stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elliot Page
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Marion Bridge | Marion Bridge | Joanie |
| 2003 | Touch & Go | Touch & Go | Trish |
| 2003 | Love That Boy | Love That Boy | Suzanna |
| 2004 | Wilby Wonderful | Wilby Wonderful | Emily Anderson |
| 2005 | Hard Candy | Hard Candy | Hayley Stark |
| 2005 | Mouth to Mouth | Mouth to Mouth | Sherry |
| 2006 | X-Men: Viimeinen kohtaaminen | X-Men: The Last Stand | Kitty Pryde / Varjokissa |
| 2007 | An American Crime | An American Crime | Sylvia Likens |
| 2007 | Juno | Juno | Juno MacGuff |
| 2007 | Tracey | The Tracey Fragments | Tracey Berkowitz |
| 2007 | Kivienkeli | The Stone Angel | Arlene |
| 2008 | Smart People | Smart People | Vanessa Wetherhold |
| 2009 | Roller Girl | Whip It | Bliss Cavendar/Babe Ruthless |
| 2010 | Peacock | Peacock | Maggie |
| 2010 | Inception | Inception | Ariadne |
| 2010 | Super | Super | Libby / Boltie |
| 2012 | To Rome with Love | To Rome with Love | Monica |
| 2013 | The East | The East | Izzy |
| 2013 | Touchy Feely | Touchy Feely | Jenny |
| 2014 | X-Men: Days of Future Past | X-Men: Days of Future Past | Kitty Pryde / Varjokissa |
| 2015 | Into the Forest | Into the Forest | Nell |
| 2015 | Love is Love | Freeheld | Stacie Andree |
2016: Tallulah
| 2017 | Flatliners | Flatliners | Courtney |
| Televisio> Vuosi | Televisio> Suomenkielinen nimi | Televisio> Alkuperäinen nimi | Televisio> Rooli | Televisio> Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Kaivoksen lapset | Pit Pony | Maggie Maclean | Televisioelokuva |
| 1999–2000 | Pit Pony | Pit Pony | Maggie Maclean | 29 jaksoa |
| 2001–2002 | Roskasakki | Trailer Park Boys | Treena Lahey | 5 jaksoa |
| 2002 | Rideau Hall | Rideau Hall | Helene | pilottijakso |
| 2003 | Homeless to Harvard: The Liz Murray Story | Homeless to Harvard: The Liz Murray Story | Lisa nuorena | Televisioelokuva |
| 2003 | Pelihimo | Going for Broke | Jennifer Bancroft | Televisioelokuva |
| 2004 | I Downloaded a Ghost | I Downloaded a Ghost | Stella Blackstone | Televisioelokuva |
| 2004 | Mrs. Ashboro’s Cat | Mrs. Ashboro’s Cat | Natalie Merritt | Televisioelokuva |
| 2004 | ReGenesis | ReGenesis | Lilith Sandström | 8 jaksoa |
| 2008 | Saturday Night Live | Saturday Night Live | juontaja | 1 jakso |
| 2009 | Simpsonit | The Simpsons | Alaska Nebraska (ääni) | Jakso: ”Waverly Hills 9-0-2-1-D'oh” |
| 2011 | Glenn Martin, DDS | Glenn Martin, DDS | Robot Assistant (ääni) | Jakso: ”Date with Destiny” |
| 2012 | Family Guy | Family Guy | Lindsey (ääni) | Jakso: ”Tom Tucker: The Man and His Dream” |
| 2013 | Out There | Out There | Amber (ääni) | Jakso: ”Ace's Wild” |
| 2019 | Kertomuksia kaupungista | Tales of the City | Shawna Hawkins | Päärooli |
| 2019– | The Umbrella Academy | The Umbrella Academy | Vanya/Viktor Hargreeves | Päärooli |

| Videopelit> Vuosi | Videopelit> Suomenkielinen nimi | Videopelit> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2013 | Beyond: Two Souls | Jodie Holmes |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Elliot Page Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Digimon Survive

