stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Niklas Sundström

| Niklas Sundström |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1975 (ikä 49) Örnsköldsvik, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Susse
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  MODO
Sarja:  Elitserien
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1991–
Seurat:  New York Rangers San Jose Sharks Montreal Canadiens HC Milano Vipers (Serie A)
NHL-varaus:  8. varaus, 1993 New York Rangers
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sveitsi 1998 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Norja 1999 | jääkiekko |  |
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tšekki 1994 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 1993 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 1995 | jääkiekko |  |
Lars Niklas Sundström (s. 6. kesäkuuta 1975 Örnsköldsvik, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija ja maailmanmestari. Hän on keskushyökkääjä ja pelaa Elitserien-joukkue MODOssa. Sundström on pelannut kymmenen kautta NHL:ssä, joissa 750 ottelussa on syntynyt tehot 117+232=349. Jäähyminuutteja hän on kerännyt 256.
Seuraura

Sundström on MODOn oma kasvatti, joka debytoi Elitserienissä kaudella 1991–92 jo 16-vuotiaana. Hän voitti kaudella 1993-94 Elitserienin hopeaa. NHL:n varaustilaisuudessa 1993 New York Rangers varasi Sundströmin ensimmäisellä kierroksella numerolla 8. Sundström siirtyi NHL:ään ja Rangersiin kaudeksi 1995–96. Hänen yhden kauden piste-ennätyksensä NHL:ssä on seuraavalta kaudelta 1996–97 hänen tehdessään 82 ottelussa tehot 24+28=52.
Neljän Rangers kauden jälkeen Sundström kaupattiin kesäkuussa 1999 maalivahti Dan Cloutierin sekä vuoden 2000 ensimmäisen ja kolmannen kierroksen varausvuoron kanssa Tampa Bay Lightningiin. Sundström ei kuitenkin ehtinyt pelata Lightningissa, vaan hänet kaupattiin saman vuoden elokuussa vuoden 2000 kolmannen kierroksen varausvuoron kanssa San Jose Sharksiin. Vaihdossa Lightning sai Shawn Burrin, Steve Guollan, Bill Houlderin ja Andrei Zjuzinin. Kesken kauden 2002–03 tammikuussa 2003 Sundström kaupattiin Sharksista Montreal Canadiensiin vuoden 2004 kolmannen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa maalivahti Jeff Hackettiin. Työsulkukaudella 2004–05 Sundström pelasi italialaisessa HC Milano Vipersissä, jossa voitti Serie A:n mestaruuden.
Sundström palasi nykyiseen- ja kasvattajaseuraansa MODOon kaudeksi 2006–07 ja on siitä lähtien ollut myös joukkueen varakapteeni. Keväällä 2007 hän voitti Elitserienin mestaruuden.
Maajoukkueura

Sundström on pelannut kahdet olympialaiset ja MM-kilpailut sekä jääkiekon maailmancupissa vuonna 1996. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1998 ja vuonna 1999 tuli pronssia. Sundström on esiintynyt myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa kolmesti, joista on voittanut kaksi hopeaa (1993, 1994) sekä yhden pronssin (1995). Vuonna 1994 hän voitti myös kisojen piste- ja maalipörssin, valittiin parhaaksi hyökkääjäksi ja tähdistökentälliseen.
Sundström pelasi myös vuosina 1992 ja 1993 alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Vuonna 1993 hän voitti kultaa, kisojen pistepörssin sekä valittiin tähdistökentälliseen. Vuonna 1992 hän voitti EM-hopeaa.
Nia Long

| Nia Long |
| --- | --- |
 Nia Long vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Nitara Carlynn Long
Syntynyt: 30. lokakuuta 1970 (ikä 53)
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Nitara Carlynn ”Nia” Long (s. 30. lokakuuta 1970) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Long syntyi Brooklynissa, New Yorkissa. Hänellä on afrotrinidadilaista, barbadosilaista ja grenadalaista sukutaustaa. Longin vanhemmat erosivat tyttärensä ollessa kaksivuotias. Äiti ja tytär muuttivat Iowa Cityyn ja myöhemmin tyttären ollessa seitsemänvuotias etelälosangelesilaiseen lähiöön.
Longin läpimurtorooli oli elokuvassa Boyz n the Hood – kulman kundit (1991). Sen jälkeen hän on tehnyt näyttelijänrooleja muun muassa elokuvissa Friday (1995), Sielun ruokaa (1997),  Boiler Room (2000), Hamekyttä (2000), Ollaanko jo perillä? (2005), Hamekyttä 2 (2006). Sen lisäksi hän on näytellyt Sasha Monroeta televisiosarjassa Hädän hetkellä. Hän on myös näytellyt sarjassa Bel-Airin prinssi.
Yksityiselämä

