stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Metsäpirtti
Pinnanmuodot ja luonto

Viipurin läänin Metsäpirtin pitäjä ulottui Laatokan rantaa pitkin vanhalta Venäjän rajalta Taipaleenjoen pohjoispuolelle. Metsäpirtin suurin pituus pohjois-koillisesta etelä-kaakkoon oli 23 km, suurin leveys itä-koillisesta länsi-lounaaseen oli 16 km. Maisema pitäjän alueella on tasaista tai hyvin loivasti kumpuilevaa. Kallioalueita ei Metsäpirtin alueella ole. Korkein kohta on kirkonkylän etelä-kaakkoispuolella sijainnut Hatakanmäen eli Ristisyrjän kumpu, joka nousi noin 85 m merenpinnan yläpuolelle.
Metsäpirtin maaperä oli suurimmaksi osaksi hiekkamaata. Alueella on lentohiekkakenttiä rannikon suuntaisesti melkein katkeamatta Taipaleenjoen suulle asti. Paikoin lentohiekkavalleja erottavat toisistaan jopa 300 m leveät suokaistat. Yksittäiset kinokset kohoavat tavallisesti 1–2 m yli ympäristön, joskus jopa 5 m. Laatokan rannalla lentohiekka-alueet olivat jopa noin 4 km leveitä. Saviperäisiä maita sijaitsi pitäjän kaakkoisosissa. Moreenimaita oli paikoitellen hiekkaperäisten alueiden välissä. Laajempia suoalueita sijaitsi pitäjän eteläosissa, rajan tuntumassa, joista erityisesti Kämärikönsuo-Putrosuo-Muurainsuo ja Lakiasuo olivat huomattavia.
Metsäpirtin alueella ei Laatokkaa lukuun ottamatta ollut merkittäviä järviä. Sen sijaan joet olivat merkittävässä osassa pitäjän maisemakuvassa. Taipaleenjoen lisäksi Tuusnaoja ja rajalla virrannut Viisjoki olivat paikallisesti merkittäviä.
Pitäjän alueella tavattuja harvinaisia kasvilajeja olivat muun muassa konnanlieko, hämeenkylmänkukka ja härmäpaju.
Elinkeinot

Metsäpirtin pitäjän pääelinkeinot olivat maanviljely ja karjanhoito sekä kalastus. Vuonna 1920 Metsäpirtissä oli peltoa 2 794,61 ha, luonnonniittyjä 1 064,49 ha, metsää ja joutomaata 14 857,02 ha. Samana vuonna kotieläimiä pidettiin seuraavasti: hevosia 740 kpl, nautakarjaa 2 808 kpl, lampaita 2 460 kpl, sikoja 1 083 kpl, siipikarjaa 1 201 kpl. Vuoteen 1939 mennessä peltoala oli kasvanut, ja oli tällöin n. 6 000 ha.
Kalastus tuotti v. 1920 virallisten tilastojen mukaan kalaa seuraavasti: lohta 6 500 kg, taimenia ja järvirautuja 300 kg, siikaa 6 000 kg, muikkuja ja kuoreita 13 000 kg, muita kaloja 4 000 kg. Kalastuspaikoista tärkeimpiä olivat Valkianenä, Saunasaari, Lotteensaari, Törötinranta, Tapparinranta ja Taipale. Kalastuksen tuotteet myytiin vuoteen saakka 1918 Pietariin, mutta rajan sulkeuduttua vienti suuntautui lähinnä kotimaahan. Vuonna 1922 Suomen valtio solmi Neuvosto-Venäjän kanssa Laatokan kalastussopimuksen, joka määritteli Metsäpirtin kalastajien oikeudet Laatokan kalastusapajiin. Kalastajien paikallisjärjestönä toimi Metsäpirtin Kalastusseura, johon kuului enimmillään n. 450 jäsentä.
Historia

