stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Big Stink
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.mphpa.org/classic/CG/509th-Yearbook/Pages-2/509YB_Gallery_07.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.mphpa.org/classic/CG/509th-Yearbook/Pages-2/CGP-509YB-133.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.flickr.com/photos/rocbolt/7983948932/
http://flgrube1.tripod.com/noseart/index.album/big-stink?i=5 (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Kevin Lankinen

| Kevin Lankinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1995 (ikä 29) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Keke, Lanky
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  187 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Vancouver Canucks
Sarja:  NHL
Pelinumero:  32
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Jokerit (SML) KooKoo (SML) HIFK (SML) Rockford IceHogs (AHL) Indy Fuel (ECHL) Chicago Blackhawks (NHL) Nashville Predators (NHL)
Kevin Christian Lankinen (s. 28. huhtikuuta 1995 Helsinki) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-seura Vancouver Canucksissa.
Lankinen pelasi ensimmäisen ammattilaisottelunsa Jokereissa kaudella 2013–2014 ennen läpimurtoaan HIFK:ssa, jossa hän pelasi neljä kautta. HIFK:sta hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan saatuaan NHL-tulokassopimuksen Chicago Blackhawksiin. Hän pelasi kaksi kautta Chicagon farmiseuroissa AHL:ää ja ECHL:ää, kunnes pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa kaudella 2020–2021. Vuodet 2022–2024 Lankinen  pelasi Nashville Predatorsissa.
Lankinen kuului maailmanmestaruuden voittaneeseen Suomen joukkueeseen maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2019.
Ura > Seuraura > Juniorivuodet ja SM-liigadebyytti Jokereissa

Lankinen on Kiekko-Vantaan kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Jokereihin kaudeksi 2010–2011. Kaudella 2011–2012 Lankisella oli B-nuorten SM-sarjan paras päästettyjen maalien keskiarvo runkosarjassa (2,51), kuten myös pudotuspeleissä (2,14), jolloin hänellä oli myös sarjan paras torjuntaprosentti (93,9). Lankinen torjui Jokereille kauden päätteeksi B-nuorten Suomen-mestaruuden. Kaudella 2012–2013 hän kantoi suurimman osan Jokereiden A-nuorten torjuntavastuusta ja pelasi 23 runkosarjaottelua. Kevätkauden Lankinen kuitenkin vietti lähinnä joukkueen B-nuorissa, jotka hän torjui jälleen Suomen-mestariksi.
Kaudeksi 2013–2014 Lankinen nostettiin Jokereiden SM-liigarinkiin. Hän pelasi harjoituskaudella kahdessa European Trophy -ottelussa. Lankinen pelasi niistä ensimmäisen 13. elokuuta 2013 ruotsalaista Frölunda HC:ta vastaan, jolloin hänet vaihdettiin loukkaantuneen Eero Kilpeläisen tilalle Jokereiden maaliin ajassa 29.19. Lankinen päästi ottelussa kaksi maalia. 7. syyskuuta 2013 hän aloitti joukkueen maalilla vieraissa saksalaista ERC Ingolstadtia vastaan. Lankinen sai Jokereiden 2–4-voittoon päättyneessä ottelussa tililleen 24 torjuntaa. SM-liigadebyyttinsä hän teki 12. lokakuuta 2013 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan, kun Lankinen vaihdettiin Leland Irvingin tilalle Jokereiden maaliin ajassa 43.15. Hän sai peliaikaa 16.45 minuuttia, torjui neljä kertaa ja päästi kaksi maalia. Ottelu päättyi lopulta Kärppien 8–4-murskavoittoon. Ottelu jäi Lankiselle kauden ainoaksi SM-liigassa. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi Jokereiden A-nuorissa. Lankinen palkittiin A-nuorten SM-liigan parhaana maalivahtina Jorma Valtonen -palkinnolla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Ura > Seuraura > NHL-tulokassopimus Chicago Blackhawksiin

