stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pärttylinyön verilöyly
Tapahtumat

Kolmannen uskonsodan jälkeen vuonna 1570 rauha näytti mahdolliselta. Jyrkkämielisen Guisen suvun hovisuosio oli vähentynyt ja heidät oli korvattu maltillisemmilla. Hugenotit pitivät hallussaan muutamia linnoitettuja kaupunkeja, kuten La Rochellea. Katariina de' Medici toivoi että avioliitot, kuten suunniteltu avioliitto hänen poikansa Françoisin ja Englannin Elisabet I:n kanssa edesauttaisivat rauhaa. Jo vuonna 1571 rauha oli kuitenkin romuttumassa, katolilaisten ja hugenottien suhteet heikkenivät, ja Rouenissa surmattiin neljäkymmentä hugenottia näiden kieltäydyttyä kumartamasta katolisten katukulkueen alttarille.
Guisen suvun poissa ollessa hugenottijohtaja Gaspard de Coligny valittiin kuninkaan neuvostoon syyskuussa 1571. Guiset vihasivat Colignyä siksi, että tämä oli hugenotti ja siksi, että he epäilivät Colignyn järjestäneen François Guisen murhan 1563. Asiaa mutkistivat entisestään Colignyn vaatimukset hollantilaisten protestanttikapinallisten tukemisesta. Sen takia sisällissodan uhan lisäksi oli olemassa vaara sotaan joutumisesta Espanjan kanssa. Näissä olosuhteissa Katariina de' Medici perinteisen käsityksen mukaan päätyi suunnittelemaan Colignyn murhaa.
Katariina de' Medici vaati hugenottien korkea-arvoisen suosijan, Bourbonin herttua Henrik Navarralaisen naimaan hänen tyttärensä Margueriten. Näennäinen peruste oli uskonsuuntien välisen vihan liennytys, mutta todellisuudessa häät saattoivat olla suunniteltu, jotta saataisiin mahdollisimman monta johtavaa hugenottia samaan paikkaan. Katariinan tarkoituksena oli murhata Coligny ja mahdollisimman monta hugenottijohtajaa, mutta hänellä oli täysi työ saada poikansa kuningas Kaarle IX, joka oli ystävystynyt Colignyn kanssa, suunnitelman taakse. Lopulta Kaarle suostui ja, epävarman perimätiedon mukaan, määräsi murhatyön tehtäväksi perusteellisesti, jotta ei jäisi kostajia.
22. elokuuta Charles Maurevert, ilmeisesti Katariinan lähettämänä, yritti murhata Colignyn kadulla, mutta onnistui vain haavoittamaan tätä. Aikaisin aamulla 24. elokuuta, pärttylinpäivänä, Coligny ja useita kymmeniä muita hugenottijohtajia murhattiin majatalossa Ponthieu'ssa, johon he olivat kokoontuneet. Murhat suoritti kuninkaallinen sveitsiläiskaarti.
Hugenottijohtajien murhat toimivat alkusysäyksenä murha-aallolle. 24. elokuun ja 17. syyskuuta välisenä aikana kansanjoukot murhasivat Pariisissa hugenotteja spontaanin oloisesti. Elokuusta lokakuuhun samanlaiset spontaanin näköiset vainot alkoivat muissa kaupungeissa, kuten Toulousessa, Bordeaux'ssa, Lyonissa, Bourgesissa, Rouenissa ja Orléansissa. Murhat tekivät väkijoukot, eivät kruunun viranomaiset. Arviot uhrimäärästä ovat enimmillään 100 000, hugenottien omien lähteiden mukaan 70 000. Muiden lähteiden mukaan 30 000 tai vähemmän. Aikalaistarinat kertovat että ruumiita lojui joissa kuukausien ajan, eikä kalaa voinut syödä. Paavi Gregorius XIII:n reaktio tapahtumiin oli riemuitseva ja Roomassa järjestettiin asian tiimoilta useita juhlamenoja. Protestanttiset maat puolestaan olivat kauhistuneita barbariasta, ja Katariinan lähettiläät onnistuivat vain suurella työllä säilyttämään suhteet niihin.
The One (televisiosarja)

