stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Naisten 10 metrin ilmapistooli ammunnan maailmancupin finaalissa 2008
Peruskilpailu

|  | Urheilija | Maa | 1 | 2 | 3 | 4 | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Stephanie Tirode |  Ranska | 98 | 98 | 95 | 98 | 389 |
| 2 | Ren Jie |  Kiina | 99 | 98 | 96 | 96 | 389 |
| 3 | Nino Salukvadze |  Georgia | 96 | 96 | 94 | 98 | 384 |
| 4 | Guo Wenjun |  Kiina | 97 | 94 | 97 | 96 | 384 |
| 5 | Miroslawa Sagun Lewandowska |  Puola | 95 | 94 | 98 | 96 | 383 |
| 6 | Michela Suppo |  Italia | 97 | 96 | 93 | 96 | 382 |
| 7 | Tanyaporn Prucksakorn |  Thaimaa | 95 | 92 | 95 | 97 | 379 |
| 8 | Tien Chia-chen |  Kiinan Taipei | 96 | 93 | 94 | 96 | 379 |
| 9 | Sonia Franquet |  Espanja | 92 | 96 | 94 | 96 | 378 |
| 10 | Lalita Yauhleuskaya |  Australia | 94 | 95 | 94 | 93 | 376 |
Finaali

|  | Urheilija | Maa | Perus- kilpailu | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Finaali | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Ren Jie |  Kiina | 389 | 9,6 | 10,2 | 10,5 | 9,9 | 9,7 | 10.4 | 10,7 | 10,1 | 9,1 | 9,7 | 99,9 | 488,9 |
| 2 | Stephanie Tirode |  Ranska | 389 | 10,2 | 9,4 | 9,6 | 9,3 | 9,3 | 10,5 | 9,2 | 10,1 | 10,0 | 9,9 | 97,5 | 486,5 |
| 3 | Guo Wenjun |  Kiina | 384 | 9,7 | 9,4 | 10,4 | 9,4 | 10,4 | 10,4 | 10,8 | 9,6 | 10,1 | 10,4 | 100,6 | 484,6 |
| 4 | Nino Salukvadze |  Georgia | 384 | 9,9 | 9,8 | 9,4 | 9,8 | 10,4 | 9,2 | 10,0 | 9,7 | 9,3 | 10,5 | 98,0 | 482,0 |
| 5 | Michela Suppo |  Italia | 382 | 10,0 | 10,8 | 8,3 | 9,3 | 10,3 | 10,5 | 9,7 | 9,8 | 9,6 | 10,5 | 98,8 | 480,8 |
| 6 | Miroslawa Sagun Lewandowska |  Puola | 383 | 10,6 | 10,0 | 8,6 | 9,6 | 10,3 | 9,1 | 10,3 | 9,6 | 10,1 | 8,8 | 97,0 | 480,0 |
| 7 | Tien Chia-chen |  Kiinan Taipei | 379 | 9,4 | 9,9 | 10,1 | 10,2 | 9,2 | 10,2 | 9,1 | 10,0 | 9,4 | 10,7 | 98,2 | 477,2 |
| 8 | Tanyaporn Prucksakorn |  Thaimaa | 379 | 10,2 | 10,6 | 9,1 | 9,6 | 9,6 | 9,0 | 8,9 | 9,1 | 10,2 | 10,0 | 96,3 | 475,3 |
OK Go

