stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maria Raunio
Elämä > Pohjois-Amerikkaan

Kansanedustajuuden päätyttyä Raunio työskenteli puolen vuoden ajan Lahdessa ilmestyneen Raivaajan toimittajana. Samalla Raunio tutustui Aaltonen-nimiseen nahkuriin, jonka kanssa hän muutti Yhdysvaltoihin kesällä 1910. Raunio työskenteli aluksi Amerikan Suomalaisen Sosialistijärjestön puhujana, kunnes hänet keväällä 1911 valittiin vastaperustetun Toveritar-lehden päätoimittajaksi Oregonin Astoriaan. Raunio ehti toimittaa lehteä kahdeksan numeron verran, mutta julkaisu sai ristiriitaisen vastaanoton, eikä saavuttanut kohderyhmänsä suosiota.
Raunio kuoli syyskuussa 1911 otettuaan yliannostuksen unilääkkeitä nukkumaan mennessään. Vuokraemäntä löysi Raunion seuraavana aamuna, eikä paikalle hälytetty lääkärikään saanut häntä enää hereille. Kyseessä saattoi olla itsemurha, mutta yliannostuksen tahallisuutta ei saatu selville. Raunio haudattiin Astoriaan Greenwoodin hautausmaalle. Hautajaisista muodostui merkittävä tapahtuma, joka keräsi satoja osanottajia. Heidän joukossaan oli useina amerikansuomalaisen työväenliikkeen vaikuttajia, kuten August Rissanen.
Yksityiselämä

Maria Raunion ensimmäinen puoliso oli Nastolasta kotoisin ollut Kalle Kustaa Flinta (vuodesta 1899 Raunio, 1861–1905), joka oli jo aikaisemmin ollut avioliitossa. Pariskunnan ensimmäinen lapsi syntyi jo 1893, mutta he avioituivat vasta kaksi vuotta myöhemmin. Pariskunnalle syntyi kaikkiaan seitsemän lasta, joista kaksi kuoli nuorena.
Raunion toinen puoliso oli Lahdesta kotoisin ollut nahkuri Aaltonen, jonka kanssa hän solmi siviiliavioliiton Yhdysvalloissa vuonna 1910. Liitto päättyi pian eroon.
Muuta

Vuonna 1889 Maria Raunio oli Akseli Gallen-Kallelan mallina maalauksessa Tyttö Keuruun vanhassa kirkossa. Taiteilija bongasi hänet ilmeisesti kesällä 1889 järjestetyiltä Keuruun kesäjuhlilta. Tapahtuman ohjelmistoon kuului Robert Kiljanderin näytelmä Amalia ystävämme, jossa Rauniolla oli pieni rooli. Gallen-Kallela puolestaan teki näytelmän lavasteet yhdessä Louis Sparren ja Eero Järnefeltin kanssa. Sisällissodan jälkeen Gallen-Kallela luonnehti Mariaa ”kansallisesti menetetyksi sieluksi, joka oli kadottanut viattomuutensa”. Hänen suomalaisuuskäsitykseensä ei sopinut Raunion toiminta työväenliikkeen agitaattorina. Teos on Serlachius-museo Göstan kokoelmissa Mänttä-Vilppulassa.
Vuonna 2017 osa Keuruun keskustassa kulkevasta Tarhian rantaraitista nimettiin Maria Raunion poluksi.
Kirjallisuutta

Pohjolainen, Raija: Tyttö Keuruun vanhassa kirkossa : kansanedustaja Maria Raunion elämä.  Vantaa:  Kellastupa, 2016.  ISBN 978-952-57872-3-8
Aiheesta muualla

