stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koo Stark

Kathleen Dee-Anne "Koo" Stark (s. 26. huhtikuuta 1956) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Prinssi Andrewin tyttöystävänä ennen prinssin suhdetta ja avioliittoa Sarah Fergusonin kanssa.
Koo Starkin tunnetuin elokuvarooli on nimirooli eroottisessa elokuvassa Emily (1976). Enimmäkseen hän on tulkinnut sangen pieniä osia.
Stark on näyttelijänuransa ulkopuolella työskennellyt valokuvaajana. Molemmat hänen vanhemmistaan vaikuttivat viihdealalla.
Buddhalaisella Starkilla on 17. maaliskuuta 1997 syntynyt tytär Tatiana. Hän sairastui vuonna 2002 rintasyöpään.
Aiheesta muualla

Koo Stark Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kuolleiden saari (maalaus)

| Kuolleiden saari  Die Toteninsel |
| --- | --- |
 Ensimmäinen versio 111 cm × 115 cm
Nimi:  Kuolleiden saari  Die Toteninsel
Tekijä:  Arnold Böcklin
Valmistumisvuosi:  1880
Taiteenlaji:  öljymaalaus
Sijainti:  Baselin taidemuseo
|  |
| --- | --- |
 Toinen versio 74 cm × 122 cm
Tekijä:  Arnold Böcklin
Valmistumisvuosi:  1880
Sijainti:  Metropolitan
Paikkakunta:  New York
|  |
| --- | --- |
 Kolmas versio 80 cm × 150 cm
Tekijä:  Arnold Böcklin
Valmistumisvuosi:  1883
Sijainti:  Alte Nationalgalerie
Paikkakunta:  Berliini
|  |
| --- | --- |
 Neljäs versio 81 cm × 151 cm  kuva mustavalkoinen
Tekijä:  Arnold Böcklin
Valmistumisvuosi:  1884
Sijainti:  tuhoutunut II maailmansodassa
|  |
| --- | --- |
 Viides versio 80 cm × 150 cm
Tekijä:  Arnold Böcklin
Valmistumisvuosi:  1886
Sijainti:  Leipzigin taidemuseo
Kuolleiden saari on symbolisti Arnold Böcklinin maalaus. Böcklin teki vuosien 1880 ja 1886 välillä aiheesta viisi versiota. Siitä tuli erittäin suosittu Saksassa 1800-luvun loppupuolella ja kuva-aihe levisi laajalle värijäljennöksinä ja etsauksina.
Maalaus kuvaa näkymää, jossa valkoisiin pukeutunut leski seisoo soutuveneessä, jossa kuljetetaan hänen miehensä verhottua arkkua. Vene on matkalla kallioiselle saarelle, jossa on hautaholveja.
Maalauksen ensimmäinen versio on Baselin taidemuseon kokoelmissa. Toinen, Metropolitanin museon kokoelmissa oleva pienempi puulle maalattu versio syntyi tilaustyönä, kun Böcklinin Firenzen työhuoneella 1880 käynyt Marie Berna ihastui ensimmäiseen versioon. Böcklin lisäsi leskeksi jääneen Bernan toivomuksesta maalaukseen arkun ja naisfiguurin. Myöhemmät kolme versiota Böcklin maalasi maalaustensa välittäjän Fritz Gurlittin ehdotuksesta. Kolmessa viimeisessä taivas on aiempia vaaleampi. Maalauksista yksi (1883) on Alte Nationalgaleriessa Berliinissä, toinen (1886) taidemuseossa Leipzigissa. Kolmas 1884 maalattu tuhoutui toisessa maailmansodassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuolleiden saari (maalaus) Wikimedia Commonsissa
Maalaukselle omistettu sivusto Toteninsel.net - kopioita, parodioita, kunnianosoituksia
Metropolitanin maalaus
Luettelo vaalikauden 1979–1983 kansanedustajista

