stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stade de Genève

Stade de Genève
Stade de Genève on Geneven jalkapallostadion Sveitsissä. Stadion sijaitsee Geneven naapurikaupungissa Lancyssä, Geneven keskustan lounaispuolella. Stadionin katsojakapasiteetti on 32 000. Stadion on jalkapallojoukkue Servette FC:n kotikenttä. Sarjaottelujen lisäksi stadionilla on pelattu myös kaksi kansainvälistä ystävyysottelua. 12. marraskuuta 2005 pelatussa ottelussa Englanti voitti Argentiinan 3–2 ja 4. kesäkuuta 2006 pelatussa ottelussa Brasilia voitti Uuden-Seelannin numeroin 4–0. Stadion oli myös yksi vuoden 2008 jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen pelistadioneista.
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2008
| n k Geneve |
| --- | --- | --- |
| Alueet |  Champel  Cité-Viesseux  Cornavin  Des Grottes  Eaux-Vives  Frontenex  Geneven keskusta  Geneven vanhakaupunki  Hollande  La Grande-Boissière  La Florence  La Jonction  Le Grand-Morillon  Les Acacias  Les Vernets  James-Fazy  Pâquis-Nations  Plainpalais  Rues Basses  Saint-Gervais Les Bergues  Saint-Jean  Servette  Varembé  Quai du Mont-Blanc  |  |
| Liikenne |  Gare de Cornavin  Geneven kansainvälinen lentoasema  Transports publics genevois  |  |
| Nähtävyydet |  Bastions-puisto  Bâtiment des Forces motrices  Bourg-de-Four -aukio  Brunswick-monumentti  Englantilainen puutarha Geneven kukkakello  Genevenjärvi  Jet d’eau  Kansojen palatsi  Kasvitieteellinen puutarha  La Grange -puisto  Palexpo  Parc de l'Ariana  Pyhän Pietarin katedraali Makkabilaiskappeli  Reformaattorien muuri  Rue du Rhône  |  |
| Koulutus ja tutkimus |  Cern  Geneven yliopisto  Graduate Institute of International and Development Studies  |  |
| Kulttuuri |  Arianan keramiikka- ja lasimuseo  Kansainvälinen Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun museo  Musée Barbier-Mueller  Patek Philippen kellomuseo  Salon International de l’Auto et accessoires  Sissi-patsas  Taiteen ja historian museo  |  |
| Urheilu |  Geneva Open  Genève-Servette HC  Servette FC  Stade de Genève  |  |
| Muuta |  OHCHR  UNHCR  Yhdistyneiden Kansakuntien toimisto Genevessä  |  |
David Woodard

| David Woodard |
| --- | --- |
 Woodard vuonna 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1964 (ikä 60) Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat  Kanada
Ammatti:  kirjailija, kapellimestari
Puoliso:  Sonja Vectomov
Lapset:  Melia Ethel Woodard John Floyd Woodard
Uskonnollinen kanta:  Buddhalaisuus
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Kirjallinen suuntaus: postmodernismi
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.davidwoodard.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
David James Woodard ( /ˈwʊdɑːrd/ (ohje); s. 6. huhtikuuta 1964) on yhdysvaltalainen kapellimestari ja kirjailija sekä tunnettujen uudisasukasperheiden jälkeläinen suoraan alenevassa polvessa. 1990-luvulla hän kehitti termin prequiem, yhdistelmä sanoista ”preemptive” ja ”requiem”—ennakoiva ja sielunmessu, kuvaamaan buddhalaista tapaansa säveltää harrasta musiikkia esitettäväksi kohteen kuoleman aikana tai hieman sitä ennen.
Los Angelesin muistotilaisuuksiin, joissa Woodard on toiminut kapellimestarina tai musiikillisena johtajana, kuuluu muun muassa vuonna 2001 nykyään puretulla Angels Flight köysiradalla pidetty siviiliseremonia, jossa kunnioitettiin onnettomuudessa kuollutta Leon Praportia ja hänen leskeään Lolaa, joka loukkaantui onnettomuudessa. Hän on johtanut luonnon sielunmessuja, mukaan lukien tilaisuuden, joka järjestettiin kalifornian ruskopelikaanille rantavallilla, eläimen putoamispaikalla. Hänen tiedetään suosivan värillisiä musteita partituureja laatiessaan.
Timothy McVeigh pyysi Woodardia johtamaan prequiem-kuolinmessun teloituksensa aattona Terre Hautessa, Indianassa. Woodard myönsi McVeigh:n syyllistyneen "kauheaan tekoon", mutta myöntyi sävellyksensä Ave Atque Valen koodan ensiesitykseen paikallisen vaskikuoron kanssa St. Margaret Mary -kirkossa lähellä USP Terre Hautea. Esityksen yleisöön kuuluivat seuraavan aamun tapahtuman todistajat. Arkkipiispa Daniel M. Buechlein ja myöhemmin kardinaali Roger Mahony vetosivat paavi Johannes Paavali II:een, jotta tämä siunaisi Woodardin musiikillisen teoksen.
Woodard on tunnettu Dreamachine-jäljennöksistään, miedosti psykoaktiivinen lamppu, joita on ollut näytteillä taidemuseoissa ympäri maailman. Hänet tunnetaan Saksassa ja Nepalissa panoksestaan Der Freund kirjallisuuslehteen, mukaan lukien kirjoitukset lajien välisestä karmasta, kasvien tietoisuudesta ja paraguaylaisesta siirtokunnasta, Nueva Germaniasta.
Koulutus

