stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
École du Louvre

École du Louvre
École du Louvre on taidehistoriaa opettava julkinen ranskalainen korkeakoulu, joka sijaitsee Pariisissa Louvren palatsissa.
Vuonna 1882 Louvren museon erääseen siipeen perustettu laitos, jonka tarkoituksena oli alun perin tutkia arkeologiaa, ympäristöä ja taidetta, perustettiin vuonna 1920 kattamaan koko taidehistorian ala, joka on yhä nykyäänkin taiteen tutkimuksen perusta. Se on organisatorisesti ja hallinnollisesti riippuvainen Ranskan kulttuuriministeriöstä, ja se on ollut julkinen elin vuodesta 1997.
Kuuluisia valmistuneita

Rémi Bezançon, ranskalainen käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja
Chantal Chawaf, ranskalainen kirjailija ja feministi
Hedi Slimane, ranskalainen valokuvaaja ja muotisuunnittelija
Agnès Varda, ranskalainen elokuvantekijä
Aku, Juha, Martti ja Mikko² – soolot

| Aku, Juha, Martti ja Mikko² – soolot Eppu Normaali |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1987
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 28.04
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Eppu Normaalin muut julkaisut
| Valkoinen kupla 1986 | Aku, Juha, Martti ja Mikko² – soolot 1987 | Imperiumin vastaisku 1988 |
Aku, Juha, Martti ja Mikko² – soolot on vuonna 1987 julkaistu kokoelma-albumi, jolla on mukana kaikkien Eppu Normaalin silloisten jäsenten syksyllä 1980 yhtä aikaa julkaistujen soolosinglejen sisältö. Soolosinglejen julkaisuun vaikutti KISSin kaksi vuotta aikaisempi projekti, jolloin kaikilta yhtyeen jäseniltä tuli yhtä aikaa sooloalbumit.
Levy julkaistiin myöhemmin CD:nä, jossa oli mukana myös kokoelma Hatullinen paskaa. CD:n nimi on Hatullinen paskaa / Soolot.
Kappaleet

Martti Syrjä: Tyttö koulussani – 2.39 (säv. san. ja sov. Berry-Christian-Norman, suom. san. Martti Syrjä)
Aku Syrjä: Ringo ja Aku – 3.08 (säv. san. ja sov. Juice Leskinen)
Juha Torvinen: John E. Horny – 3.14 (säv. Juha Torvinen, san. Martti Syrjä, sov. Juha Torvinen)
Mikko Syrjä: Hautausmaarock – 2.48 (säv. san. ja sov. Mikko Syrjä)
Mikko Nevalainen: Meijän isi – 2.37 (säv. san. ja sov. Mikko Nevalainen)
Martti Syrjä: In The City – 2.41 (säv. san. ja sov. Moon-Entwistle, suom. san. Martti Syrjä)
Aku Syrjä: Sikaillaan – 3.00 (säv. Juha Torvinen, san. Martti Syrjä, sov. Juha Torvinen)
Juha Torvinen: Sovitaan kuitenkin – 2.20 (säv. san. ja sov. J. Fogerty - T. Fogerty - Clifford - Cook, suom. san. Mikko Saarela)
Mikko Syrjä: Ruumisautorock – 2.28 (säv. san. ja sov. Mikko Syrjä)
Mikko Nevalainen: Kuin eilen – 3.13 (säv. san. sov. Mikko Nevalainen)
Muusikot > Raidat 1 ja 6

Martti Syrjä - laulu
Aku Syrjä - rummut
Timo Huovinen - kitara, koskettimet
Pete Viteli - basso
Mikko Saarela - taustalaulu (kappale 6)
Muusikot > Raidat 2 ja 7

Aku Syrjä - laulu, rummut
Pantse Syrjä - kitara, basso
Ila Loueranta - taustalaulu
Jari Yliaho - taustalaulu
Eero "Safka" Pekkonen - taustalaulu ja urut
Juha Torvinen - kitara (kappale 7)
Muusikot > Raidat 3 ja 8

