stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hyvinkään lentokenttä
Suomen päälentoasemana

Sodan jälkeen Hyvinkään lentokenttä toimi jonkin aikaa Suomen päälentoasemana Helsinki-Malmin lentoaseman ollessa liittoutuneiden valvontakomission käytössä. Kentällä toimi tällöin Aero Oy kalustonaan muun muassa Junkers Ju 52- sekä DC-2-liikennekoneet. Aeron hankkimat DC-3:t saapuivat kentälle vähän ennen toiminnan muuttamista takaisin Malmille.
Lokakuun lopulla 1945 Aero Oy:n kolmimoottorinen Junkers Ju 52/3m matkustajakone OH-LAK Sampo putosi metsään yrittäessään laskeutua sankassa sumussa Hyvinkään lentokentälle. Kone tuhoutui pakkolaskussa mutta kolmesta miehistön jäsenestä ja 14 matkustajasta vain kaksi loukkaantui.
Aeron aikainen terminaalirakennus on yhä olemassa ja se toimii Hyvinkään ilmailukerhon kerhorakennuksena. Aeron kaarihallin rauniot sijaitsevat lyhyen kiitotien varrella. Halli paloi purkutöiden yhteydessä.
Harrastustoiminta

Myöhemmin kentällä on ollut vilkasta harrasteilmailutoimintaa. Kenttä on isännöinyt muun muassa purjelennon 15 metrin luokan SM-kisoja vuonna 1987. Puolustusvoimat käyttävät yhä kenttää jonkin verran harjoituksiinsa. Useammin nähtyjä vieraita ovat olleet ilmatorjuntarykmentin varusmiehet sekä helikopterilentue. Alkuperäisistä sodan aikaisista neljästä kiitotiestä kaksi on metsittynyt ja kaksi käytössä.
Kiitotiet

Lentoasemalla on kaksi kiitotietä, 04/22 ja 12/30, joilta molemmilta voidaan suorittaa vintturihinauksia purjelentokoneille. Kiitotietä 12/30 ei aurata talvella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyvinkään lentokenttä Wikimedia Commonsissa
Hyvinkään lentokentän kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Hyvinkään Ilmailukerho (Arkistoitu – Internet Archive)
Jukolan Pilotit
VFR Suomi/Finland – Hyvinkään lentopaikka (Arkistoitu – Internet Archive)
Lentopaikat.fi – Hyvinkää lentopaikka
Suomen lentopaikat
| --- | --- |
Lentokentät:   Aavahelukan lentokenttä  Ahmosuon lentokenttä  Alavuden lentokenttä  Alavuden varalaskupaikka  Euran lentokenttä  Forssan lentokenttä  Genbölen lentokenttä  Granbodan lentoasema  Haapajärven lentokenttä  Haapamäen lentokenttä  Haapaveden lentokenttä  Hailuodon lentokenttä  Hangon lentokenttä  Hollolan lentokenttä  Hyvinkään lentokenttä  Hämeenkyrön lentokenttä  Iisalmen lentokenttä  Ilvesjoen lentokenttä  Immolan lentokenttä  Jyrkän lentokenttä  Jämijärven lentokenttä  Kalajoen lentokenttä  Kauhajoen lentokenttä  Kauhavan lentokenttä  Kemijärven lentokenttä  Kiikalan lentokenttä  Kiteen lentokenttä  Kiuruveden lentokenttä  Kivijärven lentokenttä  Kuhmon lentokenttä  Kumlingen lentokenttä  Kymin lentokenttä  Kärsämäen lentokenttä  Lahti-Vesivehmaan lentokenttä  Lieksa-Nurmeksen lentokenttä  Martiniiskonpalon lentokenttä  Menkijärven lentokenttä  Mäntsälän yksityinen lentokenttä  Mäntän lentokenttä  Naarajärven lentokenttä  Nummelan lentokenttä  Oripään lentokenttä  Piikajärven lentokenttä  Pokan lentokenttä  Pudasjärven lentokenttä  Punkaharjun lentokenttä  Pyhtään lentokenttä  Pyhäsalmen lentokenttä  Raahe-Pattijoen lentokenttä  Rantasalmen lentokenttä  Ranuan lentokenttä  Räyskälän lentokenttä  Savikon lentokenttä  Selänpään lentokenttä  Sodankylän lentokenttä  Sulkaharjun lentokenttä  Suomussalmen lentokenttä  Teiskon lentokenttä  Torbackan lentokenttä  Tuulikki-Vampulan lentokenttä  Ummeljoen lentokenttä  Vaalan lentokenttä  Varkauden lentokenttä  Viitasaaren lentokenttä  Vuotson lentokenttä  Wredebyn lentokenttä  Ylivieskan lentokenttä  Ähtärin lentokenttä 
Sairaalat ja muut:   Hernesaaren helikopterikenttä  Iin kevytlentopaikka  Jorvin sairaala  Jäkäläpää  Keski-Suomen Sairaala Nova  Kuopion yliopistollinen sairaala  Laajalahti  Lusin varalaskupaikka  Meilahden tornisairaala  Nivalan varalaskupaikka  Oulun yliopistollinen sairaala  Pohjois-Karjalan keskussairaala  Rautavaaran lentokeskus  Seinäjoen keskussairaala  Tervon varalaskupaikka 
Fokker D.XXI -pari.
Muistomerkki
Ellen Widmann

