stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Frankenchrist
Aiheesta muualla

Frankenchrist discogs.com -sivustolla
Frank Williams Racing Cars

| FWRC |
| --- | --- |
Koko nimi:  Frank Williams Racing Cars
Päämaja:   Britannia
Perustajat:  Frank Williams
Tunnetuimmat kuljettajat:  Jacques Laffite, Lella Lombardi, Jacky Ickx, Chris Amon
Moottorit:  Cosworth
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Argentiinan GP 1975
Kilpailuja:  30
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  6
Viimeinen kilpailu:  Japanin GP 1976
Piers Courage FWRC-autolla 1969 Britannian GP:ssä.
Frank Williams Racing Cars oli brittiläinen sir Frank Williamsin perustama Formula 1 -talli. Alkujaan talli ei rakentanut omia autojaan, vaan osti autonsa muilta valmistajilta. Vasta kahtena viimeisenä kautenaan talli valmisti omat korinsa.
Ensimmäinen tallin F1-auto oli Brabham BT26. Frank Williams oli ostanut sen Jack Brabhamilta, joka raivostui kuullessaan auton olevan F1-sarjaa varten. Hän oli luullut, että Williams tekisi siitä auton F5000-sarjaa varten. Williams palkkasi Piers Couragen ajamaan ostetulla BT26:lla, ja hän sijoittui MM-pisteissä kahdeksanneksi.
Seuraavaksi kaudeksi Williams sai argentiinalaisen Alejandro de Tomason valmistamaan hänelle auton. Auto kuitenkin myöhästyi, ja se valmistui vasta kauden viidenteen osakilpailuun. Hollannin GP:ssä Courage menetti De Tomaso 505/38:n hallinnan ja menehtyi onnettomuudessa. Williams luopui epäluotettavista De Tomasoista, ja vaihtoi kaudeksi 1971 vuoden vanhaan Marchiin. Kuskina toimivat Henri Pescarolo ja yhdessä osakilpailussa Max Jean.
1972 öljy-yhtiö Motul ja leluvalmistaja Politoys tulivat FWRC:n sponsoreiksi, jolloin tallilla oli varaa uusiin Marchin autoihin. Kausi ei kuitenkaan tuottanut menestystä ja molemmat sponsorit vetäytyivät. Seuraavan kauden pelasti Marlboron ja Ison sponsorointi. FWRC:tä kutsuttiin sponsorisopimuksen myötä kahden kauden ajan Iso Marlboroksi, vaikka kumpikin sponsori luopui sopimuksesta jo ennen kautta 1974. Kauden 1974 Williams suunnitteli omaa autoaan, joka valmistui kaudeksi 1975.
Kaudet 1975 ja 1976 FWRC paini kuitenkin talousongelmissa, eikä sen suorituskyky ollut parhaimmasta päästä. Tallissa ajoi lyhyen ajan lukuisia maksavia ajajia, jotka eivät pysyneet ammattilaiskuljettajien vauhdissa mukana. Kauden 1976 alussa Williams myi osuuden tallista kanadalaiselle öljymiljonäärille Walter Wolfille, joka osti tallille Hesketh 308C -autot. Williams jätti tallin kauden jälkeen, ja Wolf nimesi tallin Walter Wolf Racingiksi.
Huomioita

↑  Henri Pescarolon vuoden 1971 Italian GP:ssä ajama nopein kierros ajettiin Marchin autolla.
↑  Iso-Marlboron pisteet kaudella 1973.
↑  Iso-Marlboron pisteet kaudella 1974.
↑  Kuwashiman oli tarkoitus ajaa kotikilpailussaan Japanissa, mutta sponsorirahojen puuttumisen vuoksi Hans Binder ajoi hänen tilallaan.
Franklin Henry

| Franklin Henry> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Franklin M. Henry
Syntynyt: 1904 Helena, Montana, Yhdysvallat
Kuollut: 1993 (88–89 vuotta) Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  urheilupsykologia
Franklin M. Henry (1904–1993) oli yhdysvaltalainen urheilupsykologi. Henry tuli tunnetuksi erityisesti Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampuksella tekemästään liikuntafysiologisesta ja ilmailulääketieteen tutkimuksesta. Henry omistautui erityisesti motoristen taitojen hankkimisen psykologisten näkökohtien tutkimukseen. Henry toimi myös liikuntakasvattajien kouluttajana, joista myöhemmin tuli tunnettuja yliopiston professoreita.
Varhainen elämä ja koulutus

