stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paras naissivuosa sarjassa, minisarjassa tai televisioelokuvassa (Golden Globe)
Voittajat ja ehdokkaat > 2010-luku

| Vuosi | Voittaja | Teos | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Jane Lynch | Glee |  Hope Davis – The Special Relationship  Kelly Macdonald – Boardwalk Empire  Julia Stiles – Dexter  Sofía Vergara – Moderni perhe |
| 2011 | Jessica Lange | American Horror Story |  Kelly Macdonald – Boardwalk Empire  Maggie Smith – Downton Abbey  Sofía Vergara – Moderni perhe  Evan Rachel Wood – Mildred Pierce |
| 2012 | Maggie Smith | Downton Abbey |  Hayden Panettiere – Nashville  Archie Panjabi – Good Wife  Sarah Paulson – Pelin henki  Sofía Vergara – Moderni perhe |
| 2013 | Jacqueline Bisset | Murtuva maailma |  Janet McTeer – Valkoinen kuningatar  Hayden Panettiere – Nashville  Monica Potter – Samaa sukua  Sofía Vergara – Moderni perhe |
| 2014 | Joanne Froggatt | Downton Abbey |  Uzo Aduba – Orange Is the New Black  Kathy Bates – American Horror Story  Allison Janney – Mutsi  Michelle Monaghan – True Detective |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Pelkäävä

| Pelkäävä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  62°04′21″N, 26°41′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Kärmelampeen 
Järvinumero:  14.927.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  119,9 m  
Pituus:  260 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,681 km  
Pinta-ala:  1,878 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPelkäävä 
Pelkäävä  on Etelä-Savossa Kangasniemellä  Haarajoen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 260 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Malloksen valuma-alueeseen (14.927) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 119,9 metriä mpy.
Perinkäänjärvi

| Perinkäänjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  60°58′34″N, 24°55′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Luhdanjoen valuma-alue (35.85)
Laskujoki:  Lapinjoki 
Järvinumero:  35.850.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118,4 m  
Rantaviiva:  0,98 km  
Pinta-ala:  4,436 ha  
 fiPerinkäänjärvi 
Perinkäänjärvi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Perinkään kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi sijaitsee alavalla Järvisuolla. Sen pinta-ala on 4,4 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja sen rannat ovat avosuota tai luhtaa. Järvelle näkyvät Huhkaskallio, Murtomaa ja Keijumäki.
Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Luhdanjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Luhdanjoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 118,4 metriä mpy. Siihen laskee luoteesta Häntästenoja ja sen laskuoja on Lapinjoki, jonka nimi muuttuu alajuoksulla Luhdanjokeksi.
Paul Motian

Paul Motian (rummut), Joe Lovano (saksofoni)ja Bill Frisell (kitara).
Stephen Paul Motian (25. maaliskuuta 1931 Philadelphia, Yhdysvallat – 22. marraskuuta 2011 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzrumpali ja -säveltäjä. Hän vietti lapsuutensa Providencessa ja soitti alun perin kitaraa, mutta siirtyi rumpuihin jo lapsena. Uransa varrella hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Thelonious Monkin, Bill Evansin, Paul Bleyn ja Keith Jarrettin kanssa. Näiden  ja erityisesti Evansin kanssa työskennellessään hän kehitti omaa tyyliään ja nosti omalta osaltaan rumpalin pianistin säestäjän roolista tasavertaiseksi muusikoksi. Evansin jälkeen hän työskenteli Jarretin kanssa, ja tänä aikana hänen tyylinsä vapautui entisestään.
Motian on myös orkesterinjohtaja. Hänen kanssaan ovat tunnetussa triossa soittaneet Bill Frisell ja Joe Lovano. Hän teki nelisenkymmentä omaa levyä, joista ensimmäisen vuonna 1972. Hän kävi Suomessa esiintymässä kymmenkunta kertaa.
Motian kuoli myelodysplastiseen oireyhtymään, joka on harvinainen verisairaus.
Diskografiaa > Orkesterinjohtajana

