stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Feidias
Elämä ja ura > Olympiassa

Kuuluisin Feidiaan veistoksista oli 12 metriä korkea Olympian Zeuksen temppelissä ollut Zeuksen kuvapatsas, joka esitti istuvaa ylijumala Zeusta. Veistos oli yksi silloisista maailman seitsemästä ihmeestä.
Elisläiset kutsuivat Feidiaan tekemään Zeuksen temppeliin jumalan patsaan, joka ylittäisi loistossa Feidiaan oman Athene Parthenoksen, joka oli jo tullut kuuluisaksi koko kreikkalaisessa maailmassa. Hän aloitti Eliissä noin vuonna 437 eaa., jolloin Athene Parthenos oli valmistunut vasta vuotta tai paria aiemmin.
Feidias siirtyi Olympiaan tärkeimpien oppilaidensa kanssa, käytännössä siirtäen koko koulunsa joksikin ajaksi sinne Ateenasta. Feidiaan oppilaista Olympiaan seurasivat muun muassa Kolotes, joka työsti myös Zeuksen kuvapatsasta samoin kuin aiemmin Athene Parthenosta, ja joka teki myös muita veistoksia elealaisille; Panainos, joka teki maalauskoristeluja sekä kuvapatsaaseen että temppeliin; sekä Alkamenes, Feidiaan huomattavin oppilas, joka teki temppelin länsipään päätykolmioveistokset. Näihin kuuluivat mahdollisesti myös Paionios ja Kleoitas, joiden yhteys Feidiaaseen ei ole varma, mutta todennäköinen. On huomionarvoista, että samaan aikaan kun koko Feidiaan koulu oli työssä Olympiassa, ateenalaisen arkaaisen koulukunnan edustajat kuten Kalamiin oppilas Praksias ja Eukadmoksen oppilas Androsthenes olivat töissä Delfoissa.
Feidiaan Eliissä nauttima arvostus näkyy siinä, että hän sai oman työpajansa Olympian pyhäkköalueen laidalle. Se on osittain säilynyt, ja tunnetaan Feidiaan työpajana. Feidias sai myös luvan kirjoittaa oman nimensä Zeuksen jalkajakkaraan, mikä kunnia häneltä oli kielletty Ateenassa. Piirtokirjoitus kuului:
»Φειδίας Χαρμίδου υἱὸς Ἀθηναῖος μ᾽ ἐπόησεν.
Feidias Kharmidū hyios Athēnaīos m' epoēsen.
Feidias Kharmideen poika teki minut.»
Ateenan mainitseminen puhuu sitä vastaan, että Feidias olisi ollut Eliissä maanpaossa Ateenasta, mitä on joskus ehdotettu. Tätä vastaan puhuu myös se, että veistoksen koristeluissa esiintyivät myös Theseus ja Salamis, jotka osoittavat myös sen, että Elis oli vielä tuossa vaiheessa, ennen peloponnesolaissodan puhkeamista, hyvissä väleissä Ateenan kanssa.
Kaikesta voidaan päätellä, että Feidias työskenteli Eliissä Zeuksen patsaan parissa noin neljä tai viisi vuotta, noin 437–434/433 eaa. Tämän jälkeen hän ilmeisesti palasi Ateenaan.
Elämä ja ura > Loppuvuodet ja skandaali