Henry syntyi Helenassa, Montanassa vuonna 1904. Hän vietti suuren osan nuoruudestaan maatilalla. 17-vuotiaana hän värväytyi laivaston palvelukseen. Laivastossa hän tutustui radio- ja lähetystekniikkaan, mitä hän opiskeli kotiuduttaan Denverin teknologisessa instituutissa. Henry sai työpaikan lääketieteellisiä laitteita valmistavassa yrityksessä ja hän työskenteli myöhemmin Carnegie-insituutin Washingtonin laboratoriossa, jossa hän tutki sähkövirtojen vaikutuksia solujen aineenvaihduntaan.
Henry ilmoittautui erikoisopiskelijaksi Kalifornian yliopistoon, jossa hän oli kiinnostunut edistämään taitojaan elektroniikassa ja instrumenttien rakentamisessa. Clarence W. Brown palkkasi hänet suunnittelemaan ja säätämään tutkimuslaitteita yliopistoon. Henry oli taitava tilastoissa ja sai pian pätevyyden vakituiseen asemaan. Hän valmistui psykologiasta vuonna 1935 ja hän väitteli tohtoriksi vuonna 1938. Tähän mennessä hän oli kirjoittanut yli 20 artikkelia julkaisuihin kuten American Journal of Psychology, Journal of Genetics Psychology ja Journal of Experimental Psychology.
Ura akateemikkona

Miesten fyysisen kasvatuksen osaston puheenjohtaja Frank Kleeberger tarjosi Henrylle paikkaa ohjaajana fyysisen kasvatuksen opettamisessa. Vuonna 1939 Henry nimitettiin apulaisprofessoriksi fyysisen kasvatuksen laitokselle. Henry suunnitteli kokeellisen ja fysiologisen psykologian kurssia. 1940-luvulla hänet kutsuttiin tutkimukseen, jota tehtiin Donnerin lääketieteellisen fysiikan laboratoriossa. Henry tutki mm. korkeanpaikan harjoittelua, dekompressiotautia ja aeroemboliaa. Lisäksi hän itse tutki kinesteettisiähavaintoja, hermo-lihasreaktioita jsekä motoristen taitojen oppimisen erityisyyttä ja yleisyyttä.
Vaikka Henryllä ei ollut muodollista koulutusta alalle, hän näki fyysisen koulutuksen mahdollisuudet akateemisena alana. Henry oli vakuuttunut siitä, että siihen oli sisällytettävä asianmukaiset sosiaalitieteiden ja biologian näkökulmat. Henryn vuoden 1964 artikkeli Physical Education – An Academic Discipline oli merkittävä julkaisu alan siirtämisesä 1980-luvulle. Artikkeli vaikutti akateemiseen kehitykseen erityisesti angloamerikkalaisessa maailmassa. Henry työksenteli Berkelyn kampuksella eläköitymiseensä 1971 asti.
Henry kuoli 89-vuotiaana 13. syyskuuta 1993 Oaklandissa, Kaliforniassa.
Vaikutus

Henry julkaisi uransa aikana yli 120 artikkelia, toimi useiden julkaisujen toimituskunnissa ja hänet kutsuttiin useita kertoja auttamaan liikunta-alan edistämisessä. Henry sai panoksestaan lukuisia kiitoksia ja palkintoja. Vuonna 1975 Henry sai American College of Sports Medicinen kunniapalkinnon.
Geeta Pasi

Geeta Pasi
Geeta Pasi (s. 1962) on yhdysvaltalainen diplomaatti. Hänestä tuli maansa suurlähettiläs Tšadissa 9. syyskuuta 2016. Tätä ennen hän oli toiminut muun muassa suurlähettiläänä Djiboutissa vuosina 2011–2014.
Pasi aloitti uransa ulkomaanlähetystöissä vuonna 1988. Hän on palvellut Tšadin ja Djiboutin lisäksi myös Saksassa, Bangladeshissä, Romaniassa, Intiassa, Kamerunissa ja Ghanassa. Hän on kotoisin New Yorkin osavaltiosta ja valmistui kandidaatiksi Duken yliopistosta vuonna 1984 sekä maisteriksi ranskan opinnoissa New Yorkin yliopistosta vuonna 1986. Englannin ohella Pasi osaa ranskan, hindin, romanian ja saksan kieliä.
Färnebofjärdenin kansallispuisto

