stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maagiset luvut

Kaaviokuva nuklideista protonien ja neutronien lukumäärän mukaan
Ydinfysiikassa maagiset luvut ovat luvut, jotka vastaavat protonien tai neutronien lukumäärää sellaisessa atomiytimessä, jossa ytimen kuorimallin kuoret ovat täysiä. Maagisia lukuja ovat 2, 8, 20, 28, 50, 82 ja 126.
Ytimillä, joissa protonien, neutronien tai molempien lukumäärä on jokin maaginen luku, on suurempi sidosenergia nukleonia kohti kuin muilla ytimillä, joiden massaluku on sitä lähellä. Täten ne ovat verrattavissa jalokaasujen järjestyslukuihin (2, 10, 18, 36, 54 ja 86), jotka vastaavat täysiä ja samalla erityisen stabiileja elektronikuoria siten, että  jalokaasut ovat kemiallisesti passiivisia, jota paitsi monet muutkin alkuaineet muodostavat yhdisteissään sellaisia ioneja, joissa elektronien lukumäärä on sama kuin jossakin jalokaasuatomissa.
Alkuaineet, joiden järjestysluku eli protonien lukumäärä ytimessä on maaginen luku, ovat:
2 – helium
8 – happi
20 – kalsium
28 – nikkeli
50 – tina
82 – lyijy
Teoreettisesti on päätelty, että myös luku 184 on maaginen. Kaikki nuklidit, joissa protonien tai neutronien lukumäärä on näin suuri, ovat kuitenkin epästabiileja eikä sellaisia ole toistaiseksi voitu valmistaakaan, mutta on päätelty, että tällaisten puoliintumisaika olisi selvästi pidempi kuin muiden yhtä raskaiden nuklidien. Täten ne muodostaisivat nuklidikarttaan stabiilisuuden saarekkeen.
Kaksoismaagiset ytimet

Erityisen suuri sidosenergia on ns. kaksoismaagisilla ytimillä, joissa sekä protonien että neutronien lukumäärä on maaginen luku. Sellaisia ovat helium-4 (4He), happi-16 (16O), kalsium-40 (40Ca), kalsium-48 (48Ca), nikkeli-56 (56Ni) ja lyijy-208 208Pb), jotka kaikki ovat stabiileja.
Kevyin kaksoismaaginen nuklidi on helium-4. Se on samalla maailmankaikkeuden yleisin useamman kuin yhden nukleonin käsittävä nuklidi.  Tähdissä vapautuukin runsaasti energiaa vety-ytimien fuusioituessa helium-4-ytimiksi. Tämän nuklidin erityinen stabiilius ilmenee myös siinä, että raskaimpien ytimien hajotessa niistä ei irtoa yksittäisiä protoneja tai neutroneja vaan alfahiukkasia, jotka ovat juuri helium-4-ytimiä.
Sellaisillakin kaksoismaagisilla nuklideilla, jotka eivät ole stabiileja, on usein huomattavasti pidempi puoliintumisaika kuin muilla nuklideilla, joissa neutronien lukumäärä poikkeaa saman alkuaineen stabiileista isotoopeista yhtä paljon. Tällainen on esimerkiksi vuonna 1999 löydetty nikkeli-48, jossa on poikkeuksellisen vähän neutroneja verrattuna protoneihin.. Toisaalta tinalla on kymmenen stabiilia isotooppia, enemmän kuin millään muulla alkuaineella, ja yksikään tinan stabiileista isotoopeista ei ole kaksoismaaginen, mutta kaksoismaagiset isotoopit 100Sn ja 132Sn ovat huomattavasti pitkäikäisempiä kuin sellaiset tinaisotoopit, joiden massaluku on välin 100–132 ulkopuolella.
Lyijy, jonka järjestysluku 82 kuuluu maagisiin lukuihin, on raskain alkuaine, jolla on stabiileja isotooppeja. Luonnossa esiintyvät radioaktiiviset hajoamissarjat päättyvätkin lyijyn isotooppeihin, joista yleisin, lyijy-208, on kaksoismaaginen ja samalla raskain tunnettu stabiili ydin.
Aiheesta muualla

