stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hurriganes
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut.
Hurriganes-keräilysivut.
Hurriganes. Ylen Elävä arkisto.
Väitös: Hurriganes-ilmiö vapautti 1970-luvun kulttuuri-ilmapiiriä
Hurriganes
|  Remu Aaltonen  Nipa Niilola  Hike Kärppä >  Ile Kallio  Albert Järvinen  Cisse Häkkinen  Janne Louhivuori  Beaver Aitto-oja  Jim Pembroke  Tomi Parkkonen  Rocka Merilahti  Harri Merilahti  Jukka Orma  Mikko Löytty  Juho Pitkänen  |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Rock and Roll All Night Long  Roadrunner  Crazy Days  Hot Wheels  Tsugu Way  Hanger  Jailbird  10/80  Fortissimo  Rockin’  Seven Days, Seven Nights  Hurrygames  30th Anniversary  Electric Play 
Livealbumit:  Live at Metropol  Live in Stockholm 1977  Live in Hamina 
Kokoelmat:  Sixteen Golden Greats  Hurrigane By The Hurriganes  20 Golden Greats  1978–1984  Rockin’ Tonight – 18 All Time Hits  The Legacy  20 suosikkia – Get On  Double Trouble  25 Golden Greats  20 suosikkia – Muskogee  20 suosikkia – Let's Go Rocking Tonight  Scandia Years 1977–1984  Rock Rock Tonight  30 Golden Greats 
VHS/DVD:  Oowee – Oohla  Rock’n’Roll All Night Long 1973–1988 
Filmografia:  Kuumat kundit  Ganes 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Cisse Häkkinen ja Remu Aaltonen Vanhalla ylioppilastalolla vuonna 1973.
Albert Järvinen Kaivopuistossa 1980.
Hurriganesin alkuperäiskunnossa oleva kiertuebussi.
Ville Hänninen (toimittaja)

Ville Hänninen (s. 1976) on suomalainen kulttuuritoimittaja ja tietokirjailija. Hän on haastatellut taiteilijoita lehtiin ja kirjoihin. Hän kirjoittaa kirjallisuudesta Parnassoon ja Aamulehteen. Hännisen Kirjan kasvot -teos valittiin vuoden 2017 parhaaksi taidekirjaksi. Hän on erikoistunut populaarikulttuuriin ja ollut Kirjain-lehden päätoimittaja.
Teokset

Kirjan kasvot. Sata vuotta suomalaisia kirjankansia.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017.  ISBN 978-952-222-776-8
Muuten se on mennyttä. Kirjoituksia taiteista.  Espoo:  Arktinen Banaani, 2022.  ISBN 978-952-270-429-0
Käännekohta. Kansitaiteen nousu 1950-60-luvuilla. Hämeenlinna: Hämeenlinnan taidemuseo, 2022. ISBN 978-952-9556-73-1.
Miten kirjani ovat syntyneet. 6. Helsinki: WSOY, 2023. ISBN 978-951-0-47845-5.
1900-luvun mies. Henrik Tikkanen – Vahvoja ja hentoja viivoja. Helsinki: WSOY, 2024. ISBN 978-951-0-49811-8.
James Clapper

