stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hortonin syndrooma
Hoito

Hortonin syndroomaan on sekä lääkkeellisiä että lääkkeettömiä hoitomuotoja.
Happi: Kipukohtauksen aikana puhtaan hapen hengittäminen auttaa 70 % potilaista. Se voi lopettaa kohtauksen jo muutamassa minuutissa.
Migreenilääkkeet, kuten sumatriptaani ja  tsolmitriptaani, jotka ovat triptaaneja.
Lidokaiini-puudute, jota suihkutetaan kivuliaan puolen sieraimeen
Kortisoni suurina annoksina
Puudute takaraivohermon puuduttamiseen
Ergotamiinitartraatti (supistaa verisuonia)
Verapamiili (kalsiuminestäjä)
Melatoniini iltaisin
Kapsaisiini kivuliaan puolen sieraimeen
Natriumvalproaatti
Litium
Edellisten yhdistelmät
Kohtaushoidolla katkaistaan akuutti kipu; estohoidoilla pyritään ennakolta hillitsemään kohtauksia ja lievittämään kipua. Estolääkitys lopetetaan vähitellen, kun päänsärkyjakso rauhoittuu. Käsikauppasärkylääkkeet eivät ehdi pysäyttää kohtausta.
Muita hoitoja ovat muun muassa kylmät kääreet, kylmä ulkoilma, aromaattiset öljyt sierainten alla, kofeiini ja runsas veden juominen kohtauksen alla. Voimakkaan kuntoilun on todettu auttavan, koska se nostaa hapen määrää elimistössä.
Hoito > Kokeellinen hoito

Hoitona on kokeiltu myös huumeiksi luokiteltuja psykoaktiivisia aineita, kuten psilosybiiniä, LSD:tä ja LSA:ta. Alustavien tutkimusten tulokset ovat olleet lupaavia. Harvardin lääketieteellisen yliopiston professori John Halpernin ja kollegoidensa toteuttamassa tutkimuksessa haastateltiin 53 syndrooma-potilasta, jotka olivat hoitaneet oireitaan psilosybiinillä tai LSD:llä. 26:sta psilosybiiniä ottaneesta 22 (85 %) sanoi kohtausten loppuneen; 25 48:sta (52 %) psilosybiiniä ja 7 8:sta (88 %) LSD:tä ottaneesta sanoi päänsärkysarjan loppuneen; kahdeksantoista yhdeksästätoista (95 %) psilosybiiniä ja neljä viidestä (80 %) LSD:tä saaneista sanoi remission pidentyneen tai odotetun kohtauksen jääneen kokonaan pois.
2-Bromo-LSD (BOL) on LSD-johdannainen, jolla ei ole LSD:n hallusinaatioita aiheuttavaa vaikutusta. Sillä saatiin lupaavia tuloksia pienellä kokeella neljällä potilaalla.
Myös D-vitamiinia on kokeiltu; sen kerrotaan auttavan,lähde? toisin kuin alkoholin, jonka käytön monet lopettavat, koska se laukaisee kohtauksen.
Historia

