stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Varazze

| Varazze |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Varazze
 Koordinaatit: 44°21′38″N, 8°34′30″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Liguria
Maakunta:  Savona
Pinta-ala:  
 – Maa:  48,00  km²
Korkeus:  10 (min. 0 - maks. 1 287)  m
Väkiluku (2014):  13 400 
 – Väestötiheys:  279  as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Varazze on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Savonan maakunnassa Ligurian alueella. Se sijaitsee Välimeren rannikolla. Rannikon läheisillä kukkuloilla on ollut saatavilla laivanrakentamiseen tarvittavaa puuta. Kunnan perinteet laivanrakentamisesta juontavatkin roomalaisten aikaan saakka. Silloin Varazze tunnettiin nimellä Ad Navalia.
Vittring

| Vittring Magnus Uggla |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: syyskuussa 1978
 Tuottaja(t): Lasse Gustavsson, Anders Henriksson, Magnus Uggla
 Tyylilaji: pop/rock
 Kesto: 33.59
 Levy-yhtiö: CBS
Magnus Ugglan muut julkaisut
| Va ska man ta livet av sig för när man ändå inte får höra snacket efteråt 1977 | Vittring 1978 | Den ljusnande framtid är vår 1980 |
Vittring on ruotsalaisen Magnus Ugglan neljäs albumi vuodelta 1978.
Levy-yhtiö CBS julkaisi albumin syyskuussa 1978. Levyn kappaleista menestyksiksi nousivat nimikappale "Vittring" ja "Jag vill inte gå hit". Albumin kappaleista kaksi on covereita: "Stjärn...r" on alun perin Rolling Stonesin "Star Star" ja "Å, han kysste mej" on alun perin The Crystalsin "Then he kissed me".
Levyn kannen kuvan on ottanut Ugglan veli Gabriel Uggla.
Kappaleet

Kappaleet ovat Ugglan käsialaa, ellei toisin mainita.
Drömmen som gick i kras – 1.43
Jag vill inte gå hit – 3.24
Asfaltbarn – 2.32
Hjärtekrossare – 2.53
Stjärn…r (Mick Jagger, Keith Richards, Magnus Uggla) – 2.23
Faderskapet – 3.08
Nugen – 2.45
Vittring – 3.05
Å, han kysste mej (Phil Spector, Ellie Greenwich, Jeff Barry, Magnus Uggla) – 2.15
Gud, jag ska bli bra – 3.58
Lena (Tengen, Magnus Uggla) – 4.33
Eksponentiaalinen hajoaminen

Eksponentiaalinen hajoaminen. Kuvaajasta nähdään, että hajoaminen on sitä nopeampaa, mitä suurempi on hajoamisvakio. Kuvaajaan on piirretty eksponentiaalinen hajoaminen hajoamisvakion arvoilla 25, 5, 1, 1/5, ja 1/25 x:n arvoilla nollasta viiteen.
Suure pienenee tai vähenee eksponentiaalisesti, jos sen arvo pienenee nopeudella, joka on suoraan verrannollinen suureen senhetkiseen arvoon. Eksponentiaalisesti vähenevä suure N toteuttaa  siis hajoamislaiksi kutsutun differentiaaliyhtälön:
missä λ  on positiivinen luku. Tätä verrannollisuuskerrointa kutsutaan myös hajoamisvakioksi.
Eksponentiaalinen väheneminen on luonnon ilmiöissä yleinen vähenemistahti. Yhtälöä kutsutaankin hajoamislaiksi muun muassa siksi, että sillä on yhteys radio­aktiiviseen hajoamiseen ja kemiallisiin hajoamisreaktioihin.
Differentiaaliyhtälön ratkaisu

Differentiaaliyhtälö voidaan ratkaista muokkaamalla se ensin muotoon
ja integroimalla yhtälön molemmat puolet. Integrointirajat vasemmalla puolella ovat N0 eli N:n arvo hetkellä t=0 ja Nt eli arvo hetkellä t. Vastaavasti oikealla puolella integrointi tehdään välillä 0 ... t.
josta saadaan lopulta ratkaistua Nt:
Edellä olevaa yhtälöä kutsutaan hajoamislain integraalimuodoksi.
Hajoamisnopeutta kuvaavat aikasuureet > Puoliintumisaika