Shell Model of Nucleus
OEIS : A018226  Magic numbers: atoms with one of these numbers of protons or neutrons in their nuclei are considered to be stable
Maailmojen synty

| Maailmojen synty> Eternity.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Greg Bear
Kieli:  englanti
Genre:  tieteisromaani
Julkaistu:  1988
Suomennos
Suomentaja:  Eero Mänttäri
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  1991
ISBN:  951-23-2992-1

Edeltävä:  Aikatunneli
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Maailmojen synty (engl. Eternity) on Greg Bearin vuonna 1988 ilmestynyt tieteisromaani, jatko-osa teokselle Aikatunneli.
Aiheesta muualla

Tapani Ronni: Maailmojen synty. Aikakone 3/1991.
Petri Immonen: Tieteiskirjallisuus irtautuu hölmöistä avaruusoopperoista. Helsingin Sanomat 21.1.1992.
Maalainen

Maalainen oli Helsingissä vuosina 1907–1908 ilmestynyt sanomalehti.
Lehti perustettiin Talonpojan Lehden tilalle maalaisliiton pää-äänenkannattajaksi. Sen taustalla oli myös aktivisteja kuten V. O. Sivén ja Herman Stenberg. Etupäässä Viipurin lääniin levinnyt lehti osoittautui taloudellisesti kannattamattomaksi ja lakkasi jo reilun puolen vuoden kuluttua.
Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 3500 kappaletta. Sen päätoimittajana työskenteli Jaakko Kivi.
M-Fenyleenidiamiini

| m-Fenyleenidiamiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,3-diaminobentseeni
CAS-numero:  108-45-2
PubChem CID:  7935
SMILES:  C1=CC(=CC(=C1)N)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H8N2
Moolimassa:  108,144 g/mol
Sulamispiste:  63–64 °C
Kiehumispiste:  282–284 °C
Tiheys:  1,139 g/cm3
Liukoisuus veteen:  238 g/l (20 °C)
m-Fenyleenidiamiini (C6H8N2) on aromaattinen diamiini. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineiden ja polymeerien valmistuksessa. m-Fenyleenidiamiinista käytetään myös nimiä 1,3-diaminobentseeni, m-diaminobentseeni, 1,3-bentseenidiamiini, 3-aminoaniliini ja 1,3-fenyleenidiamiini. Yhdiste on o-fenyleenidiamiinin ja p-fenyleenidiamiinin isomeeri.
Valmistus

m-Fenyleenidiamiinia valmistetaan nitraamalla bentseeniä, jolloin tuotteena muodostuu m-dinitrobentseeniä, joka voidaan pelkistää vedyttämällä m-fenyleenidiamiiniksi. Toinen tapa valmistaa tuotetta on pelkistää m-nitroaniliinia vedyn tai raudan avulla. Vedytys tehdään yleensä raney-nikkeli- tai palladiumkatalyytin avulla vesi- tai metanoliliuoksessa. Tuotteena voi muodostua myös m-fenyleenidiamiinin isomeereja, jotka erotetaan tislaamalla ja tuote kiteytetään.
Käyttö

m-Fenyleenidiamiinia käytetään teollisuudessa erityisesti ruskeiden atsoväriaineiden valmistukseen. Suurin ja nopeimmin kasvava käyttö on kuitenkin polymeeriteollisuudessa. m-Fenyleenidiamiinista valmistetaan polyuretaanimuoveja ja polyamideja esimerkiksi hyvin palonkestävää aramidikuituihin kuuluvaa tuotetta saadaan m-fenyleenidiamiinin ja isoftaloyylikloridin välisellä reaktiolla. Yhdisteen käyttäminen epoksihartsien valmistuksessa lisää niiden kestävyysominaisuuksia korkeissa lämpötiloissa ja kemikaalinsietokykyä. Ainetta voidaan käyttää myös apuna vulkanoinnissa, valokuvien kehityksessä ja laboratoriokemikaalina.
Myrkyllisyys

m-Fenyleenidiamiini on ärsyttävä ja myrkyllinen aine. Se voi aiheuttaa huonovointisuutta ja syanoosista johtuvaa ihon ja kynsien sinistymistä. Yhdisteen ei ole todettu olevan syöpää aiheuttava, mutta sen on todettu aiheuttavan mutaatioita bakteereille.
Lämpöpumppu

