stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Diureetit

Furosemidiampulleja
Diureetit eli nesteenpoistolääkkeet ovat ryhmä lääkeaineita, jotka lisäävät virtsan eritystä eli diureesia ja poistavat siten nestettä elimistöstä. Niiden vaikutusmekanismina on lisääntynyt natriumin ja veden erittyminen virtsaan ja siten veden poistuminen elimistöstä. Diureetteja käytetään esimerkiksi kohonneen verenpaineen, erilaisten turvotustilojen, sydämen vajaatoiminnan, keuhkopöhön ja munuaissairauksien hoidossa. Alkoholi ja kofeiini ovat myös diureetteja, vaikkei näitä pidetä yleensä lääkinnälliseen käyttöön tarkoitettuina diureetteina.
Diuriteetin käytön sivuvaikutuksena voi olla hyponatremia ja hypokalemia.
Anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa (ATC) diureetit luokitellaan ryhmään C03.
Jaottelu

Loop-diureetit
Furosemidi
Bumetanidi
Etakryynihappo
Tiatsididiureetit
Bendroflumetiatsidi
Hydroflumetiatsidi
Hydroklooritiatsidi
Klooritiatsidi
Polytiatsidi
Trikloorimetiatsidi
Syklopentiatsidi
Metyklotiatsidi
Syklotiatsidi
Mebutitsidi
Kaliumia säästävät diureetit
Spironolaktoni
Amiloridi
Triamtereeni
Osmoottiset diureetit
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus: ATC-luokitus
Dick Helander

| Dick Helander |
| --- | --- |

Strängnäsin piispa
 1953–1954 
Edeltäjä:  Gustaf Aulén
Seuraaja:  Gösta Lundström
Henkilötiedot
Syntynyt: 1896
Kuollut: 1978 (81–82 vuotta)
Ammatti:  teologi, pappi
Muut tiedot
Koulutus:  Lundin yliopisto
Dick Helander (1896–1978) oli ruotsalainen teologi, Uppsalan yliopiston professori vuodesta 1941 ja Strängnäsin hiippakunnan piispa vuosina 1953–1954. Pian piispaksi valintansa jälkeen Helanderin alettiin epäillä kirjoittaneen vastaehdokkaitaan panetelleita kirjeitä parantaakseen omia mahdollisuuksiaan. Hänet tuomittiin Uppsalan raastuvanoikeudessa vuonna 1953, ja Svean hovioikeus vahvisti tuomion seuraavana vuonna. Helander joutui eroamaan. Vuonna 1961 Ruotsin korkein oikeus päätti tapauksen ottamisesta uudelleenkäsittelyyn, jonka seurauksena vuonna 1964 hovioikeus lievensi tuomiota ja kumosi erottamispäätöksen. Tässä vaiheessa Helander oli kuitenkin jo saavuttanut eläkeiän. Korvauksena Helander sai takautuvasti palkan kymmenen vuoden ajalta ennen eläkeikäänsä ja sen jälkeen täyden eläkkeen. Myöhempi kirjeiden ja kirjekuorien DNA- ja sormenjälkitutkimus on osoittanut, että Helander mitä todennäköisimmin oli syytön.
Kuvia

Tietolaatta Helanderin haudalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dick Helander Wikimedia Commonsissa
Power Rangers Zeon zordit

Power Rangers Zeon zordit olivat Zeo Rangereiden ohjaamia jättimäisiä mechoja televisiosarjassa Power Rangers Zeo. Zordien kuvamateriaali otettiin Super Sentai -sarjasta Chōriki Sentai Ohranger. Ensimmäiset zordeista oli valmistanut Billy, Alpha ja Zordon ja osan niistä rangerit saivat myös Trey of Triforialta. Niitä säilytettiin konehallissa aina silloin, kun niitä ei tarvittu.
Zeozordit

