stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seneca nuorempi
Kirjallisuutta > Suomennetut teokset

Seneca, Lucius Annaeus, nuor.: Claudiuksen kurpitsoiminen. Suomentanut V. Arti. Teoksessa Graves, Robert: Claudius Jumala ja hänen vaimonsa Messalina.  (2. painos)  WSOY, 1960.
Seneca, Lucius Annaeus, nuor.: Elämän lyhyydestä.  ((De brevitate vitae.) Suomentanut Juhana Torkki)  Otava, 2018.  ISBN 978-951-1-33146-9  – Sisältää myös tutkielmat: Joutilaisuudesta (De otio) & Johdatuksesta (De providentia).
Seneca, Lucius Annaeus, nuor.: Herakles-tragediat: Herakleen hulluus & Herakles Oitavuorella.  ((Hercules furens; Hercules Oetaeus.) Suomentaneet Maija-Leena Kallela & Antti T. Oikarinen)  Helsinki:  Basam Books, 2023.  ISBN 9789523794405
Seneca, Lucius Annaeus, nuor.: Kaitselmuksesta.  ((De providentia.) Suomentanut K. P. Kalliovaara)  Hämeenlinna:  Karisto, 1928.
Seneca, Lucius Annaeus, nuor.: Kaksi tragediaa: Faidra & Oidipus.  ((Phaedra; Oedipus.) Suomentaneet Antti T. Oikarinen & Maija-Leena Kallela)  Helsinki:  Viisas Elämä, 2016.  ISBN 978-952-260-535-1
Seneca, Lucius Annaeus, nuor.: Kaksi tragediaa: Medeia & Thyestes.  ((Medea; Thyestes.) Suomentaneet Antti T. Oikarinen & Maija-Leena Kallela)  Helsinki:  Basam Books, 2012.  ISBN 978-952-260112-4
Seneca, Lucius Annaeus, nuor.: Kirje 82. (Suomentanut Antti T. Oikarinen) Niin & näin, 2010, nro 3, s. 20-24.
Seneca, Lucius Annaeus, nuor.: Kirjeet Luciliukselle.  ((Epistulae morales ad Lucilium, noin 65.) Suomentanut Antti T. Oikarinen)  Helsinki:  Basam Books, 2011.  ISBN 978-952-260-045-5  – Uusittu painos 2021: ISBN 9789527240366.
Seneca, Lucius Annaeus, nuor.: Octavia.  (Suomentaneet Maija-Leena Kallela ja Antti T. Oikarinen)  Basam Books, 2021.  ISBN 9789523790353
Seneca, Lucius Annaeus, nuor.: Suuttumuksesta. (De ira.) Teoksessa Kaarakainen, Teija & Kaukua, Jari (toim.): Stoalaisuus: Tiedon, tunteiden ja hyvän elämän filosofia, s. 181–263.  (Suomentanut Jari Kaukua)  Helsinki:  Gaudeamus, 2004.  ISBN 951-662-891-5
Seneca, Lucius Annaeus, nuor.: Tutkielmia ja kirjeitä.  (Suomentanut J. A. Hollo. Johdannon kirjoittanut Jussi Tenkku. Antiikin klassikot)  Porvoo Helsinki:  WSOY, 1964.  – Sisältää tutkielmat: Viisaan mielenlujuudesta, Lempeydestä, Onnellisesta elämästä, Mielentyyneydestä ja Helvia-äidille, lohduttautumisesta sekä 32 kirjettä.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Heinonen, Sirkka: Aika ja tulevaisuus Senecan tuotannossa.  (Lisensiaatintyö: Helsingin yliopisto. Julkaisija: Tulevaisuuden tutkimuksen seura. Acta futura Fennica no 1)  Helsinki:  VAPK-kustannus, 1990.  ISBN 951-37-0332-0
Inwood, Brad: Reading Seneca: Stoic Philosophy at Rome.  Oxford:  Oxford University Press, 2005.  ISBN 978-0-19-925089-9  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seneca nuorempi Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Seneca nuorempi Wikisitaateissa
Senecan teoksia The Latin Library (latinaksi)
Paussu, Pekka: Seneca – kirjailija ja valtiomies. Jyväskylän yliopisto (Web Archive 2004).
