stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Udmurtia
Väestö > Etniset ryhmät

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan asukkaista 62,2 prosenttia on venäläisiä, 28,0 prosenttia udmurtteja, 6,7 prosenttia tataareja, 0,6 prosenttia ukrainalaisia ja 0,6 prosenttia mareja. Udmurttien osuus oli laskenut verrattuna edelliseen eli vuoden 2002 väestönlaskentaan. Vielä vuonna 1963 udmurttien osuus väestöstä oli 52 prosenttia. Udmurtian tasavallan sivuston mukaan kaksi kolmasosaa maailman kaikista udmurteista asuu Udmurtiassa.
Väestö > Uskonto

Vuonna 2012 julkaistun, Venäjän uskontoja laajasti kartoittaneen Arena-tutkimuksen mukaan Udmurtian väestöstä oli:
33 % ortodokseja (Venäjän ortodoksinen kirkko),
29 % jumalaan (tai korkeampaan voimaan) uskovia, muttei tunnustanut mitään tiettyä uskontoa,
19 % ateisteja, ei usko jumalaan
5 % kristittyjä, muttei ortodokseja, katolisia tai prostestantteja
2 % luonnonvoimiin ja -jumaliin pohjautuvan perinneuskonnon kannattajia
2 % ortodokseja, muttei kuulu Venäjän ortodoksiseen kirkkoon eikä ole vanhauskoisia
1,4 % protestantteja (luterilaisia, baptisteja, evankelikalisteja, anglikaaneja)
< 1 % šiialaisen islaminuskon kannattajia
monia vanhauskoisia
1 % jotain muuta
Suurin uskontokunta on siis Moskovan patriarkaatin alainen Venäjän ortodoksikirkko. Udmurttien perinneuskonnosta on säilynyt jälkiä udmurttien kulttuuriin, myytteihin, legendoihin ja satuihin. Joissakin udmurttikylissä uskonnolliset rakennukset ja -paikat ovat säilyneet nykyaikaan asti. Myös osa vanhoista juhlapyhistä on säilynyt. Udmurtian uskonnon historiasta kertoo elokuva "Alangasarin varjo", joka julkistettiin Udmurtian elokuvajuhlilla 1994.
Koulutus

Udmurtian merkittävimmät oppilaitokset ovat Udmurtian valtion yliopisto Iževskissä, Iževskin teknillinen yliopisto ja Iževskin lääketieteellinen akatemia.
Kulttuuri

Udmurttien kirjallisuutta on käsitelty omassa artikkelissaan. Udmurtiksi julkaistuista sanomalehdistä tunnetuimpiin kuuluu Udmurt duńńe. Udmurtian kansalliskirjasto toimii Iževskissä.
Kulttuuri > Musiikki

Tasavallan mummoryhmä Buranovskije babuški voitti Venäjän euroviisukarsinnan ja sijoittui vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa toiselle sijalle.
Kulttuuri > Museot

Museoilla on keskeinen merkitys kulttuuriperinnön säilyttämisessä. Venäjän kulttuuriperintöä ja museoita kokoava sivusto listaa Udmurtiasta yhteensä 39 erilaista museota. Näistä voi mainita esimerkiksi M. T. Kalašnikovin asemuseon ja Udmurtian kansallismuseon Iževskissä, joista jälkimmäisellä on ollut kulttuuriyhteistyötä muiden suomalais-ugrilaisten kansallismuseoiden kanssa, Idnakarin kulttuuri- ja historiamuseon Glasovssa sekä P. I. Tšaikovskin mukaan nimetyn museon hänen synnyinkaupungissaan Votkinskissä.
Liikenne

