stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helga Vala Helgadóttir

| Helga Vala Helgadóttir |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 2017  
Ryhmä/puolue:  Sosiaalidemokraattinen liitto
Vaalipiiri:  Reykjavíkurkjördæmi norður
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1972 (ikä 52) Reykjavík
Kansalaisuus:  Islanti
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraattinen liitto
Helga Vala Helgadóttir (s. 14. maaliskuuta 1972) on islantilainen sosiaalidemokraattista liittoa edustava poliitikko, joka toimi kansanedustajana Alþingissä vuosina 2017–2023.
Helga Vala syntyi Reykjavíkissä. Hän valmistui vuonna 1998 näyttelijäksi Islannin teatterikoulusta, minkä jälkeen hän työskenteli näyttelijänä sekä media-alalla. Vuonna 2009 hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Reykjavíkin yliopistosta, ja vuonna 2011 hän valmistui oikeustieteen maisteriksi ja sai asianajajaluvan, minkä jälkeen hän työskenteli lakimiehenä. Lakimiehen työssään hän erikoistui maahanmuuttajien ja perheiden asioihin. Hän on auttanut myös perhe- ja seksuaaliväkivallanuhreja. Vuosina 2008–2010 hän toimi sosiaalidemokraattisen liiton Reykjavíkin paikallisyhdistyksen puheenjohtajana. Vuosina 2012–2013 hän toimi valtiosääntöoikeuden opettajana Reykjavíkin yliopistossa. Vuoden 2017 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Alþingiin Reykjavíkurkjördæmi norður -vaalipiiristä. Vuosina 2017–2019 hän toimi Alþingin perustuslaki- ja valvontavaliokunnan puheenjohtajana ja vuosina 2019–2021 hyvinvointivaliokunnan puheenjohtajana. Vuosina 2021–2022 hän toimi puolueen parlamenttiryhmän puheenjohtajana.
Helga Vala erosi Alþingistä syyskuussa 2023. Hänen tilalleen nousi Dagbjört Hákonardóttir.
Yksityiselämä

Helga on naimisissa Grímur Atlasonin kanssa. Heillä on neljä lasta. Koripalloilija Ásta Júlía Grímsdóttir on heidän tyttärensä.
Henri Virsell

Henri Virsell on suomalainen kitaristi, säveltäjä ja miksaaja. Virsell on miksannut mm. yhtyeitä Lovex, Uniklubi, Diablo ja Yö sekä on ollut yhtenä perustajana ja pitkäaikaisena osakkaana Fantom Studiossa. Virselin oma yhtye Manzana on julkaissut neljä levyä ja tehnyt useita Euroopan-kiertueita. Aiempia yhtyeitä, joissa Virsell on soittanut kitaraa ja säveltänyt ovat olleet mm. tamperelaiset kokoonpanot Mellow ja Vaahto.
Virsell pyörittää myös TRC-Records-levy-yhtiötä.
Heidenheim an der Brenz

| Heidenheim an der Brenz |
| --- | --- |

 vaakuna
 Heidenheim an der Brenz
 Koordinaatit: 48°40′N, 10°09′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Stuttgart
Piirikunta:  Heidenheim
Hallinto:  
 – Pormestari:  Michael Salomo (SPD)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  107 km²
Korkeus:  478–645 m
Väkiluku (30.6.2022):  49 544
 – Väestötiheys:  463 as./km²
 
 www.heidenheim.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Heidenheim an der Brenz on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Lähimmät suuremmat kaupungit ovat Ulm ja Stuttgart. Heidenheim an der Brenz on Heidenheimin piirikunnan keskuskaupunki. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 29 544 asukasta. Heidenheimin suurin nähtävyys on Hellensteinin linna. Kaupungin kuuluisin asukas on ollut sotamarsalkka Erwin Rommel.
Hellensteinin linna
Heidenheimin paikalla oli jo vuosina 85–150 roomalainen linnoitus nimeltä Aquileia. Vuonna 1356 keisari Kaarle IV antoi Heidenheimille kauppaoikeudet.
Ystävyyskaupungit

