stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Te Deum
Musiikki

Säveltäjiä, jotka ovat säveltäneet Te Deumin:
Johann Christian Bach (1735–1782) Te Deum (Milano n. 1761)
Benjamin Britten Te Deum (1934)
Hector Berlioz (1803–1869) Te Deum opus 22 (1848/49)
Anton Bruckner (1884)
Marc-Antoine Charpentier
1. Te Deum à 8 voix avec flûtes et violons H 145
2. Te Deum H 146 (1692, alkusoitto vuodesta 1954 Eurovision tunnus)
3. Te Deum à quatre voix H 147 (1693), Te Deum à 4 voix H 148 (1699)
Michel-Richard Delalande Te Deum (S 32, 1684)
Henry Desmarets (1661–1741)
Te Deum «de Paris» (1687)
Te Deum «de Lyon» (1707)
Antonín Dvořák Te Deum op. 103 (1892)
Jean Gilles (1668–1705)
Carl Heinrich Graun Te Deum (1757)
Kaj-Erik Gustafsson (1982)
Johann Adolf Hasse Te Deum Dresdenin hovikirkon vihkimiseen 1751 Joseph Haydn
1. Te Deum Hob XXIIIc:1
2. Te Deum Hob XXIIIc:C1
3. Te Deum Hob XXIIIc:D1
4. Te Deum Hob XXIIIc:G1
5. Te Deum reges Hob XXIIIa:D5,
Georg Friedrich Händel
1. Utrechter Te Deum HWV 278
2. Caroline Te Deum HWV 280
3. Chandos Te Deum HWV 281
4. Te Deum in A-Dur HWV 282
5. Dettinger Te Deum HWV 283
Jean-Baptiste Lully (1632–1687): Te Deum LWV 55 (1678)
Felix Mendelssohn Bartholdy
1. Te Deum in D-Dur für Doppelchor und Basso Continuo
2. Te Deum in A-Dur für Soli, Chor und Orgel
3. Herr Gott, dich loben wir für Soli, Doppelchor, Gemeinde, Orchester und Orgel (1843) "Zur Feier des tausendjährigen Bestehens von Deutschland"
Wolfgang Amadeus Mozart
1. Te Deum KV 141
2. Te Deum KV 3 Anh. 241b
3. Te Deum KV 6 C.3.12
Otto Nicolai (1810–1849): Te Deum (1832)
Henry Purcell (1659–1695): Te Deum & Jubilate Deo
Arvo Pärt: Te Deum (1984)
Max Reger (1873-1916)
Urkukappaleita, op. 59, nro 12, Te Deum
Antonio Salieri (1750–1825)
1. Te Deum laudamus de Incoronazione D-Dur (1790)
2. Te Deum laudamus D-Dur (1799)
3. Te Deum laudamus C-Dur (1819)
Domenico Scarlatti: Te Deum à 8 (1721)
Eero Sipilä (1969)
Jan Dismas Zelenka
Te Deum D-Dur ZWV 145 (n. 1724);
Te Deum D-Dur ZWV 146 (1731)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Te Deum Wikimedia Commonsissa
802 Sinua, Jumala, me ylistämme
320 Sinua, Jumalaa
321 Sinua, Jumala
7  O Jumal', sinua kiitäm' (Arkistoitu – Internet Archive)   Vanha Virsikirja 1701
Catholic Encylopedia: Te Deum (englanniksi)
Tokionlahti

Tokionlahti satelliittikuvassa
Tokionlahti (jap. 東京湾, Tōkyō-wan) on vesialue Japanissa, Kantōn alueen eteläosassa. Se on suojaisa, etelään aukeava lahti joka jää kahden niemimaan, Bosonniemen ja Miuranniemen väliin. Lahden pinta-ala on sen etelärajan määritelmästä riippuen noin 900-1300 neliökilometriä. Tokion kaupunki on levittäytynyt lahdelle täyttömaan päälle, ja alueella on Rainbow Bridgen lisäksi useita muita siltoja ja tunneleita. Lahdella on useita keinotekoisia saaria, joita rakennettiin 1600-luvulta alkaen merilinnoituksia varten. Saaria on muutettu ostoskeskuksiksi ja matkailunähtävyyksiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tokionlahti Wikimedia Commonsissa
Flynnin ilmiö