Woodard kävi yksityiskouluja ja opiskeli myöhemmin The New School for Social Research -oppilaitoksessa sekä Kalifornian yliopistossa Santa Barbarassa.
Nueva Germania

Vuonna 2003 Woodard valittiin Juniper Hillsin (kunta Los Angelesissa) kunnanvaltuutetuksi Kaliforniassa. Tässä asemassa hän ehdotti Nueva Germaniaa Paraguayssa sisarkaupungiksi. Edistääkseen suunnitelmaansa, Woodard matkusti silloiseen kasvissyöjä/feministi-utopiaan ja tapasi sen kunnanjohtoa. Ensivierailun jälkeen, kun hän huomasi yhteisön olevan "sekä moraalisessa että henkisessä laskussa", Woodard päätti olla edistämättä suhdetta, mutta piti yhteisöä tutkimuskohteenaan myöhemmille kirjoituksilleen. Häntä kiinnostivat erityisesti pohdiskelevan suunnittelijan, Richard Wagnerin ja Elisabeth Förster-Nietzschen, kanta-transhumanistiset ideat. Förster-Nietzsche perusti siirtokunnan miehensä, Bernhard Försterin kanssa, ja asuivat siellä vuodesta 1886, vuoteen 1889.
Vuonna 2004 Woodard tunnusti Nueva Germanian perustamisideaalien kestävät näkökohdat. Hän sävelsi kuorolaulun "Our Jungle Holy Land".
Vuosina 2004–2006 Woodard johti useita tutkimusmatkoja Nueva Germaniaan, saaden puolelleen silloisen Yhdysvaltain varapresidentin, Dick Cheneyn tuen. Vuonna 2011 Woodard myönsi sveitsiläiselle novelistille, Christian Krachtille luvan julkaista heidän mittavan, keskinäisen, pitkälti Nueva Germaniaa koskevan kirjeenvaihtonsa kahdessa osassa, Hannoverin yliopiston Wehrhahn Verlag -painossa.  Frankfurter Allgemeine Zeitung sanoi kirjeenvaihdosta, että "[Kirjailijat] hävittivät rajat elämän ja taiteen väliltä.” Der Spiegel esitti, että ensimmäinen osa, Five Years, on "hengellistä valmistautumista" Krachtin jälkeenpäin julkaisemaan romaaniin Imperiumi.
Andrew McCannin mukaan Woodard lähti "matkalle sen paikan raunioille, missä alkuperäisten uudisasukkaiden jälkeläiset asuvat rajusti rajoittuneissa olosuhteissa". Hänet siirrettiin "edistämään yhteisön kulttuuriprofiilia ja rakentamaan Bayreuthin oopperatalon pienoismalli paikkaan, missä aiemmin sijaitsi Elisabeth Förster-Nietzschen perheen asuinpaikka." Viime vuosina Nueva Germania on tasaantunut mukavammaksi kohteeksi, josta löytyy majoitusta ja väliaikainen, historiallinen museo.
Dreamachine

