stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen Maallikkotuomarit

Suomen Maallikkotuomarit ry (ruots. Finlands Lekmannadomare rf, kevääseen 2013 saakka Suomen lautamiehet ry, Finlands nämndemän rf.) on vuonna 1971 perustettu, Espoossa kotipaikkaansa pitävä lautamiesten valtakunnallinen edunvalvontajärjestö.
Yhdistys perustettiin 22.3.1971 Annankadun käräjätalossa Helsingissä. Perustamiskokouksessa paikalla oli 13 Espoon ja Helsingin maalaiskunnan eli nykyisen Vantaan kihlakunnan oikeuksien lautamiestä. Yhdistyksen ensimmäinen hallituksen puheenjohtaja oli herastuomari Ragnar Kanerva (Espoo). Yhdistykseen kuuluu kunniajäseniä, henkilöjäseniä, paikallisia lautamiesyhdistyksiä ja -toimikuntia kuten mm. Helsingin Lautamiesyhdistys ry.
Suomen lautamiehet järjesti Helsingissä 24.–25.10.2009 ensimmäisen Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden välisen maallikkotuomariforumin Lay Judge Forum 2009.
Maallikkotuomariyhteistyö EU:n alueella on vuosien saatossa tiivistynyt. Yhteistyön tuloksena eri maiden maallikkotuomarijärjestöjen edustajat allekirjoittivat 11. päivänä toukokuuta 2012 Brysselissä yhteisesti hyväksytyn EU-Maallikkotuomari-perusasiakirjan. Allekirjoituspäivä nimettiin European Day of Lay Judges[vanhentunut linkki]. Eurooppalainen maallikkotuomareiden yhdistysten verkosto, ENALJ perustettiin vuonna 2012 Berliiniin (Saksa) voittoa tavoittelemattomaksi järjestöksi, joka toi yhteen kansallisten maallikko- ja kunniatuomareiden järjestöt. Yhdistyksen päätavoitteena on turvata ja vahvistaa kansalaisten osallistumista lainkäyttövaltaan "perusperiaatteena missä tahansa demokraattisessa yhteiskunnassa" (Euroopan peruskirja), joka on riippumaton eri oikeusjärjestelmistä. Yhdistyksessä on tällä hetkellä 20 yhdistystä 14 Euroopan maasta.
Yhdistys muutti nimeään vuosikokouksessaan 17.3.2013. Uusi nimi on Suomen Maallikkotuomarit ry.
Yhdistys julkaisee Maallikkotuomari-lehteä, joka ilmestyy kaksi kertaa vuodessa.
Puheenjohtajat

Ragnar Kanerva 1971–1972
Kirsti Zilliacus 1973–1979
Ilmari Tulenheimo 1980–1984
Heikki Jalo 1985–1990
Hilkka Isoaho 1991–1994
Osmo Ranta-aho 1995–1999
Liisa Temisevä 2000–2005
Matti Laukkanen 2006–2013
Jouni Elomaa 2014-2020
Janne Heilimä 2020-
Aiheesta muualla

Suomen Maallikkotuomarit
Helsingin Lautamiesyhdistys ry
European Network of Associations of Lay Judges - ENALJ
Maallikkotuomari-lehti/
Odile Singa

Odile Singa (s. 29. joulukuuta 1969 Saint-Denis, Réunion) on entinen ranskalainen pikajuoksija.
Singa sijoittui Splitin EM-kilpailuissa 1990 neljänneksi 4 × 100 metrin viestijuoksussa ajalla 43,43 s ja karsiutui 200 metrin juoksun välierissä uransa parhaalla ajalla 23,23 s. Vuoden 1992 maailmancupissa hän sijoittui 4 × 100 metrin viestijuoksussa toiseksi. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän karsiutui 100 metrin juoksun alkuerissä ajalla 11,74 s ja kuului Ranskan pikaviestijoukkueeseen, joka hylättiin alkuerissä. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän sijoittui viestissä viidenneksi ajalla 43,35 s (alkuerissä joukkue juoksi Ranskan ennätyksen 42,56 s) ja karsiutui 100 metrin alkuerissä ajalla 11,70 s.
Sisäratojen arvokilpailuissa Singa karsiutui 200 metrin juoksun alkuerissä Liévinin EM-kilpailuissa 1987 ajalla 24,42 s sekä 60 metrin juoksun alkuerissä Barcelonan MM-kilpailuissa 1995 ajalla 7,38 s.
Odile Singa voitti ulkoradoilla Ranskan mestaruuden 100 metrillä vuonna 1995 sekä 200 metrillä vuosina 1989 ja 1994. Sisäradoilla hän voitti Ranskan mestaruuden 60 metrillä vuonna 1991. Hän on pituudeltaan 162-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 52 kiloa.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 metrin juoksu: 11,36 s (1995)
200 metrin juoksu: 23,23 s (1990)
Aiheesta muualla

