stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Doom
Pelaaminen

Doomissa viholliset ovat erittäin kostonhimoisia, joten nopea liikehdintä niiden ympärillä kannattaa. Kyseessä on monster infighting -ilmiö, jossa toisen hirviön vahingoittama vihollinen kostaa ja aiheuttaa täten taistelun vihollisten keskuudessa. Hyvä on myös tietää, ettei esimerkiksi imp voi vahingoittaa toista impiä, kun taas kaikki zombit voivat vahingoittaa toisiaan.
Pelin ympäristö sisältää paljon epävakaita räjähdetynnyreitä. Myös viholliset kärsivät räjähdyksistä, mikä on pelaajalle etu. Tehottomillakin aseilla saa tynnyrit räjähtämään helposti myös kaukaa ammuttaessa. Räjähtävien tynnyreiden lisäksi vastaan tulee usein myrkyllistä tai radioaktiivista liejua (damaging floor). Tämä aine vahingoittaa pelaajaa, tosin sen verran hitaasti, että sen vaikutusalueelta pääsee yleensä pois ennen kuolemaa. Säteilysuojapuku mahdollistaa liejussa kulkemisen ilman vahinkoa. Vihollisia lieju ei vahingoita. Pelin edetessä kentiltä löytää myös laavaa, joka toimii samoin tavoin kuin lieju.
Pelissä saa käyttöönsä myös panssariliivin (armor), joka suodattaa osan pelaajaan kohdistuvista iskuista. Panssari heikkenee samalla tavalla kuin pelaajan terveyspisteet.
Alkuperäisessä Doomissa ei ole mahdollista hypätä, kyykistyä eikä katsoa ylös tai alas. Kuitenkin myöhemmin kehitetyissä parannelluissa peliporteissa kuten ZDoomissa hyppääminen, kyykistyminen ja muut uudet toiminnot olivat mahdollisia. Samaan versioon lisättiin myös kehittyneempi musiikki.
Pelaaminen > Moninpeli

Doomissa on kolme erilaista moninpelivaihtoehtoa. Moninpelissä voi vaihtaa pelikenttiä mieltymyksensä mukaan sekä säätää vaikeustasoa. Pelaajia voi olla korkeintaan neljä.
Suosituin moninpeleistä on Deathmatch-pelimuoto, jossa tavoitteena on tappaa toisia pelaajia mahdollisimman monta. Pelissä voi olla esimerkiksi aikaraja, jonka sisällä eniten pelaajia tappanut voittaa. Kuoltuaan pelaaja syntyy aina uudelleen. Pelityyli on erittäin nopea ja sitä voi pelata myös hirviöillä. Muunnelma tavallisesta Deathmatchista on Old Deathmatch -pelimuoto. Sen erona on, ettei aseita voi kerätä samoista paikoista uudelleen ennen kuolemista. Bonusesineet taas ovat käytettävissä vain kerran eivätkä ne materialisoidu enää uudelleen saman pelin aikana.
Cooperative-pelimuodossa pelataan yksinpelikampanjaa useamman ihmispelaajan voimin.
Moninpeliä voi pelata joko sarjaportin, modeemin tai IPX:n välityksellä.
Tarina

Doomin suoraviivaisessa tarinassa yhdistyvät kauhu- ja scifi-elementit. Pelaaja on nimetön sotilas, joka lähetetään kommandoryhmän mukana Phobokseen, Marsin kuuhun, selvittämään vikaan mennyttä teleportaatiokoetta. Teleporttien kautta on saapunut helvetistä lauma demoneja, jotka ovat valloittaneet tukikohdan ja tappaneet kaikki ihmiset. Peli alkaa, kun käy ilmi, että myös koko kommandoryhmä on tapettu tai muutettu zombeiksi. Pelaaja on ainoa eloonjäänyt. Tehtävänä on edetä ja tappaa kaikki vastaantulevat viholliset.
Peli koostuu kolmesta episodista, joista ensimmäinen (Knee-Deep in the Dead) sijoittuu Phobokseen, toinen (Shores of Hell) Deimokseen ja kolmas (Inferno) helvettiin. Ultimate Doom -julkaisussa peliin lisättiin uusi episodi nimeltään Thy Flesh Consumed, joka sijoittuu Helvetin invaasion jälkeiselle maapallolle. Tämän jälkeen alkavat Doom II:n tapahtumat.
Tarina > Episodi 1: Knee-Deep in the Dead

