stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Markku Rossi
Poliittinen ura

Rossi valittiin ensimmäisen kerran eduskuntaan yli 7 000 äänen äänimäärällä vuoden 1991 vaaleissa, mutta putosi eduskunnasta seuraavissa vaaleissa 1995. Vaalien 1999 jälkeen Rossi nousi kansanedustajaksi kahdesti varaedustajan paikalta: vuonna 1999 neljäksi kuukaudeksi, kun Mirja Ryynänen jatkoi Euroopan parlamentin jäsenenä kautensa loppuun, ja vuonna 2000, kun Jorma Huuhtanen siirtyi Kansaneläkelaitoksen pääjohtajaksi. Tämän jälkeen hänet on valittu jatkamaan kansanedustajana neljissä vaaleissa, 2003, 2007, 2011 ja 2015. Rossi jätti eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Rossi on toiminut kuntapoliitikkona Suonenjoen kaupunginvaltuustossa vuosina 1977–2000, jolloin hän oli valituksi tullessaan Suomen nuorin kaupunginvaltuutettu, kaupunginhallituksessa 1988–1991 ja vuodesta 2001 Kuopion kaupunginvaltuustossa. Hän on toiminut vuosina 2001–2010 Pohjois-Savon maakuntahallituksen sekä Pohjois-Savon maakunnan yhteistyöryhmän (MYR) puheenjohtajana. Vuodesta 2011 hän toiminut Kuopion kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 31. toukokuuta 2017 saakka ja 2013 lähtien myös Pohjois-Savon sairaanhoitopiirin hallituksen puheenjohtajana. Huhtikuun 2017 kuntavaalien jälkeen Rossi valittiin 1. kesäkuuta alkaen Kuopion kaupunginvaltuuston 1. varapuheenjohtajaksi ja jatkamaan Pohjois-Savon sairaanhoitopiirin hallituksen puheenjohtajana. Hän toimi joulukuusta 2015 lokakuuhun 2019 Posti Group Oyj:n hallintoneuvoston puheenjohtajana. Rossi on ollut poliittisella urallaan myös tasavallan presidentin valitsijamiehenä presidentinvaalissa 1982 ja 1988.
Toimittajan ura

Paitsi poliitikkona, Rossi on työskennellyt muun muassa K-Maatalouskeskuskauppiaana Suonenjoella ja kuopiolaisessa Oikea Asema -paikallisradiossa, ensin toimittajana ja uutistoimituksen tuottajana sekä myöhemmin päätoimittajana. Ennen Oikea Asemaa Rossi työskenteli freelancertoimittajana Kuopion Kaapelitelevisio Oy:n palveluksessa, ideoiden päätoimittajana toimineen Juha-Pekka Mannisen ja Savon Sanomien varatoimitusjohtajana toimineen Jussi Kolehmaisen kanssa Suomen ensimmäisen Kuopio-TV:n aamu-ohjelman.
Poliittisia kannanottoja

Rossi ja 21 muuta keskustalaista kansanedustajaa jättivät helmikuussa 2012 lakialoitteen, jolla kiellettäisiin kiinteistöjen omistaminen ETA-maiden ulkopuolisilta henkilöiltä ja yhteisöiltä, lähinnä siis venäläisiltä. Rossi teki vastaavanlaisen aloitteen myös 2009.
Vuonna 2001 Rossi äänesti eduskunnassa rekisteröidyn parisuhteen puolesta, mutta marraskuussa 2014 hän ei kannattanut kansalaisaloitteen pohjalta samaa sukupuolta olevien oikeutta solmia avioliitto. Rossi kertoi, että ei tahtonut pakottaa tässä vaiheessa luterilaista kirkkoa vihkimään mies- ja naispareja. Joulukuussa 2015 hän kuitenkin ilmoitti kannattavansa tasa-arvoista avioliittolakia ja äänesti eduskunnassa kansalaisaloitteen pohjalta tehdyn lakiesityksen mukaisesti lain puolesta.
Yksityiselämä