Feidiaan viimeiset vuodet Ateenassa tunnetaan huonosti. Niihin liittyy kuitenkin jonkinlainen skandaali. Feidias oli ollut läheisissä yhteyksissä Perikleehen,
joka oli Feidiaan viimeisten vuosien aikaan jo hyvin epäsuosittu monien ateenalaisten parissa. Kun nämä pelkäsivät hyökätä Periklestä itseään vastaan, he suuntasivat hyökkäyksensä tämän lähipiiriin, Feidiaan lisäksi myös Anaksagoraaseen ja Aspasiaan.
Plutarkhos kertoo, että Feidiaan alaisuudessa työskennellut Menon alkoi syyttää Feidiasta kavalluksesta Perikleen vihamiesten yllytyksestä. Feidiasta syytettiin siitä, että hän olisi varastanut osan Athene Parthenokseen tarkoitetusta kullasta ja norsunluusta. Syytös hylättiin, koska Feidias oli Perikleen neuvosta kiinnittänyt kullan veistokseen niin, että se voitiin irrottaa ja punnita. Tämän jälkeen Feidiasta syytettiin jumalattomuudesta, koska hän oli tehnyt Athenen kilvessä olleeseen amatsonomakhiaa esittävään koristeluun Perikleen ja oman kuvansa. Ensin mainittu oli kuvattu komeana amatsonia vastaan taistelleena soturina, jonka käsi peitti kasvot niin, että yhdennäköisyys voitiin havaita vain sivulta katsottuna, ja viimeksi mainittu kaljuna vanhana miehenä, joka heitti kiveä kaksin käsin.
Feidias vangittiin tämän jumalattomuussyytteen vuoksi, ja hän kuoli vankeudessa joko tautiin tai Perikleen vihamiesten myrkyttämänä. Feidiaan syyttäjä Meidias sai Glykonin ehdotuksesta verovapauden ja hänen turvallisuutensa taattiin. Tämän jälkeen Plutarkhos kertoo Anaksagoraan ja Aspasian samaan aikaan saamista syytteistä. Nämä saivat Perikleen pelkäämään ja edistämään peloponnesolaissodaksi laajenneen sodan syttymistä. Myös Aristofanes antaa ymmärtää Rauhassa, että Perikles säikähti Feidiaan kohtaloa niin, että pelkäsi omankin turvallisuutensa puolesta ja kiirehti sodan aloittamista ja Megaraa vastaan suunnatun päätöksen tekemistä. Tämä samoin kuin Feidiaan kuolema ajoittuvat vuoteen 432 eaa., samoihin aikoihin kuin viimeinen hänen valvomansa Akropoliin rakennustyö Propylaia valmistui.
Feidiaan kuolemasta esiintyy antiikin lähteissä myös toista versiota. Sen mukaan Feidias olisi siirtynyt vasta Ateenassa saamansa syytteen jälkeen Olympiaan joko Ateenasta karkotettuna tai paenneena, ja teki siellä Zeuksen kuvapatsaansa. Siellä hän olisi lopulta kuollut elisläisten jostakin aiemmin kuvatun kaltaisesta kavalluksesta surmaamana. Tämä versio kuvaa käytännössä saman rikoksen, syytteen ja kohtalon sijoittuvaksi kahteen eri paikkaan, mikä on mitä todennäköisimmin sekaannus. Ajatus Feidiaan siirtymisestä Eliiseen maanpakolaisena ei myöskään sovi muihin tietoihin hänen vaiheistaan.
Teokset

Feidiaan veistosten aiheina olivat ennen kaikkea jumalat tai mytologia. Erityisesti hän teki Ateenan suojelijatarta Athenea esittäneitä veistoksia. Antiikin aikana Feidiaan taidetta arvostettiin niin, että ihmisten kerrotaan uskoneen hänen nähneen jumalat itse kaikessa majesteettisuudessaan, jotta saattoi kuvata nämä kaikkien nähtäväksi. Siksi sanottiin, että joko jumalien oli täytynyt astua alas ja näyttäytyä Feidiaalle, tai sitten Feidias itse oli astunut taivaisiin, jossa oli saanut nähdä jumalat.
Feidiaan teoksista on säilynyt vain aikalaistodistuksia ja myöhempiä, roomalaisaikaisia kopioita. Hänellä oli suuri vaikutus sekä Kreikassa että Roomassa.
Teokset > Varhaiset teokset