James Clapper
James R. Clapper (s. 1941) on yhdysvaltalainen tiedusteluviranomainen ja Yhdysvaltain ilmavoimien kenraaliluutnantti.
Clapper sai kandidaatin arvon hallinnossa ja politiikassa Marylandin yliopistosta. Hän valmistui maisteriksi politiikan tutkimuksessa St. Mary’s Universitysta San Antoniossa. Clapper liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin palvelukseen vuonna 1963. Hän palveli kahteen otteeseen Kaakkois-Aasiassa. Clapper toimi Defense Intelligence Agencyn johtajana marraskuusta 1991 elokuuhun 1995. Hän vetäytyi aktiivisesta palveluksesta vuonna 1995. Clapper oli vuosina 2010–2017 Yhdysvaltain kansallinen tiedustelujohtaja. Samalla hän oli Barack Obaman tiedustelun pääneuvonantaja. Hän toimi lisäksi muun muassa yli kolmen vuoden ajan puolustuksen alivaltiosihteerinä tiedusteluasioissa.
Clapper on myöhemmin tullut tunnetuksi Donald Trumpin kriitikkona. Hänen mukaansa Yhdysvaltain tiedustelulle oli joulukuusta 2015 lähtien selvää, että Venäjä oli siirtynyt yrityksistä vahingoittaa Hillary Clintonia suoraan Trumpin ehdokkuuden tukemiseen. Clapper on toiminut CNN:ssä analyytikkona kansallisen turvallisuuden kysymyksissä. Vuonna 2018 häneltä ilmestyi muistelmateos Facts and Fears: Hard Truths from a Life in Intelligence, joka pääsi The New York Timesin bestseller-listalle. Clapper sai kunniatohtorin arvon strategisessa tiedustelussa Joint Military Intelligence Collegesta. Hän on saanut myös muita palkintoja ja tunnustuksia, kuten presidentin myöntämän kansallisen tiedustelumitalin ja Ilmavoimien mitalin ansiokkaasta palveluksesta. Clapperilla on vaimo ja kaksi lasta.
Morsiustähdet

| Morsiustähdet |
| --- | --- |
 Bouvardia ternifolia
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Gentianales
Heimo::  Matarakasvit Rubiaceae
Suku::  Morsiustähdet Bouvardia  Salisb.
Katso myös
   Morsiustähdet Wikispeciesissä   Morsiustähdet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Morsiustähdet (Bouvardia) on matarakasvien (Rubiaceae) heimoon kuuluva suku, jonka edustajia käytetään leikko- ja huonekasveina. Morsiustähti on kotoisin Meksikon ja Etelä-Amerikan tienoilta, missä sitä tavataan erilaisina pensaina ja yrtteinä. Suomessa se tunnetaan enemmän leikkokukkana ja se onkin nimensä mukaisesti yksi suosituimmista, morsiussidonnassa käytettävistä. Siksi nimitys leikkomorsiustähti on kasvia hyvin kuvaava. Kasvi on nimetty Charles Bouvardin mukaan, joka oli ranskalainen kemisti ja lääkäri 1600-luvulla.
Lajeja

leikkomorsiustähti (Bouvardia Domestica-ryhmä, × domestica)
tuoksumorsiustähti (Bouvardia longiflora)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Bouvardia
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2482327  Wikispecies: Bouvardia  APDB: 188775  CoL: 8VVPK  EPPO: 1BVAG  GBIF: 2910208  GRIN: 1625  iNaturalist: 147991  IPNI: 30000353-2  IRMNG: 1308427  ITIS: 34951  NCBI: 25027  NZOR: 844dec1a-b9a3-414f-a32d-2f572e47bbad  Open Tree of Life: 943705  PLANTS: BOUVA  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30000353-2  Tropicos: 40030160  WFO: wfo-4000005144
Olavi Hänninen (sisustusarkkitehti)

Olavi Hänninen vuonna 1957, jolloin hän voitti Milanon XI Triennalessa kultamitalin suunniteltuaan Suomen osaston asuntonäyttelyn.
Olavi Tapio Hänninen (14. joulukuuta 1920 Lapinlahti – 16. kesäkuuta 1992 Espoo) oli suomalainen sisustusarkkitehti ja muotoilija. Hänninen oli monipuolinen suunnittelija, jonka töihin kuului muun muassa julkisten tilojen kokonaissisustuksia, huonekaluja, juna- ja raitiovaunuja sekä kirkkohopeita.
Ura

