stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nitrofeeni

| Nitrofeeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,4-dikloori-1-(4-nitrofenoksi)bentseeni
CAS-numero:  1836-75-5
PubChem CID:  15787
SMILES:  C1=CC(=CC=C1[N+](=O)[O-])OC2=C(C=C(C=C2)Cl)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H7NCl2O3
Moolimassa:  284,086 g/mol
Sulamispiste:  70-71 °C
Kiehumispiste:  368 °C
Tiheys:  1,33 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Nitrofeeni (C12H7NCl2O3) on kloorattuihin ja nitrattuihin difenyylieettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty maataloudessa herbisidinä, mutta sen käyttö on kielletty muun muassa Yhdysvalloissa ja Euroopan unionin alueella vuonna 1997.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa nitrofeeni on valkoista kiteistä ainetta. Valon vaikutuksesta nitrofeenin väri muuttuu tumman ruskeaksi. Yhdiste on veteen liukenematonta ja liukenee hieman etanoliin. Hyvin nitrofeeni liukenee muun muassa asetoniin, heksaaniin sekä bentseeniin. Nitrofeeni ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä ja on mahdollisesti karsinogeeninen. Rottakokeissa nitrofeenialtistuksen on todettu aiheuttavan poikasille kongenitaalisen palleatyrän muodostumista. Nitrofeeni on selektiivinen herbisidi, jota on käytetty yksivuotisten rikkakasvien hävittämiseen. Herbisidinen vaikutus perustuu yhteyttämisen elektroninsiirtoketjun häiritsemiseen.
Valmistus ja käyttö

Nitrofeenia valmistetaan p-kloorinitrobentseenin ja 2,4-dikloorifenolin välisellä emäksen katalysoimalla reaktiolla.
Nitrofeenia on käytetty rikkaruohomyrkkynä muun muassa vilja-, riisi-, sokerijuurikas-, vihannes- ja koristekasviviljelmillä. Yhdiste levitetään rakeina tai emulsiona.
Nitropropaani

| Nitropropaani |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-nitropropaani
CAS-numero:  108-03-2
PubChem CID:  7903
SMILES:  CCC[N+](=O)[O-]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3H7NO2
Moolimassa:  89,096 g/mol
Sulamispiste:  –108 °C
Kiehumispiste:  131,6 °C
Tiheys:  1,008 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 14 g/l (20 °C)
Nitropropaani eli 1-nitropropaani (C3H7NO2) on nitroalkaaneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena, orgaanisissa synteeseissä sekä ajoaineena. Nitropropaani on 2-nitropropaanin isomeeri.
Ominaisuudet

Nitropropaani on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee pienessä määrin veteen ja hyviin moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Voimakkaat emäkset, esimerkiksi natriumhydroksidi- tai -hydridi, voivat deprotonoida yhdisteen, jolloin muodostuu nitronaattisuoloja. Nitropropaani ärsyttää silmiä ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta oireina voi olla muun muassa huonovointisuus, päänsärky ja kurkkukipu. Yhdiste on myrkyllistä maksalle.
Valmistus ja käyttö

Nitropropaania valmistetaan nitraamalla propaania kaasufaasissa noin 400 °C:n lämpötilassa. Tässä reaktiossa syntyy myös muita yhdisteitä, esimerkiksi 2-nitropropaania ja nitrometaania.
Nitropropaania käytetään liuottamaan muun muassa selluloosa-asetaattia, rasvoja, öljyjä, lakkoja sekä synteettisiä kumeja ja hartseja. Sitä voidaan käyttää myös orgaanisten reaktioiden liuottimena. Yhdistettä käytetään myös orgaanisen kemian synteeseissä muodostettaessa aromaattisista aldehydeistä nitriilejä. Lisäksi nitropropaanista valmistetaan muun muassa etambutolia ja sitä voidaan käyttää rakettien ajoaineena.
Niskan seisake