Pitäjän alueelta on löydetty kolmatta sataa kivikauden esinettä, niistä huomattava osa Suvannon vesijätöistä.
Metsäpirtin alueella on säilynyt Laatokkaan pistävä aallonmurtaja Arkuntanhuan kylän lähellä.
Metsäpirtin Taipale ja Terenttilä tunnetaan talvisodan taisteluista, joiden aikana Suomen armeija torjui puna-armeijan hyökkäykset koko sodan ajan. Alueesta on tullut suosittu matkakohde, ja siellä on jonkin verran venäläisten kesämökkiasutusta.
Talvisodan syttyessä metsäpirttiläiset määrättiin sijoitettavaksi Etelä-Pohjanmaalle Seinäjoen kauppalaan ja maalaiskuntaan sekä Nurmon, Ilmajoen, Kurikan, Kauhajoen, Isojoen, Karijoen, Peräseinäjoen, Jalasjärven, Teuvan, Laihian, Jurvan, Lapväärtin, Närpiön ja Korsnäsin kuntiin sekä Kristiinankaupungin ja Kaskisten kaupunkeihin. Kun muodostettuja pika-asutustiloja alkoi valmistua, siirrettiin väestö tälle alueelle keväällä 1941 ja kunnantoimisto siirtyi myös sisäasiainministeriön luvalla Ilmajoelle kesäkuun 11. päivänä 1941. Pika-asutustiloja haki 867 kuntalaista ja heistä ehti sen saada noin 200.
Metsäpirtin väestö sijoitettiin jatkosodan jälkeen seuraaviin kuntiin: Hinnerjoki, Kalanti, Karjala, Kodisjoki, Laitila, Lokalahti, Mynämäki, Pyhämaa, Pyhäranta, Uudenkaupungin mlk, Uusikaupunki, Vehmaa ja Yläne.
Kylät (1939)

Arkuntanhua, Haapasaari (Haapsaari), Hatakkala, Joentaka, Korholanjaama, Kosela, Koukunniemi, Lapanainen, Malakki, Martinkorhola, Metsäpirtti, Neusaari, Paloniemi, Raaju, Saaroinen, Sunikkala, Taipale, Terenttilä, Vanhajaama, Viisjoki
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 6 koulupiiriin.
Aiheesta muualla

Luovutetun Etelä-Karjalan pitäjät
Suomen Neuvostoliitolle 1940-luvulla luovuttamat alueet
| Kokonaan luovutetut kunnat |
| --- | --- |
kaupungit:  Käkisalmi | Sortavala | Viipuri
kauppalat:  Koivisto | Lahdenpohja
maalaiskunnat:  Antrea | Harlu | Heinjoki | Hiitola | Impilahti | Jaakkima | Johannes | Kanneljärvi | Kaukola | Kirvu | Kivennapa | Koiviston maalaiskunta | Kuolemajärvi | Kurkijoki | Käkisalmen maalaiskunta | Lavansaari | Lumivaara | Metsäpirtti | Muolaa | Petsamo | Pyhäjärvi Vpl | Rautu | Ruskeala | Räisälä | Sakkola | Salmi | Seiskari | Soanlahti | Sortavalan maalaiskunta | Suistamo | Suojärvi | Suursaari | Terijoki | Tytärsaari | Uusikirkko | Valkjärvi | Viipurin maalaiskunta | Vuoksela | Vuoksenranta | Äyräpää
Osin luovutetut kunnat
sodan jälkeen muihin kuntiin yhdistetyt:  Jääski | Korpiselkä | Pälkjärvi | Säkkijärvi | Vahviala
toimintaansa vuoden 1948 jälkeen jatkaneet:  Ilomantsi | Inari | Kitee | Kuusamo | Lappee | Nuijamaa | Parikkala | Rautjärvi | Ruokolahti | Saari | Salla | Simpele | Tohmajärvi | Vehkalahti | Virolahti | Uukuniemi | Värtsilä | Ylämaa
Vuokra-alueeseen sisältyneet kunnat
kokonaan:  Hanko
osin:  Bromarv | Degerby | Espoo | Inkoo | Kirkkonummi | Siuntio
Yksittäisiä mainittavia paikkoja luovutetuilla alueilla
 :  Elisenvaara | Enso | Ihantala | Ilmee | Kolosjoki | Konevitsa | Kyyrölä | Liinahamari | Pitkäranta | Pölläkkälä | Uuras | Valamo
Suomen urheilu 1931