Antiikin Kreikan ja Rooman kirjallisuudessa mainituista päänsäryistä ei ole löydetty todisteita sarjottaisesta päänsäryistä.
Hollantilainen lääkäri Nicolaes Tulp kuvasi ensimmäisenä vuonna 1641 julkaisussa ”Observationes medicas” kahta erilaista toistuvaa päänsärkyä, joista toinen oli migreeni ja toinen luultavimmin sarjottainen päänsärky:
» Kesäkauden alussa hän koki hyvin voimakasta päänsärkyä, joka tuli ja meni päivittäin tiettyyn kellonaikaan sellaisella voimalla, että hän toistuvasti vakuutti minulle, ettei hän kestä kipua enää tai hän menehtyy pian. Vain harvoin sitä kesti kauemmin kuin kaksi tuntia. Lopun päivää ei ollut lainkaan kuumetta, virtsaamisessa ei ollut vikaa, pulssi tasainen. Tätä toistuvaa kipua kesti neljänteentoista päivään... hän pyysi luonnolta apua, ... ja menetti paljon nestettä nenän vuotaessa ... [ja] sai helpotuksen lyhyessä ajassa...»
Oletettavasti Thomas Willis kuvaili vuonna 1672 migreenin ohella myös sarjottaista päänsärkyä.
Gerard van Swieten, arkkiherttuatar Maria Teresian henkilääkäri, kuvasi vuonna 1745 sarjoittaista päänsärkyä. Tämä kuvaus vastaa nykyisiä diagnostisia kriteerejä
:
»Terve vankka keski-ikäinen mies [kärsi] hankalasta kivusta, joka tuli joka päivä samaan kellonaikaan samaan kohtaan vasemman silmän yläpuolelle, missä hermo tulee esiin otsaluusta; lyhyen ajan kuluttua vasen silmä alkoi punertua, ja kyynelvirta silmästä yltyi, sitten hänestä tuntui kuin hänen silmänsä hitaasti pusertuisi ulos sellaisella tuskalla, että hän melkein sekosi. Muutaman tunnin jälkeen kaikki nämä vaivat loppuivat, eikä mikään silmässä näyttänyt muuttuneen.»
Taudin kuvasi ensi kerran täydellisesti lontoolainen neurologi Wilfred Harris vuonna 1926. Hän antoi taudille nimen ”Migrainous neuralgia”.
Sarjoittaista päänsärkyä on kuvattu menneinä vuosina useilla eri nimillä, kuten ”Bingin Erythroprosopalgia”, ”Sädelihaksen neuralgia”, ”Pään Erythromelagia”, ”Hortonin päänsärky” (nimetty amerikkalaisen neurologin Bayard T. Hortonin mukaan), ”Histamiininen kefalalgia” (=päänsärky), ”Petrosalin neuralgia”, ”sphenopalatine neuralgia”, ”Vidianin neuralgia”, ”Sluderin neuralgia” ja ”Hemikrania angioparalyticia”.
Nicolaes Tulp (1593–1674)
Thomas Willis (1621–1675)
Gerard van Swieten (1700–1772)
Bayard T. Horton (1895–1980)
Tunnettuja sairastajia

Laulaja Jari Sillanpää on kertonut sairastavansa Hortonin syndroomaa. Se todettiin hänellä virallisesti kesällä 2014, mutta ensimmäisen kerran kohtaus tuli viisi vuotta aiemmin.
Aiheesta muualla

Suomen Horton-yhdistys
Cluster Headache aloitussivu.
Sarjoittainen päänsärky. Suomen migreeniyhdistys, Migreeni.fi.
Vaihtoehtoiset hoidot Hortonin neuralgiaan.
Happi, energiajuoma ja psykedeelit - näilläkö Horton helpottaa? Yle Puhe 6.5.2015.
HORTON - Dokumentti kivusta (sarjoittainen päänsärky) Vimeo.com
Viiltävä Valo - kumppanina Hortonin neuralgia
Kolmoishermo merkitty keltaisella
Kolmoishermon ylin haara yksityiskohtaisemmin
Luettelo World Cube Associationin pulmapelien maailmanennätyksistä

