stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kreikan–Turkin sota (1919–1922)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Eurooppa Kreikan–Turkin sodan aikana (kartta) Omniatlas. Arkistoitu 16.3.2015. Viitattu 30.8.2017.
Rajat siirtyvät ja kansat vaeltavat jälleen, Hakkapeliitta, 15.08.1939, nro 33, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kreikkalaisten toivomat alueet, Megali Idea
Kreikan kuningaskunta ja kreikkalaisten diaspora Balkanilla ja Vähässä-Aasiassa Pariisin rauhankonferenssiin toimitetun kreikkalaisen kartan mukaan.
Kartta sotatoimista elokuuhun 1922 mennessä.
Kruununprinssi Yrjö II:n saapuminen Smyrnaan 1919
Kreikkalaiset sotilaat asettuvat Smyrnaan (turk. Izmir) kaupungin kreikkalaisväestön juhliessa 15. toukokuuta 1919
Osmanien valtakunnan jako Sèvresin rauhansopimuksen mukaan.
Anastasios Papoulas, Kreikan Vähän-Aasian joukkojen komentaja
Kreikan armeijan eteneminen länsirintamalla
Kuningas Konstantin I myöntää Kütahaan vuonna 1921 saapuneille joukoille kunniamerkkejä.
Sakaryan taistelua esittävä kreikkalainen kivipiirros
Mustafa Kemalin vierailu Çayssa aamulla 31. maaliskuuta 1922. Vasemmalta oikealle: Länsirintaman henkilöstö­päällikkö Miralay Asim Bey (Gündüz), länsirintaman komentaja Mirliva Ismet Pašša (İnönü), tuntematon, Neuvosto-Venäjän sotilasattašea K.K. Zvonarev, Neuvosto-Venäjän suurlähettiläs S.I. Aralov, Mustafa Kemal Pašša (Atatürk), Azerbaidžanin suurlähettiläs Ibrahim Abilov, Turkin ensimmäisen armeijan komentaja Mirliva Ali Ihsan Pašša (Sâbis).
Mustafa Kemal ja muita Turkin vallankumouksellisia vastahyökkäyksen edellä.
Smyrnan suuri palo nähtynä italialaisesta laivasta 14. syyskuuta 1922
Turkki ja sen Lausannen rauhassa määritelty länsiraja.
Smyrnan suuren palon kreikkalaisia uhreja
Turkkilaisia sotilaslääkäreitä, jotka saapuivat Izmiriin auttamaan sinne johtavalla tiellä haavoittuneita sen jälkeen, kun kreikkalaiset elokuussa 1922 jättivät kaupungin.
Vuosina 1919–1922 poltetut Länsi-Anatolian kaupungit Lausannen rauhan­neuvotteluihin osallistuneen Turkin edustuston raportin mukaan.
Käännös suomeksi
Molander

