stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uuno Klami -sävellyskilpailu
IV Kansainvälinen Uuno Klami -sävellyskilpailu

Kansainvälinen Uuno Klami -sävellyskilpailu järjestettiin neljättä kertaa vuosina 2018–2019, kilpailu julkistettiin tammikuussa 2018. Kilpailuun voivat ottaa osaa jälleen kaikki Pohjoismaiden, EU:n jäsenmaiden tai siihen läheisesti liittyvien maiden kansalaiset. Kilpailun tuomaristoon kuuluivat sukupolvensa johtaviin säveltäjiin ja musiikkivaikuttajiin lukeutuvat säveltäjät Kalevi Aho (Suomi), Magnus Lindberg (Suomi) ja Erkki-Sven Tüür (Viro). Tuomariston kapellimestarijäsenenä oli Kymi Sinfoniettan taiteellinen neuvonantaja Olari Elts (Viro). Kymi Sinfonietta esitti kaikki finaaliin valitut sävellykset kahdessa finaalikonsertissa Kouvolassa ja Kotkassa syyskaudella 2019.lähde?
Kilpailuun tuli sävellyksiä 38 maasta yhteensä 283. Kilpailun voitti italialainen Andrea Portera. Finaaliin pääsivät lisäksi Christopher Culpo, suomalaiset Pertti Jalava ja Tomi Räisänen sekä italialainen Roberto Sansuini. Culpo tuli toiseksi ja Räisänen kolmanneksi.
1. sija: Andrea Portera
2. sija: Christopher Culpo
3. sija: Tomi Räisänen
V Kansainvälinen Uuno Klami -sävellyskilpailu

V Kansainvälinen Uuno Klami -sävellyskilpailu järjestettiin vuosina 2023–2024. Kilpailun tuomaristoon kuuluivat Kalevi Aho (puheenjohtaja), Magnus Lindberg, Mats Larsson Gothe, Lotta Wennäkoski ja Ernest Martínez Izquierdo.
1. sija: Matei Gheorghiu (Romania/Suomi)
2. sija: Dawid Grenda (Puola)
3. sija: Roberto Sansuini (Italia)
Aiheesta muualla

Kilpailun sivusto
Britannian ja Japanin liitto

Britannian ja Japanin liitto (engl. Anglo-Japanese Alliance, jap. 日英同盟, Nichi-Ei dōmei) solmittiin Lontoossa 30. tammikuuta 1902. Allekirjoittajat olivat  Henry Petty-Fitzmaurice (Britannian ulkoministeri) ja Hayashi Tadasu (Japanin ministeri Lontoossa). Sopimus oli diplomaattinen merkkitapaus, joka päätti Britannian niin sanotun loistavan eristäytymisen (splendid isolation) politiikan. Liitto uusittiin ja sitä laajennettiin kaksi kertaa, vuosina 1905 ja 1911, ennen sen taantumista vuonna 1921. Se päätettiin virallisesti vuonna 1923.
Keisari Meiji vastaanottaa ainoana ulkomaalaisena Sukkanauharitarikunnan tunnuksen vuonna 1906 prinssi Arthur of Connaughtilta liiton johdosta
Taustaa sopimusneuvotteluille

Britannian ja Japanin välistä liittoa oltiin kaavailtu vuodesta 1895, kun Britannia kieltäytyi liittymästä Ranskan, Saksan ja Venäjän kolmoisinterventioon Japania vastaan. Yksittäinen tapaus ei ollut liittosopimukselle riittävä perusta, mutta sitä vahvisti Britannian Japanille antama tuki maan nykyaikaistumisessa ja maiden yhteinen yritys kukistaa boksarikapina. Liiton sai lopulta todella käyntiin yhteinen halu vastustaa Venäjän laajentumista. Neuvottelut alkoivat, kun Venäjä alkoi siirtyä Kiinaan, mutta molemmilla mailla oli varauksensa niiden suhteen. Britit eivät halunneet hylätä loistavan eristäytymisen politiikkaansa, pelkäsivät Venäjän suututtamista eivätkä halunneet noudattaa sopimusta, jos Japani hyökkäisi Yhdysvaltoihin. Japanin hallituksessa oli ryhmittymiä, jotka toivoivat vielä kompromissia Venäjän kanssa, mukaan lukien neljä kautta pääministerinä toiminut Itō Hirobumi. Lisäksi Britannia ei halunnut suojella Japanin etuja Koreassa eivätkä japanilaiset halunneet tukea brittejä Intiassa.
Neuvottelut ja lopullinen sopimus

