stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nick Foles

| Nick Foles |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. tammikuuta 1989 Austin, Texas
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  198 cm
Paino:  110 kg
Pelipaikka:  Pelinrakentaja
Pelinumero:  9
Pelaajaura
Seurat:  Philadelphia Eagles St. Louis Rams Kansas City Chiefs Jacksonville Jaguars   Chicago Bears   Indianapolis Colts
NFL-varaus:  88. varaus, 2012 Philadelphia Eagles
Pääsarjaura:  2012–2022
Nicholas Edward "Nick" Foles (s. 20. tammikuuta 1989 Austin, Texas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hänen viimeisin seuransa oli NFL-liigan Indianapolis Colts.
Ura

Ennen ammattilaisuraansa Foles pelasi yliopistojalkapalloa Arizonan yliopiston joukkueessa. Hän oli kolmannen kierroksen varaus vuoden 2012 NFL:n varaustilaisuudessa. Ensimmäisen yliopistovuotensa hän vietti Michiganin osavaltionyliopistossa, mutta siirtyi vuoden jälkeen Arizonaan.
NFL-uransa alussa Foles ja Michael Vick toimivat vuorollaan Eaglesin aloittavana pelinrakentajana, molempien kärsiessä vuorollaan loukkaantumisista. Kaudella 2013 Folesista tuli joukkueen kiistaton aloittava pelinrakentaja, kun Vick siirtyi muualle. Foles teki läpimurtonsa kyseisellä kaudella ja hänet valittiin pelaamaan liigan tähdistöotteluun Pro Bowliin.
Kaudeksi 2014 Eaglesin päävalmentajaksi tuli Chip Kelly, joka muutti joukkueen pelisysteemin radikaalista. Foles ei sopeutunut uuten systeemiin ja Mark Sanchez syrjäytti hänet kauden puolessa välissä. Kauden jälkeen Eagles myi Folesin St. Louis Ramsiin, jossa hän pelasi yhden vuoden. Foles ei vakiinnuttanut rooliaan aloittavan pelinrakentaja, vaan joutui jakamaan peliaikaa Case Keenumin kanssa. Rams varasi kevään 2016 varaustilaisuudessa pelinrakentaja Jared Goffin, minkä jälkeen Foles pyysi seuraa purkamaan sopimuksensa, mihin Rams suostui.
Foles teki kaudeksi 2016 sopimuksen Kansas City Chiefsin kanssa. Hän pelasi Alex Smithin varamiehenä ja sai pelata kolmessa ottelussa Smithin ollessa loukkaantumisen takia sivussa. Foles palasi Philadelphiaan keväällä 2017. Hänestä tuli Carson Wentzin varamies ja tämän loukkaannuttua runkosarjan loppupuolella Foles otti aloittavan pelinrakentajan roolin Philadelphiassa. Hän johdatti Eaglesin Super Bowl LII:n voittoon.
Kaudella 2018 Wentz palasi aloittavaan rooliin. Kaudesta näytti tulevan edellisen toisinto Wentzin loukkaantuessa taas runkosarjan loppupuolella. Folesin johdolla Eagles eteni pudotuspelien toiselle kierrokselle, jossa joukkue kuitenkin hävisi niukasti New Orleans Saintsille luvuin 14–20. Folesin sopimus päättyi tuohon kauteen ja hän siirtyi neljävuotisella sopimuksella Jacksonville Jaguarsiin.
Foles loukkaantui kauden 2019 ensimmäisessä ottelussa ja häntä tuurannut Gardner Minshew vei lopulta Jaguarsin aloittavan pelinrakentajan roolin. Kauden jälkeen Jaguars myi Folesin Chicago Bearsiin vaihdossa varaustilaisuuden varausvuoroon. Bearsissa Foles kisasi Mitchell Trubiskyn kanssa peliajasta koko kauden 2020, mutta seuraavalla kaudella Foles jäi varamiehen rooliin ja kauden päätyttyä hänen sopimuksensa purettiin.
Kauden 2022 Foles edusti Indianapolis Coltsia, jossa Matt Ryan oli selkeä aloittava pelinrakentaja. Foles pääsi kentälle vain runkosarjan viimeisessä ottelussa. Kaudella 2023 Foles ei pelannut missään ja kauden jälkeen hän ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa.
Käännös suomeksi
Kerpen

| Kerpen |
| --- | --- |
 Schloss Lörsfeld Kerpenissä.
 lippu:  vaakuna
 Kerpen
 Koordinaatit: 50°52′N, 6°42′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Hallintopiiri:  Köln
Piirikunta:  Rhein-Erft-Kreis
Hallinto:  
 – Pormestari:  Dieter Spürck (CDU)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  113,98 km²
Korkeus:  95 m
Väkiluku (31.12.2022):  67 230
 – Väestötiheys:  590 as./km²
 
