stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hammarland

| Hammarland |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  60°13′00″N, 19°44′25″E
Maakunta:  Ahvenanmaan maakunta
Seutukunta:  Ålands landsbygd
Kuntanumero:  076
Hallinnollinen keskus:  Kattby
Perustettu:  –
Pinta-ala ilman merialueita:  140,29 km² 281:nneksi suurin 2022 
Kokonaispinta-ala:  1 224,24 km² 96:nneksi suurin 2022 
– maa:  138,55 km²
– sisävesi:  1,74 km²
– meri:  1 083,95 km²
Väkiluku:  1 650 276:nneksi suurin 31.8.2024 
– väestötiheys:  11,91 as./km² (31.8.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  17,7 %
– 15–64-v.:  60,2 %
– yli 64-v.:  22,1 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  3,3 %
– ruotsinkielisiä:  89,9 %
– muut:  6,9 %
Kunnallisvero:  18,00 % 11:nneksi suurin 2024 
Kunnanjohtaja:  Kurt Carlsson
www.hammarland.ax
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hammarland on Suomen kunta, joka sijaitsee Manner-Ahvenanmaalla, noin 20 km:n päässä Maarianhaminasta. Kunnan halki kulkee Maarianhaminan ja Eckerön välinen päätie 1. Hammarlandissa oli 31. elokuuta 2024 1 650 asukasta. Hammarlandin pinta-ala oli 1. tammikuuta 2022 maanmittauslaitoksen mittausten mukaan 1 224,24 km², josta 138,55 km² on maata, 1,74 km² sisävesialueita ja loput 1 083,95 km² merivesialueita. Hammarlandin naapurikunnat ovat Eckerö, Finström, Geta ja Jomala.
Hammarlandin vaakunan suunnitteli Matts Dreijer ja se vahvistettiin vuonna 1951.
Kunta on yksikielisesti ruotsinkielinen ja 89,9 prosenttia sen asukkaista on ruotsinkielisiä. Suomenkielisiä on 3,3 prosenttia.
Maantiede ja luonto

Hammarlandin asutus on keskittynyt päätie 1:n varteen Frebbenbyn ja Kattbyn alueille, kun taas kunnan lounais- ja pohjoisosat ovat laajalti asumattomia. Kattbyssa on pääosa kunnan palveluista, mm. kauppa ja Ålandsbankenin konttori. Näfsbyssä päätie 1:stä eroaa tie 40, jota pitkin on noin 15 kilometriä maakunnan toiseksi suurimpaan taajamaan Finströmin Godbyhyn.
Hammarlandin alueella, keskellä Ahvenanmerta, sijaitsee Märketin luoto. Siellä on Suomen läntisin kiinteän maan piste. Luodolla on majakka, jonka länsipuolelta mutkitellen kulkee Suomen ja Ruotsin välinen raja. Kunnan alueella on toinenkin majakka Sälskärin saarella.
Pääosa Hammarlandin maa-alasta sijaitsee Ahvenanmantereen länsiosasta pohjoisluoteeseen suuntautuvalla niemellä, jonka länsipuolella on Marsundin salmi ja itäpuolella Ivarskärinselkä. Niemimaan pohjoispuolella olevista saarista suurimpia ovat Torsholma, Äppelö ja Skråbjörkö (kuuluu Getan kuntaan, mutta on kokonaan Hammarlandin sisällä) sekä osittain Getan puolella oleva Lökö. Kuten muuallakin Ahvenanmaan länsiosan kunnissa Hammarlandissa maasto on tasaista. Korkein maastonkohta on 64 metrin korkeuteen merenpinnasta ulottuva Högberg kunnan lounaisosassa lähellä Hellesbyn kylää. Maaperä on kunnan pohjoisosassa selvästi karumpaa kuin eteläosassa, jossa metsät ovat monin paikoin reheviä ja kasvistoltaan runsaslajisia.
Hammarlandissa sijaitsee kaksitoista järveksi luokiteltua vakavettä, Vargsundet on niistä laajin. Kunnan eteläosassa on pari pienehköä järveä, Västmyraträsk ja Långträsk, jonka rantaa sivuaa Maarianhaminan ja Eckerön välinen päätie 1.
Maantiede ja luonto > Kylät

