stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arvid Niclas von Höpken

Arvid Niclas von Höpken
Arvid Niclas von Höpken (7. heinäkuuta 1710 Tukholma – 28. heinäkuuta 1778 Stralsund) oli ruotsalainen aatelinen ja sotilas, joka tuli tunnetuksi myös säveltäjänä ja kopioijana. Hän sävelsi italiankielistä opera seriaa (vakava ooppera), joka on tyylillisesti verrattavissa Johann Adolf Hassen ja Carl Heinrich Graunin teoksiin. Hänen kaksi tiedossa olevaa oopperaansa ovat Il re pastore ja Cantone in Utica, joista ensin mainittu on yksi varhaisimmista tunnetuista kyseiseen Pietro Metastasion librettoon tehdyistä sävellyksistä.
Oopperoiden ohella Höpkenin tuotantoon kuuluu yksi koominen intermezzo (Il bevitore), kaksi sinfoniaa ja vokaalimusiikkia.
Höpken toimi Stralsundin linnoituksen vanhempana komentajana vuosina 1777–78.
Höpkenin veli oli kreivi Anders Johan von Höpken.
Nefeliini
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nefeliini Wikimedia Commonsissa
Webmineral: Nepheline Mineral Data (englanniksi)
Mindat: Nepheline (englanniksi)
Handbook of Mineralogy: Nepheline (pdf) (englanniksi)
Satu Syrjänen

Satu Syrjänen (s. 1953 Tampere) on suomalainen kuvanveistäjä ja muotoilija. Syrjänenon opiskellut Kankaanpään taidekoulussa ja valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta (TAIK) taiteen maisteriksi vuonna 1982. Hän on opiskellut myös taidepedagogiikkaa TAIK:ssa. Syrjäsen töiden materiaali on keramiikka ja hän on myös kiinnostunut 3D-tulostuksesta ja siihen soveltuvista materiaaleista. Hän on pitänyt vuoden 1985 jälkeen kolmisenkymmentä yksityisnäyttelyä; yhteis- ja ryhmänäyttelyitä on kertynyt 76 Suomessa ja myös muissa maissa. Syrjänen on osallistunut myös liki 30 kansainväliseen ryhmänäyttelyyn. Hänen töitään on useissa taidekokoelmissa Suomessa ja muissa maissa.
Satu Syrjänen teki Tampereen Vuoreksen asuinalueelle neljä tiililaattajulkisivuteosta. Näistä Kuvajainen on valmistunut vuonna 2016 Teos Planeettamme Maa on valmistunut vuonna 2018, se on kolmeosainen, toteutettu kolmeen julkisivuun.
Kuvajainen, 2016, Tampere.
Planeettamme Maa I, 2018, Tampere.
Planeettamme Maa II, 2018, Tampere
Planeettamme Maa III, 2018, Tampere.
Zamzam

Zamzam-kaivo ennen nykyaikaa.
Zamzam-kaivo nykyisin
Zamzam arab. بِئْرُ زَمْزَمَ‎ on islamin pyhimmän paikan eli Kaaban temppelin vieressä noin kahdenkymmenen metrin päässä sijaitseva kaivo. Veden juominen Zamzam-kaivosta kuuluu islamilaisen pyhiinvaelluksen pakollisiin rituaaleihin, joihin miljoonat muslimit vuosittain osallistuvat.
Islamilainen perimätieto

