stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ukrainan kieli
Historia > Johdantoa

Ukrainan kielen varhaisen historian tutkimusta haittasi pitkään itsenäisen Ukrainan valtion puuttuminen ja näkökulma oli vahvasti ulkomaisten tutkijoiden käsitysten värittämä. Erillisen ukrainan kielen olemassaolo tuli vasta verrattain hiljattain yleisesti tunnustetuksi. Esimerkiksi vuoden 1911 Encyclopædia Britannicassa siihen viitattiin vielä nimellä venäjän kielen vähävenäläinen murre (Little Russian dialect of the Russian language). Käsitykset siitä, milloin voidaan katsoa erillisen ukrainan kielen olleen olemassa, vaihtelevat. Neuvostotutkijat usein näkivät eriytymisen tapahtuneen vasta 14. ja 16. vuosisatojen välillä kun taas jotkut ukrainalaiset tutkijat asettavat sen aikaisemmaksi, aina 1100-luvulle. 1500-luvulla kun Rutenia (Ukraina ja Valko-Venäjä) liitettiin Puola-Liettuaan, ukraina ja valkovenäjä olivat jo kehittyneet selvästi omiksi kielikseen.
Historia > Muinaishistoria

Ukrainan alueella on oleillut slaaviheimoja 6. vuosisadalta asti. Nykyisen Ukrainan läntisimmät osat ovat slaavien 'alkukodiksi' katsotun alueen eteläpuolella. Seuraavalla vuosisadalla slaaviheimojen vaellukset jakoivat kantaslaavin kolmeen haaraan itä-, etelä- ja länsislaavilaisiin kieliin.
Historia > Kiovan suuriruhtinaskunta ja Galitsia-Volynia

Kasaarien aikakaudella liikkui pohjoisesta slaavilaisia heimoja useassa aallossa Ukrainan alueelle, johon oli aikaisemmin asettunut turkkilaisia, iranilaisia ja suomalais-ugrilaisia heimoja. Varjagien hallitsija Oleg Viisas valtasi Kiovan ja perusti Kiovan suuriruhtinaskunnan. Jotkut tutkijat sijoittavat jo näihin aikoihin erillisen ukrainan kielen aikaisen vaiheen, toiset puhuvat varhaisitäslaavista. Venäläiset akateemikot taas kutsuvat näiden aikojen kieltä vanhaksi venäjäksi, täten linkittäen suuriruhtinaskunnan tietoisesti nykyiseen Venäjän valtioon. Kolmas näkemys esittää, että suuriruhtinaskunnassa kielellistä yhtenäisyyttä ei ollut vaan heimojen kesken selkeitä eroja. Nykyään nimityksen vähävenäjä katsotaan olevan halventava.
Suuriruhtinaskunnan ajan kielitilanteesta ei ole täydellistä yhteisymmärrystä. Kirjallisuuden kielenä toimi vanha kirkkoslaavi kun taas suurin osa lakidokumenteista on kirjoitettu itäslaavilaisella, ilmeisesti Kiovan murteeseen perustuvalla kielellä. Kuitenkin monista kirjallisista dokumenteista voi nähdä venäjän ja ukrainan kielten lähteneen eri teilleen jo tällöin. Tähän vaikutti mm. kirkkoslaavin leviäminen valtion pohjoisiin osiin samalla kun puolan kieli levisi ja vaikutti nykyisen Ukrainan valtion alueella. Varsinkin länsiukrainalaisissa murteissa on paljon vaikutteita puolan kielestä.
Pavlo Biletskyi-Nosenko laati 1830-luvulla ukrainan kielen kieliopin sekä sanakirjan Slovar malorossiskogo ili jugo-vostotšnorusskogo jazyka ('Vähävenäjän eli kaakkoisvenäjän kielen sanankirja'), jotka molemmat katosivat, ja syylliseksi on esitetty Venäjän tiedeakatemiaa. Biletskyi-Nosenko kuitenkin kokosi sanakirjan uudestaan vuosina 1838–1843. Sanasto perustuu Pultavan alueen murteisiin, mutta se sisältää myös kirjallisuudesta peräisin olevia sanoja, osa keskiukrainan kaudelta. Se sisältää 380 sivua ja on 1800-luvun alkupuolen laajin ukrainan kielen sanakirja. Se ilmestyi kuitenkin vasta vuonna 1966 Vasyl Nimtšukin toimittamana, joten sillä ei ole ollut vaikutusta ukrainan sanaston kehitykseen.
Historia > Venäläistäminen ja moderni ukraina

