stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Umaijadien kalifaatti
Varhaisten kalifien sukupuu > Värikoodit

Uthman ibn Affan ( Kalifi, 644–656)
Damaskoksen kalifit (661–750):
Muawija I ibn Abi Sufyan, 661–680
Jazid I ibn Muawija, 680–683
Muawia II ibn Yazid, 683–684
Marwan I ibn al-Ḥakam, 684–685
Abd al-Malik ibn Marwan, 685–705
Walid I ibn Abd al-Malik, 705–715
Suleiman ibn Abd al-Malik, 715–718
Omar ibn Abd al-Aziz, 717–720
Jazid II ibn Abd al-Malik, 720–724
Hisham ibn Abd al-Malik, 724–743
Walid II ibn Yazid II, 743–744
Jazid III ibn al-Walid, 744
Ibrahim ibn al-Walid, 744
Marwan II ibn Muhammad (hallitsi Harranista Jazira)ssa 744–750
Córdoban emiirit (756–929):
Abd ar-Rahman I, 756–788
Hisham I, 788–796
Hakam I, 796–822
Abd ar-Rahman II, 822–852
Muhammad I, 852–886
Mundhir, 886 – 888
Abdallah ibn Muhammad, 888–912
Abd ar-Rahman III, 912–929
Córdoba kalifit (929–1031):
Abd ar-Rahman III, kalifina 929–961
Al-Hakam II, 961–976
Hisham II, 976–1008
Mohammed II, 1008–1009
Suleiman, 1009–1010
Hisham II, uudelleen 1010–1012
Suleiman, uudelleen 1012–1017
Abd ar-Rahman IV, 1021–1022
Abd ar-Rahman V, 1022–1023
Muhammad III, 1023–1024
Hisham III, 1027–1031
Arabialainen kultadinaari, joka ilmeisesti esittää kalifi Abd al-Malikia (noin 695)
Martin Hairer

| Martin Hairer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Jean-Pierre Eckmann
Instituutti:  Imperial College London
Tutkimusalue:  Todennäköisyysteoria
Palkinnot:  Fieldsin mitali (2014)
Aiheesta muualla
www.hairer.org
Martin Hairer on itävaltalainen matemaatikko. Hairer työskentelee professorina Imperial College London -yliopistossa, jota ennen hän opetti Warwickin yliopistossa Englannissa. Hän on yksi neljästä tutkijasta, jotka palkittiin Fieldsin mitalilla vuonna 2014.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2015.
Nikola I

Nikola I, Montenegron kuningas
Nikola I:n kuninkaallinen monogrammi.
Nikola I Petrović-Njegoš (serb. Краљ Никола I Петровић Његош); (7. lokakuuta 1841 Njegoš, Montenegro – 2. maaliskuuta 1921 Antibes, Ranska) oli Montenegron ruhtinas vuosina 1860–1910 ja Montenegron kuningas vuosina 1910–1918.
Hänen valtakaudellaan Montenegro sai itsenäisyydelleen kansainvälisen tunnustuksen vuonna 1878. Ensimmäisen maailmansodan aikana Montenegro miehitettiin, jolloin Nikolan oli lähdettävä maanpakoon.
Hän oli Petrović-Njegošin suvun viimeinen hallitsija. Nikola I sai lempinimen ”Euroopan appiukko”, kun hänen tyttärensä naitettiin eri maiden hoveihin.
Suku ja koulutus

Nikolan vanhemmat olivat suurvoivodi, poliitikko, sotilasjohtaja ja runoilija Mirko Petrović-Njegoš (1820–1867) ja Anastasia Martinović (1824–1894), joka oli voivodi Drago Martinovićin ja Stana Martinovićin tytär. Hänellä oli kaksi nuorempaa sisarta Anastasia ja Maria. Nikola opiskeli vuosina 1858–1860 Pariisissa. Hän oli lapsettoman setänsä, ruhtinas Danilo I:n kruununperijä.
Ruhtinas

