stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pajujärvi (Jämsä)
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 154,5 metriä mpy.
Kailajärvi (Jämsä)

| Kailajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°45′17″N, 24°55′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Arvajanjoen valuma-alue (14.26)
Laskuoja:  oja Jyrkysjärveen 
Järvinumero:  14.263.1.050
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  133,6 m  
Pituus:  680 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  1,417 km  
Pinta-ala:  4,322 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKailajärvi 
Kailajärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä Hämepohjan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,3 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 133,6 metriä mpy.
Ylänen (Kuhmoinen, Kylämä)

| Ylänen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°39′39″N, 25°04′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Arvajanjoen valuma-alue (14.26)
Laskuoja:  oja Keskiseen
Järvinumero:  14.263.1.020
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,6 m  
Pituus:  340 m  
Leveys:  260 m  
Rantaviiva:  1,071 km  
Pinta-ala:  6,652 ha  
Saaria:  1 
 fiYlänen 
Ylänen eli Ylinen on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Kylämän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi pieni saari. Järven rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä, ja sen rannat ovat pääosin metsämaata. Järven pohjoisranta on jyrkkä, ja länsirannalle on rakennettu yksi rakennus. Yläsen länsi- ja pohjoispuolelta kulkee metsäautotie, joka alkaa yhdystieltä 3284. Myös kaakossa metsäautotie sivuaa Ylästä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,6 metriä mpy. Ylänen laskee sen koillispäästä lähtevää ojaa pitkin Keskiseen.
Historiaa

Vuoden 1965 peruskartassa järven nimi oli Ylinen, ja sille oli merkitty kaksi saarta. Sekä vuoden 1965 että vuoden 1986 peruskartoissa Yläsen lounaispuolella oli peltoa. Vuoden 1986 kartassa Yläselle ei kuitenkaan ollut merkitty yhtään saarta.
Alainen Lemolammi

| Alainen Lemolammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°43′53″N, 25°03′40″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Arvajanjoen valuma-alue (14.26)
Laskuoja:  oja Matkusjärveen 
Järvinumero:  14.263.1.033
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  139,8 m  
Pituus:  270 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  0,721 km  
Pinta-ala:  2,854 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAlainen Lemolammi 
Alainen Lemolammi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Jyrkysenkulman kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,9 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä ja rannat ovat metsämaata. Pohjoisrannalla on yksi vapaa-ajan asunto, jolle tulee tie lammen pohjoispuolelta kulkevalta tieltä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 139,8 metriä mpy. Laskuoja lähtee lammen koillispäästä ja laskee 1,4 kilometrin päässä Matkusjärveen. Laskuojan pudotus on 17,9 metriä.
Historiaa

Vuoden 1966 peruskartassa lampi oli autio, mutta vuoteen 1986 mennessä sen pohjoisrannalle oli rakennettu talo.
Matkusjärvi

| Matkusjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°42′57″N, 25°04′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Arvajanjoen valuma-alue (14.26)
Laskuoja:  oja Uuhijärveen 
Järvinumero:  14.263.1.029
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,9 m  
Pituus:  2,5 km  
Leveys:  390 m  
Rantaviiva:  6,267 km  
Pinta-ala:  23,324 ha  
Saaria:  1 
 fiMatkusjärvi 
Matkusjärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Puukkoisen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Matkusjärvi on etelä-pohjoissuunnassa pitkänomainen ja kapea järvi. Sen pinta-ala on 23 hehtaaria, pituus on 2,6 kilometriä ja se on paikoin vain alle 20 metriä leveä. Leveimmillään järvi on sen eteläpäässä. Järvellä on kartan mukaan yksi pieni saari, joka sijaitsee järven pohjoispäässä. Järven rantaviivan pituus on 6,3 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järvellä on noin kymmenen taloa tai vapaa-ajan asuntoa.
Vesistösuhteet

Matkusjärvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121,9 metriä mpy. Matkusjärveen laskevat Alainen Lemolammi, Keskinen, Lemojärvi ja Väärälammi. Matkusjärven laskuoja lähtee järven lounaispäästä ja laskee 200 metrin päässä Uuhijärveen. Laskuojan pudotus on 1,1 metriä.
Historiaa

Vuoden 1966 peruskartassa järvellä oli yksi talo, jonka yhteydessä oli peltoja. Lisäksi Pahalammi, joka tuolloin tunnettiin nimellä Vääräjärvi, laski Matkusjärveen. Vuoteen 1986 mennessä Vääräjärvestä oli johdettu oja Uuhijärveen eikä Vääräjärvi enää laskenut Matkusjärveen. Lisäksi järvelle oli rakennettu kolme taloa lisää ja järven ympäristön pellot olivat metsittyneet.
Lapiojärvi (Kuhmoinen, itäinen)

| Lapiojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°45′45″N, 24°59′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Arvajanjoen valuma-alue (14.26)
Laskuoja:  oja Lapiojärveen 
Järvinumero:  14.263.1.056
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  146 m  
Pituus:  400 m  
Leveys:  230 m  
Rantaviiva:  1,019 km  
Pinta-ala:  4,071 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLapiojärvi 
Lapiojärvi eli Lapiojärvet (i) on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Ouninpohjan kylän lähellä sijaitseva järvi. Se on suurin ja itäisin Kuhmoisten kolmesta Lapiojärvestä. Muut Lapiojärvet ovat länsipuolella sijaitseva läntinen Lapiojärvi ja lounaispuolella sijaitseva pohjoinen Lapiojärvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,1 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja rannat ovat metsämaata.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 146 metriä mpy. Sen pohjoispäähän laskee Kaitajärvi ja eteläpäähän Sulkujärvi. Laskuoja lähtee järven lounaispäästä ja laskee 70 metrin päässä pohjoiseen Lapiojärveen.
Zhao Ziyang

| Zhao Ziyang |
| --- | --- |
 Ziyang vuonna 1985
Kiinan kommunistisen puolueen pääsihteeri
 1987–1989  
Edeltäjä:  Hu Yaobang
Seuraaja:  Jiang Zemin
Kiinan kansantasavallan pääministeri
 10. syyskuuta 1980 – 24. marraskuuta 1987  
Presidentti:  Li Xiannian
Varapääministeri:  Deng Xiaoping Wan Li
Edeltäjä:  Hua Guofeng
Seuraaja:  Li Peng
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. lokakuuta 1919 Huaxian, Henan, Kiina
Kuollut: 17. tammikuuta 2005 (85 vuotta) Peking, Kiina
Puoliso:  Liang Boqi
Tiedot
Puolue:  Kiinan kommunistinen puolue
Uskonto:  Ateisti
Zhao Ziyang (yksink.: 赵紫阳, perint.: 趙紫陽, pinyin: Zhào Zǐyáng, 17. lokakuuta 1919 – 17. tammikuuta 2005) oli yksi Kiinan kansantasavallan johtajista. Hän toimi kansantasavallan pääministerinä vuosina 1980–1987 ja kommunistipuolueen pääsihteerinä vuosina 1987–1989.
Elämäkerta > Varhaiset vaiheet

Zhao syntyi varakkaaseen maanomistajan perheeseen Henanin provinssissa. Hän liittyi kommunistien nuorisoliittoon vuonna 1932 ja työskenteli kommunistipuolueen virkailijana Kiinan-Japanin sodan aikana (1937–1945). Guangdongissa hän sai nimeä puolueen sisällä vuonna 1951 ja esitteli useita maataloudellisia uudistuksia. 1960-luvulla hän oli jo Guangdongin provinssin puoluesihteeri.
Kulttuurivallankumouksen aikana Zhao poistettiin Guangdongin puoluejohtajan virastaan, koska hän kannatti Liu Shaoqin uudistuksia. Hänet marssitettiin Kantonin läpi aasinhattu päässään ja vuonna 1971 Zhao määrättiin työskentelemään Sisä-Mongoliaan.
Elämäkerta > Valtaannousu

