stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elvan Abeylegesse

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Elvan Abeylegesse |  Elvan Abeylegesse |  Elvan Abeylegesse |  |
Maa:   Turkki
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|       Hylätty | Peking 2008 | 5 000 metriä |  |
|       Hylätty | Peking 2008 | 10 000 metriä |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|       Hylätty | Osaka 2007 | 10 000 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Barcelona 2010 | 5 000 metriä |  |
|  Kultaa | Barcelona 2010 | 10 000 metriä |  |
|  Pronssia | Göteborg 2006 | 5 000 metriä |  |
Elvan Abeylegesse (alk. Hewan Abeye, s. 11. syyskuuta 1982 Etiopia) on etiopialaissyntyinen, myöhemmin urallaan Turkkia edustanut kestävyysjuoksija.
Urheilu-ura

Abeylegesse muutti Turkkiin vuonna 1999 ja sai Turkin edustusoikeuden 2.7.1999. Vielä maaliskuussa 1999 hän edusti Etiopiaa maastojuoksun MM-kilpailuissa.
11. kesäkuuta 2004 Abeylegesse juoksi Bergenissä Norjassa 5 000 metrin maailmanennätyksen 14.24,68. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 Abeylegesse sijoittui 5 000 metrillä kolmanneksi. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Abeylegesse voitti 10 000 metriä ajalla 31.10,23. 5 000 metrillä hän sijoittui alun perin toiseksi maannaisensa Alemitu Bekelen jälkeen ajalla 14.54,44, mutta nousi myöhemmin voittajaksi kun Bekele hylättiin dopingrikkomuksen takia.
Osakan MM-kisoissa 2007 Abeylegesse sijoittui alun perin toiseksi 10 000 metrillä ja Pekingin olympialaisissa 2008 toiseksi sekä 5 000 että 10 000 metrillä. Kaikilla kerroilla hän hävisi etiopialaiselle Tirunesh Dibaballe. Abeylegesse kuitenkin menetti nämä mitalinsa vuonna 2017 dopingin käytön vuoksi. Hänen Osakan MM-kisoissa antamansa dopingnäyte tutkittiin myöhemmin uudelleen ja siinä oli merkkejä dopingin käytöstä. Maaliskuussa 2016 Turkin yleisurheiluliitto määräsi hänet kahden vuoden kilpailukieltoon. IAAF vahvisti kilpailukiellon aikavälille 29.9.2015–28.9.2017 ja hylkäsi Abeylegessen tulokset aikaväliltä 25.8.2007–25.8.2009.
Saavutuksia

Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut
Barcelona 2010 – 5 000 m kultaa
Barcelona 2010 – 10 000 m kultaa
Göteborg 2006 – 5 000 m pronssia
Henkilökohtaiset ennätykset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Matka | Ennätys | Paikka | Päivämäärä |
| 1 500 m | 3.58,28 | Moskova, Venäjä | 30. toukokuuta 2004 |
| 2 000 m | 5.33,83 | Istanbul, Turkki | 7. kesäkuuta 2003 |
| 3 000 m | 8.31,94 | Bryssel, Belgia | 30. elokuuta 2002 |
| 5 000 m | 14.24,68 | Bergen, Norja | 11. kesäkuuta 2004 |
| 10 000 m | 30.21,67 | Antalya, Turkki | 15. huhtikuuta 2006 |
| Puolimaraton | 1.07.07 | Ras al-Khaimah, Arabiemiirikunnat | 19. helmikuuta 2010 |
| Maraton | 2.29.30 | Istanbul, Turkki | 17. marraskuuta 2013 |
Aiheesta muualla

