stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rutger Bregman
Elämä ja ura

Bregman suoritti historian kandidaatin tutkinnon Utrechtin yliopistossa vuonna 2009. Hän valmistui historian maisteriksi vuonna 2012, osittain Utrechtissa ja osittain Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa. Bregman opetti historiaa Utrechtin yliopistossa vuodesta 2009 vuoteen 2011.lähde?
Bregman suunnitteli ryhtyvänsä akateemiseksi historioitsijaksi, mutta hän alkoikin tehdä toimittajan työtä. Hän on kirjoittanut kirjan Ilmaista rahaa kaikille ja muita ideoita, jotka pelastavat maailman. Hän kirjoittaa säännöllisesti De Correspondentin verkkolehdelle ja sinne tekemästään työstä hänet nimitettiin kahdesti Euroopan lehdistöpalkinnon saajaehdokkaaksi. Vuonna 2013 hän sai Liberales-ajatushautomon merkittävimmälle hollanninkieliselle tietokirjalle jaettavan palkinnon teoksestaan De geschiedenis van de vooruitgang (Edistyksen historia). Vuonna 2015 hän kirjoitti esseen Filosofian kuukaudelle yhdessä Jesse Frederikin kanssa. Opiskeluaikoinaan hän oli kristillisen opiskelijayhdistyksen SSR-NU:n jäsen.
Bregman on perustanut ystäviensä kanssa Moraalisen kunnianhimon koulu (The School for Moral Ambition) -nimisen organisaation, joka pyrkii torjumaan maailmanlaajuisia ongelmia ja jakaa siinä mielessä tutkimusapurahoja. Ensimmäiset apurahat myönnettiin tupakkateollisuuden vastustamiseen ja eläintuotteiden korvaamiseen kehitettyjen proteiinien edistämiseen.
Ajatusmaailma

Bregman sanoo olevansa "vain vanhanaikainen sosiaalidemokraatti", ei radikaali. Hänen mielestään sankariutta ei ole se, että hyppää pelastamaan hukkuvan lapsen, vaan se, että asettuu ystäviään vastaan. Siksi feminismi ja sosialismi ovat hänestä eteenpäin vieviä aatteita. Hän aiemmin ajatteli, että muutos pitää tehdä hiiliverolla tai vihreällä uusjaolla, mutta nykyään, että tuollaiset yhteiskunnlliset ratkaisut ovat tekosyy olla muuttamatta itseään.
Kirjat > Ilmaista rahaa kaikille

Ilmaista rahaa kaikille ja muita ideoita, jotka pelastavat maailman kannattaa tuottavampaa ja oikeudenmukaisempaa elämää, joka perustuu kolmelle keskeiselle ajatukselle, jotka ovat: kaikille maksettava yleinen ja ehdoton perustulo; lyhyt viidentoista tunnin työviikko; sekä avoimet rajat ja kansalaisten vapaa vaihto maailman valtioiden välillä.lähde tarkemmin? Kirja oli alun perin kirjoitettu hollanninkielisinä artikkeleina De Correspondentin -verkkolehdelle.
Kirjat > Moraalinen kunnianhimo

Moraalinen kunnianhimo (2024) oikoo Bregmanin mukaan Hyvän historian herättämiä väärinkäsityksiä, siinä kun Hyvän historian oli tarkoitus oikoa kirjan Ilmaista rahaa kaikille herättämiä väärinkäsityksiä. Sen tarkoitus on saada ihmiset syyllisuudentuntoisiksi, etteivät he pohtisi omaa hyvinvointiaan vaan maapallon hyvinvointia.
Kirjat > Muut julkaisut

Teoksestaan De geschiedenis van de vooruitgang ('Edistyksen historia') Bregman sai vuonna 2013 Belgian Liberales-palkinnon parhaasta tietokirjasta.
Hänen artikkeleitaan ovat julkaisseet The Guardian, The Washington Post, BBC, Evonomics, ja The Conversation.
Muu toiminta