Molander on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Abraham Molander (1771–1847), Mikkelin läänin maaherra, majuri, aateloitu 1833 nimellä Nordenheim
Ahti Molander (1938–1998), taloustieteen professori
Anders Molander (k. 1720), Sulkavan kirkkoherra
Anders Johan Molander (1807–1873), kauppias ja valtiopäivämies
Anita Molander (s. 1950), ruotsalainen näyttelijä, Jan Molanderin tytär
Claes Gabriel Molander, vuodesta 1833 Nordenheim (1805–1875), todellinen valtioneuvos, Viipurin hovioikeuden presidentti, Abraham Molanderin poika.
Claes Israel Joakim Molander (1829–1908), pappi, rehtori ja Sortavalan seminaarin ensimmäinen johtaja
Clas Herman Molander (1817–1897), suomalainen senaattori, Adolf Molanderin poika
Frans Edvard Molander (1826–1896), varatuomari, pormestari ja valtiopäivämies
Gustaf Wilhelm Molander (1863–1938), juristi, lääninsihteeri ja valtioneuvos
Gustaf Molander (1888–1973), ruotsalainen elokuvaohjaaja, Lydia ja Harald Molanderin poika
Harald Molander (1858–1900), ruotsalainen kirjailija ja teatteriohjaaja, Lydia Molanderin puoliso
Harald Molander (1909–1994), ruotsalainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja, Gustaf Molanderin poika
Helena Molander (s. 1951), varatuomari, Mannerheimin lasten­suojelu­liiton lapsi­asia­mies
Herman Maximilian Molander (1852–1899), juristi ja virka- ja valtiopäivämies, Clas Herman Molanderin poika
Jan Molander (1920–2009), ruotsalainen ohjaaja ja näyttelijä, Gustaf Molanderin poika
Johan Molander (1762–1837), Porvoon piispa, Klas Johan Molanderin poika
Karin Molander (1889–1978), ruotsalainen näyttelijä
Klas Johan Molander (1724–1799), Kesälahden ja Ilomantsin kirkkoherra
Leino Molander (1884–1957), suomalainen toimitusjohtaja ja Dayton Vaaka Oy:n perustaja
Lydia Molander (1851–1929) ruotsalainen näyttelijä, Harald Molanderin puoliso
Mari Molander (s. 1954), ruotsalainen roolittaja, Jan Molanderin tytär
Molly Molander, oik. Gertrud Almqvist (1875–1954), ruotsalainen kirjailija ja kirjallisuuskriitikko
Olof Molander (1892–1966), ruotsalainen teatteriohjaaja, Harald ja Lydia Molanderin poika
Oscar Molander, ruotsalainen muusikko, FO&O:n entinen jäsen.
Entisenä sukunimenä

Aurora Fredrika Järnefelt (o.s. Molander, 1800–1868), kruununvoudin vaimo, kuvernööri Alexander Järnefeltin äiti
Claës Gabriel Nordenheim (vuoteen 1833 Molander, 1805–1875), suomalainen senaattori, Abraham Molanderin poika
Mauritz Wilhelm Nordenheim (vuoteen 1833 Molander, 1807–1872), suomalainen senaattori, Abraham Molanderin poika
Jukka Salminen (kuvataiteilija)

Ilmarinen kyntää kyisen pellon -veistos Turun postikeskuksen edustalla.
Kalevala-aiheinen teos Artukaistentie 10 edustalla Turussa.
Jukka Matti Salminen (12. syyskuuta 1947 – 13. marraskuuta 2006 Turku) oli turkulainen kuvataiteilija. Hän tuli tunnetuksi erityisesti Kalevalaan liittyvästä taiteesta, josta hyvänä esimerkkinä on 17-osainen veistossarja. Eräs sen osa on Ilmarinen kyntää kyisen pellon -veistos Turussa postikeskuksen pihalla. Salmisen veistostaidetta on nähtävissä myös Artukaisissa Turun Sanomien painotalon edustalla.
Salminen syntyi Heidekenissa 1947. Turun Sanomien piirtäjänä hän toimi 1970–1986, mutta työskenteli sen jälkeen freelancerina. Veistosten ohessa Salminen teki myös öljyvärimaalauksia ja järjesti joskus taiteilijakodissaan Ruissalon Villa Carlossa näyttelyitä. Hän suunnitteli myös Kalevala-aiheisia koruja.
Aurassa sijainnut Kalevalapuisto oli Salmisen ideoima veistospuisto, jossa oli kubistisia, voimakkaasti tyyliteltyjä, mutta kuitenkin esittäviä teoksia. Salminen kertoo Kalevalan olevan hänelle hyvinkin rakas mutta myös ristiriitainen maailma.
Salminen kuoli vuonna 2006 keuhkojen siirron jälkeisiin komplikaatioihin. Keuhkot olivat vaurioituneet aikoinaan pahassa veneonnettomuudessa.
Franchi SPAS-15

