stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zhang Yimou

| Zhang Yimou |
| --- | --- |
 Zhang Yimou vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. marraskuuta 1950 (ikä 73)
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Zhang Yimou (yksink.: 艺谋; perint.: 張藝謀; pinyin: Zhāng Yìmóu; s. 14. marraskuuta 1950) on kiinalainen elokuvaohjaaja.
Zhang Yimou luetaan Chen Kaigen ja Tian Zhuangzhuangin ohella kiinalaisten elokuvaohjaajien ”viidenteen sukupolveen”. Zhang aloitti uransa kuvaajana ja teki yhteistyötä Chen Kaigen kanssa muun muassa tämän palkitussa elokuvassa Keltainen maa (1984). Zhangin ensimmäinen oma täyspitkä elokuva oli Mo Yanin romaaniin perustuva Punainen pelto (1987). 1990-luvun alun elokuvat Ju Dou – kielletty rakkaus ja Punainen lyhty toivat Zhangille myös kansainvälistä suosiota.
Kaikissa Zhangin varhaisissa elokuvissa naispääosaa esitti Gong Li. Pariskunnan suhde päättyi Shanghai Triadin (1995) kuvausten aikaan ja se jäi heidän viimeiseksi yhteiseksi elokuvakseen ennen vuoden 2006 tuotantoa Kultaisen kukan kirous. Zhangin elokuville on ollut ominaista voimakkaat, mutta traagiset naishahmot ja vahvasti visuaalinen, väreillä herkutteleva kuvaus. Osa Zhangin elokuvista on ollut Kiinassa kielletty niiden sisältämän erotiikan tai poliittisiksi tulkittujen vihjailujen vuoksi.
Zhangin 1990-luvun loppupuolella ohjaamat elokuvat jäivät suhteellisen vähälle huomiolle, kunnes vuonna 2002 julkaistu, suurella budjetilla tehty historiallinen fiktio Hero nousi suurmenestykseen niin Kiinassa kuin muualla maailmassa. Seuraava Zhang Yimoun elokuva, Lentävien tikarien talo, keräsi myös suuria katsojalukuja, mutta kriitikot eivät ole olleet aivan yhtä innostuneita.
Zhang ohjasi sekä Pekingin vuoden 2008 kesäolympialaisten että 2022 talviolympialaisten avajaisseremonian.
Filmografia

Punainen pelto (紅高梁 1987)
Codename Cougar (代號“美洲豹” 1989)
Ju Dou – kielletty rakkaus (菊豆 1991)
Punainen lyhty (大紅燈籠高高掛 1992)
Qiu Jun tarina (秋菊打官司 1992)
Elämänkaari (活着 1994)
Shanghai Triad (搖呀搖﹐搖到外婆橋 1995)
Lumière and Company (1995)
Keep Cool (有話好好說 1997)
Viimeinenkin oppilas (一个都不能少 1999)
Tie kotiin (我的父亲母亲 1999)
Happy Times (幸福时光 2000)
Hero (英雄 2002)
Lentävien tikarien talo (十面埋伏 2004)
Kultaisen kukan kirous (2006)
Nainen, pyssy ja nuudelipuoti (2009)
The Love of the Hawthorn Tree (2010)
The Flowers of War (2011)
Coming Home (归来 2014)
The Great Wall (长城 2016)
Shadow (影 2018)
One Second (一秒钟 2020)
Cliff Walkers (悬崖之上 2021)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Zhang Yimou Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Zagłębie Lubin

Zagłębie Lubin on jalkapalloseura Lubinin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2018–2019 Puolan korkeimmalla sarjatasolla Ekstraklasassa. Lubin on kaksinkertainen Puolan mestari. Se on voittanut mestaruuden vuosina 1991 ja 2007.
Historia

