stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nuutajärven kartano

Nuutajärven kartanolle johtava tie vuonna 2014.
Nuutajärven kartano (ruots. Notsjö Gård) on kartano Urjalassa Pirkanmaalla. Kartano sijaitsee samannimisessä Nuutajärven kylässä ja taajamassa lähellä Nuutajärven lasitehdasta.
Uusrenessanssityylinen kartano sijaitsee Nuutajärven ja Rutajärven väliin jäävällä kannaksella. Kartanoa ympäröi suuri englantilaistyylinen puisto, ja kartanosta johtaa pitkä koivukuja kohti lasitehtaan kylää.
Nuutajärven lisäksi Urjalassa on toinenkin suuri kartano, Honkola.
Historiaa > Kartano ja lasitehdas

Vuonna 1606 sotaväenpäällikkö Carl Bäck sai Ruotsin kuningas Kaarle IX:ltä kolmesta tilasta yhdistetyn suurtilan sekä Kinolan yksinäistilan. Pian Bäck rakennutti Nuutajärvelle kartanon, ja säterivapaus saatiin 1629, jolloin tilaa hallitsi Carl Bäckin vaimo Cecilia Hufvudskiöld. Rouva ja hänen poikansa, everstiluutnantti Carl Bäck nuorempi, ostivat lisää maatiloja ja sukuoikeuksia, ja kartano laajeni myöhemmin edelleen kuningatar Kristiinan antamilla lisälahjoituksilla. Näihin kuului Menosten Jaakkola ja Sipilä, Köllin autiotila sekä Brusilan yksinäistalo.
Vuonna 1679 tulipalo tuhosi kaikki tilan 18 rakennusta, jotka tuolloin olivat Carl Bäckin pojan Hans Johan Bäckin omistuksessa. Pian tulleet katovuodet ja isonvihan ajan ryöstöt heikensivät kartanoa edelleen. Hans Johan Bäckin kuoltua 1753 Nuutajärven kartano meni hänen äitinsä suvulle, jolloin omistajaksi tuli majuri Jakob Wilhelm de Pont, joka perusti Nuutajärven lasitehtaan.
Vuonna 1792 Jakob Wilhelm de Pont perusti kartanon yhteyteen Nuutajärven lasitehtaan. 1700-luvun loppuvuosina de Pont myi kartanon yhtiökumppanilleen Johan Furuhjelmille, joka rakennutti järven rannalle nykyisen päärakennuksen, navetan ja puutarhan.
Vuonna 1843 Nuutajärven kartanon omistus siirtyi arkkiatri Johan Agapetus Törngrenille ja 1849 tämän pojalle Adolf Törngrenille, joka ryhtyi uudistamaan sekä maatilaa että lasitehdasta mutta päätyi vararikkoon. Nuutajärven kartanon ja tehtaan osti 1869 eversti Torsten Costiander, joka tilasi arkkitehti Ludvig Isak Lindqvistiltä päärakennuksen uudet piirustukset. Kartanoon lisättiin parvekkeet ja se sai uudet ikkunakehykset ja listat.  Raittiuden edistämiseksi Costiander lakkautti kartanon olutpanimon. Costiander kasvatti kartanon lehmälukua ja alkoi tuottaa voita, joka oli tuolloin Suomen tärkeimpiä vientituotteita.
Historiaa > Kartano ja lasitehdas > 1900-luku

