stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paihmaa (Kangasniemi)
Maantietoa

Järvi on 1,8 kilometriä pitkä, 880 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 94 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan 6 saarta.  Sen rantaviivan pituus on 6,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Härkäjärven valuma-alueella (14.96), jonka Kurrilanjoen valuma-alueeseen (14.964) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,1 metriä mpy.
Panarkismi

Panarkismi on poliittinen filosofia, jonka mukaan yksilöllä tulisi olla oikeus liittyä tai erota erilaisista hallintoalueista ja niiden toimivallasta ilman alueelta poistumisen pakkoa. Sanan ”panarkismi” keksi belgialainen kirjailija Paul Émile de Puydt vuonna 1860.
Panu Vauhkonen

| Panu Vauhkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1972 (ikä 51–52)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Panu Vauhkonen (s. 1972 Virtasalmi) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulusta vuonna 2001. Hän on näytellyt lukuisissa suomalaisissa televisiosarjoissa. Lisäksi hän näyttelee teatterissa. Panu Vauhkosen ensimmäinen teatterirooli oli Espoon kaupunginteatterin Tahdon, tahdon -musikaalissa vuonna 1998. Vauhkonen toimii myös äänikirjojen lukijana. Vauhkonen on kotoisin Virtasalmelta Etelä-Savosta ja on 187 senttimetriä pitkä.
Vuonna 2024 Vauhkonen valmistui raitiovaununkuljettajaksi.
Valikoitu filmografia

Kaukana (1996)
Pieni pyhiinvaellus (1999)
Peräkamaripojat (2001)
Mooseksen perintö (2001)
Kylmäverisesti sinun (2002)
Mies vailla menneisyyttä (2002)
Paholaisen tytär (2002)
Rikospoliisi Maria Kallio (2003)
Kaverille ei jätetä (2003)
Kotikatu (2005)
Turvetta ja timantteja (2006)
Donna Paukku (2006–2007)
Ketonen ja Myllyrinne (2006–2010)
Savuna ilmaan (2009)
Taivaan tulet (2010–2011)
Alamaailma-trilogia: Vanki (2010)
Vares – Sukkanauhakäärme (2011)
Alavilla mailla hallanvaara (2011)
Syvälle salattu (2011)
Moska (2011)
Helsingin herra (2012)
Puhdistus (2012)
Korso (2014)
Joulukalenteri: Kadonneiden lahjojen tapaus (2015)
Syke (2016)
Toivon tuolla puolen (2017)
Saattokeikka (2017)
Suomen hauskin mies (2018)
Sorjonen (2018)
M/S Romantic (2019)
Aiheesta muualla

Panu Vauhkonen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Panu Vauhkonen Elonetissä.
Panagía Zerviótissan kirkko

| Panagía Zerviótissan kirkko Ναός Παναγίας Ζερβιώτισσας |
| --- | --- |
 Panagía Serviótissan kirkko.
Sijainti:  Stýlos, Apokóronas, Chaniá, Kreeta, Kreikka
Koordinaatit:  35°26′41″N, 24°07′47″E
Kirkkokunta:  Kreetan kirkko
Hiippakunta:  Kydonían ja Apokóronaksen hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1100-luku
Tyylisuunta:  bysanttilainen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Panagía (Neitsyt Maria) Zerviótissan kirkko (kreik. Ναός Παναγίας Ζερβιώτισσας, Naós Panagías Zerviótissas) tai Panagía Serviótissan kirkko (Ναός Παναγίας Σερβιώτισσας, Naós Panagías Serviótissas) eli Monastíra (Μοναστήρα) on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Stýloksen kylän lähellä Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Neitsyt Marialle.
Kirkkoa sisältä.
Kirkko sijaitsee noin 1,5 kilometriä Stýloksesta pohjoiseen. Se on rakennettu 1100-luvulla Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella, ja se oli alun perin Neitsyt Maria Zerviótissan luostarin katholikon eli pääkirkko.
Kirkkorakennus edustaa Konstantinopolissa kehittynyttä kirkkotyyppiä. Se on pohjakaavaltaan ristinmuotoinen ja muistuttaa kolmilaivaista basilikaa. Katolla on kahdeksankulmainen kupoli. Kirkon seinämaalauksia on säilynyt vain huonosti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Panagía Serviótissan kirkko Wikimedia Commonsissa
Oodi kreikkalaiselle uurnalle

