stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mihail Kutuzov
Sotilasura

Kutuzov toimi Venäjän suurlähettiläänä Konstantinopolissa vuosina 1792–1794 ja jopa vieraili Osmanien valtakunnan sulttaani Selim III:n haaremissa. Hän neuvotteli lukuisia ulkopoliittisia ja kauppapoliittisia etuja Venäjälle. Mihail Kutuzov johti Venäjän joukkoja Vanhassa Suomessa vuosina 1795–1796. Hän toimi diplomaattitehtävissä Ruotsissa ja Preussissa.
Kutuzov jätti armeijan palveluksen vuonna 1802 jouduttuaan epäsuosioon. Toisten tietojen mukaan hän pyysi vuoden virkavapautta sairauden vuoksi ja vetäytyi maatilalleen Goroškiin, Žytomyrin alueelle Volynian kuvernementtiin (nyk. Korošev, Volodarsko-Volinski alue, Žytomyrin alue, Ukraina). Keisari Aleksanteri I tarvitsi hänen apuaan sodassa Napoleonin joukkoja vastaan, minkä vuoksi Kutuzov palasi armeijan palvelukseen vuonna 1805. Keisari Aleksanteri I ei hyväksynyt Kutuzovin sotasuunnitelmia Grand Arméen joukkoja vastaan, vaan otti armeijan johtamisen itselleen, mikä johti tappioon Austerlitzin taistelussa vuonna 1805.
Kutuzov toimi Kiovan ja Liettuan sotilaskuvernöörinä vuosina 1806–1811. Hän voitti taistelun Osmanien valtakuntaa vastaan vuonna 1811, mikä johti Bukarestin rauhansopimuksen syntymiseen vuonna 1812.
Napoleon hyökkäsi Venäjälle kesäkuussa 1812. Aleksanteri I ylensi Mihail Kutuzovin Venäjän armeijan komentajaksi, myönsi hänelle Pyhän Yrjön ritarikunnan 1. luokan ristin ja antoi hänelle Smolenskin ruhtinaan arvon. Kutuzov joukkoineen koki tasaväkisen taistelun Borodinossa. Napoleonin joukot pääsivät etenemään kohti Moskovaa ja miehittivät kaupungin syyskuussa 1812 ja Kutuzov vetäytyi armeijansa kanssa Moskovan eteläpuolelle.
Napoleon, joka ei ollut onnistunut tekemään rauhaa venäläisten kanssa eikä halunnut viettää talvea Moskovassa, lähti joukkoineen kaupungista lokakuussa 1812. Hän yritti siirtyä lounaaseen, mutta Kutuzov esti ranskalaisten yrityksen edetä halki viljavan maatalousalueen eli eteläistä reittiä, käymällä heitä vastaan taistelun Malojaroslavetsissa 19. lokakuuta. Pakottamalla hajoavan Ranskan armeijan lähtemään Venäjältä samaa tietä, jonka se oli tuhonnut tullessaan maahan, Kutuzov tuhosi vastustajansa käymättä uutta suurta taistelua. Kutuzovin joukot ahdistelivat vetäytyviä ranskalaisia ​​ja ottivat heidät vastaan ​​Vjazmassa ja Krasnojessa, ja Napoleonin armeijan jäännökset pakenivat niukasti tuholta Berezina-joen ylityksessä marraskuun lopulla.
Ranskalaisten peräännyttyä Moskovasta, Kutuzov seurasi joukkojensa kanssa Napoleonin joukkoja ja saavutti voiton Ranskan joukoista Smolenskissa vuonna 1812. Kutuzovin joukot lähtivät seuraamaan Ranskan perääntyvää armeijaa ja  vapauttivat miehitettyjä kaupunkeja Puolassa ja Preussissa.
Tammikuussa 1813 Kutuzov joukkoineen ajoi ranskalaisia ​​takaa Puolaan ja Preussiin, missä hän itse sairastui hermostoon edenneeseen kuumeeseen ja kuoli Buzlaussa Preussin kuningaskunnassa 67-vuotiaana.
Perintö ja jälkimaine

