stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
OK Computer
Vaikutukset musiikkiin

OK Computerin julkaisemisen aikoihin suosittu brittipop oli menettämässä parhaan teränsä, ja Britannia kävi läpi poliittista muutosta. Kriitikoiden mielestä albumin teema heijasti ajan henkeä, ja sitä pidettiin myös selityksenä albumin menestykselle. Kun albumi ilmestyi kesäkuussa 1997, sen ajateltiin olevan suunnitelma seuraavan vuosisadan rock'n'rollista. 
Yorke on sanonut, että hänen sanoituksiinsa vaikuttivat ajatukset konservatiivipuolueen kahdesta vuosikymmenestä, tehomaataloudesta ja globalisaatiosta. Hän myös kertoi uskovansa, että asiat voisivat muuttua, jos Tony Blairin johtama "New Labour" (työväenpuolue) pääsisi hallitukseen.
Jotkut kriitikot ovat kutsuneet OK Computeria 1990-luvun brittipopin "tappajaksi". Muutamia vuosia albumin julkaisun jälkeen Britannian kitarapopin hallitseva tyyli olikin muuttunut hitaammaksi ja melankolisemmaksi. Monet albumin jälkeen perustetut yhtyeet ovat käyttäneet samantyylisiä monimutkaisia sovituksia. Yhtye nimeltä Travis työskenteli Radioheadin tuottajan Nigel Godrichin kanssa, ja teki rauhallisen rakenteen albumilleen The Man Who. Siitä tuli vuoden 1999 myydyin albumi Britanniassa. Radioheadille on annettu tunnustusta progressiivisen rockin ja kunnianhimoisen teema-albumin tuomisesta valtavirtaan, vaikka yhtyeen jäsenet itse kielsivätkin yhteyden progressiiviseen rockiin. Itse asiassa heidän mielestään monet yhtyeet kuulostivat liikaa Radioheadilta, mikä vaikutti osaksi siihen, että yhtye vaihtoi tyyliään albumilla Kid A.
Monet rockyhtyeet, jotka tulivat myöhemmin tunnetuiksi, kuten Coldplay, Muse, Bloc Party ja TV on the Radio, ovat maininneet OK Computerin vaikuttajakseen. Siihen ovat myös viitanneet myös jotkut elektronisen musiikin, jazzin ja klassisen musiikin artistit. Albumin kappaleista on tehty paljon uusia versioita, ja jopa koko albumi on tehty uudelleen eri tyyleillä. Esimerkiksi vuonna 2006 siitä tehtiin reggae ja dub -tribuutti Radiodread, ja vuonna 2007 indie rock -versio OKX.
Kappaleet

Kaikki kappaleet ovat tehneet Thom Yorke, Jonny Greenwood, Ed O'Brien, Colin Greenwood ja Phil Selway.
Airbag – 4.44
Paranoid Android – 6.23
Subterranean Homesick Alien – 4.27
Exit Music (For a Film) – 4.24
Let Down – 4.59
Karma Police – 4.22
Fitter Happier – 1.57
Electioneering – 3.51
Climbing Up the Walls – 4.45
No Surprises – 3.49
Lucky – 4.20
The Tourist – 5.25
Kokoonpano

Thom Yorke – laulu, kitara
Jonny Greenwood – soolokitara, urut, syntetisaattorit, piano
Ed O'Brien – rytmikitara, taustalaulu
Colin Greenwood – basso
Phil Selway – rummut
Julkaisuhistoria

OK Computer julkaistiin monissa eri maissa vuonna 1997.
| Maa | Päivä | Levy-yhtiö | Formaatti | Kataloginumero |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Japani | 21. toukokuuta 1997 | Toshiba-EMI | CD | TOCP-50201 |
|  Britannia | 16. kesäkuuta 1997 | Parlophone | 2xLP |  |
|  Britannia | 16. kesäkuuta 1997 | Parlophone | Kasetti |  |
|  Britannia | 16. kesäkuuta 1997 | Parlophone | CD | CDNODATA02 |
|  Kanada | 17. kesäkuuta 1997 | Parlophone | CD | 55229 |
|  Yhdysvallat | 1. heinäkuuta 1997 | Capitol Records | CD | 55229 |
Kirjallisuutta