TED-puheessaan ”Köyhyys ei ole luonteenlujuuden vaan rahan puutetta” Bregman argumentoi perustulon puolesta ratkaisuna köyhyyden lopettamiseksi. TED-kuraattori Chris Anderson valitsi hänen puheensa vuoden 2017 parhaiden joukkoon.
Tammikuussa 2019 Bregman osallistui Davosissa Maailman talousfoorumin paneelikeskusteluun, jossa hän arvosteli tapahtumaa sen keskittymisestä hyväntekeväisyyteen eikä veronkierron ehkäisyyn tai oikeudenmukaisen verotuksen tarpeeseen. Hänen väliintulostaan kerrottiin laajasti ja sitä seurattiin sosiaalisessa mediassa.
Helmikuussa 2019 Tucker Carlson haastatteli Bregmania Amsterdamin studiosta. Fox News ei lähettänyt haastattelua, mutta se julkaistiin verkossa viikkoa myöhemmin, kun Bregman toimitti siitä videon.
Tärkeimmät teemat

Bregmanin teosten pääaiheina ovat muun muassa perustulo, lyhyempi työaika ja avoimet rajat.
Tärkeimmät teemat > Perustulo

Bregman viittaa suopeasti yhdysvaltalaiseen vuoden 1968 ehdotukseen taatusta vähimmäistulosta, jota esitti muun muassa presidentti Richard Nixon. Hän mainitsee myös Kanadan liittovaltion hallituksen Dauphinissa, Manitobassa vuosina 1974–1979 organisoiman hankkeen, joka väliaikaisesti hävitti köyhyyden. ”Suosituin tutkimus perustulon vaikutuksista tapahtui Manitobassa vuosina 1974–1979, jolloin kaikki saivat hallitukselta nykyrahassa 9 000 dollarin vähimmäistulon vuodessa, ilman vastikkeita. Taloustieteilijä ja Manitoban yliopiston professori Evelyn Forget, joka tarkasteli tutkimuksesta saatuja tietoja, sanoo, että työaika lyheni kahdessa kansalaisten ryhmässä 9 prosenttia. Mutta syyt sille, miksi näin tapahtui, tarjoavat oivalluksen siitä, miten perustulo voi dramaattisesti muuttaa jonkun elämän kulkua.”
Teokset > Suomennetut teokset

Ilmaista rahaa kaikille ja muita ideoita, jotka pelastavat maailman. Suom. Mari Janatuinen. Atena 2018. ISBN 978-952-300-441-2
Hyvän historia – Ihmiskunta uudessa valossa.  Suomentanut Mari Janatuinen. Atena, 2020.  ISBN 978-952-300-676-8
Moraalinen kunnianhimo. (Morele ambitie), suom. Mari Janatuinen. Atena 2024 ISBN 978-951-1-48981-8
Teokset > Kaikki teokset

Met de kennis van toen Actuele problemen in het licht van de geschiedenis, 2012 EAN 9789023472124 (hollanniksi)
De geschiedenis van de vooruitgang, 2013 EAN 9789023477549 (hollanniksi)
Gratis geld voor iedereen: En nog vijf grote ideeën die de wereld kunnen veranderen , 2014 ISBN 978-9082256307 (hollanniksi)
Utopia for Realists: How We Can Build the Ideal World, 2016, ASINB01CZXOHMQ (englanniksi)
Ilmaista rahaa kaikille ja muita ideoita, jotka pelastavat maailman. Suom. Mari Janatuinen. Atena 2018. ISBN 978-952-300-441-2
Rutger Bregman & Jesse Frederik: Waarom vuilnismannen meer verdienen dan bankiers (2015) ISBN 978-9047706830 (hollanniksi)
De meeste mensen deugen , De Correspondent Uitgevers 2019 ISBN 9789082942187 (hollanniksi)
Hyvän historia – Ihmiskunta uudessa valossa.  Suomentanut Mari Janatuinen. Atena, 2020.  ISBN 978-952-300-676-8
Humankind: A Hopeful History.  London:  Bloomsbury Publishing, 2020.  ISBN 978-1408898932  (englanniksi)
Het water komt – Een brief aan alle Nederlanders.  De Correspondent, 2020.  ISBN 9789083017761  (hollanniksi)
Morele ambitie: Stop met het verspillen van je talent en maak werk van je idealen , De Correspondent, 2024, ISBN 9789493254572
Moraalinen kunnianhimo., suom. Mari Janatuinen. Atena, 2024. ISBN 978-951-1-48981-8
Aiheesta muualla