Tasavallalla on kohtalaisen kattava liikenneinfrastruktuuri. Rautateiden merkitys on suuri sekä rahti- että henkilöliikenteessä Udmurtian ja Venäjän muiden alueiden välillä. Tärkeimpiin poikittaisiin, Udmurtian sen naapurialueisiin liittäviin ratayhteyksiin kuuluvat Venäjän rautateiden Gorkin rautatiet -tytäryhtiön sähköistetyt kaksoisratareitit: eteläisempi Kazan–Možga–Agryz–Sarapul–Jekaterinburg ja pohjoisempi Kirov–Glazov–Balezino–Kez–Perm. Pohjois-eteläsuuntaisella radalla on vain yhdet raiteet, ja sen reittiä Balezino–Igra–Iževsk–Alnaši ajetaan dieselkalustolla. Lisäksi on lähinnä rahtiliikenteen käyttämiä sivuratoja kuten esimerkiksi osuus Iževsk–Votkinsk.
Suurimmat maantiet on päällystetty, pienemmät ovat yhä hiekkateitä. Poikittaisista maantieyhteyksistä mainittakoon esimerkiksi Latviasta Moskovan kautta itään johtava eurooppatie E22 saapuu reittiä Kazan–Možga–Iževsk–Igra ja jatkaa esimerkiksi Tjumeniin.
Iževskissä on lentoasema, josta tasavallan oman lentoyhtiö Ižavia operoi. Esimerkiksi syksyllä 2012 Iževskistä oli lentovuoroja Jak-42-kalustolla Moskovaan (kaksi vuoroa päivittäin Domodevoon), Pietariin (kaksi vuoroa viikoittain), sekä harvakseltaan Ufaan ja Permiin.
Laivaliikenteelle sopivaa jokiväylää on 178 kilometriä, ja tärkeimmät jokisatamat ovat Kamajoella sijaitsevat Sarapul ja Kambarka.
Alueen läpi kulkee 11 kaasuputkea ja 5 öljyputkea, joista suurimmat ovat Minnbajevo-Izhkar ja Siperia-Keskusta.selvennä
Hallinnollinen jako

Udmurtian tasavallan kartta
Udmurtia on jaettu paikallishallinnollinnon ylemmällä tasolla 25 kunnallispiiriin ja 5 kaupunkipiirikuntaan.
Politiikka

Udmurtian perustuslaki hyväksyttiin 7. joulukuuta 1994. Udmurtian parlamentissa (Gossovet) on 100 jäsentä, jotka valitaan joka viides vuosi.lähde?
Korkeinta valtaa Udmurtiassa käyttää viiden vuoden toimikaudeksi valittava presidentti, joka johtaa myös hallitusta. Presidentin virkakausi on viisi vuotta. Udmurtian virkaatekeväksi presidentiksi nimitettiin huhtikuussa 2017 Aleksandr Bretšalov, kun edellinen presidentti Aleksandr Solovjov oli menettänyt luottamuksensa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Udmurtian tasavallan virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi), (venäjäksi) (udmurt.ru)
Udmurtian valtioneuvoston virallinen kotisivu (venäjäksi)
Yle Elävä arkisto: Udmurtiassa uhrataan muinaisjumalille ja seurataan tv:stä nykymaailman menoa (yle.fi)
Udmurtit (Sukukansojen ystävät ry)
Guide to Russia: Udmurt Republic (englanniksi)
Venäjän ääni: Udmurtia[vanhentunut linkki] (ruvr.ru)
| n k Volgan federaatiopiiri |
| --- | --- | --- |
Hallinnollinen keskus: Nižni Novgorod
|  Baškortostan  Kirov  Nižni Novgorod  Mari  Mordva  Orenburg  Penza  Perm  Samara  Saratov  Tatarstan  Udmurtia  Uljanovsk  Tšuvassia  |  Baškortostan  Kirov  Nižni Novgorod  Mari  Mordva  Orenburg  Penza  Perm  Samara  Saratov  Tatarstan  Udmurtia  Uljanovsk  Tšuvassia  |  |
| n k Venäjän aluejako |
| --- | --- | --- |
Federaatiosubjektit
| Tasavallat |  Adygeia  Altai  Baškortostan  Burjatia  Dagestan  Hakassia  Ingušia  Kabardi-Balkaria  Kalmukia  Karatšai-Tšerkessia  Karjala  Komi  Krim1  Mari  Mordva  Pohjois-Ossetia-Alania  Saha  Tatarstan  Tšetšenia  Tšuvassia  Tuva  Udmurtia  |  |
| Aluepiirit |  Altai  Habarovsk  Kamtšatka  Krasnodar  Krasnojarsk  Perm  Primorje  Stavropol  Taka-Baikalia  |  |
| Alueet |  Amur  Arkangeli  Astrahan  Belgorod  Brjansk  Irkutsk  Ivanovo  Jaroslavl  Kaliningrad  Kaluga  Kemerovo  Kirov  Kostroma  Kurgan  Kursk  Leningrad  Lipetsk  Magadan  Moskova  Murmansk  Nižni Novgorod  Novgorod  Novosibirsk  Omsk  Orenburg  Orjol  Penza  Pihkova  Rjazan  Rostov  Sahalin  Samara  Saratov  Smolensk  Sverdlovsk  Tambov  Tjumen  Tomsk  Tšeljabinsk  Tula  Tver  Uljanovsk  Vladimir  Volgograd  Vologda  Voronež  |  |
| Liittovaltiokaupungit |  Moskova  Pietari  Sevastopol2  |  |
| Autonominen alue | Juutalainen |  |
| Autonomiset piirikunnat |  Hanti-Mansia  Jamalin Nenetsia  Nenetsia  Tšukotka  |  |
| Lisää aiheesta |  Federaatiopiirit  Talousalueet  |  |
1de jure: Ukrainaan kuuluva autonominen tasavalta 2de jure: Ukrainaan kuuluva tasavallan alainen kaupunkipiiri
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Idnakarin linnavuori ja arkeologinen alue Glazovin kaupungin lähellä kuuluu Udmurtian historiallisiin suojelukohteisiin.
Uudelleenrakennettu ortodoksinen Mikaelin katedraali pääkaupunki Iževskissä.
Buranovskije babuški -yhtye esiintymässä vuonna 2011.
Sarapul on merkittävä asema Udmurtian rautatieliikenteelle.
Venäjän presidentti Vladimir Putin ja Udmurtian presidentti Volkov vuonna 2003.
Udmurtian presidentin palatsi pääkaupungissa Iževskissä.
Luettelo Jyväskylän yliopiston ainejärjestöistä

