stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jerzy Kosinski

| Jerzy Kosinski> Jerzy Kosiński |
| --- | --- |
 Jerzy Kosinsky
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. kesäkuuta 1933 Łódź, Puola
Kuollut: 3. toukokuuta 1991 (57 vuotta)
Kirjailija
Salanimi: Joseph Novak 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jerzy Kosinski, alun perin Kosiński (14. kesäkuuta 1933 – 3. toukokuuta 1991) oli puolalaissyntyinen, vuodesta 1957 Yhdysvalloissa asunut kirjailija.
Kosiński syntyi Łódźissa juutalaiseen, mutta holokaustin aikana katolisena esiintyneeseen sukuun. Hän valmistui Łódźin yliopistosta saaden oppiarvon pääaineinaan historia ja valtio-oppi. Yhdysvaltoihin muutettuaan hän valmistui vielä Columbian yliopistosta ja sai Guggenheim-stipendin.
Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1965 saanut Kosinski oli vuosina 1962 – 1968 naimisissa Mary Haiward Weirin kanssa. Puolison kuoltua aivokasvaimeen Kosinski meni uusiin naimisiin Katherina von Fraunhoferin kanssa. Kosinskin novellikokoelma Askelia (1968) voitti vuonna 1969 Kansallisen kirjapalkinnon. Sen suomensi Pentti Saarikoski.
Kosinskin muita merkkiteoksia ovat toisen maailmansodan ajalle sijoittuva Kirjava lintu (1965) ja Flipperi (1982) sekä myös Oscar-palkituksi elokuvaksi tehty Mukana kuvassa (1971). Hän sai myös parhaan käsikirjoituksen BAFTA-palkinnon Tervetuloa, Mr. Chance! (engl. Being There) elokuvaversiosta vuonna 1981.
Vuonna 1982 The Village Voice -lehden tutkivat toimittajat väittivät saaneensa selville monia arkaluontoisia seikkoja Kosinskin elämästä ja tuotannosta: hänen teoksensa olivat nimettömän työryhmän tulosta, läpimurtoteos Kirjava lintu on käännetty puolan kielestä, Mukana kuvassa plagiaatti 1930-luvun puolalaisteoksesta jne. Runoilija George Reavey väitti kirjoittaneensa Kirjavan linnun tilauksesta. Syytöksiä ja salaliittoteorioita eivät lieventäneet Kosinskin taipumukset omaelämäkerrallisen faktan ja fiktion sekoittamiseen sekä teoksissaan että lausunnoissaan. Kosinski ei antanut syytöksille kunnollisia selityksiä vaan pikemminkin vältteli niitä loppuelämänsä ajan.
Kirjailija teki itsemurhan 57-vuotiaana.
Jocelyn Morlock

Jocelyn Morlock
Jocelyn Morlock (14. joulukuuta 1969 Saint Boniface – 2023) oli kanadalainen säveltäjä.  Hän oli Vancouverin sinfoniaorkesterin residenssisäveltäjänä 2014–2019.
Morlock opiskeli pianonsoittoa Robert Richardsonin johdolla ja sai kandidaatin arvon Brandonin yliopistosta. Hän sai sekä maisterin- että tohtorinarvonsa Brittiläisen Kolumbian yliopistosta, jossa häntä opettivat Gerhard Ginader, T. Patrick Carrabré, Stephen Chatman, Keith Hamel ja Nikolai Korndorf.
Morlock voitti vuoden klassisen sävellyksen Juno-palkinnon vuonna 2018 teoksellaan My Name is Amanda Todd.{ Lisäksi hän sai urallansa Länsi-Kanadan musiikkipalkinnon vuoden klassisesta sävellyksestä teoksellaan Cobalt (2015).
Käännös suomeksi
Jorma Napola