Oodi kreikkalaiselle uurnalle, myös Kreikkalaiselle uurnalle (engl. Ode on a Grecian Urn) on englantilaista romantiikkaa edustavan John Keatsin runo tammikuulta 1820, jonka hän kirjoitti anonyyminä Annals of the Fine Arts -julkaisuun.
Runon on suomentanut nimellä "Oodi kreikkalaiselle uurnalle" Jaakko Tuomikoski vuonna 1917 julkaistuun Keatsin runojen suomennoksia sisältävään kokoelmaan Runoelmia (WSOY, 1917), Aale Tynni nimellä "Kreikkalaiselle uurnalle" kokoelmaan Tuhat laulujen vuotta (uusin p. WSOY, 2004) sekä Leevi Lehto nimellä "Oodi kreikkalaisella uurnalla" Keats-käännösteokseen Syksylle ja muita runoja ja kirjeitä (Poesia, 2019).
Loppuriveissä Keats lausuu: "'Beauty is truth, truth beauty' – that is all / you know on earth, and all ye need to know", jonka Tuomikoski kääntää: "'On kaunis totta, tosi kaunist’ on'.
Se muistaos’ , muu kaikk’ on turhuus vain." Aale Tynni kääntää sen: ”'On totta kaunis, kaunista on tosi.' – Vain sen me tiedämme, se riittääkin.” Leevi Lehdon käännöksessä rivit kuuluvat ”On kauneus totuus, totuus kauneus; sen tiedät, muuta et – ja tuskin tarvinnet.”
Oleksi Arestovytš

Oleksi Arestovytš (2/2022).
Oleksi Mykolajovytš Arestovytš (ukr. Олексій Миколайович Арестович, ven. Алексей Николаевич Арестович, Aleksei Nikolajevitš Arestovitš; s. 3. elokuuta 1975) on ukrainalainen tiedustelu-upseeri. Hän toimi Ukrainan, Venäjän ja ETYJin kolmikantatyöryhmän puheenjohtajana Itä-Ukrainan konfliktin yhteydessä.
Arestovytš tunnetaan Ukrainan presidentin Volodymyr Zelenskyin neuvonantajana ja tiedottajana Ukrainan sodan aikana. Virallisesti hän oli presidentin kansliapäällikön Andri Jermakin riippumaton neuvonantaja, jolla ei ollut valtiollista asemaa.
Ukrainalaisen Kyiv Independent -lehden (Arestovytšin eron jälkeen kirjoitetun artikkelin) mukaan Arestovytš liittyi 2005 äärioikeistolaiseen Bratstsvo-puolueeseen, jolla oli yhteyksiä Viktor Medvedtšukiin, ja hän oli antanut kiistanalaisia lausuntoja ukrainalaisesta kulttuurista, LGBT-ihmisistä sekä naisista Ukrainan armeijassa. Edelleen lehden mukaan monet hänen lausuntonsa osoittautuivat valheellisiksi tai harhaanjohtaviksi.
Arestovytš on kirjoittanut some-kommenttejaan venäjäksi, mikä on herättänyt suuttumusta joissakin ukrainalaisissa. Arestovytš antoi myös lausunnon, jonka mukaan taistelut Ukrainassa päättyisivät 2–3 viikossa.[lähde? ] Vuonna 2017 Arestovytš sanoi ATO-operaatiota "poikien kesäretkeksi".
Ohjusisku Dniproon ja ero