Ilmalämpöpumpun ulkoyksikkö
Diagrammi lämpöpumpun toimintaperiaatteesta
Lämpöpumppu on laite, joka kykenee siirtämään lämpöä kylmemmästä tilasta lämpimämpään. Yleensä lämpöpumpulla tarkoitetaan sisätilojen lämmittämiseen tarkoitettuja laitteita, mutta myös monet jäähdyttävät laitteet, kuten ilmastointilaite, jääkaappi ja pakastin toimivat lämpöpumpun avulla.
Raskaassa energia- ja prosessiteollisuudessa on käytetty lämpöpumppuja jo vuosikymmeniä. VTT:n ja Aalto yliopiston vuonna 2015 julkaistun tutkimuksen mukaan uudessa nollaenergiatasoa lähentelevässä kerrostalossa 25 vuoden elinkaaren aikana maalämmön kustannukset neliömetriä kohti olivat noin 180 euroa, ilmavesilämpöpumpun 170 euroa ja kaukolämmön 225 euroa.

 Poistoilmalämpöpumpulla voidaan säästää rakennuksen energiasta 0–50 %.lähde? Vuonna 2015 Suomessa asennettiin 60 000 lämpöpumppua. Suomessa oli miljoona lämpöpumppua tammikuussa 2020.
Tekniikan perusryhmittely

Pääryhminä toteutustekniikan mukaan voidaan erotella seuraavat pumpputyypit:
lämpöenergialla toimivat absorptiopumput
mekaanisella kompressorin työllä toimivat kaasu- ja nestepumput
Kaasu- ja nestepumput ovat kasvattaneet merkitystään kodin lämmitysenergian tuotannossa. Pumppuja luokitellaan myös lämpöenergian ottotavan mukaan:
ilmalämpöpumput (ILP)
maalämpöpumput (MLP)
poistoilmalämpöpumput (PILP)
ilma-vesilämpöpumput (IVLP)
Toimintaperiaate