Vuosina 1989–2007 Woodard rakensi jäljennöksiä Dreamachinesta, Brion Gysinin ja Ian Sommervillen kehittämästä stroboskooppisesta vempeleestä, joka on kuparista tai paperista tehty, sähkölampun ympärillä pyörivä sylinteri, jossa on aukkoja. Kun sitä seuraa silmät suljettuina, laite voi laukaista huumeiden vaikutukseen tai uneen verrattavia mielentiloja.
Lahjoitettuaan Dreamachinen William S. Burroughsin vuoden 1996 LACMAssa pidettyyn visuaaliseen retrospektiin, Ports of Entry, Woodard ystävystyi kirjailijan kanssa ja antoi hänelle "Bohemian model" (paperi) Dreamachinen 83-vuotissyntymäpäiväjahjaksi. Sotheby’s huutokauppasi ensimmäisen laitteen yksityiselle keräilijälle vuonna 2002 ja jälkimmäinen on Spencerin taidemuseolle Lawrence Kansasissa, pidennetyssä lainassa Burroughsin perikunnalta.
Aiheesta muualla

David Woodardin julkaisemat julkaisut Sveitsin kansalliskirjaston Helveticat-luettelossa
David Woodard Kongressin kirjastossa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef 
Woodard ja Burroughs yhdessä Dreamachinen kanssa vuonna 1997.
Jean-Daniel Cadinot

Jean-Daniel Cadinot'n hauta.
Jean-Daniel Cadinot (10. helmikuuta 1944 Pariisi – 23. huhtikuuta 2008) oli ranskalainen homopornoelokuvien tuottaja ja ohjaaja. Hänen studionsa, joka toimii hänen omalla nimellään, oli ensimmäinen laatuaan Ranskassa. Hänen elokuviensa vaikutus oman genrensä sisällä on ollut merkittävä, sillä filmien omanlaatuinen gay-perspektiivi ja energinen seksuaalisuus voidaan havaita helposti Cadinot'n filmin jälkeen ilmestyneissä muissa genren elokuvissalähde?. Näin esimerkiksi studio Bel Amin filmeissä ja Howard Roffmanin valokuvissalähde?.
Elämäkerta

Cadinot on syntynyt Pariisissa Montmartren kukkulan juurella Batignollesin korttelissa. Hänen vanhempansa olivat räätäleitä. Viitaten vanhempiensa ammattiin on Cadinot ironisesti todennut, että kun hänen vanhempansa elämäntyönään vaatettivat miehiä, niin puolestaan on ansainnut maineensa riisumalla miehet alasti.lähde?
Cadinot itse tajusi jo kahdentoista vuoden iässä olevansa homoseksuaali. Opiskelunsa hän aloitti 60-luvun alussa pariisilaisessa l'École des Arts et Métiers -koulussa ja jatkoi niitä samassa kaupungissa olevassa École Nationale de Photographiessa. Hän aloitti ammatillisen uransa Valois-studioilla, jossa hän ohjasi pedagogisia ja perinteisiä kielenopetukseen liittyviä filmejä.lähde?
Nykyisinmilloin? Cadinot'n perustamaa yritystä johtaa ja tuottajana toimii François Orenn, joka aiemmin teki musiikin useisiin Cadinot'n tuottamiin elokuviin.
Elämäkerta > Valokuvaaja

Ensiksi Jean-Daniel Cadinot loi uraa valokuvaajana. Hänen alastonvalokuvansa kirjailija ja esseisti Yves Navarresta sekä laulajista ja musiikintekijöistä Patrick Juvet'sta ja Pascal Auriat'sta loivat hänelle mainetta valokuvaajana. Mainetta saatuaan alkoi Cadinot myydä alastonvalokuviaan ja niiden mukana oli myös selvästi homoeroottisiakin valokuvia. Tämä innostikin hänet ohjaamaan ensimmäisen elokuvansa vuonna 1978. Mutta ennen lopullista siirtymistään elokuvan puolella hän valmisti 17 valokuva-albumia, joita on myyty yhteensä yli 170 000 kappaletta.lähde?
Elämäkerta > Elokuvaohjaaja

