stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Abraham Ojanperä

| Abraham Ojanperä |
| --- | --- |
 Abraham Ojanperä vuonna 1905.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. syyskuuta 1856 Liminka
Kuollut: 26. helmikuuta 1916 (59 vuotta) Liminka
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Tyylilajit:  ooppera 
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Abraham Ojanperä esiintyy Väinämöisenä Oskar Merikannon oopperassa Pohjan neiti, jonka nimiosan lauloi Mally Burjam-Borga.
Abraham (Aappo, Aapo, Aapi) Ojanperä (16. syyskuuta 1856 Liminka – 26. helmikuuta 1916 Liminka) oli suomalainen laulaja, laulupedagogi ja kanttori. Yleensä hän lauloi basso- ja baritoniroolit  oratorioissa ja suomalaissa oopperaesityksissä aikakautena, jolloin Suomessa ei vielä toiminut vakituista oopperaa.
Lapsuus ja nuoruus

Ojanperä syntyi Oulun lähellä Limingassa maalaistalon poikana. Hän jäi orvoksi alle kaksivuotiaana, mutta kävi kansakoulun ja pääsi sitten paikallisten tukijoiden avulla Jyväskylän opettajaseminaariin. Sieltä hän valmistui vuonna 1878, ja lähti sen jälkeen Helsinkiin laulua opiskelemaan. Ensimmäisen Helsingin-konserttinsa Ojanperä piti tammikuun lopulla 1881. Noin puolentoista vuoden kuluttua, toukokuussa 1882, hän konsertoi Helsingin yliopiston juhlasalissa toistamiseen, minkä jälkeen hän pääsi jatkamaan lauluopintojaan Dresdeniin Saksaan. Ojanperästä tuli ensimmäinen talonpoikaisjuurinen mieslaulaja, joka sai koulutuksen ulkomaisessa konservatoriossa. Haaveissa oli ulkomainen oopperaura. Se ei kuitenkaan avautunut. Ojanperä palasi Suomeen vuonna 1885 ja otti vastaan Helsingin musiikkiopiston (nykyisen Sibelius-Akatemian) soololaulun opettajan toimen, vaikka Suomen Senaatti oli myöntänyt hänelle apurahan neljättäkin opiskeluvuotta varten.
Laulunopettaja

Suomessa oltiin vasta luomassa musiikkikulttuuria. Työstä Helsingin musiikkiopiston ensimmäisenä vakinaisena ja ensimmäisenä suomenkielisenä yksinlaulun opettajana  tuli uraauurtavaa. Ojanperä loi opetuksen pedagogiset linjaukset ja sovelsi  äänenmuodostuksen perusharjoitusten metodit Suomen ilmastollisiin olosuhteisiin. Vuonna 1892 Ojanperä aloitti vastavalmistuneen  Johanneksen kirkon kanttorina. Palattuaan 1896 vuoden  kestäneeltä opintomatkaltaan Välimeren maihin hän sai hoitoonsa myös koraalilaulun ja kirkkoveisuun opetuksen Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Kolmikymmenvuotisen uransa aikana Ojanperä ehti kasvattaa monta laulajasukupolvea. Hänen tunnetuimpia oppilaitaan olivat Ida Ekman, Maikki Järnefelt, Alma Kuula, Annikki Uimonen, Gerda Lind ja Eino Rautavaara. Ojanperä toimi myös monen sävellystä opiskelevan tuotosten  ensimmäisenä tulkitsijana, mistä juonsi yhteistyö nuorten säveltäjien kanssa. Erityisen intensiivistä se oli Johanneksen kirkon urkurina toimineen Oskar Merikannon kanssa. Ojanperä ja Merikanto organisoivat yhdessä Johanneksen kirkon pääsiäiskonsertit ja kulkivat pari kertaa vuodessa pitkillä pohjoisesta etelään ulottuneilla konserttikiertueilla.
Esiintyvä taiteilija