Elvan Abeylegesse Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
F-jakauma

| --- | --- |
Tiheysfunktio 
Kertymäfunktio 
Parametrit: d1, d2 > 0 vapausasteet
Määrittelyjoukko: x ∈  [0, +∞)
Tiheysfunktio:  {\frac {\sqrt {\frac {(d_{1}\,x)^{d_{1}}\,\,d_{2}^{d_{2}}}{(d_{1}\,x+d_{2})^{d_{1}+d_{2}}}}}{x\,\mathrm {B} \!\left({\frac {d_{1}}{2}},{\frac {d_{2}}{2}}\right)}}\!
Kertymäfunktio:  I_{\frac {d_{1}x}{d_{1}x+d_{2}}}\left({\tfrac {d_{1}}{2}},{\tfrac {d_{2}}{2}}\right)
Odotusarvo:  {\frac {d_{2}}{d_{2}-2}}\!  kun d2 > 2
Moodi:  {\frac {d_{1}-2}{d_{1}}}\;{\frac {d_{2}}{d_{2}+2}}\!  kun d1 > 2
Varianssi:  {\frac {2\,d_{2}^{2}\,(d_{1}+d_{2}-2)}{d_{1}(d_{2}-2)^{2}(d_{2}-4)}}\!  kun d2 > 4
Vinous:  {\frac {(2d_{1}+d_{2}-2){\sqrt {8(d_{2}-4)}}}{(d_{2}-6){\sqrt {d_{1}(d_{1}+d_{2}-2)}}}}\! kun d2 > 6
F-jakauma on todennäköisyyslaskennassa ja tilastotieteessä jatkuva todennäköisyysjakauma. Sen johti ensimmäisenä George Snedecor, ja se on nimetty Ronald Fisherin mukaan. F-jakaumaa sovelletaan yleisesti tilastollisen testisuureen jakaumana nollahypoteesin ollessa voimassa.
F-jakaumalla on läheinen yhteys  \chi ^{2}-jakaumaan. Jos riippumattomat satunnaismuuttujat  U_{1} ja  U_{2} ovat  \chi ^{2}-jakautuneita vapausasteilla  d_{1} ja  d_{2}, niin tällöin
noudattaa F-jakaumaa.
Todennäköisyysjakaumat
| --- | --- |
Diskreettejä jakaumia:   Bernoullin jakauma  Binomijakauma  Geometrinen jakauma  Hypergeometrinen jakauma  Negatiivinen binomijakauma  Poissonin jakauma 
Jatkuvia jakaumia:   Beta-jakauma  Cauchy-jakauma  Eksponenttijakauma  F-jakauma  Gamma-jakauma  Khii toiseen -jakauma  Log-normaalijakauma  Normaalijakauma  Pareto-jakauma  Studentin t-jakauma  Tasajakauma  Weibull-jakauma 
Moniulotteisia jakaumia:   Dirichlet-jakauma  Moniulotteinen Studentin t-jakauma  Multinomijakauma  Multinormaalijakauma
Eynar Thesleff

Eynar Thesleff (13. joulukuuta 1867 Lempäälä – 7. joulukuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen juristi, oikeusneuvos ja valtiopäivämies.
Eynar Thesleffin vanhemmat olivat insinöörikapteeni, ylitirehtööri Alexander August Thesleff ja Emilia Mathilda (Lilli) Sanmark ja puoliso vuodesta 1894 Aina Lagerstam (k. 1954). Thesleff tuli ylioppilaaksi 1885 Kuopion lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1888 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1894. Varatuomarin arvon hän sai 1896. Thesleff toimi tie- ja vesirakennushallituksen kanslistina 1900–1907, senaatin oikeusosaston kanslistina 1907–1912, protokollasihteerinä 1912–1918 ja esittelijäsihteerinä 1918. Korkeimman oikeuden vanhempi oikeussihteeri hänestä tuli 1918, apujäsen hän oli 1923–1925 ja oikeusneuvos 1925–1927. Thesleff oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1897, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Perustuslakivaliokunnan sihteerinä Thesleff toimi valtiopäivillä  1910, 1912, 1913, 1914 ja 1918. Ritarihuoneen sihteeri hän oli vuonna 1919.
Emmen (Sveitsi)