Jorma Napola vuonna 1962.
Jorma Napola (4. helmikuuta 1914 Helsinki – 25. huhtikuuta 2000 Espoo) oli suomalainen kuvataiteilija ja dekkarikirjailija. Napola toimi Ilta-Sanomien kuvataidearvostelijana ja vapaana taiteilijana sekä kuvanveiston että maalaustaiteen parissa. Lisäksi Napola kirjoitti Kansa taisteli -lehteen.
Kirjailijana Jorma Napola saavutti julkisuutta voittamalla WSOY:n salapoliisiromaanikilpailun vuonna 1962 romaanillaan Ruuvikierre. Hänen toinen romaaninsa Ministeri on murhattu täydensi hänen kaksoisvoittonsa WSOY:n kilpailussa, jonka pääpalkinto oli miljoona markkaa ja johon osallistui yli 130 romaania. Voittoisa romaani julkaistiin vuonna 1962 ja toiseksi tullut Ministeri on murhattu vuonna 1981. Ruuvikierrettä on myyty yli 20000 kappaletta.
Ještěd-torni

Ještěd-vuori ja torni
Ještěd-torni on 94 metriä korkea television lähetystorni, joka on rakennettu Ještěd-vuorelle lähellä Libereciä Tšekissä.
Ještěd-tornin hyperboloidin muotoinen teräsbetonirakenne on rakennettu vuosien 1963 ja 1968 välillä. Tornin arkkitehti oli Karel Hubáček. Muoto valittiin, koska se istuu kukkulan muotoon ja toimii hyvin kukkulan laen ankarissa sääolosuhteissa. Tornin alemmassa osassa on hotelli ja torniravintola. Se on tärkeä nähtävyys kaupungissa, ja sieltä voi nähdä suurimman osan Böömiä sekä osia Puolasta ja Saksasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jested-torni, Structurae-tietokannassa
Hotel Jested (Arkistoitu – Internet Archive)
Czechia's Incredible 1960s Supervillain-Lair Hotel Video, 14 min.
John La Farge

John La Farge
John La Fargen lasimaalaus Angel of Help, vuodelta 1886.
John Frederick Lewis Joseph La Farge (31. maaliskuuta 1835 New York – 14. marraskuuta 1910 Providence) oli yhdysvaltainen taidemaalari ja seinä- ja lasimaalausten tekijä. La Farge oli niin monipuolinen, että yhdysvaltalaiset aikalaiskriitikot vertasivat häntä Leonardo Da Vinciin, Hokusaihin ja Michelangeloon.
Elämänvaiheita > Varhaisvuodet

Tuleva taiteilija syntyi New Yorkissa yläluokkaiseen ja erittäin varakkaaseen perheeseen. Lapset koulutettiin parhaissa kouluissa ja heille tarjottiin paljon virikkeitä tulevaa aikuisuutta varten. Perheen isä oli ranskalainen ja puhui lapsilleen ranskaa.
La Farge opiskeli ensin oikeustiedettä ja valmistui vuonna 1855. Sen jälkeen hän matkusti Eurooppaan opiskelemaan taidetta. Hän opiskeli pääasiallisesti Pariisissa, missä hänen opettajansa oli Thomas Couture. Opiskeluaikoinaan hän kierteli Ranskassa katselemassa katedraaleja ja vieraili myös Belgiassa, Saksassa ja Tanskassa. Ranskantaitoisena La Farge pääsi mukaan kulttuuripiireihin. Monet ihmettelivät miksi hän halusi kahden vuoden kuluttua palata takapajuisina pidettyihin Yhdysvaltoihin.
Yhdysvalloissa La Farge asettui asumaan Newportiin, Rhode Islandille. Hän opiskeli siellä taidetta William Morris Huntin oppilaana. Hän ei tosin viihtynyt Huntin ateljeessa pitkään, sillä innostui ulkoilmamaalauksesta. Newportissa hän tutustui aloittelevaan kirjailijaan Henry Jamesiin.
Elämänvaiheita > Taiteilijana