Suomen urheilu 1931 käsittelee vuoden 1931 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Jalkapallo

Suomen maajoukkue pelasi viisi maaottelua. Joukkue voitti Helsingin Pallokentällä kesäkuussa Viron 3–1 ja elokuussa Latvian 4–0. Pohjoismaiden-mestaruusturnauksessa Suomi hävisi heinäkuussa Tukholmassa Ruotsille 8–2, pelasi syyskuussa Helsingissä Norjan kanssa tasan 4–4 ja voitti lokakuussa Kööpenhaminassa Tanskan 2–3. Gunnar Åström teki neljässä ottelussa yhteensä kuusi maalia eikä pelannut Ruotsia vastaan, kun hän ei päässyt ottelupäivänä Tukholmaan lentokoneessa olleen vian vuoksi.
Suomen-mestaruuden voitti Helsingin IFK, hopeaa sai Helsingin Palloseura ja pronssille sijoittui Turun Palloseura.
Jääkiekko

Suomen-mestaruuden voitti Tampereen Palloilijat, joka voitti loppuottelussa Helsingin Jalkapalloklubin 2–1.
Jääpallo

Suomen maajoukkue pelasi helmikuussa Tukholmassa Ruotsin kanssa tasapelin 4–4 ja voitti viikkoa myöhemmin Viipurissa Viron 10–0.
Suomen-mestaruuden voitti Viipurin Palloseura, hopeaa sai Viipurin Sudet ja pronssille sijoittui helsinkiläinen Kiffen.
Paini

Kreikkalais-roomalaisen painin Euroopan-mestaruuskilpailuissa Prahassa, Tšekkoslovakiassa Kustaa Pihlajamäki voitti kultaa alle 61-kiloisten sarjassa, Mikko Nordling alle 72-kiloisissa ja Onni Pellinen alle 87-kiloisissa. Hopeaa saivat Väinö Kokkinen alle 79-kiloisissa ja Hjalmar Nyström yli 87-kiloisissa.
Vapaapainin Euroopan-mestaruuskilpailuissa Budapestissa, Unkarissa Hermanni Pihlajamäki voitti kultaa alle 61-kiloisten sarjassa, Kustaa Pihlajamäki saavutti hopeaa alle 66-kiloisissa ja Kyösti Luukko sijoittui pronssille alle 79-kiloisissa.
Pesäpallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti kolmannen peräkkäisen kerran Lahden Mailaveikot, hopeaa sai Riihimäen Pallonlyöjät ja pronssille sijoittui helsinkiläisseura Pallo-Toverit.
Naisten ensimmäisen Suomen-mestaruuden voitti Lahden Mailaveikot ja hopealle sijoittui Viipurin Pallonlyöjät.
Pikaluistelu

Maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Helsingissä. Clas Thunberg voitti kultaa. Yksittäisistä matkoista 500 metrillä ja 1 500 metrillä nopein oli Thunberg sekä 5 000 metrillä ja 10 000 metrillä Ossi Blomqvist.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Tukholmassa Clas Thunberg voitti kultaa ja Ossi Blomqvist saavutti hopeaa. Thunberg oli nopein 500 metrillä ja 1 500 metrillä sekä Blomqvist 5 000 metrillä ja 10 000 metrillä.
Uinti

