stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Habarovsk
Historia > Sisällissota ja japanilaisten interventio

Habarovskiin julistettiin neuvostovalta  25. joulukuuta 1917. Japanilaiset osallistuivat ententén interventioon. Valtaa piti atamaani Kalmikov, joka rauhoitti tilannetta surmaamalla satoja kaupunkilaisia. Japanilaiset järjestivät puhdistuksen 5. huhtikuuta 1918. Neljän vuoden kuluttua helmikuussa 1922 Kaukoidän tasavallan vallankumouksellinen kansanarmeija valtasi Habarovskin, ja kaupunki palasi neuvostovallan piiriin.
70 000 japanilaissotilaan lisäksi interventioon Venäjän Kaukoidässä osallistui myös Yhdysvallat 8 000 sotilaalla pyrkien pitämään Siperian radan ympärysvalloille ystävällismielisten Venäjän valkoisten hallussa, turvaamaan Kaukoitään lastatut Venäjän väliaikaisen hallituksen tueksi tarkoitetut sotatarvikkeet bolševikeilta ja tukemaan tšekkilegioonan taistelua Siperiassa bolševikkeja vastaan.
Historia > Neuvostoaika

Habarovskista tuli 1924 Kaukoidän seudunselvennä päähallintopaikka ja Kaukoidän tasavallan sekä Amurin keisarillisen kenraalikuvernementin seuraaja. Teollistaminen alkoi.
Ensimmäisinä viisivuotiskausina pyrittiin kehittämään raskasta teollisuutta. Perustettiin energia-alan koneita rakentava Zavod energitižeskovo mašinostroenija, zavod imeni S. M. Kirova, öljynjalostamo neftepererabatuvajužhij zavod imeni S. Ordžokidze, Avtoremles ja kevyen teollisuuden tuotantolaitoksia.
Teollistuvan alueen tarpeisiin perustettiin lääketieteelle, pedagogialle ja rautatieinsinööritieteille yliopistoja ja instituutteja. Toinen maailmansota keskeytti kehityksen, koska sodan rahoittaminen vei varat kiinteiltä investoinneilta.
Urheilu

Habarovskin jääkiekkoseura Amur Habarovsk pelaa KHL-liigaa, ja jääpalloseura SKA-Neftyanik pelaa Venäjän jääpallon superliigassa. Jalkapalloseura FC SKA Energiya Habarovsk pelaa Venäjän jalkapalloliigassa.[lähde? ]
Ystävyyskaupungit

Niigata, Japani (1965)
Portland, Yhdysvallat (1988)
Victoria, Kanada (1990)
Harbin, Kiina (1993)
Bucheon, Korean tasavalta (2002)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Habarovsk Wikimedia Commonsissa
Heiðar Helguson

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 22. elokuuta 1977 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Akureyri, Islanti
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 178 cm
Seura
Seura: Cardiff City
Pelinumero: 22
Junioriseurat
1985–1993: UMFS Dalvík
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1993–1994 1994–1997 1997–1998 1998–1999 1999–2005 2005–2007 2007–2009 2008–2009 2009–2012 2009–2010 2012–  | UMFS Dalvík Þróttur Szczakowianka Jaworzno Lillestrøm Watford Fulham Bolton Wanderers → Queens Park Rangers Queens Park Rangers → Watford Cardiff City | 11 (5) 54 (31) 12 (4) 43 (18) 174 (55) 57 (11) 07 (2) 07 (3) 68 (24) 29 (11) 21 (7) |
Maajoukkue
| 1999–2011 | Islanti | 55 (12) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. joulukuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. elokuuta 2011.
Heiðar Helguson (s. 22. elokuuta 1977 Akureyri, Islanti) on islantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa Cardiffissa.
Heiðar on pelannut Norjassa Lillestrømissä ja Englannissa Watfordissa. Hän siirtyi Watfordiin kaudella 1999–2000, jonka päätteeksi joukkue putosi vain yhden Valioliigassa vietetyn kauden jälkeen 1. divisioonaan. Hän oli monen kauden ajan joukkueen paras maalintekijä, mutta rahavaikeuksista kärsinyt seura myi hänet Fulhamiin kauden 2004–2005 jälkeen.
Kesällä 2007 Heiðar siirtyi Fulhamista Boltoniin. Kaudella 2008–2009 hänet lainattiin Queens Park Rangersiin, ja siirrosta tehtiin pysyvä vuoden 2009 alussa. Syksyllä QPR lainasi hänet vanhaan seuraansa Watfordiin ja uudelleen vuonna 2010. Hän palasi kuitenkin QPR:ään vahvasti ja teki kaudella 2011–2012 joukkueelleen 16 pelissä kahdeksan valioliigamaalia. Helguson siirtyi Cardiffiin elokuun alussa 2012.
Heiðar Helguson kuuluu myös Islannin maajoukkueen vakiomiehistöön.
Henrik Lemström

