967. |  Pierre Trentin vuonna 1967. |  Pierre Trentin vuonna 1967. |  |
Maa:   Ranska
Miesten ratapyöräily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | México 1968 | 1 km aika-ajo |  |
|  Kultaa | México 1968 | tandem |  |
|  Pronssia | Tokio 1964 | 1 km aika-ajo |  |
|  Pronssia | México 1968 | eräajo |  |
| Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Ratapyöräilyn MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pariisi 1964 | eräajo (amat.) |  |
|  Kultaa | Frankfurt 1966 | 1 km aika-ajo (amat.) |  |
|  Kultaa | Frankfurt 1966 | tandem (amat.) |  |
|  Hopeaa | Frankfurt 1966 | eräajo (amat.) |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 1967 | eräajo (amat.) |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 1967 | tandem (amat.) |  |
|  Pronssia | Milano 1962 | eräajo (amat.) |  |
|  Pronssia | Rocourt 1963 | eräajo (amat.) |  |
|  Pronssia | Brno 1969 | tandem (amat.) |  |
|  Pronssia | Varese 1971 | 1 km aika-ajo (amat.) |  |
|  Pronssia | Varese 1971 | tandem (amat.) |  |
Pierre Trentin (s. 15. toukokuuta 1944 Créteil) on ranskalainen ratapyöräilijä. Hän on kaksinkertainen olympiavoittaja ja kolminkertainen maailmanmestari. Hän on pituudeltaan 171 cm
Trentin saavutti Tokion olympialaisissa 1964 pronssia kilometrin aika-ajossa, oli neljäs eräajossa ja yhdeksäs tandem-sprintissä. Hän voitti Méxicon olympialaisissa 1968 kultaa kilometrin aika-ajossa maailmanennätysajalla 1.03,91 sekä tandem-sprintissä parinaan Daniel Morelon. Samojen kisojen eräajossa hän sai pronssia. Münchenin olympialaisissa 1972 hän sijoittui tandem-sprintissä neljänneksi, 4 kilometrin joukkuetakaa-ajossa yhdeksänneksi ja kilometrin aika-ajossa kymmenenneksi.
Morelon voitti amatöörien eräajon maailmanmestaruuden 1964, sai MM-hopeaa 1966 ja 1967 sekä pronssia 1962 ja 1963. Hän voitti amatöörien kilometrin aika-ajon maailmanmestaruuden 1966 ja saavutti MM-pronssia 1971. Hän voitti amatöörien tandem-sprintin maailmanmestaruuden 1966, sai MM-hopeaa 1967 sekä pronssia 1969 ja 1971.
Pierre-Alexandre Monsigny

Pierre-Alexandre Monsigny
Pierre-Alexandre Monsigny (17. lokakuuta 1729 Saint-Omer – 14. tammikuuta 1817 Pariisi) oli ranskalainen oopperasäveltäjä. Monsigny oli ranskalaisen koomisen oopperan, opéra comiquen edelläkävijöitä.
Teoksia

Les Aveux indiscrets (1759)
Le Maître en droit (1760)
On ne s'avise jamais de tout (1761)
Le Cadi dupé (1761)
Le Roi et le fermier (1762)
Le Nouveau monde (1763)
Rose et Colas (1764)
Aline, reine de Golconde (1766)
Philémon et Baucis (1767)
L'Île sonnante (1768)
Le Déserteur (1769)
Le Faucon (1772)
La Belle Arsène (1773)
Félix ou l'Enfant trouvé (1777)
Perdikkas II

