stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Niskavuoren Heta (näytelmä)
Juoni > Ensimmäinen kuvaelma: Hetan ja Akustin häät

On kulunut joitakin vuosia Niskavuoren nuoren emännän tapahtumista. "Anna mulle voimia, anna mulle voimia...", Heta vaikeroi häähumun keskellä. Hän on juuri nainut Niskavuoren rengin, Akustin, ja saanut perintöosanaan Muumäen tilan, jonka pinta-ala on yli 400 tynnyrinalaa (noin 200 hehtaaria). Hetan pikkusisko Kustaava on nykyisin suuren Mattilan tilan emäntä. Hän naljailee Hetalle tämän käytöksestä, Loviisa pyytää Kustaavaa ymmärtämään Hetaa, joka joutuu muuttamaan entiseen torppaan. Häihin on kutsuttu myös Lammentaustan Santeri, jonka oli määrä mennä naimisiin Hetan kanssa, mutta joka valitsikin Huovilan Esterin. Heta on raskaana, lapsi on Santerin, minkä vain harvat tietävät. Akustilla on vaikeuksia omaksua isännän rooli. Heta haluaa lähteä mahdollisimman pian Muumäelle. Hän vie mukanaan tavaroita, joista osa tosin kuuluu Niskavuorelle, mutta Loviisa ei välitä. Hän on tyytyväinen päästessään vihdoin eroon kälystään. Heta ja Akusti lähtevät Niskavuorelta niin näyttävästi, että Kustaavan mielestä siitä puhutaan vielä miesmuistiin.
Juoni > Toinen kuvaelma: Heta saapuu Muumäelle

Muumäen tupa on pimeä ja köyhä. Noin 15-vuotias piikalikka Siipirikko ja Akustin äiti Anttilan Mari odottavat Hetaa ja Akustia saapuviksi. Paikalla on myös Siipirikon isä, Maanojan Roope. Heta kehuu Muumäen vainioita, mutta tilan päärakennus on vaatimaton. "Ei tänne pieniin paikkoihin paljon iloa mahdu, eikä mahdu paljon suruakaan, kai tässä toimeen tullaan, tepsutellaan", Akusti lohduttaa Hetaa. Kyytimiehet Janne ja Mikko kantavat Hetan hienot huonekalut Muumäen tönöön. Marin olisi Akustin mielestä passattava Hetaa, mutta varsin pian käy selväksi, että Marista ei ole enää maatalon töihin. Siipirikko jää Muumäelle piiaksi, vaikka Heta on alkuun sitä mieltä, että Muumäellä ei ole varaa piikoihin.
Juoni > Kolmas kuvaelma: Muumäki kasvaa

Muumäen tupa lähes vuosikymmen myöhemmin. On myöhäinen kevätilta, Heta ja Siipirikko odottavat Akustin saapuvan Tampereelta, minne tämä on lähtenyt aamulla kalakuormaa viemään. Myös Roope on paikalla. Muumäki on vähitellen vaurastunut, ja Heta haluaa sijoittaa rahat uuteen pytinkiin. Roope kertoo, että Lammentaustan Santerin taloudenpito on rappiolla, ja Huovilan rahat eivät enää riitä. Akusti palaa vihdoin, ja hänellä on Santeri mukanaan, mistä Heta suivaantuu: "Ei meille ketään sisään kutsuta ennen kuin uusi pytinki on valmis". Santeri astuu tupaan, ja näkee saman tien poikansa Jaakon. Heta vaatii Santeria poistumaan siltä seisomalta. Myöhemmin Akusti kertoo Hetalle, että hän on ostanut metsää Huovilalta. Uuden pytingin rakentaminen siirtyy hamaan tulevaisuuteen, mistä Heta raivostuu. Mutta toisaalta Muumäen pinta-ala kasvaa 500 hehtaariin, mistä Heta jälleen leppyy. Ennen kaikkea hän on mielissään, että Esterin perintömaat joutuvat Muumäen haltuun.
Juoni > Neljäs kuvaelma: Uusi pytinki on valmis

