stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Beringinsalmi

NASA:n satelliittikuva Beringin salmesta. Dežnjovinniemi, Venäjä, on vasemmalla, kaksi Diomedensaarta ovat keskellä ja Prince of Walesin niemi, Yhdysvallat, on oikealla.
Merikartta Beringinsalmesta
Beringinsalmi (ven. Берингов пролив, Beringov proliv) erottaa toisistaan Aasian mantereen itäisimmän kohdan Dežnjovinniemen ja Amerikan mantereen läntisimmän kohdan Prince of Walesin niemen. Salmi yhdistää Pohjoiseen jäämereen kuuluvan Tšuktšimeren sen eteläpuolella sijaitsevaan Beringinmereen, joka puolestaan on osa Tyyntämerta.
Beringinsalmi on kapeimmillaan noin 85 tai 86 kilometrin levyinen. Salmen keskellä sijaitsevat Diomedesaaret, jotka ovat noin neljän kilometrin päässä toisistaan. Näiden saarten välistä kulkee Venäjän ja Yhdysvaltain raja, sekä kansainvälinen päivämääräraja. Salmen pituudeksi mainitaan 96 kilometriä.
Salmi on saanut nimensä tanskalaissyntyisen tutkimusmatkailija Vitus Beringin mukaan, joka kulki sen läpi vuonna 1728. Semjon Dežnjov oli purjehtinut salmen läpi pohjoisesta etelään jo 1648.
Esihistoria

Beringinsalmi on keskimäärin vain 30–50 metrin syvyinen. Kun merenpinnan taso toistuvasti aleni jääkausiaikana, Beringinsalmen paikalla oli maakannas, Beringin maakannas eli Beringia. Kannas hävisi ja salmi avautui viimeisen kerran joskus 10 000–8 000 vuotta sitten, kun merenpinta nousi jäätiköiden sulaessa.
Beringin salmi syntyi alun perin mioseeni- tai plioseenikaudella, mikä päästi kylmän merivirran Tyynellemerelle. Avautuminen ja sulkeutuminen saattoi tapahtua useampaan otteeseen. Erään näkemyksen mukaan viimeinen varsinainen avautuminen sattui 4,5–3,5 miljoonaa vuotta sitten, jolloin Alaskan lämpötila laski hieman. Tämän jälkeen salmi avautui ja sulkeutui jääkausiaikana veden pinnan vaihtelun takia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Beringinsalmi Wikimedia Commonsissa
Takumi Saitō

Takumi Saitō vuonna 2011.
Takumi Saitō (jap. 斎藤工; s. 22. elokuuta 1981 Tokio, Japani) on japanilainen näyttelijä ja malli.
Takumi on näytellyt elokuvissa Sukitomo (2007), Boys Love (2006) ja Itsuka no kimi e (2007). Elokuvien lisäksi hän on näytellyt televisiosarjoissa, esiintynyt lavalla ja radiossa sekä tehnyt musiikkia. Takumilla on myös faniklubi, joka kantaa nimeä Takumix.
Takumi harrastaa elokuvien katselua, musiikin kuuntelua, lukemista, matkustelua, kamppailulajeja, nyrkkeilyä ja jalkapalloa. Hän kertoo myös rakastavansa taidetta.
Aiheesta muualla

Takumi Saitō Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Takumi Saitōn sivusto
Takumi Saitōn blogi
Takumi Saitōn virallinen faniclubi (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Japani 
Taiteenala:  MusicBrainz 2 
Muut:  IdRef
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1924 – miesten 5 000 m

Pariisin olympiakisojen miesten 5 000 metrin juoksuun osallistui 39 urheilijaa 22 eri maasta. Kilpailupäivät olivat 8. ja 10. heinäkuuta. Kilpailun voitti Suomen Paavo Nurmi, joka aiemmin samana päivänä oli jo voittanut 1 500 metrin loppukilpailun. Lähtöjen välillä oli vain 50 minuuttia.
Alkuerät