Kutuzov menehtyi kuumesairauteen Preussissa vuonna 1813. Ruumiinavauksessa todettiin erittäin laajentunut sydän ja pahasti vioittuneet sisäelimet. Palsamoitu sydän ja muut sisäelimet on haudattu kuolinpaikalle Bunzlauhun nyk. Bolesławiec.
Hänet palsamoitiin ja kuljetetiiin Pietariin, jossa hänet haudattiin Kazanin katedraaliin. Suomen suuriruhtinaskunnan Viipurin rykmentti osallistui Kutuzovin surusaattueeseen, jota komensi suomalainen majuri Berndt Jonas Aminoff. Napoleonin joukkojen kukistaminen Smolenskissa nosti Kutuzovin sotasankarin asemaan.
Aleksandr Puškin omisti marsalkalle elegiansa "Pyhimyksen haudalla" vuodelta 1831, jonka hän lähetti kirjeessään Kutuzovin tyttärelle Jelisavetalle. Leo Tolstoi jumaloi selvästi Kutuzovia: romaanissaan Sota ja rauha vuodelta 1869 iäkäs ja sairas Kutuzov näyttelee suurta roolia sotaa kuvaavissa osuuksissa. Hänet kuvataan lempeäuonteisena miehenä, kaukana Napoleonin kylmästä ylimielisyydestä ja jolla on paljon selkeämpi näkemys sodankäynnin todellisesta luonteesta. Tolstoi kirjoitti Kutuzovin näkemyksistä ja kansallistunteesta: "... Tämä tunne nosti Kutuzovin ihmiskunnan korkealle huipulle, josta hän, ylipäällikkö, käytti kaikki ponnistelunsa ei tappaakseen ja tuhotakseen ihmisiä, vaan pelastaakseen ja sääliäkseen heitä."
Toisen maailmansodan eli "Suuren isänmaallisen sodan" aikana neuvostohallitus perusti Kutuzovin nimeä kantavan ritarikunnan, joka useiden muiden kunniamerkkien ohella säilyi Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen ja pysyi armeijan kunniamerkkien joukossa toiseksi korkeimpana marsalkka Georgi Žukovin ritarikunnan jälkeen.
Moskovalainen metroasema ja puistokatu on nimetty Kutuzovin mukaan.
Eräs puna-armeijan tärkeimmistä strategisista operaatioista toisen maailmansodan aikana, Orjolin vastahyökkäys eli Operaatio Kutuzov nimettiin kenttämarsalkan mukaan (ven. Орловская Стратегическая Наступательная Операция Кутузов).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mihail Kutuzov Wikimedia Commonsissa
| n k Pietarin ja Leningradin johtajat |
| --- | --- | --- |
| Pietari (1703–1917) |  Menšikov  Devier  Sapieha  von Münnich  Saltykov  Naumov  Devier  Tatištšev  Korf  Tšitšerin  Volkov  Golitsyn  Brjus  Rylejev  Arharov  von Buxhoevden  von der Pahlen  Svetšin  von der Pahlen  Kutuzov  Kamenski  Tolstoi  Vjazmitinov  Lobanov-Rostovski  Balašov  Miloradovitš  Goleništšev-Kutusov  Essen  Kavelin  Hrapovitški  Šulgin  Ignatjev  Suvorov  Levašov  Trepov  Zurov  Gurko  Loris-Melikov  Baranov  Kozlov  Gresser  Val  Clayhills  Fullon  Trepov  Dedjulin  Launitš  Dratševski  Obolenski  Balk  Jurevitš  Rogovski  Šreider  |  |
| Petrograd-Leningrad (1917–1991) |  Zinovjev  Kirov  Ždanov  Kuznetsov  Popkov  Andrianov  Kozlov  Spirdonov  Tolstikov  Romanov  Zaikov  Solovjov  Gidapov  |  |
| Pietari (1991–) |  Štšelkanov  Sobtšak  Jakovlev  Beglov  Matvijenko  Poltavtšenko  Beglov  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska 2  BnF data 2  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola 2  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  RISM  IdRef 
Eversti Mihail Kutuzov n. 1777 Luhanskin rykmentin univormussa, rinnassa Pyhän Yrjön ritarikunnan IV asteen risti, jonka hän sai vuonna 1775 Alushtan taistelussa Krimillä vuonna 1774 osoitetusta urheudesta ja rohkeudesta, jossa hän menetti myös näön oikeasta silmästään
Mihail Kutuzov, Hopwoodin kaiverrus alkuperäispiirroksesta 1813
Ruhtinatar Jekaterina Iljitšina Kutuzova, Élisabeth Vigée Le Brun 1797
Neuvostoliittolainen 30 kopeekan postimerkki vuodelta 1945
Kutuzovin hautajaiskulkue Kazanin katedraaliin Pietarissa 1813
Kutuzoville vuonna 1912 pystytetty muisto-obeliski Borodinon taistelukentällä, Kuvanveistäjä Pavel Arkadevitš Vorontsov-Veljaminov.
Mihail Kutuzovin patsas vuodelta 1837 Pietarissa, Kazanin katedraalin edessä, jonne hänet on haudattu. Kuvanveistäjä Boris Ivanovitš Orlovski.
Kinetik Control

