stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Blaster Master
Pelaaminen > Tasot

1. Metsävyöhyke (Forest Zone)
Pelin alkutaso, jossa on paljon reheviä luolia ja kosteita paikkoja. Tasosta löytyy reitit toiseen ja neljänteen tasoon. Loppuvastustaja on valtava aivokimppu nimeltään Chlameatle, jonka ympärillä pyörii pienempiä aivoja.
2. Keskiaikavyöhyke (Medieval Zone)
Taso muistuttaa paljon linnaa. Tasosta löytyy niin maasta kuin myös katostakin sojottavia keihäitä ja happoaltaita. Tasosta löytyy reitit kolmanteen ja seitsemänteen tasoon. Loppuvastustaja on rapumainen olento Crabullus, jolla on pitkät saksikädet ja kyky viskoa selästä piikkejä.
3. Linnoitusvyöhyke (Fortress Zone)
Yksi pelin suurimmista tasoista. Ulkoasultaan tehdasmainen alue, joka sisältää paljon robottimaisia vihollisia. Tasosta löytyy reitti kahdeksanteen tasoon. Loppuvastustaja on Photophage-niminen laatikkorobotti, joka kykenee kloonautumaan ja ampumaan säteitä.
4. Viemärivyöhyke (Sewer Zone)
Nimensä mukainen, hyvin sokkeloinen taso. Tasosta löytyy reitti viidenteen tasoon. Loppuvastustaja on Jasonin entinen lemmikkisammakko Fred, joka sylkee kielen ulos ja välillä tulipalloja.
5. Vesivyöhyke (Water Zone)
Vedenalainen taso, jossa keskitytään enemmän Jasonilla uimiseen, kunnes tason vastustaja on tuhottu. Tasosta löytyy reitti kuudenteen tasoon. Loppuvastustaja on äärettömän sitkeä jättiläistaskurapu Hard Shell, joka sylkee suustaan kolmessa eri muodostelmassa kuplia.
6. Jäävyöhyke (Ice Zone)
Hyvin liukas taso. Tasosta ei löydy reittiä muuhun tasoon, joten pelaajan on myöhemmin palattava samaa reittiä. Loppuvastustaja on myös Crabullus kuten toisessa tasossa, mutta väriltään sininen. Sillä on pidemmät saksikädet ja se ampuu piikkien lisäksi jäisiä henkäyksiä.
7. Vulkaaninen vyöhyke (Volcanic Zone)
Magmaperäinen taso, jossa pelaaja joutuu silloin tällöin tankin tykillä tekemään polkuja itselleen. Tasosta ei löydy reittiä muuhun tasoon, joten pelaajan on myöhemmin palattava samaa reittiä. Loppuvastustaja on samanlainen kuin neljännen tason Fred, vain väriltään punainen. Sillä on erilainen taktiikka sylkeä tulista kieltä ja tulipalloja ja se on paljon sitkeämpi.
8. Plutoniumvyöhyke (Plutonium Zone)
Pelin viimeinen ja vaikein taso. Taso on lähestulkoon täynnä piikkejä ja vaarallisia vihollisia. Tasosta ei löydy reittiä muuhun tasoon. Loppuvastustaja "Plutonium Boss" esiintyy kahdessa muodossa. Ensimmäinen muoto on iso hirviö, joka sylkee suusta kimpoavia plutoniumpalloja. Toinen muoto on iso haarniskaan pukeutunut Underworld Lord, joka iskee kuolettavalla ruoskalla.
Aiheesta muualla

Blaster Master MobyGamesissa (englanniksi)
Blaster Master GameFAQs-sivustolla (englanniksi)
Blaster Master Underground – Internet Archive (englanniksi)
Blaster Masterin läpipeluuohjeet StrategyWiki-sivustolla (englanniksi)
Blaster Master: The Legacy – Internet Archive (englanniksi)
-pelisarja
Blaster Master
Blaster Master Jr.
Blaster Master 2
Enemy Below
Blasting Again
Overdrive
Zero
Zero 2
Zero 3
SOPHIA-tankki pelin ensimmäisen tason ulkotilassa.
Pelihahmo Jason sisätilassa.
Mestarihuijarit