| OK Go |
| --- | --- |
 OK Go toukokuussa 2006. Vasemmalta Tim Nordwind, Dan Konopka, Andy Ross ja Damian Kulash.
Tiedot
Toiminnassa:  1998–
Tyylilaji:  alternative rock, power pop
Kotipaikka:   Chicago, Yhdysvallat Washington, D.C., Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Damian Kulash, laulu, kitara   Tim Nordwind, basso, laulu   Dan Konopka, rummut   Andy Ross, kitara, koskettimet  
Entiset jäsenet:  Andy Duncan, kitara, koskettimet (1998–2005) 
Levy-yhtiö:  Capitol  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
OK Go on rock-musiikkia soittava yhtye Chicagosta, Illinoisista, joka tunnetaan erityisesti kappaleidensa erikoisista musiikkivideoista. Tällä hetkellä yhtye asustaa Los Angelesissa, Kaliforniassa. Alkuperäiset jäsenet perustivat yhtyeen vuonna 1998, ja julkaisivat kaksi studioalbumia, ennen kuin Andy Duncan jätti yhtyeen vuonna 2005.
31. heinäkuuta 2006 yhtye julkaisi videon "Here It Goes Again"-kappaleesta. Videon on ohjannut ja suunnitellut Trish Sie. Kuuden ensimmäisen päivän aikana videota katsottiin YouTubessa yli miljoona kertaa. Elokuussa 2010 alkuperäistä videota kappaleesta oli katsottu jo yli 52 miljoonaa kertaa, sijoittuen 71:lle sijalle "katsotuimmat videot"-listalla YouTubessa. Tosin EMI on estänyt videon katsomisen monessa maassa (mukaan lukien Suomi) tekijänoikeuksien vuoksi, joten videon katsojamäärät eivät ole nousseet enää samaan tahtiin.
Vuonna 2006 video voitti YouTube Awardin "Most Creative" (luovin)-kategorian. 11. helmikuuta 2006 OK Go ja videon ohjannut Trish Sie voittivat Grammy-palkinnon "Best Short-Form Music Video" heidän musiikkivideostaan "Here It Goes Again".
Diskografia > Studioalbumit

| Vuosi | Albumi | Korkein sijoitus> US | Korkein sijoitus> UK | Korkein sijoitus>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | OK Go Julkaistu: 17. syyskuuta 2002  Levy-yhtiö: Capitol Records | 107 | 94 |  |
| 2005 | Oh No Julkaistu: 30. elokuuta 2005  Levy-yhtiö: Capitol | 69 | 200 |  |
| 2010 | Of the Blue Colour of the Sky Julkaistu: 12. tammikuuta 2010  Levy-yhtiö: Capitol | 40 | — |  |
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Single | Korkein sijoitus> US | Korkein sijoitus> US Alt | Korkein sijoitus> UK | Korkein sijoitus> AUS | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | "Get Over It" | — | 20 | 21 | — | OK Go |
| 2003 | "Don't Ask Me" | — | — | — | — | OK Go |
| 2005 | "A Million Ways" | — | — | 43 | — | Oh No |
| 2006 | "Do What You Want" | — | — | 133 | — | Oh No |
| 2006 | "Oh Lately It's So Quiet" | — | — | — | — | Oh No |
| 2006 | "Invincible" | — | — | — | — | Oh No |
| 2006 | "Here It Goes Again" | 38 | 17 | 36 | 63 | Oh No |
| 2009 | "WTF?" | — | — | — | — | Of the Blue Colour of the Sky |
| 2010 | "This Too Shall Pass" | — | 36 | — | 97 | Of the Blue Colour of the Sky |
| 2010 | "End Love" | — | — | — | — | Of the Blue Colour of the Sky |
| 2010 | "White Knuckles" | — | 39 | — | — | Of the Blue Colour of the Sky |
Diskografia > Kokoelmat

