stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Schulman (suku)
Suvun jäseniä > Nuorempi sukuhaara

Schulmanien nuorempi suku
Schulmanien suvun nuorempi sukuhaara käyttää nykyään nimeä Koulumies. Sukuhaara sai alkunsa Otto Christopherin pojan Gustaf Robertin nuoremmasta pojasta. Tämän sukuhaaran huomattavia jäseniä ovat:
Gustaf Robert Schulman Gustaf Robert (1730–1814) oli vänrikki ja meni naimisiin kahdesti, ensimmäisen kerran Brita Christina Scherpingin kanssa, josta erottuaan hän nai toisen kerran Helena Maria Silvanin. Gustaf viljeli kotilaansa Hollolassa Sysmässä ja sai seitsemän lasta, joista vanhin poika oli:
Anders Johan Schulman (1790–1831), joka jatkoi maanviljelijänä Hollolassa. Hän meni naimisiin Maria Johansdotterin kanssa, ja he saivat viisi lasta. Vanhin poika oli:
Anders Robert Schulman (1813–1869), joka jatkoi työtä maanviljelijänä Hollolassa ja meni naimisiin Ulrika Seppälän kanssa. He saivat viisi lasta, joista vanhin poika oli:
Wilhelm Schulman (1846–1893), joka toimi maanviljelijänä Hollolassa, Niemen tilalla Lahden kylässä. Hän meni naimisiin Hedvig Elisabeth Siveniuksen kanssa ja sai 11 lasta. Hän muutti vuonna 1871 Mäntsälään ja otti haltuunsa vaimonsa kotitalon. Wilhelm oli nimismies ja kunniatuomari. Wilhelmin vanhin poika:
Amos Albert  Schulman (1881–1924) syntyi Mäntsälän tilalla ja toimi vapaaehtoisena suomalaisessa tarkka-ampujapataljoonassa ja musikanttina. Hän suoritti Lithénin kauppakoulun opinnot ja toimi jonkin aikaa yrittäjänä. Amos Albert työskenteli myös Suojeluskunta-pääesikunnan konttoristina ja vapaaehtoisena Helsingin Käpylän suojeluskunnassa. Hän meni naimisiin Tyyne Karolina Wikströmin kanssa. He saivat seitsemän lasta, jotka olivat myös aktiivisia Suojeluskunnssa. Tytär Mary  Margaretha (1905–1934) työskenteli mm. konttoristina suojeluskunnan pääesikunnassa. Hänen veljensä Kurt (1907–1937) puolestaan toimi konttoristina nykyisen Suojelupoliisin edeltäjässä ja tuolloin erityisesti kommunismia vastaan toimineessa Suomen valtiollisessa salaisessa poliisissa Etsivä Keskuspoliisissa.
Suvun jäseniä > Nuorempi sukuhaara > Koulumies-nimisiä

Rolf Koulumies, (alk. Schulman vuoteen 1940) (1910–1992), Amos Albert Schulmanin poika joka oli naimisissa Marja Tolvin kanssa. Marja oli aikaansa nähden poikkeuksellisen koulutettu uranainen. Pari tapasi opiskellessaan lääketiedettä Helsingin yliopistossa ja työskenteli HYKSssa, Marja röntgen-ylilääkärinä ja Rolf sisätautien ylilääkärinä. He kannattivat fennomaniaa ja suomensivat Schulman-sukunimen Koulumieheksi vuonna 1940, jolloin Suomessa vallitsi trendinä nimien suomalaistaminen. Pari asettui sodan jälkeen asumaan Helsinkiin Töölöseen. Rolf ja Marja saivat kolme lasta; Taru (1929–2017), Harri Koulumies (1942–) ja Jyrki. Näistä Harrin ja Jyrkin lapset muodostavat sukuhaaran nykyiset ja ainoat Koulumiehet.
Harri Koulumies, naimisissa Pirjo Tulkin kanssa ja he saivat tyttäret Terhi Koulumies ja Saija, nyk. Sundén.
Jyrki Koulumies (s. 1943), Yleisradion toimittaja, meni naimisiin Eeva Puputin kanssa ja sen jälkeen Leena Saijonmaa-Koulumiehen kanssa ja heillä on poika Antti.
Terhi Koulumies (s. 1971), kokoomuksen kansanedustaja 2019-2023 Palvelutyönantajissa uransa tehneen Harri Koulumiehen tytär
Aiheesta muualla