Jokaisesta erästä neljä nopeinta loppukilpailuun.
1. erä
| Sija | Nimi | Maa | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Eino Rastas |  Suomi | 15.22,2 |
| 2 | Katzuo Okazaki |  Japani | 15.22,2 |
| 3 | Axel Eriksson |  Ruotsi | 15.23,6 |
| 4 | Léonard Mascaux |  Ranska | 15.26,4 |
| 5 | Charles Johnstone |  Iso-Britannia | 15.27,4 |
| 6 | Ralph Starr |  Iso-Britannia |  |
| 7 | Eastman Doolittle |  Yhdysvallat |  |
| 8 | Camille Van de Velde |  Belgia |  |
| 9 | Alfredo Gomes |  Brasilia |  |
| 10 | Mohamed El-Sayed |  Egypti |  |
| 11 | Joaquín Miquel |  Espanja |  |
| 12 | Vilis Cimmermans |  Latvia |  |
| 13 | Daniel Eslava |  Meksiko |  |
| 14 | Stanisław Ziffer |  Puola | 16.36,0 |
2. erä
| Sija | Nimi | Maa | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Paavo Nurmi |  Suomi | 15.28,6 |
| 2 | Lucien Dolques |  Ranska | 15.29,4 |
| 3 | Eino Seppälä |  Suomi | 15.34,6 |
| 4 | Frank Saunders |  Iso-Britannia | 15.37,0 |
| 5 | Maurice Norland |  Ranska | 15.41,4 |
| 6 | Harold Phelps |  Yhdysvallat |  |
| 7 | David MacGill |  Kanada |  |
| 8 | István Kultsár |  Unkari |  |
| 9 | Stefan Szelestowski |  Puola | 16.11,0 |
| 10 | Pala Singh |  Intia |  |
| 11 | Karel Nedobitý |  Tšekkoslovakia | 16.59,0 |
| - | William Marthé |  Sveitsi | DNF |
3. erä
| Sija | Nimi | Maa | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | John Romig |  Yhdysvallat | 15.14,6 |
| 2 | Edvin Wide |  Ruotsi | 15.24,0 |
| 3 | Ville Ritola |  Suomi | 15.32,1 |
| 4 | Charles Clibbon |  Iso-Britannia | 15.35,6 |
| 5 | Lucien Duquesne |  Ranska | 16.03,0 |
| 6 | Jan Zeegers |  Alankomaat |  |
| 7 | Alexandros Kranis |  Kreikka | 16.45,8 |
| 8 | George Lermond |  Yhdysvallat |  |
| 9 | Malcolm Boyd |  Australia |  |
| 10 | Hans Kantor |  Itävalta |  |
| 11 | Miguel Palau |  Espanja |  |
| 12 | Pedro Curiel |  Meksiko |  |
| 13 | Artūrs Motmillers |  Latvia |  |
Loppukilpailu

| Sija | Nimi | Maa | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Paavo Nurmi |  Suomi | 14.31,2 |
| 2 | Ville Ritola |  Suomi | 14.31,4 |
| 3 | Edvin Wide |  Ruotsi | 15.01,8 |
| 4 | John Romig |  Yhdysvallat | 15.12,4 |
| 5 | Eino Seppälä |  Suomi | 15.18,4 |
| 6 | Charles Clibbon |  Iso-Britannia | 15.29,0 |
| 7 | Lucien Dolques |  Ranska | 15.32,6 |
| 8 | Axel Eriksson |  Ruotsi | 15.38,0 |
| 9 | Léonard Mascaux |  Ranska | 15.39,0 |
| 10 | Frank Saunders |  Iso-Britannia | 15.54,0 |
| 11 | Eino Rastas |  Suomi |  |
| 12 | Katzuo Okazaki |  Japani |  |
Anna-Liisa Korpinen

| Anna-Liisa Korpinen |
| --- | --- |

Sosiaaliministeri
 Koiviston I hallitus   22.3.1968–13.5.1970  
Sosiaali- ja terveysministeri
 Karjalaisen II hallitus   15.7.1970–26.3.1971  
Kansanedustaja
 21.7.1951–31.1.1974  
Ryhmä/puolue:  SKDL
Vaalipiiri:  Lappi
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1929 Kemin mlk
Kuollut: 20. syyskuuta 2010 (81 vuotta) Kemi
Ammatti:  oikeustieteen ylioppilas
Anna-Liisa Korpinen (o.s. Tiekso, vuosina 1951–1957 Tiekso-Isaksson, 14. maaliskuuta 1929 Kemin mlk – 20. syyskuuta 2010 Kemi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SKDL:n kansanedustajana 1951–1974 sekä sosiaali- ja terveysministerinä kahdessa hallituksessa 1968–1971. Eduskunnan sivistysvaliokunnan puheenjohtajana Korpinen oli 1960-luvulla valmistelemassa peruskoulu-uudistusta. Ministerinä hän oli toteuttamassa tai valmistelemassa useita merkittäviä sosiaalisia uudistuksia, kuten eläkelakeja, kansanterveyslakia sekä uutta aborttilakia.
Elämä > Nuoruusvuodet