15. tammikuuta 2023 venäläinen H-22-ohjus osui kerrostaloon Dniprossa. Arestovytš sanoi julkisesti, että Ukrainan ilmatorjunta ampui ohjuksen alas ja se osui kerrostaloon. Arestovytš sanoi myöhemmin YouTube-lähetyksessään tehneensä vakavan virheen. Ukrainan ilmavoimat korosti, ettei sillä ollut mahdollisuuksia ampua alas H-22-ohjuksia, ja vaati lisää aseita länsimailta. Venäjän viralliset tahot toistivat Arestovytšin sanoja. Kremlin tiedottaja Dmitri Peskov sanoi, ettei Venäjä iske asuinrakennuksiin, ja sanoi iskun olleen Ukrainan ilmapuolustuksen syytä, ”kuten eräät Ukrainan edustajat ovat sanoneet”.
Arestovytš sanoi luottaneensa tuntemaltaan ilmapuolustuksen kontaktilta saamaansa tietoon. Ukrainalaisen Holos-puolueen edustajat vetosivat Ukrainan turvallisuuspalveluun ja syyttivät Arestovytšia huijariksi ja agentiksi. Myös Petro Porošenkon Euroopan solidaarisuus -puolueen edustajat valmistelivat vetoomusta. Ukrainan television Oksana Sokolova vaati Arestovytšin rankaisemista tämän kommenttien vuoksi.
Arestovytš jätti eronpyynnön 17. tammikuuta ja julkaisi sen myös Facebookissa ja Telegram-kanavallaan.
18. tammikuuta Arestovytš lisättiin puoliviralliselle Myrotvorets-”tappolistalle” Ukrainan valtion vihollisista syynä ”PR-sabotaasi venäläisten hyökkääjien hyväksi, osallistuminen aggressioon Ukrainaa vastaan, tietoinen osallistuminen Ukrainan puolustuksen heikentämiseen demoralisaatiolla ja valtion valta- ja hallintorakenteiden heikentäminen”.
Oodi Kiinan tasavallalle

| ”中華民國頌” Liu Chia-chang |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 1978
 Tyylilaji: isänmaalliset laulut
 Kesto: 03.06
Oodi Kiinan tasavallalle (kiin.: 中華民國頌; pinyin: Zhōnghuá mínguó sòng) on Kiinan tasavallassa, eli Taiwanissa, tunnettu isänmaallinen laulu, joka keskittyy Kiinan luonnonkauneuteen sekä Taiwaniin sisällissodan jälkeen paenneiden kiinalaisten kaipuuseen.
Laulun säveltäjä on Liu Chia-chang, jota CTV-kanavan johto pyysi vuonna 1978 tekemään surua ja vihaa käsittelevän laulun. Nämä tunteet kumpusivat siitä, kun Yhdysvallat ja Taiwan katkaisivat diplomaattiset suhteet samana vuonna.
Panagía Parigorítissan kirkko

| Panagía Parigorítissan kirkko Ναός Παναγίας Παρηγορήτισσας |
| --- | --- |
 Panagía Parigorítissan kirkko.
Sijainti:  Árta, Epeiros, Kreikka
Koordinaatit:  39°09′32″N, 20°59′00″E
Kirkkokunta:  Kreikan ortodoksinen kirkko
Hiippakunta:  Ártan hiippakunta
Rakentamisvuosi:  n. 1290
Tyylisuunta:  bysanttilainen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Panagía Parigorítissan kirkko (kreik. Ναός Παναγίας Παρηγορήτισσας, Naós Panagías Parigorítissas) on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ártassa Kreikassa.
Panagía Parigorítissan kirkko.
Kirkko on rakennettu noin vuonna 1290 Nikeforos I Komnenos Dukaksen käskystä. Se edustaa bysanttilaista arkkitehtuuria ja on omistettu ”Lohdutuksen Neitsyt Marialle”. Ártan arkeologinen museo toimi kirkon tiloissa vuosina 1973–2006 nimellä Ártan arkeologinen kokoelma.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Panagía Parigorítissan kirkko Wikimedia Commonsissa
Ooh Aah... Just a Little Bit

| Ooh Aah> .. Just a Little Bit.Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Gina G
Tyylilaji:  eurodance
Julkaistu:  1996
Säveltäjä(t):  Steve Rodway
Sanoittaja(t):  Simon Tauber
Albumilta:  Fresh!
Euroviisutiedot
Maa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Kieli:  englanti
Sijoitus:  8.
Pisteet:  77
Ooh Aah... Just a Little Bit on Gina G:n esittämä musiikkikappale. Kappale edusti Yhdistynyttä kuningaskuntaa vuoden 1996 Eurovision laulukilpailussa. Kappale sijoittui kilpailun alkukarsinnoissa 3. sijalle, saaden 153 pistettä. Finaalissa kappale sijoittui 7. sijalle, saaden 77 pistettä.
Kappale julkaistiin singlenä. Muun muassa Suomessa kappale pysyi virallisella singelistalla 5. viikkoa touko-kesäkuun 1996 aikana. Parhain sijoitus oli 6. sija viikolla 22. Britanniassa kappale pääsi myyntilistojen kärkeen.
Olavi Elo

