Ukrainan 3. rynnäkköprikaati
Historia

Kun Venäjän hyökkäys Ukrainaan alkoi vuonna 2022, suurin osa Azov-pataljoonan yksiköistä sijoitettiin Mariupoliin, jossa ne pian piiritettiin. Mariupolin ulkopuolella monet entiset Azovin veteraanit kaupungin ulkopuolella alkoivat muodostaa uusia yksiköitä, erityisesti Kiovassa, Sumyssä ja Harkovassa. Nämä yksiköt liitettiin pian Ukrainan asevoimien erikoisoperaatiojoukkoihin (SSO), ja ne tunnettiin yhdessä nimellä SSO Azov.
Marraskuussa 2022 kaikki entiset Azovin SSO-joukot yhdistettiin yhdeksi täysin toimintakykyiseksi taisteluyksiköksi Ukrainan maavoimiin. Tämän prikaatin muodostaminen suunniteltiin strategisesti siten, että siitä saataisiin erittäin liikkuva, hyvin varustettu ja laajasti koulutettu joukko, joka kykenee osallistumaan sekä puolustus- että hyökkäysoperaatioihin.
Tärkeä merkkipaalu prikaatille tapahtui 24. helmikuuta 2023, kun presidentti Volodymyr Zelenskyi henkilökohtaisesti luovutti prikaatin värin juhlallisessa tilaisuudessa. Prikaatin värien sanottiin ”symboloivan Ukrainan valtiollisen aseman perinteiden sitkeyttä; juuri Kiovan Rusin ajoista, kasakka-ajasta, ensimmäisistä vapautustaisteluista 1900-luvun alussa aina nykyaikaan saakka”.
Prikaatin sotilaat osallistuivat H’ersonin ja koko H’ersonin alueen vapauttamiseen sekä Bah’mutin taisteluun. 12. huhtikuuta 2023 prikaati ilmoitti rekrytointitoimien aloittamisesta. Toukokuussa 2023 se oli yksi ensimmäisistä, joka raportoi onnistuneista hyökkäyksistä Bah’mutin alueella Venäjän maavoimia vastaan.
Kuukausia kestäneiden taistelujen jälkeen prikaati vapautti Bahmutin piirissä sijaitsevan Andrijivkan kylän 15. syyskuuta 2023 ja piti sen hallussaan venäläisten 17. syyskuuta tekemästä vastahyökkäyksestä huolimatta. Ukrainan maavoimien komentaja kenraali Oleksandr Syrskyi kutsui Klištšijivkaa ja Andrijivkaa ”tärkeiksi osiksi venäläisten Bah’mut–Horlivka-puolustuslinjaa”, ja ISW arvioi, että näiden venäläisten keskeistä maayhteyttä puolustavien asutuskeskusten valtaaminen vaikeuttaa jo ennestään väsyneiden puolustusjoukkojen täydennystä ja puolustuksen jatkamista.lähde?
Helmikuussa 2024, pian Valeri Zalužnyin erottamisen jälkeen, prikaati siirrettiin Avdijivkaan kaupungin mahdollisen saartamisen lieventämiseksi. Avdjivkan kaaduttua 17. helmikuuta prikaati otti uudet puolustuslinjat Avdiivkan länsipuolella Lastotškinen ympärillä. Helmikuun 17. päivänä prikaatin lehdistöpäällikkö Oleksandr Borodin väitti, että hänen yksikkönsä oli Avdijivkaan siirtymisen aikana tappanut 1 500 venäläistä, haavoittanut yli 3 500:aa ja tuhonnut 20 panssariajoneuvoa. Hän sanoi myös, että prikaatilla ei ole ”tietoja” siitä, että suuri määrä sen sotilaita olisi otettu vangeiksi.
Toukokuun 27. päivänä 2024 prikaati väitti tappaneensa, haavoittaneensa tai ottaneensa vangiksi ”lähes” 600 venäläistä sotilasta Harkovan alueella. Eräs prikaatin vangiksi ottama venäläissotilas väitti haastattelussa, että hän oli ainoa eloonjäänyt 15 sotilaan osastostaan hyökkäyksen jälkeen.
Elokuun 22. päivänä 2024 prikaati väitti vallanneensa kaksi neliökilometriä vastahyökkäyksessä Venäjän 20. armeijaa vastaan Harkovan alueella. Huolimatta siitä, että he olivat lukumääräisesti 2,5 : 1 alakynnessä, he väittivät päihittäneensä pataljoonan, mukaan lukien ”joukkueiden ja komppanioiden tukikohdat”, tappaneet 300 sotilasta kolmessa päivässä ja ajaneet venäläiset joukot pois Makijivkasta.