Kaivon historiasta kertoo islamin varhaisin nykypäiviin säilynyt historiateos Profeetta Muhammedin elämäkerta, jonka kirjoittaja Ibn Hisham kuoli vuonna 828 tai 833. Ibn Hisham kertoo, että  islamin profeetta Muhammedin isoisä Abd al-Muttalib oli saanut näyn, jossa hänen käskettiin kaivaa Zamzam. Tuolloin se oli pakanallisessa Mekassa sijainnut painanne Quraish-heimon kahden jumalankuvan, Isafin ja Na'ilan välissä Quraishin uhripaikalla. Jurhumilaiset olivat täyttäneet kaivon maalla lähtiessään Mekasta, mutta se oli alun perin ollut Ismaelin kaivo.
Ibn Hishamin kertomuksen mukaan Ismaelin äiti Hagar, profeetta Abrahamin toinen vaimo, oli tuloksetta etsinyt vettä ja rukoillut Safan kukkulalla sadetta poikaansa Ismaelia varten. Sen jälkeen oli mennyt Marwan kukkulalle ja tehnyt samoin. Tämä toistui seitsemän kertaa. Silloin Jumala oli lähettänyt enkeli Gabrielin, joka potkaisi jalallaan maata. Tästä paikasta alkoi pulputa lähde, josta Ismael saattoi sammuttaa janonsa.  Muslimien pyhiinvaelluksessa tapahtumaa muistetaan juoksemalla Safa- ja Marwa-vuorten väliä seitsemän kertaa.
Ibn Hishamin kertomus jatkui siten, että Abrahamin oikeauskoinen perinne alkoi Mekasta kadota ja pakanuus tuli sen tilalle.  Myös Zanzam-kaivo täytettiin ja musta kivi heitettiin sinne.
Abd al-Muttalib kaivon hoitajana

Islaminuskon oli ratkaistava ongelma, joka liittyi profeetta Muhammedin isään ja isoisään, koska näiden täytyi edustaa jotain muuta uskontoa kuin Muhammedin. Vanhan Testamentin Abrahamin tapauksessa tilanne oli samanlainen. Raamattu ei käsittele aihetta lainkaan, mutta rabbiininen kirjallisuus ja Koraani kuvaavat Abrahamin ja tämän isän Terahin suhdetta jopa väkivaltaisena.
Islamilainen perimätieto joutui käsittelemään ongelmaa siitä, mihin Muhammedin esivanhemmat uskoivat, koska he eivät vielä olleet muslimeja. Ibn Ishaq (Ibn Hishamin lähde) kertoo, että kun Muhammed syntyi, hänen isoisänsä Abd al-Muttalib vei hänet Kaaban temppeliin kiittääkseen Jumalaa. Ibn Ishaq, joka kirjasi  tarinan muistiin, kertoo, että kyseinen jumala oli Mekassa palvottu Hubal. Islamilaisen perimätiedon mukaan Mekassa oli Hubalin patsas, jonka Muhammed sitten kaatoi Mekan valtauksen yhteydessä.  Vaikeudeksi muodostui yhteys Hubaliin samoin kuin se, mihin jumalaan Muhammedin isän nimi "Jumalan orja" oikein viittasi. Niinpä Ibn Hisham kyllä kertoo 800-luvun alussa Ibn Ishaqin tarinan, mutta ei enää mainitse Hubalia nimeltä. Nimi kuitenkin palaa Muhammedin elämäkertaan uudelleen 900-luvun alussa, kun Tabari kertoo Ishaqin teokseen nojaten Hubalin kiittämisestä.  Muhammedin isoisä kiitti Muhammedin syntymästä Hubalia.
Arabisti Hans Jansen katsoo, että Muhammedin esivanhempien pakanallista taustaa häivyttää tarina, jossa isoisä Abd al-Muttalib kuvataan pyhän Zamzam-kaivon vastuuhenkilöksi. Koska veden juominen Zamzam-kaivosta kuuluu islamilaiseen pyhiinvaellukseen, voitiin katsoa, että sen hoitajalla, vaikkakin vielä tietämättömyyden ajalla, oli jo toinen jalka uuden uskonnon puolella.  Abd al-Muttalib sai kiistojen jälkeen oikeuden hoitaa kaivoa ja juottaa ja ruokkia pyhiinvaeltajia. Myöhemmin tehtävä siirtyi Abbasille, Muhammedin sedälle. Ibn Ishaq kirjoitti kertomuksensa abbasidien hovissa, ja nämä katsoivat sukunsa alkavan juuri tästä sedästä.
Georg August Wallin