Färnebofjärden on kartalla numero 15.
Metsää kansallispuistossa Mattönin saarella
Näkymää kansallispuistoon
Färnebofjärdenin kansallispuisto (ruots. Färnebofjärdens nationalpark) on kansallispuisto Uppsalan läänin, Gävleborgin läänin ja Taalainmaan läänin alueella Ruotsissa. Kansallispuisto perustettiin vuonna 1998 ja se on pinta-alaltaan 10 100 hehtaaria. Kansallispuiston alueella on yli 200 saarta tai luotoa.
Aiheesta muualla

Sveriges nationalparker (ruotsiksi)
Länsstyrelsen Gävleborg (ruotsiksi)
Ruotsin kansallispuistot
Abisko
Björnlandet
Blå Jungfrun
Dalby Söderskog
Djurö
Fulufjället
Färnebofjärden
Garphyttan
Gotska Sandön
Haaparannan saaristo
Hamra
Kosterhavet
Muddus
Norra Kvill
Padjelanta
Pieljekaise
Sarek
Skuleskugen
Sonfjället
Stenshuvud
Stora Sjöfallet
Store Mosse
Söderåsen
Tiveden
Tresticklan
Tyresta
Töfsingdalen
Vadvetjåkka
Åsnen
Ängsö
Fredrik Nordmann

Fredrik Leonard (Fedja) Nordmann (21. heinäkuuta 1860 – 1917) oli suomalainen sotilas ja virka- ja valtiopäivämies.
Nordmannin vanhemmat olivat amiraali Boris Nordmann ja Maria Arbuzova (Arbusoff). Kirjailija Natalia Nordmann oli hänen sisarensa. Fredrik Nordmann oli upseeri, joka palveli useissa eri venäläisissä joukko-osastoissa ja erosi sotapalveluksesta kapteenina. Hän toimi sittemmin virkamiehenä, mutta myös ritarihuoneen sihteerinä. Nordmann oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888.
Gagauzian tasavalta

Gagauzian tasavalta (gag. Gagauz Respublikası, romaniaksi Republica Găgăuzia, ven. Респу́блика Гага́узия) oli tunnustamaton valtio nykyisen Moldovan eteläosassa. Alue julistautui itsenäiseksi Moldavian sosialistisesta neuvostotasavallasta Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen vuonna 1990 ja liittyi osaksi Moldovaa vuonna 1994.
Historia

Etelä-Moldovassa asuva vähemmistö gagauzit vaativat oikeuksia jo neuvostoaikana. Vuonna 1986 maassa sallittiin gagauzinkielinen lehdistö. Marraskuussa 1989 Moldavian sosialistisessa neuvostotasavallassa tuli voimaan laki, joka teki romaniasta maan ainoan virallisen kielen. Gaugazit järjestäytyivät ja alkoivat valmistella oman neuvostotasavallan perustamista.
Itä-Euroopan levottomuudet vaikuttivat myös Moldaviassa ja neuvostojärjestelmää alettiin purkaa vuonna 1990. Maa alkoi valmistella itsenäistymistä Neuvostoliitosta ja muun muassa otti käyttöön uuden lipun. Gagauzit puolestaan ilmaisivat halunsa pysyä osana Neuvostoliittoa. Elokuussa gagauzit julistivat eroavansa Moldaviasta ja perustavansa Gagauzian tasavallan. Syyskuussa myös Transnistria irtaantui Moldavian keskushallinnosta.
Moldova julistautui itsenäiseksi Neuvostoliitosta elokuussa 1991. Gagauzia ja Transnistria vastustivat itsenäisyysjulistusta ja sitä seuranneita presidentinvaaleja. Käytännössä Moldavian alueelle oli syntynyt kolme valtiota, joista vain Moldova oli kansainvälisesti tunnustettu. Valtiot neuvottelivat keskenään, mutta vuonna 1992 Moldovan ja Transnistrian välillä tilanne kiristyi aseellisiksi yhteenotoiksi. Gagauzian välit Moldovan kanssa olivat sen sijaan rauhanomaisia.
Vuoden 1994 aikana Moldovassa järjestettiin ensimmäiset parlamenttivaalit, päätettiin kansanäänestyksessä olla liittymättä Romaniaan ja hyväksyttiin perustuslaki. Gagauzit osallistuivat päätöksentekoon ja perustuslaissa taattiin Gagauzialle autonomisen maakunnan asema. Gagauzian tasavalta hyväksyi Moldovan perustuslain ja muuttui Gagauzian autonomiseksi alueeksi. Alueen rajat määriteltiin tarkemmin ja vahvistettiin vuonna 1995.
Fredrik Mäklin