Niskan seisake tai laituri (lyh. Nsk) oli rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Oulu–Kontiomäki. Liikennepaikka sijaitsi Utajärvellä Niskan kylässä.
Historia

Niskan seisakkeen laiturirakennus rakennettiin Thure Hellströmin tyyppipiirustusten pohjalta. Samanlaiset rakennukset tehtiin myös Madekoskelle, Rovalle, Sosoon, Hyrkkäälle ja Nuojualle.
Niska muutettiin miehittämättömäksi seisakkeeksi vuonna 1951, vuoteen 1963 se toimi tavaraliikenteen seisakevaihteena ja sitten taas seisakkeena. Henkilöliikenne päättyi vuonna 1970 ja seuraavana vuonna liikennepaikka lakkautettiin. Ratahallintokeskus on kuitenkin varannut liikennepaikkanimen Niska ja lyhenteen Nsk uutta, suunniteltua liikennepaikkaa varten.
Sivuraiteet ja laiturirakennus on purettu.
Aiheesta muualla

Jussi Iltanen: Radan varrella. Suomen rautatieliikennepaikat, s. 369.  Helsinki: Karttakeskus, 2009.  ISBN 978-951-593-214-3
Utajärvi
| --- | --- |
Kylät:  Ahmas | Alakylä | Ala-Naama | Ala-Niska | Autio | Juorkuna | Järvikylä | Kangaskylä | Kernilä | Kivijärvi | Kormunkylä | Marttisjärvi | Murronkylä | Naamankylä | Niska | Ojakylä | Potku | Sanginkylä | Sipolankylä | Sapilasmaa | Sotka | Särkijärvi | Tervolankylä | Utanen | Ylisuvanto | Yli-Utos
Järvet, lammikot ja lähteet:  Ahmasjärvi | Ahvenlampi (Sanginkylä) | Ahvenlampi (Juorkuna) | Hakojärvi | Iso Karvasjärvi | Iso Kivijärvi | Iso Olvasjärvi | Iso-Timonen | Juorkuna | Kaihlanen | Kirkaslampi | Kivi-Sorsua | Kivijärvi | Korpinen | Kärkkäänjärvi | Lauttalampi | Marttisjärvi | Matkalampi | Mustalampi | Nuanjärvi | Palonen | Penikkajärvi | Pieni Torvenjärvi | Pikku Karvasjärvi | Pikku Olvasjärvi | Pikku-Säynäjä |Pikku-Timonen | Pontema | Puutturinjärvi | Saari-Sorsua | Sanginjärvi | Siiralampi | Sotkajärvi | Särkijärvi | Säynäjä |Torvenjärvi | Vaaranlampi | Valkiaisjärvi | Vähä-Ruohonen
Joet ja purot:  Kiiminkijoki | Kivijoki | Koivujoki | Korpisenoja | Naamanjoki | Nuanjoki | Oilinginoja | Oulujoki | Piltuanjoki | Piltunginjoki | Poikajoki | Potkunjoki | Sanginjoki | Särkijoki | Säynäjäjoki | Tilanjoki | Timo-oja | Utosjoki
Luonnonsuojelualueet:  Olvassuon luonnonpuisto | Rokuan kansallispuisto
Rakennukset ja rakennelmat:  Ahmaksen kalevalainen perinnekylä | Ahmaskosken silta | Ala-Utoksen voimalaitos | Maijan kivi |  Utajärven kirkko | Utajärven kivipuisto | Utasen voimalaitos
Muistomerkit, laatat ja veistokset:  Sankarivainajien muistomerkki (1950) | Karjalaan jääneiden muistomerkki (1958) | Roomari-patsas (1985) | Veteraanikivi (1991) | Merilän suvun koskenlaskijoiden muistomerkki (2000) | Runonlaulajien muistomerkki (2003)
Museot:  Utajärven kotiseutumuseo | Ylisipolan kotiseutumuseo
Liikenne:  Ahmaksen rautatieasema | Niskan seisake | Oulu–Kontiomäki-rata | Rokuan rautatie | Seututie 836 | Seututie 837 | Sotkan seisake | Utajärven rautatieasema | Valtatie 22 | Yhdystie 8300
Ruonanoja (Taivassalo)