Kunnassa on 25 kylää: Boda, Borgö, Bovik, Bredbolstad, Byttböle, Djäkenböle, Drygsböle, Frebbenby, Fågelö, Hellesby, Kattby, Kråkböle, Lillbolstad, Mörby, Näfsby, Postad, Prästgården, Skarpnåtö, Strömma, Sålis, Torp, Torsholma, Västmyra, Äppelö ja Öra.
Historia

Hammarlandin alueelta on löydetty yli 30 esihistoriallista kalmistoa ja kaksi muinaislinnaa. Tällöin suuri osa nykyisestä kunnan maa-alueesta oli vielä meren alla. Pysyvän asutuksen alku Hammarlandissa voidaan ajoittaa 600-luvulle ajanlaskun alun jälkeen ja saapunut väestö oli kotoisin Ruotsista. Kirkon läheltä löydetty kalmisto on naapurikunnasta Jomalasta löydetyn kalmiston ohella Ahvenanmaan suurin. Ensimmäinen varma asiakirjamaininta Hammarlandista on vuodelta 1406, mutta itse seurakunnan uskotaan olevan huomattavasti vanhempi. Vuoden 1537 maakirjan mukaan Hammarlandissa oli 98 taloa.
Eckerö kuului aluksi kappeliseurakuntana Hammarlandiin, mutta itsenäistyi vuonna 1879. Kirkkoherra, rovasti P. U. Sandelin perusti pitäjään vuonna 1837 kirjaston, joka oli koko Suomen ensimmäisiä yrityksiä tällä alalla.
Hammarlandin halki on kulkenut Tukholman ja Turun välinen niin kutsuttu Suuri Postitie. Tie saapui Eckeröstä Marsundin salmen yli Kattnäsin laituriin ja jatkui Kattbyn, Frebbenbyn ja Näfsbyn kylien kautta Finströmin puolelle. Nykyiset tielinjaukset noudattavat vielä melko tarkoin vanhaa postitien reittiä, joka on merkitty tien varsille sijoitetuin kilometripaaluin.
Sålisin ja Torpin kylien lähistöllä on jäänteitä venäläisten ensimmäisen maailmansodan alla vuonna 1914 vastoin vuoden 1856 Pariisin rauhansopimusta rakentamista linnoitteista, jotka tuhottiin Suomen, Ruotsin ja Saksan keskinäisen sopimuksen nojalla vuonna 1919.
Hammarlandista on 1900-luvun alkupuolella joissakin yhteyksissä käytetty suomenkielistä nimeä Hammarlanti.
Talous

Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat rakennusyhtiö Vest Bygg Ab, ahvenanmaan punaista graniittisoraa ja -murskaa myyvä Varggropens Sand Ab ja konsulttiyritys Carinita Ab.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Hammarlandin väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 1 196 | 1 196 |
| 1985 | 1985 |    | 1 214 | 1 214 |
| 1990 | 1990 |    | 1 233 | 1 233 |
| 1995 | 1995 |    | 1 283 | 1 283 |
| 2000 | 2000 |    | 1 351 | 1 351 |
| 2005 | 2005 |    | 1 384 | 1 384 |
| 2010 | 2010 |    | 1 508 | 1 508 |
| 2015 | 2015 |    | 1 537 | 1 537 |
| 2020 | 2020 |    | 1 587 | 1 587 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Hammarlandissa oli 1 547 asukasta, joista 649 asui taajamissa, 868 haja-asutusalueilla ja 30:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Hammarlandin taajama-aste on 42,8 %. Hammarlandin taajamaväestö jakaantuu kahden eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Kattby | 365 |
| 2 | Mörby | 284 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Hallinto

Hammarlandin kunnanvaltuustossa istuu 15 kunnanvaltuutettua. Vuoden 2023 kuntavaaleissa kunnanvaltuustoon valittiin seitsemän valtuutettua sitoutumattoman kokoomuksen listalta, viisi valtuutettua keskustan listalta, kaksi valtuutettua liberaalien listalta ja yksi valtuutettu Hållbart initiativin listalta.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Hammarlandissa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Hammarlands församling
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Hammarlandin alueella toimii Turun ortodoksinen seurakunta.
Palvelut

Näfsbyn ala-asteen koulussa on toistasataa oppilasta luokilla 1-6.
Kuuluisia hammarlandilaisia

Jarl-Thure Eriksson (s. 1944), professori
Allan Korpi (1935–2020), yleisurheilija
Johannes Salminen (1925–2015), kirjailija ja esseisti
Kulttuuri > Murre