| Digimon Survive> デジモンサヴァイブ |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Hyde
Julkaisija:  Bandai Namco Entertainment
Jakelija:  Steam, Nintendo eShop, PlayStation Store ja Microsoft Store
Tuottaja:  Kazumasa Habu Tsuzuki Katsuaki
Taiteilija:  Uiti Ukumo
Säveltäjä:  Tomoki Miyoshi
Pelisarja:  Digimon
Pelimoottori:  Unity
Julkaistu:  JP 28.07.2022NA 29.07.2022EU 29.07.2022AUS 29.07.2022
Lajityyppi:  selviytymispeli, taktinen roolipeli ja visual novel
Pelimuoto:  Yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille  PEGI 12 
Alusta:  PlayStation 4 Nintendo Switch Xbox One Microsoft Windows
Jakelumuoto:  Blu-ray Disc PlayStation Network Xbox Games Store Steam Nintendo Switch pelimoduuli Nintendo eShop
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Digimon Survive (jap. デジモンサヴァイブ, Dejimon Savaibu) on Hyden kehittämä Digimon-tuotesarjan videopeli. Pelin kehityksestä alun perin vastasi WitchCraft, mutta lukuisten pelin julkaisun lykkäntymisien takia, Bandai Namco vaihtoi kehitysstudiota Hydeen. Peli julkaistiin Japanissa 28. heinäkuuta ja maailmanlaajuisesti 29. heinäkuuta 2022.
Peli on tyyliltään selviytymis-strategiaroolipeli, jossa on myös visuaallisen novellin elementtejä. Myöskin Digimoneja poikkeuksellisesti kutsutaan Kemonogameiksi (suom. Petojumalat).
Pelaaminen

Pelin tarinassa tehdään valintoja, jotka voivat johtaa eri polkuihin; nämä ovat Moral, Harmony ja Wrathful. Taistelut pelataan ruudukossa, jossa Digimonit vuorotellen liikkuvat, käyttävät esineitä, hyökkäävät tai puolustavat.
Pelin henkilöt ja heidän Digimonkumppaninsa

Takuma Momozuka - Agumon
Aoi Shibuya - Labramon
Minoru Hinata - Falcomon
Shuuji Kayama - Lopmon
Saki Kimishima - Floramon
Ryo Tominaga - Kunemon
Kaito Shinomone - Dracumon
Miu Shinomone - Shakomon
Vastaanotto

Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 6/10. Kehuja se sai muun muassa tarinassa tehtävien valintojen merkityksellisistä seurauksista. Kritiikkiä peli sai liian yksinkertaisista ja helpoista taisteluista.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (japaniksi)
Viralliset kotisivut (englanniksi)
Eila Tarvanen

Eila Elina Tarvanen (4. helmikuuta 1919 Viipuri – 8. huhtikuuta 2009) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia

Nimellä Eila Tarvanen:
Suomen naisyhdistys 100 vuotta ; koonnut Eila Tarvanen. Suomen naisyhdistys, Helsinki 1984
Poltettua savea : romaani. Karisto 1997
Nimellä Eila Kaiponen:
Ohikulkija : romaani. Otava 1946
Koulutie : kertomus nuoruudesta. Otava 1949
Dreamtime

| Dreamtime The Cult |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 10. syyskuuta 1984
 Tuottaja(t): John Brand, Chris Kimsey
 Tyylilaji: post-punk, goottirock
 Kesto: 50.40
 Levy-yhtiö: Beggars Banquet
The Cultin muut julkaisut
|   | Dreamtime 1984 | Love 1985 |
Singlet albumilta Dreamtime
 ”Spiritwalker” Julkaistu: 4. huhtikuuta 1984  ”Go West” Julkaistu: 10. elokuuta 1984
Dreamtime on The Cult -yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 10. syyskuuta 1984. Levy nousi Britanniassa sijalle 21 ja sitä myytiin 60 000 kappaletta. Ensimmäinen single, ”Spiritwalker”, saavutti ensimmäisen sijan UK Indie Chart -listalla.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Ian Astbury ja Billy Duffy, ellei toisin mainita.
Horse Nation – 3.45
Spiritwalker – 3.39
83rd Dream – 3.38
Butterflies – 3.00
Go West – 3.59
Gimmick – 3.33
Flower in the Desert – 3.42 (säv. Astbury / Jepson / Burroughs / Quereshi)
Dreamtime – 2.47
Rider in Snow – 3.11
Bad Medicine Waltz – 5.55
kokoonpano

