stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vesijärven rautatieasema
Aiheesta muualla

Vesijärven asema, Janne Ridanpää 18.4.2003.
Rautatiesanomat (Arkistoitu – Internet Archive) Topparoikka ry, 2007
Vestal Goodman

Vestal Goodman
Vestal Goodman (13. joulukuuta 1929 Fyffe, Alabama – 27. joulukuuta 2003) oli yhdysvaltalainen southern gospel -musiikin laulaja. Hän meni vuonna 1949 naimisiin Howard Goodmanin kanssa ja kuului Happy Goodman Family -kokoonpanoon, jonka esiintymisistä hän tuli parhaiten tunnetuksi. Goodman oli ensimmäinen "vuoden naislaulajan" Dove-palkinnon saanut artisti (1969). Hän voitti useita Dove- ja Grammy-palkintoja.
Goodmanin alkuperäinen haave oli opiskella uraa Metropolitan-oopperassa varten. Hän oli Happy Goodman Familyn jäsenenä Word Recordsin merkittävin artisti 1960-luvun alussa. Hän äänitti ensimmäisen sooloalbuminsa vuonna 1975. Hänet otettiin vuonna 2004 Gospel Music Hall of Fameen. Hän ehti saada tiedon valinnastaan joulukuussa 2003 ennen kuolemaansa influenssan komplikaatioihin.
Vesta (täsmennyssivu)

Vesta voi viitata seuraaviin asioihin:
Vesta, antiikin Rooman kotilieden jumalatar
Vesta, naisen etunimi
4 Vesta, asteroidi
HMS Vesta (1910), Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene
Kulosaaren Vesta, helsinkiläinen jääpalloseura
Vesta, entinen rautatieliikennepaikka Inkoossa 73 kilometriä Helsingistä
Vesta-silli, nimetty Västanfjärdin mukaan
Lada Vesta, automalli
Vesta, oik. Vesta Rebekka Burman (s. 1994), suomalainen laulaja-lauluntekijä
S/S Vesta, Suomen Höyrylaiva Oy:n rahtihöyrylaiva, joka upposi 1945
M/S Vesta, Suomen Höyrylaiva Oy:n rahtimoottorilaiva
Vesta, Digitalin ja Compaqin kehittämä versionhallintajärjestelmä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vesta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vantaankosken silta

| Vantaankosken silta |
| --- | --- |
 Sillassa on kiviset tukirakenteet, mutta kansi ja tuet ovat puisia.
Ylittää:  Vantaankoski
Sijainti:  Viinikkala ja Vantaanlaakso (Kuninkaantie, 01740 Vantaa)
Ylläpitäjä:  Vantaan kaupunki
Siltatyyppi:  puusilta
Avattu liikenteelle:  1876
Koordinaatit:  60°17′37.15″N, 024°51′57.37″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Vantaankosken silta (tai Viilatehtaan puusilta) on Vantaankosken ylittävä tieliikennesilta Viinikkalan ja Vantaanlaakson kaupunginosien rajalla Vantaalla. Vuonna 1876 valmistunut puinen silta on Vantaan ainoa säilynyt puusilta, ja se on aikanaan ollut osa historiallista Turun–Viipurin Suurta Rantatietä eli Kuninkaantietä. Puusilta on toinen kahdesta Kuninkaantiehen kuuluneesta vantaalaisesta sillasta Hakkilan kivisen holvikaarisillan ohella. Kuninkaantiehen kuuluvana osana Vantaankosken silta luokitellaan valtakunnallisesti merkittävien kulttuuriympäristöjen joukkoon.
Näkymä sillalta Dahlforsin viilatehtaalle.
Sillan vieressä Vantaankosken rannalla on valkoinen vanha viilatehdas, vuonna 1903 valmistunut Dahlforsin tiilinen tehdasrakennus, joka jatkoi tuotantoaan 1960-luvulle saakka. 2000-luvun alussa Vantaan kaupungin kunnostama rakennus muutettiin tilausravintolakäyttöön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vantaankosken silta Wikimedia Commonsissa
Viktor Groop