| Olavi Elo |
| --- | --- |
 Olavi Elo kuvattuna Helsingin MM-kisojen aikaan.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1913 Pori
Kuollut: 13. huhtikuuta 1979 (66 vuotta) Pori
Uran tiedot
Laji:  ammunta
Seura:  Satakunnan Ampujat
| Mitalit> Maa:   Suomi.Ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 1937 | 300 m vapaakivääri (makuu) |  |
|  Kultaa | Helsinki 1937 | 300 m sotilaskivääri (asennot) |  |
|  Kultaa | Luzern 1939 | 50 m pienoiskivääri (joukkue) |  |
|  Kultaa | Buenos Aires 1949 | 300 m vapaakivääri (asennot) |  |
|  Kultaa | Buenos Aires 1949 | 300 m vapaakivääri (pysty) |  |
|  Kultaa | Buenos Aires 1949 | 300 m vapaakivääri (joukkue) |  |
|  Kultaa | Buenos Aires 1949 | 50 m pienoiskivääri (joukkue) |  |
Suomen vapaakiväärijoukkue MM-kilpailuissa Luzernissa v. 1939. Vas. Pauli Janhonen, Onni Hynninen, Toivo Mänttäri, Olavi Elo ja Bruno Frietsch. Joukkue voitti MM-hopeaa 3 x 4 lauk.:lla ja pysty- sekä polviasennoissa vapaakiväärillä.
Kauko Olavi Elo (5. huhtikuuta 1913 Pori – 13. huhtikuuta 1979 Pori) oli suomalainen ampuja. Satakunnan Ampujia edustanut Elo osallistui kaksiin olympialaisiin ja voitti urallaan neljä henkilökohtaista maailmanmestaruutta sekä kolme joukkuekilpailun MM-kultaa. Helsingin MM-kilpailuissa 1937 hän oli kisojen paras ampuja voitettuaan kaksi maailmanmestaruutta. Elon muut saavutukset käsittävät lukuisten MM-mitalien lisäksi muun muassa kaksi Pohjoismaiden mestaruutta sekä 11 Suomen mestaruutta. Vuonna 1949 hänet valittiin Vuoden urheilija -äänestyksessä Suomen kolmanneksi parhaaksi urheilijaksi kestävyysjuoksija Viljo Heinon ja ampuja Pauli Janhosen jälkeen.
Elo lopetti uransa Buenos Airesissa vuonna 1949 järjestettyihin MM-kilpailuihin ja ryhtyi johtamaan isänsä perustamaa rautakauppaa Porissa. Hänen kilpailuissa käyttämänsä aseet ovat nykyään esillä Suomen Metsästysmuseossa Riihimäellä.
Olympialaiset ja MM-kilpailut

Elo osallistui pienoiskiväärin makuuammunnan 50 metrin kilpailuun vuoden 1936 Berliinin olympialaisissa, jossa hänen sijoituksensa oli 15. sekä vapaakiväärin asentojen 300 metrin kilpailuun 1948 Lontoon olympialaisissa sijoittuen kuudenneksi tuloksella 1 095.
Vuoden 1937 MM-kisoissa Helsingissä Elo voitti kultaa sotilaskiväärin 3×20 laukauksen kilpailussa sekä vapaakiväärin pystyasennon kilpailussa. Hänen muut henkilökohtaiset maailmanmestaruutensa tulivat 1949 Buenos Airesin MM-kisoista, jossa Elo saavutti kultaa vapaakiväärin 3×40 laukauksen kilpailussa sekä vapaakiväärin pystyammunnassa. Pystyasennon voittotulos 364 oli uusi maailmanennätys. Samoissa kisoissa hän kuului myös Suomen maailmanmestarijoukkueeseen 50 metrin pienoiskiväärissä ja 300 metrin vapaakiväärin asennoissa. Luzernnissa 1939 Elo voitti kultaa 50 metrin pienoiskiväärin asentojen joukkuekilpailussa.
Mitalit MM-kisoissa