| Vuosi | Albumi | Kappale(et) | Levy-yhtiö |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Queer Eye for the Straight Guy (soundtrack) | "You're So Damn Hot" | Capitol Records |
| 2004 | Future Soundtrack for America | "This Will Be Our Year" | Barsuk Records |
| 2004 | The Alternative Album Vol. 2 | "Get Over It" | EMI Gold |
| 2006 | She's the Man (soundtrack) | "Invincible" | Lakeshore Records |
| 2006 | Hello Radio: The Songs of They Might Be Giants | "Letterbox" | Bar/None Records |
| 2006 | John Tucker Must Die (soundtrack) | "This Will Be Our Year" | Wind-up Records |
| 2006 | Now That's What I Call Music! 23 | "Here It Goes Again" | Sony BMG |
| 2006 | Kevin & Bean's Super Christmas | "Father Christmas" | KROQ |
| 2007 | Dig for Fire: A Tribute to Pixies | "Gigantic" | American Laundromat |
| 2009 | New Moon (soundtrack) | "Shooting the Moon" | Chop Shop Records Atlantic Records |
| 2009 | Soundtrack 90210 | "I Want You So Bad I Can’t Breathe" | CBS Records |
Palkinnot

Grammyt:
Best Short Form Music Video (2007) "Here It Goes Again"
YouTube Video Awards :
Most Creative Video (2006) "Here It Goes Again"
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
OK Go:n nettisivut
Norsunluurannikon ralli 1988

|  Norsunluurannikon ralli 1988 |
| --- | --- |
 11. osakilpailu 13 osakilpailusta kaudella 1988. 
Ajankohta:  20. – 24. syyskuuta 1988
Kokonaispituus:  3 421,81 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Alain Ambrosino    Daniel le Saux
Toinen:   Pascal Gaban    Willy Lux
Kolmas:   Patrick Tauziac    Claude Papin
Norsunluurannikon ralli 1988 (viralliselta nimeltään 20. Marlboro Côte d'Ivoire Rallye) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1988. Kilpailu järjestettiin 20. – 24. syyskuuta 1988. Kilpailu oli kauden yhdestoista ja se järjestettiin avoimilla tieosuuksilla, joilla oli 80 tarkastuspistettä. Kilpailun kokonaispituus oli 3 421,81 kilometriä ja kilpailussa oli 50 kilometriä neljällä erikoiskokeella.
Kilpailu kuului vain kuljettajien mestaruussarjaan (ei valmistajien mestaruussarjaan). Kilpailuun lähti 38 autokuntaa, joista 10 pääsi maaliin.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Alain Ambrosino |  Daniel le Saux | Nissan 200SX | 3:34.51 | 0.0 |  |
| 2. |  Pascal Gaban |  Willy Lux | Mazda 323 | 5:06.33 | +1:31.42 |  |
| 3. |  Patrick Tauziac |  Claude Papin | Mitsubishi Starion Turbo | 7:20.20 | +3:45.29 |  |
| 4. |  Alain Oudit |  Patrice Lemarie | Volkswagen Golf GTi | 7:53.08 | +4:18.17 |  |
| 5. |  Adolphe Choteau |  Jean-Pierre Claverie | Toyota Corolla | 7:53.48 | +4:18.57 |  |
| 6. |  Didier Monin |  Eddy Chevaillier | Mazda 323 | 8:08.16 | +4:33.25 |  |
| 7. |  Roberto Ambrosoli |  Renzo Veronelli | Mazda 323 | 9:49.02 | +6:14.11 |  |
| 8. |  Soumare Mafall |  Angelberg Kady | Toyota Corolla | 11:26.02 | +7:51.11 |  |
| 9. |  Michel Molinié |  Marc Molinié | Volkswagen Golf GTi | 11:54.08 | +8:19.17 |  |
| 10. |  Samir Assef |  Kouame Assale | Toyota Corolla | 12:42.03 | +9:07.12 |  |
Lähde:
Oinoe

Oinoe (m.kreik. Οἰνόη, Oinoē, lat. Oenoe) tai Oinói (kreik. Οινόη) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Antiikki

Oinoe, Aiantis-fyleen kuulunut Attikan demos
Oinoe, Hippothontis-fyleen kuulunut Attikan demos
Oine eli Oinoe, kaupunki Ikaroksen (nyk. Ikaría) saarella
Nykyaika

