stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hammer of the Witches
Kappaleet

Kaikki sanat Dani Filth, kaikki sävellykset Cradle of Filth (Dani Filth, Martin Škaroupka, Daniel Firth, Lindsay Schoolcraft, Richard Shaw, Marek 'Ashok' Šmerda).
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Walpurgis Eve | 1.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Yours Immortally... | 6.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Enshrined in Crematoria | 5.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Deflowering the Maidenhead, Displeasuring the Goddess | 6.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Blackest Magick in Practice | 6.50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | The Monstrous Sabbat (Summoning the Coven) | 1.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Hammer of the Witches | 6.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Right Wing of the Garden Triptych | 5.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | The Vampyre at My Side | 5.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Onward Christian Soldiers | 6.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Blooding the Hounds of Hell | 2.10 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 56.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| Deluxe edition |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | King of the Woods | 6.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Misericord | 6.19 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 68.47 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Imperiumi.net: 8+/10
Kaaoszine:
Metalliluola:
Soundi:
Kokoonpano

Dani Filth – laulu
Richard Shaw – kitara
Ashok Šmerda – kitara
Daniel Firth – basso
Martin Skaroupka – rummut
Lindsay Schoolcraft – laulu, harppu
Aiheesta muualla

Hammer of the Witches Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Hammer of the Witches Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Käännös suomeksi
Hande Yener

| Hande Yener |
| --- | --- |
 Hande Yener
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. tammikuuta 1973 (ikä 51)
Ammatti:  laulaja lauluntekijä tuottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Hande Yener 
Laulukielet:  turkki
Aktiivisena:  2000–
Tyylilajit:  Pop Elektroninen
Levy-yhtiöt:  DMC (2000–2002) Erol Köse Production (2002–2008) Avrupa Müzik (2009) Poll Production (2010–)
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Hande Yener (s. 12. tammikuuta 1973 Istanbul, Turkki) on turkkilainen pop- ja elektrolaulaja.
Diskografia

Senden İbaret (2000)
Sen Yoluna... Ben Yoluma... (2002)
Aşk Kadın Ruhundan Anlamıyor (2004)
Apayrı (2006)
Nasıl Delirdim? (2007)
Hipnoz (2008)
Hayrola? (2009)
Hande'ye Neler Oluyor? (2010)
Teşekkürler (2011)
Kraliçe (2012)
Mükemmel (2014)
Hepsi Hit (2016)
Aiheesta muualla

