stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sebastian U Shwe Yauk

Sebastian U Shwe Yauk (18. tammikuuta 1918 – 13. heinäkuuta 1988) oli myanmarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. joulukuuta 1946 ja nimitettiin Toungoon hiippakunnan johtoon 21. maaliskuuta 1961. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes XXIII, jota avustivat Fulton John Sheen ja Edoardo Mason.
U Shwe Yauk osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 70-vuotiaana virassa.
Sariola (yhtye)

| Sariola |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2005–
Tyylilaji:  goottimetalli black metal sinfoninen metalli
Kotipaikka:   Saksa  Venäjä
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Loreley Mrs.V von Rhein, laulu   E.Konny, kitara   Anagnorisis, kitara   Morgan Le Faye, kosketinsoittimet   Ablaz, bassokitara, laulu   Morbid, rummut  
Entiset jäsenet:  Silenia Tyrvenis, laulu (2005–2007)  Kira, laulu (2007)  Alisa, laulu (2007) 
Levy-yhtiö:  Padlo Records, 2005–   Matrix Factory, 2007–  
Aiheesta muualla
www.sariola.padlo.de
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sariola on Ruhrin alueelta Saksasta oleva black-goottimetallia / sinfonista metallia soittava yhtye. Sen perustivat vuoden 2005 lopussa E.Konny ja Anagnorisis. Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät Silenia Tyrvenis. Ensimmäinen albumi, "Sphere of Thousand Sunsets", julkaistiin toukokuussa 2006.
Silenia Tyrvenis jätti yhtyeen henkilökohtaisista syistä 16. marraskuuta 2007.
Venäläinen laulaja Loreley Mrs.V von Rhein liittyi yhtyeeseen seuraavana vuonna.
Jäsenet

Loreley Mrs.V von Rhein – naisääni
Anagnorisis – kitara
E.Konny – kitara
Morbid – rummut
Ablaz – basso
Morgan Le Faye – kosketinsoittimet
Jäsenet > Entiset jäsenet

Silenia Tyrvenis – naisääni
Alisa – naisääni
Kira – naisääni
Diskografia

Sphere of Thousand Sunsets (2006)
From The Dismal Sariola (2009)
Aiheesta muualla

Sariola (yhtye) Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Sariola (yhtye) Discogsissa. (englanniksi)
Scribblenauts Unlimited

| Scribblenauts Unlimited |
| --- | --- |

Kehittäjä:  5th Cell Media
Julkaisija:  Warner Bros. Interactive Entertainment
Jakelija:  Steam, Humble Store, Nintendo eShop, Google Play ja App Store
Suunnittelija:  Jeremiah Slaczka
Pelisarja:  Scribblenauts
Julkaistu:  NA 13.11.2012
Lajityyppi:  pulmapeli
Pelimuoto:  moninpeli ja yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: A (kaikenikäisille)  ESRB: Kaikenikäisille  PEGI 3 
Alusta:  Android, iOS, Nintendo 3DS, Wii U, Windows
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Scribblenauts Unlimited on 5th Cell Median kehittämä Scribblenauts-pelisarjan neljäs osa. Peli on julkaistu vuonna 2012.
Pelaaminen

Pelissä pelaajan on autettava Maxwell-hahmoa ratkaisemalla pulmia, joka tehdään kutsumalla peliin erilaisia esineitä.
Aiheesta muualla

Scribblenauts Unlimited MobyGamesissa (englanniksi)
Pelin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sejong Suuri

| Sejong Suuri 세종대왕> Joseon-dynastian kuningas |
| --- | --- |
Valtakausi:  19. syyskuuta 1418 – 8. huhtikuuta 1450
Edeltäjä:  Taejong
Seuraaja:  Munjong

Syntynyt:  15. toukokuuta 1397 Hanseong, Joseon
Kuollut:  8. huhtikuuta 1450 (52 vuotta) Hanseong, Joseon
Puoliso:  Soheon
Lapset:  Munjong Sejo
Suku:  Yi
Isä:  Taejong
Äiti:  Wongyeong
Uskonto:  uuskungfutselaisuus
Sejong Suuri (1397–1450) oli Koreaa hallinneen Joseon-dynastian kuningas vuosina 1418–1450. Hänen valtakautensa tunnetaan etenkin Korean kulttuurillisista saavutuksista. Sejongia pidetään Koreassa yleisesti esimerkiksi korean kielen kirjoitusjärjestelmä hangulin kehittäjänä.
Elämäkerta