Vogt, Katja: Seneca The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Antiikin filosofia  Stoalainen koulukunta
| --- | --- |
Varhaisstoa:  Zenon Kitionilainen  Dionysios  Ariston Khioslainen  Persaios  Kleanthes  Khrysippos  Herillos  Sfairos  Zenon Tarsoslainen  Diogenes Babylonialainen  Krates Malloslainen  Antipatros Tarsoslainen  Apollodoros 
Keskistoa:  Panaitios  Dardanos  Mnesarkhos  Hekaton  Polemon Ilionlainen  Poseidonios  Iason Nysalainen  Diodotos  Antipatros Tyroslainen, vanhempi  Antipatros Tyroslainen, nuorempi  Geminos  Athenodoros Kananalainen 
Myöhäisstoa:  Attalus  Seneca  Eufrates  Epiktetos  Lucius Annaeus Cornutus  Musonius Rufus  Athenodoros Kordylion  Junius Rusticus  Hierokles  Sekstos Khaironeialainen  Marcus Aurelius 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka 2  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  IdRef 
Lucius Annaeus Senecan rintakuva, 200-luku jaa. Antikensammlung Berlin.
Manuel Domínguez Sánchez, El suicidio de Séneca (”Senecan itsemurha”), 1871.
Platon, Seneca ja Aristoteles keskiaikaisen käsikirjoituksen kuvituksessa (noin 1325–1335).
Burj al-Arab

| Burj Al Arab |
| --- | --- |
 Burj Al Arab kuvassa oikealla.
Tiedot
Sijainti:  Dubai, Arabiemiirikunnat
Rakennettu:  1994–1999
Käyttötarkoitus:  hotelli
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  Tom Wright
Urakoitsija:  Murray & Roberts
Omistaja:  Jumeirah Group
Tekniset tiedot
Kerroksia:  56 + 3 maan alla
Kerrospinta-ala:  111 484 m²
Hissien määrä:  8
Kustannukset:  1 000 000 000 $
Korkeus
Antenni:  321 m
Kattokorkeus:  197,5 m
Ylin kerros:  197,5 m
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Burj al-Arab tai Burj Al Arab (arab. برج العرب‎, Burj al-‘arab, ’Arabien torni’) on Dubaissa Yhdistyneissä arabiemiraateissa sijaitseva 321 metriä korkea ja vuonna 1999 valmistunut pilvenpiirtäjä sekä luksushotelli. Sitä on kutsuttu maailman ainoaksi seitsemän tähden hotelliksi, ja se on maailman korkein pelkkiä sviittejä sisältävä hotelli.
Burj al-Arab on rakennettu rannikosta vajaan 300 metrin päässä sijaitsevalle tekosaarelle. Rakennuksen ulkomuodossa on pyritty jäljittelemään arabialaisen dhow-purjeveneen purjetta.
Tekniset tiedot ja arkkitehtuuri

Burj al-Arab on 321 metriä korkea ja rakennettu omalle tekosaarelleen 280 metrin etäisyydelle rannikosta. Rannikon ja tekosaaren välille on rakennettu lievästi kaareva silta. Tekosaari on tuettu 45 metrin syvyyteen 250 pilarin voimin. Rakennuksessa on myös 212 metrin korkeudessa sijaitseva, 27 metriä leveä helikopterikenttä. Hotelli maksoi miljardi Yhdysvaltain dollaria.
Burj al-Arab arkkitehtina toimi Tom Wright arkkitehtitoimisto Atkinsista. Rakennus on suunniteltu muistuttamaan arabialaisen dhow-purjeveneen purjetta. Hotellin pinta-ala on noin 111 500 neliömetriä. Siihen on käytetty 70 000 kuutiometriä betonia ja yli 9 000 tonnia terästä.
Burj al-Arabissa on 56 maanpäällistä kerrosta, joista ylin sijaitsee 198 metrin korkeudessa. Lisäksi rakennuksessa on kolme maanalaista kerrosta. Hotellissa on kahdeksan hissiä, joista kuusi sijaitsee rakennuksen sisäpuolella ja kaksi ulkopuolella.
Burj al-Arabin 180 metriä korkea aula on maailman korkein. Rakennuksen sisätilojen suunnittelusta on vastannut kiinalainen Khuan Chew, joka on saanut inspiraatiota arabaialaisesta kulttuurista. Sisätiloissa on käytetty 1 790 neliömetriä 24 karaatin kultaa, yli 43 000 neliömetriä lasia, minkä lisäksi siellä on 28 000 valaisinta sekä mittatilaustöinä valmistettuja mattoja Etelä-Afrikasta ja Intiasta. Hotellissa on käytetty myös yli 30 erilaista marmoria.