Hayashi ja Petty-Fitzmaurice aloittivat neuvottelut heinäkuussa 1901, mutta Koreaa ja Intiaa koskevat kiistat viivyttivät niitä marraskuuhun. Silloin Itō Hirobumi pyysi taukoa neuvotteluihin, jotta Venäjän kanssa voitaisiin yrittää hieroa sovintoa. Tämä ei kuitenkaan onnistunut, joten neuvottelut saatettiin loppuun vuonna 1902. Sopimuksessa oli kaksi ratkaisevaa keskinäistä puolustusta koskevaa artiklaa: ensimmäisessä osapuolet lupasivat säilyttää puolueettomuutensa, jos toinen niistä joutuisi sotaan, ja toisessa luvattiin tukea, jos toinen osapuoli joutuisi sotaan kahden tai useamman vallan kanssa. Sopimus siten tunnusti Japanin intressit Koreassa, ilman että Britannian täytyisi osallistua mahdolliseen Japanin ja Venäjän väliseen konfliktiin. Vaikka sopimuksessa käytettiin huolellista kieltä, osapuolet ymmärsivät sen eri tavoin. Britit näkivät sen varoituksena Venäjälle, Japanissa se taas herätti ylpeyttä: nyt jopa maltilliset eivät enää hyväksyneet kompromissiratkaisuja Korean suhteen. Ääriainekset näkivät sen kutsuna laajentumiselle.
Käännös suomeksi
Matto

Räsymatto.
Matto on lattialle levitettävä sisustus- ja käyttötekstiili, joka valmistetaan kutomalla tai solmimalla. Mattojen materiaali vaihtelee käyttötarkoituksen mukaan.
Mattoja käytetään lattian peittämisen ohella myös esimerkiksi kengänpohjien puhdistamiseen (kynnysmatto).
Kokolattiamatto on koko huoneen lattia-alan peittävä kiinteästi asennettu matto, joka on perinteisen maton ja lattianpäällysteen välimuoto.
Suomessa on kudottu perinteisesti räsymattoja. Materiaalina käytetään esimerkiksi vanhoja käyttötekstiilejä tai tekstiiliteollisuuden ylijäämämateriaalista leikattua trikoo- tai kangaskudetta.
Käsin solmitut itämaiset matot ovat hyvin arvokkaita, ja niiden hinta riippuu yleensä solmujen tiheydestä, valmistustekniikasta ja materiaaleista. Kuviollisia mattoja voidaan valmistaa myös erilaisilla pujottelutekniikoilla, kuten kelim-matot.
Arvostettu on myös kidderminstermatto, joka tavallaan muistuttaa itämaisia mattoja, mutta sillä on erityinen kudontatapa ilman loimia.
Kirjallisuutta

Hassi, Elina: Räsymatto: Nostalgiaa ja nykyaikaa.  Hämeenlinna:  Karisto, 2013.  ISBN 978-951-23-5579-2
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Varsovan lääketieteellinen yliopisto

| Varsovan lääketieteellinen yliopisto> Warszawski Uniwersytet Medyczny |
| --- | --- |
  