Longin ensimmäinen lapsi Massai Zhivago Dorsey II syntyi 26. marraskuuta 2000. Long oli lapsen isän kanssa kihloissa, mutta suhde ehti päättyä ennen naimisiinmenoa. Longilla on lapsi myös koripalloilija Ime Udokan kanssa.
Osittainen filmografia > Elokuva

Boyz n the Hood – kulman kundit (1991)
Friday (1995)
Sielun ruokaa (1997)
In Too Deep (1999)
Boiler Room (2000)
Hamekyttä (2000)
Ollaanko jo perillä? (2005)
Hamekyttä 2 (2006)
Gospel Hill (2009)
The Best Man Holiday (2013)
Keanu (2016)
Roxanne Roxanne (2017)
Osittainen filmografia > Televisio

Bel Airin prinssi (1991–1995)
Amyn lailla (2001–2002)
Hädän hetkellä (2003–2005)
Boston Legal (2007)
Naistenmiehet (2007–2008)
The Cleveland Show (2009–2010)
House of Lies (2013)
Uncle Buck (2016)
Dear White People (2017)
Empire (2017)
NCIS Los Angeles (2017–2018)
Aiheesta muualla

Nia Long Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Niacin

| Niacin> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1996–
Tyylilaji:  jazz-rock
Kotipaikka:   Yhdysvallat
Jäsenet:  Billy Sheehan, basso   Dennis Chambers, rummut   John Novello, kosketinsoittimet  
Levy-yhtiö:  Stretch Records   Magna Carta Records  
Aiheesta muualla
niacinb3.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Niacin on yhdysvaltalainen fuusiojazz -yhtye. Yhtyeen perusti vuonna 1996 mm. Mr. Bigissä tunnetuksi tullut bassovirtuoosi Billy Sheehan. Yhtyeessä soittavat hänen lisäkseen rumpali Dennis Chambers sekä kosketinsoittaja John Novello. Suuri osa Niacinin tunnusomaista soundia on Novellon käyttämät Hammond B-3 -urut, joista yhtye on myös saanut inspiraation nimeensä – Niacin (suom. niasiini) on toinen nimi B3 -vitamiinille.
Yhtyeen kaikki jäsenet ovat olleet mukana lukuisissa jazz-, ja rockprojekteissa, minkä ansiosta Niacinin musiikista on kuultavissa piirteitä molemmista tyylilajeista. Musiikki on kokonaan instrumentaalista lukuun ottamatta Deep-albumia, jonka yhdellä kappaleella vierailee laulajana Deep Purplen Glenn Hughes.
Diskografia > Studioalbumit

Niacin (1996)
High Bias (1998)
Deep (2000)
Time Crunch (2001)
Organik (2005)
Diskografia > Livealbumit

Live (1998)
Live: Blood Sweat & Beers (2000)
Diskografia > DVD:t

Live In Tokyo DVD (2005)
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Necromance

| Necromance |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1987–
Tyylilaji:  goottimetalli, industrial metal
Kotipaikka:  Spremberg, Saksa
Laulukieli:  englanti saksa
Jäsenet:  Runhardt Scheffler, laulu, kitara   Raphaela Poltermann, laulu   René Schwulera, koskettimet   Jean Schulze, rummut  
Entiset jäsenet:  Mario Eckert, basso  
Levy-yhtiö:  Pleitegeier Records  
Aiheesta muualla
necromanceonline
Infobox OKNimi-testi OK: 
Necromance on kristillinen goottimetalliyhtye, joka perustettiin Sprembergissä, Saksassa vuonna 1987. 1990-luvun alussa yhtye loi itselleen mainetta metallipiireissä tekemällä kiertueita Demigodin ja Lubricantin kanssa. Necromancella oli levytyssopimus Morbid Recordsin kanssa ja myöhemmin Pleitegeier Recordsin kansa. Yhtye julkaisi kaksi albumia 1990-luvulla: White Gothic (1997) ja Wiederkehr der Schmerzen (1999). Yhtyeen kolmas albumi vuodelta 2001, Tribulation Force, esitteli vahvoja industrial metal -vaikutteita. Necromance on kiertänyt Eurooppaa ja esiintynyt merkittävillä festivaaleilla kuten Freakstockissa Saksassa. Yhtyeen viimeisimmät albumit saivat hyvän vastaanoton lehdiltä kuten Rock Hard ja Metal Heart. Necromancen johtohahmo Runhardt Scheffler käsittelee tunnetusti lopunaikoja sanoituksissaan. Yhtye hajosi 2002.
Historia