Viktor Groop (1. lokakuuta 1868 Ylimarkku – 5. syyskuuta 1934 Tampere) oli suomalainen matematiikan ja fysiikan opettaja ja yhteiskoulun rehtori.
Viktor Groopin vanhemmat olivat maanviljelijä Michel Groop ja Anna Kristina Nisuls. Hän pääsi ylioppilaaksi 1889 Vaasan ruotsalaisesta lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1893.
Groop oli muutamia vuosia opettajana Vaasassa kunnes hän vuonna 1900 tuli Tampereen ruotsalaisen yhteiskoulun matematiikan ja fysiikan opettajaksi. Hän oli koulun rehtorina vuodesta 1908 aina kuolemaansa saakka. Vuosina 1925–1928 Groop oli ruotsalaisten oppikoulujen edustajana opettajaneuvostossa. Hän laati geometrian oppikirjoja ruotsinkielisiä oppikouluja varten.
Groop oli Tampereella ruotsalaisen kansanpuolueen paikallisjärjestössä johtavana henkilönä 30 vuoden ajan. Hän toimi pari kertaa järjestön puheenjohtajana. Groop oli myös Ruotsalaisen klubin varapuheenjohtajana ja Tammerfors Aftonbladetin johtokunnan puheenjohtajana.
Viktor Groop on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle.
Julkaisuja

Proportionslära. Särtryck ur Svenska samskolans i Tammerfors årsprogram 1903-04. Tammerfors 1904
Lärobok i geometri för mellanskolan. Söderström, Helsingfors 1921, 5. painos nimellä Geometri för mellanskolan. Söderström, Helsingfors 1939, 6. painos nimellä Lärobok i geometri: för mellanskolan. Söderström, Helsingfors 1945, 9. painos 1956, 1958, 1962, 1967
Lärobok i geometri för gymnasialklasserna. Söderström, Helsingfors 1923, 2. muutettu painos 1930, 7. painos 1960, 1965
Vesa Julin

| Vesa Julin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  matematiikan apulaisprofessori, yliopistonlehtori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Jyväskylän yliopisto (FM 2006, FT 2010)
Väitöstyön ohjaaja:  Petri Juutinen
Instituutti:  Jyväskylän yliopisto
Tutkimusalue:  matemaattinen analyysi, epälineaariset osittaisdifferentiaaliyhtälöt, variaatiolaskenta ja isoperimetriset ongelmat
Palkinnot:  Väisälän palkinto (2022)
Aiheesta muualla
Jyväskylän yliopisto
Vesa Veikko Julin on suomalainen matemaatikko ja apulaisprofessori. Hän on ollut Jyväskylän yliopistossa matematiikan apulaisprofessorina vuodesta 2020. Tutkijana hän on erikoistunut matemaattiseen analyysiin.
Akateeminen ura

Vesa Julin opiskeli matematiikkaa Jyväskylän yliopiston matematiikan ja tilastotieteen laitoksella ja valmistui maisteriksi matematiikan alalta vuonna 2006. Hänen pro gradu-tutkielmansa käsittelee variaatiolaskentaa. Maisterin tutkinnon jälkeen hän aloitti jatko-opinnot. Neljännen opintovuoden alussa eli syksyllä 2009 Julin oli tutkijavaihdossa Yhdysvalloissa Berkeleyn yliopistossa, jossa hän täydensi opintojaan professori Lawrence Craig Evansin johdolla. Siellä hän huomasi eron amerikkalaisen ja suomalaisen tieteellisen kulttuurin välillä: Yhdysvalloissa matematiikan jatko-opiskelijat hankkivat laajan matemaattisen yleissivistyksen, mutta Suomessa matemaatikot erikoistuvat tietylle matematiikan osa-alueelle.
Palattuaan takaisin kotimaahan Julin väitteli Jyväskylän yliopistossa filosofian tohtoriksi matematiikan alalta vuonna 2010. Väitöskirjan ohjaajana oli professori Petri Juutinen. Julinin väitöstutkimus liittyy teemallisesti variaatiolaskentaan, funktionaalianalyysiin ja osittaisdifferentiaaliyhtälöihin.
Valmistumisen jälkeen Julin oli Jyväskylän yliopistossa aluksi tutkijatohtorina. Sittemmin hän on ollut vuodesta 2016 yliopistonlehtori. Hän on sen ohella toiminut Suomen akatemian akatemiatutkijana vuosina 2017–2022. Vuonna 2020 Jyväskylän yliopiston matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta kutsui hänet myös viiden vuoden mittaiseen määräaikaiseen (2020–2025) matematiikan apulaisprofessuuriin (engl. associate professor). Hän aloitti tehtävässä syyskuussa 2020.
Tutkimus