Ukrainan kielen käyttö kouluissa oli kielletty vuodesta 1804 vallankumoukseen saakka. Modernin ukrainan kielen synnyssä merkittävä osa oli runoilija Taras Ševtšenkolla, jonka toimintaa keisari Nikolai I pyrki kuitenkin tukahduttamaan. Keisari Aleksanteri II:n aikana muun muassa Valujevin kiertokirje (1863) ja Emsin ukaasi (1876) rajoittivat ukrainankielisen kirjallisuuden julkaisemista merkittävästi. Keisari Nikolai II:n kerrotaan sanoneen, että "mitään ukrainan kieltä ei ole olemassakaan, ainoastaan lukutaidottomia vähävenäjää puhuvia talonpoikia".
Neuvostoaikoina venäläistäminen alkoi näkyä vuonna 1933, kun muun muassa ukrainankielisten sanakirjojen julkaisu lopetettiin ja kielen ortografiaa alettiin uudistamaan venäläisempään suuntaan.
Vuonna 2019 Ukrainassa säädettiin laki, jonka nojalla ukraina on maan ensisijainen kieli: koulujen tulee käyttää sitä ensisijaisena opetuskielenään (myös alueilla, joissa ukraina ei ole enemmistön kieli), ja palvelualoilla asiakkaan kanssa tulee puhua ensisijaisesti ukrainaa, ellei asiakas itse pyydä toisin. Laki määrää kahdesta vuoden aikana tapahtuneesta rikkomuksesta noin 200 euron sakon, joka on puolet keskivertoukrainalaisen kuukausipalkasta.
Nykyukrainan kirjakielen katsotaan vastaavan melko hyvin yleistä puhekieltä ilman minkään tietyn maantieteellisen alueen dominointia siitä huolimatta, että kirjakieli perustuu eteläisen Kiovan ja Pultavan alueiden murteisiin.
Äännerakenne > Vokaalit

|  | etu | keski | taka |
| --- | --- | --- | --- |
| suppea | i | ɪ | u |
| väli | ɛ |  | ɔ |
| väljä |  | a |  |
Painolliset vokaalit ääntyvät pidempinä, kun taas painottomat vokaalit ääntyvät keskisempinä.
Äännerakenne > Konsonantit

Kuten esimerkiksi venäjässä ja valkovenäjässä, ukrainassa on niin sanottuja kovia eli liudentumattomia sekä pehmeitä eli liudentuneita tai palatalisoituneita konsonantteja; venäjästä ja valkovenäjästä poiketen palataalistuminen on kuitenkin foneemista ainoastaan dentaalisten ja alveolaaristen konsonanttien tapauksessa. Muiden konsonanttien heikosti palataalistuneita allofoneja kutsutaan perinteisesti puolipehmeiksi.
|  | Labiaalit | Dentaalit/ Alveolaarit> kova | Dentaalit/ Alveolaarit> pehmeä | Post-alveolaarit | Palataalit | Velaarit | Glottaalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaalit | m | n | nʲ |  |  |  |  |
| Klusiilit | p b | t d | tʲ dʲ |  |  | k ɡ |  |
| Affrikaatat |  | t͡s d͡z | t͡sʲ d͡zʲ | t͡ʃ d͡ʒ |  |  |  |
| Frikatiivit | f | s z | sʲ zʲ | ʃ ʒ |  | x | ɦ |
| Approksimantit | ʋ ~ w | l | lʲ  |  | j |  |  |
| Tremulantit |  | r | rʲ |  |  |  |  |
Konsonanttifoneemin /ɦ/ tarkka äännearvo on epäselvä: se on analysoitu vaihtelevasti faryngaaliseksi, glottaaliseksi tai laryngaaliseksi.
Foneemi /ʋ ~ w/ on ennen vokaaleja useimmiten bilabiaalinen [β̞], mutta voi olla myös labiodentaalinen /ʋ/ erityisesti ennen vokaalia /i/ tai labiovelaarinen [w] ennen vokaaleja /o u/. Sanan alussa ennen toista konsonanttia sekä vokaalin jälkeen ennen konsonanttia tai sanan lopussa se ääntyy lähes [u]-maisena vokaalina. Ennen soinnitonta konsonanttia muulloin kuin vokaalin jälkeen soinniton ääntämys [ʍ] on myös mahdollinen.
Dentaali-alveolaarisista konsonanteista alveolaarisina ääntyvät /tʲ l lʲ r rʲ/, kun taas muut niistä ääntyvät dentaalisina.
Kirjoitusjärjestelmä

