stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kylmä syli

| Kylmä syli> Mother’s Boys |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Yves Simoneau
Käsikirjoittaja:  Barry Schneider Richard Hawley
Perustuu:  Bernard Taylorin romaaniin
Tuottaja:  Jack E. Freedman Patricia Herskovic Wayne S. Williams
Säveltäjä:  George S. Clinton
Kuvaaja:  Elliot Davis
Pääosat:  Jamie Lee Curtis Peter Gallagher Joanne Whalley Vanessa Redgrave
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Miramax CBS Productions
Levittäjä:  Miramax Netflix
Ensi-ilta:   18. maaliskuuta 1994
Kesto:  96 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kylmä syli (engl. Mother’s Boys) on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut Yves Simoneaun ohjaama yhdysvaltalainen psykologinen jännityselokuva, jonka pääosissa ovat Jamie Lee Curtis, Peter Gallagher, Joanne Whalley ja Vanessa Redgrave. Kylmä syli perustuu Bernard Taylorin romaaniin, jonka pohjalta Barry Schneider ja Richard Hawley laativat elokuvan käsikirjoituksen. Kylmän sylin tuottivat Jack E. Freedman, Patricia Herskovic ja Wayne S. Williams.
Juoni

Judith ”Jude” Madigan (Jamie Lee Curtis) hylkää yllättäen hänen perheensä. Hänen miehensä Robert (Peter Gallagher) ja kolme poikaansa Kes, Michael ja Ben (Luke Edwards, Colin Ward ja Joey Zimmerman) rakentavat uuden, onnellisen elämän itselleen. Kun Jude palaa kolme vuotta myöhemmin, hän janoaa kostoa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jamie Lee Curtis  | … |  Judith ”Jude” Madigan   |
|  Peter Gallagher  | … |  Robert Madigan   |
|  Joanne Whalley  | … |  Colleen ”Callie” Harland   |
|  Vanessa Redgrave  | … |  Lydia Madigan   |
|  Luke Edwards  | … |  Kes Madigan   |
|  Colin Ward  | … |  Michael Madigan   |
|  Joey Zimmerman  | … |  Ben Madigan   |
|  Joss Ackland  | … |  Lansing   |
|  Paul Guilfoyle  | … |  Mark Kaplan   |
|  J. E. Freeman  | … |  herra Everett   |
|  John C. McGinley  | … |  herra Fogel   |
Tuotanto

Kylmä syli -elokuvan kuvaukset alkoivat 7. joulukuuta 1992 ja päättyivät 5. helmikuuta 1993. Elokuva kuvattiin Kalifornian Pasadenassa 8 miljoonan dollarin budjetilla. Miramax ja CBS Productions olivat elokuvan tuotantoyhtiöitä.
Julkaisu ja vastaanotto

Kylmä syli sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 18. maaliskuuta 1994. Elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa oli Dimension Films. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan seitsemän arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 43 prosenttia on positiivista. Kylmä syli julkaistiin ensi kerran VHS:nä vuonna 1995, DVD:nä 16. maaliskuuta vuonna 1999 ja Blu-rayna 7. toukokuuta 2013.
Aiheesta muualla

Kylmä syli Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kylmä syli Elonet.
Kylmä syli AllMoviessa. (englanniksi)
Kylmä syli Rotten Tomatoes -sivustolla (englanniksi)
Kylmä syli Box Office Mojossa (englanniksi)
Kultarinta

| Kultarinta |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttuset Acrocephalidae
Suku::  Kultarinnat Hippolais
Laji::  icterina
Kaksiosainen nimi
 Hippolais icterina  (Veillot, 1817) 

Katso myös
   Kultarinta Wikispeciesissä   Kultarinta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ääninäytteet
90sek.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Kultarinta (Hippolais icterina) on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 13,5 cm, siipien kärkiväli 20,5–24 cm ja paino keskimäärin noin 13 g. Kultarinta on keskikokoinen kerttu, jonka höyhenpuvussa silmiinpistävä on vaalean sitruunankeltainen alapuoli, oliviinvihreä selkä ja siivellä selvästi erottuva, tertiaalien reunoista muodostuva vaaleankeltainen paneeli. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Syyspukuisen vanhan linnun keltainen väri on haalistunut ja nuorilla linnuilla keltaista on vain vähän. Laulu on monipuolista ja kiihkeää lehvästöstä kuuluvaa lavertelua, jossa on runsaasti matkintoja. Ääni on tunnusomainen nopea "dsädsäfii".
Vanhoilla kultarinnoilla on täydellinen sulkasato talvehtimisalueella, jossa se sulkii lopputalvella ennen kuin lähtee muutolle pohjoiseen. Myös nuoret linnut sulkivat täydellisesti talvella, joten keväällä ikäluokkia ei pysty erottamaan.
Vanhin suomalainen rengastettu kultarinta on ollut 4 vuotta 11 kuukautta 9 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut saksalainen, vähintään 10 vuotta 10 kuukautta vanha yksilö.
Esiintyminen