Athene Pellenessä. Feidiaan Akhaian Pelleneen tekemä Athenen patsas oli mahdollisesti hänen varhaisimpia teoksiaan. Ainakin Pausaniaan mukaan Feidias teki sen jo ennen Athene-veistoksiaan Ateenassa ja Plataiaissa. Veistos on eräs osoitus siitä, että Feidias työskenteli myös muualla kuin kotikaupungissaan ja Eliissä, mutta vierailun ajankohtaa ei tunneta.
Veistosryhmä Delfoissa persialaissodissa saadun voiton kunniaksi. Veistoksia oli Pausaniaan mukaan 13, ja ne oli tehty pronssista. Niiden aiheena olivat Athene, Apollon, Miltiades, Erekhtheus, Kekrops, Pandion, Keleos, Antiokhos, Aigeus, Akamas, Kodros, Theseus ja Fyleus (mahdollisesti Filaios). On mahdollista, että ryhmä käsitti kaikkien Attikan fylejen eponyymien heerosten patsaat, mutta osa oli kadonnut ennen Pausaniaan aikaa, tai maininta niistä on kadonnut tekstistä. Ateenalaiset omistivat veistokset votiivilahjana Delfoihin, ja niiden sanottiin olleen tehdyn ateenalaisten saamasta osuudesta persialaissodissa saadusta sotasaaliista. Veistokset lukeutuvat mitä todennäköisimmin Feidiaan varhaisteoksiin, tai olivat sitä ainakin työn alkuvaiheessa.
Teokset > Epäperäiset teokset

Dioskuuri. Toinen Monte Cavallon dioskuureista Quirinalis-kukkulalla esittää toista Dioskuureista. Sen jalustassa, joka on myöhemmältä ajalta, on piirtokirjoitus OPUS FIDIAE, ”Feidiaan teos”. Veistoksessa on yhtäläisyyksiä Feidiaan taiteeseen, mutta se on peräisin hellenistiseltä kaudelta.
Muita Feidiaan nimiin virheellisesti laitettuja teoksia ovat olleet Agorakritoksen Nemesis ja Lysippoksen Kairos (Otollinen hetki). Lyykian Patarassa oli Zeuksen ja Apollonin patsaat, joista oli epäselvää, olivatko ne Feidiaan vai Bryaksiksen tekemiä.
Oppilaat