Episodi alkaa, kun nimetön sotilas herää UAC:n tukikohdassa Marsin Phobos-kuussa yksin. Kaikki muut ryhmän jäsenet ovat muuttuneet vihamielisiksi zombeiksi. Lisäksi tukikohta on täynnä demoneita ja hirviöitä helvetistä. Episodin lopussa pelaaja joutuu tappamaan kaksi Baron Of Hell hirviötä, jonka jälkeen hänet tapetaan. Episodin jälkeen pelaaja joutuu Marsin Deimos-kuuhun.
Tarina > Episodi 2: Shores of Hell

Pelin toinen kolmannes alkaa Deimos-kuusta, jonka läpi pelaajan täytyy taistella. Episodin lopussa taistellaan CyberDemonia vastaan, jonka jälkeen pelaaja laskeutuu helvettiin.
Tarina > Episodi 3: Inferno

Episodi 3 pohjautuu helvettiin, jossa täytyy löytää hyökkäyksen aloittanut Spider Mastermind. Kun sen on voittanut, pelaaja pääsee Maahan, mutta demoneita helvetistä tulee samasta portista sinne.
Tarina > Episodi 4: Thy Flesh Consumed (vain The Ultimate Doomissa)

Pelin viimeinen episodi sijoittuu helvetin demonien valtaamaan Maahan. Episodin lopussa täytyy taistella samaa Spider Mastermindia vastaan kuin kolmannessa episodissa. Tämän jälkeen alkavat Doom II:n tapahtumat. Lisäksi kolmannen episodin lopetuksessa nähty kuollut kani paljastuu pelaajan lemmikkikaniksi, Daisyksi.
Pelin vastustajat

Zombieman: Entinen zombiksi muuttunut UACn sotilas joka kantaa asetta mukanaan
Shotgunner: Samanlainen kuin Zombieman, mutta varustettu tummemmilla vaatteilla ja haulikolla
Imp: Ruskea demoni joka heittää tulipalloja pelaajaa kohti tai raapii tätä
Pinky: Vaaleanpunainen isohko demoni joka juoksee pelaajaa kohti ja yrittää purra tätä
Spectre: Sama kuin Pinky, mutta melkein näkymätön
Cacodemon: Punainen, yksisilmäinen leijuva pallo joka hymyilee ilkeästi ja sylkee plasmapalloja pelaajaa kohti
Baron Of Hell: Vaaleanpunainen lihaksikas hirviö joka heittää vihreitä palloja pelaajaa kohti. Kaksi tällaista toimii Episodi 1:n päävastuksina
Lost Soul: Leijuva ja liekehtivä pääkallo joka syöksyy pelaajaa kohti, yrittäen satuttaa tätä
CyberDemon: Jättiläismäinen robottidemoni joka ampuu raketteja. Toimii Episodi 2:n päävastuksena
Spider Mastermind: Jättiläismäinen robottihämähäkki joka ampuu konekiväärillä pelaajaa kohti. Toimii Episodien 3 ja 4 päävastuksena
Aseet

Nyrkit
Moottorisaha
Pistooli
Haulikko
Konekivääri
Raketinheitin
Plasmakivääri
BFG (Big Fucking Gun) 9000
Kehitys

Pelin kehityksessä käytettiin NeXT-tietokoneita. Pikseligrafiikkaan käytettiin Deluxe Paintin DOS-versiota. id Software siirtyi NeXtiin Apple- ja DOS-koneista sekä myöhemmin siirtyi Windows NT:n käyttöön Quake 2:n kehityksen aikaan.
Kehitys > Musiikki