| --- | --- |
 Henkilökohtainen kilpailu Kultaa 300 m vapaakivääri, makuu (1937 Helsinki)  300 m sotilaskivääri, asennot (1937 Helsinki)  300 m vapaakivääri, asennot (1949 Buenos Aires)  300 m vapaakivääri, pysty (1949 Buenos Aires) Hopeaa 300 m vapaakivääri, asennot (1937 Helsinki)  300 m sotilaskivääri, pysty (1937 Helsinki)  300 m vapaakivääri, pysty (1947 Tukholma)  300 m sotilaskivääri (1949 Buenos Aires) Pronssia 300 m vakiokivääri, pysty (1947 Tukholma)  50 m pienoiskivääri, polvi (1949 Buenos Aires) :  Joukkuekilpailu Kultaa 50 m pienoiskivääri, pysty (1939 Luzern)  300 m vapaakivääri, asennot (1949 Buenos Aires)  50 m pienoiskivääri, asennot (1949 Buenos Aires) Hopeaa 300 m vapaakivääri, asennot (1937 Helsinki)  300 m vapaakivääri, makuu (1937 Helsinki)  300 m vapaakivääri, polvi (1937 Helsinki)  300 m vapaakivääri, asennot (1939 Luzern)  300 m vapaakivääri, asennot (1947 Tukholma)  50 m pienoiskivääri, makuu (1947 Tukholma)  300 m sotilaskivääri (1949 Buenos Aires) Pronssia 50 m pienoiskivääri, pysty (1937 Helsinki)  50 m pienoiskivääri, pysty (1947 Tukholma)
Aiheesta muualla

Olavi Elo - maailman paras ampuja, Seura, 12.01.1938, nro 2, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Oogamia

Oogamiaa eläimillä: pieni ja liikkuva siittiö suuren munasolun pinnalla.
Oogamia (kreik. gamos ’avio’) on anisogamiasta kehittynyt suvullinen lisääntymisen muoto, jossa naaraspuoliset sukusolut ovat suuria ja liikkumattomia, ja urospuoliset sukusolut ovat pieniä ja nopealiikkeisiä. Naaraspuolinen sukusolu eli munasolu valikoi urospuolisten sukusolujen eli siittiöiden joukosta itsensä hedelmöittävän.
Oogamia on yleisin lisääntymistapa suvullisesti lisääntyville lajeille. [lähde? ]
Oogamiassa on tyypillistä että siittiöt ovat siimallisia joka tekee niistä liikkumataitoiset, ja munasolut ovat siimattomia ja liikkumataidottomia. Uros kehittää paljon siittiöitä, mutta ne ovat huonolaatuisia. Naaras kehittää yhden munasolun, mutta se on hyvälaatuinen.
Oog

Oog on kaupunki Somaliassa Soolin maakunnassa. Sen asukkaat ovat kaikki nomadeja ja saavat elantonsa karjankasvatuksesta. Alueella, joka on Oogin ympärillä noin 7 kilometrin säteellä, arvioidaan olevan asukkaita noin 19 180.
OlutHuone

OlutHuone on HOK-Elannon oluthuoneiden ketju. Sen muodostaa seitsemäntoista pääasiassa pääkaupunkiseudulla sijaitsevaa ravintolaa, joissa tarjoillaan muun muassa erilaisia oluita. Ketjun ravintolat ovat Amsterdam, Angleterre, Hádanka, Hostina, Joutsen, Kaisla, Kitty's Public House, Kuikka, Milenka, Pošeidon, Rotterdam ja Sailor's sekä William K. -ravintolat Annankadulla, Kurvissa, Mannerheimintiellä, Sellossa ja Tennispalatsissa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Oulun kihlakunta (1996)

Oulun kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Hailuoto, Kempele, Oulu ja Oulunsalo. Kihlakunta sijaitsi Oulun läänissä.
Paavo Alkio