| The One |
| --- | --- |

Tyyli:  sci-fi jännityssarja
Kestoaika:  43 minuuttia
Luoja(t):  Howard Overman
Kehittäjä(t):  Howard Overman
Pääosissa:   Hannah Ware  Zoë Tapper  Dimitri Leonidas  Amir El-Masry  Stephen Campbell Moore  Gregg Chillin  Olivia Chenery  Lois Chimimba  Albano Jeronimo  Eric Kofi-Abrefa  Diarmaid Murtagh  Jana Perez 
Alkuperämaa:   Britannia
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  Netflix
Esitetty:   12. maaliskuuta 2021 – jatkuu edelleen
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  8
Ikäraja:  
Tuotanto
Ohjaaja(t):   Jeremy Lovering  Catherine Morshead  Brady Hood 
Tuotantoyhtiö(t):   Urban Myth Films  Studio Canal 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
The One on brittiläinen sci-fi jännityssarja jota esitetään Netflixissä. Sarja perustuu John Marrsin saman nimiseen romaaniin, jonka on sovittanut sarjan käsikirjoitukseksi Howard Overman.
The One -sarjassa tiedemiehet ovat havainneet kymmenen vuotta aikaisemmin että jokaisella ihmisellä on rakkausgeeni joka on samanlainen vain yhden ihmisen kanssa. Havaintoa hyödyntämään on kehitetty sovellus jolla voi olla yhteydessä tähän täydelliseen rakkauteen, riippumatta siitä missä tämä asuu.
Aiheesta muualla

Lowry, Brian: ‘The One’ ranks second among dramas about finding love through DNA CNN. 11.3.2021. Viitattu 4.12.2022. (englanniksi)
John Hampden

John Hampden
John Hampden (1594–1643) oli brittiläinen valtiomies. Hampden valittiin parlamenttiin vuonna 1621 edustamaan Grampoundin vaalipiiriä. Hän liittyi pian niihin parlamentin jäseniin, jotka vastustivat kuninkaan itsevaltaisia toimia. Hän kieltäytyi vuonna 1627 useiden muiden parlamentin jäsenten tapaan maksamasta kuningas Kaarle I:n määräämää pakkolainaa ja kymmenen vuotta myöhemmin laitonta laivaveroa, minkä vuoksi hän joutui oikeuteen. Hän hävisi mutta herätti rohkealla vastarinnallaan runsaasti huomiota.
Vuonna 1640 hän sekä "lyhyessä parlamentissa"selvennä että "pitkässä parlamentissa"selvennä kuului puritaanisen opposition johtajiin. Hampden oli pitkän parlamentin johtajista maltillisimpia, valistuneimpia ja rehellisimpiä. Hän oli yksi viidestä alahuoneen jäsenestä, jotka pelastuivat 4. tammikuuta 1642 alahuoneen istuntosalissa tapahtuneesta kuninkaan vangitsemisyrityksestä. Sisällissodan aikana Hampden oli parlamentin turvallisuusvaliokunnan jäsen. Hän sai kuolinhaavan monarkian puoltajien vastaisessa taistelussa.
John Hampden oli Oliver Cromwellin serkku.
Aiheesta muualla

The John Hampden Society
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Hampden Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Australia  Alankomaat  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Pontifex maximus