Sejong syntyi vuonna 1397 ja nousi Korean Joseon-dynastian hallitsijaksi vuonna 1418. Sejong oli hänen saamansa hallitsijanimi. Koreaa olivat pitkään vaivanneet japanilaiset merirosvot, joiden uhka oli vähentynyt muttei kadonnut Goryeo-dynastian loppupuolella. Merirosvot jatkoivat hyökkäysten tekemistä etenkin Tsushiman saarelta käsin, josta he ryöstelivät Korean rannikkoalueita. Vuonna 1419 Sejong lähetti heitä vastaan rankaisuretkikunnan Yi Jongmun johdolla. Korealaisten 227 alusta tuhosivat 129 japanilaisalusta ja he pakottivat saaren japanilaisen hallitsijan antautumaan. Myöhemmin japanilaisten ryöstöretkien ehkäisemiseksi heille avattiin vuonna 1426 kolme satamaa kaupankäyntiä varten. Vuonna 1433 tehtiin puolestaan sotaretki pohjoisen Jalujoen alueella eläneitä džurtšeneja vastaan, joita korealaiset kutsuivat nimellä Yain. Pitkään džurtšenien vallassa ollut alue liitettiin Koreaan ja Jalujoen varrelle perustettiin neljä korealaista tukikohtaa. Vuonna 1437 toinen korealaisten hyökkäys ajoi džurtšenit myös Tumenjoen pohjoispuolelle. Maan koillisosiin perustettiin samaan tapaan korealaisia tukikohtia, kuten esimerkiksi Hoeryong.
Erityisesti kulttuuri pääsi kehittymään Sejongin valtakauden rauhallisten olojen ansiosta. Sejongia pidetään perinteisesti korean kielen kirjoitusjärjestelmä hangulin kehittäjänä. Järjestelmä julkaistiin ensimmäistä kertaa vuonna 1446 ilmestyneessä teoksessa Hunmin Jeongeum eli "Oikeiden äänteiden opettaminen kansalle". Sejongin tai hänen neuvonantajiensa kehittämä kirjoitusjärjestelmä yhdisteli parhaita puolia eri kirjoitusjärjestelmistä, kuten kiinalaisesta kirjoitusgrafiikasta, seemiläisten aakkostojen periaatteista, intialaisesta fonetiikasta ja erityisen merkittävästi Kiinan Yuan-dynastian aikakaudella Koreassa käytetystä tiibetiläisperäisestä hP’agspa-kirjoituksesta.
Sejong pyrki myös parantamaan yhteiskuntaluokkien oloja. Korean kastittomien tapaiselle cheonmin-luokalle jaettiin vuonna 1423 maata viljeltäväksi ja heidät pyrittiin näin sulauttamaan valtaväestöön. Tässä ei kuitenkaan onnistuttu, vaan monet jatkoivat muiden väestöryhmien karttamien ammattien harjoittamista toimien esimerkiksi nylkyreinä ja nahkureina. Tämä väestönryhmä tunnettiin sittemmin nimellä baekjeongit. Joidenkin muiden varhaisten Joseon-dynastian hallitsijoiden tapaan pyrki vähentämään buddhalaisuuden vaikutusvaltaa kungfutselaisuuden hyväksi. Esimerkiksi buddhalaisten temppelien ja munkkien määrää rajoitettiin. Sejong oli kuitenkin itse buddhalainen ja hän pyrki tasapainottamaan hallinnon uuskungfutselaisuutta mahdollistamalla uskonvapauden valtion hallinnon ulkopuolella.
Sejongin kuoltua vuonna 1450 valtaan nousi hänen vanhin poikansa Munjong.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sejong Suuri Wikimedia Commonsissa
Jäljennös teoksesta Hunmin Jeongeum eli "Oikeiden äänteiden opettaminen kansalle".
Sejong kuvattuna 10 000:n Etelä-Korean wonin setelissä.
Simon Rennie