| Kinetik Control> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2006–
Tyylilaji:  Pop Rock
Kotipaikka:   Helsinki, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Sauli Vuoti, laulu, kitara, koskettimet   Harri Hytönen, kitara  
Levy-yhtiö:  Danse Macabre, 2011-2012   Toyboyz, 2009-2013   CMM Marketing/Enorm Music, 2008-2009   Bonnier Amigo, 2007-2008  
Aiheesta muualla
kinetikcontrol.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kinetik Control on suomalainen pop/rock/metal-yhtye. Yhtyeen laulaja ja pääasiallinen säveltäjä ja sanoittaja Sauli Vuoti perusti Kinetik Controlin 2000-luvun puolivälissä. Yhtyeen kolmas albumi Live To Work And Work To Die julkaistiin huhtikuussa 2013. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa Suomen virallisen singlelistan 1. sijalle (48/2008) kivunnut ”Vanguard of the New World”, ”The Mutt”, ”No One Knows About Us”, "All Fours", "Chinese Medicine" ja Give A Little Love.
Historia > Yhtyeen perustaminen (2000–2006)

Kinetik Control syntyi vuosituhannen vaihteessa kun Sauli Vuoti (Tweak) ja Toni Raehalme (Dexter) alkoivat tehdä musiikkia yhdessä tavoitteenaan yhdistää elektronisia popsävyjä metalli- ja rock-vetoiseen musiikkiin.
Historia > Enslaving the Audio (2006)

Yhtyeen ensimmäinen minialbumi, Enslaving the Audio, nauhoitettiin Oulussa Q-Studiolla sekä yhtyeen omassa kotistudiossa talvella 2006. EP:n miksauksen ja masteroinnin hoiti Mikko Karmila Finnvox-studioilla. Alkuperäisistä suunnitelmista poiketen EP julkaistiinkin kuluttajille vain elektronisessa formaatissa, vaikka siitä painettiin sadan kappaleen fyysinen painos. EP herätti mukavasti kiinnostusta Euroopassa – esimerkiksi Metal Hammer valitsi yhtyeen kuukauden tulokkaaksi lokakuussa 2007.
Historia > Lack of Divine Inspiration (2007–2008)

Vuonna 2007 Kinetik Control solmi sopimuksen Bonnier Amigon kanssa ja debyyttialbumin, Lack of Divine Inspirationin, nauhoitukset aloitettiin lokakuussa 2007. Levy nauhoitettiin Studio Kinetikissä ja Finnvox-studioilla. Kappaleesta ”Vanguard of the New World” julkaistiin single 18. marraskuuta ja ilmestymisviikollaan se nousi sekä suomen virallisen latauslistan, että singlelistan kärkisijalle. Yhtye kuvasi kappaleesta myös musiikkivideon. Syksyllä 2008 yhtye solmi sopimuksen CMM Marketing / Enorm Musicin kanssa ja albumi julkaistiin Euroopassa 28. marraskuuta 2008. Loppuvuodesta 2008 yhtye keikkaili ympäri Suomea.
Historia > 2009–2010