| Mestarihuijarit> The Real Hustle |
| --- | --- |
Kestoaika:  29 min
Pääosissa:  Alexis Conran Paul Wilson Jessica-Jane Clement
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  BBC 3
Esitetty:  2006 – 2012
Tuotantokausia:  11
Jaksoja:  109
Tuotanto
Käsikirjoittaja(t):  Alexis Conran Paul Wilson
Tuotantoyhtiö(t):  Objective Productions
Aiheesta muualla
IMDb
Mestarihuijarit (eng. The Real Hustle) on brittiläisen Objective Productionsin luoma dokumenttisarja, jossa sarjan käsikirjoittajat Alexis Conran ja Paul Wilson, sekä Jessica-Jane Clement näyttävät miten ihmisiltä huijataan rahaa. Sarjaa tehtiin vuosina 2006–2012 yhteensä 11 tuotantokauden verran. Ohjelmaa esitti Britanniassa BBC ja Yhdysvalloissa nimellä The Hustle truTV. Suomessa ohjelmaa ovat esittäneet Discovery sekä Yle.[lähde? ]
Ohjelmassa tiimi "huijaa" erilaisilla tempuilla normaaleja ihmisiä vieden näiltä rahaa. Rahat palautetaan aina kuvaamisen jälkeen. Huijauksia on erilaisia; he ovat esimerkiksi myyneet saman vuokra-auton useaan kertaan, soittaneet maksullisia puheluita toisten laskuun Bluetooth-yhteyden avulla ja tehneet erilaisia "taikatemppuja" baareissa.
Miroslav Poljak

| Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Jugoslavia> Miesten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | México 1968 |  |  |
Miroslav Poljak (serb. Мирослав Пољак, 3. syyskuuta 1944 Zagreb, Kroatian KT – 2. marraskuuta 2015 Zagreb, Kroatia) oli jugoslavialainen vesipalloilija ja olympiavoittaja.
Poljak voitti Jugoslavian maajoukkueessa olympiakultaa Méxicossa 1968.
Poljak kuoli Zagrebissa sairastettuaan pitkään 71-vuotiaana 2. marraskuuta 2015.
Monisysteemiatrofia

| Monisysteemiatrofia> Luokitus |
| --- | --- |
ICD-10:  G90.3
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Monisysteemiatrofia eli MSA (engl. Multiple System Atrophy) on keskushermostoa rappeuttava sairaus, jolle ei ole parannuskeinoa. Myöskään sen syytä ei tunneta, mutta se ei ole periytyvä, ja sitä on yhtä paljon sekä miehillä että naisilla.
Tämän sairausnimikkeen alle kuuluvat nykyisin myös muun muassa Shy-Dragerin oireyhtymä, striatonigraalinen degeneraatio ja olivopontoserebellaarinen degeneraatio, kun todettiin, että niiden erilaiset oireet johtuvat hermosolukadon vaihtelevista paikoista.
Parkinsonin tautia muistuttavaa taudin muotoa kutsutaan MSA-P:ksi. Siinä ei useinkaan esiinny lepovapinaa, vaan luonteenomaista on jäykkyys ja jähmeys. Tapauksista 80 prosenttia kuuluu tähän ryhmään. MSA-P:stä ei ole ollut helppo erottaa Parkinsonin taudista. Pikkuaivopainotteisessa MSA-CL:ssa on tyypillistä ataksia, puhehäiriöt ja tasapaino-ongelmat. Dementoituminen on harvinaista, joskin henkiset toiminnot hidastuvat ja muisti heikkenee.
Sairaus etenee Parkinsonin tautia nopeammin ja johtaa kuolemaan noin 6–9 vuodessa. Sairastuneita on Suomessa arvioitu olevan 250–750, mutta tauti saattaa olla alidiagnosoitu.
Taudin keskimääräinen alkamisikä on noin 53 vuotta. Yksi sen selvimpiä varhaisoireita on autonomisen hermoston toiminnan häiriö, minkä näkyvä ilmenemismuoto on alhainen verenpaine pystyasennossa ja pyörtyminen. Elinikä vaihtelee oireiston mukaan, ja esimerkiksi striatonigraali degeneraatio -potilaat voivat elää lähes normaalin eliniän. Heillä levodopa-lääke ei auta, kun taas Shy-Drager-potilaille siitä on hyötyä.
Monitasokamera

