stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alkuperäiset seututiet
Tiet 500–599

500Niirala - Ilomantsi
501Joensuun lentoasema (ennen 5025)
502Ylämylly - Polvijärvi - Maarianvaara
504Kuusjärvi - Outokumpu - Polvijärvi - Koli
505 Joensuun kehätie (nykyisin 6 ja 9)
506Juuka - Luikonlahti
508Juuka – Viitaniemi
510 Jakokoski - Mönni - Alavi  (nykyisin 5100)
512Eno - Kovero
513Uimaharju - Luhtapohja (ennen 5142)
514Eno - Ilomantsi
515Uimaharju - Romppala
516 Uimaharju - Kivilahti (nykyisin 5160)
518 Eno - Kyyrönvaara
520 Lylyvaara - Väärälampi (nykyisin 5200)
522Ilomantsi - Hattuvaara - Lieksa
524Lieksa - Kuhmo
526 Rautalampi - Hankasalmi (nykyisin 5260)
530 Rautalampi - Hankasalmi (nykyisin 5300)
531Salminen - Oravikoski
533Leppävirta - Tihusniemi
534Leppävirta - Vuorinen
536Konnuslahti - Räsälä - Vehmersalmi
537 Hiltulanlahti - Räsälä - Vehmersalmi (Hiltulanlahti - Räsälä nykyisin 5370)
539 Kylmälahti - Vehmersalmi - Ruskila (nykyinen reitti Kylmälahti - Vehmersalmi - Litmaniemi - Salonkylä,  alkuperäinen reitti Ruskila nykyisin 5390)
540 Litmalahti - Riistavesi (nykyisin 5400)
541 Litmaniemi - Salonkylä (nykyisin osa seututietä 539)
542Karvio - Telkkämäki (nykyinen reitti Karvio - Pajumäki - Tuusjärvi, alkuperäinen reitti Pajumäki - Telkkamäki nykyisin 5420 )
543Rautalampi - Kerkonkoski
544Pajumäki - Tuusniemi (ennen 5423)
545Suonenjoki - Vesanto
546 Vaajasalmi - Tervo  (nykyisin 5460)
548Suonenjoki - Karttula
549 Pellesmäki - Pihkainmäki (nykyisin 5490)
551Kuopio - Vesanto
552Niinivedenpää - Keitele
553Humalajoki - Jynkkä (ennen 5)
554Karttula - Sälviä
555 Haminanlahti - Pulkonkoski - Pielavesi (nykyisin 5550)
557 Siilinjärvi - Keitele - Viitasaari (nykyisin 77)
558 Alapitkä - Kinnulanlahti (nykyisin 5580)
559Vuorela - Siilinjärvi(ennen 5)
560Säviä - Pyhäsalmi
561Pajuskylä - Pielavesi - Kiuruvesi
562Kuopion lentoasema (ennen 5653)
563Pielavesi - Peltosalmi
564 Peltosalmi - Ahkiolahti (nykyisin 5640)
566Riistavesi - Kaavi
567Riistavesi - Muuruvesi - Pelonniemi (nykyinen reitti Riistavesi - Muuruvesi - Koiramäki - Juankoski, Koiramäki - Pelonniemi nykyisin 5674)
568Tuusniemi - Kaavi (ennen 5681)
569Nilsiä - Juankoski - Kaavi
570Juankoski - Säyneinen - Hankamäki
572 Tuusniemi - Luikonlahti (nykyisin 5720)
573Kaavi - Outokumpu - Sysmäjärvi
576Siilinjärvi - Varpaisjärvi
577Tiirinlahti - Nilsiä - Varpaisjärvi
578 Korpijärvi - Majalahti (nykyisin 5780)
580Rautavaara - Hankamäki
582Lapinlahti - Varpaisjärvi - Rautavaara
583 Rautavaara - Savikylä (nykyisin 87)
585 Ronkeli - Nuolikoski (nykyisin 5850)
586 Iisalmi - Rautavaara (nykyisin 87)
588Pihlajaharju - Soinlahti (ennen 5)
590 Vieremä - Kainuunmäki (nykyisin 5900)
591 Vieremä - Ryhälänmäki (nykyisin 5910)
595Kiuruvesi - Salahmi (nykyinen reitti Kiuruvesi - Ameriikka - Vieremä, alkuperäinen reitti nykyisin 5950)
597Kiuruvesi - Isomäki (nykyisin 5970)
599Kiuruvesi - Pyhäntä
Tiet 800–899