Kultarinnan esiintymisalue ulottuu Euroopan länsiosasta itään päin kapenevana kiilana hieman Venäjän aasianpuoleiselle osalle. Euroopassa eteläraja kulkee linjaa Ranskan pohjoisosa-Sveitsi-Slovenia-Romania-Ukraina. Luoteessa se esiintyy Norjassa aina Tromssan korkeudelle saakka mutta ei pesi Isossa-Britanniassa.
Etelä- ja Keski-Suomessa pesii noin 15 000–25 000 paria ja Suomen kanta on jonkin verran runsastunut viime vuosikymmeninä. Syysmuutto on heinä-elokuussa ja suuntautuu päiväntasaajan eteläpuoliseen Afrikkaan, josta kultarinnat palaavat touko-kesäkuussa.
Kultarinnan esiintymisalueen laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä, Euroopassa elää 6,9–14 miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö

Kultarinta elää korkeapuustoisissa lehdoissa, kartanoilla ja lehtipuuvaltaisissa sekametsissä rannoilla, pellonreunoissa ja joenvarsilla.
Lisääntyminen

Korsista, juurista, sammalista ja kasvikuiduista rakennettu pesämalja on usein korkealla lehtipuun oksanhangassa, joskus pensaassa, tavallisimmin 1-4 metrin korkeudella. Munia on 4-6, tavallisesti 5. Muna painaa 1,76 g. Naaras hautoo 13-15 vrk.  Emot ruokkivat poikasia 21-27 vrk (pesässä 13-14 vrk).
Ravinto

Kultarinnan ravintoa ovat hyönteiset, toukat, hämähäkit ja muut pienet selkärangattomat. Toisinaan se kelpuuttaa ravinnokseen myös marjoja ja siemeniä.
Aiheesta muualla

Kultarinta Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Kultarinta (Hippolais icterina)
Suomen lintuatlas: Kultarinta (Hippolais icterina)
ITIS: Hippolais icterina (englanniksi)
Kultarinnan munia.
Häivytään

| ”Häivytään” Elastinen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: E.L.A.
 Julkaistu: 2007
 Formaatti: CDS
 Tuottaja(t): Boy Mike
 Tyylilaji: rap, pop
 Kesto: 04.05
 Levy-yhtiö: Rähinä Records
Elastisen muut singlet
| ”Ovet paukkuu” 2007 | ”Häivytään” 2007 | ”Pojat on poikii” 2010 |
"Häivytään" on rap-artisti Elastisen toinen single hänen kolmannelta studioalbumiltaan E.L.A.. Kappale julkaistiin vuonna 2007, ja siitä on julkaistu myös musiikkivideo. Videolla Elastinen saapuu autolla teollisuusalueelle. Oven avattuaan hän nousee ilmaan ja räppää videon ajan ilmassa leijuen. Videon lopussa Elastinen palaa autoon, joka nousee ylös kuin raketti.
Lahdenkylän työväentalo

| Lahdenkylän työväentalo |
| --- | --- |
Osoite:  Lahdenkyläntie 177
Sijainti:  Virrat
Valmistumisvuosi:  1909
Rakennuttaja:  Lahdenkylän Työväenyhdistys ry
Omistaja:  Lahdenkylän Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosala:  n. 150 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lahdenkylän työväentalo on  Virroilla sijaitseva työväentalo. Talo sijaitsee 15 kilometrin päässä Virtojen keskustasta pohjoiseen, Toisveden rannan läheisyydessä.
Historia

