stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaarina Alanen

| Kaarina Alanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. syyskuuta 1945 Helsinki
Kuollut: 30. elokuuta 2005 (59 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  radiotoimittaja
Toimittaja
Maa:   Suomi
Media:  Yleisradio
Koulutus:  Filosofian maisteri
Radio:  Sosiaalinen kirjelaatikko
Kaarina Alanen (1. syyskuuta 1945 Helsinki – 30. elokuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja Yleisradion pitkäaikainen radiotoimittaja. Hän toimitti radiossa muun muassa Sosiaalinen kirjelaatikko -ohjelmaa, jossa vastattiin kuuntelijoiden lähettämiin sosiaaliturvaa koskeviin kysymyksiin.
Alanen toimitti vuonna 1990 radiodokumentin Sodan pitkät varjot – Sotasiirtolaiset Rauhan sairaalassa joka käsittelee Karjalassa sijainneista hoitolaitoksista evakoituja ihmisiä jotka menettivät alueluovutuksessa kotinsa. Yksikään kunta ei halunnut ottaa heitä vastaan ja Rauhan sairaalasta tuli heidän kotinsa jossa he viettivät loppuelämänsä.
Turku Air

| Turku Air |
| --- | --- |

Perustettu:  1974
Lakkautettu:  2016
Laivaston koko:  12
Kohteiden määrä:  3 + tilauslennot
Solmukohdat:  Turun lentoasema (TKU)
Emoyhtiö:  Turku Air Oy
Kotipaikka:  Turku, Suomi
Yhtiön sivut:  www.turkuair.fi
Turku Air Oy oli vuosina 1974–2016 toiminut yksityinen turkulainen lentoyhtiö. Turku Air Oy:n kotilentoasemana toimi Turun lentoasema. Sen omistuksessa oli kaksimoottorisia potkurikoneita. Vuonna 2012 sen sanottiin olevan Suomen vanhin yksityisessä omistuksessa ollut lentoyhtiö.
Turku Air hoiti 2000-luvun vaihteen molemmin puolin erityisesti posti- ja potilaslentoja Turun ja Ahvenanmaan välillä. Vuonna 2007 se aloitti tilauslentotoimintansa tueksi reittilennot Maarianhaminaan kolmasti päivässä 7-paikkaisilla Chieftain -koneilla. Huhtikuussa 2012 Turku Air lopetti tämän reitin ja alkoi lentää Turusta kahdesti päivässä Tallinnaan, mutta ensilennolle ei tullut yhtään matkustajaa. Yrityksen mukaan sähköpostitse yrityksiin kohdistettu markkinointi epäonnistui.
Turku Air Oy asetettiin konkurssiin 6. heinäkuuta 2016.
Aiheesta muualla

Turku Air Oy (Arkistoitu – Internet Archive)
Jukka Arvassalo

| Jukka Arvassalo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  toimittaja
Toimittaja
Maa:   Suomi
Media:  Yleisradio
Koulutus:  Journalistiikka
Aktiivisena:  1976–2015
Televisio:  Yle TV1
Radio:  Yle Lappeenranta Yle Kouvola Radiomafia (1990—)
Ohjelmat:  Arvolataamo Syntymäpäiväsankareita Arvassalo ry
Jukka Arvassalo on suomalainen radio- ja televisiotoimittaja, joka työskenteli Yleisradiossa vuodesta 1976 vuoteen 2015.
Arvassalo opiskeli journalistiikkaa Tampereen yliopiston radio- ja tv-linjalla ja aloitti Yle-uransa Lappeenrannan aluetoimituksesta 1970-luvun lopulla. Hän kuului tuolloin taistolaiseen Toimittajaliittoon. 1980-luvulla hän työskenteli Kouvolan-toimituksessa, kunnes siirtyi vuonna 1990 perustettuun Radiomafiaan. 1990-luvun lopulla Arvassalo oli toimittajana Yle TV1 -kanavan opetusohjelmissa, josta hän palasi radion asiaohjelmiin.
Hänen viimeisiä ohjelmiaan ennen eläkkeellä jääntiä olivat Arvolataamo, Syntymäpäiväsankareita ja ”maailmanparannusohjelma” Arvassalo ry.
Turf