Feidiaan oppilaita olivat Agorakritos, Alkamenes ja Kolotes.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Feidias Wikimedia Commonsissa
Merkittävimmät antiikin kreikkalaiset kuvanveistäjät
| --- | --- |
Arkaainen kuvanveisto:  Ageladas · Antenor · Aristion · Arkesilaos · Arkhermos · Athenis · Bathykles · Bupalos · Butades · Dameas Krotonlainen · Dipoinos · Endoios · Eukheiros · Kallon · Kanakhos vanhempi · Polymedes · Rhoikos · Skyllis · Smilis · Theodoros Argoslainen · Theodoros Samoslainen vanhempi · Theodoros Samoslainen nuorempi
Klassinen kuvanveisto:  Agorakritos · Akestor · Aleksis · Alkamenes · Alypos · Anaksagoras · Androsthenes · Antifanes · Apellas · Apollodoros · Aristeides · Asopodoros · Athenodoros · Bryaksis · Daidalos · Dameas Kleitorilainen · Deinomenes · Deinon · Demetrios · Eufranor · Eukadmos · Euthykrates · Feidias · Feidias nuorempi · Fradmon · Frynon · Fyromakhos · Glaukias · Hegias · Kalamis · Kallimakhos · Kanakhos nuorempi · Kantharos · Kefisodotos vanhempi · Klearkhos · Kleoitas · Kleon · Kolotes · Ksenofon · Kresilas · Kritios · Leokhares · Lykios · Lysippos · Lysistratos · Mikon Ateenalainen · Myron · Naukydes · Nesiotes · Nikeratos · Nikodamos · Olympia-mestari · Onatas · Paionios · Pasiteles vanhempi · Patrokles · Periklytos · Polykleitos · Polykleitos nuorempi · Polykles · Praksias · Praksiteles · Ptolikhos Aiginalainen · Ptolikhos Korkyralainen · Pyrrhos · Pythagoras · Silanion · Simon · Skopas · Sostratos · Sthennis · Strongylion · Theokosmos · Thrasymedes · Timotheos
Hellenistinen kuvanveisto:  Aetion · Agasias · Agasias · Agesandros · Aleksanteri Antiokialainen · Antigonos · Apollonios Tralleislainen · Arkesilaos · Arkhelaos · Boethos · Damofon · Doidalsas · Epigonos · Eubulides · Eunikos · Eutykhides · Herofon · Kefisodotos nuorempi · Khares · Koblanos · Ksenokrates · Menekrates · Mikon Syrakusalainen · Pasiteles nuorempi · Polykles · Pyromakhos · Sogonos · Stratonikos · Tauriskos · Thrason
Feidias esittelee Parthenonin friisejä ystävilleen. Lawrence Alma-Tadema, 1868.
Perikles ja Aspasia Feidiaan työpajassa. Louis Hector Leroux, 1800-luku.
Feidiaan työpajan rauniot Olympiassa.
Feidiaan malja, jossa on piirtokirjoitus ΦEIΔIO EIMI, Feidio eimi, ”Minä olen Feidiaan [malja]”. 400-luvun eaa. jälkimmäinen puolisko. Olympian arkeologinen museo.
Dionysos Parthenonin pääty­kolmiosta, n. 447–433 eaa. Elginin marmoreita.
Hevosen pää Parthenonin pääty­­kolmiosta, n. 447–433 eaa. Elginin marmoreita.
Zeuksen kuvapatsas Olympiassa. Pausaniaan kuvaukseen perustuva ennallistuspiirros, Antoine Chrysostome Quatremère de Quincy, 1815.
Reino Kangasmäki

Kangasmäki vuoden 1948 kesäolympialaisissa
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten kreikkalais-roomalainen paini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | 52 kg |  |
Reino Kalervo Kangasmäki (2. heinäkuuta 1916 Kokkola – 26. syyskuuta 2010 Vaasa) oli suomalainen toimittaja ja painija. Hän aloitti lehtimiesuransa vaasalaisessa Kansan Äänessä ja työskenteli vuosina 1963–1979 sen päätoimittajana. Kreikkalais-roomalaisessa painissa Kangasmäki saavutti olympiamitalin. Seuratasolla hän edusti Kokkolan Jymyä ja Vaasan Tovereita.
Urheilusaavutukset

Olympiapronssia Lontoo 1948 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 52 kg)
SM-hopeaa 1947 ja -pronssia 1943
TUL:n mestaruus 1948
Anssi Kankkonen

Anssi Antero Kankkonen (s. 11. lokakuuta 1968 Lahti) on suomalainen golfaaja. Hänen isänsä on mäkihypyn olympiavoittaja Veikko Kankkonen.
Anssi Kankkonen on voittanut golfissa yli kymmenen SM-mitalia vuodesta 1986 alkaen. Hän sai vuonna 1992 Mikael Piltzin kanssa ensimmäisenä suomalaisena varsinaisen pelioikeuden golfin Euroopan-kiertueelle. Hän on ensimmäinen suomalainen, joka on voittanut Euroopan haastajakiertueella kolme kilpailua: kerran vuonna 1995 ja kahdesti vuonna 1997. Mäkihypyssä hän voitti joukkuekilpailun Suomen mestaruuden Lahden Hiihtoseuran joukkueessa vuonna 1985.
Kankkonen kouluttaa golfaajia Golf Pirkkalassa.
Kangaslammin kirkko