Musiikin peliin kehitti Bobby Prince, joka loi useimmat ääniraidat tunnettujen heavy metal- ja rock-yhtyeiden kappaleiden inspiroimina. Musiikissa on vaikutteita muun muassa Slayerin, Panteran, Alice in Chainsin ja Metallican kappaleista. Tämän lisäksi pelissä on lukuisia tyyliltään ambient-vivahteisia raitoja.
Doomin PlayStation ja Nintendo 64 -versioissa (Doom 64), sekä Sega Saturn -versiossa osittain, on alkuperäiset MIDI-ääniraidat korvattu Aubrey Hodgesin säveltämällä uudella musiikilla.
Kehitys > Grafiikka

Pelin visuaaliseen tyyliin on otettu vaikutteita H. R. Gigerin kirjasta Necronomicon.
Kehitys > Julkaisuversiot

Ensimmäinen ja pelatuin versio lienee julkaisu MS-DOSille joulukuussa 1993.
Pelistä on julkaistu virallinen versio seitsemälle käyttöjärjestelmälle (mukaan lukien Nextstep, jolla peli alun perin kehitettiin) ja yhdeksälle eri pelikonsolille. Pelistä tehtiin versiot Super Nintendo Entertainment System- ja Sega 32X -alustoille, vaikka SNES-versiossa graafista näyttävyyttä ja 32X:llä puolestaan musiikin laatua jouduttiin karsimaan runsaasti. Epävirallisia harrastajien tekemiä käännöksiä on vielä enemmän.
Vuonna 1994 pelistä esiteltiin versiota Microsoft Windowsin WinG-rajapinnalle.
Vastaanotto

Pelit-lehden Kaj Laaksonen antoi pelin shareware-versiolle 96 pistettä sadasta ja TJ Talasmaa shareware-version verkkopelille 98 pistettä. Myöhemmin Niko Nirviltä heltisi kokoversiolle vielä 94 pistettä. Mikrobitin Petri Teittisen tuomio oli 97 pistettä sadasta.
Perintö

Vaikka alkuperäisillä Doomeilla onkin ikää jo yli kaksikymmentä vuotta, on pelisarjalla yhä omat kannattajansa. Doomin pelimoottorin lähdekoodi on julkaistu Doomin omalla lisenssillä ja GPL-lisenssillä. Doomille on tehty vapaaehtoisvoimin useita muokkauksia, jotka mahdollistavat nykyisten tietokoneiden tehojen hyödyntämisen, esimerkiksi 3D-kiihdytyksen. Esimerkkejä näistä muokkauksista eli porteista ovat ZDoom, EDGE, Doomsday/JDoom ja Doom Legacy. Lisäksi moninpeliportteina suosittuja ovat nykyisin ZDaemon sekä ZDoom:iin pohjautuva Skulltag. Jotkin porttaukset, kuten C2Doom, mahdollistavat Doomien pelaamisen myös muulla kuin kotitietokonelaitteistolla, kuten matkapuhelimella sekä PlayStation Portablella ja iPodilla.
Nykymittapuulla Doomin laitteistovaatimukset ovat pienet, ja hakkereiden keskuudessa on muodostunut eräänlaiseksi meemiksi ja haasteeksi saada Doom pyörimään erilaisilla laitteilla.
Peli on portattu esim. MP3-soittimille, kännyköille, älykelloille, tulostimille, e-kirjanlukulaitteille, Samsungin älyjääkaapille, elektroniselle raskaustestille, ohjelmoitaville taskulaskimille kuten Texas Instruments Ti-84 Plus, juoksumatto, lipuntarkastuskone, sähkötupakka, karaokelaitteisto tai termostaatti.
Perintö > Jatko-osat ja muut pelit