Schulman-suvun vaakuna ja sukututkimus saksaksi (Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften)
Schulman sukuseuran verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  DDB
Villensauna

Villensauna 1890. Valokuva: Daniel Nyblin.
Villensauna eli Wilhelmsbadin kylpylä oli vuonna 1864 valmistunut kylpylähotelli Kaisaniemessä Helsingin rautatieaseman vieressä. Se oli Helsingin arvostetuimpia hotelleja ja kylpylöitä. Sillä oli vaihtuvia omistajia, joista tunnetuin oli Pavel Sinebrychoff.
Kylpylän perusti saksalainen papinpoika, vesitohtori Friedrich Everth, jonka kutsui Helsinkiin 1862 Hydropaattinen yhtiö. Evereth oli opiskellut Berliinissä teologiaa ja lääketiedettä ja myöhemmin toiminut Moskovassa apulaislääkärinä, kuitenkin ilman ammattipätevyyttä. Toiminnassaan hän yhdisteli lääketiedettä ja perinteisiä hoitoja.
Laitoksessa oli hotellihuoneiden lisäksi 54 kylpyhuonetta. Kylpylänjohtaja oli Friedrich Everth. Kylpylän käyttämä vesi johdettiin aluksi suoraan puiston lammikosta, mutta koska se osoittautui huonolaatuiseksi, sen puhdistamiseksi rakennettiin kaivo ja hiekkasuodatin. Hotellivieraille oli tarjolla purjehdus Kaisaniemestä Alppipuiston rantaan.
Hotellin suosio väheni vuosisadan lopulla, ja ränsistynyt kylpylä purettiin lopulta Suomen Kansallisteatterin tieltä. Onni Tarjanteen suunnittelema teatterirakennus valmistui vuonna 1902, mutta Villensaunan nimi otettiin myöhemmin käyttöön teatterin pienen näyttämön nimenä Willensauna.
Juhani Ahon teoksessa Helsinkiin päähenkilö Antti tuli opiskelemaan Helsinkiin, ja hänen tarkoituksensa oli majoittua aluksi Villensaunaan. Kirjailija Zachris Topelius vieraili kylpylähotellissa säännöllisesti.
Helsingin Työväenyhdistyksen syntysanat lausuttiin hotellissa 1883.
Aiheesta muualla

Helsinki kehyksissä: Wilhelmsbad - Villensauna Helsingin kaupunginmuseo (Internet archive)
Volgan–Donin kanava

Volgan–Donin kanava merkitty punaisella satelliittikuvaan.
Leninille nimetyn Volgan–Donin laivakanavan sulku nro 13.
Vuonna 1951 julkaistiin Neuvostoliitossa Volgan-Donin kanavan rakentamisen kunniaksi oma postimerkki.
Volgan–Donin kanava (ven. Волго-Донской канал, Volgo-Donskoi kanal) on 101 kilometrin pituinen keinotekoinen vesiyhteys Kaspianmereen laskevan Volgan ja Asovan- ja Mustaanmereen laskevan Donin vesistöjen välillä Etelä-Venäjällä. Yhdessä Volgan–Itämeren vesitien kanssa kanava muodostaa myös Itämeren ja Välimeren välisen sisävesiyhteyden.
Kanava