Ellen Widmann (15. joulukuuta 1894 Biel – 22. lokakuuta 1985 Zürich) oli sveitsiläinen näyttelijä. Teatteriroolien lisäksi hän esiintyi muutamassa elokuvassa 1930-luvulta lähtien.
Widmannin kansainvälisesti tunnetuin elokuvatyö lienee rouva Beckmannin rooli Fritz Langin elokuvassa M – kaupunki etsii murhaajaa (1931). Hän päätti valkokangasuransa Ruotsissa Olle Hellbomin ohjaamassa lastenelokuvassa Vaahteramäen Eemeli (1971), jossa hän näyttelee vaivaistentalossa asuvaa, muita asukkeja voimakkaasti käskyttävää vanhusta. Widmannin roolityö sisällytettiin myös vuonna 1975 esitettyyn samannimiseen 13-osaiseen televisiosarjaan.
Aiheesta muualla

Ellen Widmann Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Tšekki 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  IdRef  Theaterlexikon
Porras–Renko-tie

Porras–Renko-tie on museotie entisen Rengon kunnan alueella Hämeenlinnassa Kanta-Hämeessä. Se edustaa Väyläviraston museotiekokoelmassa historiallista Hämeen Härkätietä. Museotie alkaa kantatie 54:ltä Lietsan kylästä ja päättyy Nummenkylään valtatie 10:lle. Tien pituus on 10,3 kilometriä ja se on alku- ja loppupään lyhyitä päällystettyjä osia lukuun ottamatta sorapintainen. Porras–Renko-tie on osa Sotkan ja Tervalammen välistä yhdystietä 2831.
Porras–Renko-tie sisältyy Hämeen Härkätien osana Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Historia

Hämeen Härkätien historia alkaa 800-luvulta. Sen reitti oli vakiintunut myöhäiskeskiajalla ja säilyi lähes muuttumattomana 1800-luvulle. Härkätie on kuvattu ensimmäisen kerran Jaakko Teitin vuosina 1555–1556 laatimassa Suomen teiden luettelossa. Porras–Renko-tie noudattaa pääosin Härkätien 1800-luvun linjausta. Tietä oikaistiin hiukan 1930-luvulla, käytöstä pois jäänyt osuus on metsittynyt tieraunioksi, joka on sittemmin otettu kävelypoluksi ja viitoitettu. Seuraava merkittävä muutos oli valtatie 10:n valmistuminen vuonna 1961, jolloin mutkainen ja mäkinen tie jäi paikallisliikenteen käyttöön. Museotieksi se otettiin vuonna 1982.
Kiinteät historiallisen ajan muinaisjäännökset > Palsankallio