Hammarlandin alue on historiallisesti ruotsinkielistä aluetta. Hammarlandin ruotsinkielinen murre luetaan ahvenanmaanruotsin Länsi-Ahvenanmaan murteisiin. Ahvenanmaa muodostaa linkin Suomen ruotsalaismurteista Uplannin ja Sörmlannin murteisiin. Manner-Ahvenanmaalla puhuttu Länsi-Ahvenanmaan murre on lähimpänä Uplannin murteita.
Kulttuuri > Nähtävyyksiä

Hammarlandin kirkko
Ahvenanmaan palokuntamuseo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hammarland Wikimedia Commonsissa
Hammarlandin kunnan suomenkielinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Tilastokeskus - Hammarlandin avainluvut
Kunnan jauhot

| Kunnan jauhot |
| --- | --- |

Kirjailija:  Kalle Päätalo
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1973
Sarja: Juuret Iijoen törmässä
Edeltävä:  Tammettu virta
Seuraava:  Täysi tuntiraha
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kunnan jauhot on Kalle Päätalon Juuret Iijoen törmässä -sarjan kolmas osa. Teos on ilmestynyt vuonna 1973 Gummeruksen kustantamana. Kirjasta on otettu uudelleenpainos vuonna 2015.
Kirjan tapahtumat

Kirja sijoittuu 1930-luvun alun Taivalkoskelle. Kallen isä Herkko sairastuu keuhkokuumeeseen ja sen jälkiseurauksena hänen mielensä alkaa järkkyä. Lisäksi hän kuvitteli vaimonsa Riitun olevan uskoton ja ei juuri päästänyt tätä silmistään. Kevättalvella ja keväällä 1932 Herkkoa koitettiin houkutella kahteen otteeseen lähtemään Latvajärven talvisavottaan ja uittoon, mutta työstä ei tullut mitään. Kalle lähti kuitenkin uittomieheksi uittoon, joka eteni Latvajärvestä Latvaojaa pitkin Isojärveen ja siitä Välijokea Korvuanjokeen. Korvuanjokea oli edetty Lippamonniemen kartanolle, kun Kalle saa kuulla isänsä joutuneen lähtemään pakolla Oulun piirimielisairaalaan. Tämä oli Kallelle raskas uutinen. Hän kuitenkin jatkoi uittotyötä sen päättymiseen asti Korvuanjoen ja Suolijoen yhtymäkohtaan eli Suolihaaroihin. Tosin Kallen sai olla uitossa lähinnä isänsä ansioista johtuen, hänhän oli tuolloin vasta 12-vuotias.
Kesällä 1932 Riitu käy Oulussa katsomassa Herkkoa, joka ei vielä osoita paranemisen merkkejä. Syksyllä Kalle aloittaa viimeisen kouluvuotensa. Hän on välillä metsätöissä Hiltu-Jakin kanssa. Keväällä 1933 Kalle pääsee jälleen uittoon, joskin vain kokiksi Jaakko Hiltulan roikkaan. Hänen päätehtävänsä on keittää kahvia uittomiehille. Tällä kertaa uitto etenee Korvuanjoen latvoilta Pyhäjärvestä Suolihaaroihin. Ukkoherrana ei ole enää Hakala, edellisten keväiden ukkoherra. Kallen tuntipalkka putoaa nyt 2,50 markkaan, vaikkakin palkat ovat pudonneet yleisestikin johtuen yleisestä lamakaudesta. Alkukeväästä Kallen perhe on jo pudonnut kunnan avustusten varaan. Kunnan piirimieheltä on haettu lappuja, joilla saadaan jauhoja kaupasta. Tämä ei kuitenkaan kata perheen toimeentuloa, vaan Riitu joutuu kuppaamisen ohella käymään lastensa kanssa kylissä kerjuureissuilla.
Sovitukset

Mikko Niskasen elokuva Nuoruuteni savotat (1988)
Il Combattimento di Tancredi e Clorinda

Il combattimento di Tancredi e Clorinda
Esityspaikka: Concertgebouw, Amsterdam
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Il combattimento di Tancredi e Clorinda (SV 153, suom. Tancredin ja Clorindan taistelu) on italialaisen säveltäjän Claudio Monteverdin teos, näyttämöllinen madrigaali tai näyttämöllinen kantaatti. Teos sai ensimmäisen esityksensä Venetsian karnevaalien aikana vuonna 1624 kaupungin senaattorin, Girolamo Maceningon, muusikon suojelijan, luona.
Yleistä ja taustaa