Yhtye sai valmiiksi uuden levynsä Only Truth Remains äänitykset lokakuussa 2009. Levyn miksasi Jyrki Tuovinen Helsingin Fried-studiolla, ja levyn masteroi Svante Forsbäck. Levyn vierailijakaartiin kuuluu muun muassa Michael Monroe, joka soittaa useammalla levyn kappaleella ja avusti yhtyettä monin eri tavoin tuotantopuolella.
Levyn ensimmäinen single ”In This Life” julkaistiin huhtikuussa 2010, ja se sijoittui korkeimmillaan Suomen virallisen Latauslistan sijalle 4. Elokuussa 2010 yhtye julkaisi albumin toisen singlen ”All Fours” ilmaiseksi MTV3:n sivuilla. Yhtyeen toinen albumi Only Truth Remains julkaistiin 29. marraskuuta ja se nousi Suomen viralliselle albumilistalle. Lisäksi albumi valloitti Rumban ylläpitämän, musiikin erikoisliikkeiden myynneistä kootun listan kärkisijan. Yhtyeen albumi sai osakseen erinomaisia arvosteluja, muun muassa 5/5 Suomen suurimmassa musiikkilehdessä Soundissa. Albumia hehkutettiin myös muun muassa Saksassa (Sonic Seducer) ja Ruotsissa (Close-Up), jossa yhtyeen single "All Fours" säilyi peräti 10 viikkoa putkeen mukana Finska Pinnar -ohjelman äänestyksessä. Yhtye kiersi Suomea kattavasti vuoden 2011 alussa.
Historia > 2011–2013

Yhtye aloitti kolmannen albuminsa Live To Work And Work To Die äänitykset vuonna 2011. Yhtye kiersi vuosina 2011–2012 niin Suomessa kuin myös Keski-Euroopassa. Tuottajana uudelle albumille toimi Happoradion kitaristina tunnetuksi tullut AH Haapasalo. Albumi julkaistiin huhtikuussa 2013. Suomessa julkaisijana toimi Toyboyz, Yhdysvalloissa Water Music Records. Albumilla yhtye lyhensi nimensä ensimmäistä kertaa muotoon Kinetik. Albumi nousi ensin myös viralliselle albumilistalle, mutta sijoitusta muutettiin myöhemmin, koska levyä myytiin yksinoikeudella vain Levykauppa Äxistä ja CDONista, mikä ei täyttänyt virallisen listan vaatimusta riittävän monesta eri myyntipaikasta. Yhtye esiintyi uuden albumin tiimoilta näkyvästi muun muassa Verkkokauppa.comin mainoskampanjassa, ja livenä akustisesti Ylen X3M-musiikkiohjelmassa. Albumilta julkaistiin kaksi singleä,” Heaven’s Disgrace” ja ”True Love Is Hard To Find”. Kappaleesta “Give A Little Love” julkaistiin musiikkivideo.
Historia > 2014

Vuonna 2014 yhtye vetäytyi määrittelemättömän kestoiselle tauolle. Syyskuussa 2015 yhtye ilmoitti solmineensa keikkamyyntisopimuksen My Music Agencyn kanssa. Yhtye kertoi myös palaavansa käyttämään nimeä Kinetik Control.
Historia > 2018

Vuoden 2018 toukokuussa yhtye julkaisi uuden singlen "Last Choice", ja tiedotti mediaa työstävänsä uutta albumia. Yhtyeen kokoonpanossa oli mukana kolme henkilöä. Uuden singlen musiikki oli elektronista samaan tapaan kuin yhtyeen ensimmäisellä albumilla, mutta musiikkiin oli tullut lisää pop-estetiikkaa.
Jäsenet

Sauli Vuoti – laulu, kitara, koskettimet
Harri Hytönen – kitara
Julkaisut > Studioalbumit

Lack of Divine Inspiration (2008)
Only Truth Remains (2010)
Live to Work and Work to Die (2013)
Julkaisut > Minialbumit

Enslaving the Audio (2006)
Julkaisut > Singlet

| Vuosi | Single | pvm | Paras sijoitus> Singlelista | Paras sijoitus> Latauslista | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Lack of Divine Inspiration | 28.5. | 3. | 2. | Lack of Divine Inspiration |
| 2008 | No-One Knows about Us | 10.6. | 4. | 2. | Lack of Divine Inspiration |
| 2008 | The Mutt | 26.8. | 2. | 2. | Lack of Divine Inspiration |
| 2008 | Vanguard of the New World | 18.11. | 1. | 1. | Lack of Divine Inspiration |
| 2010 | In This Life | 11.5. | 4. | 4. | Only Truth Remains |
| 2011 | Heaven's Disgrace | 31.8. | -. | -. | Live to Work and Work to Die |
| 2018 | Last Choice | 25.5. | -. | -. |  |
Julkaisut > Musiikkivideot

Vanguard of the New World (2008, ohj. Ahti Ahde)
Video kuvattiin Helsingissä keväällä 2008. Videon aihe seuraa koko levyn ja kappaleen sanoituksien teemaa, eli vallanhimon ja rahan yliotetta nykypäivän ihmisistä.
All Fours (2010, ohj. Tuukka Lappalainen)
Video kuvattiin Helsingissä talvella 2010.
Give A Little Love (2013, ohj. Valtteri Hirvonen)
Video kuvattiin Helsingissä talvella 2013.
Aiheesta muualla

