stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Esa Pirnes
Ura > Seuraura > Ensimmäiset miesten pelit Kärpissä

Pirnes aloitti jääkiekkoilun 4-vuotiaana Oulun Kärpissä. Hän voitti seurassa B-nuorten SM-pronssia vuonna 1994. Pirnes pelasi Kärpissä ensimmäiset miesten pelinsä I-divisioonassa kaudella 1995–1996, jolloin hän teki sarjassa 20 runkosarja- ja kolmessa pudotuspeliottelussa tehot 8+4=12. Neljännellä I-divisioonakaudellaan 1998–1999 Pirnes oli tehoilla 26+26=52 Kärppien toiseksi paras maalintekijä Martin Bergeronin jälkeen ja neljänneksi paras pistemies Juha Joenväärän kanssa. Hän muodosti Bergeronin kanssa myös koko I-divisioonan maalipörssin kärkikaksikon ja jakoi Joenväärän kanssa pistepörssin viidennen sijan. Pirnes voitti Kärppien kanssa koko sarjan runkosarjan, mutta Turun Toverit kuitenkin yllätti joukkueen liigakarsintojen ensimmäisellä kierroksella voitettuaan Kärpät niukasti otteluvoitoin 3–2. Pirnes vahvisti kauden aikana myös Jokereiden SM-liigajoukkuetta yhden EHL-ottelun verran.
Ura > Seuraura > Nousu SM-liigan huipulle

Kaudeksi 1999–2000 Pirnes siirtyi SM-liigaan ja Espoo Bluesin riveihin. Hän pelasi liigassa upean tulokaskauden tehtyään 51 runkosarjaottelussa tehot 15+24=39 sekä neljässä pudotuspeliottelussa yhden syöttöpisteen, joilla Pirnes oli Bluesin toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Hän voitti myös SM-liigan tulokkaiden piste-, maali ja syöttöpörssin, mutta parhaana tulokkaana Jarmo Wasaman muistopalkinnolla palkittiin kuitenkin TPS:n maalivahti Antero Niittymäki. Pirneksen toinen liigakausi 2000–2001 ei kuitenkaan edennyt yhtä hyvin kuin hänen tulokaskautensa ja tehopisteitä runkosarjassa kertyi 18. Tähän vaikutti myös Pirneksen ketjun ailahtelevuus ja viimeistelyn ontuminen.
Pirneksen ura jatkui kaudella 2001–2002 kaksivuotisella sopimuksella Tapparassa. Hän aloitti kautensa ykkösketjun laitahyökkääjänä, mutta siirrettiin kauden mittaan kolmossentteriksi, kun Pirnes jäi odotettua tehottomammaksi varsinkin ylivoimalla. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudella 2002–2003 Pirnes nousi Tapparan ykkössentteriksi asti ja oli tehoilla 23+14=37 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Janne Ojasen jälkeen. Hän jakoi koko SM-liigan maalipörssin viidennen sijan Jokereiden Ville Peltosen kanssa. Pirnes voitti myös koko kevään 2003 pudotuspelien piste- ja syöttöpörssin tehoilla 5+9=14. Hän teki kaikissa kolmessa finaaliottelussa maalin kasvattajaseuraansa Oulun Kärppiä vastaan. Sekä 3. huhtikuuta 2003 vieraissa pelatussa ensimmäisessä että 6. huhtikuuta 2003 vieraissa pelatun kolmannessa finaaliottelussa Pirnes teki maalin jatkoajalla ja ratkaisi näin ollen Suomen-mestaruuden. Kolmannessa finaaliottelussa hän teki kaikkiaan tehot 2+1=3 ja palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Pirnes palkittiin koko pudotuspelien parhaana pelaajana Jari Kurri -palkinnolla ja valittiin SM-liigan tähdistökentälliseen. Hänet valittiin myös SM-liigan maaliskuun 2003 kuukauden pelaajaksi. Tammikuussa 2003 Pirnes teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Tapparan kanssa.
Ura > Seuraura > NHL-kuviot