Tien läheisyydessä sen pohjoispuolella on Palsankallion rajakivi, jossa ovat aikoinaan kohdanneet seitsemän historiallisen pitäjän (Loppi, Tammela, Urjala, Sääksmäki, Kalvola, Hattula ja Vanaja) rajat. Viimeisinä rajakuntina olivat Hattula ja Renko. Rajakivi on isokokoinen siirtolohkare, jonka päälle on hakattu ympyräkuvio ja siitä lähtevät seitsemän rajalinjaa. Kiven ympärillä on lisäksi neljä niin sanottua viisarikiveä osoittamassa rajojen suuntaa, yksi viisarikivistä on museotien eteläpuolella. Rajakivi menetti viimeisenkin rajansa vuoden 2009 alussa, jolloin Hämeenlinnan seudun kuntaliitoksessa Renko ja osa Hattulaa liitettiin Hämeenlinnaan.
Kiinteät historiallisen ajan muinaisjäännökset > Pikäjärven tieraunio

Pitkäjärven tieraunio on 1930-luvulla tehdyssä tienoikaisussa käyttämättömäksi jäänyt osa vanhaa Hämeen Härkätietä. Pituudeltaan noin 800-metrisen tienosan molemmat päät ovat käytössä yksityisteinä. Nurmettunut ja metsittynyt keskiosa näkyy maastossa ympäristöään korkeampana ja on viitoitettu patikointireitiksi. Tieraunio-osuus on ollut käytössä ainakin Jaakko Teitin tieluetteloinnista vuodesta 1556 asti vuoteen 1936. Tienoikaisuun oli syynä jyrkän mäen kiertäminen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porras–Renko-tie Wikimedia Commonsissa
Suomen museotiet, tieliikenteen museosillat ja rautateiden museosillat
| --- | --- |
Etelä-Karjala:   Niskapietiläntie  Maantiealikäytävä ”Karjasilta” 
Etelä-Pohjanmaa:   Kyrönkankaan kesätie  Mattilan silta  Perttilän riippusilta 
Etelä-Savo:   Kuortti–Miekansalmi-tie  Porrassalmentie  Enonkosken kivisilta  Virransalmen silta 
Kainuu:   Paltaniementie  Raatteentie  Möykkysenjoen silta  Tervasalmen silta  Kalliokosken ratasilta  Uitonsalmen alikulkusilta 
Kanta-Häme:   Porras–Renko-tie  Mierolan silta 
Keski-Suomi:   Koiviston paikallistie  Heinäjoen silta  Viherin silta 
Kymenlaakso:   Tallimäki–Virojoki-tie  Keskikosken silta  Korian silta  Mullinkosken silta  Salmen silta  Savukosken silta 
Lappi:   Magneettimäki  Nivajoki–Alajalve-tie  Seitajärventie  Simonkyläntie  Ahdaskurun silta  Saarenputaan silta  Aliojan ratasilta 
Pirkanmaa:   Peräkunnantie  Aunessilta  Markkulan silta 
Pohjanmaa:   Taistelutantereentie  Harrströmin kivisilta  Närpes Nybro  Tuovilan silta 
Pohjois-Karjala:   Vornantie  Haarajoen museosilta 
Pohjois-Pohjanmaa:   Saviselkä–Piippola-tie  Etelänkylän isosilta  Pattijoen silta  Ponkilan silta  Savisilta 
Pohjois-Savo:   Nikkilänmäentie  Taipaleen kanavan ratasilta  Taipaleen vanhan kanavan silta 
Päijät-Häme:   Tönnön silta  Heinolan rautatiesilta 
Satakunta:   Huovintie  Lankosken silta  Lapijoen silta  Tulkkilan silta 
Uusimaa:   Fagervikintie  Tuusulan Rantatie  Espoonkartanon Sågbron silta  Bobäckinpuron ratasilta  Hinthaaranjoen ratasilta  Kialan ratasilta 
Varsinais-Suomi:   Vanhalinnantie  Halikon vanha silta  Muntin silta  Aurajoen ratasilta 
| --- | --- |
Huom!: Savukosken silta on Kymenlaakson ja Uudenmaan rajalla.
| n k Perustiedot Wikidatassa: Porras–Renko-tie (Q19830558)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: tie
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Hämeenlinna
koordinaatit: 60°48′N 24°05′E﻿ / ﻿60.8°N 24.09°E﻿ / 60.8; 24.09
Eurooppaosuuskunta