Tämä on luettelo vaalikauden 1979 kansanedustajista. Eduskuntavaaleissa 1979 valittu eduskunta toimi 24. maaliskuuta 1979 – 25. maaliskuuta 1983.
Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Markus Aaltonen  Matti Ahde (pj. -1982)  Aimo Ajo  Pirjo Ala-Kapee * uusi  Reino Breilin  Kaj Bärlund * uusi  Paula Eenilä  Mikko Elo * uusi  Mauno Forsman  Eino Grönholm  Tarja Halonen * uusi  Veikko Helle  Olli Helminen (pj. 1982-)  Pertti Hietala * uusi  Niilo Hämäläinen * uusi  Liisa Jaakonsaari * uusi  Riitta Järvisalo  Seija Karkinen  Anna-Liisa Kasurinen * uusi  |  Sakari Knuuttila  Tellervo Maria Koivisto  Pentti Lahti-Nuuttila  Jermu Laine  Lasse Lehtinen  Erkki Liikanen  Bror Lillqvist, kuoli 1983, tilalle Urpilainen  Eino Loikkanen  Sinikka Luja-Penttilä  Matti Luttinen  Peter Muurman  Salme Myyryläinen, kuoli 1980, tilalle Skinnari  Saara-Maria Paakkinen * uusi  Pertti Paasio, Södermanin tilalle 1982  Matti Puhakka  Kaisa Raatikainen  Maija Rajantie  Jorma Rantala  Juhani Raudasoja  |  Mikko Rönnholm * uusi  Arvo Salo  Lea Savolainen * uusi  Helge Sirén  Jouko Skinnari * uusi, Myyryläisen tilalle 1980  Kalevi Sorsa  Pekka Starast * uusi  Ulf Sundqvist  Kaarina Suonio  Juhani Surakka  Jacob Söderman, Uudenmaan läänin maaherraksi 1982, seuraaja Paasio  Hannu Tapiola * uusi  Seppo Tikka  Risto Tuominen  Jouko Tuovinen  Pirkko Työläjärvi  Kari Urpilainen * uusi, Lillqvistin tilalle 1983  Pirkko Valtonen  |
Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sampsa Aaltio * uusi  Matti Hakala * uusi  Elsi Hetemäki-Olander  Matti Hokkanen  Tapio Holvitie * uusi  Juuso Häikiö  Timo Ihamäki * uusi  Lauri Impiö  Matti Jaatinen  Aila Jokinen * uusi  Pekka Jokinen  Heikki Järvenpää * uusi  Ilkka Kanerva  Eeva Kauppi  Esko Koppanen  Eeva Kuuskoski * uusi, siirtyi keskustaan 19. kesäkuuta 1980  |  Juhani Laitinen * uusi  Arto Lampinen  Eero Lattula  Ritva Laurila  Sinikka Linkomies-Pohjala  Anna-Kaarina Louvo * uusi  Pekka Löyttyniemi * uusi  Mauri Miettinen  Saara Mikkola  Pentti Mäki-Hakola  Toivo Mäkynen  Tapani Mörttinen  Olavi Nikkilä  Matti Pelttari  Heikki Perho  Helena Pesola * uusi  Tuulikki Petäjäniemi * uusi  |  Toivo T. Pohjala  Eva Pukkio * uusi  Ulla Puolanne  Erkki Pystynen  Irma Rihtniemi-Koski, kuoli 1981, tilalle Särkijärvi  Helge Saarikoski * uusi  Pertti Salolainen  Pentti Sillantaus (pj.)  Jouni J. Särkijärvi * uusi, Rihtniemi-Kosken tilalle 1981  Jalmari Torikka  Martti Ursin * uusi  Tauno Valo * uusi  Matti Viljanen * uusi  Mauri Vänskä * uusi  Ben Zyskowicz * uusi  |