| Kangaslammin kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Asematie 1, Kangaslampi, Varkaus
Koordinaatit:  62°17′46″N, 28°15′06″E
Seurakunta:  Varkauden seurakunta
Rakentamisvuosi:  1972–1973
Suunnittelija:  Kaj Michael
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  250
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kangaslammin kirkko sijaitsee entisen Kangaslammin kunnan alueella Varkaudessa. Edellisen vuonna 1972 palaneen kirkon tilalle kirkko rakennettiin tiilinen pitkäkirkko 1972–1973. Kirkon tasakatto taittuu alttaripäädyssä viistoksi pulpettikatoksi. Kirkon pinta-ala on 450 neliötä ja istumapaikkoja siellä on 250 hengelle. Kirkon on suunnittellut arkkitehti Kaj Michael. Kirkon ohessa oleva betoninen kellotapuli rakennettiin 1973, kellot ovat vuosilta 1972–1973. Alttarin veistoksen Elämän puut on suunnitellut taiteilija Eva Ryynänen, samoin kuin kirkkosaliin liitettävissä olevan seurakuntasalin seinällä olevan teoksen Enkelin siipi. Kirkon alttarin vasemmalla puolella on ikkunaseinä ja oikealla urku- ja kuorotila. Kangasalan urkutehtaan vuodelta 1973 olevat urut ovat 9-äänikertaiset. Entisen kirkon kivijalasta otettu graniittinen paasi on uudessa kirkossa kastemaljana. Alttarilla on Teuvo Tikkasen entisen kirkon isoista nauloista tekemät kolme naularistiä, alttarin tekstiilit on suunnitellut ja valmistanut Leena Mäki-Patola. Kirkon tilat uusittiin vuonna 1990.
Aiheesta muualla

Vanhan kirkon kuva (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Perustiedot Wikidatassa: Kangaslammin kirkko (Q18659819)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Varkaus
koordinaatit: 62°17′46″N 28°15′06″E﻿ / ﻿62.29607°N 28.2518°E﻿ / 62.29607; 28.2518
Matti Kannas

Matti Kullervo Kannas (25. syyskuuta 1928 – 21. lokakuuta 2000) oli suomalainen jalkapalloilija.
Maalivahtina pelannut Kannas edusti urallaan Helsingin Jalkapalloklubia 1947–1949 ja 1955–1961 sekä Tampereen Palloilijoita 1962–1963. Hän voitti HJK:ssa SM-hopeaa 1956 ja TaPa:ssa SM-pronssia 1962. Kaikkiaan Kannas pelasi 12 kauden aikana 135 pääsarjatason ottelua.
Kannas pelasi Maajoukkueessa vuosina 1956–1959 yhteensä yhdeksän maaottelua.
Kankurinmäki

| Kankurinmäki Озерки́, Ozerki |
| --- | --- |
 Kankurinmäki
 Koordinaatit: 59°53′41″N, 30°43′52″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Seuloskoin piiri
Kunta:  Rosmittala
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2011):  187
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kankurinmäki (ven. Озерки́, Ozerki) on kylä Leningradin alueen Seuloskoin piirin Rosmittalan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Kelton ylängöllä viisi kilometriä Rosmittalasta itään. Kylässä on 187 asukasta (vuonna 2011).
Kylä mainitaan vuoden 1792 kartassa. Se koostui alun perin kahdesta osasta, joiden nimet olivat Kankurinmäki ja Sistakanmäki (ven. Bolšije ja Malyje Ozerki tai Tretji ja Tšetvjortyje Ozerki). Venäjänkielinen nimitys (”Lammet”) juontuu kylän keskellä sijaitsevista kahdesta lammesta.
Seudun asukkaat olivat etupäässä Kelton luterilaiseen seurakuntaan kuuluneita inkerinsuomalaisia. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Kankurinmäellä asui 59 savakkoa ja 8 suomalaista. Sistakanmäellä asui 20 savakkoa ja 2 suomalaista. 1860-luvulle saakka kylien talonpojat olivat tilanomistajan maaorjia. 1800–1900-lukujen vaihteessa ne kuuluivat Pähkinälinnan kihlakunnan Kelton volostiin.
Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan Kankurinmäellä asui 162 inkerinsuomalaista ja 119 venäläistä. Se muodosti aluksi oman kyläneuvostonsa, johon kuuluivat myös Haapojan ja Mustapään kylät. Myöhemmin ne liitettiin Pappilanaution kyläneuvostoon. Suomalaiset karkotettiin muualle Neuvostoliittoon vuonna 1942. Toisen maailmansodan aikana kylässä sijaitsi 67. armeijakunnan päämaja.
Kankurinmäen ohi kulkee Pietarin ja Murmanskin välinen M18-valtatie. Kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Sen lähistöllä on hautausmaa.
Taisto Kangasniemi