Pelin viralliset jatko-osat ovat Doom II julkaistiin 1994. Sille on lisäksi laajennuspaketti Master Levels for Doom II vuodelta 1995.
Aiemmin samana vuonna julkaistiin myös yhdellä uudella episodilla laajennettu ykkösosa nimellä The Ultimate Doom.
Kolmas virallinen Doom-peli on Final Doom vuodelta 1996. Se sisältää kaksi 32-tasoista episodia nimeltä TNT: Evilution ja The Plutonia Experiment. TNT: Evilution oli aluksi TeamTNT-nimisen modaajien ryhmän tekemä megaWAD-paketti, jonka id Software osti ja julkaisi viimeisteltynä.
The Plutonia Experimentin tekivät veljekset Dario ja Milo Casali, jotka olivat tehneet neljä tasoa TNT: Evilutioniin.
John Romero ilmoitti pelin 25-vuotispäivänä julkaisevansa Ultimate Doomille epävirallisen viidennen episodin. Doom SIGIL tuli ladattavaksi ilmaiseksi toukokuussa 2019.
Doomin pelimoottorilla on tehty muitakin menestyspelejä, kuten Heretic, Hexen ja Strife.
Lisäksi Doomin maailmaan perustuen on tehty esimerkiksi roguelike (DoomRL), joka ei sinällään hyödynnä Doomin pelimoottoria.
Vuonna 2005 julkaistiin kännyköille (ennen älypuhelimia) vuoropohjainen Doomin maailmaan sijoittuva roolipeli Doom RPG.
Tämän pelin alustana oli Java ME MIDP 2.0 tai BREW 2.0.
Tämä peli on vuonna 2022 saatu toimimaan myös tietokoneilla.
Elokuva Doom, joka sai ensi-iltansa lokakuussa 2005.
Perintö > Harrastajien sisältö

Doomin muokkaamiseen eli ”modaamiseen” on luotu useita vapaaohjelmistona julkaistuja työkaluja, kuten esim. Doom Builder, DeePsea ja Xternable Wad Editor. Nämä ohjelmat mahdollistavat Doomin WAD-pakettien muokkauksen, ja näin ollen esimerkiksi omien maailmojen, hirviöiden ja aseiden luonnin.
Mahdollisesti ensimmäinen ulkopuolisen tekemä Doom-taso oli ORIGWAD.PWD, jonka australialainen Jeffrey Bird julkaisi 9. maaliskuuta 1994 uutisryhmässä  alt.games.doom. Taso oli luotu käsin, siellä editoreita ei vielä ollut.
Pelin pelimoottorin lähdekoodi on julkaistu vuonna 1997: julkaistu versio on käännettävissä vain Linuxilla koska DOS-versio käytti äänikirjastoa, jota ei voitu julkaista. Lähdekoodijulkaisu ei sisältänyt pelin datatiedostoja.
Chi Hoang käänsi pelin jälleen MS-DOSilla toimivaksi ja nimellä DOSDoom. Doomin lähdekoodiin perustuvista versioita käytetään nimeä source ports.
Syksyllä 1999 TeamTNT julkaisi Boom-porttauksen. Boom on luonteeltaan hyvinkin konservatiivinen ja säilyttää vanhan Doomin grafiikat ja pelattavuuden, kun useat muut source portit lisäsivät kehittyneitä ominaisuuksia, kuten Quake-tyylisen konsolin, uudet menut tai parannetun grafiikan. Boom keskittyi karsimaan alkuperäisen pelimoottorin bugeja ja rajoituksia, esim. 128 visplanen rajan. Monet sen jälkeen luodut WAD-tasot vaativat Boom-yhteensopivan pelimoottorin käyttämistä.
Vuonna 2008 julkaistiin fanien tekemä epävirallinen Final Doomin jatko-osa Plutonia 2, joka sisältää jo Doom 2:sta tutuksi tulleen pelimuodon eli 32 tasoa, joista kaksi on salatasoja. Peli julkaistiin alkuperäisillä grafiikoilla ja se sisältää samat aseet ja viholliset, ainoastaan joitakin tekstuureita on muuteltu. Plutonia 2:n WAD-tiedosto on vapaasti ladattavissa internetistä. Doom on saatavilla myös matkapuhelimelle.
Perintö > Vaikutus

