stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liperi (kunta)
Seurakunnat > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Liperin kunnan nykyisellä alueella.
Viinijärven seurakunta (liitetty Liperin seurakuntaan 1995, nimenä vuoteen 2001 asti Liperi-Viinijärven seurakunta)
Mökkiläistoimikunta

Liperiin perustettiin Pohjois-Karjalan ensimmäinen mökkiläistoimikunta vuonna 2004. Toimikunta on kesämökkiläisten yhdysside, ja se voi tehdä aloitteita ja esityksiä kunnalle. Lisäksi kunta järjestää kesäasukkaille yhteistoimintaa. Kesäasuntoja Liperissä on noin 3000.
Liikenne

Valtatie 9 (Turku–Niirala) Joensuusta Kuopioon ja valtatie 23 (Pori–Joensuu) Varkaudesta Joensuuhun kulkevat Liperin kautta. Seututie 482 johtaa Kiteen Tolosenmäestä Rääkkylän ja Liperin kirkonkylän kautta Käsämään, jossa se yhtyy valtatie 9:ään sekä valtatie 23:n. Seututie 476 (Heinävesi–Ylämylly) risteää Liperin kirkonkylässä.
Liperi oli aikanaan kolmen lossin pitäjä. Käsämän lossi korvattiin sillalla 1988 ja Onkisalmen lossi 1975. Enää on jäljellä Arvinsalmen lossi Liperin ja Rääkkylän välillä.
Joensuun lentoasema sijaitsee Liperin kunnan puolella. Viinijärven rautatieasemalta kulkee taajamajuna rataosalla Pieksämäki–Joensuu. Länsiosien lähin asema on saman rataosan Vihtarin rautatieasema.
Kunnan paikallis- ja koululaisliikenteestä vastaa Joensuun seudun joukkoliikenne.
Vierasvenesatamia on kirkonkylässä ja Tutjunniemen Saariston rannassa.
Kulttuuri > Kirjastot

Liperiin perustettiin Suomen ensimmäinen suomenkielinen pitäjänkirjasto vuonna 1845. Nykyisin kuntalaisia palvelee kolme kirjaston toimipistettä (Liperin kirjasto, Ylämyllyn kirjasto ja Viinijärven kirjasto) sekä kolmen kunnan yhteinen kirjastoauto Ketunlenkki.
Kulttuuri > Museot

Liperissä toimii useita museoita.
Kulttuuri > Kesäteatterit

Liperissä toimii kolme kesäteatteria: Roukalahden kesäteatteri kylän seurojentalon pihapiirissä, Ristin kesäteatteri Ristin kylässä ja Liperin kesäteatteri Liperin lavalla.
Kulttuuri > Tanssi

Liperin lava kirkonkylässä on tanssikilpailujen pitopaikka: siellä on pidetty muun muassa kesäkuussa 2007 Humpan SM-kilpailut.
Viinijärvellä on ollut Pyttylammen lava.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Liperin pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla ruishuttu ja kala-perunalaatikko.
Kulttuuri > Tunnettuja entisiä ja nykyisiä liperiläisiä kulttuurihenkilöitä

| --- | --- |
 Aino von Boehm (o.s. Zitting), taidemaalari  Bengt Broms, professori, Galleria Bromsin ylläpitäjä  Brynolf Enwald, opetusneuvos, Enwald-kotimuseon perustaja   Anders Josef Europaeus kirkkoherra, rovasti, teologian tohtori ja valtiopäivämies  Lauri Holopainen, kirjailija  Kaarle Hyttinen, kirjailija  Albin Kaasinen, kuvanveistäjä  Anu Kaipainen, kirjailija,toiminut äidinkielenopettajana Viinijärvellä  Olli Karjalainen, kansanrunoilija  Ilmari Kivinen (Tiitus), kirjailija, (1883–1940). Hänen muistokivensä (Veikko Jalava 1962) on Viinijärvellä :  Jouko Lehtonen, kirjailija, entinen läänintaiteilija  Tuomas Lius, kirjailija  Sylvi-Sanni Manninen, kirjailija ja psykologi  Satu Niiranen, teatteriohjaaja  Esa Pakarinen, näyttelijä  Seppo Putkinen, taiteilija  Erkki Räsänen, tangokuningas  Wimme Saari, saamelaisartisti  Marja-Leena Tiainen, kirjailija, Savonia-palkinnon saaja 2007  Tellu Turkka-Saari, muusikko  Hannu Virolainen, näyttelijä, ohjaaja
Urheilu ja liikunta