Ian Astbury – laulu
Billy Duffy – kitara
Jamie Stewart – basso, taustalaulu
Nigel Preston – rummut, lyömäsoittimet
Arvostelut

Allmusic:
Emma Gaptšenko

| Emma Gaptšenko |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. helmikuuta 1938 Stupino
Kuollut: 6. joulukuuta 2021 (83 vuotta)
Uran tiedot
Laji:  jousiammunta
Seura:  VS Moskova
| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten jousiammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten jousiammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten jousiammunta. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten jousiammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | München 1972 | Yksilökilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Valley Forge 1969 | Joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | York 1971 | Yksilökilpailu |  |
|  Kultaa | Grenoble 1973 | Yksilökilpailu |  |
|  Hopeaa | York 1971 | Joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Grenoble 1973 | Yksilökilpailu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Hradec Králové 1970 | Joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Walferdange 1972 | Joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Zagabria 1974 | Joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Hradec Králové 1970 | Yksilökilpailu |  |
|  Hopeaa | Zagabria 1974 | Yksilökilpailu |  |
Emma Vasiljevna Gaptšenko (ven. Эмма Васильевна Гапченко; 24. helmikuuta 1938 Stupino – 6. joulukuuta 2021) oli Neuvostoliittoa edustanut jousiampuja ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla VS Moskovaa. Gaptšenko työskenteli kilpailu-uransa jälkeen jousiammuntavalmentajana ja -tuomarina.
Gaptšenko pelasi nuorempana lentopalloa ja menestyi juoksussa sekä uinnissa. Hän aloitti jousiammunnan vasta 28-vuotiaana vuonna 1965, mutta voitti saman vuoden syksyllä jo maansa mestaruuskilpailujen joukkuekilpailun pronssia. Gaptšenko oli voittamassa joukkuekisan maailmanmestaruutta vuonna 1969 ja EM-kultaa Hradec Královéssa pidetyissä kisoissa, joissa hän myös voitti henkilökohtaisen kilpailun hopeaa.
Gaptšenko voitti vuonna 1971 MM-kisoissa henkilökohtaisen maailmanmestaruuden ja joukkuekilpailun hopeaa. Hän oli seuraavana vuonna Münchenin olympialaisissa yksilökilpailun kolmas ja voitti myös joukkuekilpailun EM-kultaa. Gaptšenko voitti toisen henkilökohtaisen maailmanmestaruutensa vuonna 1973 ja sai kisoista jälleen myös joukkuemitalin, tällä kertaa pronssisen. Hän sai vielä EM-kilpailuista 1974 joukkuekilpailun kultaa ja voitti henkilökohtaisessa kisassa hopeaa.
Edessä lupaava tulevaisuus

Edessä lupaava tulevaisuus on suomalainen, MTV:n tuottama nuorten televisiosarja vuodelta 1992. Realistisen, itsemurhaa käsittelevän draamasarjan on käsikirjoittanut Juha Vakkuri ja ohjannut Tapio Suominen.
Juoni

Sarja kertoo abiturienttivuottaan viettävistä kaveruksista  Tomista ja Erikistä (Ismo Apell ja Jukka-Pekka Mikkonen) ylioppilaskirjoitusten ja vanhempien vaatimusten paineissa. Taustateemoina ovat vanhempien aviokriisi ja maailmanrauhaa uhkaava Persianlahden sota.
Apellin ja Mikkosen pääroolien ohella muita osia sarjassa esittävät muun muassa Jyrki Kovaleff, Susanna Mikkonen, Tapani Perttu, Eija Nousiainen ja Svante Martin.
Vastaanotto