Kesä 1914, juuri ennen ensimmäistä maailmansotaa. Hetan ja Akustin liittoa on kestänyt seitsemäntoista vuotta. Muumäen uusi päätalo on vihdoin valmis, ja sinne on kutsuttu pitäjän herrasväkeä. Korinterin Iita on auttamassa Hetaa valmisteluissa. Akustille ja Hetalle on syntynyt Jaakon jälkeen tyttäret Aliina ja Kerttu. Loviisa ja Juhani saapuvat ennen muita juhlavieraita. Niskavuorta komeamman päätalon lisäksi Muumäellä on uusi näyttävä navetta, johon mahtuu viisikymmentä lehmää. Heta vähättelee Akustia Loviisalle "Kun on rengiksi syntynyt, niin rengiksi jää", mutta Loviisa huomauttaa, että kukaan tuskin enää muistaa Akustin taustaa. Akusti on kutsunut Santerin, mitä Heta ei tiennyt lainkaan. Kun Juhani selvittää Hetalle missä yhteydessä Akusti Santerin kutsui, käy ilmi, että Akusti on ostamassa loputkin Huovilan talosta, mikä on jälleen uutinen Hetalle. Juhlaväki ihmettelee, missä Akusti luuraa. Kun Akusti vihdoin saapuu, koko kylän kerma on Muumäen salissa, ja Akustin vaatetus on tilanteeseen sopimaton. Hän on juuri ostanut naapuritilan peltoja. Rovasti ilmoittaa, että Akusti on valittu kirkkoväärtiksi.
Juoni > Viides kuvaelma: Isäntien pojat menevät sotaan

Talvi 1918 Muumäen puolipimeässä salissa. Heta haluaisi Jaakon lähtevän sisällissodan rintamalle valkoisten puolelle muiden isäntien poikien tavoin. Jaakko tietää, että Akusti on aietta vastaan, mutta Hetan mielestä Jaakon pitäisi totella äitiään. Hetan mukaan Siipirikko on alkanut käyttäytyä talossa emännän tavoin siitä alkaen, kun Roope pääsi punaisten esikuntaan. Punaiset eivät ole ryöstäneet Muumäeltä mitään, päinvastoin kuin muista taloista. Akustilla on hyvät välit kaikkiin suuntiin, ja hän on yleisesti pitäjän isäntien turva punaisia vastaan. Santeri poikkeaa Muumäelle, ja hänkin vastustaa Jaakon rintamalle lähtöä. Santerista on nyt tullut leski, ja liitto Esterin kanssa jäi lapsettomaksi. Jaakon isän henkilöllisyydestä ei kertaakaan puhuta suoraan, vaan asiaa tunnustellaan kautta rantain. "Tuleekohan sinusta koskaan ihmistä, jolla olisi vähän sydäntäkin", Santeri kysyy Hetalta, kun tämä jälleen kerran ajaa hänet ulos Muumäeltä. Kuvaelman lopussa punaiset tulevat ryöstämään Muumäen lehmät, jolloin Heta saa raivokohtauksen.
Juoni > Kuudes kuvaelma: Kartano ostettiin ja torpat erotettiin

Kerttu ja Aliina keskustelevat Muumäen salissa. Heta on ajanut Siipirikon pois Muumäeltä sisällissodan jälkeen. Roope on vainaa. Talon tyttäret eivät ole tyytyväisiä asemaansa, sillä he joutuvat tekemään kaikki sisätyöt, koska Muumäelle ei ole pestattu uutta palvelijaa, vaikka omaisuutta on huikeasti. Jaakko astuu saliin, ja Aliina huomauttaa hänenkin olevan kuin Muumäen trenki. Entiset torpparit saapuvat Muumäelle sopimaan Akustin kanssa maiden erottamisesta. Kukin saa joitakin kymmeniä hehtaareja sen mukaan onko maa hyvää vai huonoa. Akusti lupaa entisille torppareille enemmän maata kuin laki vaatii sillä ehdolla, että nämä tekevät vielä jonkin aikaa taksvärkkiä Muumäelle. Kauppakirjoihin vaaditaan myös Hetan allekirjoitus, jonka Akusti onnistuu järjestämään sopivasti Hetaa manipuloiden: "Mutta kartanon rouvan pitää myös käyttäytyä kuin kartanon rouvan eikä ajatella tuollaisia mitättömiä torppien juttuja", hän taivuttelee vaimoaan. Maanojan Aatu tulee keittiön oven kautta kertomaan, että Siipirikko on sairaana. Kun vallesmanni muistuttaa Akustia tämän huimasta sosiaalisesta noususta, Akusti paljastaa tälle, että Siipirikko on ollut hänen saavuttamaton unelmansa.
Juoni > Seitsemäs kuvaelma: Kunnallisneuvos tekee kuolemaa