Keskustan eduskuntaryhmä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Katri-Helena Eskelinen  Mikko Jokela  Kauko Juhantalo * uusi  Mikko Kaarna  Orvokki Kangas  Markku Kauppinen * uusi  Eeva Kuuskoski * uusi, siirtyi kokoomuksesta 19. kesäkuuta 1980  Heimo Linna  Matti Maijala  Mauno Manninen  Olavi Martikainen  Kalevi Mattila  |  Einari Nieminen  Lauri Palmunen * uusi  Ahti Pekkala  Mauri Pekkarinen * uusi  Esko Pekonen  Mikko Pesälä  Veikko Pihlajamäki  Hannele Pokka * uusi  Pentti Poutanen  Väinö Raudaskoski  Matti Ruokola (pj.)  Alvar Saukko  Juhani Saukkonen  |  Petter Savola  Lea Sutinen  Hannu Tenhiälä  Juhani Tuomaala  Taisto Tähkämaa  Eino Uusitalo  Paavo Vesterinen  Johannes Virolainen  Paavo Väyrynen  Marjatta Väänänen  Toivo Yläjärvi  Lasse Äikäs  |
Suomen kansan demokraattisen liiton eduskuntaryhmä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ulla-Leena Alppi  Heli Astala * uusi  Ilkka-Christian Björklund  Mikko Ekorre  Inger Hirvelä López * uusi  Anna-Liisa Hyvönen, Helsingin apulaiskaupunginjohtajaksi 1980, seuraaja Peltola  Anna-Liisa Jokinen  Aulis Juvela  Matti Järvenpää  Arvo Kemppainen * uusi  Kalevi Kivistö  |  Niilo Koskenniemi  Aarne Koskinen  Mikko Kuoppa * uusi  Ensio Laine  Pentti Liedes  Marja-Liisa Löyttyjärvi * uusi  Lauha Männistö  Helvi Niskanen  Kati Peltola, Hyvösen tilalle 1980  Pauli Puhakka  Terho Pursiainen  Irma Rosnell  Unto Ruotsalainen  |  Veikko J. Rytkönen  Aarne Saarinen  Veikko Saarto (pj. 1982-)  Marjatta Stenius-Kaukonen  Vappu Säilynoja * uusi  Sten Söderström * uusi  Kauko Tamminen  Esko-Juhani Tennilä  Seppo Toiviainen * uusi  Pauli Uitto  Juhani Vähäkangas  Jarmo Wahlström  |
Ruotsalainen eduskuntaryhmä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gunnar Häggblom  Håkan Malm  Ingvar S. Melin  Ole Norrback * uusi  |  Elisabeth Rehn * uusi  Boris Renlund * uusi  Pär Stenbäck  Christoffer Taxell  |  Henrik Westerlund (pj.)  Jutta Zilliacus  |
Kristillisen liiton eduskuntaryhmä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Esko Almgren * uusi  Jorma Fred  Sauli Hautala  Antero Juntumaa  |  Ulla Järvilehto  Erkki Korhonen, Poutiaisen (SMP) tilalle 1979  Impi Muroma  Väinö Rautiainen * uusi  |  Olavi Ronkainen  Asser Stenbäck * uusi  |
Suomen maaseudun puolueen eduskuntaryhmä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anssi Joutsenlahti * uusi  J. Juhani Kortesalmi (pj.)  Urpo Leppänen * uusi  |  Urho Pohto * uusi  Eino Poutiainen, kuoli 1979, tilalle Korhonen (SKL)  |  Pekka Vennamo  Veikko Vennamo  |
Liberaalisen kansanpuolueen eduskuntaryhmä