Liperin urheilukeskus on Pärnävaara, joka on Pohjois-Karjalan suurin hiihtokilpailukeskus. Pärnävaaralla on pidetty myös suunnistuksen Jukolan viesti 2000.
Viinijärven Urheilijat on tunnettu erityisesti naisten pesäpalloilusta. Ylimmällä sarjatasolla ViU on pelannut 1985–2000 ja 2008–2016. Vuonna 1987 seura voitti hopeaa, 1988 pronssia, 1989 hopeaa, 1990 kultaa ja 1995 pronssia.
Urheilu ja liikunta > Liperiläisiä urheiluseuroja

Honkalammen-Ylämyllyn kuntokerho, Karjalan Kopse (ratsastus), Karjalan Käki, Roukalahden Kivekkäät, Leppälahden Uskallus, Liperin Avantouimarit, Liperin Hiihtoseura, Liperin Kelo, Liperin Kiekko, Liperin Naisvoimistelijat, Liperin Ratsastajat, Liperin Taimi, Sulkaman Kipinä, Vaivion Tarmo, Viinijärven Naisvoimistelijat, Viinijärven Urheilijat, Ylämyllyn Tennis, Ylämyllyn Yllätys, Liperi Volley, Susiraja Volley.
Urheilu ja liikunta > Tunnettuja urheilijoita

Miika Kirmula, suunnistaja
Hiihtäjäveljekset Martti ja Tauno Lappalainen. Heidän muistomerkkinsä (Veikko Jalava, 1967) on kirkonkylässä. He edustivat urheiluseura Roukalahden Kivekkäitä Liperissä.
Kari Lehtola, lentopalloilija
Maratonin moninkertainen Suomen mestari Yrjö Pesonen edusti urallaan Liperin Taimea. Hän saavutti 7 SM-kultaa vuosina 1992–2006.
Siiri Rantanen, hiihtäjä, asui perheineen Liperissä 1940-luvun lopulla.
Seppo Repo, jääkiekkoilija, syntynyt Liperissä.
Riika Räsänen, pesäpalloilija
Marika Teini, suunnistaja
Jukka Toivola, maratoonari, Liperin Taimi
Pirjo Vihonen (nyk. Ståhlberg), kestävyysjuoksija. Hän edusti Leppälahden Uskallusta ja Joensuun Katajaa.
Tapahtumia

Karelia-soutu, vuosittain heinäkuussa
Vanhoillislestadiolaisten suviseurat 2010, kaikkien aikojen suurin yleisötapahtuma Liperissä
Leipämessut
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liperi (kunta) Wikimedia Commonsissa
Liperin kunnan kotisivut
Liperin lukion kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Pekka Pakarinen: Suur-Liperistä leipäpitäjäksi. Liperin historia. (2006)
Tutju – kylä Saimaan latvavesillä -kylähistoria (2002)
Tilastokeskus – Liperin avainluvut
Liperi, viljava leivän kasvattaja ja vanha kulttuuripitäjä, Helsingin Sanomat, 19.06.1938, nro 162, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Liperi
| --- | --- |
Taajamat:  Kirkonkylä  Viinijärvi  Ylämylly 
Kylät:  Ahonkylä  Kaatamo  Kompero  Korpivaara  Käsämä  Leppälahti  Liperin kylä  Liperinsalo  Mattisenlahti  Risti  Ristinsalmi  Roukalahti  Salokylä  Taipale  Tutjunniemi  Vaivio  Ylämylly 
| n k Pohjois-Karjalan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Heinävesi  Ilomantsi  Joensuu  Juuka  Kitee  Kontiolahti  Lieksa  Liperi  Nurmes  Outokumpu  Polvijärvi  Rääkkylä  Tohmajärvi 
Entiset kunnat:  Eno  Kesälahti  Kiihtelysvaara  Nurmeksen maalaiskunta  Pielisensuu  Pielisjärvi  Pyhäselkä  Tuupovaara  Valtimo  Värtsilä 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Kesäiltainen näkymä satamaan.
MG 17