Zeozordit olivat Zeo Rangereiden ensimmäisenä käyttöön ottamat zordit. Ne valmisti Billy Cranston yhdessä Alpha 5:n kanssa. Teemana Zeozordeissa käytettiin mytologisia olentoja ja rakennelmia.
Zeo Zord I: Sitä ohjasi Zeo Ranger I Katherine Hillard ja se muistutti Moai-kivipatsasta.
Zeo Zord II: Sitä ohjasi Zeo Ranger II Tanya Sloan ja se muistutti Dogū-patsasta.
Zeo Zord III: Sitä ohjasi Zeo Ranger III Rocky DeSantos ja se muistutti sfinksiä.
Zeo Zord IV: Sitä ohjasi Zeo Ranger IV Adam Park ja se muistutti härkää.
Zeo Zord V: Sitä ohjasi Zeo Ranger V Tommy Oliver ja se muistutti feeniksiä.
Matkatessaan taisteluihin Zeo Zord III veti perässään Zeo Zord I:tä ja Zeo Zord IV veti perässään Zeo Zord II:ta. Zeo Zord V tavallisesti lensi muiden zordien yläpuolella.
Viisi Zeozordia muodostivat yhdessä Zeo Megazordin. Zeo Zord I muodosti Megazordissa sen oikean ja Zeo Zord II vasemman jalan; Zeo Zord IV muodosti reidet ja vyötärön; Zeo Zord III sen yläruumiin ja kädet ja Zeo Zord V Megazordin selän, pään ja sen tavallisimmin käyttämän kypärän. Zeo Megazord pääsi käsiksi erilaisiin voimiin taistelukypäriä vaihtamalla. Tavallisesti Zeo Megazord käytti Zeo Zord V:stä peräisin ollutta Zeo V Battle Helmetiä, mutta sillä oli käytettävissä yhteensä viisi kypärävaihtoehtoa. Zeo Megazordilla oli aseenaan miekka, jonka se pystyi lataamaan energialla voimakasta iskua varten.
Zeozordit > Zeo Megazordin taistelukypärät

Zeo I Battle Helmet: Zeo Cannon Power
Zeo II Battle Helmet: Zeo Rocket Power
Zeo III Battle Helmet: Zeo Pyramid Power
Zeo IV Battle Helmet: Zeo Gravity Power
Zeo V Battle Helmet: Zeo Warrior Mode
Red Battlezord

Red Battlezord oli Billyn valmistama zord, jossa hän hyödynsi Aquitarin Power Rangereilta saamaansa ja heidän Battleborgeissa käytettyä teknologiaa. Red Battlezord oli suunniteltu siten, että Zeo Ranger V ohjasi sitä telepaattisesti. Zordin käyttöönotto ei sujunut Tommyltä ongelmitta, sillä hänellä oli juuri niihin aikoihin henkisesti raskasta. Hän kuitenkin oppi käyttämään sitä, kun alkoi pitämään Red Battlezordia vain itsensä jatkeena.
Red Battlezord taisteli yleensä nyrkkeilemällä ja sillä oli vyötäröllään nyrkkeilyssä käytettyjen mestaruusvöiden mukaan mallinnettu zeotunnus. Red Battlezord ei käyttänyt miekkaa tai muita käsissä pidettäviä aseita, mutta sen molemmat kädet oli varustettu kuudella lasertykillä.
Red Battlezord > Zeo Mega Battlezord

Zeo Mega Battlezord syntyi, kun Red Battlezord yhdistyi Zeo Megazordin kanssa. Muodostaakseen tämän kokoonpanon Red Battlezord ja Zeo Megazord laittoivat selät vastakkain. Red Battlezord nousi sitten hieman ilmaan ja sen käsistä muodostui valtavat tykit Zeo Megazordin hartioille. Lisäksi Red Battlezordin päästä muodostui Zeo Mega Battlezordin taistelukypärä. Tämä kokoonpano viimeisteli vihollisensa ampumalla sarjan laukauksia sen hartioilla olleista tykeistä.
Pyramidas

