stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Britannian Grand Prix 2023
Muuta

McLaren ajoi erikoisväritteisellä autolla, koska talli halusi juhlistaa vuosien 2006–2014 kromiväritteistä aikakauttaan.
Williams ajoi erikoisväritteisellä autolla, koska talli juhlisti 800. osakilpailuaan.
Mielenosoittajien varalta kilpailuviikonloppua varten paikalle kutsuttiin sotilaita järjestyksenvalvojiksi, jotta nämä eivät aiheuttaisi vaaratilanteita radalle.
Nyck de Vriesin viimeinen kilpailu AlphaTaurilla.
Uuden toivon seurakunnat

| Uuden toivon seurakunnat> Nokia Missio Church |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  kristinusko
Kirkkokunta:  uuskarismaattisuus
Perustettu:  2008
Pääkirkko:  Jyväskylä
Jäseniä:  3 seurakuntaa
Aiheesta muualla
Sivusto
Uuden toivon seurakunnat -kirkkokunta on uskonnollinen yhdyskunta, jonka toiminta perustuu Raamattuun. Yhdyskunnan kristillisen uskon perusta on ilmaistu Apostolisessa, Nikaian ja Athanasioksen uskontunnustuksissaselvennä.
Yhdyskunnan tarkoitus on järjestää ja tukea Raamattuun perustuvaa kristillisen uskon tunnustamiseen ja harjoittamiseen liittyvää yksilöllistä, yhteisöllistä ja julkista toimintaa. Yhdyskunnan tarkoitukseen liittyvä keskeinen hengellinen tehtävä on toteuttaa Jeesuksen Kristuksen antamaa lähetyskäskyä mennä ja tehdä kaikki kansat Jeesuksen Kristuksen opetuslapsiksi kastamalla heitä Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen ja opettamalla heitä pitämään kaikki, mitä Hän on käskenyt pitää.
Tarkoituksensa toteuttamiseksi yhdyskunta ja siihen kuuluvat itsenäiset paikallisseurakunnat järjestävät Suomessa ja ulkomailla jumalanpalveluksia, opetus-, julistus- ja muita tilaisuuksia sekä seurakunnallisia toimituksia, kuten avioliittoon vihkiminen, hautaus ja ehtoollinen. Yhdyskunta tukee, rohkaisee ja auttaa sen paikallisseurakuntia toteuttamaan kunkin näyn mukaista toimintaa ja rakentamaan avointa ja kunnioittavaa yhteyttä toistensa välille.
Paikallisseurakuntien tehtävänä on toteuttaa käytännössä kirkkokunnan hengellistä tehtävää ja tarkoitusta kukin oman paikallisen kutsunsa ja näkynsä mukaan. Jokaisella paikallisseurakunnalla on oma paikkansa Kristus-ruumiissa, siksi jokaisella paikallisseurakunnalla on omat yksilölliset piirteensä.
Historia

Nokialla evankelis-luterilaisessa kirkossa syntyi vuonna 1991 karismaattinen Nokian herätys -niminen liike, joka irtaantui evankelis-luterilaisesta kirkosta vuonna 2008. Samanaikaisesti perustettiin kirkkokunta Nokia Missio Church.
Kirkkokunta järjestäytyi uudelleen vuonna 2012, jolloin sen uudeksi nimeksi otettiin Uuden toivon seurakunnat (UTS).
Talous

Uuden toivon seurakunnat on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta rekisteröityjen uskonnollisten yhdyskuntien toimintaan yhteensä noin 12 000 euroa. Keskimääräinen vuosittainen tuki on ollut noin 1 800 euroa.
Aiheesta muualla

Kolme vanhan kirkon uskontunnustusta
Missio Church Jyväskylä (2011)
Toivon Portti seurakunta, Tampere (2012)
New Hope Mission Church Hämeenlinna (2013)
William Wallace