Heidenheimilla on seitsemän ystävyyskaupunkia:
Jihlava, Tšekki (vuodesta 2002)
Clichy, Ranska (vuodesta 1958)
Sankt Pölten, Itävalta (vuodesta 1968)
Newport, Wales (vuodesta 1981)
Sisak, Kroatia (vuodesta 1988)
Döbeln, Saksa (vuodesta 1991)
Qianjiang, Kiina (vuodesta 1994)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heidenheim an der Brenz Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivut (saksaksi)
Kaupungin turismisivut (saksaksi)
Hasan-i Sabbah

| Hasan-i Sabbah |
| --- | --- |
 Hasan-i Sabbah teoksessa 1800-luvulta.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1050-luku Qom, nyk. Iran
Kuollut: 1124
Arvonimi: dain
Muut tiedot
Uskonto:  nizari-ismailiitti
Hasan-i Sabbah (s. 1050-luku – k. 1124) oli nizari-ismailiittien suuntauksen ja Persiassa sijainneen Alamutin ismailiittivaltion perustaja. Nizarit tulivat myöhemmissä yhteyksissä tunnetuiksi assassiineina. Alamutin linnasta käsin Hasan taisteli etenkin tuolloin Persiaa hallinneita sunnalaisia seldžukkeja vastaan. Hasan-i Sabbahista on käytetty myös nimitystä "vanhus vuorella".
Elämäkerta > Nuoruus

Hasan-i Sabbahin varhaisesta elämästä tiedetään hyvin vähän. Hän syntyi Qomin kaupungissa nykyisessä Iranissa 1050-luvun puolivaiheilla. Hänen perheensä oli kaksitoistaŝiialainen ja isä Ali bin Mohammad oli muuttanut kaupunkiin Kufasta. Qomista perhe muutti edelleen Rayyn kaupunkiin, joka tunnettiin tuolloin yhtenä ismailiittien tukialueista. Hasanin on sanottu olleen kiinnostunut uskonnosta jo hyvin nuorena. Alkujaan hän oli isänsä tavoin kaksitoistaŝiialainen, mutta hänen sanotaan kääntyneen 17-vuotiaana ismailiitiksi. Hasan oli ensin tavannut Amira Darrab -nimisen ismailiittiopettajan eli rafiqin eli ensimmäisen asteen dain. Vielä tuolloin Hasan ei ollut juuri kiinnostunut tämän opetuksista, mutta hänen sanotaan sairastuneen vakavasti ja päättäneen tuolloin perehtyä ismailiitteihin vakavammin. Hän tapasi edelleen toisen ismailiittiopettaja Abu Najam Sarrajin ja tämän jälkeen vielä kolmannen, kääntyen lopulta ismailiityiksi vannoen valan tuolloin ismailiittien johtohahmona pidetylle Kairossa hallinneelle fatimidikalifi al-Mustansirille. Vuonna 1072 hän tapasi ismailiittien lähetystön eli dawan paikallisen johtajan ja dain Abd al-Malik ibn Attashin, joka sai Hasanin matkustamaan Kairoon esittäytymään henkilökohtaisesti kalifin hovissa. Hasanista tuli Attashin kuoltua myös Persian johtava dain.
Elämäkerta > Egyptissä