Kanava alkaa Volgan alajuoksulla Volgogradin alapuolelta ja kulkee länteen vedenjakajan poikki päätyäkseen Doniin padottuun Tsimljanskin tekojärveen viimeisen sulun nro 13 läpi Pjatimorskin (ven. Пятиморск) kylässä Kalatšin alueella (ven. Калачёвский район), jonka lähin kaupunki Kalatš-na-Donu sijaitsee 7 km:n päässä.
Kanavassa on kolmetoista sulkua. Viimeisellä sululla nro 13 ennen Don -jokea on 16 metriä korkea kahden rintaman yhdistymisen muistomerkki (ven. Соединение фронтов). Vedenkorkeus Volgan päässä on meren pintaa alempana ja nousee tästä yhdeksässä sulussa 88 metriä korkeammalle, ja laskee jälleen 44 metriä Donin puoleisella kanavaosuudella. 101 kilometrin pituisesta kanavayhteydestä 45 km on tekojärviä. Kolme pumppuasemaa huolehtii veden saatavuudesta kanavan yläosaan.
Kanavan mitoitus on pienempi kuin Volgalla liikennöivien alusten nykyinen standardimitoitus. Kanavassa voivat liikennöidä korkeintaan 140 m pitkät, 16,6 m leveät ja syväykseltään 3,5 metrin alukset. Alusten  maksimikantavuus on noin 5000 t. Vuosittainen rahtikapasiteetti on noin 16,5 miljoonaa tonnia. Kapasiteetin suurentamiseksi on mm. kaavailtu toisen, rinnakkaisen kanavan rakentamista.
Kanavan rakentaminen aloitettiin ennen toista maailmansotaa, mutta keskeytyi sodan ajaksi ja jatkui vuodesta 1948 alkaen, pääosin vankileirityövoimalla. Kanava vihittiin käyttöön heinäkuussa 1952.
Historia

Kerrotaan, että Persian kuninkaaksi noussut Aleksanteri Suuren upseeri Seleukos I Nikator hautoi aikanaan suunnitelmaa kanavan kaivauttamisesta Donin ja Volgan välille.
Ajatuksen herätti uudelleen Osmanien valtakunnan suurvisiiri Mehmed pašša Sokolović 1560-luvun alussa, mutta hän ei saanut siihen lupaa sulttaaniltaan Suleiman Suurelta. Mehmed pašša suunnitteli kanavan rakentamista, koska se olisi mahdollistanut Moskovan Venäjän hallussa olleen entisen Astrahanin kaanikunnan alueen valtaamisen Venäjältä, sekä mahdollistanut tulevat sotatoimet osmanien perinteistä vastustajaa Persiaa vastaan. Vesireitti Mustanmeren ja Kaspianmeren välillä olisi merkinnyt myös rauhanomaisen kaupankäynnin laajentumista ja nopeutumista. Mehmed sai luvan toteuttaa suunnitelmansa uudelta sulttaanilta Selim II:lta 1566. Vuonna 1569 yhdessä Krimin kaanikunnan joukkojen avulla toteutettu Astrahanin sotaretki kuitenkin epäonnistui yrityksessään ja kärsi suuria tappioita puutteellisen huollon ja alueen kuivan aromaaston vuoksi.
Myös Venäjän keisari Pietari Suuri yritti rakennuttaa kanavan 1700-luvulla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
ITL und Bau Des Wolga-Don-Kanals
Volga-Donin kanavan kaava ja pituusprofiili
Yksi tuhannesta

| Yksi tuhannesta> Clean Break |
| --- | --- |
 Suomennoksen kansikuva.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Lionel White
Kieli:  englanti
Genre:  rikos
Kustantaja:  Dutton
Julkaistu:  1955
Sivumäärä:  189
Suomennos
Suomentaja:  Uolevi Maajärvi
Kansitaiteilija:  Bertil Hegland
Kustantaja:  Vaasa Oy
Julkaistu:  1964
Ulkoasu:  pehmeäkantinen
Sivumäärä:  181
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Yksi tuhannesta (engl. Clean Break) on yhdysvaltalaisen kirjailijan Lionel Whiten vuoden 1955 rikosromaani. Se kertoo tarinan Johnny Claysta ja hänen värväämästä joukosta, jotka aikovat toteuttaa viimeiseen asti yksityiskohtaisesti hiotun kahden miljoonan dollarin ryöstön laukkaradalle. Uolevi Maajärven suomennos ilmestyi vuonna 1964 osana Vaasa Oy:n julkaisemaa Ilves-sarjaa.
Kirjan pohjalta Stanley Kubrick ohjasi vuonna 1956 elokuvan Peli on menetetty (The Killing).
Luettelo Renée Zellwegerin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Palkinnot ja ehdokkuudet
| Palkinto | Voitto | Ehdokkuus |
| Oscar | 2 | 4 |
| Golden Globe | 4 | 7 |
| Bafta | 2 | 4 |
| SAG | 4 | 6 |
| Critics’ Choice | 4 | 5 |
| Grammy | 0 | 1 |
Voitot ja ehdokkuudet yhteensä
| Yhteensä | 16 | 27 |
Viitteet
Tämä on luettelo Renée Zellwegerin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista.
Elokuvapalkinnot > Oscar-palkinnot