Zagłębie Lubin on perustettu 2. maaliskuuta 1946 nimellä Klub Sportowy Zawisza Lubin. Seura vaihtoi useasti nimeä 1940-, 1950- ja 1960-luvulla. Nykyisen nimensä se otti käyttöön vuonna 1966. Vuonna 1975 seura nousi Puolan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle. Kymmenen vuotta myöhemmin Lubin nousi Puolan pääsarjaan. Samaan aikaan se siirtyi pelaamaan uudelle stadionille, joka sijaitsi samassa paikassa kuin nykyinen stadion. Vuonna 1990 Lubin sijoittui toiseksi, joka takasi paikan Euroopan sisäisiin turnauksiin, kun se pääsi UEFA Cupiin. Lubin putosi kuitenkin heti ensimmäisellä kierroksella. Kaudella 1990–1991 Lubin voitti ensimmäisen Puolan mestaruuden. Voitto takasi paikan Euroopan Cupissa seuraavaksi kaudeksi, mutta tanskalainen Brøndby IF pudotti puolalaisseuran ensimmäisellä kierroksella. Vuonna 2005 Lubin pääsi ensimmäistä kertaa Puolan Cupin finaaliin, mutta hävisi sen Dyskobolia Grodzisk Wielkopolskille. Seuraavana vuonna se hävisi cupin finaalissa Wisła Płockille. Vuonna 2007 Lubin voitti toisen ja toistaiseksi viimeisimmän Puolan mestaruuden. Vuonna 2009 Lubin siirtyi pelaamaan uudelle stadionille. Vuonna 2014 Lubin putosi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, mutta nousi heti seuraavana vuonna takaisin pääsarjaan.
Saavutuksia

Puolan mestaruus: (2) 1990–91, 2006–07.
Puolan supercup: (1) 2007.
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Zagłębie Lubin (90minut.pl)
Kenttä: Stadion Zagłębia Lubin
Wismar

| Wismar |
| --- | --- |

 vaakuna
 Wismar
 Koordinaatit: 53°54′00″N, 11°28′00″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Mecklenburg-Vorpommern
Piirikunta:  Nordwestmecklenburg
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  41,75 km²
Korkeus:  2 m
Väkiluku (2013):  42 219
 – Väestötiheys:  1 097 as./km²
 
 www.wismar.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wismarin kauppatori ja Wasserkunst
Wismar on satamakaupunki ja entinen hansaliiton kaupunki Pohjois-Saksassa Itämeren rannalla Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa. Wismar sijaitsee 45 kilometriä itään Lyypekistä ja 30 kilometriä pohjoiseen Schwerinistä. Kaupungin luonnonsatama Mecklenburginlahden rannalla on kallioniemekkeen takana hyvin suojattuna. Asukkaita Wismarissa on 42 219 (31.12.2013).
Yhdessä läheisen Stralsundin kaupungin kanssa Wismar muodostaa Unescon maailmanperintöluettelon kohteen.
Historia

Wismar sai kaupunginoikeudet vuonna 1229 ja joutui Mecklenburgin haltuun 1301. Vuonna 1259 Wismar teki sopimuksen Lyypekin ja Rostockin kanssa tarkoituksena puolustautua Itämeren merirosvoja vastaan. Tästä sopimuksesta kehittyi hansaliitto. Wismar oli 1200- ja 1300-luvulla kukoistava hansakaupunki, jossa oli merkittäviä villatehtaita. Vaikka musta surma tappoi vuonna 1376 noin 10 000 asukasta, kaupunki säilyi melko vauraana aina 1500-luvulla asti.
Westfalenin rauhassa Wismar siirtyi Ruotsin omistukseen (Ruotsin Wismar). Wismarista tuli vuonna 1653 Ruotsin Saksan alueiden korkeimman tuomioistuimen paikka. Ruotsi myi kaupungin Mecklenburgille vuonna 1803 sadan vuoden takaisinlunastusoikeudella. Tämän epävarman tilanteen takia Wismar ei osallistunut Mecklenburgin valtiopäiville ennen kuin vuonna 1897. Wismarilla on edelleen joitain jäänteitä vanhasta vapaudestaan, kuten lupa liehuttaa omaa lippua.
Nähtävyydet