La Farge yritti elättää itsensä maisemamaalauksillaan, mutta ne eivät menneet kovin hyvin kaupaksi. Hän alkoi ottaa myös vaikutteita japanilaisista puupiirroksista, joita hänen vanhemmillaan olkin suuri kokoelma. Hän julkaisi niitä koskevan kirjan vuonna 1870. Maisemamaalausten sijaan La Farge alkoi tehdä töitä koristemaalarina ja sai tilaustöitä kirkoista ja muista julkisista rakennuksista. Avioliiton La Farge solmi vuonna 1861 Margaret Mason Perryn kanssa, joka oli taidemaalari Lilla Cabot Perryn aviomiehen sisar.
Tehdessään lasimaalauksia La Farge teki niiden parissa merkittävää kehitystyötä. Hän teki alaan liittyviä keksintöjä jotka hän patentoi. Tilaustöitä, joita tuli etupäässä New Yorkista ja Bostonista, pitivät La Fargen poissa kotoa. Hän alkoi pitää itseään uudelleen poikamiehenä.
Vuoden 1885 toukokuussa taidetta seuranneen yleisön mieliä kouhutti skandaali. Lehtien etusivuilla luki että John La Farge on pidätetty. Hänen sopimusosapuolensa väittivät, että La Farge olisi ottanut laittomasti itselleen muiden omaisuutta. Lisäksi puhuttiin, että hänellä oli velkoja joka puolelle ja että hänen työnsä eivät enää valmistuneet sovitussa aikataulussa. Samaan aikaan hänen välinsä vaimoonsa lapsiinsa olivat katkeamaisillaan.
Asioista käytiin oikeutta kolme kuukautta. Yritys, joka väitti La Fargen varastaneen sen omaisuutta, myönsi oikeudessa, että taiteilija ei ollut ottanut mitään haltuunsa oikeudettomasti. Oikeudenkäynti jätti kuitenkin pysyvän mainehaitan: monet entiset tilaajat eivät tilanneet häneltä enää mitään. Saadakseen muuta ajateltavaa sekä ympäristänvaihdoksen, La Farge päätti matkustaa Japaniin.
Teoksia

Kirjailija Henry Jamesin muotokuva, maalattu vuonna 1862.
Paratiisin laakso, maalattu vuosina 1866–68.
Kulta-aika, maalattu vuonna 1878.
Tytöt kantavat kanoottia Vaialassa, Samoalla, maalattu vuonna 1891.
Diadem vuoret auringonlaskun aikaan- Tahiti.
Kuvitus Collier's Weekly -lehteen vuodelta 1898.
Arvioita elämäntyöstä

La Farge oli oman aikansa yhdysvaltalaisia kansainvälisempi. Aikailaiset pitivät häntä kiehtovana henkilönä. Kiivaimmat ihailijat totesivat, että hänen maalauksensa tekivät sanattomaksi. Seinä- ja lasimaalausten tekijänä hän oli aikansa merkittävimpiä  yhdysvaltalaisia taiteilijoita. Hän myös kehitti lasimaalausten tekniikkaa käyttämällä opaalilasia.
1870- luvun yhdysvaltalaisista akvarellitaiteilijoista La Farge lienee merkittävin. Hän käytti akvarelleja tehdäkseen luonnoksia kuvituksiinsa ja koristemaalauksiinsa. Hän myös dokumentoi niillä mitä oli nähnyt matkoillaan.
Nykypäivänä La Fargea pidetään yhtenä eniten 1800-luvun loppupuolen yhdysvaltalaista taide-elämää rikastuttaneista henkilöistä.
Aiheesta muualla

