stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Superystävät (vuoden 1978 animaatiosarja)

| Superystävät> Challenge of the Superfriends |
| --- | --- |
Tyyli:  piirrossarja
Kestoaika:  22 min
Pääosissa:  Danny Dark Olan Soule Casey Kasem Bill Callaway Shannon Farnon Jack Angel Michael Rye
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   ABC
Esitetty:  8. syyskuuta 1978 – 23. joulukuuta 1978
Jaksoja:  16
Tuotanto
Tuottaja(t):  Don Jurwich William Hanna Joseph Barbera
Ohjaaja(t):  Ray Patterson Carl Urbano
Käsikirjoittaja(t):  Jeffrey Scott
Tuotantoyhtiö(t):  Hanna-Barbera
Aiheesta muualla
IMDb 
Superystävät (engl. Challenge of the Superfriends) on yhdysvaltalainen Hanna-Barberan tuottama animaatiosarja, jonka on oli toinen spin-off-sarja alkuperäiselle Superystäville. Sarja perustuu DC Comicsin Oikeuden Puolustajiin. Sarjasta tuotettiin yhteensä 16 jaksoa, jotka esitettiin Yhdysvalloissa vuoden 1978 aikana.
Superystävien ryhmän jäseninä toimivat tällä kertaa Teräsmies, Batman, Robin, Ihmenainen, Vihreä Lyhty, Salama, Haukkamies, Vesimies, Apache Chief, Samurai ja Black Vulcan. Yhdessä he taistelivat Tuomion Legioonaa vastaan, johon kuuluivat Lex Luthorin lisäksi Brainiac, Bizarro, Lelumies, Arvuuttaja, Gorilla Grodd, Sinestro, Black Manta, Kapteeni Kylmä, Linnunpelätin, Cheetah, Giganta ja Solomon Grundy.
Myös Suomessa sarja on julkaistu DVD:n muodossa.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Danny Dark  | … |  Teräsmies   |
|  Olan Soule  | … |  Batman   |
|  Casey Kasem  | … |  Robin, tietokone   |
|  Bill Callaway  | … |  Vesimies, Bizarro   |
|  Shannon Farnon  | … |  Ihmenainen   |
|  Jack Angel  | … |  Salama, Haukkamies, Samurai   |
|  Michael Rye  | … |  Vihreä Lyhty, Apache Chief   |
|  Stanley Jones  | … |  Lex Luthor   |
|  Marlene Aragon  | … |  Cheetah   |
|  Michael Bell  | … |  Arvuuttaja   |
|  Ted Cassidy  | … |  Brainiac, Black Manta   |
|  Vic Perrin  | … |  Sinestro   |
|  Dick Ryal  | … |  Kapteeni Pakkanen, Abin Sur   |
|  Frank Welker  | … |  Lelumies   |
|  Bill Woodson  | … |  kertoja   |
|  Don Messick  | … |  Linnunpelätin   |
|  Stanley Ross  | … |  Gorilla Grodd   |
|  Buster Jones  | … |  Black Vulcan   |
|  Jimmy Weldon  | … |  Solomon Grundy   |
|  Ruth Foreman  | … |  Giganta   |
Vastaanotto ja arvostelu

Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Superystävät sijalle 62 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla.
Suomirokkia 14

