stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pekko Aikamiespoika (televisiosarja)
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Timo Koivusalo   | … |  Pekko    |
|  Helka Kuusiluoto   | … |  Pekon äitee   |
|  Seppo Kulmala   | … |  Hemmo Issakainen   |
|  Markku Leino   | … |  Naukkarinen   |
|  Hilkka Salakari   | … |  Kaisa Kuovi   |
|  Pekka Elomaa   | … |  poliisi   |
|  Maarit Takanen   | … |  työvoimatoimiston virkailija   |
|  Matti Mäntylä   | … |  pankinjohtaja   |
|  Maria Ruohomäki   | … |  sairaanhoitaja   |
|  Veikko Leino   | … |  potilas   |
|  Seppo Kauppi   | … |  radiotoimittaja   |
|  Matti Alamäki   | … |  haastateltava   |
|  Marika Anttila   | … |     |
|  Kimmo Hannula  | … |  Myyntiedustaja Keinänen   |
Pekko Aikamiespoika
Elokuvat
Pekko Aikamiespojan poikamiesaika (1993) – Pekko ja poika (1994) – Pekko ja massahurmaaja (1995) – Pekko ja muukalainen (1996) – Pekko ja unissakävelijä (1997)
Muuta aiheeseen liittyvää
Pekko Aikamiespoika -albumi – Pekko Aikamiespoika -televisiosarja – Sarjan ja elokuvien hahmot
James Michael Moynihan

James Michael Moynihan (16. heinäkuuta 1932 Rochester, New York – 6. maaliskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Rochesterin hiippakuntaan 15. joulukuuta 1957 ja nimitettiin Syracusen hiippakunnan johtoon 4. huhtikuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Joseph O’Connor, jota avustivat Joseph Thomas O’Keefe ja Matthew Harvey Clark.
Moynihan jäi eläkkeelle 21. huhtikuuta 2009.
Painkiller (drinkki)

Mukillinen Painkilleriä ja pullo Pusser's-rommia
Painkiller (engl. "särkylääke") on Piña Coladaa muistuttava makea, rommipohjainen drinkki. 
Nimensä se on luultavasti saanut, kun sitä on käytetty krapulan helpottamiseen.
Resepti

Painkilleriin menee 2 osaa tummaa rommia, 4 osaa ananasmehua, 1 osa kookoskermaa ja 1 osa appelsiinimehua. Koristeeksi käytetään ananaslohkoa sekä usein raastettua muskottipähkinää.
Juoma valmistetaan ravistamalla, ja tarjoillaan jäillä täytetystä highball- tai hurrikaanilasista.
Historia

Drinkki syntyi 1970-luvulla Soggy Dollar-baarissa Jost Van Dyken saarella Brittiläisillä Neitsytsaarilla.
Rommivalmistaja Pusser's Rum Ltd. on hankkinut tavaramerkin drinkin nimeen.
Vuonna 2011 yhtiö pakotti "Painkiller"-nimisen baarin New Yorkissa vaihtamaan nimensä, mikä sai monet baarit boikotoimaan Pusser's Rumin tuotteita ja Painkiller-drinkkiä.
Parhaita päiviä

| Parhaita päiviä Niko & Tapsa |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2008–2009
 Studio : Vallilan Studio
 Julkaistu: 6. toukokuuta 2009
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 41.54
 Levy-yhtiö: Rutilus
Nikon & Tapsan muut julkaisut
| Tässä kaupungissa tuulee aina 2007 | Parhaita päiviä 2009 | Yhtä 2011 |
Parhaita päiviä on rap-duo Nikon & Tapsan toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 6. toukokuuta 2009 ja sen julkaisi Loost Koosista tutun Särren oma levy-yhtiö Rutilus Records.
Kappaleesta ”Parhaita päivii” on julkaistu musiikkivideo.
Kappaleet