Bregmanin kotisivut
Bregmanin kolumneja Guardian-lehdessä
”Poverty isn't a lack of character; it's a lack of cash” – Rutger Bregmanin TED-esitys 13.6.2017
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Rutger Bregman
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef 
Käännös suomeksi
Turtola (kylä)

Näkymä Turtolan kylään. Turtolan alakoulu sijaitsee kuvassa keskellä muiden rakennusten takana (punainen tiilikatto nähtävissä).
Turtola on kylä Tornionjoen varrella Pellon kunnassa. Kylä on kunnan entinen kirkonkylä ja kuntakeskus. Suuri vaikuttaja kirkonkylän muuttamiseen Pellon kylään oli Lapin sota. Sekä Turtolan että Pellon kylät oli tuhottu ja uudelleenrakentamisen yhteydessä päätettiin rakentaa uusi kuntakeskus Pelloon; se kun oli jo ennen sotia kasvanut Turtolaa suuremmaksi kyläksi. Nykyäänkin Turtola on kunnan suurin kylä keskustaajaman jälkeen.
Ruotsin puolella Tornionjokea, Övertorneån kunnassa on Svansteinin kylä, joka oli Haminan rauhaan 1809 asti samaa kylää Turtolan kanssa ja jota joskus edelleen kutsutaan myös Turtolaksi.
Turtolassa sijaitsi silloisen Turtolan, nykyisen Pellon seurakunnan ainoa kirkko, punainen ristinmallinen puukirkko. 16.10.1944 saksalaiset polttivat myös kirkon. Uudelleenrakentamisen yhteydessä seurakunta päätti rakentaa uuden kirkkonsa Pelloon, mutta tilanne kärjistyi lopulta jo lähelle seurakunnan jakautumista, joten päätettiin rakentaa kaksi pienempää kirkkoa; toinen Pelloon ja toinen hieman pienempi Turtolaan entisen kirkon paikalle. Turtolassa sijaitsee myös kolme Pellon neljästä hautausmaasta: toinen käytössä olevista; vanhempi, käytöstä poistettu sekä sankarihaudat (kirkon edessä).
Turtolassa sijaitsi viimeinen kunnan eteläosan alakoulu Juoksengin koulun lakattua, mutta Turtolan koulussakin loppui opetus keväällä 2016. Turtolassa vietettiin kesällä 2016 viikonlopun kestänyttä koulun lopettamisjuhlaa, joka oli nimetty Turtolan koulun suureksi luokkakokoukseksi.
Turtolan kunnassa on syntynyt kaksi Suomen pääministeriä: Kaarlo Castrén (pääministerinä 1919) ja Paavo Lipponen (pääministerinä 1995–2003).
Kirjallisuutta

Aska, Eero: Turtola : Tornionlaakson helmi. Pello : Pohjan Väylä, 2004. ISBN 952-5271-25-0
Eero, Heikki: Vaarat oon rakhaat : Turtolan vaarin pakinoita. Pello : Väylä-Mediat, 1996. ISBN 952-81440-0-4
Stoubtsy