| --- | --- |
Rooman valtakunta
  Osa historian artikkelisarjaa  Rooman valtakunnan hallinto
Ajanjaksot
Rooman kuningaskunta 753 eaa. – 510 eaa.  Rooman tasavalta 510 eaa. – 27 eaa.  Rooman keisarikunta 27 eaa. – 476 jaa.
 Länsi-Rooma 330–476:  Itä-Rooma 330–1453  Trebizond 1204–1461  Theodoro 1204–1475
Virkamiehet
Konsuli Preettori Prokonsuli Propreettori: Ediili Kvestori Tribuuni Kensori
Poikkeusvirat
Diktaattori Magister equitum Sotatribuuni-konsuli: Kuningas Triumviraatti Decemviri
Tribunicia potestas: 
Arvonimet
Keisari
Legaatti Dux Officium Prefekti Vicarius Vigintisexviri: Liktori Magister militum Imperaattori Princeps senatus Pontifex maximus Tetrarkki
Instituutiot ja lait
Rooman senaatti Cursus honorum Rooman kansankokoukset: Rooman laki Rooman kansalaisuus Imperium
Pontifex maximus oli Rooman valtakunnan pontifex-papiston johtaja eli pontifex-kollegion esimies. Hänellä oli niin uskonnollista kuin poliittistakin valtaa. Pontifex tarkoittaa sillanrakentajaa ja viittaa papin välitystehtävään tämän ja tuonpuoleisen maailman välillä.
Yksi pontifex maximuksen tehtävistä oli tarvittaessa lisätä karkauspäiviä roomalaiseen kalenteriin. Ollessaan pontifex maximus Julius Caesar loi uuden Juliaanisen kalenterin.
Caesarin murhan jälkeen Marcus Aemilius Lepidus valittiin pontifex maximukseksi. Hän sai pitää virkansa sen jälkeenkin kun Augustus ajoi hänet maanpakoon. Lepiduksen kuoltua Augustus valittiin uudeksi pontifex maximukseksi ja tämän jälkeen uudet keisarit saivat myös tämän viran.
Nykyään paavit kantavat tätä nimikettä. Arvonimi otettiin ilmeisesti käyttöön keskiajalla takautuvasti.
Annales maximi olivat pontifex maximuksen pitämiä aikakirjoja.
Luettelo pontifex maximuksista

753 eaa. – 712 eaa. – Rooman kuninkailla oli pontifex maximusta vastaava valta
712 eaa. – Numa Marcius
...
509 eaa. – Papirius
...
449 eaa. – Furius
431 eaa. – Cornelius Cossus
420 eaa. – Minucius
390 eaa. – Follius Flaccinator
...
332 eaa. – Cornelius Callissa
304 eaa. – Cornelius Scipio Barbatus
...
254 eaa. – Tiberius Coruncanius
243 eaa. – Lucius Caecilius Metellus
237 eaa. – Lucius Cornelius Lentulus Caudinus
212 eaa. – Publius Licinius Crassus Dives
183 eaa. – Gaius Servilius Geminus
180 eaa. – Marcus Aemilius Lepidus
152 eaa. –
150 eaa. – Publius Cornelius Scipio Nasica Corculum
141 eaa. – Publius Cornelius Scipio Nasica Serapio
132 eaa. – Publius Licinius Crassus Mucianus
130 eaa. – Publius Mucius Scaevola
115 eaa. – Lucius Caecilius Metellus Dalmaticus
103 eaa. – Gnaeus Domitius Ahenobarbus
89 eaa. – Quintus Mucius Scaevola
81 eaa. – Quintus Caecilius Metellus Pius
63 eaa. – Gaius Julius Caesar
44 eaa. – Marcus Aemilius Lepidus
12 eaa. – Caesar Augustus
12 eaa. – 382 jaa. – Rooman keisarit
382 jaa. – nykypäivä – paavit
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pontifex maximus Wikimedia Commonsissa
Daria Pikulik