Anna-Liisa Korpisen vanhemmat olivat pienviljelijä Jaakko Evert Tiekso (1892-1958) ja Muoniossa syntynyt kansakoulunopettaja Lempi Johanna Niva (1892-1965). Hänen vasemmistolainen isänsä kuului 1930-luvulla Suomen Pienviljelijäin Puolueeseen. Jatkosodan jälkeen perhe liittyi SKP:n ja SKDL:n jäseniksi, joiden ohella Korpinen oli myös SDNL:n jäsen. Korpinen kirjoitti ylioppilaaksi Kemin tyttölyseosta 1949, jonka jälkeen hän aloitti oikeustieteen opinnot Helsingin yliopistossa ja suoritti Sirola-opiston kursseja. Korpinen valittiin eduskuntaan vuonna 1951, jolloin hänestä tuli 22-vuotiaana eduskunnan nuorin kansanedustaja. Politiikkaan siirryttyään Korpinen keskeytti opintonsa, eikä suorittanut akateemista tutkintoa.
Elämä > Ministerinä

Vuonna 1962 Korpinen valittiin sivistysvaliokunnan puheenjohtajaksi. Sen merkittävin tehtävä oli vasemmiston ajaman peruskoulu-uudistuksen valmistelu. Maaliskuussa 1968 hänestä tuli Mauno Koiviston hallituksen sosiaaliministeri. Korpinen oli säätämässä muun muassa perhe-eläkelakeja, yrittäjien eläkelakeja sekä uutta aborttilakia. Hänen mukaansa vanha laki asetti erityisesti vähävaraiset ja syrjäseuduilla asuvat naiset muita huonompaan asemaan, mikä johtui muun muassa lausunnonantajalääkäreiden vähäisestä määrästä. Tiekson mukaan naisen oli itse saatava päätää synnyttääkö hän lapsensa vai ei. Uudessa aborttilaissa oli terveyttä vaarantavien tekijöiden ohella ensimmäistä kertaa mukana myös sosiaaliset tekijät. Professori Inkeri Anttilan johtama komitea ei kuitenkaan suositellut Tiekson kannattamaa vapaata aborttia.
Kesällä 1970 Tieksosta tuli Ahti Karjalaisen hallituksen sosiaali- ja terveysministeri. Ennen hajoamistaan syksyllä 1971 hallitus ehti valmistelemaan uutta kansanterveyslakia sekä lasten päivähoitouudistusta. Uudistusmielisenä tunnettu Korpinen ehdotti ministerinä ollessaan muun muassa yö- ja viikonloppuvankiloita ensikertalaisille. Korpinen kiinnitti myös huomiota 1960-luvun lopussa Suomessa esille nousseeseen huumeongelmaan. Hänen mukaansa huumausaineiden käyttö ei aina johtanut niiden väärinkäyttöön. Tiekso toivoi tunnepitoisen keskustelun sijaan asiallista keskustelua huumausaineista ja kehotti käyttämään huumeiden vastaisessa työssä hyväksi alkoholinnvastaisessa taistelussa saatuja kokemuksia. Tiekso ei myöskään pitänyt siitä, että huumausaineet leimattiin ainoastaan nuorison ongelmaksi. Lisäksi hän toivoi kiinnetettävän enemmän huomiota lääkeaineiden ja liuttomien väärinkäyttöön, joka käsitti 90% ilmitulleista käyttötapauksista.
Elämä > Politiikan jälkeen