Pyramidas oli jättimäinen Trey of Triforian ja myöhemmin Jason Lee Scottin ohjaama pyramidia muistuttanut avaruusalus, joka toimi välillä myös muiden zeozordien tukialuksena. Pyramidas pystyi lisäksi muuttumaan ihmismäisempään muotoon, jonka rinnalla jopa suurennetut hirviöt näyttivät pieniltä ja jota tarvittiin Zeo Ultrazordin muodostamiseen. Siinä muodossa Pyramidas pystyi ottamaan sisäänsä kokonaisen Super Zeo Megazordin tai yksittäin kunkin Zeozordin sen sisällä olleisiin lokeroihin ja muodostamaan yhdessä niiden ja Red Battlezordin kanssa Zeo Ultrazordin.
Pyramidas > Zeo Ultrazord

Zeo Ultrazordista oli tukialus- ja taistelumuoto. Tukialusmuodossa kaikki viisi Zeozordia ja Red Battlezord olivat Pyramidaksen vaakatasossa pidentyneen rungon päällä. Tukialusmuoto oli paljon taistelumuotoa nopeampi. Taistelumuoto syntyi, kun Pyramidas nousi ihmismäiseen muotoonsa ja yksittäiset Zeozordit liikkuivat sen sisällä päällekkäin olleisiin lokeroihin. Sen jälkeen Red Battlezord asettui vielä Pyramidaksen selkäpuolelle ja sen käsien tykit osoittivat Pyramidaksen yli etupuolelle. Zeo Ultrazord oli siten seitsemän zordin yhdistelmä. Taistelumuodossa Zeo Ultrazord oli noin neljä kertaa Machine Empiren suurentamia hirviöitä kookkaampi ja se pystyi ampumaan suunnattoman määrän energiaa vihollisiaan päin. Vaihtoehtoinen Zeo Ultrazordin taistelumuoto syntyi, kun Zeozordien tilalla Super Zeo Megazord liikkui kokonaisena Pyramidaksen sisään. Muuta eroa tässä Zeo Ultrazordin muodossa ei kuitenkaan ollut.
Super Zeozordit

Ennen lähtöään Maasta Trey antoi rangereille lahjaksi viisi Super Zeo -kiveä, jotka olivat olleet hänen hallussaan jo pitkään. Kivien avulla rangerit saivat käyttöönsä Super Zeo Zordit, jotka muistuttivat ulkomuodoltaan humanoidirobotteja. Super Zeo Zordit olivat monipuolisia ja ne pystyivät lentämään, suorittamaan vedenalaisia operaatioita sekä ampumaan energiasäteitä niiden rinnassa olleista tunnuksista. Jokainen zordeista pystyi myös käyttämään suurempia versioita niitä ohjanneiden rangereiden aseista. Ne pystyivät myös yhdistymään Super Zeo Megazordiksi.
Super Zeo Zord I: Sitä ohjasi Zeo Ranger I Katherine Hillard.
Super Zeo Zord II: Sitä ohjasi Zeo Ranger II Tanya Sloan.
Super Zeo Zord III: Sitä ohjasi Zeo Ranger III Rocky DeSantos.
Super Zeo Zord IV: Sitä ohjasi Zeo Ranger IV Adam Park.
Super Zeo Zord V: Sitä ohjasi Zeo Ranger V Tommy Oliver.
Super Zeozordit > Super Zeo Megazord

Super Zeo Megazord syntyi viiden Super Zeozordin yhdistyessä. Sillä oli aseinaan kaksi miekkaa, jotka yhdistettynä loivat pitkän miekkaa muistuttaneen energiaviivan. Super Zeo Zord I muodosti Super Zeo Megazordin jalkaterät; Super Zeo Zord II muodosti sen kädet, hartiat ja pään; Super Zeo Zord III muodosti sen vyötärön ja reidet; Super Zeo Zord IV muodosti sen sääret ja Super Zeo Zord V sen rinnuksen.
Warrior Wheel