Oman yrityksensa French Artin kautta Cadinot toteutti ensimmäisen gay-filminsa Tendres adolescents. Tämän jälkeen Cadinot teki tusinan verran 16 mm:n tekniikalla toteutettuja filmejä omalle tuotantoyhtiölleen oman studionsa nimissä. Ensimmäisestä filmistään lähtien Cadinot on yleensä käsitellyt filmeissään jotain erityistä teemaa, kuten partiopoikien retkeä, metsäpaloa, elämää sisäoppilaitoksessa tai matkaa Venetsiaan. Viimeisimmissä töissä on painottunut voimakkaasti pohjoisafrikkalainen ympäristö ja näyttelijät.lähde?
Usein elokuvien teemat ovat tavalla tai toisella Cadinot'n omaan elämään liittyviä ja eritoten osa hänen omaa nuoruuteensa. Ensimmäiset filmit olivat useimmiten rakennettu tavanomaisille gay-filmien kohtauksille tai jopa ns. hardcore-kohtauksille. Usein näitä kuitenkin sekoitettiin yhteen ja samaan kokonaisuuteen.lähde?
Cadinot'n ohjaamat ja/tai tuottamat elokuvat ovat usein valaistukseltaan tai lähestymistavaltaan homoseksuaalisuuteen keveästi ja leikkisästi suhtautuvia. Niissä on usein dialogi, joskin hyvin minimaalinen ja kyse on satunnaisista kohtaamisista, jotka johtavat tilanteessa olevat henkilöt intiimiin kanssakäymiseen keskenään. Mutta viime vuosina Cadinot'n filmit ovat tulleet usein perinteisemmiksi kuin aiemmin. Nykyisin myös Cadinot'n filmeissä seksikohtaukset tulevat entistä keskeisemmälle sijalle ja jopa nousevat tärkeämmiksi kuin esimerkiksi tilanteen järjestely ja ympäristö, missä filmin tapahtumat liikkuvat.lähde?
Elämäkerta > Filmien näyttelijät

Elokuvien keskeisimmät näyttelijät ovat usein (varhemmissa elokuvissa huomattavasti vähemmän kuin uusimmassa tuotannossa) hoikkia ja nuoria. Lisäksi akrobaattiset asennot ovat lisääntyneet ja sukuelinten koon merkitys on kasvanut. Poikkeavaa kuitenkin Cadinot'lla on aina ollut erilaisen etnisen taustan omaavien näyttelijöiden käyttö. Uusimmissa lähes kaikki oleelliset roolit on miehitetty Pohjois-Afrikasta lähtöisin olevilla nuorilla. Samoin filmien kuvauspaikat ovat olleet myös muualla kuin Ranskassa.lähde?
Itä-Euroopan vapautuminen kommunismista avasi ovat myös gay-elokuvien tuotannolle kyseisissä maissa. Eritoten Tšekki ja Unkari ovat olleet myös Cadinot'n elokuvien kohteena ja näiden maiden nuoret miehet ovat saaneet tilaisuuksiaselvennä.lähde?
Arvostus