| Flugzeug-Maschinengewehr MG 17 |
| --- | --- |

Tyyppi:  konekivääri
Valmistaja:  Rheinmetall, Rheinmetall-Borsig
Valmistusmaa:   Natsi-Saksa
Valmistusvuodet:  1936–194?
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  7,92 × 57 mm
Aseen pituus:  1 078 mm
Piipun pituus:  600 mm
Paino (tyhjänä):  10,2 kg
Lipas:  vyösyöttö
Kapasiteetti:  100, 250 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  755 m/s
Tulinopeus (laukausta/min):  1 200
MG 17 on saksalaisen Rheinmetallin, myöhemmin Rheinmetall-Borsigin valmistama 7,92 × 57 millimetrin ilmajäähdytteinen ja rekyylitoiminen, vyösyöttöinen konekivääri.
Louis Schmeisserin suunnittelemaan MG 30 -konekivääriin perustunut Flugzeug-Maschinengewehr MG 17 (suom. lentokonekonekivääri) suunniteltiin vuonna 1936 kiinteäksi aseeksi Luftwaffen hävittäjiin. Siihen oli asennettavissa synkronointilaite, joka mahdollisti ampumisen pyörivän potkurin läpi.
Lentokoneaseistuksen sodanaikaisen kehityksen myötä 7,92 millin konekiväärit todettiin liian pienitehoisina vanhentuneiksi. Vuodesta 1942 lähtien niitä alettiin muuntaa maajoukkojen käyttöön varustamalla ne olkatuella, uusilla tähtäimillä ja haaratuella sekä kolmijalkatuen kiinnitysmahdollisuudella. Muunnetut aseet jaettiin pääasiassa Luftwaffen maajoukoille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta MG 17 Wikimedia Commonsissa
Nikolajevskin välikohtaus

Nikolajevsk-na-Amure noin vuonna 1900
Nikolajevskin välikohtauksen muistomerkki.
Nikolajevskin välikohtaus oli vuonna 1920 kehittynyt sarja tapahtumia, jossa ulkovallat osallistuivat Venäjän sisällissotaan. Tapahtumat päättyivät Nikolajevsk-na-Amuressa asuneiden satojen japanilaisten ja useimpien kaupungissa asuneiden venäläisten surmaamiseen.
Keisarillisen Japanin armeija ṿaltasi Nikolajevsk-na-Amure syyskuussa 1918 osana Siperian interventiota. Helmikuun alussa 1920 kaupungissa oli noin 450 japanilaisen siviilin ja 350 sotilaan muodostama yhteisö. Japanin lisäksi Venäjän valkoinen armeija oli sijoittanut kaupunkiin noin 300 sotilasta. Kaupungissa asui noin 15 000 siviiliä. Tammikuussa 1920 lähes 4 000 sotilaan vahvuinen joukko partisaaneja piiritti kaupungin. Partisaanien komentajana toimi Yakov Triapitsyn.
24. helmikuuta 1920 japanilaisten komentaja salli partisaanien edetä kaupunkiin. Partisaanit ryhtyivät kokoamaan ja teloittamaan valkoisen armeijan kannattajia. 10. maaliskuuta partisaanien komentaja esitti vaatimuksen japanilaisten antautumiseksi. Hän odotti japanilaisten kieltäytyvän tästä. Japanilaiset tekivät yllätyshyökkäyksen 12. maaliskuuta 1920. Hyökkäys epäonnistui ja suurin osa japanilaisista sotilaista kuoli. Jäljelle jääneet antautuivat japanilaisten komentajien käskystä. Tästä huolimatta Triapitsyn päätti kostaa ja surmasi kaikki japanilaiset sotilaat sekä suurimman osan siviileistä. Noin 700 japanilaista kuoli kostossa.
Tämän jälkeen Triapitsyn ryhtyi hallitsemaan kaupunkia kauhun avulla. Hän teloitti kaikki vaaralliseksi katsomansa siviilit. Partisaaneilla oli pulaa ammuksista, joten yksi teloitusmenetelmä oli iskeä heitä pistimellä ja heittää heidät Amur-jokeen tehtyyn avantoon. Triapitsyn surmasi useita tuhansia kaupungin asukkaista.
Toukokuun lopussa kaupunkiin saapui japanilaisten vahvistusjoukko. Triapitsyn teloitti kaikki jäljellä olleet asukkaat ja poltti kaupungin.
Japanin hallitus lähetti protestin bolsevikkihallitukselle ja vaati kompensaatiota. Venäjän hallitus vastasi vangitsemalla ja teloittamalla Triapitsynin. Japanilaisten mielestä tämä ei kuitenkaan riittänyt ja he käyttivät tapahtumaa syynä Sahalinin pohjoisosan miehitykselle. Lisäksi Japani ei tunnustanut Neuvostoliittoa ennen kuin vuonna 1925.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nikolajevskin välikohtaus Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nikolayevsk Incident
Käännös suomeksi
M18 Hellcat
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M18 Hellcat Wikimedia Commonsissa
Luettelo Alavuden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Alavuden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Alavuden kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Alavuteen on liitetty Töysän kunta.
Aki Pyysing