Flynnin ilmiö tarkoittaa älykkyyttä mitattaessa esiintyvää pitkän aikavälin kehitystä, jossa tulosten keskiarvo väestötasolla nousee ajan myötä. Havainto on nimetty uusiseelantilaisen filosofin ja älykkyystutkijan James R. Flynnin mukaan.
Ilmiön selitysyrityksiä ovat olleet muun muassa pienempi perhekoko, tehokkaampi koulutus, ravinnon kehittyminen, elinympäristön monimutkaistuminen ja heteroosi eli alleelien sekoittumisen tuomat hyödyt yksilönkehityksessä. Havainto saattaa ihmetyttää varsinkin ihmisiä, jotka uskovat älykkyystestien mittaavan ihmisyksilön absoluuttista, muuttumatonta älykkyyttä, koska se tarkoittaisi, että uudet sukupolvet ovat aina aiempia älykkäämpiä. Flynn itse ei usko tähän.
Vuonna 2001 Flynn ja ekonomi William T. Dickens esittivät mekanismin, jolla ympäristötekijöiden vaikutus älykkyysosamäärään voisi korostua takaisinkytkennän kautta artikkelissa ”Heritability estimates versus large environmental effects: The IQ paradox resolved”, joka julkaistiin Psychological Review -lehdessä.
Vuonna 2005 Colom ryhmineen esitti aineistoa, jossa espanjalaisten lasten älykkyysosamäärä kasvoi sitä enemmän mitä enemmän heidän ravintonsa parani.
Koulutuksen ja Flynnin ilmiön suhdetta puolestaan ovat tutkineet viime aikoina esimerkiksi Teasdale ja Owen (2005). He havaitsivat, että 500 000 tanskalaisen miehen ÄO-testauksissa vuosien 1959 ja 2004 välissä oli nousua 1990-luvun loppua kohti ja sitten lasku 1990-lukua edeltäneelle tasolle. He arvelivat, että tätä kehitystä edesauttoi samaan aikaan tapahtunut opiskelijamäärien väheneminen 16–18-vuotiaille tarkoitetuissa kolmivuotisissa edistyneemmän tason koulutusohjelmissa.
Kirjallisuutta

Flynn, James R.: What Is Intelligence?: Beyond the Flynn Effect. (englanniksi)
Testiristeytys

Testiristeytyksen tarkoituksena on selvittää, onko dominoivaa ominaisuutta ilmentävä yksilö ominaisuuden suhteen genotyypiltään homo- vai heterotsygoottinen. Jos yksilö on homotsygoottinen, syntyy vain yhdenlaisia jälkeläisiä. Jos yksilö on heterotsygoottinen alleelien suhteen, niin jälkeläisissä esiintyy sekä dominoivan että resessiivisen ominaisuuden mukaisia fenotyyppejä eli ilmiasuja.
Testiristeytyksiä eli takaisinristeytyksiä on käytetty apuna jalostuksessa, missä on tärkeä tuntea fenotyyppien lisäksi yksilöiden genotyypit.
BelaPAN