Pari sanaa – 2.48
Aamusumpit – 3.06
Mitäsäteet?! – 3.41 (mukana Kesken)
Tahti kiihtyy – 2.50
Luottojäbiä – 4.26 (mukana Stepa)
Upee – 3.17
Eteenpäin – 4.33
Talviunii – 5.08 (mukana Puppa J)
Tyttöi, räppii & lenkkareita – 4.48 (mukana Särre)
Viimeistä päivää – 3.21
Parhaita päivii – 4.00
Tuotanto

Niko: 1, 3, 4, 5, 6, 8 ja 11
Niko ja Mikko: 2, 7 ja 10
Mikko: 9
Arvostelut

Rumba: positiivinen
Tuoreet Platat:
Kuvakaappaus "Parhaita päivii" -musiikkivideosta.
Pari kyttää

| Pari Kyttää> Cop Out |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kevin Smith
Käsikirjoittaja:   Mark Cullen  Robb Cullen 
Tuottaja:   Marc E. Platt  Polly Johnsen  Michael Tadross 
Säveltäjä:  Harold Faltermeyer
Kuvaaja:  Dave Klein
Leikkaaja:  Kevin Smith
Pääosat:   Bruce Willis  Tracy Morgan 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 26. helmikuuta 2010  Yhdistynyt kuningaskunta 21. toukokuuta 2010 
Kesto:  107 minuuttia
Alkuperäiskieli:  Englanti
Budjetti:  37 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pari kyttää (2010) on yhdysvaltalainen Kevin Smithin ohjaama toimintakomedia, jonka käsikirjoituksesta vastaavat Mark Cullen ja Rob Cullen.
Bruce Willis ja Tracy Morgan näyttelevät kyttäkaksikkoa, jotka taistelevat väsymättöminä rikollisuutta vastaan. Sivuosissa esiintyvät muiden muassa Sean Cullen, Kevin Pollack, Guillermo Díaz ja Adam Brody.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 26. helmikuuta 2010. Pari kyttää tuli teatterilevitykseen Suomessa 28. toukokuuta 2010.
Näyttelijät ja roolihahmot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bruce Willis  | … |  Jimmy Monroe   |
|  Tracy Morgan  | … |  Paul Hodges   |
|  Juan Carlos Hernández  | … |  Raul   |
|  Sean Cullen  | … |  Captain Romans   |
|  Kevin Pollak  | … |  Hunsaker   |
|  Adam Brody  | … |  Barry Mangold   |
|  Guillermo Díaz  | … |  Poh Boy   |
|  Seann William Scott  | … |  Dave   |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto – Warner Bros
Aiheesta muualla > Arvostelut

Nanna Yli-Hukka: Pari kyttää  28.5.2010. Filmgoer.fi.[vanhentunut linkki]
Intel Sandy Bridge

Sandy Bridge on koodinimi Intelin vuonna 2011 julkaisemalle mikroarkkitehtuurille.
Sandy Bridge -suorittimet korvasivat vanhemman Nehalem-suoritinarkkitehtuurin, ja se on Pentium 4n jälkeen ensimmäinen Intelin kokonaan uusi mikroarkkitehtuuri, aiempien Core 2 - ja Nehalem-arkkitehtuurien ollen parannettuja versiota Pentium Pro:n P6-arkkitehtuurista. Myöhemmät Haswell- ja Skylake-mikroarkkitehtuurit ovat jatkokehitelmiä Sandy Bridgestä.
Kuten Pentium 4 ja toisin kuin Pentium Pro, Sandy Bridge pohjautuu PRF-tyyppiseen käskyjen uudelleenjärjestelyyn, P6n perustuessa Tomasulo-tyyppiseen käskyjen uudelleenjärjestelyyn. PRF-tyyppinen käskyjen uudelleenjärjestely mahdollistaa Sandy Bridgelle huomattavasti P6-pohjaisia suorittimia paremman suorituskyky/virrankulutus-suhteen.
Muita ominaisuuksia:
32 kB data- ja 32 kB käsky- L1-välimuistit, joissa kolmen kellojakson viive. L2-välimuistin koko 256 kB ja viive 8 kellojaksoa.
Ydinten kesken jaettu L3-välimuisti.
Kaksi lataus/tallennusoperaatioa yhden kellojakson aikana
Parannettu suorituskyky operaatioissa Transcendental function, AES-salaus ja SHA-1 hashaus
AVX-käskykanta tuettuna.
Laitteistotuki Intel Quiq Synq Video -enkoodaukseen ja -dekoodaukseen.
14–19 jaksoa pitkä liukuhihna suorittimelle.
Cougar Point piirisarjan sisältävien emolevyjen ongelmat