Perdikkas II oli Makedonian kuningas noin 454–413 eaa. Hänen isänsä oli Aleksanteri I. Perdikkas oli kuningas peloponnesolaissodan aikana. Sodan eri vaiheiden aikana hän oli liitossa niin Ateenan kun Spartankin kanssa. Perdikkaan tärkein tavoite oli kuitenkin Makedonian olojen vakiinnuttaminen.
Aleksanterin kuoltua vuonna 452 eaa. alkoi sekasortoinen kausi, jonka aikana Makedonian eri alueet olivat miltei itsenäisiä. Vuonna 434 eaa. Perdikkaan veli Filippos yritti kaapata vallan veljeltään Ateenan avustuksella. Perdikkas yllytti kapinamielialaa Ateenalle veroa maksavien kaupunkien joukossa. Ateenalaiset pelkäsivät etupäässä Poteidaian kapinoivat heitä vastaan ja lähettivät armeijan kukistamaan Perdikkasta. Ateenalainen armeija valtasi Thermen ja  aloitti piirittämään Pydnaa, mutta joutui lopettamaan piirityksen, kun ateenalaiset saivat tietää Korintin lähettäneen armeijan Poteidaian avuksi. Ateenalaiset sopivat nopeasti rauhasta Perdikkaan kanssa. Perdikkas rikkoi kuitenkin pian rauhansopimuksen.
Vuonna 431 eaa. Ateena solmi liiton Makedonian naapurin Traakian kuninkaan Sitalkeen kanssa. Sitalkes välitti uuden rauhan Ateenan ja Perdikkaan välillä. Perdikkas sai takaisin Thermen ja ateenalaiset luopuivat Filippoksen auttamisesta. Perdikkas rikkoi myös tätä rauhansopimusta vastaan vuonna 429 eaa., kun hän lähetti armeijan Spartan avuksi Akarnaniaan. Ateena lupasi auttaa Sitalkesta, jos tämä hyökkäisi Perdikkasta vastaan. Rutosta kärsivästä Ateenasta ei kuitenkaan tullut minkäänlaista apua, kun Sitalkes hyökkäsi Makedoniaan. Perdikkas sai pelastettua oman nahkansa antamalla siskonsa Sitalkeelle vaimoksi.
Tämän jälkeen Perdikkas oli Spartan liittolainen ja hän auttoi Brasidasta valtaamaan Amfipoliin. Spartalaiset vuorostaan auttoivat Perdikkasta kukistamaan Makedonian sisäistä vastarintaa. Tämä liitto ei kuitenkaan kestänyt pitkään, kun eräässä taistelussa makedonialaiset pakenivat taistelukentältä ja jättivät spartalaiset yksin vihollista vastaan. Spartalaiset ryöstivät kostoksi makedonialaisten leirin. Vuonna 423 eaa. Perdikkas liittoutui taas Ateenan kanssa.
Noin vuonna 413 eaa. Perdikkas kuoli ja jätti Makedonina pojalleen Arkhelaokselle.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Aleksanteri I | Makedonian kuningas | Seuraaja: Arkhelaos |
Piinattu (Yön talo 4)

| Piinattu> Untamed |
| --- | --- |
 Kirjan kansi.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  P. C. Cast & Kristin Cast
Kansitaiteilija:  Erin Fiscus
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia, lasten- ja nuortenkirjallisuus
Julkaistu:  2008
Suomennos
Suomentaja:  Inka Parpola
Kustantaja:  OTAVA
Julkaistu:  2011
Sivumäärä:  382
ISBN:  978-951-1-24707-4
Sarja: Yön talo
Edeltävä:   Valittu
Seuraava:  (Yön talo 5)
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Piinattu (engl. Betrayed) on yhdysvaltalaisen P. C. Castin & Kristin Castin romaani. Teos on julkaistu suomeksi Inka Parpolan kääntämänä, OTAVAn kustantamana 2011.
Piinatussa Zoey Redbird ystävystyy yhä enemmän Afroditen kanssa, joka auttoi Stevie Raeta. Afrodite on kuitenkin nyt ihminen, mutta näkee silti näkyjä. Zoey tutustuu mestarilliseen jousiampujaan, James Starkiin, jolla on uskomaton kyky. Stark kuitenkin kuolee, ja Zoey toivoo hänen muuttuvan epäkuolleeksi.
Petri Niukkanen