| Franchi SPAS-15 |
| --- | --- |

Tyyppi:  Itselataava/pumpputoiminen taisteluhaulikko
Valmistaja:  Franchi S.p.A.
Valmistusmaa:   Italia
Valmistusvuodet:  1986–2005
Tekniset tiedot
Aseen pituus:  1000 mm
Piipun pituus:  450 mm
Paino (tyhjänä):  3.9 kg
Lipas:  tanko
Kapasiteetti:  3 tai 6 patruunaa
Tehokas kantama:  40 m
Franchi SPAS-15 (Special Purpose Automatic Shotgun) on italialaisen Franchin valmistama itselataava/pumpputoiminen haulikko, joka esiteltiin 1980-luvun puolivälissä.
Franchi SPAS-15 suunniteltiin edeltäjänsä Franchi SPAS-12:n tavoin sotilas- ja poliisikäyttöön. Aseen tuotanto aloitettiin vuonna 1986. Aseessa voi myös edeltäjänsä tavoin vaihtaa ampumamuotoa pumpputoimisen ja itselataavan välillä. Edeltäjästään poiketen SPAS-15 käyttää lippaita.
Torthyneion

| Torthyneion> Τορθύνειον.Sijainti |
| --- | --- |
 Torthyneion
Koordinaatit:  37°42′36″N, 22°9′11″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Lásta, Gortynía, Arkadia, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Arkadia
Torthyneion (m.kreik. Τορθύνειον, myös Torthyneon, Τορθύνεον; lat. Torthyneum) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Arkadiassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Gortynían kunnan alueella noin kilometrin koilliseen nykyisestä Lástan kylästä.
Maantiede

Torthyneionin kaupunki sijaitsi Arkadian pohjoisosassa. Kaupungista koilliseen sijaitsi Kafyai, itään Orkhomenos ja Elymia, etelään Helisson, Methydrion ja Theisoa, ja luoteeseen Halus.
Historia

Torthyneionin historiasta ei tiedetä antiikin lähteistä mitään. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon sillä perusteella, että piirtokirjoituslähteiden perusteella sen kansalaisiin liittyen on tehty theorodokos- ja proksenia-sopimuksia muiden polisten kanssa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Torthyneus (Τορθυνεύς).
Kaupungin paikalla ja sen ympäristössä on suoritettu arkeologisia kaivauksia 1900-luvulla Theódoros Spyrópouloksen johdolla.
Rakennukset ja löydökset

Kaupungin akropolis eli yläkaupunki on ollut ympäröity muurein, joista on löydetty osia. Kaupungin paikalta on löydetty myös jonkun hellenistiselle kaudelle ajoitetun rakennuksen jäänteet, keramiikan sirpaleita geometriselta hellenistiselle kaudelle sekä rahoja.
Teinititaanit-elokuva

| Teinititaanit-elokuva> Teen Titans Go! To the Movies |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Aaron Horvath
Käsikirjoittaja:  Michael Jelenic Aaron Horvath
Tuottaja:  Aaron Horvath Michael Jelenic Will Arnett
Säveltäjä:  Jared Faber
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros. Animation DC Comics Cartoon Network
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Kesto:  84 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Teinititaanit-elokuva (engl. Teen Titans Go! To the Movies) on yhdysvaltalainen animaatioelokuva, joka perustuu animaatiosarjaan Teen Titans Go!.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Scott Menville (puhe) Jacob Jeffries (laulu) | Antti Lang | Robin |
| Hynden Walch | Maaria Nuoranne | Tähtituli |
| Tara Strong | Maaria Nuoranne | Raven |
| Khary Payton | Petri Hanttu | Kyborgi |
| Greg Cipes | Henri Piispanen | Petopoika |
| Kristen Bell | ? | Jade Wilson |
| Will Arnett | Markus Bäckman | Slade |
| Greg Davies | Markus Bäckman | Ilmapallomies |
| Lil Yachty | Markus Niemi | Vihreä Lyhty |
| Nicolas Cage | Peter Kanerva | Teräsmies |
| Halsey | ? | Ihmenainen |
| Dave Stone | Tero Koponen | Ace Morgan |
| Jimmy Kimmel | Tero Koponen | Batman |
| Patton Oswalt | Juhani Rajalin | Atomi |
| Stan Lee (cameo) | Markus Bäckman | Stan Lee |
Ambrosius (metropoliitta)