Los Angeles Kings varasi Pirneksen yli-ikäisenä (26 vuotta) kuudennella kierroksella 174. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2003. Hän ei jatkanut enää Tapparassa, vaan teki 1+1-vuotisen sopimuksen Kingsin kanssa heinäkuussa 2003. Pirnes otti paikkansa joukkueen NHL-kokoonpanosta ja debytoi NHL:ssä kauden 2003–2004 avauskierroksella 9. lokakuuta 2003 vieraissa Detroit Red Wingsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.38 minuuttia. NHL-uransa avausmaalin Pirnes teki 25. tammikuuta 2004 Mighty Ducks of Anaheimia vastaan. Kaikkiaan hän teki ainoaksi jääneen NHL-kautensa aikana 57 runkosarjaottelussa tehot 3+8=11. Pirnes pelasi kauden aikana myös neljä ottelua farmijoukkue Manchester Monarchsissa, AHL:ssä.
Heinäkuussa 2004 Pirnes teki mahdollisen NHL:n työsulun lähestyessä alustavan sopimuksen Rauman Lukon kanssa, jota valmensi hänelle Tapparasta tuttu Jukka Rautakorpi. Työsulun tultua Pirnes näin ollen siirtyi joukkueeseen. Hänen kautensa jäi hieman rikkonaiseksi loukkaantumisten takia, mutta Pirnes oli tehoilla 9+29=38 Lukon toiseksi paras syöttäjä ja neljänneksi paras pistemies. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +16. Kaudeksi 2005–2006 Pirnes palasi vuoden mittaisella ja NHL-pykälän sisältäneellä sopimuksella Espoo Bluesiin. Hän kärsi alkukaudella loukkaantumisista, eikä vastannut täysin häneen kohdistuneisiin odotuksiin. Pirnes kuitenkin paransi otteitaan kevättä kohti ja ylsi pudotuspeleissä Bluesin sisäisen piste- (Arto Laatikaisen kanssa) ja maalipörssin voittoon tehoilla 5+3=8. Hänet palkittiin kauden päätteeksi SM-liigan herrasmiespelaajana Raimo Kilpiö -palkinnolla.
Ura > Seuraura > Euroopan sarjat ja vuodet Jokereissa

Kaudeksi 2006–2007 Pirnes siirtyi Ruotsiin ja Elitserien-joukkue Färjestad BK:n riveihin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Kaudella 2007–2008 Pirnes oli tehoilla 15+23=38 Färjestadin kolmanneksi paras pistemies Pelle Prestbergin kanssa ja kolmanneksi paras maalintekijä Mikael Johanssonin kanssa. Kaudella 2008–2009 hän jatkoi uraansa KHL-joukkue Atlantissa. Pirnes oli tehoilla 22+28=50 joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Hän pelasi kauden aikana myös KHL:n tähdistöottelussa.
Pirnes palasi kaudeksi 2009–2010 Suomeen ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Jokereihin. Hänen seuravalintansa taustalla olivat myös perhesyyt. Joukkueen ykkössentteriksi hankittu Pirnes valittiin Jokereiden varakapteeniksi. Hän ei kuitenkaan vastannut suuriin odotuksiin, vaikka Pirnes tekikin kohtuullisesti tehopisteitä. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös osaksi loukkaantuneena, johtuen Jokereiden sentteripulasta. Pirnes oli tehoilla 17+21=38 joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Hän voitti myös Jokereiden sisäisen tehotilaston lukemalla +6. Kausi 2010–2011 Pirneksellä jäi hyvin rikkonaiseksi; hän pelasi runkosarjassa vain 39 ottelua tehden 21 tehopistettä.
Syyskuussa 2011 Pirnes siirtyi aluksi kuukauden mittaisella sopimuksella Sveitsin National League A:ssa pelaavaan EV Zugiin. Hän teki lyhyen sopimuksensa aikana kahdeksassa ottelussa tehot 5+3=8 ja lokakuussa Pirneksen sopimusta jatkettiin kauden 2011–2012 loppuun.
Ura > Seuraura > Paluu Ruotsin kautta Kärppiin