Juha Torvinen - laulu, kitara, basso ja piano
Aku Syrjä - rummut
"Mika ja Martti" - taustalaulu
Muusikot > Raidat 4 ja 9

Aku Syrjä - rummut
Pantse Syrjä - kaikki muu
Muusikot > Raidat 5 ja 10

Mikko Nevalainen - laulu, basso
Matti Nevalainen - kitara, taustalaulu
Pasi Raunio - rummut
Şabran

| Şabran |
| --- | --- |
 Şabran
 Koordinaatit: 41°12′41″N, 48°59′10″E 
Valtio:   Azerbaidžan
Piiri:  Şabran
Kaupungiksi:  1961
Väkiluku (2010):  23 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Şabran (ven. Шабра́н, Šabran; vuoteen 1990 saakka Dəvəçi, ven. Дивичи́, Divitši) on kaupunki Azerbaidžanissa. Se sijaitsee Kaukasusvuoriston pääjonon reuna-alueella 122 kilometriä Bakusta luoteeseen. Kaupunki on Şabranin piirin keskus. Sen kautta kulkee Bakusta Venäjän rajalle johtava M2-valtatie sekä Bakun ja Moskovan välinen rautatie. Asukkaita on 23 400 henkeä (vuonna 2010).
Dəvəçistä tuli hallintopiirin keskus vuonna 1930, kaupunkimainen taajama vuonna 1944 ja kaupunki vuonna 1961. Se on maatalousalueen keskus, jossa toimii rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä, mattotehdas sekä elintarvike- ja rakennusteollisuutta. Vuonna 2010 Dəvəçi nimettiin seudulla sijainneen keskiaikaisen kaupungin mukaan Şabraniksi.
Óscar Carmona

António Óscar de Fragoso Carmona vuonna 1942.
António Óscar de Fragoso Carmona (24. marraskuuta 1869 Lissabon, Portugali – 18. huhtikuuta 1951 Lissabon, Portugali) oli portugalilainen kenraali, poliitikko ja Portugalin 11. presidentti ja diktaattori.
Carmona huomasi tilaisuuden tarttua valtaan toukokuun 28. vallankaappauksen jälkeen 1926. Ensimmäisen tasavallan ajan päättänyt sotilasvallankaappaus oli hauras ja sitä seurasi useita uusia vallankaappausyrityksiä. Presidenttinä toiminut kenraali Gomes da Costa joutui luopumaan vallasta ja sotaministerinä toiminut konservatiivisten upseereiden johtaja Carmona nousi pääministeriksi. Presidentiksi hänet vihittiin vielä samana vuonna.
Carmona oli vallassa vuosina 1926 – 1951.  António de Oliveira Salazarin valtakaudella  (1932–1968) Carmona edusti jatkuvuutta.
Ace Combat 2

| Ace Combat 2 |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Namco
Julkaisija:  Namco
Jakelija:  Sony Interactive Entertainment
Pelisarja:  Ace Combat
Julkaistu:  PlayStationJP 30. huhtikuuta 1997NA 31. heinäkuuta 1997EU 15. elokuuta 1997 PlayStation 2JP 21. heinäkuuta 2005
Lajityyppi:  lentopeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille 
Alusta:  PlayStation PlayStation 2
Jakelumuoto:  CD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Ace Combat 2 (jap. エースコンバット2, Ēsu Konbatto 2) on Namcon kehittämä ja julkaisema lentopeli, joka on julkaistu vuonna 1997 PlayStationille. Vuonna 2005 Ace Combat 2 ilmestyi PlayStation 2:lle Klonoa: Door to Phantomilen, Mr. Drillerin, Ridge Racerin ja Tekkenin kanssa NamCollection-pelikokoelmassa. Peli kuuluu Ace Combat -sarjaan ja tekee merkittäviä parannuksia edeltäjänsä Air Combatin pelimekaniikkaan.
Pelaaminen