Rossin puoliso on lausuntataiteilija Matti Kaarlejärvi. Heidän vuosien ajan salassa pitämänsä suhde paljastui itsenäisyyspäivän vastaanotolla vuonna 2015, kun Ylen selostaja kertoi Kaarlejärven olevan Rossin puoliso. He rekisteröivät parisuhteensa muutamaa päivää myöhemmin joulukuussa 2015 ja avioituivat 1. maaliskuuta 2017 heti samaa sukupuolta olevien avioliitot mahdollistavan lain astuttua voimaan.
Sotilasarvoltaan Rossi on yliluutnantti (2004).
Persilja

| Persilja |
| --- | --- |
 Silolehtipersilja
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Apiales
Heimo::  Sarjakukkaiskasvit Apiaceae
Suku::  Persiljat Petroselinum
Laji::  crispum
Kaksiosainen nimi
 Petroselinum crispum  (Mill.) Nyman ex A.W. Hill 
Katso myös
   Persilja Wikispeciesissä   Persilja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Persilja eli maustepersilja (Petroselinum crispum) on kaksivuotinen ruohovartinen yrtti, joka kuuluu sarjakukkaiskasvien heimoon. Persiljan alkuperästä ei ole täyttä varmuutta, mutta lajin arvellaan olevan kotoisin Välimeren itäosista tai Aasian länsiosista. Nykyisin persiljaa kasvaa villinä monin paikoin Etelä-Euroopassa ja Aasiassa.
Persiljaa tunnetaan kolme muunnosta, kähäräpersilja (sammalpoimuinen) (Petroselinum crispum var. crispum), silopersilja (Petroselinum crispum var. neapolitanum), ja juuripersilja (Petroselinum crispum var. radicosum tai P. crispum var. tuberosum).
Historia

Alkujaan antiikin kreikkalaiset eivät tehneet eroa persiljan ja sellerin (Apium graveolens) välillä, vaan molemmista käytettiin nimeä selinon ja latinassa vastaavasti apium. Myöhemmin persiljalle annettiin nimi petroselinon eli ”kiviselleri”. Selityksenä moiselle nimelle voisi olla, että persiljan siemenet ovat kivikovia ja itävät hyvin hitaasti.
Antiikin Kreikan olympialaisten voittajan kutreille laitettiin persilja- tai selleriseppele.
Persiljalajikkeet

Persiljaa on kolmea lajiketta, jotka kuitenkin ovat erilaisista muodoistaan huolimatta samaa lajia.
Juuripersilja kasvattaa porkkanan näköisiä, pitkiä ja kapeita juuria, joita käytetään juuresten tapaan. Sen sanotaan syntyneen vasta 1500-luvulla Saksassa.
Suomessa persiljoista mausteena on suosituin kähärälehtipersilja, mutta Välimeren seutuvilla suositaan hieman voimakkaamman makuista sileälehtistä persiljaa eli silopersiljaa. Silolehtipersilja oli aiemmin Suomessa vähän käytetty ja harvoin tarjolla, mutta se on kasvattanut suosiotaan.
Persilja mausteena

Persiljaa käytetään yleisesti kastikkeisiin ja keittoihin. Se sopii lihan, kalan ja linturuokien mausteeksi. Lisäksi se sopii hyvin myös juusto- ja munaruokiin sekä kasvis- ja pastaruokiin. Kähärälehtipersiljaa käytetään mehevän vihreän värinsä vuoksi koristeena voileipäkakuissa ja voileivissä.
Kuivattu persilja saattaa sisältää jopa 45 prosenttia valkuaista, ja loppu on pääasiassa hiilihydraatteja. Persilja sisältää myös huomattavia pitoisuuksia karoteenia, C-vitamiinia, K-vitamiinia ja folaattia. Siinä on myös pieniä pitoisuuksia muita aineita, kuten A-vitamiinia sekä rautaa ja muita hivenaineita.
Persilja yrttilääkinnässä