| Emmen |
| --- | --- |
 Emmenbrückeä.
 vaakuna
 Emmen sijaitsee Keski-Sveitsissä.
 Emmen
 Koordinaatit: 47°4′21″N, 8°16′52″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Luzern
Hallintoalue (Wahlkreis):  Hochdorf
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  20,37 km²
Korkeus:  416–560 m
Väkiluku (joulukuu 2014):  29 292
 – Väestötiheys:  1 438 as./km²
 
 www.emmen.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Emmen on kaupunki Keski-Sveitsissä, Luzernin kantonissa, viitisen kilometriä Luzernin kaupungista pohjoiseen. Kaupungissa on noin 30 000 asukasta.
Sijainti

Emmen sijaitsee Reussjoen ja sen sivujoen Kleine Emmen yhtymäkohdassa, jokien pohjoispuolella.
Liikenne

Moottoritiet A2 ja A14 kulkevat Emmenin kautta. SBB:n rautatiet Luzernista Emmenin kautta Olteniin ja Lenzburgiin kulkevat Emmenin päärautatieaseman, Emmenbrücken kautta. Emmenissä on Sveitsin ilmavoimien lentotukikohta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emmen (Sveitsi) Wikimedia Commonsissa
Elias Käkelä

| Elias Käkelä |
| --- | --- |
 Elias Käkelä vuonna 1913.
Kansanedustaja
 2.2.1914–3.4.1917  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Viipurin läntinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. joulukuuta 1883 Lappee
Kuollut: 2. toukokuuta 1918 (34 vuotta) Lappeenranta
Ammatti:  talollinen
Elias Käkelä (31. joulukuuta 1883 Lappee – 2. toukokuuta 1918 Lappeenranta) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1914–1917. Käkelä teloitettiin sisällissodan aikana Lappeenrannan vankileirillä, vaikka hän ei osallistunut punakaartin punaisten siviilihallinnon tehtäviin.
 Käkelän katsottiin joutuneen tilille punaisten tekemisistä ollessaan kotipitäjänsä keskeinen sosialidemokraattinen vaikuttaja.
Elämä > Työväenliikkeessä ja kansanedustajana

Lappeen Hyypiälässä syntyneen Elias Käkelän vanhemmat olivat talollinen Juhana Käkelä (s. 1858) ja Anna Karhu (s. 1860). Hän kävi kansakoulun ja viljeli pientilaa Hytin kylässä. Käkelän talo toimi myös paikallisten työväenjärjestöjen kokoontumispaikkana. Hän oli Hytin työväenyhdistyksen perustajajäsen ja puheenjohtaja sekä Melkkolan työväenyhdistyksen puheenjohtaja. Käkelä kuului Lappeenrannan Työväen Osuuskaupan hallitukseen ja toimi urheiluseura Hytin Jyryn sekä SVUL:n Etelä-Saimaan piirin puheenjohtajana. Kunnalliselämässä hän vaikutti muun muassa taksoituslautakunnan jäsenenä. Käkelä oli kotipitäjänsä näkyvin sosialidemokraatti yhdessä Heikki Torvisen kanssa. Käkelä valittiin kansanedustajaksi vuonna 1914. Hän putosi eduskunnasta jo yhden kauden jälkeen kesän 1916 vaaleissa. Samana syksynä Käkelästä tuli Lappeen kuntakokouksen puheenjohtaja, jonka ohella hän toimi kunnan tilintarkastajana.
Elämä > Jälkipyykki