| Petri Niukkanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. elokuuta 1960 Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  Hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  177 cm
Paino:  82 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1979–1994
Seurat:  Tappara (SM-liiga)   TuTo Hockey (I-div.)   TPS (SM-liiga)
Petri Niukkanen (s. 8. elokuuta 1960 Tampere) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, joka nykyisin toimii jääkiekkovalmentajana. Pelipaikaltaan Niukkanen oli hyökkääjä.
Pelaajana Niukkanen edusti Tapparaa (1979–1986), Turun Palloseuraa (1989–1991) ja TuToa (1986–1989, 1990–1994) voittaen viisi SM-kultaa ja yhden SM-hopean. Niukkanen on myös voittanut Nuorten EM-kultaa 1978 sekä pelannut yhden A-maaottelun.
Niukkanen aloitti SM-liigassa Tapparan riveissä kaudella 1979–1980. Aktiiviuransa Niukkanen lopetti TuTon paidassa jääkiekon ykkösdivisioonassa kauteen 1993–1994, TuTon noustua kauden päätteeksi SM-liigaan. Valmennusuransa Niukkanen aloitti vuonna 1995.
Pelaajana

297 SM-liigaottelua (46+63=109, 58 rangaistusminuuttia)
52 SM-liigan pudotuspeliottelua (8+2=10, 10 rangaistusminuuttia)
5 SM-kultaa
1 SM-hopea
Nuorten EM-kulta 1978
1 A-maaottelu, 5 B-maaottelua, 7 poikien maaottelua
Valmentajana > Nykytilanne

2019-2020 TuTo C1, vastuuvalmentaja
2020-2021 TuTo D1, vastuuvalmentaja
Valmentajana > Aiempi valmennusura

1995–2002 TuTon A- ja B-nuoret
2002–2005 VG-62, Naantali
2005–2006 TuTon C-nuoret
2006–2008 TuTon Mestis-joukkueen kakkosvalmentaja
2008–2011 TuTon Mestis-joukkueen päävalmentaja
2018-2019 TuTo C2-nuoret, vastuuvalmentaja
Mauno Markkula

Mauno Jaakko Markkula (11. marraskuuta 1905 Lapväärtti – 26. kesäkuuta 1959) oli suomalainen taidemaalari.
Markkula, joka oli papin poika, tuli ylioppilaaksi 1928 ja ryhtyi ensin opiskelemaan Helsingin yliopistossa humanistisia aineita sekä matematiikkaa ja fysiikkaa. Nämä opintonsa keskeytettyään hän siirtyi opiskelemaan laulua konservatorioon, mutta hylkäsi myös musiikillisen uran. Taideopintonsa Markkula aloitti Helsingin yliopiston piirustuslaitoksella, opettajanaan Erkki Kulovesi, mutta opiskeli myös Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1936–1942 William Lönnbergin oppilaana. Ensimmäiseen näyttelyyn Markkula osallistui 1939 ja ensimmäisen oman näyttelynsä hän piti 1945. Yhteisnäyttelyistä hän osallistui myös Suomen Taiteilijain näyttelyyn ja 1940- ja 1950-luvuilla, Suomen Taideakatemian kolmevuotisnäyttelyyn 1950 ja Nuorten näyttelyyn kolmasti 1940-luvulla. Lisäksi hänen teoksiaan oli esillä Tukholmassa 1944 ja Oslossa 1946.
Pierre Terrail de Bayard

Pierre Terrail de Bayard
Pierre Terrail de Bayard (noin 1473 – 1524), "ritari peloton ja nuhteeton", oli ranskalainen soturi, joka taisteli Italiassa Kaarle VIII:n, Ludvig XII:n ja Frans I:n sodissa, joissa hän herätti suurta huomiota rohkeutensa, mutta myös harvinaisen jalomielisyytensä takia. Niinpä hän taisteli Gariglianon sillalla (1503) yksin 200 espanjalaista vastaan. Frans I nimitti hänet ansioiden vuoksi kenraaliluutnantiksi (Lieutenant général de province) Dauphinéhen ja myöhemmin armeijan ylipäälliköksi Italiaan. Bayard haavoittui 1524 kuolettavasti Sesiavirralla. Hänen historiansa kirjoitti hänen kirjurinsa Jacques Joffrey (le loyal serviteur) (Pariisi 1878).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pierre Terrail de Bayard Wikimedia Commonsissa
Marius Petipa