Sillä välin kun Pyramidas oli kunnostettavana Triforia-planeetalla, Trey lähetti Jasonin käyttöön Warrior Wheelin. Warrior Wheelillä oli kaksi muotoa: jättimäinen rengasmuoto ja humanoidimuoto. Taisteluissa Super Zeo Megazord pystyi heittämään Warrior Wheelin rengasmuodon kohti vihollistaan. Ennen törmäystä Warrior Wheel muuttui humanoidimuotoonsa ja iski viholliseensa usein tuhoten sen.
Zeo Megazord
Super Zeo Megazord
Demetrious Johnson

| Demetrious Johnson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. elokuuta 1986 (ikä 38) Madisonville, Kentucky
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Lempinimi:  Mighty Mouse, DJ
Aktiivisena:  2007–
Pituus:  160 cm
Paino:  57 kg
Painoluokka:  kärpässarja (2012–) kääpiösarja (2007–2012)
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  paini, thainyrkkeily, koukkupaini, brasilialainen jujutsu
Seura:  AMC Pankration
Tilastot
Ottelut:  31
Voitot:  27
– tyrmäyksellä:  5
– luovutuksella:  11
– päätöksellä:  11
Tappiot:  3
– päätöksellä:  3
Tasapelit:  1
Demetrious Khrisna Johnson (s. 13. elokuuta 1986 Madisonville, Kentucky) on yhdysvaltalainen vapaaottelija. Hän on UFC:n entinen ja ensimmäinen kärpässarjan mestari. Hän oli mestarina vuosien 2012–2018 aikana, puolustaen mestaruuttaan 11 kertaa, joka on UFC:n ennätys.
Vapaaottelu

Johnson otteli ensi kerran huhtikuussa 2007, jolloin hän voitti Brandon Fiedsin 17 sekunnissa ensimmäisessä erässä. Johnson otteli sittemmin vaihtelevasti pienissä promootioissa, kuten AX Fighting Championships, KOTC ja Genesis.
Vapaaottelu > WEC

Johnson sai sopimuksen WEC:hen voitettuaan AFC 68 -tapahtumassa Jesse Brockin tyrmäyksellä ensimmäissä erässä. Ensimmäisen ottelunsa hän kävi 24. huhtikuuta 2010 Brad Pickettiä vastaan. Hän hävisi kamppailun tuomariäänin. Johnson otteli vielä kaksi ottelua, ennen kuin WEC siirtyi UFC:n omistukseen. Hän voitti syyskuussa Nick Pacen tuomariäänin ja marraskuussa Damacio Pagen giljotiinikuristuksella kolmannessa erässä.
Vapaaottelu > UFC

Johnson kohtasi ensimmäisessä ottelussaan entisen HERO'Sin keskisarjan mestarin Norifumi Yamamoton, joka otteli myös ensimmäistä kertaa UFC:ssä. 5. helmikuuta 2011 käyty kamppailu päättyi Johnsonin voittoon tuomariäänin. Hän voitti myös toisen kamppailunsa toukokuussa Miguel Torresia vastaan tuomariäänin.
Vapaaottelu > UFC > Haastaminen kääpiösarjan mestaruudesta

Johnson pääsi voittojen myötä haastamaan Dominick Cruzin kääpiösarjan mestaruudesta. Cruz oli aiemmin voittanut mestaruuden Scott Jorgensenia vastaan ja puolusti voitokkaasti kerran aikaisemmin Urijah Faberia vastaan. Mestaruuskamppailu käytiin 1. lokakuuta 2011 UFC Live: Cruz vs. Johnson -tapahtumassa, jossa Johnson hävisi kamppailun tuomariäänin.
Vapaaottelu > UFC > Kärpässarjan mestaruus

