stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Boubacar Barry

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Boubacar Barry |  Boubacar Barry |  Boubacar Barry |  |
Maa:   Norsunluurannikko
Miesten jalkapallo
| AM-kilpailut  | AM-kilpailut  | AM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Päiväntasaajan Guinea 2015 |  |  |
|  Hopeaa | Egypti 2006 |  |  |
|  Hopeaa | Gabon-Päiväntasaajan Guinea 2012 |  |  |
Boubacar "Copa" Barry (s. 30. joulukuuta 1979) on norsunluurannikkolainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa Belgian Jupiler Leaguessa KSK Beverenissä.
Barry aloitti uransa 1999 Norsunluurannikon pääsarjassa ASEC Mimosasissa. Seuraavana vuonna hän siirtyi Ranskan Ligue 1:n Stade Rennais FC:hen, jossa pelasi vuoteen 2003 saakka. Seuraavaksi hän siirtyi KSK Bevereniin, jossa on pelannut siitä lähtien.
Barry on pelannut Norsunluurannikon jalkapallomaajoukkueessa kuusi ottelua (tilanne toukokuu 2006). Hänet nimettiin maajoukkueeseen Saksan MM-kisoihin 2006.
August

| August |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  7. tammikuuta
– ruotsinkielinen:  7. tammikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Aku, Aukusti, Kusti
Vastineita eri kielissä:  Auguste
Nimen alkuperä:  Augustus
Infobox OKNimi-testi OK: 
August on miehen etunimi, lyhentynyt muoto latinankielisestä sanasta Augustus, joka tarkoittaa kunnianarvoisaa. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan August on Suomessa annettu vuoden 2019 loppuun mennessä nimeksi 18 307 miehelle ja alle 21 naiselle.
Tunnettuja Augusteja > Hallitsijoita

Puolan kuninkaita:
Sigismund II August (August I), kuningas 1548–1572
August II Väkevä, kuningas 1697–1706 ja 1709–1733
August III, kuningas 1734–1763
Saksin vaaliruhtinaita:
August, Saksin vaaliruhtinas 1553–1586
Fredrik August, vaaliruhtinas 1694–1733, sama kuin Puolan kuningas August II Väkevä
Fredrik August II, vaaliruhtinas 1733–1763, sama kuin Puolan kuningas August III
Tunnettuja Augusteja > Hallitsijasukujen jäseniä

August Fredrik (1773–1843), brittiläinen prinssi ja Sussexin herttua, kuningas Yrjö III:n poika
Tunnettuja Augusteja > Kuvitteellisia Augusteja

August Koskela, hahmo Täällä Pohjantähden alla -romaanitrilogiassa
August, elokuvassa August järjestää kaiken
August tai Aukusti, hölmöilevä klovnihahmo
August sukunimenä

Bille August, tanskalainen elokuvaohjaaja
John August, yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Pernilla August, ruotsalainen näyttelijä
Nimen muita käyttöyhteyksiä

August-palkinto, ruotsalainen kirjallisuuspalkinto
August, suomalainen popyhtye
August Burns Red, yhdysvaltalainen metalcore-yhtye
August Capital, yhdysvaltalainen pääomasijoitusyhtiö
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta August Wikimedia Commonsissa
Anne-Mari Kanniainen

Anne-Mari Kanniainen (s. 27. elokuuta 1984 Ylikiiminki) on suomalainen harmonikansoittaja ja vuoden 2005 Kultainen Harmonikka -kilpailun voittaja. Kanniaisella on yhteensä seitsemän Suomenmestaruutta harmonikansoittokilpailuista. Kanniainen opiskeli harmonikanrakennusta Ikaalisten käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa. Sen jälkeen Kanniainen opiskeli harmonikansoittoa Sibelius-Akatemian kansanmusiikkiosastolla ja valmistui sieltä vuonna 2010 (MuK). Aikaisemmin Kanniainen on saanut harmonikansoiton opetusta muun muassa Seppo Leinolta ja Timo Kinnuselta. Kanniainen on esiintynyt myös Sirkus Finlandian näytöksissä ja Oulun Teatterissa.lähde?
Aiheesta muualla

Anne-Mari Kanniaisen kotisivut
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Andreas Isaksson