Henrik Lemström (16. syyskuuta 1738 Siuntio – 11. heinäkuuta 1771 Tukholma) oli suomalainen varanotaari ja luonnontutkija.
Lemströmin vanhemmat olivat Siuntion kappalainen Henrik Lemström (1706–1765) ja Anna Kristina Tallqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1754 ja valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1760.
Lemström joka itse tutki muun muassa gravitaatiota ja magnetismia oli mukana puuhaamassa suomalaista tiedeseuraa 1765–1767. Hän kävi 1767–1768 ulkomailla ainakin Pietarissa ja Tallinnassa. Lemströmistä tuli Ruotsin tiedeakatemian oppijäsen 1771. Hän toimi kauppakollegion varanotaarina vuodesta 1768 ja viskaalikollegion kopistina vuodesta 1771. Lemström julkaisi myös useita kirjoituksia politiikan ja talouden aloilta.
Harneyn piirikunta

Harneyn piirikunta (engl. Harney County) on Yhdysvaltojen Oregonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 7 393 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Burnsin kaupunki. Piirikunta on perustettu 23. helmikuuta 1889.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harneyn piirikunta Wikimedia Commonsissa
Henri Lansbury

Henri Lansbury
Henri George Lansbury (s. 12. lokakuuta 1990) on brittiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän oli Arsenalissa nuorisopelaajana jo vuodesta 1999; ammattilaissopimus solmittiin vuonna 2007. Hän pääsi Arsenalin joukkueessa kentälle kolmessa valioliigaottelussa. Lansbury pelasi pääasiassa muissa seuroissa lainasopimuksilla, kunnes hän siirtyi vuonna 2012 Nottingham Forestiin.
Lansbury siirtyi tammikuussa 2017 Aston Villaan, joka nousi vuonna 2019 Valioliigaan. Hän pelasi Valioliigassa kaudella 2019–2020 kymmenen ottelua, joista kaksi avauskokoonpanossa. Seuraavalla kaudella hän ei mahtunut enää pelaavaan kokoonpanoon ja siirtyi tammikuussa 2021 yhtä sarjatasoa alemmas Bristol Cityyn, jossa hän pelasi kevätkauden aikana 16 mestaruussarjan ottelua. Kesällä 2021 hän siirtyi samassa sarjassa pelaavaan Luton Towniin.
Lansbury on pelannut Englannin eri juniorimaajoukkueissa yli 40 ottelua. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 neljä ottelua ja teki kaksi maalia. Alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009, joissa Englanti saavutti hopeaa, hän pelasi viisi ottelua ja teki kolme maalia. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 hän pelasi kolme ottelua.
Henri Laurent