| Ambrosius |
| --- | --- |
 Metropoliitta Ambrosius heinäkuussa 2012
Henkilötiedot
Koko nimi:  Risto Tapani Jääskeläinen
Syntynyt: 10. elokuuta 1945 (ikä 79) Tohmajärvi, Suomi
Ammatti:  pappi
Vanhemmat:  Edvard Jääskeläinen Henni Jääskeläinen
Muut tiedot
Koulutus:  TM (1968) VT (1972)
Uskonto:  kristinusko
Kirkkokunta:  ortodoksi
Ambrosius (siviilinimeltään Risto Tapani Jääskeläinen, s. 10. elokuuta 1945 Tohmajärvi) on eläkkeellä oleva Helsingin ortodoksisen hiippakunnan metropoliitta. Hän toimi hiippakunnan piispana vuosina 2002–2017.
Tausta

Risto Jääskeläinen syntyi 10. elokuuta 1945 Tohmajärven Vatalan kylässä. Koti oli vauras maalaistalo. Tohmajärvellä käydyn keskikoulun jälkeen hän kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1964.
Luterilaisessa kodissa Jääskeläinen kasvoi valoisaan kristillisyyteen, joka kunnioitti toisuskoisia ja ateisteja. Vanhemmat Eetu ja Henni Jääskeläinen valitsivat pojallee nimen Ristopresidentti Risto Rytin mukaan. Äiti ihaili ortodoksisuutta. Naapurikauppiaan ikonit koskettivat pikkupoikaa pysyvästi.
Jääskeläinen suoritti teologiassa ja valtiotieteessä maisterin tutkinnot Helsingin yliopistossa. Tämän jälkeen hän opiskeli vuoden Budapestissä. Kolme vuotta hän tutki kirkon ja valtion suhteita Cambridgessa. Palattuaan Suomeen hän hoiti 1973–1976 lehtorin ja apulaisprofessorin tehtäviä Joensuun yliopistossa sekä uskonnonopettajana Helsingin lyseossa.
Kirkollinen ura ortodoksisessa kirkossa