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Andreas Isaksson
Syntymäaika: 3. lokakuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka:  Smygehamn, Ruotsi
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 199 senttimetriä
Paino: 86 kilogrammaa
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1999 |  Trelleborg | 11 | (0) |
| 1999-2001 |  Juventus | 0 | (0) |
| 2001-2004 |  Djurgården | 75 | (0) |
| 2004-2006 |  Rennes | 62 | (0) |
| 2006-2008 |  Manchester City | 19 | (0) |
| 2008-2012 |  PSV Eindhoven | 124 | (0) |
| 2012- |  Kasımpaşa | 34 | (0) |
Maajoukkue
| 1997-1998 |  Ruotsi U16 | 19 | (0) |
| 1999 |  Ruotsi U18 | 1 | (0) |
| 1999-2003 |  Ruotsi U21 | 23 | (0) |
| 2002–2016 |  Ruotsi | 133 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. syyskuuta 2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 2. elokuuta 2018.
Andreas Isaksson (s. 3. lokakuuta 1981 Smygehamn, Skånen maakunta, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on 199 senttimetriä pitkä.
Isaksson on edustanut Trelleborgia, Juventusta, Djurgårdenia, Rennesiä, Manchester Cityä, PSV:tä ja Kasımpaşaa.
Isaksson toimi pitkään Ruotsin maajoukkueen ykkösmaalivahtina. Hän on kuulunut Ruotsin joukkueeseen vuoden 2002 MM-kisoissa, vuoden 2004 EM-kisoissa, vuoden 2006 MM-kisoissa, vuoden 2008 EM-kisoissa ja vuoden 2012 EM-kisoissa. Kaikkiaan hän pelasi 133 maaottelua vuosina 2002–2016.
Jääkausiaika

Jääkausiaika on kvartäärikauden 2,5 miljoonaa vuotta sitten aloittanut jääkausijakso, joka jatkuu edelleen.
Jääkausiaika on koostunut suunnilleen yhtä pitkistä kylmistä kausista ja lauhoista kausista. Nykyisin eletään keskimääräistä selvästi lämpimämpää jaksoa. Suurin osa jääkausiaikaa on ollut vuoristojäätiköiden ja laajojen kylmyysarojen aikaa. Ääripäitä eli laajoja jäätiköitymisaikoja ja keskimääräistä selvästi lämpimämpiä jaksoja jääkausiajalla on ollut suhteellisen vähän.
Vaiheet

Jääkausiajan varhaiset vaiheet tunnetaan huonosti, ja yli 130 000 vuotta vanhojen tapahtumien ajoituksista on erilaisia käsityksiä. 2,4 miljoonaa vuotta sitten oli Grönlannissa jo laaja jäätikkö sekä mantereilla vuoristojäätiköitä. Viimeisintä eli Veiksel-jääkautta edeltävältä ajalta on maailmalta löydetty merkkejä 3–10 jääkaudesta ja merenpohjan kerrostumissa on todisteita 20 jääkaudesta.
Jääkausiajan eri vaiheet on jaoteltu ja nimetty eri tavoin ja eri perustein eri puolilla maailmaa. Nimet on yleensä annettu sen mukaan, mistä todisteita kyseisestä vaiheesta on löydetty. Pohjois-Euroopassa vaiheet on usein nimetty jokien mukaan, Pohjois-Amerikassa osavaltioiden mukaan. Lisäksi Alppien vaiheille on omat nimityksensä. Taulukossa pohjoiseurooppalaiset nimitykset, joita käytetään myös Suomessa (suluissa Amerikassa ja Alppien alueella käytetyt nimitykset):
| Vaihe | Alkoi (vuotta sitten) | Päättyi |
| --- | --- | --- |
Menap-jääkausi (am. Nebraska, alp. Günz): 
| Elster-jääkausi (am. Kansas, alp. Mindel) | 600 000 | 300 000 |
| Holstein-interglasiaali | 300 000 | 288 000 |
| Saale-jääkausi (am. Illinois, alp. Riss), Drenthe-vaihe | 288 000 | 250 000 |
| Saale-interstadiaali | 250 000 | 189 000 |
| Saale-jääkausi, Warthe-vaihe | 189 000 | 130 000 |
| Eem-interglasiaali | 130 000 | 115 000 |
| Veiksel-jääkausi (am. Wisconsin, alp. Würm) Varhais-Veikselin ensimmäinen vaihe | 115 000 | 105 000 |
| Brörup-interstadiaali | 105 000 | 100 000 |
| Varhais-Veikselin toinen vaihe | 100 000 | 85 000 |
| Odderade-interstadiaali | 85 000 | 75 000 |
| Keski-Veiksel | 75 000 | 25 000 |
| Myöhäis-Veiksel | 25 000 | 11 590 |
| Holoseeni | 11 590 | jatkuu |
Viimeisin jääkausi