Suomalainen kristitty tutkimusmatkailija Georg August Wallin teki vuonna 1846 naamioituneena pyhiinvaelluksen Mekkaan. Hän kertoo kirjeessään maistaneensa myös Zamzam-kaivon vettä ja tuoneensa sitä pullollisen Suomenlinnan imaamille.
Ylämaa

| Ylämaa> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Lappeenranta |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Entinen Ylämaan kunnantalo, nykyinen Ylämaa-talo uudenvuodenjuhlissa 31.12.2014.
Sijainti:  60°47′55″N, 028°00′30″E
Lääni:  Etelä-Suomen lääni
Maakunta:  Etelä-Karjalan maakunta
Seutukunta:  Lappeenrannan seutukunta
Kuntanumero:  978
Hallinnollinen keskus:  Ylämaan kirkonkylä
Perustettu:  1929
– emäpitäjä:  Säkkijärvi
Kuntaliitokset:  Säkkijärvi (1946, osa) Vahviala (1946, osa)
Liitetty:  2010
– liitoskunnat:  Lappeenranta Ylämaa
– syntynyt kunta:  Lappeenranta
Pinta-ala:  408,94 km²  (1.1.2009)
– maa:  379,75 km²
– sisävesi:  29,19 km²
Väkiluku:  1 408   (31.12.2009)
– väestötiheys:  3,71 as./km² (31.12.2009)
Ikäjakauma:  2008 
– 0–14-v.:  13,3 %
– 15–64-v.:  59,9 %
– yli 64-v.:  26,8 %
Ylämaa on Suomen entinen kunta, joka sijaitsee Etelä-Karjalan maakunnassa, entisessä Kymen läänissä. Kunnassa asui 1 408 ihmistä, ja sen pinta-ala oli 408,94 km², josta 29,19 km² oli vesistöjä. Väestötiheys oli 3,71 asukasta/km².
Kunta liitettiin Lappeenrantaan vuoden 2010 alussa. Ylämaan naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Lappeenranta, Luumäki ja Miehikkälä. Vuoteen 1967 saakka naapurikuntiin kuului Lappeenrantaan liitetty Lappee.
Ylämaan kirkonkylän muodostamassa taajamassa oli 436 asukasta vuonna 2014. Kylässä on päivittäistavarakauppa, koulu, kirjasto, vanhainkoti ja sen yhteydessä uimahalli sekä kuntosali. Siellä toimii myös autokorjaamoja.
Maantiede

Ylämaan alueella virtaa useita jokia, jotka kaikki laskevat Viipurinlahteen ja Suomenlahteen Venäjän puolella. Kunnan lounaisimmat osat kuuluvat Urpalanjoen vesistöön, keskiosat Santajoen (Kaltonjoen) ja Vilajoen vesistöön ja koillisosat Tervajoen vesistöön. Lisäksi Nisajoen vesistö ulottuu Ylämaalle pieneltä osin Vilajoen ja Tervajoen vesistöjen välissä. Järvistä ovat suurimmat Väkevänjärvi ja Suurijärvi Urpalanjoen vesistössä, Ottojärvi Santajoen vesistössä ja Pukalus Vilajoen vesistössä Suomen ja Venäjän rajalla.
Maantiede > Etäisyyksiä Ylämaalta

Hamina 60 km
Helsinki 210 km
Kotka 75 km
Lappeenranta 30 km
Historia

Ylämaa on muodostettu Säkkijärvestä erotetuista alueista vuonna 1929. Ylämaan kirkko valmistui 1931. Kirkko on Ilmari Launiksen suunnittelema punatiilikirkko. Lisäksi vuosina 1930–1933 rakennettiin  metodistikirkko Villalan kylään, missä on myös Suomen ainoa  metodistinen hautausmaa.
Talvisodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940 suurin osa siihenastisen Ylämaan alueesta pysyi Suomessa, mutta kaakkoisin osa eli Timperilä Säkkijärven ja Vahvialan rajalla sisältyi Neuvostoliitolle luovutettuihin alueisiin. Toisaalta Ylämaahan liitettiin alueita Säkkijärven ja Vahvialan Suomelle jääneitä osia, joten Ylämaa oli Ruokolahden ja Tohmajärven ohella ainoa alueitaan menettäneistä Suomen kunnista, jotka itse asiassa laajenivat sodan aiheuttamien aluemenetysten johdosta.
Talous ja matkailu