La Farge, John Artcyclopedia (englanniksi)
Johan Henrik Alkunen

Johan Henrik Alkunen (24. kesäkuuta 1873 Pälkäne – 11. joulukuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen liike- ja valtiopäivämies.
Alkusen vanhemmat olivat vouti Johan Henrik Adolfinpoika ja tämän vaimo Eriika. Alkunen tuli kansakoulun käytyään nuorena Helsinkiin satulasepän oppiin, kisällinäytteen hän antoi 1892. Hän opiskeli ulkomailla 1894–1897 ja johti sittemmin satulasepän ja verhoilijan liikeyritystä Helsingissä. Alkunen oli aktiivinen raittusmies, Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1904–1907 ja osuustoiminnan harrastaja. Hän oli porvarissäädyssä Helsingin edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Josh Kroenke

| Josh Kroenke> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. toukokuuta 1980 (ikä 44) Columbia, Missouri, Yhdysvallat
Ammatti:  liikemies
Vanhemmat:  Stan Kroenke Ann Walton Kroenke
Sukulaiset:  Whitney Ann Kroenke (Sisko) James Walton (Isoisä äidin puolelta)
Josh Kroenke (s. 7. toukokuuta 1980) on yhdysvaltalainen liikemies. Hän on mukana Denver Nuggetsin koripallosarjan, Colorado Avalanchen jääkiekkosarjan, Colorado Rapidsin jalkapallosarjan ja Englannin jalkapalloseuran Arsenalin johtamisessa. Yhtiö omistaa myös Elitch Gardens -teemapuiston.
Alkuelämä

Josh Kroenke syntyi 7. toukokuuta 1980. Hänen isänsä on Stan Kroenke ja hänen äitinsä Ann Walton Kroenke. Hän kuuluu äitinsä kautta Waltonin perheeseen, joka on yksi maailman rikkaimmista perheistä. Perhe perusti vuonna 1962 Walmartin ja omistaa vieläkin suuren osan yrityksestä. Hänellä on sisar, Whitney Kroenke Burditt. Kroenke varttui Columbiassa, Missourissa ja kävi Rock Bridge High Schoolia. Hän valmistui Missourin yliopistosta, jossa hän sai täyden koripallostipendin.  Opiskellessaan yliopistossa Kroenke sekaantui skandaaliin, joka johti Iowan osavaltion koripallojoukkueen valmentajan Larry Eustachyn eroon. Eustachy, Joshin isän Stan Kroenken ystävä, osallistui vuonna 2003 opiskelijajuhliin Joshin kanssa Columbiassa, Missourissa, ja valokuvia Eustachysta juomassa opiskelijoiden kanssa tuli julkisuuteen.
Ura

Kroenke työskentelee nykyään National Basketball Associationin Denver Nuggetsin ja National Hockey Leaguen Colorado Avalanchen puheenjohtajana.
Vuonna 2013 Kroenken isä, enemmistöosakkeenomistaja, nimitti hänet Englannin jalkapalloseuran Arsenalin hallitukseen. Arsenalin johtajina Kroenke on kerännyt huomattavaa kritiikkiä kannattajilta, jotka uskovat Kroenken käyttävän joukkuetta vain omiin tarkoituksiinsa joukkueen taantumisesta huolimatta.
Yksityiselämä

Kroenke asuu Denverissä, Coloradossa. Kroenke osti 175 neliömetrin asunnon 1,4 miljoonalla dollarilla vuonna 2007 ja asui ennen New Yorkissa. Kroenke ja hänen sisarensa Whitney Kroenke Burditt ostivat vuonna 2005 2,7 miljoonalla dollarilla 161 neliömetrin asunnon, jossa oli 37 neliömetrin kattoterassi, pieni parveke ja näkymät Empire State Buildingille,  mutta myivät sen vuonna 2007 2,45 miljoonalla dollarilla.
Käännös suomeksi
Jefferson Davis