Fredrik Wilhelm Mäklin (26. toukokuuta 1821 Joutseno – 8. tammikuuta 1883 Helsinki) oli suomalainen eläin­tieteilijä ja professori.
Mäklinin vanhemmat olivat kirkkoherra Josef David Mäklin ja Ulrika Petronella Horn.  Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1839, filosofian kandidaatiksi 1849 ja lisensiaatiksi 1854. Seuraavana vuonna hänestä tuli eläintieteen dosentti ja vuonna 1859 ylimääräinen professori. Varsinaiseksi professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1867, ja hän toimi virassa kuolemaansa saakka vuoteen 1883.
Mäklinin jo vuonna 1846 valmistunut tutkimus Coleoptera Myrmecophila Fennica herätti huomiota, samoin kuin hänen lisensiaatin­työnsä vuodelta 1853 ja dosentin­väitös­kirjansa vuodelta 1855, joka julkaistiin myös Saksassa. Hänen väitös­kirjansa aiheena olivat pohjoisten alueiden kovakuoriaiset.
Mäklinin tieteellinen tuotanto keskittyi pääosin hyönteis­tieteeseen. Hyönteisten ohella hän tutki lintuja ja kaloja, joskin hänen edellisiä koskenutta professorin­väitös­kirjaansa vuodelta 1867 pidettiin tieteellisenä erehdyksenä. Mäklin tunnettiin Charles Darwinin kehittämän evoluutioteorian kriitikkona.
Mäklinin puoliso vuodesta 1863 oli Maria Augusta Elisabet von Tiesenhausen (k. 1894).
Mäklinin kuoltua vuonna 1883 hänen seuraajakseen eläin­tieteen professorina nimitettiin Johan Axel Palmén.
Frans Ekebom

Frans Ekebom
Frans Oskar Ekebom (8. marraskuuta 1889 Helsinki – 30. maaliskuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen elokuvaaja, joka vastasi kuvauksesta useissa kotimaisissa elokuvissa 1910-luvulta 1930-luvulle.
Ekebom aloitti uransa vuonna 1911 ja toimi vuosina 1918–1919 Biografi Oy:ssä sekä vuosina 1919–1930 Suomi-Filmissä. Hänn kuvasi useita mykkäelokuvia, kuten Ollin oppivuodet (1920), Pohjalaisia (1925) sekä Kahden tanssin vällillä (1930). Ura jatkui myöhemmin Jäger-Filmin, Adams-Filmin sekä Karhu-Filmin tuotannoissa. Ekebom on kuvannut satoja dokumenttielokuvia sekä parikymmentä pitkää elokuvaa. Hänen viimeiseksi elokuvaksi jäi Tapio Ilomäen ohjaustyö Mies Marseillesta vuodelta 1937.
Ekebomh on haudattu Malmin hautausmaalle Helsinkiin.
Palkinnot ja tunnustukset

Jussi-palkintotilaisuus 1949: kunniakirja tunnustukseksi kuvaustyöstä, erityisesti Ollin oppivuosien (1920) kuvauksesta.
Elokuva-alan hopeinen ansiomerkki 1956.
Gabriella Paruzzi

| Gabriella Paruzzi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. kesäkuuta 1969 (ikä 55) Udinese, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Uran tiedot
Pituus:  173 cm
Seura:  Centro Sportivo Forestale
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  1991–2006
Voitot:  6
Palkintokorokkeella:  28 (ml. viesti ja parisprintti)
 Tietolaatikko päivitetty 5.3.2017 
Aiheesta muualla
www.gabriellaparuzzi.com
| Mitalit> Maa:   Italia.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Naisten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Salt Lake City 2002 | 30 km (p) |  |
|  Pronssia | Albertville 1992 | 4×5 km viesti |  |
|  Pronssia | Lillehammer 1994 | 4×5 km viesti |  |
|  Pronssia | Nagano 1998 | 4×5 km viesti |  |
|  Pronssia | Torino 2006 | 4×5 km viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Val di Fiemme 1991 | 4×5 km viesti |  |
|  Hopeaa | Falun 1993 | 4×5 km viesti |  |
|  Hopeaa | Ramsau 1999 | 4×5 km viesti |  |
|  Pronssia | Lahti 2001 | 4×5 km viesti |  |
|  Pronssia | Oberstdorf 2005 | 4×5 km viesti |  |
Gabriella Paruzzi (s. 21. kesäkuuta 1969 Udinessa, Italiassa) on aktiiviuransa lopettanut italialainen maastohiihtäjä.
Paruzzi hiihti maailman huipulla monen vuoden ajan ja osallistui tuona aikana lukuisiin arvokisoihin. Hän saavutti lukuisia hopea- ja pronssimitaleita Italian viestijoukkueessa. Ainoan henkilökohtaisen arvokisamitalinsa, olympiakultaa, Paruzzi saavutti 2002 Salt Lake Cityn olympialaisten 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailusta.
Paruzzi voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2003–2004.
Arvokisamitalit