Helvi Hyrynkangas * uusi
Jaakko Itälä * uusi
Anneli Kivitie-Koskinen (pj.)
Terhi Nieminen-Mäkynen
Kosmos 110

| Kosmos 110 |
| --- | --- |
 Veterok ja Ugolyok neuvostoliittolaisessa postimerkissä.
COSPAR ID:  1966-015A
SATCAT №:  02070
Laukaisu:  22. helmikuuta 1966
Massa:  5 700 kg
Kosmos 110 oli 22. helmikuuta 1966 Baikonurista Voshod-kantoraketilla laukaistu satelliitti. Bion-satelliittisarjan (eli Biokosmos) sarjan Kosmos 110 oli Neuvostoliiton ensimmäinen biologisia kokeita varten suunniteltu satelliitti (biosatelliitti).
Kapselissa lensi kaksi koiraa, Veterok ja Ugolyok, sekä tieteellisiä instrumentteja. 22 päivän lennon jälkeen koirat laskeutuivat turvallisesti Maahan.
Satelliitin massa oli 5 700 kg.
Maria Kallio

Maria Kristiina Kallio on useimmissa Leena Lehtolaisen rikoskirjoissa esiintyvä päähenkilö ja minäkertoja, joka on ammatiltaan poliisi. Maria Kallio -teosten pohjalta on myös tehty muun muassa kaksi televisiosarjaa, Rikospoliisi Maria Kallio (MTV3, 2003) ja Maria Kallio (C More, 2021).
Hahmo

Kallio on alun perin kotoisin kuvitteellisesta Arpikylän kaivoskaupungista Pohjois-Karjalasta. Arpikylä kuvataan tylsähköksi tuppukyläksi, jonka nimi on Simon & Garfunkelin kappaleesta "Scarborough Fair" tuleva vitsi. Leena Lehtolainen on itse opettajaperheen tytär Outokummun kaivoskaupungista.  Kalliolla on kaksi nuorempaa sisarta, Eeva ja Helena. Hänen opettajavanhempansa olivat aina toivoneet itselleen poikalasta, ja sarjassa tuodaan monesti esille, kuinka esikoinen Maria oli lapsuudessaan ottanut perheen "pojan" roolin. Kouluaikana hän selvitti rikoksen, josta syytettiin hänen ystäväänsä Jari "Jaska" Korhosta (kertomus Maria Kallion ensimmäinen tapaus kokoelmassa Sukkanauhatyttö).
Kallio pelasi teini-iässään jalkapalloa ikäistensä poikien kanssa ja soitti punk-yhtyeessä nimeltä Rotanmyrkky. Hän ihastui noin 15-vuotiaana arpikyläläiseen Jarmo "Johnny" Miettiseen.
Kallio tiesi jo teini-iässä, että hänestä tulisi poliisi. Poliisikouluun Kallio pääsi ensimmäisellä yrittämällään.
Kalliolla on aviomiehensä Antti Johannes Sarkelan  kanssa lapset Iida ja Taneli. Antilla on kissa Einstein, joka loukkaantuu Kalliolle tarkoitetusta pommista kirjassa Ennen lähtöä (2000). Einsteinin kuoltua pari hankii kaksi uutta kissaa, Venjaminin ja Jahnukaisen. Antti on tohtoriksi väitellyt matemaatikko ja soittaa harrastuksekseen klassista pianoa sekä purjehtii. Hän on hyvä kokki, jonka reseptejä on teoksessa Maria Kallio -extra. Ida aloittaa taitoluisteluharrastuksen, mutta lopettaa. Taneli jatkaa taitoluistelua, mutta siirtyy Surunpotkussa pariluisteluun.
Nykyisin Kallio soittaa bassoa Kilon poliisien yhtyeessä Jeparit. Hänen suosikkibändejään ovat Rehtorit, Luonteri Surf ja Popeda.
Kallioon liittyvät muut hahmot

Muihin kirjoissa toistuvasti esiintyviin henkilöihin kuuluvat muun muassa Kallion nuoremmat sisaret Eeva ja Helena, entiset rakkaudet Johnny Miettinen ja Kristian Ljungberg, Antin äiti, ystävä Leena, Jensenien perhe (homo- ja lesbopari, joilla on yhteiset lapset; Kalliota auttaa ammatillisesti terapeutti Eva Jensen), pappi Terhi Pihlaja sekä purjehtija Mikke Sjöberg, johon Kallio tuntee vetoa.
Maria Kallion esiintymiset > Kirjat