William Wallace. Kaiverrus 1600-luvun lopulta tai 1700-luvulta. Taiteilijan näkemys.
William Wallace (gaeliksi Uilleam Uallas, anglonormanniksi William le Waleys; n. 1270 – 23. elokuuta 1305) oli skotlantilainen vapaustaistelija. Häntä pidetään yhtenä Skotlannin suurimmista kansallissankareista, sillä hän johti maan vapaustaistelua 1200–1300-lukujen vaiheessa. Hän oli taitava sotilas ja tunnettu rohkeudestaan ja isokokoisuudestaan. Wallace tuli tunnetuksi suuren yleisön keskuudessa vuoden 1995 elokuvasta Braveheart – taipumaton.
Kapinan tausta

Wallace oli aatelismies, jonka varhaisista vaiheista ei tiedetä juuri mitään, mutta hänen arvellaan viettäneen lapsuutensa pappisenonsa holhouksessa. Näinä aikoina Skotlannin tilanne oli sekava. Maa oli käytännössä Englannin miehittämä, ja vallasta kamppailevat skottiruhtinaat liittoutuivat usein englantilaisten kanssa toisiaan vastaan. Englantilaiset joukot toimivat linnoituksistaan käsin vapaasti Skotlannin alueella ahdistaen toisinaan aseetontakin väestöä. Epävarman tiedon mukaan englantilaiset tappoivat vuonna 1291 William Wallacen isän, mikä oli omiaan lisäämään hänen taistelutahtoaan.
Skottiaatelisten pyynnöstä Edvard I ratkaisi Skotlannin vallanperimyskiistan Robert Brucen (jonka pojanpoika oli myöhempi samanniminen kuningas Robert Bruce) ja John Balliolin välillä Balliolin eduksi vuonna 1292. Edvard I katsoi kuitenkin tämän jälkeen Balliolin ja Skotlannin vasalleikseen, ja kun Balliol ei suostunut Edvardin vaatimaan sotilasapuun Ranskaa vastaan, kokosi hän 1297 suuren armeijan ja marssi Skotlantiin. Skotlanti vallattiin, Balliol vangittiin ja Edvard I nimitti itsensä Skotlannin hallitsijaksi. Skotlannin hallitsijoiden kruunaamiseen aina 800-luvulta käytetty Sconen kivi ("kohtalon kivi") vietiin Lontooseen Edvard I:n valtaistuimen alle, missä se oli vuoteen 1996 ja Skotlantiin asetettiin Surreyn jaarlin vasallihallinto. Tiukimmin englantilaisten hallinnassa olleiden ydinalueiden ulkopuolella kyti kuitenkin kapina ja sekasorto.lähde?
Wallace joutui taisteluun englantilaisten sotilaiden kanssa Ayrin kylässä, ja surmattuaan heistä muutaman hänet voitettiin ja heitettiin vankityrmään nääntymään nälkään. Kyläläisten avulla Wallace selvisi, ja toivuttuaan hän liittoutui paikallisten kapinallisten kanssa ja aloitti järjestelmällisen vastarinnan. Hän onnistui surmaamaan ritarin seurueineen, minkä jälkeen hän oli kapinallinen, joka oli surmannut englantilaisia ritareita, ei enää pelkkä lainsuojaton.lähde?
Stirling Bridgen taistelu

Huolimatta englantilaismiehityksestä Wallace onnistui värväämään puolelleen väkeä, etupäässä aatelittomia ja pientalollisia. Hänen joukkonsa kohtasi 11. syyskuuta 1297 Surreyn jaarlin Warennen huomattavasti suuremman armeijan Stirlingin linnan edustalla. Englannin joukkojen tarkoituksena oli valloittaa Stirling 10 000 miehen armeijan voimin, joista 3 000 oli ritareita. Kaupunkia puolusti Wallacen johtamat alle 2 000 skotlantilaista. Joukot kohtasivat Forthjoen sillalla, ja syntyi Stirling Bridgen taistelu. Wallace voitti sen ja lähes 5 000 englantilaista kaatui.
Piilottelu, paljastuminen ja mestaus