Ruonanoja on pienen rannikkovesistön muodostava oja tai joki Taivassalon kunnan alueella Varsinais-Suomessa. Pieni osa valuma-alueesta kuuluu myös Uudenkaupungin kaupunkiin.
Ruonanoja laskee Saaristomereen Kolkanaukkoon. Ruonanojan pohjoispuolella on Raumanojan valuma-alue, muut ovat välialueita. Ruonanojan valuma-alueella ei ole järviä. Ruonanojan valuma-alue on 10,42 km² ja se muodostaa Suomen ympäristöhallinnon vesistöalueluokituksessa Ruonanojan vesistöalueen, joka on 3. jakovaiheen vesistöalue ja tunnukseltaan 82.062.
Niobe (ilmatorjunta-alus)

Niobe oli Saksan laivaston ilmatorjunta-alus. Alus oli alun perin Alankomaiden laivaston 1898 vesille laskettu panssarikansiristeilijä Hr.Ms. Gelderland, joka joutui saksalaisten haltuun heidän miehittäessään Alankomaat vuonna 1940.
Hr.Ms. Gelderland

| Hr> Ms. Gelderland |
| --- | --- |
 Hr.Ms. Gelderland 1930

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Maatschappij voor Scheeps- en Werktuigbouw Fijenoord, Rotterdam
Kölinlasku:  1. marraskuuta 1897
Laskettu vesille:  28. syyskuuta 1898
Palveluskäyttöön:  15. heinäkuuta 1900
Poistui palveluskäytöstä:  vallattu 1940
Loppuvaihe:  upotettu 16. heinäkuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 970 t
Pituus:  93,30–94,70 m
Leveys:  14,80 m
Syväys:  5,41 m
Koneteho:  1 000 ihp
Nopeus:  19,5–20 solmua
Miehistöä:  324–371
Aseistus
Aseistus:  2 5,9"/L40 tykkiä 6 4,7"/L40 tykkiä 4 kolmetoistanaulaista tykkiä 4 yhden naulan tykkiä 2 18" torpedoputkea
Hr.Ms. Gelderland oli Fijenoordin telakan valmistama Holland-luokan panssarikansiristeilijä, joka laskettiin vesille 1898. Alus oli ensimmäinen toisen tilauksen alus ja se oli raskaampi kuin edeltäneet kolme luokan alusta. Sen suojana ollut panssarikansi oli kaksi tuumaa (noin 5 cm) paksu lukuun ottamatta konehuoneen suojana ollutta viiden tuuman panssarikilpeä.
Alus tilattiin Maatschappij voor Scheeps- en Werktuigbouw Fijenoordilta Rotterdamista, missä köli laskettiin 1. marraskuuta 1897. Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1898 ja otettiin palvelukseen 15. heinäkuuta 1900.
Alus todettiin palveluskelvottomaksi 1918. Se kuitenkin palasi palvelukseen 1920 tykistökoululaivana. Se siirrettiin elokuussa 1939 majoitusalukseksi Den Helderiin, jolloin aluksen aseistus riisuttiin.
Niobe

Alus muutettiin ilmatorjunta-alukseksi asentamalla kahdeksan 88 mm, neljä 40 mm ilmatorjuntatykkiä ja neljä 20 mm neliputkistatykkiä, sekä ilmatorjuntatutka. Pituudeltaan alus oli 94,7 metriä. Alus nimettiin Niobeksi 1. maaliskuuta 1944.
Aluksen tuho