 Yliopiston hallintorakennus (rehtoraatin rakennus).
Tyyppi:  julkinen yliopisto
Opiskelijoita:  9 700
Sijainti:  Varsova, Masovian voivodikunta  Puola (52.2076°N, 20.9830°E)
Osoite:  ul. Żwirki i Wigury 61, 02-091 Warszawa
Kampus:  kolme kampusta: Banacha, Lindleya ja Ciołka
Sivusto:  www.umw.edu.pl/en/
Varsovan lääketieteellinen yliopisto (puol. Warszawski Uniwersytet Medyczny) on Puolan pääkaupungissa Varsovassa toimiva lääketieteellinen yliopisto. Yliopisto on saanut alkunsa vuonna 1809. Se toimii kolmella kampusalueella (Kampus Banacha, Kampus Lindleya ja Kampus Ciołka).
Opiskelijoita on runsas 9 700, joista noin 780 on kansainvälisiä opiskelijoita. Opiskelijoiden määrällä mitattuna yliopisto on Puolan suurimpia lääketieteellisiä yliopistoja Łódźin lääketieteellisen yliopiston ohella. Tohtoriopiskelijoita on noin 240. Yliopistolla on neljä tiedekuntaa: lääketieteen (Wydział Lekarski), farmasian (Wydział Farmaceutyczny), hammaslääketieteen (Wydział Lekarsko-Stomatologiczny) ja terveystieteiden (Wydział Nauk o Zdrowiu) tiedekunnat. Englanninkielistä opetusta on tarjolla Lääketieteen ja hammaslääketieteen koulutuksessa.
Kansallisessa vuoden 2024 Perspektywy-yliopistovertailussa yliopisto oli 10. sijalla. Tunnetuista yliopistorankingeista brittiläinen THE asetti oppilaitoksen maailmanlistansa sijaluokkaan 1001-1200 (2025) runsaasta 2 000:sta arvioimastaan yliopistosta.
Eräs Varsovan lääketieteellisen yliopiston opetussairaaloista.
Varsovan lääketieteellisen yliopiston Banachan kampuksen lastensairaala.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Varsovan lääketieteellinen yliopisto Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  ISIL PL-45
Rööperi (elokuva)

| Rööperi |
| --- | --- |
 Virallinen elokuvateatterijuliste
Ohjaaja:  Aleksi Mäkelä
Käsikirjoittaja:  Marko Leino
Tuottaja:  Markus Selin   Jukka Helle
Säveltäjä:  Kalle Chydenius
Kuvaaja:  Pini Hellstedt F.S.C.
Leikkaaja:  Kimmo Taavila
Lavastaja:  Pirjo Rossi
Erikoistehosteet:  Konsta Mannerheimo
Pääosat:  Samuli Edelmann Peter Franzén Kari Hietalahti Pihla Viitala
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Solar Films   Nordisk Film (levitys)
Levittäjä:  Nordisk Film
Ensi-ilta:   9. tammikuuta 2009    14. lokakuuta 2009
Kesto:  136 minuuttia 147 minuuttia (ohjaajan versio) n. 170 minuuttia (leikkaamaton versio)lähde?
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 700 000 €
Tuotto:  2 191 299 €
Katsojat:  257 000 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rööperi on Aleksi Mäkelän ohjaama elokuva, joka perustuu Harri Nykäsen ja Tom Sjöbergin haastatteluromaaniin Rööperi – rikoksen vuodet 1955–2005. Marko Leino on sovittanut kirjan elokuvaksi. Elokuva kertoo Helsingin Punavuoressa asuvien ammattirikollisten elämästä vuosina 1966–1979.
Kuvaukset aloitettiin talvikuvauksilla 11. maaliskuuta 2008. Kuvaukset päättyivät 18. heinäkuuta ja ne kestivät yhteensä 40 päivää.lähde? Elokuvassa näyttelevät muun muassa Samuli Edelmann, Peter Franzén, Pihla Viitala, Kari Hietalahti, Juha Veijonen ja Jasper Pääkkönen. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Helsingin Punavuoreen.
Elokuvan tuotannosta vastasivat Jukka Helle ja Markus Selin / Solar Films. Elokuva tuli ensi-iltaan 9. tammikuuta 2009. Elokuvan DVD- ja Blu-ray-versio julkaistiin 23. lokakuuta 2009. Blu-ray-levyllä on mukana myös raakaleikattu ohjaajan versio.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Samuli Edelmann  | … |  Tomppa Sjöberg   |
|  Peter Franzén  | … |  Krisu Teräsvuori   |
|  Pihla Viitala  | … |  Monika Sjöberg (perustuu Jill Svenssoniin)   |
|  Kari Hietalahti  | … |  Kari (perustuu Mustalais-Kariin, Jokke Toloseen, Kakara Hirvoseen ja Pekka W.)   |
|  Juha Veijonen  | … |  Koistinen (perustuu Kake Tuomolaan, Nortti Nordmaniin, Punis Wessbergiin ja Torsti Koskiseen)   |
|  Jasper Pääkkönen  | … |  Korppu (perustuu Lusu Ahlqvistiin, Snobi Jokiseen ja Kuiva Lehtoon)   |
|  Kristo Salminen  | … |  Arska Bergström   |
|  Pekka Valkeejärvi  | … |  Uki Kukkamaa   |
|  Hiski Grönstrand  | … |  Pera   |
|  Tommi Rantamäki  | … |  Sale   |
|  Santeri Kinnunen  | … |  Teukka Lahtinen   |
|  Kalle Holmberg  | … |  Lindström (perustuu Nippu-Lindholmiin)   |
|  Leena Uotila  | … |  Tompan äiti   |
|  Pirkko Mannola  | … |  Tyyne (perustuu Eila "Daltonin muori" Hämäläiseen)   |
|  Axel Weide  | … |  Krisu 10-vuotiaana   |
|  Ville Tiihonen  | … |  Krisun isän ampuja   |
|  Armi Toivanen  | … |  Krista (perustuu Heidi-nimiseen sairaanhoitajaan Tukholmassa)   |
|  Maria Heiskanen  | … |  Marja   |
|  Aija Pahkala  | … |  Jaana 16-vuotiaana   |
|  Matti Onnismaa  | … |  vankilanjohtaja   |
|  Petri Manninen  | … |  Natsi-Heka (perustuu Nazi-Ekiin, "tamperelaisjätkään" ja Vili Koskiseen)   |
|  Toni Wahlström  | … |  Romppanen   |
|  Jouko Klemettilä  | … |  talonmies   |
|  Timo-Pekka Luoma  | … |  vartiopäällikkö   |
|  Tero Jartti  | … |  ryöstäjä   |
|  Maria Järvenhelmi  | … |  pankkivirkailija   |
|  Tommi Raitolehto  | … |  Turun Jukka   |
|  Tommi Korpela  | … |  Ukin mies (poisleikattu)   |
|  Timo Torikka  | … |  humalainen Rööperissä   |
|  Ville Myllyrinne  | … |  kiinteistönvälittäjä   |
|  Kimmo Taavila  | … |  postimies   |
|  Hannu-Pekka Björkman  | … |  pankinjohtaja   |
|  Santtu Karvonen  | … |  humalainen jouluna   |
|  Lotta Lindroos  | … |  hakattu vaimo   |
Tuotantotiedot