| Daria Pikulik |
| --- | --- |
 Daria Pikulik ratapyöräilyn EM-kilpailuissa 2017,
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1997
Kansalaisuus:  Puola
Pyöräilijä
Pituus:  165 cm
Paino:  54 kg
Joukkue:  Human Powered Health
Laji:  maantie- ja ratapyöräily
Rooli:  ajaja
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2018:  BCM Nowatex Ziemia Darlowska
Ammattilaisjoukkue(et)
2017 2022  2023–:  Cervélo-Bigla Pro Cycling ATOM Deweloper Posciellux.pl Wrocław Human Powered Health
Suurimmat voitot
 Tour of Guangxi 2023 
 Tiedot päivitetty: 1. huhtikuuta 2024 
| Mitalit> Maa:   Puola.Naisten ratapyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Puola.Naisten ratapyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Puola.Naisten ratapyöräily. Olympialaiset  | Maa:   Puola> Naisten ratapyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 2024 | omnium |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Berliini 2020 | omnium |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Saint-Quentin-en-Yvelines 2016 | joukkuetakaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Grenchen 2023 | omnium |  |
|  Pronssia | Berliini 2017 | joukkuetakaa-ajo |  |
|  Pronssia | Grenchen 2021 | linja-ajo |  |
|  Pronssia | München 2022 | omnium |  |
|  Pronssia | Grenchen 2023 | linja-ajo |  |
Naisten maantiepyöräily
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Hasselt 2024 | maantieajo |  |
Daria Pikulik (s. 6. tammikuuta 1997 Skarżysko-Kamienna, Świętokrzyskien voivodikunta, Puola) on puolalainen rata- ja maantiepyöräilijä. Hän on ratapyöräilyn olympia- ja MM-mitalisti sekä kuusinkertainen EM-mitalisti. Maantiepyöräilyssä hän on voittanut UCI Women's World Tour -kilpailu Tour of Guangxin vuonna 2023 sekä saavuttanut maantieajon EM-pronssia 2024. Hän edustaa Human Powered Health -tallia.
Ratapyöräily

Pikulik saavutti Pariisin olympialaisissa 2024 hopeaa omniumissa, eli ratapyöräilyn "moniottelussa", sekä sijoittui pariajossa eli madisonissa seitsemänneksi. Hän on sijoittunut olympialaisissa lisäksi kahdeksanneksi joukkuetakaa-ajossa ja 14:nneksi omniumissa Rio de Janeirossa 2016 sekä kuudenneksi pariajossa ja 20:nneksi omniumissa Tokiossa 2021.
Pikulik on saavuttanut ratapyöräilyn MM-kilpailuissa pronssia omniumissa vuonna 2020. Hän oli samassa lajissa neljäs 2017, seitsemäs 2023 ja kymmenes 2019. Pariajossa hän sijoittui neljänneksi 2023, seitsemänneksi 2020 ja kahdeksanneksi 2019. Joukkuetakaa-ajossa hän oli kuudes vuonna 2021, seitsemäs 2016 sekä kahdeksas 2017 ja 2018. Linja-ajossa hän sijoittui seitsemänneksi vuonna 2023 ja kahdeksanneksi 2021.
EM-kilpailuissa Pikulik on saavuttanut omniumissa hopeaa vuonna 2023 ja pronssia 2022 sekä ollut neljäs 2019 ja viides 2024. Joukkuetakaa-ajossa hän sai hopeaa vuonna 2016 ja pronssia 2017 sekä oli neljäs 2018, kuudes 2019 ja 2024, seitsemäs 2023 ja kahdeksas 2022. Linja-ajossa hän sai pronssia vuosina 2021 ja 2023 sekä oli neljäs 2024. Pariajossa hän oli neljäs vuonna 2024, viides 2022, kuudes 2019 ja 2023 sekä kahdeksas 2017.
Nuorten MM-kilpailuissa Pikulik saavutti pisteajossa kultaa ja omniumissa hopeaa 2015. Nuorten EM-kilpailuissa hän sai omniumissa kultaa ja pisteajossa hopeaa 2015 sekä joukkuetakaa-ajossa hopeaa 2014 ja 2015. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän saavutti takaa-ajossa hopeaa ja joukkuetakaa-ajossa pronssia 2016 sekä pariajossa hopeaa ja omniumissa ja linja-ajossa pronssia 2019.
Nations Cupissa Pikulik on voittanut omniumin ja pariajon Calissa 2021.
Maantiepyöräily

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Daria Pikulik Wikimedia Commonsissa
Johann Arndt