Hävityn mestaruuskamppailun jälkeen Johnson osallistui UFC:n järjestämään ensimmäiseen kärpässarjan turnaukseen. Turnaus käytiin neljän ottelijan välillä pudotuspelillä. Johnson kohtasi Ian McCallin maaliskuussa 2012 ja heidän välinen kamppailu päättyi tasapeliin, jonka myötä heidän välille järjestettiin uusintaottelu. Uusinta käytiin kesäkuussa 2012, jossa Johnson voitti kamppailun tuomariäänin ja eteni turnauksen loppuotteluun. 22. syyskuuta 2012 Torontossa käydyssä kärpässarjan loppuottelussa Johnson kohtasi Joseph Benavidezin, jonka hän voitti hajaäänin.
Johnson puolusti ensimmäistä kertaa mestaruuttaan 26. tammikuuta 2013 John Dodsonia vastaan. Hän voitti UFC on Fox: Johnson vs. Dodson -tapahtumassa käydyn kamppailun tuomariäänin. Se palkittiin myös Illan kamppailu bonuksella.
27. heinäkuuta 2013 Johnson puolusti toista kertaa mestaruuttaan. Hän sai vastaansa kolmatta UFC-otteluaan otelleen John Moragan. UFC on Fox: Johnson vs. Moraga -tapahtumassa käyty kamppailu päättyi Johnsonin voittoon viidennessä ja viimeisessä erässä käsilukolla. Hänen voitto palkittiin myös Illan luovutus bonuksella.
Johnson puolusti kolmannen kerran mestaruuttaan Joseph Benavidezia vastaan, jota vastaan hän oli otellut kärpässarjan ensimmäisestä mestaruudesta. Ottelu käytiin 14. joulukuuta 2013 UFC on Fox: Johnson vs. Benavidez 2 -tapahtumassa. Viisieräinen ottelu päättyi Johnsonin tyrmäysvoittoon ensimmäisessä erässä. Voitto palkittiin Illan tyrmäys bonuksella.
14. kesäkuuta 2014 Johnson puolusti mestaruuttaan Ali Bagautinovia vastaan. Bagautinov oli ennen UFC:hen siirtymistä Fight Night -organisaation kärpässarjan mestari, jota hän oli puolustanut kolmesti ennen siirtymistään UFC:hen. UFC 174 -tapahtumassa käyty kamppailu päättyi Johnsonin voittoon tuomariäänin.
Johnsonin seuraava mestaruuden puolustaminen tapahtui 27. syyskuuta 2014 Chris Cariasoa vastaan. Cariaso oli voittanut 2009 ISCF:n kääpiösarjan mestaruuden ja oli otellut UFC:ssä kymmenen ottelua vuodesta 2011 lähtien. Kahden perättäisen tappion jälkeen Cariaso oli voittanut kolme ottelua perättäin, joista viimeinen päättyi Louis Smolkaa vastaan hajaäänin. Johnson voitti kamppailun toisessa erässä kahden minuutin jälkeen kimuralla.
Petra Kvitová

| Petra Kvitová |
| --- | --- |
 Petra Kvitová vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1990 (ikä 34) Bílovec, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Tennispelaaja
Pituus:  182 cm
Paino:  70 kg
Kätisyys:  vasen
Ammattilaisena:  2006–
Palkintorahat:  37 252 032 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  2. (31.10.2011)
Turnausvoittoja:  27
Voitot/tappiot:  633–288
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  loppuottelu (2019)
Ranskan avoimet:  välierät (2012)
Wimbledon:  voitto (2011, 2014)
Yhdysvaltain avoimet:  puolivälierät (2015, 2017)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  196  (28. helmikuuta 2011)
Voitot/tappiot:  13–35
Aiheesta muualla
petrakvitova.net
ITF
WTA
| Mitalit> Maa:   Tšekki.Naisten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Naisten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Naisten tennis. Olympialaiset  | Maa:   Tšekki> Naisten tennis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 2016 | Kaksinpeli |  |
Petra Kvitová (s. 8. maaliskuuta 1990 Bílovec, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen tennispelaaja. Hän siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2006. Hän on voittanut urallaan kaksinpelissä 27 WTA-turnausta, joista merkittävimpänä Wimbledonin voitto vuosina 2011 ja 2014. Kvitová on vasenkätinen ja käyttää rystylyönnissään kahta kättä. Parhaimmillaan Kvitová on ollut WTA:n rankingissa toisena lokakuussa 2011.
Tennisura > Uran alku