Odile Singa Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics
Gerard Piqué

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Gerard Piqué vuonna 2017.
Henkilötiedot
Koko nimi: Gerard Piqué Bernabeu
Syntymäaika: 2. helmikuuta 1987 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Barcelona, Espanja
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 192 cm
Junioriseurat
1997–2004: Barcelona
2004–2005: Manchester United
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2008 | Manchester United | 12 | (0) |
| 2006–2007 | → Real Zaragoza (laina) | 22 | (2) |
| 2008–2022 | Barcelona | 397 | (29) |
| Yhteensä | Yhteensä | 431 | (31) |
Maajoukkue
| 2002–2003 | Espanja U16 | 7 | (2) |
| 2004 | Espanja U17 | 8 | (3) |
| 2006 | Espanja U19 | 8 | (3) |
| 2007 | Espanja U20 | 5 | (1) |
| 2006–2008 | Espanja U21 | 12 | (1) |
| 2009–2018 | Espanja | 102 | (5) |
| 2004–2018 | Katalonia | 9 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Espanja> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Etelä-Afrikka 2010 | Jalkapallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Puola ja Ukraina 2012 | Jalkapallo |  |
| Maanosaliittojen cup  | Maanosaliittojen cup  | Maanosaliittojen cup  |  |
|  Hopeaa | Brasilia 2013 | Jalkapallo |  |
|  Pronssia | Etelä-Afrikka 2009 | Jalkapallo |  |
Gerard Piqué Bernabeu (s. 2. helmikuuta 1987 Barcelona, Barcelonan maakunta, Espanja) on uransa lopettanut espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti urallaan 18 vuotta kestäneellä pääsarjaurallaan Manchester Unitedia, Real Zaragozaa ja Barcelonaa. Hän pelasi Espanjan maajoukkueessa 102 ottelua, ja voitti kultaa maailmanmestaruuskilpailuissa 2010 ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2012.
Seuraura

Piqué on Barcelonan kasvatti, mutta pääsarjauransa ensimmäiset vuodet hän vietti Englannin Valioliigan Manchester Unitedissa, jonne hän siirtyi 1. heinäkuuta 2004. Debyyttinsä Unitedin paidassa hän teki 26. lokakuuta 2004 liigacupin ottelussa Crewe Alexandraa vastaan. Kauden 2006–2007 Piqué vietti lainasopimuksella kotimaansa Real Zaragozassa, jossa hän teki kaksi maalia 22 liigaottelussa. Kolmen Manchesterissa pelaamansa kauden aikana hän esiintyi Valioliigassa 12 ottelussa.
Kesällä 2008 Piqué palasi takaisin kasvattajaseuraansa Barcelonaan nelivuotisella sopimuksella. Piqué teki uuden sopimuksen Barcelonan kanssa, joka kestää vuoteen 2015. Piquén ulosostopykälä nousi 50 miljoonasta eurosta 200 miljoonaan euroon. Vuonna 2014 Piqué teki Barcelonan kanssa jatkosopimuksen, joka ulottuu vuoteen 2019. Lokakuussa 2020 Pique teki Barcelonan kanssa kesään 2024 ulottuvan jatkosopimuksen.
Piqué lopetti uransa marraskuussa 2022.
Fifan palkinnot

Piqué on ollut Fifan tähdistökentässä mukana vuosina 2010, 2011 sekä 2012. Fifan Kultaisen pallon äänestyksessä hän on ollut vuosina 2011 ja 2012. Vuonna 2011 hän sijoittui sijalle 23. Vuonna 2012 Espanja voitti EM-kisat ja Piqué sijoittui sijalle 21.
Maajoukkueura