Turf on Ruotsissa kehitetty reaaliaikainen mobiilipeli. Pelin on kehittänyt Andrimon-niminen kehittäjäryhmä. Pelin ensimmäinen versio otettiin käyttöön Ruotsissa 2010, ja ensimmäiset pelialueet tulivat Suomeen 2012. Turf-ulkoilupelin perimmäinen päämäärä on motivoida pelaajat ulos liikkumaan fyysisesti todellisessa maailmassa. Pelin iskulause "Outdoor addiction" ("Hulluna ulkoiluun") kertoo tästä.
Turf-pelin sovellus on saatavilla sekä Android- että iOS-älykännyköille ja tableteille. Rekisteröityneitä pelaajia oli vuoden 2016 kesällä maailmanlaajuisesti noin 170 000.
Turfissa pelikohteita (Zone) löytyy kymmeniä tuhansia ympäri maailmaa. Zoneja on myös ympäri Suomea - yhteensä yli 3750 kpl elokuussa 2019. Tällainen zone on pieni virtuaalinen alue, joka näkyy vain Turf-kartalla. Zonet on pääasiassa sijoitettu kiinnostavien kohteiden lähelle (kiinnostavat tai tärkeät rakennukset, muistomerkit, luonnonkauniit paikat, sillat, kirkot yms.).
Pelaaminen

Pelin idea on mennä paikan päälle zone-alueen sisälle mukanaan älykännykkä, jossa on Turf-sovellus käynnissä ja mobiilidata sekä GPS aktiivisena. Tällöin zone siirtyy hetken kuluttua pelaajan "haltuun". Haltuunotosta saa pisteitä, ja pisteitä tulee myös tunneittain niin kauan, kunnes joku toinen pelaaja ottaa zonen haltuunsa.
Eniten pisteitä kerännyt pelaaja voittaa pelikierroksen. Erilaisia saavutuksia pelissä palkitaan virtuaalisilla mitaleilla. Kilpailu käydään sekä alueittain, maittain että maailmanlaajuisesti. Pelaaja on mukana sen alueen tuloslistalla, jossa hän on ottanut eniten zoneja haltuunsa pelikierroksen aikana.
Pelikierros kestää kuukauden ja kierros alkaa/päättyy jokaisen kuukauden ensimmäisenä sunnuntaina klo 13 Suomen aikaa. Kierroksen lopussa jaetaan mainetta ja kunniaa eniten pisteitä keränneille pelaajille.
Pelissä liikutaan tehokkaimmin polkupyörällä, mutta osallistua voi myös esimerkiksi kävellen. Kaikki lailliset kulkuvälineet ovat periaatteessa sallittuja. Zonen haltuunotto edellyttää, että pelaaja henkilökohtaisesti ja fyysisesti on zonen alueella haltuunottohetkellä.
Jokainen maa on jaettu alueisiin (Region). Suomessa on tällä hetkellä seitsemän tällaista aluetta: Etelä-Suomi, Länsi- ja Sisä-Suomi, Itä-Suomi, Lounais-Suomi, Pohjois-Suomi, Lappi ja Ahvenanmaa.
Maat jossa Turf-peli on saatavilla virallisesti ja joissa sitä pelataan ovat Ruotsi, Norja, Tanska, Islanti, Suomi, Alankomaat, Iso-Britannia ja Etelä-Korea. USA on myös jaettu alueisiin, mutta peli ei vielä ole virallisesti saatavilla siellä. Zoneja löytyy muun muassa Saksasta, Ranskasta, Espanjasta ja Italiasta.
Aiheesta muualla

Turf-pelin virallinen kotisivu
Turf-pelin ohje-wiki
Suomenkielinen Turf-sivusto
Hufvudstadsbladetin uutinen 10.08.2015 (Arkistoitu – Internet Archive)
Kerttula (täsmennyssivu)