| Simon Rennie> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1980 (ikä 44) Coventry, Iso-Britannia
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Ammatti:  kisainsinööri
Muut tiedot
Aktiivisena:  2004–
Simon Rennie (s. 29. huhtikuuta 1980 Coventry, Iso-Britannia) on brittiläinen Red Bullin Formula 1 -tallin insinööri. Rennie aloitti uransa vuonna 2004 Renaultilla. Kausilla 2005–2006 ja 2008 hän toimi Renaultilla Fernando Alonson datainsinöörinä ja kaudella 2007 puolestaan Heikki Kovalaisen datainsinöörinä.
Kaudeksi 2009 Rennie ylennettiin Renaultilla Alonson kisainsinööriksi. Kaudella 2010 hän toimi Robert Kubican kisainsinöörinä, ja seuraavalla kaudella puolestaan Nick Heidfeldin ja Bruno Sennan kisainsinöörinä.
Kaudella 2012 Rennie toimi Lotuksella Kimi Räikkösen toisena kisainsinöörinä Mark Sladen lisäksi. Hän jätti tiimin kauden päätteeksi.
Tammikuussa 2013 Rennie siirtyi Red Bullille Mark Webberin kisainsinööriksi, korvaten aiemmin Webberin kisainssinä toimineen Ciaron Pilbeamin joka siirtyi puolestaan Lotukselle pääkilpainsinööriksi. Kaudesta 2014 lähtien Rennie on toiminut Daniel Ricciardon kisainsinöörinä. Vuonna 2020 Rennie siirtyi Alexander Albonin kisainsinööriksi Red Bullille Albonin entisen kisainsinöörin Mike Luggin jättäessä tehtävänsä.
Ura

| Datainsinööri> Kaudet | Datainsinööri> Kuljettaja | Datainsinööri> Talli |
| --- | --- | --- |
| 2005–2006, 2008 |  Fernando Alonso | Renault |
| 2007 |  Heikki Kovalainen | Renault |
Kisainsinööri
| Kaudet | Kuljettaja | Talli |
| 2009 |  Fernando Alonso | Renault |
| 2010 |  Robert Kubica | Renault |
| 2011 |  Nick Heidfeld  Bruno Senna | Renault |
| 2012 |  Kimi Räikkönen | Lotus F1 Team |
| 2013 |  Mark Webber | Red Bull |
| 2014–2018 |  Daniel Ricciardo | Red Bull |
| 2020– |  Alexander Albon | Red Bull |
Aiheesta muualla

Linkedin
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Simon Rennie
Käännös suomeksi
Seija-Liisa Laavi

Seija-Liisa Hannele Laavi (s. 16. joulukuuta 1947 Pornainen) on suomalainen pikajuoksija, joka juoksi 4 × 100 metrillä Suomen ennätyksen 46,2 koostumuksella Seija-Liisa Laavi, Mona-Lisa Strandvall, Riitta Hagman ja Marika Eklund syyskuussa 1973 Leipzigissa. Hän edusti Mäntsälän Urheilijoita.
Skikdan maakunta