Historia ja sijainti

Öljyvarojen kautta Emiraatit ja erityisesti Dubai ja Abu Dhabi olivat jo itsenäistyessään maailman vauraimpien valtioiden joukossa. Dubaista muodostui lisäksi talouden keskus, jossa esimerkiksi ulkomaalaisten taloudelliseen toimintaan ja yrittäjyyteen suhtauduttiin avoimesti. Yksi tapa osoittaa taloudellista valtaa olivat valtavat rakennushankkeet, kuten maailman kalleimmaksi hotelliksi kutsuttu Burj al-Arab. Burj al-Arabin rakentaminen aloitettiin vuonna 1994, ja siihen osallistui yli 3 000 yritystä ja urakoitsijaa. Alueella oli vuorokauden ympäri 3 500 työntekijää. Tekosaari valmistui 1996 ja itse Burj al-arab kolme vuotta myöhemmin. Hotellissa aloitettiin vuonna 2021 maksulliset opastetut kierrokset, kun sinne pääsy oli ennen rajattu joko hotelli- tai ravintolavarauksen tehneille asiakkaille.
Burj al-Arab sijaitsee Jumeirah Beach Roadin varrella sen sisarhotellien Jumeirah Beach Hotelin ja Jumeirah Al Naseemin välillä. Hotellille on matkaa Dubain kansainväliseltä lentoasemalta 25 kilometriä.
Hotellitoiminta

Burj al-Arabia on pidetty maailman ainoana seitsemän tähden hotellina. Rakennuksessa on 201 sviittiä, ja se on maailman korkein pelkkiä sviittejä sisältävä hotelli. Sviiteistä jokainen kattaa kaksi kerrosta, ja niiden koko vaihtelee 170 ja 780 neliömetrin välillä. Pienimpien huoneiden hinta alkoi vuonna 2009 reilusta tuhannesta eurosta. Kalleimpia Royal-sviittejä on kaksi, jotka maksavat yli 30 000 euroa yöltä.
Burj al-Arabissa on yhdeksän ravintolaa ja loungea. Lisäksi hotellissa on useita uima-altaita, kuntosali, squash-kenttä ja 150 metrin korkeudessa sijaitseva kahden kerroksen kattava kylyplä. Tekosaareen vuonna 2016 liitetystä kymmenentuhatta neliötä kattavasta toisesta tekosaaresta löytyy lisäksi 612 neliömetriä kattava makean veden uima-allas, yli 800 neliöinen suolaisen veden uima-allas ja 1 120 neliömetrin ranta, jossa on miljoona kiloa valkoista hiekkaa. Lisäksi sen laatoitukseen käytettiin kymmenen miljoonaa vaaleansinisen ja kullan sävyistä mosaiikkilaattaa.
Asiakkaille tarjotaan saapumisen yhteydessä Marhaba-tervetuliaistoivotus, jossa heille annetaan ruusuvettä, kylmiä pyyhkeitä, taateleita ja arabialaista kahvia. Asiakkaat voivat tehdä hotellin alueella esittelykierroksen sen omalla Musaffir-kamelilla. Hotellin asiakkailla on myös pääsy kahden kilometrin yksityiselle hiekkarannalle, joka sijaitsee hotellin sillan pohjoispuolella. Heille on varattu joko auto- tai helikopterikuljetus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Burj al-Arab Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut (englanniksi)
Real Madrid CF

Real Madrid Club de Fútbol [reˈal maˈðɾið kluβ de ˈfutβol] on jalkapallosta parhaiten tunnettu urheiluseura Espanjan pääkaupungista Madridista. Se on pelannut Espanjan jalkapallon pääsarjassa Primera Divisiónissa koko sarjan historian ajan ja on muun muassa 36 sarjamestaruudellaan ja 15 Euroopan cupin voitollaan menestynein seura espanjalaisissa ja eurooppalaisissa kilpailuissa. Seuralla on myös lähes yhtä menestynyt koripallojaosto Real Madrid de Baloncesto, jonka lisäksi sillä on ollut historiansa varrella toimintaa useissa muissa lajeissa.