Tim Footman. Welcome to the Machine: OK Computer and the Death of the Classic Album (Chrome Dreams, 2007). 288 sivua. (englanniksi)
Dai Griffiths. OK Computer (33 1/3 Series, Continuum International Publishing Group, 2004). 123 sivua. (englanniksi)
Aiheesta muualla

Albumi, kappale kappaleelta – yhtyeen haastattelu vuodelta 1997
OK Computerin ja 1984:n vertailua
Radiohead
|  Thom Yorke  Jonny Greenwood  Ed O'Brien  Colin Greenwood  Phil Selway  |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Pablo Honey  The Bends  OK Computer  Kid A  Amnesiac  Hail to the Thief  In Rainbows  The King of Limbs  A Moon Shaped Pool 
EP:t:  Manic Hedgehog (On a Friday)  Drill  Itch  My Iron Lung  No Surprises/Running from Demons  Airbag/How Am I Driving?  I Might Be Wrong  COM LAG (2plus2isfive) 
Kokoelmat:  Radiohead  Radiohead: The Best of 
Singlet:  "Creep"  "Anyone Can Play Guitar"  "Pop Is Dead"  "Stop Whispering"  "My Iron Lung"  "High and Dry"/"Planet Telex"  "Fake Plastic Trees"  "Just"  "Street Spirit (Fade Out)"  "Paranoid Android"  "Karma Police"  "No Surprises"  "Pyramid Song"  "Knives Out"  "There There"  "Go to Sleep"  "2 + 2 = 5"  "Jigsaw Falling into Place"  "Nude"  "House of Cards"/"Bodysnatchers"  "Reckoner"  "Harry Patch (In Memory Of)"  "These Are My Twisted Words"  "Supercollider / The Butcher"  "The Daily Mail / Staircase" 
Videotallenteet:  Live at the Astoria  7 Television Commercials  Meeting People Is Easy  The Most Gigantic Lying Mouth of All Time  In Rainbows – From the Basement 
Muut artikkelit:  Diskografia  Kappaleet  B-puolet ja muut harvinaisuudet  Nigel Godrich  Stanley Donwood  The Eraser  Jonny Greenwood Is the Controller 
Yhtyeen jäsenien sarjakuvaversiot esiintyivät "Paranoid Androidin" musiikkivideolla.
Albumin ja singlejen kansissa esiintyviä "logoja".
Vanhan Vaasan kirkkokujanne