Toukokuussa 2018 Lankinen teki kaksivuotisen NHL-tulokassopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa. Seura lähetti hänet syksyn harjoitusleirin päätteeksi ensin AHL-joukkue Rockford IceHogsiin ja lokakuun lopulla edelleen ECHL-joukkue Indy Fuelin vahvuuteen. Hänet nostettiin syyskauden 2018–2019 yhteensä kolme kertaa ECHL:stä AHL:ään. Lankinen pelasi AHL:ssä tulokaskautensa aikana 19 runkosarjaottelua. ECHL:ssä hän pelasi kuusi ottelua. Lankinen piipahti myös Blackhawksin NHL-joukkueen harjoitusvahvuudessa runkosarjan päätöskierroksella, kun Corey Crawford oli loukkaantuneena. Hän ei kuitenkaan pukenut otteluun.
Syksyn 2019 harjoitusleirin päätteeksi Blackhawks lähetti Lankisen jälleen Rockford IceHogsin AHL-joukkueeseen. 10. joulukuuta 2019 ottelussa Milwaukee Admiralsia vastaan hän torjui joukkueensa 2–1-voittoon päättyneessä ottelussa peräti 55 kertaa, mikä oli IceHogsin seurahistorian yhden ottelun torjuntaennätys. Lankinen pelasi siellä kaudella 2019–2020 lähinnä Collin Delian kakkosmaalivahtina kaikkiaan 21 runkosarjaottelua ja sai voittomerkinnän kahdeksaan otteluun. Hän pelasi kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa. Lankisen runkosarja päättyi lopulta olkapääleikkaukseen maaliskuussa 2020. Hänet kutsuttiin kauden aikana kahdesti Blackhawksin NHL-vahvuuteen, mutta Lankinen jäi ilman peliaikaa. Joulukuussa 2019 hänet kutsuttiin joukkueen avuksi Robin Lehnerin loukkaantumisen vuoksi, mutta Lankinen lähetettiin vain vuorokautta myöhemmin takaisin farmiin. Tammikuussa 2020 hänet kutsuttiin uudelleen Blackhawksiin, kun Lehner loukkaantui jälleen, mutta Lankinen lähetettiin muutamaa päivää myöhemmin taas farmiin. Lankisen kuntouduttua olkapääleikkauksestaan heinäkuussa 2020, Blackhawks nimesi hänet NHL-vahvuuteensa pudotuspeleihin, mutta hän jäi niissä ilman peliaikaa.
Ura > Seuraura > Jatkosopimus Blackhawksiin ja ensimmäinen NHL-ottelu

Huhtikuussa 2020 Lankinen teki Chicago Blachawksin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Hänen ensimmäinen sopimuskautensa oli kaksisuuntainen ja toi Lankiselle NHL:n puolella 750 000 ja farmin puolella 500 000 dollaria. Hänen jälkimmäinen sopimuskautensa oli yksisuuntainen ja toi Lankiselle NHL:ssä 850 000 dollaria. Tammikuun 2021 harjoitusleirin päätteeksi Blackhawks nimesi Lankisen niin sanottuun varamiesten taksiryhmään, kun joukkueen NHL-kauden aloitti maalivahtikaksikko Malcolm Subban ja Collin Delia. Lankinen kuitenkin nostettiin Blackhawksin NHL-kokoonpanoon runkosarjan neljänteen otteluun 19. tammikuuta 2021 vieraissa Florida Panthersia vastaan, jolloin Lankinen pelasi ensimmäinen NHL-ottelunsa. Hän torjui Blackhawksin 5–4-jatkoaikatappioon päättyneessä ottelussa 25 kertaa. NHL-uransa ensimmäisen nollapelin Lankinen torjui 17. helmikuuta 2021 vieraissa Detroit Red Wingsia vastaan. Hän torjui Blackhawksin 0–2-voittoon päättyneessä ottelussa 29 kertaa. Lankinen valittiin ottelun ykköstähdeksi. Kaudella 2020–2021 Lankinen kirjautti yhteensä 17 voittoa 37 ottelussa 90,9 torjuntaprosentilla. Kauden 2021–2022 hän aloitti kakkosmaalivahtina Marc-André Fleuryn ollessa ykkösvahti. Kun Fleury kaupattiin kesken kauden Minnesota Wildiin, Lankinen nousi hänen tilalleen. Lankisen Chicago-sopimus päättyi kesällä 2022 eikä hän saanut seurasta uutta sopimusta. Kahden kauden aikana Lankinen aloitti Chicagossa 66 ottelua, kirjautti 25 voittoa 3,23 päästettyjen maalien keskiarvolla ja 90,1 torjuntaprosentilla.
Ura > Seuraura > Nashville Predators ja Vancouver Canucks