800 Piippola - Saviselkä (nykyinen reitti Ylivieska - Taivalkoski, alkuperäinen reitti nykyisin 8000, ennen 4)
801 Leskelä - Piippola (nykyisin osa seututietä 800)
803 Ojakylä - Leskelä (nykyisin osa seututietä 800)
805 Piippola - Pihkala (nykyisin osa seututietä 800)
806 Rantsila - Karhunkangas (nykyisin 8060)
807Rantsila - Paavola (nykyinen reitti Rantsila - Paavola - Ruukki - Revonlahti - Siikajoki)
809 Temmes - Paavola (nykyisin 8090)
811 Paavola - Siikajoki itäpuoli (nykyisin 8110)
812 Paavola - Siikajoki länsipuoli (nykyisin osa seututietä 807)
813Pattijoki - Siikajoki - Lumijoki - Liminka
815Kiviniemi - Oulu lentoasema (nykyinen reitti Maikkula - Oulu lentoasema)
816Oulunsalo - Hailuoto (nykyinen reitti Kempele - Oulunsalo - Hailuoto, Kempele - Oulunsalo ennen 8152)
818 Pyhäntä - Kestilä (nykyisin osa seututietä 822)
819 Kestilä - Vuolijoki (nykyisin 8190)
821 Terskanperä - Kestilä - Säräisniemi (nykyisin osittain 8210)
822Temmes - Kestilä (nykyinen reitti Temmes - Kestilä - Pyhäntä)
824Tupos - Kylmälä  (nykyisin 8240)
834 Muhos - Ylikiiminki - Kaarela  (nykyinen reitti Muhos - Ylikiiminki 834, Ylikiiminki - Kaarela nykyisin 8341)
843 Poussu - Murtovaara (nykyisin 8430)
861 Kariniemi - Jurmu (nykyisin 8610, ennen 20)
885 Paltamo - Pudasjärvi (nykyisin 78)
Tiet 900–971

909 Kontiomäki - Vartius (nykyisin 89)
921 Tornio - Röyttä (nykyisin 922)
924 Simo - Nuupas (nykyisin oikaistu, vanha reitti 849 ja 9243)
930 Aavasaksa - Muurola
931 Aavasaksan rajatie (nykyisin 98, ennen 9324)
962 Kemijärvi - Sodankylä (nykyisin 5)
968 Ivalo - Rajajooseppi (nykyisin 91)
970 Kaamanen - Nuorgam (nykyisin Karigasniemi - Nuorgam, Kaamanen - Utsjoki nykyisin 4, Karigasniemi - Utsjoki ennen 9703)
971 Kaamanen - Näätämö (nykyisin 92, ennen polkutie)
Väliaikaiset numerot 972–999

971 Helsinki - Karjaa (nykyisin 51)
972 Helsingin Kehä III (nykyisin 50)
974 Raisio - Nesteen jalostamo (nykyisin 40 ja 1881, välillä 188)
976 Köyliö - Huittinen (nykyisin 12, välillä 42)
978 Mikkeli - Pieksämäki (nykyisin 72)
979 Joensuu - Lieksa - Nurmes (nykyisin 73)
980 Kanavuori - Suonenjoki (nykyisin 9)
980 Kangasniemi - Lievestuore (nykyisin 13)
981 Eskola - Oulainen (nykyisin 86)
982 Kokkola - Kajaani (nykyisin 28, välillä 85)
984 Haapajärvi - Pyhäsalmi (nykyisin 27, välillä 87)
985 Pyhäsalmi - Kiuruvesi (nykyisin 27, välillä 87)
986 Riihimäki - Lahti (nykyisin 54)
987 Kyyjärvi - Viitasaari (nykyisin 77)
990 Helsinki - Järvenpää (nykyisin 4, välillä M4)
994 Kajaanin ohikulkutie (nykyisin 5)
Suffolkin piirikunta (Massachusetts)

Suffolkin piirikunta (engl. Suffolk County) on Yhdysvaltojen Massachusettsin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Vuonna 2019 väkiluvuksi arvioitiin 803 907.. Sen pinta-ala on 300 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on Boston.
Väestö