Piqué on edustanut Espanjaa maajoukkuetasolla useissa juniori-ikäluokissa. Vuonna 2006 hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta. Ensiesiintymisensä Espanjan A-maajoukkueessa hän teki 11. helmikuuta 2009 ystävyysottelussa Englantia vastaan. Vuonna 2010 hän oli voittamassa maailmanmestaruutta. Euroopan mestaruuden Piqué voitti vuonna 2012. Hän lopetti maajoukkueuransa kesällä 2018 tehtyään 102:ssa ottelussa 5 maalia.
Yksityiselämä

Pique oli parisuhteessa laulaja Shakiran kanssa yli kymmenen vuotta heidän tavattua MM-kisoissa 2010. Pari sai kaksi poikaa (s. 2013 ja 2015). Suhde päättyi pettämiskohuun, jossa Pique jäi kiinni nuoremman tyttöystävän kanssa.
Pique on tukenut Katalonian itsenäistymishanketta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Piqué Barcelonan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Piqué Soccerbasessa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Espanjan kokoonpano
Espanjan joukkue – Maanosaliittojen cup 2009
1 Casillas |
2 Albiol |
3 Piqué |
4 Marchena |
5 Puyol |
6 Hernández |
7 Villa |
8 Xavi |
9 Torres |
10 Fàbregas |
11 Capdevila |
12 Busquets |
13 López |
14 Alonso  |
15 Ramos |
16 Llorente |
17 Güiza |
18 Riera |
19 Arbeloa |
20 Cazorla |
21 Silva |
22 Mata |
23 Reina |
Valmentaja Del Bosque
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Casillas |
2 Albiol |
3 Piqué |
4 Marchena |
5 Puyol |
6 Iniesta |
7 Villa |
8 Xavi |
9 Torres |
10 Fàbregas |
11 Capdevila |
12 Valdés |
13 Mata |
14 Alonso |
15 Ramos |
16 Busquets |
17 Arbeloa |
18 Pedro |
19 Llorente |
20 Martínez |
21 Silva |
22 Navas |
23 Reina |
Valmentaja Del Bosque
Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Casillas |
2 Albiol |
3 Piqué |
4 Martínez |
5 Juanfran |
6 Iniesta |
7 Pedro |
8 Xavi |
9 Torres |
10 Fàbregas |
11 Negredo |
12 Valdés |
13 Mata |
14 Alonso |
15 Ramos |
16 Busquets |
17 Arbeloa |
18 Alba |
19 Llorente |
20 Cazorla |
21 Silva |
22 Navas |
23 Reina |
Valmentaja Del Bosque
Espanjan joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Casillas |
2 Albiol |
3 Piqué |
4 Martínez |
5 Azpilicueta |
6 Iniesta |
7 Villa |
8 Xavi |
9 Torres |
10 Fàbregas |
11 Pedro |
12 Valdés |
13 Mata |
14 Soldado |
15 Ramos |
16 Busquets |
17 Arbeloa |
18 Alba |
19 Monreal |
20 Cazorla |
21 Silva |
22 Navas |
23 Reina |
Valmentaja Del Bosque
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Casillas |
2 Albiol |
3 Piqué |
4 Martínez |
5 Juanfran |
6 Iniesta |
7 Villa |
8 Xavi |
9 Torres |
10 Fàbregas |
11 Pedro |
12 De Gea |
13 Mata |
14 Alonso |
15 Ramos |
16 Busquets |
17 Koke |
18 Alba |
19 Costa |
20 Cazorla |
21 Silva |
22 Azpilicueta |
23 Reina |
Valmentaja Del Bosque
Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Casillas |
2 Azpilicueta |
3 Piqué |
4 Bartra |
5 Busquets |
6 Iniesta |
7 Morata |
8 Koke |
9 Vázquez |
10 Fàbregas |
11 Pedro |
12 Bellerín |
13 De Gea |
14 Thiago |
15 Ramos |
16 Juanfran |
17 San José |
18 Alba |
19 Bruno |
20 Aduriz |
21 Silva |
22 Nolito |
23 Rico |
Valmentaja Del Bosque
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 De Gea |
2 Carvajal |
3 Piqué |
4 Nacho |
5 Busquets |
6 Iniesta |
7 Saúl |
8 Koke |
9 Rodrigo |
10 Thiago |
11 Vázquez |
12 Odriozola |
13 Arrizabalaga |
14 Azpilicueta |
15 Ramos |
16 Monreal |
17 Aspas |
18 Alba |
19 Costa |
20 Asensio |
21 Silva |
22 Isco |
23 Reina |
Valmentaja Hierro
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Katalonia  Italia  Yhdysvallat  Puola 
Muut:  IdRef
GE Aviation