Toimittuaan lähes vuoden luterilaisena pappina Jääskeläinen kuitenkin liittyi ortodoksiseen kirkkoon 1975. Hän on ollut kiitollinen luterilaisesta kasvatuksesta, mutta pitkäaikainen opiskelu ulkomailla ja rakkaus mystiikkaan ja liturgiseen kauneuteen sekä ortodoksisuuden syvä historian taju veivät mukanaan.
Valamon luostarista tuli Jääskeläisen opinahjo ortodoksisuuteen. Arkkipiispa Paavali vihki hänet luostarikutsumukseen ja papiksi 1979 nimellä Ambrosius. Suunnitelmat tutkijamunkin elämästä eivät kuitenkaan toteutuneet. Hänestä tuli 1977 luostarin taloudenhoitaja. Silloin hän rohkeasti aloitti Uuden Valamon jälleenrakentamisen. Veljestön asuntolan, hotellin, kulttuurikeskuksen ja kansanopiston valmistuttua hänet valittiin 1988 piispaksi.
Ambrosius toimi apulaispiispana (Joensuun piispa) 1988–1996, Oulun metropoliittana 1996–2002, Helsingin metropoliittana 2002–2017. Samalla hän osallistui aktiivisesti Suomen yhteiskunnalliseen ja kulttuuriseen elämään. Hän lisäsi ortodoksisen kirkon tunnettuutta, ymmärrystä ja hyväksyvyyttä Suomessa, antoi modernit kasvot ortodoksisuudelle.
Hänellä on ollut merkittävä rooli kirkon ja valtiovallan suhteiden ylläpitämisessä ja kirkon edunvalvojana yhteiskuntaan ja päättäjiin päin. Hän toimi ortodoksisen kirkon ulkoministerinä kansainvälisillä foorumeilla, joista yksi keskeinen vaihe oli toiminta Virossa 1990-luvulla. Kirkon sisällä hän on ollut traditioon nojaava, eteenpäin katsova ja uudistava voima.
Ambrosius tunnetaan suvaitsevana ja lämminhenkisenä kirkonpaimenena. Hän ei saarnaa, hänen sanomansa on samalla kertaa lempeää ja vahvaa. Suorapuheisella tyylillään hän ruotii yhteiskunnan epäkohtia samalla kun hän avaa ajallisen elämän peruskysymyksiä ja muistuttaa kuulijaansa jokaisen mahdollisuudesta hengelliseen kasvuun.
Koko ajan Ambrosiuksen globaali kristillisyys ja ekumeenisuus ovat leimanneet hänen pioneerityötään kirkkojen välisessä lähentymisessä. Laaja-alaisemmin kuin kukaan muu ortodoksi hän on edustanut Suomen kirkkoa kansainvälisissä teologisissa neuvotteluissa eri kirkkojen välillä. Hän oli jäsenenä 1983–2006 Kirkkojen maailmanneuvoston keskuskomiteassa ja muissa elimissä.
Kulttuurikeskus Sofian perustaminen Helsinkiin jatkoi Valamon jälleenrakennustyötä. Ambrosiuksen johdolla Sofiasta on muodostunut merkittävä henkinen ja hengellinen keskus pääkaupunkiseudulla ekumeenisesti ja kansainvälisesti. Sofian resursoinnin ja toteuttamisen mahdollisti hänen valtaisa yhteiskunnallisten vaikuttajien verkostonsa poliittisiin päättäjiin, kulttuuri- ja talouselämään.
Suomen ortodoksisen kirkollishallituksen jäsen Ambrosius on ollut vuodesta 1996 alkaen. Ambrosius toimi Kirkkojen maailmanneuvoston keskuskomitean jäsenenä 1991–2006 Kansainvälisen roomalaiskatolis-ortodoksisen teologisen komission jäsenenä 1980–2010.
Vuonna 2005 Metropoliitta Ambrosiuksen 60-vuotispäiväksi julkaistiin juhlakirja Ambrosius. Kirjoittajat kuuluvat Ambrosiuksen lähipiiriin.
Muu toiminta

Ambrosius on toiminut myös Tulikivi Oyj:n hallituksessa (1992–2011) sekä vakuutus- ja rahoitusneuvonta Finen ja sen edeltäjien hallituksen puheenjohtajana (1998–2017).
Teokset

Pyhyyden kaipaus.  Oulu:  Oulun ortodoksisen hiippakunnan säätiö, 1999.  ISBN 951-98101-1-0
Etsijän mielellä. Arvopohdintoja ajassamme.  Oulu:  Oulun ortodoksisen hiippakunnan säätiö, 2001.  ISBN 951-98101-3-7
Suomessa, Euroopassa ja maailmassa.  Helsinki:  Suomen ortodoksisen kulttuurikeskuksen säätiö, 2005.  ISBN 952-99462-1-X
Aika ei johda unohdukseen: Uskosta, kristityn tiestä ja kirkosta.  Helsinki:  Suomen ortodoksisen kulttuurikeskuksen säätiö, 2015.  ISBN 978-952-99462-9-7
Valon portailla.  Helsinki:  Suomen ortodoksisen kulttuurikeskuksen säätiö, 2019.  ISBN 978-952-69214-0-2
Teokset > Toimittajana