Hovioikeudenpuistikkoon on istutettu lehmuksia neljään riviin.
Vanhan Vaasan kirkkokujanne, aiemmin Hovioikeudenpuistikko (ruots. Hovrättsallén) on Vanhan Vaasan kaupunginosassa Vaasassa sijaitseva nelirivinen lehmuskuja, joka kulkee Kauppiaankadun eteläpäästä, Vanhan Vaasan valleja vastapäätä, itään kohti Mustasaaren kirkkoa, joka alun perin rakennettiin hovioikeudentaloksi.
Vanhan Vaasan kirkkokujanne on Suomen vanhin yhä olemassa oleva puistokatu ja julkinen puisto, ja varhaisista puistokaduista merkittävimpänä pidetty. Se rakennettiin hovioikeudentalon suunnittelijan, yli-intendentti Carl Fredrik Adelcrantzin vuonna 1776 tekemän suunnitelman mukaan. Sen esikuvana oli Ranskan Nancyyn 1750-luvulla rakennettu Place de Stanislas Leszczynski.
Alun perin puistikon neliriviseen puukujaan istutettiin vuonna 1781 haapoja, kunnes vuosien 1836–1842 aikana ne korvattiin lehmuksilla. Puistikko säästyi Vaasan vuoden 1852 palolta, jonka jälkeen Vaasan kaupunki siirrettin sen nykyisen keskustan paikalle meren rantaan.
Vanhan Vaasan kirkkokujanteen molemmin puolin oli hovioikeudenneuvosten tontteja. Puistikon eteläpuolen metsäalueella on yhä nähtävissä palaneiden puutalojen kivijalkoja.
Vanhan Vaasan kirkkokujanteen ja Mustasaaren kirkon välissä on Kustaan toriksi kutsuttu piha-alue korkeine kuusineen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vanhan Vaasan kirkkokujanne Wikimedia Commonsissa
Vaasan kaupunkiympäristö
| --- | --- |
Puistot:  Aaltopuisto  Alkulan puisto  Alppiruusupuisto  Arboretum  Asemapuisto  Bergmanin puisto  Edvininpolku  Hietalahdenpuisto  Hovioikeudenpuisto  Inkerinpuisto  Isolahden uimaranta  Jukolanpuisto  Jääkärinpuistikko  Kalarannanpuisto  Kasarmintorin puisto  Kaupungintalon puisto  Kirkkopuisto  Kirjastonpuisto  Kirsikkapuisto  Kivikkopuisto · Klemetinpuisto  Koivupuisto · Kotirannanpuisto  Kulmakadun puisto  Kuninkaankartanon puisto  Kustaanlinnanpuisto  Kuunmaisemanpuisto  Kyröntienpuisto  Käämijänpolun puisto  Laamanninpuisto  Lammassaarenpuisto  Lehmuspuisto  Lions-puisto  Läntisen Pitkäkadun korttelipuisto  Maankohoamispuisto  Majavan puisto  Mansikkasaaren puisto  Marianpuisto  Mäkikaivontien toripuisto  Onkilahdenpuisto  Palosaaren toripuisto  Paukkulanpuisto  Pikitehtaanpuisto  Pyhän Marian kirkonpuisto  Radiotien puisto  Rajametsänpuisto  Rantatienpuisto  Rauniopuisto  Räätälinsaari  Salmipuisto  Satamapuisto  Semaforin puisto  Setterberginpuisto  Sorvarinkadun puisto  Suvilahden toripuisto  Tammikaivonpuisto  Tamronpuisto  Teirinpuisto  Terapiasaari  Tiklaspuisto  Vanhan Vaasan asemanpuisto  Vanhan Vaasan kirkkokujanne  Vanhan Vaasan Yxgärde  Vapaudentien puisto  Variskari  Viikingan uimaranta  Viilarinpuisto  Wolffinpuisto 
Rakennukset ja alueet:  Alkulan tila  Espen  Huutoniemen kirkko  Kipinän talo  Kukkaistalo  Kurtenia  Loftet  Maaherrantalo  Meteoriihi  Mustasaaren kirkko  Palosaaren kirkko  Piispasen talo  Pyhän Nikolaoksen kirkko  Rewell Center  Strömsö  Sundomin kirkko  Söderfjärden  Södersundin tuulimylly  Tropiclandia  Vaasan hallintotalo  Vaasan kauppahalli  Vaasan kauppakoulu  Vaasan kauppatori  Vaasan kaupungintalo  Vaasan kirkko  Vesiylioikeus  Vetokannaksen kirkko  Vähänkyrön kirkko  Wasaborgin talo  Wasa Station  Öjbergetin näkötorni 
Patsaat ja veistokset:  100 vuotta rautatien konepajatoimintaa  1939–1944 sotien sankarihaudat  A. A. Levón  Antiikkipatsasjäljennökset  Artturi Leinonen  Auringon lapsi  C. A. Setterberg  Edvinin taidepuisto ja korsukylä  Elämän tie  Gridlock  Heikki Klemetti  Hiljaiset päivät  Härveli-Manick  Inhimilli  J. L. Runeberg  Joachim Kurtén  Jääkäripatsas  Jäätie  Karhu  Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki  Kirkas askel  Lento  Liikenteessä kuolleiden lasten muistomerkki  Lintunainen (Jarl Hemmer)  Lotta-patsas  Luotsi-suihkukaivo  Maasta ja auringosta  Matkakuume  Max  Meander  Merikotka  Merituuli-suihkukaivo  Mussorin pitäjä 600 vuotta  Mustasaaren koulun sankarivainajat  Peikko ja Impi  Pohjanmaan jääkäripataljoonan muistokivi  Ruotsinmaalaisten vapaaehtoisten hauta  Sailing City  Sibylla  Sopimus  Sri Chinmoy  Sundomin kylä 600 vuotta  Suomen Vapaudenpatsas  Syvä jano  Tiedonportaat  Tilateos Cyclus  Toivo Kuula  Totikivi  Triviaalikoulun muistopylväs  Tuulipinta  Työläisten ja torppareiden muistomerkki  Vaasan Jaakkoo  Varjoja metsässä  Veera  Vuoden 1918 muistokivi  Yrittäjäpatsas  Zacharias Topelius
Jean Hatzfeld