Kerttula voi tarkoittaa muun muassa:
Maantiede

Kerttula, Raision kaupunginosa
Suomalainen sukunimi

Albert Kerttula (1864–1921), näyttelijä
Erkki Kerttula (1909–1989), miekkailija
Johan Fredrik Kerttula (1856–1911), pankinjohtaja ja valtiopäivämies
Lauri Kerttula (1890–1958), virkamies, lääninneuvos
Seppo Kerttula (s. 1938), pesäpalloilija
Veikko Kerttula (1940–2022), elokuva- ja televisio-ohjaaja ja näyttelijä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kerttula”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Carl Sidensnöre

Carl Sidensnöre (15. toukokuuta 1809 – 30. maaliskuuta tai 18. toukokuuta 1889 Pietari) oli suomalaissyntyinen Venäjän keisarillisen laivaston vara-amiraali.
Carl Sidensnören isä oli sotilaslääkäri, hovineuvos Carl Sidensnöre ja puoliso Elisabeth Karlovna Reitzenstein. Myös heidän pojastaan Alexander Sidensnörestä tuli amiraali. Carl Sidensnöre tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun 1824 ja ylennettiin gardemariniksi 1825. Vuonna 1827 hän osallistui linjalaiva Svjatoi Andrein oppilaspurjehdukseen Kronstadtista Portsmouthiin ja takaisin. Merikadettikoulun päätetyttyä Sidensnöre ylennettiin midshipsmaniksi toukokuussa 1828 ja hänet määrättiin palvelukseen ensin linjalaiva Fère Champenoise'lle ja sitten korvetti Lvitsalle, jolla hän myös purjehti 1831 Kronstadtista Plymouthiin ja takaisin. Seuraavana vuonna hän toimi suomalaisen tullialuksen päällikkönä,  vuosina 133– 1834 hän palveli kuunari Snegillä merenmittauksissa Suomenlahden saaristossa.
Sidensnöre ylennettiin luutnantiksi toukokuussa 1834. Hän toimi 1835–1842 edelleen alusten päällikkönä merenmittauksissa Suomenlahdella. Huhtikuussa 1842 hänet siirrettiin 1. Suomen meriekipaasin 2. komppaniaan ja hän toimi loppuvuonna kouluttajana myös 6. komppaniassa, minkä jälkeen hänet ylennettiin kapteeniluutnantiksi. Sidensnöre toimi joulukuusta 1842 tammikuuhun 1849 sekä 6. että 3. komppanian päällikkönä, tammikuun lopussa 1849 hänet siirrettiin palvelukseen 14. meriekipaasiin. Siellä hän komensi 1849–1851 höyryfregatti Herkulesta. Joulukuussa 1849 Sidensnöre ylennettiin 2. luokan kapteeniksi. Heinäkuussa 1853 Sidensnöre nimitettiin jäseneksi Venäjän laivaston laivanrakennuskomiteaan.
Krimin sotaan Sidensnöre osallistui maaliskuusta 1854 komennettuna Suomeen sijoitetun sotaväen esikunnan Suomen joukkojen jaoston erikoiskäyttöön. Hänet ylennettiin 1. luokan kapteeniksi joulukuussa 1854 ja määrättiin helmikuussa 1855 1. Suomen meriekipaasin komentajaksi, mutta siirrettiin toukokuussa takaisin erityistehtäviinsä. Sodan jälkeen helmikuussa 1856 hänet määrättiin Venäjän laivaston koulutus- ja työekipaasin komentajaksi, mutta siirrettin jo huhtikuussa laivaston insinööri- ja tykistöoppilaitoksen johtajaksi Pietariin.
Lokakuussa 1860 Sidensnöre valittiin jäseneksi Pietarin merisota-akatemiaan pyrkivien meriupseerien valintakomiteaan. Hänet ylennettiin Venäjän laivaston maavoimissa palvelevien joukkojen kenraalimajuriksi tammikuussa 1864 ja hänelle myönnettiin tammikuussa 1869 laivaston perämieskunnan kenraaliluutnantin arvo. Hänestä tuli samalla laivaston teknillisen komitean jäsen. Helmikuussa 1877 Sidensnöre valittiin myös merisota-akatemian komitean jäseneksi, missä tehtävässä hän palveli kuolemaansa saakka. Vara-amiraaliksi hänet ylennettiin elokuussa 1879.
Panathenaia