Lämpöpumpun toimintaperiaatetta on havainnollistettu piirroksessa. Järjestelmä koostuu yksinkertaisimmillaan kahdesta lämmönvaihtimesta (osat 1 ja 3), kaasukompressorista (4) sekä kuristimesta (2). Järjestelmässä kiertää kylmäaine, jonka koostumus vaihtelee laitteiston suunnitellun käyttökohteen mukaan. Kylmäaineen olomuoto järjestelmässä on joko kaasu tai neste. Lämpöpumppu voidaan suunnitella täysin ilman säätyviä komponentteja. Mekaaniset tai elektroniset säätölaitteet kokoonpanossa mahdollistavat energiatehokkuuden tavoittelun.
Kompressori (4) muodostaa imupuolelle (3) riittävän matalapaineen. Kylmäaine höyrystyy kylmäaineen kiehumispisteen alittaessa lämmönvaihtimessa vallitsevan lämpötilan. Matalapainepuolen lämmönvaihdinta kutsutaan höyrystimeksi. Ilmiö on sama kuin veden kiehumispisteen aleneminen vuoristo-olosuhteissa. Mitä matalampi paine, sitä alhaisempi on kiehumispisteen lämpötila. Höyrystyminen sitoo energiaa aiheuttaen jäähtymistä.
Kuristin (2) säätelee höyrystimelle syötettävää nesteytynyttä kylmäainetta sellaiseksi, että kompressorin imuun päätyy täysin höyrystynyttä eli kylläistä kylmäainekaasua.
Kompressorissa matalapaineinen kaasu puristetaan korkeapainepuolelle (1). Kylmäaine palautuu nesteeksi korkeapaineessa kylmäaineen kiehumispisteen ylittäessä lämmönvaihtimessa vallitsevan lämpötilan. Tätä korkeapainepuolen lämmönvaihdinta kutsutaan lauhduttimeksi. Ilmiö on sama, kuin painekeittimessä veden kiehumispiste on esimerkiksi 120 °C. Mitä korkeampi paine, sitä korkeampi lämpötila tarvitaan höyrystymispisteen saavuttamiseksi. Aineen olomuoto on neste, jos lämpötila ei ole riittävä höyrystymiseen.
Nesteytyminen vapauttaa höyrystymisessä sitoutuneen energiasisällön, aiheuttaen lauhduttimen kuumenemisen. Kaasun mekaanisessa puristustyössä syntyy lämpöenergiaa. Lauhduttimelle päätyvä kaasu sisältää tulistuneen energiasisällön. Nesteytyminen ei ala välittömästi lauhduttimella, vaan tulistuksen osuus poistuu kaasusta ensin.
Jos lämmönsiirto ei jostain syystä ole mahdollista, johtaa se paineen nousemiseen ja siten lauhtumislämpötilan kasvuun eli kuumenemiseen edelleen. Järjestelmässä ei ole varsinaisesti lauhtumispainetta säätävää komponenttia, kuten höyrystimellä on kuristin. Lauhtumispainetta säädellään ulkoisin menetelmin tehostamalla lauhduttimen lämmönsiirtoa vaikkapa puhaltimen nopeutta kasvattamalla. Kompressorin nopeutta säätämällä voidaan vaikuttaa kaasun tilavuusvirtaan, joka muuttaa lauhtumis- ja höyrystymistehoa yhtäaikaisesti.
Lämpökerroin > SCOP-luku

Lämpöpumpuille on laskettava lakisääteisesti keskimääräinen SCOP-luku eli  SCOP-A (Average Seasonal Coefficient of Performance), joka kertoo pumpun keskimääräisen hyötysuhteen tyypillisenä lämmitysvuonna Strasbourgissa. Strasbourgin ilmasto on lämpimämpi kuin Suomessa ja siellä esiintyy vain harvoin pakkasta.
Lisäksi voidaan laskea vapaaehtoinen SCOP-C-luku (colder), joka kertoo laitteen keskimääräisen hyötysuhteen Helsingin ilmastossa. Vain harva valmistaja ilmoittaa laitteensa SCOP-C-luvun, joka on vaihdellut yleensä välillä 3–4.
Lämpökerroin > COP-luku