| BelaPAN |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  (suljettu) osakeyhtiö (ZAO)
Perustettu:  1991
Toimitusjohtaja:  Ales Lipai
Kotipaikka:  vul. Akademitšnaja 17, ofis 3, 220012  Minsk,  Valko-Venäjä
Toimiala:  tietotoimisto
Tuotteet:  uutiset, multimediauutiset, valokuvat, videot, analyysit, verkkolehti
Kotisivu:  belapan.com belapan.by
Huomioitavaa:  (valkovenäjäksi) (venäjäksi) (englanniksi)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
BelaPAN (valkoven.  Беларускае прыватнае агентства навiн, БелаПАН,  Belaruskaje pryvatnaje ahentstva navin, suom. Valkovenäläinen yksityinen uutistoimisto, ven.  Белорусское приватное агентство новостей,  Belorusskoje privatnoje agentstvo novostei) on Valko-Venäjällä toimiva yksityisomisteinen, valtiovallasta riippumaton uutis- ja tietotoimisto. Uutistoimiston lisäksi yhtiöön kuuluu multimediauutistuotantoa sekä analyysi- ja monitorointiosasto. BelaPAN julkaisee uutisiaan ja analyysejään myös Belorusskije novosti -verkkolehtensä (ven. Белорусские новости, naviny.by) välityksellä venäjäksi ja englanniksi. Yritysmuodoltaan BelPAN se on suljettu osakeyhtiö (ZAO).
Tietotoimiston perusti sen johtanana yhä toimiva toimittaja Ales Lipai (valkoven. Алесь Іосіфавіч Ліпай, ven. Алесь Липай, Александр Иосифович Липай) Valko-Venäjän itsenäistymisvuonna 1991. Uutistoimistolla on kirjeenvaihtajia eri puolilla Valko-Venäjää. Uutistoimisto tuottaa verkkouutisia valkovenäjän, venäjän ja englannin kielellä. BelaPAN:in uutisia pidetään verraten riippumattomana ja luotettavana tiedonlähteenä maassa, jonka valtiollinen tietotoimisto BelTA on puolestaan vahvasti sidoksissa valtiojohtoon.
BelaPANin uutisiin viitataan laajalti sanomalehdistössä ja sähköisissä tiedotusvälineissä niin Valko-Venäjällä kuin ulkomaillakin. Uutistoimisto tuottaa uutisten lisäksi analyysejä ja lehdistökatsauksia. BelaPANin verkkosivuston uutisista ja muusta aineistosta pääosa on vain rekisteröityneiden, maksavien tilaaja-asiakkaiden saatavilla. Uutistoimiston asiakaskunta sisältää sekä valkovenäläisiä julkisen vallan yhteisöjä että kansainvälisiäkin organisaatioita, pankkeja ja rahoituslaitoksia. Suuri osa uutisista ja analyyseistä julkaistaan kuitenkin yhtiön verkkolehdessä.
Aiheesta muualla

Belorusskije novosti (BelaPANin verkkolehti) (venäjäksi) (englanniksi) (naviny.by)
Ales Lipai: Zatrymanyja žurnalisty ne parušali zakon (2/2013) (valkovenäjäksi) (charter97.org)
Ales Lipai. Mnenije. Kakije ljudi! (10/2007) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (naviny.by)
Media in Belarus: News Agencies (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (e-belarus.org)
Belarus: Media (englanniksi) (bbc.co.uk)
Belarus: Time for media reform (lyhyemmin), koko julkaisu: Belarus: Time for media reform - Index on Censorship (pdf, 2/2014) (englanniksi) (indexoncensorship.org)
BelTA