Oinói, kylä Mándra-Eidyllían kunnassa Länsi-Attikan alueyksikössä Attikan alueella
Oinói, kylä Tanágran kunnassa Boiotian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Oinoe”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Orgaaninen mineraali

Hiottu melliitti
Orgaaninen mineraali on hiiltä monimutkaisina orgaanisina yhdisteinä sisältävä mineraali. Sellaiset voidaan jakaa kolmeen luokkaan: hiilivetyihin, orgaanisten happojen suoloihin ja sekalaisiin. Orgaaniset mineraalit ovat luonnossa harvinaisia, koska niitä esiintyy vain tietyntyyppisissä ympäristöissä, kuten fossiileissa ja guanokerrostumissa. Mineraaleja tutkivat geologit ovat tilastollisia malleja käyttäen ennustaneet, että on olemassa sellaisia orgaanisia mineraaleja, joita ei ole vielä tavattu luonnossa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Organic mineral
Norsunluurannikon ralli 1989

|  Norsunluurannikon ralli 1989 |
| --- | --- |
 12. osakilpailu 13 osakilpailusta kaudella 1989. 
Ajankohta:  29. lokakuuta – 2. marraskuuta 1989
Kokonaispituus:  3 528 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Alain Oreille    Gilles Thimonier
Toinen:   Patrick Tauziac    Claude Papin
Kolmas:   Adolphe Choteau    Jean-Pierre Claverie
Norsunluurannikon ralli 1989 (viralliselta nimeltään 21. Rallye Côte d'Ivoire) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1989. Kilpailu järjestettiin 29. lokakuuta – 2. marraskuuta 1989. Kilpailu oli kauden toiseksi viimeinen ja se järjestettiin avoimilla tieosuuksilla, joilla oli 87 tarkastuspistettä. Kilpailun kokonaispituus oli 3 528 kilometriä ja kilpailussa oli 54 kilometriä neljällä erikoiskokeella.
Kilpailu kuului vain kuljettajien mestaruussarjaan (ei valmistajien mestaruussarjaan). Kilpailuun lähti 60 autokuntaa, joista 7 pääsi maaliin.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Alain Oreille |  Gilles Thimonier | Renault 5 GT Turbo | 8:32.54 | 0.0 |  |
| 2. |  Patrick Tauziac |  Claude Papin | Mitsubishi Starion Turbo | 11:36.50 | +3:03.56 |  |
| 3. |  Adolphe Choteau |  Jean-Pierre Claverie | Toyota Corolla | 13:41.07 | +5:08.13 |  |
| 4. |  Andre Segolen |  Yvan Aimon | Toyota Corolla | 14:20.48 | +5:47.54 |  |
| 5. |  Patrice Servant |  David Charbonnel | Toyota Corolla | 15:27.47 | +6:54.53 |  |
| 6. |  José Graziani |  Denis Occelli | Toyota Corolla | 16:01.52 | +7:28.58 |  |
| 7. |  Benoit Antoine |  Christian Raymond | Peugeot 205 GTI | 16:04.04 | +7:31.10 |  |
Lähde:
Orest Kiprenski