Nikolasta tuli vain 18-vuotiaana Montenegron ruhtinas, kun setä Danilo I kuoli salamurhan uhrina 13. elokuuta 1860. Nikola I oli vahva hallitsija, ja hän johti Montenegroa menestyksekkäissä sodissa Osmanien valtakuntaa vastaan vuosina 1862 ja 1876. Montenegro osallistui myös Venäjän–Turkin sotaan, jonka jälkeen vuoden 1878 Berliinin kongressi antoi Montenegron itsenäisyydelle kansainvälisen tunnustuksen. Rauhansopimuksen seurauksena Montenegron alue kaksinkertaistui ja se sai yhteyden Adrianmeren rannikkoon. Venäjä ryhtyi tämän jälkeen tukemaan Montenegroa taloudellisesti ja sotilaallisesti. Seuraavat vuodet maa nautti suhteellisesta rauhasta ja vakaudesta. Maa sai myös lehdistönvapauden ja rikoslain.
Nikola hallitsi melko yksinvaltaisesti, kunnes joutui vuonna 1905 hyväksymään ensimmäisen perustuslain säätämisen Montenegrolle. Hänen itsevaltainen hallintonsa herätti sen jälkeenkin vastustusta, ja vuonna 1907 hänet yritettiin murhata pommiattentaatilla Cetinjessä. Toisaalta Nikola pyrki tuomaan Montenegroon länsimaisia uudistuksia ja tapoja. Hänen kaudellaan maan taloutta, kulkuyhteyksiä, oppilaitoksia ja oikeusjärjestelmää kehitettiin. Nikola oli kiinnostunut kulttuurista ja hän julkaisi 1890-luvulla useita runokokoelmia.
Kuningas

Nikola julistautui 28. elokuuta 1910 kuninkaaksi. Hän vei Montenegron mukaan ensimmäiseen Balkanin sotaan vuosina 1912–1913, mutta maa ei saanut hänen toivomansa suuruisia aluelaajennuksia. Ensimmäisessä maailmansodassa Montenegro tuki Serbiaa Itävalta-Unkaria vastaan. Sotilaallisen tappion jälkeen Nikola I joutui tekemään tammikuussa 1916 erillisrauhan ja pakenemaan Italiaan Itävalta-Unkarin miehitettyä koko Montenegron. Hän asettui sittemmin Ranskaan Neuillyyn yhdessä pakolaishallituksensa kanssa.
Ensimmäisen maailmansodan jatkuessa serbit saivat Montenegron pakolaishallituksen syrjäytettyä ympärysvaltojen keskinäisissä neuvotteluissa, eikä sen edustajia kutsuttu lainkaan Pariisin rauhankonferenssiin. Maailmansodan päätyttyä Serbia miehitti Montenegron alueen ja Podgoricaan kutsuttiin Montenegron kansalliskokous, joka julisti 26. marraskuuta 1918 Nikolan syrjäytetyksi valtaistuimelta ja hyväksyi Montenegron yhdistämisen Serbian kanssa. Montenegro menetti näin itsenäisyytensä, ja siitä tuli osa uutta Jugoslavian valtiota. Kansannousu liittoa vastaan murskattiin.
Hän rakennutti huvipurtensa saattajiksi kaksi loistoalusta, mutta jouduttuaan konkurssiin ne lunasti itselleen keisari Aleksanteri III. Lokakuun vallankumouksen jälkeen alukset jäivät Suomeen, missä niistä tuli Suomen laivaston merkittävä osa nimillä Klas Horn ja Matti Kurki.
Maanpako