Ukrainan kieli käyttää omaa versiotaan kyrillisestä kirjaimistosta, kuten monet muutkin slaavilaiset kielet. Grammaatikko Josyp Lozynskyi ehdotti 1834 latinalaisen aakkoston ottamista käyttöön, mutta ukrainalainen älymystö, joukossa Markijan Šaškevytš, vastusti ehdotusta voimakkaasti. Siirtymistä latinalaiseen aakkostoon valmisteltiin jälleen maailmansotien välisenä aikana hankkeessa, jossa mukana oli muun muassa kirjailija Maik Johansen.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А | Б | В | Г | Ґ | Д | Е | Є | Ж | З | И |
| І | Ї | Й | К | Л | М | Н | О | П | Р | С |
| Т | У | Ф | Х | Ц | Ч | Ш | Щ | Ь | Ю | Я |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 | 31 | 32 | 33 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А | Б | В | Г | Ґ | Д | Е | Є | Ж | З | И | І | Ї | Й | К | Л | М | Н | О | П | Р | С | Т | У | Ф | Х | Ц | Ч | Ш | Щ | Ь | Ю | Я | ’ |
| а | б | в | г | ґ | д | е | є | ж | з | и | і | ї | й | к | л | м | н | о | п | р | с | т | у | ф | х | ц | ч | ш | щ | ь | ю | я |  |
| a | b | v | g | g̀ | d | e | ê | ž | z | i | ì | ï | j | k | l | m | n | o | p | r | s | t | u | f | h | c | č | š | ŝ | ′ | û | â | ’ |
| a | b | v | h | g | d | e | je | ž | z | y | i | ji | i (j) | k | l | m | n | o | p | r | s | t | u | f | h’ | ts | tš | š | štš |  | ju | ja |  |
Kielioppi

Ukrainan kielessä substantiivit, pronominit ja numeraalit taipuvat seitsemässä sijamuodossa. Verbit taipuvat kolmessa aikamuodossa ja kahdessa aspektissa. Sanajärjestys on vapaa, mutta yleisin malli subjekti-verbi-objekti.
Sanasto

elämä = життя (žyttja), rakkaus = любов (ljubov), кохання (koh’annja), omena = яблуко (jabluko), oopperatalo = оперний театр (opernyi teatr), tyttö = дівчинa (divtšyna).
Lukusanat 1–10 ukrainaksi:
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| один | два | три | чотири | п’ять | шість | сім | вісім | дев’ять | десять |
| odyn | dva | try | tšotyry | pjat | šist | sim | visim | devjat | desjat |
Ukrainan sanasto on hieman yli 60-prosenttisesti yhtenäinen venäjän kanssa. Enemmän sanastollisia yhtäläisyyksiä on puolan (70%), slovakian (66%) ja valkovenäjän (80%) kanssa. Ukraina ja venäjä sekoitetaan joskus toisiinsa, koska venäjää puhutaan yleisesti Ukrainassa ja se on monen ukrainalaisen ensimmäinen vieras kieli. Lisäksi Krimillä ja Itä-Ukrainassa enemmistö puhuu ukrainan sijaan venäjää. Monet ukrainalaiset käyttävät myös niin sanottua sekakieltä nimeltä suržyk.
Modernissa ukrainassa katsotaan olevan noin 170 000 sanaa.
Kielinäyte