Akusti makaa sairaana vuoteellaan. Hän putosi jäihin kevätkalastuksen yhteydessä ja muistelee aikojaan Roopen kanssa. Aliina toivoo, että Akusti ei puhuisi Roopesta, jota Heta vihasi, samoin kuin Siipirikkoa. Akusti puolustaa Hetan käytöstä ja kutsuu sitä liioitteluksi, "hän ottaa niin kovakouraisesti elämästä minkä irti saa". Elämänsä viime hetkinä Akusti saa Hetan viimein passaamaan itseään, siihen saakka aika on kulunut Akustin passatessa Hetaa. Tohtori, rovasti, vallesmanni ja Santeri saapuvat tapaamaan Akustia. Akusti saa kunnallisneuvoksen arvonimen. Lähistöllä asusteleva Siipirikko ujutetaan Akustin kuolinvuoteen ääreen. Akusti tunnustaa Siipirikolle, että hän on aina pitänyt tästä enemmän kuin kenestäkään "vaikka lapseni olen siittänyt Hetan kanssa".
Juoni > Kahdeksas kuvaelma: Akustin lopputili Hetan kanssa

Näyttämönä edelleen Akustin makuuhuone. Akustin hautajaisista on kulunut viikko ja vallesmannia odotetaan pitämään perunkirjoituksen. Jaakko, Kerttu ja Aliina keskustelevat hautajaisista, joissa Heta piti niin mauttoman puheen, että Aliina olisi juossut pois, jollei Loviisa-täti olisi pitänyt hänestä kiinni. Lisäksi he miettivät tulevaisuuttaan. "Kyllä sinun on nyt reilusti sanottava, että sinä aiot naida Marjatan ja että tahdot oman kodin", Aliina kärttää Jaakolta. Vallesmannin lisäksi perunkirjoitukseen saapuu Santeri. Kuolinpesän arvo on Hetalle yllätys, vähintään kymmenen miljoonaa markkaa. Akustin kuuluisa arkku avataan. Siellä on muun muassa rautanauloja, ruuveja, Mari-vainaan rintaneula ja velkakirjoja. Pitäjäläiset ovat Akustille velkaa satojatuhansia markkoja, jotka Heta vaatii ulosottoon. Lisäksi Akusti on määrännyt Siipirikolle suuren summan palkkioksi tämän työstä Muumäellä. Arkussa on myös iso velkakirja Santerilta, jonka Heta vaatii saman tien uloshakuun. Tällöin Jaakko puuttuu asiaan, ja sanoo kylmästi, että "tätä velkaa ei panna uloshakuun". Heta luhistuu, kun Jaakko kertoo syyn. Akusti on kertonut sen kuolinvuoteellaan, mutta edelleenkään ei sanota suoraan, että Jaakko on Santerin poika. Lopulta päädytään siihen, että mitään ei panna uloshakuun. Lopussa Heta toteaa itkien: "Akustia ei ole enää".
Esitykset

Niskavuoren Heta sai kantaesityksensä Tampereen Työväen Teatterissa 16. marraskuuta 1950. Ensimmäinen Heta oli Bertta Tammelin ja Akusti puolestaan Toivo Mäkelä. Näytelmä on sittemmin esitetty kymmeniä kertoja teattereissa kautta Suomen. Suomen Kansallisteatterin tulkinta vuonna 1998 sai yli 30 000 katsojaa. Hetana oli Katariina Kaitue ja Akustina Veikko Honkanen. Oulun kaupunginteatterissa vuonna 2007 näytelmä keräsi yli 20 000 katsojaa. Hetana oli Tuula Väänänen ja Akustina Janne Raudaskoski.
Filmatisoinnit