Niobe oli siirretty 10. heinäkuuta 1944 jatkosodan aikana Kotkaan, jossa sen tehtävänä oli turvata tärkeää Kotkan satamaa. Neuvostoliittolaiset luulivat alusta miltei samankokoiseksi panssarilaiva Väinämöiseksi ja tekivät sitä vastaan 16. heinäkuuta 1944 ilmahyökkäyksen (operaatio Hirmumyrsky). Hyökkäystä on väitetty Neuvostoliiton suurimmaksi yhtä kohdetta vastaan tehdyksi ilmaiskuksi tai suurimmaksi Neuvostoliiton Itämeren laivaston ilmavoimien iskuksi yksittäistä kohdetta vastaan. Hyökkäykseen osallistui 131 konetta, ja se kesti 11 minuuttia. Koneina oli muun muassa neljä Douglas A-20G Boston -pommikonetta sekä 28 kappaletta Petljakov-2-pommikonetta. Varsinaiseen Nioben upottamiseen osallistui kolme torpedokonetta, jotka oli varustettu veden pinnasta kimpoavilla pommeilla. Tulittaessaan suurta pommikonelaivuetta torpedokoneet hyökkäsivät matalalta ja alus sai osuman kylkeensä. Pommitukseen osallistuneet koneet onnistuivat suurimmaksi osaksi välttämään voimakkaan ilmatorjuntatulen, menettäen vain yhden koneen, useamman vaurioituessa. Alus upposi Hallan ja Hietasen väliselle alueelle. Hyökkäyksessä kuoli 60 aluksen miehistön jäsentä, noin 260 pelastui. Hyökkäyksen johtaja kapteeni Rakov sai toisen Neuvostoliiton sankarin kultaisen tähden kunniamitalinsa.
Hylky

Aluksen hylky makasi 1950-luvulle asti satamaliikenteelle esteenä. Aluksen nostaminen ja romuttaminen oli vaikeaa kustannusten ja vaarallisuuden takia. Aluksen ammushissit olivat vaurioituneet hyökkäyksessä, ja aluksessa oli suuret ammusvarastot. Lopulta vuonna 1953 saksalais-puolalainen romuyhtiö Beckendorf Gebrüder nosti ja romutti aluksen jäänteet.
Nioben hylky Kotkan satamassa.
Runoja Amerikasta

Runoja Amerikasta on vuonna 1925 ilmestynyt Vladimir Majakovskin runokokoelma.
Aiheesta muualla

Miikka Laihinen: Kriittinen runomatka uudelle mantereelle. Turun Sanomat 25.2.2011.
Ruostekääpä

| Ruostekääpä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Hymenochaetales
Heimo::  Hymenochaetaceae
Suku::  Ruostekäävät Phellinidium
Laji::  ferruginofuscum
Kaksiosainen nimi
 Phellinidium ferrugineofuscum  (P. Karst.) Fiasson & Niemelä, 1984 
Katso myös
   Ruostekääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruostekääpä (Phellinus ferrugineofuscus, syn. Phellinidium ferrugineofuscum) on arinakääpiin luettava Suomessa harvinainen resupinaattinen eli lakiton tai pinnanmyötäinen kääpälaji, jonka itiöemät ovat vuoden tai parin ikäisiä eli suhteellisen lyhytikäisiä. Lajia tavataan yleensä lähinnä kaatuneissa kuusissa vanhoissa metsissä, ja se on Suomessa esiintymiseltään pohjoispainotteinen. Itiöemän reunus on leveähkö, ruskea, ja pillipinta on sangen tumma ruosteenruskea ja siinä on havaittavissa silkinkiilto. Leikkauspinnan pohjamaltoa on kuvattu tiilenväriseksi, ja pillistöä sivulta päin harmaanruskean sävyiseksi. Pillejä on viidestä kymmeneen millimetrillä. Itiöemän paksuus on tavallisesti alle 5 millimetriä. Laji on kuusivaltaisten vanhojen metsien arvoa osoittava indikaattorisieni ja se on valkolahottaja.
Mikroskooppiset tuntomerkit ovat ruostekäävän osalla tärkeitä. Seetasolukko muodostuu huomattavan kapeista ja pitkänomaisista soluista, jotka ovat sangen selvästi kiteisiä. Niitä on niin paljon, että kuolleissa itiöemissä ei juuri näe alkeisrihmastoa. Alkeisrihmat ovat ilman sinkilöitä ja natiivina kellertäviä. Ne reagoivat metyylisineen (Cotton Blue) vaihtelevasti, Melzerin liuokseen (kaliumjodidin ja jodin seos) eivät mitenkään. Itse itiölavassa seetoja on hieman vähemmän. Mahdolliset kystidit kuvataan viinipullon muotoisiksi.
Ruostekääpä on edeltäjälaji, jonka seuraajalajeja ovat ainakin lumokääpä, pitsikääpä, seulakääpä ja punakarakääpä.
Ruotsin juoma