| Stoubtsy, Stolbtsy (Стóўбцы, Столбцы) |
| --- | --- |
 Stoubtsy sijaitsee Niemen-joen koillisrannalla
 vaakuna
 Stoubtsy, Stolbtsy
 Koordinaatit: 53°28′58″N, 26°45′16″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Minskin alue
Perustettu:  1511 (joidenkin lähteiden mukaan 1507)
Väkiluku (2009):  15 367
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 www.stolbtsy.minsk-region.by/ru/region 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stoubtsy (valkoven. Стóўбцы, IPA: [s'towpʦɪ]) eli Stolbtsy (ven. Столбцы; puol. Stołpce, liett. Stolpcai) on pienehkö kaupunki Valko-Venäjällä Minskin alueella, maanteitse 76 kilometriä Minskistä lounaaseen. Kaupunki on maatalousvaltaisen hallintopiirin (rajon) keskus. Koko piirin väkiluku oli vuoden 2009 väestönlaskennassa 42 007, josta 15 367 asui Stoubtsyn kaupungissa.
Stoubtsyn piirin kulttuuritalo.
Ortodoksinen Pyhän Annen kirkko Stoubtsyssä.
Alue on kuulunut useasti Puolaan, vielä Riian rauhassa 1921 alue vahvistettiin Puolaan kuuluvaksi. Stoubtsy liitettiin osaksi  Valko-Venäjän sosialistista neuvostotasavaltaa (BSSR) vuonna 1939. Historia näkyy väestörakenteessa: Väestöstä noin 68,8 % taustaltaan valkovenäläisiä, 23,4 % puolalaisia ja noin 6 % venäläisiä.
Kaupunki sijaitsee Itämereen laskevan Niemenin yläjuoksulla, joen koillisrannalla. Nykyisistä liikenneyhteyksistä tärkeimpiin kuuluvat Minskistä saapuva ja kaupungin pohjoispuolitse kiertävä Varsova-Brest-Baranavitšy-Stoubtsy-Dzjaržynsk-Minsk-Orša-Moskova-moottoritie M1 (eurooppatie E30) sekä samansuuntainen rautatie. Stoubtsyssä on tämän pääradan rautatieasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stoubtsy Wikimedia Commonsissa
Tiivis kaupunkikuvaus (englanniksi) (bycity.org)
Kartta kaupungin keskustasta (venäjäksi) (bycity.org)
WikiMapia satelliittikuva kaupungista, kohteiden selitykset pääosin (venäjäksi) tai (englanniksi)
Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta (venäjäksi)
Kuvia joistain Stoubtsyn rakennuksista (venäjäksi) (globus.tut.by)
Valokuvia kaupungista (englanniksi), (puolaksi) tai (venäjäksi) (radzima.org)
Valokuvia piiristä (englanniksi), (puolaksi) tai (venäjäksi) (radzima.org)
Минское отделение Белорусской железной дороги - Выберите станцию -  Minskin lähijunien sivusto reitteineen ja aikatauluineen - Stolbtsyn aseman aikataulut (Valko-Venäjän rautateiden Minskin osasto) (venäjäksi)
Valko-Venäjän juna-aikatauluja (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Petter Stordalen

Stordalen vuonna 2009.
Petter Anker Stordalen (s. 29. marraskuuta 1962 Porsgrunn) on norjalainen sijoittaja, kiinteistö­kehittäjä ja ympäristö­aktivisti, joka tunnetaan Strawberry-hotelli­ketjun omistajana. Hän on yksi maailman suurimmista ”hotelli­moguleista”, jonka yritysten liike­vaihto on yli miljardi euroa.
Stordalen tunnetaan hotelli­maailman toisin­ajattelijana, joka kannattaa kestävän kehityksen mukaista liike­toimintaa. The Financial Timesin mukaan ”Petter Stordalen on epä­tavallinen jopa anti­kapitalistiseksi miljar­dööriksi”. Vaimonsa Gunhild Stordalenin kanssa hän on perustanut säätiön The Stordalen Foundation, joka tukee terveyteen, ympäristön­suojeluun ja ilmaston­muutoksen torjuntaan tähtääviä hankkeita.
Stordalen omistaa yhtiön nimeltä Home Invest ja toimii sen toimitus­johtajana. Home Invest puolestaan omistaa Nordic Choice Hotelsin.
Lokakuussa 2019 Stordalen ilmoitti ostavansa osuuden Thomas Cook Nothern Europe -konsernista. Kauppaan kuuluu matkanjärjestäjä Tjäreborg.
Suomessa Strawberry-ketjulla on hotellit Clarion Hotel Aviapolis ja Glo Hotel Airport Vantaalla ja Kämp, St. George, Clarion Hotel ja Haven Helsingissä. Ketjun uusin hotelli valmistuu lentoasemalle vuoden 2024 aikana. Siitä tulee Suomen suurin hotelli yli 700 huoneellaan.
Yksityiselämä