| Suomirokkia 14 Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 19. elokuuta 2009
 Tyylilaji: suomirock
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Suomirokkia-sarjan muut julkaisut
| Suomirokkia 13 2008 | Suomirokkia 14 2009 | Suomirokkia 15 2010 |
Suomirokkia 14 (36 kuuminta kesähittiä!!) on samannimisen, Poko Rekordsin julkaiseman, kokoelmalevysarjan neljästoista osa. Se julkaistiin 19. elokuuta 2009.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD 1 PMMP: Rusketusraidat  Valvomo: Mikä kesä  Haloo Helsinki!: Mun sydän sanoo niin (Kesäkumi 2009)  Maija Vilkkumaa: Kesä  Zen Café: Piha ilman sadettajaa  Don Huonot: Viimeinen kesä  Tehosekoitin: Asfaltti polttaa  Neljä Ruusua: Missä vaan  Anssi Kela: Karhusaari  Viikate: Tie  Tiktak: Heilutaan  Ne Luumäet: Kesäloma on kesällä  Scandinavian Music Group: Tällaisena kesäyönä  Leevi & The Leavings: Raparperitaivas  Ville Valo & Agents: Paratiisi  Ville Leinonen: Kesän lapsi  Poverty Stinks: Summer Will Never End  Nightwish: Sleeping Sun :  CD 2 Popeda: Kuuma kesä  J. Karjalainen: Villejä lupiineja  Eppu Normaali: Vihreän joen rannalla  Mamba: Vielä on kesää jäljellä  Ilona: Kesäpano  Papu ja Pojat: Helle  Aknestik: Kesällä ei mennä nukkumaan  Keba: Kesä Espalla  Sielun Veljet: Kanoottilaulu  Dingo: Juhannustanssit  Yö: Tää kesä  Suurlähettiläät: Elokuun 11.  Maarit: Jäätelökesä  Topi Sorsakoski & Agents: On kesäyö  Hassisen Kone: Kulkurin iltakalja  Martiz: Hietaniemi biitsi  Woude: On kesä vasta alussa  Lapinlahden Linnut: Vihtaasi on kustu
Supilinn

| Supilinn> Tarton kaupunginosa |
| --- | --- |
 Tarton Marja tänav
 Kaupungin kartta, jossa Supilinn korostettuna.
Kaupunki:  Tartto
Koordinaatit:  58°23′12.52″N, 26°42′46.1″E
Pinta-ala:  0,48 km² 
Väkiluku:  1 863 (31. joulukuuta 2013)
Nelikopterilla ilmasta kuvattu video Supilinnasta.
Supilinn (suom. 'keittokaupunki') on virolaisen Tarton kaupungin kaupunginosa. Se on kaupungin keskustan pohjoispuolella, Emajoen oikealla puolella. Supilinnassa on 1 863 asukasta (vuoden 2013 lopussa). Kaupunginosan pinta-ala on 0,48 neliökilometriä, ja se on Tarton pienin kaupunginosa. Supilinn on aiemmin ollut köyhälistön kaupunginosa, jonka rakennuskanta koostuu enimmäkseen 1–2-kerroksisista asuintaloista.
Supilinnaa ympäröivät kaupunginosat: lännessä Tähtvere, koillispuolella Ülejõe, kaakossa Kesklinn.
Kuvia

Supilinnaan pääsee Kesklinnasta Herne tänavin kautta.
Meloni tänav.
Emajoki Supilinnan kohdalla.
Puutalo Oa tänavin varrella.
Herne tänav (2017)
Kirjallisuutta

Mika Keränen, Minu Supilinn, Tartto: Petrone Print 2012 978-9949-479-83-2
Olev Remsu, Supilinna poisid, muistelmaromaani, Tänapäev 2012
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Supilinn Wikimedia Commonsissa
Supilinnan kaupunginosan verkkosivusto (viroksi).
Raunistula ja Supilinn kohtaavat Tatossa, (Arkistoitu – Internet Archive) Turun Sanomat 6.6.2004
Suomirokkia

Suomirokkia on Poko Rekordsin kokoelmalevysarja, jota on julkaistu vuodesta 1998 lähtien. Levyt sisältävät kappaleita eri esittäjiltä, joko saman vuoden tärkeimmät hitit tai vanhempia klassikoita.
Kahtena ensimmäisenä vuonna kokoelmia ilmestyi kaksi per vuosi, mutta sittemmin levyjä on julkaistu yksi joka kevät. Kokoelmilla on yleensä jokin tietty teema.
Kokoelmat