Hande Yener Discogsissa. (englanniksi)
Psycho Mantis

Psycho Mantis on fiktiivinen hahmo, joka esiintyy Konamin Metal Gear Solid-pelissä. Ennen liittymistään FOXHOUNDiin hän työskenteli FBI:lle ja KGB:lle. Mantis omaa psyykkisiä kykyjä, kuten ajatustenlukemisen sekä tavaroiden siirtelemisen.
Mantis syntyi pienessä venäläisessä kylässä ennen Neuvostoliiton romahtamista. Hänen äitinsä kuoli synnyttäessään Mantista, minkä johdosta Mantiksen isä vihasi häntä, Mantiksen tietämättä. Mantis sai selville isänsä oikeat tunteet lukiessaan vahingossa tämän ajatuksia. Järkyttyneenä tästä hän poltti kylän ja samalla tappoi kaikki kylässä asuneet ihmiset. Psyykkistä energiaa vapautui niin paljon, että Mantiksen vartalo ja kasvot saivat lukuisia palovammoja. KGB otti hänet huostaansa ja sai selville Mantiksen kyvyt, jolloin Mantiksesta tuli vakooja.
Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen Mantis muutti Yhdysvaltoihin ja aloitti työskentelyn FBI:lle. Hänen työnään oli päästä epäiltyjen sarjamurhaajien ja tappajien ajatuksiin saadakseen selville heidän todelliset tekonsa. Kerran hän kuitenkin tunkeutui vahingossa niin syvälle tappajan mieleen, että se vaikutti häneen itseensäkin. Tämän vuoksi Mantis lopulta erosi FBI:n palveluksesta.
FOXHOUND palkkasi hänet. Tällöin Mantis oli alkanut pitää erikoista kaasunaamaria päällään, ei pelkästään kasvojensa palovammojen takia, vaan myös sulkeakseen muiden ajatukset ulkopuolelleen. Kun FOXHOUNDin jäsenet valtasivat Shadow Moseksen saaren, joka oli ydintutkimuslaitos, käytti Mantis voimiaan houkutellakseen Uuden sukupolven erikoisjoukkojen geeniterapialla vahvistetut sotilaat liittymään kapinaan.
Kun Solid Snake saapui Shadow Mosekselle, Mantis tapasi hänet ottamalla ensin haltuunsa Meryl Silverburghin ruumiin. Mantiksen käskyttämä Meryl yritti ampua Snaken, mutta Snake väisti täpärästi luodit. Mantis yritti päästä tämän jälkeen Snaken mieleen, muttei onnistunut täydellisesti, jolloin Snake luuli kokeneensa eräänlaisen hallusinaation. Myöhemmin Mantis sai jälleen otettua Merylin valtaansa, mutta paljasti pian itsensä.
Snake vahingoitti Mantista kuolettavasti ja otti tämän kaasunaamarin pois paljastaen Mantiksen kärsineet kasvot, joissa oli useita tikkejä, viivakoodeja ja arpia. Mantis kertoi Snakelle menneisyydestään ja aukaisi portin, joka auttoi Snaken eteenpäin. Mantis kertoi, että tämä oli ensimmäinen kerta, kun hän oli käyttänyt taitojaan hyvään tarkoitukseen. Mantis tunsi tällöin olonsa hieman nostalgiseksi. Snaken poistuttua avatusta portista Mantis kuoli saamiinsa vammoihin.
Vaikka Mantis olikin osallisena FOXDIE-projektissa, se ei vaikuttanut häneen, minkä uskotaan johtuvan hänen kaasunaamaristaan, tai Naomi Hunterin FOXDIE-virukseen tekemistä muutoksista.
Hammered

| Hammered Motörhead |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2001, Henson Studios & Chuck Reed's House
 Julkaistu: 9. huhtikuuta 2002
 Tuottaja(t): Thom Panunzio, Motörhead, Chuck Reed
 Tyylilaji: heavy metal, hard rock
 Kesto: 45.46
 Levy-yhtiö: Metal-Is, Sanctuary Records
Motörheadin muut julkaisut
| Deaf Forever: The Best of Motörhead 2000 | Hammered 2002 | Stone Deaf Forever! 2003 |
Hammered on Motörhead-yhtyeen 17. julkaistu studioalbumi. Kaikki albumin kappaleet ovat Lemmy Kilmisterin, Phil Campbellin ja Mikkey Deen Tekemiä.
Kappaleet

Walk a Crooked Mile – 5.53
Down the Line – 4.23
Brave New World – 4.03
Voices from the War – 4.28
Mine All Mine – 4.12
Shut Your Mouth – 4.08
Kill the World – 3.39
Dr. Love – 3.49
No Remorse – 5.18
Red Raw – 4.04
Serial Killer – 1.45
Kappaleet > Bonuskappaleet

The Game – 3.30
Overnight Sensation – 4.16 (live)
Kokoonpano

Lemmy Kilmister – laulu, basso
Phil Campbell – kitara
Mikkey Dee – rummut
Arviot

Allmusic:
Soundi:
Sputnikmusic:
Aiheesta muualla

Hammered discogs.com -sivustolla
Albumi Hammered Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Pop Is Dead

| ”Pop Is Dead” Radiohead |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Pablo Honey
 Julkaistu: 1993
 Formaatti: 7" vinyylilevy, CD
 Tyylilaji: Rock
 Levy-yhtiö: Parlophone
Radioheadin muut singlet
| ”Anyone Can Play Guitar” 1993 | ”Pop Is Dead” 1993 | ”Stop Whispering” 1993 |
"Pop Is Dead" on englantilaisen rock-yhtyeen Radioheadin single, joka julkaistiin vuonna 1993. Se julkaistiin kolmantena singlenä albumilta Pablo Honey. Se on Radioheadin ainoa single, jota ei ole julkaistu albumilla
"Pop Is Dead" nousi sijalle 42 Britannian singlelistalla vuonna 1993.
Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Wayland's Smithyssä Oxfordshiressä.
Kappaleet