| Jefferson Davis |
| --- | --- |

Konfederaation 1. presidentti
 18. helmikuuta 1862 – 5. toukokuuta 1865  
Varapresidentti:  Alexander Stephens
Edeltäjä:  Howell Cobb (väliaikaishallituksen puheenjohtajana)
Seuraaja:  virka lakkautettu
Yhdysvaltain 23. sotaministeri
 7. maaliskuuta 1853 – 3. maaliskuuta 1857  
Presidentti:  Franklin Pierce
Edeltäjä:  Charles Magill Conrad
Seuraaja:  John Buchanan Floyd
Yhdysvaltain senaattori Mississippistä
 4. maaliskuuta 1857 – 21. tammikuuta 1861  
Edeltäjä:  Stephen Adams
Seuraaja:  Adelbert Ames (1870)
 10. elokuuta 1847 – 23. syyskuuta 1851  
Edeltäjä:  Jesse Speight
Seuraaja:  John J. McRae
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Mississippin vaalipiiristä
 8. joulukuuta 1845 – 28. lokakuuta 1846  
Edeltäjä:  Tilghman Tucker
Seuraaja:  Henry T. Ellett
Senaatin sotilaallisten asioiden komitean puheenjohtaja
 1857–1861  
Edeltäjä:  John Weller
Seuraaja:  James Wilson
 1849–1851  
Edeltäjä:  Thomas Hart Benton
Seuraaja:  James Shields
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1808 Fairview, Kentucky, Yhdysvallat
Kuollut: 6. joulukuuta 1889 (81 vuotta) New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat
Ammatti:  sotilas poliitikko
Puoliso:  Sarah Knox Taylor Varina Davis
Tiedot
Puolue:  demokraatit
Uskonto:  episkopaali
 Nimikirjoitus
Jefferson Finis Davis (3. kesäkuuta 1808 Fairview, Kentucky – 6. joulukuuta 1889 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja Amerikan konfederaation ainoa presidentti vuosina 1862–1865.
Varhainen elämä

Jefferson Davis syntyi 3. kesäkuuta 1808 Fairviewissa, Kentuckyn osavaltiossa. Hän oli Jane ja Samuel Emory Davisin kymmenes ja viimeinen lapsi. Molemmilla vanhemmilla oli englantilaiset ja walesilaiset juuret. Jeffersonin isä Samuel taisteli Amerikan vapaussodassa Siirtokuntien armeijassa yhdessä molempien velipuoliensa kanssa. Hän nai Jane Cookin vuonna 1783. Samuel kuoli 4. heinäkuuta 1824, Jeffersonin olleessa 16-vuotias. Jane kuoli 3. lokakuuta 1845.
Varhainen elämä > Opinnot ja sotilasura

Davis muutti ensin Louisianan St. Maryn piirikuntaan ja myöhemmin Mississippin Wilkinsonin piirikuntaan. Hän opiskeli Wilkinsonin akatemialla. Kaksi vuotta myöhemmin Davis aloitti opinnot katolisessa Saint Thomas' College -koulussa. Davis oli opiskeluaikoinaan koulun ainoa protestanttinen oppilas. Tämän jälkeen hän lähti Jefferson Collegeen joka sijaitsi Mississippissa. Täältä hän jatkoi Lexingtonin Transylvania Universityyn. Davis meni vuonna 1824 West Pointin sotilasakatemiaan. Hän valmistui luutnantiksi, mutta erosi armeijasta vuonna 1834. Hän lähti 1840-luvulla politiikkaan. Meksikon sodan sytyttyä Davis jätti politiikan ja astui takaisin armeijan palvelukseen. Hän haavoittui pahasti Buena Vistan taistelussa vuonna 1847 ja palasi politiikkaan.
Poliittinen ura > Ennen sisällissotaa

Davis istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Mississippin osavaltiosta vuosina 1845-1846. Seuraavana vuonna hänet valittiin Mississipin senaattoriksi, jossa hän istui vuoteen 1851 asti. Tämän jälkeen hän toimi Yhdysvaltain sotaministerinä Franklin Piercen hallinnossa. Davis palasi senaattiin 1857, jossa hän istui tammikuuhun 1861 asti.
Poliittinen ura > Konfederaation presidenttinä