Eurooppaosuuskunta (latinaksi societas cooperativa europeae eli SCE) on jäsentensä eduksi taloustoimintaa harjoittava ylikansallinen yhteisö, jonka jäsenmäärä on edeltä käsin määräämätön ja pääoma on vähintään 30 000 euroa. Niiden tarkoituksena on jäsentensä talouden tukeminen siten, että jäsenet käyttävät osuuskunnan palveluita tai osallistuvat sen toimintaan. Eurooppaosuuskunta muistuttaa yhtiömuotona kunkin EU-valtion kansallisia osuuskuntia.
Eurooppaosuuskunnat eivät ole toistaiseksi yleistyneet. Suomen kaupparekisterin tilastossa ei ole ainoatakaan eurooppaosuuskuntaa vuonna 2016. Myöskään muissa EU-maissa ei eurooppaosuuskunta ole yleinen. Vuoden 2017 loppuun mennessä oli perustettu vain reilut 27 eurooppaosuuskuntaa. Niistäkin kuusi on Slovakiassa toimivia pöytälaatikkoyrityksiä, koska niiden toimiala ja osoitteet ovat samat. Saksassa eurooppaosuuskuntia oli 12 vuonna 2015.
Historiaa

Euroopan yhteisöjen komissio perusti pääosaston PO XXIII – Yrityspolitiikka, kaupallinen yritys, matkailu ja osuuskunnat (nykyisellä nimellään Sisämarkkinat, teollisuus, yrittäjyys ja pk-yritykset) vuonna 1989. Pääosaston jaoston ”osuuskunnat” -tehtävänä oli hoitaa osuuskuntia koskevat asiat (myös nimityksellä sosiaalitalous tai osuus- ja yhteisötalous).
Pääosasto XXIII teki eurooppaosuuskuntia koskevien lakien valmistelutyöt. Asetuksen odotettiin tulevan voimaan 1.1.1993. Luonnoksessa eurooppaosuuskunta-asetuksesta niitä ei pystynyt perustamaan yksityishenkilöt ja niiden perustamispääoma oli 100 000 ecua (100 000 euroa). Ehdotuksen mallissa osuuskunnista niiden täytyi pitää 15 % taseen osoittamasta tilikauden ylijäämästä vararahastossa, mikä on huomattavasti suurempi kuin Suomalaisessa osuuskuntalainsäädännössä 2019 saakka ollut viisi prosenttia. Vararahasto poistui osuuskuntalaista 1.7.2019.
Asetuksen odotettiin yhdenmukaistavan jäsenmaiden osuuskuntalakeja. Nykyinen asetus tuli voimaan 2003 ja eurooppaosuuskuntalaki 2006.
Perustaminen