Abraham Ojanperä oli myös ensimmäisiä levyttäneitä laulajia Suomessa. Hän lauloi levylle pääasiassa kansanlauluja sekä nuorten kotimaisten säveltäjien kuten Jean Sibeliuksen, Oskar Merikannon, Armas Järnefeltin, Erkki Melartinin, Otto Kotilaisen ja Armas Maasalon uutuuksia. Suomalaista musiikkia hän valitsi myös kahteen konserttiinsa, Berliiniin vuonna 1895 ja Kristianiin eli Osloon vuonna 1905, jotka hän elämänsä aikana ulkomailla järjesti. Niin usein kuin vain mahdollista hän konsertoi myös syntymäpitäjänsä Limingan kirkossa. Viimeisen oopperaroolinsa Ojanperä lauloi marraskuussa 1908. Teos oli Oskar Merikannon Pohjan neiti.  Samalla kokoonpanolla kesäkuussa 1908 Viipurin teatterissa kantaesitetty Pohjan neiti kuului Viipurin laulujuhlien ohjelmistoon. Säveltäjä johti itse esityksen. Ojanperä lauloi Väinämöisen osan.
Elämän viimeiset vaiheet

Kesät Ojanperä vietti paljolti Manner-Euroopan musiikkikeskuksissa, mutta alkoi iän karttuessa viihtyä yhä pidempiä aikoja Aappolan huvilassaan Limingassa. Sinne hän myös palasi toipumaan, kun terveys marraskuussa 1915 äkillisesti heikkeni. Tarkoitus oli palata opettajaksi, mutta toisin kävi. Ojanperä kuoli perheettömänä Aappolassa helmikuun 26. päivänä 1916. Jo vuoden 1913 alusta hän oli nauttinut valtion ylimääräistä eläkettä, vaikka ei jättänytkään tuolloin työtään, vaan piti virkansa kuolemaansa saakka. Laulajan hautajaiset Limingassa vietettiin suurin juhlallisuuksin.
Muuta

Marraskuussa 1916 laatimassaan testamentissa Ojanperä määräsi kaiken Helsingissä ja Oulussa olevan omaisuutensa myytäväksi. Saaduilla tuloilla tuli perustaa hänen nimeänsä kantava rahasto, joka tukisi stipendein nuoria lupauksia lauluopinnoissaan. Ojanperän hautajaisten jälkeen kaikki omaisuus irtaimistoineen myytiin huutokaupalla, ja Helsingin musiikkiopistolla perustettiinkin kevättalvella 1916 niin kutsuttu Ojanperä-rahasto, josta oli tarkoitus palkita määräajoin laulajalahjakkuuksia. Rahastoa ei kuitenkaan saatu toimimaan. Pian Aappolan huutokaupan jälkeen Ojanperän ystävät päättivät kuitenkin yrittää ostaa Ojanperän taiteilijakodin takaisin muistokodin perustamiseksi. Huutokaupasta irtaimistoa ostaneita henkilöitä lähestyttiin asian tiimoilta hyvin tuloksin. Uutena vuotena 1917 vietettiin Abraham Ojanperän muistokoti Aappolan vihkimisjuhlaa. Aappola toimii nykyään kesäisin Ojanperä-museona Limingan museoalueella. Vuonna 1948 valmistui Ojanperän elämänvaiheisiin nojautuva elokuva Ruusu ja kulkuri, jonka ohjasi Ilmari Unho. Se on pitkälti fiktiivinen eli ei aina perustu todellisiin tapahtumiin. Oululainen Maija-Liisa Näsänen julkaisi Ojanperästä elämäkerran vuonna 2008. Sitä ennen kirjallinen tieto laulajasta oli rajoittunut lähinnä vain Iikka Niemelän muisteluluonteiseen vihkoseen Abraham Ojanperä, hänen testamenttinsa ja Aappolansa (10. lokakuuta 1959).
Ääniesimerkki

Yle Elävä arkisto – Abraham Ojanperän laulama Don Juanin serenadi (Viitattu 27.12.2008)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aho, E.: Hyvä sydän, waan pilattu pinta. Laulaja Abraham Ojanperä ei aristellut pukeutua näyttävästi ja kehua itseään. Kaleva, 27.12.2008, s. 23.
Näsänen. M.-L.: Abraham Ojanperä – laulajan elämä.  Turku:  Faros-kustannus Oy, 2008.  ISBN 978-952-5710-01-4.
Abraham Ojanperän esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Lappalainen, Seija: / Ojanperä, Abraham (1856 – 1916) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Iikka Niemelä : Abraham Ojanperän muistoksi, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 04.10.1931, nro 40, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Muistokoti Aappola Limingan museoalueella.
Aristarh Lentulov

