Maria Fjodorovna
Keisarinna

Aleksanteri III:sta tuli Venäjän keisari isänsä Aleksanteri II:n salamurhan jälkeen vuonna 1881. Hatsinan palatsi luovutettiin vuonna 1881 Aleksanteri III:lle, jolle kerrottiin, että hänen ja hänen perheensä olisi turvallisempi elää tässä palatsissa 50 kilometrin päässä Pietarista, toisin kuin Talvipalatsissa Pietarin keskustassa.
Hatsina tuli tunnetuksi "Itsevaltiuuden linnoituksena" keisarin taantumuksellisen politiikan vuoksi. Aleksanteri III asui suurimman osan ajastaan Hatsinan palatsin keskiosan ylimmän kerroksen yksityisasunnossa, jossa hän allekirjoitti säädöksiä, piti diplomaattien vastaanottoja, palatsissa järjestettiin teatteriesityksiä, naamiaisia, pukujuhlia sekä tapahtumia ja muuta viihdytystä. Käydessään edustustilaisuuksissa Pietarissa he asuivat Anitškovin palatsissa. Kesäisin perhe asui Aleksanterin palatsissa, Livadijan palatsissa Krimillä tai matkusteli laivalla Suomessa, jonne heille rakennettiin Langinkoskelle oma kalastushuvila.
Aleksanteri III ja Maria Fjodorovna vierailivat vuonna 1885 Suomessa, jolloin Suomen naiset lahjoittivat keisarinnalle käynnin muistoksi veneen kun keisarinna palasi huvimatkalta laivalla Lauritsalaan. Veneen soutajina oli kahdeksan nuorta naista, jotka edustivat Suomen eri maakuntia ja peränpitäjänä oli Kuopion pataljoonan komentajan puoliso rouva Emilie de Pont puettuna Jääsken kansallispukuun. Keuruulaista mallia olleen kultakoristeisen veneen oli rakentanut laivanrakentaja F. Fredriksson.
Maria Fjodorovna oli tunnettu Suomen ystävä. Ensimmäisellä venäläistämiskaudella hän yritti saada poikaansa Nikolaita lopettamaan venäläistämistoimet Suomessa ja kutsumaan epäsuositun kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin takaisin Pietariin. Keisarinna osoitti vieroksuntaansa Venäjän toimia Suomea vastaan myöhemminkin, hänen matkatessaan junalla Suomen kautta takaisin Venäjälle hän antoi soittokunnan soittaa Porilaisten marssin ja Maamme-laulun, joiden esittämisen sen aikainen kenraalikuvernööri Franz A. Seyn oli kieltänyt.
Suurin uhka keisarin ja hänen perheensä hengelle ei aiheutunut terroristeista kuten Vladimir Leninin veli Aleksandr Uljanovista vuonna 1887, vaan keisarillisen junan suistumisesta raiteilta Borkissa lokakuussa 1888. Maria ja hänen perheensä olivat olleet palaamassa Krimiltä Pietariin ja lounastamassa ruokasalivaunussa, kun juna hyppäsi raiteiltaan ja liukui alas ratapenkereeltä, jolloin vaunun katto melkein sortui heidän niskaansa. Onnettomuudessa menehtyi 21 ihmistä.  Syynä oli liian raskaaksi tehty 15 vaunuinen juna, jossa oli sallitun 42 akselin sijasta 64 akselia ja joka matkasi liian kovalla vauhdilla kahden vaarallisia värinöitä aiheuttavien höyryveturien voimalla.
Marian sisaren Alexandran vieraillessa heinäkuussa 1894, tämä hämmästyi nähdessään, kuinka heikoksi lanko Aleksanteri III oli tullut. Keisarinna Maria oli tiennyt jo kauan, että puoliso kärsi munuaissairaudesta, eikä tällä ollut kauaa elinaikaa jäljellä. Hän käänsi huomionsa vanhimpaan poikaansa Nikolaihin, sillä tästä riippui nyt sekä hänen henkilökohtainen tulevaisuutensa että Romanov-dynastian tulevaisuus.
Aleksanteri III kuoli 49-vuotiaana lokakuussa 1894, jolloin valtaistuimelle astui vanhin poika Nikolai II. Hän avioitui viikko isänsä kuoleman jälkeen prinsessa Alix von Hesse und bei Rheinin kanssa. Vanhemmat olivat olleet vastahakoisia hyväksymään morsianta, koska olivat tunteneet tämän jo lapsuudesta asti ja tiesivät tytön olevan ujo, hieman omituinen ja tasapainoton luonne eikä näin sopiva Venäjän keisarinnaksi.