Pop Is Dead
Banana Co. (Akustinen)
Creep (Live)
Ripcord (Live)
Radiohead
| --- | --- |
Studioalbumit:   Pablo Honey  The Bends  OK Computer  Kid A  Amnesiac  Hail to the Thief  In Rainbows  The King of Limbs  A Moon Shaped Pool 
EP:t:   Manic Hedgehog (On a Friday)  Drill  Itch  My Iron Lung  No Surprises/Running from Demons  Airbag/How Am I Driving?  I Might Be Wrong  COM LAG (2plus2isfive) 
Kokoelmat:   Radiohead  Radiohead: The Best of 
Singlet:   "Creep"  "Anyone Can Play Guitar"  "Pop Is Dead"  "Stop Whispering"  "My Iron Lung"  "High and Dry"/"Planet Telex"  "Fake Plastic Trees"  "Just"  "Street Spirit (Fade Out)"  "Paranoid Android"  "Karma Police"  "No Surprises"  "Pyramid Song"  "Knives Out"  "There There"  "Go to Sleep"  "2 + 2 = 5"  "Jigsaw Falling into Place"  "Nude"  "House of Cards"/"Bodysnatchers"  "Reckoner"  "Harry Patch (In Memory Of)"  "These Are My Twisted Words"  "Supercollider / The Butcher"  "The Daily Mail / Staircase" 
Videotallenteet:   Live at the Astoria  7 Television Commercials  Meeting People Is Easy  The Most Gigantic Lying Mouth of All Time  In Rainbows – From the Basement 
Muut artikkelit:   Diskografia  Kappaleet  B-puolet ja muut harvinaisuudet  Nigel Godrich  Stanley Donwood  The Eraser  Jonny Greenwood Is the Controller
Prestatynin rautatieasema

Prestatynin rautatieasema on rautatieasema Prestatynin kaupungissa Denbighshiressä, Walesissa. Se sijaitsee North Wales Coast Linen varrella. Sitä käytti 332 714 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Historia

Alkuperäinen Prestatynin asema avattiin 1. toukokuuta 1848. Siellä oli kaksi laituria, joista toisella oli kaksikerroksinen tiilinen asemarakennus. Linjan liikennemäärät kasvoivat niin suuriksi, että pian alkuperäinen kaksiraiteinen rata muutettiin neliraiteiseksi. Useimpia asemia vain laajennettiin ja muokattiin uudelle järjestelylle sopivaksi, mutta Prestatyniin rakennettiin uusi asema. Se avattiin 28. helmikuuta 1897, ja vanha asema suljettiin samana päivänä. Alkuperäisen aseman asemarakennus ja tavaravarasto ovat yhä pystyssä, joskin osin huonossa kunnossa.
Uudella asemalla laitureita oli neljä: kaksi reunoilla, keskellä kaksipuolinen laiturisaareke. Pitkillä, puisilla laitureilla oli jokaisella puiset odotustilat. Yhden laiturin päähän rakennettiin ratapölkyistä ja kevyttiilistä pitkä, matala jatke, kun Dyserthin radalla alkoi matkustajaliikenne vuonna 1905. Vuoteen 1920 mennessä tämä jatke oli korvattu erillisellä, kunnollisella laiturilla. Dyserthiin menevien junien piti kulkea asemalta ensin hieman länteen ja vaihtaa sitten suuntaa, jotta ne pääsivät radalle. Matkustajaliikenne Dyserthin radalla loppui jo syyskuussa 1930, mutta sulkeminen ei juuri vaikuttanut Prestatyniin, josta oli tullut vilkas asema. Kesällä 1932 siellä pysähtyivät Chesterin ja Rhylin välillä kulkevat paikallisjunat sekä junavuorot Bangoriin, Carnarvoniin, Derbyyn, Liverpooliin, Llandudnoon, Manchesteriin ja Oldhamiin.
Prestatynin puiset asemalaiturit oli 1950-luvulle tultaessa korvattu betonisilla. Asema pysyi yhä vilkkaana läpi koko 1950-luvun, mutta 1960-luvulla lisääntynyt tieliikenne vähensi sekä raiteilla kulkevien matkustajien että rahdin määrää. Aseman tavaraliikenteen ratapiha suljettiin 4. toukokuuta 1964, ja 1970-luvun alussa osia linjasta palautettiin kaksiraiteiseksi. Huhtikuuhun 1971 mennessä laiturin 4 raide oli purettu, eikä laituria 1 juuri käytetty. Rakennukset näiltä laitureilta oli myös purettu. Dyserthin rata suljettiin tavaraliikenteeltä ja lakkautettiin vuonna 1973. Kiskot purettiin vuonna 1980, ja samalla ne poistettiin myös Prestatynin laiturilta 1.
Entiset laiturit 1 ja 4 säilyivät vanhoilla paikoillaan, kunnes aseman uudistustyöt alkoivat vuoden 2010 lopulla. Niiden yhteydessä osa vanhoista laitureista purettiin. Prestatynin asema on edelleen suhteellisen vilkas, ja siellä pysähtyy paikallis- ja kaukojunia Holyheadiin, Llandudnoon, Chesteriin, Manchesteriin, Creween ja Lontooseen.
Toinen vanhoista laitureista vuonna 2014.
Pihlajavesi