Keskellä vanhaa kaupunkia sijaitsee valtava tori. Noin 10 000 neliömetrin laajuinen tori on Saksan suurin ja sen reunoilla on tyylikkäitä rakennuksia tyyliltään 1300-luvun Pohjois-Saksan gotiikasta 1800-luvun uusromaanisiin. Torin keskipiste on Wasserkunst, koristeellinen takorautainen kaivo, joka tuotiin Hollannista vuonna 1602. Aukion pohjoislaidalla on uusklassinen kaupungintalo. Toinen huomattava rakennus torilla on vanha gotiikkaa edustava varastotalo Alter Schwede (Vanha ruotsalainen).
Mariankirkon (Marienkirche) 80 metriä korkea torni on ainoa jäänne 1200-luvulla rakennetusta alkuperäisestä tiiligotiikkarakennuksesta. Se kärsi pahasti toisessa maailmansodassa ja Saksan demokraattisen tasavallan hallitus tuhosi sen lopullisesti 1960-luvulla.
Nikolainkirkkoa (Nikolaikirche), 1381–1460, korkeine holvauksine pidetään Mariankirkon kanssa hyvänä esimerkkinä siitä, miten Lyypekin suurempi Pyhän Marian kirkko on vaikuttanut pohjoisten maakuntien kirkkorakennuksiin.
Ristinmuotoinen Pyhän Yrjänän kirkko (Georgenkirche) on 1200-luvun ensimmäiseltä puoliskolta ja se tuhoutui täysin toisessa maailmansodassa. Kirkko uudelleenrakennettiin 1990-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wismar Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kotisivut (saksaksi)
Stralsund ja Wismar UNESCOn sivuilla (englanniksi) (ranskaksi)
Unescon maailmanperintökohteet Saksassa
Aachenin tuomiokirkko
Alppien paalutalot
Augustusburg ja Falkenlust
Bamberg
Bauhaus-kohteet Weimarissa ja Dessaussa
Bayreuthin oopperatalo
Bergpark Wilhelmshöhe
Berliinin modernistiset asuinalueet
Corveyn luostari
Darmstädter Künstlerkolonie Mathildenhöhe
Dessau-Wörlitzin puutarha
Fagus-Werk
Hedeby ja Danevirke
Hildesheimin tuomiokirkko ja Mikaelinkirkko
Karpaattien ja Saksan pyökkimetsät
Kaupungintalo ja Rolandin patsas Bremenin torilla
Keski-Reinin laakson yläosa
Kölnin tuomiokirkko
Le Corbusierin arkkitehtoniset työt
Lorschin luostari
Luther-muistomerkit Eislebenissä ja Wittenbergissä
Lyypekki
Maulbronnin luostari
Messelin kaivoksen fossiilialue
Museumsinsel Berliinissä
Muskaunpuisto (jaettu Puolan kanssa)
Naumburgin katedraali
Quedlinburg
Rammelsbergin kaivokset, Goslar ja Ylä-Harzin vesihuoltojärjestelmä
Regensburg
Reichenaun luostarisaari
Roomalaiset monumentit, tuomiokirkko ja Liebfrauen-kirkko Trierissä
Rooman rajalinjat (jaettu Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa)
Sanssouci, Neues Palais, Charlottenburgin linna
Speicherstadt ja Kontorhausviertel Hampurissa
Speyerin tuomiokirkko
Stralsund ja Wismar
Vattimeri (jaettu Alankomaiden ja Tanskan kanssa)
Völklingenin rautaruukki
Wartburgin linna
Weimar
Wiesin pyhiinvaelluskirkko
Würzburgin linna
Zollvereinin hiilikaivokset Essenissä
Zookeeper

| Zookeeper |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Frank Coraci
Käsikirjoittaja:  Nick Bakay Kevin James Rock Reuben David Ronn Jay Scherick
Tuottaja:  Adam Sandler Kevin James Jack Giarraputo Walt Becker
Säveltäjä:  Rupert Gregson-Williams
Kuvaaja:  Michael Barrett
Leikkaaja:  Scott Hill
Pääosat:  Kevin James Sylvester Stallone Adam Sandler Leslie Bibb Nick Nolte Jon Favreau Cher Rosario Dawson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Happy Madison
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  8. heinäkuuta 2011
Kesto:  102 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  80 000 000 USD
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Zookeeper on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 2011. Elokuvan on ohjannut Frank Coraci ja pääosassa on Kevin James. Äänirooleissa on useita tunnettuja näyttelijöitä, kuten Sylvester Stallone ja Adam Sandler. Elokuvan ensi-illaksi ilmoitettiin aluksi 8. lokakuuta 2010, mutta se siirrettiin heinäkuulle 2011.
Zooksantellit