Vuonna 1973 Zhou Enlai palautti Zhaon kunnian ja vuonna 1975 lähetti hänet Kiinan suurimpaan provinssiin, Sichuanniin ensimmäiseksi puoluesihteeriksi. Täällä hän teki maatalouteen radikaaleja ja onnistuneita markkinasuuntautuneita uudistuksia, jotka johtivat nopeaan tuotannon lisääntymiseen. Hänestä tuli kommunistipuolueen keskuskomitean jäsen vuonna 1973. Deng Xiaoping asetti hänet Politbyroon varajäseneksi vuonna 1977 ja täysivaltaiseksi jäseneksi vuonna 1979. Hän liittyi kommunistipuolueen politbyroovaliokuntaan vuonna 1982.
Kuuden kuukauden varapääministeriyden jälkeen hänet nimitettiin pääministeriksi vuonna 1980 ja tämän lisäksi kommunistipuolueen pääsihteeriksi tammikuussa 1987.
Puolueen pääsihteeriksi nimittämisen jälkeen hän kannatti talousuudistuksia ja avointa ulkomaanpolitiikkaa toistuvasti. Hänen talousuudistuksiaan kritisoitiin inflaation aiheuttamisesta.  Li Peng seurasi Zhaoa pääministeriksi vuonna 1987.
Elämäkerta > Syrjäyttäminen

Tiananmenin aukion tapahtumat vuonna 1989 sinetöivät hänen kohtalonsa ja tekivät mahdottomaksi minkäänlaisen liikkeen kohti demokraattisuutta. Kun Kiinan kommunistijohtajat Deng Xiaoping, Yang Shangkun, Li Peng ja Hu Qili viimeistelivät suunnitelmiaan poikkeustilan julistamisesta ja Tiananmenin aukion protestien murskaamisesta, Zhao, silloinen kommunistipuolueen pääsihteeri, marssi opiskelijoiden sekaan ja puhui heille ja pyysi heitä lopettamaan ennen kuin oli liian myöhäistä
Tapahtumia seuranneessa valtataistelussa Zhaolta poistettiin kaikki hänen virka-asemansa. Zhaon motiiveja tekoonsa ei vieläkään tiedetä. Joidenkin mielestä hän meni aukiolle toivoen sovinnollisen eleen antavan hänelle vaikutusvaltaa kovan linjan miehiä vastaan, kuten pääministeriä Li Pengiä. Zhao oli opiskelijaliikkeen kasvaessa edustanut huomattavasti maltillisempaa linjaa suhteessa liikkeeseen kuin puolueen vanhoilliset. Osittain hänen valtiovierailunsa Pohjois-Koreaan oli jättänyt aloitteen vanhoillisten käsiin. Verilöylyn jälkeen Zhao määrättiin kotiarestiin, jonka jälkeen hän oli tiukan valvonnan alla. Hän kuitenkin sai esimerkiksi pelata golfia kaupungin kentillä, joten arestin olosuhteet lienevät olleet kohtuulliset. Virallisesti häntä ei tuomittu, koska tällöin olisi jouduttu kyseenalaistamaan myös hänen talouspoliittiset saavutuksensa, joita Deng Xiaoping piti hyvinä.
Poliittiset linjaukset