Piirikunnan asukkaista 44,5 prosenttia on valkoisia, 23,4 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 19,9 prosenttia mustia. 39,1 presenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 84,7 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 32,9 vuotta.
Kuvia piirikunnasta

Piirikunnan oikeustalo.
Boston.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suffolkin piirikunta (Massachusetts) Wikimedia Commonsissa
Sound Center

Sound Center toi Suomeen muun muassa Harman Kardonin tuotteita.
Oy Sound Center Inc. on suomalainen äänentoistolaitteiden maahantuonti-, valmistus- ja vähittäiskauppayritys, jonka perusti Suomeen asettunut yhdysvaltalainen Robert Woods vuonna 1970. Yritys kasvoi Helsingistä alkaen ketjuksi, jolla oli myymälä kahdeksassa Suomen kaupungissa. Sen tärkeimpiä edustuksia olivat pitkään Acoustic Research (AR), Connoisseur, Harman Kardon, JBL, Koss, Marantz, Nakamichi, Pickering ja Teac. Vuonna 1977 Robert Woods perusti kansainvälisten kumppaniensa kanssa uuden korkealaatuisen mutta edullisen NAD-hifilaitemerkin (New Acoustic Dimension) ja alkoi myöhemmin rakentaa kaiuttimia omalla tuotemerkillä Acoustics of Finland. Sound Centerin liikeideana on tarjota tavallisia kodinkoneketjuja parempaa laatua ja hifilaitteiden erikoisliikkeitä edullisempia hintoja.
Tuotevalikoima laajeni myös äänilevyihin, tietotekniikkaan (Program Center) ja englanninkielisiin kirjoihin (American Bookshop). Helsingissä Robert Woodsin liikkeet sijaitsivat pitkään Museokadun alkupäässä Etu-Töölössä. Nykyisin yritys toimii Yrjönkadulla Dianapuiston laidalla.
Historiaa

New Yorkin Cooper Unionista kemian insinööriksi valmistunut Robert Woods teki Michiganin yliopistossa tohtorintutkinnon ympäristösuunnittelun alalta. Hän lähti Eurooppaan tutustumaan alan saavutuksiin, tarkoituksenaan asettua joksikin aikaa Kööpenhaminaan mutta käydä ensin Suomessa tutustumassa Espoon Tapiolan puutarhakaupunkiin. Hän jäi sille tielleen.
Äänentoistoalalle Woods ajautui yhtä sattumalta kuin Suomeenkin. Hänen muuttotavaroissaan ollut Acoustic Researchin valmistama levysoitin oli rikkoutunut konttikuljetuksessa, eikä Euroopassa ollut merkin edustusta vaan varaosatkin oli tilattava Yhdysvalloista. AR-yhtiön kanssa asioidessaan hän innostui ajatuksesta sen tuotteiden edustamisesta Suomessa. Hän mietti merkin markkinointia Suomen kodinkoneketjuille yhdessä mainosyrittäjä Matti Viherjuuren kanssa, mutta mikään ketju ei kiinnostunut laajentamaan merkkivalikoimaansa. Robert Woods päätti alkaa itse AR:n maahantuojaksi, ja vähitellen syntyi Sound Center -myymäläketju. Sen toimintavat edullisine hintoineen ja pitkine takuuaikoineen sekoittivat Suomessa markkinoita ja ärsyttivät kilpailijoita. AR-kaiuttimet myös voittivat monia vertailutestejä. 1970-luvun puolivälissä Sound Center voitti oikeusjutun Hirvoxia ja Radio-Sointu Oy:tä vastaan, jotka olivat vilpillisesti vertailuttaneet asiakkailla omia kaiutinmallejaan teknisesti heikentämiinsä Sound Centerin AR-kaiuttimiin.
1970-luvun keskivaiheilla joukko AR:n suunnittelijoita ja maahantuojia kokoontui uuden yhtiön perustavaan kokoukseen Maltalle. Syntyi New Acoustic Dimension eli NAD-tuotemerkki, jonka idea perustui hyvään äänenlaatuun, pelkistettyyn muotoiluun, helppokäyttöisyyteen ja järkevään hinnoitteluun. Robert Woodsista tuli yksi NAD:n perustajista, omistajista ja hallituksen jäsen. Kun NAD päätti siirtää valmistuksen Kiinaan, Woods luopui yhtiön omistuksesta ja alkoi panostaa samoin periaattein omaan Acoustics of Finland -kaiutinmerkkiinsä.
Aiheesta muualla