| GE Aviation |
| --- | --- |

Perustettu:  1917
Toimitusjohtaja:  John S. Slatterylähde?
Kotipaikka:  Evendale, Ohiolähde?
Toimiala:  lentokoneteollisuus
Tuotteet:  lentokonemoottorit
Liikevaihto:   30 566 miljardia $ (2018)lähde?
Liikevoitto:   6 466 miljardia (2018)lähde?
Henkilöstö:  48 000 (2018)lähde?
Kotisivu:  Yrityksen kotisivut
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
GE Aviation on General Electricin tytäryhtiö. Vuodesta 2024 alkaen yhtiö tulee toimimaan itsenäisenä yhtiönä. Samaan aikaan muita General Electricin yksiköitä irrotetaan omikseen: GE Healthcare ja GE Renewable Energy and Power.
Yhtiön pääasialliset tuotteet ovat moottoreita sotilas- ja siviili-ilmailuun.
Uudet teknologiat

GE Aviation käyttää nykyisin suihkumoottoreissaan 3D-tulostettuja osia.
Aiheesta muualla

GE Aerospacen historia (englanniksi)
Daniel Sangouma

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten pikajuoksu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten pikajuoksu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten pikajuoksu. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten pikajuoksu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Soul 1988 | 4×100 metriä |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tokio 1991 | 4×100 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Split 1990 | 4×100 metriä |  |
|  Kultaa | Helsinki 1994 | 4×100 metriä |  |
|  Hopeaa | Split 1990 | 100 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pariisi 1994 | 200 metriä |  |
|  Hopeaa | Genova 1992 | 200 metriä |  |
Daniel Sangouma (s. 7. helmikuuta 1965 Saint-Denis, Réunion) on entinen ranskalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti. Hänen päämatkansa oli 100 metrin juoksu.
Sangouma saavutti olympiapronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa Soulin 1988 olympialaisissa. Hän juoksi toisen osuuden Ranskan joukkueessa, jonka loppuaika oli 38,40 s. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän saavutti 100 metrillä hopeaa juostuaan 2,2 m/s:n myötätuulessa ajan 10,04 s. Viestissä hän juoksi toisen osuuden ja teki Max Morinièren, Jean-Charles Trouabalin ja Bruno Marie-Rosen kanssa maailmanennätyksen 37,79 s. Seuraavana vuonna Tokion MM-kilpailuissa hän juoksi jälleen viestissä toisen osuuden; Ranskan joukkue päätyi aikaan 37,87 s mutta jäi maailmanennätystä parantaneen Yhdysvaltain joukkueen takana hopealle. Hopeamitalin puolustaminen ei onnistunut Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 Ranskan viestijoukkueen tultua hylätyksi välierissä. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 Sangouma oli vielä mukana, kun Ranska voitti pikaviestissä kultaa ajalla 38,57 s.
Kesäkuussa 1990 Sangouma juoksi 100 metrillä Ranskan ennätyksen 10,02 s. Ennätyksen rikkoi vasta vuonna 2005 Ronald Pognon. Sisäratojen EM-kilpailuissa Sangouma saavutti 200 metrin juoksussa hopeaa Genovassa 1992 ajalla 20,64 s sekä kultaa Pariisissa 1994 ajalla 20,68 s.
Sangouma voitti Ranskan mestaruuden 100 metrillä vuosina 1990 ja 1991. Näiden ulkoratamestaruuksien lisäksi hän voitti sisäratojen Ranskan mestaruuden 60 metrillä vuonna 1992 sekä 200 metrillä vuosina 1988, 1992 ja 1994.
Aiheesta muualla