Ace Combat 2:n pelimekaniikassa on lentosimulaattorin ominaisuuksia, mutta pelin lentomallinnus perustuu todenmukaisen ilmasodankäynnin sijasta suoraviivaiseen toimintaan. Pelaajan ohjaaman suihkuhävittäjän epärealistisia ominaisuuksia ovat muun muassa rajaton jälkipoltin ja yli kuusikymmentä ohjusta. Hävittäjän käyttöliittymässä näkyvät tutka, tähtäin, nopeus, lentokorkeus, koneen kärsimät vahingot sekä ohjusten ja polttoaineen määrä. Kun pelaajan hävittäjä pääsee tarpeeksi lähelle viholliskohteesta, hävittäjä viestittää lukituksesta ja tähtäin muuttuu väriltään vihreästä punaiseksi. Pelaaja pystyy tulittamaan kohdetta hävittäjän ohjuksilla ja konetykillä. Jos pelaajan epäonnistuu tuhota kohde, hävittäjä menettää lukituksen viholliseen ja pelaajan pitää ohjata hävittäjä uudelleen vihollisen lähettyville saadakseen lukituksen takaisin.
Pelissä on yli kaksikymmentä suihkuhävittäjää lähinnä Yhdysvalloista, Venäjältä ja Länsi-Euroopasta. Koneiden ominaisuudet vaihtelevat riippuen niiden roolista, esimerkiksi A-10 Thunderbolt II on erittäin kestävä ja soveltuu maassa sijaitsevien kohteiden torjumiseen, mutta se ei pärjää ilmataistelussa ketteriä ilmaherruushävittäjiä vastaan. Pelaaja pystyy ostamaan uusia hävittäjiä tuhotuista kohteista saaduilla rahoilla, mutta rajallisen varallisuuden takia pelaajan pitää valita ostettavat hävittäjät seuraaviin tehtäviin pelityylinsä mukaan. Osa pelattavista hävittäjistä esiintyy vain Extra-pelimuodossa, jonka pelaaja avaa ensimmäisen läpipeluukerran jälkeen. Hävittäjien ulkonäkö ja tekninen suorituskyky ovat samankaltaiset kuin niiden todellisuuden esikuvilla, vaikka pelin lentomallinnus on epätodenmukainen. Eräissä pelin tehtävissä esiintyy vihollisen "legendaarisia" hävittäjälentäjiä, kuten "Superfly" (F-4 Phantom II), "Stalker" (MiG-31) ja "Death Rave 2000" (kolmen Eurofighter Typhoonin lentue), joiden alas ampumisesta pelaaja palkitaan kunniamitaleilla. Pelissä esiintyvät myös kuvitteelliset hävittäjät XFA-27 ja ADF-01 Falken. Pelaaja voi ostaa XFA-27:n pelin loppupuoliskolla Extra-pelimoodissa, mutta ADF-01 Falken nähdään vain pelin viimeisessä tehtävässä "Fighter's Honor" vihollislentäjän Z.O.E. Commanderin hävittäjäkoneena.
Pelin tehtävissä pelaajalle yleensä annetaan tavoitteeksi tuhota vihollisen lentokoneet, laivasto tai tukikohta. Pelissä on myös erikoisempia tehtäviä, kuten pommittajien suojeleminen tehtävässä "Sledge Hammer", sotalaivojen saattaminen kanavan läpi tehtävässä "St. Elmo's Fire", pilvien yläpuolella lentäminen tehtävässä "Rising High", lentäminen lähellä maan pintaa vihollisen tutkakatveen alapuolella tehtävässä "Dead End" sekä kapeassa kanjonissa lentäminen tehtävissä "Greased Lighting" ja "One Night Stand". Pelin puolessä välissä pelaaja valitsee toisen kahdesta reitistä, jotka avaavat pelaajalle ainutlaatuisia tehtäviä. Pelaaja voi myös päästä vaihtoehtoisiin tehtäviin tuhottua ylimääräisiä maaleja edellisissä tehtävissä, esimerkiksi kahden rahtilaivan tuhoaminen "Sledge Hammerissa" avaa tehtävän "Cuckoo's Nest". Kun pelaaja on päässyt pelin läpi Normal- ja Extra-pelimuodoissa, peli avaa kaikki tehtävät Free Mission -pelimuodossa.
Pelaaminen > Pelattavat lentokoneet