Kaudeksi 2012–2013 Pirnes siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Elitserien-joukkue AIK IF:ään. Joukkue hankki hänet korvaamaan keskushyökkääjä Robert Rosénin lähtöä. Pirnes oli ensimmäisellä kaudellaan AIK:n kolmanneksi paras pistemies tehoilla 10+20=30. Kaudella 2013–2014 hän ajautui erimielisyyksiin joukkueen seurajohdon kanssa, kun AIK ei ollut maksanut Pirnekselle hänen sopimukseensa kirjattuja maksuja ajallaan. Lopulta Pirnes jätti joukkueen ja palasi helmikuussa 2014 loppukauden kattavalla sopimuksella kasvattajaseuraansa Oulun Kärppiin. Hän joutui näin ollen ensimmäisen kerran vajaat 15 vuotta kestäneellä ammattilaisurallaan vaihtamaan seuraansa kesken kauden. Pirnes voitti Kärpissä kauden päätteeksi Suomen-mestaruuden.
Pirnes jäi kauden 2013–2014 ilman jatkosopimusta Kärppien kanssa. Hän oli vapaana agenttina alkukauden 2014–2015, kunnes Pirnes palasi joukkueeseen lokakuussa 2014 loppukauden kattavalla ja kuukauden mittaisen koeajan sisältäneellä sopimuksella. Hän palasi Kärppiin paikkaamaan flopanneen ykkössentteri Nicolas Deschampsin jättämää aukkoa. Pirnes sai koejaksonsa päätteeksi sopimuksen. Hän oli 15 osumallaan Kärppien toiseksi paras maalintekijä Mika Pyörälän kanssa. Pirnes voitti kauden päätteeksi taas Suomen-mestaruuden. Toukokuussa 2015 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa.
Kaudella 2015–2016 Pirnes voitti pudotuspeleissä Kärppien sisäisen tehotilaston lukemalla +6. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Pirnes voitti kauden aikana myös Mestarien liigan hopeaa. Kesäkuussa 2016 hän ilmoitti Instagram-tilillään lopettaneensa pelaajauransa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Riika 2006 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2008 | jääkiekko |  |
Pirnes edusti Suomen A-maajoukkuetta MM-kilpailuissa vuosina 2003, 2004, 2006 ja 2008, joista kaksi jälkimmäistä turnausta päättyi pronssiin. Hänet valittiin myös vuoden 2004 maailmancup-joukkueeseen, mutta Pirnes joutui jäämään turnauksesta sivuun nilkkavamman takia. Yhteensä hän on pelannut 114 A-maaottelua tehopistein 14+37=51.
Pirnes pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1997. Hän on pelannut yhteensä 31 nuorten ja 12 poikien maaottelua.
Saavutuksia

SM-kultaa 2003, 2014 ja 2015
SM-hopeaa 2002
SM-pronssia 2016
SM-liigan tähdistökentällisessä 2003
SM-liigan pudotuspelien paras pelaaja (Jari Kurri -palkinto) 2003
SM-liigan kuukauden pelaaja (maaliskuu) 2003
SM-liigan herrasmiespelaaja (Raimo Kilpiö -palkinto) 2006
MM pronssia 2006 ja 2008
Mestarien liigan hopeaa 2016
KHL:n tähdistöottelussa 2009
B-nuorten SM-pronssi 1994
Kalen Kannu 2003
Muuta

Pirnes asuu perheineen Espoossa. Hän työskentelee nykyään Baronalla rekrytointikonsulttina rakentamisen toimialalla.
Andientiikerikoira

| Andientiikerikoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Bolivia
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Rodun syntyaika:  1500-luku
Alkuperäinen käyttö:  jaguaarin metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästys
Muita nimityksiä:  Andean Tiger Hound
FCI-luokitus:  ei
Andientiikerikoira on bolivialainen koirarotu.
Ulkomuoto

Andientiikerikoira on harvinainen koirarotu, jota tavataan Boliviassa. Monet ihmiset uskovat sen tietyllä linjalla tavattavan tuplakirsun parantavan sen jäljestyskykyä – kaikesta huolimatta ei ole olemassa tutkimusta, joka osoittaisi onko tuplakirsusta hyötyä vai haittaa. Tuplakirsu muistuttaa tavallista koiran kirsua, mutta ihokaistale ja karvoitus jakaa sen kahtia ylähuuleen asti.
20. vuosisadan raportit sisältävät tutkimusmatkailija Percy Fawcettin vuonna 1913 tekemän raportin. Viimeaikaisimmat havainnot saavuttivat laajaa lehdistönäkyvyyttä vuosina 2006-2007. Kolme tästä rodusta otettua kuvaa levisivät mm. BBC New'siin: yksi Bella-nimisestä nartusta ja kaksi sen pojasta Xingusta. On mahdollista, että tuplakirsuisen andientiikerikoiran määrittely omaksi rodukseen olisi vielä ennenaikaista. Se saattaa olla vain yleisen andientiikerikoira-linjan geneettinen poikkeama.
Yksikään kennelklubi ei ole hyväksynyt andientiikerikoiraa viralliseksi roduksi. Tiikeri-sana sen nimessä viittaa itse asiassa jaguaariin eikä tiikeriin.
Alkuperä