Marius Petipa (1890).
Marius Ivanovitš Petipa (ven. Мариус Иванович Петипа, oikealta nimeltään Victor Marius Alphonse Petipa); (11. maaliskuuta 1818 Marseille Ranska – 14. heinäkuuta (J: 1. heinäkuuta) 1910 Gurzuf, Krim, Venäjän keisarikunta) oli tanssija, koreografi ja opettaja, joka nosti venäläisen baletin kukoistukseensa 1800-luvulla.
Marius Petipan on sanottu olevan ”klassisen baletin isä”, ja monet klassisen baletin suurnimet ovat siteeranneet häntä lähes yksimielisesti kaikkien aikojen vaikutusvaltaisimmaksi balettimestariksi ja koreografiksi.
Petipa on tasavertaisesti tunnettu luomistaan baleteista, jotka ovat selvinneet nykypäivään joko vanhoista teoksista inspiroituneina, uudelleen sovitettuina tai näille vanhoille teoksille uskollisina versioina: Faaraon tytär (1862), Don Quijote (1869), La Bayadère (1877), Talismani (1889), Prinsessa Ruusunen (1890), Pähkinänsärkijä (Lev Ivanovin koreografia Petipan ohjauksella, 1892), Le Réveil de Flore (1894), Halte de Cavalerie (1896), Raymonda (1898) ja Harlequinade (1900).
Petipa elvytti myös merkittävän määrän muiden koreografien tekemiä töitä, joita ei ollut pitkään aikaan esitetty Euroopan teattereissa. Monet näistä suhteellisen tuntemattomista töistä ovat säilyneet nykypäivään saakka: Merirosvo (Le Corsaire, 1856, 1863, 1868, 1885 ja 1899); Giselle (1850 Jules Perrot'n avustuksella, 1884, 1899); Esmeralda (1866, 1872, 1886 ja 1899); Coppélia (1884, 1894 Enrico Cecchettin kanssa); Paul Taglionin Huonosti vartioitu tyttö (Le Fille Mal Gardée, 1885 Lev Ivanovin kanssa); Pieni kyttyräselkäinen hevonen (eli Tsaarin neito 1895, perustuu Pjotr Jeršovin suosittuun satuun Taikahevonen, ven. Конёк-Горбунок, Konjok-Gorbunok 1834); ja Joutsenlampi (1895 Lev Ivanovin kanssa). Myös paljon erilaisia välinäytöksiä, satunnaisia otoksia Petipan alkuperäisistä teoksista sekä hänen uudelleen henkiin herättämiään teoksia on säilynyt, vaikka koko illan teoksena baletti ei olekaan saavuttanut suosiota.[lähde? ]
Varhainen elämä ja ura

Petipan äiti Victorine Grasseau oli tunnettu tragedianäyttelijä ja draamaopettaja. Hänen isänsä Jean Petipa oli arvostettu balettimestari, koreografi ja opettaja. Kun Marius Petipa syntyi, hänen isänsä oli kiinnitetty ylimmäksi balettitanssijaksi (päämiestanssijaksi) Grand-Théâtre de Marseillen balettiin. Vuonna 1819 hänet nimitettiin Maître de Ballet'ksi (ylimmäksi balettimestariksi/pääkoreografiksi) teatteriin.
Nuori Marius vietti varhaisen lapsuutensa matkustaen ympäri Eurooppaa perheensä kanssa; hänen vanhempansa ammatilliset sitoomukset veivät heitä kaupungista kaupunkiin. Kuuteen ikävuoteen mennessä hänen perheensä oli palannut Brysseliin, Belgiaan, missä hänen isänsä oli nimitetty sekä Maître de Ballet'ksi että ylimmäksi balettimestariksi Théâtre de la Monnaie -balettiin. Hänet nimitettiin myös yhdeksi ensimmäiseksi opettajaksi tanssikonservatorioon, jonka perustajia hän oli. Nuori Marius sai peruskoulutuksensa Brysselin korkeakoulussa. Hän opiskeli koulun ohella musiikkia ja viulun soittoa Brysselin konservatoriossa.
Ura