Sainio, Venla: / Raunio, Maria (1872–1911) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  6.9.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Ensimmäisen eduskunnan naiset: Maria Raunio ja Jenny Nuotio (audio)  22.5.2011. Yle Areena.
Sosialidemokraattien kansanedustajat
| n k Sosiaalidemokraattien kansanedustajat 1907–1908 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (80):  Aalle-Teljo  Aalto  E. Aromaa  V. Aromaa  Eloranta  Eronen  Heikkilä  Heimonen  Helle  Hoikka  Hokkanen  Huotari  Huttunen  Häkkinen  A. P. Hämäläinen  K. Hämäläinen  Häyrynen  Höijer  Ingman  Jalava  Johansson  Järvinen  Kalliokorpi  Kanervo  Kannisto  Kirves  Komu  Koponen  Koskinen  Laakso  Lahtinen  O. F. Laine  W. Laine  Lehtinen  Leivo  Lindroos   Mantere  Martikainen  Merinen  Mäkelin  Mäkelä  Mänty  Mömmö  Naaralainen  Nuorteva  Orasmaa  Paasivuori  Paaso  Partanen  Paunu  E. Perttilä  V. Perttilä  Pohjaväre  Pärssinen  F. Rantanen  S. Rantanen  Raunio  Rissanen  Salminen  Salo  Sillanpää  Sirén  Sirola  Sivenius  A. Suomalainen  J. Suomalainen  Suosaari  Tainio  Tanner  Tikkanen  Tokoi  Turkia  Upari  af Ursin  Valavaara  Valjakka  Valpas  Viitanen  S. Wuolijoki  W. Wuolijoki 
| n k Sosiaalidemokraattien kansanedustajat 1908–1909 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (83):  Aalle-Teljo  Ahlström  Airola  Aro  E. Aromaa  Eloranta  Eronen  Gylling  Heikkilä  Herrala  Hoikka  Hokkanen  A. Huotari  An. Huotari  Huttunen  A. Hämäläinen  K. Hämäläinen  Jalava  Johansson  A. Jokinen  V. Jokinen  Jokisalo  Järvinen  Kaipio  Kanervo  Kannisto  Kiiskinen  Kirjarinta  Kirves  Komu  Koponen  J. Korhonen  V. Korhonen  Koskinen  Kuusinen  Lahtinen  Lautasalo  Lehtinen  Lehtonen  Leivo  Lundström  Lylykorpi   Martikainen  A. Mäkelin  Y. Mäkelin  Mäki  Mömmö  Orasmaa  Paasivuori  Partanen  Paunu  Perttilä  Pietikäinen  Piirainen  Pohjaväre  Pärssinen  F. Rantanen  S. Rantanen  Raunio  Ruotsalainen  Saarikivi  Saaristo  Sainio  Salo  Savolainen-Tapaninen  Sillanpää  Sirén  Sirola  Sivenius  Tainio  Tanner  Telkkä  Tikkanen  Tokoi  Tuomi  Turkia  Valavaara  Valjakka  Valpas  Vesa  Virkki  S. Wuolijoki  W. Wuolijoki 
| n k Sosiaalidemokraattien kansanedustajat 1909–1910 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (84):  Aakula (1909–1910)  Aalle-Teljo  Airola  Annala  Aro  Aromaa  Aronen  Boman  E. Eloranta  V. Eloranta  Eronen  Etelämäki  Gylling  Helle  Herrala  Hoikka  Hokkanen  A. Huotari  An. Huotari  Huttunen  K. Hämäläinen  M. Hämäläinen  Häyrynen  Hörhammer  Jalava  A. Jokinen  V. Jokinen  Järvinen  Kaipio  Kanervo  Kannisto  Kellosalmi  Kiiskinen  Kirjarinta  Kirves  Komu  Koponen  Koskinen  Kotonen  Kronqvist  Kuusinen  Lautasalo  Lehtinen  Lehtonen  Leivo  Lonkainen  Lumio  Lundström  Lylykorpi   Mäkelin  Mäki  Mömmö  Mäkelin (1909)  Nuorteva  Orasmaa  Paasivuori  Partanen  Pipatti  Pohjola  Pärssinen  Rantanen  Raunio  Saaristo  Sainio  Salin  Salo  Savolainen-Tapaninen  Sillanpää  Sirén  Sirola  Suosaari  Tanner  Telkkä  Tikkanen  Tokoi  Tuomi  Turunen  Typpö  Törmä  Vainio  Valavaara  Valjakka  Valpas  S. Wuolijoki  W. Wuolijoki 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Eduskunta  Biografiasampo
Yhdysvaltain senaatin vaalit 2022