Euroopan-mestaruuskilpailuissa Pariisissa, Ranskassa Toivo Reingoldt voitti kultaa 200 metrin rintauinnissa.
Yleisurheilu

Paavo Nurmi juoksi 24.7. Helsingissä kahdella maililla maailmanennätyksen 8.59,6 ja Bengt Sjöstedt sivusi 5.9. Helsingissä 110 metrin aitajuoksun maailmanennätystä 14,4 s. Epävirallisia maailmanennätyksiä tekivät 16.8. Helsingissä viisiottelussa Matti Sippala tuloksella 4078,83 sekä 13.9. Pariisissa viisiottelussa Paavo Yrjölä tuloksella 4067,745 ja Eino Purje 3/4 maililla ajalla 3.00,6.
Ruotsi–Suomi-maaottelun 29.–30.8. Tukholmassa voitti Suomi pistein 76–104.
Suomen-mestaruuskilpailut käytiin 15.–16.8. Eläintarhan kentällä, Helsingissä.
Reformaation päivä

Reformaation päivä, Uskonpuhdistuksen muistopäivä on Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa 22. sunnuntai helluntaista. Tällöin muistellaan uskonpuhdistusta. Liturgisena värinä toimii vihreä. Ensimmäinen lukukappale on joko Jes. 33:20–22 tai Jer. 3:14–15. Toinen lukukappale voi olla sekä Room. 1:16–17 että Ef. 6:10–18. Evankeliumina toimii Joh. 4:46–53.
Päivän nimi Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa oli vuoteen 2021 Uskonpuhdistuksen muistopäivä, mutta vuoden 2021 Kirkolliskokous muutti sen Reformaation päiväksi. Muutoksen tarkoitus oli kohdistaa huomio historiallisesta tapahtumasta omana aikanamme tapahtuvaan kirkon uudistamiseen ja siihen, että eri kirkkojen kristityt ovat samalla puolella, eivät toisiaan vastaan.
Saksassa uskonpuhdistuksen muistopäivä (Reformationstag) on 31. lokakuuta. Se on vapaapäivä useissa Saksan osavaltioissa. Ruotsin kirkossa uskonpuhdistuksen päivä on liitetty seksagesimasunnuntaihin.
Aiheesta muualla

Suomen evankelis-luterilainen kirkko: Uskonpuhdistuksen muistopäivä (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkovuosi
adventti | 
joulu | 
uusivuosi |
loppiainen |
kynttilänpäivä |
laskiainen |
Marian ilmestyspäivä |
palmusunnuntai |
kiirastorstai |
pitkäperjantai |
pääsiäinen |
helatorstai

helluntai |
Pyhän Kolminaisuuden päivä |
juhannus |
apostolien päivä |
kirkastussunnuntai |
mikkelinpäivä |
reformaation päivä |
pyhäinpäivä |
tuomiosunnuntai
Gemeprosti

| --- | --- |

Gemeprosti
Systemaattinen (IUPAC) nimi
Metyyli-(E)-7-[(1R,2R,3R)-3-hydroksi-2-[(E,3R)-3-hydroksi-4,4-dimetyyliokt-1-enyyli]-5-oksosyklopentyyli]hept-2-enoaatti
Tunnisteet
CAS-numero: 64318-79-2
ATC-koodi: G02AD03
PubChem CID: 5282237
DrugBank: DB08964
Kemialliset tiedot
Kaava: C23H38O5 
Moolimassa: 394,534
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 12-28 %
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: vaginaalinen
Gemeprosti (C23H38O5) on prostaglandiinijiohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä raskaudenkeskeytykseen.
Ominaisuudet ja käyttö