Taisto Kangasniemi (päällä) vuoden 1952 olympialaisissa.
Taisto Ilmari Kangasniemi (2. huhtikuuta 1924 Kankaanpää – 31. lokakuuta 1997 Kangasala) oli suomalainen painija ja olympiamitalisti.
Taisto Kangasniemi osallistui neljiin olympialaisiin ja kilpaili siellä sekä vapaapainissa että kreikkalais-roomalaisessa painissa. Lontoon 1948 kisoissa hän sijoittui kreikkalais-roomalaisen painin raskaassa sarjassa neljänneksi ja Helsingin 1952 kisoissa vapaapainin raskaassa sarjassa kuudenneksi. Melbournen 1956 kisoissa hän osallistui molempien painimuotojen kilpailuihin ja sai vapaapainissa pronssia. Vielä Tokion 1964 olympialaisissa hän oli 40-vuotiaana mukana, mutta ei enää menestynyt.
Seuratasolla Kangasniemi edusti muun muassa Kankaanpään Menoa sekä Tampereen Painiseuraa, jonka perustajajäsen ja kunniapuheenjohtaja hän oli. Tampereella on kilpailtu hänen muistopainejaan vuodesta 1999.
Saavutuksia

Olympiapronssia Melbourne 1956 (vapaapaini, sarja yli 87 kg)
SM-kultaa 1950, 1951, 1952, 1953 ja 1955 (kreikkalais-roomalainen paini)
SM-kultaa 1953 ja 1954 (vapaapaini)
TUL:n mestaruus 1952, 1953, 1954, 1956, 1959, 1960 sekä kakkonen 1955 (hävisi Kelpo Gröndahlille) ja 1958 (kreikkalais-roomalainen paini)
Kanavasäteet

Kanavasädeputki, jossa rei'itetyn katodin läpi kulkevat säteet saavat sen hohtamaan vaaleanpunaisena
Kanavasäteet, positiiviset säteet eli anodisäteet ovat tietyn tyyppisissä
kaasupurkausputkissa syntyviä positiivisten ionien suihkuja. Ne havaitsi ensimmäisenä
saksalainen fyysikko Eugen Goldstein Crookesin putkella tekemissään kokeissa vuonna 1886. Kokeet, joita Wilhelm Wien ja J. J. Thomson kanava­säteillä myöhemmin tekivät, johtivat
massaspektrometrian kehittymiseen.
Anodisädeputki