Monitasokamera
Monitasokamera on erikoisrakenteinen elokuvakamera, jota käytetään animaatioelokuvien teossa. Monitasokamera koostuu alaspäin suunnatusta kamerasta, palkkirakenteisesta telineestä sekä useista päällekkäisistä lasilevyistä, joiden päälle voidaan asettaa piirroksia tai muuta materiaalia. Monitasokameralla kuvatut otokset luovat vahvan kolmiulotteisuuden vaikutelman, ja sillä voidaan kuvata erilaisia kamera-ajoja ja panorointeja.
Monitasokameran esiaste kehitettiin jo elokuvan alkuvaiheessa. Lotte Reiniger käytti sellaista vuonna 1926 valmistuneessa siluettitekniikkaa hyödyntäneessä animaatiossaan Prinssi Ahmedin seikkailut. Ensimmäisen varsinaisen monitasokameran rakensi Ub Iwerks vuonna 1933. Samantyyppinen laitteisto otettiin käyttöön myös Max Fleischerin animaatiostudiolla. Tunnetuin monitasokameran käyttäjä oli The Walt Disney Company, joka käytti William Garityn kehittämää mallia. Disneyn studiot kokeilivat monitasokameraa ensimmäisen kerran vuonna 1937 Silly Symphonies -sarjaan kuuluvassa lyhytanimaatiossa Vanha mylly (The Old Mill). Elokuvassa monitasokameralla toteutettiin kamera-ajoa  muistuttavat kohtaukset. Kameraa käytettiin menestyksellisesti useissa Disneyn tuottamissa elokuvissa, muun muassa Lumikissa, Pinokkiossa ja Fantasiassa.
Nykyisin tietokoneohjelmilla päästään samantyyppisiin syvyysvaikutelmiin, ja ne ovat pääosin syrjäyttäneet monitasokameran. Tunnetuin monitasokameraa yhä käyttävä animaattori on Juri Norstein.
Muojärvi

| Muojärvi–Kirpistö |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Kuusamo
Koordinaatit:  65°55′59″N, 29°43′01″E
Järvinumero:  74.021.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  253 m  
Rantaviiva:  241,2 km 
Pinta-ala:  76,16 km² 
Tilavuus:  0,41 km³ 
Keskisyvyys:  5,35 m 
Suurin syvyys:  36,5 m 
Valuma-alue:  870 km2 
 fiMuojärvi 
Muojärvi on järvi Vienan Kemijoen valuma-alueeseen kuuluvan Pistojoen valuma-alueesta muodostuvassa Pistojoen reitissä Kuusamossa. Siihen laskevat Kirpistö ja Kuusamojärvi. Muojärvi puolestaan laskee Joukamojärveen.
Muojärven pituus on 14 km ja pinta-ala noin 55 km², mutta yhdessä Kirpistön kanssa ne muodostavat samassa pinnantasossa olevan 76 neliökilometrin järvialtaan.
Muojärvi on bifurkaatiojärvi. Noin viisi prosenttia sen vesistä virtaa Koutajoen vesistöön kuuluvan Kuusinkijoen vesireittiin.
Kuusamosta johtaa Muojärven itäpäähän Kärpänkylään viitoitettu venereitti. Reitti halkoo Kuusamojärven, Välijärven ja Muojärven. Sossoniemestä viitoitus haarautuu kohti pohjoista. Tämä reitin osa johtaa Muojärven länsiosan kautta Kajavaan ja aina Kirpistöön saakka. Reitti päättyy Heikkilän kylään.
Aiheesta muualla

Muojärvi–Kirpistö Järviwikissä
Monitarkoituskeskus

Monitarkoituskeskus Belgorodissa.
Monitarkoituskeskukset (ven. МФЦ, полное название — Многофункциональный центр предоставления государственных и муниципальных услуг, suom. monitarkoituskeskus valtion ja kuntien palvelujen tarjoamiseksi) ovat Venäjän valtionlaitoksia, jotka tarjoavat Venäjän valtion ja kuntien palveluja yhden luukun periaatteella. Hakija tekee monitarkoituskeskukselle valtuutuksen, joka sallii viraston hakea asiakirjoja kansalaisen puolesta. Yhteistyö valtion palveluja tarjoavien tai kuntien palveluja tarjoavien virastojen välillä tapahtuu monitarkoituskeskuksessa ilman hakijan osallistumista. Palvelu tunnetaan myös markkinointinimeltään Minun Asiakirjani (Мои Документы).
Asetetut tavoitteet:
julkisten palvelujen laadun ja saatavuuden parantaminen
yritystoiminnan hallinnollisten kustannusten ja esteiden vähentäminen;
toimeenpanoelinten ja virastojen välisen koordinoinnin tehostaminen;
lisätä avoimuutta ja läpinäkyvyyttä yhteiskunnalle.
Bulgae