| --- | --- |
Ohjaus:: Aleksi Mäkelä
Käsikirjoitus:: Marko Leino
Alkuperäisromaani:: Harri Nykänen ja Tom Sjöberg
Musiikki:: Kalle Chydenius
Puvustus:: Tiina Kaukanen
Maskeeraus:: Riikka Virtanen
Lavastus:: Pirjo Rossi
Äänisuunnittelu:: Jyrki Rahkonen
Leikkaus:: Kimmo Taavila
Kuvaus:: Pini Hellstedt F.S.C.
Apulaisohjaaja:: Jouni Mutanen
Tuotantopäällikkö:: Sirkka Rautiainen
Tuotanto:: Markus Selin ja Jukka Helle
Tuotantoyhtiö:: Solar Films Inc. Oy
Elokuvan levitys:: Nordisk Film Theatrical Distribution Oy
Kuvaukset:: Maaliskuu ja kesä-heinäkuu 2008
Ensi-ilta:: 9.1.2009
Tuotantobudjetti:: 1 700 000 €
Elokuvasäätiön tuki:: 650 000 €
Rahoittava TV-yhtiö:: MTV3
TV-esitykset

| Päivämäärä | Kanava | Katsojamäärä |
| --- | --- | --- |
| 14.11.2011 | Sub |  |
| 31.1.2015 | Sub |  |
| 19.10.2015 | Sub |  |
| 23.10.2017 | Sub | 113 000 |
| 19.1.2025 | Sub |  |
Marianne (symboli)

Eugene Delacroix, Vapaus johtaa kansaa, 1830.
Marianne on yksi Ranskan tärkeimmistä kansallissymboleista. Häntä pidetään järjen ja vapauden kansallishenkilöitymänä.
Ranskassa Marianne on monesti kunniapaikalla kaupungintaloilla ja oikeusistuimissa. Hänestä tehdään Ranskassa runsaasti muun muassa rintakuvia, joiden malleina ovat toimineet muun muassa Brigitte Bardot (vuonna 1970), Mireille Mathieu (vuonna 1978) ja Catherine Deneuve (vuonna 1985). Marianne esiintyy myös useissa kymmenissä postimerkeissä, joita on julkaistu säännöllisesti jo 1800-luvulta lähtien.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Marianne-infoa Ranskan yhdysvaltain suurlähetystön sivulla. (Arkistoitu – Internet Archive)
Marianne Ranskan pääministerin sivuilla. (Arkistoitu – Internet Archive)
Salme Jaakkola