| Vuosi | Kategoria | Elokuva | Tulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Paras naispääosa | Bridget Jones – elämäni sinkkuna | Ehdokkuus |  |
| 2002 | Paras naispääosa | Chicago | Ehdokkuus |  |
| 2003 | Paras naissivuosa | Päämääränä Cold Mountain | Voitto |  |
| 2019 | Paras naispääosa | Judy | Voitto |  |
Elokuvapalkinnot > Golden Globe -palkinnot

| Vuosi | Kategoria | Elokuva | Tulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | Paras naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Nurse Betty | Voitto |  |
| 2001 | Paras naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Bridget Jones – elämäni sinkkuna | Ehdokkuus |  |
| 2002 | Paras naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Chicago | Voitto |  |
| 2003 | Paras naissivuosa | Päämääränä Cold Mountain | Voitto |  |
| 2004 | Paras naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Bridget Jones: Elämä jatkuu | Ehdokkuus |  |
| 2006 | Paras naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Beatrix Potter – taiteilijaelämää | Ehdokkuus |  |
| 2019 | Paras naispääosa draamaelokuvassa | Judy | Voitto |  |
Elokuvapalkinnot > Bafta-palkinnot

| Vuosi | Kategoria | Elokuva | Tulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Paras naispääosa | Bridget Jones – elämäni sinkkuna | Ehdokkuus |  |
| 2002 | Paras naispääosa | Chicago | Ehdokkuus |  |
| 2003 | Paras naissivuosa | Päämääränä Cold Mountain | Voitto |  |
| 2019 | Paras naispääosa | Judy | Voitto |  |
Elokuvapalkinnot > Screen Actors Guild -palkinnot

| Vuosi | Kategoria | Elokuva | Tulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Paras naissivuosa | Jerry Maguire – elämä on peliä | Ehdokkuus |  |
| 2001 | Paras naispääosa | Bridget Jones – elämäni sinkkuna | Ehdokkuus |  |
| 2002 | Paras naispääosa | Chicago | Voitto |  |
| 2002 | Paras näyttelijäkokoonpano | Chicago | Voitto |  |
| 2003 | Paras naissivuosa | Päämääränä Cold Mountain | Voitto |  |
| 2019 | Paras naispääosa | Judy | Voitto |  |
Elokuvapalkinnot > Critics’ Choice -palkinnot

| Vuosi | Kategoria | Elokuva | Tulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Vuoden tulokas | Jerry Maguire – elämä on peliä | Voitto |  |
| 2001 | Paras naispääosa | Bridget Jones – elämäni sinkkuna | Ehdokkuus |  |
| 2002 | Paras näyttelijäkokoonpano | Chicago | Voitto |  |
| 2003 | Paras naissivuosa | Päämääränä Cold Mountain | Voitto |  |
| 2019 | Paras naispääosa | Judy | Voitto |  |
Elokuvapalkinnot > Grammy-palkinnot

| Vuosi | Kategoria | Elokuva | Tulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Paras perinteinen pop‑albumi | Judy | Ehdokkuus |  |
Hirokazu Koreeda