Syksyllä 1973 Korpinen oli ehdolla tehtävänsä jättävän Lapin maaherran Martti Miettusen seuraajaksi. Tiekso jätti kansanedustajan tehtävät kesken vaalikauden helmikuussa 1974, kun hänet valittiin Rautaruukin työsuojeluasioista vastaavaksi apulaisjohtajaksi. Korpinen hoiti tehtävää aluksi Helsingissä, mutta siirtyi 1976 aviopuolisonsa kotipaikkakunnalle Ouluun. Korpisen nimi mainittiin syksyllä 1981 yhtenä mahdollisena SKDL:n presidenttiehdokkaana, mutta hän asiaa tiedusteltaessa hän kieltäytyi välittömästi. Korpinen jäi eläkkeelle Rautaruukista vuonna 1982, jonka jälkeen hän toimi vielä Eläkeläiset ry:n puheenjohtajana 1984–1994.
Korpinen oli Kemin maalaiskunnan kunnanvaltuuston jäsen 1954–1968 sekä presidentin valitsijamies 1956, 1962 ja 1968. Hän oli myös SDNL:n puheenjohtaja 1955–1964, SNDL:n puheenjohtaja 1971-1974 sekä SKP:n keskuskomitean jäsen 1966-1975. Lisäksi Korpinen toimi muun muassa SKDL:n varapuheenjohtajana sekä Kansan Sivistystyön Liiton puheenjohtajana.lähde?
Perhe

Korpisella oli avioliitostaan Pajalassa syntyneen Arne Isakssonin (1925-2000) kanssa kaksi poikaa. Vuonna 1975 hän avioitui kansanedustaja Rauno Korpisen kanssa.
Vuonna 1951 Tiekso meni naimisiin Tornionjokilaaksosta kotoisin olevan Ruotsin kansalaisen ja Ruotsin kommunistisessa liikkeessä toimineen Arne Isakssonin kanssa. Isaksson oli tullut Suomeen, äitinsä kotimaahan, 1949 ja opiskellut muun muassa Sirola-opistossa.
Vuonna 1955 Arne Isaksson oli nimitetty Kolarin kunnan sosiaalisihteeriksi. Pari kuntalaista valitti asiasta vedoten siihen, ettei  Ruotsin kansalaista voitu nimittää kunnan virkaan  Suomessa. Prosessi päätyi useiden valitusten jälkeen Isakssonin maastakarkoitukseen helmikuussa 1956. Pariskunta erosi 1957.
Muuta

Tieksolla oli cameo-rooli elokuvassa Jussi Pussi.
Anton Kotonen

| Anton Kotonen |
| --- | --- |

Suomen oikeusministeri
 Mantereen hallitus 22.12.1928–18.2.1929  
Edeltäjä:  Torsten Malinen
Seuraaja:  Oiva Huttunen
Eduskunnan sihteeri
 1929–1936  
Edeltäjä:  E. J. Ahla
Seuraaja:  E. H. I. Tammio
Kansanedustaja
 1.6.1909–1.2.1914 1.4.1919–4.9.1922  
Ryhmä/puolue:  Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Viipurin läänin itäinen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. marraskuuta 1876 Virolahti
Kuollut: 25. tammikuuta 1936 (59 vuotta) Helsinki
Arvonimi: laamanni (1929)
Tiedot
Koulutus:  oikeustutkinto (1902) varatuomari (1905)
Anton Kotonen (29. marraskuuta 1876 Virolahti – 25. tammikuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen juristi ja sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi kansanedustajana, oikeusministerinä ja eduskunnan sihteerinä. Hän ansioitui varsinkin lainvalmistelussa ja oli mukana vuonna 1919 hyväksytyn tasavaltaisen hallitusmuodon laatimisessa.
Elämä > Varhaisempi ura