Stordalen avioitui lääkäri ja ympäristöaktivisti Gunhild Stordalenin kanssa 2010 Marokossa. Vaimo on vuodesta 2014 lähtien sairastanut systeemista skleroosia. Marraskuussa 2019 pari ilmoitti eroavansa. Stordalen on seurustellut vuoden 2020 keväästä lähtien ruotsalaisen ratsastajan Märta Elander Wisténin kanssa.
Teoksia

Salaisuuteni. Oslo: FYM, 2016. ISBN 978-82-93516-03-3.
Vihdoinkin maanantai! : 10 ohjetta uljaaseen arkeen ja tavoitteiden saavuttamiseen. Helsinki: Otava 2021. ISBN 9789511365914.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petter Stordalen Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat
Amerikanvesispanieli

| Amerikanvesipanieli |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Määrä:  Suomessa rekisteröity 53
Alkuperäinen käyttö:  noutava lintukoira
Nykyinen käyttö:  noutava lintukoira
Elinikä:  10–14 vuotta
Muita nimityksiä:  American Water Spaniel, Amerikanischer Wasserspaniel, chien d'eau americain, perro de agua americano, ameerika veespanjel
FCI-luokitus:  ryhmä 8 Noutajat, ylösajavat koirat ja vesikoirat alaryhmä 3 Vesikoirat #301
Ulkonäkö
Paino:  uroksella 14–20 kg, nartulla 11–18 kg
Säkäkorkeus:  38–46 cm
Väritys:  Yksivärinen maksanruskea, ruskea tai tumman suklaanruskea. Hieman valkoista varpaissa ja rinnassa sallitaan.
Amerikanvesispanieli (engl. American Water Spaniel) on yhdysvaltalainen spanieleihin kuuluva koirarotu, joka toimii noutavana lintukoirana. Se on ollut Wisconsinin virallinen osavaltiokoira vuodesta 1985 lähtien.
Alkuperä ja käyttö

Amerikanvesispanieli polveutuu vesikoirista ja spanieleista, joita maahanmuuttajat veivät mukanaan Pohjois-Amerikkaan. Alkujaan sitä kutsuttiin brown water spanieliksi eli "ruskeaksi vesispanieliksi". Rotu on kehitetty lähinnä vesilintujen metsästykseen, ja se työskentelee ylösajavana ja noutavana lintukoirana. Kokonsa puolesta se soveltuu veneestä ja kojusta metsästämiseen. 1900-luvun alussa englantilaisten noutajien suosio kasvoi Yhdysvalloissa ja amerikanvesispanielit vähenivät huomattavasti. Nykyään rotu on pienilukuinen, vaikka metsästäjät arvostavatkin sitä. Amerikanvesispanieleita on Pohjois-Amerikan ulkopuolella hyvin vähän ja Suomessa on rekisteröity yhteensä 53. Koko maailmassa niitä on noin 7 000 yksilöä.
Ulkonäkö

Amerikanvesispanieli on keskikokoinen, kiharakarvainen, tyypillinen spanieli. Se on helposti oppiva, kestävä ja voimakas. Väriltään se on suklaanruskea tai tummanruskea. Valkoista hyväksytään hiukan rinnassa. Säkäkorkeus on 38–46 cm.
Luonne ja käyttäytyminen