| Aki Pyysing> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Suomi
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  0
WPT-voitot:  0
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  899 935
Päivitetty:  20.1.2025
Aki Taisto Olavi Pyysing (s. 1967, Lappeenranta) on suomalainen pokeriammattilainen. Hän on kirjoittanut suomalaisen pokerikirjan Pokerin käsikirja yhdessä Marko Erolan kanssa sekä esiintynyt pokeriaiheisilla opetusfilmeillä. Pyysing kirjoittaa myös alan lehtiin ja verkkojulkaisuihin. Vuonna 2014 Pyysing valittiin Vuoden Pokerinaamaksi Finnish Poker Awards -gaalassa.
Pyysing on valmistunut laskentaekonomiksi Helsingin Kauppakorkeakoulusta. Pyysingin mukaan hän on enemmän käteispelaaja kuin turnauspelaaja. Ensimmäisen liveturnauksensa hän pelasi vuonna 1995 Helsingin Casinolla. Vuonna 2009 Pyysing voitti Helsinki Freezeout -turnaussarjassa 600 euron no limit hold'em terminator -turnauksen. Vuonna 2012 hän voitti Fennia Grand Slam -turnaussarjassa 2 000 euron Omaha-turnauksen ja 52 000 euroa. Aiemmin pokeriurallaan hän on voittanut turnauksia Sloveniassa, Venäjällä, Ranskassa ja Itävallassa.
Vuonna 2025 hän voitti Helsinki Freezeoutin  kaksipäiväisesen pääturnauksen ja nappasi n. 150 000€ kokonaispotista 37 000€ siivun.
Aki Pyysing kirjoittaa viikoittaisia kolumneja Sijoitustieto.fi ja Pokeritieto.com -verkkosivustoilla. Pyysingin sijoitusaiheinen kolumni julkaistaan sunnuntaisin ja pokeriaiheinen kolumni keskiviikkoisin.
Teoksia

Pyysing, Aki & Erola, Marko: Pokerin käsikirja.  Helsinki:  Like, 2005 (4. painos 2007).  ISBN 952-471-652-6
Pyysing, Aki & Erola, Marko & Hildebrant, Per: Poker för vinnare.  Helsinki:  Like, 2006.  ISBN 952-471-898-7  (suom. Pokerin käsikirja) (ruotsiksi)
Pyysing, Aki & Erola, Marko: Pokerihuoneen pokeriopas.  Helsinki:  24 Trading Ltd, 2007.  ISBN 978-99932-0-561-6  (teoksen verkkoversio (Arkistoitu – Internet Archive))
Pyysing, Aki & Erola, Marko: Nettipokeri – texas hold'em (DVD, 2006)
Pyysing, Aki & Erola, Marko: Nettipokeri 2 – turnauspelaaminen (DVD, 2006)
Aiheesta muualla

Aki Pyysing The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
Aki Pyysingin kolumneja Pokeritieto.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Aki Pyysingin kolumneja Sijoitustieto.fi-sivustolla
Talviuni