Helsingin Sanomissa Jukka Kajava kirjoitti loppujakson ensiesityksen jälkeen sarjan olevan ”ajankohtainen, koskettava, tunnistettava ja tosi”. Hänestä se on dramaturgialtaan tyypillinen tv-sarja: ”alku vetoaa, jatko jauhaa ja loppu nousee”. Tämän sarjan loppunousu oli hänestä erityisen vaikuttava, ja hän kehui etenkin Ismo Apellin, Tapani Pertun ja Eija Nousiaisen koskettavia roolitöitä.
Edessä lupaava tulevaisuus sai ensimmäisellä esityskierroksellaan noin 900 000 katsojaa. Sarja esitettiin uusintana alkusyksystä 1995, ja vuonna 2004 Yleisradio julkaisi sen videolla.
Elizabeth Anscombe

| Elizabeth Anscombe |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1919 Limerick, Irlanti
Kuollut: 5. tammikuuta 2001 (81 vuotta) Cambridge, Englanti
Koulutus ja ura
Koulukunta:  analyyttinen filosofia
Gertrude Elizabeth Margaret Anscombe (18. maaliskuuta 1919 – 5. tammikuuta 2001) oli  brittiläinen analyyttiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hänen erikoisalojaan olivat toiminnan filosofia, mielenfilosofia, filosofinen logiikka, kielifilosofia ja etiikka.
Anscombe oli Ludwig Wittgensteinin oppilas ja tuli tämän filosofian asiantuntijaksi kirjoittaen monia Wittgensteinilta ammentaneita teoksia. Hänen vuonna 1958 julkaistu artikkelinsa "Modern Moral Philosophy" esitteli termin "konsekventialismi" eli seurausetiikka analyyttiseen filosofiaan, ja se on vaikuttanut hänen myöhempien artikkeliensa ohella nykyaikaiseen hyve-etiikkaan. Anscomben monografiaa Intention pidetään yleensä hänen merkittävimpänä teoksenaan, ja se on vaikuttanut nykyfilosofian keskusteluun aikomuksista, toiminnasta ja käytännöllisestä järjestä. Anscombe on vaikuttanut erityisesti Philippa Footiin, Michael Dummettiin, Cora Diamondiin, Rosalind Hursthouseen ja Paul Feyerabendiin.
Teoksia

Intention (1957)
An Introduction to Wittgenstein's Tractatus (1959)
Three Philosophers (1961), yhdessä P. T. Geachin kanssa, käsittelee Aristotelesta, Tuomas Akvinolaista ja Gottlob Fregeä
Causality and Determination (1971)
Times, Beginnings and Causes (1975)
The Collected Philosophical Papers of G. E. M. Anscombe (3 osaa, 1981):
From Parmenides to Wittgenstein
Metaphysics and the Philosophy of Mind
Ethics, Religion and Politics
Human Life, Action and Ethics: Essays (2005)
Aiheesta muualla

Driver, Julia: Gertrude Elizabeth Margaret Anscombe The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Emma Ferguson

Emma Ferguson on brittiläinen näyttelijä. Hän on esiintynyt useissa mainoksissa sekä muun muassa televisiosarjoissa Kymppikerho ja The Bill. Hän on myös Jessica-hahmon äänenä englanninkielisessä PlayStation 2 -pelissä Dragon Quest VIII: Journey of the Cursed King.
Fergusonin poikaystävä on Take That -yhtyeen laulaja Mark Owen. Pariskunnalla on kolme lasta: yksi poika (s. 2006) ja kaksi tytärtä (s. 2008 ja 2012).
Aiheesta muualla

Emma Ferguson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Eildon Hill

Eildon Hill ja sen juurella Eildonin kylä.
Eildon Hill on kolmihuippuinen vuori Skotlannissa Scottish Bordersin hallintoalueella Melrosen kylän lähellä. Sen korkein huippu on 422 metriä merenpinnan yläpuolella. Vuoren omistaa Buccleuchin herttua, joka on Skotlannin vauraimpiin kuuluva yksityinen maanomistaja.
Vuorella on ollut roomalainen vartiotorni Flaviusten hallitsijasuvun aikana. Samalla seudulla on lukuisia kristillisille pyhimyksille omistettuja lähteitä, jotka ovat aiemmin saattaneet olla kelttiläisille jumalille omistettuja. Thomas Learmontiin liittyvissä tarinoissa hänen kerrotaan asuneen seitsemän vuotta vuoren sisällä haltioiden kuningattaren luona.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eildon Hill Wikimedia Commonsissa
Disney Universe