Tämä on luettelo World Cube Associationin järjestämissä kilpailuissa saavutetuista maailmanennätyksistä sen virallisissa lajeissa.
Päivitetty 12. maaliskuuta 2025
| Laji | Yksittäinen ratkaisu (s) | Ratkaisija | Viiden keskiarvo (s) | Ratkaisija |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 × 2 | 0,43 | Teodor Zajder | 0,86 | Yiheng Wang |
| 3 × 3 | 3,08 | Yiheng Wang | 4,05 | Yiheng Wang |
| 4 × 4 | 15,71 | Max Park | 19,17 | Tymon Kolasiński |
| 5 × 5 | 30,45 | Tymon Kolasiński | 34,76 | Max Park |
| 6 × 6 | 58,03 | Max Park | 1:05,66 | Max Park |
| 7 × 7 | 1:34,15 | Max Park | 1:39,68 | Max Park |
| 3 × 3 sokkona | 12,00 | Tommy Cherry | 14,05 | Tommy Cherry |
| 3 × 3 vähiten siirtoja | 16 | Sebastiano Tronto, Aedan Bryant, Levi Gibson, Jacob Sherwen Brown | 19,67 | Radomił Baran |
| 3 × 3 yhdellä kädellä | 5,66 | Dhruva Sai Meruva | 7,72 | Luke Garrett |
| Clock | 1,86 | Lachlan Gibson | 2,39 | Volodymyr Kapustjanskyi |
| Megaminx | 23,18 | Leandro Martín López | 25,36 | Timofei Tarasenko |
| Pyraminx | 0,73 | Simon Kellum | 1,15 | Sebastian Lee |
| Skewb | 0,75 | Carter Kucala | 1,52 | Carter Kucala |
| Square-1 | 3,41 | Ryan Pilat | 4,63 | Sameer Aggarwal |
| 4 × 4 sokkona | 51,96 | Stanley Chapel | 1:06,46 | Stanley Chapel |
| 5 × 5 sokkona | 2:04,41 | Stanley Chapel | 2:27,63 | Stanley Chapel |
3 × 3 multisokko: 62/65 57:47
Sirittäjätapakulo

| Sirittäjätapakulo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tapakulot Rhinocryptidae
Suku::  Tapakulot Scytalopus
Laji::  bolivianus
Kaksiosainen nimi
 Scytalopus bolivianus  Allen, 1889 
Katso myös
   Sirittäjätapakulo Wikispeciesissä   Sirittäjätapakulo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sirittäjätapakulo (Scytalopus bolivianus) on eteläamerikkalainen tapakulojen sukuun kuuluva varpuslintu.
Esiintyminen

Sirittäjätapakulot elävät Perussa ja Boliviassa noin 64 000 neliökilometrin kokoisella alueella. Laji erotettiin ruskoperätapakulosta omaksi lajikseen vuonna 2005 ja sen kokonaispopulaatio on vähintään 10 000 aikuista yksilöä.
Kuoleman rekat

| Kuoleman rekat> Trucks |
| --- | --- |
 Suomalainen VHS-kansi
Ohjaaja:  Chris Thomson
Käsikirjoittaja:  Brian Taggert
Perustuu:  Stephen Kingin novelliin
Tuottaja:  Mark Amin
Säveltäjä:  Michael Richard Plowman
Pääosat:  Timothy Busfield Brenda Bakke
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Kanada
Tuotantoyhtiö:  Stephen King
Levittäjä:  Trimark Pictures Hulu
Ensi-ilta:  1997
Kesto:  95 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuoleman rekat (engl. Trucks) on Stephen Kingin samannimiseen novelliin perustuva kanadalainen tv-kauhuelokuva. Novelli on suomennettu nimellä Rekat ja julkaistu suomeksi 1989 ilmestyneessä novellikokoelmassa Yön äänet.
Juoni

Elokuvassa rekat heräävät eloon ja tekevät kaikkensa tappaakseen ympäristönsä ihmiset. Lunar on pieni kaupunki, jonne ihmiset saapuvat ufohavaintojen innostamina. Ihmisten kiinnostus ufoihin kuitenkin haihtuu, kun paikallisten autojen hautausmaan kuolleet ihmiset heräävät henkiin ja ottavat autot haltuunsa. Ihmiset aloittavat taistelun elämästä ja kuolemasta Kuoleman rekkoja vastaan, jotka ovat päättänet tuhota kaiken maanpäällisen.
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Timothy Busfield  | … |  Ray   |
|  Brenda Bakke  | … |  Hope   |
|  Aidan Devine  | … |  Bob   |
|  Roman Podhora  | … |  Thad   |
|  Jay Brazeau  | … |  Jack   |
|  Brendan Fletcher  | … |  Logan   |
|  Amy Stewart  | … |  Abby   |
|  Victor Cowie  | … |  George   |
|  Sharon Bajer  | … |  June   |
|  Jonathan Barrett  | … |  Brad   |
Aiheesta muualla