Vuonna 2006 Kvitová voitti Szegedin ja Valašské Meziříčín ITF-turnaukset. Alkuvuodesta 2007 hän voitti kaksi peräkkäistä ITF-turnausta, Stuttgartissa ja Prahassa. Elokuussa Kvitová osallistui Yhdysvaltain avointen karsintoihin, häviten kuitenkin toisella karsintakierroksella Sandra Klöselille. Joulukuussa hän voitti Přerovin ja Valašské Meziříčín ITF-turnaukset.
Tennisura > 2008

Vuoden 2008 alussa Kvitová osallistui Australian avointen karsintoihin, mutta hävisi heti ensimmäisellä kierroksella. WTA-turnaukseen hän osallistui ensimmäisen kerran helmikuussa 2008 Pariisin WTA-turnauksessa selvittäen tiensä karsinnoista pääsarjaan. Pääsarjan ensimmäisellä kierroksella hän voitti maailmanlistan sijalla 30 olleen Anabel Medina Garriguesin suoraan kahdessa erässä luvuin 6–2, 6–3. Toisella kierroksella hän hävisi Jelena Dementjevalle. Helmikuussa Kvitová osallistui Memphisin WTA-turnaukseen, jossa hän pääsi karsintojen kautta pääsarjaan. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti ykköseksi sijoitetun, maailmanlistan sijalla kahdeksan olleen Venus Williamsin luvuin 2–6, 6–4, 6–3. Toisella kierroksella hän hävisi Alla Kudrjavtsevalle luvuin 7–6(6), 5–7, 1–6. Miamin WTA-turnauksessa Kvitová hävisi ensimmäisellä kierroksella Kaia Kanepille. Huhtikuussa hän voitti Monzonin ITF-turnauksen. Huhtikuun lopussa Kvitová pelasi Tšekin Fed Cup -joukkueessa, kun maa kohtasi Fed Cupin pudotuspeleissä Israelin. Hän voitti Shahar Pe'erin ja hävisi Tzibora Obzilerille. Huhtikuussa hän nousi maailmanlistalla ensimmäistä kertaa sadan parhaan pelaajan joukkoon.
Toukokuussa Kvitová pelasi Ranskan avoimissa, jossa hän selviytyi neljännelle kierrokselle voitettuaan Akiko Morigamin, Samantha Stosurin ja 12:nneksi sijoitetun Ágnes Szávayn. Neljännellä kierroksella hän hävisi Kaia Kanepille luvuin 3–6, 6–3, 1–6. Wimbledonissa Kvitová hävisi avauskierroksella Tatjana Perebijnisille. Heinäkuussa pelatussa Budapestin turnauksessa Kvitová pääsi puolivälieriin, jossa hän hävisi Andreja Klepačille. Los Angelesin ja Montrealin WTA-turnauksissa hän pääsi toiselle kierrokselle. Yhdysvaltain avoimissa hänen pelinsä päättyivät ensimmäiselle kierrokselle, kun hän hävisi Virginia Ruano Pascualille. Lokakuussa pelatussa Zurich Openissa Kvitová eteni puolivälieriin voittaen maailmanlistan sijalla 11 olleen Patty Schnyderin ja Sofia Arvidssonin. Puolivälierissä hän hävisi maailmanlistan neloselle, Ana Ivanovićille. Generali Ladies Linz -turnauksessa Linzissä hän hävisi toisella kierroksella Marion Bartolille.
Tennisura > 2009

Kvitován kausi alkoi avauskierroksen tappiolla Brisbane International -turnauksessa. Seuraavalla viikolla hän otti uransa ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Hobart International -turnauksessa, jonka finaalissa hän voitti Iveta Benešován. Australian avointen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Viktoryja Azarenkalle. Monissa turnauksissa hän putosi jatkosta jo avauskierroksilla, mukaan lukien Wimbledon. Yhdysvaltain avoimissa Kvitová selviytyi neljännelle kierrokselle voitettuaan kolmannella kierroksella maailmanlistan ykkösen, Dinara Safinan luvuin 6–4, 2–6, 7–6(5). Neljännellä kierroksella hän hävisi Yanina Wickmayerille kolmessa erässä. Lokakuussa Kvitová pääsi loppuotteluun Generali Ladies Linz -turnauksessa, jossa hän hävisi niin ikään Wickmayerille.
Tennisura > 2010