Hänninen aloitti työuransa Stockmannin piirustuskonttorissa, jonne konttorin päällikkö Werner West kutsui 1940- ja 1950-luvun vaihteessa Taideteollisesta keskuskoulusta useita lahjakkaita oppilaita huonekalujen ja sisustustuotteiden suunnittelutyöhön.
Hännisen innovatiivinen suunnittelutyö näkyi erityisesti vuonna 1952 valmistuneessa Hotelli Palacessa, jonne hän suunnitteli pöytiä, tuoleja ja sisustuksia. Hänen metallista ja muovista muotoilemansa huonekalut olivat vahvan modernistisia. Hotellin eri tilojen sisustuksia hän suunnitteli yhdessä Antti Nurmesniemen ja Olli Borgin kanssa. Vuonna 1957 Hänninen voitti Milanon XI Triennalessa kultamitalin Suomen osaston asuntonäyttelyn suunnittelusta.
Hänninen suunnitteli monien ravintoloiden, toimistojen ja pankkien kokonaissisustuksia. Hän toimi myös huonekaluliike Mikko Nupposen pääsuunnittelijana vuosina 1957–1961. Suunnittelutöihin kuuluivat lisäksi Helsingin nivelraitiovaunut 1970-luvulla ja lähiliikenteen junia. Hännisen 1970- ja 1980-luvun töissä voidaan nähdä myös tuon ajan postmodernistista henkeä. Hänen viimeiseksi jäänyt suunnittelukohteensa oli Keravan kirkon sisätilat rakennuksen peruskorjauksen yhteydessä.
Oman suunnittelutyönsä ohella Hänninen toimi vuosina 1954–1956 ja 1959–1970 sisustus- ja huonekalusuunnittelun opettajana Taideteollisessa oppilaitoksessa. Vuonna 1977 hän sai taideteollisuuden valtionpalkinnon ja 1985 taiteilijaeläkkeen.
Olavi Hännisen puoliso oli tekstiilitaiteilija Airi Snellman (1930–2022). Heidän tyttärensä on sisustusarkkitehti ja kalustemuotoilija Tuula Falk.
Kirjallisuutta

Turkka, Marja (toim.) 2006. Muovituolista raitiovaunuun: Olavi Hänninen – sisustusarkkitehti 1920–1992. Helsinki: Multikustannus. ISBN 978-952-468-119-3
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Elonet
Hätäravinto

Hätäravinto tarkoittaa elintarvikkeita, joita käytetään ravinnoksi yksinomaan poikkeusoloissa tai köyhyyden vuoksi. Normaalioloissa hätäravintoaineita tavataan hyljeksiä heikon ravitsemusarvon, hankalan käytettävyyden tai epämiellyttävän maun vuoksi. Hätäruokastatus riippuu usein kulttuurista, esimerkiksi äyriäiset ja hevosenliha ovat joillain alueilla arvostettua ruokaa, toisaalla taas hätäravintoa.
Hätäravinnon mahdollisuuksia on tarkasteltu katovuosina julkaistuna kansanvalistuksena, maanpuolustukseen liittyen sekä osana varautumis- ja survivalismikulttuuria ja retkeilytaitoja
Katovuosina leipään lisättiin olkea tai männyn kuoriosista valmistettua pettujauhoja. Suomalaisessa lehdistössä propagoitiin vuosikymmeniä myös jäkälän syönnin puolesta, vaikka tutkimukset olivat osoittaneet, ettei ihmisen elimistö juuri kykene hyödyntämään jäkälän sisältämää energiaa. Jäkälässä olevat myrkylliset jäkälähapot saattoivat liikaa käytettynä jopa tappaa nälkiintyneen ihmisen. Nälkävuosien jäkäläleipää on epäilty jopa osasyyksi asukkaiden suureen kuolleisuuteen.
Jyrki ”Spider” Hämäläinen

Jyrki "Spider" Hämäläinen Infernon toimittajan Toni Keräsen haastateltavana Porvoon pääkirjastossa.
Jyrki Hämäläinen (s. 1984 Porvoo), joka tunnetaan nimellä Spider, on suomalainen tietokirjailija, toimittaja ja muusikko.
Hämäläinen valmistui vuonna 2007 kandidaatiksi Leeds Beckett -yliopiston media- ja populaarikulttuurilinjalta, jossa hänen lopputyönsä nimi oli Rebellion and Popular Music. Vuonna 2009 hän valmistui maisteriksi Lontoon Birkbeck-yliopiston kulttuuri- ja kritiikkilinjalta.
Teokset