Jean Hatzfeld
Jean Hatzfeld (s. 1949 Madagaskar) on ranskalainen toimittaja ja kirjailija. Hän aloitti 1976 toimittajana  Libération-lehdessä ja on työskennellyt sotakirjeenvaihtajana.
Hänen isoisänsä on samanniminen hellenisti Jean Hatzfeld.
Teokset

L'Air de la guerre : sur les routes de Croatie et de Bosnie-Herzégovine, récit, 1994 ISBN 2020232138
La Guerre au bord du fleuve, romaani, L'Olivier, 1999 ISBN 2879293383
Dans le nu de la vie : récits des marais rwandais, Le Seuil, 2000 ISBN 2020530562
Une saison de machettes, récits, Le Seuil, 2003 ISBN 2020679132
La Ligne de flottaison, romaani, Paris, Le Seuil, 2005.
La Stratégie des antilopes, 3e volet de son récit sur le génocide rwandais,  Le Seuil, 2007. Prix Médicis.
Où en est la nuit, Gallimard, 2011.
Palkinnot

Ryszard Kapuściński -palkinto, 2010
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Marita Hauhia

Marita Hauhia (s. 10. huhtikuuta 1946 Vehkalahti) on suomalainen nuortenkirjailija ja opettaja.
Hauhia tunnetaan kaunistelemattomista nuortenkirjoistaan. Hauhian nuortenromaanien aiheina on nuorten ihmisten elämä iloineen ja suruineen. Vuonna 1996 Hauhia sai tuotannostaan Laivakello-palkinnon. Romaanien lisäksi hän on kirjoittanut oppimateriaaleja, näytelmiä ja kolumneja.
Hauhia on koulutukseltaan yo-merkonomi Kotkan kauppaoppilaitoksesta ja opettaja Helsingin opettajakorkeakoulusta. Lisäksi hän on suorittanut kotimaisen kirjallisuuden kursseja Helsingin yliopistossa.
Teokset

Se eka.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1989.  ISBN 951-26-3324-8
Kotkanpoika.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1991.  ISBN 951-26-3613-1
Karkulainen.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1994.  ISBN 951-26-3907-6
Kolauksia.  Helsinki:  Tammi, 1997.  ISBN 951-31-1074-5
Viilletty elämä.  Helsinki:  Tammi, 2000.  ISBN 951-31-1949-1
Rikottu ikkuna.  Helsinki:  Tammi, 2002.  ISBN 951-31-2588-2
Teokset > Muut

Laivakatin matkassa, suomalainen multimedia luku- ja kirjoitustaitojen varmentamiseen ja nopeuttamiseen (CD-rom). Anaheim Finland 1998 (uudistettu versio 2001). (Käsikirjoitus) ISBN 951-98064-2-3
Satamakaupungin katti, kirjallisuusmultimedia luku- ja kirjoitustaidon yksilölliseen opetukseen (CD-rom) Anaheim Finland 2002. ISBN 952-13-1586-5
Kirjapelin Uhkaava vaara käsikirjoitus, Kotkan kaupunginkirjasto 2010.
Musiikkinäytelmä Kellaribändi yhdessä Sisko Nampajärven kanssa 2005. (Kotkan kaupunginteatteri 2011)
Näytelmä Lomakeidas Eliksiiri yhdessä Sisko Nampajärven kanssa 2012.
Lähde
Hausdorffin avaruus