Yhtye perustettiin vuonna 1987 alun perin nimellä Secret Attack, ja se soitti death metalia. Vuonna 1989 nimi vaihtui Necromanceksi. 1990-luvun alussa yhtye kiersi Eurooppaa, ja esiintyi Suomessakin Demigodin ja Lubricantin kanssa. Necromance julkaisi yhteis-cd:n Enslavedin (Saksa) kanssa vuonna 1991 sekä demot Slow Death (1991), The Dwarf (1992), yhteis-cd:n Zander 1993 ja demon nimeltä The Parable of the Weed (1994). Vuonna 1994 eräässä konsertissa ryhmä äärioikeistolaisia hyökkäsi yhtyeen kimppuun ja murhasivat Necromancen kuljettaja Mike Zernan. Samana vuonna Jean Schulze ja Mario Eccert jättivät Necromancen. Kosketinsoittaja René Schwuleran vaikutuksesta yhtye muutti suuntansa: musiikkityyliksi tuli industrial-vaikutteinen goottimetalli, ja sanoituksissa alettiin käsitellä vakaumuksellisesti kristillisiä aiheita. Tuolloinen kokoonpano koostui laulaja-kitaristi Sandrasta, kosketinsoittaja Renéstä, kitaristi Mikestä ja kitaristi-laulaja Runhardtista.
Vuonna 1997 Necromance äänitti ensimmäisen studioalbuminsa White Gothic. Julkaisun jälkeen yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Pleitegeier Recordsin kanssa. Vuonna 1999 Necromance julkaisi toisen albuminsa Wiederkehr der Schmerzen tällä yhtiöllä. Albumi toi esille enemmän industrial -aineksia. Myöhemmin vuonna 2001 nämä ainekset vahvistuivat osana yhtyeen tyyliä, kun Necromance äänitti kolmannen albuminsa  Tribulation Force. Sen tuottivat uraauurtavan saksalaisen gootti-industrial metal -yhtye Umbra et Imagon jäsenet  Lutz Demmler ja Mozart.  Äänityskokoonpanoa varten yhtyeeseen liittyivät laulaja Raphaela Polterman, ja aiemmin yhtyeessä soittanut Jean Schulze palasi rumpaliksi.
Tribulation Forcen jälkeen Necromance ei ole äänittänyt uutta musiikkia. Yhtyeen kotisivutkaan eivät ole enää toiminnassa, mutta muutama vuosi sitten se antoi kaksi ensimmäistä albumiaan vapaasti ladattaviksi sivuillaan. Kuitenkin 23. joulukuuta 2007 yhtye avasi virallisen MySpace-sivun. Sivulla yhtye kertoo, että Tribulation Force oli yhtyeen kallein albumi tuottaa, ja julkaisun jälkeen levy-yhtiö Pleitegeier ei markkinoinut albumia lainkaan. Sen vuoksi yhtye ajautui vararikkoon, myi soittimensa korvatakseen kulut ja hajosi 2002.
Musiikki