Teos on sisällytetty myös säveltäjän madrigaalien kirjan kahdeksanteen ja viimeisen osaan, jota kutsutaan nimellä Madrigali guerrieri e amorosi, sotaisia ja lemmekkäitä madrigaaleja. Tämä teoksen viimeinen osa julkaistiin vuonna 1638. Teos on katkelma Torquato Tasson teoksesta Vapautettu Jerusalem.
Tässä teoksessaan Monteverdi on supistanut orkesterin melkein äärimmilleen. Orkesterin muodostavat cembalo, neljä viola da gambaa sekä kontrabasso. Kertoja kertoo urhoollisen soturin Tancredin taistelusta kaunista saraseenia Clorindaa vastaan, johon Tancredi on rakastunut. Taistelussa kuitenkin Clorinda on pukeutunut sotilaaksi, ja siksi Tancredi ei pysty tunnistamaan häntä. Raivokkaan kaksintaistelun lopuksi Tancredi lävistää miekallaan Clorindan rinnan. Viimeisenä huokauksenaan kaunis Clorinda kertoo uskostaan uuteen, kristittyjen jumalaan ja samalla hän antaa anteeksi hyökkääjälleen. Nyt Tancredi tunnistaan uhrinsa ja sekoaa tuskasta. Myös henkilömiehitys on vähäinen: kaunis saraseeni Clorinda (mezzosopraano), rohkea Tancredi (tenori) sekä kertoja (baritoni).
Tämän teoksen dramaattinen ja teatraalinen toteutus olivat suhteellisen uutta madrigaaleissa. Säveltäjä antoi myös hyvin tarkat ohjeet musiikin sovitukseen ja sijoitti tarkasti teokseensa hitaita ja kiihkeitä kohtia. Teoksen esitys kestää noin 20 minuuttia.
Äänityksiä

Claudio Manteverdi: Cambattimento di Tancredi e Clorinda. Monica Groop mezzosopraano, Ian Honeyman tenori, Petteri Salomaa baritoni ja Helsingin Barokkiorkesteri, johtajana Aapo Häkkinen. Alba Records.
Claudio Monteverdi: Combattimento di Tancredi e Clorinda. Rolando Villazón ja Topi Lehtipuu, tenori, Patrizia Ciofi, sopraano, Le Concert d'Astrée, johtajana Emmanuelle Haim. Virgin Classics.
Aiheesta muualla

Limretto (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Libretto (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi) (ranskaksi)
Il Genio

| Il Genio |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2007–
Tyylilaji:  elektro, indie, pop
Kotipaikka:   Italia
Laulukieli:  italia, ranska
Jäsenet:  Alessandra Contini, laulu   Gianluca De Rubertis  
Levy-yhtiö:  Cramps Music   Universal  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Il Genio on italialainen elektronista poppia soittava yhtye, jossa esiintyvät Gianluca De Rubertis ja Alessandra Contini. Yhtyeen suurin hitti on Pop porno. Laulut ovat pääasiallisesti italiankielisiä, mutta joissain lauluissa lauletaan myös ranskaksi.
Albumit