Kivikoralli, jonka enemmän valoa saaneissa pyyntilonkeroissa on enemmän levää ja siksi vihreämpi väri kuin muissa.
Zooksantellit (engl. zooxanthellae) on panssarilevien  ryhmä, jonka jäsenet elävät endosymbioosissa korallieläinten kanssa. Aiemmin zooksantellien ajateltiin kaikkien kuuluvan samaan lajiin tai edes samaan sukuun Symbiodinium, mutta nyttemmin niitä on löytynyt ainakin kymmenestä eri suvusta.
Yleisemmin termillä zooksantelli viitataan kaikkiin toisessa (meri)eliössä symbioottisena esiintyviin yhteyttäviin leviin. Tällaisia leviä on panssarilevien lisäksi myös muun muassa nielulevien ja piilevien ryhmissä, ja niiden isäntiin kuuluu korallien ohella simpukoita, merietanoita, meduusoita ja toisia protisteja kuten huokoseläimiä.
Symbioosissa levä tarjoaa yhteyttämistuotteita isännälleen, isäntä taas suojaa, sijaintipaikan sopivassa valossa ja yhteyttämiseen tarvittavia ravinteita.
Valontarpeen takia zooksantelleja on vain sellaisissa koralleissa, jotka ovat alle sadan metrin syvyydessä.
Zipaquirá

| Zipaquirá |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Zipaquirá
 Koordinaatit: 5.0234°N, 74.0039°W 
Valtio:   Kolumbia
Departementti:  Cundinamarca
Väkiluku (2005)  ():  101 551
 
 www.zipaquira-cundinamarca.gov.co 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zipaquirá on kaupunki ja kunta Kolumbian Cundinamarcan departementissa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 35 kilometriä pääkaupunki Bogotásta pohjoiseen. Vuonna 2005 sen väkiluku oli 101 551 asukasta ja väestöennuste arvioi vuoden 2017 kesäkuun lopun väkiluvuksi 126 409 asukasta.
Keskusaukio.
Zipaquirán katedraali.
Rautatieasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zipaquirá Wikimedia Commonsissa
Vuosi 1864 Ranskassa

Tapahtumia vuoden 1864 Ranskassa.
Viranhaltijana

Monarkki – Napoleon III
Tapahtumia

10. huhtikuuta - Miramarin sopimus.
Jules Vernen kirja Matka Maan keskipisteeseen julkaistaan.
Syntyneitä

24. tammikuuta - Marguerite Durand, näyttelijä, toimittaja ja suffragetti (kuoli 1936).
1. maaliskuuta - Étienne Destot, radiologi ja anatomi (kuoli 1918).
16. maaliskuuta - Juliette Cayeux (kuoli 1944).
10. toukokuuta - Léon Gaumont, keksijä, insinööri, elokuva pioneeri- ja teollisuusmies (kuoli 1946).
11. marraskuuta - Maurice Leblanc, kirjailija ja novellisti (kuoli 1941).
24. marraskuuta - Henri de Toulouse-Lautrec, taidemaalari (kuoli 1901).
8. joulukuuta - Camille Claudel, kuvanveistäjä ja graafikko (kuoli 1943).
28. joulukuuta - Henri de Régnier, runoilija (kuoli 1936).
Kuolleita

28. tammikuuta - Benoît Paul-Émile Clapeyron, insinööri ja fyysikko (s. 1799).
1. helmikuuta - Ranskan prinsessa Louise Marie Thérèse, Petite-Fille de France (syntynyt 1819).
4. maaliskuuta - John James Appleton, diplomaatti (s. 1789)
21. maaliskuuta - Jean-Hippolyte Flandrin, taidemaalari (s. 1809).
27. maaliskuuta - Jean-Jacques Ampère, filologi (s. 1800).
22. toukokuuta - Marie Pélissier, Ranskan Marsalkka (s. 1794).
31. heinäkuuta - Louis Christophe François Hachette, kustantaja (s. 1800).
1. syyskuuta - Barthélemy Prosper Enfantin, sosiaaliuudistaja (s. 1796).
Kuolleita > Päivämäärä tuntematon