Aristarh Lentulov, noin 1930
Aristarh Vasiljevitš Lentulov (ven. Аристарх Васильевич Лентулов; 16. tammikuuta (J: 4. tammikuuta) 1882 Tšornaja Pjatina, Penzan kuvernementti – 15. huhtikuuta 1943 Moskova) oli venäläinen kubismivaikutteinen avantgarde-taiteilija, joka teki myös teatterilavastuksia.
Elämäkerta

Aristarh Lentulov syntyi Tšornaja Pjatinassa lähellä Nižni Lomovia Penzan kuvernementissa maalaispapin perheeseen. Hän opiskeli taidetta Penzan ja Kiovan taidekoulussa vuosina 1897–1905 ja sen jälkeen Dmitri Kardovskin yksityisateljeessa Pietarissa vuonna 1906.
Hän asui Moskovassa vuodesta 1909 alkaen ja oli yksi Ruutusotamies-nimisen avantgardistisen taiteilijaseuran perustajista. Tämä seura toimi aktiivisesti hajoamiseensa saakka vuoteen 1916 asti.
Vuosina 1910–1911 Lentulov opiskeli Pariisissa Henri Le Fauconnier’n ateljeessa ja Académie de La Palette -akatemiassa. Siellä ollessaan hän tutustui ajan ranskalaisiin maalareihin, kuten Albert Gleizes, Jean Metzinger, Fernand Léger ja Robert Delaunay, ja imettyään fauvistisia ja kubistisia periaatteita hän kehitti oman uniikin värikylläisen maalaustyylinsä. Myöhemmin palattuaan Venäjälle hänestä tuli venäläisen futurismin ja erityisesti kubo-futurismin tärkein vaikuttaja. Sekä Wassily Kandinsky että Kazimir Malevitš saivat vaikutteita häneltä.
Lentulov muodosti myös toisen ryhmän yhdessä Vladimir Majakovskin ja Kazimir Malevitšin kanssa, nimeltään Nykypäivän lubok. He tuottivat satiirista, Saksan ja Itävallan vastaista taidetta. Taide sai vaikutteita venäläisestä kansanperinteestä ja lubokeista. Lentulovin oma taide sai paljon vaikutteita perinteisestä venäläisestä arkkitehtuurista kuten myös kansanarkkitehtuurista.
Venjän vallankumousta edeltävänä aikana Lentulov oli aktiivisesti mukana myös monissa teatteriproduktioissa, tehden muun muassa lavasteet Aleksandr Skrjabinin sinfoniseen runoelmaan Prometeus, tulen runoelma
Vuonna 1928 Lentulov tuli mukaan Moskovan taiteilijaseuraan, johon entiset Ruutusotamies-ryhmän taiteilijat liittyivät. Hänestä tuli seuran puheenjohtaja ja hän alkoi myös opettaa VHUTEMASissa.
Lentulov kuoli Moskovassa ja hänet haudattiin Vagankovon hautausmaalle.
Teoksia

Taivaankello (Nebozvov)
Nainen kitaran kanssa, 1913
Taiteilijan vaimon ja tyttären muotokuva, 1915
Pyhän Vasiljevin katedraali, 1913, Tretjakovin galleria, Moskova.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aristarh Lentulov Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Aristarkh Lentulov
Käännös suomeksi
Aura Nurmi

Aura Nurmi (s. 1988 Helsinki) on suomalainen runoilija. Hän on yksi lavarunoustapahtumia järjestävän Helsinki Poetry Connectionin perustajajäsenistä ja toimi sen puheenjohtajana 2015–2017. Nurmi on toiminut myös Lukukeskuksen Mun tarina -hankkeen taiteellisena suunnittelijana.
Nurmi on opiskellut yleistä kirjallisuustiedettä Helsingin yliopistossa. Hänen esikoisrunoteoksensa Villieläimiä ilmestyi Kolera-kollektiivin kustantamana vuonna 2016. Se on kertomus vanhempien vastuuttomuudesta ja lapsista köyhässä lähiössä. Nurmi sai teoksesta Kalevi Jäntin palkinnon. Teos oli myös Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokas vuonna 2016. Jani Saxell huomauttaa Parnassossa, että kokoelmassa on mukana viistoa huumoria ja vapauttavaa fantasiaa, ja sen ammattiauttajiin kohdistuva sarkasmi osuu maaliinsa. Hän toteaa, että konerunouden ja kielipelien jälkeinen suomalainen nykyrunous sisältää jälleen yhteiskunnallista sävyä ja kaduntasaisuuta. Nurmi on muutoinkin käsitellyt taiteessaan yhteiskunnallisia teemoja. Vuonna 2015 hän kirjoitti ja esitti runosarjan väkivaltaisesti kuolleelle 8-vuotiaalle Vilja Eerika Tarkille.
Vuonna 2019 Helsingin kirjailijat valitsi Nurmen vuoden helsinkiläiskirjailijaksi. Nurmen toinen runokokoelma, Leijonapatsailla, ilmestyi vuonna 2020.
Nurmen entinen[lähde? ] puoliso on taidekriitikko Aleksis Salusjärvi.
Teokset