Intuitiivisesti ymmärrettävä suure hajoamisen nopeudelle on puoliintumisaika. Puoliintumisaika on se aika, jossa suure N pienenee puoleen alkuperäisestä arvostaan. Puoliintumisaika T voidaan helposti johtaa hajoamislain integraalimuodosta asettamalla  N_{t}={\frac {N_{0}}{2}}, eli ajanhetkellä t=T on N:n alkuperäinen arvo laskenut puoleen alkuperäisestä. Tällöin saadaan puoliintumisajan arvoksi
Hajoamislaki saa tämän kaavan avulla helpon muodon (sijoittamalla  \lambda =\ln 2/T hajoamislain integraalimuotoon):
Tästä yhtälöstä nähdään, että ensimmäisen puoliintumisajan lopussa ( t=T) suure on pienentynyt puoleen alkuperäisestä arvostaan, kahden puoliintumisajan kuluttua ( t=2T) neljäsosaan jne.
Hajoamisnopeutta kuvaavat aikasuureet > Keskimääräinen elinaika

Toinen, matemaattisesti yksinkertaisempi mutta intuitiivisesti vaikeammin ymmärrettävä hajoamisnopeutta kuvaava suure on keskimääräinen elinaika  \tau . Keskimääräinen elinaika on se aika, jossa suure pienenee 1/e:een osaan alkuperäisestä. Vastaavalla tavalla kuin puoliintumisajan yhteydessä, saadaan keskimääräisen elinajan lausekkeeksi:
Esimerkiksi radioaktiivisessa hajoamisessa keskimääräinen elinaika kuvaa keskimääräistä aikaa, jonka ydin ehtii olla alun perin N0 ydintä sisältäneessä joukossa ennen hajoamistaan. Johto keskimääräiselle elinajalle on esitetty englanninkielisessä artikkelissa.
Esimerkiksi polonium-210:n keskimääräinen elinaika on 200 vuorokautta, mutta puoliintumisaika vain 138 vuorokautta.
Hajoamisnopeutta kuvaavat aikasuureet > Useita rinnakkaisia hajoamisia

Jos hajoaminen tapahtuu useamman rinnakkaisen prosessin kautta ja kullakin on oma keskimääräinen elinaikansa, ollaan yleensä kiinnostuneita vain kokonaisuudessaan hajoamisen keskimääräisestä elinajasta. Kokonaishajoamisnopeudelle voidaan kirjoittaa yhtälö:
Ratkaisu saadaan, kun kirjoitetaan hajoamisvakioiden summa uutena hajoamisvakiona eli asettamalla  \lambda _{1}+\lambda _{2}=\lambda _{c}. Tällöin  {\frac {dN_{t}}{dt}}=-\lambda _{c}N
Nyt saadaan yhtälö
Tämä voidaan yleistää koskemaan n kappaletta prosesseja muodossa
Esimerkkejä

Radioaktiivisessa hajoamisessa hajoavan aineen ytimien lukumäärä pienenee eksponentiaalisesti. Esimerkiksi luonnon pitkäikäisin uraani-isotooppi uraani-238 hajoaa 4,5 miljardin vuoden puoliintumisajalla. Radioaktiivisessa hajoamisessa on kysymyksessä peräkkäin tapahtuvista 1. kertaluvun reaktioista.
Kinetiikan alkeisreaktioissa lähtöaineiden konsentraatiot noudattavat eksponentiaalista hajoamista.
Korkealla ilmakehässä, ilmanpaine vähenee eksponentiaalisesti korkeuden funktiona.
Aiheesta muualla

A stochastic simulation of exponential decay
Tutorial on time constants (Arkistoitu – Internet Archive)
Puoliintumisaika ja keskimääräinen elinaika.
Viktor Fagerström