Pihlajavesi voi ainakin tarkoittaa seuraavia suomalaisia paikkoja:
Pihlajavesi, entinen kunta, nykyään osa Keuruun kaupunkia
Pihlajavesi, rautatieasema Keuruulla, Haapamäki–Seinäjoki-radan varrella
Pihlajavesi, järvi Pihlajavedellä Keuruulla, osa Pihlajaveden reittiä
Pihlajaveden reitti, Kokemäenjoen vesistöön kuuluva järvireitti Pihlajavedellä Keuruulla
Pihlajavesi, Saimaan selkä Etelä-Savossa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pihlajavesi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pikkukajava

| Pikkukajava |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Suku::  Kajavat Rissa
Laji::  tridactyla
Kaksiosainen nimi
 Rissa tridactyla  (Linnaeus, 1758) 

Alalajit
 R. t. pollicaris  R. t. tridactyla 
Katso myös
   Pikkukajava Wikispeciesissä   Pikkukajava Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkukajavan muna.
Pikkukajava (Rissa tridactyla) on pohjoisten valtamerten lokinsukuinen lintu.
Ulkonäkö ja koko

Pää ja vartalo ovat valkoiset, selkä ja siivet harmaat. Nuorten yksilöiden siivenkärjet ovat mustat. Nokka on keltainen ja jalat mustat. Nuori yksilö muistuttaa väritykseltään nuorta pikkulokkia.[lähde? ] Pikkukajavalla on kolme varvasta, kun taas muilla lokeilla on neljä varvasta. Suomessa kutsuttiin pikkukajavaa ennen kolmivarpaiseksi lokiksi, ruotsiksi pikkukajavaa kutsutaan edelleen kolmevarvaslokiksi (tretåig mås).
Ulkonäkö ja koko > Koko

Pikkukajavan pituus on 38–40 cm ja siipien kärkiväli 95–110 cm. Se painaa noin 300–500 grammaa.
Ulkonäkö ja koko > Ääni

Englanninkielisten mielestä pikkukajava huutaa kittee-wa-aaake, kitte-wa-aaake mistä se on saanut nimen kittiwake. Suomenkieliset toteavat leikkimielisesti lajin mekastavan ”mää putoan, mää putoan”.[lähde? ]
Levinneisyys

Pikkukajavia esiintyy lähinnä Pohjois-Atlantilla Kanada Nova Scotiasta ja Yhdysvaltain Uudesta-Englannista, Grönlannin kautta Euroopan länsi- ja pohjoisosiin sekä Taimyrin niemimaalla ja Severnaja Zemljalla. Tyynen valtameren pohjoisosissa se pesii Siperian koillisosissa, Kamtšatkan niemimaalla, Kuriileilla ja Alaskassa. Atlantin yksilöt talvehtivat Sargassomerellä ja Afrikan länsirannikolla. Tyynenmeren yksilöt puolestaan Itä-Kiinan merellä ja Meksikon luoteisosissa.
Laji harhautuu silloin tällöin Suomeenkin. Suomessa säännöllinen mutta vähälukuinen läpimuuttaja keväällä huhti–toukokuussa ja syksyllä erityisesti loka–marraskuussa. Suomen pesimälinnustoon pikkukajava kuului 1920–1944 Petsamon kuului Suomeen.[lähde? ]
Elinympäristö ja lisääntyminen