Kuoleman rekat Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sven Grathe

Sven III Grathe (tansk. Svend III Grathe) ; (n. 1125 – 23. lokakuuta 1157) oli Tanskan kuningas vuosina 1146–1157.
Suku ja koulutus

Hän oli kuningas Eerik II Emunen ja tämän jalkavaimon Thunnan avioton poika.
Kun kuningas Erik Emune kuoli vuonna 1137, Sven oli vielä liian nuori seuratakseen isäänsä valtaistuimella. Hänet lähetettiin Saksan kuninkaan Konrad III:n hoviin kasvatettavaksi. Siellä hän tutustui myös tulevaan Saksan kuninkaaseen, Fredrik I Barbarossaan.
Taistelu valtaistuimesta, kuningas

Kun Eerik III Lam luopui kruunusta vuonna 1146, Sven Grathe valittiin Sjællannin ja Skånen kuninkaaksi, mutta Jyllannin asukkaat valitsivat kuninkaaksi Knuut Maununpojan, joka oli kuningas Niilo Sveninpojan pojan, Ruotsin kuningas Maunu Niilonpoika Vahvan poika. Sven ja Knuut alkoivat taistella vallasta. Kumpikin haki tukea Saksasta, ja vuonna 1152 Saksan valtaistuimelle noussut Fredrik I Barbarossa myönsi Sven Grathelle koko Tanskan herruuden. Vastineeksi kuninkuudesta Svenin tuli antaa Knuut Maununpojalle sopivia läänityksiä kuningaskunnassa, ja lisäksi prinssi Knud Lavardin poika Valdemar saisi puolestaan isänsä herttuakunnan Schleswigissä.
Sven ajautui kuitenkin pian erimielisyyksiin maan muiden mahtimiesten kanssa, ja Valdemar, joka oli aluksi tukenut Sveniä, liittoutui Knuutin kanssa. Molemmat julistautuivat kuninkaaksi vuonna 1154, ja Sven lähti samana vuonna Saksaan hakemaan apua. Sven palasi Tanskaan vuonna 1157 tukenaan muun muassa Henrik Leijonan joukot. Sven, Knuut ja Valdemar tekivät sovinnon, jossa valtakunta jaettiin kolmen kuninkaan kesken: Sven sai Skånen, Knuut Sjællannin ja Valdemar Jyllannin.
Roskilden verikilta

Kun sovinto oli määrä sinetöidä Roskildessa 9. elokuuta 1157, Sven yritti tappaa kilpailijansa Roskilden verikiltana tunnetun tapahtuman aikana. Knuut sai surmansa, mutta haavoittunut Valdemar onnistui pakenemaan Jyllantiin. Lokakuussa Valdemar voitti Hedessä Svenin, joka tapettiin heti taistelun jälkeen.
Tarujen mukaan Sven Grathe haudattiin sille paikalle, jossa hänet surmattiin, ja paikalle rakennettiin myöhemmin kappeli, joka on sittemmin purettu.
Avioliitto ja jälkeläiset