Viktor Arvid Fagerström (27. helmikuuta 1871 Viipuri – 14. elokuuta 1959 Savitaipale) oli suomalainen osuustoimintamies, opettaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Fagerströmin vanhemmat olivat sairaalantoimitsija Henrik Alexander Edvard Fagerström ja Johanna Amalia Gustava Platán. Fagerström tuli ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1891 ja valmistui agronomiksi Mustialasta vuonna 1899. Hän oli valmistuttuaan Pellervo-seuran konsulentti ja vuodesta 1903 ensin Osuuskassojen Keskuslainarahaston valtuutettu, aina vuoteen 1934 asti,  ja sitten apulaisjohtaja vuoteen 1910 asti. Fagerström osallistui myös Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan perustamiseen ja oli sen hallintoneuvoston puheenjohtaja 1917–1927. Vuonna 1911 Fagerström siirtyi Kurkijoen maamiesopiston yhteiskuntatalouden lehtoriksi, opiston johtaja hän oli 1918–1934. Fagerström oli Kurkijoen kunnanvaltuuston puheenjohtaja vuonna 1917 ja osallistui Suomen sisällissotaan, oltuaan Kurkijoen suojeluskunnan ensimmäinen esikuntapäällikkö. Maanviljelysneuvoksen avonimen hän sai vuonna 1929.
Julkaisuja

Miten osuuskassa perustetaan ja hoidetaan: lisävihko, 1904, Hannes Gebhard, Viktor Fagerström, Philip Suuronen (toim.)
Lisäohjeita osuuskassojen kirjanpitoon, 1905, Viktor Fagerström, Yrjö Kontuniemi (toim.)
Vladislav Skobelev

| Vladislav Skobelev> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. tammikuuta 1987 (ikä 37)
Uran tiedot
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2011-
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
 Tietolaatikko päivitetty 13. joulukuuta 2014 
| Mitalit> Maa:  Venäjä.Miesten maastohiihto.Universiadit  | Mitalit> Maa:  Venäjä.Miesten maastohiihto.Universiadit  | Mitalit> Maa:  Venäjä.Miesten maastohiihto.Universiadit  | Maa:  Venäjä> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Erzurum 2011 | 10 km |  |
|  Kultaa | Erzurum 2011 | 15 km |  |
|  Kultaa | Erzurum 2011 | 30 km |  |
|  Kultaa | Trentino 2013 | 30 km |  |
|  Hopeaa | Trentino 2013 | 4 × 10 km |  |
Vladislav Skobelev (s. 24. tammikuuta 1987) on venäläinen maastohiihtäjä.
Maastohiihdon maailmancupissa Skobelev debytoi tammikuussa 2011 Otepäässä Virossa ollen tuolloin 15 kilometrin perinteisen kilpailussa 13. Hän saavutti heti siis ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Skobelevin uran paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 11. sija Sotšista 30 kilometrin yhdistelmäkilpailusta helmikuulta 2013.
Tammikuussa 2010 Skobelev voitti alle 23-vuotiaiden MM-kultaa Hinterzartenista 15 kilometrin perinteiseltä. Hänellä on myös neljä kultaa ja yksi hopea talviuniversiadeista vuosilta 2011 ja 2013.
Vladislav Kreida

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 25. syyskuuta 1999
Syntymäpaikka: Tallinna, Viro
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 179 cm
Seura
Seura: FC Flora
Pelinumero: 5
Junioriseurat
–2007: FC Štrommi
2008–2016: Tallinna JK Legion
2016–2018: FC Flora
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2018– | FC Flora | 36 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 36 | (0) |
Maajoukkue
| 2017 | Viro U-19 | 4 | (0) |
| 2019– | Viro U-21 | 3 | (0) |
| 2019– | Viro | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 14. marraskuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 14. marraskuuta 2019.
Vladislav Kreida (s. 25. syyskuuta 1999 Tallinna) on virolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut FC Floraa vuodesta 2016 lähtien.
Hän aloitti uransa FC Štrommissa. Vuosilta 2008–2016 hän pelasi Tallinna JK Legionissa. Vuonna 2016 hän siirtyi FC Floraan ja vuonna 2018 hän teki debyyttinsä ykkösjoukkueessa.
Hän pelasi Viron alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän teki debyyttinsä A-maajoukkueessa 11. kesäkuuta 2019 Saksaa vastaan.
Vladislav Ravdonikas