Tämän jälkeen Wallace hyökkäsi Pohjois-Englantiin, Northumberlandiin ja Cumberlandiin. Palattuaan hänet lyötiin ritariksi ja nimitettiin Skotlannin vartijaksi, hallitsemaan John Balliolin nimissä. Monet skottiaateliset olivat kuitenkin yhä Edvard I:n puolella, ja Wallacen menestyskausi jäi lyhytaikaiseksi. Kesällä 1298 englantilaiset tulivat uudelleen raja-alueelle ja yrittivät houkutella skotteja avoimeen yhteenottoon. Wallace kuitenkin vältteli taistelua ja suuntasi voimansa sissisotaan. Kesäkuussa 1298 Edvard I tuli Skotlantiin 90 000 miehen kanssa ja murskasi Wallacen johtamat joukot Falkirkin taistelussa, jossa käytettiin ensimmäisen kerran laajassa mitassa myöhemmin menestykselliseksi osoittautunutta pitkäjousta.lähde? Wallace onnistui pakenemaan, mutta hänen sotamaineensa oli mennyt. Tästä eteenpäin Wallace piilotteli, eikä hänen vaiheistaan juuri tiedetä. Joidenkin viitteiden mukaan hän olisi ollut Ranskassa pyytämässä tukea Filip IV:ltä, mutta nämä yritykset kuivuivat kokoon lopullisesti Ranskan ja Englannin tehtyä rauhan. Hänen piilopaikkansa kavallettiin englantilaisille vuonna 1305.
Englantilaisten puolella olleen skottiritarin petettyä Wallacen hänet vangittiin 1305 Glasgow'n lähistöltä. Wallace vietiin vangittuna Lontooseen. Kuulusteluissa hän myönsi sissihyökkäykset ja niiden aikana tehdyt verityöt. Syytökset maanpetoksesta hän kielsi, koska ei omasta mielestään koskaan ollut kuningas Edvard I:n alamainen. Wallace tuomittiin maanpetoksesta ja teloitettiin samana vuonna 23. elokuuta julmalla tavalla eli hirttämällä, repimällä ja paloittelemalla. Wallacea raahattiin aluksi hevosen perässä ja sitten hirtettiin, mutta kuoleman partaalla laskettiin irti, hänen sukuelimensä ja sisäelimet poistettiin ja lopulta hänen ruumiinsa katkaistiin kahtia. Hänen ruumiinsa pilkottiin ja sen osat lähetettiin varoituksiksi eri puolille Englantia. Pää asetettiin London Bridgelle, toinen käsivarsi vietiin Newcastleen, toinen Berwickiin, toinen jalka Perthiin ja toinen Aberdeeniin. Ilmeisesti Edvard I uskoi tällä tavoin murtavansa skottien henkisen vastarinnan, mutta totuus oli päinvastainen: julma teloitustapa lisäsi Wallacen marttyyrin sädekehää ja auttoi Robert Brucea jatkamaan kapinaa.
Braveheart ja todellisuus

William Wallacen hahmo on tullut tunnetuksi Mel Gibsonin vuonna 1995 ilmestyneen elokuvan Braveheart – taipumaton kautta. Elokuva kuitenkin ottaa huomattavan suuria taiteellisia vapauksia kuvatessaan todellisia tapahtumia ja henkilöitä. Elokuva sisältää useita historiallisia virheitä. Skotit eivät Wallacen aikaan käyttäneet kilttejä eivätkä sinisiä kasvomaalauksia. Wallacen naimisiinmenosta ja siihen liittyneistä vihollisuuksista ei ole faktatietoja. Elokuvan taistelukohtaus ei tapahdu Stirlingin sillalla vaan elokuvallisista syistä avoimella kentällä. Wallacea ei todellisuudessa kutsuttu nimellä Braveheart. Hän ei valloittanut Yorkin kaupunkia, sillä hänen joukkojensa eteneminen katkesi jo pohjoisempana.
Tietojen epävarmuus