Valamon juhlakirja, 1977
Ortodoksinen kirkko Suomessa, 1979
Kristinuskon syntysijoilla – Islamin keskellä, 2001)
Henkinen johtajuus,  & Henrikki Tikkanen, Timo Kietäväinen, 2009
Johtajuuden seitsemän syntiä,  Jaakko Asparan ym. kanssa, Helsinki 2012
Luojan kauneutta, Maila Mäkisen ikonien äärellä. Helsinki 2017.
Palkinnot ja tunnustukset

Valtion tiedonjulkistamispalkinto 1980
Kuopion kaupungin kulttuuripalkinto 1996
arkkimandriitan arvo 1986
Valkoisen Ruusun ritarikunnan komentaja (Suomi, 1998)
Pyhän Karitsan ritarikunnan komentajamerkki (Suomen ortodoksisen kirkko)lähde?
Feeniksin ritarikunnan komentaja (Kreikka)lähde?
Marianmaan ristin ritarikunnan III luokka (Viro, 2001)
Pyhän piispa Platonin ritarikunnan II luokka (Viron ortodoksinen kirkko, 2017)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Metropoliitta Ambrosius / Ortodoksi.net
Jussi Vilkuna: Ovatko kaikki suuret kertomukset kuolleet? Kaltio 2/1999.
Viipurin piispat / Helsingin metropoliitat
Aleksanteri |
Johannes |
Tiihon |
Leo |
Ambrosius
Oulun ortodoksisen hiippakunnan metropoliitat
Leo |
Ambrosius |
Panteleimon |
Elia
Suomen ortodoksisen kirkon apulaispiispat
Kiprian (Šnitnikov) |
Serafim (Lukjanov) |
Herman (Aav) |
Aleksanteri (Karpin) |
Paavali (Olmari) |
Johannes (Rinne) |
Leo (Makkonen) |
Aleksi (Rantala) |
Tiihon (Tajakka) |
Ambrosius (Jääskeläinen) |
Panteleimon (Sarho) |
Arseni (Heikkinen) |
Sergei
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Ruotsi 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Metropoliitta Ambrosius puhuu Uspenskin katedraalissa itsenäisyyspäivänä 2004.
Thelpusa

| Thelpusa> Θέλπουσα.Sijainti |
| --- | --- |
 Thelpusa
Koordinaatit:  37°43′29″N, 21°52′47″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Toumpítsi, Gortynía, Arkadia, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Arkadia
Thelpusa (m.kreik. Θέλπουσα, Thelpūsa tai Thelpousa) eli Telfusa (m.kreik. Τέλφουσα, Telfūsa tai Telfousa, lat. Thelphusa, Telphusa) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Arkadiassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Gortynían kunnan alueella lähellä nykyistä Toumpítsin kylää.
Maantiede

Thelpusan kaupunki sijaitsi Arkadian länsiosassa Ladon (nyk. Ládonas) -joen itärannalla. Se oli rakennettu korkealle kukkulalle, joka sijaitsee noin kaksi kilometriä pohjoiseen nykyisestä Toumpítsin kylästä. Kaupungin akropoliina eli linnavuorena ja yläkaupunkina toimi kukkulan korkein huippu. Alempi kaupunki levittäytyi kukkulan rinteisiin erityisesti länteen ja lounaaseen päin.
Thelpusan kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä Telfusia (Τελφουσία). Sen kooksi on arvioitu noin 275 neliökilometriä. Alue rajautui pohjoisessa Psofiin alueeseen, etelässä Heraian alueeseen, lännessä Eliihin ja Pisatiihin, ja idässä Kleitorin ja Theisoan alueisiin sekä Arkadian Tripoliihin.
Thelpusan alueella sijaitsi useita pienempiä asutuksia. Kuvatessaan reittiä Psofiista Thelpusaan Pausanias kertoo ensin pian näiden kahden kaupunkivaltion rajan ylitettyään ylittäneensä Arsen-joen ja sitten 25 stadionia myöhemmin saapuneensa Kaus-nimiseen kylään. Se sijaitsi nykyisen Voútsisin kylän paikalla. Sieltä oli Thelpusaan 6,5 kilometriä, Pausaniaan mukaan 40 stadionia. Toinen Thelpusan alainen asutus oli Onkeion, joka sijaitsi siitä noin kaksi kilometriä etelään mahdollisesti nykyisen Toumpítsin paikalla. Alueella sijaitsi myös Stratos-niminen linnoitus, jota ei ole paikannettu.
Historia