| Disney Universe |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Eurocom
Julkaisija:  Disney Interactive Studios
Jakelija:  EA Distribution
Pelimoottori:  EngineX
Julkaistu:  NA 25. lokakuuta 2011 EU 28. lokakuuta 2011
Lajityyppi:  toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: 10 ACB:G PEGI: 7
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation 3, Xbox 360, Wii
Jakelumuoto:  Blu-Ray Disc, Wii Optical Disc, DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Disney Universe on Eurocomin kehittämä ja Disney Interactive Studiosin julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu kaikille seitsemännen sukupolven konsoleille ja Microsoft Windowsille Pohjois-Amerikassa 25. lokakuuta ja Euroopassa 28. lokakuuta 2011. Peli sisältää maita Disneyn omista piirroselokuvista kuten Aladdinista, Pixarin elokuvista kuten Monsterit Oy:stä sekä Disneyn todellisista toimintaelokuvista kuten Pirates of the Caribbeanista.
Pelaaminen

Disney Universe -pelissä on läpäistävänä yhteensä kuusi erilaista Disney-teemaista maata, joista jokaisessa on kolme erilaista episodia. Pelin maihin luokittuu Pirates of the Caribbean ja WALL-E. Aina kun pelaaja valitsee jonkun episodin, hänen täytyy valita omalle hahmolleen jonkun Disney-maskotin asu.
Jokaisen episodin tasosta pelaaja voi löytää erilaisia keräilyesineitä, kuten kultaisia symboleita, joilla voi avata uusia maita. Tasoihin on piilotettu myös lukuisia erikoisesineitä kuten pulloja, joista voi avata konseptikuvia tai erikoisvoimapalloja, joista voi saada hetkeksi aikaa jonkun erikoisvoiman, kuten esimerkiksi nyrkkeilyhanskat ja laserpistoolin. Jokaisella tasolla monet viholliset vaikeuttavat pelaajan etenemistä rakentamalla lukuisille reiteille muureja tai piilottamalla tarvittavia avusteita. World Mode -tilassa pelaaja voi pelata maita läpi myös moninpelinä. Peli sisältää myös Costume Mode -tilan, jossa voi ostaa World Mode -tilassa ostettaviksi avattuja asuja.
Kehitys

Ensimmäisiä vihjailuja Disney Universe -pelin kehityksestä saatiin toukokuussa 2011, jolloin Nintendo World Report raportoi saaneensa selville, että pelistä tulee crossover-seikkailupeli, jossa pelaaja ottaa Disney-hahmojen roolin, teemoiksi oli vahvistettu TRON, Liisa Ihmemaassa ja Lilo ja Stitch. Pelistä oli vahvistettu myös, että se tulee sisältämään yhteensä kuusi erilaista Disney-teemaista maata.
Nintendo World Reportin mukaan julkaisupäiväksi oltiin ensin vahvistettu 26. toukokuuta 2011, mutta Disney Interactive Studios oli siirtänyt julkaisupäivää eteenpäin. 24. elokuuta 2011 Nintendo Okien haastatellessa yhtä Disney Universen tekijää, Mark Orgelia, hän mainitsi että pelistä tulee mahtava seikkailupeli, jossa pelaajat voivat pukea omalle hahmolleen erilaisten Disney-hahmojen asuja ja läpäistä hahmoilla kuusi erilaista Disneyn ja Pixarin elokuviin perustuvaa maata. Hän paljasti myös että peliin tulee uusien hahmojen asujen lisäksi vanhojen hahmojen asuja ja maita jotta ne tekisivät sen varmaksi että peli sisältäisi kaikille pelaajille heidän lempiteemoistaan valittavaa.
Vastaanotto