Sven avioitui vuonna 1152 Adelheid von Meißenin (k. 1181) kanssa, joka oli Meißenin markkreivi Conradin ja Luitgard von Ravensteinin tytär. Leskeydyttään vuonna 1157 hän avioitui kreivi Adalbert III von Ballenstedtin kanssa ja heille syntyi yksi lapsi.
Heille syntyi kaksi lasta:
nimeltä tuntematon poika, kuoli sylilapsena
Luitgard, avioitui Istrian rajakreivi Berthold I:n kanssa
Punainen mylly (vuoden 1952 elokuva)

| Punainen mylly> Moulin Rouge |
| --- | --- |
 Ranskassa käytetty elokuvan juliste
Ohjaaja:  John Huston
Käsikirjoittaja:  John Huston Anthony Veiller
Perustuu:  Pierre La Muren samannimiseen romaaniin
Tuottaja:  John Huston Jack Clayton John Woolf
Säveltäjä:  Georges Auric William Engvick
Kuvaaja:  Oswald Morris
Leikkaaja:  Ralph Kemplen
Tuotantosuunnittelija:  Paul Sheriff
Pääosat:  José Ferrer Zsa Zsa Gábor Suzanne Flon
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Romulus Films Moulin Productions Inc.
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:   23. joulukuuta 1952
Kesto:  119 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  1 500 000 USD (noin 967 785 GBP)
Tuotto:  5 000 000 USD (USA / Kanada; arvioitu)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punainen mylly (engl. Moulin Rouge) on John Hustonin ohjaama brittiläinen elämäkerrallinen musiikkielokuva vuodelta 1952. Punainen mylly kertoo lapsena rampautuneen taidemaalarin Henri de Toulouse-Lautrecin myrskyisästä rakkaussuhteesta Pariisin huvikortteleissa 1800-luvun lopulla.
Punaisen myllyn pääosissa ovat José Ferrer, Zsa Zsa Gábor ja Suzanne Flon. Ohjaaja Huston myös laati käsikirjoituksen Anthony Veillerin kanssa Pierre La Muren samannimisen romaanin (1950) pohjalta.
Punainen mylly oli taloudellinen menestys ja voitti kaksi Oscar-palkintoa seitsemästä ehdokkuudestaan. Lisäksi elokuva voitti muita palkintoja ja oli ehdolla kolmeen BAFTA-palkintoon.
Juoni

Lapsuudessa loukkaantuneen Henri de Toulouse-Lautrecin (José Ferrer) on vaikea liikkua. Iloa itsesääliin tuovat taiteen luominen ja Punaisen myllyn pikkutuhma kabaree. Henri tuntee monia viehättäviä tanssityttöjä, mutta läheisempi suhde naisiin tuntuu jo ajatuksena oudolta. Katutyttö Marie (Colette Marchand) kuitenkin rikkoo tämän säännön ja antaa Henrille huomiota.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  José Ferrer  | … |  Henri de Toulouse-Lautrec / Comte Alphonse de Toulouse-Lautrec   |
|  Zsa Zsa Gábor  | … |  Jane Avril   |
|  Suzanne Flon  | … |  Myriamme Hyam   |
|  Katherine Kath  | … |  La Goulue   |
|  Muriel Smith  | … |  Aicha   |
|  Colette Marchand  | … |  Marie Charlet   |
|  Claude Nollier  | … |  Kreivitär de Toulouse-Lautrec   |
|  Mary Clare  | … |  Madame Louet   |
|  Walter Crisham  | … |  Valentin Dessosse   |
|  Harold Kasket  | … |  Zidler   |
|  Georges Lannes  | … |  Ylikonstaapeli Patou   |
|  Lee Montague  | … |  Maurice Joyant   |
|  Maureen Swanson  | … |  Denise de Frontiac   |
|  Jill Bennett  | … |  Sarah   |
|  Theodore Bikel  | … |  Kuningas Milo IV   |
|  Peter Cushing  | … |  Marcel de la Voisier   |
|  Christopher Lee  | … |  Georges Seurat   |
|  Michael Balfour  | … |  Dodo   |
|  Eric Pohlmann  | … |  Picard   |
Tuotanto