Näissä kirjoissa Maria Kallio on päähenkilönä ja minäkertojana:
Ensimmäinen murhani (1993)
Harmin paikka (1994)
Kuparisydän (1995)
Luminainen (1996)
Kuolemanspiraali (1997)
Tuulen puolella (1998)
Ennen lähtöä (2000)
Veren vimma (2003)
Rivo Satakieli (2005)
Väärän jäljillä (2008)
Minne tytöt kadonneet (2010)
Rautakolmio (2013)
Surunpotku (2015)
Viattomuuden loppu (2017)
Jälkikaiku (2020)
Pimeän risteys (2024)
Näissä kirjoissa Maria Kallio esiintyy joko sivuhenkilönä tai osassa kertomuksia päähenkilönä ja minäkertojana:
Tappava säde (1999): sivuhenkilö
Sukkanauhatyttö ja muita kertomuksia (2001): kertomukset Maria Kallion ensimmäinen tapaus, Ruma juttu, Joulutähdet, Ruumiin kulttuuria ja Sydänverellä.
Viimeinen kesäyö (2006): kertomukset Toivon hetki ja Valkoinen prinssi
Maria Kallio -extra (2013): kertomukset Basistin tapaus ja Kuollut lumiukko
Tappajan tyttöystävä ja muita rikoksia (2018): kertomukset Kuollut lumiukko ja Älä kerro Marialle
Turmanluoti (2018)
Muut mediat > Televisio

Rikospoliisi Maria Kallio on vuonna 2003 valmistunut 13-osainen MTV3:n televisiosarja, jossa Maria Kalliota esitti Minna Haapkylä. Sarja perustui neljään romaaniin: Kuolemanspiraali, Tuulen puolella, Ennen lähtöä ja Luminainen. Sillä oli keskimäärin 1,3 miljoonaa katsojaa ensimmäisellä esityskerralla.
Yle TV1:n Kotikatsomossa nähdyssä televisioelokuvassa Tappava säde (2002) Maria Kalliota esitti Outi Mäenpää. Veren vimma -kirjasta on tehty FST:llä esitetty ruotsinkielinen Gränsfall-sarja, joka esitettiin syksyllä 2007. Pääosaa esitti Birthe Windgren.
Syksyllä 2021 C More -suoratoistopalvelussa alkoi uusi 10-osainen Maria Kallio -sarja, jonka nimiroolissa esiintyy Elena Leeve.
Muut mediat > Radio ja teatteri

Radioteatterin Kylmä toukokuu -kuunnelmassa (2002) Mariaa esittää Vuokko Hovatta; 4-osainen kuunnelma perustuu dekkareihin Kuolemanspiraali ja Tuulen puolella. Teatterisovitukset on tehty romaaneista Kuparisydän (Outokummun Vanha Kaivos; 1997–1998, pääosassa Mira Kivilä) ja Ennen lähtöä (Jyväskylän kaupunginteatteri, 2003).
Maria Kallio esiintyy myös RAY:n peliautomaatissa.
Kirjallisuutta

Maria Kallio -extra. Kevyttä ja valavaa Leena Lehtolaisen komisariosta. Toim. Hannu Harju ja Ismo Loivamaa. Tammi 2013
Dekkarisankarit. Kuka kukin on. BTJ Kirjastopalvelu 2006.
Aiheesta muualla

Yle Areena: Kylmä toukokuu -radiodraama
Kontortamänty

| Kontortamänty |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Havupuut Pinophytina
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Suku::  Männyt Pinus
Laji::  contorta
Kaksiosainen nimi
 Pinus contorta  Dougl. ex Loud. 
Alalajit
 Pinus contorta subsp. contorta – rannikkokontortamänty  Pinus contorta subsp. latifolia – vuorikontortamänty  Pinus contorta subsp. murrayana – murraynmänty 
Katso myös
   Kontortamänty Wikispeciesissä   Kontortamänty Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kontortamänty (Pinus contorta) on mäntyjen sukuun ja mäntykasvien heimoon kuuluva puu. Kontortamänty on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikasta. Sen alkuperäinen levinneisyysalue ulottui Alaskasta Brittiläiseen Kolumbiaan ja sieltä aina Kaliforniaan asti. Se muodostaa yleensä laajoja puhtaita metsiköitä.
Vihreä: Pinus contorta subsp. contorta