Täsmälliset tiedot Wallacesta on vain vuosilta 1297–1298 ja 1305. Hänen perheestään ja nuoruusvuosistaan on eri tulkintoja, mutta ei varmoja tietoja. Ensimmäinen kuvaus hänen elämästään on 1470-luvulla kirjoitettu runoeepos Acts and Deeds of Sir William Wallace, Knight of Elderslie. Siinä Wallacen isäksi nimetään Sir Malcolm of Elderslie. Wallacen omassa sinetissä on kuitenkin merkintä, että  isä on Alan Wallace. Useissa lähteissä kuvataan Wallacen olleen nuoruudessaan pappina ja ruvenneen sotilaaksi vasta poliittisen tilanteen kiristyttyä. Hänen hyvien sotilastaitojensa perusteella tämä on kyseenalaistettu. Wallacen sinetissä on kuva pitkäjousesta, minkä perusteella on arveltu hänen olleen nuoruudessaankin sotilas, mahdollisesti Englannin armeijassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William Wallace Wikimedia Commonsissa
William Wallace. Historic Figures. BBC.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Qiiwi Games

Qiiwi Games AB on ruotsalainen mobiilipeliyhtiö, joka on perustettu vuonna 2005. Se on listattu pörssissä First North GM Stockholm -listalle.
Qiiwi Games on keskittynyt trivia-, yhdistely-, sana- ja pulmapeleihin. Se on kehittänyt pelejä muun muassa iOS- ja Android-järjestelmille. Sen pelejä on ollut saatavilla myös Facebookin kautta. Qiiwi Games on tehnyt lisäksi verkko-oppimisen tuotteita. Yhtiöllä on pelistudiot Ruotsissa ja Kyproksella.
Luettelo sinfonikoista

Tämä on luettelo tunnetuista sinfonioiden säveltäjistä eli sinfonikoista.
| Nimi | Sinfonioiden määrä | Maa | Elinvuodet |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| Kalevi Aho | 15 | Suomi | 1949– |  |
| Hugo Alfvén | 5 | Ruotsi | 1872–1960 |  |
| Malcolm Arnold | 9 | Yhdistynyt kuningaskunta | 1921–2006 |  |
| Mili Balakirev | 2 | Venäjä | 1838–1910 |  |
| Ludwig van Beethoven | 9 | Saksa | 1770–1827 |  |
| Franz Berwald | 4 | Ruotsi | 1796–1868 |  |
| Aleksandr Borodin | 3 | Venäjä | 1833–1887 |  |
| Joly Braga Santos | 6 | Portugali | 1924–1988 |  |
| Johannes Brahms | 4 | Saksa | 1833–1897 |  |
| Anton Bruckner | 9 | Itävalta | 1824–1896 |  |
| Antonín Dvořák | 9 | Tšekki | 1841–1904 |  |
| Einar Englund | 7 | Suomi | 1916–1999 |  |
| Felix Mendelssohn-Bartholdy | 5 | Saksa | 1809–1847 |  |
| Aleksandr Glazunov | 8 (9. keskeneräinen) | Venäjä | 1865–1936 |  |
| Henryk Górecki | 3 | Puola | 1933– |  |
| Johan Halvorsen | 3 | Norja | 1864–1935 |  |
| Joseph Haydn | 106 | Itävalta | 1732–1809 |  |
| Hans Werner Henze | 10 | Saksa | 1926–2012 |  |
| Lauri Ikonen | 6 | Suomi | 1888–1966 |  |
| Rued Langgaard | 16 | Tanska | 1893–1952 |  |
| Helvi Leiviskä | 3 | Suomi | 1902–1982 |  |
| Leevi Madetoja | 3 | Suomi | 1887–1947 |  |
| Gustav Mahler | 9 (10. keskeneräinen) | Itävalta | 1860–1911 |  |
| Anti Marguste | 6 | Viro | 1931– |  |
| Bohuslav Martinů | 6 | Tšekki | 1890–1959 |  |
| Erkki Melartin | 6 | Suomi | 1875–1937 |  |
| Nikolai Mjaskovski | 27 | Venäjä | 1881–1950 |  |
| Wolfgang Amadeus Mozart | 41 | Itävalta | 1756–1791 |  |
| Carl Nielsen | 6 | Tanska | 1865–1931 |  |
| Krzysztof Penderecki | 8 | Puola | 1933– |  |
| Allan Pettersson | 16 | Ruotsi | 1911–1980 |  |
| Sergei Prokofjev | 7 | Neuvostoliitto | 1891–1953 |  |
| Gia Qantšeli | 7 | Georgia | 1935– |  |
| Einojuhani Rautavaara | 8 | Suomi | 1928– |  |
| Emil Nikolaus von Reznicek | 5 | Itävalta | 1860–1945 |  |
| Nikolai Rimski-Korsakov | 3 | Venäjä | 1844–1908 |  |
| Nils-Eric Ringbom | 5 | Suomi | 1907–1988 |  |
| Edmund Rubbra | 11 (12. keskeneräinen) | Yhdistynyt kuningaskunta | 1901–1986 |  |
| Franz Schubert | 9 | Itävalta | 1797–1828 |  |
| Robert Schumann | 4 | Saksa | 1810-1856 |  |
| Leif Segerstam | 337 (vähintään) | Suomi | 1944– |  |
| Jean Sibelius | 7 | Suomi | 1865–1957 |  |
| Dmitri Šostakovitš | 15 | Neuvostoliitto | 1906–1975 |  |
| Ernst Toch | 7 | Itävalta–Yhdysvallat | 1887–1964 |  |
| Pjotr Tšaikovski | 6 numeroitua | Venäjä | 1840–1893 |  |
| Ralph Vaughan Williams | 9 | Yhdistynyt kuningaskunta | 1872–1958 |  |
| Heitor Villa-Lobos | 12 | Brasilia | 1887-1959 |  |
| Harri Vuori | 2 | Suomi | 1957– |  |
| Airat Ichmouratov | 1 | Kanada | 1973– |  |
| Anton Webern | 1 | Itävalta | 1883–1945 |  |
| Aulis Sallinen | 8 | Suomi | 1935- |  |
Majakka-seurakunta