Piirros vuodelta 1638.
Ruotsin juoma (saks. Schwedentrunk) on 1600-luvulla kolmikymmenvuotisessa sodassa käytetty kidutuskeino. Tätä Ruotsin armeijan sotilaiden virtsasta ja ulosteesta valmistettua juomaa käytettiin mm. saksalaisten sotavankien kiduttamiseen.
Leena Ruotsi

Leena Kaarina Ruotsi (s. 22. elokuuta 1942 Kaukola) on suomalainen yleisurheilija, joka 1960-luvulla saavutti SM-mitaleja kuulantyönnössä. Hän edusti Suomea myös maaotteluissa. Kotimaassa hän edusti Karvian Kiriä.
Ruotsi saavutti kuulantyönnössä Kalevan kisoissa hopeaa vuonna 1965 sekä pronssia vuosina 1966 ja 1968. Hän sijoittui Kalevan kisoissa neljänneksi vuonna 1960, viidenneksi vuosina 1962, 1964 ja 1969 sekä kuudenneksi vuosina 1963 ja 1971. Hän edusti Suomea vuonna 1965 Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa sekä kahdessa maaottelussa, joista ensimmäisessä vastustajina olivat Ranska ja Tanska sekä toisessa Ruotsi.
Ruotsin kuulantyöntöennätys oli 13,13 m, jonka hän teki Hämeenkyrössä kesäkuussa 1963.
Erkki Ruotsalo

Erkki Ruotsalo (14. heinäkuuta 1895 Oulu – 19. tammikuuta 1972) oli Suomen puolustusvoimien eversti ja sodanaikainen jalkaväkirykmentin komentaja. Hänen veljensä oli everstiluutnantti Lauri Ruotsalo.
Hänet ylennettiin upseeriksi 19.9.1914.  Ruotsalo osallistui vapaussotaan tykistön eri tehtävissä ja suoritti sodan jälkeen tykistökoulun 1. kurssin sekä Sotakorkeakoulun 1. yleisen kurssin 1924–1926. Hän palveli 1918–1924 KTR 3:ssa, Jääkäriprikaatissa 1926–1930, yleisesikunnassa toimistopäällikkönä 1930–1932, Keski-Suomen rykmentin komentajan apulaisena 1932–1933 sekä vuodesta 1933 Käkisalmen jääkäripataljoonan komentajan sijaisena.
Talvisodassa hän komensi Kuhmon seudulla Erillinen pataljoona 12:a. Välirauhan aikana hän oli Pohjois-Savon suojeluskuntapiirin päällikkönä. Jatkosodan alettua hän komensi oman suojeluskuntapiirinsä perustamaa Jalkaväkirykmentti 30:ä, joka lokakuuhun mennessä eteni Syvärille. Hän toimi tehtävässä kesään 1942, jolloin hänet sairastuttuaan siirrettiin kotijoukkoihin pois rintamatehtävistä. Hänet oli 13.4.1942 ylennetty everstiksi.
Ruotsin joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 1995