Persiljalla on kauan tiedetty olevan lääkinnällisiä vaikutuksia. Sitä on käytetty reuman hoitoon, virtsa- ja kuukautisvaikeuksiin sekä voiteena mustelmien ja turvotuksien hoitoon. Tieteellisesti tehon katsotaan perustuvan sen runsaaseen karoteeni- ja C-vitamiinipitoisuuteen. Tuoreena pureskeltuna persiljan sanotaan raikastavan hengitystä.
Persiljan versoissa ja siemenissä on haihtuvaa öljyä, jossa on useita vaikuttavia aineita. Tärkeimmät niistä ovat apioli (C12H14O4) ja myristisiini (C11H12O3). Kasvi sisältää myös flavoneihin kuuluvaa apigeniinia (C15H10O5), joka on antiseptista ja ehkäisee histamiinin vapautumista.
Persiljalla voi olla myös haittavaikutuksia. Hyvin vaaleaihoisen se voi kosketeltaessa herkistää valolle. Sitä ei pidä käyttää hoidollisesti raskauden aikana. Myös vatsahaava tai turvotuksesta johtuva munuaisten tai sydämen vajaatoiminta on este persiljan runsasmääräiselle nauttimiselle.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Persilja (maustepersilja) – Petroselinum crispum
Yrttitarha: Persilja (Petroselinum crispum) (Arkistoitu versio, Archive org)
United States Department of Agriculture (USDA): Petroselinum crispum (englanniksi)
Flora of China: Petroselinum crispum (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Parsley (Petroselinum crispum) (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Petroselinum crispum (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Petroselinum crispum (parsley) (englanniksi)
Gernot Katzer's Spice Pages: Parsley (Petroselinum crispum) (englanniksi)
Aiheesta muualla > Kirjallisuutta

Rousi, A., Auringonkukasta viiniköynnökseen - ravintokasvit, WSOY, 1997.
Morris, S., Suuri maustekirja, Gummerus, 1999.
Davidson, A., The Oxford Companion to Food, Oxford University Press, Oxford 1999.
Suomalaiset hyötypuutarhakasvit
| --- | --- |
Juurekset:  lanttu  mustajuuri  nauris  palsternakka  porkkana  piparjuuri  punajuuri  retiisi  selleri 
Kaalit:  keräkaali  kiinankaali  kukkakaali  kyssäkaali  lehtikaali  punakaali  parsakaali  ruusukaali  kurttu- eli savoijinkaali 
Kurkkukasvit:  kurkku  kesäkurpitsa  kurpitsa  spagettikurpitsa 
Mausteet:  basilika  humala  kirveli  krassi  kumina  kurkkuyrtti  kynteli  lipstikka  meirami  minttu  persilja  rakuuna  rosmariini  salvia  sitruunamelissa  tilli  timjami 
Mukulakasvit:  maa-artisokka  peruna 
Palkokasvit:  herne  härkäpapu  tarhapapu 
Sipulit:  hillosipuli  ilmasipuli  jättisipuli  purjo  sipuli  ruohosipuli  ryvässipuli  valkosipuli  vihersipuli 
Muut kasvikset:  endiivi  fenkoli  latva-artisokka  lehtisalaatti  lehtiselleri  mangoldi  maissi  paprika  parsa  pinaatti  raparperi  tomaatti 
Yrtit ja mausteet
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Petroselinum crispum:  Wikidata: Q25284  Wikispecies: Petroselinum crispum  AoFP: 404  APDB: 26858  APNI: 61051  BioLib: 40283  Calflora: 6278  CoL: 6V8D2  Ecocrop: 1661  eFloraSA: Petroselinum_crispum  EoL: 581421  EPPO: PARCR  EUNIS: 151095  FloraBase: 18355  FNA: 200015713  FoC: 200015713  GBIF: 7828157  GRIN: 27448  iNaturalist: 78465  IPA: 14168  IPNI: 60442790-2  IRMNG: 11091814  ISC: 38808  ITIS: 29817  MichiganFlora: 135  MoBotPF: 276060  NatureServe: 2.151393  NBN: NHMSYS0000461642  NCBI: 4043  NZOR: 70a588f0-4867-4ebc-8a75-3aa84fa0826f  NZPCN: 3061  Observation.org: 7162  Open Tree of Life: 2485  PFI: 3581  Plant List: kew-2898243  PLANTS: PECR2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:60442790-2  RHS: 41248  SANBI: 2120-1  Tropicos: 50323572  VASCAN: 2628  VicFlora: 2ac4273b-3b43-4d60-86af-b882ca8af075  WFO: wfo-0000745326  Laji.fi: MX.39221 
Apium crispum:  Wikidata: Q38438802  APDB: 32922  APNI: 229143  CoL: 67NNH  GBIF: 5539866  GRIN: 3702  IPNI: 838044-1  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:838044-1  Tropicos: 1701369  WFO: wfo-0000540603 
Juuripersiljan juuri.
Kähärälehtipersilja
Lehtipersilja
Ukrainan kansallinen taidemuseo

| Ukrainan kansallinen taidemuseo Національний художній музей України  |
| --- | --- |