Eurooppaosuuskunnta perustetaan merkitsemällä se kaupparekisteriin, jota ylläpitää Patentti- ja rekisterihallitus. Yritys perustetaan PRH:n lomaketta "Y1 Perustamisilmoitus" käyttämällä..
Eurooppaosuuskunnan voi perustaa luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, joiden on oltava vähintään kahdesta eri ETA-valtiosta seuraavilla tavoilla.
Vähintään viisi luonnollista henkilöä, joiden on oltava vähintään kahdesta eri ETA-valtiosta.
Vähintään viiden yksityishenkilön ja jonkin oikeushenkilön, jotka ovat vähintään kahden jäsenvaltion lainsäädännön alaisia.
Fuusioimalla vähintään kaksi oikeushenkilöä, jolla on toimintaa vähintään kahdessa eri jäsenmaassa.
Vähintään kahden eri jäsenmaan osuuskuntien sulautumisella tai muuntamisella eurooppaosuuskunnaksi.
Muuntamalla olemassa oleva osuuskunta, jolla on sivutoimipaikka tai tytäryhtiö ainakin yhdessä toisessa jäsenvaltiossa, ja toiminta on kestänyt vähintään kaksi vuotta.
Eurooppaosuuskunnan vähimmäispääoma on 30 000 euroa, joka on merkittävä kokonaisuudessaan perustamisvaiheessa. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että koko summa olisi maksettava heti.
Asetuksen mukaan osuusmaksuista on merkintäpäivänä maksettava vähintään 25 prosenttia niiden nimellisarvosta. Tämä sääntö koskee yksittäisiä osuuksia, ei koko osuuspääomaa. Osuusmaksun voi maksaa useammassa erässä. Esimerkiksi jos osuuspääoma on 30 000 euroa ja se on jaettu 100 osuuteen, joiden nimellisarvo on 300 euroa, niin merkintähetkellä maksetaan jokaisesta osuudesta 25 % eli 75 euroa. Tällöin merkintähetkellä maksettava summa on yhteensä 7 500 euroa (25 % koko osuuspääomasta). Loput 22 500 euroa maksetaan viiden vuoden kuluessa, ellei säännöissä määrätä lyhyemmästä ajasta.
Tämä jousto osuuksien maksamisessa mahdollistaa eurooppaosuuskunnan toiminnan aloittamisen pienemmällä alkupääomalla, mutta varmistaa samalla, että koko vaadittu 30 000 euron pääoma kertyy viimeistään viiden vuoden kuluessa perustamisesta. Eurooppaosuuskunta voi harjoittaa toimintaansa myös tytäryhteisön kautta.
Eurooppaosuuskunnan toiminimen edellä tai jäljessä on oltava lyhenne SCE. Mikäli osuuskunnan jäsenien vastuu on rajattu hänen osuuteensa ja maksamaansa osuusmaksuun, yhtiön toiminimen pitää loppua sanoilla rajoitettu vastuu. SCE-lyhenne saattaa kuitenkin esiintyä vanhojen, ennen eurooppaosuuskuntia perustettujen muiden yhtiöiden nimissä, sillä niiden ei tämän vuoksi tarvitse vaihtaa nimeään.
Säädöksiä

Eurooppaosuuskuntaa sääntelevät eurooppaosuuskunta-asetus, henkilöstöedustus-direktiivi, niiden kansallisessa lainsäädännössä olevat vastineet ja soveltuvin osin pääkonttorin sijaintimaan osuuskuntalaki ja osuuskunnan säännöt. Eurooppaosuuskuntaa kohdellaan vastaavalla tavalla kuin sen kotipaikan lain mukaista osuuskuntaa. Eurooppaosuuskunta-asetus ei sisällä verotusta koskevia sääntöjä.
SCE:n avulla osuuskunnat voivat järjestää yritysrakenteita yli valtakuntarajojen. Eurooppaosuuskunnan kotipaikan siirtäminen voidaan toteuttaa purkamatta osuuskuntaa. Siitä ei koidu osuuskunnalle välittömiä tuloveron muutoksia, jos siihen valtioon, josta kotipaikka siirretään muualta, jää kiinteä toimipaikka. Yritysjärjestelydirektiivi sääntelee eurooppaosuuskunnan sääntömääräisen kotipaikan siirtoa. Sen tarjoamat edut voidaan evätä, jos pääasiallisena tarkoituksena on veron välttäminen tai kiertäminen. Hyväksyttäviä syitä ovat muun muassa tuottavuuden lisääminen, kilpailukyvyn parantuminen, toiminnan uudelleenjärjestely ja rationalisointi. Eurooppaosuuskunta-asetus rajoittaa keskusyhteisönä toimivan eurooppaosuuskunnan jäsenten äänivaltaa eri tavalla kuin kansallinen osuuskunta, mikä voinee rajoittaa niiden käyttöä osuuskuntien keskusjärjestöinä.
Hallinto