Talviuni on eläimellä yli talven kestävää unta. Se on joidenkin eläinlajien keino sopeutua talven ravintopulaan. Tyypillisiä talviunta nukkuvia nisäkkäitä ovat muun muassa karhu ja mäyrä.
Talviunta nukkuvan ruumiinlämpö laskee muutamalla asteella ja elintoiminnot hidastuvat vähäisesti, sydämen lyöntitiheys saattaa pienentyä ja hengitys hieman hidastua. Eläimet lakkaavat ulostamasta ja virtsaamasta ja selviytyvät ravinnotta. Energiaa ne saavat koko kesän ja syksyn ajan keräämiensä rasvavarastojen avulla. Talviunta nukkuvilla eläimillä on erityinen ruskearasvakerros, joka puuttuu tavallisilta nisäkkäiltä kokonaan. Kerätty rasvakerros saattaa kattaa jopa kolmanneksen koko eläimen painosta, joskus jopa enemmän.
Eläin pesiytyy muun muassa luolaan, juurakoihin tai vaikkapa itse kaivamaansa koloon, johon se paneutuu talviuneensa, se menee mahdollisimman pieneen kerään ns. sikiöasentoon, jotta kaikki mahdollinen lämpöenergia pysyisi sen käytettävissä.
Talviuni on tavallista syvempi unitila, josta herääminen on mahdollista ulkoisten häiriöiden tai talvehtimisolosuhteissa tapahtuvien muutosten seurauksena. Talviuni ei kuitenkaan ole yhtä syvää kuin talvihorros, jossa eläimen ruumiinlämpö laskee paljon enemmän.
Stanislav Smirnov

| Stanislav Smirnov |
| --- | --- |
 Stanislav Smirnov vuonna 2007 Oberwolfach-seminaarissa Saksassa
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. syyskuuta 1970 (ikä 54) Leningrad, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  California Institute of Technology
Väitöstyön ohjaaja:  Nikolai Makarov (käännä suomeksi) ja Viktor Khavin (käännä suomeksi)
Instituutti:  Geneven yliopisto
Tutkimusalue:  matematiikka
Palkinnot:  Fieldsin mitali (2010)
Aiheesta muualla
www.unige.ch/~smirnov
Stanislav Konstantinovitš Smirnov (ven. Станислав Константинович Смирнов; s. 3. syyskuuta 1970 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen matemaatikko, joka palkittiin Fieldsin mitalilla vuonna 2010.
Smirnov syntyi Leningradissa vuonna 1970. Hän opiskeli kotimaassaan matematiikkakoulussa ja Pietarin valtionyliopistossa. Valmistumisensa jälkeen hän jatkoi uraansa Kalifornian teknillisessä instituutissa, jossa hän suoritti tohtorin tutkinnon Nikolai G. Makarovin ohjauksessa vuonna 1996. Tämän jälkeen hän työskenteli lyhyen aikaa Yalen yliopistossa, Institute for Advanced Studyssä ja Max Planck -instituutissa matematiikan tutkimuskeskuksessa. Vuodesta 1998 Smirnov asui Ruotsissa, jossa hän toimi professorina Kuninkaallisessa teknillisessa korkeakoulussa ja tutkijana Ruotsin kuninkaallisessa tiedeakatemiassa. Vuodesta 2003 hän on ollut professorina Geneven yliopistossa.
Smirnov on suuntautunut urallaan tutkimaan analyysiä, dynaamisiä systeemejä, todennäköisyysteoriaa ja matemaattista fysiikkaa. Vuonna 2010 hän sai Fieldsin mitalin työstään matemaattisen fysiikan parissa. Smirnovin sai mitalin erityisesti teoreettisista tutkimuksistaan, jotka kuitenkin koskevat arkipäivän asioita, kuten esimerkiksi veden valumista maaperään. Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2013.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stanislav Smirnov Wikimedia Commonsissa
näytä
keskustele
Fieldsin mitalin saajat()
1936: Ahlfors • Douglas | 1950: Schwartz • Selberg | 1954: Kodaira • Serre | 1958: Roth • Thom | 1962: Hörmander • Milnor | 1966: Atiyah • Cohen • Grothendieck • Smale | 1970: Baker • Hironaka • Novikov • Thompson | 1974: Bombieri • Mumford | 1978: Deligne • Fefferman • Margulis • Quillen | 1982: Connes • Thurston • Yau | 1986: Donaldson • Faltings • Freedman | 1990: Drinfeld • Jones • Mori • Witten | 1994: Zelmanov • Lions • Bourgain • Yoccoz | 1998: Borcherds • Gowers • Kontsevitš • McMullen | 2002: Lafforgue • Vojevodski | 2006: Okounkov • Perelman • Tao • Werner | 2010: Lindenstrauss • Châu • Smirnov • Villani | 2014: Avila • Bhargava • Hairer •  Mirzakhani | 2018: Birkar • Figalli • Scholze • Venkatesh | 2022: Duminil-Copin • Huh • Maynard • Vjazovska
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat 
Tieteilijät:  Google Scholar  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  Scopus  zbMATH 
Muut:  IdRef
Suurten lukujen laki