| Bulgae> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Etelä-Korea
Määrä:  erittäin uhanalainen
Alkuperäinen käyttö:  metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästys
Muita nimityksiä:  불개, Bool gae
FCI-luokitus:  ei
Ulkonäkö
Paino:  15–25 kg
Säkäkorkeus:  50–55 cm
Väritys:  tulenpunainen
Bulgae (불개) on eteläkorealainen koirarotu. Sen nimi tarkoittaa sananmukaisesti poltettua tai palanutta koiraa, mikä johtuu sen karvapeitteen, kirsun ja kynsien punaisesta väristä. Toisinaan nimi käännetään englanniksi väärin muotoon "bul dog", mistä saa sen vaikutelman että kyseessä olisi bulldoggirotu, vaikka oikeasti kyse on kääntämättä jätetystä alkuosasta.
Ulkomuoto

Jopa silmiä kutsutaan usein "punaisiksi", vaikka ne ovat pikemminkin meripihkan väriset eli vaaleankeltaiset. Joka tapauksessa ne yhdistettynä karvapeitteen lähes tulenpunaiseen sävyyn ja punaruskeaan kirsuun luovat silmiinpistävän kokonaisvaikutelman. Keskimääräinen säkäkorkeus on 50–55 cm ja paino 15–25 kg.
Alkuperä

Bulgae on yksi Etelä-Korean alkuperäisroduista ja täten osa kansanperintöä. Se oli vielä 1990-luvun alussa Pohjois-Gyeongsangin pohjoisosissa melko runsaslukuinen. Se kuitenkin harvinaistui viimeisten vuosikymmenten aikana ja vuonna 2002 se oli jo sukupuuton partaalla.
Käännös suomeksi
Mustajärvi (Loimaa)

| Mustajärvi |
| --- | --- |
 Mustajärvi elokuussa 2018.
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Mellilä, Loimaa
Koordinaatit:  60°43′46″N, 22°55′18″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Järvenoja
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  87,3 m
Rantaviiva:  0,49 km
Pinta-ala:  0,0153 km²
 fiMustajärvi 
Mustajärvi on Paimionjoen vesistöön kuuluva järvi Mellilässä Loimaalla. Järven korkeus merenpinnasta on 87,2 metriä, pinta-ala 1,53 hehtaaria ja rantaviivan pituus 0,49 kilometriä. Järven lasku-uomana on Paimionjoen suurimman sivujoen Tarvasjoen latvahaara Järvenoja ja se kuuluu Tarvasjoen yläosan valuma-alueeseen.
Järvi sijaitsee Säkylänharjulta Mellilään ulottuvalla harjujaksolla ja sen ohi kulkee valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön muodostava historiallinen maantie Huovintie.
Järven rannalla on Suomen luterilaisen evankeliumisyhdistysksen omistama Mustajärven leirikeskus.
Michael Daingerfield

| Michael Daingerfield> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Michael Daingerfield Hall
Syntynyt: 29. lokakuuta 1970 (ikä 53)  Toronto, Ontario
Ammatti:  näyttelijä, käsikirjoittaja, tuottaja
Puoliso:  Lori Eisenhaur
Näyttelijä
Aktiivisena:  1996–
Aiheesta muualla
michaeldaingerfield.com
IMDb 
Michael Daingerfield Hall (s. 29. lokakuuta 1970 Toronto, Ontario) on kanadalainen Leo-ehdokkuuden saanut näyttelijä, tuottaja ja käsikirjoittaja. Hän on näytellyt useiden televisiosarjojen lisäksi elokuvissa, kuten Kolmas kaksonen, Unensieppaaja, Catwoman, Rankka viikonloppu ja Pahan sanansaattajat. Lisäksi Daingerfield on tehnyt useita äänirooleja animaatioihin. Hän oli muun muassa Ace Venturan roolissa Ace Ventura: Pet Detectivessa, Infernon äänenä Transformers: Energonissa, kuuluttajana Viidakon Ykässä ja Yksisarvisen äänenä Iron Man: Armored Adventuresissa.
Michael Curry