| Panathenaia> Παναθήναια |
| --- | --- |
 Panathenaian kisojen juoksijoita kuvattuna mustakuviotekniikalla koristellussa Panathenaia-amforassa, n. 530 eaa.
Tyyppi:  uskonnollinen juhla sekä musiikki- ja urheilukisat Athene Poliaan kunniaksi
Päivämäärä:  Hekatombaion 23.–30. (Suuri Panathenaia) Hekatombaion 28.–29.(?) (Pieni Panathenaia) (heinä-elokuu)
Järjestämistiheys:  vuosittain, suurena joka neljäs vuosi
Tapahtumapaikka:  mm. Akropolis ja Panateenalainen stadion
Paikkakunta:  Ateena, Attika, Kreikka
Panathenaia (m.kreik. Παναθήναια, Panathēnaia, lat. Panathenaea, ”Kaikkien ateenalaisten juhla”) oli antiikin Ateenassa vuosittain vietetty juhla, joka oli omistettu Athene Poliaalle. Sitä vietettiin Hekatombaion-kuun 28. päivän ympärillä eli nykyisen heinä-elokuun aikoihin. Panathenaia oli Ateenan vanhin ja tärkein juhla, ja siihen kuului musiikki-, runous- ja urheilukilpailuita sekä uhritoimituksia.
Panathenaia-juhlaa vietettiin kahdessa muodossa. Joka neljäs vuosi vietettiin kahdeksanpäiväistä Suurta Panathenaiaa, johon kuului enemmän kilpailuita sekä suurempi juhlakulkue. Kaksi tai kolme päivää kestänyttä Pientä Panathenaiaa vietettiin väliin jääneinä kolmena vuonna.
Historia

Panathenaia-juhla juhlisti Athenen syntymäpäivää, joka sijoitettiin joskus Hekatombaion-kuun 28. päivään. Tuolloin jumalatar oli myytin mukaan syntynyt Zeuksen päästä. Yleensä Athenen syntymäpäivää vietettiin kuitenkin myös jokaisen attikalaisen kalenterin kuukauden kolmantena päivänä, joten Hekatombaion 28. saattoi olla omistettu myös jumalattaren voitolle gigantomakhiassa. Juhla oli Ateenan tärkein, koska Athene oli kaupungin suojelijatar. Koska juhla sijoittui attikalaisen kalenterin ensimmäiseen kuukauteen, se juhlisti samalla uuden vuoden alkamista ja vuodenkiertoa.
Juhlan alkuperäinen nimi oli Athenaia (Ἀθήναια, Athēnaia), ja se oli hyvin vanhaa alkuperää. Ateenalaisille itselleen se oli yhtä vanha kuin kaupunki itse, ja perinteen mukaan sen olisi pannut alulle kaupungin myyttinen kuningas Erekhtheus (tai Erikhthonios) 729 vuotta ennen vuonna 776 eaa. järjestettyjä ensimmäisiä Olympian kisoja. Tämän vuoksi juhla oli omistettu Athenen lisäksi myös Erektheukselle. Sen jälkeen kun Theseus yhdisti Attikan kylät yhdeksi Ateenan kaupunkivaltioksi, juhlan nimeksi tuli Panathenaia. Yhdistämisen itsensä kunniaksi hieman ennen Panathenaiaa, Hekatombaion-kuun 16. päivä, järjestettiin Synoikia-juhla, joka voidaan nähdä Panathenaian esijuhlana.
Panathenaia-juhla uudistettiin vuonna 566/565 eaa. Tuolloin perustettiin Suuri Panathenaia ja siihen kuuluneet Panathenaian kisat. Erilaisia kilpailuja oli kuulunut ohjelmaan jo aikaisemminkin, mutta nyt kisat mallinnettiin Olympian kisoja ja muita panheellenisiä kisoja esikuvana käyttäen. Uudistuksen pani alulle joko Peisistratos tai toisten tietojen mukaan samaan aikaan arkonttina toiminut Hippokleides. Peisistratoksen vuonna 546 eaa. alkaneella tyrannikaudella sekä tämän poikien Hippiaan ja Hipparkhoksen aikana juhlaa laajennettiin edelleen. Mukaan otettiin muun muassa Homeroksen runosäkeiden lausunta, minkä myötä myös Homeroksen eeposten tekstimuoto vakiinnutettiin. Perikleen aikana vuonna 446 eaa. mukaan otettiin musiikkikilpailut.
Roomalaisella kaudella Panathenaia-juhla siirrettiin kevääseen, mahdollisest jotta se osuisi yksiin 19.–23. maaliskuuta vietetyn Minervalle omistetun Quinquatrus-juhlan kanssa. Panathenaia-juhlaa järjestettiin aina noin vuoteen 410 jaa. saakka.
Athenen peplos