Lämmityskäytössä laitteiston tärkein vaatimus on, että prosessi tuottaa enemmän lämpöä watteina kuin mitä kompressori kuluttaa sähköä watteina. Tällöin puhutaan lämpökertoimesta (engl. COP=coefficient of performance). Sillä tarkoitetaan siirretyn lämpömäärän suhdetta käytettyyn työhön:
jossa QH on lämmitettävään kohteeseen siirretty lämpömäärä, W tehty työ (yleensä kulutettu sähköenergia) ja QC viileämmästä lämpösäiliöstä (esimerkiksi maaperästä tai ilmasta) otettu lämpömäärä.
Esimerkiksi kun kompressori käyttää 2 kWh sähköä ja lämpöpumppu tuottaa 4 kWh lämpöä, saadaan lämpökertoimeksi 2. Tällöin 2 kWh lämpöä on onnistuttu siirtämään sisätiloihin ulkoilmasta ja toiset 2 kWh lämpöä on tullut siirtotyöhön käytetystä sähköstä.
Lämpökerroin kertoo suoraan, kuinka moninkertaisesti lämpöä laite tuottaa verrattuna suoraan sähkölämmitykseen. Sekä energiatehokkuus että lämmitysteho ovat ilmalämpöpumpun tärkeimpiä ominaisuuksia. Vaatimuksena on hyvä suoritus kummassakin samanaikaisesti. Ilmalämpöpumppu ei täytä tehtäväänsä, jos sen lämmitysteho riittää mutta COP jää pieneksi.
Lämpökertoimen suurin teoreettisesti mahdollinen arvo on
jossa TH on lämmitettävän huoneen tai muun tilan tarkoitettu absoluuttinen lämpötila ja TC sen ympäristön absoluuttinen lämpötila, josta lämpö otetaan. Esimerkiksi jos ulkolämpötila on 0 °C eli 273 K ja sisätilat aiotaan lämmittää 22 °C:n eli 295 kelvinin lämpötilaan, lämpöpumpun lämpökerroin voi olla enintään
Käytännössä lämpökertoimen suuruus kuitenkin riippuu voimakkaasti lämpöpumpputyypistä. Maalämpöpumpuille on ominaista lämpökertoimen pysyminen korkeana ja vakiona kovilla pakkasilla. Ilma-ilma- ja ilma-vesilämpöpumpuilla lämpökerroin selvästi pienenee kovilla pakkasilla. Ennen järjestelmän hankintaa kuluttajan kannattaa selvittää lämpöpumpun lämpökertoimet oman paikkakuntansa talven keskilämpötiloissa
.
Valmistajien keskuudessa vallitsevan kansainvälisen standardin mukaan lämpökerroin (COP) yleensä mitataan ja ilmoitetaan mainoskuvastoissa lämpötilassa +7 °C. Tämä on Suomen lämmitystarpeen pohjalta harhaanjohtava mittaustapa erityisesti ilmalämpöpumpuille, koska suurin lämmöntarve on talvella. Kuluttajien auttamiseksi Ruotsissa tätä ongelmaa ratkotaan siten, että markkinoista riippumattomat tahot (mm. Råd & Rön ja energiavirasto) testaavat ja mittaavat laitteiden lämpökertoimia myös talvella. Viime vuosina myös Suomessa on VTT testannut joitakin maahantuojien laitteita.
Lämpöpumppujen COP on paras silloin kun ulko- ja sisälämpötilat ovat samat, mutta silloin jäähdytyksen ja lämmityksen tarve on alhaisimmillaan.
Lämpöpumput ja ilmastopäästöjen vähentäminen

Mikäli lämpöpumpulla korvataan lämmitysöljyn polttoa, vähenevät hiilidioksidin ja muiden haitallisten kaasujen päästötlähde?. Esimerkiksi Japani on julkistanut laajan investointiohjelman lämpöpumpputekniikkaan päästäkseen Kioton ilmastosopimuksen päästörajoihin.lähde?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lämmitysjärjestelmät – Motivan julkaisuja (Arkistoitu – Internet Archive)
Lämpöpumput käyvät kaupaksi YLE 11.2.2008
Lämpöpumppujen sanastoa
Uusiutuva energia ja kestävä kehitys
| --- | --- |
Aurinkovoima:   aurinkokenno  aurinkolämmitys  aurinkokeräin  keskittävä aurinkovoima  aurinkojäähdytys 
Tuulivoima:   merituulivoima  luettelo merituulivoimasta  tuulipuisto  tuulimylly 
Vesivoima:   aaltoenergia  vuorovesienergia  vuorovesimylly 
Maa, vesi ja ilma:   geoterminen energia  maalämpö  ilmalämpöpumppu  ilma-vesilämpöpumppu  ilmavirtavoimala 
Biologinen:   biomassa  energiakasvit  puupolttoaine  pelletti  biopolttoaine  bioetanoli  E85  biodiesel  biokaasu 
Kemiallinen:   polttokenno  vetytalous  metanolitalous 
Muuta:   energiansäästö  energiatehokkuus  fuusioreaktori  vihreä sähkö  hajautettu energiantuotanto  sähköntuotanto  lämmöntuotanto  kaukolämpö  energiankulutus  valaistus  tuontisähkö  säätövoima  lämmön varastointi  sähkön varastointi  kuljetus  sähköauto  hybridiauto  joukkoliikenne  kimppakyyti 
Teemasivut:   Kestävä kehitys  Ympäristönsuojelu  Energia 
Rakentaminen ja kestävä kehitys
| --- | --- |
Yhdyskuntasuunnittelu:   ympäristövaikutusten arviointi  ekokylä  yhteisökylä 
Suunnitteluperiaatteet:   ekorakentaminen  aurinkoarkkitehtuuri  matalaenergiatalo  passiivitalo  nollaenergiatalo  plusenergiatalo 
Lämmitys:   aurinkolämmitys  kaukolämpö  lämpöpumppu  maalämpö  puupelletti  takka 
Talotekniikka:   ilmanvaihtokone  aurinkokenno  energiansäästölamppu 
Rakennustekniikka:   rakennuksen vaippa  lämmöneriste  ilmansulku  ikkuna 
Perinnerakentaminen:   hirsirakentaminen  olkipaalirakentaminen  savirakentaminen  turpasmökki  terva  keittomaali 
Organisaatiot:   ympäristöhallinto  Ympäristöministeriö  Ympäristökeskus  Motiva 
1. lauhdutin (lämmin puoli)
2. paisuntaventtiili
3. höyrystin (kylmä puoli)
4. kompressori
Höyry-paineistuksen lämpötila-entropia diagrammi
Maamiehen Sanomat