| BelTA Valkovenäläinen uutistoimisto |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  unitaarinen yritys (RUP)
Perustettu:  23. joulukuuta 1918 (BelOtROSTA), 1991 (BelTA)
Kotipaikka:  Vul. Kirava 26, 220030 Minsk,  Valko-Venäjä
Omistaja:  Valko-Venäjän valtio
Kotisivu:  www.belta.by
Huomioitavaa:  (valkovenäjäksi) (venäjäksi) (englanniksi) (saksaksi) (espanjaksi)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
BelTA eli Valkovenäläinen uutistoimisto (BelTA) (valkoven. (UP) Беларускае тэлеграфнае агенцтва (БЕЛТА),  (UR) Belaruskaje telehrafnaje ahentstva (BELTA), suom. (Unitaarinen yritys) Valkovenäläinen sähkösanomatoimisto/uutistoimisto (BELTA), ven.  (UP) Белорусское телеграфное агентство (БЕЛТА),  (UR) Belorusskoje telegrafnoje agentstvo (BELTA)) on Valko-Venäjän tasavallan virallinen uutis- ja tietotoimisto. Yritysmuodoltaan se on tasavallan unitaarinen yritys (RUP).
Uutistoimisto tuottaa päivittäin (arkipäivisin) noin 150-170 uutista verkkosivuilleen ja yhtiön valokuvapalvelu noin 100 valokuvaa. Yhtiöllä on Minskissä sijaitsevan päätoimipisteen lisäksi Valko-Venäjän aluekeskuksissa (Brest, Homel, Hrodna, Mahiljou, Vitsebsk), sekä Moskovassa, Vilnassa ja Moldovan Chișinăussa. Uutistoimiston pääkieli on venäjä; verkkouutisia toimitetaan lisäksi myös valkovenäjän, englannin, espanjan ja saksan kielellä.
Uutis- ja tietotoimisto on perustettu joulukuussa 1918 Venäjän uutistoimiston Valko-Venäjän osastona nimellä BelOtROSTA. Uutistoimiston nimi vaihtui useasti (БелРОСТА, БелКТА, Белинформ; BelROSTA, BelKTA, Belinform) ja se toimi Neuvostoliiton aikana tiiviissä yhteistyössä Neuvostoliiton uutistoimisto TASSin (Telegrafnoje agentstvo Sovetskogo Sojuza) kanssa. Valko-Venäjän itsenäistymisen jälkeen 1991 uutistoimisto sai uuden tasavallan valtiollisen uutistoimiston aseman ja nykyisen nimensä BelTA.
BelTAlla on uutistoiminnan lisäksi muutamia julkaisuja. Yhtiö julkaisee viikkolehteä 7 Dnei (7 дней, (venäjäksi)), neljännesvuosittain ilmestyvää Economy of Belarus -aikakauslehteä (Экономика Беларуси, (englanniksi) ja (venäjäksi); yhteistyössä Valko-Venäjän talousministeriön kanssa) sekä kuukausijulkaisu Belaruskaja Dumkaa (Беларуская думка, (venäjäksi)). Lisäksi yhtiö julkaisee kirjoja, kirjasia, julisteita ja myy julkaisupalveluja muille yrityksille.
Aiheesta muualla

7 dnei (BelTA:n julkaisu) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (7dney.by)
Belaruskaja Dumka (BelTA:n julkaisu) (venäjäksi) (beldumka.belta.by)
Economy of Belarus -aikakauslehti (Экономика Беларуси; BelTA:n julkaisu) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (venäjäksi) (belarus-economy.by)
Media in Belarus: News Agencies (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (e-belarus.org)
Belarus: Media (englanniksi) (bbc.co.uk)
Belarus: Time for media reform - Index on Censorship (pdf) (englanniksi) (indexoncensorship.org)
Museojuna

Museojuna lähdössä Porvoon rautatieasemalta kesällä 2017.
Museojuna on yleisestä käytöstä poistetuista vetureista ja vaunuista koottu juna, yleensä matkustajajuna, jolla ajetaan yleisö- tai tilausliikennettä joko suljetulla yksityisellä tai julkisella rataverkolla sekä erityisesti museorautateillä.
Lisäksi eri rautatiemuseoissa voi olla omia suljettuja ratoja, joilla voi ajaa vapaasti yleisen rautatieliikenteen vaatimuksista riippumatta. Joissakin museojunien vetureissa ei ole yleiselle liikenteelle edellytettyä liikenteenvalvontailmaisinta, jonka vuoksi niiden liikenne yleisen rataverkon osilla rajoitetaan hiljaisille tavaraliikennerataosille aikaan, jolloin muuta liikennettä ei ole. Hiljaisilla osuuksilla saattaa arkena kulkea vain 1–2 tavarajunaa vuorokaudessa.
Aiheesta muualla