Thelpusan kaupunki oli olemassa ainakin arkaaiselta roomalaiselle kaudelle, mutta se on saattanut olla olemassa jo paljon aiemmin. Kaupungin sanottiin saaneen nimensä nymfistä, joka oli Ladon-joen jumalan tytär. Nymfi edusti oletettavasti pientä virtaa, joka virtasi kaupungin eteläpuolella sen alempien osien halki ja laski Ladoniin.
Thelpusan lyömä hopeinen oboli.
Thelpusa saattoi olla azanien kaupunki, mutta tätä ei tunneta varmuudella. Kaupunki saattoi kuulua peloponnesolaisliittoon. Myöhemmin se kuului Arkadian liittoon ja sittemmin Akhaian liittoon. Kaupungin nimestä esiintyy useita eri muotoja, Thelpusan ja Thelfusan lisäksi myös muun muassa Thalpusa (Θάλπουσα) ja Thelfoisa (*Θέλφοισα). Kaupungin kansalaisesta käytettiin muun muassa etnonyymejä Thelpūsios (Θελπούσιος) ja Telfūsios (Τελφούσιος).
Thelpusan lyömä pronssiraha.
Kaupunki esiintyy historiassa ensimmäisen kerran klassisen kauden jälkimmäisellä puoliskolla vuonna 352 eaa., jolloin thebalaiset voittivat spartalaiset taistelussa sen lähellä. Spartalaisia johtanut Anaksandros ja monia muita jäi vangiksi. Vuonna 222 eaa. kaupungin valtasi Antigonos III sodassa Kleomenes III:n Spartaa vastaan. Se mainitaan myös Makedonian Filippos V:n sotaretkien yhteydessä.
Thelpusa löi omaa hopea- ja pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien. Rahojen kuvituksessa esiintyvät Demeter Erinys ja Apollon. Olympian kisojen voittoja kaupungilla tiedetään olleen koko antiikin ajalla ainakin yksi.
Pausanias vieraili Thelpusassa 100-luvulla jaa., ja tuolloin se oli lähes autiona. Arkeologisten löytöjen perusteella kaupunki oli olemassa vielä ainakin 300-luvulla, ja Hierokleen Synekdemoksen mukaan 400/500-luvulla; siinä kaupunki esiintyy nimimuodolla Tharpusa (Θάρπουσα).
Keskiajalta lähtien ja vielä 1900-luvun alkupuolella antiikin aikaisen kaupungin lähellä sijaitsi kylä nimeltä Vánaina (Βάναινα). Se nimettiin antiikin aikaisen kaupungin mukaan nimelle Thélpousa (Θέλπουσα) vuonna 1927. Nykyisin kylää ei ole enää olemassa. Thelpusan arkeologiset tutkimukset alkoivat 1800-luvulla, ja paikalla on suoritettu joitakin kaivauksia, mutta ei järjestelmällisesti.
Rakennukset ja löydökset