| Michael Curry |
| --- | --- |

Yhdysvaltain episkopaalisen kirkon priimas
 2015 
Edeltäjä:  Katharine Jefferts Schori
Pohjois-Carolinan piispa
 2000–2015 
Edeltäjä:  Robert C. Johnson Jr.
Seuraaja:  Samuel Sewall Rodman III
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1953 (ikä 71) Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Muut tiedot
Uskonto:  Yhdysvaltain episkopaalinen kirkko
Michael Bruce Curry on Yhdysvaltain episkopaalisen kirkon nykyinen johtaja. Hänet valittiin virkaan vuonna 2015 ja hän on ensimmäinen afroamerikkalainen virassa. Aiemmin hän toimi Pohjois-Carolinan piispana.
Curry vihittiin papiksi vuonna 1978. Hän on puolustanut julkisesti esimerkiksi samaa sukupuolta olevien avioliittoja.
Michael Curry toimitti saarnan prinssi Harryn ja Meghan Marklen häissä Windsorin linnassa vuonna 2018.
Béni Saf

| Béni Saf |
| --- | --- |
 Béni Safin maisemaa
 Béni Safin sijainti Aïn Témouchentin maakunnassa
 Béni Saf
 Koordinaatit: 35°18′00″N, 01°23′00″W 
Valtio:  Algeria
Maakunta:  Aïn Témouchent
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  63 km²
Väkiluku (2008):  42 284
 – Väestötiheys:  671,2 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Béni Saf on satamakaupunki Algerian luoteisosassa Aïn Témouchentin maakunnassa. Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan siellä on 42 284 asukasta ja sen pinta-ala on 63 neliökilometriä. Kaupunki on lähistöllä olevien entisten rautakaivosten malminlastaussatama. Siellä harjoitetaan kalanjalostusteollisuutta.
Béni Saf on Bernard-Henri Lévyn ja Jean Sénacin synnyinkaupunki.
Kaivostoiminta

Béni Saf kehittyi 1870-luvulla kolmen rautamalmikaivoksen malmin lastaussatamana. Kaivokset rakensivat laajan 800 mm:n raidelevyisen rataverkoston kaivoksilta Béni Safin satamaan. Ranskalainen Compagnie des Minérals de Fer Magnétiques de Mokta-el-Hadid osti kaivokset 1885 ja muodosti niistä tytäryhtiön nimellä Mines de Camerata, Sidi-safi et Ghar-Baroud. Rautamalmikaivokset olivat toiminnassa 1950-luvun loppupuolelle, ja ne olivat yhdessä kaivosrautatien kanssa alueen suurin työllistäjä.
Ranskalaiset päättivät toisessa Algerian radanrakennusohjelmassaan rakentaa 1000 mm:n raidelevyisen radan Béni Safista etelään. Béni Saf a Tlemcen 67 km:n pituinen rautatie avattiin liikenteelle 16. elokuuta 1908, ja se yhdisti Béni Safin muuhun Algerian rataverkkoon. Amerikkalaiset joukot miehittivät Béni Safin marraskuussa 1942.
Rautamalmikaivosten sulkeminen aiheutti Béni Safissa suurta tyytymättömyyttä työttömäksi joutuneiden kaivosmiesten keskuudessa. Monet kaupungin asukkaat liittyivät Algerian vapautusrintamaan (LFA) ja kannattivat Ben Bellan ohjelmaa kaivosten kansallistamista ja kaivostoiminnan uudelleen aloittamista.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Béni Saf Wikimedia Commonsissa
Beni-Saf Encylopedia Britannicassa
Blast from the Past

| Blast from the Past Gamma Ray |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : Hansen Studios, Hampuri
 Julkaistu: 26. kesäkuuta 2000
 Tuottaja(t): Dirk Schlächter & Kai Hansen
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 121.29
 Levy-yhtiö: Sanctuary Records
Gamma Rayn muut julkaisut
| Power Plant 1999 | Blast from the Past 2000 | No World Order 2001 |
Blast from the Past on Gamma Rayn vuonna 2000 julkaisema kokoelma-albumi.
Kappaleet