Amerikanvesispanieli on erittäin oppivainen koira, joka rakastaa vettä.
Aiheesta muualla

Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
Suomen Spanieliliitto
The American Water Spaniel Club (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mikrobitti

| Mikrobitti |
| --- | --- |

Entiset nimet:  MikroBITTI, MikroBitti, MB
Lyhenne:  MB
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Aihealue:  tietotekniikka
Julkaisija:  Tecnopress ja Sanoma 1984–2015 Talentum 2015–2016 Alma Media Finland 2016–
ISSN:  ISSN 0781-2078
Levikki:  Lukijoita 74 500 / 189 100 (paperi/+digi) (KMT 2023)
Perustettu:  1984
Päätoimittaja:  Jukka Miettinen 1984 Eskoensio Pipatti 1984–1994 Markku Alanen 1994–2004 Otto Aalto 2004–2011 Pasi Andrejeff 2011–2012 Jari Peltola 2012–2014 Tapio Kivistö 2014–2015 Sami Sirkiä 2015 Mikko Torikka 2015–2019 Harri Junttila 2020–
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  210 × 275 mm
Ilmestymistiheys:  12 kertaa vuodessa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
www.mikrobitti.fi
Mikrobitin logo vuoteen 2012
Kuvakaappaus Mikrobitin kotisivuista
Kuvankaappaus MBnetistä
Mikrobitti (vuosina 2012–2015 MB, ennen vuotta 2012 MikroBitti ja sitä ennen MikroBITTI) on vuonna 1984 perustettu alun perin tietokoneharrastajille ja -aloittelijoille suunnattu tietotekniikkalehti. Lehdessä on paljon laite- ja ohjelmistotestejä sekä uutisia. Siinä on ollut myös tietokonekulttuuria käsitteleviä artikkeleita sekä peli-, musiikki- ja elokuva-arvosteluita. Mikrobitin nykyinen päätoimittaja on Perttu Kauppinen. Lehti ilmestyy 12 kertaa vuodessa.
Mikrobitin perusti Tecnopress, jonka Sanoma-konserni osti vuonna 1984. Lehteä julkaisivat Sanoma-konserniin kuuluvat yhtiöt, kuten Sanoma Media Finland, kunnes Talentum osti Mikrobitin vuonna 2015. Nykyään Mikrobittiä kustantaa Alma Media Finland.
Mikrobitin perinteinen levikki oli parhaimmillaan yli 100 000 kappaletta. Vuonna 2016 Mikrobitin levikki oli 35 293, josta digitilauksia 1 372. Vuonna 2023 lehden lukijamääräksi arvioitiin modernissa lukijaestimaatissa keskimäärin 74 500 (paperilehti) ja 189 100 (paperi+digi) lukijaa – edellisvuoden luvut olivat lähes samat.
Mikrobitti-lehteen liittyi pitkään MBnet-verkkopalvelu.
Historia