Viimeisin jääkausi Pohjois-Euroopassa oli Veiksel-jääkausi. Varhais-Veiksel 1 alkoi 115 000 vuotta sitten, ja nopea jäätiköityminen alkoi 75 000 vuotta sitten. Ilmasto lauhtui noin 60 000 vuotta sitten. Ensimmäistä huippua kylmempi aika alkoi 25 000 vuotta sitten, ja jäätikkö oli laajimmillaan noin 19 000 – 22 000 vuotta sitten. Ilmasto lämpeni nopeasti 19 000 vuotta sitten, ja muutamassa sadassa vuodessa jäätiköstä suli kymmenys. Sulaminen eteni nopeasti, mutta sen keskeytti kaksi kylmää kautta, varhainen dryaskausi ja 12 000 vuotta sitten alkanut laajempi nuorempi dryas, joka kesti 1 000 vuotta.
Seuraava jääkausi

Seuraavan jääkauden tulisi luonnostaan alkaa noin 50 000 vuoden päästä. Potsdamin ilmastontutkimuksen instituutin mukaan ihmisen aiheuttamien kasvihuonepäästöjen johdosta seuraava jääkausi voi kuitenkin lykkäytyä ainakin 100 000 vuoden päähän.
Jäkärlän ryhmä

Jäkärlän ryhmä (ruots. Jäkärlägruppen) on arkeologiassa nimitys lounaissuomalaisesta kivikautisesta yhteisöstä, jota luonnehtii merenrantasidonnaisuus, Jäkärlän keramiikka ja eräiden työkalujen omintakeiset muodot. Jäkärlän ryhmä eli noin 4300−3700 eaa. ja sen asutus oli tiheimmillään Aurajoen ja Kokemäenjoen välisellä alueella. Siitä on hajalöytöjä rannikkoalueelta, joka jää Uudenmaan Lappajärven ja Etelä-Pohjanmaan Teuvan väliin, sekä Ahvenanmaalta. Sitä ei tiedetä, mistä ryhmä on saapunut vai onko se kehittynyt tällaiseksi täällä. On myös ehdotettu, että tämä ryhmä muodostaisi suomalaisuuden alkujuuren. Jäkärlän ryhmän tutkiminen on ollut vaikeaa, sillä sen löytömateriaalia on löytynyt vähän ja sitä on ollut sekoittuneena tyypillistä kampakeramiikkaa valmistaneiden ryhmien löytömateriaaleihin.
Etnos

Ryhmä kehittyi nuoremman varhaiskampakeraamisen kulttuurin rinnalla ja jäi näkyviin huolimatta tyypillisen kampakeramiikan leviämisestä eteläiseen Suomeen. Lopulta se sulautui valtakulttuuriin noin 3700 eaa. mennessä.
Joissakin tulkinnoissa Jäkärlän ryhmä olisi muodostunut tulokasväestöstä alueelta, jota ei voida suoraan osoittaa. Tällä lauseella esimerkiksi Matti Huurre ja Unto Salo viittaavat muutamaan erityispiirteeseen, joita Jäkärlän ryhmällä oli. Sellainen oli esimerkiksi keramiikan koristelu, joka oli erilaista ja jonka vastineita on havaittavissa esimerkiksi Venäjällä Vjatkajoen ympäristössä. Myös kiven työstötavat poikkeavat hieman suomalaisista. Kvartsikeratofyriittien työstäminen on kuin piikiven muotoilua, mikä sekin viittaa itään piikivien levinneisyysalueille. Kvartsia ei käytetty ollenkaan, vaikka sitä esiintyy paljon. Kirveiden ja talttojen muotoilu ja työstämistapa poikkeaa hieman suomalaisesta ja työkalut ovat huolellisesti hiottuja. Erilaiset tavat voivat kuitenkin olla kulttuurin kehitystäkin, mutta asian todistamista ei ole vielä tosissaan yritetty.
Vaikka Jäkärlän ryhmän keramiikka lopulta hävisikin ja ryhmän esineistö alkoi muistuttaa suomalaista materiaalia, arkeologeilla on halu tuoda esiin Lounais-Suomen ryhmien erilaisuus kaikkina Jäkärlän ryhmän jälkeisinäkin aikoina. Jäkärlän ryhmä olisi muodostanut seudulle oman etnoksen tai ehkä heimon, joka on säilyttänyt joitakin ominaispiirteitään vuosituhansien ajan.
Asuinpaikat