Nuorena Marius tanssi isänsä Victor Marius Alphonse Petipan ohjauksessa ja teki ensiesiintymisensä Brysselissä vuonna 1831 isänsä seurueessa. Hän pääsi vuonna 1838 tanssijaksi Nantesiin, jossa syntyivät ensimmäiset omat koreografiat. Petipalla oli 1800-luvun puolivälissä tanssijakiinnityksiä eri puolilla Eurooppaa, ja vuonna 1847 hän toimi tanssijana Pariisissa. Jäätyään veljensä Lucien Petipan varjoon Marius Petipa muutti Pietariin Mariinski-teatteriin, jossa hän esiintyi monissa romanttisissa baleteissa. Petipa teki lukuisia uusia sovituksia suosituista baleteista, joihin kuuluivat muun muassa Paquita (1881), Coppélia (1884), Esmeralda (1886) ja Merirosvo (1899). Hän uudisti myös Gisellen (1884) wilien eli nuorten tyttöjen henkien joukkokohtauksen koreografiaa. Kaikkia Petipan uudistamia baletteja esitetään edelleen ympäri maailmaa.
Ensimmäinen menestystä kerännyt koreografia Faaraon tytär syntyi vuonna 1862, ja samana vuonna Petipa valittiin Mariinski-teatterin balettimestariksi ja pääbalettimestarin assistentiksi. Viiden vuoden kuluttua vuonna 1869 Petipa sai pääbalettimestarin arvonimen. Petipa vetäytyi eläkkeelle vuonna 1903, ja hän kuoli 92-vuotiaana 14. heinäkuuta 1910.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marius Petipa Wikimedia Commonsissa
Martin de Thurah

Martin de Thurah (s. 29. huhtikuuta 1974 Kööpenhamina) on tanskalainen elokuva- ja musiikkivideo-ohjaaja. Hän on valmistunut ohjaajaksi Den Danske Filmskolesta vuonna 2002.
De Thurah on ohjannut musiikkivideoita monille tunnetuille artisteille, joihin lukeutuvat esimerkiksi Röyksopp (2005, 2014), Mew (2005, 2010), The Futureheads (2006), Kanye West (2008), Will Young (2008), James Blake (2011) ja David Byrne (2012). De Thurah voitti DMA-palkinnon eli ”Tanskan Grammyn” vuonna 2006 Carpark Northille ohjaamallaan videolla Human. Vuonna 2014 hän ohjasi Hennessy-konjakkimerkille mainosvideon The Ride, jossa esiintyy merkin yhteistyökumppani Nas.
Aiheesta muualla

Martin de Thurah Vimeossa
Martin de Thurah Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pertti Vuolento

Pertti Matti Juhani Vuolento (s. 16. maaliskuuta 1939 Enso) on suomalainen upseeri, joka toimi  Kainuun prikaatin komentajana ja Taistelukoulun viimeisenä johtajana.
Vuolento syntyi everstiluutnantti Eero Vuolennon ja Esteri Vesan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1962 on Raili Wilkki.
Vuolento tuli ylioppilaaksi Helsingin II lyseosta 1958 ja valmistui Kadettikoulusta 1961. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1973 ja Maanpuolustuskurssin 1987. Vuolento toimi opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä Uudenmaan jääkäripataljoonassa 1961–1966, opetusupseerina Kadettikoulussa 1966–1971, taktiikan opettajana Taistelukoulussa 1973–1978 ja toimistopäällikkönä Itä-Uudenmaan sotilaspiirin esikunnassa  1978–1980.  Pataljoonan komentaja ja esikuntapäällikkö Karjalan prikaatissa Vuolento oli 1980–1982 ja osastopäällikkö Pääesikunnassa ensin 1982–1988 ja toiseen otteeseen 1990–1992. Kainuun prikaatia Vuolento komensi vuodesta 1988 vuoteen 1990 Antero Pärssisen jälkeen. Taistelulukoulun johtajana hän toimi 1992 ja sitten Maanpuolustuskorkeakoulussa vuodesta 1993 vuoteen 1994, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta.
Vuolento ylennettiin vänrikiksi 1959, luutnantiksi 1962, yliluutnantiksi 1965, kapteeniksi 1968, majuriksi 1973, everstiluutnantiksi 1980 ja everstiksi 1988.
Marja Heikkilä