Johann Arndt
Johann Arndt (27. joulukuuta 1555 Edderitz, Saksa – 11. toukokuuta 1621 Celle, Saksa) oli saksalainen luterilainen pappi ja hartauskirjailija, jota pidetään pietismin edelläkävijänä ja josta "pietismin isä" Philipp Jakob Spener katsoi liikkeen saaneen alkunsa. Arndt toimi kirkollisissa viroissa useissa paikoissa, viimeksi Braunschweig-Lüneburgin ruhtinaskunnan ylisuperintendenttinä. Hänen tunnetuin teoksensa on Neljä kirjaa totisesta kristillisyydestä, joka on käännetty lähes kaikille Euroopan kielille.
Elämä

Papin poika Johann Arndt opiskeli lääketiedettä ja teologiaa Helmstedtissä, Wittenbergissä, Strasbourgissa ja Baselissa. Baselissa hän tutustui Theophrastus Paracelsuksen kirjoituksiin, ja Wallmannin mukaan tämän ajattelun vaikutus näkyy monissa Arndtin teoksissa, voimakkaimmin Totisesta kristillisyydestä -teoksen neljännessä kirjassa. Opintojensa jälkeen Arndt toimi kotiseudullaan Anhaltissa koulumestarina, diakonina ja pappina. Jouduttuaan eksorsismia ja kuvakieltoa eli ikonoklasmia koskevien opillisten erimielisyyksien takia jättämään virkansa vuonna 1590 hän siirtyi Quedlinburgiin saarnaajaksi, mitä virkaa hän hoiti vuoteen 1599 saakka.
Quedlinburgista Arndt siirtyi Braunschweigiin, missä hän toimi kirkkoherrana vuosina 1599–1605. Tänä aikana hän julkaisi Totisesta kristillisyydestä -teoksen ensimmäisen osan. Teoksen loppuosa ilmestyi Arndtin ollessa Braunschweigin jälkeen kaksi vuotta Eislebenissä. Elämänsä viimeiset vuodet Arndt oli Cellessä Braunschweig-Lüneburgin ruhtinaskunnan ylisuperintendenttinä eli johtavana kirkollisena henkilönä. Tänä aikana hän julkaisi muun muassa hartauskirjan Paratiisin yrttitarha, kaksi saarnakirjaa sekä psalmien selitysteoksen. Kirjallisen toiminnan lisäksi Arndt suoritti 1615 laajan tarkastusmatkan ja uudisti ruhtinaskunnan kirkkojärjestystä.
Totisesta kristillisyydestä

Arndtin pääteos Neljä kirjaa totisesta kristillisyydestä muotoutui monessa vaiheessa. Sen ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1605 Arndtin ollessa 50-vuotias. Luterilaiset papit arvostelivat kirjaa keskiaikaisesta mystiikasta periytyvästä synergismistä, ja arvostelun johdosta Arndt teki seuraaviin painoksiin huomattavia muutoksia. Teoksen loppuosa ilmestyi vuonna 1610 Arndtin ollessa Eislebenissä.
Totinen kristillisyys perustuu keskiajan mystiikan edustajien kirjoituksiin, joita Arndt muokkasi luterilaisen ortodoksian katsomusten mukaisiksi. Näiden joukossa on muun muassa Theologia deutsch (suom. Kirja täydellisestä elämästä), jonka uuden painoksen Arndt toimitti. Totisen kristillisyyden kolme ensimmäistä kirjaa käsittelee sielun kehitystä Jumalan tuntemiseen. Siinä kuvastuvat mystiikan kolme vaihetta: puhdistautuminen (purgatio), valaistuminen (illuminatio) ja yhdistyminen Jumalaan (unio mystica). Neljännessä kirjassa Arndt kehittelee luonnon teologiaa, jonka lähtökohtia ovat uusplatonismi ja Paracelsuksen ajattelu.
Myöhemmin Totisesta kristillisyydestä -teosta laajennettiin viidennellä ja kuudennella kirjalla, jotka eivät kuuluneet Arndtin itsensä toimittamiin laitoksiin, mutta sisältävät osaksi hänen tekstejään. Viides kirja on peräisin Riiassa 1679 julkaistusta laitoksesta, johon Riian superintendentti liitti mukaan rukouksia. Kuudes kirja syntyi, kun Spener otti toimittamaansa laitokseen (1674 tai 1678) Georg Dorscheuksen, Lutherin ja Georg Wareniuksen lausuntoja sekä Arndtin tekstejä. Teoksen myöhempien julkaisujen perustaksi muodostui vuoden 1696 laitos.
Vaikutus ja jälkimaine