| Majakka-seurakunta |
| --- | --- |


Suuntautuminen:  evankelikaalisuus
Perustettu:  1998
Pastori:  Antti Ronkainen
Pääkirkko:  Valotalo Matinkartanontie 13 02230 Espoo
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Majakka-seurakunta on kristilliseen uskontunnustukseen pohjautuva itsenäinen evankelinen paikallisseurakunta. Se perustettiin 5. marraskuuta 1998. Majakka-seurakunta lukeutuu opillisesti ns. vapaisiin suuntiin. Seurakunta tekee yhteistyötä muiden seurakuntien kanssa ja on Espoon ekumeenisen toimikunnan jäsen. Seurakunnan pastoreina toimivat Antero Laukkanen, Vesa Seppälä ja Antti Ronkainen.
Sijainti

Seurakunta toimii Espoossa erityisesti Matinkylän–Soukan alueella. Seurakunnan yleisötilaisuudet ovat lauantai-iltaisin Valotalossa. Aiemmin tilaisuudet järjestettiin Soukan kappelissa.
Majakka-seurakunta rakennutti uuden toimintakeskuksen, Valotalon Matinkylän sisääntuloväylän tuntumaan osoitteeseen Matinkartanontie 13. Espoon kaupunginhallituksen elinkeino- ja kilpailukykyjaosto päätti kokouksessaan vuonna 2012, että Espoon kaupunki vuokraa Suomen Majakka yhdistys ry:lle toimitilahanketta varten tarvittavan tontin. Valotalo valmistui vuoden 2021 lopussa.
Toimintamuodot

Lauantai-iltaisin pidettävien Majakka-iltojen painopiste on opetuksessa, musiikissa ja rukouksessa. Muita toimintamuotoja ovat lapsi- ja nuorisotyö, pienryhmätoiminta, lähetystyön tukeminen erityisesti Aasiassa, ruokapalvelu sekä musiikkityö. Seurakunta tuottaa ja jakaa myös toimintaansa liittyviä video- ja äänitallenteita internet-sivujensa kautta.
Majakka-seurakunta on Suomen Evankelisen Allianssin yhteisöjäsen.
Aiheesta muualla