Kvitová karsiutui pääsarjasta kauden ensimmäisessä turnauksessaan, Moorilla Hobart Internationalissa. Australian avoimissa hän pääsi toiselle kierrokselle, kunnes hävisi hallitsevalle mestarille, Serena Williamsille luvuin 6–2, 6–1. Cellular South Cupissa hän pääsi välieriin asti, kunnes hävisi Marija Šarapovalle 6–4, 6–3. Seuraavaksi hän putosi toisella kierroksella BNP Paribas Openissa ja Sony Ericsson Openissa. Hän karsiutui jatkosta avauskierroksella Barcelona Openissa, Madrid Openissa, Ranskan avoimissa ja UNICEF Openissa, mutta pääsi toiselle kierrokselle Internazionali BNL d'Italiassa.
Wimbledonissa Kvitová voitti ensimmäisellä kierroksella Sorana Cîrstean, toisella kierroksella Zheng Jien 6–4, 2–6, 6–2 ja kolmannella kierroksella 14:nneksi sijoitetun Viktoryja Azarenkan 7–5, 6–0. Neljännellä kierroksella hän voitti kolmanneksi sijoitetun Caroline Wozniackin 6–2, 6–0 ja pääsi ensimmäistä kertaa urallaan puolivälieriin Grand Slam -turnauksessa. Kvitová voitti puolivälierissä Kaia Kanepin 4–6, 7–6, 8–6, vaikka oli tappiolla ratkaisevaa kolmatta erää jo 0–4. Voiton myötä hän pääsi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksen välieriin, jossa hän hävisi maailmanlistan ykköselle, Serena Williamsille, luvuin 7–6(4), 6–2. Turnauksen jälkeen hän nousi maailmanlistalla 30:n parhaan joukkoon ensimmäistä kertaa urallaan.
Tennisura > 2011

Kauden avausturnauksessaan, Brisbanessa, Kvitová pääsi finaaliin, jossa hän voitti Andrea Petkovicin. Australian avoimissa hän pääsi puolivälieriin voitettuaan muun muassa viidenneksi sijoitetun Samantha Stosurin kolmannella kierroksella ja Flavia Pennettan neljännellä kierroksella. Puolivälierissä hän hävisi toiseksi sijoitetulle Vera Zvonarjovalle. Kauden toisen turnausvoittonsa Kvitová otti Pariisin turnauksessa, jonka finaalissa hän voitti ykköseksi sijoitetun Kim Clijstersin. Kauden kolmas turnausvoitto tuli Madridissa, jossa hän voitti finaalissa Viktoryja Azarenkan. Ranskan avoimissa Kvitová selviytyi neljännelle kierrokselle, jossa hän hävisi turnauksen voittaneelle Li Nalle. Wimbledonissa Kvitová pääsi ensimmäistä kertaa urallaan Grand Slam -turnauksen loppuotteluun, ja ylsi heti mestariksi voitettuaan Marija Šarapovan loppuottelussa suoraan kahdessa erässä luvuin 6–3, 6–4.
Yhdysvaltain avoimissa Kvitová putosi jatkosta jo ensimmäisellä kierroksella hävittyään Alexandra Dulgherulle. Syyskuun lopussa Kvitová selviytyi välieriin Tokion turnauksessa voitettuaan puolivälierissä ensimmäisessä erässä luovuttaneen Marija Šarapovan. Välierissä hän hävisi Vera Zvonarjovalle. Lokakuussa Kvitová otti kauden viidennen turnausvoittonsa voitettuaan Linzin turnauksen loppuottelussa Dominika Cibulkován. Lokakuun lopussa Kvitová voitti ensimmäistä kertaa urallaan WTA-mestaruusturnauksen. Turnauksen loppuottelussa hän päihitti Viktoryja Azarenkan luvuin 7–5, 4–6, 6–3. Kvitová sai voitosta 1,24 miljoonaa euroa. Turnausvoiton myötä hän nousi maailmanlistan toiselle sijalle.
Marraskuussa Kvitová pelasi Fed Cupin loppuottelussa, jossa Tšekki voitti Venäjän 3–2. Kvitová voitti molemmat pelaamistaan kaksinpeleistä. Kauden päätteeksi WTA valitsi Kvitován vuoden naispelaajaksi ja tšekkiläiset urheilutoimittajat Tšekin vuoden urheilijaksi. Kauden aikana Kvitová voitti 60 ottelua pelaamistaan 73 ottelusta. Hän ansaitsi kauden aikana 3,8 miljoonaa euroa. Joulukuussa Kvitová nimettiin ITF-maailmanmestariksi kaksinpelissä ensimmäistä kertaa urallaan.
Tennisura > 2012