| Skikdan maakunta |
| --- | --- |
 Cap de Fer Välimeren rannikolla.
 Maakunnan sijainti Algerian kartalla.
Valtio:  Algeria
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Skikda
Pinta-ala:  4 118 km²
Väkiluku (2020):  1 115 400
Skikdan maakunta (arab. ولاية سكيكدة‎) eli wilaya on hallintoalue Algerian koillisosassa. Sen keskus on Skikdan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 4 118 neliökilometriä. Asukkaita on 1 115 400 henkeä (vuonna 2020, arvio).
Skikdan maakunta rajoittuu idässä Annaban, kaakossa Guelman, etelässä Constantinen, lounaassa Milan ja lännessä Jijelin maakuntiin sekä pohjoisessa Välimereen. Maisemaa leimaavat Tell-Atlaksen vuoret laaksoineen ja pienine tasankoineen. Vuotuinen sademäärä on 1 000–1 500 millimetriä. Keskilämpötila rannikolla on 11 astetta tammikuussa ja 24 elokuussa. Sisämaassa talvet ovat muutaman asteen viileämpiä talvella ja kuumempia kesällä.
Maakunta jakautuu hallinnollisesti 13 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 38 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Kechera, Azzaba, Ben Azzouz, Collo, El Hadaiek, El Harrouch, Ouled Attia, Oum Toub, Ramdane Djamel, Sidi Mezghiche, Skikda, Tamalous ja Zitouna.
Maakunnan läpi kulkee Algerista Tunisian rajalle johtava valtatie A2. Ramande Djamelista on rautatieyhteydet Skikdaan, Constantineen, Jijeliin ja Tunisiaan. Skikdassa on suuri kauppa- ja öljysatama. Lisäksi on neljä kalastussatamaa. Lähimmät lentokentät sijaitsevat Constantinessa ja Annabassa.
Maakunnan pääelinkeinot ovat maatalous sekä öljyn ja kaasun jalostukseen keskittynyt teollisuus. Lisäksi harjoitetaan muun muassa kalastusta. 
Skikdassa toimii yliopisto. Matkailijoita houkuttelevat Välimeren rannikko, vuoret, metsät ja kuumat lähteet.
Seychellienparatiisimonarkki

| Seychellienparatiisimonarkki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Monarkit Monarchidae
Suku::  Paratiisimonarkit Terpsiphone
Laji::  corvina
Kaksiosainen nimi
 Terpsiphone corvina  (Newton, 1867) 
Katso myös
   Seychellienparatiisimonarkki Wikispeciesissä   Seychellienparatiisimonarkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Seychellienparatiisimonarkki (Terpsiphone corvina) on uhanalainen Seychelleillä La Diguen ja Mariannen saarilla elävä varpuslintu. Lisäksi lintuja on raportoitu nähdyn myös Praslinin ja Félicitén saarilta. BirdLife on onnistunut palauttamaan lajin Denissaarelle.
Kooltaan seychellienparatiisimonarkki on noin 20 cm. Koiraalla on lisäksi kaksi 16 cm pitkää keskimmäistä pyrstöhöyhentä. Koiras on kokonaan musta. Nuoret linnut ja naaraat ovat väritykseltään ruskeampia. Seychellienparatiisimonarkin laulu on viheltäviä ääniä.
Seychellienparatiisimonarkin elinympäristöä ovat erityisesti suoalueiden lähellä sijaitsevat kosteat alueet, joilla on kasvettava öljypallopuita (Calophyllum inophyllum) ja manteliketapaneja (Terminalia catappa). Laji on hyönteissyöjä.
Seychellienparatiisimonarkkikannan kooksi arvioidaan 350–500 sukukypsää yksilöä. Suurimmat lajiin kohdistuvat uhkat ovat elinympäristön tuhoutuminen rakennustoiminnan takia sekä turismi. Lisäksi saarelle levinnyt Pistia stratiotes -kasvi on saattanut vähentää lintujen ravintonaan käyttämien hyönteisten määrää. Jotkin saaren alkuperäisistä ja saarelle levinneistä linnuista ja nisäkkäistä ovat pesärosvoja.
Sebastian Valloppilly

Mar Sebastian Valloppilly (4. elokuuta 1911 Kudakkachira – 4. huhtikuuta 2006) oli intialainen syyrialais-malabarilaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. elokuuta 1945 ja nimitettiin Tellicherryn eparkian (nyk. arkkieparkia) johtoon 16. lokakuuta 1955. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. tammikuuta 1956. Pääkonsekraattorina toimi Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant, jota avustivat Sergio Pignedoli ja Benigno Luciano Migliorini.
Valloppilly osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 18. helmikuuta 1989.
Sebastian Vollmer

| Sebastian Vollmer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. heinäkuuta 1984 Kaarst, Saksa
Kansalaisuus:   Saksa
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  203 cm
Paino:  145 kg
Pelipaikka:  Hyökkäyksen linja
Pelinumero:  76
Pelaajaura
Seurat:  New England Patriots
NFL-varaus:  58. varaus, 2009 New England Patriots
Pääsarjaura:  2009–2016
Sebastian Georg Vollmer (s. 10. heinäkuuta 1984, Kaarst) on saksalainen ammattilaisuransa lopettanut amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan hyökkäyksen linjamies. Hän edusti koko uransa NFL-liigan New England Patriotsia.
Vollmer on toinen kahdesta NFL:ssä pelaavasta saksalaisesta; toinen on New York Giantsia edustava puolustuksen linjamies Markus Kuhn. Kauden 2016 jälkeen Vollmer ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa.
Seija Haarala