Kesäkuussa 1918 Käkelän puoliso jätti oikeuskanslerille pyynnön puolueettoman selvityksen tekemisestä miehensä kohtalosta. Se valmistui kesällä 1921, mutta teloitukseen johtaneita syitä ei virallisesti kyetty selvittämään. Tämän jälkeen käytiin oikeutta Käkelän halussa olleiden rahojen katoamisesta ja niiden korvaamisesta leskelle. Pitkä oikeusprosessi päättyi selvittämättömänä, eikä Sereniusta saatu vastuuseen katoamisesta. Paljon huomiota herättäneessä toisessa jutussa Lappeen kunnallisneuvoston puheenjohtajana toimineelta Elias Kuukalta ja Maria Käkelältä ulosmitattiin elintarvikelautakunnalle otettu 32 000 markan panttilaina. Myöhemmin kunnallislautakunta päätti maksaa rahat takaisin, mutta päätöksestä tehtiin vielä valitus. Korkein hallinto-oikeus piti kuitenkin 1925 päätöksen voimassa. Keväällä 1926 Viipurin läänin maaherra määräsi Lappeen kunnan maksamaan Käkelän leskelle yli 12 000 markkaa maksamatta jääneitä palkkioita hänen toiminnastaan elintarvikelautakunnan puheenjohtajana 1917-1918.
Myös Käkelän piilottamien kunnan rahojen kohtalo jäi epäselväksi. Tapaus putkahti esille vielä vuonna 1925 jääkärimajuri Ingevald Pippingiä vastaan käydyssä oikeudenkäynnissä, jonka aikana eräs sotilas väitti luovuttaneensa rahat hänelle. Pippingin edustajien Axel Charpentierin ja Magnus Hovilan mukaan rahat kuitenkin olisivat päätyneet nimismies Tallrothin kautta elintarvikelautakunnan uudelle puheenjohtajalle.
Perhe

Elias Käkelän puoliso oli Maria Partanen (1886-1956), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1903. Parikunnalla oli kolme lasta. Heidän poikansa oli ministeri Valto Käkelä, jonka tytär on kansanedustaja Anneli Kiljunen.
Ennen huomista

| Ennen huomista Tumppi Varonen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1988
 Julkaistu: 1988
 Tyylilaji: punkrock
 Kesto: 40.00
 Levy-yhtiö: CBS
Tumppi Varosen muut julkaisut
|   | Ennen huomista 1988 | Kuuma rakkaus 1989 |
Ennen huomista on suomalaisen laulaja Tumppi Varosen debyyttialbumi sooloartistina. Se julkaistiin vuonna 1988.
Kappaleet > A-puoli

Kreisi kevät – 3.58
Päiväuneksija – 2.59 (Daydream Believer)
Pyhä – 3.40
Kaikki riippuu sinusta – 2.38
Jälleen kerran – 3.41
Ennen huomista – 3.44
Kappaleet > B-puoli

Macho nainen – 3.04
Painajainen – 4.17
Maalaus – 4.03
Aikuinen pikkutyttö – 3.37
Kun sortuu maa – 4.48 (After the Fall)
Aiheesta muualla

Ennen huomista discogs.com -sivustolla
Floquet de Neu

Floquet de Neu Barcelonan eläintarhassa 9. helmikuuta 2003
Floquet de Neu (katalaaniksi) tai Copito de Nieve (espanjaksi) (1964 Espanjan Guinea – 2003 Barcelona, Katalonia) oli maailman ainoa[lähde? ] tunnettu albiino gorilla.
Fang heimoon kuuluva maanviljelijä Benito Mañé vangitsi albinogorillan Río Munin alueella Espanjan Guineassa 1. lokakuuta 1966. Mañé oli tappanut loput gorillaryhmän jäsenistä jotka eivät olleet albinoita. Mañé piti albinogorillaa kotonaan neljä päivää ennen kuin kuljetti sen Bataan, mistä lääkäri Jordi Sabater Pi osti sen häneltä.Mañé antoi albinogorillalle nimen Nfumu Ngui joka on fangkielellä valkoinen gorilla. Sabater Pi antoi albinogorillalle nimen Floquet de Neu joka on katalaaniksi  ”pieni lumihiutale”.
Marraskuussa 1966 Barcelonan silloinen pormestari Josep Maria de Porcioles otti albinogorillan virallisesti vastaan Barcelonan eläintarhassa ja nimesi albinogorillan Blancanievesiksi (”Lumikki”) Tele/Exprés-sanomalehdessä. Sabaterin antama nimi yleistyi kun National Geographic esitteli gorillan lehden kannessa maaliskuussa 1967. Sabater itse kutsui gorillaa nimellä Copi tai Floquet ja myöhempinä vuosina Nfumu.
Floquet de Neu kuoli eläintarhassa vuonna 2003 ja oli kuollessaan liki 40-vuotias. Se on niin tunnettu eläin maailmalla, että vielä nykyäänkinmilloin? Barcelonan korttikioskeissa myydään sen kuvalla varustettuja postikortteja[lähde? ]. Floquet de Neu onkin Koko-gorillan ja Cheeta-simpanssin ohella yksi maailman tunnetuimmista apinoista. Lisäksi Barcelonan eläintarhassa asuu nykyäänkin Floquet de Neun lapsenlapsia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Floquet de Neu Wikimedia Commonsissa
Etelä-Pohjanmaa (lehti, Kristiinankaupunki)