| Paavo Alkio> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. lokakuuta 1902 Laihia
Kuollut: 14. toukokuuta 1983 (80 vuotta) Laihia
Ammatti:  juristi
Ista Paavo Alkio (21. lokakuuta 1902 Laihia – 14. toukokuuta 1983 Laihia) oli suomalainen juristi ja hovioikeudenneuvos joka toimi Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1970-luvun alussa. Hän oli oikeustieteen kunniatohtori.
Alkion vanhemmat olivat Maalaisliiton perustaja Santeri Alkio ja Anna Augusta Falenius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1921 ja suoritti yleisen oikeustutkinnon 1927. Alkio sai varatuomarin arvon 1930 ja hänestä tuli lakitieteen kandidaatti 1934 ja lisensiaatti 1948. Alkiosta tuli 1963 Helsingin yliopiston oikeustieteen kunniatohtori.
Alkio toimi Vaasan hovioikeuden kanslistina vuodesta 1934, kirjaajana ja aktuaarina vuodesta 1936, viskaalina vuodesta 1939 ja asessorina vuodesta 1946. Alkio oli Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1970–1972. Hän oli myös muun muassa Laihian kunnanvaltuuston puheenjohtajana 1948–1952.
Talvisodassa Alkio oli kenttäoikeuden puheenjohtajana Paavo Talvelan joukoissa. Jatkosodan aikana hän toimi 11. divisioonan kenttäoikeuden puheenjohtajana vuosina  1941–1943 ja hän kirjoitti päiväkirjaa jokaisesta sodan päivästä. Päiväkirjaa kertyi lähes 3 000 sivua ja tästä materiaalista on vuonna 2003 julkaistu noin kolmannes kirjassa Sotatuomarin päiväkirjat. Alkiolla oli sodan aikana jatkuvasti erimielisyyksiä divisioonan komentajan kenraalimajuri Kaarlo Heiskasen kanssa joka piti Alkion johtaman kenttäoikeuden jakamia tuomioita liian lievinä. Alkio itse totesi 10. elokuuta 1942 että "Kenttäoikeuteni asiakkaissa on harvoja roistoja, mutta paljon erehtyneitä ihmisiä" ja hän piti Heiskasta ja muita ankaria rangaistuksia vaatineita ammattisotilaita "nappi-otsaan-vaan-teorian" kannattajina.
Alkion kanssa työskennellyt 11. divisioonan valvontaupseeri Taavetti Heikkinen (1906–1969) piti myös samaan aikaan päiväkirjaa, joka on julkaistu kirjana Rintaman poliisi. Valvontaupseerin päiväkirjat 1941–1944 (Ajatus kirjat 2010).
Teoksia

Käytännölliset toimenpiteet kihlakunnankäräjillä. WSOY 1931
Kuolemanrangaistuksesta. Tekijä, Laihia 1935
Tuomioistuinten velvollisuudesta lähettää ilmoituksia eräistä toimenpiteistään. Helsinki 1937
SRL 3 §:n 1 momentin 1 kohdan tulkintaa, eripainos Lakimies n:o 5, 1942.  Porvoo 1942
Lakitieteelliset väitöskirjat Helsingin yliopistossa. Vammala 1947
Suomenkielinen lakialan kirjallisuus. Suomalainen Lakimiesyhdistys, Helsinki 1948
Tuomarin tehtävistä käräjillä. WSOY 1948
Kunnallisista lautakunnista. Ilkka, Vaasa 1953
Tuomarin riippumattomuudesta. Lakimies n:o 1, 1960
Sotatuomarin päiväkirjat ; katkelmia hänen päiväkirjoistaan toimittanut Erkki Rintala. Ajatus-kirjat, Helsinki 2003, 2. painos 2006
Aiheesta muualla

Paavo Alkio : Suomalainen lakikirja, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 28.05.1933, nro 22, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Eero Corell | Vaasan hovioikeuden presidentti 1970–1972 | Seuraaja: Eero Rewell |
PRIDE 1

| PRIDE 1> Tiedot |
| --- | --- |
Järjestäjä:  Pride
Päivämäärä:  11. lokakuuta 1997
Paikka:  Tokyo Dome
Kaupunki:  Tokio
Katsojamäärä:  47 860
PRIDE 1 oli ensimmäinen PRIDE Fighting Championships -organisaation järjestämä vapaaottelu-tapahtuma. Se järjestettiin Tokiossa, Japanissa 11. lokakuuta 1997.
Tapahtuma

PRIDE 1:ssä nähtiin kaikkiaan seitsemän ottelua, joista kuusi olivat vapaaotteluja. Näiden lisäksi käytiin myös yksi potkunyrkkeilyottelu kahden K-1 Grand Prix -mestarin kesken.
Tulokset