Killing Joke: Are You Receiving? Milton Keynes: New Haven Publishing Ltd, 2020. ISBN 978-1-912587-40-7 (pehmeäkantinen) / ISBN 978-952-94-8996-1 (e-kirja)
Those 12 Bar Nights London: Mark Webster, 2022. (yksi kirjoittajista) ISBN 978-1-905912-85-8 (kovakantinen) / ISBN 978-1-905912-84-1 (pehmeäkantinen).
Levytykset

Action Directe - 60 Million Guns (single), Action Directe (2006)
Action Directe - Intervention, Action Directe (2006)
Condition: Dead - Famous For Fuck All. CD. Active Distribution (2010)
Angry Scenes - Volume 5 kokoelma CD. (Condition: Deadin kappaleella)
This is London kokoelma CD (yhtyeillä Spider's Sideshow, Ratbags sekä Condition: Dead), Media Controller (2010)
Lost Cherrees / 22 Chillies - Make Us Different (Don't Just Cry) 12" kitaroita kappaleella A-puolella. Antisociety (2013)
Defcon Zero - Music For Gluesniffers, Terrorists & The Mentally Ill. kiitokset. Urinal Vinyl Records (2017)
Action Directe - Wakefield's Burning - Live '06. "Recorded live at the Snooty Fox, Wakefield on 28th September 2006." Action Directe (2020).
Anzi Destruction - Bully Dodger (single), taustalaulu. Rolling Records (2023)
Anzi Destruction - Face of the Crow (single), taustalaulu. Rolling Records (2023)
Autumn of Route 66 (elokuvamusiikkia), ohjaaja Ester Brym, julkaisija Brym Productions (2013)
Trippin' (elokuvamusiikkia ja Ratbags-yhtyeessä kappaleella "Walking Dead"), ohjaaja Devi Snively, julkaisija Camp Motion Pictures LLC (2012)
T is for Torture (musiikki), ohjaaja Elisabeth Fies, julkaisija Drafthous Films (2011).
Punks Undead (Ratbags yhtyeen kappale "Walking Dead"), ohjaaja Little Joe, julkaisija Little Joe (2014)
Aiheesta muualla

Jyrki ”Spider” Hämäläisen kotisivut.
Killing Joke: Are You Receiving? Kirjan kotisivut.
Killing Joke -historiikin kustantajan sivusto. (Arkistoitu – Internet Archive)
Discogs Discogs artisti-sivu.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat
Hyperavaruus

Hyperavaruus (engl. hyperspace) on tieteisfiktiossa esiintyvä juonielementti, jonka avulla voi matkustaa tähtienvälisiä etäisyyksiä valonnopeutta suuremmalla nopeudella. Sitä kuvaillaan tavallisesti avaruuden vaihtoehtoisena alueena, joka esiintyy samanaikaisesti oman maailmankaikkeutemme kanssa. Sinne päästään tavallisesti käyttäen energiakenttää tai teknistä laitetta. Matkaaminen hyperavaruudessa vastaa valonnopeutta suurempaa nopeutta normaaliavaruudessa.
Asimovin universumi

Isaac Asimov käytti hyperavaruushyppy-konseptia monissa tarinoissaan 1940-luvulta aina 1990-luvulle asti. Hänen Säätiö-sarjassaan hyppyihin piti valmistautua tarkoilla laskelmilla ja aluksen piti matkata kauas massiivisista planeetoista, että pääsi haluttuun paikkaan. Kirjassa Säätiö veitsen terällä kehitetään tietokone ja alus, joka kykenee tekemään useita hyppyjä peräjälkeen tarvitsematta pysähtyä laskemaan uutta hyppyä. Nemesis kertoo kuinka ihmiskunta kehittää hyperavaruushyppytekniikan.
Babylon 5

Babylon 5 -televisiosarjassa hyperavaruuteen pääsy vaatii hyppyportteja tai aluksen omaa hyppymoottoria. Hyperavaruudessa pystyy navigoimaan, sinne voi eksyä ja siellä voi jopa taistella.
Dyyni