Tämä on luettelo Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunnan piirissä toimivista tiedekunta- ja ainejärjestöistä.
Luettelo on järjestetty aakkosjärjestykseen ensin tiedekuntien ja sitten ainejärjestöjen nimien mukaan.
Ainejärjestöt > Humanistinen tiedekunta

Astérix (romaaninen filologia (ranska, italia, espanja)
Lingviestit (kielet ja viestintä)
Lööppi (journalistiikka)
Magna Carta (englannin kieli)
Nefa (etnologia, antropologia ja kulttuuripolitiikka)
Parku (puheviestintä)
Pedaali (musiikkikasvatus)
Sane (suomen kieli)
Sputnik (venäjän kieli ja kulttuuri)
Sturm und Drang (saksan kieli ja kulttuuri)
Svenska Klubben (ruotsin kieli, tanskan kieli ja kulttuuri)
Taberna Latina (latinan kieli)
Tosine (historia)
Trioli (musiikkitiede)
Viito! (suomalainen viittomakieli)
Ainejärjestöt > Informaatioteknologian tiedekunta

Dumppi (tietojärjestelmätiede, kognitiotiede ja kyberturvallisuus)
Linkki Jyväskylä (tietojenkäsittelytiede)
Ynnä (tietojenkäsittelytiede, matematiikka, fysiikka ja tilastotiede)
Algo (tietotekniikka)
Ainejärjestöt > Kasvatustieteiden ja psykologian tiedekunta

Abakus (erityispedagogiikka)
Emile (kasvatustiede ja aikuiskasvatustiede)
Pedago (luokanopettajaksi opiskelevat)
Varkaat (varhaiskasvatus)
Stimulus (psykologia)
Ainejärjestöt > Liikunta- ja terveystieteiden tiedekunta

Sporticus (liikuntatieteet)
Ainejärjestöt > Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta

Radikaali (kemia)
Syrinx (bio- ja ympäristötieteet)
Tiltti (tilastotiede)
Ynnä (matematiikka, fysiikka, tilastotiede ja tietojenkäsittelytiede)
Nano (nanotiede)
Ainejärjestöt > Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulu

Pörssi (kauppatiede)
Ainejärjestöt > Yhteiskuntatieteellinen tiedekunta

Fokus (sosiologia, yhteiskuntapolitiikka ja sosiaalityö)
Mephisto (filosofia)
Puolue (valtio-oppi)
Interventio (sosiaalityö)
Ainejärjestöt > Monitieteiset ainejärjestöt