Jäkärlän ryhmän asuinpaikkojen suurimmat tihentymät sijaitsevat Turun ympäristössä, Laitilan ja Mynämäen Karjalassa sekä Ala-Satakunnassa Euran ja Köyliön seuduilla. Asuinpaikkoja ovat muun muassa seuraavat:
Eura: Hinnerjoen Lammila , Honkilahden Kolmhaara , Kauttuan kansakoulu ja tyttöpuisto , Turajärven Alho  ja Vainio-Mikkola  sekä Mannilan Akkola ;
Köyliö: Köyliönjoen varrella Tuiskulassa Nummi , Parkkila , Eskonkallio  ja Halminen ;
Laitila: Oromaannokka ;
Mynämäki: Aisti ;
Rusko: Lankila ;
Turku: Tastonranta  ja Maarian Jäkärlä ;
Lieto: Kukkarkoski 2 ;
Pomarkku: Kivesjärven Kirveskallio  ja Lassilan Anttila ;
Teuva: Komsinkangas 1 ;
Ilmajoki: Honkalanmäki ;
Kristiinankaupunki: Lapväärtissä Björnåsen .
Piirteitä > Jäkärlän keramiikka

Jäkärlän keramiikka erosi ympäröivästä varhaiskampakeramiikasta ja tyypillisestä kampakeramiikasta, mutta esimerkiksi Aarne Äyräpää piti sitä varhaiskampakeramiikan muunnelmana. Keramiikan savimassaan sekoitettiin kasvikuituja ja kotiloiden kuorimurskaa, mikä poikkesi muusta kampakeramiikasta, mutta muistutti tässä suhteessa enemmänkin Suomenlahden etelärannalla valmistettua Narvan keramiikkaa. Myös koristelu oli hieman erilaista. Astiat olivat joko suuria varastointiin ja ruuan valmistukseen tarkoitettuja ruukkuja tai aivan pieniä kuppeja. Jäkärlän keramiikka oli kuitenkin muilta osin kampakeramiikan tapaista.
Piirteitä > Työkalut ja aseet

Jäkärlän ryhmän asuinalueilla oli tarjolla erinomainen kivimateriaali diabaasi, josta voitiin valmistaa kestäviä aseita ja työkaluja. Diabaasin esiintymiä löytyi saarilta, jotka nousivat maankohoamisen seurauksena merestä asuinpaikkojen läheisyydessä. Esimerkiksi Rivanmaan diabaasia voitiin louhia noin 9 kilometrin päässä Lammilan asuinpaikalta.
Oikoteräiset kirveet olivat yleensä 10 senttimetriä pitkät ja 5 cm leveitä. Ne oli valmistettu reunaiskennällä ja sitten ne olivat hiottuja terävästä päästään kokonaan sileiksi ja hamarapäästään osittain sileiksi. Toinen lape oli yleensä kuperampi kuin toinen. Jäkärlän ryhmän työkalut olivat yleistä kampakeraamisen kulttuurialueen länsisuomalaista tyyppiä. Erityispiirteenä oli kirveiden sideura, jolla terän sai tukevammin varteen kiinni. Sideuraa ei ollut muilla ryhmillä käytössään.
Oikoteräisten kirveiden rinnalla käytettiin kouruteräisiä kirveitä tai talttoja, kuten sanotaan. Myös kourutaltoissa oli sideura. Veitset olivat käyräteräisiä ja ne valmistettiin porfyriitistä. Se oli Jäkärlän ryhmässä tyypillinen materiaali, josta valmistettiin esimerkiksi poran teriä ja kaapimia.
Vielä voidaan mainita kaksi kirvesmallia, joissa terä vartettiin kiveen porattuun reikään. Kaksiteräinen kirves oli sileäksi hiottu ja molemmista päistään terävä reikäkirves. Hammastettu reikäkirves ei varmaankaan ollut työkalu, sillä kiven muhkuraan oli hiomalla työstetty nystyröitä. Se vaikuttaa aseelta, jolla tapettiin esimerkiksi hylkeitä tai ihmisiä, vaikka näin ei kirjallisuudessa sanotakaan.
Piirteitä > Pyyntivälineet