Cadinot'n filmit ovat saaneet osakseen runsaasti arvostusta.lähde?
Uusin ammatillinen tunnustus on parhaan ohjaajan palkinto elokuvasta Secrets de Famille Barcelonan Heat Gay -festivaaleilla vuonna 2004.lähde?
Filmografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tendres Adolescents (1980)  Stop (1980)  Hommes De Chantier (1980)  Garçons De Rêves (1981)  Hommes préfèrent les Hommes (Les) (1981)  Scouts (1981)  Aime... Comme Minet (1982)  Garçons De Plage (1982)  Sacré Collège (1983)  Age Tendre et Sexes Droits (1983)  Charmants Cousins (1983)  Harem (1984)  Jeu De Pistes (Le) (1984)  Minets Sauvages (Les) (1984)  Stop Surprise (1984  Classe De Neige (1985)  Top Models (1985)  Voyage A Venise (Le) (1986)  Main Au Feu (La) (1989)  Pension Complète (1988)  Séance Particulière (1988)  Chaleurs (1987)  Deuxième Sous-sol (1987)  Escalier de Service (1987)  Amour Jaloux (L') (1986)  Garçon Près De La Piscine (Le) (1986)  Sous Le Signe De L'Etalon (1986)  Tequila (1993)  Gamins De Paris (1992)  Maison Bleue (La) (1992)  Service Actif II (1991)  Coursier (Le) (1990)  Service Actif (1990)  Crash Toujours (1989)  Désir En Ballade (Le) (1989)  Garçons D'Etage II (1996) |  Pressbook (1996]  Garçons D'Etage (1995)  Maurice Et Les Garçons (1994)  Minets De L'Info (Les) (1994)  Musée Hom (1994)  Paradisio Inferno (1994)  Corps D'Elite (1993)  Expérience Inédite (L') (1993)  Squat (1999)  Etat D'Urgence (1998)  Macadam (1998)  Sortie De Secours (1998)  Insatiable (L') (1997)  Techno Boys (1997)  Coup De Soleil (1996)  Désirs Volés (1996)  Safari City (1999)  C'est La Vie (2000)  Double En Jeu (2000)  Sans Limite (2000)  S.O.S. (1999)  Cours Privés (2002)  Mon Ami, Mes Amants (2002)  Crescendo (2003)  Secrets de Famille (2004)  Hammam (2004)  Nomades (2005)  Plaisirs D'Orient (2005)  Les Portes du Desir (2005)  Les Tentation de Sodome (2006)  Princes Pervers ( 2006)  Parfums Erotiques (2007)  Trésors secrets (2007)  Duos de Choc (2008)  Subversion (2008)  Le Culte d'Eros (2009) |  |
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
GLBTQ: Artikeli J.-D. Cadinot'sta (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Yhdysvallat  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz  Photographers' Identities
Cissy Houston (albumi)

| Cissy Houston Cissy Houston |
| --- | --- | --- |

LP-levyn kansikuva
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Columbia Recording Studios, New York City
 Julkaistu: 1977
 Formaatti: LP-levy
 Tuottaja(t): Michael Zager
 Tyylilaji: soul
 Kesto: 35.39
 Levy-yhtiö: Private Stock Records
Cissy Houston on yhdysvaltalaisen laulajan Cissy Houstonin studioalbumi vuodelta 1977. Levy-yhtiö on Private Stock Records.
Houston on aloittanut uransa laulamalla gospelia ja hän on vaikuttanut 1960-luvulla Sweet Inspirations -yhtyeessä. Vuonna 2012 kuollut Whitney Houston oli hänen tyttärensä. Cissy Houston on ollut mukana tyttärensä albumeilla Whitney (1987) ja The Preacher's Wife (1996).
Tämän albumin tuottaja, sovittaja ja orkesterin johtaja on  Michael Zager. Hän tuli tunnetuksi  diskomusiikin yhteydestä. Tämä balladivoittoinen albumi on kuitenkin erään arvion mukaan aito, persoonallinen ja nautittavaa kuultavaa.
Houstonin seuraava Private Stock -albumi Think It Over on arvioitu Blues Newsin numerossa 2/1979 (s. 32) ja albumi Step Aside for a Lady numerossa 3/1980 (s. 39). Tuolloin levy-yhtiöksi oli vaihtunut EMI, mutta yhteistyö Michael Zagerin kanssa on vielä jatkunut.
Kappaleet

1. Tomorrow – 3:33
2. Morning Much Better – 4:06
3. Your Song – 5:43
4. Love Is Holding on – 3:28
1. He Ain't Heavy, He's My Brother – 4:21
2. It Never Really Ended – 2:55
3. Make It Easy on Yourself – 5:14
4. Things to Do – 3:20
5. Love Is Something That Leads You – 2:59
Kokoonpano