Suurten lukujen lain havainnollistus nopanheittojen avulla. Kun heittojen lukumäärä kasvaa, silmälukujen keskiarvo lähestyy arvoa 3,5.  Pienellä määrällä heittoja keskiarvo voi poiketa tästä hyvinkin paljon, mutta suurella määrällä heittoja (oikealla) se pysyy yhä lähempänä tätä raja-arvoa.
Suurten lukujen laki on toden­näköisyys­laskennan tulos, joiden mukaan sellaisten satunnais­muuttujien jonon keski­arvo, joilla on sama odotusarvo, voidaan tietyin edellytyksin ja tietyssä mielessä sanoa suppe­ne­van kohti niiden odotus­arvoa, kun satunnais­muuttujien luku­määrä kasvaa rajatta. Erityisesti toisto­kokeessa, jossa tietty tulos saadaan joka kerta yhtä suurella toden­näköisyydellä, tällaisten tulosten suhteellinen osuus kaikista koe­tuloksista lähestyy tämän toden­näköi­syyden osoittamaa lukua, kun toistojen luku­määrä kasvaa.
Suurten lukujen lailla on suuri käytännöllinen merkitys, koska se käytännössä "takaa", että satunnaisten ilmiöiden esiintymis­tiheys pitkällä aikavälillä voidaan ennustaa. Esimerkiksi vaikka pelikasino voikin menettää rahaa jollakin kerralla, kun rulettia pelataan, suurella määrällä pelikertoja sen kokonais­voitto voidaan kutakuinkin varmasti ennustaa. Niinpä jollekulle pelaajalle maksettavan voiton korvaavat kasinon pitäjän kannalta käytännössä varmuudella muiden pelaajien maksamat pelimaksut. Yhdessä keskeisen raja-arvolauseen kanssa suurten lukujen laki muodostaakin perustan koko matemaattiselle tilastotieteelle.
Nimensä mukaisesti suurten lukujen laki kuitenkin pätee vasta, kun käsitellään suurta määrää havaintoja. Ei ole olemassa sellaista säännön­mukaisuutta, jonka mukaan jo pienellä määrällä havaintoja tulosten keskiarvon pitäisi vastata kunkin kerran odotus­arvoa tai että satunnaista poikkeamaa keskiarvosta pitäisi välittömästi seuraavan kerran tuloksen "tasa­painottaa". Virheellistä kuvitelmaa, että sellainen säännön­mukaisuus olisi olemassa, sanotaan pelurin virhepäätelmäksi.
Esimerkkejä

Esimerkiksi heitettäessä tavallista kuusisivuista noppaa yhden kerran saadaan jokin luvuista 1, 2, 3, 4, 5 tai 6, jokainen yhtä suurella todennäköisyydellä (edellyttäen ettei noppa ole "painotettu"). Näin ollen nopanheiton tuloksen odotusarvo on
Suurten lukujen laista seuraa, että jos noppaa heitetään hyvin monta kertaa, heittojen tulosten keskiarvo on todennäköisesti lähellä lukua 3,5, sitä tarkemmin, mitä useampia kertoja noppaa heitetään.
Suurten lukujen laista seuraa, että onnistuminen empiirinen todennäköisyys sarjassa Bernoullin kokeita suppenee kohti teoreettista todennäköisyyttä. Bernoullin satunnaismuuttujan odotusarvo on sama kuin onnistuminen teoreettinen todennäköisyys, ja kun sellaisia satunnaismuuttujia on n kappaletta ja ne ovat riippumattomat ja identtisesti jakautuneet, niiden keskiarvo lähestyy tätä arvoa.
Esimerkiksi kolikon heittäminen on Bernoullin koe. Kun "painottamatonta" kolikkoa heitetään kerran, teoreettinen todennäköisyys saada kruuna on 1/2. Niinpä suurten lukujen lain mukaan suuressa määrässä kolikonheittoja kruunien suhteellisuuden osuuden pitäisi olla noin 1/2.  Erityisesti kruunien osuus n heiton jälkeen suppenee melkein varmasti kohti arvoa 1/2, kun n kasvaa rajatta.
Vaikka kruunien ja myös klaavojen suhteellinen osuus lähestyy arvoa 1/2, samoin ei ole kruunien ja klaavojen lukumäärän erotuksen laita. Päin vastoin, se kasvaa itseisarvoltaan melkein varmasti. Toisin sanoen todennäköisyys sille, että näiden lukumäärien erotus olisi itseisarvoltaan tietyn rajan alapuolella, lähestyy nollaa heittojen lukumäärän kasvaessa. Melkein varmasti myös tämän erotuksen suhde heittojen lukumäärään lähestyy nollaa. Tämä lukumäärien erotus kasvaa kuitenkin hitaammin kuin kaikkien heittojen lukumäärä.
Historia