Suomirokkia – 20 kesäistä suomirockin klassikkoa (1998)
Suomirokkia II – 20 syksyistä suomirockin klassikkoa (1998)
Suomirokkia 3 – 42 laulua rakkaudesta (1999)
Suomirokkia 4 – 24 rytinärockin klassikkoa (1999)
Suomirokkia 5 – 40 kaikkien aikojen Suomirock-klassikkoa (2000)
Suomirokkia 6 – 40 eilisen, tämän päivän ja huomisen tähteä (2001)
Suomirokkia 7 – 38 unohtumatonta suomirokkihittiä (2002)
Suomirokkia 8 – 38 galaksin kovinta suomirock-hittiä (2003)
Suomirokkia 9 – 36 Suomirokin helmeä - Poppia ja jytää (2004)
Suomirokkia 10 – Parhaat biisit suomirockin supertähdiltä (2005)
Suomirokkia 11 – Rokkaa kotona ja puutarhassa! (2006)
Suomirokkia 12 – 32 sinivalkoista rockhittiä! (2007)
Suomirokkia 13 – 20 sinivalkoista rockhittiä! (CD+DVD, 2008)
Suomirokkia 14 – 36 kuuminta kesähittiä! (2009)
Suomirokkia 15 – 20 vuoden kovinta hittiä! (2010)
Stan Jones (lauluntekijä)

Stan Jones (5. kesäkuuta, 1914 – 13. joulukuuta, 1963) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hänen tunnetuin kappaleensa lienee "(Ghost) Riders in the Sky", jonka hän kirjoitti työskennellessään Death Valleyssa Kaliforniassa. Pääasiassa "western"-musiikistaan tunnettu Jones kirjoitti kappaleita useisiin lännenelokuviin, esimerkiksi Rio Grandeen, jossa hän myös näytteli pientä sivuroolia. Hän oli naimisissa useita kertoja ja sai monia lapsia.
Stan Kroenke

Kroenken nimi kaiverrettiin Stanley Cupiin Colorado Avalanchen voitettua mestaruuden vuonna 2001.
Enos Stanley "Stan" Kroenke (s. 29. heinäkuuta 1947 Columbia, Missouri) on yhdysvaltalainen liikemies.
Kroenke on sijoittanut urheiluun ja toimii myös kiinteistöalalla.
Kroenke Sports & Entertainmentin omistuksiin kuuluvat Ball Arena sekä NFL:n Los Angeles Rams, NBA:n Denver Nuggets, NHL:n Colorado Avalanche, MLS:n Colorado Rapids ja NLL:n Colorado Mammoth. Lisäksi hänen omistuksiin kuuluu osake-enemmistö Englannin Valioliigaseurasta Arsenal.
Forbes on listannut Kroenken miljardööriksi. Hänen vaimonsa Ann Walton Kroenke kuuluu WalMartin omistajasukuun.
Stan Laurel

| Stan Laurel |
| --- | --- |
 Laurel noin vuonna 1920
Henkilötiedot
Koko nimi:  Arthur Stanley Jefferson
Syntynyt: 16. kesäkuuta 1890 Ulverston, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 23. helmikuuta 1965 (74 vuotta) Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, koomikko
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Ohukainen
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Stan Laurel (oikealta nimeltään Arthur Stanley Jefferson; 16. kesäkuuta 1890 Ulverston, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 23. helmikuuta 1965 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brittiläinen näyttelijä ja koomikko, joka tunnetaan erityisesti Ohukainen ja Paksukainen -elokuvien Ohukaisen roolista.
Syntymä ja nuoruus

Laurel syntyi 16. kesäkuuta 1890 isovanhempiensa kotona Ulverstonissa, Englannissa. Hän oli toiseksi vanhin viidestä sisaruksesta. Hänen isänsä A.J. Jefferson teki erinäisiä töitä teattereissa, ja hänen äitinsä oli näyttelijä. Laurel eli isovanhempiensa kanssa kuusivuotiaaksi asti, muutti sitten isänsä luokse ja aloitti koulun. Teatteri viehätti häntä jo lapsena.
Koulutus