Juhlassa Athenea kunnioitettiin paitsi uhrein myös pukemalla tämä vuosittain uuteen juhla-asuun, peplokseen, kulttikuvansa kautta. Vaate sopi lahjaksi siksikin, että Athene oli monen muun ohella myös käsityötaitojen jumaluus. Myyteissä kulttikuvan pukemisen peplokseen katsottiin saaneen alkunsa Kekropsin tyttären Aglauroksen toimiessa Athenen papittarena.
Perinteisen käsityksen mukaan peploksia olisi ollut yksi, jonka kutoivat Ateenan ylhäisiä sukuja edustaneet naiset (ergastinai) ja arrheforoi-tytöt Athenen papittarien ohjauksessa. Usein esiintyy myös tulkinta, jonka mukaan peplos olisi vaihdettu vain Suuressa Panathenaiassa joka neljäs vuosi. Uudemman tutkimuksen mukaan peploksia oli kuitenkin ainakin klassisella kaudella kaksi: suurempi vaihdettiin Suuren Panathenaian yhteydessä ja pienempi vuosittain muina vuosina Pienen Panathenaian yhteydessä. Suuremman kutoivat ammattimaiset miespuoliset kutojat, ja sen sivujen pituus oli jopa 4–8 metriä. Se otettiin käyttöön oletettavasti Salamiin taistelun jälkeen noin 474/470 eaa., ja siksi se oli purjeen kokoinen. Pienemmän kutoivat naiset ja tytöt, ja sen koko vastasi tavallista vaatetta.
Peploksen kutominen alkoi noin yhdeksän kuukautta aiemmin Khalkeia-juhlassa. Kumpikin peploksista oli koristeltu koruompelella, joka esitti Athenen voittoa Enkeladoksesta sekä muita gigantomakhian tapahtumia. Koristelu oli värikäs, ja siinä käytettiin ainakin sinistä, keltaista ja purppuraa. Pohjakangas oli sahraminkeltainen. Sekä peploksen koristelu että sen yhdistäminen purjeeseen kuvaavat selvästi Athenen ja Ateenan voittoa vihollisistaan.
Suuri Panathenaia

Suuri Panathenaia (τὰ μεγάλα Παναθήναια, ta megala Panathēnaia) oli juhlan laajennettu versio, joka perustettiin vuonna 566/565 eaa. Panathenaia-juhla vietettiin suurena joka neljäs vuosi, aina olympiadin 3. vuonna. Se laajensi juhlan kahdeksan päivän pituiseksi. Suureen Panathenaiaan kuului enemmän kilpailuja kuin Pieneen Panathenaiaan. Samoin juhlien kohokohta eli Hekatombaion-kuun 28. päivänä järjestetty juhlakulkue oli paljon suurempi.
Suuri Panathenaia > Ohjelma