Davis erosi Yhdysvaltain senaatista 9. helmikuuta 1861. Hänet nimitettiin muodostetun Amerikan konfederaation presidentiksi helmikuussa 1862. Davisin virkapaikka oli Virginian Richmondissa, Konfederaation pääkaupungissa. Hän toimi tehtävissään tappiollisen sisällissodan loppuun ja Konfederaation lakkauttamiseen 5. toukokuuta 1865 saakka.
Poliittinen ura > Konfederaation presidenttinä > Pako

Davis pakeni Richmondista lähestyvien Unionin joukkojen tieltä 3. huhtikuuta 1865. Hänen hallituksensa kokoontui kahdesti Pohjois-Carolinassa Greensboron kaupungissa, missä harkitsi myös kenraali Joseph E. Johnstonin lähettämistä neuvottelemaan rauhasta Unionin kanssa. Davisin hallitus kokoontui viimeisen kerran Charlottessa 22.–26. huhtikuuta, minkä jälkeen muun muassa oikeusministeri George Davis erkani joukosta. Davis ja osa hallituksesta aikoi jatkaa matkaa Floridaan. Benjamin Pritchardin johtama Unionin armeijan osasto sai kuitenkin heidät kiinni Georgian Irwinvillessä 10. toukokuuta 1865.
Loppuelämä

Davis istui sodan jälkeen tutkintavankeudessa Virginian Fort Monroe -linnoituksessa. Häntä vastaan nostettiin syyte maanpetoksesta, mutta hän ei ikinä joutunut oikeuden eteen. Davis vapautui takuita vastaan toukokuussa 1867 ja sai armahduksen joulupäivänä 1868 presidentti Andrew Johnsonilta muiden sisällissodan veteraanien ohella.
Loppuelämä > Kuolema

Davis kuoli Louisianan New Orleansissa 81-vuotiaana 6. joulukuuta 1889. Hänen arkkunsa oli joulukuun 11. päivään asti esillä kaupungin kaupungintalolla.
Hautajaisista tuli yksi Etelä-Yhdysvaltain suurimmista. Tapahtuman järjestelyistä vastannut työvaliokunta halusi painottaa Davisin suhdetta Yhdysvaltoihin. Liittovaltion hallinto sivuutti hänen kuolemansa, mutta kirkot eri puolella etelää soittivat kellojaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Davisin virkaanastujaiset Alabama State Capitolin ulkopuolella.
Jefferson Davis hautajaiset New Orleansissa.
Johan van Hulst

Johan van Hulst
Johan van Hulst (28. tammikuuta 1911 – 22. maaliskuuta 2018) oli alankomaalainen poliitikko ja kasvatustieteen professori. Hän vaikutti konservatiivisessa ja protestanttisessa Kristillis-historiallisessa unionissa, joka sittemmin liitettiin Kristillisdemokraatteihin.
Van Hulst syntyi Amsterdamissa ja opiskeli kotikaupunkinsa Vrije-yliopistossa psykologiaa ja pedagogiikkaa. Hän myös toimi opetustehtävissä Oudewaterissa, Utrechtissä ja Purmerendissä. Vuosina 1942–1960 hän oli Amsterdamin pedagogisen akatemian rehtori. Samalla hän pelasti satoja juutalaislapsia Hollandsche Schouwburgista, mistä hyvästä hänestä tehtiin vuonna 1973 Vanhurskas kansakuntien joukossa. Van Hulst on kirjoittanut useita julkaisuja.
Van Hulst istui vuosina 1956–1981 Alankomaiden senaatissa ja toimi vuosina 1961–1968 Euroopan parlamentin jäsenenä. Vuosina 1969–1972 hän oli Kristillis-historiallisen unionin puheenjohtaja. Vuosina 1972–1977 hän oli senaatissa Kristillis-historiallisen unionin, sitten vuoteen 1981 Kristillisdemokraattisen puolueen ryhmäjohtaja.
Muiden toimiensa ohella van Hulst pelasi myös shakkia; hän voitti (entisille) poliitikoille järjestetyn Corus-shakkiturnauksen 95-vuotiaana ja uudemman kerran 99-vuotiaana vuonna 2010.
Käännös suomeksi
Johan Havaas