Majakka-seurakunnan internetsivut
Majakka-seurakunnan Facebook-sivut
Majakka-seurakunnan YouTube-kanava
| n k Suomen Evankelinen Allianssi (SEA) |
| --- | --- | --- |
| Jäsenyhteisöt |  Avainmedia  Bergvikin säätiö  ESY Church  GNN Finland  Healing Rooms Finland  International Evangelical Church  IRR-TV  Kansan Raamattuseura  Kristillissosiaalinen Missio  Kristityt Yhdessä  Linkkiseurakunta  Lähetysyhdistys Kylväjä  Majakka-seurakunta  Marttyyrien Ääni  Missionskyrkan i Finland  Operaatio Mobilisaatio  One Way Mission  Patmos Lähetyssäätiö  Raamattu Puhuu -seurakunta  Seurakunnan kasvu  Suomen Ev.lut. Kansanlähetys  Suomen Ev.lut. Opiskelija- ja Koululaislähetys  Suomen Helluntaikirkko  Suomen Pelastusarmeijan Säätiö  Suomen Raamattuopiston Säätiö  Suomen teologinen instituutti  Suomen Vapaakirkko  Suomen Vineyard-kirkko  Suur-Helsingin seurakunta  XEE - Evankeliointi elämäntapana  YWAM Finland  |  |
Jäsenyydet: Maailman Evankelinen Allianssi • Euroopan Evankelinen Allianssi • Lausannen liike (Lausannen julistus)
Vares – Pahan suudelma

| Vares – Pahan suudelma |
| --- | --- |
 Elokuvan mainosjuliste.
Ohjaaja:  Anders Engström
Käsikirjoittaja:   Katariina Souri  Mika Karttunen  Anders Engström 
Tuottaja:   Jukka Helle  Markus Selin 
Säveltäjä:   DJ Slow  Samuli Laiho 
Kuvaaja:  Jean-Noel Mustonen
Leikkaaja:  Mikko Sippola
Lavastaja:  Betsy Ängerman-Engström
Erikoistehosteet:  Konsta Mannerheimo
Pääosat:   Antti Reini  Anu Sinisalo  Outi Mäenpää  Mikko Nousiainen  Jasper Pääkkönen  Ilkka Heiskanen  Maria Järvenhelmi  Eppu Salminen  Mikko Leppilampi  Matti Onnismaa  Ville Virtanen  Iina Kuustonen  Svante Martin 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Solar Films
Levittäjä:  Nordisk Film
Ensi-ilta:  6. tammikuuta 2011
Kesto:  90 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 400 000 €
Katsojat:  204 647
Edeltäjä:  V2 – Jäätynyt enkeli
Seuraaja:  Vares – Huhtikuun tytöt
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vares – Pahan suudelma on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut suomalainen rikoselokuva, jonka on ohjannut Anders Engström. Se on Vares-sarjan kolmas elokuva ja jatkoa elokuville Vares – yksityisetsivä (2004) ja V2 – Jäätynyt enkeli (2007). Elokuva perustuu Reijo Mäen romaaniin Pahan suudelma. Jussi Vareksen roolissa nähdään ensimmäistä kertaa Antti Reini.
Ennen teatteriensi-iltaa elokuva esitettiin kahdessa ilmaisnäytöksessä Turkuhallissa noin 11 000 hengelle osana Turun kulttuuripääkaupunkivuoden tapahtumia.
Elokuva julkaistiin DVD:lle ja Blu-raylle 27. toukokuuta 2011.
Juoni