Mikrobittiä edelsi sen sisarlehdessä Tietokoneessa vuosina 1983–1984 julkaistu Mikro 2000 -liite, jolla oli samoja tekijöitä. Mikrobitin perustamisesta kerrottiin Tietokone-lehdessä. Tätä edelsi toisen sisarlehden, Prosessorin, Mikroprosessori-liite, jolla oli myös samoja tekijöitä. Mikrobitin myöhempiä sisarlehtiä olivat muun muassa C-lehti ja Pelit-lehti. Mikrobitin nykyinen sisarlehti on Tietokone-lehden seuraaja Tivi. Myös näillä lehdillä on sekä yhteinen julkaisija että yhteisiä tekijöitä.
MikroBitin ensimmäisten kuuden vuoden aikana lehti julkaisi joka numerossa useita BASIC-kielisiä ohjelmalistauksia eri kotitietokoneille, erityisesti Commodore 64:lle, MSX:lle ja ZX Spectrumille. Kenties tunnetuin Mikrobitissä julkaistuista ohjelmista oli Pekka Tolosen Apple II -tietokoneelle kirjoittamasta Kalle Kotipsykiatri -ohjelmasta Jyrki Kasvin Commodorelle muokkaama versio, joka julkaistiin lehden ensimmäisessä numerossa. Paitsi ”tekoälystään”, se muistetaan myös toimituksellisena painajaisena: ohjelma ei toiminut ilman korjauksia, sillä ohjelmalistauksesta oli sensuroitu kirosanoja sisältäviä ohjelmarivejä.
Vuoden 2004 alussa MikroBitti muutti linjaansa perinteisestä tietokonelehdestä yleisemmin uutta tekniikkaa käsitteleväksi lehdeksi. Lehti sisälsi usein elektroniikkarakenteluohjeita ja ohjelmointiartikkeleita. MikroBitin kanssa saman yhtiön Sanoma Magazinesin julkaisema Hifi-lehti lakkautettiin joulukuussa 2006, kun se liitettiin MikroBittiin. Tämä aiheutti tietotekniikan hiipumisen lehdessä kuvan ja äänentoiston kustannuksella. Lehdestä poistuivat myös rakenteluohjeet ja ohjelmointiartikkelit.
MikroBitin tilaajat saivat ennen vuotta 2010 joka vuosi Huvi- ja hyötyrompun, joka sisälsi pelejä ja muita ohjelmia. Vuonna 2010 sen sijaan tilaajat saivat Huvi- ja hyöty -nettisivuilta samat edut. Lisäksi tilaajat saivat vuosittain 4 kuukauden käyttöoikeuden F-Secure-tietoturvaohjelmistoon.
Lehden nimi muuttui 29. elokuuta 2012 MikroBitistä MB:ksi, ja sen uudeksi kooksi tuli 210 × 275 mm. Nimenvaihdoksen jälkeen Jari Peltola toimi MB:n päätoimittajana vuosien 2012–2015 välillä. Lehden linja muuttui näinä vuosina enemmän yleisaikakauslehden suuntaan.
1. toukokuuta 2015 Talentum osti MB-lehden Sanoma Media Finlandilta. Uuden omistajan myötä lehden päätoimittajaksi siirtyi Mikko Torikka. Syyskuussa 2015 Talentum yhdisti MPC- ja MB-lehdet uudeksi Mikrobitiksi. Yhdistymisen myötä Mikrobitti tarkensi lehden fokusta takaisin tietotekniikkaan ja lehdessä alettiin julkaista taas rakenteluohjeita ja ohjelmointiartikkeleita.
MBnet

MBnet oli MikroBitin sähköinen ulottuvuus, jonka modeemipohjainen BBS-järjestelmä oli aikoinaan maailman suurin.tarvitaan parempi lähde MBnetin BBS-järjestelmä lakkautettiin 6.6.2002. Sen jälkeen MBnetistä tuli WWW-pohjainen verkkopalvelu, jossa oli muun muassa uutisia, tiedostoalueita ja tietokonekomponenttien hintaseuranta. MBnetistä tuli hyvin suosittu portaali, ja tammikuussa 2007 kaikki MikroBitin web-palvelut siirrettiin osoitteeseen mbnet.fi. Sittemmin MBnetistä tuli Mikrobitin tilaajille tarkoitettu sähköposti- ja kotisivupalvelu.
MBnetin palvelut suljettiin 13.10.2022. MBnetin Apaja-tiedostoarkisto on tallennettu Kansalliskirjastoon.
Vuosituhannen vaihteessa MikroBitti tarjosi myös internet-yhteyksiä MBinternet-nimellä.
Mikrobitillä on nykyisin erillinen verkkosivusto osoitteessa mikrobitti.fi.
MBCD