Frank Herbertin Dyynissä hyperavaruushyppy suoritetaan poimuttamalla avaruutta, johon kykenevät mutatoituneet Avaruuskillan ohjaajat. Vain suuria aluksia voidaan käyttää ja henkilökohtaisissa aluksissa ei ole hyppyominaisuuksia. Legends of Dune -kirjasarjan mukaan ennen Dyyni-planeetan rohtoa tähtienvälinen matkustus kesti viikkoja, jopa kuukausia.
Farscape

Farscape-televisiosarjassa elävät Leviatan-alukset kykenevät matkaamaan pitkiä matkoja "tähtipurskeella", mutta jonka jälkeen niiden pitää ladata voimia ennen seuraavaa hyppyä. Jotkin rodut kykenevät käyttämään madonreikiä matkaamiseen.
Taisteluplaneetta Galactica

Taisteluplaneetta Galactica -televisiosarjassa (2004–2009) hyperavaruushyppy on silmänräpäyksellinen, jolloin alukset katoavat edellisestä paikasta ja ilmestyvät uuteen.
Tähtiportti

Tähtiportti-universumissa käytetään aluksi vain löydettyä madonreikäteknologiaa, tarinan edetessä myös aluksia, jotka voivat tehdä hyperavaruushyppyjä.
Star Trek

Star Trek -universumissa valoa nopeampaa matkustamista varten tarvitaan poimuajon mahdollistava moottori. Se ei salli silmänräpäyksellistä matkustamista kahden pisteen välillä; sen sijaan poimuajossa aluksen ympärille muodostuu keinotekoinen "kupla", joka ympäröi alusta sen matkatessa. Poimuajon nopeus on vaihdellut, mutta nykyään arvo "1" vastaa valonnopeutta. Nopeus "10" olisi ääretön nopeus. Poimuajossa oleva alus voi toimia vuorovaikutuksessa normaaliavaruuden kanssa.
Star Wars

Tähtien sodan universumissa siirrytään hyperavaruusteknologian avulla hyperavaruuteen, jossa pitää olla matkan vaatiman ajan verran. Hypyn alkukiihdytyksen avulla voi tarkkailija laskea mahdollisen reitin. Hypyt vaativat tarkat kartat ja laskelmat, ettei alus materialisoidu keskelle tähteä.
Kirjallisuutta

Brian Stableford: Science Fact and Science Fiction: An Encyclopedia.  CRC Press 2006, ISBN 0-415-97460-7, s. 238–239 (eingeschränkte Online-Version (Google Books))
Aiheesta muualla

Hyperspace A Vanishing Act by P. Hoiland
SF Citations for OED at www.jessesword.com
Hyperspace in Science Fiction : The Astronomy Cafe - Dr. Sten Odenwald at www.astronomycafe.net
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hyperspace (science fiction)
Käännös suomeksi
Edward Vesala

| Edward Vesala |
| --- | --- |
 Edward Vesala Prahan kansainvälisillä jazz-festivaaleilla 1984
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. helmikuuta 1945
Kuollut: 4. joulukuuta 1999 (54 vuotta)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Edward Vesala, Iivana Nyhtänköljä
Laulukielet:  suomen kieli
Aktiivisena:  1960-luku – 1999
Tyylilajit:  freejazz
Soittimet:  rummut, lyömäsoittimet
Yhtyeet:  Soulset, Apollo, Edward Vesala Trio, Karelia, Tuohi Klang, Tomasz Stanko-Edward Vesala Quartet, Sound & Fury
Levy-yhtiöt:  ECM 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Martti Juhani ”Edward” Vesala (15. helmikuuta 1945 Mäntyharju – 4. joulukuuta 1999 Yläne) oli suomalainen jazzrumpali, säveltäjä ja yhtyeenjohtaja. Vesalaa pidetään yhtenä nykyjazzin tärkeimmistä suomalaisista vaikuttajista. Hänelle myönnettiin Jazzliiton Yrjö-palkinto kahdesti, vuosina 1972 ja 1980. Vuodesta 1982 hän koulutti uusia jazzmuusikoita Sound & Fury -työpajoissaan, joista muodostui myös hänen uransa loppupuolen merkittävin yhtye.
Ura