Kinetik Contollin virallinen sivusto
Kinetik Control Myspace-sivustolla
Kinetik Control Facebook-sivustolla
Kinetik Control Last.fm-sivustolla
Kinetik Control CMM-marketingin sivustolla
Kinetik Control Meteli.net-sivustolla
Kinetik Control IRC-Galleria-sivustolla
Kipinä-talo

Kipinä-talo Vanhankirkonsillalta kuvattuna
Kipinä-talo on marraskuussa 2020 Hyvinkään Hangonsiltaan valmistunut monitoimirakennus, jossa toimivat Hyvinkään lukio ja Hyvinkään opisto. Se sijaitsee osoitteessa Kenkätehtaankatu 1. Lukiotoiminta rakennuksessa alkoi helmikuussa 2021. Talon on suunnitellut arkkitehti Arto Peltokangas ja urakoitsijana toimi Lujatalo oy. Rakennuksessa on kolme kerrosta ja sen julkisivussa on hyödynnetty punatiiltä ja corten-terästä. Talon katolla on aurinkopaneeleja, jotka tuottavat sähköä rakennuksen käyttöön.
Kipinä-talon valmistumisen jälkeen Hyvinkään lukiot, Hyvinkään yhteiskoulun lukio ja Hyvinkään Sveitsin lukio, yhdistyivät ja aloittivat toimintansa samoissa toimitiloissa.
Kipinä-taloa ja viereistä Hangonsillan asuinaluetta palvelee vuonna 2020 valmistunut 300 metriä pitkä Vanhankirkonsilta. Se alkaa Kipinä-talon vierestä ja päättyy Hyvinkään vanhan kirkon viereen, eli se ylittää Kipinä-talon vieressä kulkevan Hanko–Hyvinkää-radan. Läheisyydessä sijaitsee myös jo 1950-luvulla valmistunut Siltakadun silta.
Niuvanniemen sairaala

| Niuvanniemen sairaala |
| --- | --- |

 Sairaalan hallintorakennus
Sijainti
Osoite:  Niuvankuja 65 70240 Kuopio
Koordinaatit:  62°54′54″N, 027°37′25″E
Organisaatio
Rahoitus:  hyvinvointialueet, Terveyden ja hyvinvoinnin laitos
Tyyppi:  psykiatrinen sairaala
Erikoisala:  oikeuspsykiatria
Historia
Perustettu:  1885
Linkki
Kotisivut:  https://www.niuva.fi/
Sairaalan suljettu ulkoilualue.
Sairaalan asuntola-aluetta.
Niuvanniemen sairaala on Kuopiossa toimiva psykiatrinen sairaala. Se on toinen Suomen kahdesta valtion oikeuspsykiatrisesta sairaalasta Vanhan Vaasan sairaalan lisäksi . Molemmissa hoidetaan tahdosta riippumattomaan psykiatriseen hoitoon määrättyjä potilaita ja ne toimivat suoraan Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen alaisuudessa . Oikeuspsykiatrisina sairaaloina ne tarjoavat erityistason oikeuspsykiatrista hoitoa, kuntoutusta ja tutkimusta .
Niuvanniemen potilaista enemmistö on oikeuspsykiatrisia potilaita, joilla yleensä tarkoitetaan rikokseen syyllistyneitä henkilöitä, jotka on jätetty mielentilatutkimuksessa havaitun mielisairauden vuoksi syyntakeettomana oikeudessa tuomitsematta . Loput sairaalan potilaista ovat hyvinvointialueensa lähetteellä tahdosta riippumattomassa hoidossa mielenterveyslain 6 §:n mukaisina erityisen vaarallisina tai vaikeahoitoisina potilaina .
Kuopion Niuvan kaupunginosassa sijaitsevaa Niuvanniemen sairaalaa on johtanut vuodesta 2022 lääketieteen tohtori Allan Seppänen . Sairaalan yhteydessä toimii Niuvanniemen valtakunnallinen poliklinikka .
Toiminta