Ensimmäinen koulu, johon Laurel meni, sijaitsi Gainfordissa. Myöhemmin hän meni Kuningas Jamesin Grammar Schooliin Bishop Aucklandissa, Tynemouthissa, ja opiskeli myös Glasgow’ssa, jossa valmistui. Laurel aloitti työt Metropol Theatressa, jossa myös hänen isänsä työskenteli. Isä kehotti Laurelia pyrkimään teatterin johtajistoon, mutta hänellä oli muita suunnitelmia.
16-vuotiaana Laurel pyrki töihin E. Pickardin teatteriin. Työhaastattelu meni kohtuullisesti. Vaikka Laurelin isä ei pitänyt ajatuksesta, hän suositteli pojalleen keskittymistä komediaan. Vuonna 1907 Laurel liittyi kiertävään teatteriryhmään, ja lopulta hänestä tuli sivuosanäyttelijä Fred Karnon kiertävään teatteriin. Hänestä tuli pian ryhmän tähtinäyttelijän, Charles Chaplinin sijainen ja varanäyttelijä.
Ryhmä matkusti Yhdysvaltoihin vuosina 1910 ja 1913, mutta hajosi lopulta. Laurel ja muutama hänen näyttelijätoverinsa kokeilivat onneaan vaudeville-teatterissa. Vuodesta 1916 vuoteen 1918 hän oli samassa ryhmässä Alice ja Baldwin Cooken kanssa, joista tuli hänen elinikäisiä ystäviään. Oltuaan mukana tekemässä elokuvaa Nuts in May vuonna 1917 hän päätti jäädä oleskelemaan Yhdysvaltoihin.
Avioliitot

Laurel oli naimisissa neljän eri naisen kanssa, joista yhden kanssa kaksi kertaa.
1926–1935 Lois Nelsen
1935–1937 Virginia Ruth Rogers (ensimmäinen kerta)
1938–1940 Vera Ivanova Shuvalova
1941–1946 Virginia Ruth Rogers (toinen kerta)
1946–1965 Ida Kitaeva Raphael, jonka kanssa hän oli naimisissa kuolemaansa asti
Hän oli myös avoliitossa Mae Charlotte Dahlbergin kanssa vuodesta 1918 vuoteen 1925. 
Hän tapasi Dahlbergin vuonna 1918, ja heistä tuli teatterissa vastanäyttelijät. Taiteilijanimi Stan Laurel oli Dahlbergin keksintö. Kun pari oli tehnyt ensimmäisen yhteisen elokuvansa Nuts in Mayn, Universal Studios tarjosi Laurelille pienimuotoista työsopimusta, jonka hän hyväksyi.
Avioliitot > Toinen avioliitto

Vuonna 1933 Laurel tapasi Ruth Rogersin. He alkoivat tapailla toisiaan illanvietoissa. Rogers virallisti eronsa edellisestä miehestään lokakuussa 1933. Asiat saivat ikävän käänteen, kun Laurelin veli, joka oli muuttanut Yhdysvaltoihin, kuoli hammaslääkärioperaatiossa. Huhtikuussa 1934 Laurel ja Rogers menivät naimisiin. Vuonna 1935 alkoivat Laurel ja Oliver Hardy kuvata elokuvaa Bonnie Scotland. Ruth-vaimo vieraili usein kuvauspaikalla ja antoi ideoita ja vinkkejä seuraavaan elokuvaan Way Out West. 1936 avioliitto päätyi eroon. Asiat mutkistuivat entisestään, kun Laurelin entinen avopuoliso Mae Dahlberg haastoi hänet oikeuteen elatusmaksuista. Dahlberg väitti, että oli ollut Laurelin virallinen puoliso vuosina 1918–1925. Tämän lisäksi Laurelin työsopimus päättyi. Laurel ei halunnut jatkaa Roach Studiolla, mutta Hal Roach vaati häntä tekemään niin. Kompromissina Laurel perusti oman Stan Laurel Production Companyn, joka teki filmejä Roachille. Ensimmäinen Companyn elokuva oli Swiss Miss.
Avioliitot > Kolmas avioliitto