Punainen mylly on kuvattu Technicolor-menetelmällä Englannin Lontoossa ja Surreyssa sijaitsevilla Shepperton Studiosilla Sheppertonissa sekä Ranskan Pariisissa 1,5 miljoonan dollarin budjetilla. Elokuvan kuvaukset alkoivat 23. kesäkuuta 1952 ja kestivät syyskuun 10. päivään.
Punainen mylly on Maureen Swansonin, Christopher Rhodesin ja Lee Montaguen elokuvadebyytti. Elokuvassa Muriel Smith dubbasi Zsa Zsa Gáborin laulun.
Julkaisu

Punainen mylly sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 23. joulukuuta vuonna 1952. Elokuvan New Yorkin ensi-ilta oli 10. helmikuuta vuonna 1953. Tämän jälkeen elokuva julkaistiin kautta maailman, kuten Japanissa 13. toukokuuta 1953, Länsi-Saksassa 29. heinäkuuta 1953, Tanskassa 20. elokuuta 1953, Ruotsissa 31. elokuuta 1953, Suomessa 25. syyskuuta 1953, Espanjassa 16. marraskuuta 1953, Ranskassa 11. joulukuuta 1953, Itävallassa tammikuussa 1952, Portugalissa 18. tammikuuta 1954 ja Itä-Saksassa 22. kesäkuuta 1955.
United Artists toimi elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa ja Independent Film Distributors Isossa-Britanniassa vuonna 1952. Elokuvan nimikkeenä on laajalti käytetty Moulin Rouge. Sveitsissä (Ein Lied aus Paris), Ruotsissa (Målaren på Moulin Rouge) ja Suomessa elokuvalla on omat nimikkeensä.
Punainen mylly on saanut uusintaesityksen Suomessa 7. huhtikuuta 1977, Espanjassa 28. tammikuuta 1981 ja Ranskassa 14. marraskuuta 2001. Suomen televisiossa elokuvaa on esitetty vuosina 1963, 1968, 1990, 1997 ja 2011.
Vastaanotto

Elokuva tuotti ensimmäisenä vuotenaan Isossa-Britanniassa 205 453 puntaa ja Pohjois-Amerikassa 5 miljoonaa dollaria. Elokuva olikin vuoden 1952 seitsemänneksi menestynein elokuva ja United Artistsin menestynein.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 71 prosentin "tuore"-arvosana, joka perustuu seitsemään arvosteluun.
Iltalehden ja Uuden Suomen elokuvakriitikko Heikki Eteläpää kirjoitti vuonna 1980 elokuvan tarjoavan ”mutkatonta, ehkä sovinnaisen puoleistakin kerrontaa ilman ihmeempiä yllätyksiä”. Aihe on hänestä yhä verrattoman mukaansatempaava, samoin kuin Jacques Offenbachin cancan ja muu Georges Autricin säveltämä ja koostama musiikki. Mielenkiintoista oli Eteläpäästä elokuvan ”väridramaturgia”, jossa tarinankerronnan apuna käytetään Toulouse-Lautrecin tunnetuista töistä poimittuja värisävyjä.
Vastaanotto > Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Kenelle | Voitto / Ehdokkuus |
| 1953 | Oscar-palkinto | Paras lavastus (värielokuva) | Paul Sheriff Marcel Vertès | Voitto |
| 1953 | Oscar-palkinto | Paras puvustus (värielokuva) | Marcel Vertès | Voitto |
| 1953 | Oscar-palkinto | Paras elokuva | John Huston | Ehdokkuus |
| 1953 | Oscar-palkinto | Paras ohjaus | John Huston | Ehdokkuus |
| 1953 | Oscar-palkinto | Paras miespääosa | José Ferrer | Ehdokkuus |
| 1953 | Oscar-palkinto | Paras naissivuosa | Colette Marchand | Ehdokkuus |
| 1953 | Oscar-palkinto | Paras leikkaus | Ralph Kemplen | Ehdokkuus |
| 1953 | British Society of Cinematographers | Paras kuvaus | Oswald Morris | Voitto |
| 1953 | Golden Globe | Vuoden tulokas | Colette Marchand | Voitto |
| 1953 | National Board of Review -palkinto | Paras ulkomaalainen elokuva | – | Voitto |
| 1953 | Venetsian elokuvajuhlat: Hopeinen leijona | – | John Huston | Voitto |
| 1953 | Venetsian elokuvajuhlat: Kultainen leijona | – | John Huston | Ehdokkuus |
| 1953 | Writers Guild of America -palkinto | Paras kirjoitettu amerikkalainen draama | John Huston Anthony Veiller | Ehdokkuus |
| 1954 | BAFTA-palkinto | Paras elokuva | – | Ehdokkuus |
| 1954 | BAFTA-palkinto | Paras brittiläinen elokuva | – | Ehdokkuus |
| 1954 | BAFTA-palkinto | Paras tulokas | Colette Marchand | Ehdokkuus |
VHS- ja DVD-julkaisut