Heinäkuussa 2022 Lankinen teki vapaana pelaajana Nashville Predatorsin kanssa yksivuotisen ja 1,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. Kaudella 2022–2023 Lankinen muodosti ykkösmaalivahti Juuse Saroksen kanssa yhden parhaista maalivahtikaksikoista. Lankinen oli päästettyjen maalien odottamassa maalivahdeista 17. paras, mikä oli vaikuttavaa vain 19 ottelua pelanneelta kakkosmaalivahdilta. Maaliskuussa 2023 Lankisen sopimusta jatkettiin vuodella ja palkka nousi kahteen miljoonaan dollariin. Kaudella 2023–2024 hän torjui Saroksen takana 24 ottelussa 11 voittoa 90,8 torjuntaprosentilla. Hänen sopimuksensa päättyi kesällä 2024 eikä tehnyt uutta sopimusta Nashvilleen, sillä Lankinen kertoi halunneensa ”ottaa uuden askeleen, saada isomman roolin”.
Lankinen oli ennen kautta ilman sopimusta, kunnes syyskuussa 2024 hän teki vapaana pelaajana Vancouver Canucksin kanssa vuoden mittaisen ja 875 000 dollarin arvoisen sopimuksen. Lankinen teki NHL-historiaa joulukuussa 2024, kun hän kirjautti kauden alun kymmenestä ensimmäisestä vierasottelusta kymmenen voittoa ensimmäisenä maalivahtina NHL:ssä. Helmikuussa 2025 Lankinen solmi Canucksin kanssa viisivuotisen ja yhteensä 22,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Slovakia 2019 | jääkiekko |  |
Lankinen voitti maailmanmestaruuden osana Suomen maajoukkuetta vuoden 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa. Yhteensä Lankinen on pelannut 11 A-maaottelua. Hän pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa ennen vuoden 2019 MM-kilpailuja Nordic Cupissa 26. huhtikuuta 2019 Helsingin Hartwall Arenalla Ruotsia vastaan. Lankinen torjui Suomen 1–3-tappioon päättyneessä ottelussa 37 kertaa. Itse turnauksessa hän toimi joukkueensa pääasiallisena ykkösmaalivahtina pelaten kahdeksan ottelua. Lankinen torjui ensimmäisen nollapelinsä A-maajoukkueessa 19. toukokuuta 2019 alkulohkon ottelussa Slovakian Košicessa Ranskaa vastaan. Hän torjui Suomen 0–3-voittoon päättyneessä ottelussa 23 kertaa. Seuraavan nollapelinsä Lankinen torjui 25. toukokuuta 2019 välieräottelussa Bratislavassa Venäjää vastaan. Hän torjui Suomen 0–1-voittoon päättyneessä ottelussa 32 kertaa. Loppuottelussa Kanadaa vastaan Lankinen torjui Suomen 3–1-voittoon sekä maailmanmestaruuteen. Hän torjui ottelussa 44 kertaa. Hänellä oli turnauksen paras päästettyjen maalien keskiarvo ottelua kohden, eli 1,50.
Lankinen on pelannut myös viisi nuorten ja 14 poikien maaottelua.
Muuta

Lankinen valmistui ylioppilaaksi Mäkelänrinteen lukion urheilulinjalta vuonna 2014. Hänen äidinkielensä on ruotsi. Lankinen harrastaa lukemista ja on nimennyt lempikirjakseen Yuval Noah Hararin teoksen Sapiens. Vuoden 2019 MM-kilpailujen yhteydessä hän kertoi lukevansa Hanya Yanagiharan kirjoittamaa Pieni elämä -kirjaa, mikä kasvatti kirjan suosiota voimakkaasti. Elokuussa 2019 Lankinen avasi yhteistyössä WSOY:n kanssa Lankisen lukupiiri -yhteisön Facebookissa. Hän valitsee siellä itseään kiinnostavia kirjoja, joista käyttäjät voivat keskustella. Lankinen palkittiin lukuinnostuksensa myötä vuoden 2020 Suomen urheilugaalassa Vuoden esikuva -palkinnolla.
Lankinen on maininnut maalivahdeista omiksi esikuvikseen Henrik Lundqvistin ja Kari Lehtosen sekä lukeneensa lapsena usean kerran Patrick Royn uraa käsittelevän kirjan. Hän on kertonut harrastaneensa lapsena ja nuorena myös katulätkää, rullakiekkoa, jalkapalloa, salibandya, tennistä ja sulkapalloa. Lankinen harrastaa kesäisin edelleen myös padelia ja golfia.
Lankinen meni naimisiin elokuussa 2023.
Tilastot > Maajoukkuetilastot

| Vuosi | Turnaus | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | MM | 8 | 7 | 1 | 481 | 12 | 2 | 1,50 | 94,2 |
Franz Josef Degenhardt