Hasanin Egyptiin lähdön syistä on myös tunnettu, mutta epätodeksi osoitettu tarina, jonka mukaan hän opiskellessaan oli ystävystynyt runoilija Omar Khayyamin ja myöhemmän visiiri Nizam al-Mulkin kanssa tehden avunantosopimuksen, jonka mukaan jos joku kolmikosta etenisi urallaan huomattavaan asemaan, hän auttaisi kahta muuta etenemään omilla urillaan. Kun al-Mulkista tuli visiiri, hän tarjosi kahdelle ystävälleen virkatehtäviä. Siinä missä Omar keskittyi lähinnä maallisen elämän nautintoihin, Hasan tavoitteli korkeampia virkoja ja muodosti kohta uhan ja al-Mulkin omalle viralle. Mulik häpäisi kilpailijansa tuolloin Persiaa hallinneen seldžukkien sulttaanin edessä ja Hasan lähti häpäisynsä jälkeen Egyptiin. Tarinan tiedetään kuitenkin olevan perätön esimerkiksi koska kolmikko ei ole voinut syntymävuosiensa perusteella todellisuudessa opiskella samaan aikaan. Joka tapauksessa Hasan vietti ennen Egyptiin lähtöään jonkin aikaa Isfahanissa. Tarinan mukaan hän väitti jo tuolloin voivansa kukistaa sulttaanin, mitä hänen opettajansa Resi Abufaslia piti merkkinä hulluudesta. Hasan saapui viimein Kairoon elokuussa 1078. Hänen ajastaan Egyptissä tiedetään hyvin vähän. Hän vietti aikaa ensin Kairossa ja myöhemmin Aleksandriassa. Egyptissä hän saavutti dain arvon, mutta ajautui myös erinäisiin ongelmiin. Vanhojen nizarien kirjoitusten perusteella hän ajautui riitoihin fatimidivisiiri Badr al-Jamalin kanssa mahdollisesti, koska al-Jamali kannatti al-Mustansirin seuraajaksi omaa poikaansa al-Afzalia ja Hasan kannatti al-Mustansirin vanhintaa poikaa Nizaria. Tarinan mukaan Hasan vangittiin, mutta kun vankilan päälle kaatui minareetti, hänet päästettiin vapaaksi siinä uskossa, että romahdus oli jumalallinen merkki. Hasan lähti kuitenkin Egyptistä saapuen takaisin Isfahaniin vuonna 1081.
Helga Margrét Þorsteinsdóttir

Helga Margrét Þorsteinsdóttir
Helga Margrét Þorsteinsdóttir (s. 15. marraskuuta 1991) on islantilainen seitsenottelija.
Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 Þorsteinsdóttir sijoittui 7-ottelussa viidenneksi pistein 5405. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 hän sijoittui seitsemänneksi 5516 pisteellä. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 hän saavutti pronssia 5706 pisteellä.
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde: IAAF
100 m: 12,11 (2009)
200 m: 24,77 (2009)
800 m: 2.11,76 (2011)
100 m aj: 14,19 (2009)
Korkeus: 177 (2011)
Pituus: 579 (2007)
Kuula: 14,31 (2012)
Keihäs: 50,84 (2011)
7-ottelu: 5878 (2009)
800 m: 2.12,97 (2012)
60 m aj: 8,86 (2010)
Korkeus: 174 (2012)
Pituus: 563 (2010)
Kuulantyöntö: 14,74 (2012)
Viisiottelu: 4298 (2012)
Henri Vogt

Henri Hans Mikael Vogt (s. 6. elokuuta 1967) on suomalainen valtio-opin professori Turun yliopistossa. Hänen erityisalaansa on kansainvälinen politiikka.
Vogt on toiminut Turun yliopiston kansainvälisen politiikan professorina vuodesta 2010. Aiemmin hän on toiminut muun muassa Ulkopoliittisen instituutin erityistutkijana ja vierailevana Eurooppa-professorina Saarlandin yliopistossa.
Koulutukseltaan Vogt on valtiotieteen tohtori. Hän on valmistunut valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1994 ja väitellyt valtiotieteen tohtoriksi Oxfordin yliopiston St Antony's Collegesta vuonna 2001.
Heinijärvi (Virrat)

| Heinijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°25′42″N, 23°47′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Toisveden alue (35.42)
Laskujoki:  Varimo-oja 
Järvinumero:  35.421.1.032
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,2 m  
Rantaviiva:  1,251 km  
Pinta-ala:  4,372 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHeinijärvi 
Heinijärvi  on Pirkanmaalla Virroilla Harjunperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,4 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Toisveden lähialueeseen (35.421) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,2 metriä mpy.
Helga Reinikainen