Jano (aineenopettajaksi opiskelevat)
Vaalijala

Vaalijala
Vaalijala eli Vaalijalan osaamis- ja tukikeskus (entinen Vaalijalan kuntoutuskeskus, alkujaan Vaalijalan keskuslaitos) on 33 jäsenkunnalle erilaisia vajaakuntoisille ja vammaisille tarkoitettuja palveluja tarjoava Vaalijalan kuntayhtymän ylläpitämä laitos Pieksämäellä. Se vastaa kehitysvammahuollosta Etelä- ja Pohjois-Savossa Savon erityishuoltopiirin ominaisuudessa. Aiemmin kehitysvammaisten laitoshoitoon keskittyneen kuntayhtymän toimintaa suunnataan vähitellen muiden palvelujen tarjoamiseen.
Kuntayhtymän johtajana toimi vuosina 1981–2013 Erkki Paara. Hänen seuraajansa on kauppatieteen maisteri Ilkka Jokinen (s. 1961), joka on aiemmin ollut Rinnekoti-Säätiön kiinteistöjohtaja.
Historia

Vaalijalan lähtökohtana pidetään vuonna 1907 perustettua Sortavalan vajaamielislaitosta, josta kehittyi myöhemmin Vaalijalan keskuslaitos. Laitoksen perusti alkujaan Suomen Kirkon Sisälähetysseura. Vaalijalan perustamisen käytännön toimista Sortavalaan perustettavan Diakonissalaitoksen yhteyteen vastasi kirkon puolesta pappi Otto Aarnisalo. Vaalijala kunnallistettiin vuonna 1975, jolloin siitä muodostettiin kuntainliitto.
Historia > Rakennukset

Sisälähetysseura joutui sodan jälkeen etsimään itselleen uuden toimipaikan, ja se löytyi Pieksämäeltä. Vaalijalan vajaamielishoitolan vastaanotto- ja keskuslaitos on rakennettu suunnittelukilpailun perusteella. Kilpailun voittanut arkkitehti Yrjö Lindegren sijoitti yleissuunnitelmassaan hoitorakennuksia keskuspihan ympärille niin sanotulla paviljonki-periaatteella ja yhdisti eri rakennukset lasikäytävillä. Keskuspihan keskellä on juhlasali ja kirkko. Asuinrakennukset ovat lähellä Pieksänjärven rantaa. Rakennuksia on kaikkiaan kolmisenkymmentä, niistä varhaisemmat ovat enimmäkseen Lindegrenin suunnittelemia. Hänen kuoltuaan vuonna 1952 suunnittelua jatkoi Lindegrenin alkuperäissuunnitelmaa kunnioittaen arkkitehti Aulis Blomstedt, jonka käsialaa on muun muassa Vaalijalan kirkko. Hoitolaitosta rakennettiin vuosina 1948–1966.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vaalijala Wikimedia Commonsissa
Vaasan krenatööripataljoona

Sixten Öberg
Vaasan krenatööripataljoona oli valkoisten Länsiarmeijan Hjalmarsonin ryhmän 1. krenatöörirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoona koottiin Vaasan piiristä ruotsia puhuvista värvätyistä ja ruotsalaisista vapaaehtoisista. Pataljoonan muodostamisen sai 14. helmikuuta 1918 tehtäväkseen ruotsalainen vänrikki Sixten Öberg. Pataljoona alkoikin saada miehistöä jo samana päivänä, ja joukkoja ruvettiin harjoittamaan välittömästi. Komentokielenään he käyttivät ruotsia ja noudattivat Ruotsin armeijan ohjesääntöä, mutta järjestäytyminen hoidettiin tarkoin ylipäällikön ohjeiden mukaisesti. Helmikuun 22. päivänä 1918 pataljoona sai ylipäällikön käskyllä nimen Vaasan rykmentin 1. pataljoona, mutta kun näytti mahdottomalta muodostaa ruotsia puhuvista kokonaista rykmenttiä, pataljoonan nimi muutettiin yksinkertaisesti Vaasan pataljoonaksi.
Pataljoonan komentaja oli majuri Sixten Öberg.
Joukko-osastot

1. komppania
Päällikkö: kersantti T. Pettersson
2. komppania
Päällikkö: kersantti Olsson, myöhemmin kersantti I. Aldin
3. komppania
Päällikkö: kersantti Aldin, myöhemmin furiiri F. O. Odell
Konekiväärikomppania
Päällikkö: vääpeli N. Viktorin
Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit

Kuormastoaliupseerina jääkärialiupseeri Kaarle Keskinen (siirrettiin 16. maaliskuuta 1. jääkäriprikaatin esikuntaan).
Heli Vaaranen

Heli Vaaranen (o.s. Kokkala, s. 1961 Lammi) on suomalainen valtiotieteen tohtori, tietokirjailija, erityistason ratkaisukeskeinen psykoterapeutti ja Väestöliiton johtava asiantuntija. Hän on aikaisemmin toiminut myös mallina Pariisissa, New Yorkissa ja Tokiossa. Hän kirjoitti muistelmat Sunnuntaina Manhattanilla (Teos 2014).
Heli Vaaranen toimi YLE-kolumnistina 2016 - 2018. Hän luennoi ja ottaa osaa yhteiskunnallisiin keskusteluihin. Hänellä on yksilö– ja pariterapeuttinen, etäpalveluna toimiva yksityisvastaanotto Väestöliiton Terapiapalveluissa Helsingissä.
Vaaranen kävi Teknillisen Korkeakoulun kaupunkitutkimuksen tutkijakoulun 1999–2002 ja toimi tutkijana Helsingin yliopiston sosiologian laitoksella vuoteen 2008. Hänen väitöskirjansa Kaaharipoikia ja rappioromantiikkaa hyväksyttiin Helsingin yliopistossa vuonna 2004, ja hän luennoi aiheesta laajalti kotimaassa sekä ulkomailla mm. Yalen ja Pennsylvanian yliopistoissa Yhdysvalloissa. Vaarasen post-doc-tutkimus käsitteli nuorten aikuisten parisuhteita, jolloin hän muun muassa kehitti käsitteen "kevytsuhde". Ihmissuhdetutkimus antoi innoituksen opiskella psykoterapiaa.
Vaaranen valmistui Valviran hyväksymäksi psykoterapeutiksi vuonna 2008. Vuodesta 2008 vuoteen 2015 hän toimi Väestöliiton Parisuhdekeskuksen johtajana ja on sittemmin toiminut johtavana asiantuntijana. Vaaranen on A-klinikkasäätiön hallituksen jäsen 2022 - 2024.
Julkaisuja > Monografiat

Kaaharipoikia ja rappioromantiikkaa: tutkimus erään kaahailukulttuurin elämänilosta ja tuhoisuudesta. Väitöskirja. Helsinki: University of Helsinki, 2005. ISBN 952-10-2470-4
Parisuhdepalapeli: Nuorten Aikuisten Parisuhteet. Helsinki: Kirjapaja, 2007. ISBN 978-951-607-522-1
Sunnuntaina Manhattanilla. Muistelma malli- ja taideuran vaiheilta. Helsinki: Teos, 2014. ISBN 978-951-851-564-0
Julkaisuja > Muita julkaisuja

Car Crashes and Dead end Careers: Leisure Pursuits of the Finnish Subculture of kortteliralli Street Racing. With Neil Wieloch. YOUNG. Nordic Journal of Youth Research, 10 (2002): 1, s. 42–58.
The Emotional Experience of Class. The American Academy of Political and Social Sciences, Annals 2004.Vol 595: 2004, s. 91–107.
Kenttätyöstä kriittiseen kirjoittamiseen. Nuorisotutkimus 20 (2002): 1, s.17–31.
Kevytsuhde nuorten aikuisten parisuhteen muotona. Nuorisotutkimus 24(2006) : 4, s. 19–32.
Vanhojen parien salaisuus. Farkkumummoja ja pehmovaareja, s. 116–127. Väestöliitto 2010.
Aiheesta muualla

Heli Vaarasen kolumnit Yle uutisissa.
Heli Vaarasen kolumni 6.2.2015: Sinkkujen ajasta valtaosa on nolla-aikaa
Vaahterayökkönen