Koska Jäkärlän ryhmän asuinpaikoilta löytyy myös tyypillisen kampakeramiikan esineistöä, on joskus vaikeaa tietää kummalle ryhmälle löydös kuuluu. Jos karsitaan kaikki kampakeramiikan esinetyypit pois, ei jäljelle jää Jäkärlän ryhmälle kuuluvia pyyntivälineitä. Onkin arveltu, että pyyntivälineet olivat näillä ryhmillä varsin erilaisia. Jäkärlän ryhmän pyyntivälineet olisi valmistettu orgaanisesta materiaalista kuten esimerkiksi luusta, kun taas kampakeramiikan välineet olivat kivikärkisiä. Luu ei säily suomalaisessa maaperässä ja maaduttuaan se jää puuttumaan löytömateriaalista. Köyliönjoen perkauksessa löytyi litteä ja leveähkö luinen nuolenkärki, mutta sitä ei voi kytkeä Jäkärlän ryhmään edes sijaintipaikan perusteella, sillä siellä on asuttu aina.
Koska Jäkärlän ryhmän liesistä ja nuotioista ei löytynyt palanutta luuta, jotka taas säilyvät suomalaisessa maaperässä, ei heidän saaliseläimistäänkään tiedetä mitään. On kuitenkin uskottavaa, että he elivät sekä kalastuksesta että nisäkkäiden pyynnistä. Hylkeet olivat myös muiden ryhmien pääasiallisia saaliseläimiä ja samaten metsän eläimet ovat kelvanneet kaikille, linnustamisesta puhumattakaan.
Piirteitä > Asumukset

Kolmhaarassa tutkittiin useita asumuksia, joista osa kuului tyypilliselle kampakeramiikan ryhmille ja toiset Jäkärlän ryhmille. Jäkärlän ryhmän asumukset olivat pyöreitä tai soikeita ja niiden lattia oli tasapohjainen. Niihin mahtui verraten vähän ihmisiä ja asumisyksikkönä on voinut esimerkiksi olla yksi perhe. Asuinpaikalla oli samanaikaisesti useita asumuksia.
Piirteitä > Hautaaminen

Aiemmin Torsten Edegren arveli, että Kolmhaarassa olleet paasikiviarkut ja muut laakakivihaudat olisivat kuuluneet Jäkärlän ryhmälle, kun tavalliset punamultaa sisältäneet kuoppahaudat (punamultahaudat) olisivat kuuluneet tyypillisen kampakeramiikan ryhmille. Arkkuhaudoista löytyi kuitenkin ihmisen luita ja niiden ajoitus sijoitti ne rautakaudelle. Jäkärlän ryhmän hautoja ei siis ole Kolmhaarasta löytynyt. Syy voi olla siinä, että ne olivat orgaanisesta materiaalista tehdyt tai ettei hautaan laitettu hauta-antimia ja punamultaa. Ainoa löydetty kivinen koru on soikea riipus, johon oli uurrettu ripustamiseksi sideurat. Muissa haudoissa oli kampakeramiikan esineistöä, joten ne eivät kuuluneet Jäkärlän ryhmälle. Voi myös olla, että heidän hautauksensa tehtiin asuinpaikan ulkopuolelle.
Piirteitä > Kaupankäynti