Andientiikerikoiran uskotaan polveutuvan navarranseisojasta, jonka espanjalaiset konkistadorit mahdollisesti toivat Keski- ja Etelä-Amerikkaan 1500-luvulla. Navarranseisojilla on kuvissa paljon huomaamattomampi kirsuhalkio kuin andientiikerikoirilla.
Käännös suomeksi
Espanjan Grand Prix 1981

Espanjan Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 21. kesäkuuta 1981 Jaraman radalla Espanjassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Gilles Villeneuve, jolle voitto oli kauden toinen ja samalla viimeinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 27 |  Gilles Villeneuve | Ferrari | 80 | 1.46.35,01 | 7 | 9 |
| 2 | 26 |  Jacques Laffite | Ligier-Matra | 80 | + 0,22 | 1 | 6 |
| 3 | 7 |  John Watson | McLaren-Ford | 80 | + 0,58 | 4 | 4 |
| 4 | 2 |  Carlos Reutemann | Williams-Ford | 80 | + 1,01 | 3 | 3 |
| 5 | 11 |  Elio de Angelis | Lotus-Ford | 80 | + 1,24 | 10 | 2 |
| 6 | 12 |  Nigel Mansell | Lotus-Ford | 80 | + 28,58 | 11 | 1 |
| 7 | 1 |  Alan Jones | Williams-Ford | 80 | + 56,58 | 2 |   |
| 8 | 22 |  Mario Andretti | Alfa Romeo | 80 | + 1.00,80 | 8 |   |
| 9 | 16 |  René Arnoux | Renault | 80 | + 1.07,08 | 17 |   |
| 10 | 23 |  Bruno Giacomelli | Alfa Romeo | 80 | + 1.13,65 | 6 |   |
| 11 | 21 |  Chico Serra | Fittipaldi-Ford | 79 | + 1 krs. | 21 |   |
| 12 | 20 |  Keke Rosberg | Fittipaldi-Ford | 78 | + 2 krs. | 15 |   |
| 13 | 33 |  Patrick Tambay | Theodore-Ford | 78 | + 2 krs. | 16 |   |
| 14 | 14 |  Eliseo Salazar | Ensign-Ford | 77 | + 3 krs. | 24 |   |
| 15 | 28 |  Didier Pironi | Ferrari | 76 | + 4 krs. | 13 |   |
| 16 | 17 |  Derek Daly | March-Ford | 75 | + 5 krs. | 22 |   |
| NC | 3 |  Eddie Cheever | Tyrrell-Ford | 62 | Ei sijoittunut | 20 |   |
| Kesk. | 25 |  Jean-Pierre Jabouille | Ligier-Matra | 51 | Jarrut | 19 |   |
| Kesk. | 6 |  Hector Rebaque | Brabham-Ford | 46 | Vaihdelaatikko | 18 |   |
| Kesk. | 30 |  Siegfried Stohr | Arrows-Ford | 43 | Sytytys | 23 |   |
| Kesk. | 5 |  Nelson Piquet | Brabham-Ford | 43 | Ulosajo | 9 |   |
| Kesk. | 15 |  Alain Prost | Renault | 28 | Ulosajo | 5 |   |
| Kesk. | 29 |  Riccardo Patrese | Arrows-Ford | 21 | Jarrut | 12 |   |
| Kesk. | 8 |  Andrea de Cesaris | McLaren-Ford | 9 | Ulosajo | 14 |   |
| DNQ | 4 |  Michele Alboreto | Tyrrell-Ford |   |  |  |   |
| DNQ | 31 |  Beppe Gabbiani | Osella-Ford |   |  |  |   |
| DNQ | 9 |  Slim Borgudd | ATS-Ford |   |  |  |   |
| DNQ | 35 |  Brian Henton | Toleman-Hart |   |  |  |   |
| DNQ | 36 |  Derek Warwick | Toleman-Hart |   |  |  |   |
| DNQ | 32 |  Giorgio Francia | Osella-Ford |   |   |   |   |
Muuta