Edvin Laine ohjasi Wuolijoen alkuperäisaiheen elokuvaksi varsin tuoreeltaan. Niskavuoren Heta sai ensi-iltansa jouluna 1952. Hetan näytteli Rauni Luoma, jolle rooli oli tuttu jo teatterista. Laineen elokuvan roolitukset olivat suurelta osin samat kuin teatterissa, paitsi että Kaarlo Halttunen näytteli teatterissa Santerin roolin ja elokuvassa puolestaan Akustin. Laine ei kuitenkaan siirtänyt näyttämöllepanoa sellaisenaan valkokankaalle, vaan hyödynsi elokuvataiteen keinoja: kohtauksia kuvattiin sisätilojen lisäksi vainioilla, järvellä, metsissä, maalaisteillä ja pihamailla.
Kalle Pursiainen ohjasi Hetasta uuden version 1987. Se on televisiotuotanto, jossa Hetan näyttelee Leena Suomu ja Akustin Juhani Niemelä.
Muuta

Wuolijoki oli käynyt tapaamassa Hetan esikuvaa Hanna Eerolaa jo 1930-luvulla, ja näytelmästä tuli tosiasiallisesti kertomus Hanna Wuolijoesta ja Vihtori Eerolasta. Pariskunnan tyttäret Kaisa ja Esteri eivät olleet mielissään näytelmästä, eikä Hella Wuolijoki vieraillut Eerolassa enää sen julkaisun jälkeen.
Niskavuori-näytelmät tapahtumien aikajärjestyksessä

Niskavuoren nuori emäntä
Niskavuoren Heta
Niskavuoren naiset
Niskavuoren leipä
Entäs nyt, Niskavuori?
Aiheesta muualla

Kirjasampo: Niskavuoren Heta
Nikolai Lvov

Dmitri Levitskin vuonna 1789 maalaama Nikolai Lvovin muotokuva.
Nikolai Aleksandrovitš Lvov (ven. Никола́й Алекса́ндрович Львов, 15. toukokuuta (J: 4. toukokuuta) 1753 Nikolskoje-Tšerentšitsyn maatila Toržokin lähellä – 3. tammikuuta 1804 (J: 22. joulukuuta 1803) Moskova) oli venäläinen arkkitehti, graafikko, runoilija ja muusikko.
Nikolai Lvov ei saanut muodollista koulutusta. Arkkitehtuuria hän opiskeli itsenäisesti. Vuonna 1783 hänestä tuli Venäjän tiedeakatemian jäsen ja vuonna 1786 Pietarin taideakatemian kunniajäsen.
Arkkitehtina Lvov oli klassistisen tyylin edustaja. Hänen töitään ovat Pietari-Paavalin linnoituksen Nevan portti (1784–1787), Pietarin pääposti (1782–1789), Borisin ja Glebin katedraali Toržokissa (1785–1796), Kolminaisuuden kirkko (Kulitsa ja pasha), Prioraattipalatsi Hatsinassa (1798–1799) sekä lukuisat kartanorakennukset Moskovan, Tverin ja Novgorodin alueilla. Lvov on myös yksi ensimmäisistä venäläisistä maisemapuistojen suunnittelijoista.
Lvovin runoudessa näkyy sentimentalismin ja varhaisen romantismin vaikutus. Hän käytti runsaasti kansankielen ja -runouden aineksia. Vuonna 1790 Lvov julkaisi kaksiosaisen venäläisten kansanlaulujen kokoelman. Hänet tunnetaan myös klassisen kirjallisuuden venäjäntäjänä.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla

Nikolai Lvov Krugosvet-tietosanakirjassa (venäjäksi)
Nikolai Lvov Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Kedra Mitrei