1. tammikuuta 1938 Laurel avioitui Vera Illiana Shuvalovan kanssa. Ruth Rogers lensi ”tapaamaan” heitä heidän kuherruskuukautensa aikana, ja nosti mellakan pystyyn sanoen ettei heidän eroaan ollut käsitelty loppuun. Pari erosikin jo toukokuussa 1940.
Filmiuran alku

Stan Laurelin ensiesiintyminen tapahtui vuonna 1917 elokuvassa Nuts in May. Filmissä esiintyi myös Laurelin silloinen avovaimo Mae Dahlberg.
Ohukainen ja Paksukainen

Stan Laurelin ja Oliver Hardyn ensimmäinen yhteinen kohtaus valkokankaalla oli elokuvassa The Lucky Dog vuonna 1921. He esiintyivät myös Hal Roachin filmissä Forty-Five Minutes From Hollywood vuonna 1926, ja ensimmäinen yhteinen ”virallinen” elokuva oli The Second Hundred Years (1927). Tästä alkoi Ohukaisen ja Paksukaisen, Laurelin ja Hardyn, kolmekymmenvuotinen yhteistyö.
10. joulukuuta 1927 syntyi Laurelin tytär Lois. Lois kuoli 89-vuotiaana 27. heinäkuuta 2017. 1929 Laurel ja Hardy siirtyivät mykkäfilmien teosta äänielokuviin. Heidän ensimmäinen äänielokuvansa oli Ristiriitoja.
Laurel koki, että Roach Studios rajoitti hänen luomisvoimaansa. Hän pyysi ystäviään Alice ja Baldwin Cookea studioille töihin. 1930 Laurelin vaimo synnytti pojan. Poika syntyi keskosena, kaksi kuukautta liian aikaisin, ja kuoli yhdeksän päivää syntymänsä jälkeen. Masentunut Laurel alkoi filmata elokuvaa nimeltä Pardon Us.
31. joulukuuta 1931 hän alkoi filmata elokuvaa Muuttomiehet pulassa, yhtä kehutuimmista filmeistään. Elokuva voitti parhaan lyhyen komedian Oscarin vuonna 1932. Laurel ja Oliver Hardy perheineen vetäytyivät lomalle, joka olikin hyväksi ja teki välimatkaa innokkaisiin mutta tunkeileviin fanijoukkoihin. Matkan aikana Laurelista ja Hardysta tuli parhaat ystävykset. Laurel sanoikin myöhemmin Hardysta: ”Hän oli minulle kuin veli. Me pidimme toisiamme älykkäinä ja kunnioitimme toistemme mielipiteitä. Hassua, ettemme oppineet tuntemaan toisiamme kunnolla ennen kuin teimme yhteisiä matkoja ja kiertueita. Elokuvien tekeminen oli raakaa, täyttä työtä, vaikka toki hauskaakin. Elokuvien tekemisen välillä emme nähneet toisiamme juuri koskaan. Hänen studioiden ulkopuolinen elämänsä keskittyi urheiluun ja minä tein työtä kaiken aikaa. Jopa sen jälkeen, kun filmaukset olivat ohi, jäin mielelläni leikkaamaan elokuvaa. Hän taas ei ollut sellaisesta kiinnostunut. Meillä ei ollut koskaan mitään erimielisyyksiä, ei koskaan.”
Viimeiset vuodet

Oliver Hardyn kuoltua elokuussa 1957 Stan oli liian heikossa kunnossa ottaakseen osaa ystävänsä hautajaisiin. Kysyttäessä asiasta Stan vastasi ”Babe ymmärtäisi” (Babe oli Oliver Hardyn yleinen lempinimi). Stan sanoikin myöhemmin: ”Maailma on menettänyt neron, minä olen menettänyt parhaan ystäväni.”
Hardyn kuoleman jälkeen Stan kieltäytyi enää esiintymästä televisiossa ja elokuvissa, mutta tapasi usein ihailijoitaan kotonaan ja keskusteli heidän kanssaan hänen ja Hardyn yhteisistä elokuvista.
Viimeiset vuodet > Kuolema