MikroBitistä julkaistiin vuosina 1996–2001 lehden vuosikertojen 1994–2000 PDF-versiot CD-ROM-levyillä. Levyjen markkinointinimet vaihtelivat vuodesta toiseen: Sähköinen lehti, Virtuaalilehti sekä Bittivuodet tai Parhaat Bittivuodet. Levyjä kutsuttiin myös yhteisellä lyhenteellä MBCD. Useilla MBCD:eillä on ohjelmakokoelma MBnetin tiedostoarkistoista ja suurimmat koostuvat jopa neljästä CD-ROM-levystä. MBCD:t myytiin erikseen, eikä niitä tule sekoittaa tilaajille jaettuun Huvi- ja hyötyromppuun.
Kirjat

Tecnopressin Mikrobitti-kirjat-nimiseen sarjaan (joskus myös Bitti-kirjat) kuului seuraavia kotimikroilijoille suunnattuja kirjoja:
Amiga 1: AmigaDOS
Amiga 2. AmigaBasic
Amiga 3 - 68000-konekieli
Amiga 4: EXEC - Amigan sydän
Amigan pelintekijän opas
Basicista konekieleen – konekieliopas 6502-prosessorille (Eskoensio Pipatti, ISBN 951-832-006-3)
Bittinikkarin käsikirja
C-64 pelintekijän opas (Jukka Tapanimäki, ISBN 9518320160)
Huvia ja hyötyä Commodore 64 (Jyrki Kasvi, ISBN 951-832-005-5)
Huvia ja hyötyä MSX (Jyrki Kasvi, ISBN 9518320071)
Kaiken takana on nainen!
Modeeminkäyttäjän käsikirja (Olli Majander, ISBN 951-832-032-2)
Bittileirit

MikroBitti järjesti vuosina 1985–1991 Bittileirejä eli kesäleirejä, joilla opetettiin tietokoneen käyttöä. Paikkana oli ensimmäisenä vuonna loma- ja kurssikeskus Latukartano Luumäellä Etelä-Karjalassa ja myöhemmin Lautsian loma- ja kurssikeskus silloisella Hauholla Kanta-Hämeessä. Oppilaita oli ensimmäisen vuoden leireillä yli sata ja seuraavana vuonna 220.
Bittileirit olivat avoimia kaikille MikroBitin lukijoille, osallistumismaksua vastaan, ja kestivät noin viikon. Kukin päivä koostui tietokoneohjelmoinnin tunneista, joita lehden henkilökunta veti. Alussa leireillä käytettiin erilaisia 8-bittisiä koneita, kuten Commodore 64- ja MSX-tietokoneita. Nämä korvattiin myöhemmin Commodore Amiga -malleilla. Iltaisin leireillä tarjottiin tavanomaista kesäleirien ulko-ohjelmaa, joskin osallistujat käyttivät yleensä suurimman osan vapaa-ajastaan tietokonepelejä pelaten.
Jyrki Kasvi, MikroBitin pitkäaikainen avustaja, on maininnut törmänneensä moniin entisiin bittileiriläisiin suomalaisten IT-yritysten johdossa.
Illuminatus

MikroBitissä on julkaistu myös aprillipiloja. Vuoden 1989 aprillipila-artikkelin aiheena oli tietokonepelimaailman mullistava elitentappaja. Pilassa esiintyi kuvitteellinen peli Illuminatus, jonka oli suunnitellut yhtälailla kuvitteellinen "Jürgen Sternreise" (englanniksi jotakuinkin John Star Trek). Todellisuudessa Illuminatuksen ja siitä kertoneen jutun oli laatinut pääasiassa Niko Nirvi. Grafiikat oli toteuttanut Petri Teittinen Deluxe Paint II:lla. Lehti raportoi, että monet lukijat uskoivat Illuminatuksen olleen totta.  Myöhemmin suomalaisen demoryhmän Future Crew'n jäsenet ryhtyivät tekemään peliä tuon artikkelin innoittamina, mutta projekti jäi heiltä kesken. Skrolli-lehti toteutti sittemmin Illuminatuksesta pelattavan demon, joka julkaistiin Skrollin virtuaalisella kansilevykkeellä.