Lahdenkylän työväenyhdistys perustettiin 15. maaliskuuta 1908 Mäkkylän torpassa Lahdenkylässä pidetyssä työväenkokouksessa. Jo seuraavana vuonna yhdistys hankki tontin, jolle rakennettiin oma työväentalo eli pytinki. Maksavia jäseniä oli 12 vuonna 1909, jolloin yhdistys myös liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen. Kyseisenä vuonna Virroilla toimi kahdeksan työväenyhdistystä, joiden yhteenlaskettu jäsenmäärä oli 255 henkeä.  Ala-Lahden tilan Kankaanaho-niminen maapalsta vuokrattiin viidenkymmenen vuoden ajaksi tilalliselta Aleksi Ala-Lahdelta. Rakennustarpeita kaadettiin vuokratontilta vuokrasopimuksen ehtojen mukaisesti. Näiden lisäksi rakennusaineiksi siirrettiin lampolan hirret. Varoja hankittiin iltamilla ja arpajaisilla. Rakentamista rahoitettiin myös yhdistyksen jäseniltä lainatuilla rahoilla.
Suomen sisällissodan alkaessa Virtain työväentalot suljettiin ja sinetöitiin. Lahdenkylän työväentalo säästyi ilkivallalta ja yhdistyksen pöytä- ja asiakirjat säilyivät yhdistyksen hallussa.  Yhdistys sai talonsa takaisin 10.  maaliskuuta 1919 ja ensimmäinen virallinen kokous pidettiin vajaa kaksi viikkoa myöhemmin. Pöytäkirjassa ei sanallakaan viitattu sisällissotaan, vaan painopiste oli tulevaisuudessa.
Toiminta työväentalolla

Kirjastoon hankittiin kirjoja ja tilattiin puolueen piirilehti Sorretun Voima. Yhdistys perusti ompelu- ja käsityöseuran, järjesti kilpahiihtoja ja raivasi työväentalon pihaan urheilukentän. Toiminta oli erityisen aktiivista 1920-luvun puolivälistä 1930-luvun puoliväliin. Yhdistys järjesti juhlia, iltamia ja erilaisia urheilukilpailuja ympäri vuoden. Keskimäärin vuodessa järjestettiin yli 20 iltamaa ja myytyjen pääsylippujen määrä vuodessa oli yli 1500.  Aktiivisesti toiminut  näytelmäkerho esiintyi lähes joka tilaisuudessa. Yhdistyksen jäsenmäärä oli korkeimmillaan vuonna 1927, jolloin yhdistyksen jäsenmaksun maksaneita oli 105 henkeä. Urheilu eri muodoissaan oli merkittävä tekijä työväentalon harrastustoiminnassa 1920-luvun alusta asti. Varsinainen urheiluseura,  voimistelu- ja urheiluseura Toive, perustettiin helmikuussa 1937 ja se toimi työväentalolla työväenyhdistyksen vuokralaisena. Sotien jälkeiset vuodet olivat työväentalolla vilkkaita. Esimerkiksi vuonna 1945 järjestettiin 21 tanssit, seitsemät iltamat ja kuudet juhlat. Näiden lisäksi taloa vuokrattiin erityisesti hääjuhliin. Vuonna 1966 työväenyhdistykseen perustettiin nuorisojaosto, jonka myötä käynnistettiin kerhotoiminta ja tietokilpailut. Vuosikymmenen loppua kohden maaltamuuton seurauksena nuorten määrä kylällä väheni. Tämä näkyi aktiivisen toiminnan hiipumisena. Oman nuorisojaoston toiminta päättyi maaliskuussa 1971.
Rakennus

Vanha työväentalo kävi pieneksi, ja yhdistys päätti talon laajentamisesta 12. maaliskuuta 1922. Valtion metsästä ostettiin puuta ja ne kuljetettiin talolle vielä kevättalven aikana. Yhdistys lunasti vuokratontin omakseen toukokuussa. Työväentalon laajennustöissä rakennushankkeen vetäjänä toimi kirvesmies ja rakennusurakoitsija Juho Mäntynen, joka oli yhdistyksen aktiivinen toimija. Mäntynen oli johtanut myös Virtain työväentalon rakentamishanketta. Suuri osa rakennustyöstä tehtiin kuitenkin talkoilla ja ulkopuolelta laajennus oli valmis syksyllä 1922. Sisätiloissa töitä vielä jatkettiin ja uusi avara sali näyttämöineen valmistuivat seuraavana syksynä. Vanha sali muutettiin eteiseksi ja ravintolahuoneeksi. Vanha ravintolatila liitettiin vahtimestarin asuntoon, jolloin asuntoon saatiin kaksi huonetta entisen yhden sijaan. Rakennushanke rahoitettiin arpajaisilla ja pankista saadulla lainalla, jonka yhdistyksen vastuuhenkilöt takasivat henkilökohtaisesti. 1920-luvun lopussa työväentalon tulisijat ja valaisimet uusittiin tehokkaammiksi. Salin sivuun rakennettiin laajennusosa vuonna 1950. Siihen sijoitettiin pukuhuone ja näyttämötoimintojen aputilat. Rakennustöiden yhteydessä peruskorjattiin myös näyttämö ja juhlasali. Rakennusta on kunnostettu tasaiseen tahtiin vuosikymmenten kuluessa.
Henry Ojutkangas