Seija Marjatta Haarala-Rytöhonka (s. 27. lokakuuta 1938 Oulu) on suomalainen näyttelijä.
Seija Haarala valmistui Teatterikoulusta 1960 ja näytteli uransa alussa Kotkan, Hämeenlinnan ja Jyväskylän kaupunginteattereissa ja vuodesta 1965 Kuopiossa.
Haarala on näytellyt elokuvissa Skandaali tyttökoulussa (1960), Kumarrusmatka (tv-elokuva 1965), Ruusubaletti (tv-elokuva 1968) ja Hulluna rakkaudesta (lyhytelokuva 2002).
Haarala avioitui 1963 kapellimestari Tapio Rytöhongan kanssa. Sarjakuvapiirtäjä Tapani Rytöhonka oli heidän poikansa.
Seija-myrsky

Seija-myrsky oli Suomea 13. joulukuuta 2013 koetellut harvinaisen voimakas talvimyrsky. Myrskyn on kuvailtu olleen paikoin jopa voimakkaampi kuin joulukuussa 2011 riehuneen Tapani-myrskyn. Myrskyn aikana kovin maa-alueilla mitattu puuska oli 29,8 m/s, ja se mitattiin Helsinki-Vantaan lentoasemalla. Merialueilla kovin puuska mitattiin Raumalla, ja sen nopeus oli 36,8 m/s. Kovin keskituuli merellä, 30,7 m/s, mitattiin Kaskisissa, ja se sivusi voimassa olevaa keskituuliennätystä. Noin 31 m/s keskituuli on mitattu Suomessa nyt neljä kertaa (30,5–31,4 m/s). Aallokko oli Seija-myrskyssä kovaa Suomen merialueilla, erityisesti Selkämerellä, jossa merkitsevä aallonkorkeus oli lähes 6 metriä. Merivesi myös nousi korkealle länsirannikolla ja Suomenlahden itäosissa.
Myrsky katkoi sähköt yli 200 000 kotitaloudelta eli yhtä monelta kuin Tapani- ja Eino-myrskykin. Eniten sähköttömiä asiakkaita oli Lounais-Suomessa, jossa noin 86 000 kotitaloutta oli ilman sähköä. Myös rataverkko kärsi vahinkoja, kun neljä rataa oli poikki kaatuneiden puiden takia. Myrsky tuhosi metsää maa- ja metsätalousministeriön mukaan arviolta 15–60 miljoonan euron arvosta. Pelastuslaitoksia hälytettiin myrskyn takia vahingontorjuntatehtäviin 1 040 kertaa.
Seija-myrskyn aikana Kainuuseen, osaan Pohjois-Pohjanmaata ja Etelä-Lappiin satoi jopa 20 senttiä lunta, mikä yhdessä kovan tuulen kanssa lisäsi etenkin Kainuun eteläosissa sähkökatkosten määrää.
Sinfonia nro 101 (Haydn)

Sinfonia nro 101 (Hob. I/101, "Kello") on sinfonia, jonka Joseph Haydn sävelsi vuosina 1793–1794 Lontoon-vierailua varten. Siitä käytetty lisänimi "Kello" tulee sinfonian toisen osan rytmisestä taustasta.
Sinfonia nro 101 kuuluu Haydnin kahdentoista Lontoon innoittaman sinfonian sarjaan. Se on pysynyt yhtenä Haydnin esitetyimmistä sinfonioista. Kantaesitys pidettiin Johann Peter Salomonin kanssa järjestetyssä konserttisarjassa Haydnin itsensä johdolla 3. maaliskuuta 1794. Saman Lontoon-matkan aikana kantaesitettiin Haydnin sinfoniat nro 99 ja nro 100.
Osat