Tyyppi:  Taidemuseo, kansallismuseo, kulttuurilaitos 
Sijainti:  Kiova 
Johtaja:  Wolodymyr Fedossijowytsch Jazenko (1970-1989)  
Kotisivut:  namu.ua 
Koordinaatit:  50°26′56″N, 30°31′52″E
 fiUkrainan kansallinen taidemuseo 
  
Ukrainan kansallinen taidemuseo (NAMU, ukr. Національний художній музей України, engl. National Art Museum of Ukraine) on taidemuseo Kiovassa Ukrainassa. Se sijaitsee Myhailo Hruševskoho -kadulla Petšerskissä. Yksi maan suurimmista ja vanhimmista museoista perustettiin 1. elokuuta 1899 Venäjän keisarikunnan aikana Venäjän hallituksen ja ukrainalaisen Tereštšenkon perheen kustannuksella. Museorakennuksen on suunnitellut puolalainen arkkitehti Władysław Horodecki. Museon kokoelma perustuu Bohdan Hanenkon, Tereštšenkon, Vikenty Hvoykan, Mykola Biljašivskyin ja muiden lahjoituksiin. 1910-luvun alusta lähtien museossa on esitetty noin 40 tuhatta näyttelyä. Sillä on ainutlaatuinen kokoelma ukrainalaisen maalauksen, kuvanveiston teoksia ja ikoneja 1100–1900-luvuilta.lähde?
Historia > Museorakennus

Museo sijaitsee rakennuksessa, jonka arkkitehti Władysław Horodecki loi vuonna 1899 Kiovan ensimmäistä kaupunginmuseota varten. Siinä toteutui uudistettuna lahjakkaan moskovalaisen arkkitehdin Pjotr Boitsovin suunnitelma, jolle hallitus ei ollut antanut rakennuslupaa. Uusklassisen rakennuksen pääjulkisivun veistoksista vastasi Elia Salia (1864–1920). Rakentamiseen käytettiin 249 tuhatta ruplaa, joista hallitus kustansi 100 tuhatta ja 100 tuhatta lahjoitti Tereštšenkon perhe. Museon organisointi- ja rakentamistyöstä vastasi Kiovan antiikki- ja taideyhdistys, joka perustettiin vuonna 1897 Taiteen edistämisyhdistyksen pohjalta.lähde?
Historia > Alkuvaiheet

Museossa avattiin 1. elokuuta 1899 arkeologinen näyttely Vikenty Hvoykan historiallisista löydöistä rakennuksen 1. kerroksen viidessä salissa Kiovassa pidetyn XI koko Venäjän arkeologisen kongressin yhteydessä. Tätä päivää pidetään museon perustamispäivänä.lähde?
Viralliset avajaiset ja vihkiminen tapahtuivat 30. joulukuuta 1904. Museosta tuli Kiovan ensimmäinen julkinen museo.
Venäjän sotahistoriallisen seuran Kiovan osaston sotahistoriallinen museo avattiin 28. joulukuuta 1910 kaupunginmuseon uudelleen rakennetussa kellarissa.
Kiovan kaupunginmuseo, n. 1900 Vanha postikortti
Kiovan kaupunginmuseo, 1911.
Museon julkisivu tammikuussa 2014
Museon moderni pääjulkisivu
Historia > Nimenmuutokset

1904 Museo nimettiin Keisari Nikolai Aleksandrovitšin Kiovan taide-, teollisuus- ja tiedemuseoksi. Samaan aikaan käytettiin epävirallisia nimiä Museo- ja taidemuseo ja Kiovan kaupunginmuseo.
1919–1924 kansallistamisen jälkeen museota kutsuttiin nimellä Ensimmäinen valtio.
1924–1936 Taras Shevtšenkon koko Ukrainan historiallinen museo
1936–1939 Ukrainan valtionmuseo
1939– Ukrainan taiteen valtionmuseo
Saksalaismiehityksen aikana vuonna 1942 museo liitettiin venäläiseen taidekokoelmaan yhteisnimellä Itä-Euroopan taiteen valtionmuseo.
1944 aikaisempi museostatus palautettiin
1994 National Art Museum of Ukraine, NAMU  Ukrainan kansalliselle taidemuseolle tilattiin uusi visuaalinen identiteetti ja sille suunniteltiin oma erityinen fontti.
Historia > Avainhenkilöitä