Hirokazu Koreeda (2015)
Hirokazu Koreeda (jap. 是枝裕和, Koreeda Hirokazu, s. 6. kesäkuuta 1962, Tokio) on japanilainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Kriitikko Manohla Dargisin mukaan Koreedan suuri aihe on nykyaikainen perhe, mikä antaa hänelle valtavasti teemoja, kuten esimerkiksi menetys, rakkaus, luokka, vieraantuminen ja suunnilleen kaikki muukin. Koreeda on loistava lasten ohjaaja ja lasten haavoittuvuudesta tulee toistuvasti hänen tarinoidensa keskipiste.
Hänen elokuvansa Shoplifters voitti Cannesin elokuvajuhlilla Kultaisen palmun vuonna 2018 ja Isänsä poika voitti tuomariston palkinnon vuonna 2013.
Filmografia > Elokuvia

1995 Maboroshi no hikari
1998 Elämän jälkeen Wandafuru raifu (eng. After Life)
2001 Distance
2004 Dare mo shiranai (eng. Nobody Knows)
2008 Aruitemo aruitemo (eng. Still Walking)
2009 Kûki ningyô (eng. Air Doll)
2013 Isänsä poika
2015 Siskokset
2018 Shoplifters – perhesalaisuuksia
2019 Fabiennen muistelmat
2022 Pikku tähti
2023 Monster – vaarallinen leikki
Filmografia > TV-sarjoja

The Makanai: Cooking for the Maiko House (käsikirjoitus, ohjaus)
Adblock Plus

| Adblock Plus |
| --- | --- |

 Adblock Plussan asetusikkuna Mozilla Firefox -selaimessa.
Luoja:  Michael McDonald
Kehittäjä:   Eyeo  ent. pääkehittäjät:  Wladimir Palant  Henrik Aasted Sørensen  Michael McDonald 
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  17. tammikuuta 2006
Vakaa versio:  2.9 / 24. toukokuuta 2017
Kehitystilanne:  aktiivinen
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  selainlaajennus
Käyttökielet:  (suomeksi)
Alusta:  alustariippumaton
Ohjelmointikielet:  JavaScript, CSS, XUL
Lisenssi:  GPL v3
Aiheesta muualla
Adblock Plus Mozilla-lisäosat
Adblock Plus (ABP) on avoimen lähdekoodin sisällönsuodatus- ja mainostenestämislaajennus Chrome-, Firefox-, Internet Explorer -, Opera-, Safari- ja Yandex-selaimiin. ABP on forkattu versio alkuperäisestä Michael McDonaldin luomasta BetaFish Adblocker (alkup. Adblocker) -lisäosasta.
ABP:n pääkäyttöalue on häiritsevien mainosten automaattinen poistaminen verkkosivustoilta. Adblock Plusilla voidaan suodattaa erilaisia mediatyyppejä kuten Flash-animaatioita, kuvia ja JavaScriptiä.
Suodatus perustuu mediaelementin URL-osoitteeseen, jota verrataan suodatuslistalla oleviin sääntöihin. Mediaelementtiä ei ladata, jos sen osoite sisältää suodatuslistalla olevia sanoja tai merkkijonoja. Käytettävä suodatuslista on mahdollista valita laajennuksen asennuksen yhteydessä ja se päivittyy automaattisesti.
Suurimman hyödyn mainosten poistumisen lisäksi saavat käyttäjät, joilla on hidas modeemi- tai mobiilidatayhteys (GPRS, UMTS) sekä siirrettyyn datamäärään perustuva laskutus.
Suodatuslista koostuu URL-osoitteista tai niiden osista. Kaikkia mahdollisia osoitteita ei ole järkevää listata erikseen, joten suodatus-säännöissä käytetään jokerimerkkejä ja säännöllisiä lausekkeita. Ohjelmaan saatavilla myös valmiita suodatinlistoja.
Adblock Plus on lokalisoitu myös suomen kielelle.
Historia