Marja Elina Koponen (o.s. Heikkilä, s. 12. syyskuuta 1977 Haapajärvi) on kilpauransa lopettanut suomalainen uimari. Seuratasolla hän edusti Oulun Uimaseuraa.
Heikkilä edusti Suomea olympiatasolla Atlantassa 1996, missä sijoittui 4×100 metrin vapaauintiviestissä 16:nneksi. Se jälkeen hän edusti Suomea vielä useissa EM-kisoissa vuosituhannen vaihteessa. Ura päättyi vuonna 2002.
Uransa jälkeen hän on työskennellyt Jyväskylässä taloushallinnon tehtävissä Valmet Oy:llä.
Pierre-Alexandre Parenteau

| Pierre-Alexandre Parenteau |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1983 (ikä 41) Hull, Quebec, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  88 kg
Pelinumero:  11
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–
Seurat:  Cincinnati Mighty Ducks (AHL) Portland Pirates (AHL) Chicago Blackhawks (NHL) Norfolk Admirals (AHL) Hartford Wolf Pack (AHL) New York Rangers (NHL) New York Islanders (NHL) Colorado Avalanche (NHL)   Montreal Canadiens (NHL)  Toronto Maple Leafs (NHL)   New Jersey Devils (NHL)   Nashville Predators (NHL)   Avtomobilist Jekaterinburg (KHL)
NHL-varaus:  264. varaus, 2001 Mighty Ducks of Anaheim
Pierre-Alexandre "P. A." Parenteau (s. 24. maaliskuuta 1983 Hull, Quebec, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija. Parenteau oli pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura

Parenteau varattiin NHL:ään vuoden 2001 varaustilaisuudessa yhdeksännellä kierroksella numerolla 264 Mighty Ducks of Anaheimin toimesta. 28. joulukuuta 2006 Parenteau vaihdettiin Ducksista joukkuetoverinsa Bruno St. Jacquesin kanssa Chicago Blackhawksiin.
Parenteau teki NHL-debyyttinsä kaudella 2006–2007 Blackhawksin paidassa. Hän pelasi viisi ottelua ennen kauden loppua saalistaen yhden syöttöpisteen. 11. lokakuuta 2007 Parenteau kaupattiin New York Rangersiin, josta Blackhawks sai Rangersin seitsemännen kierroksen varauksen vuoden 2008 varaustilaisuuteen.
Parenteau pelasi melkein kolme kautta AHL:ssä Hartford Wolf Packissa, kunnes kaudella 2009–2010 hän nousi Rangersin kokoonpanoon ja teki ensimmäisen NHL-maalinsa New York Islandersia vastaan 28. lokakuuta 2009. Hän pelasi koko kaudella 22 ottelua tehden tehot 3+5=8.
Kaudella 2010–2011 Parenteau siirtyi Islandersiin ja oli yksi joukkueensa tärkeimpiä pelaajia tehoillaan 20+33=53. Seuraavalla kaudella hänen tehonsa nousivat entisestään, ja hän teki kauden aikana 67 pistettä. Kesällä 2012 Paranteau solmi Colorado Avalanchen kanssa neljävuotisen ja 16 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. Kauden 2014-2015 Parenteau pelasi Montreal Canadiensissa ja kauden 2015-2016 Torontossa. Kesällä 2016 hän siirtyi New York Islandersin organisaatioon.
Heinäkuussa 2018 Parenteau ilmoitti lopettavansa uransa.
Muuta