Kedra Mitrei (udmurtiksi Кедра Митрей, oikealta nimeltään Dmitri Ivanovitš Korepanov, ven. Дмитрий Иванович Корепанов; 28. syyskuuta 1892 – 1949) oli ensimmäinen merkittävä udmurttikirjailija.
Kedra Mitrei syntyi Igran kylässä talonpojan perheeseen. Vuonna 1907 hän pääsi Kazanin vierasheimoisten opettajaseminaariin, josta hänet kuitenkin pian erotettiin vapaa-ajattelijana. Hän kierteli eri puolilla Volgan ja Uralin seutua ja suoritti vuonna 1913 opettajan tutkinnon. Ensimmäisen maailmansodan ajan hän palveli Venäjän armeijassa ja osallistui Siperiassa Venäjän kansalaissotaan. Vuonna 1920 hän palasi kotiseudulleen, liittyi vuonna 1922 bolševikkipuolueeseen, työskenteli kansanvalistusosaston johtajana ja vuosina 1923–1928 Gudyri-lehden toimituksessa. 1930-luvun alussa Kedra Mitrei suoritti tutkinnon Idän kansojen kommunistisessa yliopistossa Moskovassa ja työskenteli sen jälkeen Udmurtian pedagogisen korkeakoulun ja tieteellisen tutkimusinstituutin kielen ja kirjallisuuden laitosten johtajana. Vuonna 1934 hän osallistui Neuvostoliiton kirjailijaliiton ensimmäiseen edustajakokoukseen ja vuosina 1934–1937 toimi Udmurtian kirjailijaliiton puheenjohtajana.
Vuonna 1915 Kedra Mitrei julkaisi Blagoveštšenskissä kansanperinteeseen pohjautuvan historiallisaiheisen tragedian Eš-Terek. Vuonna 1926 ilmestyi ensimmäinen versio vuosien 1904–1920 tapahtumille omistetusta historiallisesta kertomuksesta Vuž gurt (”Vanha kylä”), jonka uusi laitos ilmestyi vuonna 1936 nimellä Zurka Vužgurt (”Vanhakylä vavahtaa”). Kirjailijan pääteos on vuonna 1929 ilmestynyt ensimmäinen udmurtinkielinen romaani Śekyt zibet (”Raskas ies”), joka kuvaa elämää 1700–1800-lukujen vaihteen udmurttikylässä. Vasta tekijän kuoleman jälkeen ilmestyi vuonna 1911 kirjoitettu omaelämänkerrallinen kertomus Ditja bolnogo veka (”Sairaan vuosisadan lapsi”).
Vuonna 1937 Kedra Mitrei joutui poliittisen vainon kohteeksi ja tuomittiin vankileirille. Kirjailija vapautettiin vuonna 1946, mutta vuonna 1948 hänet pidätettiin uudelleen. Hän kuoli karkotettuna Novosibirskin alueen Mihailovon piirin Tšumakovon kylässä.
Suomennettu teos

Mahla. Teoksessa Murskautuneet tähdet: udmurtialaisia novelleja. Toimittanut ja suomentanut Esa-Jussi Salminen. Kemi: Atrain & Nord, 2020.
Aiheesta muualla

Kedra Mitrei Udmurtian valtionyliopiston sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat
Julia Roberts

| Julia Roberts |
| --- | --- |
 Julia Roberts Toronton elokuvajuhlissa 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Julia Fiona Roberts
Syntynyt: 28. lokakuuta 1967 (ikä 57) Smyrna, Georgia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Lyle Lovett (vih. 1993–95)   Danny Moder (vih. 2002)
Lapset:  3
Sukulaiset:  Eric Roberts (veli)   Emma Roberts (veljentytär)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1987–
Merkittävät roolit:   Teräskukat  Pretty Woman  Notting Hill  Erin Brockovich 
Palkinnot
 Parhaan naispääosan Oscar   2000 Erin Brockovich 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Julia Fiona Roberts (s. 28. lokakuuta 1967 Smyrna, Georgia) on Oscar-palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan elokuvissa Teräskukat, Pretty Woman, Notting Hill, Perhe – August: Osage County ja Erin Brockovich, josta hänet palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla.
Varhainen elämä

Julia Robertsin vanhemmat Walter ja Betty olivat kumpikin näyttelijöitä, jotka kouluttivat työkseen nuoria näyttelijöitä ja käsikirjoittajia. Hänellä on vanhempi veli Eric Roberts ja sisko Lisa, jotka ovat myös näyttelijöitä. Robertsin vanhemmat erosivat 1971. Roberts sai roomalaiskatolisen kasvatuksen.
Lapsena Roberts halusi tulla eläinlääkäriksi, mutta pian valmistuttuaan lukiosta hän päätti seurata siskoaan New Yorkiin aloittaakseen näyttelijänuran. Julia Roberts teki mallisopimuksen Click-nimisen mallitoimiston kanssa New Yorkissa. lähde?
Julia Robertsin oikea nimi on Julie Roberts. Hän vaihtoi etunimensä Juliaksi, koska Julie Roberts -niminen näyttelijä oli jo näyttelijäliitossa.
Ura