Ylämaa on merkittävä raakakiven tuottaja. Kivilaaduista tunnetuin on korukivenä käytetty spektroliitti. Ylämaalla järjestetään myös vuosittain jo perinteeksi muodostuneet jalokivimessut. Myös Suomen ensimmäisen pyramidin pystyttämistä Ylämaalle on suunniteltu.
Urheilu

Ylämaalla toimii joitakin urheiluseuroja, kuten urheilun yleisseura Ylämaan Pyrkijät, Ylämaan Karateseura ja Ylämaan Judoseura Yudo (ent. Kaakon Judoseura).
Kyliä

Hujakkala, Hyttilä, Häsälä, Ihaksela, Kallola, Lahnajärvi (kirkonkylä), Lavola, Nurmela, Nutikka, Paakkala, Rumpu, Sirkjärvi, Säämälä, Villala, Väkevälä, Ylijärvi
Ruokakulttuuri

Ylämaan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla hapanlohko, hakkoopiirakka (perunaa ja sianlihaa ruiskuoressa) ja kuivasta leivästä keitetty leipäressu.
Tunnettuja ylämaalaisia

Sanna Kiero (1930-2010), hiihtäjä
Toivo Kirppu (1920–1986), Mannerheim-ristin ritari
Tatu Kosonen (1978-2022), muusikko, valokuvaaja
Antti Muukka (1896–1970), taidemaalari
Helvi Rumpu (1933–2024), hiihtäjä
Liisa Rumpu, hiihtäjä
Veikko Samuli (s. 1947), säveltäjä, sovittaja ja musiikkituottaja
Kirjallisuutta

Marsio, Kaija: Muistojen kylät : Kallolan ja Paakkolan kyläkirja : Kallolan ja Paakkalan kyläkirja, joka kertoo elämästä Säkkijärven kunnassa luovutetulla alueella.. 1998
Železnogorsk-Ilimski

| Železnogorsk-Ilimski Железногорск-Илимский |
| --- | --- |
 vaakuna
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Irkutskin alue
Piiri:  Ala-Ilim
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  102 km²
Väkiluku (2009):  26 400
 – Väestötiheys:  259 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+8 (MSK+5)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Železnogorsk-Ilimski (ven. Железно́горск-Или́мский) on kaupunki Irkutskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Ilim-jokea 1222 kilometriä Irkutskista pohjoiseen. Kaupunki on Ala-Ilimin piirin keskus. Sen kautta kulkee Baikalin–Amurin rautatie. Asukkaita on 26 400 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1948 rautamalmiesiintymän yhteyteen. Vuonna 1965 siitä tuli kaupunki. Vuonna 1967 otettiin käyttöön suuri malminrikastamo.
Zahedan

| Zahedan (زاهدان, Zāhedān) |
| --- | --- |
 Zahedan
 Koordinaatit: 29.499°N, 60.872°E 
Valtio:  Iran
Provinssi:  Sistan ja Balutšistan
Väkiluku (2011)  ():  560 725
Aikavyöhyke:  UTC+3:30
 
 portalzahedan.ir 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zahedan (pers. ‏زاهدان‎, Zāhedān) (vuoteen 1929 asti Duzdab) on  Iranin Sistanin ja Balutšistanin maakunnan pääkaupunki.
Moskeija Zahedanissa.
Maantiede