Vuonna 2006 Michael McDonald kirjoitti Adblock Plus 0.5 -version, joka toi lukuisia uudistuksia alkuperäiseen Adblock-lisäosaan. McDonaldin lopetettua ohjelman kehittämisen projektia jatkoi Wladimir Palant. Hän uudelleenkirjoitti koodin ja julkaisi ohjelman 0.6-version tammikuussa 2006.
Vuonna 2011 Wladimir Palant ja Till Faida perustivat Eyeo -yhtiön helpottamaan ABP:n kehityksen jatkuvuutta.
Huhtikuussa 2017 Eyeon yhdistyi The Pirate Bayn perustajan Peter Sunden omistama Flattr-yrityksen kanssa.
Historia > Tuetut selaimet

Mozilla Firefoxille julkaistiin 2006
Chromelle julkaistiin joulukuussa 2010
Internet Explorerille julkaistiin elokuussa 2013
Safarille julkaistiin tammikuussa 2014
Yandexille julkaistiin joulukuussa 2014
Menestyminen

PC World-lehti valitsi ABP:n 100 parhaan tietokoneohjelman joukkoon vuonna 2007. Vuonna 2016 Raymond.cc –sivusto testasi parhaimmat mainoksienesto-ohjelmat ja ABP jäi uBlock Originin taakse, johtuen suuresti ABP:n valkoisen listan mainoksista.
Kritiikki

Vahvasti mainosrahoitteisesti pyörivät internetsivustot ovat sanoneet ABP:n kaltaisten mainoksienesto-ohjelmien olevan suuri tulojen menetys heille. Nykyään monet verkkosivustot saavat rahansa kolmannen osapuolen näyttämistä mainoksista, jotka ABP estää.
Joulukuuta 2011 Wladimir Palant ilmoitti tulevien Adblock Plus versioiden päästävän tiettyjä mainoksia lävitse. Nämä mainokset ovat yksinkertaisia teksipohjaisia yhden rivin scriptejä, jotka käyttäjä voi manuaalisesti estää.
Yritykset kuten Google, Microsoft ja Amazon ovat ostaneet paikan ABP:n hyväksyttyjen mainosten listalla.
Hyväksyttyjen mainoksien johdosta ohjelmasta forkattiin Adblock Edge ja nyt jo lopetettu Adblock Lite -versiot.
Ohjelman tunnistus

Jotkin sivustot käyttävät JavaScriptiä Adblock Plusin suodattimien tunnistamiseen. Tunnistaminen tapahtuu hunajapurkin tapaisella URL-osoitteella, jonka jälkeen tiedonkulku varmistetaan. Tuon jälkeen varmistetaan DOMilla, että sivustolta ladattiin kaikki elementit kuten mainokset.
Tämä tapa ei näe Adblock Plus -lisäosaa suoraan, mutta se huomaa jos sivuston joitain osia ei ladata.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivu ja keskustelupalsta (englanniksi)
The Most Hated Advertising Techniques (englanniksi)
Easylist ja EasyPrivacy – Suositut kansainväliset suodatinlistat (englanniksi)
Adblock Plusin vaikutus mainosrahoitteisiin verkkosivustoihin
Ronn Moss

Ronn Moss
Ronn Montague Moss (s. 4. maaliskuuta 1952 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja muusikko. Mossilla on englantilais-irlantilais-cherokeeintiaani-sukujuuret. Hänet tunnetaan parhaiten Ridge Forresterin roolista saippuasarjassa Kauniit ja rohkeat, jossa hän näytteli vuodesta 1987. Palkkaneuvotteluiden jälkeen Moss ilmoitti elokuussa 2012 jättävänsä sarjan.
Ennen näyttelijänuraansa Moss soitti bassoa ja lauloi kalifornialaisessa yhtyeessä nimeltä Player, jonka menestynein kappale oli Billboard Hit 100 -listan ensimmäiseksi noussut ”Baby Come Back”. Hän on sittemmin julkaissut kaksi sooloalbumia, joista uusin, Uncovered, on vuodelta 2005.
Moss oli naimisissa näyttelijä Shari Shattuckin kanssa vuodet 1990–2002. Heillä on liitosta kaksi tytärtä (s. 1994 ja 1998).
Ronn Moss vieraili Suomessa toukokuussa 1993 Shari Shattuckin ja tämän veljen Dwayne Shattuckin kanssa. Vierailun järjesti manageri Hessu Reijonen.
Moss vieraili 2024 Vain elämää ohjelman SPR-erikoisjaksossa ja esitti Waldon kanssa yhdessä kappaleen.
Ura näyttelijänä > Elokuvat