Ruotsin joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 1995 luetteloi Ruotsin joukkueen kokoonpanon vuoden 1995 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa Ruotsissa. Ruotsi sai kisoista hopeaa.
Päävalmentaja:  Curt Lundmark
| Pelipaikka | Num>  | Pelaaja | Joukkue (1994-1995) |
| --- | --- | --- | --- |
| MV | 35 | Boo Ahl |  HV71 |
| MV | 5 | Roger Nordström |  Malmö IF |
| MV | 1 | Thomas Östlund |  Djurgårdens IF |
| P | 2 | Tomas Jonsson |  Leksands IF |
| P | 31 | Robert Nordmark |  Djurgårdens IF |
| P | 28 | Christer Olsson |  Brynäs IF |
| P | 6 | Marcus Ragnarsson |  Djurgårdens IF |
| P | 7 | Leif Rohlin |  Västerås IK |
| P | 33 | Tommy Sjödin |  HC Lugano |
| P | 14 | Fredrik Stillman |  HV71 |
| H | 24 | Daniel Alfredsson |  Västra Frölunda HC |
| H | 22 | Charles Berglund |  Djurgårdens IF |
| H | 18 | Jonas Bergqvist |  Leksands IF |
| H | 12 | Andreas Dackell |  Brynäs IF |
| H | 9 | Per-Erik Eklund |  Leksands IF |
| H | 27 | Tomas Forslund |  Leksands IF |
| H | 11 | Roger Hansson |  Malmö IF |
| H | 3 | Erik Huusko |  Djurgårdens IF |
| H | 26 | Mikael Johansson |  EHC Kloten |
| H | 10 | Andreas Johansson |  Färjestad BK |
| H | 29 | Jonas Johnson |  Brynäs IF |
| H | 4 | Stefan Nilsson |  Luleå HF |
| H | 15 | Stefan Örnskog |  HV71 |
Jordan Rudess

| Jordan Rudess |
| --- | --- |
 Jordan Rudess vuonna 2007
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. marraskuuta 1956 (ikä 68)
Ammatti:  Muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  The Keyboard Wizard
Aktiivisena:  1981 - nykyhetki
Tyylilajit:  progressiivinen metalli, klassinen musiikki, instrumental rock, jazz fusion, New Age, elektroninen musiikki
Soittimet:  Korg Kronos Continuum Fingerboard Zen Riffer Marcodi Harpejji
Yhtyeet:  Dixie Dregs Dream Theater Liquid Tension Experiment Liquid Trio Experiment
Levy-yhtiöt:  Elektra Records Roadrunner Records
Aiheesta muualla
[www.jordanrudess.com Kotisivut]
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jordan Charles Rudess (s. 4. marraskuuta 1956, New York) on yhdysvaltalainen kosketinsoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten Dream Theaterin jäsenenä.
Ura