Punainen: Pinus contorta subsp. latifolia

Sininen: Pinus contorta subsp. murrayana
Alalajit

Kontortamännyllä on kolme alalajia, joista yhdestä on kaksi muunnosta. Tieteellisen nimen perässä lukee suuripiirteinen elinalue.
Pinus contorta subsp. contorta – rannikolla Alaskasta Kaliforniaan
Pinus contorta subsp. contorta var. contorta – Alaskasta Luoteis-Kaliforniaan
Pinus contorta subsp. contorta var. bolanderi – Kalifornian ja Washingtonin rannikolla
Pinus contorta subsp. murrayana – Pohjois-Kalifornian ja Washingtonin sisämaassa
Pinus contorta subsp. latifolia – Pääosin Kanadassa ja osin Coloradossa
Tuntomerkit

Kontortamänty voi olla 30–40 metriä korkea, mutta yleensä paljon pienempi, erityisesti subsp. contorta, kun taas subsp. murrayana voi kasvaa jopa 50 metriä korkeaksi. Puun kaarna on tummanharmaa ja muistuttaa paljon metsäkuusta. Kontortamännyn neulaset ovat pidemmät ja vihreämmät kuin Suomessa yleisellä metsämännyllä. Neulaset ovat parillisia ja usein kiertyneitä, pituudeltaan 3–7 cm. Kävyt ovat samaten 3–7 cm:n pituisia. Osa niistä on serotiinisia, eli ne avautuvat vasta, kun joutuvat korkeisiin lämpötiloihin (metsäpaloon). Subsp. murrayana vapauttaa siemenensä heti, kun ne ovat kypsiä.
Suomessa ensimmäiset kontortamännyt istutettiin vuonna 1910 Mustilan Elimäkeen; silloiset istuttajat tunsivat puun nimellä murraynmänty. Suomessa puu menestyy aina Pohjois-Lapissa asti. Niitä on istutettu noin 10 000 hehtaarin alueelle lähinnä 1970-luvulla. Ruotsissa kontortamäntyä kasvaa 50 kertaa suuremmalla alueella, pääasiassa Sveanmaan luoteisosassa ja Norlannissa.
Nuori kontortamänty kasvaa nopeammin kuin kotoinen metsämänty, kasvu kuitenkin hidastuu huomattavasti puun vanhetessa. Nopea kasvuvauhti mahdollistaa puun käytön puuteollisuuden raaka-aineena, se tuottaa myös 1,5 kertaa enemmän selluloosaa. Kontortamänty ei kuitenkaan ole Suomen luontainen puulaji, joten ympäristö voi olla rankka; mm. lumi ja myrskyt ovat olleet haittana puun kasvulle. Myöskään kontortamännyllä ei ole luontaista vastustuskykyä tietyille hyönteis- tai sienituholaisille. Toisaalta se on resistentti haapaa väli-isäntänään käyttävälle männynversoruosteelle, joka voi ajoittain pahoin vaurioittaa metsämännyn nuorten tainten versoja.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Kontortamänty (Pinus contorta)
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kontortamänty (Pinus contorta)
ITIS: Pinus contorta (englanniksi)
Invasive Species Compendium: Lodgepole pine (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Pinus contorta (englanniksi)
USDA Forest Service: Lodgepole Pine (Pinus contorta) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Pinus contorta (lodgepole pine) (englanniksi)
Kreetan maanjäristys 2021

Kreetan maanjäristys 2021 voi viitata seuraaviin:
Arkalochórin maanjäristys 2021, maanjäristys 27. syyskuuta 2021
Lasíthin maanjäristys 2021, maanjäristys 12. lokakuuta 2021
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kreetan maanjäristys 2021”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kreetan sota (205–200 eaa.)

