stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo televisiosarjan Seinfeld jaksoista
Jaksot > Yhdeksäs tuotantokausi (1997–1998)

| № (sarja) | № (kausi) | Nimi | Ohjaus | Käsikirjoitus | Alkup>  esityspäivä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 157 | 1 | The Butter Shave | Andy Ackerman | Alec Berg & Jeff Schaffer & David Mandel | 25. syyskuuta 1997 |
| 158 | 2 | The Voice | Andy Ackerman | Alec Berg & Jeff Schaffer & David Mandel | 2. lokakuuta 1997 |
| 159 | 3 | The Serenity Now | Andy Ackerman | Steve Koren | 9. lokakuuta 1997 |
| 160 | 4 | The Blood | Andy Ackerman | Dan O'Keefe | 16. lokakuuta 1997 |
| 161 | 5 | The Junk Mail | Andy Ackerman | Spike Feresten | 30. lokakuuta 1997 |
| 162 | 6 | The Merv Griffin Show | Andy Ackerman | Bruce Eric Kaplan | 6. marraskuuta 1997 |
| 163 | 7 | The Slicer | Andy Ackerman | Tarina: Gregg Kavet & Andy Robin & Darin Henry Käsikirjoitus: Gregg Kavet & Andy Robin | 13. marraskuuta 1997 |
| 164 | 8 | The Betrayal | Andy Ackerman | David Mandel & Peter Mehlman | 20. marraskuuta 1997 |
| 165 | 9 | The Apology | Andy Ackerman | Jennifer Crittenden | 11. joulukuuta 1997 |
| 166 | 10 | The Strike | Andy Ackerman | Dan O'Keefe ja Alec Berg & Jeff Schaffer | 18. joulukuuta 1997 |
| 167 | 11 | The Dealership | Andy Ackerman | Steve Koren | 8. tammikuuta 1998 |
| 168 | 12 | The Reverse Peephole | Andy Ackerman | Spike Feresten | 15. tammikuuta 1998 |
| 169 | 13 | The Cartoon | Andy Ackerman | Bruce Eric Kaplan | 29. tammikuuta 1998 |
| 170 | 14 | The Strong Box | Andy Ackerman | Tarina: Dan O'Keefe & Billy Kimball Käsikirjoitus: Dan O'Keefe | 5. helmikuuta 1998 |
| 171 | 15 | The Wizard | Andy Ackerman | Steve Lookner | 26. helmikuuta 1998 |
| 172 | 16 | The Burning | Andy Ackerman | Jennifer Crittenden | 19. maaliskuuta 1998 |
| 173 | 17 | The Bookstore | Andy Ackerman | Tarina: Spike Feresten ja Darin Henry & Marc Jaffe Käsikirjoitus: Spike Feresten | 9. huhtikuuta 1998 |
| 174 | 18 | The Frogger | Andy Ackerman | Tarina: Gregg Kavet & Andy Robin ja Steve Koren & Dan O'Keefe Käsikirjoitus: Gregg Kavet & Andy Robin | 23. huhtikuuta 1998 |
| 175 | 19 | The Maid | Andy Ackerman | Tarina: Alec Berg & David Mandel & Jeff Schaffer ja Kit Boss & Peter Mehlman Käsikirjoitus: Alec Berg & David Mandel & Jeff Schaffer | 30. huhtikuuta 1998 |
| 176 | 20 | The Puerto Rican Day | Andy Ackerman | Alec Berg, Jennifer Crittenden, Spike Feresten, Bruce Eric Kaplan, Gregg Kavet, Steve Koren, David Mandel, Dan O'Keefe, Andy Robin, Jeff Schaffer | 7. toukokuuta 1998 |
| 177 178 | 21 22 | The Chronicle | Andy Ackerman | Darin Henry | 14. toukokuuta 1998 |
| 179 180 | 23 24 | The Finale | Andy Ackerman | Larry David | 14. toukokuuta 1998 |
Aiheesta muualla

Seinfeld Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:List of Seinfeld episodes
Käännös suomeksi
Jason Richardson (yleisurheilija)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jason Richardson Daegun MM-kisoissa 2011 |  Jason Richardson Daegun MM-kisoissa 2011 |  Jason Richardson Daegun MM-kisoissa 2011 |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | 110 metrin aj |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Daegu 2011 | 110 metrin aj |  |
Jason Richardson (s. 4. huhtikuuta 1986) on yhdysvaltalainen pika-aituri.
Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2003 Richardson voitti kultaa sekä 110 metrin aitajuoksussa että 400 metrin aitajuoksussa.
Daegun MM-kilpailuissa 2011 Richardson voitti ajalla 13,16 kultaa, kun ensimmäisenä maaliin tullut Dayron Robles hylättiin. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai hopeaa ajalla 13,04. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui neljänneksi.
Richardsonin ennätys 110 metrin aitajuoksussa on 12,98 sekuntia, jonka hän juoksi Eugenessa kesäkuussa 2012.
Aiheesta muualla

Jason Richardson Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Miesten 110 metrin aitajuoksun maailmanmestarit
Jason Robert Brown

Jason Robert Brown (s. 20. kesäkuuta 1970) on yhdysvaltalainen musikaalisäveltäjä, -sanoittaja ja -käsikirjoittaja. Hän on voittanut kolme Tony-palkintoa.
Brown on säveltänyt ja sanoittanut mm. Broadway-musikaalit Parade, The Bridges of Madison County ja Honeymoon in Vegas sekä musikaalin The Last Five Years.
Aiheesta muualla

Jason Robert Brownin virallinen sivusto (englanniksi)
Otto Väinö Vartiovaara

Otto Väinö Vartiovaara, sukunimi vuoteen 1906 Weckman (18. marraskuuta 1878 Jäppilä – 8. marraskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Vartiovaaran vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti William Weckman, myöh. Vartiovaara (1849–1924) ja Mirjam Salome Colliander (1853–1936). Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 Joensuun lyseosta ja suoritti arkkitehtitutkinnon polyteknillisessä opistossa 1903.
Vartiovaara toimi arkkitehtina Viipurissa ja Helsingissä. Hän suunnitteli yksityistaloja, huviloita, tehdasrakennuksia ja kansakoulurakennuksia eri puolille Suomea. Vartiovaara oli myös piirustuksenopettajana Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa ja hän harrasti itse vesiväri- ja öljymaalausta
Vartiovaara oli naimisissa vuodesta 1911 Aino Sofia Kamppurin (1887–1959) kanssa. Vartiovaaran sisaruksia olivat Valtiokonttorin johtaja ja ministeri Jonathan Wartiovaara, metsänhoitaja Eino R. Wartiovaara ja säveltäjä Lyyli Wartiovaara-Kallioniemi.
Otto Wahle

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Otto Wahle |  Otto Wahle |  Otto Wahle |  |
Maa:   Itävalta
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1900 | 1000 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1900 | 200 m esteuinti |  |
|  Pronssia | St. Louis 1904 | 440 jaardin vapaauinti |  |
Otto Wahle (5. marraskuuta 1879 Wien, Itävalta – 11. elokuuta 1963 Forest Hills, New York, Yhdysvallat) oli uimari. Hän sai vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa hopeamitalit 1 000 metrin vapaauinnissa ja 200 metrin esteuinnissa. Vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa hän sai pronssimitalin 440 jaardin vapaauinnissa.
Wahle sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1906. Hän valmensi Yhdysvaltain uintijoukkuetta vuoden 1912 kesäolympialaisissa sekä vesipallojoukkueita kesäolympialaisissa 1920 ja 1924.
Made in Taiwas

| Made in Taiwas Miljoonasade |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 9. marraskuuta 1998
 Tyylilaji: poprock
Miljoonasateen muut julkaisut
| Stupido Groove 1998 | Made in Taiwas 1998 | Siskon luo San Diegoon 2000 |
Made in Taiwas on suomalaisen Miljoonasade-yhtyeen kokoelma-albumi. Se julkaistiin 9. marraskuuta 1998. Kokoelmasta julkaistiin samaan aikaan sekä kahden CD:n versio että neljän CD:n boxi.
Kappaleet > 4CD:n versio > Levy 1

"Lapsuuden sankarille" (Säv. Heikki Salo, sov. Miljoonasade)
"Miljoonasade" (Säv. Matti Nurro & Heikki Salo, sov. Miljoonasade)
"Radio Luxembourg" (Säv. Heikki Salo, sov. Miljoonasade)
"Nimettömyys" (Säv. Matti Nuorro & Heikki Salo, sov. Miljoonasade)
"Köyhät" (Säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade)
"Desperadot" (Säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade)
"Helenan baarissa" (Säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade)
"Roskaa" (Säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade)
"Ostarin helmi" (Säv. Matti Nurro & Heikki Salo, sov. Miljoonasade)
"Me paetaan taas" (Säv. Pentti Rasinkangas & Heikki Salo, sov. Janne Louhivuori & Miljoonasade)
"Särkyneet" (Säv. Heikki Salo, sov. Miljoonasade)
"Marraskuu" (Säv. Matti Nurro & Heikki Salo, sov. Janne Louhivuori & Miljoonasade)
"Annaliisa" (säv. Matti Nurro, sov. Janne Louhivuori & Miljoonasade)
"Ootko muistanu, Iiris?" (säv. Heikki Salo, sov. Miljoonasade)
"Posliinikukka" (säv. Heikki Salo, sov. Miljoonasade)
"Kadonneet" (säv. Heikki Salo, sov. Janne Louhivuori & Miljoonasade)
"Mayday Mayday" (säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade)
"Keltainen metsä" (säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade)
"Olkinainen" (säv. Matti Nurro, sov. Janne Louhivuori & Miljoonasade)
"Stendari" (säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade)
Kappaleet > 4CD:n versio > Levy 2

"Runoilija" (säv. Heikki Salo, sov. Janne Louhivuori & Miljoonasade)
"Rokkibändi Wounded Knee" (- Jockey Full of Bourbon" -) (säv. Tom Waits, sov. Miljoonasade)
"Vain nopeat elävät" (säv. Ari Laaksonen, sov. Miljoonasade & Janne Louhivuori)
"Kolmen helmen motelli" (säv. Heikki Salo, sov. Miljoonasade)
"Laiska tyttö" (säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade)
"Enkeleitä onko heitä" (säv. Heikki Salo, sov. Miljoonasade)
"Tummaa valoa" (säv. Heikki Salo, sov. Miljoonasade)
"Tomujoki" (säv. Ari Laaksonen, sov. Miljoonasade & Janne Louhivuori)
"Gaia" (säv. Matti Nurro & Heikki Salo, sov. Miljoonasade & Janne Louhivuori)
"Silmitön talvi" (säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade)
"Klondyke (Suuri jasso)" (säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade & Jukka Viitasaari)
"Hei sisko" (säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade)
"Rakkauden ABC" (säv. Olli Heikkinen, sov. Miljoonasade, Jukka Viitasaari & Janne Louhivuori)
"Pullopuu" (säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade)
"Sarjakuvatyttö" (säv. Ari Laaksonen & Heikki Salo, sov. Miljoonasade & Janne Louhivuori)
"506 ikkunaa" (säv. Olli Heikkinen, sov. Miljoonasade)
"Pakolaistaivas" (säv. Ari Laaksonen, sov. Miljoonasade & Janne Louhivuori)
"Meitä jyrätään" (säv. Heikki Salo, sov. Miljoonasade & Janne Louhivuori)
"Lelukaupan häät" (säv. Jarmo Hovi, sov. Miljoonasade)
Kappaleet > 4CD:n versio > Levy 3

"Murheenkryynit" (säv. Olli Heikkinen, sov. Miljoonasade)
"Ryyppyruusu" (säv. Heikki Salo, sov. Miljoonasade & Janne Louhivuori)
"Hymy ja kyynel" (säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade)
"Jee" (säv. Heikki Salo, sov. Janne Louhivuori & Miljoonasade)
"Stumpit ja sirpaleet" (säv. Olli Heikkinen, sov. Miljoonasade)
"Ikäväni Tallinnaan" (säv. Olli Heikkinen, sov. Janne Louhivuori & Miljoonasade)
"Alastonmalli" (säv. Olli Heikkinen, sov. Miljoonasade)
"Kirjaston ullakolla" (säv. Jarmo Hovi, sov. Janne Louhivuori & Miljoonasade)
"Meillä on voimaa" (säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade)
"Uni vie" (säv. Ari Laaksonen, sov. Janne Louhivuori & Miljoonasade)
"Toivonpuiston yöjuhla" (säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade)
"Vieraalla maalla" (Säv. Trad., sov. Matti Nurro)
"Paimenpojan kiitoslaulu" (säv. Heikki Salo, sov. Miljoonasade)
"Tulitikku" (säv. Maarit Hurmerinta, sov. Miljoonasade)
"16 ja 36" (säv. Heikki Salo, sov. Miljoonasade)
"Made in Hong Kong" (säv. Olli Heikkinen, sov. Miljoonasade, Heikki Keskinen & Hannu Saarinen)
"Koiran mies" (säv. Ari Laaksonen, sov. Miljoonasade & Olli Heikkinen)
"Merestä löytynyt" (säv. Heikki Salo, sov. Miljoonasade)
"Emalisydän" (säv. Heikki Salo, sov. Miljoonasade, Heikki Keskinen & Hannu Saarinen)
Kappaleet > 4CD:n versio > Levy 4

"Rakkaus on lihaa" (säv. Olli Heikkinen, sov. Miljoonasade)
"Virtuaalirakkautta" (säv. Jarmo Hovi, sov. Miljoonasade)
"Tulkoon rakkaus" (säv. Olli Heikkinen, sov. Miljoonasade)
"Kuumia kastanjoita" (säv. Jarmo Hovi, sov. Miljoonasade)
"Kerran elämässä" (säv. Ari Laaksonen, sov. Miljoonasade)
"Leikki 0" (säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade)
"Vallankumous evp" (säv. Olli Heikkinen, sov. Miljoonasade)
"Goodbye shoes" (säv. Olli Heikkinen, sov. Miljoonasade & Pekka Witikka)
"Sulka" (säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade & Pekka Witikka)
"Poistui kotoaan" (säv. Ari Laaksonen, sov. Miljoonasade & Pekka Witikka)
"Meri ei kerro" (säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade & Pekka Witikka)
"Kundilla seisoo" (säv. Matti Nurro, sov. Miljoonasade, Pekka Witikka & Heikki Keskinen)
"Tie tiettömään" (- Far Far Away -) (säv. Neville Holder & James Lea, sov. Miljoonasade)
Live:
"Tuntematon" (säv. Matti Nurro, sov. Jyrki Heikkilä) Miljoonasade, Jyväskylä sinfonia johtajanaan Jyrki Heikkilä ja KESY:n 9A musiikkiluokan kuoro johtajanaan Jukka Mäki
"Kasvukipuja" (säv. Olli Heikkinen, sov. Miljoonasade)
"Oka" (säv. Heikki Salo, sov. Miljoonasade)
"Rakkaus on lihaa" (säv. Olli Heikkinen, sov. Miljoonasade)
"Voipallo" (säv. Heikki Salo, sov. Janne Louhivuori & Miljoonasade)
Kappaleet > 2CD:n versio

Sisältää 38 kappaletta boxilta.
Sanoitukset: Heikki Salo, paitsi CD3/"Vieraalla maalla" trad.
Tekijät

CD4 / Live-äänitykset ovat Radiomafian tuotantoa, äänittäjä Andy Snellman 14. Jyväskylän Monitoimitalo 7.4.1994
15.-18. Mörssäri, Jyväskylä 29.5.1996
Uudelleenmasterointi: Pauli Saastamoinen ja Matti Nurro / Finnvox Studiot 14.-16.9.1998
Kannen kuva: Jarmo Hovi
Sisäkannen kuva: Jouko Järvinen
Aiheesta muualla

Made in Taiwas Discogsissa (englanniksi)
Jokilaiva

Jokilaivoja Reinillä Kölnissä.
Jokilaiva on vesikulkuneuvo, joka kulkee joilla ja sisävesillä.
Jokilaivat kuljettavat matkustajia tai rahtia joen virtauksen suuntaisesti (myötä- ja vastavirtaan), kun taas lauttoja ja losseja käytetään joen ylittämiseen poikkisuuntaan.
Aina 1700–1800-luvuille asti joet ovat olleet useiden valtioiden tärkeimpiä tavarankuljetusreittejä.
Nykyisin jokilaivoja käytetään esimerkiksi turistien kuljettamiseen ja ravintolatoimintaan. Jokilaivojen koko ja ulkonäkö voivat vaihdella suuresti.
Historia

Jo noin vuonna 20000 eaa. ihmiset aloittivat kalastamaan joissa ja järvissä lautoilla. Niistä kehittyivät ensimmäiset ”jokiveneet”. 1800-luvulla yleistyivät höyrylaivat ja nykymuotoiset jokilaivat.[lähde? ]
Euroopassa sovittiin toisen maailmansodan jälkeen standardista, että sisävesiliikenteen väylät mitoitetaan 1 350 tonnin aluksille sopiviksi. Luonnollisia jokia on täydennetty kanavilla, ja näin on luotu vesiväylät esimerkiksi Pohjanmereltä Välimerelle Rein- ja Rhône-jokia pitkin.
Myös Neuvostoliitossa suuria jokia (Dnepr, Väinäjoki, Don, Veiksel ja Volga) yhdisteltiin kanavilla reitiksi Itämereltä Kaspianmerelle ja Mustallemerelle.
Pohjois-Amerikassa tuhansien kilometrien mittaiset suuret joet ovat olleet merkittäviä kuljetus- ja kulkureittejä mantereen sisäosien ja rannikoiden välillä. Alkuperäiskansat käyttivät erilaisia kanootteja, eurooppalaiset aloittivat joilla liikkumisen ruuhilla ja purjealuksilla ja siirtyivät sitten proomuihin, tukkilauttoihin ja höyrylaivoihin, joiden valtakausi jatkui 1880-luvulle rautatieverkon kehittymiseeen asti.
Joilla kulkevat tykkiveneet ja maihinnousualukset ovat olleet tärkeässä roolissa Yhdysvaltojen sodissa Yhdysvaltain vapaussodasta (1775–1783) Vietnamin sotaan.
Australiassa jokiveneillä on pitkä perinne.
Nykyään jokilaivoilla järjestetään risteilyitä joilla ja järvillä. Jokiristeilyillä satamapysähdykset ja matkan varrella nähtävät maisemat ovat paljon suuremmassa roolissa kuin valtameriristeilyillä. Vastaavasti alukset ovat pienempiä ja niillä on vähemmän viihdepalveluita.
Käännös suomeksi
Otto Walter Ehrström

Otto Walter Ehrström (4. kesäkuuta 1890 Turku – 19. maaliskuuta 1966 Turku) oli suomalainen eläinlääkäri, eläinlääketieteen tohtori. Hän toimi vuosina 1918–1954 Helsingin kaupungineläinlääkärinä. Hän oli Suomen maidontarkastustoiminnan uranuurtajia. Hän opiskeli Saksassa ja väitteli tohtoriksi Leipzigissa 1920. Hän on ensimmäinen suomalainen, joka on väitellyt maitohygienian alalta tohtoriksi.
1920-luvulla Ehrström loi Helsinkiin maidontarkastusjärjestelmän. Se sisälsi säännönmukaisen näytteenoton tuotantoketjun eri vaiheista tuottajalta kuluttajalle. Oleellisena osana siihen kuuluivat tuottajatiloilla suoritettu hygieeninen valvonta sekä siihen liittyvä valistus- ja neuvontatyö. Hän otti ohjelmaan jo 1920-luvulla palkitsemis- ja kilpailutoiminnan. Helsingissä otettiin käyttöön vuonna 1932 laatumaksutapa maidon hinnoitteluun. Näiden toimenpiteiden johdosta maidon laatu parani tuntuvasti.
Helsingin maidontarkastusjärjestelmä otettiin käyttöön muissakin kaupungeissa ja kauppaloissa. Se oli mallina myös 1946 säädetyssä maidontarkastuslaissa. Sen valmistelussa ja toteutuksessa Walter Ehrström oli keskeisesti mukana. Myös nykyinen EU-lainsäädäntö rakentuu samoille periaatteille.
Walter Ehrström osallistui aktiivisesti kansainväliseen toimintaan. Hänellä oli merkittävät ansiot siinä, että Unicef lahjoitti 1950-luvulla huomattavan määrän meijerikoneita Suomen valtiolle, joka sitten myi ne edelleen meijereille. Valuuttapulan takia meijerit eivät sodan jälkeen päässeet uusimaan vanhoja kuluneita koneitaan.
Kaukokatseisena miehenä Ehrström tajusi, ettei yksityinen henkilö tai pieni ryhmä yksin saa suuria aikaan yleisessä kehityksessä. Tämän takia hänen aloitteestaan perustettiin lukuisia terveydenhoitotyötä tekeviä yhdistyksiä. Vielä tänä päivänäkin näistä ovat toiminnassa mm. Maitohygienialiitto ja Maito ja Terveys r.y. Tunnustuksena työstään elintarvikehygienian, erityisesti maitohygienian hyväksi hänet promovoitiin kunniatohtoriksi vuonna 1953 Hannoverissa Saksassa ja vuonna 1965 Helsingin Eläinlääketieteellisessä korkeakoulussa.
Ehrströmin elämäntyötä kunnioittamaan perustettiin 1958 Walter Ehrströmin säätiö. Säätiö on lahjoittanut Helsingin yliopistoon jo kaksi pysyvää maitohygienian alan professuuria edistämään alan tieteellistä tutkimusta. Säätiö jakaa myös mitaleita laadukkaille maidontuotantotiloille.
Olli Valkonen

Olli Valkonen (7. kesäkuuta 1924 Viipuri – 9. lokakuuta 2016 Espoo) oli suomalainen taidekriitikko, professori ja museonjohtaja.
Nuoruus ja ura

Valkonen kuvaili itseään "hirveän ujoksi koulupojaksi, jonka oli vaikea löytää ystäviä". Valkosesta tuli systemaattinen filmihullu. Ollessaaan välirauhan aikana evakossa Helsingissä hän kirjasi kaikki näkemänsä 89 elokuvaa. Sadan pisteen skaalalle. 99 pistettä sai muun muassa Carnén Sumujen laituri.
Kirjoitettuaan ylioppilaaksi vuonna 1945 Valkonen ryhtyi opiskelemaan taidehistoriaa. Hän kirjoitti päiväkirjaansa päätöksestään: ”Jokainen pitää tätä päätöstä varmaan suurena mielettömyytenä.” Valkonen kouluttautui kaiken varalta myös kansakoulunopettajaksi.
Yhtenä elämänsä parhaimmista käänteistä Valkonen piti valintaansa Suomen Taide­akatemian valistusosaston asiamieheksi vuonna 1956. Valistusosaston kotimaassa kiertävät näyttelyt olivat uutta Suomessa. Valkosen suunnittelemille seinäkkeille saatiin teoksia ripustettua hankaliinkiin tiloihin ja asiamiehen tehtäviin kuuluivat myös näyttelyiden teemoihin liittyvät luennot. Olli Valkonen hoiti ”taidesaarnaajan” virkaa vuoteen 1978 saakka.
Valkonen väitteli vuonna 1973 Jyväskylän yliopistosta 1973 filosofian tohtoriksi. Väitöskirjan aihe oli Maalaustaiteen murros Suomessa 1908–1914. Hän hoiti myös sekä taiteentutkimuksen vt. apulaisprofessuuria 1971–1974 Jyväskylän yliopistossa. Olli Valkonen toi esille muun muassa suomalaisten taiteilijoiden asennoitumisen sisällissotaan.  Akseli Gallen-Kallelan ohella suurin osa tuon ajan taiteilijoista, myös työläistaustaisista, kannatti valkoisia. Kansallinen vapaus yhdisti taiteilijapiirejä.
Ollessaan Ateneumin intendenttinä Olli Valkonen otti kantaa taiteen ostoboomiin vuonna 1990: "Taidehuutokaupat vaikuttavat kumulatiivisesti käynnissä olevaan prosessiin. Ne ovat tehokkaasti levittäneet tietoa taiteen hintaboomista ja sijoittamisen kannattavuudesta. Huutokaupat ovat markkinoineet taiteen hinnan nousua. Niiden keinot eivät ole laittomia, mutta ei niitä oikein voi hyväksyäkään". Taiteen taloudellisen merkityksen kasvu on liittänyt sen tiukasti pääomavirtojen liikkeisiin.
Valkoselle myönnettiin Suomen arvostelijain liiton Vehmaksen palkinto vuonna 1968. Hänet valittiin Ateneumin taidemuseon intendentiksi vuonna 1978. Virassa ollessaan järjestettiin pohjoismaihin ja Neuvostoliittoon mittavat Suomen taiteen näyttelyt ja jatkettiin myös kansainvälisten Ars-näyttelyiden sarjaa.
Olli Valkonen ja Tuula Arkio edustivat Ateneumin taidemuseota Helsingin Nykytaiteen museon (myöhemmin Kiasma) perustamissuunnitelmatyöryhmässa.
Olli Valkonen oli Markku Valkosen setä.
Irtisanominen kriitikon työstä

Toimittuaan Helsingin Sanomien kuvataidekriitikkona Olli Valkonen irtisanottiin tehtävästään syksyllä 1963. Syynä oli kaksi konfliktia toimituksen johdon kanssa. Lokakuussa 1962 Valkonen oli arvostellut kuvanveistäjä Matti Hauptin vasta paljastettua veistosta Kohottava voima.  Hän väitti sitä Auguste Rodinin teoksen plagiaatiksi. Tämän jälkeen lehti julkaisi Valkosen tietämättä Hauptista nimettömän, sisällöltään ylistävän artikkelin. Kai Laitisen mukaan taustalla oli Hauptin suosija  Eljas Erkko. Lehti kieltäytyi myös julkaisemasta Valkosen arvostelua marraskuussa 1962 Kalervo Kallion veistämästä isänsä Kyösti Kallion patsaasta. Valkosen mukaan työ oli epäonnistunut ja hän piti eduskunta-aukion täyttämistä tällaisilla patsailla mielettömänä. Hylätty arvostelu julkaistiin Uudessa Kuvalehdessä.
Irtisanotun Valkosen puolelle asettuivat muun muassa Taide-lehti ja Suomen Arvostelijain Liitto, joka julisti 6.11. Valkosen jälkeen avoimeksi jääneen paikan jäsentensä hakusaartoon. Boikotti kesti helmikuuhun 1964, jona aikana Helsingin Sanomat ei arvostellut pääkaupungin taidenäyttelyjä lainkaan.
Valkosen erottaminen herätti keskustelua arvostelijan sananvapaudesta ja työsuhdeturvasta.
Kirjallinen tuotanto