Conception Vessel (ECM, 1973)
Tribute (ECM, 1974)
Dance (ECM, 1977)
Le Voyage (ECM, 1979)
Psalm (ECM, 1982)
The Story of Maryam (Soul Note, 1984)
Jack of Clubs (Soul Note, 1985)
It Should've Happened a Long Time Ago (ECM, 1985)
Misterioso (Soul Note, 1986)
One Time Out (Soul Note, 1987)
Monk in Motian (JMT, 1988)
On Broadway Volume 1 (JMT, 1989)
On Broadway Volume 2 (JMT, 1989)
Bill Evans (JMT, 1990)
Motian in Tokyo (JMT, 1991)
On Broadway Volume 3 (JMT, 1991)
Paul Motian and the Electric Bebop Band (JMT, 1992)
Trioism (JMT, 1993)
Reincarnation of a Love Bird (JMT, 1994)
At the Village Vanguard (JMT, 1995)
Sound of Love (Winter & Winter, 1995 [1997])
Flight of the Blue Jay (Winter & Winter, 1998)
Trio 2000 + One (Winter & Winter, 1997 [1999])
Play Monk and Powell (Winter & Winter, 1998 [1999])
Europe (Winter & Winter, 2000 [2001])
Holiday for Strings (Winter & Winter, 2001 [2002])
I Have the Room Above Her (ECM, 2004 [2005])
Garden of Eden (ECM, 2004 [2007])
On Broadway Vol. 4 or The Paradox of Continuity (Winter & Winter, 2005)
Time and Time Again (ECM, 2006)
Live at the Village Vanguard (Winter & Winter, 2006 [2007])
Live at the Village Vanguard Vol. II (Winter & Winter, 2006 [2008])
Live at the Village Vanguard Vol. III (Winter & Winter, 2006 [2010])
On Broadway Volume 5 (Winter & Winter, 2009)
Lost in a Dream (ECM, 2010)
The Windmills of Your Mind (Winter & Winter, 2011)
Tethered Moon (Trio yhdessä Masabumi Kikuchi ja Gary Peacock kanssa)
First Meeting (Winter & Winter, 1990–91, [1997])
Tethered Moon (King/Paddle Wheel, 1992, Evidence, 1993)
Triangle (King/Paddle Wheel, 1993)
Tethered Moon Play Kurt Weill (JMT, 1995)
Chansons d’Édith Piaf (Winter & Winter, 1999)
Experiencing Tosca (Winter & Winter, 2004)
Paul Müller

Paul Müller vuonna 1953.
Paul Müller (1. maaliskuuta 1923 – 2. syyskuuta 2016) oli sveitsiläinen näyttelijä. Hän esiintyi muiden muassa Jesús Francon espanjalaisissa elokuvissa sekä Riccardo Fredan I vampirissa (1957).
Müller jatkoi uraansa 1940-luvulta 2000-luvulle saakka.
Elokuvia

Matka Italiassa, 1954
Afrodite, dea dell’amore, 1958
Nel segno di Roma, 1959
Voittamaton soturi, 1960
Aiheesta muualla

Paul Müller Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Petri Sulonen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 20. kesäkuuta 1963
Syntymäpaikka: Pori, Suomi
Kuolinaika: 22. toukokuuta 2024 (60 vuotta)
Kuolinpaikka: Pori, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 187 cm
Junioriseurat
1973–1981: PPT
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1981–1986 | PPT | 112 | (4) |
| 1987–1999 | TPS | 319 | (14) |
| 2000 | FC Jazz | 20 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 451 | (18) |
Maajoukkue
| 1986–1992 | Suomi | 10 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Petri Sulonen (20. kesäkuuta 1963 Pori – 22. toukokuuta 2024 Pori) oli suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja. Sulonen edusti urallaan Porin Pallo-Tovereita, Turun Palloseuraa ja FC Jazzia. Hän pelasi myös 10 A-maaottelua.
Elämä ja ura