Goldstein käytti kaasulla täytettyä putkea, jossa oli kaksi elektrodia ja jossa katodiin oli puhkaistu reikiä. Kun katodin ja anodin välille kytkettiin useiden tuhansien volttien jännite, katodin takana reikien kohdalla näkyi heikkoja valojuovia. Nämä "säteet" aiheutuivat hiukkas­suihkuista, jotka kulkivat päin­vastaiseen suuntaan kuin jo aikaisemmin tunnetut katodi­säteet, jotka ovat anodia kohti kulkevien elektronien virtaa. Goldstein kutsui näitä positiivisia säteitä kanava­säteiksi (saks. Kanalstrahlen), koska ne esiintyivät katodissa olevien reikien eli "kanavien" kohdalla. Vuonna 1907 osoitettiin kokeellisesti, miten nämä "säteet" taipuivat magneetti­kentässä, mikä osoitti, että niillä hiukkasilla, joista säteet muodostuivat, ei ollut kaikilla yhtä suuri massa. Kevyimmät niistä esiintyivät, kun putkessa oli vetykaasua, ja niiden massan voitiin laskea olevan 1 840 kertaa niin suuri kuin elektronilla. Tällöin kyseessä olivat protonit.
Prosessi, jossa kanava­säteet syntyvät kaasussa tapahtuvassa sähkö­purkauksessa anodi­säde­putkessa, voidaan kuvata seuraavasti. Kun putkeen kytketään korkea jännite, siellä oleva sähkökenttä kiihdyttää ioneja eli sähköisesti varautuneita atomeja. Ioneja on kaasussa aina jonkin verran eräiden luonnon­ilmiöiden, kuten radio­aktiivisuuden, vaikutuksesta. Ionit törmäävät kaasu­atomeihin ja irrottavat niistä elektroneja, jolloin syntyy lisää positiviisia ioneja. Nämä ionit ja elektronit vuorostaan törmäävät muihin atomeihin synnyttäen lisää positiivisia ioneja ketju­reaktion omaisesti. Negatiivisesti varautunut katodi vetää puoleensa kaikkia positiivisia ioneja, ja jotkin niistä pääsevät läpi katodin rei'istä. Läpi päässeet ionit ovat kanava­säteitä.
Kun ionit saapuvat katodille, ne ovat kiihtyneet niin suureen nopeuteen, että kun ne törmäävät kaasun muihin atomeihin tai molekyyleihin, ne virittävät nämä korkeammille energiatasoille. Palatessaan entiselle energia­tasolleen nämä atomit tai molekyylit vapauttavat saamansa energian. Tämä energia lähtee niistä valona.
Kanavasäteet ionilähteenä

Kanavasäde­ioni­lähde on tyypillisesti anodi, joka on päällystetty jonkin alkali- tai maa-alkalimetallin halidisuolalla. Jos putkeen kytketään tarpeeksi korkea jännite, muodostuu alkali- tai maa-alkali­metallin ioneja, ja niiden aikaan­saama valo­ilmiö on kirkkain anodilla.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Anode ray
Aiheesta muualla

Rays Of Positive Electricity by J.J. Thomson  1913. Proceedings of the Royal Society, A 89, 1–20.
The Cathode Ray Tube site crtsite.com.
Yksinkertaistettu esitys anodi­säde­putkesta, säteet näkyvät rei'itetyn katodin oikealla puolella
Käännös suomeksi
Kangasrahkasammal

| Kangasrahkasammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Rahkasammalet Sphagnopsida
Lahko::  Sphagnales
Heimo::  Sphagnaceae
Suku::  Rahkasammalet Sphagnum
Laji::  capillifolium
Kaksiosainen nimi
 Sphagnum capillifolium  (Ehrh.) Hedw. 
Synonyymit
 Sphagnum acutifolium, Sphagnum nemoreum 
Katso myös
   Kangasrahkasammal Wikispeciesissä   Kangasrahkasammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kangasrahkasammal (Sphagnum capillifolium) on punertava tai vihreä keskikokoinen rahkasammal. Se kasvaa puhtaina virkattua vauvanpeittoa muistuttavina mättäinä kankaalla. Sen latvus on pallomainen ja varsilehti pitkänomaisen kolmiomainen. Sillä on kaksi ulospäistä ja yksi tai kaksi alaspäistä haaraa. Kangasrahkasammal kasvaa koko Suomessa.
Aiheesta muualla