Kotonen syntyi Kotosenmäen kylässä Virojoella vuonna 1876. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Tuomas Kotonen ja Maria Villi. Anton Kotosen veli oli piirisihteeri, päätoimittaja Otto Kotonen. Anton Kotonen oli vuodesta 1904 naimisissa Aini Karola Lampénin kanssa. Kotonen edusti 1800-luvun loppupuolelle tyypillistä ensimmäisen polven sivistyneistöä, joka tuli maanviljelijäperheestä.
Kotonen pääsi ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1898. Hän suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1902 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1905. Kotonen toimi Sortavalan pormestarina eli raastuvanoikeuden päällikkötuomarina vuosina 1904–1905 ja kaupunginviskaalina eli syyttäjänä vuosina 1906–1907. Sen jälkeen hänellä oli oma asianajotoimisto Sortavalassa vuosina 1906–1920. Väinö Tanner oli syksystä 1911 alkaen harjoittelijana Kotosen asianajotoimistossa, koska ei juristiksi valmistuttuaan ollut saanut työpaikkaa Helsingistä.
Kotonen oli Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) kansanedustajana vuosina 1909–1914 ja 1919–1921. Hän oli perustuslakivaliokunnan ja suuren valiokunnan jäsen. Ensimmäiselle kaudelleen hänet valittiin Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä, mutta vuodesta 1910 alkaen hän edusti Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Kun Kotonen valittiin toiselle edustajankaudelleen, hänen edustajantoimensa asetti kyseenalaiseksi Parikkalan puolueyhdistys, joka oli Venäjän suhteen hyvin kansallismielisellä linjalla ja suhtautui kielteisesti Venäjän hallitusvaltaan ja sen suunnitelmaan Uudenkirkon ja Kivennavan liittämisestä suoraan Venäjään. Parikkalalaiset ja heitä tukenut Viipurin itäinen sosialidemokraattinen piirijärjestö vaativat venäläisyyteen myötämielisesti suhtautunutta Kotosta eroamaan kansanedustajan toimesta ja puolueesta. Sosiaalidemokraattinen eduskuntaryhmä ei suostunut erottamiseen, mutta Kotonen ei onnistunut uusimaan paikkaansa vuoden 1913 eduskuntavaaleissa.
Kotonen oli Sortavalan kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1917–1919. Hän oli myös SDP:n Viipurin läänin itäisen piiritoimikunnan jäsen.
Elämä > Hallitusmuoto

Kotonen tunnettiin taitavana ja varsinkin teknisesti lahjakkaana lainvalmistelijana, ja hän ansioitui lakikielen kehittämisessä. Hänen taitojaan hyödynnettiin useissa komiteoissa, joista merkittävin oli vuoden 1917 perustuslakikomitea. Keväällä 1917 Tokoin senaatti oli asettanut yksitoistahenkisen komitean valmistelemaan Suomelle uutta hallitusmuotoa, koska Venäjän keisarin valta oli kukistunut helmikuun vallankumouksessa ja Suomen valtiollinen asema haluttiin sortovuosien jälkeen vakiinnuttaa. Kesän kuumuus sai komitean ydinjoukon hakeutumaan pois Helsingistä. Tällöin vapaaherra R. A. Wrede kutsui luokseen Wredebyn kartanoon kaksi muuta komitean keskeistä jäsentä, ensin sen puheenjohtajan K. J. Ståhlbergin ja sitten myös SDP:tä edustaneen Kotosen. He ryhtyivät työskentelemään elokuussa 1917. Kotosen kerrotaan joutuneet pitämään paljon seuraa vapaaherratar Wredelle, koska R. A. Wrede ja Ståhlberg antautuivat pitkiin filosofisiin pohdintoihin, jotka pitkästyttivät Kotosta. Kolmen miehen ryhmä hahmotteli hallitusmuotoesityksen pääkohdat, joiden pohjalta komitea muokkasi syyskuussa varsinaisen mietinnön.
Komitean mietintö toimi eduskunnan vuonna 1919 hyväksymän tasavaltaisen hallitusmuodon pohjana. Hallitusmuodon hyväksyminen edellytti kompromissia SDP:n ja oikeiston edustajien välillä: esityksestä poistettiin vasemmiston alkuaan vastustama ritarimerkkien antamiskielto ja vastaavasti siihen lisättiin pykälä, jonka mukaan ”kansalaisten työvoima on valtakunnan erikoisessa suojeluksessa”. Kotonen oli mukana neuvottelemassa sovintoa ja jälkimmäinen lisäys oli ilmeisesti hänen laatimansa.
Kotonen oli mukana SDP:n, edistyspuolueen ja Maalaisliiton yhteisessä lähetystössä, joka kävi pyytämässä K. J. Ståhlbergia ehdokkaaksi vuoden 1919 presidentinvaaliin. Juuri Kotosen on kerrottu suostutelleen haluttoman Ståhlbergin suostumaan ehdokkaaksi.
Elämä > Myöhempi ura