Adagio – Presto
Andante
Menuetti. Allegretto & Trio
Finaali. Vivace
Haydnin 101. sinfonian ensimmäinen osa on dramaattinen ja ottaa prestoon kiihtyessään käyttöön tahtilajin 6/8, mikä on harvinaista sinfonian ensimmäiselle osalle. "Kello"-lisänimen sinfonialle tuonut pulssi toisessa osassa luodaan fagoteilla ja pizzicatojousilla, sitten myös poikkihuiluilla. 101. sinfonian kolmas osa on todennäköisesti Haydnin menuettiosista pisin ja monimutkaisin. Osan pohjalla on yksi kahdestatoista miniatyyrista, jotka Haydn oli laatinut Nikolaus II Esterházy Wienissä 1793 lahjoittamaansa tarkkaa musiikkikelloa varten. Menuetin trio-osio on saattanut toimia innoituksen lähteenä vastaavalle osiolle Ludwig van Beethovenin sinfoniassa nro 6 myöhemmin.
Finaaliosa perustuu eloisaan sävelmään, jota kehitellään monimutkaisesti, myös fuugamuodossa. Sinfoniassa on jousisoittimille kirjoitettuja huomattavan vaativia osioita, mikä on luonteenomaista Haydnin Lontoon-sinfonioille.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Sjonhemin kirkko

| Sjonhemin kirkko Sjonhems kyrka |
| --- | --- |

Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Visbyn hiippakunta
Seurakunta:  Vänge församling
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jeesus herättää Lasaruksen Sjonhemin kirkon lasimaalauksessa.
Sjonhemin kirkko (ruots. Sjonhems kyrka) on kirkkorakennus Sjonhemissä Gotlannissa Ruotsissa. Se on Visbyn hiippakuntaan kuuluvan Vängen seurakunnan seurakuntakirkko. Kirkon vanhin osa on 1200-luvulla rakennettu torni.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sjonhemin kirkko Wikimedia Commonsissa
Bebyggelseregistret: Sjonhems kyrka (ruotsiksi)
Guteinfo: Sjonhems kyrka (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Sjonhems kyrka
Käännös suomeksi
Sacrifice (Saxonin albumi)

| Sacrifice Saxon |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. maaliskuuta 2013
 Tuottaja(t): Biff Byford, Andy Sneap
 Kesto: 39.28
 Levy-yhtiö: UDR
Listasijoitukset
  31.
Saxonin muut julkaisut
| Call to Arms 2011 | Sacrifice 2013 | Battering Ram 2015 |
Sacrifice on Saxonin 20. studioalbumi, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 2013.
Kappalelista

Procession – 1.45
Sacrifice – 3.58
Made in Belfast – 4.34
Warriors of the Road – 3.34
Guardians of the Tomb – 4.47
Stand up and Fight – 4.02
Walking the Steel – 4.24
Night of the Wolf – 4.20
Wheels of Terror – 4.23
Standing in a Queue – 3.36
Kappalelista > iTunes bonuskappale

Luck of the Draw – 3.20
Kappalelista > Bonuslevy

Crusader" (Orchestrated version) – 6.42
Just Let Me Rock" (Re-recorded version) – 3.40
Requiem" (Acoustic version) – 3.31
Frozen Rainbow" (Acoustic version) – 4.05
Forever Free" (Re-recorded version) – 4.48
Kokoonpano

Biff Byford - laulu
Paul Quinn - kitara
Doug Scarratt - kitara
Nibbs Carter - basso
Nigel Glockler - rummut
Arviot

Imperiumi: 7/10
Kaaoszine: 9/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Sacrifice (Saxonin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Sacrifice (Saxonin albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Saxon
| Biff Byford • Doug Scarratt • Paul Quinn • Nibbs Carter • Nigel GlocklerEntisiä jäseniä: Fritz Randow • Jörg Michael • Graham Oliver • Paul Johnson • Steve Dawson • Nigel Durham • Pete Gill |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Saxon • Wheels of Steel • Strong Arm of the Law • Denim and Leather • Power and the Glory • Crusader • Innocence Is No Excuse • Rock the Nations • Destiny • Solid Ball of Rock • Forever Free • Dogs of War • Unleash the Beast • Metalhead • Killing Ground • Lionheart • The Inner Sanctum • Into the Labyrinth • Call to Arms • Sacrifice • Battering Ram • Thunderbolt • Inspirations • Carpe Diem • More Inspirations • Hell, Fire and Damnation
Livealbumit:  The Eagle Has Landed • Rock 'n' Roll Gypsies • Greatest Hits Live • The Eagle Has Landed – part 2 • BBC Sessions • The Eagle Has Landed – part 3
Kokoelmat:  Strong Arm Metal • Greatest Hits • Best of Saxon • Heavy Metal Thunder • The Very Best of Saxon: 1979–1988
Sitrushedelmä