Toinen tunnettu ensimmäisen persoonan ammuntapeli Duke Nukem 3D teki kunnianosoituksen Doomille. Eräässä pelin kohdassa pelaaja kohtaa avaruuspukuunsa menehtyneen miehen, jota Duke kommentoi sanomalla ”That’s one doomed space marine”. Lisäksi Duke Nukem 3D:n episodissa Nuclear Winter tasossa Land of Forgotten Toys on teleportti Doomin ensimmäisen episodin ensimmäiseen tasoon.
Myös Epic Megagames sisällytti yllättävän Doom-viittauksen tasoloikkapeliin Jazz Jackrabbit 2: tasovalikossa osion Shareware Demo nimessä on käytetty samaa fonttia kuin Doomin logossa ja sen kuva on selvä parodia Doom II:n kannesta.
David Koppenhofer on tehnyt Doomin pelimoottoriin perustuvan graafisen käyttöliittymän Unixin ps-, renice- ja kill-komennoille. Jokaista järjestelmän prosessia kohden Doom-pelimaailmaan luodaan yksi hirviö. Järjestelmänvalvoja voi täten haulikon avulla käydä kirjaimellisesti tappamassa prosesseja. Hirviön haavoittaminen muuttaa sen nice-arvoa ja sen tappaminen lopettaa prosessin kill-komennolla.
Saksalainen Industrial metal -yhtye Rammstein käytti kappaleessaan ”Wollt ihr das Bett in Flammen sehen” Doomista otettua haulikon latausääntä ja huutoa, joka kuuluu pelihahmon kuollessa. Suomalainen grindcore-yhtye Rotten Sound on käyttänyt Doomin äänimaailmaa kappaleensa ”Doom” introna.
Peli on listattu Stanfordin yliopiston kymmenen kaikkien aikojen tärkeimmän videopelien listalle vuonna 2007.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen id Softwaren sivu
Doom MobyGamesissa (englanniksi)
Doomworld, yksi Doom-fanien laajimmista sivuista
Doom Wiki
Pelaa Doom-peliä Internetissä
DOS_deck Pelaa Doomia nettiselaimen kautta
Aiheesta muualla > Lähdekoodin muutoksia

ZDaemon (kotisivu)
ZDoom (kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive))
EDGE (kotisivu)
Doomsday/JDoom (kotisivu)
Doom Legacy (kotisivu)
-pelisarja
| --- | --- |
Pääpelit:  Doom  Doom II  The Ultimate Doom  Master Levels for Doom II  Final Doom  Doom 64  Doom 3  Resurrection of Evil  Doom 4  Doom Eternal 
Mobiilipelit:  Doom RPG  Doom Resurrection  Doom II RPG 
Muuta:  Doom-pelimoottori  Doom 3 -pelimoottori  Doom-elokuva  Doom-lautapeli  id Software  GT Interactive  Activision  Luettelo Doom-pelien vihollisista 
Kuva monster infighting -ilmiöstä, jossa toisen hirviön vahingoittama vihollinen kostaa, joskus myös kuolettavan tehokkaasti

”That’s one doomed space marine.”
Eemeli

| Eemeli |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  30. elokuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  18. heinäkuuta, 8. elokuuta
Muunnelmia:  Eemil
Vastineita eri kielissä:  Emil, Émile, Emilio
Nimen alkuperä:  Aemilius
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eemeli on suomalainen miehen etunimi, muunnelma roomalaisen ylimyssuvun nimestä Aemilius. Nimi on annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 28 899 suomalaiselle miehelle. Nimi on noussut uuteen suosioon 1980-luvun alusta lähtien.
Tunnettuja Eemeleitä