Taiteilijan omakuva vuodelta 1828.
Aleksandr Puškinin muotokuva vuodelta 1827.
Orest Adamovitš Kiprenski (ven. Оре́ст Ада́мович Кипре́нский; 24. maaliskuuta (J: 13. maaliskuuta) 1782 Niisnovan kartano – 17. lokakuuta (J: 5. lokakuuta) 1836 Rooma) oli venäläinen taidemaalari ja graafikko.
Tuleva taiteilija oli tilanomistaja A.S. Djakonovin ja maaorjanaisen avioton lapsi. Hänet kastettiin Kapriossa, mistä hän sai sukunimen Koporski. Myöhemmin nimi muutettiin Kiprenskiksi. Äiti naitettiin Djakonovin maaorjalle Adam Schwalbelle, jonka luona Orest vietti varhaislapsuutensa.
Vuonna 1788 Kiprenski annettiin kasvatettavaksi Pietarin taideakatemiaan, jossa hän opiskeli Grigori Ugrjumovin, Dmitri Levitskin ja Gabriel François Doyenin johdolla. Vuoteen 1809 saakka Kiprenski oli taideakatemian stipendiaatti ja vuonna 1812 hänestä tuli akateemikko. Vuodesta 1816 lähtien hän matkusteli Saksassa, Sveitsissä ja varsinkin Italiassa, joka vaikutti voimakkaasti hänen tuotantoonsa. Kiprenski oli ensimmäinen Euroopassa menestystä saavuttanut venäläinen taidemaalari. Vuodesta 1823 lähtien hän asui Pietarissa. Vuonna 1828 hän palasi Italiaan. Siellä hän meni viimein naimisiin, mutta kuoli vilustuttuaan pian häiden jälkeen.
Kiprenski tunnetaan romantiikan ajan muotokuvamaalarina, jonka teokset varsinkin hänen uransa alkuvaiheessa kuvastavat herkästi kohteidensa yksilöllisyyttä ja sisäisiä tunteita. Myöhempiä teoksia on pidetty muodoltaan kuivina ja ulkoista kauneutta korostavina. Kehittymässä ollut realistinen kuvaustapa jäi Kiprenskille vieraaksi. Hänen ryhmäkuvansa ovat usein ulkokohtaisia ja ratkaisuiltaan keinotekoisia. Taiteilijan parhaana työnä pidetään hänen vuonna 1827 maalaamaansa Aleksandr Puškinin muotokuvaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Orest Kiprenski Wikimedia Commonsissa
Orbánin IV hallitus

| Orbánin IV hallitus |
| --- | --- |
  Unkarin 72. hallitus
 
Toimikausi alkoi:  18. toukokuuta 2018
Valtionpäämies:  János Áder
Jäsenet
Hallituksen johtaja:  Viktor Orbán
Hallituksen varajohtaja:  Zsolt Semjén
Ministerien lukumäärä:  13
Hallituspuolue:  Fidesz Kristillisdemokraattinen kansanpuolue
Hallituksen asema:  Koalitiohallitus
Oppositiopuolue:  Pääoppositiopuolue Jobbik Muut oppositiopuolueet Unkarin sosialistinen puolue Demokraattinen koalitio Politiikka voi olla erilaista Vuoropuhelu
Oppositiojohtaja:  Tamás Sneider
Historia
Vaalit:  Unkarin parlamenttivaalit 2018
Edellinen:  Orbánin III hallitus
Orbánin IV hallitus on Unkarin 72. hallitus. Vuoden 2018 parlamenttivaalien jälkeen istuva pääministeri Viktor Orbán valittiin jälleen pääministeriksi ja hän pääsi muodostamaan neljännen hallituksensa, joka astui virkaan 18. toukokuuta 2018. Hallituksen muodostavat Fidesz ja sen yhteistyöpuolue Kristillisdemokraattinen kansanpuolue, joista ensin mainitulla on viisi ministeriä ja jälkimmäisellä kaksi ministeriä. Hallituksessa on myös kuusi sitoutumatonta ministeriä.
Ministerit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Salkku | Kuva | Henkilö | Puolue | Puolue | Alkaen |
| Pääministeri |  | Viktor Orbán |  | Fidesz | 10. toukokuuta 2018– |
| Varapääministeri Salkuton ministeri vastuualueenaan kansallinen politiikka, kirkkoasiat ja kansalaisuudet |  | Zsolt Semjén |  | KDNP | 18. toukokuuta 2018– |
| Varapääministeri Valtiovarainministeri |  | Mihály Varga |  | Fidesz | 18. toukokuuta 2018– |
| Varapääministeri Sisäministeri |  | Sándor Pintér |  | Sitoutumaton | 18. toukokuuta 2018– |
| Pääministerin kanslian ministeri |  | Gergely Gulyás |  | Fidesz | 18. toukokuuta 2018– |
| Pääministerin kabinetin ministeri |  | Antal Rogán |  | Fidesz | 18. toukokuuta 2018– |
| Kauppa- ja ulkoministeri |  | Péter Szijjártó |  | Fidesz | 18. toukokuuta 2018– |
| Oikeusministeri |  | László Trócsányi |  | Sitoutumaton | 18. toukokuuta 2018– |
| Henkilöstöministeri |  | Miklós Kásler |  | Sitoutumaton | 18. toukokuuta 2018– |
| Innovaatio- ja teknologiaministeri |  | László Palkovics |  | Sitoutumaton | 18. toukokuuta 2018– |
| Maatalousministeri |  | István Nagy |  | Fidesz | 18. toukokuuta 2018– |
| Puolustusministeri |  | Tibor Benkő |  | Sitoutumaton | 18. toukokuuta 2018– |
| Salkuton ministeri vastuualueenaan Paksin ydinvoimalan kahden uuden lohkon suunnittelu, rakentaminen ja käyttöönotto |  | János Süli |  | KDNP | 18. toukokuuta 2018– |
| Salkuton ministeri vastuualueenaan kansallisen vaurauden hallinta |  | Andrea Bártfai-Mager |  | Sitoutumaton | 18. toukokuuta 2018– |
Naisten Korisliiga-kausi 2015–2016