Il Genio (2008)
Vivere negli anni X (2010)
Singlet

Pop Porno (2008)
Non è possibile (2009)
Cosa dubiti (2010)
Aiheesta muualla

Yhtyeen MySpace-sivusto
Leo Saviojan murha

Leo Saviojan murha on elokuussa 1962 Haapamäellä tapahtunut selvittämätön henkirikos, jossa surmattiin Keuruulla asunut kansansoittaja Leo Savioja. Tapaus on edelleen selvittämättä.
Savilekun nimellä tunnettu Leo Savioja opiskeli nuoruudessaan Helsingin Konservatoriossa, minkä jälkeen alkoholi ja boheemi elämäntapa saivat yliotteen hänen elämässään.[lähde? ] Saviojalla oli pieni maatila Keuruun Suojärvellä, mutta hän vietti pääasiassa aikansa muualla ja hankki elantonsa soittamalla viuluaan junissa sekä Keuruun ja Haapamäen asemilla, kahviloissa ja kapakoissa.
Savioja nähtiin viimeksi elossa torstaina 9. elokuuta 1962 Haapamäen asemalla, jossa eräs asemamies näki hänen kulkevan viuluineen ratapihan läpi noin kello 3.30 aamuyöllä. Saviojan ruumis löytyi lauantaiaamuna 11. elokuuta Haapamäen terveystalon viereisestä metsiköstä, Keuruulle johtavan maantien varressa. Häneen kaulaansa oli isketty puukko, ja hänellä oli katkenneita kylkiluita ja ruhjeita. Saviojan tavarat olivat hajallaan ruumiin läheisyydessä. Savioja oli kuitenkin ollut jo kuollut tai kuolemaisillaan puukoniskun tapahtuessa, joten se ei ollut hänen kuolemaansa aiheuttanut. Hänen epäiltiinkin joutuneen joko yliajon uhriksi tai sitten kuolleen ryyppyporukassa syntyneen riidan seurauksena pahoinpitelyyn. Saviojan veren alkoholipitoisuus oli löydettäessä yli 2 promillea.
Yliajoepäilyihin liittyen tehtiin yksi väärä ilmiantokin eräästä taksinkuljettajasta. Vielä vuonna 2000 poliisi kuuli erästä lähiseudulla asunutta miestä jälleen yliajoepäilyihin liittyen, mutta asiaan ei tällöinkään tullut selvyyttä.
Kirjallisuutta

Luukola Varpu: Kansansoittaja Leo Saviojan elämänhistoria ja musiikillinen kehitys. Leo Savioja isänsä puoleisen suvun musiikillisen toiminnan jatkajana ja päättäjänä, pro gradu-tutkielma. Tampereen yliopisto, Musiikkitieteen laitos 1991
Luukola Varpu (toim.): Leo Savioja - soittajan elämänkaari : Keuruulaisen kansansoittaja Leo Saviojan elämästä ja muusikkoudesta kertova julkaisu. Sisältää myös nuotteja. Suomen Kansanmusiikkiliitto 1999
Kunnanhallituksen puheenjohtaja

Kunnanhallituksen puheenjohtaja, itseänsä kaupungiksi kutsuvissa kunnissa kaupunginhallituksen puheenjohtaja, on kunnanvaltuuston hallituksen puheenjohtaja. (Tehtävä on siis eri asia kuin kunnanvaltuuston puheenjohtaja.) Se on kuntalakiin perustuva tehtävä, johon valitaan pääsääntöisesti kahdeksi vuodeksi kerrallaan. Hän on luottamushenkilö, mutta voi toimia joko pelkästään luottamustoimena tai osapäiväisenä tai kokopäiväisenä. Kuntien organisaatiot sekä toimintakulttuurit ja käytännöt vaihtelevat suurestikin, joten puheenjohtajan tehtävistä  määräävät pääsääntöisesti kunnat omissa hallintosäännöissään, mutta kuntalaissa on selkeä pykälä (40§) kunnanhallituksen puheenjohtajan tehtävistä.
Kunnanhallituksen puheenjohtaja johtaa poliittista yhteistyötä ja puhetta kunnanhallituksen kokouksissa ja päivittäistä poliittista toimintaa kunnassa sekä tehtäviä, joita kunnanhallituksen toteuttaminen edellyttää. Mikäli kokouksessa annetut äänet menevät tasan, ratkaisee puheenjohtajan ääni. Lisäksi puheenjohtajalla on yksin otto-oikeus kunnan asioihin. Hän voi myös olla ottamatta asioita kokouksessa käsittelyyn.
Hallituksen puheenjohtajalla on erityinen rooli ja merkitys kunnanjohtajan (kaupunginjohtajan) yhteistyökumppanina. Parhaimmillaan kunnanhallituksen puheenjohtaja ja kunnanjohtaja toimivat kumppanuudessa, jolloin he luovat edellytyksiä toistensa työlle. Tärkeintä on, että he arvostavat toisten osaamista, tukevat toisiaan, luottavat toisiinsa ja välittävät toisilleen avoimesti tietoa.
Uuden sääntelyn tarkoituksena on kunnanhallituksen puheenjohtajan roolin selkeyttäminen ja toiminta-edellytysten parantaminen. Sääntely korostaa osaltaan poliittista johtamista sellaisessa kunnassa, jossa toimii kunnanjohtaja.
Erityisenä haasteena kunnan johtamisessa on työnjako ja vastuu kunnanjohtajan ja kunnanhallituksen puheenjohtajan välillä. Kunnanhallituksen puheenjohtajan tehtävän sääntelyllä pyritään selkeyttämään puheenjohtajan ja kunnanhallituksen välistä työnjakoa. Pykälä on luonteeltaan informatiivinen ja toteava.
Historiaa