Kotonen valittiin vuonna 1919 eduskunnan ensimmäiseksi varapuhemieheksi ja seuraavana vuonna lakivaliokunnan sekä SDP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi. Hän kuului myös  valtakunnanoikeuteen ja oli jäsenenä luotsikomiteassa 1919, Ahvenanmaan komiteassa 1919–1920, valtiopäiväjärjestyksen tarkastuskomiteassa 1921–1922 sekä virastojen työaikakomiteassa ja virastokomiteassa 1922. Syksyllä 1920 Kotonen vastusti SDP:n eduskuntaryhmän päätöstä ajaa punavankien armahduskysymystä jarrutuskeskustelun avulla, minkä seurauksena hänet erotettiin ryhmän puheenjohtajan paikalta ja lopulta koko puolueesta. Tämän jälkeen hän siirtyi poliittisesti oikealle ja liittyi lopulta Isänmaalliseen kansanliikkeeseen (IKL).
Kotonen toimi lainvalmistelukunnan jäsenenä vuosina 1921–1928 ja eduskunnan sihteerinä vuosina 1929–1936. Hänelle myönnettiin laamannin arvo vuonna 1929. Kotonen julkaisi 1920-luvulla eräitä lainselitysoppaita ja osallistui innokkaasti Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen toimintaan. Hän kuului järjestön hallitukseen, oli pari vuotta puheenjohtajanakin ja kirjoitti artikkeleita Lakimies-lehteen. Kotonen oli lisäksi oikeusministerinä ammattiministerin ominaisuudessa Mantereen hallituksessa, joka ajan tavan mukaan oli lyhytikäinen. Kotonen oli ministerinä vain hallituksen alkuvaiheen aikana 22. joulukuuta 1928 – 18. helmikuuta 1929 eli 59 päivää.
Julkaisut

Kelvotonta suomea lainopillisessa teoksessa. Lakimies 1: 1927.
Suomen kansa lukkarinkoulussa. Täysikiellottoman kansanraittiuden edistämisliitto n:o 24, 1930, 20s.
Työehtosopimuslaki. Otava, 1925, 110 s.
Asutuslaki : (laki maan hankkimisesta asutustarkoituksiin 25 p:ltä marraskuuta 1922) ja sen toimeenpanoasetus (yhdessä T. M. Kivimäen kanssa). Otava, 1924, 357, XIIIs.
Laki puutavarayhtiöiden lainvastaisesti hankkimista kiinteistöistä ja sen toimeenpanoasetus / Anton Kotonen ja T. M. Kivimäki. Otava, 1925, 78 s.
Katri Komi

Katri Helena Komi (s. 11. toukokuuta 1968 Joroinen) on suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen Keskustan kansanedustaja 1999–2015. Hän jättäytyi pois eduskunnasta neljän vaalikauden jälkeen.
Komi asuu Joroisissa. Hän on koulutukseltaan maatalous- ja metsätieteiden maisteri ja agronomi. Myös hänen isänsä, maanviljelijä Armas Komi, on toiminut kansanedustajana. Komi on toiminut maatalousyrittäjänä 1987–2000 ja freelance -toimittajana 1991–2000.
Eduskunnassa Komi oli jäsen ulkoasiainvaliokunnassa (2004–2015), jossa käsitellään Suomen ulkosuhteisiin liittyviä asioita. Hän toimi myös valtiovarainvaliokunnan työ- ja elinkeinojaostossa (2007–2011) sekä asunto- ja ympäristöjaostossa (2007–2011). Maa- ja metsätalousvaliokunnassa hän oli jäsen 1999–2007 ja varajäsen 2007–2015. Lisäksi hän oli muun muassa Yleisradio Oy:n hallintoneuvoston jäsen (2011–2015).
Komi toimi Parlamenttienvälisen liiton (IPU) Suomen ryhmän johtokunnan puheenjohtajana kahdeksan vuotta ja varapuheenjohtajana neljä vuotta. Hän on myös toiminut Karjalan Liiton liittovaltuuston varapuheenjohtajana sekä Maa- ja kotitalousnaisten Keskuksen hallituksen jäsenenä (vpj. kolme vuotta). Komi harrastaa ratsastusta ja muuta liikuntaa, kirjoittamista ja lukemista, matkustamista sekä mökkeilyä. Hän on julkaissut runokokoelman Sisua, särmää ja sydäntä (2006).
Komi äänesti ydinvoimalupien myöntämistä vastaan vuonna 2010.
Takuya Onishi

| Takuya Onishi> 大西 卓哉 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1975-12-2222. joulukuuta 1975 Tokio
Kansalaisuus:  Japani
Ammatti:  lentäjä
Ura
Tyyppi:  JAXA:n astronautti
Valittu avaruuslentäjäksi:  2014
Lennot