Yhdysvaltain senaatin vuoden 2022 vaalit järjestettiin 8. marraskuuta ja vaaleissa valittiin 35 senaattoria Yhdysvaltain senaattiin, jossa on yhteensä 100 senaattoria. Vuodesta 2021 lähtien senaatissa on ollut 50–50 -jako kahden pääpuolueen välillä, minkä johdosta äänestykset päätyvät senaatin puheenjohtajan, Yhdysvaltain varapresidentin, ratkaistavaksi. Demokraattien ryhmään kuului vaalien aikaan kaksi itsenäistä senaattoria (Bernie Sanders ja Angus King), ja puolueeseen kuuluvia demokraatteja oli senaatissa 48.
Patrick Leahy, senaatin president pro tempore, ilmoitti marraskuussa 2021, ettei aio asettua enää ehdolle.
Georgian osavaltiossa järjestettiin uusintavaalit 6. joulukuuta, koska kumpikaan ehdokkaista, Raphael Warnock tai Herschel Walker, ei saanut yli 50 % äänistä virallisena vaalipäivänä. Warnock voitti vaalit ja näin ollen Yhdysvaltain välivaalit saatiin päätökseen.
Vaalijärjestelmä ja äänioikeus

Senaattorin tulee olla vähintään 30-vuotias, edustamansa osavaltion asukas, joka on ollut Yhdysvaltain kansalainen vähintään 9 vuotta ennen valintaansa. Senaattorin toimikausi on kuusi vuotta ja vaalit järjestetään porrastetusti siten, että vain kolmannes senaattoreista vaihtuu kahden vuoden välein pidettävissä vaaleissa.
Äänioikeus vaaleissa määräytyy kotiosavaltion lakien mukaan, mutta henkilön tulee olla vähintään 18-vuotias Yhdysvaltain kansalainen. Osavaltiosta riippuen äänestäjän tulee myös:
asua tietyn aikaa osavaltion alueella
rekisteröityä äänestäjäksi osavaltionsa vaaliviranomaisen kautta
Anni Savolainen

| Anni Savolainen |
| --- | --- |
 Anni Savolainen vuonna 1908.
Kansanedustaja
 1.8.1908–16.5.1918, 1.5.1924–1.9.1927  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Mikkelin läänin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. tammikuuta 1875 Nilsiä
Kuollut: 5. joulukuuta 1952 (77 vuotta) Haapajärvi
Ammatti:  palvelija, ompelija, maanviljelijä
Anna (Anni) Henriikka Savolainen (vuodesta 1926 Savolainen-Tapaninen, 29. tammikuuta 1875 Nilsiä – 5. joulukuuta 1952 Haapajärvi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1918 ja 1924–1927.
Elämä > Varhaiset vuodet

Savolainen syntyi Nilsiään kuuluneessa Varpaisjärven Korpijärven kylässä työmies Tuomas Savolaisen (1842–1912) ja Ulriikka Valkosen (1840–1914) viisilapsiseen perheeseen. Rutiköyhän perheen lapsena Savolaisella ei ollut mahdollisuutta koulunkäyntiin, vaan hän joutui piiaksi jo kahdeksanvuotiaana. Savolainen työskenteli aluksi kotipitäjässään ja myöhemmin täysi-ikäseksi tultuaan palvelijattarena Kuopiossa ja Lauritsalassa, kunnes muutti 1898 palvelijattareksi Viipuriin.
Vuonna 1899 Savolainen liittyi Viipurin työväenyhdistyksen palvelijattarien ammattiosastoon. Lisäksi hän vaikutti Sosialidemokraattisessa Naisliitossa ja kuului sen liittotoimikuntaan 1902–1907. Vuonna 1904 Savolainen ryhtyi työskentelemään ompelijana ja suurlakon jälkeen hän toimi myös sosialidemokraattisen puolueen kiertävänä puhujana eri puolilla Itä-Suomea. Savolainen palasi kotiseudulleen 1907, jolloin hän osti veljensä Jussin kanssa maatalon Varpaisjärven Palokylästa. Vuonna 1915 Savolainen ryhtyi puolisoineen viljelemaan maatilaa Rautavaaran Suojärvellä. Savolainen valittiin eduskuntaan 1908 ja hän jatkoi kansanedustajana sisällissotaan saakka.
Elämä > Sisällissota