Naisten Korisliiga-kausi 2015–2016 on kolmas kausi, kun koripallon naisten Suomen mestaruudesta pelataan Naisten Korisliiga -nimellä. Kauteen lähtivät hallitsevana mestarina Catz Lappeenranta ja sarjanousijana Espoo Basket Team.
Kesäkuun 2015 lisenssinmyöntämisten yhteydessä Suomen Koripalloliitto ei myöntänyt edelliskauden pronssimitalisti Torpan Pojille lisenssiä sen taustayhteisö Naiskoripallon Tuki ry:n hakemuksen puutteellisten tietojen vuoksi, ja ToPo pudotettiin I-divisioonaan. Myöskään Tapiolan Hongan joukkueelle ei myönnetty lisenssiä sen ja seuran miesten edustusjoukkueen yhteisen taustayhtiö Korishonka Oy:n konkurssin vuoksi. Täydennyspaikkaa tarjottiin pääsarjasta pudonneille ja I-divisioonassa ensimmäisiksi sijoittuneille joukkueille. Paikan otti vastaan Tapiolan Hongan kakkosjoukkue Honka Akatemia, joka sijoittui I-divisioonassa vasta viidenneksi. Naisten Korisliigaa on tarkoitus täydentää seuraavaksi kaudeksi yhdellä lisäjoukkueella. Runkosarja pelataan yhdeksän joukkueen kolminkertaisena sarjana. Sen kuusi parasta joukkuetta etenevät pudotuspeleihin, ja viimeinen joukkue putoaa naisten I-divisioonaan.
Kauden nimekkäimpiin pelaajasiirtoihin lukeutuivat WNBA:ssa pelanneiden Crystal Bradfordin siirtyminen Vimpeliin tammikuussa ja Sequoia Holmesin siirtyminen Äänekoskelle helmikuussa.
Naisten Korisliigan joukkueet kaudella 2015–2016

| Joukkue | Paikkakunta |
| --- | --- |
Catz Lappeenranta: Lappeenranta
Espoo Basket Team: Espoo
Forssan Alku: Forssa
Hyvinkään Ponteva: Hyvinkää
Peli-Karhut: Kotka
Tampereen Pyrintö: Tampere
Tapiolan Honka: Espoo
Vimpelin Veto: Vimpeli
Äänekosken Huima: Äänekoski
Runkosarja > Sarjataulukko