Zahedan sijaitsee noin 40 kilometrin päässä kohdasta, jossa Iranin, Afganistanin ja Pakistanin rajat kohtaavat. Alue on karua aavikkoa ja keskimääräinen vuosittainen sademäärä on vain 73 millimetriä.
Historia

Kaupunki tunnettiin ennen kansainvälisesesti Duzzapina (pers. Duzdab) eli "veden varastama", joka nimenä viittasi tulvien koettelemaan laaksoon. Šaahi Reza Pahlavi muutti kaupungin nimeksi Zahedan ("Hurskaiden kaupunki") vuonna 1929. Hän myös kehitti kaupunkia rakennuttaen sen ensimmäisiä moderneja rakennuksia kuten oikeustalon.
Zahedan on verrattain uusi kaupunki. Quettan kaupungista brittien hallitsemasta Balochistanista rakennettiin rautatie Zahedaniin ensimmäisen maailmansodan aikana ja 1930-luvulla šaahi Reza Pahlavin valtakaudella rautatien jatkamista Iranin läpi kulkevaan rautatiehen harkittiin. Rautatie rakennettiin lopulta vasta 1900-luvun toisella puoliskolla. Vielä vuonna 1950 kaupungissa oli vain noin 10 000 asukasta, mutta se on sittemmin kasvanut nopeasti. Rajakaupunkina Zahedanista on tullut huumeiden salakuljetuksen ja muun rikollisen toiminnan keskus. 1990-lvun puolivälissä aloitettiin uuden rautatielinjan rakentaminen Kermaniin.
Väestö

Zahedanin väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 419 518  (1996), 567 449  (2006) ja 560 725 asukasta (2011). Kaupungin asukkaista enemmistö on sunnalaisia balutšeja. Shiialaiset persialaiset taas asuttavat Sistanin aluetta ja puhuvat omaa murrettaan sistaninpersiaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zahedan Wikimedia Commonsissa
Ž

Ž (ž) on latinalaiseen aakkostoon eräissä kielissä lisätty kirjain. Ž on muodostettu kirjaimesta z, jonka päälle on tarkkeeksi lisätty hattu. Kirjaimen nimi on suomen yleiskielessä hattu-z. Ž edustaa tyypillisesti soinnillista postalveolaarista frikatiivia eli niin sanotun suhuässän (š) soinnillista vastinetta. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa (ja monien sanakirjojen ääntämisohjeissa) tämän äänteen merkkinä on [ʒ], mutta suomalais-ugrilaisessa tarkekirjoituksessa ja amerikkalaisessa foneettisessa aakkostossa käytetään merkintää [ž].
Ž-kirjainta vastaa kyrillisissä kirjaimissa Ж (ж), jota käytetään bulgariassa, makedoniassa, serbokroaatissa, ukrainassa ja venäjässä.
Ž suomen kielessä

Ž-kirjain on lainattu suomen kieleen tšekistä vuonna 1907, jolloin annettiin ensimmäinen suositus sen käytöstä.
Ž-kirjaimella merkitään suomen kielessä soinnillista postalveolaarista frikatiivia [ʒ]. Kirjain esiintyy vain muutamassa lainasanassa (kuten brežneviläisyys, džonkki, fidži, maharadža). Lisäksi sitä käytetään nimissä (Azerbaidžan), etenkin translitteroitaessa nimiä, jotka alkukielessä kirjoitetaan kyrillisin aakkosin (esim. Ždanov, Žirinovski).
Aakkosjärjestyksen kannalta ž katsotaan suomessa z-kirjaimen muunnelmaksi, joten se aakkostetaan samalla tavalla kuin z.
Ž muissa kielissä