Deregus Mykhailo Hordiyovytš, taiteilija ja museon pitkäaikainen johtaja.
Romanyšyn Myhailo Mykolayovytš, pääjohtaja (1988-1999).
Melnyk Anatoli Ivanovytš, Pääjohtaja (2000-2012).
Zadorozhna Maria Mykolayivna, Museon pääjohtaja (2016 asti)
Lytvynets Yuliya Oleksandrivna, Museon pääjohtaja (vuodesta 2016).
Kokoelma

Ukrainan kansallisessa taidemuseossa on maailman edustavin ukrainalaisen figuratiivisen taiteen kokoelma. Museon kokoelmassa on lähes 40 000 esinettä, joiden joukossa ovat edustettuina ukrainalaisen maalaustaiteen, kuvanveiston ja grafiikan mestariteoksia Kiovan Rusin ajalta nykypäivään.
Kokoelma > Ikonitaide 1100–1800-luku

Pyhä Yrjö elävänä. Tuntematon taiteilija, 1100-luku.
Seinävaate.Tuntematon taiteilija, 1100–1200-luku.
Pyhä Pietari ja Pyhä Paavali. Tuntematon taiteilija, 1200–1300-luku.
Kristuksen kärsimys. Tuntematon taiteilija. Galitsia. 1500-luku.
Viimeinen ehtoollinen. Tuntematon taiteilija.
Suuret marttyyrit Barbara ja Katariina. Tuntematon taiteilija, 1740-luku.
Deusus. Tuntematon taiteilija, 1760-luku.
Kokoelma > Muotokuvat

Eversti Semjon Sulima. Tuntematon.
Kasakka Mamai Koliivštšynan aikana. Tuntematon taiteilija
Kokoelma > Ukrainan maalaustaide 1800-luku – 1900-luvun alku > Oleksandr Muraško

Oleksandr Muraško. Tyttö punaisessa hatussa, 1903
Oleksandr Muraško. Kukkatytöt, 1918
Oleksandr Muraško. Vanha opettaja, Nikolai Muraškon muotokuva, 1906.
Oleksandr Muraško. Luonnos maalaukselle Karuselli, 1905
Oleksandr Muraško. Talonpoikaisperhe, yksi Muraškon tunnetuimmista kansanteemaisista maalauksista
Oleksandr Muraško. Muotokuva Elena Prakhovasta.
Oleksandr Muraško. Margarita Muraškon muotokuva.
Oleksandr Muraško. Pyykkäri.
Oleksandr Muraško. Nainen kukkien kanssa.
Oleksandr Muraško. Marian ilmestyminen.
Kokoelma > Ukrainan maalaustaide 1800-luku – 1900-luvun alku > Mykola Pymonenko

Mykola Pymonenko. Idylli, 1908
Mykola Pymonenko. Kisailijat. Kaivolla (1909)
Mykola Pymonenko. Pyhä Torstai (vuoden 1900 jälkipuolisko)
Mykola Pymonenko. Tyttö (1890-luku)
Mykola Pymonenko. Älä vitsaile (1895)
Mykola Pymonenko. Kulkueessa (1902)
Mykola Pymonenko. Kiovan kukkatyttö (1908)
Mykola Pymonenko. Vettä hakemassa
Mykola Pymonenko. Fanatismin uhri, 1899
Kokoelma > Ukrainan maalaustaide 1800-luku – 1900-luvun alku > Fedor Krytševsky

Fedor Krytševskyi. Omakuva valkoisessa takissa.
Fedor Krytševskyi. Paluu, 1927, Triptyykki Elämä.
Fedor Krytševskyi. Perhe, 1927. Triptyykki Elämä.
Fedor Krytševskyi. Rakkaus, 1927. Triptyykki Elämä.
Fedor Krytševskyi.Morsian, 1910.
Fedor Krytševskyi. Olla, 1929
Kokoelma > Ukrainan maalaustaide 1800-luku – 1900-luvun alku > Vsevolod Maksimovitš

Vsevolod Maksimovitš, Omakuva. 1913, kangas, öljy.
Vsevolod Maksimovitš. Karnevaali, 1913
Vsevolod Maksimovitš. Suudelma, 1913
Kokoelma > Ukrainan maalaustaide 1800-luku – 1900-luvun alku > Muut