| --- | --- |
: Suoraan välieriin
: Puolivälieriin
: I-divisioonaan
| # | Joukkue | O | V | T | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Catz Lappeenranta | 24 | 22 | 2 | 44 |
| 2. | Hyvinkään Ponteva | 24 | 17 | 7 | 34 |
| 3. | Vimpelin Veto | 24 | 16 | 8 | 32 |
| 4. | Forssan Alku | 24 | 12 | 12 | 24 |
| 5. | Tapiolan Honka | 24 | 12 | 12 | 24 |
| 6. | Äänekosken Huima | 24 | 11 | 13 | 22 |
| 7. | Peli-Karhut | 24 | 8 | 16 | 16 |
| 8. | Espoo Basket Team | 24 | 6 | 18 | 12 |
| 9. | Tampereen Pyrintö | 24 | 4 | 20 | 8 |
Runkosarja > Kuukauden pelaajat

| Kuukausi | Pelaaja | Seura |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Lokakuu |  Bria Goss | Hyvinkään Ponteva |  |
| Marraskuu |  Wilesia Hardy | Vimpelin Veto |  |
| Joulukuu |  Jelena Rešetko | Catz Lappeenranta |  |
| Tammikuu |  Alexyz Vaioletama | Vimpelin Veto |  |
| Helmikuu |  Crystal Bradford | Vimpelin Veto |  |
| Maaliskuu |  Kenya Robinson | Äänekosken Huima |  |
Pudotuspelit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Puolivälierät | Puolivälierät | Puolivälierät |   |   | Välierät | Välierät | Välierät |   |   | Loppuottelut | Loppuottelut | Loppuottelut |
 
|   |   |   |   |   |   | 1 |  Catz Lappeenranta | 3 |   |  |  |  |  |
|   | 3 |  Vimpelin Veto | 0 |   |   | 6 |  Äänekosken Huima | 0 |   |   |  |  |  |
|   | 6 |  Äänekosken Huima | 3 |   |   |   |   |   |   |   | 1 |  Catz Lappeenranta | 3 |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 2 |  Hyvinkään Ponteva | 0 |
|   |   |   |   |   |   | 2 |  Hyvinkään Ponteva | 3 |   |   |  |  |  |
|   | 4 |  Forssan Alku | 3 |   |   | 4 |  Forssan Alku | 0 |   |  | Pronssiottelu | Pronssiottelu | Pronssiottelu |
|   | 5 |  Tapiolan Honka | 2 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 4 |  Forssan Alku | 65 |
|   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 6 |  Äänekosken Huima | 70 |
Orgaaninen

Orgaaninen on adjektiivi, joka biologiassa tarkoittaa elimellistä, elollista, eloperäistä tai luonnosta peräisin olevaa. Epäorgaaninen puolestaan tarkoittaa elottomaan luontoon kuuluvaa.
Orgaaninen kemia on kemian haara, joka tutkii hiiliyhdisteiden kemiaa.
Orgaaninen yhdiste sisältää hiili-hiilisidoksia.
Englannin kielessä "organic food" tarkoittaa luonnonmukaisesti viljeltyä elintarviketta (luomutuote).
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Orgaaninen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Olli Haavisto

| Olli Haavisto |
| --- | --- |
 Olli Haavisto marraskuussa 2014 Tavastia-klubilla Fifty-Sixty –konsertissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. toukokuuta 1954 (ikä 70)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1973–
Tyylilajit:  rock, country, blues, juurimusiikki
Soittimet:  sähkökitara, steel-kitara, dobro
Yhtyeet:  Vanha Isäntä Jim Pembroken taustayhtye J. Karjalainen ja Mustat Lasit Mikko Kuustosen taustayhtye The Boys Farangs Hoedown Ninni Poijärven taustayhtye Band'o Jorma Kääriäisen taustayhtye Topi Sorsakosken yhtye Kari Tapio ja Hänen orkesterinsa
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Olli Haavisto (s. 30. toukokuuta 1954 Pori) on suomalainen muusikko, pääsoittiminaan steel-kitara ja kitara. Hän on Suomen arvostetuimpia steel-kitaristeja ja toiminut sessiomuusikkona useiden suomalaisten kevyen musiikin artistien albumeilla. Hän on soittanut noin 1850 kappaleella noin 600 albumilla. Tuottajana hän on ollut noin 50 albumilla. Hän on myös soittanut noin 5 000 keikkaa.
Opinnot