Vuoden 2011 tammikuussa Intel havaitsi H67- ja P67-piirisarjallisten emolevyjen SATA-kontrollerissa ongelman, joka saattaa heikentää SATA-väyläisissä kiintolevyissä toimintaongelmia. Toms hardware arvioi että uusien emolevyjen toimittaminen rikkinäisten tilalle saattaa maksaa jopa 7 miljoonaa dollaria.
Janne Rättyä

Janne Rättyä (s. 1974) on suomalainen harmonikkataiteilija, joka on vuodesta 2003 toiminut harmonikansoiton professorina Grazin musiikkiyliopistossa Itävallassa.
Rättyä aloitti harmonikkaopinnot 11 vuoden iässä Sibelius-Akatemian nuorisokoulutuksessa ensin Heidi Velamon ja sitten Matti Rantasen oppilaana. Hän jatkoi opintojaan esittävän säveltaiteen koulutusohjelmassa ja valmistui musiikin maisteriksi vuonna 1998. Solistisen jatkotutkinnon hän suoritti Mie Mikin johdolla Essenin Folkwang-korkeakoulussa, jossa hän on toiminut myös opettajana.
Janne Rättyä on palkittu useissa alan kilpailuissa. Hän voitti kansainvälisen Arrasate Hiria -kilpailun Espanjassa vuonna 1996. Hän on esiintynyt solistina ja kamarimuusikkona eri puolilla Eurooppaa, Aasiassa ja Yhdysvalloissa. Rättyä oli ensimmäinen harmonikkataiteilija, joka soitti resitaalin Berliinin filharmonian kamarimusiikkisalissa, Deutschland Radio Berlinin debyyttisarjassa vuonna 2002.
Janne Rättyä on kantaesittänyt muun muassa Aldo Clementin, Dieter Schnebelin, Gerhard Stäblerin, Uljas Pulkkisin ja Iris ter Schiphorstin sävellyksiä. Hän on levyttänyt muun muassa Bachin Goldberg-muunnelmat Ondine-levymerkille vuonna 2012. Vuonna 2014 Ondine julkaisi hänen levytyksensä Domenico Scarlattin sonaateista, joka sai Yleisradion vuoden levy -palkinnon. Rättyä on levyttänyt myös Castigo-, VMS- ja Octavia-levymerkeille.
Aiheesta muualla

Janne Rättyän verkkosivusto
Janne Malmivaara

Janne Malmivaara on suomalainen viulisti ja viulupedagogi. Hän on toiminut Helsingin ammattikorkeakoulu Stadian lehtorina ja vuodesta 2006 Sibelius-Akatemian viulumusiikin lehtorina ja Savonlinnan uuden viulukoulun perustajana vuodesta 2009 yhdessä viulisti Elina Vähälän kanssa. Janne Malmivaara piti ensikonserttinsa Sibelius-Akatemian Seria-classica -sarjassa vuonna 2002 valmistuttuaan Sibelius-Akatemiasta  edellisenä vuonna 2001.  Hän on konsertoinut kamarimuusikkona Suomessa eri kokoonpanoissa, mutta myös solistina kuten Nauvon musiikkijuhlilla. Opiskeluvuosinaan hän osallistui Virtuosi di Kuhmo -kamariorkesterin toimintaan vuosina 1992–2002.
Parhautta