Eemeli, laulaja-koomikko Esko Toivosen (1920–1987) käyttämä taiteilijanimi
Eemeli Aakula, Mikkel Emil Aakula (1879–1955), Maalaisliiton kansanedustaja
Eemeli Etelälahti (1887–1957), kansakoulunopettaja, toimittaja ja oppikirjojen tekijä
Eemeli Hakoköngäs, sosiaalipsykologi ja historioitsija
Matti Eemil ”Eemeli” Harja (1879–1949), Kokoomuksen kansanedustaka
Eemeli Heikkinen (s. 1994), jääkiekkoilija
Eemeli Jaakkola (1882–1936), kirjailija
Eemeli Kiiski (s. 1991), kilpakävelijä
Eemeli Kitunen (1887–1955), kasvipatologi
Eemeli Kivirikko (1870–1947), lintutieteilijä ja lintujen täyttäjä
Eemeli Korpivaara (1883–1933), sotaylituomari ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos
Eemeli Kouki (s. 1991), lentopalloilija
Eemeli Laine (s. 2003), pesäpalloilija
Eemeli Lakkala (1900–1974), poliitikko, SKDL:n kansanedustaja
Eemeli Lassila (s. 2005), pesäpalloilija
Eemeli Lehtokivi, Emil Tabell (1899–1937), toimittaja ja Sosialistinen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja
Eemeli Mäki (1884–1960), kirjailija
Eemeli Nikkinen (1883–1952), kauppias, yritysjohtaja ja kauppaneuvos
Eemeli A. Oulasvirta (1876–1919), toimitusjohtaja ja päätoimittaja
Eemeli Paldanius (s. 1994), pesäpalloilija
Eemeli Paronen (1879–1957), SDP:n kansanedustaja
Eemeli Parras (1884–1939), Suomessa, Yhdysvalloissa ja Neuvostoliitossa asunut toimittaja ja poliitikko
Eemeli Pehkonen (1892–1947), jääkärivänrikki
Eemeli Peltonen (s. 1994), poliitikko, SDP:n kansanedustaja
Eemeli Pirinen (s. 1993), alppihiihtäjä
Eemeli Railo (1907–1961), vuorineuvos, Keskon toimitusjohtaja 1946–1956
Eemeli Rautiainen (s. 1902), neuvostoliitonsuomalainen kirjailija
Eemeli Reponen (s. 1990), jalkapallomaalivahti
Eemeli Risku (1880–1970), kansansoittaja
Eemeli Räsänen (s. 1999), jääkiekkoilija
Eemeli Saari (s. 2003), jääkiekkoilija
Eemeli Salin (s. 1990), salibandyn pelaaja
Eemeli Salminen (1875–1946), sanomalehtien perustaja, päätoimittaja ja tietokirjailija
Eemeli Salomäki (s. 1987), suomalainen seiväshyppääjä
Eemeli Suomi (s. 1995), jääkiekkoilija
Eemeli Takala (s. 2000), jääkiekkoilija
Eemeli Toikka (1901–1983), suomalaissyntyinen neuvostoarmeijan upseeri
Eemeli Virtanen (s. 2000), jääkiekkoilija
Eemeli Väre (1885–1974), kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja ja maailmanmestari
Eemeli Väyrynen (1910–2011), maatalousteknikko ja keksijä
Eemeli Ylitalo (s. 1998), jääkiekkoilija
Kuvitteellisia Eemeleitä

Vaahteramäen Eemeli (ruots. Emil i Lönneberga), Astrid Lindgrenin luoma satuhahmo
Kalastaja-Eemeli, samannimisessä Kauko Käyhkön 1950-luvun alussa säveltämässä valssissa
Eemeli, Tarmo Soukan luoma sarjakuvahahmo
Eemeli Tikka, tv-sarjassa Salatut elämät
Muita

Eemeli on suomenkielisissä radioaakkosissa E (E niin kuin Eemeli)
Uolevi Lehtinen

Uolevi Valdemar Lehtinen (s. 15. tammikuuta 1941 Jämsä) on suomalainen taloustieteilijä. Hän on ollut Tampereen yliopiston yrityksen taloustieteen (markkinoinnin) professori 1980–2004 ja rehtori. Hänen tutkimuskohteitaan ovat kuluttajapolitiikka, ulko- ja kotimaankauppa, tuotesuunnittelu ja yritysorganisaatio.
Lehtinen toimi teollisuustalouden apulaisprofessorina Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1976–1977, liiketaloustieteen dosenttina Helsingin kauppakorkeakoulussa vuodesta 1977, vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Yhdysvalloissa vuosina 1977–1978, markkinoinnin, hallinnon ja organisaation professorina Vaasan kauppakorkeakoulussa vuosina 1979–1980 sekä Tampereen yliopiston taloudellis-hallinnollisen tiedekunnan dekaanina vuosina 1983–1985. Lehtisellä on ollut lukuisia työhönsä liittyviä luottamustehtäviä.
Oleg Atkov