Nikola asui loppuikänsä maanpaossa Ranskassa, mutta pitäytyi kuolemaansa saakka vaatimuksessaan Montenegron kruunuun. Hän kuoli vuonna 1921 Ranskan Antibesissa, jossa myös kuningatar Milena kuoli kaksi vuotta myöhemmin. Nikolan kuoltua vaatimus Montenegron kruunuun siirtyi hänen vanhimmalle pojalleen Danilolle, joka kuitenkin luopui jo kuuden päivän kuluttua asemastaan 11-vuotiaan veljenpoikansa Mihailin hyväksi. Kuningas Nikola haudattiin Italiaan. Vuonna 1989 Nikolan, kuningatar Milenan ja heidän kahden nuorimman tyttärensä jäännökset siirrettiin Montenegroon.
Avioliitto ja jälkeläiset

Nikola I nai vuonna 1860 Milena Vukotićin (1847–1923), joka oli suurmaanomistaja, voivodi Petar Vukotićin ja Jelena Vojvodićin tytär. Heidät oli kihlattu toisilleen jo lapsina. Heidän kahdestatoista lapsestaan aikuisiksi eli kymmenen lasta. Ovelana diplomatian taitajana Nikola järjesti tyttärensä puolisoiksi Euroopan eri maiden hoveihin.
Ljubica, avioiduttuaan Zorka (23. joulukuuta [J: 11. joulukuuta] 1864 – 16. maaliskuuta [J: 4 maaliskuuta] 1890), avioitui vuonna 1883 Serbian prinssi Petar Karađorđevićin kanssa, heille syntyi viisi lasta. Zorka kuoli 25-vuotiaana synnytykseen ennen kuin hänen puolisonsa nousi valtaistuimelle. Heidän poikansa Aleksanteri I seurasi isäänsä kuninkaana, tytär Elena avioitui ruhtinas Ioann Konstantinovitš Romanovin kanssa.
Milica (Militza) (26. kesäkuuta 1866 – 5. syyskuuta 1951), avioitui vuonna 1889 venäläisen suuriruhtinas Pjotr Nikolajevitš Romanovin kanssa, heille syntyi neljä lasta
Anastasia (Stana) (4. tammikuuta 1868 –15. marraskuuta 1935), avioitui (1) vuonna 1889 venäläissyntyisen Leuchtenbergin herttua Georgi Maksimilianovitš Romanovskin kanssa, joka oli Eugène de Beauharnais'n pojan Maksimilianin poika ja Nikolai I:n tyttären Maria Nikolajevnan poika; heille syntyi kaksi lasta. Saatuaan avioeron uskottomasta miehestään marraskuussa 1906 hän avioitui vuonna 1907 venäläisen suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitš Romanovin kanssa, liitto oli lapseton.
Marija (29. maaliskuuta 1869 – 7. toukokuuta 1885), kuoli 16-vuotiaana
kruununprinssi Danilo Alexander (29. kesäkuuta 1871 – 24. syyskuuta 1939), avioitui Mecklenburg-Strelitzin herttuatar Augusta Charlotte Julian kanssa, liitto oli lapseton
Elena (8. tammikuuta 1873 – 28. marraskuuta 1952), avioitui vuonna 1896 Italian tulevan kuninkaan Viktor Emanuel III:n kanssa.
Anna (18. elokuuta 1874 – 22. huhtikuuta 1971), avioitui vuonna 1897 saksalaisen herttua Franz Joseph von Battenbergin kanssa, liitto oli lapseton
Sofia (2. toukokuuta 1876 – 14. kesäkuuta 1876), kuoli alle kaksikuisena
Mirko Dmitri (17. huhtikuuta 1879 – 2. maaliskuuta 1918), avioitui Natalia Konstantinovićin kanssa, joka oli Serbian prinsessa Anka Obrenovićin tyttärentytär ja Serbian kuningas Alexander I Obrenovićin serkku, heidän poikansa oli Montenegron ruhtinas Mihail
Xenia (22. huhtikuuta 1881 – 10. maaliskuuta 1960), pysyi naimattomana, ei perillisiä
Vjera (22. helmikuuta 1887 – 31. lokakuuta 1927), pysyi naimattomana, ei perillisiä
Petar (10. lokakuuta 1889 – 7. toukokuuta, 1932), avioitui 1924 d'Usseaux'n kreivitär Violet Emily Wegnerin kanssa, liitto oli lapseton
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nikola I Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Danilo I | Montenegron hallitsija 1860–1918 | Seuraaja: – |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  RISM  IdRef 
Ruhtinas Nikola I vuonna 1909
Nikola I puolisonsa, lastensa ja näiden puolisoitten kanssa kruunajaistensa aikoihin vuonna 1910. Takarivissä: suuriruhtinas Pjotr Nikolajevitš, Battenbergin prinssi Franz Joseph, prinsessa Vjera, prinsessa Xenia, kruununprinssi Danilo, prinssi Mirko, prinssi Petar. Keskirivi: Mecklenburg-Strelitzin herttuatar Milica-Jutta (Danilon puoliso), prinsessa Anna, prinsessa Elena, kuningatar Milena, kuningas Nikola, prinsessa Milica, Italian kuningas Vittorio-Emanuele III, prinsessa Natalia (Mirkon puoliso). Eturivi: Serbian prinsessa Elena (Zorkan tytär), ruhtinatar Marina Petrovna (Milizan ja Pjotrin tytär), Serbian prinssi Aleksandr.
Leningradin–Novgorodin offensiivi