| Parhautta Kumikameli |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : uudet kappaleet 1996
 Julkaistu: 1996
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: punk
 Levy-yhtiö: Stupido Twins  TUG Records
Kumikamelin muut julkaisut
| Saturnuksen vararengas 1994 | Parhautta 1996 | Senssit/Förbannade 1997 |
Parhautta on Kumikameli-yhtyeen kymmenvuotisen taipaleensa kunniaksi vuonna 1996 julkaisema kokoelmalevy. Kokoelma julkaistiin myös Saksassa nimellä Kaputtheit vuonna 1998 Kumikamelin sivuprojektin Eläkeläisten suosion myötä.
Kappaleet

Tarmo – 2.16 (kokoelmalle uudelleennauhoitettu Saturnuksen vararengas -albumin kappale)
Ansa – 2.28 (kokoelmalle uudelleennauhoitettu Saturnuksen vararengas -albumin kappale)
Pasi – 2.12 (uusi kappale)
Kahva – 2.05 (uusi kappale)
Urho – 2.33 (kokoelmalle uudelleennauhoitettu Saturnuksen vararengas -albumin kappale)
Aimo – 1.54 (Saturnuksen vararengas -albumilta, Timo Kuronen soittaa saksofonia)
Rauni – 2.32 (Saturnuksen vararengas -albumilta)
Kääpiöitä – 3.08 (Ufojen lunnaat -albumilta)
Lahti – 2.57 (Ufojen lunnaat -albumilta)
Kristityn vastuu – 2.37 (Ufojen lunnaat -albumilta)
Rääpäle – 2.11 (Ufojen lunnaat -albumilta)
Satu – 2.43 (Ufojen lunnaat -albumilta)
Kolmas – 2.05 (Kourallinen kääpiöitä -albumilta)
Kalana – 2.00 (Kourallinen kääpiöitä -albumilta)
Petäjäkorpi – 4.16 (Kourallinen kääpiöitä -albumilta)
Nousussa – 1.48 (Kourallinen kääpiöitä -albumilta)
Satumaa – 3.00 (Onnellisten kotimaa -kokoelmalevyltä, cover Unto Monosen tangosta laulusolistina Vento)
Joppe Karhunen – 2.37 (Marsin sankarit -albumilta)
Tappiolla – 2.15 (Marsin sankarit -albumilta)
Särkyvää – 5.00 (Marsin sankarit -albumilta)
Aamupalasina – 1.29 (Marsin sankarit -albumilta)
Varjoton keskonen – 1.59 (Nahkasuiden paluu -albumilta)
Pieni puinen poika – 1.58 (Nahkasuiden paluu -albumilta)
Pyhän kyttyrän veljeskunta – 1.47 (Nahkasuiden paluu -albumilta)
Pikkusormen mittainen piru -laulu – 3.11 (Nahkasuiden paluu -albumilta)
Kumikameli – 1.12 (Kumikameli-albumilta)
Paperikapteeni – 1.26 (Kumikameli-albumilta)
Horjuva holtiton matkustaja – 3.06 (Kumikameli-albumilta)
Silmäkovana – 1.30 (Kumikameli-albumilta)
Kas, järjen valo sammui juuri – 3.13 (Kumikameli-albumilta)
Jorman joulu – 1.28 (Laulava kinkku -EP:ltä)
Kokoonpano kokoelmalle nauhoitetuilla kappaleilla

Jarmo Koponen – laulu, kitara, basso, kosketinsoittimet
Jussi Musikka - kitara, taustalaulu
Anssi Rosenius - rummut, lyömäsoittimet
Jouni Vento – basso, kosketinsoittimet, taustalaulu
Kokoonpano kokoelmalle nauhoitetuilla kappaleilla > Levyllä esiintyvät entiset jäsenet