Franz Josef Degenhardt (1987)
Franz-Josef Degenhardt (3. joulukuuta 1931 Schwelm, Westphalia, Saksa – 14. marraskuuta 2011 Quickborn, Schleswig-Holstein, Saksa) oli saksalainen runoilija, satiirikko, prosaisti ja ennen kaikkea laulaja-lauluntekijä, joka oli näkemyksiltään vasemmistolainen. Hän oli koulutukseltaan juristi ja oppiarvoltaan oikeustieteen tohtori.
Elämäkerta

Degenhardt opiskeli oikeustiedettä 1952–1956 Kölnissä ja Freiburgissa ja suoritti asianajajatutkinnon 1956 ja toistamiseen 1960. Vuodesta 1961 hän työskenteli Saarbrückenin yliopiston Eurooppa-instituutissa ja sai tohtorin arvon 1966. Degenhardt liittyi Saksan sosialidemokraattiseen puolueeseen (SPD) 1961, mutta hänet erotettiin 1971, koska hän tuki Saksan kommunistista puoluetta (DKP), johon hän liittyi 1978.
Juridiikan ohella hän esiintyi ja levytti 1960-luvulta alkaen. Hänen tunnetuin kappaleensa ja saman niminen albuminsa on Spiel nicht mit den Schmuddelkindern, mutta hän julkaisi lähes 50 albumia, joista ensimmäinen oli Zwischen Null Uhr Null und Mitternacht, julkaistu myöhemmin uudestaan nimellä Rumpelstilzchen. Hänen viimeiset albuminsa olivat Krieg gegen den Krieg ja Dämmerung, jotka ilmestyivät 2003 ja 2006. Degenhardt oli vuonna 1968 mukana oikeudenkäynneissä, jotka liittyivät Saksan 1960-luvun opiskelijaliikehdintään ja puolusti niissä etupäässä sosialidemokraatteja ja kommunisteja. Samalla hän oli laulajana itsekin opiskelijaliikkeen merkittävimpiä äänitorvia. Albumillaan Wildledermantelmann(1977) hän arvostelee entisiä tovereitaan siitä, että he hänen mielestään pettivät sosialistiset ihanteet ja siirtyivät sosiaaliliberaaleiksi. Albumin otsikko ('samettitakkinen mies') pilkkaa heidän omaksumaansa pukeutumistyyliä.
Degenhardtin albumilla Junge Paare Auf Den Bänken (1986) olevat kappaleet sekä kappale Vorsicht Gorilla vuonna 1985 ilmestyneellä saman nimisellä albumilla ovat hänen käännöksiään ranskalaiselta laulaja-lauluntekijältä Georges Brassensilta, joka on henkisesti hänen läheisimpiä liittolaisiaan.
Degenhardt kirjoitti muutamia romaaneja, joissa on omaelämäkerrallinen juonne: "Zündschnüre" ("Sytytyslanka", 1972), "Brandstellen" (1974), "Der Liedermacher" (1982) and "Für ewig und drei Tage" (1999).
Hänen serkkunsa oli katolinen Paderbornin arkkipiispa Johannes Joachim Degenhardt. Hänen veljensä vaimo on yhdysvaltalaissyntyinen kuvittaja Gertrude Degenhardt, joka on kuvittanut hänen levyjensä kansia.
Degenhardt asui kuolemaansa saakka Quickbornissa Kreis Pinnebergissä Schleswig-Holsteinissa.
Hänen kaksi poikaansa Jan Degenhardt ja Kai Degenhardt ovat myös laulajia.
Teokset > Diskografia

1963 Rumpelstilzchen (ursprünglich: „Zwischen Null Uhr Null und Mitternacht“)
1965 Spiel nicht mit den Schmuddelkindern
1966 Väterchen Franz
1968 Wenn der Senator erzählt
1968 Live 68 (Live)
1969 Im Jahr der Schweine
1971 Wallfahrt zum Big Zeppelin (Live)
1972 Mutter Mathilde
1973 Kommt an den Tisch unter Pflaumenbäumen (mit einer Ballade über Joß Fritz)
1975 Mit aufrechtem Gang
1977 Wildledermantelmann
1978 Liederbuch (Live, ursprünglich 2LP)
1980 Der Wind hat sich gedreht im Lande
1982 Du bist anders als die anderen
1983 Lullaby zwischen den Kriegen
1985 Vorsicht Gorilla!
1986 Junge Paare auf Bänken (Lieder von Georges Brassens)
1987 Da müssen wir durch
1988 Jahreszeiten
1989 Aus diesem Land sind meine Lieder (Live, 2CD)
1990 Wer jetzt nicht tanzt
1992 Und am Ende wieder leben
1993 Nocturne
1994 Aus dem Tiefland
1996 Weiter im Text
1998 Sie kommen alle wieder - oder? (Live)
2000 Cafe nach dem Fall
2002 Quantensprung
2006 Dämmerung
2008 Dreizehnbogen
Teokset > Romaanit

1973 Zündschnüre suom. Sytytyslanka, suomentanut Aarno Peromies. Gummerus 1974
1974 Brandstellen
1976 Petroleum und Robbenöl oder wie Mayak der Eskimo kam und mein verrückter Vater wieder gesund wurde
1979 Die Mißhandlung oder der freihändige Gang über das Geländer der S-Bahn-Brücke
1982 Der Liedermacher
1985 Die Abholzung
1991 August Heinrich Hoffmann, genannt von Fallersleben
1998 Für ewig und drei Tage
Teokset > Laulukirjat

1969 Spiel nicht mit den Schmuddelkindern (Kuvitus: Eduard Prüssen)
1970 Im Jahr der Schweine
1974 Laßt nicht die roten Hähne flattern
1978 Kommt an den Tisch unter Pflaumenbäumen (1984 myös nimellä Ala Kumpanen - Sangesbrüder bei Reclam in Leipzig veröffentlicht)
1987 Reiter wieder an der schwarzen Mauer
2006 Die Lieder
Aiheesta muualla

Elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ADK  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  IdRef
Bilozerka

| Bilozerka Білозерка |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Bilozerka
 Koordinaatit: 46.6264°N, 32.4434°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Hersonin alue
Piiri:  H’ersonin piiri
Kaupunkityyppiseksi taajamaksi:  1956
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  7,11 km²
Väkiluku (2021)  ():  9 364
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bilozerka (ukr. Білозерка) on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Hersonin alueen H’ersonin piirissä. Bilozerka sijaitsee 14 kilometriä aluekeskus H’ersonista länteen. H’ersoniin on linja-autoyhteys. Taajamassa tuotetaan rakennustarvikkeita, muun muassa sementtiä ja sieltä saadaan savea tiileihin. Taajamassa on kotiseutumuseo.
Ukrainan tilastokeskus arvioi taajaman väkiluvuksi 5 000 asukasta vuoden 2023 alussa. Vuonna 2001 kaupungin väkiluku oli 9 709. Asukkaiden enemmistö on etniseltä taustaltaan ukrainalaisia.
Bilozerkan alueelta on löydetty viisi hautakumpua ajalta 200-luku eaa. – 1100-luku jaa. Paikkakunta sai alkunsa 1780 H’ersonia perustamassa olleen kenraaliluutnantti Ibrahim Hannibalin tilan maista. Paikkakunnalle muutti aluksi aiempia kasakoita ja asutusta kutsuttiin jonkin aikaa Ivanivkaksi. Pääosa muuttajista tuli Dneprin oikean rannan mailta. 1798 tilan hankki B. Skadovsky, jonka suvulle maat kuuluivat vuoteen 1917 saakka.
Taajama sai kaupunkityyppisen taajaman aseman 1956. Taajama on Ukrainan heinäkuussa 2020 tekemän aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut H’ersonin piiriin; tätä ennen se oli Bilozerkan piirin hallintokeskus.
Venäjän asevoimat miehitti Bilozerkan taajaman maaliskuussa 2022 osana Venäjän hyökkäyssotaa Ukrainassa.
Kirkko Bilozerka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bilozerka Wikimedia Commonsissa
Hersonin alue
Piirit:Beryslav | Henitšesk | H’erson | Kah’ovka | Skadovsk


Kaupungit (keskus lihavoitu): Beryslav | H’erson | Henitšesk | Hola Prystan | Kah’ovka | Nova Kah’ovka | Olešky | Tavrijsk | Skadovsk


Taajamat: Antonivka | Arh’anhelske | Askanija-Nova | Bila Krynytsja | Bilozerka | Brylivka | Dniprjany | Hornostajivka | Ivanivka | Kalantšak | Kalynivske | Karjerne | Komyšany | Kozatske | Lazurne | Ljubymivka | Myrne | Naddniprjanske | Nova Majatška | Novooleksijivka | Novotrojitske | Novovorontsovka | Nyžni Sirohozy | Rykove | Syvaske | Tšaplynka | Velyka Lepetyh’a | Velyka Oleksandrivka | Verh’ni Rohatšyk | Vysokopillja | Zelenivka
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  Encyclopedia of Modern Ukraine
Isak Björklund

Isak Björklund (22. lokakuuta 1686 Vähäkyrö – 30. tammikuuta 1740 Turku) oli suomalainen kirkkoherra sekä Turun akatemian itämaisten kielten professori ja rehtori.
Björklundin vanhemmat olivat talollinen Yrjö Heikkilä ja tämän vaimo Gunilla. Björklund valmistui ylioppilaaksi Uppsalassa 1705 ja toimi sitten useita vuosia kotiopettajana Paltamon pappilassa rovasti Erik Cajanuksen luona. Vuonna 1712 käydyssä sarkasodassa venäläinen joukko-osasto hyökkäsi Paltamoon, jolloin Björklund haavoittui saatuaan keihään kylkeensä. Hän pakeni Tukholmaan ja Uppsalaan maanpakoon. Vuonna 1720 hänet nimitettiin Turun akatemian filosofisen tiedekunnan apulaiseksi, mutta hän pysyi Tukholmassa hoitamassa Gezeliuksen raamattutyötä. Turun akatemian pyhien kielten professorina Björklund toimi 1728–1734 ja teologian toisena professorina 1734–1740. Samanaikaisesti hän toimi kirkkoherrana, jotta sai tuloja tästä pastoraatistaan. Björklund oli prebendaseurakunnan kirkkoherrana Piikkiössä 1732–1734 ja Turun suomalaisessa seurakunnassa 1734–1740. Hän toimi myös akatemian rehtorina 1733–1734 ja 1739–1740. Björklund toimi lisäksi Pohjalaisen Osakunnan inspehtorina 1728–1740.
Bjaroza

| Bjaroza, Berjoza (Бяро́за, Берёза) |
| --- | --- |
 Bjarozan hallintorakennus
 vaakuna
 Bjaroza, Berjoza
 Koordinaatit: 52°32′54″N, 24°58′54″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Brestin alue
Perustettu:  1477
Korkeus:  140–160 m
Väkiluku (10/2009):  29 357
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 bereza-en.brest-region.by/index.html 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bjaroza (valkoven.  Бяро́за) eli Berjoza (ven.  Берёза; puol. Bereza, liett. Biaroza) on kaupunki ja hallinnollinen piiri Brestin alueella Valko-Venäjän lounaisosissa. Vuonna 2009 kaupungin asukasluku oli 29 357. Koko hallintopiirin asukaslukuun 66 988 sisältyi myös Belaazjorskin teollisuuskaupungin väestö.
Bjarozan uudempaa kaupunginosaa
Puna-armeijan lentäjien muistomerkki
Kaupunkiin johtavista liikenneväylistä tärkeimpiin kuuluvat Minskiin vievä ja kaupungin eteläpuolelta kiertävä Varsova-Brest-Kobryn-Bjaroza-Ivatsevitšy-Baranavitšy-Minsk-Orša-Moskova-moottoritie M1 (eurooppatie E30), sekä samansuuntainen, kaupungin kautta kulkeva kantatie (P2). Valtakunnan päärata kulkee kutakuinkin samaa reittiä, Bjarozassa on rautatieasema. Lähimmät suuremmat kaupungit ovat Brest (maanteitse runsas 100 km) ja Kobryn (55 km) lounaassa ja Baranavitšy (91 km) koillisessa.
Satelliittikuvasta näkyy lisäksi, että kaupungin luoteislaidalla on noin 2,5 kilometrin kiitotiellä varustettu sotilaslentokenttä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bjaroza Wikimedia Commonsissa
Lyhyt kuvaus kaupungista (englanniksi) (bycity.org)
Hieman pitempi kuvaus (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (garady.org)
Kantakaupungin kartta (venäjäksi) (bycity.org)
Tietoa kaupungista ja hallintopiiristä (venäjäksi) (dorogiby.info)
WikiMapia karttalinkki, kohteiden selitykset pääosin (venäjäksi), (puolaksi) tai (englanniksi)
Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta (venäjäksi)
Maakuntaportaalin sivu - Bjaroza (venäjäksi)
Kuvia kaupungista (venäjäksi) (globus.tut.by)
Kuvia kaupungista (englanniksi), (puolaksi) ja (venäjäksi) (radzima.org)
Kuvia piirin alueelta (englanniksi), (puolaksi) ja (venäjäksi) (radzima.org)
Bioanalyytikko

| Bioanalyytikko |
| --- | --- |
 Bioanalyytikko työssään
Tyyppi:  Ammatti
Toimiala:  Terveydenhuolto
Koulutus:  Ammattikorkeakoulu
Työpaikka:  Lääketeollisuus, Sairaala, Terveyskeskus, Yksityinen terveydenhoito, Yliopisto
Lähinimikkeitä:  Apulaisosastonhoitaja, Ensihoitaja, Fysioterapeutti, Kätilö, Osastonhoitaja, Röntgenhoitaja, Sairaanhoitaja, Terveydenhoitaja, Toimintaterapeutti
Bioanalyytikko näytteenotossa.
Bioanalyytikko tai myös laboratoriohoitaja työskentelee muun muassa terveyskeskuksen, sairaalan tai yksityisen tervydenhoidon laboratoriossa sekä entistä enemmän myös yliopistojen ja erilaisten tutkimuslaitosten laboratorioissa.
Koulutus annetaan ammattikorkeakouluissa. Tutkinto on laajuudeltaan 210 opintopisteen arvoinen ja tutkinnon suorittaminen kestää noin 3,5 vuotta. Tukinto on bioanalyytikko (AMK). Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto Valvira myöntää anomukseta bioanalyytikoille oikeuden käyttää laboratoriohoitajan laillistettavaa ammattinimikettä tutkinnon suorittamisen jälkeen.
Bioanalyytikon toimenkuvaan kuuluvat muun muassa näytteenotto, potilaiden ohjaus ja analytiikka sekä analytiikan laadunarviointi. Bioanalyytikko voi työskennellä useilla eri erikoisaloilla. Näitä ovat esimerkiksi kliininen kemia, hematologia, verensiirtotoiminta, vierianalytiikka, mikrobiologia, molekyyligenetiikka, fysiologia, neurofysiologia sekä patologia.
Suomen Bioanalyytikkoliitto ry on alan ammatillinen edunvalvoja ja se kuuluu Tehy ry:hyn.
Kirjallisuutta

Hako, Pekka (toim.): Laboratoriotyön muistoja. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2008. ISBN 9517469667.
Aiheesta muualla

Suomen Bioanalyytikkoliitto ry
Laboratoriohoitajan ammattikuvaus työvoimatoimiston sivuilla
Bioanalytiikan koulutusohjelma (Opintopolku)
Sebastian Bieniek

Sebastian Bieniek vuonna 2018.
Sebastian Bieniek (1975 Czarnowasy, Puola – 9. helmikuuta 2022) oli saksalainen taiteilija, elokuvaohjaaja ja kirjailija. Hänen taiteenaloihinsa kuuluivat maalaus, valokuvaus, esitysselvennä, kuvanveistoveisto, kirjoittaminen ja video. Häntä luonnehdittiin kiinnostavaksi uudeksi tulokkaaksi Berliinin nykytaiteen piireissä. Hänen teoksiaan ovat muun muassa Bieniek-Face, Bieniek-Hand, Bieniek-Text, Bieniek-Paint, Bieniek-Body ja Bieniek-Set. Bieniekin epäillään panneen internetissä liikkeelle monia salaliittoteorioita ja perustaneen Qanon-liikkeen seuraajia houkuttelevan disinformaatiota levittävän verkoston Sabmykin. Bieniekin kuoli keuhkoverenvuotoon yllättäen 9. helmikuuta 2022.
Elämäkerta

Bieniek muutti Puolasta vuonna 1989 Saksaan. 1996–2001 hän opiskeli taidetta ja elokuvaohjausta Berliinissä.
Kirja

2011: Realfake. Berlynas, ISBN 978-3-942835-35-0
Filmografia

2002: Zero
2004: Sand
2005: Sugar
2007: The Gamblers
2008: Silvester Home Run