| Lentokone | Oikea nimi | Valmistusmaa | Pelimuoto |
| --- | --- | --- | --- |
| A-4 | Douglas A-4 Skyhawk |  | Normal/Extra |
| A-6 | Grumman A-6 Intruder |  | Normal/Extra |
| A-10 | Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II |  | Normal |
| F-4 | McDonnell Douglas F-4 Phantom II |  | Normal |
| F-14 | Grumman F-14 Tomcat |  | Normal |
| F-15S | McDonnell Douglas F-15 Eagle |  | Extra |
| F-16 | General Dynamics/Lockheed Martin F-16 Fighting Falcon |  | Normal/Extra |
| F-18E | Boeing F/A-18E/F Super Hornet |  | Extra |
| F-22 | Lockheed Martin/Boeing F-22 Raptor |  | Normal |
| F-117 | Lockheed F-117 Nighthawk |  | Normal/Extra |
| EF-2000 | Eurofighter Typhoon |  | Normal/Extra |
| KF-C7 | IAI Kfir |  | Normal |
| MiG-21 | Mikojan-Gurevitš MiG-21 Fishbed |  | Extra |
| MiG-29 | Mikojan-Gurevitš MiG-29 Fulcrum |  | Normal/Extra |
| MiG-31 | Mikojan-Gurevitš MiG-31 Foxhound |  | Extra |
| TND-F3 | Panavia Tornado |  | Extra |
| R-M01 | Dassault Rafale |  | Normal |
| SF-35 | Saab 35 Draken |  | Extra |
| SF-39 | Saab JAS 39 Gripen |  | Extra |
| Su-25 | Suhoi Su-25 Frogfoot |  | Extra |
| Su-35 | Suhoi Su-35 Super Flanker |  | Normal |
| X-29 | Grumman X-29 |  | Normal/Extra |
| YF-23 | Northrop/McDonnell Douglas YF-23 Black Widow II |  | Normal |
| XFA-27 | ei ole | ei ole | Extra |
Juoni

Ace Combat 2:n juonen miljöö on Usean manner Maapallon kuvitteellisella vastineella. Vuonna 1998 kapinalliset syöksevät vallasta Usean hallituksen ja ottavat haltuun strategisia pitkänmatkan asejärjestelmiä. Usean hallitus lähettää Special Tactical Fighter Squadron Scarfacen, jolle annetaan tavoitteeksi kukistaa kapinallisten ilma- ja merivoimat. Pelaajahahmo on STFS Scarfacen komentaja ja hävittäjä-ässä Scarface One. Kun Scarface One on saavuttanut ensivoitot kapinallisia vastaan, Usean hallitus käynnistää kapinallisten asevoimien hävittämiseksi suunnittelut operaatiot Alphavillen ja Bellissiman. Molemmat operaatiot huipentuvat kapinallisten pääkaupungin St. Arkin valtaukseen.
Pelin kolme loppuratkaisua riippuvat Scarface Onen tekemistä valinnoista. Tavallisen loppuratkaisun saamiseen Scarface Onelta tarvitaan "Kingpin"-tehtävän läpipeluu. Jos Scarface Onen epäonnistuu ampua alas kapinallisten sukellusvenestä laukaistu risteilyohjus tehtävässä "Last Resort", pelissä nähdään paha loppunäytös, jossa ohjus hävittää St. Arkin maan tasalle. Vaihtoehtoisen loppuratkaisun saamiseen tarvitaan pelin viimeisen tehtävän "Fighter's Honorin" läpäiseminen. Scarface Onen pitää ampua alas vihollislentäjä Z.O.E. General "Kingpinissä" saadakseen "Last Resortin" ja saadakseen "Fighter's Honorin" tuhottava risteilyohjus "Last Resortissa". Tavallisessa ja vaihtoehtoisessa loppuratkaisussa Scarface Onelle lähetetään ilmoitus, jonka mukaan kaikki kapinallisten asevoimat on kukistettu.
Musiikki