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Henri Laurent |  Henri Laurent |  Henri Laurent |  |
Maa:   Ranska
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
Miesten miekkailu
|  Pronssia | Pariisi 1900 | kalpa, mestarit |  |
Henri Albert Fernand Laurent (1. huhtikuuta 1881 Beaulieu-sur-Loire – 14. helmikuuta 1954 La Rochelle) oli ranskalainen miekkailija. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa ja sai siellä pronssia miekkailumestarien kalvassa.
Henrik Lavonius

Henrik Lavonius (19. tammikuuta 1915 Tampere – 31. tammikuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen esteratsastaja. Hän kilpaili aktiivisesti esteratsastuksessa vuosina 1929–1955 ja osallistui Helsingin olympialaisiin 1952 hevosella Lassi, joskin tuli olympiaradalla hylätyksi. Muita hänen kilpahevosiaan olivat Javisst ja India Bonita. Olympialaisiin osallistumisen ansiosta Suomen Ratsastajainliitto myönsi vuonna 1992 Lavoniukselle Mestariratsastajamerkin numero 3 ja kutsui hänet liiton kunniajäseneksi. Muihin kilpailusaavutuksiin lukeutuu muun muassa joukkuehopea Pohjoismaisissa mestaruuskilpailuissa vuonna 1937.
Lavonius toimi Ratsastajainliiton varapuheenjohtajana 1953–1956 sekä oman seuransa Suomen Kenttäratsastusseuran puheenjohtajana vuosina 1952–1954.
Lavonius valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1937 Teknillisestä korkeakoulusta ja työskenteli vuodesta 1938 lähtien AGA-konsernissa. Hän toimi Oy AGA Ab:n toimitusjohtajana 1958–1977. Hän oli sotilasarvoltaan merivoimien kapteeni. Ratsastuksen ohella hän kilpaili aktiivisesti myös purjehduksessa.
Hanhiot

| Hanhiot |
| --- | --- |
 Pihtihanhio eli kaksiliuskahanhikki  (Sibbaldianthe bifurca)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Hanhiot Sibbaldianthe  Juz.
Katso myös
   Hanhiot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hanhiot eli kaksiliuskahanhikit (Sibbaldianthe) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon kuuluva kasvisuku, joka on aiemmin luokiteltu osaksi sormihanhikkien (Potentilla) sukua.
Lajit

Hanhioiden sukuun kuuluu seitsemän lajia. Niitä esiintyy Aasiassa ja itäisimmässä Euroopassa.
Sibbaldianthe adpressa
pihtihanhio eli kaksiliuskahanhikki (Sibbaldianthe bifurca , aik. Potentilla bifurca )
idänpihtihanhio (Sibbaldianthe bifurca subsp. orientalis, syn. S. orientalis) – Luokiteltu joko alalajiksi tai lajiksi.
Sibbaldianthe imbricata
Sibbaldianthe moorcroftii
Sibbaldianthe semiglabra
Sibbaldianthe sericea
Pihtihanhio ja idänpihtihanhio esiintyvät Suomessa uustulokkaina.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Hanhiot (Sibbaldianthe)
Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sibbaldianthe
Funet: Kaksiliuskahanhikit (Sibbaldianthe)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Spetsfingerörter
Käännös suomeksi
Haudankaivaja