Yrityksen verkkosivusto
August Korpela

| August Korpela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. tammikuuta 1877 Tammela
Kuollut: 3. kesäkuuta 1952 (75 vuotta) Turku
Muut tiedot
Uskonto:  Baptismi
August Korpela (24. tammikuuta 1877 Tammela – 3. kesäkuuta 1952 Turku) oli suomalainen baptistisaarnaaja ja pitkäaikainen Hallituksen jäsenselvennä. Korpela tuli tunnetuksi Toijalan baptistiseurakunnan johtajana.
Elämäkerta

August Korpela peri isältään ensin sepän ammatin ja kävi myöhemmin vanginvartijan kurssin toimien vartijana vuodet 1904–1910. Vuonna 1914 Korpela siirtyi Tammelaan opettajaksi ja toimi tehtävässä vuoteen 1922. Näihin aikoihin Korpela koki hengellisen herätyksen ja meni kasteelle vuonna 1925.
Vuonna 1933 Korpela valittiin baptistiseurakunnan johtoon Toijalaan, missä rukoushuoneena toimi Korpelan oma koti.
August Korpelasta tuli ahkera sananjulistajana. Häntä on kuvattu vakavana ja tinkimättömän saarnaajana, jonka raamattutunnit olivat sisältörikkaita.
Baureihe 481

| Baureihe 481 |
| --- | --- |
 Baureihe 481
Perustiedot
Tyyppi:  sähkömoottorijuna
Valmistaja:  AEG, Adtranz, Bombardier
Lukumäärä:  500
Valmistusvuodet:  1996–2004
Istumapaikkoja:  94
Lempinimi:  Taucherbrille ("Sukelluslasit")
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  100 km/h
Paino:  59 t
Pituus:  36 800 mm
Leveys:  3 140 mm
Korkeus:  3 585 mm
Pyörän halkaisija:  820 mm
Moottorin teho:  585 kW
Baureihe 481 on Berliinin S-Bahnilla liikennöivä junamalli. Ensimmäiset junat otettiin käyttöön vuonna 1996 ja vuoteen 2004 mennessä niitä toimitettiin 500 yksikköä. Junien huippunopeus on 100 km/h ja niissä on 94 istumapaikkaa ja 200 seisomapaikkaa. Baureihe 481 -junasarja on jo korvannut suureksi osaksi Baureihe 480- ja Baureihe 485 -junat.
Junamalli on mahdollisesti toiminut teknisenä esikuvana Helsingin metron M200-junasarjalle, jonka kanssa sillä on samankaltaisuuksia.
Suffragetti

Suffragettien mielenosoitus New Yorkissa 6. toukokuuta 1912.
Suffragetti (engl. suffragette, johdettu sanasta suffrage ’äänioikeus’) tarkoittaa 1900-luvun alun Britanniassa naisten äänioikeutta vaatineita naispuolisia aktivisteja.
Etymologia

Nimitys on peräisin toimittaja Charles Handsin artikkelista Daily Mail -lehdessä vuodelta 1906, ja se tarkoitti aluksi naisasialiikkeen äärilaitaa, lähinnä Women’s Social and Political Union (WSPU) -järjestöä, joka kannatti niin sanottua suoraa toimintaa. Naisten äänioikeuden maltillisia ajajia kutsuttiin suffragisteiksi (engl. suffragist). Nimitykset ovat sittemmin muuttuneet samaa tarkoittaviksi.
Henkilöitä ja tapahtumia