Gemeprosti muistutytaa rakenteeltaan prostaglandiini E1:tä. Gemeprosti lisää kohdun supistuksia sekä pehmentää ja laajentaa kohdunkaulaa. Tämän seurauksena sikiö poistuu kohdusta. Yhdistettä käytetään lääkkeellisessä raskaudenkeskeytyksessä yhdessä mifepristonin kanssa ja sitä käytetään myös kohdunkaulan pehmentämiseen ja laajentamiseen ennen leikkauksellista raskaudenkeskeytystä. Gemeprosti annostellaan emättimeen puikkona tai geelinä. Sitä voidaan käyttää raskauden ensimmäisen ja toisen kolmanneksen aikana.
Haittavaikutukset

Gemeprostin aiheuttamia haittavaikutuksia voivat olla huonovointisuus, oksentaminen, kuumeilu, ripuli ja verenvuoto emättimestä.
Guayanantangara

| Guayanantangara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tangarat Thraupidae
Suku::  Cyanicterus
Laji::  cyanicterus
Kaksiosainen nimi
 Cyanicterus cyanicterus  (Vieillot, 1819) 

Katso myös
   Guayanantangara Wikispeciesissä   Guayanantangara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Guayanantangara (Cyanicterus cyanicterus) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosissa.
Koko ja ulkonäkö

Guayanantangara kasvaa noin 17 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Guayanantangarakoiraan pää, selkä, siivet ja ylärinta ovat kiiltävät ja syvänsiniset. Rinnan alaosa ja vatsa ovat väriltään keltaiset. Lajin naaraan naama on keltainen. Päälaki, selkä ja siivet ovat koirasta vaaleammat ja sävyltään vihreämmät. Rinta ja vatsa ovat kirkkaan keltaiset. Guayanantangaran nokka on pitkä ja raskastekoinen. Koiraan nokka on musta, mutta naaraalla nokan alaosa on vaaleampi.
Levinneisyys ja elintavat

Guayanantangaran levinneisyysalue ulottuu Venezuelan länsiosista Ranskan Guayanaan ja Brasilian pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja savannien metsät. Guayanantangara liikkuu tavanomaisesti pareittain puiden latvuskerroksessa. Lintu liittyy usein myös sekaparviin muiden lintulajien kanssa.
Guayanantangarakoiras
Salon kaupunginkirjasto

Nykyinen kaupunginkirjasto.
Salon kaupunginkirjaston talo Raatihuoneenkatu 4, nykyisin paikalla on Kiffari
Salon kaupunginkirjasto on Salossa sijaitseva vuonna 1902 perustettu kirjasto.. Ensimmäinen kirjasto sijaitsi yläkansakoulussa, josta 1922 kirjasto siirtyi Tehdaskatu 4:ään ja myöhemmin sieltä siirtyi Cavenin talon piharakennukseen, joka sijaitsi nykyisessä torin paikoitusympyrässä. 1939 kirjasto muutti Raatihuoneenkatu 4:ään josta saatiin käyttöön osa rakennusta. 1963 saatiin kirjaston käyttöön koko rakennus. 1968 kirjasto sai ensimmäisen kirjastoauton käyttöönsä. Salon kauppalasta tuli kaupunki vuonna 1960, ja vuoden 1959 loppuun kirjaston nimi oli Salon kauppalankirjasto. Sivukirjastoja on yhdeksän kappaletta jokaisessa vuoden 2009 kuntaliitokseessa lakanneessa kunnassa eli Halikossa, Kiikalassa, Kiskossa, Muurlassa, Perniössä, Perttelissä, Suomusjärvellä ja Särkisalossa.
Uusi kirjastorakennus

Uusi kirjastorakennus valmistui 1986 ja sen suunnitteli silloinen kaupunginarkkitehti Lauri Hollmen, 2004 valmistui kirjaston laajennusosa.
Kirjallisuus

Osmo Koskinen ym.: Kaupunkikirja Ikkuna.  Salo:  Salo-Uskelan seura, 1995.  ISBN 952-90-6536-1
Aiheesta muualla