Parenteaun serkut Pierre-Marc Bouchard ja François Bouchard ovat myös jääkiekkoilijoita.
Pertti Voutilainen (insinöörineuvos)

Pertti Tauno Juhani Voutilainen (14. kesäkuuta 1930 Joroinen – 3. marraskuuta 2009 Espoo) oli diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, joka sai ensimmäisenä Suomessa insinöörineuvoksen arvonimen, vuonna 1992.
Pertti Voutilaisen vanhemmat olivat diplomi-insinööri Tauno Aleksanteri Voutilainen ja lastentarhanopettaja Tyyni Saima Stålhammar ja puoliso vuodesta 1955 diplomikirjeenvaihtaja Riitta Helena Lehto. Voutilainen tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1948, diplomi-insinööriksi hän valmistui Teknillisen korkeakoulun sähköosastolta vuonna 1953. Voutilainen työskenteli koko uransa ajan Imatran Voimassa, eläkkeelle hän jäi vuonna 1992. Voutilainen oli työuransa alussa Kemijokeen rakenteilla olevien voimalaitosten sähkötekniikan pääsuunnittelija, mutta myöhemmin hän oli vastuussa myös muun muassa yhtiön uuden pääkonttorin suunnittelemisesta ja rakentamisesta Vantaan Myyrmäelle arkkitehti Erik Kråkströmin kanssa. Yhtiön osastonjohtajaksi ja johtokunnan jäseneksi hänet nimitettiin vuonna 1973, vuodesta 1983 hän oli yhtiön teknillinen johtaja. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä ja hän osallistui energia-alan kotimaiseen ja kansainväliseen yhteistyöhön.
Matine

Maanpuolustuksen tieteellinen neuvottelukunta (Matine, ruots. Försvarets vetenskapliga delegation, engl. Scientific Advisory Board for Defence) on Suomen puolustusministeriön alainen sotilaallista maanpuolustusta ja turvallisuutta tukevaa tutkimusta edistävä elin. Sen toiminta on määritelty valtioneuvoston asetuksessa 3/2019.
Valtioneuvosto asettaa Matinen kolmen vuoden toimikaudeksi kerrallaan. Puheenjohtajana toimii professori Sasu Tarkoma ja varapuheenjohtajana professori Kirsi Virrantaus. Heidän lisäkseen neuvottelukuntaan kuuluu sekä tiede- että viranomaisjäseniä.[lähde? ]
Paikallis- ja asiantuntijajaostojen jäsenet asettaa neuvottelukunta. Matinen toiminta perustuu puolustushallinnon tukemalle vapaaehtoiselle asiantuntijatyölle. Matinella on kolme paikallisjaostoa (Oulu, Turku ja Tampere). Paikallisjaostoihin kuuluu tiedemaailman, viranomaisten ja yritysmaailman edustajia.[lähde? ]
Matinen asiantuntijajaostot:[lähde? ]
CBRN-suojelu ja -lääkintä (Chemical, Biological, Radiological, Nuclear)
Elektroniikka
Ihmisen toimintakyky (lääke-, terveys- ja käyttäytymistieteet)
Informaatiotekniikka
Koneenrakennus ja rakenneteknologia
Materiaalit ja tuotantoteknologia
Sensorit ja toimintaympäristö
Systeemianalyysi
Yhteiskuntatieteet
Melchiorre Luise

Melchiorre Luise (1899–1967) oli baritonina uransa aloittanut, mutta pian bassoksi siirtynyt laulaja. Hän lauloi La Scalassa vuosina 1938–1943 ja jälleen vuodesta 1951 1960-luvun alkupuolelle. Lisäksi hän esiintyi muun muassa Metropolitan-oopperassa vuosina 1947–1950 ja Covent Gardenissa.
Levytyksiä

Puccini: Tosca (äänitetty La Scalassa 1953; rooleissa mm. Callas, di Stefano, Gobbi, kapellimestarina Victor de Sabata), sakristaani