Jean Alaux, taidemaalari (s. 1786).
Charles-Julien Brianchon, matemaatikko ja kemisti (s. 1783).
Joseph Déjacque, anarkokommunisti runoilija ja kirjailija (s. 1821).
Olympe-Philippe Gerbet, roomalaiskatolinen piispa ja kirjailija (s. 1798).
Zack Stortini

| Zack Stortini |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. syyskuuta 1985 (ikä 39) Elliot Lake, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  193 cm
Paino:  102 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–2019
Seurat:  Edmonton Oilers   Nashville Predators
NHL-varaus:  94. varaus, 2003 Edmonton Oilers
Zachary Stortini (s. 11. syyskuuta 1985) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi NHL-urallaan Edmonton Oilersissa ja yhden ottelun Nashville Predatorsissa. Hänet varattiin kolmannella kierroksella Edmonton Oilersiin vuoden 2003 varaustilaisuudessa. Hän pelasi fyysistä peliä ja oli tunnettu tappelijana.
Pelaajaura

Stortini toimi kapteenina Ontario Hockey Leaguessa Sudbury Wolvesissa junioriuransa lopun ajan.
Stortini teki debyyttinsä NHL:ssä 20. tammikuuta 2007 Calgary Flamesia vastaan. Hän sai ottelussa plus/miinus -sarakkeeseensa –1 ja istui kymmenen minuuttia rangaistusaitiossa ottelun kolmannessa erässä. Ennen NHL:ään nostamista Stortini oli AHL:n eniten rangaistusminuutteja kerännyt henkilö. Edmonton halusi myös kovuutta ketjuihinsa Calgaryn kovanaama Eric Godardin vuoksi. Hänet lähetettiin ensimmäisen ottelun jälkeen takaisin Hamilton Bulldogsiin, mutta nostettiin jälleen pian. Stortini pelasi kauden 2006–2007 aikana 29 runkosarjaottelua. Hän voitti kauden päätteeksi Calder Cupin osana Bulldogsin joukkuetta.
Stortini teki NHL-uransa avausmaalin 6. helmikuuta 2007 Vancouver Canucksia vastaan iskiessään kiekon toisessa erässä ohi maalivahti Roberto Luongon.
Stortini teki Iowa Starsin seurahistorian ensimmäisen maalin.
9. joulukuuta 2009 Stortini teki Gordie Howe -hattutempun Tampa Bay Lightningia vastaan.
Oilers asetti Stortinin waiver -listalle 1. helmikuuta 2011. Hän myös läpäisi sen ja siirtyi Edmontonin farmiseura Oklahoma City Baronsin vahvuuteen.
Stortini allekirjoitti yhden vuoden mittaisen kahden suunnan sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa 5. heinäkuuta 2011. Vähän kauden 2011–2012 alun jälkeen Stortini asetettiin jälleen waiver -listalle 11. lokakuuta ennen kuin siirtyi listan jälleen läpäistyään Milwaukee Admiralsiin.
Rajoitetun NHL-kiinnostuksen vuoksi Stortini siirtyi vapaana agenttina vuoden mittaisella sopimuksella takaisin Hamilton Bulldogsiin 21. syyskuuta 2012.
7. heinäkuuta 2013 Stortini onnistui herättämään jälleen kiinnostuksen NHL:n puolella ja teki vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen Anaheim Ducksin kanssa.
2. heinäkuuta 2014 Stortini teki jälleen vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen, tällä kertaa Philadelphia Flyersin kanssa.
1. heinäkuuta 2015 Stortini ja Ottawa Senators solmivat kahden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen.
Perhe

Stortinin sisko Samantha Stortini pelasi Brown Bearsin naisten joukkueessa vuosina 2007–2011.
Tilastot

Käännös suomeksi
Zack Mitchell

| Zack Mitchell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. tammikuuta 1993 (ikä 31) Orangeville, ON, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Iowa Wild (AHL) Minnesota Wild (NHL) Ontario Reign (AHL) HK Neftehimik Nižnekamsk (KHL) Dinamo Riika (KHL) Dinamo Riika (KHL) Dinamo Minsk (KHL) Rapperswil-Jona Lakers (NL) HC Ambrì-Piotta (NL) Augsburger Panther (DEL)
Zachery Mitchell (s. 7. tammikuuta 1993 Orangeville, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös keskellä. Mitchell laukoo oikealta.
Pelityyli