1991 Val di Fiemmen MM-hiihdot: viestistä hopeaa
1992 Albertvillen olympialaiset: viestistä pronssia
1993 Falunin MM-hiihdot: viestistä hopeaa
1994 Lillehammerin olympialaiset: viestistä pronssia
1998 Naganon olympialaiset: viestistä pronssia
1999 Ramsaun MM-hiihdot: viestistä hopeaa
2001 Lahden MM-hiihdot: viestistä pronssia
2002 Salt Lake Cityn olympialaiset: 30 km perinteisen hiihtotavan kilpailusta kultaa
2005 Oberstdorfin MM-hiihdot: viestistä pronssia
2006 Torinon olympialaiset: viestistä pronssia
Kunniamerkit

Italian tasavallan ansioritarikunnan komentajamerkki 26.4.2004
Aiheesta muualla

Virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Frans Emil Arve

Frans Emil Arve (12. syyskuuta 1888 Harjavalta – 25. kesäkuuta 1964 Vaasa) oli suomalainen lyseon lehtori ja oppikirjojen tekijä.
Arve pääsi ylioppilaaksi Porin klassillisesta lyseosta 1908, sai Suomen Liikemiesten Kauppaopiston päästötodistuksen 1910 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1913. Hän opiskeli Harkovan ja Kiovan yliopistoissa 1913–1914 sekä Moskovan yliopistossa 1914–1915. Arve teki lisäksi useita opintomatkoja Saksaan, Ranskaan ja Englantiin. Arve oli aluksi nuorempana lehtorina Tornion keskikoulussa ja opettajana Tornion keskikoulun jatkoluokilla. Vuodesta 1927 alkaen hän oli saksan- ja ranskankielen vanhempana lehtorina Vaasan suomalaisessa lyseossa ja Vaasan suomalaisen jatko-opiston englannin- ja ranskankielen opettajana. Arve oli Tornion kaupunginvaltuuston puheenjohtajana ja Tornion rahatoimikamarin ja verotuslautakunnan jäsenenä. Vaasassa hän toimi muun muassa Vaasan läänin itäisen vaalipiirin keskuslautakunnan puheenjohtajana. Hän julkaisi oppikirjoja ja kirjoitti artikkeleita sanoma- ja aikakauslehtiin.
Julkaisuja

Nimellä F. E. Arve:
Saksankielen kirjallisia harjoituksia keskikouluasteelle; tekijät F. E. Arve ja Liisa Bergius. WSOY 1928, 7. täyd. painos 1959, 9. painos 1964
Saksankielen harjoituksia lukioasteelle sekä ylioppilaskirjoitustehtävät vv. 1921 - 1928. WSOY 1929
Saksankielen kirjallisia harjoituksia lukioasteelle. 2. täyd. uudistettu painos WSOY 1938
Gentile da Fabriano