Suffragettiliike henkilöidään usein Emmeline Pankhurstiin ja tämän perustamaan WSPU-järjestöön, jonka kannattajat turvautuivat rajuihin keinoihin äänioikeusasiaa ajaessaan 1905 petyttyään maltillisen naisliikkeen vähäisiin saavutuksiin. Suffragetit järjestivät näyttäviä protesteja ja mielenosoituksia, kahlitsivat itseään julkisille paikoille ja harjoittivat jopa suoraa sabotaasia, kuten postilaatikoiden polttamista tai ikkunoiden rikkomista.
Monet suffragetit, kuten Mary Sophia Allen, aloittivat vankeuteen tuomittuina nälkälakon. Heitä pakkoruokittiin esimerkiksi nieluun työnnetyn letkun kautta, mikä aiheutti monille heistä pysyviä vammoja. Pakkoruokinta kiellettiin 1913, ja säädettiin niin kutsuttu Cat and Mouse Act ('kissa ja hiiri -laki'), jonka nojalla nälkälakon vuoksi sairastuneet vangit voitiin vapauttaa terveydellisistä syistä ja palauttaa vankilaan kärsimään rangaistuksensa loppuun parantumisensa jälkeen. Nälkälakoista ja pakkosyötöistä seurasi silti muutamia kuolonuhreja.
Puolessa vuodessa 1913 suffragetit tekivät 250 pommi-iskua tai tuhopolttoa, mutta kuolonuhreja ei tullut, koska kohteena olivat tyhjät rakennukset. Vankilaan joutui yli tuhat suffragettia. Valtiovarainministeri David Lloyd Georgen maaseutuasunnon makuuhuoneessa WSPU:n suffragetit räjäyttivät 2,3 kilon pommin. Myös tähtitieteellinen observatorio räjäytettiin ja lennätinlankoja katkaistiin.
Pankhurst istui vankilassa ennen ensimmäistä maailmansotaa kahdeksasti. Suffragettiliikkeen kuuluisin marttyyri oli kuitenkin Emily Davison, joka vuoden 1913 Epsomin derbyssä käveli laukkaradalle kuningas Yrjö V:n kilpahevosen eteen ja tallautui vahingossa kuoliaaksi.
Suffragettiliikkeellä oli kannatusta myös Atlantin toisella puolella. Yhdysvalloissa protesteja presidentti Woodrow Wilsonin hallintoa vastaan johtivat Alice Paul ja Lucy Burns. Presidenttiä kutsuttiin saksalaisittain ”Kaiser Wilsoniksi” ('keisari Wilson'), ja hänen kuvattiin sortavan äänioikeudettomia yhdysvaltalaisia naisia samalla tavoin kuin yksinvaltainen Saksan keisari sotapropagandassa sorti alamaisiaan.
Suffragetit lopettivat terrorikampanjansa, kun Britannia liittyi ensimmäiseen maailmansotaan 4. elokuuta 1914. Pankhurstin ja hänen tyttärensä Christabel Pankhurstin mukaan taistelu Saksaa vastaan oli tärkeämpää kuin tasa-arvovaatimukset, eivätkä suffragetit "voi olla missään tapauksessa pasifisteja". Pankhurst vaati miehiä rintamalle ja yleistä asevelvollisuutta sekä naisille pakkotyötä sodan hyväksi. Vain liikkeen pieni vähemmistö kuitenkin vastusti sotaa.
Heti sodan jälkeen parlamentti sääti äänioikeuden yli 30-vuotiaille naisille ja miehille. Vuonna 1928 yli 21-vuotiaat saivat äänioikeuden. Yhdysvalloissa naisten äänioikeus astui voimaan 1920.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suffragetti Wikimedia Commonsissa
Woodrow Wilsonia vastustava juliste Valkoisen talon edustalla 1918.
Avoin järjestelmä

Avoin järjestelmä on järjestelmä, johon sen ympäristö vaikuttaa (syöttö) ja joka myös itse vaikuttaa ympäristöönsä (tuotto). Avoin järjestelmä voi vastaanottaa ja tuottaa muun muassa ainetta, energiaa ja tietoa.
Avoimen järjestelmän entropia voi pienetä ympäristön kustannuksella.
Kaikki tai lähes kaikki luonnon järjestelmät ovat avoimia. Avoimen järjestelmän vastakohta on suljettu järjestelmä. Ainoa tunnettu 
suljettu järjestelmä on koko maailmankaikkeus tai eräässä monimaailmateoriassa maailmankaikkeuksien ääretön jatkumo.
Monesti, joskaan ei aina, avoin järjestelmä pyrkii säilyttämään tasapainonsa. Tämä tapahtuu usein takaisinkytkennän, englanniksi feedbackin avulla.
Bam (järvi)

| Bam |
| --- | --- |

Valtiot:   Burkina Faso
Paikkakunta:  Kongoussi
Koordinaatit:  13°24′06″N, 1°31′03″W
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  302  m 
Pituus:  23  km
Leveys:  4  km 
Pinta-ala:  30 km2 
 fiBam 
Bam on järvi Burkina Fasossa lähellä Kongoussin kaupunkia. Järvi on kuivumassa, mikä merkitsee uhkaa läheisen kylän ruoantuotannolle.
↑  Modèle [[Modèle:Lien web|Malline:Lien web]] : parametri  url  puuttuu. (en) GeoNames, 2005Url . Tieto on haettu Wikidatasta.
Aulis Kalma