Vladislav Josifovitš Ravdonikas (ven. Владисла́в Ио́сифович Равдоника́с, 27. marraskuuta 1894 Tihvinä – 28. marraskuuta 1976 Leningrad, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen arkeologi ja historiantutkija.
Vladislav Ravdonikas opiskeli Pietarin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa ja työskenteli vuodesta 1928 lähtien Neuvostoliiton tiedeakatemian antropologian ja kansatieteen museossa (Kunstkamera) sekä tiedeakatemian aineellisen kulttuurin historian instituutissa. Vuodesta 1929 lähtien hän toimi myös Leningradin yliopiston opettajana ja vuodesta 1931 professorina. Vuosina 1936–1939 hän oli perustamansa yliopiston arkeologian laitoksen johtaja.
Ravdonikas on tutkinut Luoteis-Venäjän kurgaanihautoja, Peurasaaren kalmistoa, muinaisvenäläistä Laatokankaupunkia sekä Äänisen ja Vienanmeren kalliopiirroksia. Vuonna 1934 hänestä tuli historian tohtori ja vuonna 1946 Neuvostoliiton tiedeakatemian kirjeenvaihtajajäsen sekä Norjan tiedeakatemian jäsen.
Valvontakamera

Valvontakameroita
Valvontakamera on tekninen laite, jolla valvotaan tiloja tai alueita. Valvontakameroita käytetään muun muassa myymälävarkauksien ehkäisyyn, kodinturvallisuuteen, ja muuhun rikollisen toiminnan ehkäisyyn. Sen lisäksi niitä käytetään teollisuudessa ja sairaaloissa prosessien valvontaan, henkilö- ja tavaraliikenteen ohjauksessa tukena ja kaupunkien keskustoissa joista saadaan reaaliaikaista kuvaa liikenteen tilasta, jne.
Valvontakameran kuvaama näkymä voidaan tallentaa ja/tai näyttää turvallisuusnäytöllä, joka on yleensä valvontakameroilla varustetun rakennuksen erityisessä huoneessa. Tällöin ruuduille tarvitaan erityiset valvojat. On olemassa myös valvontakameroita, jotka tallentavat näkymiä vain esimerkiksi 30 sekunnin välein tai liiketunnistimella varustetun kameran kuvat suoraan palvelimelle tai sähköpostiin. Tällöin tallennus käynnistyy vasta kameran havaitessa liikettä.
Dome-valvontakamera
Liikennevalvontakamerat tallentavat still-kuvia. CCTV-kamera (engl. closed-circuit television) tallentaa videokuvaa.
Erityisiä nopeusvalvontakameroita (ns. "peltipoliiseja") käytetään ylinopeutta ajavien autonkuljettajien kiinnisaamiseen.
Metsästäjät ja tutkijat käyttävät villieläinten kuvaamiseen niin kutsuttuja riistakameroita. Ne on tavallisesti varustettu liiketunnistimilla ja käyttävät virtalähteenään joko paristoja tai ladattavaa akkua. Riistakameroita voidaan eläinkuvauksen ohella käyttää myös tavallisten valvontakameroiden tavoin, esimerkiksi rakennusten vartiointiin. Riistakamerat voivat lähettää kuvia myös langattomasti esimerkiksi sähköpostiin.
Dome-kameroissa kamera on kuvun (engl. dome) sisässä ja sitä voidaan suunnata laajalla alueella. Sitä käytetään yleisesti laajan alueen valvontaan. Kameraa voidaan ohjata verkon ylitse tai se voidaan määrittää kiertämään tiettyä liikerataa.
Valvontakamerat Suomen lainsäädännössä

Suomessa kameravalvontaa säätelee henkilötietolaki. Kameravalvontaa ei saa harjoittaa ilman, että siihen on olemassa asiallinen syy ja tarve. Valvonnassa tallennetut nauhoitteet muodostavat henkilötietorekisterin. Laki edellyttää myös kameravalvonnasta ilmoittamista, josta olisi syytä näkyä myös tallentaako valvontajärjestelmä. Lisäksi tarkkailtavien saatavilla on oltava rekisteriseloste, josta ilmenee kameravalvonnan perustiedot ja vastuuhenkilöt.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valvontakamera Wikimedia Commonsissa
Wang Xiaohong

| Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Kiina> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | 200 metrin perhosuinti |  |
Wang Xiaohong (kiin. 王晓红, 20. marraskuuta 1968) on kiinalainen entinen uimari ja olympiahopeamitalisti. Hän voitti Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 olympiahopeaa 200 metrin perhosuinnissa, häviten vain Yhdysvaltain Summer Sandersille. Wang edusti maataan myös Soulin kesäolympialaisissa vuonna 1988.
Wang on 172 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviurallaan 66 kilogrammaa.
Vuotinainen (järvi)