Italialainen matemaatikko Gerolamo Cardano (1501–1576) väitti ilman todistusta, että empiiristen tilastojen pätevyydellä on taipumus kasvaa otoskoon kasvaessa. Tämä väite muotoiltiin sittemmin suurten lukujen laiksi. Jakob Bernoulli todisti suurten lukujen lain erikois­tapauksessa, joka koskee kaksiarvoisia satunnais­muuttujia.  Häneltä kesti yli 20 vuotta kehittää väitteelle riittävän täsmällinen matemaattinen todistus, jonka hän julkaisi teoksessaan Ars Conjectandi vuonna 1713. Hän nimitti sitä "kultaiseksi teoreemaksi", mutta nykyisin se tunnetaan Bernoullin lauseena. (Sitä ei pidä sekoittaa Jakob Bernoullin veljenpojan, Daniel Bernoullin mukaan nimettyyn Bernoullin lakiin fysiikassa.)  Vuonna 1837 S. D. Poisson kuvaili tulosta tarkemmin ja antoi sille nimen "suurten lukujen laki" (ransk. Loi des grands nombres). Tämän jälkeen tulos tunnettiin molemmilla nimillä, mutta "suurten lukujen laki" on yleisemmin käytetty.
Bernoullin ja Poissonin todistettua tuloksensa muut matemaatikot kuten Pafnuti Tšebyšov
, Markov, Borel, Cantelli ja Kolmogorov kehittivät vahvempia tuloksia, kunnes lopulta Aleksandr Khintšin lopulta esitti suurten lukujen laille todistuksen, joka pätee mielivaltaisille satunnaismuuttujille. Nämä myöhemmät tutkimukset ovat johtaneet ennen kaikkea kahteen huomattavaan suurten lukujen lain muotoiluun. Toista sanotaan "heikoksi", toista "vahvaksi" laiksi, mitkä viittaavat kahteen erilaiseen tilastollisen suppenemisen muotoon. Kuten jäljempänä osoitetaan, heikko laki on samalla vahvan lain looginen seuraus.
Muotoilut

Seuraavassa käsitellään lähinnä kahta suurten lukujen lain muotoilua, heikkoa ja vahvaa suurten lukujen lakia, sekä heikon lain erikois­tapauksena myös Bernoullin lausetta. Lisäksi mainitaan uniforminen suurten lukujen laki ja Borelin suurten lukujen laki.
Lain kaikki versiot ilmaisevat matemaattisesti eri tavoin täsmennettynä periaatteen, että otoksen
keskiarvo suppenee suurella toden­näköisyydellä kohti odotusarvoa
kun X1, X2, ... on päättymätön jono riippumattomia ja samoin jakautuneita satunnaismuuttujia, joiden odotusarvo on E(X1 = E(X2) = ...= µ. 
Oletetaan, että funktiot Xj ovat integroituvia Lebesguen mielessä, jolloin satunnaismuuttujilla on odotusarvo ja se on äärellinen.
Sen sijaan suurten lukujen laki ei välttämättä edellytä, että näillä satunnaismuuttujilla on myös äärellinen varianssi Var(X1) = Var(X2) = ...  = σ2 < ∞. Hyvin suuri tai ääretön varianssi tekee suppenemisen hitaaksi, mutta suurten lukujen laki silti pätee. Tämä oletus kuitenkin usein tehdään, koska todistus on silloin helpompi ja lyhempi.
Vahva ja heikko laki eroavat toisistaan siinä, mitä suppenemisen tilastollisessa mielessä katsotaan merkitsevän.