Paalupaikka: Jacques Laffite – 1.13,754
Nopein kierros: Alan Jones – 1.17,818 (kierroksella 5)
Jacques Laffiten sadas Grand Prix
Espanjan Grand Prix 1990

Espanjan Grand Prix 1990 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. syyskuuta 1990 toistaiseksi viimeistä kertaa Jerezin radalla Espanjassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Alain Prost.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Alain Prost | Ferrari | 73 | 1.48.01,461 | 2 | 9 |
| 2 | 2 |  Nigel Mansell | Ferrari | 73 | + 22,064 | 3 | 6 |
| 3 | 19 |  Alessandro Nannini | Benetton-Ford | 73 | + 34,874 | 9 | 4 |
| 4 | 5 |  Thierry Boutsen | Williams-Renault | 73 | + 43,296 | 7 | 3 |
| 5 | 6 |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 73 | + 57,530 | 6 | 2 |
| 6 | 30 |  Aguri Suzuki | Larrousse-Lamborghini | 73 | + 1.03,728 | 15 | 1 |
| 7 | 25 |  Nicola Larini | Ligier-Ford | 72 | + 1 krs. | 20 |  |
| 8 | 15 |  Mauricio Gugelmin | Leyton House-Judd | 72 | + 1 krs. | 12 |  |
| 9 | 18 |  Yannick Dalmas | AGS-Ford | 72 | + 1 krs. | 23 |  |
| 10 | 9 |  Michele Alboreto | Arrows-Ford | 71 | + 2 krs. | 25 |  |
| Kesk. | 11 |  Derek Warwick | Lotus-Lamborghini | 63 | Vaihdelaatikko | 10 |  |
| Kesk. | 16 |  Ivan Capelli | Leyton House-Judd | 59 | Kuljettaja | 19 |  |
| Kesk. | 28 |  Gerhard Berger | McLaren-Honda | 56 | Kolari (Boutsen) | 5 |  |
| Kesk. | 27 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 53 | Jäähdytin | 1 |  |
| Kesk. | 20 |  Nelson Piquet | Benetton-Ford | 47 | Akku | 8 |  |
| Kesk. | 22 |  Andrea de Cesaris | Dallara-Ford | 47 | Moottori | 17 |  |
| Kesk. | 14 |  Olivier Grouillard | Osella-Ford | 45 | Pyörän laakerit | 21 |  |
| Kesk. | 23 |  Pierluigi Martini | Minardi-Ford | 41 | Ulosajo | 11 |  |
| Kesk. | 26 |  Philippe Alliot | Ligier-Ford | 22 | Ulosajo | 13 |  |
| Kesk. | 29 |  Éric Bernard | Larrousse-Lamborghini | 20 | Vaihdelaatikko | 18 |  |
| Kesk. | 3 |  Satoru Nakajima | Tyrrell-Ford | 13 | Ulosajo | 14 |  |
| Kesk. | 17 |  Gabriele Tarquini | AGS-Ford | 5 | Moottori | 22 |  |
| Kesk. | 8 |  Stefano Modena | Brabham-Judd | 5 | Kolari (Tarquini) | 24 |  |
| Kesk. | 4 |  Jean Alesi | Tyrrell-Ford | 0 | Ulosajo | 4 |  |
| Kesk. | 21 |  Emanuele Pirro | Dallara-Ford | 0 | Kaasu | 16 |  |
| DNS | 12 |  Martin Donnelly | Lotus-Lamborghini |  | Loukkaantui |  |  |
| DNQ | 7 |  David Brabham | Brabham-Judd |   | Karsiutui |   |   |
| DNQ | 24 |  Paolo Barilla | Minardi-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNQ | 10 |  Bernd Schneider | Arrows-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNQ | 31 |  Bertrand Gachot | Coloni-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 33 |  Roberto Moreno | EuroBrun-Judd |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 34 |  Claudio Langes | EuroBrun-Judd |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 39 |  Bruno Giacomelli | Life |   | Karsiutui |   |   |
Muuta