Costianderin kuoltua vuonna 1904 Nuutajärven peri hänen leskensä Henrietta, joka luovutti tilan tyttärensä Jennyn puolisolle, arkkitehti Harald Neoviukselle. Neoviuksen kuoltua sydänkohtaukseen vuonna 1930 Jenny omistautui spiritismille. Jenny Neoviuksen kuoltua vuonna 1939 kartano jaettiin hänen sisarensa Alman lasten kesken, joista päärakennukseen asettui tohtori Einar Brander puolisonsa ja tyttärensä Marianne Bergrothin (o.s. Brander) kanssa.
Torpparilaki pienensi Nuutajärven kartanon pinta-alaa vuonna 1918, ja vuoden 1940 pika-asutuksessa kartano luovutti tuhat hehtaaria maistaan. Sotavuosina kartanoon majoitettiin hetkeksi siirtoväkeä, mutta pitempiaikaisen majapaikan sieltä sai Helsingin yliopiston kanslia. Kanslian henkilökunta, ajoittain rehtorikin, majaili kartanossa syksyyn 1944 asti.
Vuonna 1943 perilliset jakoivat kartanon viiteen erilliseen tilaan. Näin muodostuivat itsenäisiksi tiloiksi entisestä Rämeen ulkotilasta muodostettu Valajärven kartano Valajärven rannalla, Raikon ulkotilasta muodostettu Raikon kartano Kivijärven rannalla ja Kinolan ulkotilasta muodostettu Kinola Nuutajärven rannalla. Einar Branderin nuorempi veli, lääketieteen ja kirurgian tohtori Torild Brander sai tiluksiin kuuluneen Raikon Kartanon. Lounais-Hämeen luonnonsuojeluyhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana sittemmin toiminut Torild Brander perusti 1950-luvulla kartanon alueelle laajat Kaakkosuon ja Kivijärven yksityiset luonnonsuojelualueet.
Historiaa > Kartano ja lasitehdas > 2000-luku

Vuonna 2011 Nuutajärven kartanon entisen päärakennuksen omistajaksi tuli erikoislääkäri Sauli Siekkinen. Kartanon puutarhan suunnitteli 2018 Tristan Ormfelt.lähde? Päärakennuksen omistaa Nuutajärven Kartano Oy. Muut rakennukset ja maa-alueet omistaa Notsjö Gård Ab.lähde?
Jorma Nykänen

Jorma Nykänen (18. syyskuuta 1927 – 9. marraskuuta 2014) oli suomalainen jääkiekkovaikuttaja ja -valmentaja.
Nykänen oli perustamassa Oulun Kärppiä vuonna 1946. Hän myös valmensi Kärppiä alasarjoissa vuosina 1949–1952 ja 1954–1958.
Nykänen toimi usean vuoden ajan Suomen Jääkiekkoliitossa. Hän oli mukana liittohallituksessa, liittovaltuustossa ja aluetoimikunnan puheenjohtajana. Vuonna 1988 Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Nykäsen Jääkiekkoleijonaksi vaikuttajakategoriassa numerolla 56.
Aiheesta muualla

Mennander, Ari; Mennander, Pasi: Leijonien tarina.  Gummerus, 2003.  ISBN 951-20-6455-3
Nykäsen tiedot Jääkiekkomuseon sivuilla.
Reijo Nykänen

Reijo Päiviö Nykänen (30. kesäkuuta 1930 Joroinen – 23. tammikuuta 2019) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Nykänen edusti Suomea Melbournen 1956 olympialaisissa, jossa hän 57 kilon sarjassa karsiutui toisella kierroksella. Karlsruhen MM-kisoissa 1955 hän sijoittui 52 kilon sarjassa neljänneksi.
Kotimaassaan Nykänen edusti Sunilan Sisua, Warkauden Urheilijoita, Varkauden Tarmoa, Joroisten Jyskettä ja Kaukaan Lylyä. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1954 ja 1955. Lisäksi hän saavutti neljä SM-hopeaa sekä TUL:n mestaruuskisoissa kolme hopeaa.
Aiheesta muualla

Reijo Nykänen Olympedia. (englanniksi)
Nuorten Naisten Kristillinen Yhdistys

Ensimmäisen maailmansodan aikainen englantilainen propagandajuliste vuodelta 1915; taustalla näkyvän talon seinässä kirjaimet Y.W.C.A. viittaavat NNKY:hyn.
Nuorten Naisten  Kristillinen Yhdistys (NNKY) on kansainvälinen nais- ja nuorisojärjestö. Järjestön johtavia periaatteita ovat ekumeenisuus, kansainvälisyys, avoimuus, oikeudenmukaisuus ja pyrkimys tasa-arvoon. Tärkeitä työmuotoja perinteisemmän arjen tukemisen ohella ovat naisiin kohdistuvan väkivallan ja ihmiskaupan vastustaminen.
NNKY on SOSTEn jäsenjärjestö.
NNKY-toiminnan synty