Maamiehen Sanomat oli SKDL:n vuosina 1947–1950 julkaisema maaseudun asioihin keskittynyt sanomalehti.
Helsingissä kerran viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajana työskenteli Erkki Kumpulainen. Sen julkaiseminen lopetettiin taloudellisten vaikeuksien takia.
Maamies ja lohikäärme

| Maamies ja lohikäärme> Farmer Giles of Ham |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  J. R. R. Tolkien
Kuvittaja:  Pauline Baynes
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia
Julkaistu:  1949
Suomennos
Suomentaja:  Panu Pekkanen
Kuvittaja:  Pauline Baynes
Kansitaiteilija:  Kristina Segercranz
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1978
Sivumäärä:  80
ISBN:  951-0-08898-6

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Maamies ja lohikäärme (Farmer Giles of Ham) on J. R. R. Tolkienin kirjoittama fantasiakirja. Tarina kertoo lihavasta ja punapartaisesta maanviljelijä Gilesista, joka karkottaa kylään tulleen jättiläisen, mutta joutuu sitten saavuttamansa maineen velvoittamana kohtaamaan lohikäärme Chrysophylaxin.
Monien muiden Tolkienin tarinoiden tavoin Maamies ja lohikäärme sai alkunsa tarinasta, jonka hän kertoi lapsilleen. Tolkienin vanhimman pojan Johnin muistikuvien mukaan hänen isänsä kertoi tarinan ensimmäistä kertaa erään piknikin päätyttyä rankkasateeseen ja perheen suojauduttua sillan alle. Tarinan innoittajana toimi Oxfordia ympäröivä maaseutu, joten se on syntynyt melko varmasti vasta perheen muutettua Leedsistä Oxfordiin 1926. Wayne G. Hammond ja Christina Scull ovat arvioineet ensimmäisen paperille kirjatun version kerrontatyylin perusteella, että se todennäköisesti edelsi Hobitin ensimmäisiä kirjoituksia vuoden 1930 paikkeilta.
Tolkien kirjoitti omistuskirjoituksen Oxfordin yliopiston Worcester Collegessa opettaneelle C. H. Wilkinsonille. Wilkinson oli kannustanut Tolkienia julkaisemaan teoksen.
Artur Lõoke ja Herman Treial