Kreetan sota (205–200 eaa.) oli antiikin aikainen sota, jossa Makedonian valtakunnan kuningas Filippos V, Aitolian liitto, useat Kreetan kaupunkivaltiot sekä spartalaiset merirosvot taistelivat Rhodoksen ja myöhemmin Pergamonin Attalos I:n, Byzantionin, Kyzikoksen, Ateenan ja Knossoksen joukkoja vastaan.
Makedonialaiset olivat juuri saattaneet ensimmäisen makedonialaissodan päätökseen, ja kun Filippos näki mahdollisuuden voittaa Rhodos, hän solmi liiton Aitolian ja Spartan merirosvojen kanssa. Filippos solmi liittouman myös useiden tärkeiden kreetalaisten kaupunkien, kuten Hierapytnan ja Oluksen kanssa. Rhodoksen laivaston ja talouden kärsiessä merirosvojen hyökkäyksistä, Filippos uskoi, että hänen olisi mahdollista murskata Rhodoksen valta. Tavoitteensa saavuttamiseksi hän solmi liiton Seleukidien valtakunnan kuninkaan Antiokhos III Suuren kanssa Egyptin Ptolemaios V:tä vastaan (Seleukidien valtakunta ja Egypti olivat diadokki -valtioita). Filippos aloitti hyökkäyksen  Ptolemaioksen ja Rhodoksen liittolaisten maihin Traakiassa ja Marmaranmeren ympäristössä.
Vuonna 202 eaa. Rhodos yhdisti laivastonsa liittolaistensa Pergamonin, Kyzikoksen ja Byzantionin kanssa ja he kukistivat Filippoksen Khioksen taistelussa. Vain muutama kuukausi myöhemmin Filippoksen laivasto kukisti rhodoslaiset Laden taistelussa. Samalla kun Filippos ryösteli Pergamonin aluetta ja hyökkäsi Kaarian kaupunkeihin, Pergamomin Attalos I lähti Ateenaan muutaakseen sodan suunnan. Hän onnistui saamaan liittouman ateenalaisten kanssa, jotka julistivat välittömästi sodan makedonialaisille. Makedonin kuningas ei voinut pysyä toimettomana; hän hyökkäsi Ateenaan laivastonsa ja jalkaväkensä kanssa. Roomalaiset varoittivat häntä kuitenkin sodanjulistuksen uhalla vetäytymästä. Rhodoksen ja Pergamonin laivaston aiheuttaman tappion jälkeen Filippos hyökkäsi ennen vetäytymistään Abydoksen kaupunkiin Hellespontoksella. Abydos vallattiin pitkän piirityksen jälkeen ja suurin osa kaupungin asukkaista teki itsemurhan. Filippos ei hyväksynyt Rooman uhkavaatimusta hyökkäyksen lopettamisesta Kreikan kaupunkeihin, ja roomalaiset julistivat sodan Makedonialle. Tämä jätti kreetalaiset kaupungit ilman merkittäviä liittolaisia, ja siksi Kreetan suurin kaupunki Knossos liittoutui Rhodoksen kanssa. Tämän vuoksi sekä Hierapytna että Olus antautuivat ja joutuivat allekirjoittamaan Rhodokselle ja Knossokselle suotuisan sopimuksen.
Kreetan maanjäristys 365