Henry Ojutkangas (s. 3. huhtikuuta 1952 Kannus) on suomalainen laulaja, kitaristi ja huuliharpisti. Ojutkankaan oma yhtye on Henry O'Band, jonka lisäksi hän on soittanut useissa rock-, blues- ja jazzyhtyeissä. Hän on muun muassa esiintynyt duona Pepe Ahlqvistin kanssa ja toiminut kaksi vuotta Oiling Boiling Rhythm'n Blues Bandin solistina ja kitaristina. Ojutkangas on käyttänyt taiteilijanimeä Henry O.
Levytyksiä

Champion Jack Dupree with Henry: Real Combination (Finnlevy, 1980, uudelleenjulkaisu CD:nä 2002, Warner)
Henry O.: Got The Blues (2004)
Huelva (maakunta)

Huelva on maakunta Atlantin rannikolla eteläisessä Espanjassa Andalusian itsehallintoalueen länsiosassa. Sen rajanaapureita ovat Portugali sekä Badajozin, Sevillan ja Cádizin maakunnat. Maakunnan pääkaupunki on Huelva.
Huelvan pinta-ala on 10 128 neliökilometriä. Väkiluku on 518 930 (vuonna 2017) ja väestötiheys 51,2 asukasta neliökilometrillä. Noin 30 prosenttia väestöstä asuu pääkaupungissa. Maakunnassa on yhteensä 79 kuntaa.
Huelvan talous perustuu maanviljelyyn ja kaivosteollisuuteen. Maakunnassa sijaitsee Palos de la Fronteran kylä, josta Kristoffer Kolumbus lähti ensimmäiselle merimatkalleen vuonna 1492. Osa Doñanan kansallispuistosta on maakunnan alueella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huelva (maakunta) Wikimedia Commonsissa
Espanjan maakunnat
Álava
Albacete
Alicante
Almería
Asturia
Ávila
Badajoz
Baleaarit
Barcelona
Biskaja
Burgos
Cáceres
Cádiz
Castellón
Ciudad Real
Córdoba
A Coruña
Cuenca
Gipuzkoa
Girona
Granada
Guadalajara
Huelva
Huesca
Jaén
Kantabria
León
Lleida
Lugo
Madrid
Málaga
Murcia
Navarra
Ourense
Palencia
Las Palmas
Pontevedra
La Rioja
Salamanca
Santa Cruz de Tenerife
Segovia
Sevilla
Soria
Tarragona
Teruel
Toledo
Valencia
Valladolid
Zamora
Zaragoza
Havelockia scabra

| Havelockia scabra> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni:  Aitotumaiset Eucarya
Kunta:  Eläinkunta Animalia
Pääjakso:  Piikkinahkaiset Echinodermata
Alajakso:  Echinozoa
Luokka:  Merimakkarat Holothuroidea
Lahko:  Dendrochirotida
Heimo:  Sclerodactylidae
Suku:  Havelockia
Laji:  scabra
Kaksiosainen nimi
 Havelockia scabra  (Verrill, 1873) 
Synonyymit
 Thyone scabra Verrill, 1873 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Havelockia scabra on Havelockia-sukuun ja Sclerodactylidae-heimoon kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Verrill vuonna 1873. Sillä ei ole alalajeja.
Levinneisyysalue

Pohjois-Atlantti
Kirjallisuutta

National General Status Working Group [Groupe de travail national sur la situation générale]: ​Standardized Common Names for Wild Species in Canada [Noms communs normalisés pour les espèces sauvages au Canada].  ​, 2017.
Lahdenperä (Suodenniemi)