Sulonen aloitti uransa Porin Pallo-Tovereissa, josta hän siirtyi Turun Palloseuraan kaudeksi 1987 ja pelasikin Turussa 13 kauden ajan. Kaudeksi 2000 Sulonen siirtyi takaisin Poriin ja Jazzin riveihin, minkä jälkeen hän päätti uransa.
Pitkällä urallaan Sulonen ei päässyt kertaakaan juhlimaan pääsarjamestaruutta. Hänen parhaat saavutuksensa ovat yksi hopea (1989) ja kaksi pronssia (1987 ja 1996), kaksi Suomen Cupin voittoa sekä valinta vuoden liigapelaajaksi 1994. Sulonen on myös valittu Veikkausliigan legendaksi.
Sulosella dignosoitiin vuonna 2018 ALS eli amyotrofinen lateraaliskleroosi, lihashermoja rappeuttava, parantumaton motoneuronisairaus. Hän menehtyi lopulta tautiin toukokuussa 2024.
Perhe

Petri Sulosen 15 minuuttia vanhempi kaksoisveli Pasi Sulonen pelasi pääsarjatasolla 226 ottelua 1985–1997. Heidän serkkunsa on jalkapalloilija Seppo Sulonen.
Saavutukset

Vuoden liigapelaaja 1994
SM-hopea 1989
SM-pronssi 1987, 1996
Suomen Cup 1991, 1994
Peltolammi (järvi)

| Peltolammi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Tampere
Koordinaatit:  61°26′46″N, 23°44′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue‎ (35.21)
Laskuoja:  Myllyoja 
Järvinumero:  35.216.1.004 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  104,6 m 
Rantaviiva:  1,844 km 
Pinta-ala:  0,16546 km² 
Tilavuus:  0,000227 km³ 
Suurin syvyys:  4 m 
 fiPeltolammi 
Peltolammi  on Pirkanmaalla Tampereen Peltolammin ja Multisillan kaupunginosissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Peltolammi on osa Härmälänojan valuma-aluetta.
Maantietoa

Lampi on 700 metriä pitkä, 300 metriä leveä ja sen pinta-ala on 17 hehtaaria. Se jää Tampereen Peltolammin ja Multisillan kaupunginosien länsipuolelle ja Riihimäki–Tampere-rautatien itäpuolelle. Siihen laskee kaksi pienempää ojaa ja Arranmaanoja Sääksjärvestä. Lammen laskuoja on Myllyoja (tai myös Multipuro), ja jonka nimi muuttuu alajuoksulla Härmälänojaksi. Veden vaihtuvuus on suurta, koska veden laskennallinen viipymä lammessa on vain 30 vuorokautta. Lammen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä. Lampi on metsän ympäröimä, vaikka se sijaitseekin taajamassa. Sen itäpuolella kulkee seututie 130 ja toinen Härmälän suuntaan kulkeva tie risteää sitä järven koillispuolella. Järven länsipuolella lammen rantaan on rakennettu rautatien penger. Pohjoisranta on suuren uimarannan nurmikenttää ja lammen kaakkoisrannassa on toinen pienempi uimaranta laitureineen. Koko lammen kiertää ulkoilureitti, ja etelä- ja länsiranta kuuluvat Peltolammi-Pärrinkosken luonnonsuojelualueeseen.
Vedenlaatu

Peltolammin vedenlaatua on tutkittu vuodesta 1980 alkaen ja nykyisin sitä tarkkaillaan kolmen vuoden välein. Peltolammi on matala läpivirtausjärvi, jonka vedenlaatuun vuodenajat ja lyhytaikainen sää vaikuttaa voimakkaasti. Vesi on humuspitoista, sameaa ja sen ravinnetaso on lievästi rehevöityneiden järvien tasolla. Veden happamuustaso on lähellä neutraalia ja veden puskurikyky happamoitumista vastaan on hyvä tai erittäin hyvä. Koska lampi on matala, se ei lämpötilakerrostu eikä sen pohjan lähelle synny happiongelmia. Happipitoisuus vaihtelee kuitenkin veden lämpötilan mukaan. Nykyään sen ongelmana on maantiesuolaus, joka on nostanut lammen kloridipitoisuutta. Muukin hulevesien mukana tuleva kuormitus heikentää veden laatua lammen pohjassa ja estää sen tuulettumisen. Lammen vesi on vedenlaadultaan tyydyttävä. Leväkukinnat vaivaavat säännöllisesti, mutta veden hygienia on erinomainen eli bakteerien määrä vedessä on pieni.
Historiaa