| Vaahterayökkönen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Iltayökköset Acronictinae
Suku::  Acronicta
Laji::  aceris
Kaksiosainen nimi
 Acronicta aceris  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Vaahterayökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaahterayökkönen (Acronicta aceris) on melko kookas, iltayökkösiin kuuluva yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Verraten kookas vaaleanharmaa yökkönen, jota voi olla vaikea erottaa muista suvun lajeista. Etusiivet ovat vaaleanharmaat ja kauttaaltaan hienokuvioiset. Kuviointi on kuitenkin tasaista ilman voimakkaita kontrasteja. Siiven tyvessä on ohut, tumma tyvijuomu, minkä lisäksi rengas- ja munuaistäplä ovat verraten etäällä toisistaan. Takasiivet ovat valkoiset, mutta naaraalla on siipisuonten kohdalla selvästi mustaa väriä. Siipiväli 40–46 mm.
Toukka on erittäin helposti tunnistettava. Se on täysikasvuisena kauttaaltaan keltaisten, paikoitellen punaisten karvatupsujen peittämä. Lisäksi selkäpuolella on rivi mustareunuksisia valkeita täpliä. Nuori toukka muistuttaa linnun ulostetta.
Levinneisyys ja lentoaika

Vaahterayökköstä tavataan lähes koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Lisäksi se elää Pohjois-Afrikassa ja idässä Keski-Aasiaan saakka. Etelä- ja Keski-Euroopassa se on sukunsa yleisimpiä lajeja. Sen sijaan Suomessa laji oli aikaisemmin lounainen harvinaisuus, kunnes 1970-luvulla se katosi ilmeisesti kokonaan. Sittemmin vaahterayökkönen on kuitenkin palannut lajistoon ja nykyisin havaintoja on Ahvenanmaalta sekä harvakseltaan rannikkoa pitkin Etelä-Pohjanmaalta itärajalle. Havainnot kuitenkin painottuvat selvästi etelärannikolle. Paikoitellen esimerkiksi Helsingin seudulla se on jopa yleinen.
Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun alkupuolelta heinäkuun lopulle.
Elinympäristö ja elintavat

Vaahterayökkönen elää harvakasvuisissa, lämpimissä lehtometsissä, puistoissa ja puutarhoissa. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat kyllä syötille, mutta vain harvoin valolle. Kotelo talvehtii kotelokopan sisällä kuorenraossa tai maassa lehtien alla.
Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 vaahterayökkönen on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).
Ravintokasvi

Toukka elää pääasiassa vaahteroilla (Acer) ja hevoskastanjalla (Aesculus hippocastanum), mutta myös muutamilla muilla lehtipuilla.
Aiheesta muualla

Suomen Perhoset: Vaahterayökkönen
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Vlindernet (hollanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q402422  Wikispecies: Acronicta aceris  BioLib: 53105  BOLD: 196737  EoL: 477283  EPPO: ACRNAC  Fauna Europaea: 449422  Fauna Europaea (new): 4daee1da-480e-4d4c-9fe8-5aa65c0f5f4b  GBIF: 1782763  iNaturalist: 135282  ISC: 112033  LoB: 5259  MaBENA: AcroAceris  NBN: NBNSYS0000006374  NCBI: 987859  Observation.org: 2234  Open Tree of Life: 866630  Laji.fi: MX.62450 
Vaahterayökkösen toukka.
Vaasan rautatieasema

Vaasan rautatieasema (ruots. Vasa järnvägsstation) on rautatieasema Vaasan kaupungissa rataosalla Seinäjoki–Vaasa–Vaskiluoto. Asema on rakennettu vuonna 1882 ja sitä on laajennettu 1908, ja uusi pihakatos sekä linja-autolaiturit ovat valmistuneet 2008. Rautatieasema ja sen ympäristö muodostaa valtakunnallisesti merkittävän kulttuurihistoriallisen kokonaisuuden.
Historia

Vaasan II luokan asema rakennettiin vuosina 1881–1883. Virallisesti se ja rata vihittiin käyttöön 29. syyskuuta 1883 eli vuosi sen jälkeen kun asemarakennus oli valmistunut. Asemalla oli I, II ja III luokan odotussalit. Vaasan asema on ainoa kaupunkiasema, jossa on säilynyt asemaan kiinteästi liittyvä puinen laiturikatos. Arkkitehtia ei tiedetä, piirustukset ovat hukkaantuneet lisärakennusta suunniteltaessa.
Asemaa laajennettiin vuonna 1908 Bruno Granholmin piirustusten mukaan. Laajennuksen yhteydessä katon saumaukset poistettiin. Muita muutoksia ulkoasussa on muun muassa kadun puoleisen, pääjulkisivun keskellä olevan katoksen muuttaminen umpikuistiksi ilmeisesti vuonna 1908 muutos- ja lisätöitä tehdessä. Myös joitakin yksityiskohtia on kadonnut.
Kesällä 2008 valmistui matkakeskuksen laajennus, ja se avattiin vuonna 2008. Asema sai puisen laiturikatoksen eteen uuden ja suuremman laiturikatoksen.
Vaasan rykmentti