| CD 1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Welcome | - | Hansen | 0.57 |  |  |  |  |  |
| 2. | Lust for Life | Hansen | Hansen | 5.26 |  |  |  |  |  |
| 3. | Heaven Can Wait | Hansen | Hansen | 4.30 |  |  |  |  |  |
| 4. | Heading for Tomorrow | Hansen | Hansen | 14.59 |  |  |  |  |  |
| 5. | Changes | Hansen, Wessel | Hansen, Scheepers, Schlächter, Wessel | 5.29 |  |  |  |  |  |
| 6. | Rich & Famous (Japanese Bonus Track)  | Hansen | Hansen | 4.52 |  |  |  |  |  |
| 7. | One With the World | Hansen | Hansen, Wessel | 4.50 |  |  |  |  |  |
| 8. | Dream Healer | Hansen, Scheepers | Hansen | 7.35 |  |  |  |  |  |
| 9. | Tribute to the Past | Hansen | Hansen, Rubach | 4.46 |  |  |  |  |  |
| 10. | Last Before the Storm | Hansen | Hansen | 4.57 |  |  |  |  |  |
| 11. | Heal Me | Hansen, Schlächter | Schlächter | 7.34 |  |  |  |  |  |
| CD 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Rebellion in Dreamland | Hansen | Hansen | 8.46 |  |  |  |  |  |
| 2. | Man On a Mission | Hansen | Hansen | 5.44 |  |  |  |  |  |
| 3. | Land of the Free | Hansen | Hansen | 4.38 |  |  |  |  |  |
| 4. | The Silence | Hansen | Hansen | 6.29 |  |  |  |  |  |
| 5. | Beyond the Black Hole | Hansen | Hansen, Zimmermann, Schlächter | 6.00 |  |  |  |  |  |
| 6. | Somewhere Out in Space | Hansen | Hansen | 5.27 |  |  |  |  |  |
| 7. | Valley of the Kings | Hansen | Hansen | 3.50 |  |  |  |  |  |
| 8. | Anywhere in the Galaxy | Hansen | Hansen | 6.36 |  |  |  |  |  |
| 9. | Send Me a Sign | Richter | Richter | 4.06 |  |  |  |  |  |
| 10. | Armageddon | Hansen | Hansen | 8.50 |  |  |  |  |  |
Kappaleet 1-3 CD 2 ja kaikki CD 1 kappaleet ovat uudelleen äänitettyjä. Kappaleet 4-10 CD 2 ovat uudelleen masteroituja.
Kokoonpano

Kai Hansen – laulu, kitara
Henjo Richter – kitara, kosketinsoittimet
Dirk Schlächter – basso
Dan Zimmermann – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Masteroitu: Hansen Studio, Hamburg, Germany
Tuotanto: Dirk Schlächter, Kai Hansen
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Blast from the Past discogs.com -sivustolla
Albumi Blast from the Past Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Métal hurlant

Métal hurlantin logo.
Métal hurlant ("Ulvova metalli") oli ranskalainen sarjakuvalehti, jota julkaistiin vuosina 1974–1987 sekä 2002–2004. Métal hurlant julkaisi lähinnä aikuisille suunnattua science fiction -ja fantasiasarjakuvaa. Lehden perustivat Bernard Farkas, Jean-Pierre Dionnet sekä Jean Giraud ja Philippe Druillet. Lehden julkaisijana toimi heidän perustamansa kustantamo Les Humanöids Associées.
Métal Hurlant esitteli sivuillaan suuren määrän uusia taidokkaita ranskalaisia sarjakuvantekijöitä. Lehteen tekivät sisältöä muun muassa Druillet, Giraud, Alexis, Enki Bilal, Vaughn Bodé, Caza, Serge Clerc, Richard Corben, F'Murr, Jean-Claude Forest, Jean-Claude Ga, Dominique Hé, Jacques Lob, Sergio Macedo, Nikita Mandryka, Francis Massé, Jean-Claude Mézières, Réné Pétillon ja Jacques Tardi. Tarinoissa yhdisteltiin monia tieteiskirjallisuuden teemoja. Kuvituksissa taas korostui eroottinen, groteski ja kauhun kuvasto. Métal Hurlantia syytettiin ajoittain siitä, että se painotti näyttävää kuvitusta sisällön sijaan. Lehdestä tuli heti hyvin suosittu, ja sen vaikutus oli merkittävää sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa. Useissa maissa julkaistiin samantyyppisissä lehdissä Métal Hurlantin käännettyä sisältöä, muun muassa Yhdysvalloissa Heavy Metal -lehdessä ja Suomessa Kylmä Metalli -lehdessä.
Métal Hurlant ilmestyi aluksi neljä kertaa vuodessa, mutta alkoi vuonna 1976 numerosta 9 eteenpäin ilmestyä kuukausittain. Lehteen lisättiin myös varoitus lapsille sopimattomasta sisällöstä. Lokakuussa 1976 alettiin myös julkaista sisarlehteä Ah! Nana, jonka piirtäjät olivat naisia. Tämän lisäksi Métal Hurlant julkaisi erikoisnumeroita (Hors Serie), jotka oli omistettu eri teemoille, kuten maailmaloppu tai H.P. Lovecraft.
Vuonna 1985 ranskalainen Hachette-kustantamo osti Métal Hurlantin ja Jean-Pierre Dionnetin tilalle päätoimittajaksi tuli Jean-Luc Fromental. Syyskuussa 1986 koko toimitus vaihdettiin ja päätoimittajaksi tuli Claude Gendrot. Tässä vaiheessa lehden taso oli jo laskenut huomattavasti, ja lehden numero 133 elokuussa 1987 jäi sen viimeiseksi. Métal Hurlantia julkaistiin myöhemmin vielä kesäkuusta 2002 joulukuuhun 2004.
Miroslav Srnka