Haudankaivaja.
Haudankaivaja. Lyijykynäpiirros, Viktor Vasnetsov (1871)
Haudankaivaja on henkilö, joka avaa haudan tulevaa hautausta varten. Jos hautausmaa on kirkkomaata, työn tekee kirkon työntekijä. Suomessa työhön käytetään nykyisin pienikokoista tai traktorikaivinkonetta, perinteisesti haudankaivaja on käyttänyt lapiota, jolla myös nykyään hauta viimeistellään. Haudan syvyys riippuu siitä, onko kohtaan haudattu jo aikaisemmin: syvimmillään hauta on 2,7 metrissä, seuraavaksi 2,1 metrissä ja viimeksi 1,5 metrin syvyydessä. Uurnahaudan vähimmäissyvyys on 60 senttimetriä.
Edesmenneitten jäänteet, joita hautaa avatessa voi tulla vastaan, kerätään kokoon ja haudataan haudan pohjalle kaivettuun koloon, jonka päälle sitten arkku lasketaan. Yleensä samaan syvyyteen ei haudata kuin 20 vuoden välein. Vielä 1970-luvulla vainajia käsiteltiin formaliinilla, mikä hidastaa maatumista ja voi aiheuttaa ikävän yllätyksen hautaa avattaessa. Myös muoviin käärittyihin vainajiin törmätään vuosittain, koska tapaturmaisesti kuolleita oli tapana pakata muovin sisään, missä maatumista ei tapahdu, vaan ruumis muumioituu. Suomessa tällaisia vainajia on noin tuhatkunta. Norjassa ongelma on suurempi, koska siellä niitä on jopa puoli miljoonaa.
Haudankaivaja myös täyttää haudan hautauksen jälkeen, jos hautajaisvieraat eivät ole sitä tehneet, sekä viimeistelee hautakummun.
Iltalehden vuonna 2010 tekemän tutkimuksen mukaan haudankaivajan ammattia (23. sija) arvostettiin Suomessa enemmän kuin vaikkapa papin ammattia (26. sija).
Haudankaivajat eri kulttuureissa

Japanissa alimmalla yhteiskunnallisella asteella oleviin burakulaisiin kuuluneet etot toimivat Edo-kulttuurissa haudankaivajina.
Haudankaivajana työskennelleitä

Abraham Lincoln työskennellessään suntiona Indianan Spencerin piirikunnassa
Kari Peitsamo (2000-luvun alussa)
Joe Strummer, The Clash-yhtyeen keulakuva vuonna 1973
James Thomas, delta blues -muusikko nuoruudessaan Mississippissä
Bluesmuusikko John Jackson Fairfaxin piirikunnassa, Virginiassa
Laulaja Dave Vanian brittiläisestä The Damned -yhtyeestä ennen musiikkiuraansa. Työ vaikutti myöhemmin yhtyeen sanoituksiin ja kuvamaailmaan.
Kaupunkitarinan mukaan laulaja Rod Stewart oli haudankaivajana Pohjois-Lontoon Highgaten hautausmaalla. Todellisuudessa hän vain merkitsi hautojen paikkoja ja auttoi muissa töissä, mutta vain muutaman tunnin ajan. Stewart itse on tuonut julki, että "the popular myth arose (one I happily rode along with) that I was once a gravedigger. It's a delicious, mysterious piece of back-story, but again we must move to strike it from the record."
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hans Erling Hækkerup

| Hans Erling Hækkerup> Tanskan sisäministeri |
| --- | --- |
 Jens Otto Kragin II hallitus 26. syyskuuta 1964 – 2. helmikuuta 1968  
Edeltäjä:  Lars P. Jensen
Seuraaja:  Poul Sørensen
Tanskan oikeusministeri
 Hans Hedtoftin III, Hans Christian Hansenin I ja II, Viggo Kampmannin I ja II sekä Jens Otto Kragin I hallitus 30. syyskuuta 1953 – 26. syyskuuta 1964  
Edeltäjä:  Helga Pedersen
Seuraaja:  K. Axel Nielsen
Kansankäräjäedustaja
 1948–1971 1945–1947  
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. joulukuuta 1907 Ringsted, Tanska
Kuollut: 30. heinäkuuta 1974 (66 vuotta)
Ammatti:  juristi, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Hans Erling Hækkerup (25. joulukuuta 1907 Ringsted – 30. heinäkuuta 1974) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1945–1947 ja 1948–1971 sekä toimi Tanskan oikeusministerinä 1953–1964 ja sisäministerinä 1964–1968. Koulutukseltaan hän oli juristi.
Yksityiselämä

Myös Hans Hækkerupin veli Per Hækkerup toimi useissa ministerinviroissa 1960- ja 1970-luvuilla.
Aiheesta muualla