Martin Ekström
Vaasan rykmentti oli valkoisten itäarmeijaan kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentin komentaja oli everstiluutnantti Martin Ekström.
Joukko-osastot

1. pataljoona
Komentaja: jääkärikapteeni Carl Nordensvan.
2. pataljoona
Komentaja: jääkärikapteeni Yrjö Väinönheimo myöh. jääkärikapteeni Vilho Lindén.
3. pataljoona
Komentaja: majuri G. A. Bäckman.
Täydennyspataljoona
Komentaja: majuri Anthoni, pataljoonan kutsuntapiiri oli Vaasa ja sijoituspaikkakunta Vaasa
Rykmentissä palvelleet Saksan jääkärit

vääpelinä Frans Vihtori Pietilä, III Seppälän pataljoonasta Tampereen valtauksen jälkeen siirtyi rykmenttiin konekiväärikouluttajaksi, komppanianpäälliköksi ja myöhemmin adjutantiksi jääkärivänrikki Ville Nenonen
Bob Dylan

| Bob Dylan |
| --- | --- |
 Bob Dylan vuonna 1984.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Robert Allen Zimmerman
Syntynyt: 24. toukokuuta 1941 (ikä 83) Duluth, Minnesota, Yhdysvallat
Muusikko
Taiteilijanimi:  Bob Dylan
Aktiivisena:  1959–
Tyylilajit:  folk, rock, folk-rock, country, blues
Soittimet:  kitara, laulu, huuliharppu, koskettimet
Yhtyeet:  sooloyhtye, The Traveling Wilburys
Levy-yhtiöt:  Columbia, Asylum
 Nimikirjoitus
Palkinnot
  Nobelin kirjallisuuspalkinto 
Aiheesta muualla
www.bobdylan.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Bob Dylan (syntyjään Robert Allen Zimmerman, s. 24. toukokuuta 1941 Duluth, Minnesota) on yhdysvaltalainen folk- ja rocklaulaja ja -lauluntekijä. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä lauluntekijöistä. Musiikkilehti Rolling Stone on sijoittanut Dylanin kaikkien aikojen parhaiden artistien listalla toiselle sijalle The Beatlesin jälkeen. Vuonna 2016 Dylanille myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto.
Dylanin tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Blowin’ in the Wind”, ”The Times They Are a-Changin’”, ”Like a Rolling Stone”, ”Knockin’ on Heaven’s Door” ja ”Mr. Tambourine Man”.
Varsinkin uransa alkuvaiheissa Dylan otti lauluissaan aktiivisesti kantaa yhteiskunnallisiin ja poliittisiin kysymyksiin. Bob Dylan oli yksi tunnetuimpia henkilöitä 1960-luvun protestiliikkeessä.
Bob Dylanin tuotanto on vaihdellut tyyliltään, sovituksiltaan ja myös tasoltaan valtavasti. Uran alkuvaiheita pidetään merkittävimpinä, erityisesti vuosia 1963–1966. Dylanin uran katsotaan kokeneen renessanssin 1990-luvun lopulta alkaen.
Elämä ja musiikkiura > Lapsuus

Robert Allen Zimmerman syntyi 24. toukokuuta 1941 Minnesotan Duluthissa Abram ja Beatrice ”Beatty” (o.s. Stone) Zimmermanin esikoisena. Abram työskenteli Standard Oil -öljy-yhtiössä toimistopäällikkönä. Hänen sukunsa oli juutalaissiirtolaisia Ukrainan Odessasta ja Beatricen suku Liettuan ja Latvian juutalaisia. Vuonna 1946 perheeseen syntyi toinen poika, David. Abram sairastui polioon 1946 ja Zimmermanit muuttivat Hibbingin kaupunkiin, missä Beattyn vanhemmat asuivat.
Robert kirjoitteli ahkerasti runoja jo kymmenvuotiaana. Televisiosta hän katseli tuonikäisenä mielellään musiikki- ja varieteeohjelmia sekä lännenseikkailuja.