Hausdorffin avaruus on topologinen avaruus, jonka eri pisteillä on pistevieraat ympäristöt. Hausdorffin avaruuksia kutsutaan usein myös nimellä  T_{2}-avaruus. Hyvin moni tärkeä matematiikassa käytetty topologinen avaruus on Hausdorff; tästä osviittaa antaa mm. se fakta, että jokainen metrinen avaruus on aina Hausdorffin avaruus. Diskreetti avaruus ja yleensäkin kaikki metristyvät avaruudet ovat myös Hausdorffin avaruuksia.
Vuoden 1952 kesäolympialaisten mitalitaulukko

Vuoden 1952 kesäolympialaisissa oli mukana urheilijoita 69 eri maasta, jotka kilpailivat 149 eri tapahtumassa. Mitalitaulukon ensimmäinen oli Yhdysvallat.
Mitalitaulukko

| Vuoden 1952 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Sija | Vuoden 1952 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Maa | Vuoden 1952 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Kultaa | Vuoden 1952 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Hopeaa | Vuoden 1952 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Pronssia | Vuoden 1952 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yhdysvallat | 40 | 19 | 17 | 76 |
| 2 |  Neuvostoliitto | 22 | 30 | 19 | 71 |
| 3 |  Unkari | 16 | 10 | 16 | 42 |
| 4 |  Ruotsi | 12 | 13 | 10 | 35 |
| 5 |  Italia | 8 | 9 | 4 | 21 |
| 6 |  Tšekkoslovakia | 7 | 3 | 3 | 13 |
| 7 |  Ranska | 6 | 6 | 6 | 18 |
| 8 |  Suomi | 6 | 3 | 13 | 22 |
| 9 |  Australia | 6 | 2 | 3 | 11 |
| 10 |  Norja | 3 | 2 | 0 | 5 |
| 11 |  Sveitsi | 2 | 6 | 6 | 14 |
| 12 |  Etelä-Afrikka | 2 | 4 | 4 | 10 |
| 13 |  Jamaika | 2 | 3 | 0 | 5 |
| 14 |  Belgia | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 15 |  Tanska | 2 | 1 | 3 | 6 |
| 16 |  Turkki | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 17 |  Japani | 1 | 6 | 2 | 9 |
| 18 |  Iso-Britannia | 1 | 2 | 8 | 11 |
| 19 |  Argentiina | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 20 |  Puola | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 21 |  Kanada | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 21 |  Jugoslavia | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 23 |  Romania | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 24 |  Uusi-Seelanti | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 24 |  Brasilia | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 26 |  Intia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 27 |  Luxemburg | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 28 |  Saksa | 0 | 7 | 17 | 24 |
| 29 |  Alankomaat | 0 | 5 | 0 | 5 |
| 30 |  Iran | 0 | 3 | 4 | 7 |
| 31 |  Chile | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 32 |  Itävalta | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 32 |  Libanon | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 34 |  Meksiko | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 34 |  Irlanti | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 34 |  Espanja | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 37 |  Etelä-Korea | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 37 |  Trinidad ja Tobago | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 37 |  Uruguay | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 40 |  Venezuela | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 40 |  Portugali | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 40 |  Bulgaria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 40 |  Egypti | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 149 | 152 | 158 | 459 |
Lähde: Helsinki 1952 olympic.it. Viitattu 17.1.2016. (englanniksi)
Hasanin taistelut

Hasanin taistelut (eli Changkufengin taistelu, kiinaksi 張鼓峰事件) käytiin 29. heinäkuuta – 11. elokuuta 1938, kun Japani hyökkäsi Neuvostoliittoon, joka torjui hyökkäyksen Hasanjärven tienoilla. 20 000 japanilaisen hyökkäystä johti Kotoku Sato ja 22 950 neuvostoliittolaisen sotilaan puolustusta Vasili Blücher ja Nikolai Berzarin. Neuvostoliiton tappiot olivat 717 kuollutta ja Japanin 526 kuollutta. Neuvostoliittolaisten haavoittuneiden määrä oli paljon suurempi kuin japanilaisten haavoittuneiden.
Tausta