Pikkukajavat pyrkivät pesimään joka vuosi samassa paikassa. Pikkukajavaurokset saapuvat pesäpaikalle ennen naarasta valloittaakseen paikan itselleen. Naaraiden saapuessa urokset kosiskelevat niitä. Monet yksilöt perustavat vuosia kestävän parisuhteen, ja joissain yhdyskunnissa jopa 82 % pikkukajavista palaa yhteen edellisen vuoden parinsa kanssa.
Kun pariskunnat ovat löytäneet toisensa, ne rakentavat pesänsä yhteistyössä merilevästä ja muista kasveista, höyhenistä, mudasta ja siimajalkaisista äyriäisistä. Lintu pesii kalliojyrkänteiden kielekkeillä suurissa yhdyskunnissa, jotka saattavat koostua jopa tuhansista pikkukajavapareista. Jos kalliojyrkänteiden kielekkeitä ei ole vapaana, lintu saattaa pesiä rakennusten katoilla ja ulokkeissa: ainakin Euroopassa on havaittu vastaavaa käytöstä. Joidenkin yksilöiden on havaittu pesivän myös haaksirikkoutuneissa laivoissa ja Alaskassa jopa maan kamaralla.
Touko–kesäkuussa pikkukajava munii 1–3 munaa, joita molemmat emot hautovat noin neljän viikon ajan. Munien kuoriuduttua molemmat emot ruokkivat poikasia ja suojelevat pesää. Poikaset eivät syö pesän pohjalle pudonneita ruokia, vaan ne siivotaan pois. Poikaset oppivat lentämään noin viiden viikon ikäisinä.
Kun pikkukajava ei pesi, se ei juuri oleskele mantereella. Villi pikkukajava elää 12–20-vuotiaaksi.
Ravinto

Pikkukajava pyydystää avomerien ulapan pintavesistä pikkukaloja, äyriäisiä, nilviäisiä ja eläinplanktonia. Linnut ovat oppineet myös hyödyntämään kalastusaluksista mereen heitettyjä kalanperkeitä. Tavallisesti pikkukajava pyydystää ruokaa päivänvalon aikaan.
Pikkukajava ja ihminen

Pikkukajavalla on vain vähän luontaisia saalistajia niiden vaikeapääsyisen pesimispaikan vuoksi. Islannissa muun muassa kajavan munat ovat kuitenkin perinteinen elintarvike, ja myös islantilaiset saagat mainitsevat munien keräilyn. Historiallisesti niiden keräily oli selviytymisen kannalta tärkeää, mutta aikojen saatossa tilanne muuttui. Munia myydään kuitenkin edelleen. On tehty vain vähän tutkimusta liittyen siihen, miten keräily vaikuttaa merilintupopulaatioihin, mutta se on luultavasti kestävää. On kuitenkin ehdotettu, että munien keräily tulisi kieltää Islannissa.
Pikkukajava vähentynyt dramaattisesti 1980-luvun alusta lähtien. Vuonna 2005 Norjan pikkukajavakannan arvioitiin olevan noin 336 000 paria, kun vuonna 2014 polulaatio oli vajaat 90 000 paria. Karhusaaren (Bjørnøya) ja Huippuvuorten populaation arvioidaan olevan noin 240 000 paria.
Aiheesta muualla

Pikkukajava Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Pikkukajava (Rissa tridactyla)
ITIS: Rissa tridactyla (englanniksi)
Heidi Newfield