Kirjaston sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Goughinsaarensirkku

| Goughinsaarensirkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tangarat Thraupidae
Suku::  Rowettia
Laji::  goughensis
Kaksiosainen nimi
 Rowettia goughensis  (W. E. Clarke, 1904) 
Katso myös
   Goughinsaarensirkku Wikispeciesissä   Goughinsaarensirkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Goughinsaarensirkku (Rowettia goughensis) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Tristan da Cunhalta.
Koko ja ulkonäkö

Goughinsaarensirkku voi kasvaa 16–18 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Goughinsaarensirkkukoiras on päästään, selästään ja siivistään väriltään oliivinvihreä, ja otsa on hieman kellertävä. Linnulla on musta kaulus ja vatsa on oliivinvihreä. Lajin naaras on kellertävän ruskea ja ruumiissa on runsaasti tummia juovia.
Levinneisyys ja elinympäristö

Goughinsaarensirkkua tavataan vain Goughin saarelta. Lajin elinympäristöä ovat erilaiset ruohomaat ja niiden pensaikot. Goughinsaarensirkku liikkuu yksin tai pareittain. Sen ravintoa ovat erityisesti selkärangattomat eläimet, mutta se voi syödä myös munia, haaskoja, hedelmiä ja kasvien siemeniä. Goughinsaarensirkkun pesimäkausi on marras–joulukuussa ja naaras munii kaksi munaa kuppimaiseen pesään kasvillisuuden tai kallioiden suojaan.
Goughinsaarensirkku luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kannan kooksi arvioitiin vuonna 2020 noin 1 900 yksilöä. Kantaa uhkaavat vieraslajit kuten kotihiiri ja mustarotta, jotka sekä saalistavat lintuja että kilpailevat niiden kanssa ravinnosta.
Suomen urheilu 1930

Suomen urheilu 1930 käsittelee vuoden 1930 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Jalkapallo

Suomen maajoukkue pelasi viisi maaottelua. Joukkue hävisi vieraskentällä Norjalle 6–2, Latvialle 3–0 ja Virolle 4–0 sekä Helsingin pallokentällä Tanskalle 1–6. Syyskuun lopulla Suomi pelasi Helsingissä Ruotsin kanssa tasan 4–4, ja Lauri Lehtinen teki ottelussa kolme maalia eli hattutempun, missä hän onnistui Suomen maajoukkuehistorian toisena pelaajana.
Suomen-mestaruuden voitti Helsingin IFK, hopeaa sai Turun Palloseura ja pronssille sijoittui Helsingin Palloseura. Aiempien vuosien cup-kilpailujen jälkeen mestaruudesta pelattiin nyt sarjamuotoisella kilpailulla, ja A-sarjassa pelasi kahdeksan joukkuetta, joista neljä oli Helsingistä, kaksi Turusta, yksi Vaasasta ja yksi Viipurista. Mestaruus ratkesi vasta uusintaottelussa, jossa HIFK voitti TPS:n 4–1.
Jääkiekko

Suomen-mestaruudesta ei pelattu leudon talven vuoksi.
Jääpallo

Suomen maajoukkue pelasi helmikuussa Helsingissä Ruotsin kanssa tasapelin 5–5.
Suomen-mestaruuden voitti Viipurin Sudet ja hopealle sijoittui helsinkiläinen Kiffen.
Nyrkkeily

Euroopan-mestaruuskilpailuissa Budapestissa, Unkarissa Kaarlo Väkevä saavutti pronssia alle 60-kiloisten sarjassa. Tämä oli Suomen kaikkien aikojen ensimmäinen nyrkkeilyn arvokisamitali.
Paini