Helga Helena Reinikainen-Somersalo (5. elokuuta 1940 Outokumpu – 9. joulukuuta 2018) oli suomalainen taidemaalari. Hän opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1957–1961 ja teki debyyttinsä Helsingissä vuonna 1960. Hän oli Taidemaalariliiton varsinainen jäsen.
Reinikainen-Somersalon töitä on ollut esillä Suomen Taiteilijain näyttelyissä vuosina 1963, 1965–1969, 1971 ja 1978, Suomen Taideakatemian kolmivuotisnäyttelyissä 1965, 1968 ja 1971 sekä Nuorten näyttelyissä 1960, 1963, 1964, 1967 ja 1970. Hän osallistui ryhmänäyttelyihin muun muassa Porin taidemuseossa, Amos Anderson -museossa ja Tampereen nykytaiteen museossa. Yksityisiä näyttelyitä hänellä on ollut Helsingissä ja Joensuussa. Kansainvälisesti hänen töitään on ollut esillä Ruotsissa ja vuonna 1979 Itä-Saksassa.
Reinikainen-Somersalo opetti Taideteollisessa korkeakoulussa.
Reinikainen-Somersalon vanhemmat olivat Toivo Reinikainen ja Helvi Reinikainen (o.s. Karttunen). Taiteilijakollega Heikki Somersalo (1936–2015) oli hänen puolisonsa. Pariskunnan perikunta lahjoitti yli sata teosta taideyhdistys Helsingin Saskia ry:lle ja noin 30 työtä HUS-kuntayhtymälle.
Aiheesta muualla

Helga Reinikainen-Somersalon ja Heikki Somersalon teoksia Saskioille Saskia.fi. 28.8.2019.
Helga Söderström

Helga Julia Sofia Söderström (25. marraskuuta 1849 Vaasa – 31. heinäkuuta 1936) oli suomalainen taidemaalari.
Helga Söderströmin vanhemmat olivat kruununvouti Olof Fredrik Söderström ja Tukholmassa hovineitinä aiemmin ollut Agnes Julia Viktoria Kullberg. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1871–1872, Hjalmar Munsterhjelmin johdolla 1875 ja Adolf von Beckerin johdolla 1875–1876 sekä ruotsalaisen Axel Nordgrenin johdolla Düsseldorfissa 1872–1873 ja 1873–1874. Söderström osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyyn vuonna 1924. Hän toimi piirustuksenopettajana oppikoulussa 1876-1918. Söderström teki maisemamaalauksia. Hänen piirroksiaan on esillä Kaskisten kotiseutumuseossa ja maalauksia puolestaan Pohjanmaan museossa.
Teoksia

Kalaverkkoja rannassa : öljymaalaus. 1875
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Helga Söderström
Hellä Meltti

Hellä Meltti vuonna 1961.
Martta Hellä Meltti (vuoteen 1922 Forsström, 22. heinäkuuta 1903 Helsinki – 18. marraskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi muun muassa SKDL:n kansanedustajana (1961–1962), Suomen Naisten Demokraattisen Liiton puheenjohtajana sekä kaupunginvaltuutettuna Kotkassa ja Helsingissä.
Meltti työskenteli 1920-luvun alusta lähtien muun muassa sihteerinä asianajotoimistossa, Sosialidemokraattisen raittiusliiton toimistoapulaisena, Valkeakosken ja Kotkan työväenopistojen liikunnanopettajana sekä paperikaupan pääkirjanpitäjänä.
Meltti toimi lukuisissa järjestöissä. Hän oli SKDL:n liittoneuvoston ja -toimikunnan, Sosiaalihygieenisen yhdistyksen johtokunnan, Helsingin teatterisäätiön ja osuusliike Elannon edustajiston, Sydäntautiliiton liittoneuvoston, Naisten kansainvälisen demokraattisen liiton neuvoston ja Suomen Rauhanpuolustajien keskustoimikunnan jäsen.
Hellä Meltin aviomies oli kansanedustaja ja maaherra Väinö Meltti.
Aiheesta muualla