Eurooppaosuuskunnan korkein elin on osuuskunnan kokous.
Osuuskunnan organisaatio voi olla yksitasoinen tai kaksitasoinen. Yksitasoisessa järjestelmässä osuuskunnan edustava elin on hallitus. Kaksitasoisessa järjestelmässä hallintoneuvosto nimittää edustavan elimen, johtokunnan.
Jokaisessa SCE:ssä on päätettävä henkilöstöedustusta koskevista asioista, mikäli henkilöstön määrä ylittää tietyn rajan.
Eurooppaosuuskunnan verotuksen toimittaa Suomessa Konserniverokeskus.
Eurooppaosuuspankki

Eurooppaosuuskuntaa, joka harjoittaa pankkitoimintaa kutsutaan Patentti- ja rekisterihallituksen ylläpitämässä Yritys- ja yhteisötietojärjestelmässä eurooppaosuuspankiksi (brittienglanniksi european co-operative bank ja suomenruotsiksi europaandelsbank). Yhtään pankkitoimintaa harjoittavaa eurooppaosuuskuntaa ei löydy olemassa olevien yhtiöiden luettelosta vuodelta 2014.
Eurooppaosuuskunnat maittain > Ruotsi

Ruotsissa eurooppaosuuskunta on riikinruotsiksi europakooperativ  (suomenruotsiksi europaandelslag). Niitä oli perustettu Ruotsiin kolme kappaletta (2021) Ruotsin patentti- ja rekisteriviraston (Bolagsverket) mukaan. Kuitenkin vuoteen 2022 mennessä kaikki kolme olivat lakkauttaneet toimintansa. Eurooppaosuuskunnissa voidaan käyttää kaksitasoista hallintojärjestelmää, jossa hallintoneuvosto nimittää hallituksen. Tämä kaksitasoinen hallintojärjestelmä poikkeaa Ruotsin tavanomaisesta käytännöstä, jossa hallituksen valitsee osuuskunnan kokous. Eurooppaosuuskunta-asetuksen mukaan tämä järjestelmä on kuitenkin mahdollinen, mikäli se kirjataan osuuskunnan sääntöihin. Eurooppaosuuskunta-asetuksen mukaan,  mikäli osuuskunnan jäsenien vastuu on rajattu hänen osuuteensa ja maksamaansa osuusmaksuun, yhtiön toiminimen pitää loppua sanoilla ”förening med begränsat ansvar” SCE-akronyymin jälkeen. Ruotsissa ensimmäinen vuonna 2009 rekisteröity eurooppaosuuskunta nimeltä Campus ReDesign SCE piti rajavastuun erillistä merkintävaatimusta uskottavuuden nakertamisena yhtiömuodolta. Bolagsverket taipui perustajien tahtoon, ja rajavastuulliselta eurooppaosuuskunnalta ei vaadita tämänkaltaista merkintää. Rajavastuullisuus sen sijaan sisällytettiin eurooppaosuuskuntien sääntöihin, eli se nimenomaisesti julkilausutaan säännöissä.
Aiheesta muualla