Daniel Sangouma Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Miesten 200 metrin juoksun Välimeren kilpailujen voittajat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  1951:  Antonio Siddi    1955:  Luigi Gnocchi    1959:  Paul Genevay    1963:  Livio Berruti  |  1967:  Ippolito Giani    1971:  Pietro Mennea    1975:  Pietro Mennea    1979:  Luciano Caravani  |  1983:  Pietro Mennea    1987:  Stefano Tilli    1991:  Stefano Tilli    1993:  Daniel Sangouma  |  1997:  Giovanni Puggioni     2001:  Anninos Marcoullides    2005:  Matic Osovnikar    2009:  Amr Ibrahim Seoud  |  2013:  Likoúrgos-Stéfanos Tsákonas  |
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Annette Sergent

| Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Ranska> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Split 1990 | 10 000 metriä |  |
| Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Varsova 1987 | hk. kilpailu |  |
|  Kultaa | Stavanger 1989 | hk. kilpailu |  |
|  Hopeaa | Varsova 1987 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Stavanger 1989 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Neuchâtel 1986 | hk. kilpailu |  |
|  Pronssia | Neuchâtel 1986 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Auckland 1988 | hk. kilpailu |  |
|  Pronssia | Auckland 1988 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Amorebieta 1993 | joukkuekilpailu |  |
| Maastojuoksun EM-kilpailut  | Maastojuoksun EM-kilpailut  | Maastojuoksun EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Alnwick 1995 | joukkuekilpailu |  |
Annette Sergent (ent. Palluy, s. 17. marraskuuta 1962 Chambéry, Savoie, Ranska) on entinen ranskalainen kestävyysjuoksija. Hän on kaksinkertainen maastojuoksun maailmanmestari.
Sergent sijoittui Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 kahdeksanneksi 3 000 metrin juoksussa ajalla 8.47,52. Lisäksi hän juoksi 1 500 metrillä mutta karsiutui alkuerissä. Neljä vuotta myöhemmin Splitin EM-kilpailuissa hän saavutti 10 000 metrin juoksussa pronssia ennätysajallaan 31.51,68. Soulin 1988 olympialaisissa hän sijoittui 3 000 metrillä 12:nneksi ajalla 8.49,14 ja 10 000 metrillä 19:nneksi ajalla 33.17,38. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän karsiutui 3 000 metrin ja Barcelonan 1992 olympialaisissa 10 000 metrin juoksun alkuerissä. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän sijoittui 10 000 metrillä 19:nneksi ajalla 33.01,92; alkuerissä hän juoksi ajan 31.55,97. Sekä Rooman MM-kilpailuissa 1987 että Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän karsiutui 3 000 metrin juoksun alkuerissä.
Parhaisiin saavutuksiinsa Sergent pääsi maastojuoksun MM-kilpailuissa. Hän voitti kultaa Varsovassa 1987 ja Stavangerissa 1989 sekä pronssia Neuchâtelissa 1986 ja Aucklandissa 1988. Hänen muut MM-maastojuoksusijoituksensa olivat 17:s vuosina 1985 ja 1990, 27:s vuonna 1992, 34:s vuonna 1993, 89:s vuonna 1994, 19:s vuonna 1995 sekä 24:s vuonna 1996. Joukkuekilpailussa hän sai hopeaa vuosina 1987 ja 1989 sekä pronssia vuosina 1986, 1988 ja 1993. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi ja saavutti joukkuekilpailussa pronssia Alnwickissa vuonna 1995. Sisäratojen MM-kilpailuissa 1995 Barcelonassa hän sijoittui 3 000 metrin juoksussa kahdeksanneksi ajalla 9.04,03.
Sergent voitti Ranskan mestaruuden 3 000 metrin juoksussa ulkoradoilla vuosina 1983, 1984, 1985, 1990 ja 1993 sekä hallissa vuonna 1995. Vuosina 1984 ja 1985 hän voitti myös 1 500 metrin juoksussa ulkoratojen mestaruuden. Maastojuoksussa hän voitti Ranskan mestaruuden vuosina 1985–1989, 1992 ja 1995.
Henkilökohtaiset ennätykset