The Sports Forecaster -sivuston mukaan Mitchellillä on hyvät hyökkäyspään vaistot ja hän tekee kohtalaisen hyvin pisteitä. Mitchell pelaa varsin uhrautuvasti sekä on ahkera ja melko kokonaisvaltainen pelaaja. Hän ei kuitenkaan ole kovin isokokoinen eikä vahva, jolla osa-alueella Mitchellin täytyisi kehittyä murtautuakseen NHL-tasolle. Hänellä on kehitettävää myös luistelussa.
Ura > Seuraura

Mitchell pelasi kaudella 2008–2009 Toronto Marlborosin junioreissa, jonka jälkeen Guelph Storm varasi hänet 71. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2009. Mitchell siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2009–2010. Hänen ensimmäinen kautensa toi siellä runkosarjassa kymmenen tehopistettä. Kaudella 2010–2011 Mitchell teki runkosarjassa 19 tehopistettä. Kaudella 2011–2012 hän oli tehoilla 37+38=75 Stormin paras pistemies ja maalintekijä. Mitchell myös jakoi joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Matthew Finnin kanssa. Kaudella 2012–2013 hän nousi Stormin varakapteeniksi ja oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 22+34=56.
Kaudella 2013–2014 Mitchell oli tehoilla 31+52=83 Stormin paras syöttäjä Scott Kosmachukin ja Jason Dickinsonin kanssa sekä sijoittui sisäisessä pistepörssissä neljänneksi. Hän sijoittui tehoilla 12+18=30 koko OHL:n pudotuspelien pistepörssissä toiseksi edellään vain Guelph Stormin Kerby Rychel. Mitchell voitti kauden päätteeksi OHL:n mestaruuden, J. Ross Robertson Cupin.
Maaliskuussa 2014 NHL-varaamaton Mitchell teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Hän pelasi kaksi ensimmäistä sopimuskauttaan kokonaan AHL-joukkue Iowa Wildissa. Tulokaskaudellaan 2014–2015 Mitchell teki 76 runkosarjaottelussa tehot 17+18=35, joilla hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Kaudella 2015–2016 Mitchell oli Wildin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 22+20=42. Kaudella 2016–2017 hän debytoi Minnesota Wildin NHL-joukkueessa, jossa Mitchell pelasi 11 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki NHL-debyyttinsä 10. marraskuuta 2016 vieraissa Pittsburgh Penguinsia vastaan. Mitchell sai ottelussa jääaikaa 9.17 minuuttia. Heinäkuussa 2017 hän teki Wildin kanssa vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 660 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi Wild lähetti Mitchellin taas farmiin. Hänet nostettiin kuitenkin ensimmäisen kerran Wildin NHL-vahvuuteen jo 14. lokakuuta 2017 kauden 2017–2018 neljänteen otteluun Columbus Blue Jacketsia vastaan. Mitchell onnistui tekemään ottelussa NHL-uransa ensimmäisen tehopisteen saatuaan syöttöpisteen Landon Ferraron tekemään maaliin. NHL-uransa avausmaalin hän teki 27. lokakuuta 2017 New York Islandersia vastaan. Mitchellin osuma jäi Wildin 6–4-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Hän pelasi NHL:ssä alkukaudella kaikkiaan 21 ottelua tehopistein 3+2=5, kunnes uudenvuodenpäivänä 2018 Wild asetti Mitchellin siirtolistalle. Kun mikään toinen NHL-seura ei napannut häntä, Mitchell lähetettiin farmiin.
Kesällä 2018 Mitchell siirtyi yhden kauden kaksisuuntaisella sopimuksella Los Angeles Kingsiin. Hän pelasi koko kauden seuran farmijoukkueessa Ontario Reignissä.
Ura > Maajoukkueura

Mitchell edusti Canada Ontarion joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2010, jolloin hän voitti hopeaa.
Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2009

Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2009 järjestettiin Botnia-hallissa Mustasaaressa 21.2.–22.2.2009.
Mitalistit > Miehet