Sojuz MS-01:  Sojuz MS-01
:  Retkikunta 48
 
Takuya Onishi, (jap. 大西 卓哉, Ōnishi Takuya; s. 22. joulukuuta 1975 Tokio, Japani) on japanilainen JAXA:n astronautti. Onishi on ammatiltaan lentäjä. Onishi valittiin astronauttikoulutukseen vuonna 2009. Joulukuussa 2014 hänet valittiin Sojuz MS-01 -lennon miehistön jäseneksi Retkikuntaan 48 ja varajäseneksi Retkikuntaan 46.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Takuya Onishi Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Japani
Todellisen Jeesuksen Kirkko

Todellisen Jeesuksen Kirkko Malesian Kuala Lumpurissa
Todellisen Jeesuksen Kirkko (perint.: 真耶穌教會) on itsenäinen kiinalainen kirkko, joka on saanut alkunsa helluntaiherätyksestä. Kirkko perustettiin Pekingissä, Kiinassa, vuonna 1917 . Nykyään 39 maassa ja viidessä maanosassa toimivalla kirkolla on arviolta 1,5 miljoonaa jäsentä  .
Usko ja oppi

Kirkon kymmenen keskeistä oppia ja uskon kappaletta ovat:
"Pyhän Hengen vastaanottaminen, mistä todistaa kielillä puhuminen, on takuu meidän perinnöstämme taivaiden valtakunnassa."
"Kaste on sakramentti, jonka tarkoitus on syntien anteeksianto uuden hengellisen elämän aloittaminen. Kaste annetaan luonnonvedessä kuten joessa, meressä tai lähteessä. Kastaja, joka on saanut kasteen vedellä ja Pyhällä Hengellä, suorittaa kasteen Herran Jeesuksen  Kristuksen nimeen. Kasteen saajan tulisi olla kokonaan veden alla pää kumarassa ja kasvot alaspäin."
"Jalkojen pesun sakramentti antaa saajalleen mahdollisuuden olla osa Herra Jeesusta. Se muistuttaa myös taukoamatta rakkauden, pyhyyden, nöyryyden, anteeksiannon ja palvelemisen tärkeydestä. Jokainen, joka on saanut vesikasteen, saa jalkansa pestyksi Herran Jeesuksen nimeen. Jalat pestään vastavuoroisesti aina, kun se on soveliasta."
"Pyhää ehtoollista vietetään Herran Jeesuksen Kristuksen muistoksi. Sen kautta voimme osallistua Herramme ruumiiseen ja vereen ja olla yhteydessä häneen, niin että saamme ikuisen elämän ja nousemme ylös viimeisenä päivänä. Tämä sakramentti on oltava tarjolla mahdollisimman usein. Siinä käytetään vain yhtä kohottamatonta leipää ja rypälemehua."
"Sapattipäivä, viikon seitsemäs päivä (lauantai), on pyhäpäivä, Jumalan siunaama ja pyhittämä. Sitä tarkkaillaan Herran armon alla, Jumalan luomisen ja vapahduksen muistojuhlana toivoen ikuista lepoa tulevassa elämässä."
"Jeesus Kristus, sana joka tuli lihaksi, kuoli ristillä syntisten pelastamiseksi, heräsi henkiin kolmantena päivänä ja nousi taivaaseen. Hän on ihmiskunnan ainoa Pelastaja, taivaiden ja maan luoja, ja ainoa oikea Jumala."
"Pyhä Raamattu, joka koostuu uudesta ja vanhasta testamentista, on Jumalan sanan innoittama, ainoa kirjallinen totuus, ja kristillisen elämän perusta."
"Jumala suo pelastuksen uskon kautta. Uskovien tulee luottaa Pyhään Henkeen tavoitellessaan pyhyyttä, kunnioittaa Jumalaa, ja rakastaa ihmiskuntaa."
"Todellisen Jeesuksen Kirkko, jonka perusti herramme Jeesus Kristus, Pyhän Hengen kautta 'myöhäissateen' aikana, on apostolisen ajan todellinen elvytetty kirkko."
"Herran toinen tuleminen tapahtuu viimeisenä päivänä, kun hän laskeutuu taivaasta tuomitsemaan maailmaa: oikeamieliset saavat ikuisen elämän, kun syntiset tuomitaan ikuisiksi ajoiksi."
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
True Jesus Church — virallinen sivu