Kvitová aloitti kautensa pelaamalla Hopman Cupissa yhdessä Tomáš Berdychin kanssa. He voittivat turnauksen finaalissa ranskalaiset, Richard Gasquet'n ja Marion Bartolin. Australian avoimissa Kvitová pääsi välieriin, jossa hän hävisi neljänneksi sijoitetulle Marija Šarapovalle luvuin 2–6, 6–3, 4–6. Ranskan avoimissa Kvitová hävisi niin ikään välierissä Šarapovalle. Wimbledonissa Kvitová hävisi puolivälierissä Marija Kirilenkolle. Lontoon olympialaisissa hän hävisi puolivälierissä Kirilenkolle. Elokuussa Kvitová saavutti kauden ensimmäisen turnausvoittonsa voitettuaan Montrealin turnauksen loppuottelussa Li Nan. Kauden toisen turnausvoittonsa hän saavutti New Havenissa noin kahta viikkoa myöhemmin, kun hän voitti loppuottelussa Marija Kirilenkon. Yhdysvaltain avoimissa Kvitová hävisi neljännellä kierroksella Marion Bartolille.
Tennisura > 2013

Kvitová hävisi Australian avoimissa toisella kierroksella Laura Robsonille. Helmikuussa hän voitti Dubain turnauksen loppuottelussa Sara Erranin. Katowicen turnauksessa hän eteni loppuotteluun, jossa hävisi Roberta Vincille. Ranskan avoimissa Kvitová hävisi kolmannella kierroksella Jamie Hamptonille ja Wimbledonissa puolivälierissä Kirsten Flipkensille. New Havenissa hän eteni loppuotteluun, mutta hävisi tällä kertaa Simona Halepille. Yhdysvaltain avoimissa Kvitová hävisi kolmannella kierroksella Alison Riskelle. Kauden toisen turnausvoittonsa hän saavutti Tokiossa syyskuussa voitettuaan loppuottelussa Angelique Kerberin. Seuraavalla viikolla hän pääsi välieriin Pekingin turnauksessa, jossa hävisi Jelena Jankovićille. WTA-mestaruusturnauksessa Kvitován pelit päättyivät välieriin.
Tennisura > 2014

Kvitová aloitti kauden Sydneyn turnauksella, jossa hän hävisi välierissä Tsvetana Pironkovalle. Australian avoimissa hän hävisi avauskierroksella Luksika Kumkhumille. Toukokuussa hän eteni välieriin Madridin turnauksessa, jossa tuli tappio Simona Halepille. Ranskan avoimissa Kvitová hävisi kolmannella kierroksella Svetlana Kuznetsovalle. Kesä-heinäkuussa hän voitti toistamiseen urallaan Wimbledonin tennisturnauksen. Loppuottelussa hän päihitti ensimmäistä kertaa Grand Slam -finaalissa pelanneen Eugenie Bouchardin. Elokuussa hän voitti New Havenin turnauksen.