Ensimmäiset NNKY-yhdistykset aloittivat toimintansa Englannissa 1850-luvulla. NNKY:n Maailmanliitto World YWCA on perustettu vuonna 1894. 1896 perustettu NNKY on Suomen vanhimpia naisjärjestöjä.
Kansainvälinen toiminta

NNKY on maailman laajin kristillinen naisliike, jonka toiminnassa painotetaan kasvua erilaisuuden kohtaamiseen ja rohkaistaan eri-ikäisiä naisia aktiivisesti osallistumaan yhteisönsä toimintaan ja päätöksentekoon niin paikallisella kuin kansainväliselläkin tasolla.
NNKY-liike toimii 125 maassa noin 23 000 yhteisössä ja toiminnassa on mukana yli 25 miljoonaa naista ja tyttöä. Maailmanlaaja NNKY pyrkii naisten ja tyttöjen aseman parantamiseen koulutuksen, pienlainojen ja kehitysprojektien avulla: järjestö vastustaa naisiin kohdistuvaa väkivaltaa ja naiskauppaa ja tekee vaikuttamistyötä hiv-tartunnan saaneiden ja aidsiin sairastuneiden naisten aseman parantamiseksi. Tärkeä työmuoto on nuorten naisten kouluttaminen johtajuuteen ja vastuuseen.
Suomessa

Suomen NNKY:n perustava kokous pidettiin 27. marraskuuta 1895 Helsingin suomalaisen tyttökoulun juhlasalissa. Perustajina oli 59 helsinkiläistä naista. Heihin kuului monia silloisia pääkaupungin vaikutusvaltaisia naisia, kuten Helsingin diakonissalaitoksen johtaja Lina Snellman, Helsingin suomalaisen tyttökoulun johtaja Ottilia Stenbäck, Sörnäisiin Kansankodin perustanut Alli Trygg sekä vapaakirkollinen rouva Louise af Forselles.
Suomen NNKY-liitossa toimii 26 NNKY-yhdistystä 23 eri paikkakunnalla. Suomen NNKY-liitto toimii itsenäisten paikallisyhdistysten yhteistyöelimenä, joka kouluttaa, tiedottaa ja hoitaa kansallisia ja kansainvälisiä yhteyksiä. Suomen NNKY-liitto pyrkii edistämään tasa-arvoa toimimalla yhteistyössä muiden naisjärjestöjen kanssa. Suomen NNKY-liiton julkaisema jäsenlehti on nimeltään Näkyvä Nainen. NNKY:n paikallisyhdistysten toiminta sisältää muun muassa käytännön kursseja, vertaistukiryhmiä, harrastuskerhoja, toimintaa lapsille ja nuorille, kielten opiskelua, liikuntaa, majoitus- ja matkailupalveluja, hengellistä toimintaa ja sosiaalista työtä. Osa paikallisyhdistyksistä tekee monipuolista tyttötyötä. Monissa paikallisyhdistyksistä toimii perinteisiä raamattu-, rukous- ja lähetyspiirejä. Osa yhdistyksistä järjestää opastusta hiljaisuuden viljelyyn, ekumeenisia tapahtumia ja kokoontumisia sekä retriittejä.
NNKY-tunnustuspalkinto jaetaan vuosittain Maailman NNKY-päivänä 24.4. Järjestö on Suomessa Naisjärjestöjen Keskusliiton jäsenjärjestö.
Suomen NNKY-liitto ylläpitää Hotelli Helkaa Helsingissä. 1960-luvun loppupuolella NNKY:llä oli pieni Hospiz-hotelli myös Jyväskylässä, Kouvolassa, Kuopiossa, Kokkolassa ja Savonlinnassa.
Marraskuussa 2011 NNKY-liitto muutti nimensä Suomen NNKY-liitoksi. Virallinen nimi on Suomen Nuorten Naisten Kristillisten Yhdistysten Liitto ry, Förbundet Kristliga Föreningar av Unga Kvinnor i Finland rf. Liiton puheenjohtaja oli Tuuli Raamat kaudella 2012-2013.
Talous > Rahoitus

| Rahoituksen lähde | 2018 | 2017 | 2016 | 2015 | 2014 | 2013 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille | - | - | - | 4 000 € | 4 000 € | 4 000 € | 4 000 € |
NNKY-liiton pääsihteerit