Stan Laurel kuoli helmikuussa 1965. Hänet on haudattu Forest Lawn Memorial Park -hautausmaalle Hollywood Hillsiin, Los Angelesiin, Kaliforniaan.
Ennen kuolemaansa Laurel oli puhunut hoitajalle hiihtämisestä. Hoitaja oli sanonut Laurelille ettei tiennyt tämän harrastavan hiihtoa, johon tämä oli vastannut (karkeasti suomennettuna): ”En minä harrastakaan, mutta mieluummin olisin hiihtämässä kuin tässä!” Muutamaa minuuttia myöhemmin hoitaja oli huomannut Laurelin kuolleen rauhallisesti nojatuoliinsa; puheet hiihtämisestä jäivät hänen viimeisiksi sanoikseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stan Laurel Wikimedia Commonsissa
Suomenkielinen Stan Laurel sivu
Katsele/lataa Stan Laurel -komedioita Internet Archivesta
Stan Laurel Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Stan Laurel istumassa vasemmalla Oliver Hardyn kädet kurkussaan elokuvassa The Lucky Dog. Elokuva valmistui vuonna 1919, ensiesitys 1921.
Stephen Baxter

| Stephen Baxter |
| --- | --- |
 Stephen Baxter vuoden 2005 Worldconissa Glasgow’ssa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. marraskuuta 1957 (ikä 66) Liverpool, Lancashire, Englanti
Kansalaisuus:  brittiläinen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tyylilajit:  science fiction
Aiheesta muualla
www.stephen-baxter.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Stephen Baxter (s. 13. marraskuuta 1957 Liverpool) on englantilainen tieteiskirjailija. Hänellä on oppiarvo matematiikassa ja insinööritieteissä.
Maailmankatsomus

Baxter sanoo nuorena ajatelleensa ihmisen olevan pohjimmiltaan rationaalinen olento, mutta on nyttemmin muuttanut mieltään.[lähde? ] Baxterin kirjoissa henkilöt ovatkin usein irrationaalisia, sillä kirjailija väittää tämän lisäävän heidän autenttisuuttaan.[lähde? ]
Kun Baxterilta pyydettiin Warhammer 40,000 -aiheista kirjaa, hän totesi, ettei kyennyt kirjoittamaan sarjan kuvaamasta totalitaarisesta yhteiskunnasta, koska se oli niin suuressa ristiriidassa hänen oman maailmankuvansa kanssa.[lähde? ] Kysyessään miten tällaista taustaa vasten voi kirjoittaa, kirjailijalle vastattiin: "Ajattele vaikka irakilaisia, he kouluttavat teini-ikäisiä poikia ajamaan skoottereilla miinakenttien läpi, räjäyttämään miinat, niin että jalkaväki pääsee läpi. Heidät on koulutettu uskomaan, että jos he kuolevat taistelussa, he pääsevät suoraan taivaaseen, missä Allah ottaa heidät avosylin vastaan. Sitä tapahtuu juuri tällä hetkellä sinun planeetallasi. Jos et kykene ymmärtämään tätä, kirjoittamaan näkökulmasta tai ihanteesta, joka poikkeaa täysin omastasi, niin miten luulet voivasi kirjoittaa muukalaisista ja tulevaisuudesta?" Baxter myöntää tässä kommentissa olleen ajatusta.
Tuotanto

Baxter on tuottelias ja monipuolinen, hänen teoksensa jakaantuvat kolmeen varsin erilaiseen pääkategoriaan ja useisiin alakategorioihin.[lähde? ]
Tuotanto > Xeelee-sarja