Heidi Newfield
Heidi Newfield (s. 4. lokakuuta 1970 Healdsburg, Kalifornia) on yhdysvaltalainen countrylaulaja. Hän tuli alun perin tunnetuksi Trick Pony -yhtyeestä, jonka hän jätti vuonna 2006. Vuonna 2007 hän vieraili Cledus T. Juddin albumilla Boogity, Boogity – A Tribute to the Comedic Genius of Ray Stevens.
Ensimmäisen sooloalbuminsa (What Am I Waiting For) Newfield julkaisi Curb Recordsilla vuonna 2008. Albumi nousi Billboardin countrylistalla toiseksi. Sen ensimmäinen single oli "Johnny & June".
Trick Ponyn jäsenenä Newfield oli mukana kaikilla sen kolmella studioalbumilla: Trick Pony (2001), On a Mission (2003) ja R.I.D.E. (2005).
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Heidi Nikkinen

| Heidi Nikkinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. tammikuuta 2001 (ikä 23)  Kouvola, Suomi
Uran tiedot
Seura:  Kouvolan Hiihtoseura
Laji:  ampumahiihto, maastohiihto
 Tietolaatikko päivitetty 29.1.2019 
| Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten ampumahiihto.NMM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten ampumahiihto.NMM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten ampumahiihto.NMM-kilpailut  | Maa:  Suomi> Naisten ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Otepää 2018 | pikakilpailu |  |
|  Hopeaa | Otepää 2018 | viesti |  |
|  Pronssia | Osrblie 2019 | normaalimatka |  |
Heidi Nikkinen (s. 10. tammikuuta 2001 Kouvola) on suomalainen ampuma- ja maastohiihtäjä. Nikkinen edustaa seuratasolla Kouvolan Hiihtoseuraa.
Ura

Heidi Nikkinen debytoi kansainvälisissä kilpailuissa ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2017. Parhaimmillaan hän ylsi pikakilpailussa yhdeksänneksi. Hän myös kuului Suomen neljänneksi sijoittuneeseen alle 19-vuotiaiden naisten viestijoukkueeseen. Seuraavan vuoden kilpailuissa Nikkinen sijoittui kahdesti hopealle; pikakilpailussa ja viestissä. Lisäksi hän oli viides normaalimatkalla. Vuonna 2019 Nikkinen saavutti jälleen nuorten MM-mitalin. Hän sijoittui kolmanneksi normaalimatkalla kahdesta sakkominuutista huolimatta.
Nikkinen debytoi alle 22-vuotiaille tarkoitetussa IBU Juniorcupissa kaudella 2018–2019 17-vuotiaana. Parhaimmillaan hän on ollut 12:s Lenzerheiden normaalimatkalla. Hän kuuluu Suomen ampumahiihtomaajoukkueeseen kaudella 2020-2021.
Harlemin taistelu

Harlem Heightsin taistelu käytiin Yhdysvaltain vapaussodassa 16. syyskuuta 1776 Yhdysvaltain armeijan ja Ison-Britannian armeijan välillä.
Amerikkalaiskenraalit George Washington, Nathaniel Greene ja Israel Putnam olivat asettaneet yhteensä 2 000 sotilasta maastollisesti korkeisiin asemiin Manhattanin pohjoispuolella. Heitä vastaan hyökkäsi 2 000 sotilaan brittidivisioona kenraali Alexander Leslien johdolla. Amerikkalaiset olivat jo järjestäytyneet koottuun vetäytymiseen miesylivoiman edessä, kun britit soittivat vihollista loukatakseen torvella  kettujahdissa käytettyä kutsua. Tämä aiheutti amerikkalaisissa suuttumuksen, joka herätti takaisin heidän taistelutahtonsa ja he pystyivät voitokkaasti pysäyttämään hyökkäyksen.
Taustaa

Kenraali Washington oli erittäin huolestunut joukkojensa kyvystä taistella kenraali Howen armeijaa vastaan. Askel askeleelta amerikkalaisia ajettiin ahtaammalle, ensin luovutettiin Long Island, sitten Manhattan.
Kenraali Howe tapasi rauhanneuvotteluissa Samuel Adamsin ja Benjamin Franklinin 11. syyskuuta 1776, mutta ne eivät johtaneet tulokseen Howen vaadittua kapinallisia perumaan itsenäisyysjulistuksen.
Amerikkalaiset vetäytyivät aivan saaren pohjoisosaan Fort Washingtonin linnakkeen luona Hudsonjoen rannalle. Washington lähetti everstiluutnantti Thomas Knowltonin tiedustelemaan brittien liikkeitä asemien eteläpuolelta. Knowltonin partio laskeutui ylätasangolta alemmalle tasanteelle ja sieltä toiselle ylätasangolle.
Taistelu