Abram Manevitš. Kevät Kurenivkassa (1914–1915).
Abram Manevitš. Kaupunkikuva. Syksy (1914).
Kostandi Kiriak Konstantinovitš. Varhainen kevät, 1892.
Kyriak Kostandi. Ihmisten keskuudessa, 1885
Apollo Mokrytsky. Vaimon muotokuva, 1853
Vladimir Orlovsky. Rauhallinen, 1890
Alexandra Exterin. Kolme naishahmoa, 1910
Lähteet ja kirjallisuus

V. A. Smoliĭ, В. А. Смолій: Entsyklopediia istoriï Ukraïny.  Kyïv:  Instytut istoriï Ukraïny, "Naukova dumka", Інститут історії України, "Наукова думка", 2003–2019.  ISBN 978-966-00-1061-1  (ukrainaksi)
A. A. Melʹnik, Olʹha Lahutenko, Teti︠a︡na Ri︠a︡zanova: Nat︠s︡ionalʹnyĭ khudozhniĭ muzeĭ Ukraïny: [alʹbom].  Kyïv:  Artaii︠a︡ Nova, 2003.  978-966-96256-1-8  ISBN 966-96256-1-0  (ukrainaksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ukrainan kansallinen taidemuseo Wikimedia Commonsissa
Ukrainan kansallisen taidemuseon sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Музейний портал України ukrmuseum.org.ua. 26.10.2007. Arkistoitu 26.10.2007. Viitattu 2.3.2022. (ukrainaksi) (web.archive.org)
Petšerskin kadut
Soulavaris

| Soulavaris J>  Karjalainen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. huhtikuuta 2022
 Formaatti: CD, LP, digitaalinen
 Tuottaja(t): Väinö Karjalainen
 Kesto: 41.23
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: Albumi: 1.  Fyysinen albumi: 1.
J. Karjalaisen muut julkaisut
| Sä kuljetat mua 2018 | Soulavaris 2022 | Suomalaista muotoiluu 2025 |
Singlet albumilta Soulavaris
 ”Aurinko nousee ilman sua” Julkaistu: 3. syyskuuta 2021  ”Oulu, Wisconsin” Julkaistu: 7. tammikuuta 2022
Soulavaris on J. Karjalaisen studioalbumi, joka julkaistiin 1. huhtikuuta 2022. Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle.
Kappale ”Aurinko nousee ilman sua” julkaistiin singlenä syyskuussa 2021 ja kappale ”Oulu, Wisconsin” tammikuussa 2022. Kappaleesta ”Nuku hyvin, Angelique” julkaistiin Tero Ahosen ohjaama musiikkivideo albumin julkaisupäivänä.
Soulavaris oli Suomessa vuoden 2022 myydyin kotimainen vinyylilevy.
Kappaleet

Aurinko nousee ilman sua – 4.05
Yönä niin kuin tää – 3.35
Unien näkijä – 4.00
Popsävel 66 – 3.14
Punainen keinutuoli – 5.14
Nuku hyvin, Angelique – 4.00
Oulu, Wisconsin – 2.46
Eddie Boyd -polaroid – 4.32
Soulavaris – 5.42
Tuulella ratsastajat – 4.09
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Kaaoszine:
Rumba: 6,7/10
Soundi:
V2.fi:
Petsamonjoki

| Petsamonjoki |
| --- | --- |

Laskupaikka:  Petsamonvuono
Maat:  Venäjä
Pituus:  110 km
Petsamonjoki (ven. Пе́ченга, Petšenga) on joki Petsamossa Murmanskin alueen länsiosassa Venäjällä, Suomen luovuttamalla alueella. 110 km pitkä Petsamonjoki saa alkunsa Petsamontunturien eteläpuolella sijaitsevista pikkujärvistä (muun muassa Piedsjärvi) ja laskee Petsamonvuonon perukkaan.
Aiheesta muualla

Ludv. Munsterhjelm : Urheilukalastus Petsamonjoessa. Säälimätön rihmapyydyksien käyttö uhkaa lopettaa lohikannan. Tilanne autettavissa Norjassa koetuin keinoin, Helsingin Sanomat, 16.02.1935, nro 45, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Petsamojoki, urheilukalastajan idylli, Helsingin Sanomat, 29.10.1939, nro 292, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Luettelo vuonna 1957 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 1957 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Tammikuu