Kaskisten Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Etelä-Pohjanmaa (vuoteen 1906 saakka Kaskisten Lehti) oli Kristiinankaupungissa vuosina 1903–1912 ilmestynyt sanomalehti.
Työmiehen ja Suupohjan Kaiun toimittajana työskennelleen Vihtori Niemen perustama Kaskisten Lehti oli linjaltaan suomenmielinen ja poliittisesti radikaali. Etelä-Pohjanmaaksi muutettuna se ilmoittautui vuonna 1907 vanhasuomalaisten äänenkannattajaksi. Niemen kuoltua lehti jäi hänen leskelleen, joka julkaisi sitä keskeytyksin kuolemaansa saakka.
Lehti ilmestyi vuodesta 1903 lähtien kahdesti viikossa, vuodesta 1910 kolmesti tai kahdesti ja loppuvaiheessa vuonna 1912 kerran viikossa. Sen päätoimittajina työskentelivät Vihtori Niemi (1904–1910), Vihtori Kaari (vastaava toimittaja 1904–1906), Ernst Hentunen (vastaava toimittaja 1910) ja Mimmi Niemi (1910–1912).
Aiheesta muualla

Kaskisten Lehti digitoituna kansalliskirjastossa
Etelä-Pohjanmaa digitoituna kansalliskirjastossa
Erling

| Erling |
| --- | --- |
Sukupuoli:  mies
Muunnelmia:  Elling
Nimen merkitys:  "jaarlin poika"
Nimen alkuperä:  muinaispohjoismainen
Levinneisyys:  Norja, Tanska
Infobox OKNimi-testi OK: 
Erling on muinaispohjoismaista alkuperää oleva miehen etunimi, jonka on tulkittu merkitsevän "jaarlin poikaa". Norjassa nimen sai noin 20 900 henkilöä vuosina 1900–2017 ja sen nimipäivää juhlitaan maassa 19. kesäkuuta.
Tunnettuja Erling-nimisiä

Erling Brene (1896–1980), tanskalainen säveltäjä
Erling Brøndum (1930–2017), tanskalainen poliitikko
Erling Dinesen (1910–1986), tanskalainen poliitikko
Erling Eidem (1880–1972), ruotsalainen arkkipiispa
Erling Evensen (1914–1998), norjalainen maastohiihtäjä
Erling Eriksen (1919–1996), norjalainen harmonikkataiteilija
Erling Braut Haaland (s. 2000), norjalainen jalkapalloilija
Erling Jensen (1919–2000), tanskalainen poliitikko
Erling Jevne (s. 1966), norjalainen maastohiihtäjä
Erling Kaas (1915–1996), norjalainen seiväshyppääjä
Erling Asbjørn Kongshaug (1915–1993), norjalainen kilpa-ampuja
Erling Kristensen (1893–1961), tanskalainen kirjailija
Erling Kroken (1928–2007), norjalainen mäkihyppääjä
Erling Lorentzen (1923–2021), norjalainen liikemies
Erling Nilsen (1910–1984), norjalainen nyrkkeilijä
Erling Norvik (1928–1998), norjalainen poliitikko
Erling Olsen (1927–2011), tanskalainen poliitikko
Erling Sande (s. 1978), norjalainen poliitikko
Erling Skakke (1115–1179), norjaalinen jaarli
Erling Steinvegg (?–1207), norjalainen ylimys
Erling Stordahl (1923–1994), norjalainen vammaisaktivisti
Erling Wikborg (1894–1992), norjalainen poliitikko
Sukunimenä