Zhao kutsui poliittista uudistusta "suurimmaksi sosialismia koettelevaksi kokeeksi". Hän uskoi, että taloudellinen kehitys oli epäsuorasti yhteydessä demokratisoitumiseen. Niinkin aikaisin kuin vuonna 1986 Zhaosta tuli ensimmäinen korkea-arvoinen kiinalainen johtaja, joka kuulutti muutoksen perään, tarjoten mahdollisuutta vaaliehdokkuudelle kylätasolta jopa keskuskomitean jäsenyyteen asti. Hänen talouspoliittiset linjauksensa olivat aikaan ja paikkaan nähden myös uudistusmielisiä. Hän laati "alustavan edistysvaiheteorian" kehityssuunnaksi sosialistisen järjestelmän muuttamiselle, joka loi pohjan Kiinan nykyiselle kehitykselle.
1980-luvulla Zhao leimattiin monien silmissä marxismin revisionistiksi. Hän kannatti valtion läpikuultavuutta ja kansallista dialogia, joka sisälsi tavallisia kansalaisia päätöksentekovaiheessa; tämä teki hänestä suositun kansan keskuudessa. Sichuanissa, jossa Zhao toimeenpani taloudellisia rakenteenmuutoksia 1970-luvulla, hänestä oli sanonta: "yao chi liang, Zhao Ziyang". Tämä sanaleikki hänen nimestään tarkoittaa vapaasti käännettynä "jos haluat syödäksesi, etsi Ziyang käsiisi."
Syrjäyttämisensä jälkeen Zhao eli 15 vuotta kotiarestissa. Vuoden 2004 helmikuussa hän sairastui keuhkokuumeeseen, joka johti vakavaan keuhkojen vajaatoimintaan. 6. huhtikuuta, mahdollisten Zhaon kuolemaa seuraavien järjestyshäiriöiden estämiseksi valtion turvallisuusjoukot määrättiin hälytystilaan. 15. tammikuuta 2005 uutislähteet raportoivat Zhaon vaipuneen koomaan ja hän kuoli kahta päivää myöhemmin pekingiläisessä sairaalassa.
Zhaon muistelmat ilmestyivät jälkikäteen vuonna 2009 kiinaksi ja englanniksi nimellä "Prisoner of the State: The secret Journal of Zhao Ziyang". Hän saneli ne alun perin ääninauhoille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zhao Ziyang Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Taiwan  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef 
Zhao Ziyang Ronald Reaganin kanssa Valkoisessa talossa vuonna 1984.
Helsingin Kutomo ja Kravatti

Kravattitehdas (vaalea korkea rakennus) oli Vallilan teollisuusalueen ensimmäisiä suuria tehdasrakennuksia. Kuva Sturenkadun itäpuolelta pohjoiseen, 1930-luku.
Helsingin Kutomo ja Kravatti Oy (HKK) oli Helsingissä vuosina 1926–1975 toiminut tekstiilialan teollisuusyritys. Se toimi vuodesta 1929 lähtien Vallilan Elimäenkatu 9:ään valmistuneessa, Aarne Sarvelan suunnittelemassa kuusikerroksisessa kivirakennuksessa, jota 1930-luvun lopulla laajennettiin yli kaksinkertaiseksi Elimäenkadun varrella. Tuotantoa oli myös Mikkelissä ja Pieksämäellä tytäryhtiön Pirtama Oy:n kautta.
Yrityksen perustaja oli Juho Mattinen, joka sai teollisuusneuvoksen arvon 1948. Hän oli yhtiön toimitusjohtajana sekä johtokunnan puheenjohtajana 1950-luvun alkupuolelle saakka. Vuonna 1948 Helsingin Kutomo ja Kravatti Oy:n palveluksessa oli 400 henkilöä ja toimintamuotoina sukka- ja trikootehdas, villatavarakutomo, solmiotehdas ja tekstiilivärien valmistus.
1960-luvun alussa HKK:n tuotanto laajeni Mikkeliin ja 1970-luvun alussa Pieksämäelle; näiden tehtaiden toimintaa jatkoi myöhemmin HKK:n tytäryhtiö Pirtama Oy, joka oli noin 280 hengen työvoimallaan Pieksämäen suurin työnantaja, kunnes ajautui konkurssiin 1975. Tekstiiliteollisuuttaan nopeasti laajentanut Lassila & Tikanoja osti 1960-luvulla HKK:n osake-enemmistön vähin erin itselleen, mutta lopetti yrityksen toiminnan 1974.
HKK:n rakennukset osti 1960-luvun alussa Yrjö Jahnssonin säätiö, joka tekstiiliteollisuuden loputtua 1970-luvun puolivälissä uudisti ja laajensi kiinteistöä kahdella Henrik Wartiaisen piirtämällä uudisrakennuksella, toinen Elimäenkatu 9:n sisäpihalle ja toinen Elimäenkatu 15:een. Niissä toimi sittemmin Tele. Pohjoismainen kiinteistösijoitusyhtiö Areim kunnostutti rakennukset 2020-luvun taitteessa Kravattitehdas-nimiseksi toimistokiinteistöksi.
Nagareyama-centralparkin rautatieasema