| Kreetan maanjäristys 365 |
| --- | --- |
 Maanjäristyksen siirtämää rannikkoa Apolloniassa Kyrenaikassa, nykyisessä Libyassa.
Päivämäärä:  21. heinäkuuta 365
Magnitudi:  8 (Mw)
Intensiteetti:  XI
Episentrumin sijainti:  35°0′0″N, 23°0′0″E
Maat, joihin vaikutukset ulottuivat:  Kreikka
Henkilövahingot:  5 000 kuollutta
Kreetan maanjäristys 365 oli merenalainen maanjäristys, joka tapahtui Välimerellä auringonnousun aikoihin 21. heinäkuuta 365. Sen keskus oli ilmeisesti Kreetan ja Peloponnesoksen niemimaan välillä. Maanjäristyksen magnitudi oli noin 8, joissakin arvioissa yli Mw 8,5, ja intensiteetti XI.
Maanjäristys aiheutti laajaa tuhoa Kreikassa, Libyassa, Egyptissä, Kyproksella ja Sisiliassa. Järistys aiheutti tuhoja vielä Nikomedeiassa saakka ja tunnettiin Pohjois-Italiassa muun muassa Veronassa ja Bergamossa asti. Kreetalla maanjäristys tuhosi muun muassa sen merkittävimmät kaupungit Knossoksen ja Gortynin.
Maanjäristystä seurasi tsunami, joka tuhosi Välimeren etelä- ja itärantoja etenkin Libyassa, Aleksandriassa ja Niilin suistossa. Se surmasi tuhansia ihmisiä ja heitti laivoja jopa kolme kilometriä sisämaahan. Pelkästään Kreikassa kuoli arviolta noin 5 000 henkeä.
Maanjäristys järkytti syvästi myöhäisantiikin ajan ihmisiä, ja monet noihin aikoihin eläneet kirjailijat kuvaavat sitä teoksissaan.  Esimerkiksi roomalainen historiankirjoittaja Ammianus Marcellinus kuvaa yksityiskohtaisesti tsunamia, joka iski Aleksandriaan ja muihin paikkoihin. Hänen kirjoituksensa erottaa selvästi tapahtumien kolme päävaihetta: maanjäristyksen, merenpinnan äkillisen laskun ja sitä seuraavan jättimäisen, sisämaahan vyöryvän aallon.
Nykyisin arvioidaan, että maanjäristys koostui todennäköisesti usean voimakkaan järistyksen sarjasta. Vuosien 350–550 arvellaan olleen alueen aktiivisinta maanjäristysaikaa viimeisen 2 000 vuoden aikana. Maanjäristyssarja nosti Kreetan länsipäätä useita metrejä, mikä siirsi rantaviivaa huomattavasti. Vaikutus on näkyvissä muun muassa Falasarnan arkeologisella alueella.
Korona (kauppaketju)

Korona (ven. торговый центр «Корона», torgovyi tsentr Korona, tavaratalo Korona, valkoven. «Карона») on valkovenäläinen hypermarketketju. Ketjun ensimmäinen suurmyymälä tai tavaratalo avattiin Minskissä vuonna 2006. Sittemmin uusi suurmyymälä on avattu myös Brestiin, Babruiskiin ja Vitsebskiin. Minskiin on avattu toinen myymälä. Yhtiö kertoo avaavansa lähiaikoinamilloin? myymälät myös Barysauhun, Homeliin, Hrodnaan ja Maladzetšnaan.
Korona-suurmyymälään sisältyy tyypillisesti Korona-hypermarket, kodintekniikkamyymälä (Korona Tehno), joitain tekstiilialan pienmyymälöitä (Modnyi Moll), pikaruokaravintola (Pit Stop) ja ravintola (Amsterdam) sekä mahdollisesti muita pienmyymälöitä (kuten puhelinoperaattorit, korumyymälät tai vastaavat).
Suurmyymäläketjun takana on Valko-Venäjän toiseksi suurin tupakkatehdas, Minskiin sijoittunut OOO Tabak-Invest. Vuonna 2010 tupakkayhtiö toi myyntiin hypermarketketjun kanssa samannimisen Korona-savukkeen. Vuonna 1998 toimintansa aloittanut tupakkatehdas tekee yhteistyötä maailman 3. suurimman tupakkavalmistajan, japanilaisen Japan Tobacco Inc:in kanssa markkinaosuuksiensa lisäämiseksi. Vuonna 2012 japanilaisten tupakkamerkkien osuus oli jo noin 30 % Valko-Venäjän savukemarkkinoista. Tabak-Invest kilpailee erityisesti valtiollisen Hrodnan tupakkatehtaan tupakkamerkkien kanssa.