Artur Lõoke (20. syyskuuta 1909 Jõgeva – 11. lokakuuta 1950 Tallinna) ja kapteeni Herman Konstantininpoika Treial (1904 Tartumaa – 9. helmikuuta 1951 Helsinki) olivat kaksi neuvostovirolaista loikkaria, jotka ylittivät Suomen ja Neuvostoliiton rajan Ilomantsissa 28. heinäkuuta 1949 ja pyysivät Suomesta poliittista turvapaikkaa. Lõoke palautettiin Neuvostoliittoon ja tuomittiin myöhemmin kuolemaan. Treial kuoli Helsingin lääninvankilan vankisairaalassa rajalla sattuneen ammuskelunselvennä seurauksena saamiinsa vammoihin, keuhkokuumeeseen (”molemminpuolinen keuhkopussin tulehdus, johon liittyi tuberkuloottisia oireita”) ja suolistosairauteen. Tapaus sai maailmanlaajuista huomiota ja aiheutti vaikeuksia Suomen hallitukselleselvennä.
Artur Lõoke

Lõoke työskenteli rautateillä Rakkessa. Viron saksalaismiehityksen aikana vuodesta 1941 Lõoke komensi Rakken kylän Omakaitse-joukkuetta. Saksalaisten paetessa Lõoke pyrki pakolaisena Ruotsiin siinä kuitenkaan onnistumatta. Viron ollessa neuvostovallan alla Lõoke piileskeli viranomaisia viiden vuoden ajan. Lõoke pyrki Suomen kautta länteen, vaatteisiin oli ommeltu matkaa varten kultarahoja. Kuolemantuomion jälkeen Lõoken vaimo ja tytär karkotettiin viideksi vuodeksi Siperiaan Novosibirskin alueelle.
Herman Konstantininpoika Treial

Treial oli armeijan kapteeni ja oli toiminut ennen kadettikouluun menoaan kansakoulunopettajana.
Treial on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaan vanhalle alueelle kortteliin 26. Siunaus pidettiin Hietaniemen krematorion kappelissa.
Treialin vapauttamisyritys

Tom Östlingin tapahtumista tekemässä televisiodokumentissa Loikkari haastatellaan silloista sairaanhoitajaopiskelijaa Sirppa-Leena Elorantaa (o.s. Laurio), joka oli Treialin hoitaja ja auttoi tätä paossa Helsingin yleisen sairaalan sisätautien osastolta Unioninkatu 38:sta ja sai itsekin neljän kuukauden vankeustuomion. Vapauttamisyritykseen osallistuivat myös filmimies Leo Hildén ja mainostoimistoyrittäjä Jaakko Ketola sekä Treialia kotonaan Tarkk’ampujankadulla piilotellut ranskalainen leskirouva Marguerite Tuderus. Vapauttamisyrityksen johdosta pidätettiin myös kolme muuta henkilöä. Leskirouva Tuderus vapautui syytteistä muiden avustajien saadessa neljästä kymmeneen kuukautta vankeutta. Hovioikeus muutti rangaistukset myöhemmin ehdollisiksi.
Sirppa-Leena Eloranta sai vapauttamisyrityksestä vuosikymmeniä myöhemmin kunniamerkin kiitokseksi Viron kansalta. Kunniamerkin luovutti hänelle Viron presidentti Lennart Meri Viron itsenäisyyspäivän vastaanotollaan. Myös toinen vapauttamisyritykseen osallistunut hoitaja sai samalla kertaa kunniamerkin.
Tuuli Reijonen kirjoitti Treialin pakoyrityksestä romaanin Kenen on syy?, jonka pohjalta Veikko Itkonen ohjasi vuonna 1962  dramatisoidun elokuvan Vaarallista vapautta.
Kirjallisuutta