| Vuotinainen |
| --- | --- |
 Vuotinainen
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Karkkila
Koordinaatit:  60°36′43″N, 24°04′16″E
Järvinumero:  23.082.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  107,5 m 
Rantaviiva:  6,2 km 
Pinta-ala:  0,99 km² 
Tilavuus:  0,0031 km³ 
Keskisyvyys:  3,2 m 
Suurin syvyys:  14,2 m 
 fiVuotinainen 
Vuotinainen on karu humusjärvi Karkkilan luoteisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 99 hehtaaria. Etäisyys Karkkilan keskustasta on yksitoista kilometriä luoteeseen.
Maantiede

Vuotinaisen pituus kaakosta luoteeseen on 1,7 kilometriä. Kaupinnokan niemi jakaa altaan eteläiseen ja pohjoiseen osaan, pohjoisosan leveys on 1,3 kilometriä. Vuotinaisen syvin kohta, 14,2 metriä, sijaitsee järven eteläkolkassa. Järven keskivaiheilla on 10,1 metrin syvänne. Saaria on kolme, suurin niistä sijaitsee järven eteläosassa. Vuotinaisen ympäristö on pääosin metsää ja suota.
Vuotinaiseen virtaa vettä lännestä Ruokjärvestä, pohjoisesta Onkimaanjärvestä ja idästä Ali-Paastonjärvestä. Vuotinaisen kaakkoisrannalta lähtee laskuoja Nuijajokeen, joka tunnetaan myös Vuotinaistenjokena. Vuotinaisen kaakkoispuolella sijaitsee Valkjärvi, järvien välisen kannaksen leveys on 200–250 metriä.
Vuotinaisen rannoilla on jonkin verran pientaloja. Järven kuormitus on vähäistä ja ekologinen tila on hyvä. Vesitilavuus on 3,1 miljoonaa kuutiometriä.
Vuotinainen (23.082.1.001) kuuluu Vuotinaisen alueeseen (23.082), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nuijajoen valuma-alue (23.08). Vuotinaisen alue sijaitsee Uudenmaan ja Kanta-Hämeen rajaseudulla ja siihen kuuluu kahdeksan vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Vuotinainen, Ali-Paastonjärvi ja Yli-Paastonjärvi ovat isoimmat. Valuma-alue sijaitsee Karjaanjoen vesistön pohjoisosassa.
Emil Liljeberg

Emil Brynolf Liusvaara aik. Liljeberg (1. toukokuuta 1895 Kotka – 14. toukokuuta 1978) oli suomalainen sotilas, joka sai koulutuksensa keisarillisella Venäjällä, palveli ensimmäinen maailmansodassa Venäjän armeijassa ja sen jälkeen sisällissodassa Suomessa valkoisten joukoissa upseerina sekä aktiiviupseerina itsenäisessä Suomessa. Hän oli nuoruudessaan pituushypyn ja kolmiloikan Suomen mestari.
Venäjän armeijassa

Emil Liljeberg liittyi ensimmäisen maailmansodan syttyessä vapaaehtoisena Venäjän keisarilliseen armeijaan käyden ensin Nikolain Ratsuväenopiston Pietarissa, josta kornetiksi ylennettynä siirrettiin rintamatehtäviin. Rintamalla hän oli Karpaattien alueella ja Romaniassa. Siellä hän johti Taka-Baikalian ratsuväkiosastoa sotnikkina. Keisarillisen Venäjän sortumisen jälkeen hän osallistui syyskuussa 1917 kenraali Lavr Kornilovin epäonnistuneeseen sotilasvallankaappaukseen, jossa yritettiin kaataa tasavaltaisen Venäjän pääministeri Aleksandr Kerenskin johtama valta. Liljeberg kuului silloin luutnantin arvoisena vt. eskadroonan päällikkönä kenraaliluutnantti Aleksandr Krymovin joukkoihin, jotka etenivät osana Kornilovin vallankaappausta Pietaria kohti.
Suomen sisällissodassa