»Всі люди народжуються вільними і рівними у своїй гідності та правах. Вони наділені розумом і совістю і повинні діяти у відношенні один до одного в дусі братерства.
(Vsi ljudy narodžujutsja vilnymy i rivnymy u svoji hidnosti ta pravah’. Vony nadileni rozumom i sovistju i povynni dijaty u vidnošenni odyn do odnoho v dysi braterstva.)»
Suomeksi:
»Kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja tasavertaisina arvoltaan ja oikeuksiltaan. Heille on annettu järki ja omatunto, ja heidän on toimittava toisiaan kohtaan veljeyden hengessä.»
(YK:n ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 1. artikla)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Ukrainian language (Albertan ja Toronton yliopistojen Ukraina-tietosanakirjan artikkeli) Encyclopedia of Ukraine. 1993. Canadian Institute of Ukrainian Studies (CIUS, University of Alberta/University of Toronto), encyclopediaofukraine.com. Viitattu 14.3.2014. (englanniksi)
Standard Ukrainian (Albertan ja Toronton yliopistojen Ukraina-tietosanakirjan artikkeli) Encyclopedia of Ukraine. 1993. Canadian Institute of Ukrainian Studies (CIUS, University of Alberta/University of Toronto), encyclopediaofukraine.com. Viitattu 14.3.2014. (englanniksi)
Dialects (Albertan ja Toronton yliopistojen Ukraina-tietosanakirjan artikkeli) Encyclopedia of Ukraine. 1984. Canadian Institute of Ukrainian Studies (CIUS, University of Alberta/University of Toronto), encyclopediaofukraine.com. Viitattu 14.3.2014. (englanniksi)
Viisikielinen sanakirja Ukraina-Englanti/Venäjä/Valko-Venäjä/Puola (Arkistoitu – Internet Archive)
Kielikurssi englanniksi (Arkistoitu – Internet Archive)
Materiaalia ukrainan kielestä englanniksi (Arkistoitu – Internet Archive)
Radio Canada lähettää päivittäin ohjelmaa ukrainaksi
Ukraina–Englanti–sanakirja
Tietoa ukrainan murteista (Arkistoitu – Internet Archive)
Ethnologue report for Ukrainian
Slaavilaiset kielet
bosnia
bulgaria
interslaavi
kantaslaavi
kašubi
kirkkoslaavi
kroatia
makedonia
molisenkroatia
montenegro
muinaiskirkkoslaavi
polabi
puola
ruteeni
serbia
serbokroatia
sleesia
slovakki
sloveeni
slovintsi
sorbi
tšekki
ukraina
valkovenäjä
venäjä
Ukrainan vokaalikaavio.
Don Carlos

Esittänyt vuonna 2000 U.S. Marine Band (kesto 15:13)
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Don Carlos on Giuseppe Verdin viisinäytöksinen ranskankielinen ooppera. Tyyliltään Don Carlos on grand opéra eli suuri spektaakkelimainen ooppera, joka sisältää runsaasti mahtipontisia tunteita, joukkokohtauksia ja jännitteitä. Oopperan libreton ovat laatineet Joseph Mery ja Camille Du Locle Friedrich Schillerin näytelmän Don Karlos, Infant von Spanien pohjalta. Oopperan kantaesitys oli Pariisin oopperassa 11. maaliskuuta 1867.
Verdi muokkasi oopperasta 1882–1883 italiankielisen version Don Carlo Achille de Lauzières’n ja Angelo Zanardinin kääntämään librettoon. Ensimmäisen italiankielisen, nelinäytöksisen version ensi-ilta oli 10. tammikuuta 1884 Milanon La Scalassa. Tästä käännöksestä pois jätetty ensimmäinen näytös palautettiin mukaan oopperan toiseen italiankieliseen versioon, joka valmistui vuonna 1886. Nykyään ooppera esitetään yleensä tässä italiankielisessä muodossa alkuperäisen ranskankielisen sävellyksen sijaan.
Oopperan Suomen ensiesitys oli 14. tammikuuta 1932 Suomalaisessa oopperassa.
Henkilöt

Filip II, Espanjan kuningas – basso
Elisabet, Filipin nuori ranskalaissyntyinen puoliso – sopraano
Don Carlos, espanjalainen prinssi, Filipin poika aikaisemmasta avioliitosta – tenori
Rodrigo, kreivi, myöhemmin Posan markiisi – baritoni
prinsessa Eboli, hovinainen – mezzosopraano
suurinkvisiittori – basso
kuoro
Juoni