Vaikka samanaikainen tyypillinen kampakeramiikka kävi vilkasta kauppaa eri ilmansuuntiin, eivät Jäkärlän ryhmät sitä liiemmälti harrastaneet. Heiltä puuttuvat piikiviset esineet ja meripihkakorut, jotka olivat kaupankäynnissä yleisiä. Pohjois-Ruotsin liuske-esineetkin ovat harvinaisia. Eräitä havaintoja ruotsalaisesta piistä on, mutta on epävarmaa, kuuluiko löytö Jäkärlän ryhmälle. Ahvenanmaan kautta niitä olisi voinut saada. Eräs poikkeus on Rivanmaan diabaasi, joista valmistettuja kirveitä on tavattu Laitilan ja Turun seuduilla sekä Etelä-Karjalassa saakka.
Tutkimushistoria

Jäkärlän ryhmän nimesi Aarne Äyräpää Turun Maarian Jäkärlän asuinpaikan mukaan. Euran Honkilahdessa ja Hinnerjoella on tutkittu useaan otteeseen monipuolisia asuinpaikkoja. Vuonna 1910 Julius Ailio kävi läpi Lammilan asuinpaikkaa ja löysi sieltä kivetyn lieden ja asumuksen pohjan. Jo tuolloin huomattiin, että samalla asuinpaikalla oli sekä Jäkärlän että tyypillisen kampakeramiikan ruukunsirpaleita. Vuonna 1940 aloitettiin Kolmhaaran tutkimukset, joita johti aluksi Jorma Leppäaho. Myös C. F. Meinander tutki paikkaa 1948 ja 1955 ja Torsten Edegren vuosina 1950 ja 1959−1963. Torsten Edegren väitteli vuonna 1966 aiheenaan Jäkärlän ryhmä (Jäkärlägruppen).
Aleksei Žamnov

| Aleksei Žamnov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. lokakuuta 1970 (ikä 54) Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Hanska:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  83 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1988–2006
Seurat:  Moskovan Dynamo (NL) Winnipeg Jets (NHL) Chicago Blackhawks (NHL) Philadelphia Flyers (NHL) Vitjaz Podolsk (VL) Boston Bruins (NHL)
NHL-varaus:  77. varaus, 1990 Winnipeg Jets
| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt joukkue.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt joukkue.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt joukkue.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt joukkue> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Albertville 1992 | jääkiekko |  |
Maa:   Venäjä
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Nagano 1998 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Salt Lake City 2002 | jääkiekko |  |
Maa:   Neuvostoliitto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Suomi 1991 | jääkiekko |  |
Maa:   Neuvostoliitto
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Suomi 1990 | jääkiekko |  |
Aleksei Jurjevitš Žamnov (ven. Алексей Юрьевич Жамнов, s. 1. lokakuuta 1970 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä.
Seuraura

1988–1992 Moskovan Dynamo
1992–1996 Winnipeg Jets
1996–2004 Chicago Blackhawks
2004 Philadelphia Flyers
2004–2005 Vitjaz Podolsk
2005–2006 Boston Bruins
Saavutukset

jääkiekon olympiakulta Itsenäisten valtioiden yhteisön joukkueessa vuoden 1992 talviolympialaisissa Albertvillessä
valinta NHL:n kakkostähdistöön (1994–95)
jääkiekon olympiahopea Venäjän joukkueessa vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa
jääkiekon olympiapronssi Venäjän joukkueessa vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä
Ángelos Charistéas