Kansainvälisen jalkapalloliiton jäsenlehden lukijat äänestivät Real Madridin 1900-luvun parhaaksi seurajoukkueeksi vuonna 2000. Deloitten jalkapalloseurojen varallisuutta arvioivassa Football Money Leaguessa Real Madrid piti kärkipaikkaa vuosien 2006–2016 aikana.
Seuran liikevaihto kaudella 2016–2017 oli 674,6 miljoonaa euroa. Seura teki kaudella 2011–2012 historiaa, sillä se on ensimmäinen urheiluseura, joka on yhden vuoden aikana saavuttanut yli 500 miljoonan euron liikevaihdon.  Vuonna 2024 seuran arvoksi arvioitiin 6,6 miljardia dollaria, ollen kallein jalkapalloseura 2024. Samana vuonna 2024 seura oli maailman eniten ansaitseva jalkapalloseura 831,4 miljoonan euron vuositulollaan. Real Madrid oli vuonna 2023 Forbesin listauksessa maailman 11. arvokkain urheiluseura.
Historia > Seuran perustaminen

Jalkapalloilun Madridissa aloittivat 1890-luvun puolivälin tienoilla Institución Libre de Enseñanzan opettajat ja opiskelijat, jotka olivat tutustuneet lajiin vieraillessaan Oxfordissa ja Cambridgessä. Ajan myötä pelaajat alkoivat kutsua itseään nimellä Football Sky. Vuoteen 1900 mennessä Sky oli hävinnyt ja tilalle olivat tulleet New Football Club ja Club Español de Madrid. Jälkimmäistä johti Julián Palacios, joka oli kaksi vuotta myöhemmin perustamassa myös nykyistä Real Madridia. Seura pitää häntä ensimmäisenä puheenjohtajanaan tänä aikana 1900–1902 ennen virallista perustamistaan.
Nykyisen seuran, alkuperäiseltä nimeltään Madrid Football Club, perustamiskokous pidettiin 6. maaliskuuta 1902 Calle de Alcalán varrella sijainneessa El Capricho -vaateliikkeessä, jonka omistivat sukujuuriltaan katalonialaiset veljekset Juan ja Carlos Padrós. Ensin mainittu valittiin seuran ensimmäiseksi puheenjohtajaksi, ja lisäksi johtokuntaan nimettiin varapuheenjohtaja, sihteeri, rahastonhoitaja ja viisi jäsentä. Perustamiskokouksen yhteydessä päätettiin myös seuran peliasun väreistä, kahden pesetan kuukausittaisesta jäsenmaksusta sekä kolme päivää myöhemmin pelatusta ensimmäisestä ottelusta, jossa seuran pelaajat ottelivat keskenään tarkoituksena selvittää, ketkä kuuluvat joukkueen avauskokoonpanoon.
Kaksi kuukautta perustamisensa jälkeen seura oli järjestämässä kuningas Alfonso XIII:n kruunajaisten kunniaksi Madridin hippodromilla pelattua turnausta, josta sai alkunsa nykyinen Espanjan cup Copa del Rey. Ensimmäisessä virallisessa ottelussaan 13. toukokuuta 1902 Madrid hävisi kolme vuotta aikaisemmin perustetulle Barcelonalle maalein 1–3. Joukkueen ensimmäisestä ja ainoasta maalista vastasi englantilainen Arthur Johnson, joka tuohon aikaan oli pitkälti vastuussa myös joukkueen harjoittelusta ja taktiikasta.
Vuosina 1905–1908 seura voitti neljästi peräkkäin Madridin alueellisen mestaruussarjan ja menestyi kilpailussa tasaisesti aina vuonna 1940 tapahtuneeseen lopettamiseensa asti. Aluesarja toimi ympäri maata pelattujen vastaavien kilpailuiden ohella karsintana Espanjan cupiin, jossa Madrid saavutti ensimmäisen mestaruutensa 18. huhtikuuta 1905 lyötyään Athleticin loppuottelussa maalein 1–0. Seura voitti kilpailun myös kolmena seuraavana vuonna, joskin saavutuksen arvoa heikentää se, että Katalonian edustaja ei osallistunut kilpailuun näinä vuosina kertaakaan. Madrid pelasi ensimmäisen kansainvälisen ottelunsa 23. lokakuuta 1905, jolloin se kohtasi ranskalaisen Gallia Sportin. Ottelu järjestettiin Ranskan presidentin Émile Loubet’n Madridin-vierailun kunniaksi, ja se päättyi 1–1-tasapeliin.