Balaam's Miracle -sivuston kirjoittajan mukaan Necromancen musiikissa on vahvoja vaikutteita vanhan liiton romanttisesta goottimusiikista, joka viittoilee varhaisiin yhtyeisiin, kuten Bauhaus, London After Midnight ja Fields of the Nephilim, mutta monet yhtyeen kappaleet esittelevät kokeiluja myös vaikeatajuisten, lähes perinteistä industrial -musiikkia muistuttavien äänien kanssa. Joissain Necromancen kappaleissa ilmenee jäänteitä yhtyeen saksalaisista death metal -juurista, ja jotkut kappaleet on myös laulettu saksan kielellä, vaikka suuri osa on englanniksi. Necromancen musiikki on pääsääntöisesti kitaravetoista, ja kappalerakenteita luonnehtii yksinkertaisuus, jonka vastapainona ovat satunnaisesti sinfoniset koskettimet. Yhtyeen laulusuoritukset on jaettu mies- ja naislaulajan välillä: Runhardtin laulu on tunnistettavan syvää, hyökkäävää ja karheaa, kun taas yhtyeessä olleet eri naislaulajat esittävät alakuloisesta tyylistä heleään ilmaisuun vaihtelevaa laulua. Yhtyeen sanoituksia kuvaillaan usein ylistäviksi, ja tekstit käsittelevät tyypillisesti lopunaikoja.
Diskografia

White Gothic (1997)
Wiederkehr der Schmerzen (1999)
Tribulation Force (2001)
Aiheesta muualla

Necromance Myspacessa (englanniksi)
Necromance Last.fm:ssä (englanniksi)
Necromance Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Necromance Spirit of Metal -sivustolla
Neutraalipunainen

| Neutraalipunainen |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  N',N',3-trimetyylifenatsiini-2,8-diamiinihydrokloridi
CAS-numero:  553-24-2
PubChem CID:  6097091, 66724920, 23424025 ja 619916 11105, 6097091, 66724920, 23424025 ja 619916
SMILES:  CC1=CC2=NC3=C(C=C(C=C3)N(C)C)N=C2C=C1N.Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C15H17ClN4
Moolimassa:  288,776 g/mol
Liukoisuus veteen:  40 g/l
Neutraalipunainen eli toluyleenipunainen (C15H17ClN4) on eurhodiiniväriaine, jota käytetään pH-indikaattorina ja soluja tutkittaessa. Neutraalipunainen vaihtaa väriään punaisesta keltaiseksi pH:n ollessa alueella 6,8–8,0. Aine myydään usein hydrokloridisuolana.
Neutraalipunaisen on todettu olevan mutageeninen
Aiheesta muualla

Neutraalipunainen Terveysportti
Neutraalipunaisen käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich (Merck), viitattu 31.5.2018.
Nikolai Tutškov

Nikolai Tutškov
Nikolai Aleksejevitš Tutškov (ven. Никола́й Алексе́евич Тучко́в, 27. huhtikuuta (J: 16. huhtikuuta) 1761 – 11. marraskuuta (J: 30. lokakuuta) 1812 Jaroslavl) oli venäläinen kenraaliluutnantti, joka osallistui Suomen sotaan. Hän kuului keskiaikaiseen venäläiseen aatelissukuun, jolla saattaa olla saksalaiset sukujuuret. Hänen isänsä oli venäläinen senaattori. Sotilasuransa hän aloitti 1778 päämajoitusmestarin adjutanttina ja palveli 1783 Kanonirskin rykmentissä sekä osallistui Kustaan sotaan 1788–1790. Puolan kapinan aikana 1792–1794 hän komensi Muromskin jalkaväkirykmenttiä kunnostautuen Masciniewiczin taistelussa. Hän sai neljännen luokan Pyhän Yrjön ristin. Tutškov ylennettiin 4. lokakuuta 1794 everstiksi ja siirrettiin Belozerskin rykmentin komentajaksi. Tasan kolme vuotta myöhemmin hänet siirrettiin Sevskin jalkaväkirykmentin komentajaksi. Tutškov osallistui A. M. Rimski-Korzakovin joukoissa Sveitsin operaatioon Zürichin lähellä, ja hän osallistui Schaffhausenin hyökkäykseen. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1799. Kesästä 1806 Tutškov komensi viidettä jalkaväkidivisioonaa.
Tammikuusta 1808 Tutškov kiinnitettiin Ruotsia vastaan hyökkääviin joukkoihin 5. divisioonan komentajaksi. Venäläiset joukot hyökkäsivät 21. helmikuuta 1808 yhtenä kolmesta ryhmittymästä Suomeen. Hän hävisi Koljonvirran taistelun Johan August Sandelsille. Hänen seuraajakseen komentajaksi tuli Nikolai Nikolajevitš Rajevski. Suomen sodan jälkeen Tutškov palveli Kamenets-Podolskin sotilaskuvernöörinä.
Vuonna 1812 hän osallistui komentajana Venäjän sotaan Ranskaa vastaan muun muassa Smolenskin ja Borodinon taisteluissa. Hän haavoittui luodista rintaan ja hänet siirrettiin Možaiskiin ja sittemmin Jaroslavliin, missä kuoli haavoittumisensa seurauksiin.
Nikolai Aleksejevitš Tutškov oli toisen aikalaisensa venäläisen kenraalin, Smolenskin taistelussa kaatuneen Aleksandr Aleksejevitš Tutškovin (1778–1812) vanhempi veli.
Kirjallisuutta