Rick Marotta – rummut
Steve Jordon – rummut
Rob Mounsey – kosketinsoittimet
Leon Pendarvis – kosketinsoittimet
Richard Tee (Warner Bros. Records) – kosketinsoittimet
Donny Harper (CAM) – kosketinsoittimet
Bob Babbit – basso
Will Lee – basso
Jeff Mironov – kitara
Cornell Dupree (Warner Bros. Records) – kitara
Lance Quinn – kitara
Rubens Bassini – lyömäsoittimet
John Gatchell – trumpetti ja flyygelitorvi
Bob Millikan – trumpetti ja flyygelitorvi
Dave Taylor – bassopasuuna
Gerald Chamberlain – pasuuna
Brooks Tillotson – käyrätorvi
James Buffington – käyrätorvi
Sharon Moe – käyrätorvi
George Marge – altto- ja tenorisaksofoni, alttohuilu, oboe, englannintorvi
Arnie Lawrence – altto- ja tenorisaksofoni, alttohuilu,
The Alfred Vincent Brown Strings
Soolot:
Arnie Lawrence, tenorisaksofoni, kappaleella "Make It Easy on Yourself"
George Marge, käyrätorvi, kappaleella "He Ain't Heavy, He's My Brother"
Taustalaulajat: Alvin Fields, Arnold McCuller, Yolanda McCullough, David Lasley (RCA Records), Maeretha Stewart, Ken Williams, Cissy Houston sekä "The Voices of Hope" kappaleella "Your Song".
Tuotantotiedot

Tuottaja, sovittaja ja orkesterin johtaja: Michael Zager
Tuotantoyhtiö: Love-Zager Productions, Inc.
Vastaava tuottaja: Jerry Love
Levy-yhtiö: Private Stock Records, Ltd., 40 West 57 Street, New York, New York 10019
Äänitysinsinööri: Tim Geelan apunaan Phil Gianbalvo, Lee Yates ja Bob Walker
Äänitysstudio: Columbia Recording Studios, New York City
Kansitaide ja valokuvat: Ed Caraeff
Tekstitaide: Michael Manoogian
Make-up: Joey Mills
Art Direction: Beverly Weinstein
Kiitoksissa on mainittu myös Susan McCusker, Diane Brooks ja Marilyn Mozian. Cissy Houston kiittää aviomiestään John Houstonia sekä Larry Uttalia ja Chip Ortonia.
Del Roy

|  Del Roy |
| --- | --- |
Päämaja:  Yhdysvallat
Tunnetuimmat kuljettajat:  Johnny Thomson
Moottorit:  Offenhauser
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1953
Kilpailuja:  1
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1953
Del Roy oli yhdysvaltalainen kilpa-autojen valmistaja, joka osallistui Formula 1:n Indianapolis 500 -osakilpailuun kaudella 1953. Tallin kuljettaja Johnny Thomson keskeytti kilpailussa 6. kierroksella sytytysongelmiin.
Dekanaali

| Dekanaali |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  112-31-2
PubChem CID:  8175
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H20O
Moolimassa:  156,269 g/mol
Ulkomuoto:  Neste
Sulamispiste:  –3,9 °C
Kiehumispiste:  212 °C
Tiheys:  0,830 g/cm3 (15 °C)
Liukoisuus veteen:  Veteen 0,00156 mg/l (25 °C)
Dekanaali eli n-dekanaali eli kapriinialdehydi on suoraketjuinen orgaaninen yhdiste (aldehydi), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan nestettä ja väriltään värittömästä vaaleankeltaiseen. Sillä on miellyttävä sitrusmainen tuoksu. Sen kemiallinen kaava on C10H20O ja rakennekaava CH3(CH2)8CHO.
Dekanaalin moolimassa on 156,269 g/mol, sulamispiste –3,9 °C, kiehumispiste 212 °C, tiheys 0,83 g/cm3, leimahduspiste 83 °C (c.c.), taitekerroin 1,4287 (20 °C) ja CAS-numero 112-31-2. Dekanaali liukenee dietyylieetteriin, etanoliin ja asetoniin sekä hieman myös hiilitetrakloridiin. Veteen dekanaali  liukenee tuskin ollenkaan eli 0,00156 mg/l (25 °C lämpötilassa). Yhdistettä esiintyy useissa eteerisissä öljyissä ja sitä käytetään hajusteiden ja aromien valmistukseen. Dekanaali kuuluu VOC-yhdisteisiin eli haihtuviin orgaanisiin yhdisteisiin ja sitä voi esiintyä rakennusten sisätiloissa. Sisätilojen dekanaalin lähteitä ovat normaalisti puumateriaalit ja lattianpäällysteenä käytetty linoleumi.
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952

| Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 > Ratalajit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |   | miehet |   | naiset |
| 200 m |  | miehet |  | naiset |
| 400 m |  | miehet |  |  |
| 800 m |  | miehet |  |  |
| 1 500 m |  | miehet |  |  |
| 5 000 m |  | miehet |  |  |
| 10 000 m |  | miehet |  |  |
| 80 m aidat |  |  |  | naiset |
| 110 m aidat |  | miehet |  |  |
| 400 m aidat |  | miehet |  |  |
| 3000 m esteet |  | miehet |  |  |
| 4 x 100 m viesti |  | miehet |  | naiset |
| 4 x 400 m viesti |  | miehet |  |  |
Maraton ja kävelyt
| Maraton |  | miehet |  |  |
| 10 km kävely |  | miehet |  |  |
| 50 km kävely |  | miehet |  |  |
Kenttälajit
| Pituushyppy |  | miehet |  | naiset |
| Kolmiloikka |  | miehet |  |  |
| Korkeushyppy |  | miehet |  | naiset |
| Seiväshyppy |  | miehet |  |  |
| Kuulantyöntö |  | miehet |  | naiset |
| Kiekonheitto |  | miehet |  | naiset |
| Keihäänheitto |  | miehet |  | naiset |
| Moukarinheitto |  | miehet |  |  |
Ottelut
| Kymmenottelu |  | miehet |  |  |
Vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä järjestettiin yleisurheilussa 33 kilpailutapahtumaa, miehille 24 ja naisille 9. Yleisurheilukilpailut käytiin Olympiastadionilla 20.–27. heinäkuuta.
Yleisurheiluun osallistui ennätykselliset 957 osanottajaa, joista naisia oli 184. Kilpailijoita tuli 57 maasta ja eniten urheilijoita lähetti Neuvostoliitto, jonka väreissä kilpaili 77 yleisurheilijaa. Yli 50 urheilijan joukolla olivat liikkeellä lisäksi Yhdysvallat, Suomi, Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska.
Taso Helsingin olympialaisten yleisurheilussa oli todella kova. Peräti 26 lajissa voittotulos oli parempi kuin Lontoossa 1948. Yhteensä 95 kilpailijaa rikkoi vanhan olympiaennätyksen. Tämän lisäksi Helsingissä tehtiin kahdeksan uutta maailmanennätystä.
Monet olympiakisat muistetaan aina kisojen sankareista. Tukholmassa 1912 Hannes Kolehmainen, Pariisissa 1924 Paavo Nurmi, Berliinissä 1936 Jesse Owens ja Lontoossa 1948 Fanny Blankers-Koen ovat jääneet edustamaan kyseisten olympiakisojen muistoa. Helsingin kisoissa tšekkoslovakialaisesta kestävyysjuoksijasta Emil Zátopekista tuli kisojen suurin sankari.
Naisten puolella Australian Marjorie Jackson voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia pikamatkoilla, mutta epäonninen kapulan putoaminen viestissä vei mahdollisuuden kolmanteen olympiavoittoon. Neuvostoliiton Aleksandra Tšudina urakoi kenttälajeista kolme mitalia, ei kuitenkaan kultaista.
Kisojen dramaattisia hetkiä olivat muun muassa Yhdysvaltain George Brownin kolme yliastuttua pituushypyn loppukilpailussa ja Ison-Britannian Chris Chatawayn kaatuminen 5 000 metrin juoksun ratkaisuhetkillä johtoasemassa.
Parhaat mitalimaat

| Sija | Maa |  |  |  | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yhdysvallat | 15 | 10 | 6 | 31 |
| 2 |  Tšekkoslovakia | 4 | 1 | 0 | 5 |
| 3 |  Australia | 3 | 0 | 1 | 4 |
Aiheesta muualla

Kansainvälisen Olympiakomitean tulostietokanta
Yleisurheilu olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024
Kesäolympialaisten 1952 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Koripallo | Käsipallo (Näytöslaji) | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Pesäpallo (Näytöslaji) | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu