stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen aateli
Venäjän vallan aika (1809–1917)

Vuonna 1809 ”Suomen alueen Ritaristo ja Aateli” kokoontui Porvooseen maapäiville, joilla se vannoi uskollisuutta uudelle venäläiselle hallitsijalle, teki suunnitelman suuriruhtinaskunnan omasta Ritarihuoneesta ja sai maapäivien päätteeksi täydennystä uusista aateloiduista ja korkeampaan aatelisarvoon korotetuista. Nämä uudet aatelisarvot eivät enää olleet ruotsalaisia eivätkä toisaalta venäläisiäkään, vaan keisari myönsi ne erikseen Suomen suuriruhtinaskuntaan. Näin erillinen Suomen aateli oli syntynyt.
Aateliston vuonna 1723 vahvistetut erioikeudet, siltä osin kuin Yhdistys- ja vakuuskirja ei ollut niitä kumonnut, pysyivät voimassa myös Venäjän vallan aikana. Vuosien 1863–1864 valtiopäivillä päätettiin kuitenkin lakkauttaa säädyn yksinoikeus säteritilojen omistamiseen samoin kuin aateliston vapaus henkirahan maksamisesta, ja samalla keskusteltiin jo aateliston muidenkin eri­oikeuksien poistamisesta. Vuoden 1867 valtio­päivillä kumottiin myös säännös, jonka mukaan aatelisilla oli eräissä asioissa oikeus käyttää ensimmäisenä oikeus­asteenaan hovi­oikeutta.  Vaikka aatelin yksinoikeus korkeimpiin virkoihin ei ollut enää voimassa, 1800-luvun lopulle saakka enemmistö senaattoreista oli aina aatelisia.
Jäljelle jääneetkin sääty­eri­oikeudet menettivät enimmän merkityksensä vuoden 1906 valtiopäiväuudistuksessa kun säätyvaltiopäivät lakkautettiin ja tilalle tuli yleiseen äänioikeuteen perustuva eduskunta. Aateli oli käytännössä täysin ruotsinkielistä ja valtiopäiväuudistus oli ratkaiseva isku aatelin ja ruotsinkielisten yhteiselle valta-asemalle. Uudistuksen yhteydessä laadittiin myös ehdotus uudeksi ritarihuonejärjestykseksi, mutta sen vahvisti vasta Svinhufvudin senaatti vuonna 1918.
Viimeiset aateloinnit tapahtuivat vuonna 1904. Poikkeuksena oli heinolalainen apteekkarin poika, ministerivaltiosihteeri August Langhoff, jolle myönnettiin vapaaherran arvonimi vuonna 1912.
Suomen tasavallan aika (1917–)

Itsenäisessä Suomessa vuoden 1919 hallitusmuodossa mainittiin kansalaisten olevan yhdenvertaisia lain edessä. Hallitusmuoto kielsi myöntämästä uusia aatelisarvoja tai muita perinnöllisiä arvoja. Tätä erityistä kieltoa ei mainita enää vuonna 2000 voimaan astuneessa perustuslaissa. Muutamia vanhoja erioikeuksia aatelisilla kuitenkin oli vielä myöhemminkin, muun muassa muita laajempi vapaus määrätä testamentilla kaupungissa olevasta omaisuudestaan. Vanhat arvonimet jäivät osittain käyttöön. Säätyerioikeudet lakkautettiin kokonaan vuonna 1995 perusoikeusuudistuksen yhteydessä lain valmistelutöiden mukaan vanhentuneina ja tarpeettomina. Ritarihuonejärjestys (156/1918) on yhä voimassa oleva laki.
Suomen aatelisto yhteisönä omistaa Ritarihuoneen palatsirakennuksen. Suomen ritarihuoneeseen merkittyjen sukujen arvonimet perustuvat ritarihuonejärjestykseen vuodelta 1918. Ritarihuone julkaisee joka kolmas vuosi aateliskalenterin, viralliselta nimeltään Suomen ritariston ja aateliston kalenterin, johon merkitään kaikki elossa olevat ritarihuoneeseen merkittyjen sukujen jäsenet. Näitä aatelissukuja on hengissä runsaat 150. Suomen ritaristo ja aateli käsittää noin 6 000 henkilöä. Vuonna 2012 oli mieslinjaisia sukuja jäljellä 4 kreivillistä, 25 vapaaherrallista ja 119 arvonimetöntä aatelista sukua sekä lisäksi 16 naislinjaisina säilynyttä sukua.
Aatelin luokkajako

Ruotsissa vuoden 1626 ritarihuonejärjestys jakoi aatelin kolmeen luokkaan: ensimmäiseen eli herraluokkaan (ruots. herreklass) kuuluivat kreivit ja vapaaherrat, toiseen luokkaan eli ritaristoon (riddarklass) sitä alemmat valtaneuvossuvut ja kolmanteen eli asemiesluokkaan (svenneklass) loput tavalliset aatelissuvut. Uusi ritarihuonejärjestys astui voimaan Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin aikana. Aatelissäädyn kokouksissa jokainen luokka äänesti erikseen, ja aatelin luokkajako toimi vastaavalla tavalla myös valtiopäivien yhteisissä valiokunnissa. Koska suurin osa aatelissuvuista kuului kolmanteen luokkaan, tämä järjestely lisäsi määrällisesti pienemmän ylhäisaatelin painoarvoa päätöksenteossa. Kun suurin osa valtaneuvossuvuista korotettiin suurvalta-aikana kreiveiksi ja vapaaherroiksi, toinen luokka supistui niin pieneksi, että luokkajako päätettiin lakkauttaa vuonna 1719, eikä se ollut käytössä vapauden aikana. Kustaa III kuitenkin palautti sen vuonna 1778, nyt siten, että toiseen luokkaan korotettiin automaattisesti kolmannen luokan 300 vanhinta sukua sekä kuninkaallisten Miekkaritarikunnan ja Pohjantähden ritarikunnan komentajat jälkeläisineen eli nk. komentajasuvut (kommendörsätt). Tämä järjestelmä periytyi myös Suomen aateliin, jossa ritaristoon kuuluivat aateliset suvut numerot 1–73 eikä siihen enää voinut tulla uusia sukuja. Luokkajakoa käytettiin Suomessa valtiopäivätyöskentelyssä Porvoon valtiopäivillä 1809 sekä vuosien 1863–1864 ja 1867–1868 valtiopäivillä. Aatelin luokkajako lakkautettiin Suomessa vuoden 1869 ritarihuonejärjestyksellä. Ruotsissa se oli kumottu jo 1810.
Kirjallisuutta

Haikari, Janne ym. (toim.): Aatelin historia Suomessa.  Helsinki:  Siltala, 2020.  ISBN 978-952-234-346-8
Raunio, Ilkka: Adlercreutzeista Österbladheihin: Suomen säätyläistön historiaa.  Helsinki:  Tammi, 2000.  ISBN 951-31-1742-1
Snellman, Alex: Suomen aateli: Yhteiskunnan huipulta uusiin rooleihin 1809–1939.  (Väitöskirja. Historiallisia tutkimuksia Helsingin yliopistosta)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 2014.  ISSN 2342-0138  ISBN 978-952-10-9750-8  Tiivistelmä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ritarihuonejärjestys Suomen Suuriruhtinanmaan Ritaristolle ja Aatelille (13/1869).
Ritarihuonejärjestys Suomen Ritaristolle ja Aatelille (156/1918).
Päätös ritarihuonejärjestyksen muuttamisesta (67/1919).
Adel hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Suomen aatelisto ennen ja nyt. Suomen Kuvalehti 26.3.1938, nro 12, s. 448–449. (Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.)
| n k Suomen säädyt |
| --- | --- |
Aatelisto:  Rälssi  Ruotsin aateli  Suomen aateli  Aateliskirje 
Papisto:  Turun ja Suomen arkkipiispat 
Porvaristo:  Valtaporvarit 
Talonpojat:  Rusthollarit 
Rahvas:  Itselliset  Lampuodit  Loiset  Muonamiehet  Mäkitupalaiset  Torpparit 
Ruotsin ritarihuone Tukholmassa.
Suomen suuriruhtinas Aleksanteri II avasi säätyvaltiopäivät Helsingissä vuonna 1863.
Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin maapäivien obeliski Helsingissä.
Puertoriconsmaragdikolibri

| Puertoriconsmaragdikolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Smaragdikolibrit Chlorostilbon
Laji::  maugaeus
Kaksiosainen nimi
 Chlorostilbon maugaeus  (Audebert & Vieillot, 1801) 

Katso myös
   Puertoriconsmaragdikolibri Wikispeciesissä   Puertoriconsmaragdikolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Puertoriconsmaragdikolibri (Chlorostilbon maugaeus) on Puerto Ricon kotoperäinen kiitäjälintu. Jean-Baptiste Audebert ja Louis Jean Pierre Vieillot kuvailivat lajin holotyypin Puerto Ricosta vuonna 1801.
Toukola

| Toukola> Majstad |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Toukola korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Keskinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  23
Pinta-ala:  0,98 km² 
Väkiluku:  8 750 (31.12.2020)
Väestötiheys:  8 929 as./km²
Osa-alueet:  Toukola, Arabianranta
Postinumero(t):  00550, 00560
Lähialueet:  Hermanni, Kumpula, Vallila, Vanhakaupunki, Viikki
Toukola (ruots. Majstad) on Helsingin 23. kaupunginosa, joka sijaitsee Vanhankaupunginlahden ja Kustaa Vaasan tien välissä Hämeentien pohjoisosan molemmin puolin. Kaupunginosaan kuuluvat Toukolan osa-alue sekä Vanhankaupunginlahden rannalla sijaitseva Arabianranta, joka on 2000-luvulla ollut tärkeimpiä uudisrakennuskohteita Helsingissä.
Alueet

Toukolan kaupunginosa jakautuu kahteen osa-alueeseen: Toukola (1 452 asukasta) ja Arabianranta (7 298 asukasta). Kaupunginosassa on asukkaita yhteensä noin 8 750 (31.12.2020). Helsingin piirijaossa Toukola lasketaan osaksi Vanhankaupungin peruspiiriä.
Historia

Toukola on saanut nimensä alueella sijaitsevalla Kumtähden kentällä toukokuussa pidetyistä ylioppilaiden kevätjuhlista. Vapaaherra Herman Standertskjöld-Nordenstam erotutti omistamansa Kumpulan kartanon maista vuonna 1883 kolme aluetta, joilta hän ryhtyi vuokraamaan asuntotontteja. Hänen mukaansa kahdelle alueelle annettiin nimet Hermanstad I ja II sekä kolmannelle Majstad. Juhlia vietettiin vuosina 1833, 1834 ja 1848 Floran päivänä 13. toukokuuta Majstadin alueella sijaitsevalla kevätjuhlaniityllä (Majängen), jonka Kumpulan kartanon omistaja lahjoitti vuonna 1848 pidetyn juhlan yhteydessä ylioppilaiden ikuiseksi kevätjuhlapaikaksi.
Katunimistö

Toukolan ja Kumpulan kaupunginosien välistä kulkenut Toukolantie nimettiin Helsingin kaupungin perustajan, kuningas Kustaa Vaasan mukaan Kustaa Vaasan tieksi kaupungin 400-vuotisjuhlan kunniaksi vuonna 1950. Tie jatkuu kaupunginosien pohjoisrajalta yhdessä Koskelantien kanssa Lahdenväylänä.
Arabian tehdas, jonka yhteydessä toimii myös Arabian kirjasto, sijaitsee Toukolassa. Se on antanut aiheen nimetä monet alueen kadut Aasian ja jonkin verran Afrikankin eri maiden ja kaupunkien mukaan. Niinpä Toukolassa on esimerkiksi Syyriankatu, Kongontie, Siamintie, Sumatrantie ja Damaskuksentie. Intiankatu jatkuu Kustaa Vaasan tien poikki naapurikaupunginosaan Kumpulaan ja sen kautta Käpylään saakka.
Nähtävyydet

Kumtähden kentällä on Maamme-laulun muistomerkki sen kunniaksi, että paikalla laulettiin Maamme-laulu ensimmäisen kerran ylioppilaitten Flooran päivän juhlassa 13. toukokuuta 1848.
Palvelut

Toukolassa sijaitsee Toukolakoti, joka on tarkoitettu päihdeongelmaisille ja asunnottomille miehille. Arabianrantaan avattiin vuonna 2002 kauppakeskus Arabia.
Populaarikulttuurissa

Raija Orasen käsikirjoittaman Ruusun aika -televisiosarjan (1990–1991) tapahtumat sijoittuvat Toukolaan. Sarja kuvattiin osin kirjailijan kotitalon pihalla.
Urheilu