Peli sai pääosin keskinkertaisen vastaanoton Metacriticin tilastojen mukaan, sillä pelin PlayStation 3 -versio sai keskiarvosanaksi 70/100, Xbox 360 -versio 66/100 ja Wii-versio 61/100.
GameSpot antoi Xbox 360 -versiolle arvosanaksi 4.5 kehuen muutaman tason hauskuutta ja viisautta, mutta kritisoi yksinpelin tylsyyttä ja minipelien liiallista toistuvuutta. IGN antoi arvosanaksi 7.0 sanoen että ”Minä en mennyt omaan aikaani Disney Universen kanssa suurien odotuksien kera. Pelattaessa se tuntui matalalta lasten peliltä, jonka on kehittänyt kahden vuosikymmenen ajan pelejä lisensoinut kehittäjä.” Videogamer.com kommentoi peliä seuraavasti ”Lopulta Disney Universe muodostaa ihanteellisen kokoperheen pelin. Se on nopea ja yksinkertainen, mutta myös charmia, hahmoja ja pikkupulmia yllin kyllin sisältävä peli.” ja  antoi pelille arvosanaksi 8/10.
KonsoliFin.net antoi pelille 2/5 tähteä sanoen että ”Disney Universessa ei olekaan varsinaisesti mitään vikaa, mutta ei siinä toisaalta ole mitään kiinnostavaa koukkuakaan.” Gamereactor antoi pelille arvosanaksi 6/10 kehuen moninpeliä ja veikeitä pukuja, mutta moitti peliä tylsästä taistelusta ja kenttien liian pienestä vaihtelusta.
Reibor

Reibor on Reykjavik Interbank Offer Rate, joka tarkoittaa Islannin kruunun määräistä pankkienvälistä korkoa Islannissa.
Eila Tähtinen

| Eila Tähtinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Eila Eine Tähtinen
Syntynyt: 23. tammikuuta 1931 (ikä 93) Nokia
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Lempinimi:  Eppu
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1951–1960:   Tampereen Pyrintö
Maajoukkueet
1952–1960:   Suomi
Ottelut (pisteet):  28 (111)
Aiheesta muualla
FIBA
Eila Eine Suutarla (o.s. Tähtinen, s. 23. tammikuuta 1931 Nokia) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija. Tähtinen pelasi Suomen maajoukkueessa vuosien 1952 ja 1956 EM-kilpailuissa ja yhteensä 28 maaottelussa.
Tähtinen pelasi Suomen maajoukkueessa 28 ottelua 4,0 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. Naisten maajoukkueen piste-ennätyksensä, kymmenen pistettä, hän teki vuonna 1957 valmistavassa maaottelussa Itä-Saksaa vastaan. Tähtinen edusti Suomea vuosien 1952 ja 1956 EM-kilpailuissa.
Tähtinen aloitti seurajoukkueuransa piirisarjassa Nokian Urheilijoissa mutta siirtyi pian, vuonna 1951, Tampereen Pyrintöön, jossa hän pelasi yhdeksän kauden ajan. Ammatiltaan Tähtinen oli röntgenhoitaja.
Saavutukset

EM-kilpailut: 11:s 1952 ja 1956
Suomen mestaruus 1953, 1955, 1957 ja 1958
SM-hopeaa 1956 ja 1959
SM-pronssia 1954
Emma Flood

| Emma Flood> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. lokakuuta 1990 (ikä 33)
Kansalaisuus:   Norja
Tennispelaaja
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  483. (4.5.2015)
Voitot/tappiot:  106–120
Nelinpeli
Paras sijoitus:  
Voitot/tappiot:  34–48
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Emma Flood (s. 13. lokakuuta 1990) on norjalainen tennispelaaja. Hän on voittanut urallaan kaksi ITF-turnausta kaksinpelissä ja yhden nelinpelissä. Flood edusti Norjaa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2007.
Vuonna 2014 Flood voitti Oslon 10 000 Yhdysvaltain dollarin ITF-turnauksen ja vuonna 2015 samanarvoisen turnauksen Jiangmenissa.
Aiheesta muualla

Emma Flood WTA:n sivuilla (englanniksi)
Emma Flood ITF:n sivuilla (englanniksi)
Emma Flood Billie Jean King Cup -sivustolla (englanniksi)
Elric Melnibonélainen (romaani)