Lahdenperä on Sastamalan Suodenniemellä sijaitseva kylä. Lahdenperän kylä rajoittuu idässä Mouhijärven ja koillisessa Hämeenkyrön rajaan, pohjoisessa Peräkunnan, luoteessa Sävin sekä lännessä ja lounaassa Taipaleen kylään. Lisäksi lounaassa Lahdenperän rajanaapurina on myös Makkosen kylä. Lahdenperän sisällä ja rajoilla on vielä muutamia Mouhijärven Hyynilän ja Murron kylien vanhoja ulkopalstoja.
Lahdenperän halki kulkee Suodenniemen keskustaajaman suunnasta Sävintieltä (yhdystie 2594) Hämeenkyröön johtava Lahdenperäntie (yhdystie 13081). Lahdenperässä siitä erkaantuu saman nimisenä yhdystie 13085, joka johtaa Makkosen kylään ja edelleen kohti Mouhijärveä.
Lahdenperän kylän maisemaa. Etualalla näkyy Lahdenperäntie.
Lahdenperästä on matkaa Sastamalan keskustaan noin 45 kilometriä, Hämeenkyrön keskustaan noin 25 km, Tampereelle noin 60 km ja Poriin noin 70 km.
Lahdenperän historiaa

Lahdenperän alueella on ollut ihmistoimintaa jo kivikauden aikaan. Kylän eteläosasta tunnetaan Hujulahti-niminen kivikautinen asuinpaikka, minkä lisäksi kylän eri osista on tehty kivikauden irtoesinelöytöjä. Nykyisen Lahdenperän kylän luoteisosa Toijasjokeen saakka kuului alkuaan suureen Märkätaipaleen kylään. Toijasjoen kaakkoispuolinen osa nykyistä Lahdenperää oli puolestaan vanhaa Märkäjärvenmaan eräpalstaa, jonka omistivat Mouhijärven Hyynilän kylän Toijasen ja Murron kylän Saksan talot niin, että Toijanen omisti siitä 2/3 ja Saksa 1/3 osuuden.
Lahdenperän kylä syntyi 1800-luvun puolivälissä, kun Märkätaipaleen itäosa ja Märkäjärvenmaa yhdistettiin. Kylä muodostui seuraavista neljästä Hyynilän ja neljästä Märkätaipaleen kylään kuuluneesta maakirjatalosta:
| Talon nimi | RNo Lahdenperässä | Alkuperäinen RNo (kylä) |
| --- | --- | --- |
| Pirttijärvi | 1 | 8 (Hyynilä) |
| Sillanpää | 2 | 9 (Hyynilä) |
| Marjamäki | 3 | 10 (Hyynilä) |
| Rantala | 4 | 11 (Hyynilä) |
| Sävilahti | 5 | 3 (Märkätaipale) |
| Mustapää | 6 | 6 (Märkätaipale) |
| Mustapää | 7 | 7 (Märkätaipale) |
| Hujulahti | 8 | 11 (Märkätaipale) |
Mustapään talot (RNo 6 ja 7) yhdistettiin yhdeksi Mustapään taloksi RNo 6 vuonna 1927.
Lahdenperän asutuksen kasvaessa voimakkaasti sen alueella olevaa Märkäjärveä laskettiin kahdesti, jolloin sen pinta laski noin kahdella metrillä ja uutta viljelysmaata ja heinäniittyä vapautui maatalouden käyttöön.
Sisällissodan aikana 13.2.1918 punaisten etuvartioasemanaan pitämän Mustapään talon pihapiirissä tapahtui Mustapään kahakaksi nimetty yhteenotto, jossa perimätiedon mukaan kaatui 8 ja haavoittui 7 miestä.
Lahdenperässä toimi vuosina 1911–1972 kansakoulu, joka neljän ensimmäisen vuoden ajan toimi Hujulahden talossa.
Toisen maailmansodan seurauksena Lahdenperään asutettiin 14 Karjalan siirtoväkeen kuulunutta perhettä, etupäässä Viipurin läänin Pyhäjärveltä. Heistä muistuttaa Lahdenperässä oleva Konnitsantieksi nimetty tie.
Lahdenperä tänään