Zalesski, K. A.: Napoleonovskije voiny 1799–1815. Biografitšeski entsiklopeditšeski slovar (Наполеоновские войны 1799–1815. Биографический энциклопедический словарь), Moskova, 2003.
Reima T.A. Luoto - Heikki Talvitie - Pekka Visuri: Suomen sota 1808-1809, Espoo 2008
Aiheesta muualla

Nikolai Tutškovin muotokuva (Juri Ivanov, 1990) (venäjäksi)
Nikolai Tutškovin elämäkerta (venäjäksi)
Museum.ru (venäjäksi)
Nuwara Eliyan piirikunta

Nuwara Eliyan piirikunta (sinhaliksi නුවරඑළිය දිස්ත්‍රික්කය, Nuvaraeḷiya distrikkaya, tamiliksi நுவரெலியா மாவட்டம், Nuvareliyā māvaṭṭam) on yksi Sri Lankan 25 piirikunnasta. Se kuuluu Keskiseen provinssiin. Piirikunta rajautuu pohjoisesta Kandyn piirikuntaan, idästä Badullan piirikuntaan, etelästä Ratnapuran piirikuntaan ja lännestä Kegallen piirikuntaan.
Piirikunta on tunnettu teetuotannostaan. Siellä sijaitsevat Dimbulan, Nuwara Eliyan ja Uda Pussellawan teealueet.
Teeviljelmiä Nuwara Eliyan piirikunnassa.
Teeviljelmiä.
Necropolis Transparent

| Necropolis Transparent Lock Up |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. heinäkuuta 2011
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: grindcore, deathgrind
 Kesto: 42.18
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Lock Upin muut julkaisut
| Violent Reprisal 2007 | Necropolis Transparent 2011 | Demonization 2017 |
Necropolis Transparent on Lock Upin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 1. heinäkuuta 2011.
Kappaleet

Brethren of the Pentagram – 1.36
Accelerated Mutation – 2.46
The Embodiment of Paradox and Chaos – 1.51
Necropolis Transparent – 1.56
Parasite Drama – 3.00
Anvil of Flesh – 2.25
Rage Incarnate Reborn – 3.10
Unseen Enemy – 2.19
Stygian Reverberations – 2.13
Life of Devastation – 2.29
Roar of a Thousand Throats – 2.08
Infiltrate and Destroy – 2.38
Discharge the Fear – 3.40
Vomiting Evil – 2.34
Stigmatyr – 1.51 (rajoitetun painoksen bonuskappale)
Through the Eyes of My Shadow Self – 2.23
Tartarus – 3.19
Kokoonpano

Tomas Lindberg – laulu
Anton Reisenegger – kitara
Shane Embury – bassokitara
Nicholas Barker – rummut
Peter Tägtgren – laulu (kappaleet 4 & 16)
Jeff Walker – laulu (kappaleet 3, 5, 8 & 13)
Dan Biggin – äänittäjä
Andy Sneap – miksaaja, masteroija
Adrian Balderrama – grafiikka
Kevin Sharp – layout
Arvostelut

Metal Storm: 8/10
The Metal Forge:
Aiheesta muualla

Albumi Necropolis Transparent Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Necropolis Transparent discogs.com -sivustolla
Noora Hämäläinen

Noora Emilia Hämäläinen (s. 15. maaliskuuta 1988 Kiihtelysvaara) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Joensuun Katajaa ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2014 lähtien toiminut Olli Virkkala. Aikuisten SM-kisoissa Hämäläinen on saavuttanut hopeaa ja pronssia 100 metrin juoksussa sekä hopeaa ja pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa.
Hänen ennätyksensä 100 metrillä on vuonna 2012 juostu 11,87. Hän osallistui myös  Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Suomen naisten 4 × 100 metrin viestijuoksuun karsiutuen finaalista ajalla 44,65.
Nordholzin lentotukikohta