Punainen mylly on julkaistu videolle Isossa-Britanniassa vuonna 1986, 1993 ja 1998, Yhdysvalloissa vuonna 1989 ja Saksassa vuonna 2000.
Punainen mylly on myös saanut monta DVD-julkaisua. DVD:lle elokuva on julkaistu vuosina 2001, 2004 ja 2007. Vuonna 2004 elokuva julkaistiin kahdesti.
Aiheesta muualla

Punainen mylly Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Punainen mylly Elonet.
Punainen mylly AllMoviessa. (englanniksi)
Punainen mylly Rotten Tomatoes -sivustolla (englanniksi)
Punainen mylly TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Nessun dorma

Nessun dorma (suom. Älköön kukaan nukkuko) on aaria Giacomo Puccinin oopperasta Turandot (1926), ja yksi tunnetuimmista tenoriaarioista oopperassa. Sen laulaa Calaf, il principe ignoto (tuntematon prinssi), joka rakastuu ensisilmäyksellä kauniiseen mutta kylmään prinsessaan Turandotiin. Kuka tahansa mies, joka haluaa naida Turandotin, joutuu vastaamaan ensiksi kolmeen hänen arvoitukseensa; jos mies vastaa väärin, hänet mestataan. Aariassa Calaf tuo ilmi voitokkaan vakuutuksensa siitä, että hän tulee saamaan prinsessan itselleen.
Aaria

Nessun dorma! Nessun dorma!

Tu pure, o Principessa,

nella tua fredda stanza,

guardi le stelle

che tremano d’amore, e di speranza!



Ma il mio mistero è chiuso in me;

il nome mio nessun saprà!

No, No! Sulla tua bocca

lo dirò quando la luce splenderà!



Ed il mio bacio scioglierà

il silenzio che ti fa mia!



Il nome suo nessun saprà,

E noi dovrem, ahimè, morir, morir!



Dilegua, o notte!

Tramontate, stelle!

Tramontate, stelle!

All’alba vincerò!

Vincerò! Vincerò!
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Australia  Puola 
Muut:  MusicBrainz work
Strip Search

| Strip Search |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rod Hewitt
Käsikirjoittaja:  Thomas Parkinson
Tuottaja:  Danny Rossner Murray Shostak
Säveltäjä:  Eric Lemoyne
Kuvaaja:  Barry Gravelle
Leikkaaja:  Paul Jutras
Pääosat:  Michael Paré Pam Grier
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Kanada
Tuotantoyhtiö:  Shostak/Rossner Productions
Ensi-ilta:  1997
Kesto:  87 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Strip Search on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-kanadalainen toimintaelokuva, jonka ohjasi Rod Hewitt ja käsikirjoitti Thomas Parkinson. Pääosassa esiintyivät Michael Paré ja Pam Grier.
Juoni