Jussi Pekkarinen ja Juha Pohjonen: Ei armoa Suomen selkänahasta. Ihmisluovutukset Neuvostoliittoon 1944–1981.  Helsinki:  Otava, 2005.  ISBN 951-1-19547-6  (Julkaistu viroksi Läbi Soome kadalipu. Inimeste väljaandmised Nõukogude Liidule 1944–1981 ja venäjäksi Poŝady ne budet : peredača voennoplennyh i bežencev iz Finlândii v SSSR, 1944-1981 Tiedot Fennicassa)
Rein Riitsalu: Kahe eestlase kannatustee. Herman Treiali ja Artur Lõokese juhtum.  Tukholma:  Vaba Eesti, 1962.  OCLC 22887759  Ester (viitattu 12.1.2009). (viroksi)
Tuuli Reijonen: Kenen on syy?.  Helsinki:  Otava, 1961.  (Julkaistu viroksi: Kes on süüdi? Tiedot Fennicassa)
Jaak Pihlau: Maapõgenemised okupeeritud Eestist. Ajalookultuuri ajakiri Tuna, 2001, nro 3, s. 58–71.  Tallinna:  Eesti Arhivaaride Ühing. Sisällisluettelo. Viitattu 12.1.2009. (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Harri Treial: Soome peaks Eesti ees vabandust paluma. Eesti Päevaleht, 10.3.2011.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 15.3.2011. (viroksi)
Kun maailma elää (Kasevan albumi)

| Kun maailma elää Kaseva |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Marcus Music, Tukholma
 Julkaistu: huhtikuu 1976   (1992 CD)   (2002 remasteroitu CD)   (2020 uusi LP-painos)
 Formaatti: LP-levy (LRLP 158 / RORELP009)   C-kasetti (LRC 158)   CD-levy (LRCD 158)
 Tuottaja(t): Henrik Otto Donner
 Tyylilaji: suomirock, folkrock, poprock, soft rock
 Kesto: 32.51
 Levy-yhtiö: Love Records   Rolling Records (2022)
 Levymerkki: Love Records   Rolling Records (2022)
Listasijoitukset
  Suomi: 12. (huhtikuu 1976)
Kasevan muut studioalbumit
| Silloin kun 1974 | Kun maailma elää 1976 | Meidän huoneessa 1982 |
Singlet albumilta Kun maailma elää
 ”Pena / Kun maailma elää” Julkaistu: 1976
Kun maailma elää on suomalaisen Kaseva-yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin huhtikuussa 1976.
Albumi tehtiin Otto Donnerin johdolla Tukholman Marcus Music -studiossa. Yleisradion Pekka Laine kehui albumia vuonna 2009: ”Upeasti laulettua ja orkestroitua kokonaisuutta voi pitää paitsi Kasevan myös suomalaisen melodisen popin historian huippuhetkenä.” Myös Jake Nyman kehui sitä muun muassa Soundi-lehdessä: ”Upeimmillaan [Kasevan] tyyli hehkuu Otto Donnerin tuottaman, nerokkaita sovituksia väläyttelevän kakkosalbumin Kun maailma elää (1976) lauluissa. Nyman otti albumin mukaan myös suomenkieliseen laitokseen alun perin englanninkielisestä kirjasta 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään (2010), johon valittiin 80 suomalaisalbumia.
Albumi julkaistiin huhtikuussa 1976 vinyylilevynä ja C-kasettina. Ensimmäinen CD-painos ilmestyi vuonna 1992, jossa oli kaksi bonuskappaletta Kasevan vuonna 1978 julkaistulta singleltä. Toinen, remasteroitu CD-painos julkaistiin vuonna 2002 ja tällöin mukana oli vielä kaksi livekappaletta. Heinäkuussa 2022 Rolling Records julkaisi albumista uusintapainoksen vinyylilevyllä käsin numeroituna 300 kappaleen rajoitettuna painoksena, joka sisältää vuoden 1992 CD:n mukaisesti kaksi bonuskappaletta.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut Mikko Jokela ja Asko Raivio.
Kappaleet > A-puoli

Sipuli-Sanni – 2.17 (säv. Mikko Jokela, san. Asko Raivio)
Joku jota rakastan – 3.16 (säv. ja san. Mikko Jokela)
Naula läpi pään – 3.10 (säv. ja san. Asko Raivio)
Kevät – 4.51 (säv. Mikko Jokela, san. Nils Jokela ja Mikko Jokela)
Syksy – 5.30 (säv. ja san. Asko Raivio)