Armoton taistelu (I paladini – Storia d’armi e d’amori, 1983)
Kuollut kaunotar ei kieltäydy (Hot Child in the City, 1987)
Kovaa peliä Havaijilla (Hard Ticket to Hawaii, 1987)
The Alternate (2000)
Christmas in Love (2004)
Her Morbid Desires (2008)
Bolt (2008)
Ura näyttelijänä > Televisiosarjat

Kauniit ja rohkeat (The Bold and the Beautiful, 1987–2012)
Il barone (1996)
Game of Emotions / Tunteet Peliin (2013)
Ura muusikkona > Player

Player (1978)
Danger Zone (1978)
Room with a View (1981)
Lost in Reality (1996)
Ura muusikkona > Ronn Moss

I’m Your Man (2002)
Uncovered (2005)
Aiheesta muualla

Ronn Moss Elonetissä.
Ronn Moss Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana
Luettelo Meryl Streepin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Palkinnot ja ehdokkuudet
| Palkinto | Voitto | Ehdokkuus |
| Oscar | 3 | 21 |
| Golden Globe | 8 | 30 |
| Bafta | 2 | 15 |
| SAG | 2 | 17 |
| Tony | 0 | 1 |
| Grammy | 0 | 5 |
| Primetime Emmy | 2 | 3 |
Voitot ja ehdokkuudet yhteensä
| Yhteensä | 17 | 71 |
Viitteet
Tämä on luettelo yhdysvaltalaisen näyttelijä Meryl Streepin palkinnoista ja ehdokkuuksista.
Elokuva- ja televisiopalkinnot > Oscar-palkinnot

(Lähde:)
| Vuosi | Elokuva | Kategoria | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1978 | Kauriinmetsästäjä | Paras naissivuosa | Ehdokkuus |
| 1979 | Kramer vastaan Kramer | Paras naissivuosa | Voitto |
| 1981 | Ranskalaisen luutnantin nainen | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 1982 | Sofien valinta | Paras naispääosa | Voitto |
| 1983 | Tapaus Silkwood | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 1985 | Minun Afrikkani | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 1987 | Karhiainen | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 1988 | Huuto pimeydestä | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 1990 | Terveisiä unelmien reunalta | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 1995 | Hiljaiset sillat | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 1998 | Se mikä on totta | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 1999 | Sydämen soinnut | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 2002 | Adaptation. Minun versioni | Paras naissivuosa | Ehdokkuus |
| 2006 | Paholainen pukeutuu Pradaan | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 2008 | Doubt – Epäilys | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 2009 | Julie & Julia | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 2011 | Rautarouva | Paras naispääosa | Voitto |
| 2013 | Perhe – August: Osage County | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 2014 | Into the Woods | Paras naissivuosa | Ehdokkuus |
| 2016 | Florence | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 2017 | The Post | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
Elokuva- ja televisiopalkinnot > Bafta-palkinnot

(Lähde:)
| Vuosi | Elokuva | Kategoria | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1979 | Kauriinmetsästäjä | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 1979 | Manhattan | Paras naissivuosa | Ehdokkuus |
| 1980 | Kramer vastaan Kramer | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 1981 | Ranskalaisen luutnantin nainen | Paras naispääosa | Voitto |
| 1983 | Sofien valinta | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 1984 | Tapaus Silkwood | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 1986 | Minun Afrikkani | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 2002 | Tunnit | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 2002 | Adaptation. Minun versioni | Paras naissivuosa | Ehdokkuus |
| 2004 | Mantsurian kandidaatti | Paras naissivuosa | Ehdokkuus |
| 2006 | Paholainen pukeutuu Pradaan | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 2008 | Doubt – Epäilys | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 2009 | Julie & Julia | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 2011 | Rautarouva | Paras naispääosa | Voitto |
| 2016 | Florence | Paras naispääosa | Ehdokkuus |