Suuren Pathenaian ohjelman oletetaan olleen seuraava:
Päivä 1 (Hekatombaion 23): Musiikki- ja rapsodiakilpailu
Päivä 2 (Hekatombaion 24): Poikien ja nuorukaisten urheilukilpailut
Päivä 3 (Hekatombaion 25): Miesten urheilukilpailut
Päivä 4 (Hekatombaion 26): Hevosurheilulajien kilpailut
Päivä 5 (Hekatombaion 27): Heimokilpailut
Päivä 6 (Hekatombaion 28): Yöllinen soihtujuoksu (lampadēdromia) ja juhla sekä suuri juhlakulkue ja uhri
Päivä 7 (Hekatombaion 29): Heimojen purjehduskilpailu ja hevosurheilulajeista apobates-kilpailu
Päivä 8 (Hekatombaion 30): Palkintojenjako ja suuret juhlat
Suuri Panathenaia > Kilpailut

Suureen Panathenaia-juhlaan kuuluivat moni­lajiset kisat, johon kuului musiikki-, runo- ja urheilukilpailuja. Panathenaian kisat olivat luonteeltaan panhelleeniset eli yleiskreikkalaiset, toisin sanoen niihin otti osaa paljon ihmisiä myös muista kaupungeista eri puolilta kreikkalaista maailmaa. Kisat eivät kuitenkaan koskaan kohonneet varsinaisisten panhelleenisten kisojen joukkoon, koska ne olivat muita kisoja selkeämmin yhden suuren kaupungin hallinnassa, eivät puolueettomalla maaperällä. Toisaalta osa kisaohjelmasta, kuten heimokilpailut ja osa hevoskilpailuista, oli tarkoitettu vain ateenalaisille. Kuten yleensä, naiset eivät saaneet kilpailla.
Musiikkikilpailuiden voittajat saivat palkinnoksi kultaisen seppeleen, jonka arvo saattoi olla tuhat drakhmaa. Urheilukilpailuiden voittajat saivat Athenelle pyhitettyjen oliivi­puiden lehvistä tehdyt seppeleet sekä amforoita, niin kutsuttuja Panathenaia-amforoita, jotka oli täytetty samojen puiden sadosta saadulla öljyllä. Amforoiden toiselle puolelle oli kuvattuna Athene-jumalatar kahden pylvään välissä; toisella puolella oleva kuva esitti sitä urheilu­lajia, josta palkinto myönnettiin. Amforoita annettiin useita, esimerkiksi 300-luvulla eaa. nuorten stadionjuoksun voittaja sai niitä 60. Öljyä yhdessä amforassa oli noin 38–39 litraa. Näin palkintojen arvo oli rahallisesti laskettuna huomattava, ja yksiin kisoihin niitä valmistettiin yli tuhat kappaletta. Amforoita on säilynyt lukuisia, ja niitä on löydetty eri puolilta kreikkalaista maailmaa. Osasta lajeja myönnettiin pronssisia kolmijalkoja. Heimokilpailuiden voittajaheimoille annettiin rahaa ja härkiä.
Kisojen järjestämisestä vastasivat athlothetai-virkamiehet, joita oli kymmenen. Nämä valittiin arvalla neljäksi vuodeksi, Suuresta Panathenaiasta seuraavaan.
Suuri Panathenaia > Kilpailut > Musiikkikilpailut

Panathenaia-juhlaan kuului Peisistratoksen ajoista lähtien rhapsodien eli runonlaulajien kilpailut, joissa lausuttiin säkeitä Homeroksen Iliaasta ja Odysseiasta. Perikleen ajoista lähtien juhlan yhteydessä pidettiin myös musiikkikilpailut. Niitä oli neljä: laulu aulos-huilun säestyksellä, aulos-huilun soittaminen, laulu kitharan säestyksellä sekä kitharan soittaminen. Kilpailut järjestettiin juhlan ensimmäisenä päivänä. Ainakin musiikkikilpailut järjestettiin Perikleen odeionilla.
Suuri Panathenaia > Kilpailut > Yleisurheilukilpailut