John Dixon vs. Kazunari Murakami (1:31)
Murakami voitti ottelun luovutuksella ensimmäisessä erässä.
Gary Goodridge vs. Oleg Taktarov (4:57)
Goodridge voitti ottelun tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä.
Renzo Grazie vs. Akira Shoji (10:00)
Ottelu tuomittiin tasan kolmannen erän tullessa umpeen.
Nathan Jones vs. Koji Kitao (2:14)
Kitao voitti ottelun luovutuksella ensimmäisessä erässä.
Kimo Leopoldo vs. Dan Severn (30:00)
Ottelu tuomittiin tasan ajan umpeudutta.
Rickson Gracie vs. Nobuhiko Takada (4:47)
Gracie voitti ottelun luovutuksella ensimmäisessä erässä.
Tulokset > Kickboxing Contest

Branko Cikatić vs. Ralph White
Ottelu tuomittiin ratkaisemattomaksi Whiten saatua kovan iskun otsaansa.
Aiheesta muualla

PRIDE 1 tulokset Sherdog.comissa
Salme Vannas

| Salme Fredrika Vannas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. lokakuuta 1918 Eura
Kuollut: 4. syyskuuta 1993 (74 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Koulutus ja ura
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  silmätautioppi
Salme Fredrika Vannas  (25. lokakuuta 1918 Eura – 4. syyskuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston viides oftalmologian eli silmätautiopin vakinainen professori. Vannaksen isä oli sahanomistaja Kustaa Lähteenmäki ja äiti Selma Elina Sievari.
Lääketieteen opinnot

Salme Lähteenmäki valmistui ylioppilaaksi Rauman yhteislyseosta 17-vuotiaana vuonna 1936. Hän kirjoittautui Helsingin yliopistoon ja suoritti lääketieteen opintoihin valmistavan medikofiilitutkinnon vuonna 1937 ja lääketieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1939. Salomaa valmistui Lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1946. Hän toimi opintojensa aikana ja niiden jälkeen Hauhon, Marttilan, Kosken ja Tarvasjoen, Kiukaisten, Euran, Honkilahden ja Lapuan kunnanlääkärin sijaisena vuosina 1941-1947. Salomaa myös avioitui opiskeluaikana lääketieteen lisensiaatti Eino Hjalmar Salomaan kanssa.
Silmätutkija ja silmätautiopin professori

Salme Salomaa hakeutui vuonna 1948 erikoistumaan ensiksi Kivelän sairaalan silmätautiosaston ja vuotta myöhemmin Helsingin yleisen sairaalan silmätautien osaston apulaislääkäriksi. Hän valmistui silmätautien erikoislääkäriksi vuonna 1951 vuosi puolisonsa kuoleman jälkeen. Salomaa aloitti tutkimustyön jo erikoistuessaan ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hepariinin vaikutuksesta silmään vuonna 1952. Samana vuonna hän avioitui uudelleen Helsingin yliopiston silmätautiopin professorin Mauno Vannaksen kanssa.
Salme Vannaksen tutkimustyön edettyä hänet nimitettiin Helsingin yliopiston oftalmologian dosentiksi vuonna 1953. Samaan aikaan hän toimi silmätautien klinikan alilääkärinä vuosina 1952-1954 ja apulaisylilääkärinä vuosina 1954-1961. Vannas julkaisi uransa aikana noin 200 tieteellistä julkaisua.
Mauno Vannaksen erottua virastaan Salme Vannas nimitettiin silmätautiopin professoriksi vuonna 1961. Vannaksen kilpailija viranhaussa oli dosentti Arvo Oksala, joka kuitenkin peruutti hakemuksensa tullessaan valituksi samana vuonna Turun yliopiston silmätautiopin professoriksi. Salme Vannas oli ainoa naisprofessori Helsingin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa vuoteen 1974, jolloin Terttu Arajärvi nimitettiin lastenpsykiatrian professoriksi.
Vannas oli kiinnostunut erityisesti karsastuksesta, glaukoomasta, verkkokalvon laskimotukoksesta ja sarveiskalvokirurgiasta. Hän teki opintomatkoja Sveitsiin, Espanjaan, Ranskaan ja Yhdysvaltoihin. Vannaksen aikana vuonna 1968 rakennutettiin yhteinen luentosalirakennus silmä-, korva-, nenä- ja kurkkutautien klinikoiden opetusta varten. Rakennus purettiin vuonna 2008 Haartmanin sairaalan rakentamisen vuoksi.
Vannas järjesti Helsingissä pohjoismaisen silmälääkärikongressin vuonna 1963 ja Euroopan silmälääkärikongressin vuonna 1984.
Vannas erosi professorin virasta 65-vuotiaana 1. syyskuuta 1984.