Siiri Loimaranta 1915-1945
Sylvi Visapää 1946–1970
Luettelo pikkuplaneetoista: 339001–340000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
339001:stä ja päättyen 340000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut 2005

Vuoden 2005 nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 13.–20. marraskuuta Mianyangissa, Kiinassa. Nämä olivat miesten 13. maailmanmestaruuskilpailut. Kisoissa oteltiin 11 painoluokassa. Kuuban nyrkkeilijät voittivat neljä kultamitalia ja Venäjän nyrkkeilijät kolme. Kaikkiaan kuubalaiset saavuttivat kahdeksan mitalia sekä venäläiset ja kazakstanilaiset kummatkin viisi.
Luettelo pikkuplaneetoista: 336001–337000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
336001:stä ja päättyen 337000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut 2009

Vuoden 2009 nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 1.–12. syyskuuta Milanossa, Italiassa. Nämä olivat miesten 15. maailmanmestaruuskilpailut. Kisoissa oteltiin 11 painoluokassa. Venäjän ja Italian nyrkkeilijät voittivat kummatkin kaksi kultamitalia.
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut 2011

Vuoden 2011 nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 22. syyskuuta – 10. lokakuuta Bakussa, Azerbaidžanissa. Nämä olivat miesten 16. maailmanmestaruuskilpailut. Kisoissa oteltiin kymmenessä painoluokassa. Kisojen menestynein maa oli Ukraina, jonka nyrkkeilijät voittivat neljä kultaa ja yhden hopean.
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut 2015

Vuoden 2015 nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 5.–18. lokakuuta Dohassa, Qatarissa. Nämä olivat miesten 18. maailmanmestaruuskilpailut. Kisoissa oteltiin kymmenessä painoluokassa. Kisojen menestynein maa oli Kuuba, jonka nyrkkeilijät voittivat neljä kultaa, kaksi hopeaa ja yhden pronssin.
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut 2019

Vuoden 2019 nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 12.–21. syyskuuta Jekaterinburgissa, Venäjällä. Nämä olivat miesten 20. maailmanmestaruuskilpailut. Kisoissa oteltiin kahdeksassa painoluokassa. Kisojen menestyneimmät maat olivat kolme kultaa voittaneet Uzbekistan ja Venäjä. Kazakstan ja Kuuba voittivat yhden kultamitalin. Kazakstan sai yhteensä kuusi mitalia, Uzbekistan viisi ja Venäjä neljä.
Ville Nylund

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 14. elokuuta 1972 (ikä 52)
Syntymäpaikka: Kokkola, Suomi
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 175 cm
Lempinimi: Nulli
Junioriseurat
1983–1991: OLS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1991 | OLS | 14 | (0) |
| 1992 | FC 1991 | 13 | (1) |
| 1992–1994 | FC Oulu | 48 | (0) |
| 1995–1996 | Jaro | 49 | (2) |
| 1997–2006 | HJK | 206 | (1) |
| 2005–2006 | → Klubi 04 | 6 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 336 | (4) |
Maajoukkue
| 1989 | Suomi U16 | 2 | (0) |
| 1990 | Suomi U17 | 4 | (0) |
| 1991–1992 | Suomi U21 | 4 | (0) |
| 1996–2004 | Suomi | 21 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Kaj Wilhelm “Ville” Nylund (s. 14. elokuuta 1972 Kokkola) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta kykeni pelaamaan myös keskuspuolustajana tai oikealla laidalla. Koulutukseltaan tradenomi oleva Nylund toimii nykyisin Suomen Palloliitossa kilpailutoiminnan tuotepäällikkönä.
Nylundin kasvattajaseura on Oulun Luistinseura, jossa oli 90-luvun vaihteessa koossa myöhemmin ammattijalkapallossa merkittäväksi osoittanunut nelikko (Nylund, Nurmela, Niemi ja valmentaja Malinen). Hän pelasi aikuisten tasolla uransa aikana FC Oulussa, FC 1991:ssa, FF Jarossa ja viimeisimpänä Helsingin Jalkapalloklubissa, jonne hän siirtyi vuonna 1997. Ville Nylund oli HJK:n pitkäaikainen kapteeni.
Suomen A-maajoukkueessa Nylund pelasi 21 ottelua ja Veikkausliigassa 285. HJK:n riveissä hän osallistui myös Mestarien liigaan mm. pelaten kaikissa kuudessa otteluissa täydet minuutit, kun joukkue eteni kilpailussa lohkovaiheeseen asti kaudella 1998. Uransa aikana Nylund voitti kolme Veikkausliigamestaruutta, neljä Suomen Cup- ja kaksi  Liigacup-mestaruutta. Häntä kutsuttiin lajin piirissä lempinimellä "Nulli".
Pelaajauransa jälkeen Ville Nylund on toiminut muun muassa toiminnanjohtajana HJK ry:ssä. Sieltä hän siirtyi Suomen Palloliittoon, jossa aloitti kilpailutoiminnan tuotepäällikön tehtävässä 17. maaliskuuta 2008. Nylundin tehtäviin kuuluu muun muassa Suomen cupien, naisten jalkapalloliigan sekä Ykkösen kilpailutoiminnan kehittäminen. Lisäksi Nylund on naisten 2009 EM-kilpailuissa Olympiastadionin keskusjohtaja.
Aiheesta muualla