Kuva asemalta.
Nagareyama-​centralparkin rautatieasema (jap. 流山セントラルパーク駅, Nagareyama-​sentorarupāku-eki) on rautatieasema Nagareyamassa Chiban prefektuurissa, Japanissa. Se on Tsukuba Expressin 11. asema. Asema avattiin 24. elokuuta 2005.
Specie Resumption Act

Specie Resumption Actin myötä kuvassa näkyvistä "vihreäselkäisistä" dollareista luovuttiin.
Specie Resumption Act oli Yhdysvalloissa 14. tammikuuta 1875 hyväksytty lakiehdotus, jonka myötä Yhdysvallat palasi takaisin kultakantaan. Laki astui voimaan vuoden 1879 alussa.
Specie Resumption Act päätti vuosia kestäneen kiistan siitä, pitäisikö Yhdysvaltain dollarin olla sidottu johonkin jalometalliin vai ei (ns. fiat-raha). Vihreäselkäisiä dollareita alettiin painamaan Yhdysvaltain sisällissodan aikaan, kun Unionilla ei ollut varaa maksaa liikkeelle laskemiaan valtionobligaatioita takaisin. Koska vihreäselkäisiä dollareita ei ollut sidottu mihinkään jalometalliin, laski niiden arvo nopeasti niiden nimellisarvon alapuolelle. Tämän takia velkaantuneet yhdysvaltalaiset - joista valtaosa oli kotoisin vanhoista etelävaltioista - halusi pysyä vihreäselkäisissä dollareissa, kun taas velanantajat - jotka olivat pääosin pohjoisvaltiolaisia - halusivat palata takaisin kultakantaan.
Chengdu Hunters

| Chengdu Hunters |
| --- | --- |

Perustettu:  7. syyskuuta 2018
Paikkakunta:  Chengdu, Kiina
Värit:                     
Sarja:  Overwatch League
Omistajat:  Huya
Mestaruudet:  0
Chengdu Hunters (kiin. 成都獵人; pinyin: Chéngdū Lièrén) on kiinalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin syyskuussa 2018 ja se on kotoisin Chengdusta. Se pelasi ensimmäisen OWL-kautensa vuonna 2019. Seuran omistaa kiinalainen striimausalusta Huya.
PASGT

PASGT- liivi ja -kypärä, 1991
PASGT (Personnel Armor System for Ground Troops) oli Yhdysvaltain armeijan käyttämä henkilökohtainen suojavarustus 1980-luvulta noin vuoteen 2004, jolloin suojaliivin korvasi Interceptor Body Armor ja kypärän Modular Integrated Communications Helmet (MICH) tunnettu myös Advanced Combat Helmet (ACH). Merijalkaväen PASGT-kypärät korvattiin LightWeight Helmet (LWH) kypärillä. PASGT-järjestelmään sisältyy PASGT-liivit ja PASGT-kypärä. Järjestelmää on kritisoitu siitä että sen korkeakauluksinen liivi työntää kypärää eteenpäin kun polvistuu, jonka seurauksena kypärän "lippa" tulee silmien eteen.lähde?
Madagaskarin taistelu