Hyökkäyksensä selittelyissä Japani esitti tulkinneensa Venäjän keisarikunnan ja Qing-dynastian aikoinaan vetäneen rajan siten, että kyseinen alue kuuluisi Japanin Mantšurian nukkehallituksen alueeseen. Alueesta oli ollut 1900-luvun alusta asti kiistaa Venäjän ja Kiinan välillä ja Japanin imperialististen tavoitteiden takia alueella sodittiin useita kertoja. Japanin pyrkimys oli katkaista Kiinan ja Venäjän välinen rautatieliikenne.
Japanin hyökkäyksen eräs perustelu oli Natsi-Saksan ja Japanin välisen yhteistyön aloitus. Saksan ulkoministeri Joachim von Ribbentrop kutsui 1.1.1938 luokseen Japanin Berliinin suurlähettilään Hiroshi Oshiman keskustelemaan mahdollisesta Saksan ja Japanin liittolaisuudesta. Saksalla oli suunnitelmissa Itävallan miehitys (Anschluss) ja Tšekkoslovakian sudeettialueiden miehitys. Se halusi sitoa Neuvostoliittoa Kaukoidästä nousevan uhkakuvaan, jottei Neuvostoliitto kykenisi olemaan vastavoima Natsi-Saksalle Keski-Euroopassa. von Ribbentrop korosti, että Neuvostoliiton armeijassa oli toimeenpantu puhdistuksia sotilasjohdon piirissä marraskuussa 1937, minkä vuoksi se ei olisi kaikkein iskukykyisin.
Japani lisäsi painetta Neuvostoliittoa kohtaan lähettämällä 15. heinäkuuta 1938 Japanin Moskovan suurlähettilään Shigemitsu Mamorun Neuvostoliiton ulkoasiankansankomissaari Maksim Litvinovin luokse vaatimaan neuvostoliittolaisten rajavartijoiden vetäytymistä Mantšurian raja-alueelta Bezymiannista (сопка Безымянная) ja Zaozernajasat (сопка Заозёрная), jotka olivat Hasanjärven läheiset mäet. Japanin mukaan tämä alue kuului Japanin miehittämään Koreaan. Neuvostoliitto torjui vaateen.
Taistelut

29. heinäkuuta Japani hyökkäsi Japanin keisarillisen armeijan 19. divisioonan ja korealaisten voimin. Neuvostojoukot torjuivat hyökkäyksen, mutta joutuivat vetäytymään 31. heinäkuuta Japanin alkaessa uuden offensiivin. Molemmat puolet käyttivät kevyitä panssarivaunuja ja ainakin Japani käytti panssarijunia joukkojen siirtoihin rintamalle. Neuvostoliiton kaukoidän puolustuksen johtaja Vasili Blücher kutsui vahvistuksia, jotka löivät japanilaiset 2.–9. elokuuta ja Japani vetäytyivät Neuvostoliiton alueelta. 10. elokuuta Japanin pääministeri pyysi Yhdysvaltoja välittämään rauhaa. Taistelut loppuivat 11. elokuuta.
Jatko

Japani yritti tämän jälkeen vielä kerran hyökkäystä Neuvostoliittoon, vuonna 1939 neuvostojoukot löivät hyökkäävät japanilaiset Halhin-Golin taistelussa.
22. lokakuuta 1938 Blücher pidätettiin osittain Hasanin taistelujen liian suurten neuvostotappioiden vuoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hasanin taistelut Wikimedia Commonsissa
Soviet viewpoint map of Russian-Japanese Changkufeng/Lake Khasan Incident
Topographic map of the Lake Khasan area
Coox, Alvin D. The Anatomy of a Small War: The Soviet-Japanese Struggle for Changkufeng/Khasan, 1938. Westport, Conn.: Greenwood Press, 1977 ISBN 0-8371-9479-2
Hasanin taistelun muistomerkki
Harmon-patsas