Ace Combat 2:n soundtrackin sävelsivät Nobuhide Isayama, Kohta Takahashi, Hiroshi Okubo ja Tatsukazu Nakanishi. Pelin dramaattisten rock-sävellysten pidetään kuuluvan Ace Combat -sarjan musiikin onnistuneimpiin kappaleisiin.
Musiikki > Kappaleet

| # | Nimi | # | Nimi |
| --- | --- | --- | --- |
| 01 | Title | 16 | Fire Youngman |
| 02 | Lightning Speed | 17 | Element Particle |
| 03 | Dystopia | 18 | Blow Away |
| 04 | Invoke | 19 | Aerial Hawk |
| 05 | Briefing | 20 | Into the GEO |
| 06 | Lode Stone | 21 | Night and Day |
| 07 | Aim High | 22 | Sunset Glow |
| 08 | El Dorado | 23 | Dynapolis |
| 09 | Fire Away | 24 | Completion |
| 10 | Bear Tracks | 25 | Failure |
| 11 | Rising High | 26 | A Fresh Youngster |
| 12 | On the Sly | 27 | Hangar |
| 13 | Dead End | 28 | Ending Attract |
| 14 | Warning Line | 29 | Ending |
| 15 | Meltdown | 30 | Another Ending |
Aiheesta muualta

Ace Combat 2 MobyGamesissa (englanniksi)
Ace Combat 2 GameSpotissa (englanniksi)
Alexis Jeannerod

| Alexis Jeannerod |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. tammikuuta 1991 (ikä 33) Pontarlier, Ranska
Uran tiedot
Pituus:  188 cm
Seura:  CSRPontarlier
Laji:  maastohiihto
Maailmancup
Kaudet:  2011–
Paras sijoitus:  24
 Tietolaatikko päivitetty 12. joulukuuta 2016 
Alexis Jeannerod (s. 27. tammikuuta 1991 Pontarlier, Ranska) on ranskalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla CSRPontarlieria.
Maailmancup

Jeannerod kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 17. joulukuuta 2011 Slovenian Roglassa ollen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 62:s. Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan kerran hän ylsi maailmancupin pisteille 19. tammikuuta 2014 Puolan Szklarska Porębassa ollen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 24:s. Jeannerod on kilpaillut maailmancupissa vain perinteisellä hiihtotavalla.
Nuorten kilpailut

Jeannerod kilpaili Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Puolan Szczyrkissä 2009 kolmella matkalla sijoittuen kaikilla kymmenen parhaan joukkoon ja ollen parhaimmillaan neljäs vapaan hiihtotavan sprintissä.
Nuorten MM-kilpailuissa Jeannerod hiihti Ranskan Praz de Lys Sommandissa 2009, Saksan Hinterzartenissa 2010 ja Viron Otepäässä 2011. Näissä hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa oli 15. sija yhdistelmäkilpailussa 2011. Jeannerod osallistui myös alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuihin kolmesti hiihtäen Turkin Erzurumissa 2012, Tšekin Liberecissä 2013 ja Italian Val di Fiemmessä 2014. Parhaimmillaan hän oli alle 23-vuotiaiden MM-tasolla kymmenes yhdistelmäkilpailussa 2014.
Universiadeissa 2015 Slovakian Štrbské Plesossa hiihti kymmenen parhaan joukkoon molemmilla henkilökohtaisilla matkoillaan ollen parhaimmillaan seitsemäs 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa.
Kansalliset kilpailut