Johan Havaas
Johan Johnsen Havaas (19. lokakuuta 1864 Granvin, Hordaland – 27. huhtikuuta 1956 Voss, Hordaland) oli norjalainen maanviljelijä ja kasvitieteilijä.
Havaas syntyi John Vikingsen Havaasin (1821–1878) ja Hildegunna Jansdotter Eiden (1835–1909) lapsena. Hänellä oli harvinaislaatuinen urakehitys, sillä hän nousi pienviljelijän työn ja itseoppineisuuden pohjalta kansainvälisen tason asiantuntijaksi. Havaas varttui Havåsin perhetilalla Granvinissa ja sai vastuulleen vanhimman veljensä tehtävät maatilalla tämän muutettua Amerikkaan. Vuonna 1888 Havaas tapasi sotilaskurssin aikana Kristianiassa (Oslo) majuri Christen Smithin, joka ymmärsi Havaasin kasvitieteellisen osaamisen, tarjosi tälle kontaktin Bergenin museoon ja kannusti tätä tutkimaan itiökasveja. Havaas tunsi erityistä mielenkiintoa jäkäliä ja varsinkin rupijäkäliä kohtaan.
Vuodesta 1896 alkaen Havaas sai useita matkastipendejä Bergenin museolta. Vuodesta 1900 alkaen hän sai pienen pysyvän stipendin siltä. Muutoin hän elätti itse itsensä ja perheensä maatilalla. Havaas kirjoitti julkaisuja enimmäkseen jäkälistä, mutta myös koppisiemenisistä ja sammalista. Merkittävimmässä Havaasin keräämässä kokoelmassa on 25 000 esimerkkiä. Sitä säilytetään Bergenin yliopistossa. Hänen yksityisen kasvionsa osti yhdysvaltalainen Duke University.
Havaasin puolisona oli 17. marraskuuta 1921 alkaen Martha Knutsdotter Stengrimsteigen (k. 1961). Havaas palkittiin vuonna 1935 kultaisella Kuninkaan ansiomitalilla. Hänen mukaansa on nimetty kaksi jäkälää: Caloplaca havaasii ja Umbilicaria havaasii.
Johan von Carlsson

Hovioikeuden presidentti Johan von Carlssonin rintakuva.
Johan Gustaf von Carlsson (15. marraskuuta 1743 Vårdinge, Ruotsi – 10. joulukuuta 1801 Kungsholm, Tukholma, Ruotsi) oli Vaasan hovioikeuden presidentti.
Johan Gustaf von Carlsson syntyi 15. marraskuuta 1743 Långbrossa, Vårdingessa, ja kuoli 10. joulukuuta 1801 Tukholmassa. Hänet haudattiin Mälbyn puistoon. Hänen vanhempansa olivat Johan von Carlsson ja Maria Lovisin.
Von Carlsson opiskeli Uppsalassa ja sai akateemisen todistuksen vuonna 1761. Hänen uransa alkoi sotilastoimistossa, missä hän toimi eri tehtävissä, mukaan lukien kanslistina ja pöytäkirjasihteerinä. Hänet nimitettiin valtiosihteeriksi vuonna 1781 ja oli mukana monissa komissioissa ja lautakunnissa, jotka käsittelivät mm. Gotlannin kalkintuotantoa ja meriupseerien päivärahoja.
Hän toimi myös arkistonhoitajana ja sai useita kunniamerkkejä, mukaan lukien Ritarikunnan kunniamerkin ja Kuningas Majesteetin ritarikunnan kunniamerkin. Von Carlsson oli naimaton koko elämänsä ajan.
Jean-Pierre Jeunet