Niuvanniemen sairaala on Pohjoismaiden suurin vaativan erityistason hoitoa, asiantuntijapalveluita ja mielentilatutkimuksia tuottava oikeuspsykiatrinen sairaala. Sairaalan neljästätoista osastosta viisi on tutkimus- ja vakautusosastoja, kolme kuntoutusosastoja ja viisi jatkokuntoutusosastoja sekä yksi lapsille ja nuorille suunnattu osasto . Paikkoja sairaalassa on 297 . Yhteensä vuonna 2023 hoidettiin tai tutkittiin 342 potilasta henkilökunnan ollessa noin 779 henkeä . Niuvanniemen sairaalassa tuotetaan noin puolet Suomen kaikista mielentilatutkimuksista .
Hoitoajat sairaalassa ovat yleensä pitkiä: oikeuspsykiatrisilla potilailla keskimäärin noin seitsemän vuotta ja vaikeahoitoisilla noin kuusi ja puoli vuotta . Pisimmät hoitoajat ovat olleet yli 30 vuotta . Niuvanniemen sairaalasta pois siirtyessä tuomitsematta jätetyt sekä vaaralliset ja/tai vaikeahoitoiset potilaat siirtyvät pääsääntöisesti hyvinvointialueiden sairaaloiden psykiatrisille osastoille joskus avohoitoon .
Vuodesta 2024 lähtien avohoitoa on voitu toteuttaa myös sairaalan omalla poliklinikalla . Valtakunnallisena poliklinikkana se tarjoaa viranomaisille konsultaatiotukea, oikeuspsykiatrisia riskiarvioita sekä hoito- ja kuntoutussuunnitelmatukea eri organisaatioille, esimerkiksi väkivaltakäyttäytymisen kuntouttamisessa tai erilaisten psykiatristen häiriöiden tunnistamisessa ja kohtaamisessa .
Historia

Vuonna 1885 perustettu Niuvanniemen sairaala on Suomen vanhin toiminnassa oleva psykiatrinen sairaala , jonka ensimmäiseksi ylilääkäriksi nimettiin valtiopäivämiehenäkin toiminut Axel August Hårdh .
Paikkoja oli aluksi 130 kivuten vuosisadan loppuun mennessä yli kolmeensataan . Alkuvuosina oikeuspsykiatristen potilaiden määrä oli vähäinen moninkertaistuen vuosisadan puoleen väliin mennessä . 1940-luvulta alkaen Niuvanniemen sairaala oli oikeuspsykiatristen potilaiden pääasiallinen hoitopaikka Suomessa .
Sairaala sijoitettiin Fagernäsin maatilan alueelle Niuvanniemen kylään sen terapeuttisena pidetyn luonnonkauneuden tähden . Silloinen Lapinlahden sairaalan ylilääkäri Thiodolf Saelan oli tehtäväkseen saanut paikan etsinnän, josta hän Niuvan löytäessään virkkoi:
»Luonto on varustanut tämän paikan niin suurilla etuisuuksilla, ettei muita Kuopion lähellä sijaitsevia paikkoja voi tämän puolesta siihen verratakaan.» 
(ylilääkäri Thiodolf Saelan ylistää Niuvan luontoa psykiatrisessa hoidossa )
Profiloituminen oikeuspsykiatrian erikoissairaalaksi kulminoitui vuonna 1983, kun Kuopion yliopistoon (nyk. Itä-Suomen yliopisto) perustettiin oikeuspsykiatrian professuuri ja sairaalan johtava lääkäri, dosentti Panu Hakola nimettiin Suomen ensimmäiseksi oikeuspsykiatrian professoriksi . Samalla sairaala alkoi toimia yliopiston oikeuspsykiatrian klinikkana . Nykyisin Itä-Suomen yliopiston oikeuspsykiatrian professorina toimii tieteellisistä ansioistaan mm. Matti Äyräpään palkinnon vuonna 2022 saanut Jari Tiihonen .
Toimintaa ohjaavaa lainsäädäntöä

Hallintolaki
Laki kehitysvammaisten erityishuollosta
Laki potilaan asemasta ja oikeuksista
Mielenterveyslaki
Rikoslaki
Tunnettuja Niuvanniemen sairaalan potilaita

Jean Boldt, teosofi ja anarkisti
Kaarlo Kramsu, runoilija, hoidossa 1800-luvun lopulla, kuoli sairaalassa
Sanna Sillanpää, murhaaja
Jammu Siltavuori, murhaaja ja seksuaalirikollinen, kuoli sairaalassa vuonna 2012
Rudolf Streng, Kuopion pormestari, kuoli sairaalassa
Kirjallisuutta