Haapamäen museoveturiyhdistys HMVY (Arkistoitu – Internet Archive)
Helge Jääsalo

Kommodori Helge Jääsalo (oik.) ja komentaja Aarre Vuorensaari meri­pelastus­näytöksessä vuonna 1971.
Helge Iivari Jääsalo (vuoteen 1930 Grönholm; 19. syyskuuta 1909 Pielisjärvi – 16. maaliskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen meriupseeri ja merenkulkuhallituksen pääjohtaja vuosina 1964–1978.
Jääsalo valmistui meriupseeriksi merisotakoulusta 1934. Sota-aikana hän toimi päällikkönä tykkivene- ja vartiovenelaivueissa. Sotilasarvoltaan Jääsalo oli kommodori.
Ennen kuin Jääsalo siirtyi merenkulkuhallituksen palvelukseen ehti hän työskennellä kauppa-aluksilla ja merivartiolaitoksessa. Merenkulkulaitoksessa Jääsalo aloitti 1960 luotsi- ja majakkaosaston päällikkönä 1960. Pääjohtajaksi hänet nimitettiin 1964. Jääsalon erityisenä ansiona pidetään talvimerenkulun kehittämistä. Vuodesta 1971 lähtien myös Perämeren satamat on pidetty auki  talviaikaan.
Jääsalolle myönnettiin Oulun yliopiston kunniatohtorin arvo 1983. Lisäksi Oulun Oritkarin satamaan johtava katu on nimetty Jääsalontieksi.
Aiheesta muualla

Jääsalo, Helge hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Aikuiskasvatuksen vuosikirja

Aikuiskasvatuksen vuosikirjan nimellä tunnettu kirjasarja alkoi jatkosodan keskellä vuonna 1942 Vapaan kansansivistystyön vuosikirjan nimellä. Nimi muutettiin vuonna 1972 Vapaan sivistystyön vuosikirjaksi ja vuonna 1995 Aikuiskasvatuksen vuosikirjaksi. Vuosikirjaa julkaisevat yhdessä Kansanvalistusseura ja Aikuiskasvatuksen tutkimusseura (joka oli vuoteen 1974 saakka Kansansivistysopillinen yhdistys). Seurat julkaisevat yhdessä myös Aikuiskasvatus- ja Lifelong Learning in Europe -lehtiä.
Vapaan kansansivistystyön vuosikirja 1942-1970

I Kansansivistysopillisen yhdistyksen vuosikirja 1942. Vapaa kansansivistystyö.  Kirjoittajina Urpo Harva, T.I. Wuorenrinne, Niilo Liakka, Väinö Voionmaa, Yrjö Länsiluoto
II  Kansansivistysopillisen yhdistyksen vuosikirja 1943. Vapaa kansansivistystyö. Artikkeleiden kirjoittajina Viljo Mikkonen (Niilo Liakasta), R.H. Oittinen (Väinö Voionmaasta), Esitelmät: R. H. Oittinen, Uuno Saarnio, Viljo Mikkonen ja Yrjö Ruutu.
III Kansansivistysopillisen yhdistyksen vuosikirja 1944. Vapaa kansansivistystyö. Kirjoittajina Yrjö Länsiluoto, Urpo Harva, Arvi Hautamäki ja Helle Kannila.
IV Kansansivistysopillisen yhdistyksen vuosikirja 1945. Kirjoittajina Gunnar Hirdman, S. Sirenius, K.S. Laurila, T.I. Wuorenrinne, Antero Rinne ja Uuno Saarnio.
V Kansansivistysopillisen yhdistyksen vuosikirja 1946. Vapaa kansansivistystyö.  Kirjoittajina Eino Suovaa, Oiva Valavaara, Arvo Inkilä ja Yrjö Länsiluoto.
Tietoa siitä, milloin vuosikirjan säännöllinen ilmestyminen katkesi ja milloin se käynnistyi uudelleen, ei ole säilynyt. Tiedot kuudennesta ja seitsemännestä vuosikirjasta puuttuvat vuosikirjasarjaa säilyttävän Kansanvalistusseuran arkistosta.
VIII vuosikirja. Vapaa kansansivistystyö. Toimituskunnan pj. prof. Urpo Harva, Kotimaisia kirjoittajia Urpo Harva, Kosti Huuhka, Heikki Hosia, Paavo Kuosmanen, Aarne Eskola ja Erkki Salonen. Raittiuskansan kirjapaino, Helsinki 1960.
IX vuosikirja. Vapaa kansansivistystyö. Toimituskunnan pj. prof. Urpo Harva. Kirjoittajia V.O. Veilahti, Urpo Harva, Aulis Alanen, Kosti Huuhka, Aarne Laurila, Veikko Junnila ja Kyösti Toivonen. Otava 1961.
X vuosikirja. Vapaa kansansivistystyö. Toimituskunnan pj. prof. Urpo Harva. Kirjoittajia Urpo Harva, Aulis Alanen, Risto Juusela, Arvo Hautamäki, V.O. Veilahti. Otava 1962.
XI vuosikirja. Vapaa kansansivistystyö. Toimituskunnan pj. prof. Urpo Harva. Kirjoittajia V.O. Veilahti, Urpo Harva, Aulis Alanen, Aarne Laurila, Kosti Huuhka, Veikko Junnila, Kyösti Toivonen, Otava 1963.
XII vuosikirja. Vapaa kansansivistystyö. Toimituskunnan pj. prof. Urpo Harva. Kirjoittajia T.I. Wuorenrinne, Raili Kauppi, Pertti Seiskari, Kalevi Hellgren, Aulis Alanen, Urpo Harva. Otava 1964.
XIII vuosikirja. Taide ja aikuiskasvatus. Kirjoittajina V.O. Veilahti, T.O. Kivimäki, Severi Parko, Inkeri Lius, Aarne Laurila, Kosti Huuhka, Arvo Oksanen ja Aulis Alanen.
XIV vuosikirja. Aikuisopetuksen menetelmiä. Otava 1966.
XV vuosikirja. Vapaa sivistystyö koulutusyhteiskunnassa. Otava 1967.
XVI vuosikirja. Elinikäinen kasvatus. Otava 1969.
XVII vuosikirja. Opiskeleva aikuinen. Otava 1970.
Vapaan sivistystyön vuosikirja 1973-1994