Lahdenperän asukkaista suuri osa saa elantonsa maatalousammateista. Naisista moni työskentelee hoitoalalla. Kylässä toimii aktiivinen kyläyhdistys, joka ylläpitää Makkosselän rannalle talkoilla rakentamaansa rantasaunaa ja -tupaa. Kylässä toimii myös Ruskeen Perinnetila.
Aiheesta muualla

Lahdenperään liittyviä aineistoja Suodenniemen Topoteekissa
Mustapään kahakan muistolaatta Lahdenperässä.
Käthe Kollwitz

| Käthe Kollwitz |
| --- | --- |
 Kollwitz vuonna 1925
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. heinäkuuta 1867 Königsberg, Preussi, Pohjois-Saksan liitto
Kuollut: 22. huhtikuuta 1945 (77 vuotta) Dresden, Saksi, Saksa
Kansalaisuus:  saksalainen
Taiteilija
Ala:  kuvanveistäjä, taidegraafikko, taidemaalari
Taidesuuntaus:  naturalismi, ekspressionismi
Käthe Schmidt Kollwitz (8. heinäkuuta 1867 Königsberg, Preussi, Pohjois-Saksan liitto – 22. huhtikuuta 1945 Dresden, Saksi, Saksa) oli saksalainen taidemaalari, taidegraafikko ja kuvanveistäjä. Hän on Saksan kuuluisimpia naistaiteilijoita.[lähde? ]
Kollwitz opiskeli maalausta Berliinissä vuosina 1884–1885 ja Münchenissä vuosina 1888–1889.  Hän ihaili Max Klingeriä, ja vuodesta 1890 hän keskittyi taidegrafiikkaan tehden etsauksia, litografiaa, puupiirroksia ja kuivaneulapiirroksia.
Kollwitz ryhtyi kuvanveistäjäksi, kun hänen poikansa Peter kuoli ensimmäisessä maailmansodassa neljäntenä taistelupäivänään. Hän oli painostanut aviomiestään sallimaan alaikäisen poikansa lähdön ensimmäiseen maailmansotaan. Kollwitzin puoliso ei ollut ollut ensiksi halukas antamaan lupaa.[lähde? ] Kollwitz purki suruaan sarjaan grafiikan lehtiä ja myöhemmin graniittiseen muistomerkkiin, joka esittää surevia vanhempia ja joka pystytettiin Belgiaan Ypresiin.
Kollwitzin työt heijastelivat taiteilijan sosiaalista omaatuntoa ja niiden aiheina toimivat usein tavalliset ihmiset, jotka olivat milloin köyhyyden ja nälän, milloin sodan uhreja. Tyylillisesti hän aloitti naturalistina, mutta myöhemmässä tuotannossa oli ekspressionistisia piirteitä.[lähde? ]
Teoksia

Selbstbildnis am Tisch (suom. Omakuva pöydän äärellä), 1893.
Frau mit totem Kind (suom. Nainen kuolleen lapsen kanssa), 1903.
Brustbild einer Arbeiterfrau mit blauem Tuch (suom. Puolilähikuva työläisnaisesta sinisellä kankaalla), 1903.
Die Mütter (suom. Äidit), 1922.
Trauernde Eltern (suom. Surevat vanhemmat), 1914–1932.
Nie wieder Krieg (suom. Ei koskaan enää sotaa), 1924.
Mutter mit totem Sohn (suom. Äiti kuolleen poikansa kanssa), 1938.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Käthe Kollwitz Wikimedia Commonsissa
Havelock Ellis

Havelock Ellis
Henry Havelock Ellis (2. helmikuuta 1859 Croydon, Surrey, Englanti – 8. heinäkuuta 1939) oli englantilainen lääkäri ja kirjailija, joka tuli tunnetuksi homoseksuaalisuuteen, transsukupuolisuuteen ja muihin seksuaalikysymyksiin liittyvistä tutkimuksistaan. Hän oli ensimmäisen englanninkielisen homoseksuaalisuutta käsittelevän lääketieteellisen teoksen toinen kirjoittaja. Monien aikansa älymystön edustajien tavoin Havelock Ellis kannatti eugeniikkaa ja toimi rodunjalostukseen tähtäävän seuran puheenjohtajana.
Elämä ja ura