Matemaatikkona Vesa Julin tunnetaan matemaattiseen analyysin tutkijana, jonka erikoisalana on ollut variaatiolaskenta. Hän suuntautui variaatiolaskentaan jo maisteriopintojen loppuvaiheessa. Sen jälkeen hän on tutkinut myös epälineaarisia differentiaaliyhtälöitä. Apulaisprofessori Julinin keskeisin tutkimus Jyväskylän yliopistossa sijoittuukin juuri epälineaaristen differentaaliyhtälöiden tutkimusalalle. Tutkimusalueen toimintaa johtavat professorit Tero Kilpeläinen ja Petri Juutinen. Vesa Julinin oma tutkimusteema on muodon optimointi (engl. shape optimizion), joka lukeutuu variaatiolaskennan alaan.
Julinin viimeaikainen tutkimus akatemiahankkeessa (nimeltä "Isoperimetriset ongelmat. Stabiilisuus ja geometriset virtaukset") vuosina 2017–2022 on käsitellyt niin kutsuttuja isoperimetrisiä ongelmia. Isoperimetrinen epäyhtälö tarkoittaa matematiikassa teoriaa, jonka mukaan pallon reunan pinta-ala on pienempi kuin minkään muun joukon reuna, joka on tilavuudeltaan kyseisen pallon kokoinen. Julinin mukaan esitetty teesi on yksi tärkeimmistä tuloksista niin kutsutussa geometrisessa mittateoriassa, joka on 2020-luvulla eräs matematiikan merkittävimpiä tutkimusaloja. Tutkimusprojektin tavoitteena on löytää uudenlaisia matemaattisia tuloksia, joiden avulla voitaisiin tarkastella materiaalifysiikan ja ydinfysiikan aloilla käytössä olevia matemaattisia malleja. Julin selvittää myös, millaisia niin sanottuja evoluutio-ongelmia näihin matemaattisiin malleihin mahdollisesti liittyy. Ongelmien stabiilisuuden osalta hän selvittelee, miten matemaattisesti äärettömäksi määritelty joukko aluksi muuttuu, mutta päätyy kuitenkin lopulta tasapainotilaan.
Kesäkuuhun 2021 mennessä Vesa Julin on julkaissut matematiikan alalta noin 30 tieteellistä tutkimusartikkelia.
Aiheesta muualla

Vesa Julin (Mathematics Genealogy Project) North Dakota State University. (englanniksi)
Vesa Julinin tieteellisiä julkaisuja[vanhentunut linkki] Jyväskylän yliopisto. (englanniksi)
Viktor Hristenko

| Viktor Hristenko> Ви́ктор Христе́нко |
| --- | --- |
 Hristenko vuonna 2011.
Venäjän pääministeri
 24. helmikuuta 2004 – 5. maaliskuuta 2004  
Edeltäjä:  Mihail Kasjanov
Seuraaja:  Mihail Fradkov
Henkilötiedot
Koko nimi:  Viktor Borisovitš Hristenko
Syntynyt: 28. elokuuta 1957 Tšeljabinsk, Neuvostoliitto
Puoliso:  Tatjana Golikova
Viktor Borisovitš Hristenko (ven. Ви́ктор Бори́сович Христе́нко, s. 28. elokuuta 1957) on venäläinen poliitikko, jonka korkein virka oli Venäjän vastaava pääministeri 24. helmikuuta 2004 – 5. maaliskuuta 2004. Hän toimi varapääministerinä presidentti Putinin erottaessa Mihail Kasjanovin. 1. maaliskuuta Putin nimitti Mihail Fradkovin pääministeriksi, minkä duuma vahvisti neljä päivää myöhemmin. 9. maaliskuuta 2004 Hristenko nimitettiin teollisuus- ja energiaministeriksi. Loppuvuodesta 2011 hänet nimitettiin nelivuotiskaudeksi Euraasian talouskomission puheenjohtajaksi.
Hristenko on koulutukseltaan taloustieteilijä. Hän työskenteli Jeltsinin edustajana kotiseudullaan Tšeljabinskissa, kaupungin hallinnossa ja alueen varakuvernöörinä, mistä hänet nostettiin hallitukseen heinäkuussa 1997 varatalousministeriksi ja yllättäen varapääministeriksi Sergei Kirijenkon hallitukseen maaliskuussa 1998.
Hristenkon vaimo Tatjana Golikova on myös poliitikko ja ministeri vuodesta 2002.
Lähteitä