Robertsin ensimmäinen elokuvaesiintyminen tapahtui vuonna 1986 elokuvassa Blood Red, jossa hänellä oli sivurooli. Elokuvassa esiintyi myös hänen veljensä Eric Roberts elokuvan pääroolissa. Elokuva julkaistiin kuitenkin vasta vuonna 1989.
Hänen läpimurtoelokuvansa oli Pretty Woman vuodelta 1990, jossa hänen vastanäyttelijänä oli Richard Gere. Elokuva aloitti Robertsin uran yhtenä korkeimmin palkattuna näyttelijänä maailmassa. Roberts oli ensimmäinen naisnäyttelijä jolle on maksettu 20 miljoonaa dollaria yhdestä elokuvasta. Tällä hetkellä hän ja Cameron Diaz jakavat maailman parhaiten palkatun naisnäyttelijän tittelin. Roberts on yksi kolmesta näyttelijättärestä (tieto heinäkuulta 2005), jotka ovat saavuttaneet 20 miljoonan dollarin palkkiorajan yhdestä elokuvasta.
Vuonna 2000 Roberts palkittiin parhaan näyttelijän Oscarilla elokuvasta Erin Brockovich. Hän oli kaksi kertaa ehdokkaana parhaan näyttelijän kategoriassa 1990-luvulla.
2000-luvulla hänet on nähty Ocean’s Eleven -menestyselokuvissa, joissa hän näyttelee George Clooneyn esittämän kasinovaras Danny Oceanin vaimoa Tessiä.
Vuonna 2014 Roberts näytteli HBO:n televisioelokuvassa The Normal Heart, josta hän sai Emmy-ehdokkuuden parhaasta naissivuosasta.
Yksityiselämä

Robertsin ensimmäinen avioliitto oli muusikko Lyle Lovettin kanssa 1993–1995. Roberts tapasi toisen aviomiehensä kameramies Danny Moderin The Mexican -elokuvan kuvauksissa vuonna 2000. Mies oli naimisissa, mutta erosi. Roberts ja Moder avioituivat 4. heinäkuuta 2002. Heillä on kolme lasta: marraskuussa 2004 syntyneet kaksoset sekä kesäkuussa 2007 syntynyt poika.
Roberts on seurustellut Jason Patrickin, Benjamin Brattin, Matthew Perryn, Liam Neesonin ja Kiefer Sutherlandin kanssa.
Roberts on valittu People-lehden äänestyksessä 50 kauneimman naisen joukkoon yhdeksän kertaa. lähde?
Emma Roberts on Julia Robertsin veljen Eric Robertsin tytär. Emma Roberts on ollut pienestä pitäen Julia Robertsin elokuvien kuvauspaikoilla, ja itsekin on nyt näyttelijä.
Roberts kertoi vuonna 2010 olevansa uskonnoltaan hindulainen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Julia Roberts Wikimedia Commonsissa
Julia Roberts käymässä Incirlik-sairaalassa 7. joulukuuta 2001.
Delticom

| Delticom AG |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Osake:  FWB DEX
ISIN:  DE0005146807
Perustettu:  1999
Toimitusjohtaja:    Andreas Prüfer  Philip von Grolman  Sascha Jürgensen  Susann Dörsel-Müller  Thierry Delesalle
Kotipaikka:  Hannover, Saksa
Toimiala:  Vähittäiskauppa
Tuotteet:  Renkaat, jarrujärjestelmät, auton turvajärjestelmät
Liikevaihto:  501,7 milj. euroa (2014) 
Henkilöstö:  140 (2015)
Kotisivu:  delti.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yhtiön kotipaikka Hannoverissa
Hannoverissa sijaitseva Delticom AG on pörssissä noteerattu renkaiden jälleenmyyjä, joka toimii verkossa. Yritys tarjoaa 42 maassa olevan 140 verkkokaupan kautta yksityis- ja yritysasiakkaille alakohtaisen valikoiman henkilöautojen ja moottoripyörien renkaita sekä lisävarusteita. Yli 500 milj. euron vuosittaisella liikevaihdollaan Delticom on Euroopan suurin verkossa toimiva renkaiden jälleenmyyjä.
Historia