Aulis Kalma vuonna 1964.
Aulis Kalma (4. heinäkuuta 1899 Pori – 21. toukokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Kalma pääsi ylioppilaaksi 1917 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1925.
Kalma toimi arkkitehtinä puolustus- ja sosiaaliministeriössä sekä oli rautatiehallituksen talonrakennusosaston päällikkönä. Viimeksi hän toimi yksityisenä arkkitehtinä. Kalma oli myös opettajana teknillisissä kouluissa ja opistoissa.
Aulis Kalma on haudattu Honkanummen hautausmaalle Helsinkiin.
Suunnittelutöitä

Etelä-Hämeen piirimielisairaala, Kankaantausta, Vanaja 1932
Pelastusarmeijan talo, Alppikatu, Helsinki 1937
Chymoksen tehdasalue, Toijala 1945
Runonlaulajan pirtti, Parppeinvaaran Runokylä, Ilomantsi 1964
Suffolk (Virginia)

| Suffolk |
| --- | --- |
 Nansemondjoki Suffolkissa.

 Koordinaatit: 36°44′28″N, 76°36′35″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Virginia
Piirikunta:  Suffolk ei kuulu piirikuntaan
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 110,86 km²
 – Josta vettä:  77,05 km² 
Korkeus:  12 m
Väkiluku (2010):  84 585
 – Väestötiheys:  89.09 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5 (kesäaika UTC-4)
 
 suffolkva.us 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suffolk on kaupunki Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 84 585. Pinta-alaltaan kaupunki on Virginian suurin. Suffolk on perustettu vuonna 1742.
Suffolkin pormestarina toimii Michael D. Duman.
Paikkakunta on tunnettu Yhdysvaltain laivaston Atlantic Commandin päämajasta, joka sijaitsi Norfolkin-Suffolkin alueella 1947–1999 ja vuosina 1999–2011 nimellä United States Joint Forces Command (USJFCOM). Atlantic Command oli kylmän sodan aikana Yhdysvaltain laivaston suurin päämaja, joka vastasi Atlantin merireittien puolustustuksesta Neuvostoliiton laivastoa vastaan.
Väestö

Kaupungin asukkaista 51,67 prosenttia on valkoisia, 41,65 prosenttia afroamerikkalaisia, 1,92 prosenttia aasialaisia ja 0,19 prosenttia intiaaneja. 1,36 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 38,2 vuotta.
Kuvia kaupungista

Suffolkin keskustaa.
Nansemondjoen ylittävä silta.
King's Fork High School.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suffolk (Virginia) Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kotisivut
Bamafélé

| Bamafélé |
| --- | --- |
 Bamafélé
 Koordinaatit: 13°15′59″N, 10°30′31″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Bafoulabén piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  16 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bamafélé on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Bafoulabén piirissä Malissa. Se sijaitsee Bafingjoen varrella 80 kilometriä Bafoulabésta kaakkoon. Kunnassa on 16 200 ja keskuskylässä 800 asukasta (vuonna 2009).
Bamafélén kunnan pinta-ala on 12 040 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Bafoulabén piirin Koundianin, pohjoisessa Diokélin ja Oualian, idässä Kitan piirin Niantanson, Kobrin ja Kokofatan sekä etelässä Kéniéban piirin Kroukoton kuntiin. Kunnan läpi virtaa Bafingjoki. Manantalissa on vesivoimala, jonka pato muodostaa laajan tekoaltaan. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 22 kylää. Niistä suurin on 6 700 asukkaan Manantali. Keskuskylä Bamafélé ja eräät muut kylät on siirretty toiseen paikkaan ja patojärven ympärille on syntynyt kalastajakyliä. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on bambaroita, bozoja ja fulbeja.
Kunnan läpi kulkee Kitan ja Bafoulabén välinen maantie. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, puutarhanhoito, keräily, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, riisi, fonio, maissi, bataatti, pavut ja vihannekset. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää ja puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Palveluihin kuuluvat seitsemän alakoulua, kolme yläkoulua ja kolme terveyskeskusta.
Avions Max Holste