Paalupaikka: Ayrton Senna – 1.18,387
Nopein kierros: Riccardo Patrese – 1.24,513 (kierroksella 53)
20. Espanjan Grand Prix
Ayrton Sennan uran 50. paalupaikka
YLE näytti koosteen TV1:ssä klo 17-17.50.
Kilpailun selosti TV1:ssä Juha Jokinen.
Teemu Kankkunen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 13. tammikuuta 1980 (ikä 44)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 188 cm
Seura
Seura: JäPS
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
0000–1998: TiPS
1999–2001: AC Vantaa
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1998 | TiPS | 3 | (1) |
| 2002 | AC Vantaa | 14 | (0) |
| 2003–2005 | Viikingit | 69 | (4) |
| 2006–2008 | Atlantis | 57 | (3) |
| 2009 | HIFK | 22 | (2) |
| 2010 | TiPS | – | (–) |
| Yhteensä | Yhteensä | 164 | (10) |
Valmennusura
2010–2015: HIFK (apuv.)
2016–2017: HIFK (A-jun./res.)
2018: HIFK
2019–2020: HIFK (apuv.)
2020: HIFK
2021: JäPS (apuv.)
2021: KTP
2022: HIFK (apuv.)
2024–: JäPS
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Teemu Kankkunen (s. 13. tammikuuta 1980 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Kankkunen on HIFK Fotbollin urheilutoimenjohtaja kaudella 2023
Pilottihanke

Pilottihanke (jota kutsutaan myös esitutkimukseksi, pilottiprojektiksi, pilottitutkimukseksi tai pilottikokeeksi)
on alustava tutkimus varsinaiselle testille tai kokeilulle. Termillä voidaan viitata moniin erityyppisiin tutkimuksiin ja hankkeisiin, mutta useimmiten se on lähes tarkka kopio todellisesta projektista, mutta paljon pienemmässä mittakaavassa.
Pilottihanketta käytetään usein lopullisen hankkeen tai tutkimuksen suunnittelun testaamiseen realistisissa ympäristöissä. Tällä tavoin voidaan havaita puutteita projektin suunnittelussa ennen varsinaisen ja paljon kalliimman täysimittaisen projektin aloittamista. Yksi esimerkki ovat yhteiskuntatieteilijät, jotka käyttävät pilottitutkimusta testatakseen, toimivatko kyselylomakkeen kysymykset käytännössä. Jos se osoittautuu sopimattomaksi tai ilmeisesti unohdetuksi kysymykseksi, muutokset voidaan tehdä ajoissa.
Pilottihankkeet voivat näin ollen auttaa varmistamaan, että lopullinen selvitys tai hanke täyttää sille asetetut kriteerit, ja siten ne minimoivat virheiden ja tarpeettomien kustannusten riskin.
Espanjan Grand Prix 1994