Joulukuussa 1917 luutnantti Liljeberg palasi Suomeen ja sai tietää maaherra Bruno Jalanderilta Helsingissä perusteilla olevista suojeluskunnista. Jalanderilta saamien neuvojen perusteella hän matkusti Etelä-Pohjanmaalle. Liljeberg liittyi tammikuun alussa 1918 Lappajärvellä perustettuun Uudenmaan rakuunarykmentin toimintaan. Sisällissodassa hän toimi Satakunnan ryhmässä, jossa joutui kuitenkin syrjäytetyksi johtamiensa Ikaalisten suojeluskuntalaisten yksikössä.
Sotien välinen aika - armeijan palveluksessa

Sisällissodan jälkeen Liljeberg (myöh. Liusvaara) kapteeniksi ylennettynä siirtyi Sortavalaan ja palveli Laatokalla RT-3:n patteriston komentajana Konevitsassa kesästä 1922 lähtien ja teknillisen toimiston päällikkönä Sortavalassa 1926–1936. Tänä aikana hän opiskeli ylioppilaaksi Sortavalan lyseossa, josta tuli ylioppilaaksi 1922. Vuonna 1936 hänet määrättiin 1. ITP:n päälliköksi Helsinkiin. Vuonna 1926 majuriksi ylennetty Liusvaara suoritti Sotakorkeakoulun sotateknisen linjan Teknillisessä korkeakoulussa ja Sotakorkeakoulussa 1923–1927. Yleisesikuntaupseerin arvonimen hän sai 1939.
Talvi- ja jatkosodan aika

Liusvaara osallistui talvi- ja jatkosotaan. Talvisodassa hän toimi kotijoukkojen esikunnan it-tston päällikkönä ja III/JR67:n komentajana Laatokan pohjoispuolella ja Karjalan kannaksella. Siirrettynä takaisin Merivoimiin hän toimi jatkosodan aikana Hangon rintaman it-komentajana ja Säkkijärven rannikkolohkon komentajana Viipurinlahdella.
Sotien jälkeinen aika

Liusvaara erosi armeijasta 1944 ja toimi sen jälkeen Helsingin Veroviraston palveluksessa 1944–1951, toimien samalla usean vuoden ajan Valtiovarainministeriön kiinteistöjen arvioimistoimikunnan sihteerinä. 1950-luvulla hän siirtyi yksityiseksi liikemieheksi perustaessaan oman kiinteistöliikkeen.
Liusvaara hoiti useita yhteiskunnallisia luottamustehtäviä. Sortavalassa ollessaan vuosina 1920–1936 hän oli kaupunginvaltuuston jäsen ja monen urheilu- ja liikuntakasvatusseuran johtohenkilö. Helsingissä hän oli kaupungin useiden lautakuntien jäsen.
Nuoruuden urheilu-ura

Aktiiviurheilijana Liusvaara (ent. Liljeberg) saavutti nuoruudessaan yleisurheilussa pituushypyssä ja kolmiloikassa yhteensä yhdeksän Suomen mestaruutta – neljä vauhditonta mestaruutta ja viisi Kalevan kisoissa 1913, 1914 ja 1918. Hän edusti Suomea naapurimaissa useissa kilpailuissa. Esimerkiksi balttilaisissa kisoissa Malmössä 1914 hän voitti pituushypyn. Puolustuslaitoksessa palvellessaan hän saavutti viisi armeijan mestaruutta. Helsingin Kisa-Veikkojen jäsen hän oli vuodesta 1912, samalla kunniajäsen.
Liusvaaran pitkäaikaisena harrastuksena oli mieskuorolaulu ja niinpä hän kuului asuinpaikkakunnillaan Sortavalan Mieslaulajiin ja Helsingissä Viipurin Lauluveikkoihin.
Eric Nystrom

| Eric Nystrom |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. helmikuuta 1983 (ikä 41) Syosset, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  88 kg
Pelinumero:  24
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–2017
Aik. seurat:  Calgary Flames   Minnesota Wild   Dallas Stars   Stavanger Oilers (Norja)   Nashville Predators
NHL-varaus:  10. varaus, 2002 Calgary Flames
Eric Thore Nystrom (s. 14. helmikuuta 1983 Syosset, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Nystrom pelasi sekä laita- että keskushyökkääjänä. Hän pelasi urallaan kymmenen kautta NHL-liigassa.
Ura