Tšekin kielen lisäksi ž esiintyy useimmissa muissakin latinalaista kirjaimistoa käyttävissä slaavilaisissa kielissä, joihin lukeutuvat slovakki, sloveeni ja serbokroaatti. Sen sijaan puolan kielessä lähinnä vastaava kirjain on ż, jossa tarkkeena on hatun sijasta yläpuolinen piste, kuten alun perin tšekissäkin.
Kirjain on omaksuttu myös muun muassa latviaan ja liettuaan, turkmeeniin sekä lakota-intiaanien kieleen. Suomalais-ugrilaisista kielistä ž kuuluu viron, karjalan ja vepsän sekä pohjoissaamen, inarinsaamen ja koltansaamen oikeinkirjoitukseen.
Tietokoneissa

| Merkki | Unicode> tunnus | Unicode> nimi | Unicode> lohko | HTML-viittaus | Laajennettu suomalainen näppäimistö | Alt-koodi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ž | U+017D | latinalainen suuraakkonen z ja hattu | latinalaisen merkistön laajennus­osa A | &#381; &#x17D; | AltGr·' + ⇧ Shift·Z | Alt·0142 |
| ž | U+017E | latinalainen pienaakkonen z ja hattu | latinalaisen merkistön laajennus­osa A | &#382; &#x17E; | AltGr·' + Z | Alt·0158 |

Windows-käyttöjärjestelmässä kirjaimet voi kirjoittaa myös Merkistö-apuohjelman (charmap.exe) avulla.
Aiheesta muualla

Kirjaimet š ja ž suomen kielen oikeinkirjoituksessa
Uusi suomalainen monikielinen näppäimistöasettelu
Zelan taistelu

Zelan taistelu käytiin Julius Caesarin johtamien roomalaisten ja kuningas Farnakes II:n johtamien pontoslaisten välillä vuonna 47 eaa. Taistelu on kuuluisa siitä, että roomalaisten voitettua Caesarin kerrotaan lähettäneen senaatille viestin, jossa luki vain "veni, vidi, vici", eli "tulin, näin, voitin".
Farnakes II oli Rooman suuren vihollisen Mithridates VI:n poika. Mithridateen tappion jälkeen Farnakes oli hallinnut pientä osaa isänsä valtakunnasta. Farnakes päätti laajentaa valtakuntaansa Caesarin sisällissodan aiheuttama sekaannuksen yhteydessä. Hän kukisti Caesarin legaatin Domitius Calvinuksen, joka oli marssinut estämään Farnakesta. Farnakes juhli voittoaan raa'alla tavalla. Vangittuja sotilaita kidutettiin ja teloitettiin. Myös useat roomalaiset nuorukaiset kastroitiin.
Tämän jälkeen Caesar, joka oli tuolloin Aleksandriassa, lähti marssimaan Farnakesta vastaan. Caesarilla oli vain vähän joukkoja. Legio VI:stä oli jäljellä vain rippeet, mutta sen jäsenet olivat veteraaneja. Caesarilla oli myös käytössään Deiotaroksen galatialainen legioona, Popmpeiuksen entinen Legio XXXVI ja Calvinuksen joukkojen rippeitä. Vaikka Caesar oli alakynnessä päätti hän marssia lähelle vihollisen leiriä Zelan kaupungin lähellä. Keskellä yötä Caesar siirsi leirinsä vieläkin lähemmäs pontoslaisten leiriä. Armeijoiden leirit sijaitsivat kukkuloilla, joiden rinteet olivat jyrkät. Puolustajalla olisi taistelussa selvä etulyöntiasema.
2. elokuuta aamuna Farnakes marssitti armeijansa ulos leiristään ja valmisti sen taisteluun. Antiikin aikaisten armeijoiden oli tapana tehdä tällaisia näytöksiä kohottaakseen omien joukkojen moraalia. Caesar antoi omien joukkojensa jatkaa leirin rakennusta ja hän yllättyi täysin kun Farnakeen joukot lähtivät yhtäkkiä hyökkäykseen. Roomalaiset yrittivät saada rivinsä järjestykseen, mutta Farnakeen viikatevaunut aiheuttivat jonkin verran tappioita, ennen kuin vaunujen ajajat saatiin surmattua. Taistelusta tuli pitkä, mutta lopulta Legio VI oikealla siivellä mursi vihollisen rivistöt. Tämän jälkeen koko pontoslainen armeija lähti pakoon.
Vaikka Zela ei ollut mikään helppo voitto, oli se kuitenkin ratkaissut koko sodan parissa päivässä. Caesar tuumailikin, että Pompeius oli ollut onnekas, kun oli saanut maineensa kukistamalla tämän kaltaisia vihollisia.
Lähde