Toukolalla on oma urheilujoukkueensa ToTe eli Toukolan Teräs, joka on perustettu vuonna 1932. Urheiluseuran toimintaan kuuluu muun muassa jalkapalloa, salibandya ja yleisurheilua.
Kuvagalleria

| --- | --- |
Damaskuksentie.: Intiankatu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toukola Wikimedia Commonsissa
Majstad hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| n k Helsingin kaupunginosat  ja niiden osa-alueet suurpiireittäin |
| --- | --- | --- |
| Eteläinensuurpiiri |  1. Kruununhaka  2. Kluuvi  3. Kaartinkaupunki  4. Kamppi  5. Punavuori  6. Eira  7. Ullanlinna  8. Katajanokka  9. Kaivopuisto  13. Etu-Töölö  14. Taka-Töölö  20. Länsisatama Hernesaari  Jätkäsaari  Lapinlahti  Ruoholahti  31. Lauttasaari Koivusaari  Kotkavuori  Myllykallio  Vattuniemi  52. Suomenlinna  |  |
| Läntinensuurpiiri |  15. Meilahti  16. Ruskeasuo Pikku Huopalahti  Vanha Ruskeasuo  18. Laakso  29. Haaga Etelä-Haaga  Kivihaka  Lassila  Pohjois-Haaga  30. Munkkiniemi Kuusisaari  Lehtisaari  Munkkivuori  Niemenmäki  Talinranta  Vanha Munkkiniemi  32. Konala  33. Kaarela Hakuninmaa  Honkasuo  Kannelmäki  Kuninkaantammi  Malminkartano  Maununneva  46. Pitäjänmäki Marttila  Pajamäki  Pitäjänmäen yritysalue  Reimarla  Tali  |  |
| Keskinensuurpiiri |  10. Sörnäinen Hanasaari  Kalasatama  Sompasaari  Vilhonvuori  11. Kallio Linjat  Siltasaari  Torkkelinmäki  12. Alppiharju Alppila  Harju  17. Pasila Itä-Pasila  Keski-Pasila  Länsi-Pasila  Pohjois-Pasila  21. Hermanni Hermanninmäki  Hermanninranta  Kyläsaari  22. Vallila  23. Toukola Arabianranta  Toukola  24. Kumpula  25. Käpylä  26. Koskela  27. Vanhakaupunki  |  |
| Pohjoinensuurpiiri |  28. Oulunkylä Maunula  Maunulanpuisto  Metsälä  Patola  Pirkkola  Veräjälaakso  Veräjämäki  34. Pakila Itä-Pakila  Länsi-Pakila  35. Tuomarinkylä Haltiala  Paloheinä  Torpparinmäki  Tuomarinkartano  |  |
| Koillinensuurpiiri |  36. Viikki Latokartano  Viikinmäki  Viikinranta  Viikin tiedepuisto  37. Pukinmäki  38. Malmi Ala-Malmi  Malmin lentokenttä  Pihlajamäki  Pihlajisto  Tattariharju  Ylä-Malmi  39. Tapaninkylä Tapanila  Tapaninvainio  40. Suutarila Siltamäki  Tapulikaupunki  Töyrynummi  41. Suurmetsä Alppikylä  Heikinlaakso  Jakomäki  Puistola  Tattarisuo  |  |
| Kaakkoinensuurpiiri |  19. Mustikkamaa-Korkeasaari  42. Kulosaari  43. Herttoniemi Herttoniemenranta  Herttoniemen yritysalue  Länsi-Herttoniemi  Roihuvuori  44. Tammisalo  48. Vartiosaari  49. Laajasalo Hevossalmi  Jollas  Kruunuvuorenranta  Tullisaari  Yliskylä  50. Villinki  51. Santahamina  53. Ulkosaaret Itäsaaret  Länsisaaret  Aluemeri  |  |
| Itäinensuurpiiri |  45. Vartiokylä Itäkeskus  Marjaniemi  Myllypuro  Puotila  Puotinharju  Roihupelto  Vartioharju  47. Mellunkylä Kontula  Kivikko  Kurkimäki  Mellunmäki  Vesala  54. Vuosaari Aurinkolahti  Kallahti  Keski-Vuosaari  Meri-Rastila  Mustavuori  Niinisaari  Nordsjön kartano  Rastila  Uutela  |  |
| Östersundominsuurpiiri |  55. Östersundom  56. Salmenkallio  57. Talosaari  58. Karhusaari  59. Ultuna Landbo  Puroniitty  |  |
Helsingin alueellinen jako
Pääskysmaragdikolibri

| Pääskysmaragdikolibri |
| --- | --- |
 Koiras.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Smaragdikolibrit Chlorostilbon
Laji::  canivetii
Kaksiosainen nimi
 Chlorostilbon canivetii  (Lesson, 1832) 