Ellida Erling (1869–1952), suomalainen kirjailija
Tapani Erling (s. 1945), suomalainen kansantaloustieteilijä
Eolo-luokka (linjalaiva)

| Eolo-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 619,5 t (arqueo)
Pituus:  49,58 m (köli)
Leveys:  14,33 m
Syväys:  6,71 m
Miehistöä:  554
Aseistus
Meritorjunta:  alempi tykkikansi: 28 x 24 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 30 x 18 naulan tykkiä puolikansi: 8 x 8 naulan tykkiä etukansi: 2 x 8 naulan tykkiä
Eolo-luokka oli Espanjan laivaston 12 kaksikantisen 68-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka. Aluksille sijoitettiin myöhemmin 70 ja edelleen 74 tykkiä.
Suunnittelu

Alukset suunnitteli Richard Rooth, joka oli tullut Ferroliin suunnittelijaksi huhtikuussa 1752. Hän kuitenkin erosi tehtävistään pian rakennustöiden alettua heikon terveyden vuoksi. Vastuu rakennustöistä siirtyi Guillermo (William) Turnerille.
Alukset tunnetaan lempinimellä kaksitoista apostolia (esp. Doce Apóstoles), vaikka alusten lempinimet (esp. advocaciones) eivät kaikki olekaan raamatullisia apostoleja. Aluksista kaksi ensimmäistä tilattiin toukokuussa 1752 ja kolmas alus Magnánimo toisessa tilauksessa vaikkakin samojen piirustusten mukaan.
Loput yhdeksän alusta tilattiin 15. kesäkuuta 1752 ja valmistettiin hieman muutettujen Richard Roothin suunnitelmien mukaisesti. Aluksissa oli hieman lyhyempi köli eli 48,77 metriä. Tämän tilauksen toteutuksesta vastasivat Turner ja José Nicolás de Aizpurua.
Alukset

| Nimi (lempinimi) | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Eolo (San Juan de Dios) | Reales Astilleros de Esteiro, Ferrol | 6. toukokuuta 1752 | 28. elokuuta 1753 |  | poistettu alusluettelosta 20. maaliskuuta 1764 |
| Oriente (San Diego de Alcalá) | Ferrol | 5. toukokuuta 1752 | 15. elokuuta 1753 |  | poistettu alusluettelosta 27. syyskuuta 1808 |
| Magnánimo (San Justo y San Pastor) | Ferrol | 18. heinäkuuta 1752 | 30. marraskuuta 1754 |  | ajanut karille ja uponnut 11. heinäkuuta 1794 poistettu alusluettelosta 12. heinäkuuta 1794 |
| Aquilón (San Dámaso) | Ferrol | 17. kesäkuuta 1752 | 10. maaliskuuta 1754 |  | vallattu 13. elokuuta 1762 Havannassa HMS Moro romutettu 1770 |
| Neptuno (San Justo) | Ferrol | 10. kesäkuuta 1752 | 6. heinäkuuta 1754 |  | miehistönsä upottama 11. kesäkuuta 1762 Havannassa |
| Gallardo (San Juan de Sahagun) | Ferrol | 8. heinäkuuta 1752 | 18. lokakuuta 1754 |  | miehistönsä polttama 17. helmikuuta 1797 Trinidadissa |
| Brillante (San Dionisio) | Ferrol | 11. elokuuta 1752 | 20. elokuuta 1754 |  | tuhoutunut tulipalossa 10. lokakuuta 1790 Cartagenassa |
| Vencedor (San Julián) | Ferrol | 11. syyskuuta 1752 | 11. kesäkuuta 1755 |  | tuhoutunut 31. lokakuuta 1810 ajettuaan karille Sardinian rannikolla |
| Glorioso (San Francisco Javier) | Ferrol | 11. syyskuuta 1752 | 29. tammikuuta 1755 |  | romutettu 5. toukokuuta 1818 Cartagenassa |
| Guerrero (San Raimundo) | Ferrol | 6. syyskuuta 1752 | 27. maaliskuuta 1755 |  | romutettu 1850 |
| Soberano (San Gregorio) | Ferrol | 11. syyskuuta 1752 | 9. elokuuta 1755 |  | vallattu 13. elokuuta 1762 Havannassa HMS Soverano romutettu 1770 |
| Héctor (San Bernardo) | Ferrol | 10. marraskuuta 1752 | 22. syyskuuta 1755 |  | alusluettelosta 11. kesäkuuta 1768 |
Entäs sitten, Leevi