Janne Hurskainen – rummut, kitara, kosketinsoittimet, taustalaulu
Jukka Hyrkäs – kitara, taustalaulu
Jouni Hukka – rummut
Hannu Lajunen – rummut, kosketinsoittimet, taustalaulu
Petteri Kukkonen – kosketinsoittimet, taustalaulu
Janne Mannonen

Janne Mannonen (s. 22. helmikuuta 1971 Savonlinna) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan YUP-yhtyeen rumpalina ja taustalaulajana (vuodesta 1991).
Mannonen tehnyt yhteistyötä muun muassa Siunatun hulluuden, CMX:n ja Eläkeläisten kanssa.
Mannonen vaikuttaa nykyään yhtyeissä Rämlord ja The South/East.
James Mill

James Mill
James Mill (6. huhtikuuta 1773 Northwaterbridge – 23. kesäkuuta 1836 Kensington) oli skotlantilainen historioitsija, ekonomisti, poliittinen teoreetikko ja filosofi. James Mill syntyi Angusin alueella Skotlannissa, suutarin poikana. Hänen äitinsä oli Isabel Fenton.
James Mill oli filosofi John Stuart Millin isä sekä Jeremy Benthamin läheinen ystävä.
Elements of political economy, 1826
Alexander Bain, James Mill. A biography, 1882
Feminismi

Siinä missä poika ja Bentham olivat uraauurtavia feministejä, James Milliä on pidetty antifeministinä, mutta häntä on myös tulkittu feminismille myönteiseksi.
Paukarlahden työväentalo

| Paukarlahden työväentalo |
| --- | --- |
 Paukarlahden työväenyhdistyksen talo.
Sijainti:  Paukarlahti, Leppävirta
Valmistumisvuosi:  1913
Purkuvuosi:  1970-luku
Rakennuttaja:  Paukarlahden Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Korkeus:  3,2 metriä
Kerrosluku:  1
Kerrosala:  118 tai 198 neliömetriä
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paukarlahden työväentalo oli Leppävirran kunnan Paukarlahden kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Paukarlahden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Heti perustamisen jälkeen, vuonna 1907, yhdistyksellä oli 40 jäsentä, mutta vuonna 1916 enää 15, ja vuonna 1931 jäseniä oli jäljellä 7. Talo valmistui vuonna 1913.
Syyskuussa 1930 Leppävirran nimismies anoi maaherralta yhdistyksen lakkauttamista kommunistilakien nojalla. Yhdistys oli sosialidemokraattinen, mutta nimismies epäili siinä toimivan salaa myös kommunisteja. Maaherra antoikin marraskuussa määräyksen, että yhdistyksen talossa ei saanut järjestää huveja neljään kuukauteen. Jo ennen tätä talo oli käytännössä ollut suljettuna, sillä nimismies ei antanut lupaa järjestää talolla tapahtumia niin kauan kuin lakkautusanomusta käsiteltiin. Yhdistys sai kuitenkin lopulta jatkaa toimintaansa, ja seuraavana kesänä se järjesti talollaan kesäjuhlat. 1970-luvulla talo myytiin huonokuntoisena purettavaksi.
Rakennus

Talo oli hirsirakenteinen ja lautavuorattu. Välipohjat olivat puuta. Talo oli yksikerroksinen, noin 3,2 metriä korkea, sen pinta-ala oli 118 neliömetriä, ja lisäksi rakennettavaa ullakkotilaa oli noin 80 neliömetriä. Juhlasalissa oli 96 istumapaikkaa ja näyttämö. Lisäksi talossa oli vahtimestarin asunto ja ulkorakennuksessa wc. Talossa ei ollut sähköjä, vaan se lämpeni kolmella uunilla ja yhdellä hellalla.
Toimintaa työväentalolla

Talolla järjestettiin muun muassa yhdistyksen kokouksia ja tanssiaisia.
Opel Manta