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ángelos Charistéas
Syntymäaika: 9. helmikuuta 1980 (ikä 45) 
Syntymäpaikka: Sérres, Kreikka
Pelipaikka: hyökkääjä laituri
Pituus: 191 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997–2002 1998–1999 2002–2005 2005–2006 2006–2007 2007–2010 2009 2010 2011 2011–2012 2013 |  Aris FC →  Athinaikos FC   Werder Bremen  Ajax  Feyenoord  Nürnberg →  Bayer Leverkusen  AC Arles  Schalke  Panetolikos FC  Al-Nassr | 87 (19) 7 (1) 66 (18) 31 (12) 28 (9) 57 (8) 13 (1) 6 (0) 5 (1) 24 (4)  |
Maajoukkue
| 2001–2011 |  Kreikka | 88 (25) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. huhtikuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 4. heinäkuuta 2020.
Ángelos Charistéas (kreik. Άγγελος Χαριστέας, s. 9. helmikuuta 1980 Sérres, Kreikka) on kreikkalainen jalkapalloilija, joka edusti urallaan Kreikassa Arisia, Athinaikosia ja Panetolikosia, Alankomaissa Ajaxia ja Feyenoordia, Ranskassa AC Arlesia, Saksassa Werder Bremeniä, Nürnbergiä, Bayer Leverkusenia ja Schalkea sekä Saudi-Arabiassa Al-Nassria.
Kreikan maajoukkueessa Charistéaksen ensimmäinen peli oli 28. helmikuuta 2001 pelattu Kreikka–Venäjä (3–3). Hän pelasi kaikkiaan 88 maaottelua ja teki niissä 25 maalia. Vuoden 2004 EM-kilpailuissa Portugalissa Charistéas puski loppuottelussa Ángelos Basinásin antamasta kulmapotkusta Kreikalle 1–0-voittomaalin Portugalista. Hän teki turnauksessa maalin myös alkulohko-ottelussa Espanjaa ja puolivälierässä Ranskaa vastaan. EM-kilpailuissa 2008 hän pelasi täyden ajan Kreikan kaikissa kolmessa ottelussa ja teki viimeisessä niistä Espanjaa vastaan Kreikan ainoan maalin koko turnauksessa. MM-kilpailuissa 2010 hän pelasi yhden ottelun.
Meriitit

Saksan mestaruus: 2004
Saksan Cupin voitto: 2004
Euroopan mestaruus 2004
EM-kisojen tähdistöjoukkueessa 2004
Alankomaiden Super Cupin voitto: 2006
Alankomaiden Cupin voitto: 2006
Jääkiekon Saksan-mestaruuskilpailut 1912

| Jääkiekon Saksan-mestaruuskilpailut 1912 |
| --- | --- |
Järjestyksessä oleva kausi:  1.
Maa:  Saksa
Joukkueiden määrä:  2
Sarja alkoi:  28.1.1912
Mestari:  Berliner Schlittschuh-Club
Toinen sija:  Schlittschuh-Club Charlottenburg 1902
Mestarijoukkue
Vuoden 1912 Saksan jääkiekkomestaruuskilpailuihin osallistui vain kaksi joukkuetta, kun kutsutuista Leipziger SC ja viikkoa aiemmin Berliinin mestaruuden voittanut FC Preußen loistivat poissaolollaan. Mestaruus ratkesi siis yhdessä Berliinin jääpalatsissa pelatussa ottelussa, jossa Berliner SC onnistui ottamaan voiton kolmen jatkoajan jälkeen. Joukkueessa pelasi myös Polyteekkareissa jääpalloa aiemmin pelannut suomalainen Johan Ollus.
Loppuottelu

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Berliner Schlittschuh-Club | 2–1 | Schlittschuh-Club Charlottenburg 1902 |
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
1.: Berliner Schlittschuh-Club
2.: Schlittschuh-Club Charlottenburg 1902
Aiheesta muualla

Kuva mestarijoukkueesta
Ligniini

Ligniinipolymeerin rakenteen malli. Ligniini on haaroittunut polymeeri, jolla ei ole yhtä tiettyä rakennetta, ja tämä on vain eräs niistä malleista, jotka perustuvat tunnettujen rakenneyksiköiden yhdistelmiin.
Ligniini on puiden ja muiden putkilokasvien tuottama ja niistä löytyvä polymeeri. Myös tietyt punalevät pystyvät tuottamaan sitä. Ligniinillä ei ole tiettyä rakennetta, vaan se koostuu useista propyylibentseenijohdannaisista, jotka ovat kiinni toisissaan kovalenttisesti verkkomaisena rakenteena. Ligniini on yleinen aine luonnossa – noin 30 prosenttia kaikesta maapallon biomassan hiilestä on ligniinissä. Ligniini on kasveissa selluloosan ja hemiselluloosan ohella tärkeä rakennusaine. Kasvit tarvitsevat ligniiniä muun muassa kasvuunsa, tukirakenteeksi ja suojarakenteeksi estämään taudinaiheuttajien pääsyä kasviin. Teollisuudessa ligniini on lähinnä sellun tuoton sivutuote, joka poltetaan energiaksi. Sillä on kuitenkin muitakin sovellutuksia.