Leningradin–Novgorodin offensiivi oli toisessa maailmansodassa Neuvostoliiton Leningradin, Brjanskin ja Olhavan rintamien joukkojen viimeinen ja onnistunut yritys Leningradin piirityksen murtamiseksi. Hyökkäys Saksan pohjoista armeijaryhmää vastaan alkoi 14. tammikuuta 1944 ja kaksi viikkoa myöhemmin neuvostojoukot olivat vallanneet Moskovan-Leningradin rautatien. Novgorod vallattiin takaisin 19. tammikuuta 1944. Iosif Stalin julisti 26. tammikuuta lähes 900 päivää kestäneen piirityksen päättyneen, mitä juhlittiin Leningradissa 324 tykin laukauksella. Operaatio päättyi 1. maaliskuuta, kun viimeisetkin saksalaisjoukot olivat poistuneet Leningradin alueelta Narvaan aloittaen Narvan taistelunselvennä.
Merkinnän syy: kuvaus taistelusta puuttuu
Puolan autoteollisuus

CWS T-1
PZInż Polski Fiat 508
FSO Warszawa
FSO Syrena 100
FSC Żuk A07
FSO-ZSD Nysa 522
Honker ja Tarpan Honker
FSC/Intrall Lublin 3Mi
FSO 125p
Polski Fiat 126p
FSO Polonez MR'87
FSO Polonez Kombi
FSO Lanos
Arrinera Hussarya GT
Jelcz P882D53
Solaris Urbino 12 Electric
Solbus Solcity SM12
Autosan A1212C Eurolider
Star 266
Puolan autoteollisuus tunnetaan lähinnä Polskista ja Polonezista, vaikka ne ovat vain pieni osa Puolan autoteollisuudesta. Ennen toista maailmansotaa autoteollisuus perustui lisenssi-Fiateille. Kylmän sodan aikana tuotettiin monia merkkejä, jotka kuitenkin olivat teknisesti vanhentuneita. Henkilöautoteollisuus perustui 1970-luvulta eteenpäin lisenssi-Fiateille, kuten ennen toista maailmansotaakin. Tavara-autot olivat pääosin omaa suunnittelua. Kommunismin loputtua autoteollisuus on siirtynyt länsimaisten tehtaiden haltuun ja Puolassa valmistetaan muutaman länsimaalaista automerkkiä. Varsinaisia puolalaisia autoja ei enää valmisteta suurissa määrin.
Ennen toista maailmansotaa