Nystrom kuului kaudet 1999–2001 USA Hockey National Team Development Programin joukkueeseen, joka pelasi NAHL- ja USHL-liigoja. Kehitysohjelman päämaja sijaitsi Ann Arborissa, ja kaudeksi 2001–2002 Nystrom siirtyi kaupungissa olevan Michiganin yliopiston joukkueeseen NCAA:n alaiseen CCHA-liigaan. Ensimmäisellä kaudellaan Nystrom valittiin CCHA:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Calgary Flames varasi hänet varaustilaisuuden kymmenentenä pelaajana kesällä 2002. Nystrom halusi suorittaa vapaiden taitojen tutkintonsa loppuun Michiganissa, ja hän pelasi yliopistojoukkueessa lopulta neljä kautta. Viimeisellä kaudellaan Nystrom toimi joukkueen kapteenina, ja hänet valittiin kauden päätteeksi CCHA:n parhaaksi puolustavaksi hyökkääjäksi. Michigan voitti neljän kauden aikana kolmasti CCHA:n mestaruuden: 2002, 2003 ja 2005.
Kaudeksi 2005–2006 Nystrom siirtyi Flamesin organisaatioon. Hän pelasi ensimmäisen sopimuskautensa AHL-joukkue Omaha Ak-Sar-Ben Knightsissa, mutta pääsi pelaamaan myös kaksi NHL-ottelua. Nystrom teki NHL-debyyttinsä 10. lokakuuta 2005 Colorado Avalanchea vastaan. Kaudella 2006–2007 hän pelasi vain 12 ottelua farmissa olkapäävamman takia. Kauden 2007–2008 Nyström aloitti AHL:n Quad City Flamesissa, mutta hänet nostettiin lokakuussa Calgaryn kokoonpanoon. Ensimmäisen maalinsa hän teki 30. lokakuuta 2007 Nashville Predatorsia vastaan. Hän pelais lopulta tulokaskaudellaan 44 ottelua tehoin 3+7=10. Ensimmäinen kokonainen NHL-kausi Nystromille oli 2008–2009.
Kauden 2009–2010 jälkeen Nystrom teki kolmen vuoden sopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Nystrom pelasi kuitenkin vain yhden kokonaisen kauden Wildissä, sillä Dallas Stars hankki hänet kauden 2011–2012 alussa. Wild lähetti Nystromin farmiin Houston Aerosiin kauden alussa, ja tätä ennen hän oli pelannut 240 perättäistä NHL-ottelua. Stars hankki hänet, koska joukkueen palkkakustannukset olivat alle NHL:n palkkalattian.
Maajoukkue

Nystrom oli aikoinaan ikäkausimaajoukkueiden vakionimiä. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2002 ja 2003 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2001. Nystrom ei voittanut näistä mitaleita.
Keväällä 2010 Nystrom oli mukana myös miesten MM-kilpailuissa.
Muuta

Nystrom on toisen polven NHL-pelaaja. Hänen isänsä Bob Nystrom pelasi 900 ottelua New York Islandersissa ja voitti neljä Stanley Cupia. Bob oli syntyjään ruotsalainen, mutta kasvoi Kanadassa ja on maan kansalainen. Eric Nystrom pelasi nuorena myös jalkapalloa ja baseballia.
Aiheesta muualla

Eric Nystrom The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Eric Nystrom Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Eric Nystrom Jatkoaika.comissa (Internet Archive)
Vangasjärvi (järvi)

| Vangasjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°17′33″N, 27°05′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pieksäjärven valuma-alue (14.79)
Järvinumero:  14.795.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  120,8 m 
Rantaviiva:  15,03 km 
Pinta-ala:  4,3 km² 
Tilavuus:  0,00997 km³ 
Keskisyvyys:  2,3 m 
Suurin syvyys:  8 m 
Saaria:  6
 fiVangasjärvi 
Vangasjärvi on matala, keskihumuksinen järvi Pieksämäen keskustan länsipuolella Etelä-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 4,3 neliökilometriä. Yli 99,5 prosenttia järven alasta on enintään viisi metriä syvä ja sen vesitilavuus on 10 kuutiohehtometriä. Etäisyys Mikkelistä on 67 kilometriä pohjoiseen.