Villieläimiä.  Turku:  Kolera, 2016.  ISBN 978-952-7149-14-0.
Leijonapatsailla.  Helsinki:  Otava, 2020.  ISBN 978-951-1-34286-1.
Aiheesta muualla

Aura Nurmi Kirjasampo.fi-sivustolla
Kantokorpi, Mervi: Esikoisrunoilija tuo lähiöiden lapset kirjallisuuden eturiviin HS.fi.  20.8.2016.
Saxell, Jani: Lyötyjen lauma saa äänen Aura Nurmen runoissa Kansan Uutiset. 16.1.2021.
Ahokas, Kukka-Maria: Runoilija Aura Nurmen lähtöruutu on työväenluokassa Voima.fi. 30.9.2020.
Auton tuonti ja vienti Suomessa

Suomalainen auton vientirekisteröintikilpi
Tämä artikkeli käsittelee auton tuontia Suomeen tai vientiä Suomesta eli Suomen lainsäädännön kannalta. Yksittäisen henkilön auton tuonnille ja viennille on Suomen lainsäädännössä asetettu rajoituksia muun muassa ulkomailla asumisen keston ja auton omistamisen suhteen. Tuontiautona Suomeen tuotua autoa ei saa myydä vapaasti, vaan sen on oltava tuojan käytössä määräajan ennen myyntiä. Ulkomaille muuttaminen tai väliaikaisempi ulkomailla työskentely ovat yleisimpiä perusteita verovapaan auton hankkimiselle.[lähde? ] Myös jo ulkomailla asuvat suomalaiset voivat hankkia auton Suomesta ennen paluutaan.
Tuontiautolla tarkoitetaan autoa, joka tuodaan maahanmuuton yhteydessä ja josta ei tästä syystä makseta autoveroa eikä arvonlisäveroa.
Taxfreeautolla ja vientiautolla tarkoitetaan puolestaan autoa, josta ei ole ostettaessa maksettu auto- tai arvonlisäveroa. Suomessa autojen verottomat hinnat saattavat löytyä maahantuojien sivuilta, joskus otsikon diplomat sales -alta.  Verottomasti hankittu ajoneuvo voidaan rekisteröidä Suomen vientirekisteriin. Vientirekisteröidyn auton tunnistaa rekisterinkilven reunassa olevasta punaisesta osasta, johon on merkitty rekisteröinnin päättymiskuukausi. Vientirekisteriin merkitään vuosittain Suomessa runsaat 1000 autoa.[lähde? ]
Muuttoautoksi kutsutaan autoa, joka tuodaan Suomeen maahanmuuton yhteydessä. Vaatimuksena muuttoauton verottomuudelle on, että oleskelu ulkomailla on kestänyt vähintään vuoden ja auto on ollut muuttajan käytössä vähintään 6 kuukautta. Tyypillisesti kriisinhallintajoukoissa palvelevat suomalaiset sotilaat hankkivat tällaisen auton.[lähde? ] Auto voi olla alun perin vientiauto, joka on ensin merkitty Suomen vientirekisteriin ja sittemmin rekisteröity jonkun muun maan rekisteriin ja päätyy omistajan muuttaessa ulkomailta Suomeen.
Auton tuonti Saksasta