Ranskan-mestaruuskilpailuissa Premanonissa maaliskuussa 2014 Jeannerod saavutti pronssia perinteisen hiihtotavan sprintissä.
Yhdistynyt kuningaskunta yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7. | 33 | 40 | 48 | 121 |
Yhdistynyt kuningaskunta eli Britannia on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saanut MM-kilpailuissa yhteensä 121 mitalia, joista 33 on kultaisia. Ilman kultamitalia maa on jäänyt Pariisissa 2003. Myös Ateenassa 1997 se jäi alun perin ilman kultamitalia, mutta nousi myöhemmin miesten pitkän viestin voittajaksi Yhdysvaltain joukkueen dopinghylkäyksen jälkeen.
Britannian menestynein MM-kisaurheilija on kuusi kultaa ja kaksi hopeaa voittanut kestävyysjuoksija Mohamed Farah. Kolmeen maailmanmestaruuteen on yltänyt seitsenottelija Jessica Ennis-Hill. Kahteen maailmanmestaruuteen ovat yltäneet kolmiloikkaaja Jonathan Edwards, aitajuoksija Colin Jackson, neljännesmailerit Roger Black, Mark Richardson ja Christine Ohuruogu sekä seitsenottelija Katarina Johnson-Thompson. Maan ensimmäiset maailmanmestarit olivat Helsingissä 1983 lajinsa voittaneet 1 500 metrin juoksija Steve Cram ja kymmenottelija Daley Thompson. Viestijuoksuissa Britannia on saavuttanut yhteensä 34 MM-mitalia.
Yhdistyneen kuningaskunnan MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 Helsinki | 2 | 0 | 2 | 0 | 2 | 1 | 2 | 2 | 3 | 7 | 6. |
| 1987 Rooma | 0 | 3 | 4 | 1 | 0 | 0 | 1 | 3 | 4 | 8 | 7. |
| 1991 Tokio | 1 | 1 | 3 | 1 | 1 | 0 | 2 | 2 | 3 | 7 | 5. |
| 1993 Stuttgart | 2 | 3 | 3 | 1 | 0 | 1 | 3 | 3 | 4 | 10 | 4. |
| 1995 Göteborg | 1 | 2 | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 3 | 1 | 5 | 13. |
| 1997 Ateena | 1 | 3 | 1 | 0 | 1 | 0 | 1 | 4 | 1 | 6 | 10. |
| 1999 Sevilla | 1 | 2 | 2 | 0 | 2 | 0 | 1 | 4 | 2 | 7 | 12. |
| 2001 Edmonton | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 2 | 19. |
| 2003 Pariisi | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | 2 | 3 | 29. |
| 2005 Helsinki | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | 2 | 3 | 16. |
| 2007 Osaka | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 3 | 1 | 1 | 4 | 6 | 11. |
| 2009 Berliini | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 2 | 2 | 2 | 3 | 7 | 7. |
| 2011 Daegu | 2 | 2 | 1 | 1 | 1 | 1 | 3 | 3 | 2 | 8 | 5. |
| 2013 Moskova | 2 | 0 | 1 | 1 | 1 | 2 | 3 | 1 | 3 | 7 | 6. |
| 2015 Peking | 3 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 4 | 1 | 2 | 7 | 4. |
| 2017 Lontoo | 2 | 1 | 1 | 0 | 2 | 0 | 2 | 3 | 1 | 6 | 6. |
| 2019 Doha | 0 | 1 | 0 | 2 | 2 | 0 | 2 | 3 | 0 | 5 | 6. |
| 2022 Eugene | 1 | 0 | 2 | 0 | 1 | 3 | 1 | 1 | 5 | 7 | 11. |
| 2023 Budapest | 1 | 1 | 3 | 1 | 1 | 2 | 2 | 3 | 5 | 10 | 7. |
| Yhteensä | 21 | 20 | 29 | 12 | 19 | 19 | 33 | 40 | 48 | 121 | 7. |
Yhdistyneen kuningaskunnan parhaat MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mohamed Farah | 6 | 2 | 0 | 8 | 2011–2017 |
| Jessica Ennis-Hill | 3 | 0 | 0 | 3 | 2009–2015 |
| Colin Jackson | 2 | 2 | 1 | 5 | 1987–1999 |
| Roger Black | 2 | 2 | 0 | 4 | 1987–1997 |
| Christine Ohuruogu | 2 | 1 | 5 | 8 | 2005–2015 |
| Jonathan Edwards | 2 | 1 | 2 | 5 | 1993–2001 |
| Mark Richardson * | 2 | 0 | 0 | 2 | 1991–1997 |
| Katarina Johnson-Thompson | 2 | 0 | 0 | 2 | 2019–2023 |
| Dina Asher-Smith | 1 | 3 | 2 | 6 | 2017–2022 |
| John Regis | 1 | 2 | 2 | 5 | 1987–1993 |
| Kriss Akabusi | 1 | 1 | 2 | 4 | 1983–1991 |
| Linford Christie | 1 | 1 | 2 | 4 | 1987–1993 |
| Sally Gunnell | 1 | 1 | 1 | 3 | 1991–1993 |
| Adam Gemili * | 1 | 1 | 1 | 3 | 2017–2022 |
| Nethaneel Mitchell-Blake * | 1 | 1 | 1 | 3 | 2017–2022 |
| Fatima Whitbread | 1 | 1 | 0 | 2 | 1983–1987 |
| Derek Redmond * | 1 | 1 | 0 | 2 | 1987–1991 |
| Paula Radcliffe | 1 | 1 | 0 | 2 | 1999–2005 |
| David Greene | 1 | 1 | 0 | 2 | 2009–2011 |
| Phillips Idowu | 1 | 1 | 0 | 2 | 2009–2011 |
| Steve Cram | 1 | 0 | 0 | 1 | 1983 |
| Daley Thompson | 1 | 0 | 0 | 1 | 1983 |
| Liz McColgan | 1 | 0 | 0 | 1 | 1991 |
| Ade Mafe * | 1 | 0 | 0 | 1 | 1991 |
| Jamie Baulch * | 1 | 0 | 0 | 1 | 1997 |
| Mark Hylton * | 1 | 0 | 0 | 1 | 1997 |
| Iwan Thomas * | 1 | 0 | 0 | 1 | 1997 |
| Greg Rutherford | 1 | 0 | 0 | 1 | 2015 |
| Daniel Talbot * | 1 | 0 | 0 | 1 | 2017 |
| Chijindu Ujah * | 1 | 0 | 0 | 1 | 2017 |
| Jake Wightman | 1 | 0 | 0 | 1 | 2022 |
| Josh Kerr | 1 | 0 | 0 | 1 | 2023 |
| Tony Jarrett | 0 | 3 | 2 | 5 | 1991–1995 |
| Kelly Holmes | 0 | 2 | 1 | 3 | 1995–2003 |
| Eilidh Doyle * | 0 | 2 | 1 | 3 | 2013–2017 |
| Asha Phillip * | 0 | 2 | 1 | 3 | 2017–2023 |
| Daryll Neita * | 0 | 2 | 1 | 3 | 2017–2023 |
| Steve Backley | 0 | 2 | 0 | 2 | 1995–1997 |
| Denise Lewis | 0 | 2 | 0 | 2 | 1997–1999 |
| Keely Hodgkinson | 0 | 2 | 0 | 2 | 2022–2023 |
*) Ei henkilökohtaisia mitaleja
Óscar Figueroa