Johann Arndtilla on ollut huomattava vaikutus erityisesti pietismin kehityksessä. Häntä on pidetty jopa pietistisen hurskauden isänä. Myös pietistisen liikkeen käynnistäjä Philipp Jakob Spener korosti Arndtin merkitystä. Euroopassa Arndtin Totisesta kristillisyydestä levisi laajalle myös kansan keskuuteen. Ruotsissa se oli talonpoikaisväestön keskuudessa Raamatun ja virsikirjan jälkeen yleisin teos. Totisen kristillisyyden ensimmäinen ruotsinnos ilmestyi 1647—48, Paratiisin yrttitarhan joko 1646 (epävarma tieto) tai varmasti 1648 sekä postilla 1703.
Totisesta kristillisyydestä aiheutti voimakkaita kannanottoja sekä Arndtin puolesta että häntä vastaan. Teoksen kannattajakunta jakautui kirkonsisäiseen uudistukseen pyrkivään "oikeaan siipeen" ja kirkkoon kriittisesti suhtautuvaan ja osittain kirkon ulkopuolelle sijoittuvaan spiritualistiseen "vasempaan siipeen". Edellisen merkittävä edustaja oli yhteiskunnallisista utopioistaan tunnettu Valentin Andreae, joka julkaisi Totisesta kristillisyydestä -teoksesta kolme painosta ja puolusti Arndtia Theophilus-teoksessaan. "Vasemman siiven" edustajista tunnetuin lienee voimakkaan kirkkokriittinen Christian Hoburg, jonka hartauskirjoituksia Spener arvosti, vaikka sanoutui irti tämän kirkkokritiikistä.
Suomessa Arndtin vaikutus on ollut suuri sekä välittömästi että välillisesti. Yksi osoitus välittömän vaikutuksen merkittävyydestä on se, että Totisesta kristillisyydestä -teosta oli myyty vuoteen 1850 mennessä 11 000 kappaletta. Tiililän mukaan määrä oli tuolloisissa oloissa "suorastaan valtava". Välillisesti Arndtin ajatukset tulivat suomalaisten ulottuville joko suoraan tai Spenerin kautta muun muassa Johannes Gerhardin ja Juhana Wegeliuksen kirjojen kautta. Arndtia siteerattiin runsaasti myös Johan Fredrik Berghin ja Julius Immanuel Berghin julkaisemassa Hengellisiä Sanomia -lehdessä. Arvioitaessa Arndtin vaikutusta Suomessa on otettava huomioon se, että suomenkieliset käännökset eivät perustuneet alkutekstiin, vaan usein ruotsinkieliseen versioon, jonka virheet toistuivat suomennoksessa. Esimerkiksi Arndtin Postillan käännöksen pohjana oleva, laadultaan huono ruotsalainen käännös ei perustunut Arndtin alkuperäiseen tekstiin, vaan johonkin Spenerin toimittaman laitoksen painokseen.
Arndtin teoksia suomeksi

Seuraavassa luettelossa on tietoja Arndtin teosten varhaisista suomenkielisistä painoksista. Luettelon tiedot perustuvat Kansalliskirjaston Fennica-tietokantaan ja lähdeluettelossa olevaan Tiililän teokseen.
Arndtin teoksia suomeksi > Paratiisin yrttitarha