Ennen uutta kuntalakia 1976, kunnanhallituksen puheenjohtajana toimi aina kaupunginjohtaja. Uudessa laissa se kiellettiin ja tehtävään istutettiin luottamushenkilö.
Erottaminen

Kunnanhallituksen puheenjohtajan poliittinen johtajuus korostuu myös erottamismahdollisuudella. Valtuusto voi erottaa kunnanhallituksen puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan kesken toimikauden, jos se on menettänyt luottamuksensa kyseiseen henkilöön (Kuntalaki 34 §). Tämä on kuntalaissa uusi säännös.
Hercules (emulaattori)

Hercules on IBM:n suurtietokoneiden emulaattori, joka kykenee emuloimaan System/370-, System/390- ja zSeries-sarjojen koneita. Se on saatavilla ainakin Linuxille, Microsoft Windowsille sekä Mac OS X:lle ja on avoimen lähdekoodin QPL-lisenssin alainen. Emulaattorin kehittämisen aloitti suurkoneohjelmoija Roger Bowler vuonna 1999. Nykyään ohjelmistoa ylläpitää Jay Maynard.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Huippuvuorten kuvernööri

| Huippuvuorten kuvernööri |
| --- | --- |
 Sysselmesteren på Svalbard
 Kuvernöörin viraston logo
 Nykyinen kuvernööri Fause valokuvattuna vuonna 2010
 Nykyinen Lars Fause 24. kesäkuuta 2021 lähtien
Kauden pituus:  3 vuotta, uusittavissa kerran
Perustettu:  1925
Ensimmäinen:  Johannes Gerckens Bassøe
Kotisivut:  https://www.sysselmesteren.no
Huippuvuorten kuvernööri (norj. sysselmesteren på Svalbard) on Norjalle kuuluvan Huippuvuorten saariston hallinnollinen johtaja. Kuvernööri edustaa Norjan kuningaskuntaa saarilla ja toimii samalla myös paikallisen poliisilaitoksen päällikkönä. Hän toimii Norjan oikeusministeriön alaisuudessa. Tavallisen paikallishallinnon lisäksi kuvernööri on Huippuvuorten ympäristönsuojelusta vastaava virkamies.
Kuvernöörin nimittää virkaansa Norjan hallitsija ja virkakauden pituus on kolme vuotta. Oikeusministeriö voi jatkaa tämän kautta toisella kolmella vuodella tarvittaessa. Kuvernööriksi nimitettävän on täytettävä Norjan virkamiesten koulutusvaatimukset. Virka perustettiin vuonna 1925.
Vuonna 2021 kuvernöörin norjankielinen nimi muutettiin sukupuolineutraaliksi nykyiseen muotoonsa: aiemmin titteli oli virallisesti sysselmannen.
Luettelo Huippuvuorten kuvernööreistä

| Kuva | Nimi | Virassa |
| --- | --- | --- |
|  | Johannes Gerckens Bassøe | 1925–1933 |
|  | Helge Ingstad | 1933–1935 |
|  | Wolmer Tycho Marlow | 1935–1941 |
|  | Håkon Balstad | 1945–1956 |
|  | Odd Birketvedt | 1956–1960 |
|  | Finn Backer Midbøe | 1960–1963 |
|  | Tollef Landsverk | 1963–1967 |
|  | Stephen Stephensen | 1967–1970 |
|  | Frederik V. N. Beichmann | 1970–1974 |
|  | Leif Eldring | 1974–1978 |
|  | Jan S. Grøndahl | 1978–1982 |
|  | Carl A. Wendt | 1982–1986 |
|  | Leif Eldring | 1986–1991 |
|  | Odd Blomdal | 1991–1995 |
|  | Ann-Kristin Olsen | 1995–1998 |
|  | Morten Ruud | 1998–2001 |
|  | Odd R. Olsen Ingerø | 2001–2005 |
|  | Sven Ole Fagernæs | 2005 |
|  | Per Sefland | 2005–2009 |
|  | Odd R. Olsen Ingerø | 2009–2015 |
|  | Kjerstin Askholt | 2015–2021 |
|  | Lars Fause | 2021– |
Lähde:
Levuliinihappo

| Levuliinihappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
Muut nimet:  Hydroksipropaanihappo, 4-oksopentaanihappo, Asetyylipropionihappo
CAS-numero:  123-76-2
PubChem CID:  11579
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H8O3
Moolimassa:  116,12 g/mol
Ulkomuoto:  Kiinteä, valkoista
Sulamispiste:  33–35 °C
Kiehumispiste:  245–246 °C
Tiheys:  1,13 g/cm3
Liukoisuus veteen:  675 g/l (25 °C)
Levuliinihappo on orgaaninen yhdiste, joka on huoneenlämmössä valkoista kiinteää ainetta. Sen kemiallinen kaava on C5H8O3 ja rakennekaava on CH3COCH2CH2COOH. Yhdisteestä käytetään myös nimiä hydroksipropaanihappo, 4-oksopentaanihappo ja asetyylipropionihappo.
Levuliinihapon moolimassa on 116,12 g/mol, sulamispiste 33–35 °C, kiehumispiste 245–246 °C, tiheys 1,13 g/cm3,  leimahduspiste 137 °C ja CAS-numero 123-76-2. Yhdiste liukenee hyvin veteen.
Levuliinihappoa voidaan valmistaa biomassan selluloosassa olevasta glukoosista happokatalysoidun hydrolyysin avulla. Biomassapohjaisessa valmistuksessa levuliinihappoa voidaan valmistaa esimerkiksi kahdella sarjaankytketyllä reaktorilla, jossa ensimmäisessä syntyy välituotetta hydroksimetyylifurfuraalia (HMF) ja toisessa reaktorissa HMF reagoi levuliinihapoksi. Jälkimmäisessä reaktorissa muodostuu sivutuotteena muurahaishappoa.
Aiheesta muualla

Teknologiakeskus Ketek: Luonnon kasvikuitujen käyttö biomassaraaka-aineena kemikaalien valmistuksessa (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Markus Vanninen, Tyypillisten biomassamateriaalien kemiallinen koostumus, Kappale 5.1 Levuliinihappo, Jyväskylän yliopisto, Kemian laitos, Pro gradu -tutkielma, 12.5.2009
PubChem: Levulinic acid (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Levulinic acid (englanniksi)
DrugBank: Levulinic Acid (englanniksi)
ChemBlink: Levulinic acid (englanniksi)
Researchgate.net: Daniel J. Hayes, Julian Ross, M. H. B. Hayes, Steve Fitzpatrick: The Biofine Process: Production of Levulinic Acid, Furfural and Formic Acid from Lignocellulosic Feedstocks (pdf)
Levon Džulfalakjan

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Levon Džulfalakjan vuonna 2012 julkaistussa armenialaisessa postimerkissä. |  Levon Džulfalakjan vuonna 2012 julkaistussa armenialaisessa postimerkissä. |  Levon Džulfalakjan vuonna 2012 julkaistussa armenialaisessa postimerkissä. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Soul 2008 | 68 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 1986 | 68 kg |  |
|  Pronssia | Martigny 1989 | 68 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pireus 1986 | 68 kg |  |
Levon Arsenovitš Džulfalakjan (s. 5. huhtikuuta 1964 Leninakan, Armenian SNT, Neuvostoliitto) on armenialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja sekä maailman- ja euroopanmestari. Aktiiviaikoinaan hän edusti kansainvälisellä tasolla Neuvostoliittoa.
68 kilogramman painoluokassa painineen Džulfalakjanin uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1980-luvun jälkipuoliskolle. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan 1986 Pireuksen EM-kisoissa hän voitti kultamitalin. Samana vuonna hän voitti myös maailmanmestaruuden Budapestin MM-kisoissa.
1988 Soulin olympialaisissa Džulfalakjan voitti kultamitalin. Viimeisiksi jääneissä kansainvälisissä arvokilpailuissaan 1989 MM-kisoissa Martignyssä hän sijoittui pronssille. Juniorina Džulfalakjan voitti EM-kultaa 74-kiloisissa vuonna 1984.
Sittemmin 161 senttimetrin mittainen Džulfalakjan on toiminut Armenian maajoukkueen valmentajana.