Pääartikkeli: Xeelee-sarja
Xeelee Sequence -tarinat sijoittuvat kaukaiseen tulevaisuuteen ja kattavat ajallisesti vuosimiljoonia. Sarjassa ihmisistä on muodostumassa maailmankaikkeuden toiseksi voimakkain rotu jumaltenkaltaisten xeeleiden jälkeen. Ihmiset käyvät sotaan xeeleitä vastaan, mutteivät ymmärrä xeeleiden käyvän samanaikaisesti paljon suurempaa taistelua. Vaikuttavuuden lisäämiseksi xeeleet eivät esiinny yhdessäkään sarjan novellissa.
Xeelee-sarjassa Baxter halusi käsitellä ihmisen rajallisuutta. Hän arvioi, ettei ihminen voi lopulta kehittyä aina vain viisaammaksi ja älykkäämmäksi. Xeeleiden konflikti toisen muukalaisrodun kanssa on niin valtava, etteivät ihmisaivot kykene ymmärtämään sitä. Lisäksi ihmisistä tulee kuin loisia xeeleiden ylivoiman edessä.
Tuotanto > Muuta tuotantoa

Baxterin nykypäivän maa -tarinat ovat humaanisempia huolellisesti kuvatuilla henkilöhahmoillaan.kenen mukaan? Nämä kirjat ovat myös paljon synkempiä kuin hänen muut kirjat ja eivätkä usein kuvaa paljoa toivoa ihmisyydelle.kenen mukaan? Jokainen kirja Manifold-trilogiassa on kohdistunut on Fermin paradoksin mahdolliseen selitykseen. Hänen "Evolution"-tarinansa ovat myöhempää kehitystä ja näyttävät kasvavaa kiinnostusta ihmisyyden evoluutioon. Baxter myös hallitsee lukuisia muita tyylejä. Vuosina 1995–2004 Baxter sai ainakin 15 eri kirjallisuuspalkintoa.[lähde? ]
Tuotanto > Long Earth -sarja

Terry Pratchettin kanssa yhteistyössä kirjoitettu sarja Maata muistuttavista rinnakkaismaailmoista.
Suomennetut novellit

”Auringon polttopisteessä”, osat 1–3 (1996). Tähtivaeltaja 4/1996 ja 1/1997.
”Auringon polttopisteessä 2”, osat 1–3 (1996). Tähtivaeltaja 1/2000, 2/2000 ja 4/2004.
”Epä-pimeydessä”, osat 1–3 (2001). Tähtivaeltaja 4/2004.
Kirjallisuutta

Hannu Blommila: ”Stephen Baxterin mieletön maailmankaikkeus”. Tähtivaeltaja 4/1996.
Hannu Blommila: ”Stephen Baxter ja ihmiskunnan tulevaisuus”. Tähtivaeltaja 3/2000.
Aiheesta muualla

The Manifold (epävirallinen fanisivu) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The Baxterium (puolivirallinen Baxterin sivu) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Stephen Baxter Yahoo! Groups (fanien keskusteluryhmä) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Stephen Baxter Fantastic Fiction (englanniksi)
Kirja-arvioita SF-sitellä (englanniksi)
Haastattelu SF-sitellä (englanniksi)
Steven Baxter Infinity Plus Profile (englanniksi)
Hannu Blommila: Mammutit. Kirja 1: Hopeaturkki (Arkistoitu – Internet Archive). Tähtivaeltaja 4/1999.
Spun

| Spun Keller Williams |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1998
 Tuottaja(t): Keller Williams
 Tyylilaji: Rock, jam
 Kesto: 67.46
 Levy-yhtiö: SCI Fidelity Records
Keller Williamsin muut julkaisut
| Buzz 1996 | Spun 1998 | Breathe 1999 |
Spun on muusikko Keller Williamsin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1998.
Kappaleet

Running On Fumes 5:23
Tribe 4:46
Blazeabago 5:32
Thirsty In The Rain 3:42
221" 3:51
Stargate 5:17
Spun 2:21
In A Big Country 3:47
Portapotty 4:00
Theme From The Pink Panther 2:59
Sleeping Giant 3:54
Dear Emily 2:39
Fat B 2:43
Henkilöstö

Big Country – Esiintyjä
Scott Harris – Basso
Henry Mancini – Esiintyjä
Peter Rowan – Esiintyjä
Jack Ryan – Valokuvaus
Keller Williams – Bongot, conga, laulu, kitara
Syytä itseäsi!