Vuoden 1953 peruskartassa lammen nimi kirjoitettiin ”Peltolampi” ja sen vierestä kulkivat jo silloin yllä mainitut tiet. Myös rautatie kulki nykyisellä paikallaan. Lampi kuului Peltolammin kylälle, jonka pellot ulottuivat lammen pohjois- ja koillisrantaan. Kaakkoisrannassa oli laituri jo tuohon aikaan. Seuraavassa vuoden 1961 kartassa näkyvät ensimmäiset pelloille rakennetut talot ja seuraavassa kartassa vuodelta 1975 on koko peltoalue ja pohjoispuolinen alue muuttunut asuinalueeksi. Kaakkoisrantaan on noussut ulkoilumaja ja pohjoisrantaan on rakennettu uimala. Lammen itärannassa olleet talot on vuoden 1991 kartassa hävitetty eikä niiden tilalle rantaan ole rakennettu uusia.
Syndikalismi

Syndikalismi on sosialistisen työväenliikkeen aatesuunta, joka perustuu ammattiyhdistystoimintaan. Syndikalismi syntyi Ranskassa 1800-luvun lopulla jatkona anarkisti Pierre-Joseph Proudhonin perustamalle ammattiyhdistyssosialismille. Se pyrkii tuotantovälineiden haltuunottoon voimakeinoin ja poliittiseen valtaan käyttäen keinonaan ammattiyhdistysten joukkovoimaa, sekä sitä kautta toteuttamaan sosialismia.
Syndikalistinen ammattiyhdistysliike on ollut toimintatavoiltaan radikaali ja suosinut pitkällekin menevää suoraa toimintaa tavoitteidensa saavuttamiseksi. Sen tärkeimpinä keinoina ovat olleet lakot, jotka tapaavat olla yllättäviä ja joilla usein pyritään aiheuttamaan vahinkoa, sekä jopa suoranainen sabotaasi ja vastaava. Kaikesta tästä huolimatta aate pysyi suhteellisen maltillisena, luottaen pikemminkin ammattiliittojen yhdistämien työläisten joukkovoimaan painostuskeinona ennemmin kuin suoranaiseen vallankumouksellisuuteen. Syndikalismin ero kahteen muuhun tasa-arvoa ajavaan liikkeeseen, sosialismiin ja kommunismiin, ilmeni sen painottumisena työväestön yhteiskunnalliseen toimintaan osana teollisen työ ammattiliittoa, toisin kuin muiden korostamassa työväestön poliittisessa toiminnassa puolueissa ja kansanliikkeissä.
Tärkein vaikuttaja syndikalismin teoriaan oli ranskalainen filosofi Georges Sorel, jonka näkemyksen mukaan proletariaatin myöntyminen sopimuksiin porvariston kanssa ei ollut oikea tie tasa-arvoiseen yhteiskuntaan. Sen sijaan ammattiliittojen tulisi lakkojen ja yleislakon avulla horjuttaa porvarien ja kapitalistien valtaa johtaen yhteiskunnan kriisiin. Kriisi johtaisi tuotantovälineiden siirtymiseen yhteisomistukseen, ja tämän uuden tuotantojärjestelmän yhteenliittymä, syndikaatti, muodostaisi uuden yhteiskunnan taloudellisen perustan. Sana syndikaatti (ransk. syndicat, alkujaan kreikkaa) tarkoittaa yhteenliittymää, työväenyhdistystä ja ammattiliittoa.
Syndikalismin aate levisi 1900-luvun alussa laajalle ammattiyhdistyspiireissä etenkin Ranskassa. Sillä oli paljon kannatusta myös useissa Etelä-Euroopan maissa, Latinalaisessa Amerikassa sekä Yhdysvalloissa. Syndikalismi oli merkittävä aatesuunta koko 1900-luvun ensimmäisen puoliskon ajan, mutta useimmissa maissa se alkoi nopeasti jäädä syrjään jo ensimmäisen maailmansodan jälkeen, menettäessään asemiaan marxilaisille suuntauksille. Lisäksi fasismi ja muut oikeistolaiset liikkeet pitivät sitä yhtenä päävihollisistaan. Toisen maailmansodan alettua syndikalismi käytännöllisesti katsoen hävisi.
Syndikalismista eronneista liikkeistä huomattavin on anarkosyndikalismi, yhdistelmä anarkismia ja syndikalismia. Ranskalaisen syndikalismin eräillä vaikuttajilla (esimerkiksi Fernand Pelloutier) oli yhteyksiä anarkismiin, ja tämä yhdistelmä tuotti uuden vallankumouksellisen poliittisen suunnan, joka osittain jopa jätti edeltäjänsä varjoonsa. Anarkosyndikalismi keskittyi Espanjaan, jossa se jo 1900-luvun alussa nousi yhdeksi tärkeimmistä poliittisista voimista, ja oli tässä asemassa vielä Espanjan sisällissodassa. Sittemmin syndikalismi ja sen sivujuonne ovat lähestyneet toisiaan, ja niiden yhteisenä kansainvälisenä ammattiliittona on 1905 perustettu IWW.
Sun Media