Sisällissodan käynnistyttyä Savolainen valittiin helmikuun alussa Työväen pääneuvoston jäseneksi. Helsingin taistelun alla Savolainen pakeni muun punaisten johdon tavoin Viipuriin, jossa hänet vangittiin sotatoimien jo päätyttyä 12. toukokuuta. Savolainen oli aluksi Viipurin vankileirillä, josta hänet kesäkuussa siirrettiin Turun lääninvankilaan. Lokakuussa 1918 valtiorikosoikeus tuomitsi Savolaisen valtiopetoksesta 12 vuoden kuritushuonerangaistukseen, mutta heinäkuussa 1920 valtiorikosylioikeus alensi tuomion 8 vuoteen. Savolanen suoritti rangaistustaan Hämeenlinnan naisvankilassa ja anoi armoa Korkeimmalta oikeudelta sekä presidentti K. J. Ståhlbergiltä, jotka kumpikin hylkäsivät anomukset.
Elämä > Sodan jälkeen

Savolainen pääsi vapaaksi armahduslakien nojalla kesäkuussa 1921, jonka jälkeen hän palasi eduskuntaan vuoden 1924 vaaleissa. Jätettyään kansanedustajan tehtävät vuonna 1927 Savolainen asettui puolisonsa kanssa maanviljelijäksi Haapajärvelle. Savolainen oli presidentin valitsijamies vuonna 1925 sekä kuului myös Rautavaaran ja Haapajärven kunnanvaltuustoihin.
Perhe

Savolaisen elämänkumppani oli vuodesta 1914 lähtien maalarimestari Otto Henrik Tapaninen. He solmivat siviiliavioliiton vuonna 1926. Pariskunnalla ei ollut lapsia.
Pertti Salovaara

Pertti Salovaara heinäkuussa 2010.
Pertti Eero Olavi Salovaara (s. 19. lokakuuta 1970 Raahe) on suomalainen radiotoimittaja ja entinen poliitikko. Hän oli keskustan kansanedustaja vuosina 2003–2011.
Ura radiossa

1990-luvulla Salovaara toimi radiojuontajana Radiomafian humoristis-musiikillisissa ohjelmassa Salovaara Show (myöh. Salodanger ja Härdelli). Salovaara-show sai 1990-luvun alussa huomiota etenkin nuorison keskuudessa, sillä sen ote käsiteltäviin asioihin oli suorasukaisen lennokas. Vastaavantyylistä keskusteluohjelmaa ei valtakunnanlaajuisesti ollut aiemmin kuultu. Ohjelmalle varattu lähetysaika oli aluksi puolenpäivän jälkeiset tunnit. Suurempaa julkisuutta ohjelma sai myöhemmin, kun se siirrettiin lähetettäväksi perjantai-iltaan. Ohjelmaan oli usein mahdollista soittaa illan aikana, ja Salovaara haastatteli rennolla, mutta energisellä tyylillään usein humalaisia nuoria. Kaikki kolme ohjelmaa aiheuttivat lievää keskustelua siitä, mitä radiossa olisi hyväksyttävää esittää, mutta ohjelmien formaattia ei päädytty muuttamaan.lähde?
Vuosina 1995–1997 Salovaara teki samalla kanavalla heinäkuisin lähetettyä Heinähässäkkä-ohjelmaa yhdessä toimittaja Jusu Lounelan kanssa. Myöhemmin vuonna 1997 Salovaara siirtyi Radio Novalle, jossa juonsi torstai- ja perjantai-iltaisin ohjelmaa Sininen Eläintarha vuoteen 1998 ja myöhemmin sunnuntain liikenneohjelmaa Salovaara liikenteessä vuosina 1999–2004. Hänet muistetaan sanonnoista ”Voe mahoton paikka sentään!” ja ”Päevää!”.
Salovaara nousi tunnetuksi radiojuontajaksi, joka teki juontokeikkoja. 1990-luvun lopulla Salovaara esiintyi myös useissa MTV3:n talk show -ohjelmissa juontajana. Ohjelmista tunnetuin oli Pöllölaakson aarre. Salovaara juonsi MTV3:n Syksyn sävel -laulukilpailun neljä kertaa peräkkäin vuosina 1997–2000.
Ura poliitikkona

Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa Salovaara valittiin kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä keskustan listalta. Hänen äänimääränsä oli eduskuntaan valituista edustajista pienin. Hänet auttoivat eduskuntaan suhteellinen vaalitapa ja samassa vaalipiirissä paljon ääniä kerännyt Anneli Jäätteenmäki. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Salovaara siirtyi Pirkanmaan vaalipiiriin ja hänet valittiin jatkokaudelle. Salovaaran eduskuntatyötä vaikeutti syyskuusta 2008 alkanut sairausloma. Hän palasi eduskuntatyöhön huhtikuun alussa 2009. Salovaara kertoi myöhemmin kärsineensä masennuksesta ja työuupumuksesta. Hänellä diagnosoitiin myös kaksisuuntainen mielialahäiriö.
Lokakuussa 2009 Iltalehti kertoi Salovaaralle, että tämä on lakivaliokunnan jäsen. Salovaara oli luullut olevansa varajäsen, eikä ollut osallistunut syksyn 2009 aikana yhteenkään valiokunnan 14 siihenastisesta kokouksesta.
Helmikuussa 2010 Salovaara ilmoitti, ettei aio asettua enää ehdolle eduskuntaan vaaleissa 2011.
Yksityiselämä

Salovaara oli naimisissa näyttelijä Elina Rintalan kanssa vuosina 1997–2010. Heillä on kaksi lasta.
Keväällä 2014 Salovaara kihlautui uuden puolisonsa kanssa. He asuivat Lempäälässä. Pari sai tyttären syksyllä 2014 ja vaimo haki avioeroa kesällä 2018.
Runokokoelma

Vastustaa.  Loimaa:  Kustannus HD, 2014.  ISBN 978-952-5964-90-5
Aiheesta muualla