Espanjalainen prinssi Don Carlos  ja Elisabet ovat rakastuneet, mutta saavat pian tietää, että Elisabetin onkin mentävä naimisiin Don Carlosin isän Espanjan kuninkaan Filip II:n kanssa. Elisabet tukahduttaa tunteensa ja menee kuninkaan kanssa naimisiin, mutta Don Carlos alkaa tämän seurauksena vihata omaa isäänsä. Tämän seurauksena hän alkaa myös tukea flanderilaiskapinallisia Espanjan Alankomaissa, johon hänen rakas ystävänsä Posan markiisi Rodrigo häntä myös kannustaa. Inkvisitio kuitenkin tuomitsee kapinan ja pakottaa Filipin mestauttamaan Rodrigon.
Kuninkaan entinen rakastajatar, prinsessa Eboli on puolestaan rakastunut Don Carlosiin, joka paljastaa epähuomiossa hänelle rakastavansa yhä Elisabetia. Prinsessa Eboli luulee, että prinssin ja kuningattaren välillä on suhde, minkä hän myös kertoo kuningas Filipille. Filipistä tulee tämän seurauksena raivoisan mustasukkainen, ja hänen vihaansa kasvattaa Don Carlosin aiempi tuki flanderilaisille, millä hän on jo asettunut isäänsä vastaan. Eboli alkaa katumaan tekojensa seurauksia, mutta Don Carlos pääsee lopulta turvaan isänsä vihaa luostarin suojiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tunnetuimmat Verdin teosten esittäjät lähtien  ensimmäisistä ensi-illoista, Verdin ystävät ja työtoverit, myös Don Carlos, Geni-sukututkimusprojekti geni.com
Sahelinpaksujalka

| Sahelinpaksujalka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Paksujalat Burhinidae
Suku::  Paksujalat Burhinus
Laji::  senegalensis
Kaksiosainen nimi
 Burhinus senegalensis  (Swainson, 1837) 
Alalajit
 B. s. inornatus  B. s. senegalensis 
Katso myös
   Sahelinpaksujalka Wikispeciesissä   Sahelinpaksujalka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Burhinus senegalensis
Sahelinpaksujalka (Burhinus senegalensis) on afrikkalainen kahlaaja. Lajin nimesi ja kuvaili William Swainson Senegalista 1837.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 32–38 cm ja siipien kärkiväli 75–80 cm. Suuresti paksujalan näköinen tukevatekoinen kahlaaja. Eroaa paksujalasta harmaamman höyhenpuvun, pääosin mustan nokan ja naaman tummempien juovien parusteella. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Esiintyminen

Laikuttainen esiintymisalue kattaa Saharan eteläpuolisen alueen Afrikasta eli lähinnä Sahelin, sekä Egyptissä Niilin laakson. Maailman populaatio on kooltaan 20 000–50 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Paikkalintu, joka sadekausien välissä voi siirtyillä lyhyitä matkoja. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö

Monenlaiset kuivat avomaat ja harvat metsät, pensaikot, jopa puutarhat. Suosii veden läheisyyttä, toisin kuin paksujalka.
Lisääntyminen

Pesä on tavallisesti avoimesti maassa tai kalliolla, joskus rakennuksen katolla. Munia on 2. Molemmat puolisot hautovat. Poikaset viipyvät pesässä pari-kolme päivää ja etsivät sitten itse ruokansa.
Ravinto

Pääasiassa hyönteiset ja äyriäiset, myös nilviäiset, lierot, sammakot ja pikkunisäkkäät.
Myers–Briggsin tyyppi-indikaattori

Myers–Briggsin tyyppi-indikaattori (lyh. MBTI, engl. Myers-Briggs Type Indicator) on kuvaa ihmisen spontaania toimintatapaa neljän ulottuvuuden avulla. MBTI on persoonallisuustesti.
Ulottuvuuksista kolme on peräisin sveitsiläiseltä psykiatrilta, analyyttisen psykologian perustajalta Carl Jungilta, joka kuvasi 1921 ilmestyneessä kirjassaan (Psychologische Typen) ihmisten suhteellisen pysyviä käyttäytymistapoja, psykologisia tyyppejä. Indikaattori perustuu Jungin kehittämiin kahdeksaan kognitiiviseen funktioon. Persoonallisuustesti on saanut nimensä yhdysvaltalaisilta Katherine Cook Briggsiltä ja tyttäreltään Isabel Myersiltä, jotka yksinkertaistivat Jungin kirjan vaikeasti omaksuttavaa sisältöä. Jungilaiseen pohjaan Myers ja Briggs lisäsivät täydentävän neljännen ulottuvuuden (judgement/perception, J-P).
Neljän ulottuvuuden eri yhdistelminä saadaan testin tuloksiksi 16 eri persoonallisuustyyppiä, jotka jakautuvat introvertteihin ja ekstrovertteihin. Katherine Briggs ja Isabel Myers muodostivat niistä stereotyyppisiä persoonallisuuskuvauksia, profiileita. Sosioniikka on Venäjällä yleistynyt Jungin kehittämiin kognitiivisiin funktioihin perustuva Myers–Briggsin kaltainen teoria, jossa on päädytty hyvin samankaltaisiin tuloksiin. David Keirsey on kehittänyt Keirsey Temperament Sorter -testin, joka laajentaa MBTI-tyyppejä neljäksi temperamentiksi.
Historia