Opel Manta on Opelin vuosina 1970–1988 valmistama urheilullinen coupé-malli. Sen suurin kilpailija oli Ford Capri.
| Opel Manta |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1970–1988
Korimalli:  2-ovinen coupé
Seuraaja:  Opel Calibra
Vetotapa:  takaveto
Opel Manta A

A-mallin Manta tuli markkinoille syksyllä 1970. Manta oli kilpailija urheilullisten henkilöautojen segmentissä lähinnä Ford Caprille.
Mantaa oli aluksi saatavana kolmena versiona, perusmalli (S), Luxus-malli (L) ja urheilullisempi SR-malli. Vuonna 1972 tuli Berlinetta -malli, jossa oli vaihtoehtoisesti korinvärinen sisustus sekä joko musta tai  korinvärinen vinyylikatto.
Vuonna 1974 esiteltiin GT/E malli.
Mantan alustaa oli hieman muutettu Kadettiin ja GT:hen verrattuna, edessä oli kahdet kolmiotukivarret, kierrejouset ja poikittainen hammastanko-ohjaus. Taka-akseli on Kadettin versiosta kehitetty: kierrejouset, kaksi pitkittäistä tukivartta ja panhard-tanko.
Moottorivaihtoehdot:
1.2 S - 60 hv
1.6 N - 68 hv
1.6 S - 80 hv
1.9 S - 90 hv
1.9 GT/E - 105 hv
1900 Turbo - 140 hv (ei tuotantomalli)
TE2800 - 142 hv (valmistettu 79 kpl.)
Opel Manta B

A-mallin Mantan myynti loppui 1975 ja sen korvasi uudempi B-mallin Manta, joka pysyikin markkinoilla jopa 13 vuotta. Edeltäjäänsä verrattuna uusi Manta oli suurempi, niin sisältä kuin ulkoakin ja korimalleja oli nyt kaksi; Coupé ja CC (CombiCoupe).
Moottorivaihtoehdot:
1.2 N - OHV, 54 hv
1.2 S - OHV, 61 hv
1.3 N - OHC, 60 hv
1.3 S - OHC, 75 hv
1.6 N - CIH, 60 hv
1.6 S - CIH, 75 hv
1.8 S - OHC, 90 hv
1.9 N - CIH, 75 hv
1.9 S - CIH, 90 hv
1.9 E - CIH, 105 hv
2.0 N - CIH, 90 hv
2.0 S - CIH, 100 hv
2.0 E - CIH, 110 hv
2.4 16V - DOHC, 144 hv (Vain Opel Manta 400 mallissa)
Irmscher i 200, 2.0 -CIH, 125 hv
Irmscher i 240, 2.4 -CIH, 136 hv, valm. n. 600 kpl
Irmscher i 2800, 2.8 Commodore -CIH, 150 hv (6 syl.), valm. 27 kpl
Irmscher i 300, 3.0 Monza -CIH, 177 hv (6 syl.), valm. 27 kpl
Irmscher i 400, 2.4 -DOHC, Cosworth, 144 hv, valm. 245 kpl (tieliik.)
Manta 400