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viktor Khristenko: the third reformer (BBC)
Viktor Hryhorovytš

| Viktor Hryhorovytš> Віктор Григорович |
| --- | --- |
 Viktor Hryhorovytš
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. toukokuuta 1815 Balta, Podilian kuvernementti
Kuollut: 31. joulukuuta 1876 (61 vuotta) Jelisavetgrad, Hersonin kuvernementti
Koulutus ja ura
Oppilaat:  Pyotr Pashino (käännä suomeksi)
Tutkimusalue:  slaavilaiset kielet
Viktor Hryhorovytš, ukr. Віктор Григорович,(12. toukokuuta 1815 Balta, Podolian kuvernementti – 31. joulukuuta 1876 Jelisavetgrad, Hersonin kuvernementti) oli ukrainalainen slavisti.
Hryhorovytš opetti slaavilaisia kieliä Kazanin yliopistossa 1839–1849, 1854–1865, Moskovan yliopistossa 1849–1854 ja Odessan yliopistossa 1865–1876. Hän puolusti teoksissaan muinaiskirkkoslaavin alkuperää pannonian kielessä. Hän matkusteli slaavilaisissa maissa 1844–1846 ja keräsi merkittävän muinaiskirkkoslaavinkielisten käsikirjoitusten kokoelman, jonka hän lahjoitti Odessan yliopistoon.
Viktor Hryhorovytšin muistomerkki Kropyvnytskyissä, silloisessa Jelisavetgradissa, jossa hän kuoli.
Hryhorovytšin kuoleman jälkeen hänen käsikirjoituksensa, muistiinpanonsa ja vanhat kirjansa sijoitettiin Moskovaan Rumjantsevin museoon. Fedir Petrun on julkaissut 1929 kirjan hänen toiminnastaan ennen Odessan aikaa ja toiminnan suhteesta Ukrainaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viktor Hryhorovytš Wikimedia Commonsissa
Lämpöresistanssi

Lämpöresistanssi eli lämpövastus tai lämmönvastus tai terminen resistanssi (tunnus Rth) kuvaa, miten paljon lämpötilaeroa tulee jossakin lämpöä johtavassa kohteessa, kun tietty lämpöteho vaikuttaa kohteen toisella puolella. Lämpöresistanssilla voidaan kuvata esimerkiksi jäähdytyselementin kykyä siirtää lämpöä pois jäähdytettävästä kohteesta tai lämmön vuotamista jonkin eristerakenteen läpi. Mitä suurempi lämpöresistanssilukema on, sitä huonommin lämpö johtuu. SI-järjestelmän mukaisesti lämpöresistanssille tulee yksiköksi kelviniä wattia kohti eli K/W.
Rakennusfysiikassa lämmönvastus saa hieman SI-järjestelmästä poikkeavan merkityksen. Rakennusfysiikassa lämmönvastusta ei suhteuteta pinta-alaan, jolloin tuloksena on yksikkö K·m²/W.
Lämpökonduktanssi (lämpöresistanssin käänteisarvo)