Kokenut poliisi Robby Durrell saa tehtävän hurmaavalta Sheilalta etsiä strippausta työkseen tekevän tytärpuolensa.selvennä Matkalla Durrell kuitenkin huomaa Sheilan olevan kaikkea muuta miltä näyttää.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michael Paré  | … |  Robby Durrell   |
|  Pam Grier  | … |  Janette   |
|  Lucie Laurier  | … |  Billy   |
|  Mackenzie Gray  | … |  Lawrence Durrell   |
|  Heidi von Palleske  | … |  Sheila   |
|  Maury Chaykin  | … |  Tomas   |
|  Carl Alacchi  | … |  Jim   |
|  Jean-Guy Bouchard  | … |  Joe   |
|  Gregoriane Minot Payeur  | … |  Ai Loo   |
|  Steve Park  | … |  King Sook   |
|  Caroline Néron  | … |  Lead   |
|  Wei Feng Tang  | … |  Lee   |
|  Tom Rack  | … |  Locust   |
|  Vittorio Rossi  | … |  Cavalieri   |
|  Tony Calabretta  | … |  Colt   |
Aiheesta muualla

Strip Search Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kausala

| Kausala |
| --- | --- |
 Kausala
 Koordinaatit: 60°53′07″N, 26°19′49″E 
Valtio:   Suomi
Maakunta:  Päijät-Häme
Seutukunta:  Lahden seutukunta
Kunta:  Iitti
Pinta-ala:  
 – Maa:  9,31 km²
Väkiluku:  3 584
 – Väestötiheys:  385,0 as./km²
Postinumero:  47400
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Tilastokeskus. Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2020 mukaiset. [] 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kausalan rautatieasema.
Kausala on taajama Iitissä, Päijät-Hämeessä. Se sijaitsee valtatien 12 ja Lahti–Kouvola-rautatien varrella ja on Iitin kuntakeskus ja suurin taajama.
Kausalassa sijaitsee rautatieasema, jolla VR:n liikennöimät lähijunat pysähtyvät. Kausala on yksi viimeisiä taajamia Suomessa, jonka läpi kulkee merkittävä valtatieyhteys. Kausalan taajama-alueella valtatiellä on 50/60 km/h nopeusrajoitus. Väyläviraston tavoitteena on parantaa valtatietä 12 Kausalan alueella rakentamalla Kausalan ohittava pohjoinen ohitustie. Kausala on myös seututeiden 360 ja 362 päätepiste.
Kausalassa on kolme koulua: Kausalan koulu (alakoulu), Iitin yläkoulu ja Iitin lukio. Keskustan alueella on kolme päiväkotia: yksi on Iitin jäähallin, toinen sijaitsee Iitin kirjaston ja kolmas terveysaseman vieressä. Kausalaan valmistui uusi puinen päiväkoti Pikku-Vieteri kesällä 2020.
Kausalassa on kirjasto, terveysasema, kolme palvelukeskusta, jäähalli sekä liikuntahalli. Kausalan torilla pidetään kerran kuukaudessa markkinat.
Kausalassa on useita kauppoja, kuten Lähi-ABC, S-market, K-Market, Tokmanni ja Iitin Maatilatori, sekä siellä sijaitsevat muun muassa Haltonin ja Climeconin ilmastointialan tehtaat.
Pitkät perinteet on myös hevosten kasvatuksella ja ravitoiminnalla. Kausalan raviradalla pidetään vuosittain ravikilpailut. Ravikuninkaat Ero-Lohko ja Vieteri olivat Kausalasta, ohjastaja ja valmentaja Kaarlo Partasen tallista.
Alueet

Kausalan taajama-alueella sijaitsevia asuinalueita ovat: Aholanpelto, Ainola, Haravakylä, Kaivomäki, Kansanmäki, Karjalaiskylä, Laineenpelto, Mikkolanpelto, Myllytöyry, Pentinmäki ja Teilimäki. Kausalan alueella on voimassa lukuisia asemakaavoja. Iitin kunta kohdistaa vuonna 2022 uutta asuntorakentamista Myllytöyryn, Mikkolanpellon ja Ainolan alueille sekä uutta teollisuusrakentamista Kymenrannantien varrelle ja Ainolaan.