Julkaisijat: Kansanvalistusseura ja Aikuiskasvatuksen tutkimusseura
XVIII (18.) vuosikirja. Ihmiseksi kasvaminen. Otava 1973.
XIX (19.) vuosikirja. Oppimateriaali aikuisopetuksessa. WSOY 1974.
XX (20.) vuosikirja. Valtio, kunnat ja vapaa sivistystyö. WSOY 1975.
XXI (21.) vuosikirja. Vapaa-aika ja aikuiskasvatus. WSOY 1977. Vuosikirja oli viimeinen, jonka toimituskunnan puheenjohtajana oli Urpo Harva.
XXII (22.) vuosikirja. Eurooppalainen aikuiskasvatus. WSOY 1978. Toimituskunnan puheenjohtajana toimi tästä eteenpäin Kosti Huuhka.
XXIII (23.) vuosikirja. Yleissivistys kasvatuksen tavoitteena. WSOY 1979.
XXIV (24.) vuosikirja. Aikuiskasvattaja. WSOY 1980.
XXV (25.) vuosikirja. Aikuiskasvatus ja työelämä. WSOY 1981.
XXVI (26.) vuosikirja. Vapaan sivistystyön tehtävä tehokkuusyhteiskunnassa. WSOY 1982.
XXVII (27.) vuosikirja.  Aikuisopetuksen perusteita. WSOY 1983.
XXVIII (28.) vuosikirja. Elämänä kansansivistystyö. Juhlakirja professori Kosti Huuhkalle hänen täyttäessään 70 vuotta 19.9.1985. Kirjastopalvelu Oy 1985.
XXIX (29.) vuosikirja. Aikuisten yhteiskunnallinen kasvatus. Kirjastopalvelu Oy 1988.
XXX (30.) vuosikirja. Elämäntavat muuttuvat – muuttuuko aikuiskasvatus? Kirjastopalvelu Oy 1989.
XXXI (31.) vuosikirja. Kriittinen ajattelu aikuiskasvatuksessa. Juhlakirja professori Aulis Alaselle hänen täyttäessään 60 vuotta 7.7.1989. Kirjastopalvelu 1989.
32. vuosikirja. Valistus, sivistys, kasvatus. Kansanvalistuksesta aikuiskasvatukseen. Toim. Jukka Tuomisto, Julkaisijat: Kansanvalistusseura ja Aikuiskasvatuksen Tutkimusseura. Kirjastopalvelu Oy, Helsinki 1991.
33. vuosikirja.  Ympäristökasvatus. Toim. Anneli Kajanto. Kirjastopalvelu Oy. 1992.
34. vuosikirja. Aikuisten oppimisen uudet muodot. Kohti aktiivista oppimista. Toim. Jukka Tuomisto. Kirjastopalvelu 1993.
35. vuosikirja. Elinikäinen oppiminen. Toim. Anneli Kajanto ja Jukka Tuomisto. BTJ Kirjastopalvelu 1994.
Aikuiskasvatuksen vuosikirja 1995-