Lämmön johtumista voidaan kuvata myös lämpöresistanssin käänteisarvolla eli lämpökonduktanssilla (yksikkö W/K). Tälle suureelle käytetään toisinaan ilmaisua lämmönjohtavuus, vaikka tätä sanaa toisaalta käytetään materiaalin lämmönjohtokyvystä eli lämpökonduktiivisyydestä (materiaalin ominaissuure).
Rakennusfysiikassa lämpökonduktanssia ei suhteuteta pinta-alaan, jolloin tuloksena on yksikkö W/(m²·K) ja suurettakin kutsutaan yleensä lämmönläpäisykertoimeksi tai U-arvoksi.
Lämpöresistanssin laskeminen > Laskeminen yleensä

Lämpöresistanssi Rth on lämpötilaeron ΔT suhde tehoon P:
SI-järjestelmä mukainen yleinen lämpöresistanssi Rth jollekin kappaleelle (poikkipinta-ala A ja pituus l) voidaan laskea materiaalille ominaisen lämmönjohtavuuden λ avulla:
Lämpöresistanssin laskeminen > Laskeminen rakennustekniikassa

Rakennusfysiikassa ollaan kiinnostuneita vain rakenteen suhteellisesta kyvystä vastustaa lämmönvirtausta, sen vuoksi lämpövastusta ei jaeta pinta-alalla. Lämmönjohtamiskyvystä käytetään lämpövastuksen käänteislukua ( \scriptstyle U={\frac {1}{R_{t}}}), jota kutsutaan lämmönläpäisykertoimeksi (U). Lämmönläpäisykerroin kuvaa johtuvaa lämpövuota lämpötilayksikköä kohden U = [W/(m²K)]. Lämpöteho eli häviöteho [W] saadaan kertomalla lämmönläpäisykerroin kohteen pinta-alalla ja lämpötilaerolla.
Lämmönvastusmerkintöjä:
Lämpöresistanssin laskeminen > Laskeminen rakennustekniikassa > Kerrokselliset rakenteet

Rakenteiden laskennallisessa mitoituksessa käytetään normaalista lämmönjohtavuutta ( \scriptstyle \lambda _{n}=[{\frac {W}{m\cdot K}}]).
Kerroksen lämmönvastus ( \scriptstyle R_{i}=[{\frac {K\cdot m^{2}}{W}}]) on kappaleen paksuuden ( \scriptstyle d=[m]) ja kappaleen lämmönjohtavuuden ( \scriptstyle \lambda _{n})  osamäärän käänteisluku:
Useammasta kerroksesta koostuvassa rakenteessa kokonaislämmönvastus Rt saadaan laskemalla kerroksien lämmönvastukset yhteen:
Lämpöresistanssin laskeminen > Laskeminen rakennustekniikassa > Rinnakkaiset rakenteet

f_{a}={\frac {A_{i}}{A_{kok}}}  ;       A_{kok}=\sum _{i=1}^{n}A_{i}
Eli  R_{i}={\frac {1}{{\frac {f_{1}}{R_{1}}}+{\frac {f_{2}}{R_{2}}}+{\frac {f_{3}}{R_{3}}}+...}}
Logan (elokuva)