Salme Jaakkola (myöh. Purjo, 14. huhtikuuta 1936 – 3. helmikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen pikajuoksija. Hän edusti urallaan Porin Tarmoa.
Jaakkola voitti 100 metrillä Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailuissa kultaa vuonna 1954 Tampereella ajalla 12,8 s ja hopeaa vuonna 1955 Mäntsälässä ajalla 13,0 s. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa 4 × 100 metrillä vuonna 1955. Jaakkola osallistui kahteen maaotteluun vuosina 1954 ja 1955. Hänen ennätyksensä 100 metrillä on vuonna 1955 juostu 12,6 s, joka oli samalla vuoden Suomen kärkiaika.
Valtionrautatiet

Valtionrautateiden liikemerkki 1985–1995 ja VR-yhtymän liikemerkki 1995–2009. Logo oli aluksi sininen ja myöhemmin punainen.
Presidentti Urho Kekkosen vapaalippu Suomen rataverkolle (1982). Kuvassa myös vanha siipipyörälogo.
Valtionrautatiet (lyh. VR, ruots. Statsjärnvägarna, vuoteen 1922 asti Suomen Valtion Rautatiet eli SVR) oli Suomen valtiollinen rautatielaitos, joka ylläpiti valtakunnallista rataverkkoa ja harjoitti sillä verkolla rautatieliikennettä sekä sitä tukevaa autoliikennettä. Rautatiehallituksen pääjohtaja oli samalla myös Valtionrautateiden päällikkö.
Historia

Etenkin alkuaikoinaan Valtionrautatiet pyrki kehittämään suomalaisten rautatieasemien ulkomuotoa. Valtionrautatiet perusti Valtionrautateiden keskuspuutarhan Hyvinkäälle vuonna 1873.
Vuonna 1886 Valtionrautatiet työllisti yli 3 500 ihmistä, vuonna 1910 yli 15 000 ja ennen talvisotaa lähes 30 000. Työntekijöihin kuuluivat muun muassa veturinkuljettajat, konduktöörit, sähköttäjät, ratavartijat, siivoojat sekä raiteiden kunnossapidon työntekijät ja konepajatyöntekijät. Mukaan ei kuitenkaan lueta radanrakentajia.
Valtionrautatiet aloitti toiminnan tieliikenteessä vuonna 1929 käynnistämällä kotiinkuljetuspalvelun. Se oli vastaus autoistumisen aiheuttamaa kilpailua vastaan. Kymmenessä vuodessa toiminta laajentui 30 paikkakunnalle. Vuonna 1931 rautatielaitos käynnisti myös oman linja-autoliikenteen. Sen osuus koko Suomen linja-autoliikenteestä oli kuitenkin vähäinen, ja toiminta lakkautettiin vaiheittain vuosina 1966–1971.
Historia > Yhtiöitys

Valtionrautatiet toimi liikenneministeriön alaisuudessa valtion keskusvirastomuotoisena laitoksena vuoteen 1989 asti, jolloin siitä muodostettiin niin sanottu uusimuotoinen liikelaitos, jonka taloudenpito oli irrotettu valtion talousarviosta.
1. heinäkuuta 1995 Valtionrautatiet yhtiöitettiin ja jaettiin kahtia. Siinä yhteydessä muodostettiin valtion rataverkkoa ylläpitävä Ratahallintokeskus (nyk. osa Väylävirastoa) ja liikenteen rataverkolla hoitava osakeyhtiömuotoinen VR-Yhtymä.
Pääjohtajat

1877–1903 Georg Strömberg
1903–1905 Daniil Dratjevskij
1906–1908 Aleksej Tjepurnov
1908–1917 Anders Ahonen
1917–1922 Bernhard Wuolle
1922–1942 Jalmar Castrén
1943–1956 Harald Roos
1956–1966 Erkki Aalto
1966–1973 Esko Rekola
1973–1980 Paul Paavela
1980–1988 Herbert Römer
1988–1995 Eino Saarinen
Mainoslauseet