Kisojen yleisurheilulajien kilpailulajeina oli muun muassa eripituisia juoksuja (stadion, diaulos eli kaksi stadionia, hippikon eli kaksi diaulosta sekä dolikhos), myös soihtujuoksu, sekä paini (pale), viisiottelu (pentathlon) ja pankration. Kilpailut järjestettiin juhlan toisena ja kolmantena päivänä, alun perin joko Agoralla tai Arkaaisella agoralla ja myöhemmin Panateenalaisella stadionilla. Stadion jälleenrakennettiin vuoden 1896 ensimmäisiä nykyaikaisia olympiakisoja varten.
Suuri Panathenaia > Kilpailut > Hevosurheilukilpailut

Kisojen hevoskilpailuihin kuuluivat nelivaljakkoajot, keihäänheitto ratsastettaessa sekä apobates eli vaunukilpailu, jossa ohjastaja hyppäsi välillä juoksemaan vaunujen viereen. Viimeksi mainittu laji oli kilpailulajina lähinnä vain Ateenassa. Kilpailut järjestettiin juhlan neljäntenä päivänä, mutta apobates vasta seitsemäntenä. Puolisotilaalliset hevoslajit järjestettiin Agoralla, muut hippodromilla.
Suuri Panathenaia > Kilpailut > Heimokilpailut

Muihin kilpailuihin kuului heimokilpailuja, jossa kilpailivat Attikan kymmenen fyleä eli heimoa. Kilpailuita oli kolmea lajia, miehuus- ja voimakilpailu (euandria), purjehduskilpailu sekä kilpailu pyrrhisessä sotatanssissa (pyrrhikhē, pyrrhikhios) aulos-huilun säestyksellä. Purjehduskilpailut järjestettiin Pireuksessa todennäköisesti Kantharoksesta niemen toiselle puolelle Munikhiaan, ja niitä pidettiin ainakin noin vuodesta 380 eaa. lähtien.
Suuri Panathenaia > Yöllinen juhla, kulkue ja uhri

Kohtauksia Parthenonin friiseistä, tulkittu usein esittävän Panathenaia-juhlan kulkuetta. British Museum.
Hekatombaion-kuun 28. päivä alkoi soihtujuoksulla (lampadēdromia) ja yöllisillä juhlilla (pannykhis). Soihtujuoksu juostiin Dipylon-portilta Athene Poliaan alttarille. Jokaisella kilpailijalla oli palava soihtu, ja voittaja sai sytyttää alttarilla palaneen tulen, jota käytettiin uhriseremoniassa. Yöllisiin juhliin kuului laulua ja tanssia Athenen kunniaksi.
Juhlan huipentuma oli juhlakulkue, joka kuljetti Athenelle uuden peploksen. Suuressa Panathenaiassa kulkue oli suurempi ja peplos suurempaa kokoa. Kulkue alkoi aamunkoitteessa. Se sai alkunsa Kerameikoksesta Pompeion-rakennukselta, jota käytettiin kulkueen valmistelupaikkana. Kulkue kulki Agoran poikki niin kutsuttua Panathenaia-juhlan tietä pitkin ja nousi ylös Akropoliille. Matkaa oli hieman yli kilometrin verran. Ainakin hellenistisellä kaudella Athenen peplos kuljetettiin kulkueessa pyörillä varustetussa laivassa ikään kuin sen purjeena. Parthenonin friisin on perinteisesti tulkittu esittävän Panathenaia-juhlan kulkuetta, vaikkakin siitä on myös muita tulkintoja, joissa friisin on nähty kuvaavan ennemmin myyttistä aikaa.
Kulkueeseen osallistuivat papit ja kaupungin kaikki virka­kunnat, athlothetait, peploksen neulomiseen osallistuneet ja edeltävien päivien kilpailuiden voittajat, sekä kaiken ikäisiä ylhäisten perheiden miehiä, naisia ja lapsia, kaneforoksia, hipparkkien johtamaa ratsuväkeä ja efebejä. Siihen ottivat osaa myös muiden kaupunkien ja erityisesti siirtokuntien lähettiläät, sekä metoikkien edustajat, joilla oli kulkueessa palvelutehtäviä alemman asemansa merkkinä. Kulkueessa kuljetettiin myös uhrieläimet. Kun kulkue oli saapunut Akropoliille, Athene Poliaan alttarilla suoritettiin suuri teurasuhri eli hekatombi (”sadan härän uhri”), jossa teurastettiin niin monta nautaa kuin tarvittiin koko juhlaväen ruokkimiseksi.
Peplos vietiin Athene Poliaan muinaiselle puiselle kultikuvalle, joka sijaitsi aiemmin Athene Poliaan temppelissä ja klassiselta kaudelta lähtien sen aseman perineessä Erekhtheionissa. Suurempaa peplosta ei kuitenkaan puettu kulttikuvan ylle pienemmän tavoin, vaan se oletettavasti ripustettiin pyhäkön seinälle. Seremonian jälkeen seurasivat suuret juhlapidot.
Pieni Panathenaia