Nordholzin lentotukikohta (saks. Fliegerhorst Nordholz) (IATA: FCN, ICAO: ETMN) on Saksan laivaston ilmavoimien (Marinefliegerkommando) käytössä oleva lentotukikohta lähellä Nordholzia, Ala-Saksin osavaltiossa.
Historia

Nordholzin lentotukikohta avattiin vuonna 1914, ollen yksi Saksan vanhimmista lentokentistä. Ensimmäisen maailmansodan aikana tukikohta oli Saksan zeppeliinien päätukikohta, ja sieltä lennettiin pommituslentoja Britanniaan. Versailles'n rauhan ehtojen mukaan kaikki lentokentän tilat purettiin sodan jälkeen vuonna 1919.
Tukikohta otettiin takaisin käyttöön vuonna 1938, kun Luftwaffe päätti jälleenrakentaa sen. Toisen maailmansodan aikana siellä oli hävittäjä- ja pommitusyksiköitä. Tukikohtaa ei käytetty vuodesta 1941 maaliskuuhun 1943, kunnes Luftwaffe palasi.
Sodan jälkeen Yhdysvallat piti aluetta hallussaan, kunnes se luovutettiin vuonna 1947 Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimille, joka tuhosi sen. Nykyisen tukikohdan rakentaminen aloitettiin vuonna 1959. Se on toiminut erilaisissa Naton tehtävissä. Nykyään tukikohdassa on siviilikäytön lisäksi Saksan laivaston Marineflieger, joka käyttää tukikohtaa esim. merivalvontaan, sukellusveneentorjuntaan ja pelastustehtäviin.
Käännös suomeksi
Nikolai Tšaikovski

Nikolai Tšaikovski.
Nikolai Vasiljevitš Tšaikovski (ven. Никола́й Васи́льевич Чайко́вский; 7. tammikuuta 1851 (J: 26. joulukuuta 1850) Vjatka, Venäjän keisarikunta – 30. huhtikuuta 1926 Lontoo, Iso-Britannia) oli venäläinen poliittinen aktivisti. Hän vaikutti nuoruudessaan 1870-luvun alussa maanalaisessa narodnikkiliikkeessä ja myöhemmin sosialistivallankumouksellisen puolueen maltillisella siivellä. Venäjän sisällissodan aikana hän kuului näkyviin valkoisten tukijoihin ja johti vuosina 1918–1919 Arkangeliin perustettua valkoista hallitusta.
Elämä