Yhtiön mainoslauseita eli sloganeita ovat olleet: Kiskoilla on aina kesäkeli ja Junassa on hauska matkustaa. Jälkimmäinen oli Autoliiton Moottori-lehden mukaan käytössä vuonna 1985. Samalla uusi logo korvasi aiemman, niin kutsutun siipipyörä-tunnuksen.
Matti Heikkinen

| Matti Heikkinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Matti Topias Heikkinen
Syntynyt: 19. joulukuuta 1983 (ikä 41) Kajaani, Suomi
Uran tiedot
Lempinimi:  Happo
Seura:  Kainuun Hiihtoseura, Joutsan Pommi, Vantaan Hiihtoseura
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2002–2019
Voitot:  4
Palkintokorokkeella:  15
 Tietolaatikko päivitetty 3. marraskuuta 2019 
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Oslo 2011 | 15 km (p) |  |
|  Pronssia | Liberec 2009 | 15 km (p) |  |
|  Pronssia | Liberec 2009 | 4×10 km viesti |  |
|  Pronssia | Lahti 2017 | 50 km (v) |  |
Matti Topias Heikkinen (s. 19. joulukuuta 1983 Kajaani) on suomalainen maastohiihtäjä ja hiihdon maailmanmestari sekä vuoden 2022 syyskuusta vuoden 2024 syyskuuhun Suomen Olympiakomitean huippu-urheiluyksikön johtaja.
Heikkinen edusti vuonna 2019 päättyneellä urallaan Kainuun Hiihtoseuraa, Joutsan Pommia ja Vantaan Hiihtoseuraa ja häntä valmensi Toni Roponen.
Heikkisen uran suurin saavutus on kultamitali 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Oslon MM-kilpailuissa 2011. Vuoden 2009 MM-kisoissa Liberecissä hän saavutti pronssia 15 kilometrin perinteisellä ja 4 × 10 kilometrin viestissä. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sai pronssia 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa.
Ura

Heikkinen aloitti hiihtoharrastuksen 9-vuotiaana ja pelasi lisäksi pesäpalloa 14-vuotiaaksi saakka. Nuorten MM-kilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Sollefteåssa 2003.
Heikkinen ilmoitti 2019 Seefeldin MM-kisojen jälkeen lopettavansa hiihtouransa kuluvan kauden päätteeksi.
Ura > Arvokilpailut

Heikkinen saavutti Liberecin MM-kilpailuissa 2009 pronssia 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Hän kukisti neljänneksi sijoittueen Kris Freemanin 1,3 sekunnilla. Kyseessä oli Suomen mieshiihdon ensimmäinen arvokisamitali kymmeneen vuoteen. Lisäksi hän hiihti avausosuuden pronssia saaneessa Suomen viestijoukkueessa, oli yhdestoista yhdistelmäkilpailussa ja 37:s 50 kilometrillä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli viestissä viides ja 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 39:s. Yhdistelmäkilpailun hän keskeytti.
Heikkinen voitti 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan maailmanmestaruuden Oslon MM-kilpailuissa 2011. Hän johti kilpailua 10 kilometrin väliajoista alkaen ja voitti toiseksi sijoittuneen Eldar Rønningin lopulta 13,3 sekunnilla. Ennen maailmanmestaruuttaan Heikkinen ei ollut voittanut yhtään Suomen-mestaruutta. Yhdistelmäkilpailussa Heikkinen oli 18:s ja Suomi viestissä neljäs. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 12:nneksi, yhdistelmäkilpailussa 17:nneksi, 50 kilometrin perinteisellä 25:nneksi ja viestissä viidenneksi.
Heikkinen sijoittui 2014 Sotšin olympialaisissa 50 kilometrin vapaan yhteislähtökilpailussa 15:nneksi, 15 kilometrin perinteisellä 20:nneksi, yhdistelmäkilpailussa 39:nneksi ja viestissä kuudenneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli yhdistelmäkilpailussa kuudestoista, 50 kilometrin perinteisellä 20:s, 15 kilometrin vapaalla 21:s ja viestissä kahdeksas.
Heikkinen saavutti Lahden MM-kilpailuissa 2017 pronssia 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. Hän hävisi kultaa voittaneelle Alex Harveylle 1,4 sekuntia.. 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa hän oli yhdestoista ja yhdistelmäkilpailussa sijalla 18. Yhdistelmäkisassa hänen voimansa olivat huvenneet, kun hän oli yrittänyt vastata kärjen vauhtiin. Lisäksi Heikkinen hiihti ankkuriosuuden Suomen viidenneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. Kilvasta muistetaan lähinnä hänen kaatumisensa loppukirikamppailussa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli 15 kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikalähdössä kymmenes, yhdistelmäkisassa 21:s, 50 kilometrin perinteisen yhteislähtökilpailussa 25:s ja viestissä neljäs. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 11:nneksi, yhdistelmäkilpailussa 12:nneksi ja viestissä neljänneksi.
Ura > Maailmancup