Puolassa on ollut autoteollisuutta jo 1920-luvulta lähtien, jolloin Puolassa valmistettiin Fiatin henkilö- ja kuorma-autoja lisenssillä Polski Fiat -nimellä ja omat suunnittelu. Toisen maailmansodan aikana kaikki autotehtaat tuhoutuivat, joten toisen maailmansodan jälkeen autoteollisuuden täytyi jatkaa puhtaalta pöydältä. Toisen maailmansodan jälkeen Puola joutui Neuvostoliiton valtapiiriin, joten ensimmäinen auto sodan jälkeen oli lisenssillä valmistettu neuvostoliittolainen Pobeda, joka sai nimekseen FSO Warszawa, valmistuspaikkansa mukaan.
Kommunismin aikana > Automerkkien nimet

Samassa yhteydessä tehtiin nimeämiskäytäntö autotehtaille: Ensimmäinen kirjain kertoo kyseessä olevan tehtaan, Fabryka. Seuraava kirjain kertoo tehtaalla valmistettavan auton, Samochody, tehtaan nimessä muoto Samochodów. Viimeinen kirjain kertoo, minkälaisia autoja tuotetaan, ja se on ainoa muuttuva kirjain autotehtaan nimessä. Se voi olla esimerkiksi O = Osobowy (henkilö-), M = Małolitrażowych tai D = Dostawczych (tavara-). Näin muodostuu tehtaan nimi, kuten FSO, FSM tai FSD.
Kommunismin aikana > Henkilöautot

Warszawan jälkeen Puola tarvitsi pieniä autoja, sillä kansalle Warszawa oli liian iso ja kallis. Näin tehtiin ja suunniteltiin FSO Syrena Warszawan ja muiden itäautojen osista.
1970-luvulle tultaessa huomattiin, etteivät neuvostoliittolaiset lisenssiautot ole riittävän hyviä, joten otettiin yhteyttä italialaiseen Fiatiin, jonka avulla saatiin lisenssit kahteen autoon, FSO 125P:hen ja FSM 126:hen. Jälkimmäinen oli pienempi ja yhä useamman puolalaisen saatavilla. Ensimmäinen oli isompi ja edustavampi, länsimaalaiselta ajattelukannalta kuitenkin huonolaatuinen ja teknisesti vanhentunut. Fiatin lisenssimalleilla, niiden johdannaisilla ja ”parempaa huomista” lupaavilla prototyypeillä (FSO Polonez, FSO Wars, FSM Beskid) henkilöautopuoli selvisi kommunismin loppuun asti.
Kommunismin aikana > Tavara-autot

Puolalaiset tavara-autot ovat joko henkilöautoihin pohjautuvia (FSO Syrena Bosto ja Polski Fiat Pick-up) tai sitten selvästi niitä raskaampia (Żuk, Nysa ja Star). Henkilö-pakettiautot olivat yleisesti teknisesti hyvin samanlaisia henkilöautoversioidensa kanssa, eikä kuormankantokyvyssä ollut kehumista. Raskaampaa kalustoa vietiin laajalti yli SEV-maiden, mutta länsimaihin niitä vietiin suhteellisen marginaalisesti. 
Puolalaisissa pakettiautoissa oli mielenkiintoinen jako: Zuk oli suunniteltu maanviljelijöille, pienille tehtaille yms. normaaliin käyttöön. Nysa oli sen sijaan poliisien, armeijan ja vastaavien instanssien käyttämä laite. Voikin ihmetellä miksi piti valmistaa sekä Zuk että Nysa, koska molemmat kuitenkin olivat samaa luokkaa. Ehkäpä jako tehtiin siksi, etteivät kansalaiset saa Zukista automaattista poliisi-vaikutelmaa. Nysaa sen sijaan yritettiin tuoda länsimaihinkin, mikä oli kieltämättä erikoista, sillä Zuk olisi ollut yleisesti parempi vaihtoehto nykyaikaisemman muotoilunsa ja normaaliin kuljetuskäyttöön suunniteltujen ominaisuuksiensa vuoksi - kukapa tarvitsee nopeaan poistumiseen suunniteltuja tavaratilan ovia, kuten Nysassa oli.
Yleisesti SEV-maiden raskas kalusto oli ajastaan 20 vuotta jäljessä, eikä se ollut poikkeus Puolan tavara-autojen kanssa - eikä kyllä henkilöautopuolellakaan. Mutta autot olivat sentään erittäin halpoja länsimaisiin vastineisiinsa verrattuna.
Kommunismin aikana > Maanviljelyskalusto