| Logan |
| --- | --- |

Ohjaaja:  James Mangold
Käsikirjoittaja:   Scott Frank  James Mangold  Michael Green 
Tarina:  James Mangold
Perustuu:  Roy Thomasin, Len Weinin ja John Romita, Sr.:n sarjakuvahahmoon Wolverine
Tuottaja:   Hutch Parker  Simon Kinberg  Lauren Shuler Donner 
Säveltäjä:  Marco Beltrami
Kuvaaja:  John Mathieson
Leikkaaja:  Michael McCusker Dirk Westervelt
Pääosat:   Hugh Jackman  Patrick Stewart  Boyd Holbrook  Stephen Merchant  Richard E. Grant  Dafne Keen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Marvel Entertainment TSG Entertainment Kinberg Genre The Donners’ Company
Levittäjä:  20th Century Fox
Ensi-ilta:   2017-02-1717. helmikuuta 2017 (Berliini)  2017-03-033. maaliskuuta 2017 (Yhdysvallat ja Suomi)  
Kesto:  137 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  97 miljoonaa dollaria
Tuotto:  619 miljoonaa dollaria
Edeltäjä:  Wolverine
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Logan on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut supersankarielokuva, joka pohjautuu Marvel Comicsin suosittuun Wolverine-sarjakuvahahmoon. Se on kolmas Wolverine-elokuva elokuvien X-Men Origins: Wolverine (2009) ja Wolverine (2013) jälkeen sekä X-Men-elokuvasarjan kymmenes osa. Sen inspiraationa toimivat Mark Millarin sarjakuva Old Man Logan sekä hahmon X-23 alkuperätarina. Elokuvassa vanhentunut Wolverine lähtee viimeiselle seikkailulleen. Elokuvan ohjaa James Mangold ja pääosissa näyttelevät Hugh Jackman, Patrick Stewart, Richard E. Grant, Boyd Holbrook, Stephen Merchant ja Dafne Keen. Logan sai ensi-iltansa Berliinin 67. elokuvajuhlilla 17. helmikuuta 2017. Yhdysvalloissa ja Suomessa se sai ensi-iltansa 3. maaliskuuta 2017.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Hugh Jackman  | … |  Logan / Wolverine, X-24   |
|  Patrick Stewart  | … |  Charles Xavier / Professori X   |
|  Boyd Holbrook  | … |  Donald Pierce   |
|  Stephen Merchant  | … |  Caliban   |
|  Richard E. Grant  | … |  Zander Rice   |
|  Dafne Keen  | … |  Laura / X-23   |
|  Eriq La Salle  | … |  Will Munson   |
|  Elise Neal  | … |  Kathryn Munson   |
|  Doris Margado  | … |  Maria   |
|  Elizabeth Rodriguez  | … |  Gabriela Lopez   |
|  David Kallaway  | … |  Danny Rhodes   |
|  Han Soto  | … |  Valet   |
|  Krzysztof Soszynski  | … |  Mohawk   |
Tuotanto > Esituotanto

Marraskuussa 2013 20th Century Fox oli aloittanut neuvottelut kolmannesta Wolverineen pohjautuvasta elokuvasta. James Mangold neuvotteli elokuvan käsikirjoittamisesta ja Lauren Shuler Donner palasi tuottajaksi. Mangold kertoi tuolloin elokuvan perustuvan muihin sarjakuvista tuttuihin Wolverine-tarinoihin, ja että se toteutettaisiin X-Men: Apocalypsen jälkeen. Hugh Jackmanin ilmoitettiin palaavan Wolverinen rooliin ja David James Kelly palkattiin käsikirjoittajaksi.
Helmikuussa 2015 Patrick Stewart vahvisti olevansa mukana elokuvassa. Helmikuussa 2015 Jackman sanoi haluavansa näytellä Wolverinea kuolemaansa asti, mutta 28. maaliskuuta 2015 Jackman julkaisi Instagramissa viestin: ”Wolverine… One Last Time.” Jackman vihjaili elokuvan olevan sovitus tarinasta Old Man Logan, minkä myös sarjakuvan kirjoittaja Mark Millar vahvisti. Elokuussa 2015 Stewart paljasti, että hänellä on elokuvassa merkittävä rooli. Tammikuussa 2016 Jackman vahvisti käsikirjoituksen olevan melkein valmis, mutta ei tiennyt milloin kuvaukset alkaisivat. Helmikuussa 2016 Liev Schreiber, joka näytteli Victor Creedia / Sapelihammasta elokuvassa X-Men Origins: Wolverine, kertoi neuvotelleensa rooliin palaamisesta. Huhtikuussa 2016 Boyd Holbrook valittiin näyttelemään Wolverinen kanssa vastakkain päätyvän suuryrityksen kovaotteista turvallisuuspäällikköä, kun taas Richard E. Grant valittiin näyttelemään hullua tiedemiestä. Saman kuukauden aikana Simon Kinberg ilmoitti elokuvan sijoittuvan tulevaisuuteen. Kuukauden lopulla Stephen Merchant valittiin tuolloin vielä tuntemattomaan rooliin. Toukokuussa 2016 Eriq La Salle ja Elise Neal valittiin niin ikään tuntemattomiin rooleihin.
Kinberg sanoi elokuvan "sijoittuvan tulevaisuuteen, ja kuten te ja muut olette raportoineet, se on R-ikärajoitettu elokuva. Se on väkivaltainen, tavallaan kuin lännenelokuva. Se on vain siisti, erilainen elokuva."
Tuotanto > Kuvaukset