Heikkinen sijoittui maailmancupin osakilpailussa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan yhdeksäs 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Lahdessa maaliskuussa 2008. Joulukuussa 2008 hän oli samalla sijalla 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa La Clusaz’ssa ja kuudes Davosissa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa hän sai oltuaan kolmas vapaan hiihtotavan 15 kilometrin kilpailussa Beitostølenissä marraskuussa 2009. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti Davosin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 12. joulukuuta 2009.
Tour de Skillä 2010–2011 Heikkinen voitti Oberstdorfissa käydyn 20 kilometrin yhdistelmäkilpailun. Tammikuussa 2015 Heikkinen sijoittui kolmanneksi Rybinskin 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Maailmancupkaudella 2015–2016 Heikkinen joutui jättämään kisoja väliin alkukaudesta, loukkaantumisen takia. Loppukausi sujui kuitenkin hyvin: Heikkinen sijoittui tammikuussa 2016 Tour de Skin loppunousun osuusajoissa kolmanneksi, maaliskuussa Heikkinen saavutti hiihdon maailmancupin uutuudessa Ski Tour Canadassa neljä palkintosijaa: Quebecissä hän oli vapaan 15 kilometrin takaa-ajon toinen, Canmoren 30 kilometrin yhdistelmäkilpailun kolmas, vapaan 15 kilometrin väliaikalähdön voittaja ja perinteisen 15 kilometrin takaa-ajon osuusaikojen toiseksi nopein. Heikkinen sijoittui Ski Tour Canadan kokonaiskilpailuissa kuudenneksi.
Kaudella 2016–2017 Heikkinen sijoittui Lillehammerin Nordic Opening -tapahtumassa kolmanneksi ja oli nopein kiertueen päättäneellä takaa-ajo-osuudella. Hän sijoittui kolmanneksi myös Davosin 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Tour de Skillä hän oli Oberstdorfin takaa-ajokilpailun osuusaikojen nopein, sijoittui Val di Fiemmen 15 kilometrin perinteisen yhteislähtökilpailussa kolmanneksi ja oli viimeisen etapin osuusajoissa toinen. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi ja normaalimatkojen cupissa kolmanneksi. Kaudella 2017–2018 Heikkinen sijoittui Rukan Nordic Opening -tapahtumassa kiertueen päättäneellä takaa-ajo-osuudella toiseksi.
Kaudella 2018–2019 Heikkinen keskeytti Tour de Skin 30. joulukuuta 2018 pidetyn kilpailun jälkeen ja jäi 2–3 viikon harjoitustauolle, koko alkukauden sujuttua huonosti.
Ura > SM-kilpailut

Heikkinen voitti Suomen-mestaruuden 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Vaajakoskella 2014, 15 kilometrin vapaan kilpailussa Jämijärvellä 2013, Jämillä 2015 ja Imatralla 2016, 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Rukalla 2015 sekä 7,5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja 15 kilometrin takaa-ajokilpailussa 2016. Lisäksi hän on saanut SM-kilpailuissa henkilökohtaisissa kilpailuissa hopeaa perinteisen tyylin 15 kilometrillä Jämillä 2009 ja Keuruulla 2017 sekä 15 kilometrin vapaalla ja yhdistelmäkilpailussa Hakunilassa 2018. Pronssia hän on saavuttanut perinteisen tyylin 15 kilometrillä Tampereella 2006 ja Vantaalla 2014, vapaan tyylin 10 kilometrillä Keuruulla 2010 sekä 30 kilometrin perinteisellä Vaajakoskella 2014. Parisprintissä hän on saavuttanut pronssia Kuusamossa 2008 ja Kontiolahdella 2009.
Ura > Muuta

Heikkinen palkittiin tammikuussa 2010 Suomen urheilugaalassa Vuoden läpimurto -palkinnolla.