Julkaisijat: Kansanvalistusseura ja Aikuiskasvatuksen Tutkimusseura.
36. vuosikirja. Aikuiskoulutuksen arviointi. Panoraamoja ja lähikuvia. Toim. Anneli Kajanto. BTJ Kirjastopalvelu 1995.
37. vuosikirja. Oppiminen ja elämänhistoria. Toim. Ari Antikainen ja Hannu Huotelin. BTJ Kirjastopalvelu 1996.
38. vuosikirja. Työn muutos ja oppiminen. Toim. Pekka Sallila ja Jukka Tuomisto. BTJ Kirjastopalvelu 1997.
39. vuosikirja. Arkipäivän oppiminen. Toim. Pekka Sallila ja Tapio Vaherva. BTJ Kirjastopalvelu 1998.
40. vuosikirja. Sivistystyö osaamisyhteiskunnassa. Toim. Pekka Sallila ja Seppo Niemelä. BTJ Kirjastopalvelu 1999.
41. vuosikirja. Oppiminen ja ikääntyminen. Toim. Pekka Sallila. BTJ Kirjastopalvelu 2001.
42. vuosikirja. Verkot ja teknologia aikuisopiskelun tukena. Toim. Pekka Sallila ja Pekka Kalli. BTJ Kirjastopalvelu 2001.
43. vuosikirja. Opettajuus muutoksessa. Toim. Pekka Sallila ja Anita Malinen. Kansanvalistusseura 2002.
44. vuosikirja. Elämänlaajuinen oppiminen ja aikuiskasvatus. Toim. Pekka Sallila. Kansanvalistusseura 2004.
45. vuosikirja. Konstruktivismi ja realismi. Toim. Pekka Kalli ja Anita Malinen. Kansanvalistusseura 2006.
46. vuosikirja. Ammatillisuus ja ammatillinen kasvu. Toim. Anneli Eteläpelto ja Jussi Onnismaa. Kansanvalistusseura 2008.
47. vuosikirja. Hiljainen tieto – tietämistä, toimimista, taitavuutta. Toim. Auli Toom, Jussi Onnismaa ja Anneli Kajanto. Kansanvalistusseura 2008.
48. vuosikirja. Yhteisöllisyys liikkeessä. Toim. Karin Filander ja Marjatta Vanhalakka-Ruoho. Kansanvalistusseura 2009.
49. vuosikirja. Valta ja toimijuus aikuisuudessa. Toim. Anneli Eteläpelto, Tuula Heiskanen ja Kaija Collin. Kansanvalistusseura 2011.
50. vuosikirja. Marginaalin voima! Toim. Kristiina Brunila ja Ulpukka Isopahkala-Bouret. Kansanvalistusseura 2014.
Aiheesta muualla

Aikuiskasvatus-lehden verkkosivut
Aikuiskasvatuksen tutkimusseura ATS
Kansanvalistusseura KVS
Ajatus (vuosikirja)