D. Johan Arndin Paradisin Yrti-Tarha, Täynnäns Christillisiä awuja, Caikille hywille Christityille ja ahkeroille Rucoilijoille suurexi hyödytyxexi, suomexi käätty---. Tukholma 1732. Muita varhaisia painoksia 1764, 1775, 1797.
Paratiisin yrttitarha sisältävä Rukouksia Jumalan kuvan uudistukseksi ja elävän uskon harjoittamiseksi. Suom. Niilo E. Wainio. Porvoo, WSOY 1897–1898.
Paratiisin yrttitarha. Suom./tark. Signe Kantele. Porvoo, WSOY 1940. Lyhennetty laitos.
Arndtin teoksia suomeksi > Totisesta kristillisyydestä

Ensimmäinen kirja Totisesta christillisydestä; Joka sisällänsä pitää: Kuinga Oikiasa Christitysä pitä Adamin joka päiwä kuoleman, mutta sen siaan Christuxen elämän; ja Kuinga hänen joka päiwä pitä Jumalan Kuwaxi uudistuman ja Uudesa syndymisesä elämän ---. Suom. Henrik Renqvist. Porvoo, Chr. Ludv. Hjelt 1832. Myöhempiä painoksia Turku 1834, Helsinki 1837, Hämeenlinna 1849, Helsinki 1887 (yhd. 2. kirjan kanssa; kielell. korjattu), Suolahti 1976.
Toinen kirja Totisesta christillisydestä; kuinga Christuxen miehuden ottaminen, rakkaus, nöyrys, siweys, kärsiwäisys, kärsiminen, risti, pilkka ja kuolema on meidän lääkityxemme elämämme lähde, peili, ojennus nuora ja elämän kirjamme. Ja kuinka oikian kristityn uskolla, rukouxella, kärsiwäisydellä, Jumala sanalla ja taiwallisen lohdutuxen kautta tulee woitta synnin, kuoleman, perkelen, helwetin, mailman ja kaikkinaiset ristit ja waiwat, joka kaikki tyyni tapahtuu meisä Jesuxen Christuxen ja Hänen woimansa, wäkevydensä ja woittonsa kautta. Suom. Henrik Renqvist. Helsinki, G. O. Wasenius 1835. Muita painoksia Helsinki 1843, Porvoo 1855, Helsinki 1887 (yhd. 1. kirjan kanssa), Suolahti 1976.
Kolmas kirja Totisesta christillisyydestä. Sisällisestä ihmisestä. Kuinka Jumala on pannut korkeimman tawaran, waltakuntansa, ihmisen sydämeen, niinkuin kätketyn tawaran peltoon, ja niinkuin jumaluuden walon sieluun. Ja kuinka se on herätettäwä ja etsittäwä meissä. Suom. Henrik Renqvist. Kuopio, J. Karsten, 1843. Myöhempiä painoksia Turku 1863 ja 1883, Suolahti 1976.
Neljäs kirja Totisesta kristillisyydestä. Jälkimäinen osa. Kuinka kaikki luodut herättäwät ihmistä ja hänen oma sydämensäkin käskee häntä rakastamaan Jumalata. Ennen muinen Saksan kielestä Ruotsin kieleksi käännetty ja nyt Ruotsin kielestä Suomeksi kirjoittanut Gr. M. [Monell]. Oikonut ja pränttiin kustantanut H. R. Sortawolassa. Präntätty C. W. Holmströmin tykönä 1847.
Neljäs Kirja Totisesta Kristillisyydestä. Edellinen Osa. Kuinka Luonnon eli mailman suuri kirja, kristillisen selityksen jälkeen, totistaa Jumalasta ja johdattaa meitä Jumalan tyköön. Kuinka myöskin hiotuin kappalten kautta kaikkia ihmisiä herätetään, ja oma sydänkin käskee ihmistä rakastamaan Jumalata. Katsokaat kukkaisia kedolla, Matth. 6:28. Joka korwan on istuttanut, eikö Hän kuule! Eli joka silmän loi, eikö Hän näe? Ps. 19:1. Ruotsin kielestä Suomeksi kääntänyt Gr. M. [Monell] Oikonut ja pränttiin kustantanut H. R. Sortavala 1850.
Totisesta Kristillisyydestä. WSOY 1927, 864 s.
Arndtin teoksia suomeksi > Muita teoksia