| Entäs sitten, Leevi |
| --- | --- |

Kirjailija:  Lauri Viita
Kansitaiteilija:  Erkki Ruuhinen
Kieli:  suomi
Genre:  romaani
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1965
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  224
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Entäs sitten, Leevi on Lauri Viidan viimeinen romaani, ja se ilmestyi vuonna 1965. Se oli tarkoitettu trilogian ensimmäiseksi osaksi, mutta Viita kuoli auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin joulun alla teoksen ilmestymisvuonna.
Romaanin taustaa

Viita asui romaania kirjoittaessaan kolmannen vaimonsa Anneli Kuurinmaan kanssa Oitissa. Romaanin tapahtumaympäristönä ovat 1930-luvun pulavuodet ja Pispalaa muistuttava seutu. Romaanin käsikirjoitusversioita on Tampereen yliopiston Viita-kokoelmassa. Niiden joukossa on myös näytelmäversio. Teoksen on kääntänyt unkariksi vuonna 1982 Gombár Endre, jälkisanat Gábor Bereczki. Romaani valmistui varsin nopeasti, joulukuun 1964 ja elokuun 1965 välisenä aikana.
Trilogian avaus

Viita oli suunnitellut Leevi Luupäästä kertovaa trilogiaa, ja juuri ennen onnettomuutta ilmestyneen Entäs sitten, Leevin piti olla sen ensimmäinen osa. Viita piti seuraavaa osaa esittelevän alustuksen Järvenpään työväenopistossa kaksi viikkoa ennen kuolemaansa. Alustus ilmestyi seuraavana vuonna Parnassossa. Toisen osan hahmotelmasta on säilynyt 37 sivua, kaksi ensimmäistä lukua; ensimmäisessä luvussa Viita panee Leevin suuhun sanat, joilla hän kohtalonomaisesti viittaa oman työnsä katkeamiseen: ”On parempi, että kuolen kesken työni, kuin että työni kuolee ennen minua.” Toiselle osalle Viita oli Kari Aronpuron mukaan kaavaillut nimeä Leevi – runoilija.
Romaanin päähenkilö on nuori, hyvin kunnianhimoinen Leevi, joka on juuri tekemässä ensimmäistä romaanikäsikirjoitustaan. Kirjailija kuvaa hienovaraisen ironisesti hänen toimekkuuttaan:
”Leevi oli lukaissut pari menestysromaania ja luullut tuota pikaa rahoittuvansa aina maisteriksi saakka. Hän oli jo sentään yhdeksäntoistavuotias, ja koulu oli yhä vuoden vajaa. Yliopistoa ei tarvinnut ajatellakaan, ellei jostakin olisi ollut pulpahtava tuntuva tulolähde.