Kun Jordan oli kolmannella luokalla, hänen opettajansa huomasi hänen olevan ilmiömäinen pianisti. Yhdeksänvuotiaana hän aloitti musiikkiopintonsa kuuluisassa Juilliard Schoolissa. Hän sai klassisen pianistikoulutuksen, mutta teini-iässä hän alkoi kiinnostua yhä enemmän syntetisaattoreista ja progressiivisesta rockista. Vanhempiensa ja opettajiensa neuvoja kuuntelematta hän lopetti klassisen pianon opinnot ja aloitti uran kosketinsoittajana.
Jordan saavutti ensimmäisen kerran suosiota vuonna 1994, kun Keyboard Magazinen lukijat valitsivat hänet vuoden parhaaksi uudeksi kyvyksi. Tämä herätti mielenkiintoa Jordania kohtaan koko Yhdysvalloissa, ja pian sekä Dream Theater että Dixie Dregs pyysivät Jordania jäsenekseen. Jordan valitsi Dixie Dregsin, sillä näin hänelle jäi enemmän aikaa nuorelle perheelleen. Dream Theaterin kosketinsoittajaksi valittiin tuolloin Derek Sherinian.
Kun hän soitti Dixie Dregsissä, eräässä konsertissa tapahtui sähkökatkos, jolloin kaikki muut instrumentit paitsi Jordanin koskettimet menettivät virrat. Jordan jäi lavalle improvisoimaan rumpali Rod Morgensteinin kanssa. Heidän yhteistyönsä toimi niin hyvin, että he päättivät esiintyä useammin yhdessä nimellä Rudess/Morgenstein Project (myöhemmin RMP). He ovat julkaisseet studio- ja live-albumin. Rudess/Morgenstein Project soitti myös Dream Theaterin lämmittelijänä eräällä Pohjois-Amerikan-kiertueella.
Vuonna 1997 Mike Portnoy pyysi Jordania kosketinsoittajaksi Liquid Tension Experiment -yhtyeeseen. Yhtyeessä olivat Portnoyn lisäksi mukana myös John Petrucci ja Tony Levin. Liquid Tension Experiment äänitti kaksi albumia. Äänitysten jälkeen Mike ja John pyysivät jälleen Jordania liittymään Dream Theateriin. Tällä kertaa tarjous hyväksyttiin, ja Jordan on ollut Dream Theaterin jäsen vuodesta 1999 asti.
Julkaisut > Sooloura

Arrival (1988)
Listen (1993)
Secrets of the Muse (1997)
Resonance (1999)
Feeding the Wheel (2001)
4NYC (2002)
Christmas Sky (2002)
Rhythm of Time (2004)
The Road Home (2007)
Notes on a Dream (2009)
All That Is Now (2013)
Explorations (2014)
Permission To Fly (2024)
Julkaisut > Dream Theater

Scenes from a Memory (1999)
Live Scenes from New York (2001)
Six Degrees of Inner Turbulence (2002)
Train of Thought (2003)
Live at Budokan (2004)
Octavarium (2005)
Score (2006)
Systematic Chaos (2007)
Chaos in Motion 2007-2008 (2008)
Black Clouds & Silver Linings (2009)
A Dramatic Turn of Events (2011)
Dream Theater (2013)
Breaking the Fourth Wall (2014)
The Astonishing (2016)
Distance over Time (2019)
Distant Memories - Live in London (2020)
A View from the Top of the World (2021)
Julkaisut > Projektit

Rudess Morgestein Project (1999)
An Evening with John Petrucci and Jordan Rudess (2000)
Rudess Morgenstein Project: The Official Bootleg (2001)
Julkaisut > Liquid Tension Experiment

Liquid Tension Experiment (1998)
Liquid Tension Experiment 2 (1999)
Julkaisut > Liquid Trio Experiment

Spontaneous Combustion (2007)
Julkaisut > Vierailut

Vinnie Moore: Time Odyssey (1988)
Tom Coster: Did Jah Miss Me? (1989)
Annie Haslam: Blessing in Disguise (1994)
Eri esittäjiä: Romspace (1995)
Noirin Ni Riain: Celtic Soul (1996)
Eri esittäjiä: Steinway to Heaven (1996)
Kip Winger: This Conversation Seems Like a Dream (1997)
Jupiter Project (1998)
Rhonda Larson: Free as a Bird (1999)
A Christmas Carol (1999)
Eri esittäjiä: Encores, Legends & Paradox (1999)
Paul Winter and The Earth Band: Journey with the Sun (2000)
Scott McGill: Addition by Substraction (2001)
Prefab Sprout: The Gunman and Other Stories (2001)
David Bowie: Heathen (2002)
Jupiter: Echo and Art (2003)
Steve Morse: Prime Cuts (2005)
Daniel J: Losing Time (2005)
Neal Morse: ? (The Question Mark album) (2005)
Neil Zaza: When Gravity Fails (2006)
John-Luke Addison: Multiple Valences (2006)
Behold... the Arctopus: Skullgrid (2007)
K3: Under a Spell (2007)
Ricky Garcia: Let Sleeping Dogs Lie (2008)
Steven Wilson: Insurgentes (2008)
Mr. Fastfinger: The Way of The Exploding Guitar (2009), In Motion (2012), Spirit Rising (2015)
Steven Wilson: Grace for Drowning (2011)
Julkaisut > Muut