Varsinaisen tyyppi-indikaattorin, kysymyssarjan, johon vastaaminen ilmentää yksilön spontaania toimintaa, loi Katherine Cook Briggs tyttärensä Isabel Myersin kanssa toisen maailmansodan jälkeen. He kehittivät indikaattorin Jungin ajatusten pohjalta erilaisuuden tunnistamisen välineeksi. Äiti ja tytär - vaikkakaan eivät olleet käyttäytymistieteilijöitä - näkivät indikaattorin välineenä, joka mahdollistaisi yksilöiden henkisen kasvun tukemisen ymmärtämällä ja arvostamalla heidän henkilökohtaisia eroavaisuuksiaan. Lisäksi he näkivät välineen mahdollistavan harmonian ja tuottavuuden lisäämisen erilaisissa ryhmissä.  Teoriaa käytetään paljon valmennusmenetelmänä esim. johtamisen, työyhteisöjen ja tiimien kehittämisessä. MBTI on rekisteröity ja täten suojattu menetelmä. Sen käyttöoikeudet ovat USA:ssa MBTI-säätiöllä, julkaisutoimintaa jo Katharine Briggsin ajoista on tehnyt CPP (Center for Psychological Press) Kaliforniassa ja koulutusta ja muuta menetelmän kehittämistyötä tekee voittoa tavoittelematon organisaatio CAPT (Center for Applications of Type) Gainesvillessä Floridassa.
Kuvaus > Teorian alkuperä

Ulottuvuuksista kolme on peräisin sveitsiläiseltä psykiatrilta, analyyttisen psykologian perustajalta Carl Jungilta, joka kuvasi 1921 ilmestyneessä kirjassaan (Psychologische Typen) ihmisten suhteellisen pysyviä käyttäytymistapoja, psykologisia tyyppejä.
Kirjassa Jung esitti introversion ja ekstroversion ihmisen persoonallisuutta olennaisesti leimaaviksi orientaatio-ominaisuuksiksi. Jung erotteli tämän lisäksi neljä toimintoa: ajattelu, tunne, intuitio ja aisti, jotka leimaavat sekä introverttien että ekstroverttien persoonallisuutta. Jungin kehittelemä ihmisten jaottelu introvertteihin ja ekstrovertteihin on käytössä MBTI:ssä.
Indikaattori perustuu Jungin kehittämiin kahdeksaan kognitiiviseen funktioon. Jungin mukaan ajattelua, tunnetta, intuitiota ja aistimista oli kutakin sekä ekstraverttinä että introverttinä versiona. Näin neljästä toiminnosta muodostui kahdeksan kognitiivista funktiota.
Kuvaus > Briggsin ja Myersin panokset

Persoonallisuustesti on saanut nimensä yhdysvaltalaisilta Katherine Cook Briggsiltä ja tyttäreltään Isabel Myersiltä, jotka yksinkertaistivat Jungin kirjan vaikeasti omaksuttavaa sisältöä. Jungilaiseen pohjaan Myers ja Briggs lisäsivät täydentävän neljännen ulottuvuuden (judgement/perception, J-P).
Myers–Briggsin tyyppi-indikaattori jakaa väestön 16 toisistaan poikkeavaan psykologiseen tyyppiin, joilla on tiettyjä toisistaan eroavia ominaisuuksia siinä, kuinka ihmiset energisoituvat, havaitsevat asioita ja tekevät päätöksiä.
Briggs ja Myers kykenivät muodostamaan indikaattorinsa mukaisista persoonallisuustyypeistä kuvauksia, profiileja, jotka esittelevät eri tyyppien edustajien stereotyyppistä käytöstä.
Kuvaus > Indikaattori suhteessa muihin persoonallisuustesteihin