Sun Media Corporation oli kanadalainen yhtiö, joka julkaisi useita sanomalehtiä ja omisti 49% nyttemmin lakkautetusta Sun News Network -kanavasta. Se oli osa Québecor Médiaa.
Québecor ilmoitti 6. lokakuuta 2014 myyvänsä Sun Median englanninkieliset lehdet Postmedia-yhtiölle, joka kustantaa mm. National Postia. Uutiskanava Sun News ei kuulunut kauppaan, ja se lopetti lähetyksensä helmikuussa 2015, kun ostajaa ei löytynyt. Kauppa pantiin täytäntöön 13.4.2015, jonka jälkeen Sun Media lakkautettiin ja sen julkaisemat lehdet liitettiin Postmedian lehtiketjuun.
Sun Mediaan kuuluneet lehdet > Sun-sanomalehdet

Calgary Sun
Edmonton Sun
Ottawa Sun
Toronto Sun
Winnipeg Sun
Sun Mediaan kuuluneet lehdet > Le Journal-sanomalehdet

Le Journal de Montréal
Le Journal de Québec
Sun Mediaan kuuluneet lehdet > 24hrs-sanomalehdet

24heures Montreal
24hrs Toronto
24hrs Vancouver
Sun Mediaan kuuluneet lehdet > Paikallislehdet > Alberta

The Daily Herald-Tribune - Grande Prairie
Fort McMurray Today - Fort McMurray
Sun Mediaan kuuluneet lehdet > Paikallislehdet > Manitoba

Portage Daily Graphic - Portage la Prairie
Sun Mediaan kuuluneet lehdet > Paikallislehdet > Ontario

Belleville Intelligencer - Belleville
Brantford Expositor - Brantford
Chatham Daily News - Chatham
Cornwall Standard Freeholder - Cornwall
Kingston Whig Standard - Kingston
London Free Press - London
Niagara Falls Review - Niagara Falls
North Bay Nugget - North Bay
Northumberland Today - Cobourg
Orillia Packet and Times - Orillia
Owen Sound Sun Times - Owen Sound
Pembroke Daily Observer - Pembroke
Peterborough Examiner - Peterborough
Sarnia Observer - Sarnia
Sault Star - Sault Ste. Marie
Simcoe Reformer - Simcoe
St. Catharines Standard - St. Catharines
St. Thomas Times-Journal - St. Thomas
Sudbury Star - Sudbury
The Barrie Examiner - Barrie
The Beacon Herald - Stratford
The Recorder & Times - Brockville
Timmins Daily Press - Timmins
Welland Tribune - Welland
Woodstock Sentinel-Review - Woodstock
Sun Mediaan kuuluneet lehdet > Viikkolehdet > Alberta