.aspx Pertti Salovaara Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Suomen Keskustan kansanedustajat
| n k Suomen Keskustan kansanedustajat 2003–2007 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (55):  Ahonen  Alatalo  Ala-Nissilä (2003–2006)  Anttila  Haapoja  Hautala  Hoskonen  Hyssälä  Hänninen  Juhantalo  Jäätteenmäki (2003–2004)  Kaikkonen  Kalli  Karjula  Karpela  Karvonen (2004–2007)  Kerola  Kettunen  Kiviniemi  Kiviranta  Komi  Korkeaoja  Markku Koski  Kääriäinen  Lankia  Laukkanen  Lehtomäki  Leppä  Lindqvist  Lintilä  Lämsä  Manninen  Riikka Moilanen-Savolainen  Neittaanmäki  Nousiainen  Oinonen  Paloniemi  Pekkarinen  Peltokorpi (2004–2007)  Pentti  Ranta-Muotio  Rantakangas  Rehula  Reijonen  Rossi  Rundgren  Salo (2006–2007)  Salovaara  Särkiniemi  Takkula (2003–2004)  Tiilikainen  Tölli  Vanhanen  Vihriälä  Vilkuna  Väistö  Ylä-Mononen 
| n k Suomen Keskustan kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (51):  Ahonen  Alatalo  Anttila  Autio  Haapoja (2007–2009†)  Hautala (2009–2011)  Heikkinen  Hoskonen  Hyssälä  Hänninen  Kaikkonen  Kalli  Kalmari  Kaltiokumpu  Karjula  Karpela  Katainen  Kaunisto  Kerola  Kiviniemi  Kiviranta  Komi  Korhonen  Korkeaoja  Kääriäinen  Laukkanen  Lehtomäki  Leppä  Lintilä  Manninen  Mieto  Oinonen  Pakkanen  Paloniemi  Pekkarinen  Pentti  Puumala  Rantakangas  Rehula  Reijonen  Rossi  Salovaara  Seurujärvi  Sihto  Särkiniemi (2010–2011)  Tiilikainen  Tölli  Markku Uusipaavalniemi (2007–2010)  Vanhanen (2007–2010)  Vehkaperä  Vehviläinen  Vilkuna  Väyrynen 
1Susanna Haapoja kuoli 30. toukokuuta 2009, hänen tilalleen eduskuntaan nousi Lasse Hautala. 2Matti Vanhanen luopui kansanedustajuudesta ja siirtyi Perheyritysten liiton toimitusjohtajaksi 2010. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi Seppo Särkiniemi. 2Markku Uusipaavalniemi erosi keskustan eduskuntaryhmästä 2010 ja liittyi perussuomalaisiin.
Pirkanmaan vaalipiirin kansanedustajat 2007–2011
Mikko Alatalo
Marko Asell
Jukka Gustafsson
Harri Jaskari
Saara Karhu
Mikko Kuoppa
Heikki A. Ollila
Klaus Pentti
Leena Rauhala
Tero Rönni
Pertti Salovaara
Kimmo Sasi
Arto Satonen
Minna Sirnö
Marja Tiura
Oras Tynkkynen
Pia Viitanen
Pertti ”Veltto” Virtanen
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Eduskunta
Sulo Suorttanen

| Sulo Suorttanen |
| --- | --- |
 Suorttanen vuonna 1962
Suomen puolustusministeri
 Paasion I hallitus 27.5.1966–21.3.1968 Koiviston I hallitus 22.3.1968–13.5.1970  
Edeltäjä:  Arvo Pentti
Seuraaja:  Arvo Pentti
Kansanedustaja
 20.2.1962–22.3.1970 22.1.1972–26.9.1975  
Ryhmä/puolue:  Keskustan eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Kymen läänin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. helmikuuta 1921 Valkeala
Kuollut: 24. syyskuuta 2005 (84 vuotta) Kouvola
Tiedot
Puolue:  Suomen Keskusta
Sulo Elias Suorttanen (13. helmikuuta 1921 Valkeala – 24. syyskuuta 2005 Kouvola) oli suomalainen poliitikko, varatuomari ja lääninasessori. Suorttanen toimi Suomen puolustusministerinä vuosina 1966–1970.
Ura

Suorttanen valmistui ylioppilaaksi Kouvolan lyseosta vuonna 1945, minkä jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1952. Varatuomarin arvo Suorttaselle myönnettiin 1954. Työuransa Suorttanen aloitti toimimalla kotiseutunsa Valkealan tuomiokunnan notaarina 1953–1954 ja Valkealan piirin apulaisnimismiehenä Kouvolassa 1955–1957. Nimismiehen toimesta Suorttanen siirtyi Kymen läänin apulaispoliisitarkastajaksi 1958–1972. Hän toimi Kymen lääninhallituksen vanhempana lääninasessorina vuodesta 1972 alkaen. Myöhemmällä urallaan Suorttanen toimi vielä Kymen lääninhallituksen virkaa toimittavana kansliapäällikkönä vuosina 1980–1986.
Kansanedustajana Suorttanen oli vuosina 1962–1970 ja myöhemmin 1972–1975 edustaen Maalaisliittoa (Keskustapuolue vuodesta 1965). Suorttanen toimi vuosina 1966–1970 Suomen puolustusministerinä sekä samaan aikaan toisena sisäasianministerinä Paasion I ja Koiviston I hallituksessa.
Toisen maailmansodan aikana Suorttanen palveli suomalaisessa Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonassa. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri.
Naimisiin Suorttanen meni vuonna 1949 farmaseutti Lea Annikki Laakson kanssa. Pariskunnalla oli vuonna 1951 syntynyt poika Esa Juhani.
Kirjallisuutta