Aatelisperheeseen syntynyt Tšaikovski valmistui Pietarin yliopiston fyysis-matemaattisesta tiedekunnasta vuonna 1872. Hän kuului vuodesta 1869 Tšaikovskin piirinä (Tšaikovtsy) tunnettuun, lähinnä opiskelijoista muodostuneeseen vallankumoukselliseen opintopiiriin, joka levitti kiellettyä vapaamielistä kirjallisuutta ja agitoi työläisten keskuudessa. Tšaikovskin piiri vastusti Sergei Netšajevin väkivaltaista vallankumouksellisuutta. Tšaikovski ei ollut ryhmän perustaja eikä johtaja, mutta piiri jäi silti historiaan hänen mukaansa nimettynä, sillä hän vaikutti keskeisesti sen omaksumaan linjaan. Tšaikovski oli varsinkin 1870-luvun alussa vaikutusvaltainen nuorten narodnikkien liikkeessä, mutta hän muutti vuonna 1874 Yhdysvaltojen Kansasiin, jossa hän kuului jonkin aikaa venäläisten emigranttien muodostamaan ”jumalallisen ihmisyyden” (bogotšelovetšestvo) kristilliseen lahkoon. Vuodesta 1879 hän asui Ranskassa ja Englannissa. Hän oli perustamassa ”Venäjän vapaan lehdistön rahastoa”.
Tšaikovski liittyi vuonna 1904 entisten narodnikkien perustamaan sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen. Hän oli vuonna 1905 puolueensa maanalaisen organisaation ja suomalaisten aktivistien kanssa mukana järjestämässä aseiden salakuljetusta Venäjälle SS John Grafton -aluksella. Tšaikovski palasi vuonna 1907 Venäjälle, jossa hänet vangittiin mutta vapautettiin myöhemmin oikeuden päätöksellä. Hän siirtyi sosialistivallankumouksellisista erkaantuneeseen kansansosialistien puolueeseen, jonka keskusjohtoon hän myöhemmin kuului. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen Tšaikovski oli kansansosialistien edustajana Pietarin neuvoston toimeenpanevassa komiteassa, Pietarin kaupunginduumassa, väliaikaisen hallituksen kutsumassa demokraattisessa neuvottelukokouksessa, esiparlamentissa ja perustuslakia säätävässä kansalliskokouksessa.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Tšaikovski suuntasi taistelunsa ensisijaisesti bolševismia vastaan. Hän johti ”Perustuslakia säätävän kansalliskokouksen suojelun liittoa” ja oli perustamassa keväällä 1918 ”Venäjän uudestisyntymisen liittoa” (Sojuz vozroždenija Rossi), joka oli keskustavasemmistolaisia puolueita yhteen koonnut antibolševistinen järjestö. Kun brittiläiset interventiojoukot valtasivat elokuussa 1918 maihinnousulla Arkangelin Jäämeren rannikolla, Tšaikovski asetettiin sinne perustetun valkoisen hallituksen johtoon. Hän johti brittijoukkojen tukeen nojannutta niin sanottua Pohjoista oblastia, kunnes matkusti tammikuussa 1919 Pariisiin liittyäkseen valkoisten venäläisten poliittiseen neuvottelukuntaan. Hänet valittiin poissaolevana myös Ufassa perustettuun valkoiseen direktoriohallitukseen.
Arkangelin hallituksen kukistuttua helmikuussa 1920 Tšaikovski oli vielä vähän aikaa Anton Denikinin valkoisen armeijan tueksi perustetun ”etelävenäläisen hallituksen” jäsenenä, mutta eli sen jälkeen viimeiset vuotensa maanpaossa. Bolševikkihallinto julisti hänet vuonna 1920 kansanviholliseksi. Tšaikovski johti vuosina 1920–1923 Ranskasta käsin ”toimintakeskukseksi” kutsuttua vastavallankumouksellista taistelujärjestöä. Vuodesta 1925 hän asui Englannissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nikolai Tšaikovski Wikimedia Commonsissa
Nitrifikaatio

Nitrifikaatio on aerobinen prosessi, jossa nitrifikaatiobakteerit muuttavat kemiallisilla muutoksilla ammonium-muodossa olevaa typpeä nitriitti- ja nitraatti-muotoiseksi. Nitrifikaatio on osa typen kiertokulkua. Nitrifikaatiolla on ympäristöä happamoittava vaikutus.
Aiheesta muualla

Ville Kivisalmi: Nitrifikaatiobakteerien toiminta (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Nordi Mukiele

Nordi Mukiele maaliskuussa 2020.
Nordi Mukiele (s. 1. marraskuuta 1997 Montreuil) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja ja pelaa yleensä oikealla laidalla. Hän edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Paris Saint-Germainia. Hän on pelannut Ranskan nuorisomaajoukkueissa.
Mukiele edusti kotimaassaan Ligue 2:ssa Lavalia ja 1,5 kautta Ligue 1:ssä Montpellieria. Hän pelasi Ligue 1:ssä Montpellierin joukkueessa 50 ottelua. Hän siirtyi kesällä 2018 saksalaisseura RB Leipzigiin. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi Bundesliigassa 19 ottelua ja teki maalin kauden viimeisessä ottelussa Werder Bremeniä vastaan. Toisella kaudellaan hän pelasi 25 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 28 bundesliigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 28 bundesliigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Mukiele pelasi Leipzigin joukkueessa Mestarien liigassa 23 ottelua ja teki maalin joulukuussa 2020 Başakşehiria vastaan ja lokakuussa 2021 Paris Saint-Germainia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua.
Mukiele palasi kesällä 2022 Ranskaan, tällä kertaa Paris Saint-Germainin joukkueeseen.
Mukiele on pelannut Ranskan alle 18-, alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa yhteensä toistakymmentä maaottelua. Ranskan A-maajoukkueessa hän pääsi runsaaksi 20 minuutiksi kentälle MM-karsintaottelussa Suomea vastaan syyskuussa 2021.