Etuliitteen Real (suom. kuninkaallinen) seura sai nimeensä kuningas Alfonso XIII:n hyväksynnällä 29. kesäkuuta 1920.
Historia > Kansallisen liigan alku

| Kausittaiset sijoitukset Primera Divisiónissa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | 0–1 | 1–2 | 2–3 | 3–4 | 4–5 | 5–6 | 6–7 | 7–8 | 8–9 | 9–0 |  |
| 1920 |   |   |   |   |   |   |   |   | 2. | 5. |  |
| 1930 | 6. | 1. | 1. | 2. | 2. | 2. | – | – | – | 4. |  |
| 1940 | 6. | 2. | 10. | 7. | 2. | 4. | 7. | 11. | 3. | 4. |  |
| 1950 | 9. | 3. | 3. | 1. | 1. | 3. | 1. | 1. | 2. | 2. |  |
| 1960 | 1. | 1. | 1. | 1. | 1. | 2. | 1. | 1. | 1. | 6. |  |
| 1970 | 4. | 1. | 4. | 8. | 1. | 1. | 9. | 1. | 1. | 1. |  |
| 1980 | 2. | 3. | 2. | 2. | 5. | 1. | 1. | 1. | 1. | 1. |  |
| 1990 | 3. | 2. | 2. | 4. | 1. | 6. | 1. | 4. | 2. | 5. |  |
| 2000 | 1. | 3. | 1. | 4. | 2. | 2. | 1. | 1. | 2. | 2. |  |
| 2010 | 2. | 1. | 2. | 3. | 2. | 2. | 1. | 3. | 3. | 1. |  |
| 2020 | 2. | 1. | 2. | 1. |  |  |  |  |  |  |  |
Cup-menestyksensä ansiosta Real Madrid pääsi heti mukaan kymmenen joukkueen pääsarjaan Primera Divisióniin, kun kansallinen sarjajärjestelmä luotiin loppuvuodesta 1928, eikä se ole kertaakaan pudonnut alemmalle sarjatasolle. Samaan kastiin kuuluvat vain Espanjan kaksi muuta vanhaa jättiläistä bilbaolainen Athletic ja Barcelona. Ensimmäisellä sarjakaudella Real Madrid sijoittui toiseksi, kaksi pistettä Barcelonalle häviten. Tätä seurasi kaksi heikompaa kautta, jolloin seura putosi sarjataulukon keskivaiheille. Espanjan toinen tasavalta julistettiin 14. huhtikuuta 1931 ja seuran nimi palasi takaisin muotoon Madrid Football Club, kun kaikki viittaukset monarkiaan kiellettiin.
Neljännellä kaudella, 1931–1932, Madrid saavutti ensimmäisen pääsarjamestaruutensa. 18 ottelusta Madrid voitti 10 ja pelasi tasan kahdeksan, mutta tappiottomasta kaudesta huolimatta eroa toiseksi sijoittuneeseen Athletic jäi lopulta vain kolme pistettä. Voittoisassa joukkueessa pelasivat muun muassa puolustaja Jacinto Quincoces ja vuonna 1930 senaikaisella ennätyssummalla 150 000 pesetalla Españolista Madridiin siirtynyt maalivahti Ricardo Zamora, ja sitä valmensi unkarilainen Lippo Hertzka. Madridin uusi mestaruuden heti seuraavalla kaudella, tuolloin itävaltalaisen Robert Firsthin valmennuksessa. Madrid oli ensimmäinen seura, joka voitti mestaruuden kahdesti peräkkäin.
Kolmas sarjamestaruus antoi odottaa itseään lopulta aina 1950-luvulla asti, mutta menestys sai jatkoa kaudella 1933–1934, jolloin seura voitti kuudennen cup-mestaruutensa. Edellinen cup oli vuodelta 1917 ja tällä välin Madrid oli yltänyt viidesti loppuotteluun häviten kuitenkin joka kerta. Seitsemäs cup-mestaruus seurasi kaudella 1935–1936, jolloin loppuottelussa oli ensimmäistä kertaa vastassa Barcelona. Tämä kausi jäi viimeiseksi ennen 17. heinäkuuta 1936 alkanutta Espanjan sisällissotaa.