Vasarin galleria
Taiteilijat, jotka ovat mukana Giorgio Vasarin kirjassa  (1550).
OSA I
Cimabue
Arnolfo di Lapo
Nicola Pisano
Giovanni Pisano
Andrea Tafi (taiteilija)
Giotto
Pietro Lorenzetti (Pietro Laurati)
Andrea Pisano
Buonamico Buffalmacco
Ambrogio Lorenzetti (Ambruogio Laurati)
Pietro Cavallini
Simone Martini
Taddeo Gaddi
Andrea Orcagna (Andrea di Cione)
Agnolo Gaddi
Duccio di Buoninsegna
Gherardo Starnina
Lorenzo Monaco
Taddeo Bartoli
OSA II
Jacopo della Quercia
Nanni di Banco
Luca della Robbia
Paolo Uccello
Lorenzo Ghiberti
Masolino da Panicale
Masaccio
Filippo Brunelleschi
Donatello
Giuliano da Maiano
Piero della Francesca
Fra Angelico
Leon Battista Alberti
Antonello da Messina
Alessio Baldovinetti
Fra Filippo Lippi
Andrea del Castagno
Domenico Veneziano
Gentile da Fabriano
Pisanello
Benozzo Gozzoli
Vecchietta (Francesco di Giorgio e di Lorenzo)
Antonio Rossellino
Bernardo Rossellino
Desiderio da Settignano
Mino da Fiesole
Lorenzo Costa
Ercole Ferrarese
Jacopo Bellini
Giovanni Bellini
Gentile Bellini
Cosimo Rosselli
Antonio del Pollaiuolo
Piero Pollaiuolo
Sandro Botticelli
Andrea del Verrocchio
Andrea Mantegna
Filippino Lippi
Bernardino Pinturicchio
Francesco Francia
Pietro Perugino
Luca Signorelli
OSA III
Leonardo da Vinci
Giorgione da Castelfranco
Antonio da Correggio
Piero di Cosimo
Donato Bramante (Bramante da Urbino)
Giuliano da Sangallo
Antonio da Sangallo
Rafael
Giulio Romano
Pontormo
Andrea Sansovino
Lorenzo di Credi
Baldassare Peruzzi
Andrea del Sarto
Rosso Fiorentino
Jacopo Palma
Lorenzo Lotto
Sebastiano del Piombo (Sebastiano Viniziano)
Michelangelo Buonarroti
Kuninkaiden kumarrus, 1423. Uffizi-galleria, Firenze.
Gentile da Fabriano (oikealta nimeltään Gentile di Niccolo di Giovanni Massi), italialainen taidemaalari. Syntyi (luultavasti) ennen vuotta 1370 lähellä Fabrianon kaupunkia. Hänen äitinsä kuoli pojan ollessa nuori ja isä, Niccolò di Giovanni Massi vetäytyi luostariin, jossa tämä kuoli vuonna 1385.
Nuori Fabriano työskenteli eri puolilla Italiaa, suurimmaksi osaksi Toscanassa. Vuonna 1408 hän työskenteli Venetsiassa. Hänen tuona aikana dogen palatsiin maalaama fresko on tuhoutunut. Siirryttyään Firenzeen hän maalasi kenties kuuluisimman teoksensa, Kuninkaiden kumarruksen 1423.
Kierreltyään eri puolilla Italiaa hän saapui lopulta Roomaan, jossa hän kuoli 1427 maalatessaan freskoa (tuhoutunut). Perimätiedon mukaan hänet olisi haudattu Firenzeen, mutta taiteilijan hauta koki useiden freskojensa kohtalon – se on kadonnut.
Fabrianon teokset edustavat goottilaista tyyliä. Fabrianon teoksissa on lyyristä uskonnollista tunnetta, jota sävyttää pehmeä viivarytmi, valoisat yksityiskohdat ja hienojen yksityiskohtien loistelias runsaus.
Fuki

| Tenge Fuyuki> 天外冬黄.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1986 (ikä 38)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Fuki
Tyylilajit:  metallimusiikki
Levy-yhtiöt:  JVCKenwood Victor Entertainment 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tenge Fuyuki (jap. 天外冬黄, 9. kesäkuuta 1986), tunnettu myös taiteilijanimellä Fuki, on japanilainen laulaja yhtyeissä Doll$Boxx, Fuki Commune, Light Bringer ja Unlucky Morpheus sekä vieraillut yhtyeessä Dragon Guardian.
Hän on tehnyt musiikkia myös videopeleihin sekä julkaissut sooloalbumin Million Scarlets (2019).
Diskografia > Light Bringer

| Julkaistu | Nimi | Tunniste |
| --- | --- | --- |
| 2009-05-03-13. toukokuuta 2009 | Tales of Almanac | LRCD-10001 |
| 2010-05-29-129. toukokuuta 2010 | Midnight Circus | LRCD-10004 |
| 2012-01-18-118. tammikuuta 2012 | genesis | KICS-91735 |
| 2013-05-29-129. toukokuuta 2013 | Scenes of Infinity | KICS-91903 |
| 2014-11-05-15. marraskuuta 2014 | monument | KICS-93060 |
Diskografia > Doll$Boxx