Airdrie Echo - Airdrie
Bow Valley Crag & Canyon - Banff
Camrose Canadian - Camrose
Cochrane Times - Cochrane
Cold Lake Sun - Cold Lake
County Market - Leduc
Devon Dispatch - Devon
Drayton Valley Western Review - Drayton Valley
Edmonton Examiner - Edmonton
Edson Leader - Edson
Fairview Post - Fairview
Fort Saskatchewan Record - Fort Saskatchewan
Hanna Herald - Hanna
High River Times - High River
Hinton Parklander - Hinton
Lacombe Globe - Lacombe
Leduc Representative - Leduc
Mayerthorpe Freelancer - Mayerthorpe
Meridian Booster - Lloydminster
Nanton News - Nanton
Peace Country Sun - Grande Prairie
Peace River Record-Gazette - Peace River
Pincher Creek Echo - Pincher Creek
Sherwood Park News - Sherwood Park
Spruce Grove Examiner - Spruce Grove
Stony Plain Reporter - Stony Plain
Strathmore Standard - Strathmore
The Beaumont News - Beaumont
Vermilion Standard - Vermilion
Vulcan Advocate - Vulcan
Wetaskiwin Times - Wetaskiwin
Whitecourt Star - Whitecourt
Sun Mediaan kuuluneet lehdet > Viikkolehdet > Manitoba

Altona Red River Valley Echo - Altona
Carman Valley Leader - Carman
Interlake Spectator - Gimli
Morden Times - Morden
Selkirk Journal - Selkirk
Stonewall Argus and Teulon Times - Stonewall
Winkler Times - Winkler
Sun Mediaan kuuluneet lehdet > Viikkolehdet > Ontario

Bancroft This Week - Bancroft
Barry's Bay This Week - Barry's Bay
Bradford West Gwillimbury Times - Bradford
Chatham This Week - Chatham
Clinton News-Record - Clinton
Cochrane Times-Post - Cochrane
Collingwood Enterprise Bulletin - Collingwood
County Weekly News - Prince Edward County
Elliot Lake Standard - Elliot Lake
Fort Erie Times - Fort Erie
Frontenac This Week - Kingston
Gananoque Reporter - Gananoque
Goderich Signal Star - Goderich
Haliburton Echo - Haliburton
Hanover Post - Hanover
Ingersoll Times - Ingersoll
Innisfil Examiner - Innisfil
InPort News - Port Colborne
Kapuskasing Times - Kapuskasing
Kenora Daily Miner and News - Kenora
Kincardine News - Kincardine
Kingston This Week - Kingston
Lakeshore Advance - Grand Bend
Leader-Spirit - Dresden
Lucknow Sentinel - Lucknow
Mid-North Monitor - Espanola
Petrolia Topic - Petrolia
Sun Mediaan kuuluneet lehdet > Viikkolehdet > Saskatchewan

Melfort Journal - Melfort
Nipawin Journal - Nipawin
Sun Mediaan kuuluneet lehdet > Muut lehdet > Aikakauslehdet

Biz Magazine
Business London
Hamilton Halton Weddings
Hamilton Magazine
Kingston Life
Muskoka Cottage Home Property
Muskoka Magazine
Muskoka Trails
Niagara Magazine
Ontario Farmer
Sault Good Life
Simcoe Life
Vines Magazine
What's Up Muskoka
Aiheesta muualla

Sun Median kotisivut
Sukupuolierottelu

WC:t ovat usein sukupuolieroteltuja.
Synagogassa miehet istuvat perinteisesti lattiatasossa ja naiset lehterillä.
Joskus sukupuolierottelua harjoitetaan naisten turvallisuuden vuoksi. Kuvassa vain naisille sallittu metrovaunu Tokiossa Japanissa.
Sukupuolierottelu tarkoittaa miesten ja naisten pitämistä toisistaan erillään, tai toisen sukupuolen poissulkemista.
Yhdysvaltalainen tutkija David S. Cohen jakaa Yhdysvalloissa harjoitettavan sukupuolierottelun neljään tyyppiin. Pakollinen sukupuolierottelu on laissa määrättyä, ja se voi koskea julkisia tai yksityisiä paikkoja. Hallinnollinen sukupuolierottelu on myös virallista, mutta se ei perustu lakiin. Salliva sukupuolierottelu tarkoittaa sellaista erottelua, jonka laki nimenomaisesti sallii tietyssä yhteydessä. Vapaaehtoista sukupuolierottelua harjoittavat ei-viralliset tahot ja ilman lain nimenomaisesti antamaa lupaa.
Esimerkkejä nykyisin harjoitettavasta sukupuolierottelusta:
koulutus: poikakoulut ja tyttökoulut
urheilu: naisten omat sarjat
uskonto: jumalanpalvelukset islamissa ja vanhoillisessa juutalaisuudessa, uskonnolliset koulut ym.
järjestöt: miesten ja naisten sekä poikien ja tyttöjen omat järjestöt tai kerhot ym.
WC:t ja pukuhuoneet
vankilat
armeija
kuntoklubit
asuntolat
elokuvanäyttelijöiden palkintokategoriat
kulkuvälineet, kuten naisten omat junanvaunut joissain maissa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sukupuolierottelu Wikimedia Commonsissa
Onyx Grand Prix