800 metriä: 2.06,4 (1986)
1 000 metriä: 2.41,5 (1985)
1 500 metriä: 4.10,14 (1985)
Maili: 4.39,36 (1985)
2 000 metriä: 5.39,00 (1986)
3 000 metriä: 8.44,19 (1988)
5 000 metriä: 15.16,44 (1990)
10 000 metriä: 31.51,68 (1990)
Georges Sainte-Rose

Georges Sainte-Rose (s. 3. syyskuuta 1969 Fort-de-France, Martinique) on entinen ranskalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kolmiloikka.
Sainte-Rose sijoittui Splitin EM-kilpailuissa 1990 kolmiloikassa seitsemänneksi tuloksella 16,81 m. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 16,92 m. Barcelonan 1992 olympialaisissa ei selviytynyt loppukilpailuun kuten ei myöskään vuosien 1993, 1995 eikä 1997 MM-kilpailuissa. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 16,59 m.
Sisäratojen arvokilpailuissa Sainte-Rose sijoittui parhaimmillaan MM-kilpailuissa kymmenenneksi vuonna 1997 ja EM-kilpailuissa viidenneksi vuonna 1994. Molemmat kisat käytiin Pariisissa.
Sainte-Rose voitti Ranskan mestaruuden vuosina 1995 ja 1997. Ranskan ennätyksen 17,24 m hän hyppäsi vuonna 1991.
Henkilökohtaiset ennätykset

Pituushyppy: 761 cm (1996)
Kolmiloikka: 17,24 m (1991)
Aiheesta muualla

Georges Sainte-Rose Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics
Jared

| Jared> יֶרֶד‎ |
| --- | --- |
 Jared kuvattuna Canterburyn tuomiokirkon lasimaalauksessa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 460 AM
Kuollut: 1422 AM
Vanhemmat:   Mahalalel 
Lapset:  Henok
Jared (Raamatussa Jered) oli Vanhan testamentin mukaan Mahalalelen lapsi. Jered oli Aadamista lähtien viidettä sukupolvea.
Jeredin vaimo oli nimeltään Beraka ja he saivat paljon lapsia. Yksi heistä oli Henok, joka syntyi Jeredin ollessa 162-vuotias. Henokin pojanpojanpoika oli Nooa, Daavidin ja Jeesuksen esi-isä.
Jered kuoli 962-vuotiaana.
D-Mies

| D-Mies |
| --- | --- |
 D-Mies, Nollakylän sankari
Luoja(t):  -
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  (Dennis Dunphyna) The Thing #28 (1985),  (D-Miehenä) Captain America #328
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Dennis Dunphy
Status:  Luultavasti kuollut
Ryhmäsidokset:  Kapteeni Amerikka, Kostajat, UCWF
Voimat:  Valtavat fyysiset voimat ja kestävyys
D-Mies, (Demolition Man) on Marvel-kustantamon luoma supersankari, jonka ensiesiintyminen tapahtui Captain America -lehden numerossa 328. Kostajien ylemmyydentuntoisimmat jäsenet pitävät D-Miestä surkeimpana Kostajana koskaan.
D-Miehen ensiesiintyminen Suomessa tapahtui Mega Marvelin numerossa 5 (2000).
Voimat & varusteet