Nettikasvio: Kangasrahkasammal (Sphagnum capillifolium)[vanhentunut linkki]
United States Department of Agriculture (USDA): Sphagnum capillifolium (englanniksi)
ITIS: Sphagnum capillifolium (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Sphagnum capillifolium:  Wikidata: Q141188  Wikispecies: Sphagnum capillifolium  BioLib: 91453  CoL: 4YT6M  EoL: 853345  EPPO: SHGCF  EUNIS: 197035  FNA: 240000095  GBIF: 2669015  iNaturalist: 123958  ITIS: 15729  MoBotPF: 443951  NatureServe: 2.124162  NBN: NBNSYS0000036080  NCBI: 128189  Observation.org: 17604  Open Tree of Life: 378646  Plant List: tro-35166683  PLANTS: SPCA70  Tropicos: 35166683  WFO: wfo-0001185608  Laji.fi: MX.44035 
Sphagnum palustre var. capillifolium:  Wikidata: Q38350864  ITIS: 1136821  Tropicos: 35174667  WFO: wfo-0001189933
Bernd Kannenberg

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bernd Kannenberg |  Bernd Kannenberg |  Bernd Kannenberg |  |
Maa:   Länsi-Saksa
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | München 1972 | 50 km kävely |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1974 | 20 km kävely |  |
Bernd Kannenberg (20. elokuuta 1942 Königsberg – 13. tammikuuta 2021 Münster) oli länsisaksalainen kävelijä. Hän voitti olympiakultaa 50 kilometrin kävelyssä vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä.
Kannenberg sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa 1971 yhdeksänneksi 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.32.06,4. Toukokuussa 1972 hän käveli 50 kilometrillä maailman kaikkien aikojen parhaan ajan 3.52.44,6. Münchenin olympialaisissa hän voitti 50 kilometrillä kultaa ajalla 3.56.11,6. Hän osallistui myös 20 kilometrin kilpailuun mutta keskeytti.
Toukokuussa 1974 Kannenberg käveli 20 000 metrin ratakävelyssä maailmanennätyksen 1.24.45,0. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän saavutti 20 kilometrillä hopeaa ajalla 1.29.38,2 ja sijoittui 50 kilometrillä yhdeksänneksi ajalla 4.21.47,8. Montréalin 1976 olympialaisten ohjelmassa oli vain yksi kävelylaji, 20 kilometriä, jolla Kannenberg keskeytti.
Kanjoni

Blydejoen kanjoni Etelä-Afrikassa.
Glen Canyon Utahissa.
Kanjoni on jyrkkäseinäinen laakso, usein joen uurtama.
Tunnetuin kanjoni on Yhdysvalloissa sijaitseva Grand Canyon. Sen syvyys on joissakin kohdissa 1 300 metriä. Suomen tunnetuimmat kanjonit ovat Kevon kanjoni Utsjoella sekä Oulankajoen kanjoni.
Useimmat kanjonit ovat syntyneet, kun virtaava vesi on miljoonien vuosien aikana kovertanut maahan jyrkkäseinäisen laakson. Kanjoneita syntyy myös tektonisten liikkeiden seurauksena. Esimerkiksi Korouoman kanjoni Posion ja Ranuan rajalla on ruhjelaakso.
Vedenalainen kanjoni on merenpohjassa mannerjalustan ja mannerrinteen läpi tunkeva kiilamainen kanjoni, joka on usein kohtisuorassa rantaan nähden. Pisin vedenalainen kanjoni on Kongojoen edustalta alkava Kongon kanjoni.
Aurinkokunnan suurin tunnettu kanjoni on Mars-planeetalla sijaitseva Valles Marineris. Se on 3 000 kilometriä pitkä ja kahdeksan kilometriä syvä.
Etymologialtaan sana kanjoni pohjaa espanjaan, jossa cañon on alun perin tarkoittanut putkea.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta kanjoni Wikimedia Commonsissa