| Oleg Jurjevitš Atkov |
| --- | --- |
 Vladimir Solovjov ja Oleg Atkov neuvostoliittolaisessa postimerkissä.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. toukokuuta 1949 (ikä 75) Hvorostjanka, Neuvostoliitto
Ammatti:  lääketieteen tohtori
Ura
Aika avaruudessa:  236 vuorokautta ja 22 tuntia
Valittu avaruuslentäjäksi:  9. maaliskuuta 1983
Eläköityminen:  2. lokakuuta 1984
Lennot

 :  Sojuz T-10
 
Oleg Jurjevitš Atkov (ven. Олег Юрьевич Атьков, s. 9. toukokuuta 1949 Hvorostjanka, Neuvostoliitto) on entinen neuvostoliittolainen kosmonautti.
Elämä

Atkov valmistui lääkäriksi moskovalaisesta Ivan Sietšienovin lääketieteellisestä instituutista vuonna 1973. Hän väitteli tohtoriksi Lääketieteen akatemiassa vuonna 1978.
Kosmonauttikoulutukseen hänet valittiin 9. maaliskuuta 1983. Atkov lensi Sojuz T-10 -lennolla lääketieteellisenä tutkijana. Hän vietti avaruudessa yhteensä 236 vuorokautta ja 22 tuntia.
Atkov siirtyi eläkkeelle kosmonauttijoukoista 2. lokakuuta 1984. Hän siirtyi kliinisen kardiologian instituuttiin. Atkov oli varajohtajana ISU-avaruusyliopistossa vuodet 1989–1996. Hän toimii nykyään EU:n etälääketieteen neuvonantajana.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2011.
Dunkirk (vuoden 2017 elokuva)

| Dunkirk |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Christopher Nolan
Käsikirjoittaja:  Christopher Nolan
Tuottaja:   Emma Thomas  Christopher Nolan 
Säveltäjä:  Hans Zimmer
Kuvaaja:  Hoyte van Hoytema
Leikkaaja:  Lee Smith
Tuotantosuunnittelija:  Nathan Crowley
Pukusuunnittelija:  Jeffrey Kurland
Pääosat:   Fionn Whitehead  Tom Glynn-Carney  Jack Lowden  Harry Styles  Aneurin Barnard  James D’Arcy  Barry Keoghan  Kenneth Branagh  Cillian Murphy  Mark Rylance  Tom Hardy 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Iso-Britannia  Yhdysvallat  Ranska  Alankomaat 
Tuotantoyhtiö:  Syncopy Inc.
Levittäjä:  Warner Bros. Pictures
Ensi-ilta:   2017-07-1313. heinäkuuta 2017 (Odeon Leicester Square)  2017-07-1919. heinäkuuta 2017 (Ranska ja Suomi)  2017-07-2020. heinäkuuta 2017 (Alankomaat)  2017-07-2121. heinäkuuta 2017 (Britannia ja Yhdysvallat)  
Kesto:  106 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  100–150 miljoonaa dollaria
Tuotto:  527,3 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dunkirk on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut sotaelokuva, jonka on ohjannut Christopher Nolan. Elokuva kertoo Dunkerquen evakuoinnista toisessa maailmansodassa. Elokuva on kansainvälinen yhteistuotanto Britannian, Yhdysvaltojen, Ranskan ja Alankomaiden välillä. Sen pääosissa ovat Fionn Whitehead, Tom Glynn-Carney, Jack Lowden, Harry Styles, Aneurin Barnard, James D’Arcy, Barry Keoghan, Kenneth Branagh, Cillian Murphy, Mark Rylance ja Tom Hardy.
Dunkirk sai maailmanensi-iltansa Lontoon Odeon Leicester Squaressa 13. heinäkuuta 2017. Laajan ensi-illan se sai 21. heinäkuuta 2017 Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Elokuva sai kehuja erityisesti sen käsikirjoituksesta, ohjauksesta, musiikista ja kuvauksesta, ja sitä kutsuttiin yhdeksi parhaista sotaelokuvista kautta aikojen.
Juoni