Harmon-patsaan jakotilaisuus Katajanokan lentosatamassa 24. maaliskuuta 1929. Palkittu Urho Heiskala. Kuvassa tuolien luona vasemmalta lentäjä Urho Heiskala, vuorineuvos Harima, Suomen Ilmavoimien komentaja eversti Väinö Aleks. Vuori ja prestidentti L. Kr. Relander.
Harmon-patsas on Suomen Ilmailuliiton myöntämä kiertopalkinto, jonka saa vuosittain haltuunsa ansioitunut suomalainen lentäjä edellisen vuoden aikana tehdyistä korkealuokkaisista lentosuorituksista. Lähes metrin korkea fosforipronssiin valettu patsas kuvaa viittä lentäjäpukuista hahmoa, jotka kannattelevat käsillään maapalloa.
Historia

Harmon-patsaan (Lafayette Escadrille Trophy) lahjoitti vuonna 1927 Suomeen amerikkalainen lentäjä ja miljonääri Clifford B. Harmon. Samalla perustettiin Kansainvälisen lentäjäliiton alajaosto, jonka tehtävänä oli jakaa palkinto vuosittain ansioituneimmalle suomalaiselle lentäjälle. Vuoden 1927 patsaan saaja, luutnantti Kustaa Pukkinen kuoli kuitenkin lento-onnettomuudessa edellisen vuoden elokuussa, ja alkuperäinen patsas sijoitettiin hänen haudalleen Helsingin uudelle hautausmaalle. Patsas poikkesi hieman tyyliltään nykyisestä; siinä oli kolmen ihmishahmon kannatteleman maapallon lisäksi kuvattuna kotka. C. B. Harmon luovutti uuden patsaan vuonna 1928, ja sen ensimmäinen haltija oli kapteeni Väinö Bremer. Palkinto myönnettiin vuosittain aina vuoteen 1939 asti, jonka jälkeen sitä ei enää toisen maailmansodan syttymisen vuoksi jaettu ennen vuotta 1957.lähde?
Kiertopalkinnon saaneet päättivät vuonna 1957 luovuttaa palkinnon Suomen Ilmailuliitolle jaettavaksi suomalaiselle lentäjälle tunnustuksena edellisen vuoden kuluessa tehdyistä korkealuokkaisesta lentosuorituksesta tai -suorituksista. Tarvittaessa palkinto voidaan jättää jakamatta.
Palkinnon saajat > 1926–1937

1926: luutnantti Kustaa Pukkinen
1927: kapteeni Väinö Bremer
1928: lentomestari Urho Heiskala
1929: kapteeni Niilo Jusu
1930: lentomestari Antti Kopra
1931: lentomestari Ville Leppänen
1932: lentäjä Niilo Karhumäki
1933: lentomestari Pentti Tevä ja vääpeli Reino Vilkuna
1934: kapteeni Uuno E. Mäkelä
1935: ei jaettu
1936: kapteeni Tauno Hannus
1937: kapteeni Toivo B. Nissinen
Palkinnon saajat > 1957–