Adrian Goldsworthy: Caesar's Civil War, 49-44 BC, s. 56.  Osprey Publishing, 2002.  ISBN 9781841763927  (englanniksi)
Aortan laajentuma

Aortan laajentuma (aortta-aneurysma) on heikentyneeseen aorttaan liittyvän valtimotaudin eli ateroskleroosin seurauksena syntynyt pullistuma. Se voi joskus harvoin syntyä myös synnynnäisesti heikon seinämän seurauksena. Se on yleinen munuaisvaltimotason alapuolella, mutta laajentumia voi esiintyä missä tahansa kohdassa aorttaa.
Aortta-aneurysmien merkittävimmät riskitekijät ovat samat kuin ateroskleroosin eli tupakointi, miessukupuoli, ikä, korkea verenpaine ja korkea veren kolesteroliarvo. Nykyään ajatellaan, että valtaosa aortta-aneurysmista syntyy sydän- ja verisuonitautien seurauksena. Aiemmin aortta-aneurysma saattoi syntyä myös infektion, esimerkiksi kupan, seurauksena, mutta sellaiset aneurysmat ovat länsimaissa äärettömän harvinaisia.
Aortta-aneurysma voi tuntua vatsan alueella sykkivänä pullistumana, mutta se on tavallisesti oireeton, kunnes se puhkeaa. Aneurysman puhkeaminen on hengenvaarallinen tilanne. Suuri osa potilaista kuolee jo ennen kuin ehtii sairaalaan, ja sairaalaan päässeistäkin vain osa selviää hengissä. Aneurysman puhkeamisen riski on sitä suurempi, mitä suurempi aneurysman halkaisija on.
Aortan repeämä.
Aortta-aneurysmien tiedetään kasvavan hitaasti vuosien kuluessa. Nykyään aneurysma pyritään yleensä leikkaamaan, kun niiden halkaisija on noin 5 cm tai jo aiemmin, jos niiden on seurannassa huomattu kasvavan tavanomaista nopeammin. Sekä puhjenneen aneurysman korjausleikkauksessa että ei-kiireellisessä korjausleikkauksessa aortan laajentunut osa korvataan vahvalla, esimerkiksi dacronista punotulla putkella. Vaihtoehtoisesti aneurysma voidaan korjata myös katetrin kautta laajentumakohtaan uitettavalla stentillä. Valittu menetelmä riippuu potilaan kunnosta ja hoitavan lääkärin harkinnasta.
Myös ei-kiireellisiin korjausleikkauksiin liittyy muun muassa halvaantumisen ja kuoleman riski. Tästä syystä lääkärit pyrkivät kaiken aikaa kehittämään keinoja, joilla voitaisiin tunnistaa ne potilaat, joilla on poikkeuksellisen suuri riski saada aneurysman repeämä.
Zarathustralaiset Iranissa

Uskomukset ja tavat
Ahura Mazda
Zarathustra
Aša
Enkelit ja demonit
Amesha Spentas
Jazatas
Ahuras
Daevat
Ahriman
Tekstit ja palvontamenot
Avesta
Gathas
Vendidad
Ahuna Vairja
Tulitemppeli
Tarinat ja legendat
Dēnkard
Bundahišn
Arda Viraf
Jamasp Namag
Qissa-i Sanjan
Historia ja kulttuuri
Zurvalaisuus
Kalenteri
Juhlapäivät
Avioliitto
Hiljaisuuden torni
Eskatologia
Katso myös
Zarathustralaiset Iranissa
Parsit
Iranit
Zarathustralaisten syrjintä
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Zarathustralaiset ovat uskonnollinen vähemmistö nykypäivän Iranissa. Zarathustralaisuus oli aikanaan Persian valtauskonto, mutta Persian arabivalloituksen ja islamin leviämisen myötä sitä harjoittaa edelleen vain pieni vähemmistö iranilaisista. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Iranissa asui yhteensä 25 271 zarathustralaista, ja zarathustralaisten järjestöjen mukaan niillä on noin 60 000 jäsentä. Juutalaisuuden ja kristinuskon ohella zarathustralaisuus on yksi Iranin virallisista vähemmistöuskonnoista.
Asuinalue ja lukumäärä