Kreikkalais-roomalaisen painin Euroopan-mestaruuskilpailuissa Tukholmassa, Ruotsissa suomalaisista kultaa voittivat Kustaa Pihlajamäki alle 61-kiloisten sarjassa, Mikko Nordling alle 72-kiloisissa ja Väinö Kokkinen alle 79-kiloisissa. Hjalmar Nyström saavutti hopeaa yli 87-kiloisten sarjassa ja Edil Rosenqvist pronssia alle 87-kiloisissa.
Pesäpallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti toisen peräkkäisen kerran Lahden Mailaveikot ja hopeaa sai Haminan Palloilijat.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Maailmanmestaruuskilpailuissa Oslossa, Norjassa Tauno Lappalainen saavutti pronssia 18 kilometrin hiihdossa ja Adiel Paananen 50 kilometrin hiihdossa.
Taitoluistelu

Euroopan-mestaruuskilpailuissa Berliinissä, Saksassa Marcus Nikkanen saavutti pronssia miesten yksinluistelussa.
Yleisurheilu

Matti Järvinen paransi keihäänheiton maailmanennätykseksi 71,57 m 8.8. Viipurissa, 71,70 m 17.8. Tampereella, 71,88 m 31.8. Vaasassa ja 72,93 m 14.9. Viipurissa. Hän heitti jo 28.7. Tukholmassa tuloksen 72,38 m mutta sitä ei hyväksytty viralliseksi maailmanennätykseksi. Paavo Nurmi juoksi maailmanennätykseksi 9.6. Lontoossa kuudella maililla ajan 29.36,4 ja 3.9. Tukholmassa 20 000 metrillä ajan 1.04.38,4. Martti Marttelin juoksi 14.9. Viipurissa 25 000 metrillä maailmanennätysajan 1.22.28,8. Kymmenottelussa Paavo Yrjölä teki 10.7. Aalborgissa epäviralliset maailmanennätyspisteet 8117,30 ja Akilles Järvinen 20.7. Viipurissa virallisen maailmanennätyksen 8255,475. Viisiottelussa Martti Tolamo teki 17.8. Tampereella epävirallisen maailmanennätyksen 4005,37.
Suomen-mestaruuskilpailut käytiin 16.–17.8. Tampereella. Matti Järvinen paransi keihäänheiton maailmanennätystä ja Martti Tolamo viisiottelun epävirallista maailmanennätystä.
Suomen urheilu 1935

Suomen urheilu 1935 käsittelee vuoden 1935 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Jalkapallo

Suomen maajoukkue pelasi kuusi virallista maaottelua. Ainoan voittonsa joukkue otti kesäkuussa Helsingin Pallokentällä Latviasta maalein 4–1. Kesäkuussa Suomi pelasi Tukholmassa Ruotsin kanssa tasan 2–2, ja elokuussa Helsingissä päädyttiin Viron kanssa samoihin lukemiin. Tämän jälkeen Suomi hävisi selvästi vieraskentällä Saksalle, kotona Norjalle ja vieraissa Tanskalle. Kurt Weckström teki kaksi maalia sekä Latviaa että Ruotsia vastaan.
Suomen-mestaruuden voitti Helsingin Palloseura, hopeaa sai Helsingin IFK ja pronssille sijoittui Helsingin Toverit, eli mitalijärjestys oli sama kuin vuotta aiemmin.
Jääkiekko

Suomen-mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi, hopeaa sai Tampereen Ilves ja pronssille sijoittui Helsingfors Skridskoklubb. Nämä kolme joukkuetta pelasivat keskenään kaksinkertaisen sarjan.
Jääpallo

Suomen maajoukkue hävisi helmikuussa Tukholmassa Ruotsille 3–2.
Suomen-mestaruuden voitti Helsingin IFK, hopeaa sai Viipurin Sudet ja pronssille sijoittui Porvoon Akilles.
Nyrkkeily

Ammattilaisnyrkkeilijä Gunnar Bärlund otteli raskaassa sarjassa vuoden aikana seitsemän kertaa ja voitti kaikki ottelunsa, joista neljä tyrmäyksellä, yhden keskeytyksellä ja kaksi pisteillä. Helsingissä hän otteli 16.5 saksalaista Arno Kölbliniä ja 20.12. kuubalaista José La Roeta vastaan ja voitti molemmat tyrmäyksellä.
Paini