2. tammikuuta – Lenni Alfred Laakso (”Unto Karri”), suomalainen toimittaja, kirjailija (s. 1898)
4. tammikuuta – Theodor Körner, Itävallan liittopresidentti (s. 1873)
6. tammikuuta – Viggo Larsen, tanskalainen elokuvanäyttelijä ja -ohjaaja (s. 1880)
9. tammikuuta – Sergei Rozanov, neuvostoliittolainen teatteriohjaaja ja lastenkirjailija (s. 1894)
10. tammikuuta – Lucila de María del Perpetuo Socorro Godoy Alcayaga (”Gabriela Mistral”), vuoden 1945 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut chileläinen kirjailija (s. 1889)
11. tammikuuta – Nils Ahnlund, ruotsalainen historioitsija, Ruotsin akatemian jäsen ja professori (s. 1889)
14. tammikuuta – Humphrey Bogart, yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä (s. 1899)
14. tammikuuta – Nestori Tuominen, suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija (s. 1887)
16. tammikuuta – Heino Aspelin, suomalainen arkkitehti, pilapiirtäjä, sarjakuvantekijä ja mainosgraafikko (s. 1881)
16. tammikuuta – Alexander Cambridge, englantilainen aatelismies, Kanadan kenraalikuvernööri 1940–1946, Etelä-Afrikan kenraalikuvernööri 1924–1930 ja Athlonen jaarli (s. 1874)
16. tammikuuta – Arturo Toscanini, italialainen kapellimestari (s. 1867)
26. tammikuuta – Mamoru Shigemitsu, japanilainen poliitikko ja ulkoministeri (s. 1887)
Helmikuu

1. helmikuuta – Friedrich Paulus, saksalainen marsalkka (s. 1890)
1. helmikuuta – Vilho Vauhkonen, suomalainen ampuja ja olympiamitalisti (s. 1877)
8. helmikuuta – Walther Bothe, vuoden 1954 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut saksalainen fyysikko (s. 1891)
8. helmikuuta – János Neumann (”John von Neumann”), unkarilaissyntyinen yhdysvaltalainen matemaatikko (s. 1903)
9. helmikuuta – Miklós Horthy, unkarilainen amiraali (Unkarin valtionhoitaja) (s. 1868)
10. helmikuuta – Laura Ingalls Wilder, yhdysvaltalainen kirjailija (Pieni talo preerialla) (s. 1867)
13. helmikuuta – Gustav Mie, saksalainen fyysikko (s. 1868)
15. helmikuuta – U. W. Walakorpi, suomalainen kirjailija (s. 1886)
17. helmikuuta – Wilfrid Crabtree, brittiläinen jalkapalloilija ja olympiavoittaja (s. 1885)
19. helmikuuta – Heikki Kannisto, suomalainen poliitikko (s. 1898)
25. helmikuuta – Mark Aldanov, venäläinen kirjailija ja kemisti (s. 1886, 1888 tai 1889)
26. helmikuuta – Ossian Riisla, suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos (s. 1889)
Maaliskuu

5. maaliskuuta – Adalbert Wahl, saksalainen historioitsija ja professori (s. 1871)
8. maaliskuuta – Viktor Dalbo, suomalainen kuvataiteilija ja näyttelijä (s. 1883)
8. maaliskuuta – Rasmus Ottesen, tanskalainen näyttelijä (s. 1871)
9. maaliskuuta – Johannes Suomalainen, suomalainen kirjailija (s. 1890)
11. maaliskuuta – Richard E. Byrd, yhdysvaltalainen amiraali, lentäjä ja tutkimusmatkailija (ensimmäinen lento etelänavalle) (s. 1888)
13. maaliskuuta – Kosti Vehanen, suomalainen pianisti ja säveltäjä (s. 1887)
14. maaliskuuta – Nikolai Telešov, venäläinen kirjailija (s. 1867)
16. maaliskuuta – Constantin Brâncuși, romanialainen kuvanveistäjä (s. 1876)
22. maaliskuuta – Alvari Rinne, suomalainen toimittaja, kustannusvirkailija, runoilija ja suomentaja (s. 1887)
25. maaliskuuta – Max Ophüls, saksalainen elokuvaohjaaja (s. 1902)
30. maaliskuuta – Max Amann, saksalainen poliitikko, SS-upseeri ja lehtikustantamon johtaja (s. 1891)