Hans Erling Hækkerup Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Heike Henkel

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Heike Henkel |  Heike Henkel |  Heike Henkel |  |
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | korkeushyppy |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tokio 1991 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sevilla 1991 | korkeushyppy |  |
|  Hopeaa | Toronto 1993 | korkeushyppy |  |
|  Pronssia | Budapest 1989 | korkeushyppy |  |
|  Pronssia | Barcelona 1995 | korkeushyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Split 1990 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Glasgow 1990 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Genova 1992 | korkeushyppy |  |
|  Hopeaa | Budapest 1988 | korkeushyppy |  |
Heike Henkel (o.s. Redetzky, s. 5. toukokuuta 1964 Kiel) on saksalainen entinen korkeushyppääjä. Henkel saavutti korkeushypyssä lukuisia arvokisamitaleita ja oli 1980-luvun lopun ja 1990-luvun alun aikoina maailman terävimmällä huipulla lajissaan.
Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, hopeisen, Henkel saavutti 1988 EM-hallikisoista Budapestista. Vuotta myöhemmin Budapestin MM-hallikisoissa hän oli pronssilla. 1990 Glasgow'n EM-hallikisoista hän saavutti kultaa kuten myös myöhemmin samana vuonna Splitin ulkoratojen EM-kisoista. 1991 hän voitti MM-kultaa sekä Sevillan halli-MM-kisoista että Tokion ulkoratojen MM-kisoista. Henkel jatkoi kultaputkeaan myös 1992 EM-hallikisoissa ja myöhemmin samana vuonna Barcelonan olympialaisissa. 1993 Toronton MM-hallikisoista hän saavutti hopeaa ja 1995 Barcelonasta pronssia.
Vuonna 1992 Henkel valittiin vuoden yleisurheilijaksi ja kotimaassaan Saksassa vuoden urheilijaksi.
Aiheesta muualla

Leverkusen who's who
Naisten korkeushypyn olympiavoittajat
Naisten korkeushypyn maailmanmestarit
Hallitseva senaatti

Vuonna 1834 valmistunut hallitsevan senaatin ja pyhän synodin yhteinen rakennus Pietarin Senaatinaukiolla.
Hallitseva senaatti (ven. Прави́тельствующий сена́т, Pravitelstvujuštši senat) oli Venäjän keisarikunnassa vuosina 1711–1917 toiminut keskushallinnon elin. Sillä oli useita rooleja ja sen valtaoikeudet vaihtelivat eri aikoina, mutta ennen kaikkea se oli valtakunnan hallinnon ylin porras ja korkein oikeusaste. Sen johtaja oli nimikkeeltään pääprokuraattori (генерал-прокурор, general-prokuror). Virka oli vuodesta 1802 yhdistetty valtakunnan oikeusministerin tehtävään.
Hallitseva senaatti ei työskennellyt yhtenäisenä kollegiona, vaan se jakautui erillisiin osastoihin, jotka antoivat päätöksiä senaatin nimissä.
Kehitys