Yksityisetsivä Jussi Vares tienaa leipänsä vähäpätöisillä varjostusjutuilla. Hänen elämänsä on vailla suuntaa. Keskelle ankeaa arkea osuvat sentään novellikirjailija Luusalmen kirjanjulkistamisjuhlat. Kotimatkalla Vares saa työtarjouksen, joutuu katutappeluun ja on vähällä päästä hengestään puolustaessaan kaveriaan Kyypakkausta.
Myös naisrintamalla alkaa tapahtua. Vares päätyy tutkimaan Astan tyttären kevättalvella tapahtunutta murhaa ja ajautuu vuoteeseen Astan sisaren, naimisissa olevan kiihkeän Lailan kanssa. Laila ottaa Vareksen tiukasti hallitsevaan otteeseensa ja pian Vares käsittää, että murhan tekijän on täytynyt olla tytölle läheisesti tuttu.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Antti Reini  | … |  Jussi Vares   |
|  Anu Sinisalo  | … |  Laila Ronimus   |
|  Ville Virtanen  | … |  Arto Ronimus   |
|  Outi Mäenpää  | … |  Asta Malmstén   |
|  Mikko Nousiainen  | … |  Lahtipoika   |
|  Iina Kuustonen  | … |  Tuikku Sylvin   |
|  Svante Martin  | … |  Paavo Keinonen   |
|  Eppu Salminen  | … |  kirjailija Juhani Luusalmi   |
|  Matti Onnismaa  | … |  pastori Johannes Alanen   |
|  Jasper Pääkkönen  | … |  Kyypakkaus   |
|  Mikko Leppilampi  | … |  toimittaja Janne Ruuhio   |
|  Maria Järvenhelmi  | … |  Anna Huttunen   |
|  Ilkka Heiskanen  | … |  komisario Markku Hautavainio   |
|  Rea Mauranen  | … |  Riihimäki   |
|  Johanna Kerttula  | … |  Riitta Vuorela   |
|  Misa Lommi  | … |  Kerttu Malmstén   |
|  Camilla Adolfsson  | … |  Pirkko Vuorela   |
|  Tom Petäjä  | … |  Karhuryhmän johtaja   |
Soundtrack

Wigwam: "Nuclear Nightclub"
Briard: "Fuck The Army"
Wigwam: "Freddie Are You Ready"
Briard: "Philosophy"
Jim Pembroke: "Do The Pigworm"
SlowHill: "Tenho"
Tiivistetyt tuotantotiedot

| --- | --- |
Käsikirjoitus:: Anders Engström, Mika Karttunen ja Katariina Souri
Ohjaus:: Anders Engström
Kuvaus:: Jari Mutikainen
Lavastus:: Betsy Ängerman-Engström
Musiikki:: DJ Slow
Leikkaus:: Mikko Sippola
Puvustus:: Marjatta Nissinen
Maskeeraus:: Hannele Herttua
Ääni:: Panu Riikonen ja Joonas Jyrälä
Tuotantopäällikkö:: Sirkka Rautiainen
Tuottajat:: Markus Selin ja Jukka Helle
Tuotantoyhtiö:: Solar Films Inc. Oy
Elokuvan levitys:: Nordisk Film Theatrical Distribution Oy
Kuvaukset:: Huhti-kesäkuu 2010lähde?
Ensi-ilta:: 6. tammikuuta 2011
Tuotantobudjetti:: 1 400 000 € lähde?
Elokuvasäätiön tuki:: 400 000 € lähde?
Rahoittava TV-yhtiö:: MTV3
Erot kirjan ja elokuvan välillä

Tuikun rooli on kirjassa pienempi kuin elokuvassa. Vareksen kotipaikka on eri: kirjassa Vareksen asunto sijaitsee Mustainveljestenkujalla lähellä Uutta Apteekkia, mutta elokuvassa samassa paikassa Läntisen Pitkäkadun liepeillä kuin uusimmissa kirjoissakin. Kansanpuiston väijytyskohtaus puuttuu kirjasta ja murhaaja on eri. Luusalmen julkaisema novelli on elokuvassa eri kuin kirjassa: elokuvan novelli kertoo Vareksesta Juha Korpin nimellä. Kumpikaan Ronimuksista ei kuole kirjassa eikä Hautavainio esiinny siinä. Lisäksi elokuvassa ei ole ruotsalaisseuruetta.
Viittaukset muihin Vares-teoksiin