Katso myös
   Pääskysmaragdikolibri Wikispeciesissä   Pääskysmaragdikolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pääskysmaragdikolibri (Chlorostilbon canivetii) on neotrooppisen alueen kiitäjälintu. Handbook of the Birds of the World luokittelee lajin mesismaragdikolibrin alalajiksi. Sen esiintymisalue käsittää Meksikon kaakkoisosan Tamaulipasin eteläosasta Jukatanin niemimaalle, Belizen, Guatemalan pohjoisosan sekä Hondurasin Bay Islandin. René-Primevère Lesson kuvaili lajin holotyypin vuonna 1832.
Sony ILCE-5000

Sony ILCE-5000.
Sony ILCE-5000 tai Sony α5000 tai Sony Alpha 5000 on japanilaisen Sonyn valmistama peilitön järjestelmäkamera. Sony-yhtiö julkisti sen 7. tammikuuta 2014. Sitä seurasi Sony ILCE-5100.
Alppihiihdon maailmancup 2007–2008

Alppihiihdon maailmancup 2007–2008 oli historian 42.
alppihiihdon maailmancup -kausi. Se käynnistyi 27. lokakuuta 2007 Itävallassa Söldenissä ja päättyi 16. maaliskuuta maailmancupin finaaleihin Italian Bormiossa.
Kilpailukalenteri > Lyhenteet

| --- | --- |
DH: syöksylasku
SG: supersuurpujottelu
GS: suurpujottelu
SL: pujottelu
K: alppiyhdistetty
SC: superalppiyhdistetty
T: maiden joukkuekilpailu
Joukkuekilpailut

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pvm | Paikka | Laji | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| 14. maaliskuuta 2008 |  Bormio, Italia | T | Peruttiin | Peruttiin | Peruttiin |
Loppupisteet > Miehet > Kokonaiskilpailu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Bode Miller | 1409 |
| 2. |  Benjamin Raich | 1298 |
| 3. |  Didier Cuche | 1263 |
| 4. |  Manfred Mölgg | 924 |
| 5. |  Ted Ligety | 898 |
| 6. |  Ivica Kostelić | 829 |
| 7. |  Daniel Albrecht | 795 |
| 8. |  Jean-Baptiste Grange | 793 |
| 9. |  Didier Defago | 645 |
| 10. |  Hannes Reichelt | 594 |
| 10. |  Mario Matt | 594 |
Loppupisteet > Miehet > Pujottelu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Manfred Mölgg | 531 |
| 2. |  Jean-Baptiste Grange | 512 |
| 3. |  Reinfried Herbst | 450 |
| 4. |  Mario Matt | 427 |
| 5. |  Ivica Kostelić | 425 |
Loppupisteet > Miehet > Suurpujottelu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Ted Ligety | 485 |
| 2. |  Benjamin Raich | 438 |
| 3. |  Manfred Mölgg | 376 |
| 4. |  Didier Cuche | 293 |
| 5. |  Daniel Albrecht | 284 |
Loppupisteet > Miehet > Supersuurpujottelu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Hannes Reichelt | 341 |
| 2. |  Didier Cuche | 340 |
| 3. |  Benjamin Raich | 286 |
| 4. |  Didier Defago | 262 |
| 5. |  Christoph Gruber | 251 |
Loppupisteet > Miehet > Syöksylasku

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Didier Cuche | 584 |
| 2. |  Bode Miller | 579 |
| 3. |  Michael Walchhofer | 407 |
| 4. |  Marco Sullivan | 278 |
| 5. |  Werner Heel | 273 |
Loppupisteet > Miehet > Alppiyhdistetty