Hallitsevan senaatin perusti Pietari Suuri 5. maaliskuuta (J: 22. helmikuuta) 1711 antamallaan käskykirjeellä johtamaan Venäjän hallintoa hänen poissa ollessaan. Se korvasi vanhan pajariduuman, joka samalla lakkautettiin. Hallitsevaan senaattiin kuului alkujaan yhdeksän jäsentä ja ylisihteeri, jotka edustivat vanhaa ja uutta aatelia. Senaatti siirtyi vuonna 1714 Moskovasta Pietariin. Alkujaan hallitsevalle senaatille oli keskitetty koko Venäjän keskushallinto ja se toimi myös ylimpänä oikeusasteena. Sen valtaoikeudet laajenivat nopeasti käsittämään lakien toimeenpanon, kaupan ja sotilasasioiden valvonnan sekä eräitä paikallishallintoon liittyneitä kysymyksiä. Pääprokuraattorin virka perustettiin Pietari Suuren määräyksellä vuonna 1722, ja siihen nimitettiin ensimmäisenä Pavel Jagužinski. Hän toimi virassa vuosina 1722–1726 ja 1730–1735.
Hallitsevan senaatin valtaa typistettiin Katariina I:n ja Pietari II:n hallitsijakausina, jolloin johtava asema siirtyi ylimmälle salaneuvostolle (Verhovnyi tainyi sovet). Pääprokuraattorin virka lakkautettiin vuonna 1725, mutta keisarinna Anna Ivanovnan tultua valtaan vuonna 1730 ylin salaneuvosto lakkautettiin, senaatti palautettiin entiselleen ja virka perustettiin uudelleen. Jo seuraavana vuonna senaatti menetti valtaansa uudelle hallituselimelle, ministerikabinetille (Kabinet ministrov), mutta keisarinna Elisabet lakkautti kabinetin vuonna 1741, palautti jälleen senaatin aseman ja vahvisti sitä entuudestaan.
Elisabetin valtakaudella hallitseva senaatti johti lähes suvereenisti Venäjän sisäisten asioiden hallintoa ja käytti joissain tapauksissa myös lainsäädäntövaltaa. Se saattoi kehittää lainsäädäntöä ennakkopäätöksillä sellaisissa tapauksissa, joissa ei entuudestaan ollut selvää lakia, johon vedota. Vuonna 1744 se määräsi, ettei teloituksia saanut panna toimeen ilman sen omaa vahvistusta, ja vuosina 1751 ja 1753 se määräsi niiden toimeenpanon toistaiseksi kokonaan keskeytettäväksi. Katariina Suuren ajoista lähtien hallitsevan senaatin tehtäviä siirrettiin vähitellen uusille elimille ja se jaettiin vuonna 1763 kuuteen osastoon. Myöhemmin kaksi osastoa siirrettiin Moskovaan ja sijoitettiin Kremliin rakennettuun Senaatin palatsiin.
Aleksanteri I suunnitteli jälleen hallitsevan senaatin vallan vahvistamista osana Venäjän hallinnon uudistamista. Kun Venäjän ministeriöt perustettiin vuonna 1802, ministerit määrättiin alistettaviksi senaatille, mutta tätä ei juuri käytännössä toteutettu, sillä ministerien haluttiin kuitenkin pysyvän keisarin henkilökohtaisessa ohjauksessa. Samana vuonna pääprokuraattorin virka yhdistettiin oikeusministerin tehtävään. Käytännössä uudet ministeriöt ja vuonna 1810 perustettu valtakunnanneuvosto heikensivät senaatin asemaa. Aleksanteri II:n toteuttamat uudistukset vahvistivat jälleen senaattia, ja siihen perustettiin lisää tuomioistuimina toimineita osastoja. Hallitseva senaatti menetti 1800-luvun aikana vähitellen hallintoa koskeneen valtansa ja painottui lähinnä toimimaan ylimpänä oikeusistuimena sekä valvomaan laillisuutta.
Hallitseva senaatti keisarinvallan loppuaikoina