Speedway Boulevard: Speedway Boulevard (1981)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jordan Rudessin sivusto
Dream Theaterin sivusto
| n k Dream Theater |
| --- | --- |
 James LaBrie  Mike Portnoy  John Myung  John Petrucci  Jordan Rudess   Chris Collins  Charlie Dominici  Kevin Moore  Derek Sherinian  Mike Mangini 
Studioalbumit:  When Dream and Day Unite  Images and Words  Awake  Falling into Infinity  Metropolis Pt. 2: Scenes from a Memory  Six Degrees of Inner Turbulence  Train of Thought  Octavarium  Systematic Chaos  Black Clouds & Silver Linings  A Dramatic Turn of Events  Dream Theater  The Astonishing  Distance over Time  A View from the Top of the World  Parasomnia 
Livealbumit:  Live at the Marquee  Once in a LIVEtime  Live Scenes from New York  Live at Budokan  Score  Chaos in Motion 2007–2008  Live at Luna Park  Breaking the Fourth Wall  Distant Memories 
Kokoelmat:  Greatest Hit (...and 21 Other Pretty Cool Songs)  The Studio Albums 1992–2011 
EP:t:  A Change of Seasons 
Videot:  Images and Words: Live in Tokyo  5 Years in a Livetime  Metropolis 2000: Scenes from New York  Live at Budokan  Score  Chaos in Motion 2007–2008  Live at Luna Park  Breaking the Fourth Wall  Distant Memories 
Sivuprojektit:  Nightmare Cinema  Jelly Jam  Liquid Tension Experiment  Liquid Trio Experiment  MullMuzzler  OSI  Platypus  Transatlantic 
Muuta:  Diskografia  Luettelo kappaleista 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef
Nioro

| Nioro |
| --- | --- |
 Katunäkymä Niorosta.
 Nioro
 Koordinaatit: 15°13′57″N, 9°35′27″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Nioron piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  186,8 km²
Väkiluku (2009):  33 700
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nioro (myös Nioro du Sahel) on kaupunkikunta ja Nioron piirin hallinnollinen keskus Kayesin alueella Malissa. Se sijaitsee lähellä Mauritanian rajaa 255 kilometriä Kayesista koilliseen. Asukkaita on 33 700 henkeä (vuonna 2009).
Maantiede ja ilmasto

Nioron kunnan pinta-ala on 186,8 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Nioro Tougouné Rangabén, idässä Yérérén, etelässä Guétéman ja lännessä Gadiaba Kadielin maalaiskuntiin. Pinnanmuodostusta leimaa hiekkainen tasanko. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 350–550 millimetriä. Sadekausi kestää heinäkuusta lokakuuhun. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensassavannia.
Asutus

Kuntaan kuuluu seitsemän kaupunginosaa ja kahdeksan kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja, fulbeja, bambaroita ja maureja.
Historia

Diawandojen 1600-luvulla perustama Nioro oli Kaartan pääkaupunki vuoteen 1855, jolloin Umar Tall valloitti sen. Umar teki Niorosta pääkaupunkinsa ja asutti sinne tukuloreja Fouta Djallonista.
Ranskalaiset valtasivat Ahmadu Tallin hallitseman kaupungin vuonna 1891. Sitä ryhdyttiin kutsumaan ”Sahelin Nioroksi” erotuksena Senegalin Niorosta.
1900-luvun alussa kaupunki oli tärkeä arabikumin kauppapaikka. Myöhemmin siellä syntyi hamallistien suufilaislahko.