| Syytä itseäsi!> This Modern Age |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Nick Grinde
Käsikirjoittaja:  Frank Butler Sylvia Thalberg
Perustuu:  Mildred Cramin tarinaan
Tuottaja:  Metro-Goldwyn-Mayer
Säveltäjä:  Malcolm Arnold
Kuvaaja:  Charles Rosher
Pääosat:  Joan Crawford Pauline Frederick Neil Hamilton
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:   29. elokuuta 1931  17. huhtikuuta 1932
Kesto:  68 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  354 162 USD
Tuotto:  891 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Syytä itseäsi! (engl. This Modern Age) on Nick Grinden ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1931. Draaman pääosissa ovat Joan Crawford, Pauline Frederick ja Neil Hamilton. Syytä itseäsi! perustuu Mildred Cramin tarinaan Girl's Together, jonka pohjalta Frank Butler ja Sylvia Thalberg laativat käsikirjoituksen.
Syytä itseäsi! -elokuvan tuotanto oli alkanut maaliskuussa 1931 ja päättynyt huhtikuussa 1931. Elokuvan työnimenä oli Girls Together. Diane "Di" Wintersin roolissa alun perin ollut Marjorie Rambeau sairastui elokuvan tuotannon aikana ja hänet korvasi Pauline Frederick.
Syytä itseäsi! sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 29. elokuuta vuonna 1931 ja Suomessa 17. huhtikuuta vuonna 1932. Elokuva oli taloudellinen menestys; Syytä itseäsi! tuotti 891 000 dollaria. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana. Syytä itseäsi! julkaistiin DVD:lle 6. huhtikuuta vuonna 2010.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joan Crawford  | … |  Valentine "Val" Winters   |
|  Pauline Frederick  | … |  Diane "Di" Winters   |
|  Neil Hamilton  | … |  Robert "Bob" Blake, Jr.   |
|  Monroe Owsley  | … |  Tony Girard   |
|  Hobart Bosworth  | … |  Robert Blake, Sr.   |
|  Emma Dunn  | … |  Rouva Margaret Blake   |
|  Albert Conti  | … |  Andre de Graignon   |
|  Adrienne D'Ambricourt  | … |  Marie   |
|  Marcelle Corday  | … |  Alyce   |
Aiheesta muualla

Syytä itseäsi! Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Syytä itseäsi! Elonet.
Syytä itseäsi! AllMoviessa. (englanniksi)
Stalin-linja

Yksi Stalin-linjan bunkkereista
Edelleen olemassa oleva pätkä Stalin-linjaa Minskissä Valkovenäjällä.
Stalin-linja (ven. Линия Сталина) oli Neuvostoliiton strateginen puolustusasema ennen toista maailmansotaa ja sen alkuvaiheessa. Stalin-linja alkoi Suomenlahdelta ja jatkui Peipsijärven ja Velikajajoen kautta Väinäjoen latvoille, sieltä edelleen Pripetin soiden itäpuolitse Dneprille ja Kiovan länsipuolitse lounaaseen Dnestrille, seurasi sen itärantaa Odessan länsipuolella ja päätyi Mustaanmereen. Stalin-linjan linnoittaminen oli aloitettu jo 1920-luvulla ja saatu valmiiksi ennen sodan puhkeamista. Se ei muodostanut yhtenäistä linnoitettua asemaa, vaan linnoitteet oli sijoitettu painopisteittäin tärkeimmille suunnille. Osittain rakenteet olivat jo vanhentuneita. Stalin-linjan itäpuolista tieverkostoa oli pyritty kehittämään suurten joukkojen ja materiaalimäärien siirtoihin soveltuvaksi. Vuonna 1941 Stalinin linjan piti muodostaa neuvostojoukkojen vetäytymisen takaraja, mutta saksalaiset pystyivät yllätyksellään läpäisemään sen jo elokuussa.
Linja oli nimetty Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteerin Josif Stalinin mukaan.