Historia > Ye-yé-sukupolvi

1960-luvulle saavuttaessa Real Madridin menetysjoukkue alkoi hajota ja oli sukupolvenvaihdoksen aika. Voittoputki Euroopan cupissa katkesi kaudella 1960–1961 jo ensimmäisellä kierroksella vanhaa vihollista Barcelonaa vastaan. Vuosina 1962 ja 1964 Real Madrid ylsi jälleen kilpailun loppuotteluun, mutta joutui toteamaan ensin Benfican ja sitten Internazionalen paremmakseen. Kuudes Euroopan cup -voitto tuli kolmannella yrittämällä, kuuden vuoden tauon jälkeen vuonna 1966. Tällä kertaa joukkue koostui täysin espanjalaisista pelaajista. Brysselissä pelatussa loppuottelussa kukistui Partizan numeroin 2–1. Ainoa Real Madridin pelaaja, joka oli voittamassa kaikkia 1950- ja 1960-lukujen kuutta Euroopan cup -mestaruutta, oli Francisco Gento.
1960- ja 1970-luvuilla Real Madrid hallitsi Espanjaa voittamalla pääsarjamestaruuden 14 kertaa. Mukaan mahtui yksi viiden (1961–1965) sekä kaksi kolmen mestaruuden (1967–1969 ja 1978–1980) putkea. Etenkin vuoden 1966 Euroopan cupin voittaneesta joukkueesta käytettiin nimitystä Ye-yé, joka tuli The Beatlesin ”She Loves You” -kappaleen espanjalaistetusta kertosäkeestä joukkueen pelaajien esiinnyttyä paikallisen sanomalehden etusivulla The Beatles -tyyliset peruukit päässään. Tähän sukupolveen kuuluivat muun muassa Manuel Velázquez, Pirri, Ramón Grosso ja Amancio, ja valmentajana toimi seuran entinen pelaaja Miguel Muñoz. 1970-luvun kotimaan menestys ei kuitenkaan kantanut Euroopan kentille asti. Vuosikymmenen ainoa loppuottelu vähemmän arvostetussa Cup-voittajien cupissa vuonna 1971 päättyi tappioon englantilaista Chelseaa vastaan.
1970-luvun puoliväli merkitsi jälleen eräiden aikakausien loppua sekä Real Madridissa että Espanjassa. Vuonna 1974 seuran menestyksekkäin valmentaja Miguel Muñoz päätti pelaajana ja valmentajana yhteensä 25-vuotisen uransa seurassa. Muñozin korvasi toinen entinen pelaaja Luis Molowny ja tulevina vuosina Real Madridissa nähtiin myös jugoslavialaista väriä, kun Miljan Miljanić ja Vujadin Boškov toimivat vuorollaan valmentajina. Samoihin aikoihin Ye-yé-sukupolven pelaajat alkoivat yksi kerrallaan väistyä ja heidän tilalleen nousi pelaajia kuten José Antonio Camacho, Vicente del Bosque ja Santillana. Diktaattori Franco kuoli 20. marraskuuta 1975 ja maa alkoi ottaa ensiaskeliaan takaisin kohti demokratiaa valtaistuimelle nousseen kuninkaan, Alfonson pojanpojan Juan Carlosin johdolla.
2. kesäkuuta 1978 seuran kohtasi suuri suru, kun 35 vuotta puheenjohtajana toiminut Santiago Bernabéu kuoli kotonaan viikko ennen 83. syntymäpäiväänsä. Bernabéun kaudella Real Madridista tuli suurseura sekä Espanjan että Euroopan mittakaavassa. Tuona aikana seura voitti kuusi Euroopan cupia, yhden Intercontinental Cupin, 16 Espanjan pääsarjamestaruutta ja kuusi Espanjan cupia. Bernabéun paikalle puheenjohtajaksi nousi seuran entinen rahastonhoitaja Luis de Carlos.
Historia > Valkoinen cup-loppuottelu

Real Madridin kannalta yksi ikimuistoisimmista Copa del Reyn loppuotteluista pelattiin 4. kesäkuuta 1980, kun vastassa oli oma reservijoukkue Castilla. Ennen loppuottelua Castilla oli raivannut tieltään muun muassa pääsarjajoukkueet Hércules, Athletic, Real Sociedad ja Sporting. Kyseessä oli kolmas kerta, kun Segunda Divisiónin joukkue ylsi cupin loppuotteluun, ja ainoa, kun loppuottelussa kohtasi kaksi saman seuran joukkuetta.