| Ajatus |
| --- | --- |
 Ajatus 63, 2006.
Lehtityyppi:  tiedejulkaisu
Aihealue:  filosofia
Kustantaja:  Suomen filosofinen yhdistys
ISSN:  ISSN 0355-1725
Perustettu:  1926
Päätoimittaja:  Arto Laitinen
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  kerran vuodessa
Kieli:  suomi ja ruotsi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ajatus on Suomen filosofisen yhdistyksen vuosikirja. Se on ilmestynyt lähes vuosittain vuodesta 1926, sen lisäksi sarjassa on julkaistu joukko erikoisnumeroita. Vuodesta 2016 vuosikirjan päätoimittajana on ollut Arto Laitinen, ja sen toimittajiin ja toimitusneuvostoon kuuluu filosofian tutkijoita eri yliopistoista.
Nykyisin Ajatus-vuosikirjassa julkaistaan lähinnä suomen- ja ruotsinkielisiä artikkeleita, mutta aiemmin siinä on julkaistu artikkeleita myös muun muassa englannin ja saksan kielillä. Yhdistyksen varsinainen kansainvälinen julkaisusarja on vuodesta 1935 ilmestynyt Acta Philosophica Fennica.
Vuosikirjassa julkaistaan tieteellisiä filosofisia artikkeleita, Suomen filosofisen yhdistyksen kokousesitelmiä, väitösluentoja (lectioita) sekä kirja-arvosteluja. Sen lisäksi vuosikirjassa on julkaistu joitakin käännöstekstejä. Ajatus noudattaa referee-menettelyä: toimitukselle tarjotut artikkelit – lukuun ottamatta kokousesitelmiä ja väitösluentoja – arvioidaan nimettömästi. Arviointi kestää noin kolme kuukautta.
Historia

Vuonna 1873 perustettu Suomen filosofinen yhdistys sai oman tiedejulkaisunsa vuonna 1926. Tuolloin puheenjohtajana toimi Helsingin yliopiston teoreettisen filosofian professori Arvi Grotenfelt. Julkaisua oli kuitenkin suunniteltu jo paljon aikaisemmin: sen perustaminen oli ollut esillä jo 1905 ja 1911, ja sitä varten oli kerätty ennakkotilauksia vuonna 1915. Hanke lykkäytyi osin sota-ajan vuoksi.
Alkuvaiheessa vuosikirjan niteitä julkaistiin vaihtelevasti 1–3 vuoden välein. Taukoja oli esimerkiksi talvisodan aikana ja jatkosodan jälkeen. Vuosina 1948–1956 niteitä julkaistiin vain joka toinen vuosi. Vuodesta 1983 niteitä on julkaistu joka vuosi.
Alkuvaihessa Ajatuksessa julkaistiin enimmäkseen saksalaismallista filosofiaa, ja paljon muun muassa psykologian alaan nykyisin luettavaa aineistoa. 1930- ja 1940-luvuilla huomio kääntyi vähitellen analyyttisen perinteen mukaisiin logiikkaa ja (luonnon)tiedettä kosketteleviin kysymyksiin. Ohjelmallisesti Ajatus ei edusta mitään tiettyä filosofista suuntaa, ja viime aikoina sisältö on uudelleen monipuolistunut. Esimerkiksi niteen 61 (2004) teemana oli fenomenologia. Aiemminkin on julkaistu yhtä lailla pragmatismia ja marxilaista filosofiaa (39/1983). Filosofian historiaa on käsitelty usein vuosikirjan historian varrella.
Ajatuksen sisältö oli alussa suomenkielistä. Numerossa 6 (1933) julkaistiin ensimmäiset ruotsin- ja saksankieliset artikkelit. Myöhemmin on julkaistu lukuisia englanninkielisiä artikkeleita (ensimmäiset niteessä 15/1948), ja jopa yksi ranskankielinen artikkeli (Mikel Dufrenne, 36/1976). Viimeinen kansainvälinen nide oli nro 39 (1983), jonka jälkeen Ajatusta on julkaistu jälleen vain suomeksi ja ruotsiksi.
Monissa varhaisissa niteissä julkaistiin varsin laajoja artikkeleita, jopa yli 100-sivuinen. Nykyisin suositeltu enimmäispituus on 30 sivua.
Historia > Päätoimittajat

1926–1965: päätoimittajaa ei nimetty julkaisuissa erikseen
1966: Rolf Westman
1967–1968: Reijo Wilenius
1969–1973: Jaakko Blomberg
1976–1983: Juha Manninen
1984–1990: Juhani Pietarinen
1991–1996: Matti Sintonen
1996–2003: Heta Gylling
2004–2010: Sami Pihlström
2011–2015: Juha Räikkä
2016–2020: Arto Laitinen