Miroslav Srnka (s. 23. maaliskuuta 1975 Praha) on tšekkiläinen säveltäjä. Hän opiskeli vuosina 1993–1999 musiikkitiedettä Kaarlen yliopistossa, teki vuosina 1995–1996 opintomatkan Berliinin Humboldt-yliopistoon ja opiskeli vuosina 1998–2003 sävellystä Prahan esittävien taiteiden akatemiassa Milan Slavickýn johdolla. Hän sai Gideon Klein -palkinnon vuonna 2001 ja suoritti samana vuonna vielä opintoja Pariisin konservatoriossa. Vuonna 2009 Srnka sai Ernst von Siemens -säveltäjäpalkinnon ja Wilfried–Steinbrenner-säätiön palkinnon.
Srnkan kamariooppera Make No Noise kantaesitettiin Baijerin valtionoopperassa Münchenissä vuonna 2011. Samassa paikassa kantaesityksensä sai hänen oopperansa South Pole. A dual opera in two parts vuonna 2016. Sen supistettu versio kantaesitettiin tämän jälkeen Darmstadtin valtionteatterissa. Muita Srnkan teoksia ovat moves 03 (kantaesittäjät: Nizzan filharmoninen orkesteri, Pierre-André Valade) ja pianokonsertto, jonka ensimmäisen esityksen Tšekissä pitivät Nicholas Hodges ja Tomáš Netopilin johtama Prahan radion sinfoniaorkesteri.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Mirabello-luokka

| Mirabello-luokka |
| --- | --- |
 Piirros alustyypistä

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 840 t (standardi) 2 377 t (kuormattu)
Pituus:  103,75 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,75 m
Syväys:  3,2 m
Koneteho:  35 000 hv
Nopeus:  35 solmua (65 km/h)
Miehistöä:  158
Aseistus
Meritorjunta:  8 x 102 mm tykkiä 4 x 450 mm torpedoputkea 100 x miinaa
Ilmatorjunta:  4 x 20 mm ilmatorjuntatykkiä
Mirabello-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kolmen risteilijän (ital. Esploratori) muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa.
Alukset

Vuoden 1913 alustavien suunnitelmien mukaan piti valmistaa 5 000 tonnin kevyesti panssaroituja aluksia, jotka suunnitteli insinöörikapteeni Nabor Soliani yhdessä genovalaisen Gio. Ansaldo & C.:n kanssa. Regia Marina luokitteli alukset tiedusteluristeilijöiksi ja ne luokiteltiin uudelleen 1. heinäkuuta 1921 keveiksi tiedusteluristeilijöiksi ja edelleen 5. syyskuuta 1938 hävittäjiksi.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Carlo Mirabello | Ansaldo, Genova | 21. marraskuuta 1914 | 21. joulukuuta 1915 | 24. elokuuta 1916 | uponnut osuttuaan miinaan 21. toukokuuta 1941 Cape Dukaton lähistöllä Albanian rannikolla |
| Carlo Alberto Racchia | Ansaldo, Genova | 10. joulukuuta 1914 | 2. kesäkuuta 1916 | 21. joulukuuta 1916 | uponnut osuttuaan miinaan 21. kesäkuuta 1921 Mustallamerellä |
| Augusto Riboty | Ansaldo, Genova | 27. helmikuuta 1915 | 24. syyskuuta 1916 | 5. toukokuuta 1917 | Neuvostoliitolle sotakorvauksena romutettu Italiassa 1951 |