Rainer Binder ja Andreas Prüfer, kaksi Continental AG entistä päällikköä, perustivat Delticomin Hannoveriin vuonna 1999.
Vuonna 2000 Delticom AG avasi ensimmäisen yksityisasiakkaille tarkoitetun verkkokaupan nimeltä ReifenDirekt.de ja saman vuoden kesäkuussa ensimmäisen jälleenmyyjille tarkoitetun Autoreifenonline.de -verkkokaupan. Elokuussa 2001 Delticom perusti ensimmäisen tytäryhtiö Delticom Ltd:in Britanniaan ja avasi ensimmäisen verkossa toimivan rengaskaupan saksalaisen kielialueen ulkopuolella. Helmikuussa 2005 Delticom laajensi toimintaansa Suomeen ja avasi rengas-online.com -nimisen verkkokaupan.
Huhtikuussa 2002 Delticom nimettiin ehdokkaaksi Deutscher Gründerpreis -palkinnon saajaksi, ja se sijoittui kolmen parhaan joukkoon kategoriassa "Nousijat".
Vuodesta 2003 saakka Delticom on laajentanut renkaiden lisäksi tarjontaansa moottoriöljyillä, moottoripyörän akuilla, ajoneuvon kattoon tai takaosaan kiinnitettävillä telineillä sekä henkilöauton varaosilla. Marraskuussa 2003 Delticom voitti Deutscher Internetpreis -palkinnon ja sai palkintorahaa verkossa toimivan rengasmyyntikonseptin ansiosta. Joulukuussa 2003 Delticomille myönnettiin World Summit Award -palkinto.
Syyskuussa 2004 Delticom AG löysi uusia sijoittajia: Nord Holding ja RBK (molemmat Hannoverista). Tämän ansiosta kansainväliset laajentumissuunnitelmat saivat tukea. Lokakuussa 2004 Delticom palkittiin jälleen, ja se pääsi sijalle kolme “Deloitte Technology Fast50” -kilpailussa vuonna 2004. Yritys palkittiin nopeimmin kasvavaksi pörssin ulkopuoliseksi teknologiayritykseksi Saksassa. Huhtikuussa 2006 Delticom pääsi verkkomarkkinoilla eBayssä Power-Selleriksi sijalle 1 eBay-Motorsissa.
26. lokakuuta 2006 lähtien Delticom on ollut noteerattuna Saksan pörssissä Frankfurtissa Prime Standard -listalla (WKN 514680, ISIN DE0005146807, pörssilyhenne DEX). Alkaen 19.12.2008 aina 22.6.2015 asti Delticomin osakkeet ovat olleet osa SDAX:ia.  Lisäksi osakkeet on noteerattu myös Ala-Saksin osakeindeksissä Nisax20.
Syyskuussa 2013 Delticom osti kilpailijansa Tirendon n. 50 milj. eurolla.
Tytäryhtiöt

Seuraavat tytäryhtiöt kuuluvat Delticom AG:
Delticom North America Inc., Benicia (Kalifornia, USA)
Delticom OE S.R.L., Timisoara (Romania)
Delticom Tyres Ltd., Oxford (Iso-Britannia)
Deltiparts GmbH, Hannover (Saksa)
Giga GmbH, Hamburg (Saksa)
Pnebo Gesellschaft für Reifengroßhandel und Logistik mbH, Hannover (Saksa)
Reife tausend1 GmbH, Hannover (Saksa)
Tirendo Deutschland GmbH, Berlin (Saksa)
Tirendo Holding GmbH, Berlin (Saksa)
TyresNET GmbH, München (Saksa)
Tyrepac Pte. Ltd., Singapore
Wholesale Tire and Automotive Inc., Benicia (Kalifornia, USA)
Muu toiminta

Delticom on mukana muun muassa uusien startup-yritysten tukemisessa. Vuonna 2006 se lahjoitti varat Saksan talous- ja teknologiaministeriön jakamaan multimedia-alan perustajakilpailun ECommerce – mit Multimedia erfolgreich starten -erikoispalkintoon.
Aiheesta muualla

rengas-online.com
rengatesti.com
Reifendirektin varasto Höverissä Hannoverin lähellä