Thelpusan kaupungista on löydetty paljon hajanaisia jäänteitä erityisesti alemman kaupungin alueelta. Merkittävin löydös on suurikokoinen agora, jonka koko oli noin 130 × 120 metriä. Se oli rakennettu keinotekoiselle tukimuurin tukemalle pengertasanteelle, ja sitä ympäröivät stoat kaikilta neljältä sivulta. Eteläsivun stoan koko oli noin 78 × 7 metriä. Kokonaisuus ajoitetaan 300-luvulla eaa. Agora sijaitsi alun perin kaupungin keskellä, mutta Pausaniaan aikana kaupunki oli pienentynyt ja agora oli kaupungin laidalla. Thelpusan akropoliilta ei ole löydetty merkittäviä rakennuksia. Kaupunki oli ympäröity muurein, joista on säilynyt joitakin jäänteitä.
Pausanias näki kaupungissa Asklepiokselle omistetun temppelin sekä kahdelletoista jumalalle omistetun temppelin, joista viimeksi mainittu oli raunioina. Pausanias mainitsee myös kaksi temppeliä, jotka sijaitsivat Thelpusan läheisyydessä. Toinen niistä sijaitsi kaupungin yläpuolella ja toinen alapuolella. Yläpuolella sijainnut temppeli oli omistettu Demeter Eleusinialle, ja siellä oli Demeterin, Persefonen ja Dionysoksen kivestä veistetyt patsaat. Sen on arveltu sijainneen lähellä nykyistä Spátharisin kylää.
Myös kaupungin alapuolinen temppeli oli omistettu Demeterille epiteetillä Erinys. Tähän temppeliin viittaavat myös Lykofron ja Kallimakhos. Se sijaitsi paikassa nimeltä Onkeion, jota Apollonin pojan Onkioksen eli Onkoksen kerrottiin kerran hallinneen. Tämän temppelin alapuolella Ladonin rannalla sijaitsi Apollon Onkaiateen temppeli. Vastakkaisella rannalla sijaitsi Asklepioksen temppeli, jossa oli tämän hoitajaksi sanotun Trygonin hauta.
Huomattavin kaupungista säilynyt muinaisjäänne ovat roomalaisaikaiset rauniot, joita kutsutaan usein ”roomalaiseksi muistomerkiksi”, ja jotka paikan päällä on merkitty roomalaiseksi kylpyläksi. Niiden koko on noin 11 × 5,5 metriä. Rakennuksen seinää on säilynyt useiden metrien korkeudelta. Kaupungin paikan lounaiskulmassa on Pyhälle Johannekselle (Ágios Ioánnis) omistetun varhaisbysanttilaisen kirkon rauniot. Kirkko on ajoitettu 400- tai 500-luvulle. Kirkon paikalta on löydetty antiikin aikaisen rakennuksen perustukset ja pylväiden osia. Paikkaa on arveltu samaksi, jossa Thelpusan Asklepioksen temppeli sijaitsi.
Kaupungin paikasta alajuoksulle päin on Pyhälle Athanasiokselle omistetun kirkon rauniot, joiden luota William Martin Leake löysi pylväiden osia. Nykyisen Toumpítsin kylän eli antiikin Onkeionin lähellä joenmutkan muodostamassa niemessä on keinotekoisen oloinen kumpu, joka on oletettavasti Trygonin hauta. Näin toinen Asklepioksen temppeli olisi sijainnut nykyisessä Toumpítsissa. Temppeli ajoitetaan 500- tai 400-luvulle eaa.
Kaupunkivaltion alueella oli lukuisia muitakin kaupungin ulkopuolisia pyhäkköjä. Eräs oli Kauksen kylässä tien vieressä sijainnut Asklepios Kausioksen temppeli.
Tero Rissanen

Tero Rissanen on suomalainen muusikko ja toimittaja. Teron ja hänen veljensä Mikan johtama bändi, Anima keikkaili ahkerasti lähinnä Helsingin rock-venueilla kuten On the Rocks ja Semifinaali vuosina 2005-2010. Tero teki myös audioalan vertailutestejä Hifi-lehteen. Lisäksi hän toimi testikuuntelijana muiden toimittajien tekemiin testeihin