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Figueroa vuoden 2012 kesäolympialaisissa  |  Figueroa vuoden 2012 kesäolympialaisissa  |  Figueroa vuoden 2012 kesäolympialaisissa  |  |
Maa:  Kolumbia
Miesten painonnosto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio 2016 | -62 kg |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | -62 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Santo Domingo 2006 | -62 kg |  |
|  Pronssia | Wrocław 2013 | -62 kg |  |
| Pan-Amerikan mestaruuskilpailut   | Pan-Amerikan mestaruuskilpailut   | Pan-Amerikan mestaruuskilpailut   |  |
|  Kultaa | Callao 2008 | -62 kg |  |
| CAC-kisat  | CAC-kisat  | CAC-kisat  |  |
|  Hopeaa | Cartagena 2006 | -62 kg |  |
Óscar Albeiro Figueroa Mosquera (s. 27. huhtikuuta 1983 Zaragoza) on kolumbialainen painonnoston olympiavoittaja. 165 senttimetriä pitkä ja 62 kilogrammaa painava Figueroa edustaa Valle del Cauca -seuraa. Hän kilpailee alle 62-kiloisten sarjassa.
Figueroa saavutti kultaa alle 62-kiloisista vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta. Vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta hän saavutti hopeaa samasta sarjasta. MM-kilpailuista Figueroalla on yksi hopea ja yksi pronssi. Pan-Amerikan mestaruuskilpailuista hänellä on yksi kulta ja Keski-Amerikan ja Karibian kisoista yksi hopea. Nuorten maailmanmestaruuskilpailuista Figueroa on saavuttanut kultaa ja pronssia.
Figueroan valmentajina toimivat Jaiber Manjarres ja Oswaldo Pinilla.
Alexis Mac Allister