.aspx Hellä Meltti Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Helga Nõu

| Helga Nõu> Helga Raukas |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. syyskuuta 1934 Tartto
Vanhemmat:  Aleksander Friedrich Raukas ja Elsa Raukas
Puoliso:  Enn Nõu
Kirjailija
Tyylilajit:  novellit, romaanit
Esikoisteos:  Kass sööb rohtu (1965)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Helga Nõu (o.s. Raukas, s. 22. syyskuuta 1934 Tartto) on virolainen kirjailija.
Helgas Raukas syntyi Tartossa. Hänen isänsä Aleksander Friedrich Raukas oli metsänhoitaja ja äiti Elsa Raukas tekstiilikäsityön opettaja.  Perhe asui ensin Kohtlassa, sitten Tallinnassa ja myöhemmin Pärnussa. Perhe pakeni Ruotsiin vuonna 1944, kun saksalaiset vetäytyivät ja Neuvostoliiton armeija saapui maahan. Ruotsiin asetuttuaan Helgas Raukas työskenteli peruskoulun opettajana. Vuonna 1957 Helga Raukas avioitui lääkäri-kirjailija Enn Nõun kanssa ja he asetuivat asumaan Uppsalaan. Jäätyään eläkkeelle 1999 hän on asunut puolittain Uppsalassa ja puolittain Tallinnassa.
Vuonna 1965 hän debytoi romaanilla Kass sööb rohtu. Siitä alkaen hän on toiminut aktiivisena kirjailijana Ruotsissa. Hän on kääntänyt esimerkiksi Astrid Lindgrenin ja Kerstin Thorvallin teoksia viroksi. Hänen omia novellejaan ja muita teoksiaan on käännetty suomeksi, ruotsiksi, latviaksi, ruotsiksi ja venäjäksi.
Helga Nõu on palkittu muun muassa Viron kulttuuriseuran kulttuuripalkinnolla (1968) ja Viron kulttuuripääkaupunkipalkinnolla (2020).
Teoksia

Kass sööb rohtu (romaani, 1965)
Ruuduline röövel (lastenkirja, 1965)
Kord kolmapäeval (novelleja, 1967)
Oi, oi, oi - mis juhtus? (lastenkirja, 1967)
Tiiger, tiiger (romaani, 1969)
Paha poiss (romaani, 1973)
Põgenejad (draama 1978–1979)
Pea suu! (nuortenromaani, 1983)
Uus Lugemik 1 (lukukirja, 1983)
Uus lugemik 2 (lukukirja, 1990)
Inimvaresed (romaani, 1993)
Hundi silmas (romaani, 1999)
Tõmba uttu! (nuortenromaani, 2001)
Kuues sõrm (nuortenromaani, 2003)
Ood lastud rebasele (romaani, 2006)
Peaaegu geenius ehk Schrödingeri kassi otsimas (romaani, 2008)
Appi! (nuortenromaani, 2008)
Elu täis üllatusi (maalauksin kuvitettu runokirja, 2009)
Jääauku (nuortenromaani, 2010)
Valetaja (muistelmia, 2011)
Mahajätjad (romaani, 2013)
Kas sa Tammsaaret oled lugenud? (haastattelu Rutt Hindrikus, 2014)
Nartsiss, meesteõgija (romaani, 2016)
Heinäsirkkahaukka

| Heinäsirkkahaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Buteoninae
Suku::  Pitkäsiipihaukat Butastur
Laji::  rufipennis
Kaksiosainen nimi
 Butastur rufipennis  (Sundevall, 1851) 
Katso myös
   Heinäsirkkahaukka Wikispeciesissä   Heinäsirkkahaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Heinäsirkkahaukka (Butastur rufipennis) on pitkäsiipihaukkojen sukuun kuuluva afrikkalainen petolintu. Sitä tavataan Saharan eteläpuolella Senegalista ja Guineasta mantereen poikki Etiopiaan, Keniaan ja Somalian eteläosiin ulottuvalla vyöhykkeellä.
Sen elinpiiriä ovat trooppiset kosteikot, viljelymaat, ruohikot, kuivat savannit, pensastot ja metsät. Sen kannan arvioidaan olevan vähenemässä ylilaidunnuksen ja kuivuuden vuoksi.
Vironkävijäin sankarihauta

| Vironkävijäin sankarihauta |
| --- | --- |
 Vironkävijäin sankarihauta Helsingin Vanhassa kirkkopuistossa (2019).
Nimi:  Vironkävijäin sankarihauta
Tekijä:  Into Saxelin J. S. Sirén
Valmistumisvuosi:  1923
Taiteenlaji:  kuvanveisto
Sijainti:  Vanha kirkkopuisto
Paikkakunta:  Helsinki
Koordinaatit:  60°09′58.4″N, 24°56′27″E
Vironkävijäin sankarihauta on Helsingin Vanhassa kirkkopuistossa sijaitseva Viron vapaussodan suomalaisten vapaaehtoisjoukkojen yhteishauta, jossa lepää noin viidesosa sodan suomalaisista sankarivainajista.
Sankarihautaan haudattiin Viron avustamisen päätoimikunnan toimesta 16. helmikuuta – 6. maaliskuuta 1919 välisenä aikana yhteensä 31 sotilasta. Ensimmäiset rintamalta tuodut neljä kaatunutta oli tätä ennen haudattu Hietaniemen hautausmaalle. Valtaosa kaatuneista haudattiin kotikuntiinsa ja osa jäi rintamalle.
Haudatut kotikuntineen

Vanhaan kirkkopuistoon haudatuista neljätoista kuului 1. suomalaiseen vapaajoukkoon, joka taisteli Pohjois-Virossa:
Arvo Aaltonen (Helsingin mlk), Sigurd Ahlström (Helsinki), Johan Backlund (Vöyri), Jarl Dammert (Maarianhamina), Ernst Johansson (Helsinki), Vilho Latvanen (Helsinki), Elis Minkkinen (Helsinki), Lauri Pesonen (Helsinki), Samuel Prättälä (Jalasjärvi), Erik Rantanen (Helsingin mlk), Valdemar Rytkönen (Helsinki), Henrik Tallberg (Helsinki), Alvar Tallqvist (Helsinki), Hjalmar Välimaa (Lappajärvi).
Seitsemäntoista haudattua kuului Pohjan Poikien rykmenttiin, joka taisteli Etelä-Virossa ja Latviassa:
Oskari Ahokas (Elisenvaara), Johan Grönvall (Perho), Ville Haajanen (Uusikirkko), Yrjö Häyhä (Viipuri), Eino Joensuu (Ikaalinen), Kalle Kettunen (Mikkeli), Viljo Kortesmaa (Lapua), Antti Kärnä (Ylistaro), Kalle Laaka (Rovaniemi), Yrjö Laurikainen (Ruskeala), Oskari Pietiläinen (Rovaniemi), Martil Saarikangas (Helsinki), Niilo Salo (Vaasa), Torsten Silva (Tampere), Otto Snellman (Multia), Fredrik Vallo (Alatornio) ja Antti Valtonen (Viipuri).
Muistomerkki