Ville Nylundin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Nylundin esittely Suomen Palloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Nyrkkeilyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2018

Vuoden 2018 nyrkkeilyn naisten maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 15.–24. marraskuuta New Delhissä, Intiassa. Nämä olivat naisten 10. maailmanmestaruuskilpailut. Kisoissa oteltiin kymmenessä painoluokassa. Kiinan nyrkkeilijät voittivat neljä kultamitalia ja yhden hopean.
Nykyaikainen viisiottelu kesäolympialaisissa 1976

Nykyaikainen viisiottelu
Vuoden 1976 kesäolympialaisten nykyaikainen viisiottelu järjestettiin 18. – 22. heinäkuuta 1976 Montrealissa, Kanadassa. Tämä oli 14. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 47 osanottajaa 17 eri maasta. Tapahtumia oli kaksi, joista kumpikin oli ainoastaan miehille.
Neuvostoliiton Boris Oništšenko jäi Ison-Britannian joukkuetta vastaan miekkaillessaan kiinni huijauksesta: hänen miekkaansa oli käsitelty niin, että hän sai rekisteröityä itselleen osumapisteitä vaikka ei olisikaan osunut vastustajaansa. Oništšenko hylättiin ja samalla Neuvostoliitto menetti mahdollisuutensa joukkuekilpailussa.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Yksilökilpailu |  Puola Janusz Pyciak-Peciak |  Neuvostoliitto Pavel Lednjov |  Tšekkoslovakia Jan Bartu |
| Joukkuekilpailu |  Yhdistynyt kuningaskuntaAdrian Parker Danny Nightingale Jim Fox |  TšekkoslovakiaJan Bartu Bohumil Starnovský Jiří Adam |  UnkariTamas Kancsal Tibor Maracsko Szvetiszlav Sasìcs |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1. |  Puola | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3. |  Tšekkoslovakia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4. |  Neuvostoliitto | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5. |  Unkari | 0 | 0 | 1 | 1 |
Luettelo pikkuplaneetoista: 33001–34000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
33001:stä ja päättyen 34000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Nyrkkeilyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2019

Vuoden 2019 nyrkkeilyn naisten maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 3.–13. lokakuuta Ulan-Udessa, Venäjällä. Nämä olivat naisten 11. maailmanmestaruuskilpailut. Kisoissa oteltiin kymmenessä painoluokassa. Venäjän nyrkkeilijät voittivat kolme kultamitalia, yhden hopean ja kaksi pronssia.
Ilmari Nykänen