Vasemmalta vastapäivään: appelsiini, sitruuna, limetti eli lime ja greippi.
Sitrushedelmät ovat sitruspuiden ja niiden risteymien hedelmiä. Niissä on tyypillisesti päällimmäisenä ohut aromaattinen kuori ja sen alla valkoinen huokoinen aluskuori, ja sisäosa jakautuu lohkoihin, joita peittää sitkeä kalvo. Siemenet sijaitsevat näissä lohkoissa. Monet sitrushedelmät ovat hyvin happamia. Niissä on paljon hivenaineita ja vitamiineja, erityisesti C-vitamiinin määrä on kaikissa sitrushedelmissä korkea. Sitrushedelmistä puristetaan mehua, ja vähemmän happamia hedelmiä, kuten appelsiineja, mandariineja ja pomeloita syödään myös sellaisenaan. Lisäksi sitrushedelmien kuorta käytetään mausteena ruuanlaitossa.
Sitrushedelmillä on myös tärkeä merkitys lääketieteen ja ravitsemustieteen historiassa, koska skotlantilainen lääkäri James Lind todisti 1700-luvulla limetti- ja sitruunamehun parantavan keripukin, vaikka vitamiinien olemassaoloa ei vielä tunnettu. Tätä koetta on sanottu maailman ensimmäiseksi kliiniseksi tutkimukseksi. Pian tämän jälkeen James Cook lisäsi sitrushedelmät merimiesten ruokavalioon maailmanympärysmatkoillaan.
Yleisimpiä sitrushedelmiä

appelsiini
veriappelsiini
greippi
verigreippi
limetti
mandariini
klementiini
satsuma
tangeriini
pomelo
sitruuna
Appelsiineja
Greippejä
Limettejä
Mandariineja(satsuma-mandariineja)
Pomeloita
Sitruunoita
Sarviot

| Sarviot |
| --- | --- |
 Caralluma retrospiciens -sarviolajin kukinto.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Gentianales
Heimo::  Oleanterikasvit Apocynaceae
Suku::  Sarviot Caralluma  R.Br.
Katso myös
   Sarviot Wikispeciesissä   Sarviot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Caralluma socotrana, Kenia
Sarviot (Caralluma) on oleanterikasvien heimoon kuuluva mehikasvisuku.
Tuntomerkit

Sarviot ovat monivuotisia, sukkulenttisia ja haarovia ruohoja, joiden varret ovat pystyjä, nelisärmäisiä ja kaljuja. Lehdet ovat pieniä ja pian karisevia. Kukat sijaitsevat yksittäin tai muutama- tai monikukkaisissa perättömissä viuhkoissa varren sivulla tai monikukkaisissa kukinnoissa varren päässä. Verhiö on viisiosainen, liuskat ovat soikeita tai tasasoukkia ja keihästyvisiä. Teriö on purppuranvärinen tai kellertävä ja purppuraviiruinen, ratasmainen tai leveän kellomainen ja viisiliuskainen. Teriöön liittyy myös kaksinkertainen lisäteriö (corona), joka kiinnittyy heteiden muodostamaan pylvääseen. Se on lyhyt ja nousee teriön tyveltä; ponsissa ei ole lisäkkeitä. Kummassakin ponnen puolikkaassa on siitepölyä massamaisena esiintymänä. Hedelmä on tuppilo, 9–11 cm pitkä, lyhyen linssimäinen ja sileä.
Levinneisyys

Sarviot ovat levinneet Afrikkaan, Espanjaan, Arabiaan, Lähi-itään, Pakistaniin ja Intiaan.