Maanviljelijöille piti myös tarjota kulkupelejä, joten alettiin valmistaa itsesuunniteltua Ursus-traktoria ja 1980-luvulla maastoauto Tarpania, jota oli tarkoitus viedä myös ulkomaille, mutta kommunismin loppu tuli ennen merkittävän viennin alkua, eikä Tarpan jäänyt pitkäikäiseksi.
Kommunismin jälkeen

Jotkut puolalaiset valmistajat, joilla ei ollut juurikaan suhteita länsimaisiin autotehtaisiin, jäivät omilleen ja yrittivät selvitä markkinataloudessa. Muutamat ovat yhä hengissä. Hengissä pysyminen on varmistettu ulkomaisilla ostoilla. Etenkin Daewoo osti paljon puolalaisia tehtaita. FSO oli Daewoon omistuksessa melkein kymmenen vuotta, mutta nyt se on siirtynyt ZAZ:lle. Tappiota on tullut rajusti melkein koko 1990-, ja 2000-luvun.
FSC ja FSR sulautettiin yhteen, ja ne valmistivat Lublin-pakettiautoa ja Honker-mallia, joka tunnettiin ennen Tarpanina. Nykyisin Daewoon poistuttua kuvioista (2001, konkurssi) FSC/FSR tunnetaan Intrall-nimellä (International Truck Alliance). Daewoon ja Intrallin välissä omistajana oli Andoria-mot -moottoritehdas. Intrallin omistavat venäläiset ja amerikkalaiset liikemiehet. Yritys on rekisteröity Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
FSD, Daewoon aikana ”Daewoo-Nysa Motors” meni konkurssiin 2002. Joukko puolalaisia Daewoo-myyjiä keräsi rahaa jatkaakseen FSO Truckin (pohjautuu Poloneziin) valmistusta. Vuonna 2004 perustettiin uusi yritys nimeltään ”Polska Fabryka Samochodow”, Puolan autotehdas. PFS valmistaa myös Clic-nimistä kaupunkiautoa.
Toiset valmistajat selvisivät hyvin, kuten FSM, jonka Fiat osti omakseen heti yksityistämisen alettua. Nykyään Fiat Puola, entinen FSM, tekee hyvää tulosta ja tuottaa koko Eurooppaan Seicentoa ja Pandaa.
Puolalaisia autonvalmistajia

Entiset
AS (1924-1939)
AS S1/S2
CWS (1927-1931)
CWS T-1
FSC/FS/Intrall/Honker (1948-2018)
FSC Żuk
FSC Lublin
Honker
FSM (1948-1992, Polski Fiat-tuotemerkki käytettiin vuoteen 1994 ja FSM vuoteen 1993)
FSM Syrena 105
FSM Syrena Bosto
FSM Syrena R-20
Polski Fiat 126p
FSM Cinqucento
FSO (1948-2011, yhtiö on edelleen olemassa, mutta ei enää tuota autoja)
FSO Warszawa
FSO Syrena
Polski Fiat 125p/FSO 125p
FSO Polonez MR'78-MR'83-MR'86-MR'87-MR'89/Caro/Caro Plus
FSO Matiz
FSO Lanos
Chevrolet Aveo
FSO ZSD/FSD Nysa (1948-2003)
Nysa
FSO Polonez Truck
FSR/Tarpan (1953-1996)
FSR Tarpan
Tarpan Honker
Kapena (Cacciamali) (1968-2017)
Mikrus (1957-1960)
PZInż. (1928-1939)
Polski Fiat 508
PZInż 403 Lux-Sport
Ralf-Stetysz (1924-1929)
Stetysz TA/TC
Star (1948-2009)
Nykyiset
AMZ-Kutno
Arrinera
Automet
Autosan
Jelcz
Melex
Scania Slupsk
Solaris
Solbus
Ursus
Volvo Polska Sp. z o.o.
Puolalaisia autonvalmistajia verkossa