Madagaskarin taistelu eli operaatio Ironclad oli liittoutuneiden hyökkäys Vichyn Ranskan hallinnoimalle Madagaskarille toisessa maailmansodassa. Taistelut alkoivat 5. toukokuuta 1942 ja loppuivat vasta 6. marraskuuta liittoutuneiden voittoon.
Taustaa

Keisarillisen Japanin laivaston sukellusveneet partioivat Intian valtamerellä Kaakkois-Aasian valloituksen jälkeen. Madagaskar olisi tarjonnut sataman Japanin laivastolle, jos se olisi pyrkinyt jatkamaan valloituksiaan länteen. Madagaskarille sijoittuneet japanilaiset sukellusveneet olisivat vaikeuttaneet merkittävästi tai peräti katkaisseet Hyväntoivonniemen merireitin ja siten vaarantaneet Britannian Pohjois-Afrikassa olleen 8. armeijan huollon.
Kokoonpanot

Liittoutuneiden laivasto-osastoon kuuluivat lentotukialukset HMS Illustrious ja HMS Indomitable, taistelulaivat HMS Ramillies sekä risteilijät HMS Hermione ja HMS Devonshire. Raskaiden taisteluyksiköiden saattajina olivat hävittäjät HMS Active, HMS Anthony, HMS Duncan, HMS Inconstant, HMS Javelin, HMS Laforey, HMS Lightning, HMS Lookout, HMS Pakenham, HMS Paladin ja HMS Panther sekä fregatteja, korvetteja ja kuljetusaluksia. Lisäksi oli Australian laivaston hävittäjä HMAS Norman.
Vichyn Ranskan laivasto-osastoon kuului kaksi aseistettua kauppalaivaa, kaksi sluuppia sekä viisi sukellusvenettä (muun muassa Béveziers, Héros ja Monge). Alueella toimi lisäksi japanilaisia sukellusveneitä (I-10, I-16, I-18, I-20) ja pienoissukellusveneitä (M-16b ja M-20b).
Operaatio Ironclad

Liittoutuneet päättivät suorittaa maihinnousun Madagaskarille ja siitä vastaisi Britannian laivasto ja armeija. Maihinnousujoukon komentajaksi määrättiin brittien merijalkaväen kenraalimajuri Robert Sturges ja tarvittavat alukset suojaavine osastoineen koottiin pääosin Force H:sta, Kotilaivastosta ja Brittien Itäisestä laivastosta. Noin 50 aluksesta koostuvan laivasto-osaston komentajaksi määrättiin kontra-amiraali Edward Neville Syfret.
Operaatio Ironclad > Maihinnousu