Hautamuistomerkki paljastettiin 27. toukokuuta 1923, jolloin Viron hallitus luovutti sen lahjana Helsingin kaupungille. Sen suunnittelivat yhteistyössä kuvanveistäjä Into Saxelin ja arkkitehti J. S. Sirén.
Patsas on himmeäksi hiottua Taivassalon punaista graniittia. Sen etusivulla nähdään sotalippujen alla kolme ratsumiestä ja takasivulla yötaivaan alla kolme laivaa, jotka kuvaavat merentakaista retkeä. Toisella kylkisivulla ovat haudattujen nimet ja toisella muistolauseet kolmella kielellä. Patsaan päällä on Viron vapaudenristi, joka korvasi tilaajan toivomuksesta taiteilijoiden luonnosteleman valtakunnanomenan kaltaisen ristin.
Patsaassa on kaksi virheellistä nimeä: A. Hieperi ja O. Hietala. Forssalainen Akseli Hieperi jäi todennäköisesti kadonneeksi Pajun taistelussa, jossa haavoittunut Yrjö Häyhä todettiin sittemmin kuvia vertaamalla haudatuksi Hieperin sijaan. Oskar Hietala -nimistä sotilasta ei kuulunut kumpaankaan suomalaiseen vapaaehtoisjoukkoon. Hänen sijastaan haudassa lepää Oskari Pietiläinen, joka käytti myös lyhyempää sukunimeä Pietilä.
Vironkielinen muistosäe ”Vägitöö kaunis jääb hiilgama veervate aegade voolus (Urotyö kaunis jää loistamaan vieriväin aikain virrassa)" on lähtöisin Villem Grünthal-Ridalan runosta Epitaphium. Muut säkeet jatkavat ajatusta olematta sen käännöksiä: "Taa ikiaikain käy teon uljaan muisto ja maine, vapaus vaalijanaan, siunaus seppelenään. / Tiderna tumla förbi som växlande vågor på havet, men som en klippa i storm bragdernas stod skall bestå."
Muistomerkki > Hietaniemen muistomerkki

Viron avustamisen päätoimikunta kunnioitti Hietaniemen hautausmaalla lepääviä ensimmäisiä kaatuneita omalla sankaripatsaalla. Mustasta graniitista kiillotettu, nelikulmainen monoliitti paljastettiin vuonna 1921. Sen alle haudatut neljä miestä kaatuivat 1. suomalaisen vapaajoukon taisteluissa tammikuussa 1919.
Aiheesta muualla

Muistomerkki Helsingin taidemuseon sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Vironkävijäin muistomerkki kolmea laivaa kuvaavalta takasivultaan (heinäkuu 2019)
Viron vapaussodassa kaatuneiden muistomerkki Hietaniemessä (2018)
Helga Nuorpuu

Helga Maria Nuorpuu (sukunimi vuoteen 1928 Nordblom; 20. helmikuuta 1901 Reposaari – 19. syyskuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen mainostoimittaja, kirjailija ja kääntäjä. Hän kirjoitti myös nimimerkillä Anja Pirttilä.
Nuorpuun vanhemmat olivat ylikonstaapeli Hjalmar Nordblom ja Emilia Nordling. Hän suoritti 5 luokkaa yhteiskoulua 1918 toimien sitten Maalaiskuntien liiton lakiasiain osaston konttoristina 1922–1926 sekä mainostoimittajana Suomen Ilmoituskeskuksessa 1928–1929 ja Oy Stockmannilla 1931–1945. Nuorpuu oli myös Suomen Konttoristilehden toimitussihteerinä 1928 ja Suomen Kirjailijaliiton toimistonhoitajana 1941–1945.
Nuorpuu kirjoitti lasten- ja nuortenkirjoja sekä useita romaaneita. Romaanin Tavaratalo Wickers (1946) pohjana olivat Nuorpuun omat kokemukset Stockmannin tavaratalon palveluksessa. Nuortenkirjoista tunnetuimmat olivat 1920-luvun lopulla ilmestyneet Ruusula-sarjan neljä kirjaa (Anjan onni, Tyttö veitikka, Pirkon uusi ystävä, Ruusulan viimeinen tyttö). Nuorpuun teki opintomatkoja Unkariin 1926, 1927 sekä 1937 ja hän käänsi suomeksi unkarinkielistä kirjallisuutta.
Teoksia