Suomalaiset tuovat paljon käytettyja autoja Suomeen Saksasta. Saksassa autot ovat halvempia kuin Suomessa, koska Saksassa on pienempi arvonlisävero, automarkkinoilla on Saksassa kovempi kilpailu ja Saksassa ei ole erityistä autoveroa. Auton arvo laskee Saksassa nopeammin kuin Suomessa, koska suomalainen henkilöauto romutetaan keskimäärin 18 vuoden ikäisenä, mutta saksalainen jo 5-6 vuotta aikaisemmin.  Tämä johtuu siitä, että Saksassa ajetaan paljon moottoriteillä joissa ei ole nopeusrajoituksia, jolloin autot kuluvat nopeammin. Toisaalta Saksassa ei ole talven aiheuttamaa kulumista yhtä paljon kuin Suomessa.[lähde? ]
Saksalaisten autojen kilometrimittarien peukaloimisesta on keskusteltu paljon. Mittarilukemien käsitteleminen kiellettiin Saksassa lailla vuonna 2006.[lähde? ] Tätä ennen Saksassa oli liikkeitä, joissa mittareita käännettiin maksua vastaan. Myös nykyään on syytä olla tarkkana petosvaaran takia.
Käyttöönottoilmoitus tarkoittaa tuotavan ajoneuvon käyttöönoton ilmoittamista viranomaisille eli Suomen tullille mikäli ajoneuvo tullaan rekisteröimään ja ottamaan liikenteeseen Suomessa. Miten onnistut tekemään käyttöönottoilmoituksen? Tärkein asia on löytää "tavaran koodi" (HS code), jotta saadaan oikeanlainen verokanta sekä muodostettua tullauspäätös/-lasku.
Henkilöautoille (M1) tavaran koodi on seuraava 8703239000.
Saksalainen auton vientikilpi
Baphetidae

| Baphetidae |
| --- | --- |
 Megalocephalus
 Kivihiilikausi 326–307 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia/sensu lato
Yläheimo::  †Baphetoidea
Heimo::  †Baphetidae  Cope, 1875
Synonyymit
 Loxommatidae Gardner, 1982 
Alaheimot
 †Baphetinae  †Loxommatinae 
Katso myös
   Baphetidae Wikispeciesissä   Baphetidae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Baptistidae, aiemmin Loxommatidae, on sukupuuttoon kuollut varhaisten tetrapodien heimo, joka eli kivihiilikaudella. Ne tunnetaan enimmäkseen kallojensa perusteella. Hyvin vähän heimon fossiilisia jäänteitä on löydetty pelkästään Skotlannista ja pohjoisesta Englannista. Ne kuvasi alun perin William Dawson vuonna 1850. Nämä eläimet ehtivät olla olemassa 35 miljoonaa vuotta ennen kuin ne kuolivat sukupuuttoon.
Aiheesta muualla

Palaeos: Baphetidae
Palaeos: Baphetidae: Baphetidae(2)
Art Blakey
Lainauksia

”To pass through life and miss this music is to miss out on one of the best things about living.”
”When people come in to relax and enjoy themselves after a hard day’s work, it’s my job to make them happy - to wash away the dust of everyday life.”
”That’s what jazz music is all about. We started the Messengers because somebody had to mind the store for jazz. No America - no Jazz. It is the only culture that America has brought forth.”
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Art Blakey Wikimedia Commonsissa
Art Blakeyn viralliset kotisivut (englanniksi)
Autonominen alue

Venäjän federaation nykyinen autonominen alue, Juutalaisten autonominen alue, Venäjän kartalla
Autonominen alue (ven. автономная область, Avtonomnaja oblast) on yksi Venäjän federaation subjektimuodoista. Nykyisin Venäjän federaatioon kuuluu vain yksi autonominen alue: Juutalaisten autonominen alue. Autonominen alue on perustettu joko yhdelle tai useammalle vähemmistökansallisuudelle.
Avishai Margalit

Avishai Margalit
Avishai Margalit (s. 1939) on israelilainen filosofi. Hän työskentelee professorina Institute for Advanced Studyssa Princetonissa Yhdysvalloissa sekä Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa.
Margalit on kirjoittanut teoksessaan On Compromise and Rotten Compromise kompromissin välttämättömyydestä politiikassa, sillä pahan välttäminen on tärkeämpää kuin ihanteen saavuttaminen. Hänen näkemyksensä on, että kompromissin torjuminen on Lähi-idän rauhan suurin este.
Palkinnot ja tunnustukset

Leopold-Lucas-palkinto, 2011
Hannoverin filosofisen tutkimusinstituutin (FIPH) kirjapalkinto, toukokuu 2012
Ernst Bloch -palkinto, syyskuu 2012
Avista