Taavila, Antti: Sulo Suorttanen: SS-upseerikoulusta ministeriksi.  Kouvola:  Reuna Oy, 2020.  ISBN 978-952-355-040-7
Uola, Mikko: ”Suorttanen, Sulo (1921–2005)”, Suomen kansallisbiografia, osa 9, s. 472–473.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-450-5  / Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Sulo Suorttasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Suorttanen, Sulo hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Arvo Pentti | Suomen puolustusministeri 1966–1970 | Seuraaja: Arvo Pentti |
Maalaisliiton ja Keskustapuolueen kansanedustajat
| n k Maalaisliiton ja keskustapuolueen kansanedustajat 1962–1966 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (53):  Antila  Erkkilä (1962–1963†)  Halinen  Hasu  Hautala  Holopainen  Honkanen  Häppölä  Jaakkola  Juntunen  Jussila  Jämsén  Kaasalainen  Kangas  Karpola  Kauppi (1963–1966)  Kekkonen  Kervinen  Kinnunen  Kleemola  Kähönen  Lahtela  Lahti  Laine  Liinamaa  Lintilä  Luukka  Mattila  Niemelä  Niskala (1962–1963†)  Paarman  Paaso  Pakkanen  Partanen  Pekkarinen  Pentti  Pohjonen  Ruutu  Ryhtä  Ryömä  Räsänen  Rönkkö  Saloranta  Sarjala  Savela  Sukselainen  Suorttanen  Svinhufvud  Sääskilahti  Timonen  Uusitalo  Vilmi (1963–1966)  Virolainen  Väänänen 
| n k Keskustapuolueen kansanedustajat 1966–1970 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (49):  Antila (1967–1970†)  Eskelinen  Halinen  Hanhirova  Hasu (1967–1970)  Haukipuro  Holopainen  Honkanen (1967–1970)  Häppölä  Jussila  Jämsén  Kaarlonen  Kaarna  Kaasalainen  Kangas  Kankaanpää (1970)  Karjalainen  Karpola  Kekkonen  Lahtela (1966–1968†)  Lahti (1966–1967†)  Linna  Lintilä  Lottanen  Mattila  Niemelä  Niinikoski  Paarman (1968–1970)  Paaso  Pakkanen  Partanen  Pekkarinen  Pentti  Pohjonen  Ruutu (1967-1970)  Ryhtä (1966–1967)  Räsänen  Rönkkö  Saalasti  Saimo  Saloranta  Sarjala  Savela  Sileäkangas  Sinkkonen  Sukselainen  Suorttanen  Sääskilahti  Tiitu  Timonen (1966–1967)  Uusitalo  Vilmi  Virolainen  Volotinen 
| n k Keskustapuolueen kansanedustajat 1972–1975 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (35):  Eskelinen  Haukipuro (1972–1973)  Härkönen  Jokela  Kaarna  O. Kangas  R. Kangas  Ah. Karjalainen  Ai. Karjalainen  Karpola  Linna  Lottanen  Manninen (1973–1975)  Martikainen  Mattila  Nieminen  Niinikoski  Pekkala  Pekkarinen (1972–1975†)  Pihlajamäki  Poutanen  Ruokola  Saimo  Saloranta  Saukkonen  Siikaniemi  Sileäkangas  Sukselainen  Suorttanen  Sutinen  Tähkämaa  Virolainen  Väyrynen  Yläjärvi (1975)  Ääri 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
The Earthling