Ilmari Nykänen (28. toukokuuta 1930 Kymi – 22. huhtikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen pilapiirtäjä, joka piirsi pitkään vasemmistolaiseen Kansan Uutiset -lehteen. Hän käytti nimimerkkiä Ilmari.
Ensimmäiset pilapiirroksensa yhden miehen veneveistämöä pitänyt parikymppinen kotkalaisnuorukainen lähetti Kuluttajain Lehteen. Pian Nykänen muutti Helsinkiin, jossa tärkeimmät pilapiirrosten ostajat sijaitsivat. Ateneumiin Nykänen pyrki muttei päässyt.
Nykänen aloitti SKDL:n pää-äänenkannattajan Vapaan Sanan pilapiirtäjänä vuonna 1953. Hän joutui hetkellisesti eroamaan lehdestä ajauduttuaan erimielisyyksiin päätoimittaja Jarno Pennasen kanssa, mutta hänet palkattiin uudelleen Vapaan Sanan seuraajaksi vuonna 1957 perustettuun Kansan Uutisiin, johon hän piirsi aina vuoteen 1993 saakka. Hän piirsi myös Suomi–Neuvostoliitto-seuran lehtiin sekä kommunistien hallitsemien ammattiliittojen lehtiin. Rakentaja-lehteen hän piirsi vielä 2000-luvulla. Muita Nykäsen piirrosten tilaajia olivat SKDL:n maaseutulehdistö. Myös Seura ja Apu julkaisivat niitä.
Nykänen oli sitoutunut vasemmistolaiseen maailmankatsomukseen, mutta ei koskaan kuulunut SKDL:ään tai SKP:hen. Poliittisen riippumattomuutensa vuoksi hänellä oli välillä yhteistyövaikeuksia päätoimittajien kanssa. Nykänen harrasti veneiden veistoa ja autojen korjausta.
Teoksia

Ilmarin parhaat: kuvia työstä ja taistelusta (toim. Jorma Rotko). Kansan Uutiset 1982
Juorkunan Jussi (Kerttu Kauniskangas): Vääryyden hampaat. Kirjayhtymä, Helsinki 1970.
Aiheesta muualla

Ilmari Nykäsen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Aulis Nyqvist

Artto Aulis Nyqvist (s. 1941) on suomalainen valokuvaaja ja kuvataiteilija.
Erityisesti lehti- ja mainoskuvaajana tunnettu Nyqvist aloitti valokuvaharrastuksensa 1956 ja sai ammattioppinsa Matti A. Pitkäsen studiolla 1960–1965 sekä Ateneumin iltakoulu 1961-1963 ja perusti sitten kuuden muun valokuvaajan (C. G. Hagström, Olavi Kaskisuo, Timo Kirves, Kristian Runeberg ja Seppo Saves sekä Caj Bremer, jonka tilalle tuli pian Martti Brandt) kanssa Finnseven-osuuskunnan, joka toimi vuoteen 1969 saakka. Tällöin Nyqvist ryhtyi itsenäiseksi yrittäjäksi.
Näyttelyjä

1969 Kluuvin galleria, Helsinki, ja Vaasan taidehalli.
1965 Näkemykseni.
1985 Kallio-dokumentti yhdessä Reijo Porkan kanssa
1987: Henkilökuvia vuosilta 1959–1987.
2009: Valoisia varjoja siveltimellä, Nurmijärven kirjastogalleria
Nurmijärven rosvot

Nurmijärven rosvot oli vuosina 1820–1822 Etelä-Hämeessä ja Uudellamaalla toiminut rikollisjoukko, jonka päätukialueena oli Nurmijärven pitäjä. Joukon ytimen muodosti alun perin kolmetoista miestä, joista kuusi oli kotoisin Nurmijärveltä. Joukon johtajina toimivat Nurmijärven Lepsämästä kotoisin ollut Mikko Södergård ja Hämeestä kotoisin ollut Heikki Krig (syntyjään Henrik Hjorth). Rosvot aloittivat toimintansa vuonna 1820 ensin näpistyksillä ja varkauksilla, mutta loppuvaiheessa he tekivät jo ryöstöjä ja ryöstömurhia.
Rosvojen toimintatapa ja tukijaverkostot