Avista
Avista on tietovisamainen korttipeli, jonka valmistus lopetettiin 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. Pelaajia voi olla kahdesta noin kymmeneen. Peli on alun perin julkaistu 1930-luvulla Yhdysvalloissa nimellä Quick Wit ja Ruotsissa nimellä Kvick. Peli julkaistiin myös Suomessa jo tuolloin.
Pelin kulku

Avista-korteissa on keskellä iso kirjain, esimerkiksi K. Kortin yläreunassa on kolme eri aihepiiriä. Pelissä on myös kolme eri vaikeusastetta, joiden mukaan aihepiiri määräytyy. Helpoimman vaikeusasteen aihepiiri on kirjoitettu sinisellä, keskivaikean mustalla ja vaikeimman punaisella. Ennen peliä valitaan vaikeusaste yhdessä pelaajien kesken.
Pelin alussa käännetään korttipakan päällimmäinen kortti kuvapuoli ylöspäin korttipakan viereen. Oletetaan, että ensimmäisessä kortissa vaikeutaso on helppo ja aihe vaikka huonekalu. Yksi pelaajista kääntää nopeasti pakasta kortin ja laittaa sen nykyisen päälle. Tässä juuri käännetyssä kortissa on keskellä iso L. Nyt pelaajat yrittävät nopeasti keksiä huonekalun, joka alkaa L-kirjaimella. Nopein arvaaja saa palkinnoksi kortin, josta aihe määräytyi (tässä tapauksessa ensimmäinen kortti). Seuraavaksi katsotaan aihe kortista, jonka keskellä oli L ja jatketaan kuten edellä. Korttipakan loputtua eniten kortteja kerännyt pelaaja voittaa.
Ari Peltonen

Ari Pekka ”Paska” Peltonen (s. 7. huhtikuuta 1967 Hyvinkää) on suomalainen radiotoimittaja, juontaja, kirjailija ja muusikko.
Peltonen on esittänyt musiikkia yhtyenimellä Paska vuodesta 1985.[lähde? ]
Peltonen juonsi 1990-luvun alussa ANSSI!-nimistä radio-ohjelmaa Yleisradion Radiomafia-kanavalla. Ohjelma hyllytettiin kanavalta ensin väliaikaisesti ja lopulta kokonaan. Myöhemmin Peltonen on juontanut Radio Helsingissä Paskalista- ja Mahtavaa Helsinki Mahtavaa -ohjelmia.[lähde? ]
Peltonen on kirjoittanut myös muutamia kirjoja. Kirjassaan Pallinaama hän haukkuu entistä Yleisradion esimiestään.
Peltonen perusti vuonna 2006 Posion kunnan alueelle Valtio-nimisen pienoisvaltion. Valtion pinta-ala oli 10 × 5 metriä ja väkiluku kaksi henkeä. Valtio sijaitsee Muikkulamminpuron varrella Kännäkällä, kahdeksan kilometriä pohjoiseen Posion keskustasta. Valtion vaiheita alettiin seurata 13. lokakuuta 2006 alkaen Helsingin Sanomien Nyt-liitteessä ja Radio Helsingissä. 19. kesäkuuta 2007 Suomen puolustusvoimat kuitenkin valloitti Valtion takaisin Suomelle.[vanhentunut linkki]
Peltonen on esiintynyt myös nimillä Jeesus, Jorma ja Johnny-Blue, jotka toimivat Paskan ”lämmittelijöinä” Tavastia-klubilla. Paska-yhtyeen lisäksi Peltosella on ollut myös muita musiikillisia projekteja, joista tunnetuimpia on ”Maailman isomunaisin mies”. Kyseinen hahmo laulaa Peltosen omien sanojen mukaan ”pelkästä panemisesta” ja parodioi sellaisia artisteja kuin Frederik ja Pate Mustajärvi. Keväällä 2008 Sub esitti Peltosen luotsaaman matkailuohjelman Paskareissu, jossa Peltonen esittelee huonon maineen saaneita paikkakuntia ja koettaa löytää niistä hyviä puolia.[lähde? ]
Kirjat

Huutomerkki.  Helsinki:  Like, 1993.  ISBN 951-578-133-7.
Toinen.  Helsinki:  Like, 2000.  ISBN 951-578-761-0.
Pallinaama.  Helsinki:  Like, 2002.  ISBN 951-578-924-9.
Kallioelämää.  Helsinki:  Like, 2003.  ISBN 952-471-100-1.
Pallinaaman paluu.  Helsinki:  Like, 2005.  ISBN 952-471-480-9.
Albumit