| Julkaistu | Nimi | Tunniste |
| --- | --- | --- |
| 2012-12-12-112. joulukuuta 2012 | DOLLS APARTMENT | KICS-1850 |
Diskografia > Fuki Commune

| Julkaistu | Nimi | Tunniste |
| --- | --- | --- |
| 2016-06-22-122. kesäkuuta 2016 | Welcome! | VICL-64585 |
Diskografia > Unlucky Morpheus

| Julkaistu | Nimi | Tunniste |
| --- | --- | --- |
| 2009-03-08-18. maaliskuuta 2009 | REBIRTH | ANKM-0001 |
| 2009-05-05-15. toukokuuta 2009 | So That A Star Shines at Night Sky | ANKM-0002 |
| 2009-08-30-130. elokuuta 2009 | Jealousy | ANKM-0004 |
| 2009-10-11-111. lokakuuta 2009 | Unbeatable Accomplice | ANKM-0005 |
| 2010-05-05-15. toukokuuta 2010 | Hypothetical Box ACT 2 | ANKM-0006 |
| 2010-08-04-14. elokuuta 2010 | 猫吟鬼嘯 | ANKM-0007 |
| 2011-12-30-130. joulukuuta 2011 | U&I EUROBEAT REMIX | ANKM-0014 |
| 2012-08-11-111. elokuuta 2012 | Parallelism・α | ANKM-0015 |
| 2012-12-30-130. joulukuuta 2012 | Parallelism・β | ANKM-0016 |
| 2013-08-12-112. elokuuta 2013 | Best of Dramatic Melody | ANKM-0017 |
| 2014-08-13-113. elokuuta 2014 | affected | ANKM-0020 |
| 2015-05-13-113. toukokuuta 2015 | VAMPIR | ANKM-0021 |
| 2015-12-30-130. joulukuuta 2015 | REBIRTH Revisited | ANKM-0023 |
| 2018-05-06-16. toukokuuta 2018 | Saireco Jealousy | ANKM-0028 |
| 2018-09-19-119. syyskuuta 2018 | CHANGE OF GENERATION | ANKM-0030 |
| 2019-05-05-15. toukokuuta 2019 | 平行時空の音楽会 | ANKM-0031 |
| 2019-08-12-112. elokuuta 2019 | Hypothetical Box ACT 3 | ANKM-0033 |
Aiheesta muualla

Tenge Fuyuki Discogsissa. (englanniksi)
Fuyuki Tenge VGMdb-sivustolla (englanniksi)
Fuki Twitterissä
Fuyuki "Fuki" Tenge (englanniksi)
François-André Danican Philidor

François-André Danican Philidor
François-André Danican Philidor (7. syyskuuta 1726 – 31. elokuuta 1795) oli ranskalainen shakinpelaaja. Häntä pidettiin yhtenä aikansa parhaista pelaajista, ja hänen teorioistaan suuri osa on yhä valideja.
Philidorin puolustus on nimetty hänen mukaansa.
Aiheesta muualla

François-André Danican Philidor ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Französischer Dom

| Französischer Dom |
| --- | --- |

Sijainti:  Berliini, Saksa
Koordinaatit:  52°30′52″N, 13°23′32″E
Rakentamisvuosi:  1701–1705
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Französischer Dom (suom. ranskalainen tuomiokirkko) on kirkkorakennus Saksan pääkaupungissa Berliinissä, Gendarmenmarkt-aukiolla. Sitä vastapäätä sijaitsee Deutscher Dom, jonka kupoli on identtinen.
Französischer Dom rakennettiin alun perin vuosina 1701–1705 ranskalaisille reformoiduille uskonpakolaisille eli niin kutsutuille hugenoteille. Vuonna 1785 kirkkoon rakennettiin suuri kupolitorni, jonka suunnitteli arkkitehti Carl von Gontard. Vuonna 1905 kirkon interiööri muutettiin täysin Otto Marchin piirustusten pohjalta.
Toisessa maailmansodassa vuonna 1943 kirkkorakennus tuhoutui täysin. Se jälleenrakennettiin vuosina 1981–1987. Sisätilat saivat Otto Marchin suunnitteleman asun. Kirkossa toimii edelleen hugenottimuseo, joka sinne avattiin jo ennen toista maailmansotaa ja sen tuhoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Französischer Dom Wikimedia Commonsissa