Vesala soitti nuoresta iästä lähtien monenlaista ja korosti musiikkinsa moninaisia lähteitä; tangoyhtyeistä saatua kokemustaan hän käytti sellaisissa sävellyksissään kuin "Fingo" ja "Glimmer of Sepal". Vesala vaikutti 1960-luvulla myös rock-yhtyeissä, muun muassa Soulsetissa ja Apollossa.
1970-luvulla Vesala levytti puolalaisen jazz-trumpetisti Tomasz Stańkon kanssa muun muassa albumit Satu, Rodina ja Heavy Life. Sound & Furysta muodostui 1980-luvulla hänen keskeinen yhtyeensä. Yhtyeen kokoonpano vaihtui usein. Kitaristeina vaikuttivat Raoul Björkenheim ja Jimi Sumén, kun taas puhaltimia soittivat muun muassa Jorma Tapio ja Pepa Päivinen. Vesalan vaimo Iro Haarla soitti harppua ja koskettimia. Vesala sovitti myös puhallinosuudet Sielun veljet -yhtyeen levylle Kuka teki huorin.
1970-luvun alussa Vesala teki Karelia-yhtyeen kanssa muutaman levytyksen nimellä Iivana Nyhtänköljä (muun muassa "Herran kanssa pellon laidassa").
Vesalaa on usein verrattu Charles Mingusiin: molempien musiikista erottuvat vahva tunteellinen lataus ja huolelliset sovitukset.lähde?
Vesalan tyttäriä ovat musiikkiteknologi, toimittaja, laulaja ja säveltäjä Mari Vesala, stylisti Minttu Vesala, rumpali Aniida Vesala sekä Lumi Vesala.
Vesala on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Diskografia > Soololevyt

I'm Here (1973)
Nan Madol (1974)
Rodina (1976)
Satu (1976)
Neitsytmatka (1979)
Heavy Life (1980)
Bad Luck, Good Luck (1984)
Kullervo (1985)
Lumi (1986*)
Ode to the Death of Jazz (1989*)
Invisible Storm (1991*)
Nordic Gallery (1994*)
Tähdellä merkityillä levyillä soittaa Vesalan Sound and Fury -yhtye.
Diskografia > Muut levyt

Soulset / Edward Vesala Jazz Band: Nykysuomalaista - Contemporary Finnish (1969)
Soulset / Edward Vesala: Souljumppaa (1969)
Apollo: Apollo (1970)
Edward Vesala Trio: Nana (1970)
Karelia: Suomi Pop (1971)
Karelia: Suomi Pop 2 (1972)
Karelia Group & Nunnu Big Band: Nunnu (1972)
Tuohi Klang: Pennselmann Hits Vol. 2765 (1972)
Jan Garbarek/Arild Andersen/Edward Vesala: Triptykon (1972)
The Winners: Pori Jazz Festival Composition Contest (1973)
Peter Brötzmann/Juhani Aaltonen/Peter Kowald/Edward Vesala: Hot Lotta (1973)
Jarmo Sermilä/Mikael Helasvuo/Teppo Hauta-aho/Edward Vesala/Antero Honkanen: Ode to Marilyn (1973)
Tomasz Stanko: Twet (1974)
Juhani Aaltonen: Etiquette (1974)
Tomasz Stanko: Balladyna (1975)
Ilpo Saastamoinen: Joutsenen juju (1975)
Esa Helasvuo: Q (1976)
Tomasz Stanko-Edward Vesala Quartet: Live at Remont (1976)
Juhani Aaltonen: Springbird (1978)
Tomasz Stanko: Almost Green (1978)
Kenny Wheeler: Around 6 (1979)
Charlie Mariano/Jasper van’t Hof/Arild Andersen/Edward Vesala: Tea for Four (1980)
Juhani Aaltonen: Prana – Live at Groovy (1981)
Edward Vesala ja Arto Melleri: Mau-Mau (1982)
RinneRadio: Rinne Radio (1988)
Vesala Klaani: Afrikan Tähdet (1989)
Jimi Sumén: Paintbrush, Rock Penstemon (1992)
Pepa Päivinen: Saxigon (1997)
City of Women: City of Women 1 (2000)
Sound & Fury: Pulsacion (2013)
Sound & Fury: Thundering Of Dawn (2018)
Jimi Tenor, Edward Vesala, Iro Haarla, Jimi Sumén, Matti Knaapi: City of Women II
Aiheesta muualla