Nuori pari : hiljainen tarina.   Otava 1924 (nimellä Helga Nordblom)
Onnenapilat.  Pori 1925 (nimimerkillä Anja Pirttilä)
Anjan onni : romaani nuorille.  Gummerus 1926, 2. painos 1945 (1. painos nimellä Helga Nordblom)
Tyttö veitikka : Ruusulan tyttöjen uusia vaiheita.  Gummerus 1927 (nimellä Helga Nordblom)
Kullankeltaiset perhoset : satuja, kuvittanut Rudolf Koivu.  Otava 1927
Kultakukka : satuja.  Gummerus 1928
Pirkon uusi ystävä : Ruusula-sarja kolmas kirja.  Gummerus 1928, 2. painos 1945
Ruusulan viimeinen tyttö.  Gummerus 1929, 2. painos 1946
”Luulo ei ole Tiedon väärtti” : pormestarinnalla ei ollutkaan peukalo keskellä kämmentä.  Neovius, Helsinki 1930
Pelle Pam seikkailemassa : opettavaisia satuja lapsille.  Gummerus 1930
Rasavilli Leila : näkinkenkäsarja, Gummeruksen nuorten kirjasto 38.  Gummerus 1930
Tupsu ja tepsu Shei-liu ja Pikku Tif : satuja lapsille.  Tekijä, Jyväskylä 1930
Hauska yllätys, Gummeruksen nuorten kirjasto 40.  Gummerus 1931
Erilainen kuin toiset, Gummeruksen nuorten kirjasto 44.  Gummerus 1931
Äitipuolen kasvatit, Gummeruksen nuorten kirjasto 47.  Gummerus 1932, 2. painos 1953
Tavallinen pikku neitonen, Gummeruksen nuorten kirjasto 50.  Gummerus 1932
Suomen tytöt pustalla, Gummeruksen nuorten kirjasto 54.  Gummerus 1933
Tyttöjen unelmia, Gummeruksen nuorten kirjasto 57.  Gummerus 1933
Minä ja kaksoset : kertomuskirja tytöile ja pojille, kuvat piirtänyt Gerda Holmqvist.  Gummerus 1934, 2. painos 1952
Morsiamen valmentaja : kevyt kesäromaani.  Gummerus 1934
Ylioppilas-kotiorjatar, romaani.  Pori 1934 (nimimerkillä Anja Pirttilä)
Alan alusta jälleen : 1-näytöksinen näytelmä.  Pori 1941 (sai kolmannen palkinnon Suomen näytelmäkirjailijaliiton näytelmäkilpailussa 1941)
Hippi-hiiri aarretta etsimässä, kuvat Vappu Pispa.  Paletti, Helsinki 1943
Kaksi pientä peikkoa, kuvat Arnold Tilgmann.  Paletti, Helsinki 1943
Matti ja Maija maailmalla.  Paletti, Helsinki 1943
Sotapolulla : intiaanipoika Lentävä Lohi kertoo.  Paletti, Helsinki 1943
Tonttusatu, kuvat Maija Karma.  Paletti, Helsinki 1943
Katsele meitä, kuvat A. Tilgmann.   Paletti, Helsinki 1944
Pikku Terri, kuvat Arnold Tilgmann.  Paletti, Helsinki 1945
Tavaratalo Wickers, romaani.  Gummerus 1946
Leena Lettipää, nuorisoromaani.  Gummerus 1947
Leena Lettipää lentää Lappiin, nuorisonromaani.  Gummerus 1947
Hyväilevät kädet : romaani rakkaudesta.  Gummerus 1948
Heli Möller

Heli Möller (ent. Orenius) (s. 1951 Suolahti) oli Suolahden kaupunginjohtaja 1992–2006. Äänekosken apulaiskaupunginjohtajana hän toimi 2007–2012 ja Äänekosken hallintojohtajana 2013–2014. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2014.