Havelock Ellis syntyi merikapteenin esikoiseksi, ainoaksi pojaksi jolle syntyi neljä sisarta. Aloitettuaan lääketieteen opinnot hän meni mukaan marxilais-radikaalien piirien toimintaan ja oli mukana perustamassa Progress Society -nimistä järjestöä, jonka tarkoituksena oli edistää älyllistä ja sosiaalista hyvinvointia. Pienempi ryhmä The Fellowship of the New Life toi hänet yhteen homoseksuaalisuutta tutkineen Edward Carpenterin sekä tulevan vaimonsa, naisasia-aktivisti Edith Leesin kanssa. James Hintonin kirjoituksia luettuaan Ellis alkoi suuntautua seksologiaan ja oli löyhästi mukana monissa alaa kehittävissä brittijärjestöissä, muttei milloinkaan mennyt aktiivisesti mukaan järjestöelämään tai politiikkaan.
Ellisin ensimmäinen teos homoseksuaalisuudesta, Sexual Inversion (1897). Siinä homoseksuaalisuutta käsiteltiin ensi kertaa neutraalisti, ei vain kriminologisena ongelmana tai mielisairautena. Se oli ensimmäinen osa Havelock Ellisin pääteoksesta, kuusiosaisesta sarjasta Studies in the Psychology of Sex, jonka viimeinen osa ilmestyi 1928. Ensimmäisen osan aiheuttaman kohun takia sarjaa ei julkaistu Britanniassa vaan Yhdysvalloissa.
Yksityiselämä

Ellisin ensimmäinen avioliitto Edith Leesin kanssa oli vaikea vaimon homoseksuaalisuuden takia. Vuonna 1881 Ellis tapasi eteläafrikkalaisen kirjailijan Olive Schreinerin, josta tuli hänen elinikäinen ystävänsä. Heidän välistään kirjeenvaihtoa julkaistiin vuonna 1992. Ellis kuoli 80-vuotiaana vuonna 1939 sairastettuaan vuosia kurkkusyöpää.
Käännös suomeksi
Hiroshiman neidot

Naisen atomipommin räjähdyksessä Hiroshiman yläpuolella saamia palovammoja. Hänen kantamastaan kimono-asusta kuviot ovat polttosäteilyn seurauksena syöpyneet hänen ihoonsa.
Hiroshiman neidot ovat 25 japanilaisesta kouluikäisestä tytöstä koostuva joukko. Tytöt kärsivät vakavia vammoja Hiroshimaan 6. elokuuta, 1945 pudotetun fissiopommin aiheuttaman lämpöaallon seurauksena. He tekivät 1955 suurta julkisuutta synnyttäneen matkan Yhdysvaltoihin, jossa heitä hoidettiin kirurgisesti. Tytöillä oli kasvoissaan ja käsissään palovammojen aiheuttamia suuria arpia eli keloideja. Vammojen seurauksena useilla kädet jäivät pysyvästi kouramaisiin asentoihin.
Aiheesta muualla

https://hibakushastories.org/hiroshima-maidens/
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hiroshima Maidens
Käännös suomeksi
Hietakatkarapu

| Hietakatkarapu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Lahko::  Kymmenjalkaiset Decapoda
Alalahko::  Pleocyemata
Osalahko::  Katkaravut Caridea
Heimo::  Crangonidae
Suku::  Crangon
Laji::  crangon
Kaksiosainen nimi
 Crangon crangon  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Hietakatkarapu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hietakatkarapu (Crangon crangon) on eurooppalainen, ravinnoksi pyydystettävä katkarapu. Belgia ja Alankomaat ovat sen suurimpia kalastajia. Hietakatkarapu on toinen kahdesta Suomen rannikolla säännöllisesti esiintyvästä katkarapulajista, leväkatkaravun ohella.
Hietakatkarapua troolataan varsinkin Pohjanmeren eteläosissa. Sitä esiintyy myös Irlanninmerellä, Itämerellä ja sen lahdilla, Välimerellä ja Mustalla merellä sekä Atlantin länsirannikolla.
Aikuiset hietakatkaravut ovat tyypillisesti 3–5 cm pitkiä. Niillä on yksi pari saksia. Otsan piikki on lyhyt ja litteä, muistuttaa lapiota.
Hietakatkarapu kyhjöttää päivät hiekkaan kaivautuneena, ja liikkuu öisin, jolloin sitä myös troolataan.
Aiheesta muualla

Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Crangon crangon (englanniksi)
UniProt, Taxonomy: Crangon crangon (englanniksi)