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
AMZ-Kutno
Arrinera (Arkistoitu – Internet Archive)
Autosan
FSO
Jelcz
Melex
Solaris
Ursus
Josef Julius Wecksellin patsas

Josef Julius Wecksellin patsas Åbo Akademin kirjaston edustalla.
Lähikuva patsaan päästä.
Josef Julius Wecksellin patsas on Turussa sijaitseva, kuvanveistäjä Yrjö Liipolan valmistama muistomerkkipatsas.
Patsas valmistui vuonna 1932 ja se pystytettiin Åbo Akademin kirjaston edustalle vuonna 1934 runoilija ja näytelmäkirjailija Josef Julius Wecksellin muistoksi. Sen lahjoitti kaupungille G. A. Petreliuksen lahjoitusrahasto.
Patsas on valmistettu pronssista ja sen jalusta graniitista.
Arvid Carlsson

| Arvid Carlsson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. tammikuuta 1923
Kuollut: 29. kesäkuuta 2018 (95 vuotta)
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Kemia ja molekyylibiologia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (2000)
Arvid Carlsson (25. tammikuuta 1923 – 29. kesäkuuta 2018) oli ruotsalainen tutkija, joka sai vuonna 1979 dopamiinia koskevasta uraauurtavasta työstään Wolfin lääketieteen palkinnon. Hänet palkittiin lukuisilla muillakin palkinnoilla, joista tärkein on Nobelin lääketieteen palkinto, joka myönnettiin hänelle vuonna 2000 yhdessä Paul Greengardin ja Eric Kandelin kanssa.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1989.
Kalevan kisat 1934

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1934 Tampereella 28.–29. heinäkuuta. Kalevan maljan voitti Helsingin Poliisi-Voimailijat.
Mitalistit

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Börje Strandvall | 10,9 | Tauno Parikka | 11,0 | Unto Salminen | 11,0 |
| 200 m | Börje Strandvall | 22,2 | Unto Salminen | 22,4 | Martti Tolamo | 22,5 |
| 400 m | Einar Fabricius | 50,1 | Heikki Mäkinen | 50,5 | Arvo Lindroos | 50,7 |
| 800 m | Harry Larva | 1.56,1 | Kosti Kurkela | 1.56,7 | Paavo Mikkeli | 1.57,0 |
| 1 500 m | Martti Matilainen | 4.02,2 | Kaarlo Tuominen | 4.02,2 | Toivo Sarkama | 4.02,6 |
| 5 000 m | Taisto Mäki | 14.49,2 | Gunnar Höckert | 14.51,2 | Leo Lehto | 14.53,4 |
| 10 000 m | Ilmari Salminen | 31.05,3 | Arvo Askola | 31.05,9 | Lauri Virtanen | 31.06,9 |
| 25 000 m | Oiva Ekholm | 1.28.54,4 | Mauno Tarkiainen | 1.30.34,0 | Eljas Suoknuuti | 1.31.29,6 |
| 110 m aidat | Bengt Sjöstedt | 15,1 | Runo Viitasalo | 16,4 | Erkki Matilainen | 16,6 |
| 400 m aidat | Akilles Järvinen | 55,5 | Jukka Nyström | 55,8 | Yrjö Nora | 56,3 |
| 3 000 m esteet | Martti Matilainen | 9.30,7 | Verner Toivonen | 9.32,0 | Onni Kepponen | 9.35,8 |
| Korkeushyppy | Kalevi Kotkas | 195 | Veikko Peräsalo | 195 | Paavo Havulinna | 185 |
| Seiväshyppy | Urho Saariaho | 370 | Aulis Reinikka | 370 | Eijo Vesanen John Lindroth Eino Aittoniemi Sven Koski | 360 |
| Pituushyppy | Martti Tolamo | 716 | Aaro Laine | 705 | Pentti Koskinen | 701 |
| Kolmiloikka | Onni Rajasaari | 14,93 | Albert Winter | 14,33 | Toivo Pöyry | 14,27 |
| Kuulantyöntö | Risto Kuntsi | 14,92 | Kalevi Kotkas | 14,76 | Petter Hassinen | 14,08 |
| Kiekonheitto | Kalevi Kotkas | 46,72 | Eino Kenttä | 45,06 | Einar Lampinen | 44,36 |
| Moukarinheitto | Ville Pörhölä | 49,65 | Toivo Finnilä | 48,20 | Gösta Hannula | 47,22 |
| Keihäänheitto | Matti Järvinen | 72,47 | Matti Sippala | 67,16 | Eino Penttilä | 66,45 |
| Viisiottelu | Heikki Taskinen | 3059 | Arvi Andersson | 3043 | Urho Vilppunen | 2990 |
| Kymmenottelu | Paavo Huhtala | 5917 | Olavi Turma | 5707 | Aarne Marski | 5645 |
Pöyry