If It Ain't The Snow It's the Mosquitos (Various artists) (1992)
Women are from Venus, Men From Anus (2005)
Aiheesta muualla

Radio Helsingin Paskalistan kotisivut.
Kohua Radiomafian toimittajien kielenkäytöstä.
Ylen Elävä arkisto: Ari Peltosen Anssi oli Radiomafian kovaäänisintä antia
Ylen Elävä arkisto: Vihatut levyt – rakkaita inhokkeja
B-17B

Satelliittikuva B-17B-jäävuoresta.
B-17B oli jäävuori, joka oli kaksi kertaa Manhattanin kokoinen. Se kellui Eteläisellä jäämerellä noin 1 700 kilometriä Länsi-Australian rannikolta. B-17B mitattiin noin 140 neliökilometrin laajuiseksi.
Avitsafoni

| --- | --- |

Avitsafoni
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(2S)-2,6-diamino-N-{[(2-bentsoyyli-4-kloorifenyyli)metyylikarbamoyyli]metyyli}heksanamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 65617-86-9
ATC-koodi:  ?
PubChem CID: 71968
Kemialliset tiedot
Kaava: C22H27N4ClO3 
Moolimassa: 430.928 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Avitsafoni on vesiliukoinen diatsepaamin aihiolääke, jota voidaan annostella intramuskulaarisesti.
Veren entsyymit hajottavat avitsafonin diatsepaamiksi, ja sitä käytetään pääasiallisesti vastalääkkeenä organofosfaattimyrkytykseen.
Aiheesta muualla

PubChem: Pro-diazepam (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Avizafone (englanniksi)
B'nai B'rith

| B'nai B'rith |
| --- | --- |

Perustettu:  13. lokakuuta 1843
Tyyppi:  juutalaisten palvelujärjestö
Päämaja:  Washington D.C.
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
B'nai B'rith (hepr. ‏בני ברית‎, B’ne B’rit, suom. Liiton pojat) on maailman vanhin ja suurin juutalainen palvelujärjestö. Järjestöllä on miesten looseja, naisten jaostoja ja nuorten jaostoja eri puolilla maailmaa. B'nai B'rith on perustettu vuonna 1843. Järjestö puolustaa ihmisoikeuksia, edistää kulttuurien välisiä suhteita, huolehtii juutalaisten korkeakouluopiskelijoiden uskonnollisista ja kulttuurisista tarpeista erityisesti Hillel-säätiön kautta, tukee juutalaista koulutusta aikuisten ja nuorisoryhmien keskuudessa, tukee sairaaloita ja hyväntekeväisyyslaitoksia, antaa ammatillista ohjausta, tukee sosiaalihankkeita Israelissa, auttaa luonnonkatastrofien uhreja ja toteuttaa laajaa yhteiskunnallista palvelu- ja hyvinvointiohjelmaa.
B'nai B'rith pyrkii vaikuttamaan poliittisiin päättäjiin kanssa muun muassa kansalaisoikeuksista, maahanmuutosta, totalitaaristen valtioiden harjoittamasta vapauden väärinkäytöstä, Israelin asemasta ja juutalaisiin kaikkialla maailmassa vaikuttavista ongelmista. Vuonna 1913 järjestö perusti Anti-Defamation League -järjestön. B'nai B'rith on edustettuna Yhdistyneissä kansakunnissa juutalaisjärjestöjen koordinointilautakunnan jäsenyyden kautta.
Atalantonísi

Atalantonísi saari.
| --- | --- |
Muut nimet:  Atalánti (Αταλάντη)
Sijainti:  38°40′26″N, 23°05′50″E, Lokroí Fthiotis, Keski-Kreikka Kreikka
Saariryhmä:  Atalántinsaaret
Vesialue:  Atalántinlahti, Pohjoinen Euboianlahti
Korkein kohta:  129  m 
Pinta-ala:  1,85 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Atalantonísi (kreik. Αταλαντονήσι, myös Talantonísi, Ταλαντονήσι) eli Atalánti (Αταλάντη), antiikin Atalante (m.kreik. Ἀταλάντη (νῆσος), Atalantē (nēsos)), on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Atalántinsaarten saariryhmään ja sijaitsee Pohjoiseen Euboianlahteen kuuluvassa Atalántinlahdessa Keski-Kreikan itärannikolla. Saaren pinta-ala on noin 1,85 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011).