Haavisto opiskeli huilun soittoa Espoon musiikkiopistossa vuosina 1968–73. Hän opiskeli myös Helsingin yliopistossa musiikkitiedettä ja englannin kieltä viiden vuoden ajan 1970-luvulla.
Ura muusikkona

Haaviston ensimmäinen yhtye oli vuonna 1973 perustettu Vanha Isäntä, joka voitti samana vuonna pop-yhtyeitten SM-kisat akustisella ohjelmistolla, esittäen perinnekappaleita aluksi lähinnä Brittein saarilta. Pian kuitenkin yhtyeen mielenkiinto kääntyi kohti Yhdysvaltain perinnemusiikkilaja, lähinnä kohti bluegrassiä ja kantria. Tällöin Haaviston pedal steel -kitaroinnille oli kysyntää.
Haavisto osti ensimmäisen steel-kitaransa vuonna 1976 ja levytti sillä jo kahden viikon harjoittelun jälkeen. Kyseessä oli Jukka Virtasen kääntämä Dr. Hook & The Medicine Show -kappale “Äidin ihmekauha” (“The Wonderful Soupstone”, kirj. Shel Silverstein), jonka lauloi Aimo Jaara.
Sittemmin Haaviston yhtyeitä ovat olleet muun muassa, Jim Pembroke Band, J. Karjalainen ja Mustat Lasit, Mikko Kuustosen taustayhtye, Mikko Alatalon yhtye, The Boys, Dallas Wayne & The Dimlights, Kari Tapion taustayhtye Hänen Orkesterinsa, Hoedown, Farangs, Ninni Poijärven taustayhtye, Band'o, Jorma Kääriäisen taustayhtye, Topi Sorsakosken yhtye, Country Boys, Jim Pembroke Band, Meatballs, North Country Far ja Tuomari Nurmio & Kylmät Todistajat.
Haavisto julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Pysäkkimusiikkia vuonna 2002. Toisen albuminsa Collisions hän julkaisi vuonna 2020. Molemmat julkaisi Texicalli Records. Jälkimmäisellä levyllä soittavat mm. Pepe Ahlqvist, Jukka Gustavson, Seppo Sillanpää, Timo Kämäräinen, Verneri Pohjola, Tuomo Prättälä sekä pikkuveli Janne Haavisto.
Perhe

Haaviston sisar on näyttelijä-laulaja Susanna Haavisto ja veli rumpali Janne Haavisto. Heidän isänsä oli jazzvibrafonisti Jukka Haavisto.
Haavistolle myönnettiin taiteilijaeläke 2015.
Aiheesta muualla

Hoedown-yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Raimo Öystilä, Rytmimusiikin Syke: Olli Haavisto: Collisions - Musiikillisia törmäyksiä
Olli Haavisto Elonetissä.
Nicaragua kesäolympialaisissa 2016

Nicaragua osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti viisi urheilijaa neljässä lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi ampuja Rafael Lacayo.
Joukkue > Ammunta

Rafael Lacayo – miesten 10 m ilmapistooli
Joukkue > Painonnosto

Scarleth Mercado – naisten alle 53 kg
Joukkue > Uinti

Miguel Mena – miesten 100 m vapaauinti
Dalia Torrez Zamora – naisten 100 m perhosuinti
Joukkue > Yleisurheilu

Erick Rodrígues – miesten 1 500 m