Pöyry voi  tarkoittaa seuraavia:
Pöyry Oyj, suomalainen suunnittelu- ja konsulttiyritys
Pöyry, kylä Hirvensalmella
Sukunimi

Jaakko Pöyry (1924–2006), tekniikan tohtori, konsultointi- ja suunnitteluyritys Pöyryn perustaja
Kaisa Pöyry (1818–1892), kansanparantaja
Olli Pöyry (1912–1973), arkkitehti, professori
Pekka Pöyry (1939–1980), saksofonisti ja huilisti
Tapani Pöyry, Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ent. ylijohtaja
Toivo Pöyry (1881–1946), insinööri, virkamies ja järjestöjohtaja
Toivo Pöyry (1911–1948), kolmiloikkaaja
Entisenä sukunimenä

Alice Kaira (vuoteen 1941 Pöyry; 1913–2006), taidemaalari
Sini Uunila, o.s. Pöyry (s. 1980), moukarinheittäjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pöyry”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Luettelo Ruotsin tieliikennemerkeistä

Tälle sivulle on koottu luettelo Ruotsin valtion liikenteessä käytettävistä liikennemerkeistä. Useimmat merkit ovat melko samanlaisia kuin Suomessakin.
Varoitusmerkit

Mutka oikealle
Mutka vasemmalle
Mutkia, joista ensimmäinen oikealle
Mutkia, joista ensimmäinen vasemmalle
Jyrkkä alamäki
Jyrkkä ylämäki
Kapeneva tie
Avattava silta
Laituri tai lautta
Epätasainen tie
Tietyö
Liukas tie
Putoavia kiviä
Irtokiviä
Tienristeys
Liikenneympyrä
Tienristeys
Liikennevalot
Rautatien tasoristeys, jossa on puomit
Rautatien tasoristeys ilman puomeja
Rautatien tasoristeyksen etäisyysmerkit
Raitiotie
Yksiraiteinen rautatien tasoristeys
Kaksi- tai useampiraiteinen rautatien tasoristeys
Suojatien ennakkovaroitus
Lapsia
Pyöräilijöitä ja mopoilijoita
Hiihtolatu
Matalalla lentäviä lentokoneita
Sivutuuli
Kaksisuuntainen liikenne
Tunneli
Onnettomuus
Muu vaara
Varoitusmerkit > Eläimet

Hirviä
Peuroja
Poroja
Lampaita
Villisikoja
Lehmiä
Hevosia
Ratsastajia