| Onyx |
| --- | --- |
Koko nimi:  Onyx
Päämaja:   Britannia
Perustajat:  Mike Earle
Tunnetuimmat kuljettajat:  Stefan Johansson, Gregor Foitek, Bertrand Gachot, Jyrki Järvilehto
Moottorit:  Ford
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Brasilian GP 1989
Kilpailuja:  26
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  6
Viimeinen kilpailu:  Unkarin GP 1990
Onyx oli vuosina 1989–1990 toiminut F1-talli. Paras sijoitus tallin autolla oli Stefan Johanssonin ajama 3. sija Portugalin GP:ssä 1989. Vuoden 1989 lopussa tallin osti Jean-Pierre van Rossem, joka kuitenkin myi sen vuoden 1990 alussa Peter Monteverdille. Alun perin brittiläinen talli muuttui kesällä 1990 sveitsiläiseksi, ja tallin nimi muutettiin Monteverdiksi. Elokuussa tallin rahat loppuivat, ja samalla koko tallin toiminta. JJ Lehto ajoi tallin autoilla ensimmäiset F1-kisansa 1989 ja jatkoi tallissa sen toiminnan loppumiseen saakka.
Historia > Alkuvuodet

Onyx Grand Prix perustettiin loppuvuodesta 1978 ja tallin nimeksi tuolloin tuli Onyx Race Engineering. Talli syntyi Mike Earlen ja Greg Fieldin yhteistyöllä. Field ja Earle olivat vanhoja kolleegoita Formula Atlantic -sarjan ajoilta LEC -tallista, jonka kuljettajana toimi David Purley. Mike Earle omasi entuudestaan kokemusta F2-, F3- ja Formula 5000 tallien toiminnan johtamisesta ja LEC -talli osallistui satunnaisiin Formula 1 -kilpailuihin vuosina 1973 ja 1977.
Uuden tallin ensimmäiset kilpailut omalla rungolla olivat vuonna 1979 Formula 2 -kilpailuissa, menestystä tosin tallille ei tullut. Talli kuitenkin palasi F2 -kilparadoille vuosina 1980 ja 1981 Marchin rungoilla, jolloin kuljettajina toimi Johnny Cecotto ja Riccardo Paletti. Hyvin onnistuneen kauden päätteeksi, Riccardo Paletti siirtyi sponsoreidensa kanssa Osella talliin vuonna 1981.
Tästä innostuneena, Earle ja Field päättivät osallistua viiteen osakilpailuun vuonna 1982 Marchin asiakastallina. Tallin kuljettajana toimi Espanjalainen Emilio de Villota. de Villota karsiutui kilpailusta kahdesti ja kolme kertaa viikonloppu päättyi jo esikarsintoihin joten osakilpailulähtöjä ei kertynyt yhtään.
Suunnitelmissa oli vielä osallistua vuoden 1983 F1 -osakilpailuihin Riccardo Palettin kanssa mutta nämä suunnitelmat eivät koskaan toteutuneet sillä Paletti menehtyi Kanadan osakilpailussa 1982.
Tämän jälkeen talli osallistui Formula 2 -kilpailuihin ja sai tukea Marchin perustajajäseneltä Robin Herdiltä, joka antoi tallin vastuulle Marchin F2 -ohjelmasta. Onyx sai käyttöönsä menestyksekkään rungon ja sarjan kärkikastiin lukeutuneen BMW -moottorin, sekä kuljettajaikseen Beppe Gabbianin, Thierry Tassinin ja Christian Dannerin. Talli kuitenkin hävisi kauden aikana Raltin autoille kilpailuissa ja vuonna 1984 tallin tulokset heikkenivät entisestään.