Nurmijärven rosvot eivät toimineet koko aikaa yhtenä suurena joukkona, vaan myös pienempinä ryhminä, jotka liikkuivat itsenäisesti toisistaan riippumatta. Rosvojen toimintaa auttoivat seudun suuret asumattomat erämaat, joihin saattoi tarvittaessa piiloutua, sekä se, että heillä oli tukijoiden verkosto seudun asukkaiden keskuudessa. Tukijat majoittivat ja ruokkivat rosvoja maksua vastaan ja myös saattoivat osoittaa heille uusia ryöstön kohteita.
Nurmijärven rosvojen vangitseminen

Vasta kun rosvojen toiminta oli raaistunut ja heidän uhreikseen alkoi joutua myös säätyläisiä, ryhtyivät viranomaiset toimiin. Nurmijärven seudulle tuotiin noin 700 venäläistä kasakkaa ja sotilasta, joiden avulla rosvot saatiin pidätettyä vuodenvaihteessa 1822–1823. Nurmijärven rosvojen saamien tuomioiden skaala ulottui kuolemanrangaistuksesta raipparangaistuksiin, pakkotyöhön ja vesileipävankeuteen. Yli sadasta syytettynä olleesta rosvojen avustajasta vain muutama kuitenkin tuomittiin rangaistukseen. Rosvojen oikeudenkäyntien jälkiseurauksiin kuului myös heidän järjestämänsä verinen vankilakapina Hämeenlinnan vankilassa vuonna 1824.
Rosvoilun syyt ja sosiaalinen tausta

Rosvojen esiintymistä selittivät monet syyt. 1700-luvulta alkanut voimakas väestönkasvu aiheutti paineita silloisessa yhteiskunnassa, koska maaseudun liikaväestölle ei ollut juurikaan tarjolla työtä maatalouden ulkopuolella muissa elinkeinoissa eikä siirtolaisuus ollut vielä mahdollista. Helsingin voimakkaan rakentamisen synnyttämä puutavaran kysyntä oli myös vaurastuttanut Nurmijärven talollisia ja osaa torppareista, mutta muu väestö oli jäänyt näistä tuloista osattomaksi. Tämä oli lisännyt paikkakunnalla jännitteitä eri yhteiskuntaryhmien välillä.
Joukon johtajiin lukeutuneen Mikko Södergårdin siirtyminen lavealle polulle johtui käytännössä siitä, kun Södergårdin kartanon nuorimpana poikana Mikko jäi 1820-luvulla perinnönjaossa toiseksi veljelleen Johanille, mistä seurasi idea lähteä muutaman ystävänsä kanssa ryöstöretkille.
Suurin osa rosvoista oli entisiä sotilaita. Varsinaisia talollisia rosvojen ja heidän avustajiensa joukossa oli vain muutamia. Rosvojen toimintaa helpotti aikakauden oikeusprosessikäytäntö, jonka mukaan vain syytetyn tunnustus tai kahden jäävittömän todistajan yhtäpitävä todistus teki mahdolliseksi henkilön tuomitsemisen syylliseksi. Muu todistusaineisto ei tähän riittänyt. Myös vankikuljetusten aikana karkaaminen onnistui helposti, sillä vanginkuljettajina oli usein alaikäisiä tai muuten tehtävään sopimattomia henkilöitä, koska nämä kuljetukset oli yleensä annettu halvimman tarjouksen tehneiden hoidettavaksi.
Nurmijärven rosvot ja Aleksis Kivi

Nurmijärven Palojoelta kotoisin olleen Aleksis Kiven isosetä Matti Stenvall kuului Nurmijärven rosvoihin. Seitsemässä veljeksessä mainitut "metsäsissit" muistuttavatkin näistä rosvoista. Vuonna 1874 Julius Krohn esitti Suomen Kuvalehdessä arvelun, että rosvot olisivat olleet myös itse Jukolan veljesten todellisina esikuvina.
Kirjallisuutta

Heikki Ylikangas: Nurmijärven rosvot. Maankuulun rikollissakin nousu ja tuho 1820-luvun Suomessa.  (494 s. Piirrokset Hannu Salmi.)  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-28341-X
V. I. Vainio: Nurmijärven rosvot - Muistelmia Hyvinkään kauppalanseudun menneisyydestä.  Hyvinkään Kirjapaino, 1934.
Artikkelisarja: Nurmijärvi rövare - Huvudstadsbladet 1874