Etelä-Afrikan ilmavoimien suoritettua useita tiedustelulentoja brittien 5. Jalkaväkidivisioonan 17. Jalkaväkiprikaati sekä 13. Jalkaväkiprikaati yhdessä brittien 29. Jalkaväkiprikaatin ja brittien merijalkaväen 5 Commando kanssa suorittivat maihinnousun saaren pohjoiskärkeen Courrierin lahteen ja Ambararatan lahteen. Maihinnousupaikat olivat hieman länteen Madagaskarin tärkeimmästä satamasta Diego Suarezista. Samanaikaisesti suoritettiin itärannikolle harhautushyökkäys.
Hyökkääjien ilmasuoja muodostui laivaston ilmavoimien Fairey Albacore, Grumman Martlet ja Fairey Swordfish koneista sekä pienestä määrästä Etelä-Afrikan ilmavoimien koneita. Koneet hyökkäsivät pääasiassa Vichyn Ranskan laivaston kimppuun estäen sitä tukemasta puolustajien taistelua.
Puolustautuvia Vichyn Ranskan joukkoja komensi kenraalikuvernööri Armand Léon Annet, jolla oli käytettävissään noin 8 000 sotilasta, joista noin 6 000 oli paikallisista koottuja joukkoja. Loppuosa koostui pääosin senegalilaisista joukoista. Joukoista oli 1 500–3 000 sotilasta oli sijoitettu Diego Suarezin alueelle. Saaren laivasto sekä ilmapuolustus oli joko vähäistä tai sitten vanhentunutta. Ainoastaan kahdeksan rannikkopatteria, kaksi aseistettua kauppalaivaa, kaksi sluuppia, viisi sukellusvenettä sekä 17 Morane-Saulnier 406 hävittäjää ja kymmenen Potez 63 -pommikonetta.
Diego Suarez antautui maihinnousujoukoille 7. toukokuuta, mutta pääosa puolustautuneista Vichyn joukoista vetäytyi etelään. Japanilaiset sukellusveneet saapuivat alueelle kolme viikkoa myöhemmin 29. toukokuuta. I-10 lähettämä tiedustelukone havaitsi taistelulaiva HMS Ramilliesin Diego Suarezin satamassa. Kone kuitenkin havaittiin ja Ramillies vaihtoi ankkuriapaikkaa.Sukellusveneet I-16 ja I-20 lähettivät matkaan kaksi pienoissukellusvenettä, joista toisen onnistui tunkeutua satamaan ja laukaista kaksi torpedoa korvettien syvyyspommeista huolimatta. Torpedoista toinen vaurioitti vakavasti HMS Ramilliesia ja toinen upotti öljytankkeri British Loyaltyn.
Pienoissukellusvene M-20b:n miehistö luutnantti Saburo Akieda ja aliupseeri Masami Takemoto ajoivat sukellusveneensä rantaan Nosy Antalikelyssä ja pakenivat sisämaahan ja sieltä noutopaikkaan Cape Amberin lähistölle. Japanilaisten reitistä saatiin tieto heidän ostettuaan ruokaa ja kumpikin sai surmansa merijalkaväen kanssa syntyneessä tulitaistelussa kolme päivää myöhemmin. Toinen pienoissukellusvene (M-16b) tuhoutui kovassa merenkäynnissä.
Operaatio Ironclad > Saaren valtaus

Taistelut jatkuivat usean kuukauden ajan. Kesän kuluessa brittien 5. Divisioonan joukot siirrettiin Intiaan ja 22. kesäkuuta Itä-Afrikan prikaati (King’s African Rifles) saapui Madagaskarille. Vahvennettu Etelä-Afrikan 7. Motorisoitu prikaati ja Rhodesian 27. Jalkaväkiprikaati rantautuivat muutamaa viikkoa myöhemmin.
29. Prikaati ja vahvennettu 22. Prikaati suorittivat maihinnousun Majungaan 10. syyskuuta saattaakseen taistelutoimet päätökseen ennen sadekauden alkamista. Vichyn joukot olivat tehneet runsaasti murroksia pääteille ja onnistuivat niiden avulla hidastamaan maihinnousseiden joukkojen etenemistä sisämaahan. Liittoutuneiden joukot onnistuivat kuitenkin valtaamaan saaren pääkaupungin Tananariven ja sitten Ambalavaon kaupungin. Tämän jälkeen oli enää Andriamanalinan valtaus 18. lokakuuta.
Vichyn joukot antautuivat 8. marraskuuta lähellä Ilhosya saaren eteläosassa.
Seuraukset

Maihinnousussa Diego Suareziin liittoutuneet kärsivät noin 500 sotilaan tappiot kaatuneina ja haavoittuneina ja sen jälkeisissä taisteluissa kaatui vielä noin 30 sotilasta ja haavoittui 90 10. syyskuuta mennessä.
Madagaskarin hallinto siirrettiin Vapaan Ranskan kenraalille Paul Legentilhommelle.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Liittoutuneiden joukkoja nousemassa maihin maihinnousualuksesta Tamataven satamassa 19. syyskuuta 1942.
Käännös suomeksi