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Bode Miller | 410 |
| 2. |  Ivica Kostelić | 256 |
| 3. |  Daniel Albrecht | 245 |
| 4. |  Jean-Baptiste Grange | 220 |
| 5. |  Rainer Schönfelder | 206 |
Loppupisteet > Naiset > Kokonaiskilpailu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Lindsey Vonn | 1403 |
| 2. |  Nicole Hosp | 1183 |
| 3. |  Maria Riesch | 1146 |
| 4. |  Elisabeth Görgl | 1137 |
| 5. |  Marlies Schild | 1120 |
| 6. |  Anja Pärson | 973 |
| 7. |  Julia Mancuso | 938 |
| 8. |  Tanja Poutiainen | 781 |
| 9. |  Renate Götschl | 731 |
| 10. |  Denise Karbon | 651 |
Loppupisteet > Naiset > Pujottelu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Marlies Schild | 640 |
| 2. |  Nicole Hosp | 515 |
| 3. |  Veronika Zuzulová | 501 |
| 4. |  Tanja Poutiainen | 484 |
| 5. |  Šárka Záhrobská | 392 |
Loppupisteet > Naiset > Suurpujottelu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Denise Karbon | 592 |
| 2. |  Elisabeth Görgl | 479 |
| 3. |  Manuela Mölgg | 359 |
| 4. |  Tanja Poutiainen | 297 |
| 5. |  Julia Mancuso | 253 |
Loppupisteet > Naiset > Supersuurpujottelu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Maria Riesch | 374 |
| 2. |  Elisabeth Görgl | 326 |
| 3. |  Fabienne Suter | 305 |
| 4. |  Renate Götschl | 283 |
| 5. |  Emily Brydon | 270 |
Loppupisteet > Naiset > Syöksylasku

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Lindsey Vonn | 755 |
| 2. |  Renate Götschl | 448 |
| 3. |  Britt Janyk | 390 |
| 4. |  Anja Pärson | 331 |
| 5. |  Kelly Vanderbeek | 323 |
Loppupisteet > Naiset > Alppiyhdistetty

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Maria Riesch | 260 |
| 2. |  Lindsey Vonn | 200 |
| 3. |  Anja Pärson | 160 |
| 4. |  Sandrine Aubert | 110 |
| 5. |  Marlies Schild | 106 |
IRIS²

IRIS² on Euroopan unionin hanke satelliittikonstellaatiolle. Tavoitteena on tarjoa tietoturvallista viestintää. Konstellaation käyttäjiä ovat viranomaiset, yritykset ja kansalaiset. Hankkeen rahoittajiin kuuluu Euroopan unionin lisäksi yrityksiä, jotka ovat perustaneet SpaceRise-yhteenliittymän. Konstellaatioon kuuluu satelliitteja LEO- ja MEO-kiertoradoilla.
Aiheesta muualla

IRIS²: the new EU Secure Satellite Constellation (englanniksi)
Otto Grotewohl

Otto Grotewohl vuonna 1950.
Otto Grotewohl (11. maaliskuuta 1894 Braunschweig, Saksa – 21. syyskuuta 1964 Itä-Berliini) oli saksalainen poliitikko ja Saksan demokraattisen tasavallan pääministeri (1949–1964).
Grotewohl liittyi Saksan sosialidemokraattiseen puolueeseen 1912 ja toimi kirjapainotyöntekijöiden ammattijärjestön tehtävissä. Hän oli Braunschweigin hallituksessa 1921–1924 ja valtiopäivien jäsenenä 1925–1933. Hitlerin valtaannousun jälkeen Grotewohl toimi jonkin aikaa maanalaisessa vastarintaliikkeessä, mutta joutui pidätetyksi ja keskitysleirille koko sodan ajaksi.
Toisen maailmansodan jälkeen 1945 Grotewohl julistautui Saksan sosiaalidemokraattien johtajaksi Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeillä, joiden sosiaalidemokraattiset järjestöt hän ohjasi yhdistymään pakolla – onnistumatta kuitenkaan Itä-Berliinissä – neuvostovyöhykkeillä toimiviin Wilhelm Pieckin johtamiin Saksan kommunistisiin järjestöihin 1946, jolloin syntyi Saksan sosialistinen yhtenäisyyspuolue (SED), myöhemmin Saksan demokraattista tasavaltaa (Itä-Saksa) itsevaltaisesti hallinnut kommunistipuolue. Sen puheenjohtajina toimivat Wilhelm Pieck ja Otto Grotewohl vuoteen 1950.
Grotewohlista tuli Itä-Saksan pääministeri 1949. Puheessaan SED:n edustajakokoukselle vain muutama viikko neuvostojohtaja Josif Stalinin kuoleman jälkeen 1953 Grotewohl mainitsi epäkohdista Itä-Saksan järjestelmässä. Hän arvosteli laittomia vangitsemisia sekä vaati enemmän kansalaisoikeuksia ja poliittista keskustelun kehittämistä. Hän myös arvosteli oikeusministeri Hilde Benjaminin brutaalia toimintaa. Pian seurasi kuitenkin kansannousu Itä-Berliinissä – ja sen kommunistinen hallinto tukahdutti verisesti.
Grotewohlilla todettiin leukemia vuonna 1960. Vaikka olikin edelleen pääministerin toimessa, hän ei ollut poliittisesti aktiivinen enää vuoden 1961 jälkeen saadessaan lääketieteellistä hoitoa Neuvostoliitossa. Hän kuoli 1964. Muutamaa päivää hänen kuolemansa jälkeen Itä-Berliinin puolelle jäänyt Berliinin historiallinen hallintokatu Wilhelmstrasse nimettiin hänen mukaansa Otto-Gtrotewohl-Strasseksi. Vanha nimi palautettiin 1993.
Otto Grotewohl palkittiin itäsaksalaisella Karl Marxin kunniamerkillä 1952.
Meksikonsmaragdikolibri

| Meksikonsmaragdikolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Smaragdikolibrit Chlorostilbon
Laji::  auriceps
Kaksiosainen nimi
 Chlorostilbon auriceps  (Gould, 1852) 

Katso myös
   Meksikonsmaragdikolibri Wikispeciesissä   Meksikonsmaragdikolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Meksikonsmaragdikolibri (Chlorostilbon auriceps) on Meksikon kotoperäinen kiitäjälintu. Handbook of the Birds of the World luokittelee lajin mesismaragdikolibrin alalajiksi. John Gould kuvaili lajin holotyypin Meksikosta vuonna 1852.
Panttiarpajaiset

Panttiarpajaiset ovat arpajaiset, johon osallistutaan tyhjien pullojen tai tölkkien panteilla pullonpalautusautomaateilla. Panttiarpajaisiin voi osallistua osassa Lidleistä,  K-ruokakaupoista sekä S-ryhmän myymälöistä. Voittoina on 2, 5 ja 50 euron arvoisia lahjakortteja Lidl, K- ja S-ryhmän kauppoihin. Päävoiton arvo on 10 000 euroa. Arvonnan tuloksen saa tietää heti pullonpalautusautomaatin tulostamasta kuitista. Panttiarvan tavara-arpajaisluvan haltija on Suomen Punainen Risti.
Panttiarpajaisten tuottoja ohjataan Suomen Punaisen Ristin kotimaan apuun paikallisten osastojen kautta sekä kansainväliseen katastrofiapuun. Kotimaassa Punainen Risti auttaa esimerkiksi onnettomuuteen ja tulipaloon joutuneita sekä ihmisiä muissa elämän kriiseissä. Punainen Risti edistää kotimaassa terveyttä ja hyvinvointia, esimerkiksi vähentämällä yksinäisyyttä, järjestämällä yhteisöllistä ruoka-apua ja tekemällä päihdetyötä.
HMS Warwick (D25)

| HMS Warwick |
| --- | --- |
 HMS Warwick

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hawthorn Leslie and Company, Hebburn
Kölinlasku:  10. maaliskuuta 1917
Laskettu vesille:  28. joulukuuta 1917
Palveluskäyttöön:  18. maaliskuuta 1918
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 20. helmikuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 100 t (standardi) 1 490 t (max)
Pituus:  95,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,0 m
Syväys:  3,2 m
Koneteho:  27 000 hv
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  134
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4"/L45 (102 mm) Mk V -tykkiä yksiputkisina P Mk I -asennuksina 1 x 3" 20 cwt Mk I -ilmatorjuntatykki 6 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Warwick (viirinumero D25 ja toukokuusta 1940 alkaen I25) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin W-luokan hävittäjä ensimmäisen maailmansodan lopulla ja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 9. joulukuuta 1916 vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman 10. tilauksessa Hawthorn Leslie and Companyltä  Hebburnistä, missä köli laskettiin 10. maaliskuuta 1917. Alus laskettiin vesille 28. joulukuuta ja valmistui 16. maaliskuuta 1918.