Myers-Briggsin tyyppi-indikaattorilla on voimakas korrelaatio Big Five -tyypityksen kanssa. Big Fiven OCEAN-asteikolla korkeaa Openness-lukemaa vastaa N (intuitio) ja matalaa S (tosiasiallinen); korkeaa Conscientiousness-lukemaa vastaa J (harkitseva) ja matalaa P (spontaani); korkeaa Extroversion-lukemaa vastaa E (ekstrovertti) ja matalaa I (introvertti), ja korkeaa Agreeableness-lukemaa vastaa F (tunteva) ja matalaa T (ajatteleva). Neuroottisuusakselia MBTI:ssa ei ole.
Ihmisen spontaaniin toimintatyyliin keskittyvänä indikaattorina MBTI on varsinaisia persoonallisuusteorioita suppeampi, koska siitä puuttuvat niin motivaatio- kuin arvo- ja asenne-mittaristot kokonaan. Toisaalta tämä puute auttaa ymmärtämään sitä, miksi henkilöt voivat toimia niin eri tavoilla tilanteesta riippuen, vaikka heidän toimintatyyliään kuvataan samalla MBTI:n kirjainyhdistelmällä.
Tuloksiksi saatavat persoonallisuustyypit

Myers–Briggsin tyyppi-indikaattoriin kuuluu 16 toisistaan poikkeavaa persoonallisuustyyppiä.
Tuloksiksi saatavat persoonallisuustyypit > Lyhyet tyyppikuvaukset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ISTJ eli tunnollinen  ISTP eli asentaja  ESTP eli toimija  ESTJ eli vartija  ISFJ eli suojelija  ISFP eli taiteilija  |  ESFP eli esiintyjä  ESFJ eli hoitaja  INFJ eli turvaaja  INFP eli idealisti  ENFP eli innoittaja  |  ENFJ eli antelias  INTJ eli tutkija  INTP eli ajattelija  ENTP eli edelläkävijä  ENTJ eli johtaja  |
Tuloksiksi saatavat persoonallisuustyypit > Tyypit johtoasemassa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ISTJ on analyyttinen tosiasioiden ja yksityiskohtien johtaja.  ISTP on käytännöllinen analysoija.  ESTP on realistinen sopeutuja aineellisten asioiden maailmassa.  ESTJ on tosiasioihin nojautuva käytännöllinen organisoija.  ISFJ on sympaattinen tosiasioiden ja yksityiskohtien johtaja.  ISFP on tarkkaavainen ja uskollinen auttaja.  |  ESFP on realistinen sopeutuja ihmissuhteissa.  ESFJ on käytännöllinen yhteensovittaja.  INFJ on ihmiskeskeinen ideoiden keksijä.  INFP on mielikuvituksellinen ja itsenäinen auttaja  ENFP on lämpimästi innokas muutoksen suunnittelija.  |  ENFJ on mielikuvituksellinen yhteensovittaja.  INTJ on looginen, kriittinen ja päättäväinen ideoiden keksijä.  INTP on tiedonhaluinen analysoija.  ENTP on kekseliäs ja analyyttinen muutoksen suunnittelija.  ENTJ on intuitiivinen ja kekseliäs organisoija.  |
Tuloksiksi saatavat persoonallisuustyypit > Tyyppien yleisyys väestössä

Satunnaisesti valitussa yhdysvaltalaista väestöä kuvaavassa otoksessa tyypit jakautuivat seuraavasti:
| MBTI | SF | SF | ST | ST | NF | NF | NT | NT | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| IJ | ISFJ | 13,8 % | ISTJ | 11,6 % | INFJ | 1,5 % | INTJ | 2,1 % | 29,0 % |
| EJ | ESFJ | 12,3 % | ESTJ | 8,7 % | ENFJ | 2,4 % | ENTJ | 1,8 % | 25,2 % |
| EP | ESFP | 8,5 % | ESTP | 4,3 % | ENFP | 8,1 % | ENTP | 3,2 % | 24,1 % |
| IP | ISFP | 8,8 % | ISTP | 5,4 % | INFP | 4,4 % | INTP | 3,3 % | 21,9 % |
| Yhteensä | 43,4 % | 43,4 % | 30,0 % | 30,0 % | 16,4 % | 16,4 % | 10,4 % | 10,4 % |  |