Kristillinen Neuwo, kuinka kristityn pitää oikein ja hyödyksensä Pyhää Raamattua lukeman. Vaasa, Carl Ch. Gröhn 1855.
Katekismus-Saarnoja, I:nen Pää-kappale. Sielun rawinnoksi Suomen Sionille. Toim. Kaarle Stenius. Wiipuri, C. W. Holmström 1852. 2:nen Pää-kappale, 1853. Kolmas pääkappale, Jyväskylä, Weilin ja Göös 1880.
Johannes Arndtin Postilla eli Wuotuisten Sunnuntai- ja Juhlapäiwäin Evankeliumien hengellisiä ja rakentawaisia selityksiä. Ruotsin kielestä suom. Greg. Monell. Turku J. F. Granlund 1861. Myöhempiä painoksia 1872, 1877, 1899.
Rukous-kirja, sisältäwä aamu- ja iltarukoukset ynnä rukouksia erityisissä elämän kohdissa. Suom. J. Pöyhönen. Helsinki, Frenckell ja Poika 1873. Toinen painos 1883.
Kirjallisuutta

Matti Repo: Uskon lahja vai rakkauden päämäärä? : Johann Arndtin käsitys vanhurskauttamisesta ja uniosta, 1997
Opel

| Opel Automobile GmbH |
| --- | --- |

Tunnuslause:  The Future is Everyone’s (suom. Tulevaisuus on kaikkien)
Perustettu:  21. tammikuuta 1862
Perustaja:  Adam Opel
Toimitusjohtaja:  Florian Huettl
Kotipaikka:  Rüsselsheim, Saksa
Toimiala:  autoteollisuus
Tuotteet:  henkilöautot pakettiautot
Henkilöstö:  38 000 (2017)
Emoyhtiö:  Stellantis
Kotisivu:  www.opel.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Opel Automobile GmbH (aik. Adam Opel AG) on saksalainen autonvalmistaja, joka perustettiin vuonna 1862. Alun perin Opel valmisti kodintavaroita, kuten ompelukoneita, ja autojen valmistus alkoi vuonna 1899. Yhtiön kotipaikka sijaitsee Rüsselsheimissa, Hessenin osavaltiossa. Sillä oli tehtaita Eisenachssa, kuten myös Belgiassa, Espanjassa ja Puolassa, ja osaksi Groupe PSA:n toimintaverkostoa tultuaan yhtiöllä on kymmenen toimipistettä kuudessa maassa. Opel lukeutuu Euroopan suurimpiin autonvalmistajiin: kulta-aikanaan 1930-luvun lopulla ja uudelleen 1970-luvun alussa Opel oli jopa Euroopan suurin autonvalmistaja. Bochumin tehdas suljettiin vuonna 2016. Opelin automalleja valmistetaan Stellantis-kaupan jälkeenkin Vauxhallin Ellesmere Portin tehtaalla Englannissa ja sen tuotemerkillä. Myös Suomessa Uudenkaupungin autotehdas valmisti Opel Calibraa vuosina 1991–1997.
Vuosina 1931–2017 Opel oli osa yhdysvaltalaista General Motors -konsernia, mutta maaliskuussa 2017 se myi Opelin 2,2 miljardilla eurolla ranskalaiselle Groupe PSA:lle ja Opel siirtyi osaksi Stellantis-konsernia vuonna 2021. Handelsblatt-lehden arvion mukaan PSA-Opel oli 3,49 miljoonan vuosittain valmistetun moottoriajoneuvon määrällä maailman kymmeneksi suurin autonvalmistaja: FCA-konserniin yhdistettynä Handelsblatt arveli konglomeraatin sijaluvun nousevan tuolloin (helmikuu 2020) maailman listauksen kolmannelle sijalle.