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m | Joni Rautanen | 6,72 | Timo Salonen | 6,82 | Nnamdi Anusim | 6,89 |
| 200 m | Jonathan Åstrand | 21,39 | Visa Hongisto | 21,48 | Lauri Kohtamäki | 21,71 |
| 400 m | Jan Bosas | 48,53 | Janne Mäkelä | 48,65 | Tommi Poussu | 49,01 |
| 800 m | Robert Rotkirch | 1.50,38 | Jan Bosas | 1.50,76 | Rami Oravakangas | 1.50,95 |
| 1 500 m | Niclas Sandells | 3.45,13 | Mikael Bergdahl | 3.46,73 | Tapani Virtanen | 3.48,59 |
| 3 000 m | Mikael Bergdahl | 8.16,26 | Jarkko Hamberg | 8.19,28 | Petteri Kuorikoski | 8.30,14 |
| 60 m aidat | Juha Sonck | 7,77 | Markus Vilen | 7,89 | Otto Kilpi | 8,02 |
| 400 m aidat | Ari-Pekka Lattu | 52,54 | Panu Pasanen | 53,45 | Hannu Poussu | 55,22 |
| 5 000 m kävely | Jarkko Kinnunen | 20.17,30 | Matias Korpela | 21.52,22 | Timo Viljanen | 22.48,76 |
| Korkeushyppy | Niko Kyyhkynen | 219 | Oskari Frösén | 215 | Jussi Viita Mauri Kaattari | 210 |
| Seiväshyppy | Vesa Rantanen | 545 | Matti Mononen | 545 | Mikael Westö | 540 |
| Pituushyppy | Tommi Evilä | 790 | Juho-Matti Pimiä | 789 | Petteri Lax | 766 |
| Kolmiloikka | Aleksi Tammentie | 15,70 | Janne Harju | 15,01 | Mikael Inkeroinen | 14,91 |
| Kuulantyöntö | Mika Vasara | 18,49 | Henri Pakisjärvi | 17,74 | Sami Kalliomäki | 17,32 |
Mitalistit > Naiset

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m | Seyi Omojuwa | 7,49 | Sari Keskitalo | 7,49 | Jenna Jokela | 7,54 |
| 200 m | Sari Keskitalo | 24,18 | Jenna Jokela | 24,89 | Sanna Aaltonen | 24,91 |
| 400 m | Karin Storbacka | 54,83 | Suvi Selvenius | 55,39 | Sanna Aaltonen | 55,75 |
| 800 m | Karin Storbacka | 2.04,56 | Suvi Selvenius | 2.06,24 | Heidi Eriksson | 2.09,48 |
| 1 500 m | Mari Järvenpää | 4.21,61 | Sandra Eriksson | 4.24,67 | Heidi Eriksson | 4.25,52 |
| 3 000 m | Sandra Eriksson | 9.33,62 | Anna-Mari Määttänen | 9.39,62 | Sanni Klemelä | 9.43,08 |
| 60 m aidat | Johanna Halkoaho | 8,36 | Elisa Hakamäki | 8,58 | Giia Lindström | 8,59 |
| 400 m aidat | Emma Millard | 58,68 | Jenniina Halkoaho | 59,36 | Noora Toivo | 1.00,12 |
| 3 000 m kävely | Karoliina Kaasalainen | 13.50,43 | Mikaela Löfbacka | 14.18,29 | Anne Halkivaha | 14.21,33 |
| Korkeushyppy | Mari Sepänmaa | 180 | Linda Sandblom | 177 | Reetta Kallio | 174 |
| Seiväshyppy | Minna Nikkanen | 435 SE | Vanessa Vandy | 415 | Reetta Hämäläinen | 385 |
| Pituushyppy | Noora Pesola | 617 | Susanna Rajamäki | 609 | Pauliina Tuomaala | 585 |
| Kolmiloikka | Elina Sorsa | 13,49 | Sohvi Seppälä | 12,80 | Niina Kelo | 12,77 |
| Kuulantyöntö | Johanna Pulkkinen | 15,83 | Hennariikka Järvinen | 14,67 | Niina Kelo | 14,54 |
Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2008

Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2008 järjestettiin Joensuussa, Joensuu-areenalla 23.–24.2.2008. Kilpailujen järjestäjänä toimi Joensuun Kataja.