Kreikkalais-roomalaisen painin Euroopan-mestaruuskilpailuissa Kööpenhaminassa, Tanskassa Lauri Koskela voitti kultaa alle 66-kiloisten sarjassa, hopealle sijoittuivat Hermanni Pihlajamäki alle 61-kiloisissa ja Hjalmar Nyström yli 87-kiloisissa ja pronssia saivat Esko Hjelt alle 56-kiloisissa ja Antti Mäki alle 72-kiloisissa.
Vapaapainin Euroopan-mestaruuskilpailuissa Brysselissä, Belgiassa Kustaa Pihlajamäki voitti kultaa alle 61-kiloisten sarjassa ja Hermanni Pihlajamäki saavutti hopeaa alle 66-kiloisissa.
Pesäpallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti Kuusankosken Veto ja hopeaa sai Riihimäen Pallonlyöjät.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Tampereen Pyrintö ja hopealle sijoittui Pieksämäen Palloilijat.
Miesten Itä–Länsi-ottelun Helsingin Eläintarhan kentällä voitti Itä juoksuin 3–1.
Pikaluistelu

Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Helsingissä. Birger Wasenius saavutti pronssia.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Maailmanmestaruuskilpailuissa Vysoké Tatryssa, Tšekkoslovakiassa Klaus Karppinen voitti kultaa 18 kilometrin hiihdossa ja Mikko Husun, Väinö Liikkasen ja Sulo Nurmelan kanssa viestissä sekä saavutti hopeaa 50 kilometrillä. Yhdistetyssä Lauri Valonen saavutti hopeaa.
Yleisurheilu

Armas Valste aloitti helmikuussa Suomen Urheiluliiton päätoimisena ylivalmentajana.
Suomen-mestaruuskilpailut käytiin 10.–11.8. Kotkassa.
Guanidiinikarbonaatti

| Guanidiinikarbonaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  593-85-1
PubChem CID:  11650 ja 2723642
SMILES:  C(=N)(N)N.C(=N)(N)N.C(=O)(O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  (CH6N3)2CO3
Moolimassa:  180,186 g/mol
Sulamispiste:  197–199 °C
Tiheys:  1,24 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 430 g/l (20 °C)
Guanidiinikarbonaatti ((CH6N3)2CO3) on guanidiinin karbonaattisuola. Yhdistettä käytetään kosmetiikassa ja orgaanisissa synteeseissä.
Ominaisuudet

Guanidiinikarbonaatti on huoneenlämpötilassa valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja hyvin niukasti orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin tai asetoniin. Sen liuokset ovat emäksisiä.
Valmistus ja käyttö

Guanidiinikarbonaattia muodostuu urean ja ammoniakin reagoidessa ja se on melamiinin valmistuksen sivutuote. Melamiiniliuoksesta se voidaan eristää konsentroinnin jälkeen liuoksesta jäähdyttämällä, jolloin se kiteytyy. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on kuumentaa ammoniakin tai ammoniumsuolojen vesiliuosta 120–140 °C:n lämpötilaan ja lisätä tämän jälkeen reaktoriin syanamidia tai disyandiamidia.
Guanidiinikarbonaattia käytetään hiustuotteissa antistaattisuutta ja pehmeyttä antavana reagenssina. Guanidiinikarbonaatista muodostuu guanidiinihydroksidia, joka on varsinainen vaikuttava ainesosa. Yhdistettä käytetään myös lähtöaineena valmistettaessa melamiini-formaldehydihartseja, orgaanisissa synteeseissä guanidiinin sijasta ja valmistettaessa muita guanidiinisuoloja kuten guanidiinihydroksidia, guanidiinifosfaattia, guanidiinisilikaattia ja guanidiinin rasvahapposuoloja.