(yllä) ja  esiintyvät elokuvassa.
Elokuvan juoni kulkee epälineaarisesti kolmesta näkökulmasta, maa, meri ja ilma.
Ensimmäinen osa alkaa Dunkerquesta (Dunkirk). Tommy (Fionn Whitehead) on nuori brittisotilas Dunkerquessa. Hän kulkee muiden sotilaiden kanssa kaupungin katuja saksalaisten lentolehdisten pudollessa. Yhtäkkiä avataan kuitenkin tuli ja Tommyn mukana kulkeneet sotilaat kuolevat. Tommy itse pääsee muiden brittien tiesululle. Tommy jatkaa edelleen Dunkerquen rannalle, jossa hän tapaa Gibsonin (Aneurin Barnard). Pari evakuoi haavoittunutta sotilasta sairaalalaivalle ideana päästä itse samalla kyydillä pois rannalta. Pari määrätään kuitenkin poistumaan laivasta. Hieman myöhemmin samainen laiva tuhoutuu saksalaisten ilmaiskussa. Kaksikon onnistuu pelastaa Alex (Harry Styles).
Yöllä kolmikko löytää toisen aluksen, joka uppoaa sukellusveneen hyökkäyksessä, Gibson pelastaa kaksi toveriaan ja he palaavat rannalle. Seuraavana päivänä he löytävät rannalle huuhtoutuneen troolarin. Sisällä on muitakin sotilaita, jotka odottavat vuorovettä irrottamaan laivaa. Saksalaiset tulittavat kuitenkin laivaa ja nousuveden tullessa se on liian täynnä reikiä kellumaan. Troolarilla olleet sotilaat alkavat turhautuneena syyttää Gibsonia vakoojaksi, sillä tämä on ollut koko ajan puhumatta lainkaan. Tommy puolustaa Gibsonia, joka kuitenkin lopulta tunnustaa olevansa todellisuudessa ranskalainen ja naamioituneensa brittisotilaaksi. Gibson hukkuu laivan upotessa. Alex ja Tommy pääsevät lopulta herra Dawsonin (Mark Rylance) veneeseen, joka kuljettaa heidät Britanniaan.
Toinen osa alkaa merellä ennen Alexin ja Tommyn pelastamista. Dawson purjehtii Englannin kanaalin yli poikansa Peterin (Tom Glynn-Carney) ja tämän ystävän (George Barry Keoghan) evakuoimaan sotilaita. Matkalla he poimivat kyytiin sukellusveneen hyökkäyksestä selviytyneen sotilaan (Cillian Murphy). Sotilaan tajutessa veneen olevan matkalla kohti Dunkerqueta hän yrittää pakottaa sen ympäri. George lyö päänsä vakavasti. Veneen lähelle tekee pakkolaskun lentäjä Collinsin (Jack Lowden) Spitfire, jonka veneen miehistön onnistuu pelastaa uppoavasta koneestaan. Myöhemmin veneelle kerätään myös muita sotilaita, mutta George kuolee saamiinsa vammoihin. Englannissa Dawson otetaan vastaan sankarina.
Kolmannessa osassa kolmen Spitfiren osasto lähestyy Dunkerquen rantaa. Koneita ohjaa Collins, Farrier (Tom Hardy) ja ryhmän nimettömäksi jäävä johtaja. Johtajan kone tiputetaan ilmataistelussa saksalaisen koneen kanssa. Farrier ja Collins tiputtavat yhden saksalaiskoneen, mutta Collinsin kone saa osuman. Hän tekee pakkolaskun mereen. Farrierin polttoaine on käymässä vähiin. Hän joutuu laskeutumaan Dunkerquen rannalle, jossa hän joutuu saksalaisten vangiksi.