Lehto, Kari: Eurooppaosuuskunta; mikä lie kummajainen Maatilan Pellervo.  2005. Pellervo. Arkistoitu 21.8.2018. Viitattu 5.6.2018.
| n k Eurooppalaiset yhtiömuodot |
| --- | --- |
 ·  Eurooppayhtiö (SE)  ·  Yksityinen eurooppayhtiö (SPE; ehdotettu)  ·  Eurooppaosuuskunta (SCE)  ·  Yhdenmiehen rajavastuuyhtiö (SUP; ehdotettu)  · Eurooppalainen säätiö (FE; ehdotettu)  · Eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (ETEY)  ·  Eurooppayhdistys (ehdotettu)  ·  Eurooppalainen keskinäinen yhtiö (ME; ehdotettu, lyhemmin: keskinäinen  eurooppayhtiö)
UutisOiva

| UutisOiva |
| --- | --- |
Kustantaja:  Präntti
Julkaisija:  Präntti
Levikki:  18 000
Perustettu:  1922 (lehden edeltäjä Hämeenkyrön Sanomat, josta muotoutui UutisOiva)
Päätoimittaja:  Katri Linnikko
Kotikunta:  Ikaalinen, Hämeenkyrö
Ilmestymistiheys:  Kerran viikossa (ke)
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kotisivu
UutisOiva on paikallislehti, joka ilmestyy Ikaalisten, Viljakkalan, Hämeenkyrön ja Jämijärven alueella. Lehden toimitukset ovat Ikaalisissa ja Hämeenkyrössä. Lehden päätoimittajana on Katri Linnikko. Hänen lisäkseen toimituksessa työskentelee viisi toimittajaa. UutisOiva ilmestyy kerran viikossa keskiviikkoisin. Lehden kustantaa ja julkaisee Präntti Oy.
UutisOivan edeltäjä Hämeenkyrön Sanomat perustettiin vuonna 1922. Lehti muuttui kaksipäiväiseksi vuonna 1987. Loppuaikoina Hämeenkyrön Sanomat ilmestyi itsenäisenä kerran viikossa tiistaina, ja torstaina nimellä UutisOiva. Hämeenkyrön Sanomien lopettaessa 2016 UutisOiva on jatkanut ilmestyen keskiviikkoisin.
Aiheesta muualla

UutisOivan verkkosivut
Big (kappale)

| ”Big” Rita Ora, Imanbek & David Guetta ft>  Gunna |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Bang EP
 Julkaistu: 12. helmikuuta 2021
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): David Guetta, Imanbek Zeikenov, Mike Hawkins, Sam Martin, Toby Green, William Spencer Bastian
 Tyylilaji: pop, dance, hip hop
 Kesto: 02.36
 Levy-yhtiö: Atlantic UK, Warner UK / What a DJ
Rita Ora muut singlet
| ”How to Be Lonely” 2020 | ”Big” 2021 | ”Bang Bang” 2021 |
Imanbekin muut julkaisut
| ”Goodbye” 2020 | ”Big” 2021 | ”Bang Bang” 2021 |
David Guettan muut julkaisut
| ”Dreams” 2020 | ”Big” 2021 | ”Floating Through Space” 2021 |
Big on brittiläislaulajan Rita Oran, kazakstanilaisen DJ-tuottajan Imanbekin ja ranskalaisen DJ-tuottajan David Guettan musiikkikappale, jolla vierailee myös yhdysvaltalaisräppäri Gunna. Se julkaistiin Oran ja Imanbekin yhdessä tekemän Bang EP:n ensimmäisenä singlenä 12. helmikuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet Ora, Imanbek, Alexander Eskeerdo Izquierdo, Guetta, Ed Sheeran, Marcus Lomax, Mike Hawkins, Sam Martin, Sergio Kitchens, Toby Green ja William Spencer Bastian. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin singlen julkaisupäivänä ja sitä kuvattiin Bulgariassa Pernikissä sekä Buzludzhan monumentilla.
"Big" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon Alankomaissa, Bulgariassa ja Uudessa-Seelannissa. Kappale on esitetty tähän mennessä livenä muun muassa Sydneyssä syyskuussa 2021.
Käännös suomeksi
Tuomas Huumo