Vuoden 1905 vallankumous muutti jälleen kerran hallitsevan senaatin asemaa. Keisarinvallan loppuaikoina senaatti oli ylin muutoksenhakuoikeus ja sillä oli oikeus tarkistaa alempien oikeusasteiden langettamia tuomioita. Sen tehtävänä oli myös valvoa valtakunnan hallintoa, lakien toimeenpanoa, veronkantoa ja valtion finansseja. Venäjän virastot kuuluivat periaatteessa edelleen hallitsevan senaatin alaisuuteen, lukuun ottamatta ylintä hallintoa ja eräitä erikseen sen alaisuudesta erotettuja viranomaisia. Vuoden 1906 perustuslain mukaan hallitsevan senaatin tehtäviin kuului myös ”suojella ja säilyttää” lakeja sekä julkaista hallitsijan vahvistamat lait tarkistettuaan ensin niiden perustuslainmukaisuuden. Senaatin osastojen määrä vaihteli vuosikymmenten mittaan.
Pääprokuraattorin virka lakkautettiin vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen. Koko hallitseva senaatti lakkautettiin lokakuun vallankumouksen jälkeen 5. joulukuuta (22. marraskuuta) 1917 yhdessä muun vanhan oikeuslaitoksen kanssa yhdellä kansankomissaarien neuvoston ensimmäisistä määräyksistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hallitseva senaatti Wikimedia Commonsissa
Senaatin istunto Pietari Suuren aikana, Dmitri Kardovskin historiamaalaus vuodelta 1908.
Haudankylmyyden mailla

| Haudankylmyyden mailla Horna |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuu 1997 – tammikuu 1998, Astia Studio, Lappeenranta
 Julkaistu: 1999
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 66.00
 Levy-yhtiö: Solistitium Records
Hornan muut julkaisut
| Kohti yhdeksän nousua 1998 | Haudankylmyyden mailla 1999 | Sota (EP) 1999 |
Haudankylmyyden mailla on suomalaisen black metal -yhtye Hornan toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1999 levymerkillä Solistitium Records.
Vuonna 2005 levy-yhtiö Omvina julkaisi albumista uusintapainoksen.
Kappaleet

Prologi – 2.19 (instrumentaali)
Yhdeksän yö – 7.48
...Jeesuksen verestä – 4.54
Ylle kuihtuneen ajan ajatusten – 7.50
Kun Jumalan sydän on murskattu – 4.49
(Kaiken) kristityn kuolema – 5.38
Viimeinen sielu Jumalan valosta – 5.14
Haudankylmyyden maille – 3.47
Hymni tuomiopäivänä – 6.07
Peikkomaille – 5.43
Epilogi – 9.04
Kunnia Saatanalle – 2.47
Kokoonpano

Nazgul von Armageddon – laulu
Shatraug – kitara, kosketinsoitin
Moredhel – kitara
Skratt – bassokitara, kosketinsoitin
Gorthaur – rummut
Kokoonpano > Muut tekijät

Anssi Kippo – äänittäjä, miksaaja
Mattias Persson – grafiikka
Jere Juutilainen – design
Kris Verwimp – valokuvat
Aiheesta muualla

Albumi Haudankylmyyden mailla Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Haudankylmyyden mailla discogs.com -sivustolla
HMS Hesperus

| HMS Hesperus |
| --- | --- |
 HMS Hesperus

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Woolston
Kölinlasku:  6. heinäkuuta 1938
Laskettu vesille:  1. elokuuta 1939
Palveluskäyttöön:  22. tammikuuta 1940
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 26. marraskuuta 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 340 t (standardi) 1 859 t (max)
Pituus:  98,45 m (kokonaispituus) 97,5 m (vesiraja)
Leveys:  10,05 m
Syväys:  3,78 m
Koneteho:  38 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  3 × 4,7" tykkiä 2 × Vickers .50" -ilmatorjuntakonekivääriä 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Hesperus (viirinumero H57) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Havant-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Brasilian hallitus tilasi aluksen 16. joulukuuta 1937 John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 6. heinäkuuta 1938. Alus laskettiin vesille 1. elokuuta 1939 nimellä Juruena. Britannian hallitus lunasti 5. syyskuuta 1939 viimeisteltävänä olleen aluksen. Amiraliteetti nimesi aluksen uudelleen HMS Heartyksi, ja se otettiin palveluskäyttöön 15. tammikuuta 1940.
Alus vastasi laivaston H-luokan aluksia lukuun ottamatta ylellisempiä majoitustiloja, kuten kylpyammetta laivanpäällikön hytissä. Alukselta poistettiin X-tykki, jotta syvyyspommeille saatiin parempi tila.