D-Miehellä on suuret yli-inhimilliset voimat (hän nostaa noin 25 tonnia) ja kestävyys.
| n k Kapteeni Amerikka |
| --- | --- |
 Joe Simon  Jack Kirby 
Alter egot:  Steve Rogers  Isaiah Bradley  Jeffrey Mace  John Walker  James Bunachan ”Bucky” Barnes  Sam Wilson 
Sivuhahmot:  Bucky  Peggy Carter  Sharon Carter  Haukka  Hyökkääjät  Jack Flag  Musta Leski  Rick Jones  Patriootti  Taistelutähti  Ulvovat Kommandot 
Viholliset:  AIM  Arnim Zola  Batroc  Hydra  Kallo  Lipunrepijä  Madame Hydra  Matelijaryhmä Anakonda  Ankerias  Copperhead  Kobra  Kyy  Mustamamba  Sidewinder  Timanttiselkä  MODOK  Paroni Strucker  Paroni Zemo  Punakallo  Tohtori Faustus  Urakoitsija  Vihanlietsoja 
Elokuvat:  Captain America (1944)  Captain America (televisioelokuva, 1979)  Captain America II: Death Too Soon (televisioelokuva)  Captain America (1990) 
Marvel Cinematic Universe:  The First Avenger (2011)  The Return of the First Avenger (2014)  Civil War (2016)  The Falcon and the Winter Soldier (2021)  Brave New World (2025) 
Videopelit:  Captain America in: The Doom Tube of Dr. Megalomann  Spider-Man and Captain America in Doctor Doom's Revenge  Captain America and The Avengers  Captain America: Super Soldier  Marvel 1943: Rise of Hydra 
Liittyvät artikkelit:  YPKVV  Rautapatriootti
Marcos Danilo Padilha

Marcos Danilo Padilha (31. heinäkuuta 1985 Cianorte, Brasilia – 29. marraskuuta 2016 Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Danilo. Hänen viimeisin seuransa oli Chapecoense. Danilo joutui 28. marraskuuta 2016 lento-onnettomuuteen, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä. Hän selvisi onnettomuudesta hengissä, mutta kuoli seuraavana päivänä sairaalassa.
Käännös suomeksi
Opistoseurat

| Opistoseurat> Maakunnalliset opistoseurat |
| --- | --- |
 Reisjärven ja Ranuan opistoseuroissa käytetään suviseuratelttaa
Tyyppi:  Kristillinen kesäkokous
Ajankohta:  3–5 viikkoa suviseurojen jälkeen
Alkaa:  Jämsän opistoseurat 3 viikkoa suviseurojen jälkeen
Loppuu:  Reisjärven opistoseurat 5 viikkoa suviseurojen jälkeen
Järjestämistiheys:  vuosittain
Tapahtumapaikka:  Ranuan ja Reisjärven opistoilla sekä Jämsän opiston seurat Keuruulla Ison Kirjan alueella
Paikkakunta:  Keuruu, Ranua ja Reisjärvi
Ensimmäisen kerran:  1956
Kävijöitä:  15 000–25 000
Järjestäjä:  Jämsän, Ranuan ja Reisjärven kristilliset kansanopistot
Kotisivut
Opistoseurat ovat vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen kolmen kansanopiston jokakesäiset seurat, jotka pidetään Ranuan ja Reisjärven opistoilla sekä Jämsän opiston seurat Keuruulla Ison Kirjan alueella. Jämsän opistoseurat pidetään kolme viikkoa suviseurojen jälkeen. Jämsän opistoseurojen jälkeisenä viikonloppuna on vuorossa Ranuan opistoseurat ja niiden jälkeisenä viikonloppuna Reisjärven opistoseurat. Opistoseurat alkavat torstaina aattoseuroilla.  Avajaisia vietetään perjantaina ja seurat päättyvät sunnuntaina.
Opistoseurojen ohjelma koostuu noin 30 seurapuheesta. Lauantaina on ehtoollinen ja sunnuntaina jumalanpalvelus. Lisäksi seuroissa pidetään alustus ja laulutuokioita. Seura-alueella on seurateltta ja kaiutinjärjestelmä, joka kuuluttaa puheet ja laulut seurakentälle. Seurat lähetetään myös internetin välityksellä ja seura-alueen ympäristössä kuuluvalla seuraradiolla. Muita järjestelyjä ovat muun muassa seuraravintola, jäätelönmyynti, kioski ja myymälä.
Seuravieraita on vilkkaimpama päivänä Reisjärvellä ja Keuruulla molemmissa 15 000–20 000 ja Ranualla 20 000–25 000. Seura-alueella majoittaudutaan muun muassa opistorakennuksessa, asuntovaunuissa ja -autoissa sekä teltoissa. Lisäksi on päiväkävijöitä. Kokonaiskäyntimäärää eri päiviltä yhteensä ei julkaista.
Suviseurojen ja opistoseurojen lisäksi vanhoillislestadiolaiset järjestävät isompina kesätapahtumina juhannusseuroja viidessä eri leirikeskuksessa.