Manta 400 oli seuraaja homologaatiota varten tehdylle Ascona 400 -mallille. Manta 400 julkaistiin homologaationa B-ryhmään osallistumista varten ja mallin ensiesiintyminen oli Korsikan rallissa 1983. Autolla voitettiin muun muassa Circuit of Ireland Rally, Cork 20 International Rally, Rally of the Lakes ja Donegal Rally -kilpailut.
Ralleissa paljon käytetyn Manta 400 -mallin Irmscherin elektroninen polttoaineen ruiskutus oli korvattu kahdella kaksikurkkuisella Weber-kaasuttimella, jolloin tehoa saatiin 275 hv. Nelivalokeula ja lokasuojien levikesarja myytiin Mantaan lisävarusteena.
Opel Manta 400 mallin nimi ei tule moottorin iskutilavuuden mukaan, kuten muissa i sarjan Mantoissa. Manta 400 moottori on sama kuin Ascona 400 mallissa. Ascona 400 oli luokittelumalli rallia varten ja sen nimi tuli luokitteluun vaadittavasta 400 kpl määrästä, mallia kuitenkin valmistettiin 448 kappaletta.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Opel Manta Wikimedia Commonsissa
Opelin automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:   Astra  Crossland  Corsa  Grandland  Insignia  Mokka 
Nykyiset pakettiautot:   Combo  Movano  Vivaro 
Konseptiautot:   Aero GT  Opel Antara GTC  CD  Diesel Rekordwagen  Eco Speedster  Frogster  Frua Diplomat  G90  GT 2  Insignia  Maxx  OPC X-Treme  Snowtrekker  Trixx 
Entiset mallit:   Adam  Admiral  Agila  Ampera  Ampera-e  Antara  Arena  Ascona  Blitz  Calais  Calibra  Campo  Captain  Cascada  Commodore  Darracq  Diplomat  Frontera  Gemini  GT  GT (2007)  Kadett  Kapitän  Karl  Laubfrosch  Lutzmann  Manta  Meriva  Monterey  Monza  Olympia  Omega  Rekord  Senator  Signum  Sintra  Speedster  Tigra  Vectra  Zafira 
Opel Manta i400
Opel Manta 400 kuvattuna vuonna 2008.
Pekko Aikamiespoika (albumi)

| Pekko Aikamiespoika Pekko Aikamiespoika (Timo Koivusalo) |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1992
 Julkaistu: 1992
 Formaatti: CD-levy, C-kasetti, LP
 Tuottaja(t): Timo Koivusalo
 Tyylilaji: huumorimusiikki
 Kesto: 39.21
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Pekko Aikamiespoika on Timo Koivusalon esittämän kuvitteellisen Pekko Aikamiespoika -hahmon albumi, joka sisältää hänen esittämiään lauluja. Albumi on julkaistu vuonna 1992. Koivusalo on itse säveltänyt ja sanoittanut kaikki kappaleet lukuun ottamatta kappaletta ”Rälläti rälläti”, jonka hän on tehnyt yhdessä Joel Hallikaisen kanssa.
”Tekovika”-kappaletta käytettiin vuonna 1993 valmistuneen Pekko Aikamiespoika -televisiosarjan tunnusmusiikkina.
Kappaleet

Meijeriauton Madonna (3:01)
Siksikö lähdit (3:18)
Förskottia (2:14)
Tunnelmalaulaja Lampinen (3:39)
Oi Norma (3:23)
Rälläti rälläti (3:36)
Lauantaina leijonat liikkuu (3:25)
Kanttuvei (3:19)
Kaunis olit muistaaksein (3:18)
Hyvää jatkoa köyhyydelle (3:08)
Suostu edes säälistä (3:28)
Tekovika (2:59)
Aiheesta muualla

"Pekko Aikamiespoika" Suomen äänitearkiston tietokannassa[vanhentunut linkki]
Pekko Aikamiespoika
Elokuvat
Pekko Aikamiespojan poikamiesaika (1993) – Pekko ja poika (1994) – Pekko ja massahurmaaja (1995) – Pekko ja muukalainen (1996) – Pekko ja unissakävelijä (1997)
Muuta aiheeseen liittyvää
Pekko Aikamiespoika -albumi – Pekko Aikamiespoika -televisiosarja – Sarjan ja elokuvien hahmot
Ingebrigtsen

Ingebrigtsen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla norjalaisilla henkilöillä:
Filip Ingebrigtsen (s. 1993), keskimatkojen juoksija
Henrik Ingebrigtsen (s. 1991), keskimatkojen juoksija ja kestävyysjuoksija
Jakob Ingebrigtsen (s. 2000),  keskimatkojen juoksija ja kestävyysjuoksija
Kåre Ingebrigtsen (s. 1975), jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
Olaf Ingebrigtsen (1892–1971), voimistelija
Tommy Ingebrigtsen (s. 1977), mäkihyppääjä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Ingeborg Sjöqvist