Ahlgrén-Rimpiläinen, Aulikki ym. (2024). Oikeuspsykiatria. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos. ISBN 978-952-408-207-5 [verkkojulkaisu]. Teoksen verkkoversio
Kela, Rea (2023). Niuvan porteilla: Elämäni Niuvanniemen sairaalassa. Books on Demand (omakustanne) ISBN 9789528033561
Malmivuori, Jorma (1985). Niuvanniemen sairaala 1885–1985. Kuopion yliopisto. ISBN 9517804830
Niuvanniemen sairaala (2021). Niuvanniemen sairaalan hoito- ja kuntoutusmuotojen opas 2021. Teoksen verkkoversio
Vuorio, Kaija (2010). Niuva: Niuvanniemen sairaala 1885–1952. Kuopio: Niuvanniemen sairaala ISBN 9789529274673
Vuorio, Kaija (2011). Niuva: Niuvanniemen sairaala 1953–2010. Kuopio: Niuvanniemen sairaala ISBN 9789515333759
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Niuvanniemen sairaala Wikimedia Commonsissa
Niuvanniemen sairaalan elämää
Entisaikaan: Pimeä maailma paratiisillisen puiston keskellä. Kierros Niuvanniemen mielisairaalassa, Helsingin Sanomat, 12.09.1937, nro 245, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Viime vuosina: Harhoista kärsinyt Keijo kaappasi auton ja joutui pakkohoitoon, 11 vuotta myöhemmin hän haaveilee oikeasta kodista – tällaista on arki Niuvanniemessä, Yle, 27.12.2020
Niuvanniemen sairaalan omat sivut
Niuvanniemen sairaalan arkkitehtuurista Senaatti-kiinteistön sivulla
Ylen uutisia Niuvanniemen sairaalasta
| n k Perustiedot Wikidatassa: Niuvanniemen sairaala (Q7041726)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: sairaala, psykiatrinen sairaala
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Kuopio
sijainti: Niuva
katuosoite: Niuvankuja 65, 70240 Kuopio
koordinaatit: 62°54′54″N 27°37′25″E﻿ / ﻿62.915°N 27.6236°E﻿ / 62.915; 27.6236

Kaarlo Kramsu oli sairaalan tunnettu potilas.
Rasmus Rontu

Rasmus Rontu on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Pohjolan laki, Rakkaat lapset ja Salatut elämät. Rontu on näytellyt myös eri mainoksissa. Rasmus Ronttu toimii Paloniemen vpk:n ohjaajana vapaa-ajallaan.
Mesotsooinen maailmankausi

Mesotsooinen maailmankausi eli elämän keskiaika oli geologinen ajanjakso noin 251–65 miljoonaa vuotta sitten. Maailmankausi tunnetaan dinosaurusten ja muiden matelijoiden valtakautena. Matelijat valloittivat maan, veden ja ilman ja niistä kehittyi suuria kasvi- ja lihansyöjäeläimiä. Kauden loppupuolella nisäkkäät ja linnut lajiutuivat omiksi ryhmikseen. Hyönteiset ja kalat alkoivat muistuttaa nykyisiä. Kasvillisuutta hallitsivat käpypalmut ja saniaiset. Koppisiemeniset kasvit ilmestyivät liitukaudella. Maailmankausi jaetaan kolmeen kauteen: triaskauteen, jurakauteen ja liitukauteen.
Aiheesta muualla

The Mesozoic from Palaeos
Mesozoic terrestrial ecosystems
Maapallon geologinen historia
Kalajoen kapina

Kalajoen kapinaksi kutsutaan lokakuun alussa 1953 Kalajoella Keski-Pohjanmaalla markkinatanssien aikana tapahtunutta yhteenottoa poliisin ja iltamayleisön välillä. Noin kymmenen minuuttia kestäneessä yhteenotossa ei kukaan loukkaantunut ja aineelliset vahingotkin jäivät vähäisiksi, mutta seuraavana vuonna pidetyssä oikeudenkäynnissä tuomittiin 5 henkilöä kapinasta syytettynä kuritushuonerangaistuksiin ja kaksi muuta sai ehdollisen tuomion. Ankaria tuomioita ei Kalajoella hyväksytty, vaan niitä pidettiin viranomaisten kostona poliisien kokemasta arvovallan menetyksestä.