Espanjan Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. toukokuuta 1994 Circuit de Catalunyan radalla Espanjassa. Kilpailun voitti Williamsin Damon Hill. Voitto oli sekä Hillille että Williamsille kauden ensimmäinen. Michael Schumacher johti, mutta Benettonin vaihteet hajosivat. Jäljelle jäi vain 5-vaihde, koska se oli ainoa, joka toimi. Hän sijoittui lopulta toiseksi.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 0 |  Damon Hill | Williams-Renault | 65 | 1:36:14.374 | 2 | 10 |
| 2 | 5 |  Michael Schumacher | Benetton-Ford | 65 | +24.166 | 1 | 6 |
| 3 | 4 |  Mark Blundell | Tyrrell-Yamaha | 65 | +1:26.969 | 11 | 4 |
| 4 | 27 |  Jean Alesi | Ferrari | 64 | +1 krs. | 6 | 3 |
| 5 | 23 |  Pierluigi Martini | Minardi-Ford | 64 | +1 krs. | 18 | 2 |
| 6 | 15 |  Eddie Irvine | Jordan-Hart | 64 | +1 krs. | 13 | 1 |
| 7 | 26 |  Olivier Panis | Ligier-Renault | 63 | +2 krs. | 19 |   |
| 8 | 25 |  Éric Bernard | Ligier-Renault | 62 | +3 krs. | 20 |   |
| 9 | 11 |  Alessandro Zanardi | Lotus-Mugen-Honda | 62 | +3 krs. | 23 |   |
| 10 | 31 |  David Brabham | Simtek-Ford | 61 | +4 krs. | 24 |   |
| 11 | 8 |  Martin Brundle | McLaren-Peugeot | 59 | Voimansiirto | 8 |   |
| Kesk. | 6 |  Jyrki Järvilehto | Benetton-Ford | 53 | Moottori | 4 |   |
| Kesk. | 7 |  Mika Häkkinen | McLaren-Peugeot | 48 | Moottori | 3 |   |
| Kesk. | 12 |  Johnny Herbert | Lotus-Mugen-Honda | 41 | Ulosajo | 22 |   |
| Kesk. | 14 |  Rubens Barrichello | Jordan-Hart | 39 | Ulosajo | 5 |   |
| Kesk. | 9 |  Christian Fittipaldi | Footwork-Ford | 35 | Moottori | 21 |   |
| Kesk. | 2 |  David Coulthard | Williams-Renault | 32 | Sähköt | 9 |   |
| Kesk. | 34 |  Bertrand Gachot | Pacific-Ilmor | 32 | Takasiipi | 25 |   |
| Kesk. | 28 |  Gerhard Berger | Ferrari | 27 | Vaihdelaatikko | 7 |   |
| Kesk. | 10 |  Gianni Morbidelli | Footwork-Ford | 24 | Polttoaineen syöttö | 15 |   |
| Kesk. | 30 |  Heinz-Harald Frentzen | Sauber-Mercedes | 21 | Vaihdelaatikko | 12 |   |
| Kesk. | 20 |  Érik Comas | Larrousse-Ford | 19 | Vaihteet | 16 |   |
| Kesk. | 3 |  Ukyo Katayama | Tyrrell-Yamaha | 16 | Moottori | 10 |   |
| Kesk. | 24 |  Michele Alboreto | Minardi-Ford | 4 | Moottori | 14 |   |
| Kesk. | 33 |  Paul Belmondo | Pacific-Ilmor | 2 | Ulosajo | 26 |   |
| Kesk. | 19 |  Olivier Beretta | Larrousse-Ford | 0 | Moottori | 17 |   |
| DNQ | 32 |  Andrea Montermini | Simtek-Ford |   |   |   |   |
Muuta

Nopein kierros: Michael Schumacher 1,25.155
Michael Schumacher ajoi viimeiset 3/4 kilpailusta vain 5-vaihteella, koska se oli ainoa, joka toimi. Tähän sisältyi kaksi varikkopysähdystä.
Roland Ratzenbergerin tilalle tuli italialainen Andrea Montermini. Hän kuitenkin törmäsi lujaa seinään murtaen vasemman kantapäänsä ja oikean jalkansa.
Ensimmäinen kilpailu: Andrea Montermini, David Coulthard
Ammunnan maailmancup 2011

Ammunnan maailmancupin 2011 järjestää Kansainvälinen Ampumaurheiluliitto (ISSF) ja siinä kilpaillaan seitsemässä osakilpailussa ja kahdessa finaalissa. Maailmancupin osakilpailun kilpailupaikkoina toimivat Changwon, Concepción, Fort Benning, Maribor, München, Peking ja Sydney. Maailmancupin finaalit ammutaan haulikkolajeissa Kairossa ja pistooli- että kiväärilajeissa Al-Ainissä. Finaaleihin osallistumisoikeuden saavat lajin edellisen vuoden maailmancupin finaalin voittaja ja kahdeksan maailmancupin osakilpailuissa menestynyttä urheilijaa. Myös hallitsevilla maailmanmestareilla on osallistumisoikeus.
Aikataulu

| Kilpailu ajankohta | Paikka | Pistooli ja kivääri | Haulikko | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.–9.3. |  Concepción (CHI) |  | X |  |
| 21.3.–1.4. |  Sydney (AUS) | X | X |  |
| 7.–15.4. |  Changwon (KOR) | X |  |  |
| 19.–28.4. |  Peking (CHN) |  | X |  |
| 14.–23.5. |  Fort Benning (USA) | X |  |  |
| 16.–23.6. |  München (GER) | X |  |  |
| 7.–16.7. |  Maribor (SLO) |  | X |  |
| 2.–9.10. |  Kairo (EGY) |  | X | Maailmancupin finaali |
| 24.–29.10. |  Al-Ain (UAE) | X |  | Maailmancupin finaali |