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sjöqvist Berliinin kesäolympialaisissa 1936. |  Sjöqvist Berliinin kesäolympialaisissa 1936. |  Sjöqvist Berliinin kesäolympialaisissa 1936. |  |
Maa:   Ruotsi
Naisten uimahypyt
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1931 | 10 m kerroshypyt |  |
|  Hopeaa | Magdeburg 1934 | 10 m kerroshypyt |  |
Ingeborg Maria Sjöqvist (myöh. Ingers, 19. huhtikuuta 1912 Kalmar – 22. marraskuuta 2015 Rydebäck, Helsingborg) oli ruotsalainen uimahyppääjä.
Sjöqvist kilpaili 10 metrin kerroshypyissä. Kesäolympialaisissa hän sijoittui neljänneksi Los Angelesissa 1932 ja yhdeksänneksi Berliinissä 1936. EM-kilpailuista hän saavutti hopeaa vuosina 1931 ja 1934. Sjöqvistin Lala-sisko oli uimahyppyjen olympiamitalisti.
Sjöqvist kuoli 22. marraskuuta 2015 Helsingborgissa 103 vuoden iässä. Hän oli kuollessaan vanhimpia elossa olleita olympiaurheilijoita, epävirallisesti kuolinhetkellään vanhin vanhemman kiinalaisen Guo Jien kuoltua viikko häntä ennen. Sjöqvistin aviomies ehti myös viettää satavuotissyntymäpäiväänsä ennen tämän kuolemaa, ja he ehtivät olla naimisissa 75 vuotta.
James Michel

| James Michel |
| --- | --- |

Seychellien presidentti
 14. heinäkuuta 2004 – 16. lokakuuta 2016  
Edeltäjä:  France-Albert René
Seuraaja:  Danny Faure
Seychellien varapresidentti
 1996–2004  
viestintäministeri ja muita ministerinpaikkoja
 1977–1996  
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. elokuuta 1944 (ikä 80) Mahé, Seychelles
Tiedot
Puolue:  Seychellien kansanpuolue
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Palvelusvuodet:  1977–1993
Sotilasarvo:  eversti
James Alix Michel (s. 18. elokuuta 1944) on seychelliläinen poliitikko, joka oli maansa presidentti 2004–2016.
Elämäkerta

Michel aloitti uransa opettajana, mutta siirtyi sotilasuralle ja kohosi everstiksi. Ennen Seychellien itsenäistymistä vuonna 1976 hän liittyi France-Albert Renén johtamaan poliittiseen puolueeseen jo ennen maan itsenäisyyttä ja oli sen keskuskomitean jäsen vuoden 1977 kaappauksen aikaan. Puolue on muuttanut nimensä kahteen kertaan ja on nykyisin nimeltään Parti Lepup eli Seychellien kansanpuolue. Michel on sen puheenjohtaja vuodesta 2009 alkaen.
Vuonna 1996 James Michelista tuli Seychellien varapresidentti. Vuonna 2004 hän seurasi vapaissa vaaleissa France-Albert Renéa maan presidenttinä. Hänet valittiin uudelleen heinäkuun 2006 vaaleissa ja jälleen toukokuussa 2011. Michel voitti myös vuoden 2015 vaalit, mutta hän ilmoitti syyskuussa 2016 jättävänsä paikkansa ennenaikaisesti kansanpuolueen hävittyä vuoden 2016 parlamenttivaalit. Kansanpuolue menetti näin 39 vuotta kestäneen valta-asemansa. Michelin seuraajaksi nousi varapresidentti Danny Faure.
Michel on taistellut tarmokkaasti merirosvousta vastaan. Somalialaiset merirosvot ovat vakava uhka seychellien kalastajille. Hän on kiinnittänyt huomiota myös ilmaston lämpenemisen vaikutuksiin, jotka uhkaavat saarivaltion tulevaisuutta.