Tuomas Huumo (s. 1968) on suomen kielen ja suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professori Turun yliopistossa. Huumon asiantuntijuusalueet ovat suomen kieli, kognitiivinen kielitiede, merkitysoppi, lauseoppi ja vertaileva kielitiede. Hän toimi Tarton yliopiston vierailevana suomen kielen professorina vuosina 2006–2011 ja jatkoi virassa lisäksi osa-aikaisesti 2011–2015lähde?.
Huumo on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2012.
Sakoluku

Sakoluku on yksi tärkeimmistä leipäviljan leipoutuvuuden mittareista. Suomessa se määritetään leipävehnästä ja rukiista. Mittausmenetelmästä johtuen alin mahdollinen sakoluku on 60. Näin alhainen sakoluku osoittaa, että vilja on käytännössä leivontakelvotonta, eli se ei sovellu leivän valmistukseen, mutta sitä voidaan käyttää mämmin valmistuksessa. Alhaisen sakoluvun viljasta valmistetun leivän sisus ei kypsy paiston aikana, vaan seurauksena on taikinamainen ja kostea sisus.
Käytännössä leivontaan käytettävän viljan sakoluku on vehnällä 230-280 ja rukiilla 110-130.
Viljan ostajat määrittävät ostamastaan viljasta sakoluvun, ja se vaikuttaa viljan ostohinnoitteluun. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus (MTT) ylläpitää viljelijöille tarkoitettua sakolukupalvelua, jossa sakolukujen kehitystä seurataan kasvukauden loppupuolella kolmella MTT:n koepaikalla läntisessä Suomessa. MTT mittaa sakoluvun syysrukiista, syysvehnästä ja kevätvehnästä useista eri lajikkeista.
Sakoluvun mittaaminen

Sakoluku tarkoittaa viljan itämisastetta. Kosteuden vaikutuksesta jyvässä oleva alfa-amylaasientsyymi aktivoituu, ja sitä alkaa erittyä jyvän jauhoytimeen, jossa se hajottaa jauhoytimen sisältämää tärkkelystä. Tämä puolestaan heikentää viljan leipoutuvuutta.
Varsinkin kosteina vuosina jyvä saattaa korjuukypsyyden saavuttamisensa jälkeen itää jo pellolla ennen puintia. Tällöin itäminen ei välttämättä ole vielä silmin havaittavissa, mutta se on jo alkanut heikentää viljan leivontalaatua.
Sakoluvun mittaamista varten pellolta kerätty viljanäyte puidaan, kuivataan ja jauhetaan. Tämän jälkeen koeputkeen mitataan 7 grammaa jauhoja ja 25 millilitraa vettä. Jauhovelliä sisältävää koeputkea ravistellaan voimakkaasti, jonka jälkeen sitä aletaan kuumentaa kiehuvassa vesihauteessa. Ensimmäisen 60 sekunnin ajan velliä sekoitetaan mittalaitteessa olevalla männällä; sen jälkeen mäntä vapautetaan, ja sen annetaan vajota itsekseen koeputken pohjalle. Sakoluku tarkoittaa aikaa sekunteina siitä, kun mittaus aloittiin (koeputki asetettiin vesihauteeseen), siihen, kun mäntä on vajonnut koeputken pohjalle. Sakoluvuksi tulee siis 60, mikäli mäntä putoaa suoraan koeputken pohjalle. Maksimissaan sakoluku voi olla jopa 400–500.
Mäntä vajoaa koeputkessa sitä nopeammin, mitä enemmän jyvä on ehtinyt itää eli mitä enemmän jauhoytimeen on ehtinyt erittyä alfa-amylaasia.
Jauhon sakoluku voidaan mitata standardin ISO 3093/1974:n mukaan.
Muut leipäviljan laadun mittarit

Leipäviljan laadun mittari on myös sitkopitoisuuden ilmaiseva zeleny-luku. Leipäviljan hinnoittelussa otetaan huomioon myös valkuaispitoisuus, kosteus, rikkajyvien ja epäpuhtauksien määrä sekä rikkoutuneiden jyvien osuus.