Amerikkalaisten tiedustelupartio kohtasi brittijoukkoja, joiden kanssa joutui taistelukosketukseen. Ylivoiman edessä partio lähti peräytymään. Brittien painostuksesta amerikkalaiset valmistautuivat vetäytymään. Edetessään britit erehtyivät soittamaan ketunmetsästyksessä käytettyä soittoääntä, jolla ilmoitettiin saaliin olevan saarroksissa. Washington lähetti joukon sotilaitaan brittien houkuttimeksi alhaalla olevalle tasanteelle kahden muun ryhmittymän kiertäessä brittien rintaman oikealta puolelta. Houkuttelu onnistui ja britit jäivät hetkeksi kolmen tulen väliin ja peräytyivät. Brittijoukkojen edelleen vahvistuessa Washington antoi peräytymiskäskyn, koska ei uskonut armeijansa olevan valmis kohtaamaan brittejä täysimittaisessa taistelussa.
New Yorkin palo

Ennen vetäytymistä Harlem Heightsiin amerikkalaiset olivat keskustelleet kaupungin rakennusten sytyttämisestä hankaloittamaan brittien kaupunkiin asettumista talven varalle. Aikeesta kuitenkin luovuttiin, mutta Harlem Heightsin taistelujen jälkeen kaupungissa syntyi uhkaava palo 21. syyskuuta 1776, jossa noin 500 taloa eli neljäsosa rakennuksista tuhoutui. Koska palo näytti tuhopoltolta – kaikki hälytyskellot eivät toimineet, sammutussankoja oli rikottu ja palovesisäiliöitä tyhjennetty – britit syyttivät tapahtuneesta patriootteja ja hirttivät amerikkalaisten tiedustelijan Nathan Halen vakoilusta syytettynä ilman oikeudenkäyntiä. Palon syttymissyytä ei saatu koskaan selville.
Hamdi Harbaoui

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 5. tammikuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Biserta, Tunisia
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 186 cm
Seura
Seura:  Sporting Lokeren
Pelinumero: 9
Junioriseurat
 ?–2003:  Espérance
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2007 2008 2008–2010 2010–2011 2011–2014 2014–2015 2015– |  Espérance → RE Mouscron  CS Visé  Oud-Heverlee Leuven  Sporting Lokeren  Qatar SC  Sporting Lokeren |  ? (4) 6 (0) 50 (35) 33 (24) 118 (50) 28 (21) |
Maajoukkue
| 2012– |  Tunisia | 13 (6) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 24. kesäkuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 24. kesäkuuta 2016.
Hamdi Harbaoui (s. 5. tammikuuta 1985 Biserta, Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Harbaoui edustaa Belgian pääsarjassa pelaavaa Sporting Lokerenia.
Ura

Harbaoui aloitti uransa Espérancessa, jossa hän voitti Tunisian-mestaruuden kahdesti vuosina 2004 ja 2006, sekä Tunisian cupin vuosina 2006 ja 2007. Harbaoui siirtyi kesken kauden tammikuussa 2008 Belgiaan RE Mouscroniin, jossa hän ehti pelata kuusi ottelua ennen kuin siirtyi Belgian kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle heinäkuussa 2008 CS Visén riveihin. Kauden aikana Harbaoui onnistui maalinteossa 22 kertaa. Viséstä Harbaoui siirtyi kaudeksi 2010–2011 Oud-Heverlee Leuvenin riveihin Belgian 1. divisioonaan, jossa hän onnistui tekemään 33 ottelussa 24 maalia.
Tämä sai herättämään kiinnostusta Belgian pääsarjan seuroissa ja Harbaoui siirtyi kaudeksi 2011–2012 Belgian pääsarjassa pelanneeseen Sporting Lokereniin. Avauskaudellaan hän onnistui tekemään kahdeksan maalia pelaamassaan 26 ottelussa. Harbaoui teki muun muassa kaksi maalia 25. helmikuuta 2012 pelatussa vierasottelussa KV Kortrijkia vastaan. Kaudella 2013–2014 Harbaoui voitti Belgian pääsarjan maalikuninkuuden tekemällä 22 maalia. Lokeren sijoittui kauden päätteeksi viidenneksi Belgian pääsarjassa.