Zarathustralaisia on maailmanlaajuisesti noin 125 000, ja Iranissa heitä asui vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan yhteensä 25 271. Zarathustralaisten järjestöjen mukaan niillä on kuitenkin noin 60 000 jäsentä. Suurin yksittäinen keskittymä zarathustralaisia Iranissa on maan pääkaupunki Teheranissa. Nykyinen yhteisö kaupungissa on tuotosta muuttoliikkeestä Yazdista ja Kermānista. Erään lähteen mukaan 1900-luvun alussa kaupungissa oli vain 300 zarathustralaista, kun taas 1980-luvulle tultaessa heitä oli jo 15 000. Mainittujen kaupunkien lisäksi zarathustralaisten palvontapaikkoja on Šīrāzissa, Esfahanissa ja Ahvāzissa. Zarathustralaisia asuu edelleen myös kylissä etenkin Yazdin kaupungin ympäristössä.
Savanesin alue

| Savanesin alue Région des Savanes |
| --- | --- |
 Alueen sijainti Norsunluurannikon kartalla
Valtio:  Norsunluurannikko
Perustettu:  1997
Lakkautettu:  2011
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Korhogo
Pinta-ala:  40 210 km²
Väkiluku (1998):  929 673
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  CI-03
Savanes (ransk. Région des Savanes) on yksi Norsunluurannikon 19 entisestä alueesta. Se lakkautettiin vuoden 2011 hallintouudistuksessa, kun Norsunluurannikko jaettiin 14 piirikuntaan. Vuoden 1998 väestönlaskennan mukaan alueella oli 929 673 asukasta ja sen pinta-ala oli 40 210 neliökilometriä. Alueen pääkaupunki oli Korhogo.
Hallintouudistuksessa Savanesin alueesta muodostettiin Savanesin piirikunta ilman aluemuutoksia.
Zemiaki

Zemiaki on Afganistanin Kunarin maakunnassa Kunarin sivujokeen Pechiin laskevan Tšara-daran varrella sijaitsevassa Zemiakin kylässä puhuttava nuristanilainen kielimuoto. Sen puhujia arvioidaan olevan noin 400–500 henkeä.
Kielellisesti Zemiaki on lähellä waigalia, jonka murteena sitä voidaan pitää. Perimätiedon mukaan kylän asukkaat ovat muuttaneet seudulle Waigaljoen varrelta.
Mihail Želev

| Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Bulgaria> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 1969 | 3 000 m ej |  |
Mihail Želev (bulg. Михаил Желев; 15. heinäkuuta 1943 Sliven – 5. tammikuuta 2021 Sliven) oli bulgarialainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 3 000 metrin estejuoksu.
Želev sijoittui Méxicon kesäolympialaisissa 1968 3 000 metrin estejuoksussa kuudenneksi ajalla 8.58,4. Hän oli kilpailun toiseksi paras eurooppalainen. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän voitti kultaa ajalla 8.25,0. Münchenin kesäolympialaisissa 1972 hän sijoittui 12:nneksi ajalla 9.02,6.
Želev voitti universiadeissa kultaa estejuoksussa ajalla 8.32,6 Torinossa 1970. Hän kuoli Slivenissä 77-vuotiaana 5. tammikuuta 2021.
Aiheesta muualla

Mihail Želev Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics  Tilastopaja 🔒