Pieni Panathenaia (τὰ μικρὰ Παναθήναια, ta mikra Panathēnaia) eli ”vuotuinen Panathenaia” (τὰ κατ᾽ ἐνιαυτὸν Παναθήναια, ta kat' eniauton Panathēnaia) oli juhlan alkuperäinen muoto. Se kesti kaksi tai kolme päivää Hekatombaion-kuun 28. päivän ympärillä; mahdollisesti kyseessä olivat 28.–29. päivä. Alun perin juhlaa kutsuttiin vain Athenaiaksi tai Panathenaiaksi, mutta suuremman juhlan perustamisen jälkeen sitä alettiin kutsua Pieneksi Panathenaiaksi. Ajan kuluessa sen merkitys väheni suuremman juhlan maineen kasvaessa.
Pieni Panathenaia > Ohjelma

Pienen Panathenaian ohjelma tunnetaan huonosti verrattuna Suureen Panathenaiaan. Varsinaiseen juhlapäivään (Hekatombaion 28, alkoi auringonlaskusta) ajoittuivat suuremman juhlan tavoin soihtujuoksu, yöllinen juhla, juhlakulkue ja uhri. Juhlakulkueessa kuljetettiin pienempi peplos Athenen kulttikuvalle, ja puettiin sen ylle. Uhritoimituksessa uhrattiin kymmenittäin nautoja, kaunein Athene Niken temppelillä ja loput Athene Poliaan alttarilla. Seremonian jälkeen seurasivat suuret juhlapidot.
Lisäksi juhlaan tiedetään kuuluneen ainakin kuoro- ja dithyrambiesityksiä tai -kilpailuita sekä ilmeisesti heimojen asetanssikilpailu. Urheilukilpailuista ei ole tietoa, ja oletetaan, että eivät olleet ohjelmassa. Näin ohjelma vaikuttaa olleen jossain määrin samanlainen kuin Suuressa Panathenaiassa, mutta paljon pienemmässä mittakaavassa. Pieni Panathenaia vaikuttaakin olleen lähinnä paikallinen attikalainen juhla, siinä missä Suuri Panathenaia keräsi osallistujia myös muualta kreikkalaisesta maailmasta.
Kirjallisuutta

Neils, Jenifer: Goddess and Polis: The Panathenaic Festival in Ancient Athens.  Hood Museum of Art, Dartmouth College, 1992.  ISBN 0691002231
Neils, Jenifer: Worshipping Athena: Panathenaia And Parthenon.  (Wisconsin Studies in Classics)  University of Wisconsin Press, 1996.  ISBN 029915114X
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Panathenaia Wikimedia Commonsissa
Athenen peploksen laskostamiseksi usein tulkittu kohtaus Parthenonin friisissä. British Museum.
Panathenaia-kisojen voittajan palkintoamfora eli niin kutsuttu Panathenaia-amfora, n. 520 eaa. Panathenaia-amforat koristeltiin koko niiden historian ajan mustakuviotekniikalla.
Panathenaia-juhlan musiikkikilpailuja esittävää kuvitusta pseudo-Panathenaia-amforassa, n. 500–485 eaa.
Viisiottelun kilpailijoita kuvattuna Panathenaia-amforassa, n. 530 eaa.