Avions Max Holste oli ranskalainen lentokonetehdas, jonka Max Holste perusti vuonna 1933(?).
Historia

Toisen maailmansodan jälkeen yhtiö keskittyi 2-paikkaisiin koulukoneisiin, joista ensimmäinen oli  Max Holste MH.52. Sen ensilento tapahtui vuonna 1945. Ranskan armeijalle tästä kehitettiin suurempi Max Holste MH.1521 Broussard-versio. Yhtiö valmisti näitä 370 kappaletta.
Holste kehitti 17-paikkaisen Max Holste MH.250 Super Broussard, jota Ranskan valtio osti nimellä Aérospatiale N 262 ja myös Nord Aviation-yhtiön tuotteena.
Yritys ajautui talousvaikeuksiin 1950-luvun lopussa ja 16.2.1960 yhdysvaltalainen Cessna Aircraft Company osti 49% yhtiön osakkeista ja antoi uuden nimen yhtiölle: Société Nouvelle Max Holste. Yhtiön nimi muutettiin - jahka Cessna oli rahastanut MH.260-tuotteen myymällä sen oikeudet Nord Aviationille - muotoon Reims Aviation, jonka ainoa tehtävä oli myydä Ranskassa lisenssivalmistettuja Cessna-lentokoneita.
Lentokoneet

1945 Max Holste MH.52
1945 Max Holste MH.53
1952 Max Holste MH.1521 Broussard
1959 Max Holste MH.250 Super Broussard
1962 Max Holste MH.260 eli Nord 262
Max-Holste MH-1521 Broussard
Baureihe 480

| Baureihe 480 |
| --- | --- |
 Baureihe 480 Bornholmer Straßen asemalla vuonna 2004.
Perustiedot
Tyyppi:  sähkömoottorijuna
Valmistaja:  AEG, Siemens, Waggon Union
Lukumäärä:  85
Valmistusvuodet:  1990–1994
Numerointi:  480 001/501 – 480 085/585
Istumapaikkoja:  92
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  100 km/h
Paino:  59 t
Pituus:  36 800 mm
Leveys:  3 120 mm
Korkeus:  3 600 mm
Raideleveys:  1 435 mm
Pyörän halkaisija:  900 mm
Moottorin teho:  8 × 90 kW
Baureihe 480 on Berliinin S-Bahnilla liikennöivä junamalli. Vuosina 1990–1992 junia toimitettiin 45 yksikköä ja vuosina 1993–1994 toimitettiin 40 yksikköä lisää. Vuonna 2021 yhteensä 85 yksiköstä käytössä oli 70 yksikköä. Junien huippunopeus on 100 km/h ja kiihtyvyys 1,3 m/s2. Niissä on 92 istumapaikkaa ja 200 seisomapaikkaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Baureihe 480 Wikimedia Commonsissa
Sortovuodet 1994–2004

| Sortovuodet 1994–2004 Absoluuttinen Nollapiste |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1. syyskuuta 2004
 Tuottaja(t): Janne Halmkrona (1, 2); Absoluuttinen Nollapiste;  Otto Hallamaa (10-12)
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Levy-yhtiö: Megamania
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 16.
Absoluuttisen Nollapisteen muut julkaisut
| Seitsemäs sinetti 2003 | Sortovuodet 1994–2004 2004 | Mahlanjuoksuttaja 2005 |
Singlet albumilta Sortovuodet 1994–2004
 ”Romanttinen komedia” Julkaistu: elokuun lopussa 2004 (radiosingle)
Sortovuodet 1994–2004 on Absoluuttisen Nollapisteen kokoelma-albumi vuodelta 2004. Albumin ensimmäinen levy sisältää singlejen B-puolia ja muita harvinaisuuksia, kun taas toinen levy käsittää kokonaisen live-esiintymisen.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 16.
Janne Halmkrona on tuottanut levyn ensimmäisen ja toisen kappaleen, jotka olivat levyn ilmestyessä aiemmin julkaisemattomia.