1957: dipl.ins. Juhani Heinonen
1958: everstiluutnantti Lauri Pekuri
1959: lentokapteeni Wolmar Laurila
1960: ei jaettu
1961: kapteeni Mikko Lallukka
1962: majuri Erkki Penttilä
1963: palokorpraali Juhani Horma
1964: liikennelentäjä Olli Puhakka
1965: liikennelentäjä Seppo Saario
1966: liikennelentäjä Olli Mäkinen
1967: lentäjä Matti Siimes
1968: liikennelentäjä Aimo Juhola
1969: rouva Orvokki Kuortti ja lennonjohtaja Raimo Komi
1970: ei jaettu
1971: majuri Mikko Järvi
1972: myyntipäällikkö Matias Wiitanen
1973: kapteeni Simo Wirkkula
1974: liikennelentäjä Jorma Halle
1975: insinöörikapteeni Jyrki Laukkanen
1976: liikennelentäjä Erkki Ehanti
1977: lennonopettaja Raimo Aulio
1978: majuri Paavo Janhunen
1979: lentäjä Heimo Nieminen
1980: lentäjä Harro Erofejeff
1981: luutnantti Tapio Tirronen
1982: ei jaettu
1983: liikennelentäjä Kyösti Karhila
1984: dipl.ins. Aki Suokas
1985: teknikko Simo Kuusisto
1986: ei jaettu
1987: liikkeenharjoittaja Markku Kuittinen
1988: insinööri Esa Passila
1989: kapteeni Kari Murtola
1990: insinööri Jukka Pursiainen
1991: liikennelentäjä Jarl Arnkil
1992: tekn.lis.Raimo Makkonen ja dipl.ins. Yrjö Riionheimo
1993: liikennelentäjä Pekka Saario
1994: Mannerheim-ristin lentäjäritarit: Ilmari Juutilainen, Joppe Karhunen, Nils Katajainen, Unto Oksala, Hans Wind ja Lauri Äijö
1995: liikkeenharjoittaja Markku Kuittinen
1996: lentäjät Alf Donning ja Roger Gustafsson
1997: liikennelentäjä Pertti J. Halinen
1998: dipl.ins. Timo Kiiha
1999: ei jaettu
2000: ei jaettu
2001: Vesa Tolppa
2002: Anssi Soila ja Tapio Savolainen
2003: konsuli Olavi A. Rautio
2004: Antti Nummelin
2005: ei jaettu
2006: Team HeKla (Heini Elo ja Klas Ramsay)
2007: lentokapteeni Pentti Niemi
2008: Suomen taitolennon EM-joukkue (Sami Kontio, Petteri Tarma ja Mikko Jägerholm)
2009: ei jaettu
2010: Ben Mattsson ja Olli Luoma (kaasupallolentäjät)
2011: Urpo Minkkinen, Ilkka Peura, Mika Scwach
2012: Harri Hirvola ja Visa-Matti Leinikki
2013: Janne Isotalo, Juhani Isotalo ja Ari Kutvonen
2014: Anssi Soila
2015: Antti Lehto ja Nikke Luukkanen
2016:Mauri Hälinen
2017:Ei jaettu
2018: Ei jaettu
2019: F2D MM -joukkue Timo Forss, Jussi Forss ja Kimmo Valkonen
2020: Hannu Nurmiranta
2021: Ei jaettu
Huomautuksia

↑  Todennäköisesti kuitenkin kauppaneuvos Samuli Harima
Kirjallisuutta

Mustonen, Harri: Harmon-lentäjät − Suomen ilmailun uranuurtajat. Koala-kustannus, 2015. ISBN 978-952-229-157-8.
Haruta

Haruta (ven. Харута́) on taajama ja Hoseda-Hardskin maalaiskunnan keskus Zapoljarnyin piirissä. Taajama muodostaa Nenetsian autonomisessa piirikunnan eksklaavin Komin tasavallan pohjoisosassa Pohjois-Venäjällä. Pinta-alaltaan Hoseda-Hardskin maalaiskunta on pieni, vain 5,12 neliökilometriä.
Harutan taajama sijaitsee Petšoran sivujoen Usan oikeanpuoleisen eli pohjoisen sivuhaaran Adzevan alajuoksulla.
Historiaa

Komin tasavallan silloisen Ižman piiri asukkaat perustivat Harutan kylän 1800-luvun loppupuolella. Venäjän keisarikunnan Arkangelin kuvernementin vuoden 1897 väestönlaskentaan liittyvissä dokumenteissa mainitaan "luvattomasti perustettu Harutan asuinpaikka Arkangelin kuvernementin Petšora kihlakunnassa". Hoseda-Hardiskin tundran nomadien neuvosto kokoontui ensimmäisen kerran vuonna 1925.
Väestö

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Hoseda-Hardskin maalaiskunnassa asui yhteensä 538 ihmistä. Haruta on kunnan ainoa pysyvästi asutettu asutuskeskus.