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alexis Mac Allister heinäkuussa 2022. |  Alexis Mac Allister heinäkuussa 2022. |  Alexis Mac Allister heinäkuussa 2022. |  |
Maa:   Argentiina
Miesten jalkapallo
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Qatar 2022 | Jalkapallo |  |
| Copa América  | Copa América  | Copa América  |  |
|  Kultaa |  Yhdysvallat 2024 | Jalkapallo |  |
| CONMEBOL–UEFA Mestareiden Cup  | CONMEBOL–UEFA Mestareiden Cup  | CONMEBOL–UEFA Mestareiden Cup  |  |
|  Kultaa | Englanti 2022 | Jalkapallo |  |
Alexis Mac Allister (s. 24. joulukuuta 1998 Santa Rosa) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Liverpoolia. Hän voitti maailmanmestaruuden 2022.
Seurajoukkueura

Mac Allister pelasi Argentinos Juniorsissa kaudella 2016–2017 Argentiinan Primera B Nacionalissa 25 ottelua ja teki neljä maalia. Seuran noustua Argentiinan Primera Divisióniin hän pelasi kausilla 2017–2019 kaikkiaan 44 liigaottelua, joissa viimeisteli seitsemän maalia. Hän siirtyi englantilaisseura Brighton & Hove Albioniin tammikuussa 2019 mutta jatkoi vielä lainasopimuksilla Argentiinassa. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Argentiinan-mestaruuden voittaneessa Boca Juniorsissa 13 ottelua ja teki yhden maalin. Hän pelasi myös kuusi ottelua Copa Libertadoresissa.
Mac Allister pelasi ensimmäisen Englannin Valioliigan ottelunsa maaliskuussa 2020. Loppukauden aikana hän pelasi yhdeksän liigaottelua. Kaudella 2020–2021 hän esiintyi 21 valioliigaottelussa, joista avauskokoonpanossa 13 kertaa. Ensimmäisen valioliigamaalinsa hän teki Crystal Palacea vastaan lokakuussa 2020. Seuraavalla kaudella hän oli avauskokoonpanossa jo 22 liigaottelussa ja tuli vaihdosta kentälle 11 kertaa. Hän teki kauden aikana viisi maalia, joista kaksi Evertonia vastaan tammikuussa 2022. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 35 valiolliigaottelua, joissa hän oli avauskokoonpanossa 31 kertaa. Hän teki Valioliigassa kymmenen maalia, millä hän oli joukkueensa paras maalintekijä. Maaleistaan kaksi hän teki Leicesteriä vastaan syyskuussa 2022.
Mac Allister siirtyi Valioliigan Liverpooliin 42 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2023. Avauskaudellaan hän pelasi 33 valioliigaottelua, kahta vaille kaikki avauskokoonpanossa. Hän teki viisi ja syötti niin ikään viisi maalia. Maaleista kolme ja syötöistä neljä tulivat kuudessa peräkkäisessä ottelussa helmikuun puolivälistä huhtikuun alkupuolelle. Eurooppa-liigan kuudessa ottelussa hän teki yhden ja syötti kaksi maalia. Liverpoolin voittamassa Englannin liigacupissa hän pelasi neljä ottelua ja oli myös loppuottelussa avauskokoonpanossa.