Jean-Pierre Jeunet vuonna 2009.
Jean-Pierre Jeunet (s. 3. syyskuuta 1953 Roanne, Loire, Ranska) on ranskalainen elokuvaohjaaja.
Jeunet osti ensimmäisen kameransa 17-vuotiaana, ja opiskellessaan animaatiota Cinémation Studiosissa hän teki sillä lyhytelokuvia. Hän tutustui suunnittelija, sarjakuvataiteilija Marc Caroon, josta tuli hänen pitkäaikainen yhteistyökumppaninsa ja apulaisohjaajansa.
Jeunet ja Caro ohjasivat yhdessä palkittuja animaatioita. Kaksikon ensimmäinen live action -elokuva oli Le Bunker de la dernière rafale (1981), joka oli lyhytelokuva sotilaista karussa futuristisessa maailmassa. Jeunet on ohjannut myös mainoksia ja musiikkivideoita.
Jeunet'n ja Caron ensimmäinen pitkä elokuva oli musta komedia Delicatessen – herkuttelijoiden yö (1991), jonka tapahtumat sijoittuvat nälänhädästä kärsivään maailmanlopun jälkeiseen maailmaan.
Seuraavaksi valmistui synkkä ja moniulotteinen fantasiaelokuva Kadonneiden lasten kaupunki (La Cité des enfants perdus, 1995), joka kertoo tiedemiehestä, joka sieppaa lapsia varastaakseen näiden unet. Elokuvan menestys toi Jeunet'lle kutsun Yhdysvaltoihin ohjaamaan Alien-elokuvasarjan neljättä osaa Alien – ylösnousemus. Myös Caro työskenteli hankkeessa taiteellisena suunnittelijana. Kriitikot eivät arvostaneet elokuvaa, mutta se menestyi taloudellisesti hyvin.
Jeunet palasi kotimaahansa. Toimittuaan Hollywood-elokuvan ohjaajana hänellä oli vapaat kädet seuraavan elokuvan Amélien (Le fabuleux destin d'Amélie Poulain, 2001) suhteen, jossa pääosaa näytteli Audrey Tautou. Elokuva on hänen aiempia teoksiaan kevyempi ja romanttisempi. Se kertoo nuoresta naisesta, joka huomaa tulevansa onnelliseksi tekemällä hyvää, mutta ei onnistu löytämään itselleen rakkautta. Amélie oli menestys eri puolilla maailmaa niin lipputulojen kuin arvosteluiden suhteen. Elokuva oli ehdokkaana viidessä Oscar-palkintosarjassa.
Vuonna 2004 ensi-iltansa sai ensimmäisen maailmansodan aikaan sijoittuva Pitkät kihlajaiset (Un long dimanche de fiançailles), joka perustuu Sébastien Japrisot'n romaaniin. Kyseessä oli Jeunet'n toinen yhteistyö Tautoun kanssa, joka esitti elokuvassa rintamalla kadonnutta rakastettuaan etsivää Mathildéa.
Filmografia

Delicatessen – herkuttelijoiden yö (Delicatessen, 1991)
Kadonneiden lasten kaupunki (La Cité des enfants perdus, 1995)
Alien – ylösnousemus (Alien: Resurrection, 1997)
Amélie (Le fabuleux destin d'Amélie Poulain, 2001)
Pitkät kihlajaiset (Un long dimanche de fiançailles, 2004)
Micmacs (2009)
Nuori ja ihmeellinen T. S. Spivet (2013)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (ranskaksi), (englanniksi)
Jean-Pierre Jeunet Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jean-Pierre Jeunet Elonetissä.
José Ángel Rovai

José Ángel Rovai (19. lokakuuta 1936 Córdoba – 19. kesäkuuta 2024) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Córdoban arkkihiippakuntaan 15. elokuuta 1963 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Abaradiran titulaaripiispaksi 13. elokuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlos José Ñáñez, jota avustivat Estanislao Esteban Karlic ja José María Arancibia.
Rovai sai 3. lokakuuta 2006 nimityksen Villa Marían piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 3. joulukuuta. Hän jäi eläkkeelle 28. helmikuuta 2013.