Real Madrid voitti Santiago Bernabéulla pelatun ottelun maalein 6–1. Joukkueen maaleista vastasivat Juanito kahdesti, Santillana, Sabido, Del Bosque ja García Hernández. Castillan ainokaisen teki Álvarez, jonka lisäksi joukkueeseen kuuluivat muun muassa muutama vuosi myöhemmin Zamora-palkinnon Real Madridin maalivahtina voittanut Agustín ja keskikenttäpelaaja Gallego. Real Madridin voitettua samalla kaudella myös Espanjan pääsarjamestaruuden ja varmistettua näin paikan Euroopan cupissa pääsi Castilla mukaan seuraavan kauden Cup-voittajien cupiin.
Historia > Quinta del Buitre -kokoonpano ja uusi nousu

Vuonna 1981 Real Madrid ylsi 15 vuoden tauon jälkeen Euroopan cupin loppuotteluun, mutta Liverpool oli vahvempi maalein 1–0. Vuonna 1983 seura pelasi toistamiseen Cup-voittajien cupin loppuottelussa, mutta tällä kertaa se joutui toteamaan Alex Fergusonin Aberdeenin paremmakseen jatkoajan jälkeen maalein 2–1.
1980-luvun alussa seura menetti otteensa kotimaan sarjassa hetkeksi, mutta palasi voittokantaan vuonna 1986 ja vei mestaruuden jälleen viidesti peräkkäin (1986–1990). Tähän joukkueeseen kuuluivat meksikolainen Hugo Sánchez ja tunnetuimman jäsenensä Emilio Butragueñon mukaan nimetty Quinta del Buitre (suom. korppikotkan viisikko). Butragueñon ohella sen muodostivat Rafael Martín Vázquez, Míchel, Miguel Pardeza ja Manuel Sanchís, jotka kaikki olivat seuran omia kasvatteja. Ensimmäisenä Quintasta tuolloin Di Stéfanon valmentamaan edustusjoukkueeseen nousivat Martín Vázquez ja Sanchís joulukuussa 1983.
Vuosina 1985–1986 Real Madrid voitti ensimmäisenä seurana UEFA Cupin kahdesti peräkkäin. Lukuun ottamatta puolivälierien täpärää 0–1-vierasvoittoa Tottenham Hotspurista joukkue hävisi matkalla kauden 1984–1985 cup-loppuotteluun kaikki vierasottelunsa, mutta varmisti kotivoitoilla etenemisen seuraaville kierroksille. Loppuotteluparissa unkarilaista Videotonia vastaan tahti kuitenkin kääntyi, kun Real Madrid voitti vieraissa 0–3 Míchelin, Santillanan ja Jorge Valdanon maaleilla. Kotona Santiago Bernabéulla unkarilaiset onnistuivat kertaalleen maalinteossa, mutta yhteistulos 1–3 tiesi Real Madridin voittoa ja seuran ensimmäistä eurocup-mestaruutta 19 vuoteen. Kausi 1985–1986 Euroopassa jatkui edellisen viitoittamalla tiellä, sillä Real Madrid hävisi kuudesta vierasottelustaan viisi ja pelasi yhden tasan, mutta vakuuttavat otteet kotikentällä pitivät cup-pokaalin Madridissa. Loppuotteluparissa kaatui saksalainen Köln yhteismaalein 5–3.
Pisimpään Quinta del Buitresta Real Madridia edusti Sanchís, joka pysyi seurassa aina ammattilaisuransa loppuun, vuoteen 2001 asti. Hän on Real Madridin eniten otteluita Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelannut pelaaja. Vuosina 1977–1987 Real Madridissa pelasi myös Juanito. Temperamenttisuutensa ja taisteluasenteensa vuoksi hän oli hyvin pidetty pelaaja, mutta todellinen madridismon symboli hänestä tuli menehdyttyään auto-onnettomuudessa vuonna 1992. Juanito pelasi numerolla 7 ja yhä nykyäänkinmilloin? Real Madridin kotistadionin Santiago Bernabéun yleisö muistaa häntä laulamalla ”¡Illa, illa, illa, Juanito maravilla!” jokaisen ottelun minuutilla seitsemän.lähde?