| Elric Melnibonélainen> Elric of Melniboné |
| --- | --- |
 Suomenkielisen laitoksen kansi.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Michael Moorcock
Kieli:  englanti
Genre:  miekka ja magia
Kustantaja:  Hutchinson & Co
Julkaistu:  1972
Sivumäärä:  191
ISBN:  0-09-112100-0
Suomennos
Suomentaja:  Jaakko Kankaanpää
Kuvittaja:  Petri Hiltunen
Kansitaiteilija:  Petri Hiltunen
Kustantaja:  TK-kustannus
Julkaistu:  1992
Ulkoasu:  Joona Vainio
Sivumäärä:  168
ISBN:  951-96304-3-0
Sarja: Elric Melnibonélainen
Seuraava:  The Sailor on the Seas of Fate
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Elric Melnibonélainen (Elric of Melniboné) on vuonna 1972 julkaistu Michael Moorcockin kirjoittama fantasiaromaani. Teos on esiosa Moorcockin 1960-luvulla aloittamalle, Elric Melnibonélaisesta kertovien novellien sarjalle, ja on kronologisesti sarjan ensimmäinen osa. Se oli myös ensimmäinen julkaistu Elric-romaani.
Elric Melnibonélainen julkaistiin Petri Hiltusen kuvituksella suomeksi vuonna 1992. Suomenkielisen laitoksen viimeisellä sivulla mainostetaan myös seuraavaa osaa Kulkija kohtalon merillä (The Sailor on the Seas of Fate), jota ei kuitenkaan koskaan julkaistu suomeksi.
Juoni

Elric on Mélnibonen keisarisuvun perillinen, josta on isänsä kuoleman jälkeen tullut valtakunnan hallitsija. Hän on mahtava noita ja taitava miekkamies, mutta fyysisesti heikko ja riippuvainen maagisista lääkkeistä, jotka pitävät hänet elossa ja toimintakykyisenä. Mélnibone on aiemmin hallinnut koko tunnettua maailmaa tuhansien vuosien ajan, mutta nyt sen mahti on heikentynyt ja kansa moraalisesti rappeutunut. Melnibonélaiset ovat julmia ja ikivanhojen perinteiden sitomia, mutta Elric uskoo, että heidän on tuhon välttääkseen uudistuttava. Elric myös poikkeaa maanmiehistään siinä, että hänellä on omatunto eikä hän halua noudattaa kansansa julmia perinteitä. Kaikki Melnibonélaiset eivät kuitenkaan pidä uuden keisarin ajatuksista; heidän johtajansa on Elricin serkku Yyrkoon, joka haluaisi keisariksi. Tilannetta mutkistaa myös se, että Yyrkoonin sisko Cymoril on Elricin rakastettu ja tuleva keisarinna.
Barbaarit hyökkäävät Mélnibonen saarelle, mutta Elricin johdolla viholliset lyödään. Meritaistelun aikana Elricin kunto pettää, ja Yyrkoon työntää hänet mereen. Elric kuitenkin kutsuu vedenjumala Straashan avukseen ja palaa Melnibonéen taikakeinoin. Huomatessaan vallankaappauksensa epäonnistuneen Yyrkoon pakenee Cymoril mukanaan barbaarimaihin ja alkaa kätyreineen hautoa vallankumousta. Elric lähettää Melnibonén laivaston etsimään Yyrkoonia, mutta turhaan. Lopulta Elric päätyy tekemään liiton Melnibonén keisarien perinteisen suojelusdemonin Ariochin kanssa. Ariochin ja Straashan avulla Elric löytääkin Yyrkoonin ja tuhoaa tämän laivaston ja armeijan.
Yyrkoon vaivuttaa Cymorilin maagiseen uneen ja pakenee toiseen ulottuvuuteen, johon ikivanhat taikamiekat Myrskyntuoja ja Murhemiekka on piilotettu. Elric löytää Myrskyntuojan ja saa siltä yliluonnolliset voimat, joiden avulla hän voittaa Yyrkoonin. Tappioiden nöyryyttämänä tämä alistuu Elricin valtaan ja herättää Cymorilin unesta. Kaikki kolme palaavat Melnibonéen, jota Elric hallitsee jälleen keisarina. Nähtyään elämää Melnibonén ulkopuolella Elric joutuu kuitenkin seikkailunhalun valtaan ja päättää lähteä tutkimaan maailmaa vuoden ajaksi. Sijaishallitsijaksi hän jättää Yyrkoonin, jonka uskoo tulleen järkiinsä. Mukaan seikkailulleen Elric ottaa Myrskyntuojan, jonka maagisten voimien hän toivoo alistuvan valtaansa. Tietämättään Elric on kuitenkin väärässä sekä Yyrkoonin että Myrskyntuojan suhteen.