Kuvataiteen aapiskirja, 1964
Eero Nelimarkka, 1966
Maalaustaiteen murros Suomessa 1908-1914 : uudet suuntaukset maalaustaiteessa, taidearvostelussa ja taidekirjoittelussa, Jyväskylän yliopistyo, väitöskirja 1973
Suomen ja maailman taide, päätoimittaja yhdessä Markku Valkosen kanssa, WSOY 1982–1986
Arvo Mäkelän taidekokoelma, Suomen lääkäriliitto, 1996
Kauneuden jäljillä : Suomen taiteen vuosituhannet  yhdessä Markku Valkosen kanssa, 1999
Kirjallinen tuotanto > Olli Valkosesta kirjoitettua

Timo Huusko, Olli Valkonen, kuva ja sana esteettisen modernismin maailmassa, Kirjoituksia taiteesta. 2, Kuvataidekriitikkoja, taide-elämän vaikuttajia ja valistajia, Valtion taidemuseo 1998
Omi (Nagano)

| Omi |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna

Valtio:  Japani
Prefektuuri:  Naganon prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  34,38 km²
Väkiluku (2020):  2 595
 – Väestötiheys:  75,48 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Omi (jap. 麻績村, Omi-mura) on Japanin kyläkunta Naganon prefektuurin Higashi-Chikuman piirikunnassa. Siellä asuu 2 595 asukasta, väestötiheys on 75,48 asukasta neliökilometrillä ja pinta-ala 34,38 neliökilometriä.
Väestönkehitys

Lähde:
| Vuosi | Väestö | Muutos |
| --- | --- | --- |
| 1995 | 3 499 |  |
| 2000 | 3 347 | -52 |
| 2005 | 3 204 | -143 |
| 2010 | 2 970 | -234 |
| 2015 | 2 788 | -182 |
| 2020 | 2 595 | -193 |
Otto Wallin

Otto Henrik Wallin (6. marraskuuta 1891 Laitila – 19. elokuuta 1950 Turku) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Wallinin vanhemmat olivat metsätyönjohtaja Henrik Wallin ja Gustava Rosengren ja puoliso vuodesta 1926 Ingrid Irene Stenberg, sittemmin Aapola. Wallin kävi viisi luokkaa Uudenkaupungin yhteislyseota 1904–1909 ja suoritti Suomen Liikemiesten Kauppaopiston päästötutkintonnon 1912. Hän oli Friedrich Loeckin puutavaraliikkeen palveluksessa Kielissä 1912–1913, toiminimi Lindén & Wallinin palveluksessa Raumalla ja Uudessakaupungissa 1913–1914, elintarviketahdas Maggi GmbH:n suomen ja ruotsin kielen kirjeenvaihtaja Berliinissä 1914–1917, Baltic Separator GmbH:n kirjeenvaihtaja 1917–1918, Suomen Berliinin lähetystön kaupallinen virkailija ja kamreeri 1918–1919, Keskuskauppakamarin stipendiaatti Lontoossa 1919, Suomen Lontoon lähetystön kaupallisen osaston virkamies ja kamreeri 1919–1920, Pohjoismaiden tuonti Oy:n ja Pohjoismaiden Puutavara Oy:n edustaja Lontoossa 1920–1922, puutavaran viejä Turussa 1923–1925 ja Oy Turun Autohalli Ab:n toimitusjohtaja ja osakas vuodesta 1925. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Wallin oli reservin kapteeni. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1948.