Maaliskuussa 2015 Mangold ennakoi, että kuvaukset alkaisivat "ensi vuoden alussa". 9. toukokuuta 2016 Kinberg ilmoitti kuvausten alkaneen. Lisäksi toukokuussa Elizabeth Rodriguez oli neuvotteluissa näyttelijäkaartiin liittymisestä. Elokuun 2016 lopulla kuvaukset päättyivät. 31. joulukuuta 2016 Mangold julkisti Twitter-tilillään, että elokuvien Wolverine ja Klo 15:10 lähtö Yumaan säveltäjä Marco Beltrami säveltäisi myös Loganin, joka olisi näin kolmas Mangoldin ja Beltramin yhteistyö. Aiemmin elokuvan säveltäjäksi oli raportoitu Cliff Martinez.
Julkaisu

Lokakuussa 2016 Jackman julkisti elokuvan virallisen nimen olevan Logan. Elokuva sai ensi-iltansa 3. maaliskuuta 2017.
Arvostelut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat Mikko-Pekka Heikkinen: 
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl:
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Logan Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Logan Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
Logan Metacriticissä. (englanniksi)
Logan Box Office Mojossa. (englanniksi)
Näyttelijät Patrick Stewart, Dafne Keen ja Hugh Jackman sekä ohjaaja James Mangold Loganin maailmanensi-illassa Berliinin elokuvajuhlilla helmikuussa 2017.
Vest-Telemark Blad

| Vest-Telemark Blad |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  paikallislehti
Levikki:  5 731 (2022)
Perustettu:  1973
Päätoimittaja:  Øystein Øygarden
Kotikunta:  Kviteseid
Kotimaa:  Norja
Ilmestymistiheys:  ti ja pe
Kieli:  norja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Vest-Telemark Blad (lyh. VTB) on norjalainen vuonna 1973 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Kviteseid. Lehti ilmestyy paperisena tiistaisin ja perjantaisin.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (norjaksi)
Mandariinitrogoni

| Mandariinitrogoni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Trogonilinnut Trogoniformes
Heimo::  Trogonit Trogonidae
Suku::  Aasiantrogonit Harpactes
Laji::  oreskios
Kaksiosainen nimi
 Harpactes oreskios  (Temminck, 1823) 
Katso myös
   Mandariinitrogoni Wikispeciesissä   Mandariinitrogoni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mandariinitrogoni (Harpactes oreskios) on trogonien heimoon kuuluva kaakkoisaasialainen lintu. Sen esiintymisalue ulottuu Myanmarista lounaiseen Kiinaan, Indokiinaan, Thaimaahan, Malakan niemimaalle, Borneoon, Jaavalle ja Sumatralle. Lajista tunnetaan neljä alalajia. Coenraad Jacob Temminck kuvaili lajin holotyypin Jaavalta vuonna 1823.
Vesa Toskala

| Vesa Toskala |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. toukokuuta 1977 (ikä 47) Kangasala, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Vesku
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  90 kg
Pelinumero:  35
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1995–2012
Seurat:  Ilves (SM-liiga) Färjestads BK (SEL) Kentucky Thoroughblades (AHL) Cleveland Barons (AHL) San Jose Sharks (NHL) Toronto Maple Leafs (NHL) Calgary Flames (NHL) AIK IF (SEL)
NHL-varaus:  90. varaus, 1995 San Jose Sharks
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Norja 1999 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Venäjä 2000 | jääkiekko |  |
| Maailmancup  | Maailmancup  | Maailmancup  |  |
|  Hopeaa | 2004 | jääkiekko |  |
Vesa Tapani Toskala (s. 20. toukokuuta 1977 Kangasala) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Hän oli aikakautensa maalivahdiksi melko pienikokoinen (178 cm), mutta pienen kokonsa perhostyylillä torjunut Toskala korvasi reflekseillään ja nopealla hanskakädellään. Hän pelasi urallaan yhteensä 266 NHL-ottelua. Suomessa Toskala edusti vain kasvattiseuraansa Tampereen Ilvestä.