Kyypakkaus katsoo putkassa televisiosta traileria elokuvasta V2 – Jäätynyt enkeli. Reijo Mäki kävelee Uuteen Apteekkiin, kun Vares tapaa Lailan Apteekin edessä.
Mika Laitinen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Mäkihyppy. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Albertville 1992 | joukkuemäki |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Thunder Bay 1995 | joukkuemäki |  |
|  Kultaa | Trondheim 1997 | joukkuemäki |  |
|  Pronssia | Thunder Bay 1995 | normaalimäki |  |
Mika Antero Laitinen (s. 5. maaliskuuta 1973 Kuopio) on suomalainen 1990-luvulla menestynyt mäkihyppääjä, joka voitti joukkuekilpailussa olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta. Seuratasolla Laitinen edusti Puijon Hiihtoseuraa.
Koulutukseltaan Laitinen on tradenomi, erikoisalueenaan markkinointiviestintä. Hän valmistui Pohjois-Savon ammattikorkeakoulusta loppuvuodesta 2001.
Urheilu-ura

Laitinen valittiin viime hetkellä mukaan 1992 Albertvillen talviolympialaisten joukkueeseen. Olympialaisissa Laitinen voitti kultaa joukkuemäessä ja oli normaalimäessä viides. Nuorella Laitisella oli vaikeuksia siirtyä käyttämään uutta v-tyyliä.
1994 Laitinen voitti muovimäen Suomen mestaruuden, ja 1995 MM-kisoissa hän oli voittamassa Suomelle joukkuemäen kultaa ja henkilökohtaisen normaalimäen pronssimitalin.
Laitinen hallitsi 1995–1996 maailmancupin alkupuolta ylivoimaisesti, mutta Keski-Euroopan mäkiviikolla Garmisch-Partenkirchenin harjoituksissa hän kaatui ja katkaisi solisluunsa. Laitinen palasi mäkeen vielä saman vuoden keväänä, mutta hyppyvarmuuden löytäminen vei aikaa. 1997 Trondheimista voitetun joukkuemäen kultamitalin jälkeen Laitinen loukkaantui jälleen, eikä enää palannut maailman terävimmälle huipulle.
Uransa huipuilla Laitinen tunnettiin vahvasta ponnistuksestaan ja häntä kutsuttiinkin lempinimellä "Puijon jousijalka".
Saavutuksia

Olympiakultaa Albertville 1992 (mäkihyppy, joukkuekilpailu)
MM-kultaa Thunder Bay 1995 ja Trondheim 1997 (joukkuekilpailu)
MM-pronssia 1995 (normaalimäki)
Kuusi SM-mitalia 1990-99
Aiheesta muualla

Mika Laitinen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Laitinen Hiihtoliiton sivuilla (arkistoitu versio vuodelta 2004)
Mika Laitinen Ylen Elävässä arkistossa
S-Kiekko

| S-Kiekko |
| --- | --- |

Perustettu:  1979
Entiset nimet:  Seinäjoen Hockey Team   1997-2008   S-Kiekko   1979-1997, 2008-
Kaupunki:   Seinäjoki
Kotiareena:  Jouppilanvuoren jäähalli  (ent. Atria-halli)
– kapasiteetti:  1200
Sarjataso:  Suomi-sarja
Värit:                

Puheenjohtaja:  Vesa Hiirikoski
Päävalmentaja:   Jukka Hakala
Kapteeni:   Petri Viitamäki
Omistaja:  SeiHockey Oy
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
S-Kiekko on seinäjokinen jääkiekkoseura. S-Kiekko pelaa Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomi-Sarjassa. S-Kiekko pelaa kotiottelunsa Seinäjoen Energia-Areenalla.
S-Kiekko on perustettu vuonna 1979. Seura on pelannut lähinnä kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla entisessä II-divisioonassa, sekä nykyisessä Suomi-sarjassa.
Junioritoiminnasta vastaa S-Kiekko juniorit ry. S-Kiekko juniorit ry vastaa junioreiden toiminnasta luistelukoulusta U20-ikäluokkaan. Edustusjoukkueen toiminnasta vastaa SeiHockey Oy