Edward Vesalan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Dan Kurdillan kokoama laaja diskografia Vesalan tuotannosta. (Arkistoitu sivu.)
All Music Guiden taiteilijaesittely (englanniksi).
Eetu – 12 sessiota Edward Vesalan kanssa. Dokumenttielokuva Vesalasta ja Sound & Fury -yhtyeestä
Edward Vesalan yhtyeen esitys ja haastattelu. Ylen Elävä arkisto.
Sound & Fury: Mop Mop (audio). Ylen Elävä arkisto.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef 
Vesala Apollo-yhtyeen esiintymisessä Helsingin Karhupuistossa 1970.
Härmäsammal

| Härmäsammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Elinvoimainen 
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Kynsisammalten lahko Dicranales
Heimo::  Karvasammalten heimo Ditrichaceae
Suku::  Härmäsammalet Saelania
Laji::  glaucescens
Kaksiosainen nimi
 Saelania glaucescens  (Hedw.) Broth. 
Katso myös
   Härmäsammal Wikispeciesissä   Härmäsammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Härmäsammal (Saelania glaucescens) on lehtisammallaji karvasammalten heimossa (Ditrichaceae). Sitä esiintyy Maan pohjoisella ja eteläisellä puolella lauhkealta vyöhykkeeltä tundralle ja vuoristoissa. Suomessa härmäsammalen levinneisyys kattaa koko maan alueen. Laji on yleinen ja uhanalaisuusluokituksessa elinvoimainen (LC). Sammal on hyvin pienikokoinen ja sen lehdet ovat sinivihreät ja vahapeitteiset. Itiöpesäkkeitä kasvaa yleisesti, itiöt ovat pieniä.
Aiheesta muualla

Kuvalinkit:
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Härmäsammal (Saelania glaucescens)[vanhentunut linkki]
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q11229168  Wikispecies: Saelania glaucescens  BioLib: 90852  CoL: 4TXLH  EoL: 923599  EPPO: ZAEGL  EUNIS: 197372  FNA: 200000875  GBIF: 2675835  iNaturalist: 168284  IRMNG: 11087117  ITIS: 16870  NatureServe: 2.124936  NBN: NBNSYS0000036186  NCBI: 324197  NZOR: 7cf138eb-8a9e-497f-80ac-643f1dc7095d  Observation.org: 160944  Open Tree of Life: 608872  Plant List: tro-35149089  PLANTS: SAGL70  Tropicos: 35149089  WFO: wfo-0001174925  Laji.fi: MX.43985
Viljo Hämäläinen

Viljo Aarne Hämäläinen (ent. Hassinen, käytti Saksassa peitenimeä Siemens; 9. kesäkuuta 1892 Ruskeala – 6. toukokuuta 1941) oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli talvisodassa itäkarjalaisista ja inkeriläisistä vapaaehtoisista kootun Sissipataljoona 5:n komentaja.
Opinnot

Hämäläisen vanhemmat olivat rakennusmestari Taavi Hassinen ja Gruscha Perenz. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Lisa Fagerholmin kanssa. Hämäläinen kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin yhteiskoulusta vuonna 1913 ja liittyi Viipurilaiseen osakuntaan. Hän jatkoi opintojaan Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1914–1915. Taktiikan soveltamiskurssin hän suoritti Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1925 ja kaasukurssin vuonna 1927 sekä suojeluskuntain komentajakurssin vuosina 1927–1928.
Jääkärikausi

Hämäläinen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 23. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan 1. komppaniaan 10. heinäkuuta 1917 ja osallistui Polangenissa samana vuonna järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).