| The Earthling |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Peter Collinson
Tuottaja:  Samuel Z. Arkoff
Säveltäjä:  Bruce Smeaton
Kuvaaja:  Donald McAlpine
Leikkaaja:  Frank Morriss
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Australia
Levittäjä:  Filmways Netflix
Kesto:  97 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Earthling on Peter Collinsonin ohjaama australialainen draamaelokuva vuodelta 1980. Siinä kuolemansairas mies (William Holden) palaa ulkomailta kotiseudulleen Australiaan tapaamaan vanhoja sukulaisiaan ja viettämään viimeiset päivänsä synnyinsijoillaan. Yllättävä matkailuauto-onnettomuus johdattaa yhteen hänet ja onnettomuudessa orvoksi jääneen pienen pojan (Ricky Schroder). Yrmeä vanha mies yrittää opettaa kaupunkilaispojalle selviytymistaitoja erämaassa.
Tämä syöpäsairaasta miehestä kertova elokuva jäi brittiohjaaja Peter Collinsonin viimeiseksi, sillä hän kuoli itse keuhkosyöpään 44-vuotiaana pian elokuvan valmistuttua.
Vastaanotto

Elokuvan kuvausta kauniine luontonäkymineen kiitettiin, mutta henkilöhahmojen sanottiin jäävän ohuiksi, dialogin epäluontevaksi ja tapahtumien tahdin liian hitaaksi. Synkkää filmiä ei pidetty minään perhe-elokuvana huolimatta Golden Globen edellisestä elokuvastaan Mestari (1979) napanneesta söpöstä Schroderista.
Schroder sai roolistaan Young Artist -palkinnon.
Pälvi Hanni

| Pälvi Hanni |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1972 (ikä 51–52) Oulu
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  taidegraafikko
Aiheesta muualla
Kotisivut
Pälvi Hanni (s. 1972 Oulu) on taidegraafikko, joka on kotoisin Hailuodosta, ja asuu Tampereella. Vuoreksen alueella on Hannin julkinen teos Suoja. Hanni opiskeli Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1991–1994. Hänen taiteessaan on abstrakteja ja figuratiivisiä elementtejä.
Suoja, 2017, Vuores, Tampere.
Huijarisaarnaaja

| Huijarisaarnaaja> Elmer Gantry |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Richard Brooks
Käsikirjoittaja:  Sinclair Lewis, Richard Brooks
Perustuu:  Sinclair Lewisin romaaniin Elmer Gantry
Tuottaja:  Bernard Smith
Säveltäjä:  André Previn
Kuvaaja:  John Alton
Leikkaaja:  Marjorie Fowler
Pääosat:   Burt Lancaster  Jean Simmons  Arthur Kennedy  Shirley Jones  Dean Jagger 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Elmer Gantry Productions
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:  1960, Suomessa 1961
Kesto:  147 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Huijarisaarnaaja (engl. Elmer Gantry) on Richard Brooksin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1960. Se perustuu Sinclair Lewisin romaaniin Elmer Gantry, jonka pohjalta käsikirjoituksen laativat kirjailija ja ohjaaja yhdessä. Elokuvan nimiosaa esittää Burt Lancaster, ja muissa päärooleissa nähdään Jean Simmons, Arthur Kennedy, Shirley Jones ja Dean Jagger.
Juoni

1920-luvun puolenvälissä viinaan ja naisiin menevä, raamatunlauseita myyntipuheessaan viljelevä kulkukauppias (Lancaster) osuu Keskilännen kaupungissa herätyskokoukseen, ihastuu siellä saarnaavaan sisar Sarahiin (Simmons) ja ryhtyy tämän saarnaajakumppaniksi. Vanha naisystävä (Jones) laittaa kuitenkin miehelle kapuloita rattaisiin.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Huijarisaarnaaja sai viisi Oscar-ehdokkuutta, joista se voitti parhaan miespääosan (Lancaster), parhaan naissivuosan (Jones) ja parhaan sovitetun käsikirjoituksen (Lewis ja Brooks) Oscarit.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Huijarisaarnaajan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.