Juha Vainio
Elämä > Ura lähtee kunnolla käyntiin

Vainioon vaikuttivat musiikillisesti Tapio Rautavaara, Georg Malmstén ja Henry Theel. Hän halusi nuorena kovasti muusikoksi ja opetteli soittamaan auttavasti, vaikkei hänestä varsinaista muusikkoa tullutkaan. Vainio rupesi tekemään sanoituksia huomattuaan, että ystävien yhtyeet tarvitsivat niitä, ja tekstit toivat hänelle jonkin verran mainetta. Vainio oli ennen kaikkea sanoittaja. Hän ehti tehdä sanat arviolta noin 2 500 julkaistuun kappaleeseen, joista suurimman osan on levyttänyt joku toinen artisti. Vainio on sanoittanut paljon Toivo Kärjen sävellyksiä mutta tehnyt myös käännössanoituksia ulkomaisiin kappaleisiin. Hän kuitenkin luopui jossain vaiheessa käännöstekstien tekemisestä, koska niistä maksettiin vain kertakorvaus eikä rojalteja soittomäärän mukaan.
Kun Spede Pasanen oli aloittamassa uraansa, hän pyysi Vainiota ja tämän soittajakavereita tekemään kanssaan ”Ruljanssiriihi”-ohjelmaa radioon. Yhtye suostui, ja Speden siirryttyä radiosta televisioon soittajat seurasivat mukana. He olivat mukana muun muassa Speden saluunassa ja 50 pienessä minuutissa.
Vainio pääsi Erkki Liikasen avulla tekemään levyjä Finndisc-yhtiölle. Kappale ”Paras rautalankayhtye” valmistui vuonna 1964, ja samaan aikaan Vainio sai lisänimensä Watt, joka oli levyn kannessa. Vainio pääsi sanoittamaan useita kappaleita eri esittäjille, ja hän teki yhteistyötä muun muassa Katri Helenan kanssa. Vuonna 1965 Juha Vainion vanhemmat ja sisarukset muuttivat Helsinkiin. Samoihin aikoihin Vainio muutti perheensä kanssa Espooseen, jossa hän asui lopulta yli 25 vuotta. Vuonna 1966 hän menetti hyvän ystävänsä, kun Olli Miettinen kuoli vain 34-vuotiaana.
Katri Helena oli laulanut Vainion sanoittamat ”Mistä löydän ystävän” ja ”Maanantaitangon” vuonna 1963 eli jo ennen Vainion armeija-aikoja. Armeijan jälkeen Vainio tutustui Sauvo Puhtilaan eli Saukkiin, joka kertoi, että Yleisradio tarvitsisi sanoittajia. Vainio oli tuolloin melko halukas jättämään opettajan tehtävät, ja hän alkoi tehdä yhteistyötä Reino Markkulan kanssa. Markkulan säveltämä ja Vainion sanoittama ”Sä kuulut päivään jokaiseen” annettiin Eino Grönille laulettavaksi, ja siitä tuli hitti.
Vainio työskenteli paljon, sillä hän toimi sanoittajana Fazerilla kuukausipalkalla ja teki samalla omia kappaleita. Hänen suomeksi sanoittamiaan kansainvälisiä hittejä ovat muun muassa Dannyn esittämä ”Piilopaikka” ja The Firstin esittämä ”Meni hermot”, joka nosti yhtyeen suureen suosioon. Vainio kuitenkin myöhästeli sovituista studiosessioista, mikä ärsytti yhtyeitä ja levy-yhtiön johtoa. 30-vuotiaana Vainio teki erään tunnetuimmista käännöstöistään, Fredin esittämän kappaleen ”Kolmatta linjaa takaisin”. Menestys oli myös The Beatlesin kappaleen ”Penny Lane” suomenkielinen versio ”Rööperiin”, jonka levytti Pepe Willbergin johtama Jormas-yhtye.
Tilaustöiden ohella Vainio loi näyttävän soolouran, vaikkei pitänytkään itseään laulajana eikä säveltäjänä vaan ennen kaikkea sanoittajana. Hän kuitenkin sävelsi monia lauluja. Alkuun hän teki yhteistyötä Pertti Metsärinteen yhtyeen kanssa, ja he levyttivät kappaleen ”Hum-Boogie”. Vainion ensimmäisiä omia kappaleita olivat lisäksi ”Jos vain saisin nastahampaan takaisin” vuodelta 1964, ”Suolaa, suolaa, enemmän suolaa” ja ”Juhannustanssit” vuodelta 1965. Vainion ensimmäinen levyjulkaisu oli vuonna 1966 Juha ”Watt” Vainio, jolla nuo kappaleet olivat. Levy ei ollut varsinainen studioalbumi vaan pikemminkin singlekokoelma.
1960-luvun puolenvälin kappaleista suosiota saivat ”Sellanen ol’ Viipuri” ja ”Turistit tuppukylään”. Lisäksi Vainio teki Erik Lindströmin kanssa menestyskappaleen ”Herrat Helsingin”. Kun Finndisc myytiin Scandialle, Vainion ja Lindströmin yhteistyö päättyi. Vainio tutustui pian Jaakko Saloon Saukin kautta, kun Saukki etsi työnsä jatkajaa Scandiassa. Vainio alkoi tehdä yhteistyötä säveltäjä Toivo Kärjen kanssa, kun tämä oli menettänyt hovisanoittajansa Reino Helismaan tammikuussa 1965.
1960-luvun lopun ja 1970-luvun alun tunnettuja kappaleita olivat muun muassa ”Suomi–Ruotsi” ja paljonkin kritiikkiä osakseen saanut ”Matkarakastaja” vuodelta 1971. Aikaisemmat levyt olivat olleet singlekokoelmia, mutta Vainion ensimmäinen varsinainen albumi ilmestyi vuonna 1972. Viisari värähtää -albumi sisältää muun muassa nimikappaleen ”Viisari värähtää” ja ”Kaunissaari”, jonka Vainio levytti myöhemmin useampaankin kertaan. Se oli myös hänen seuraavalla, vuonna 1975 julkaistulla albumillaan Tulin, näin ja soitin. ”Matkarakastaja” ja ”Viisari värähtää” olivat Vainion varhaisimpia julkaistuja sävellyksiä, mutta hän ryhtyi säveltämään kunnolla vasta 1970-luvun lopulla.
Vuonna 1966 Vainio tutustui Vexi Salmeen ja Irwin Goodmaniin, ja he tekivät kesäkiertueen nimeltä ”Kansalle mitä kansa haluaa”. Joskus kuitenkin kävi niin, että Vainio oli liian juovuksissa esiintyäkseen. Vuonna 1968 ilmestyi Reijo Tanin kanssa tehty singlekokoelma Juha ”Watt” Vainio ja Reijo Tani, jolla ovat muun muassa Vainion ja Kärjen yhteistyön tuloksena syntyneet ”Kauhea kankkunen” ja ”Vanha salakuljettaja Laitinen”. Vuonna 1970 hän alkoi kirjoittaa pakinoita Gunnar Mattssonin kanssa.