 Ei muuta kuin kynä käteen ja anna tulla kuin sudenkuraa. Leevi tiesi, mikä naula veti. Hänen lankonsa, joka oli kustannustoimittaja, oli sanonut, että kaikista yrityksistä huolimatta kansan valtava enemmistö oli jäänyt taiteen tavoittamatta.
Yksi romaanin teema on, kuten monissa Viidan runoissakin, soutaminen salmeen. Se kuvaa kaukaista tulevaisuutta. Aila Meriluoto on luonnehtinut romaanin varhaista versiota ”käsittämättömäksi”.
Kirjallisuutta

Katajamäki, Sakari: ”Näytelmästä romaaniksi: Lauri Viidan Entäs sitten, Leevin muuttuvat lajit”, Kiviaholinna: Suomalainen romaani.  (Toimittaneet Vesa Haapala ja Juhani Sipilä)  Helsinki:  Avain, 2013.  ISBN 978-951-692-998-2.
Lauri Viidan teokset
Betonimylläri (1947)
Kukunor (1949)
Moreeni (1950)
Käppyräinen (1954)
Suutarikin, suuri viisas (1961)
Entäs sitten, Leevi (1965)
Kootut runot (1966)
Ne runot, jotka jäivät (2016)
Entäs nyt, Niskavuori? (televisioelokuva)

| Entäs nyt, Niskavuori? |
| --- | --- |
 Vasemmalta Juhani (Tapani Perttu), Loviisa (Helinä Viitanen) ja Ilona (Eriikka Magnusson)
Ohjaaja:  Kalle Pursiainen
Käsikirjoittaja:  Jussi Niilekselä
Tuottaja:  Eero Härkönen
Säveltäjä:  Jukka Siikavire
Kuvaaja:  Timo Kapanen
Pääosat:  Helinä Viitanen Eriikka Magnusson Tapani Perttu
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yleisradio
Ensi-ilta:  27. joulukuuta 1987
Kesto:  70 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Edeltäjä:  Niskavuori
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Entäs nyt, Niskavuori? on suomalainen televisioelokuva vuodelta 1987. Se perustuu Hella Wuolijoen saman nimiseen näytelmään. Elokuvan ohjasi Kalle Pursiainen. Se on viisiosaisen Niskavuori-sarjan viimeinen, ja kertoo mitä Niskavuorelle tapahtuu toisen maailmansodan jälkeen. Aiheesta on tehty myös teatterielokuva Niskavuori taistelee, joka perustuu löyhemmin Wuolijoen alkuperäistekstiin.
Niskavuori-sarja sai uudelleentulkinnan 1980-luvulla, sillä näytelmäsarjan kolmannesta ja neljännestä osasta valmistui elokuva Niskavuori vuonna 1984 Matti Kassilan ohjaamana. Pursiainen ohjasi vuonna 1987 televisioelokuvat Niskavuoren nuori emäntä, Niskavuoren Heta ja Entäs nyt, Niskavuori?. Pursiaisen televisioelokuvat sekä Kassilan Niskavuori-elokuva esitettiin tapahtumien mukaisessa järjestyksessä joulukuussa 1987.
Juoni

Entäs nyt, Niskavuori? -televisioelokuvan juoni on kuten alkuperäisnäytelmän. Sandran hahmo on jätetty pois. Teokseen on lisätty Hella Wuolijoen kommentteja Niskavuori-sarjasta, ne lukee Ilonaa näyttelevä Eriikka Magnusson. Mukana on myös autenttista kuvamateriaalia toisen maailmansodan ajalta. Toteutukseltaan teos on muita Pursiaisen Niskavuori-ohjauksia teatraalisempi.
Julkaisut

Entäs nyt, Niskavuori? ensiesitettiin joulukuussa 1987. Yleisradio julkaisi teoksen maksuttomassa Areena-palvelussaan kesäkuussa 2021 vuoden ajaksi.