 www.stadt-kerpen.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kerpen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Erftjoen varrella, noin 20 kilometriä lounaiseen Kölnin suurkaupungista. Kerpen kuuluu Kölnin hallintopiiriin ja Rhein-Erft-Kreisin piirikuntaan. Vuoden 2022 lopussa kaupungin asukasluku oli 67 239. Sen pinta-ala on 113,98 neliökilometriä ja asukastiheys 590 as./km².
Kerpenille myönnettiin kaupunginoikeudet vuonna 1941. Nykyisen muotonsa kaupunki sai vuonna 1975, kun Kerpen ja Blatzheim, Buir, Manheim, Mödrath, Türnich, Brüggen, Balkhausen, Sindorf sekä Horrem liitettiin yhteen. Kerpenin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa linnat Burg Bergerhausen, Schloss Lörsfeld ja Schloss Türnich. Sillä on ystävyyskaupunkitoimintaa Puolan Oświęcimin (saks. Auschwitz) ja Belgian Sankt Vithin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kerpen Wikimedia Commonsissa
Kerpenin kaupungin viralliset sivut (saksaksi)
Shadowland

| Shadowland |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Otso Tiainen
Käsikirjoittaja:  Otso Tiainen Kalle Kinnunen
Tuottaja:  Kalle Kinnunen
Säveltäjä:  Timo Kaukolampi Tuomo Puranen
Kuvaaja:  Peter Flinckenberg Max Smeds
Leikkaaja:  Jussi Heikkinen Mikko Sippola
Pääosat:  Richard Stanley (elokuvaohjaaja)
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Bufo
Levittäjä:  Elävän kuvan keskus ELKE ry
Ensi-ilta:   2024-11-2929. marraskuuta 2024  
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Shadowland on Otso Tiaisen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva, joka tuli ensi-iltaan marraskuun lopulla 2024.
Shadowland kertoo Ranskan Pyreneillä sijaitsevan Montségurin alueen henkistyneestä yhteisöstä, jonka jäsenet kohtaavat vaikean valinnan. Yhdistävä usko on koetuksella, kun karismaattisesta johtohahmosta tulee julki järkyttäviä syytöksiä. Montségurin alue on ollut monenlaisten salaisuuksien etsijöiden määränpää jo kauan. Siihen on yhdistetty tarinoita Graalin maljasta ufoihin.
Elokuva sai alkunsa, kun salatieteisiin erikoistunut toimittaja Perttu Häkkinen haastatteli elokuvaohjaaja Richard Stanleyä Night Visions -festivaalilla Helsingissä marraskuussa 2015. Häkkinen, elokuvan ohjaaja Otso Tiainen ja toimittaja Panu Hietaneva lähtivät tutustumaan okkultistiseen ja Montségurin alueen esoteeriseen yhteisöön, jonka piirissä Stanleylla oli vahva asema. Suomalaiset päättivät tehdä dokumentin "hörhökeskittymästä", jonka ylipapiksi elokuvauransa karille ajanut Stanley oli hankkiutunut.
Kun Häkkinen menehtyi polkupyöräonnettomuudessa, hänen ystävänsä kirjailija ja elokuvajournalisti Kalle Kinnunen tuli käsikirjoittamaan ja tuottamaan elokuvaa.
Elokuvan on tuottanut Bufo tuottajanaan Kalle Kinnunen. Vastaavana tuottajina ovat toimineet muiden muassa videopeliohjaaja ja -käsikirjoittaja Sam Lake ja sarjakuvataiteilija Pertti Jarla.
Elokuvan levittää suomalaisiin elokuvateattereihin Elävän kuvan keskus ELKE.
Shadowland sai maailmanensi-iltansa Yhdysvaltojen suurimmassa genre-elokuvatapahtumassa, Los Angelesin Beyond Fest -elokuvajuhlilla.
Vastaanotto

Kriitikkovastaanotto oli positiivinen. Helsingin Sanomien Leena Virtasen mukaan Shadowland on "dokumenttielokuvaa parhaimmillaan." Episodissa kriitikko Jussi Huhtala kertoi, kuinka "Shadowland on herättänyt jo maailmalla huomiota. Dokumenttia on esitetty merkittävillä festivaaleilla, ja Hollywoodin ykkösjulkaisu Variety on kirjoittanut siitä laajan artikkelin. Kansainvälinen kiinnostus ei ole sattumaa. Sami Yaffa: Sound Tracker -sarjasta tunnetun Otso Tiaisen ohjaama Shadowland on omaperäinen dokumentti, jonka kaikki osa-alueet on toteutettu taitavasti."
Karjalaisen Jussi Virratvuoren viiden tähden arvion mukaan Shadowland "on suurenmoinen kertomus henkisyydestä, manipuloinnista ja ihmismielen syövereistä."  "Näin väkevää suomalaisdokumenttia ei ole nähty sitten Lost Boysin", arvioi Suomen Kuvalehden kriitikko Tero Kartastenpää.
Hufvudstadsbladetin Otto Ekmanin mukaan "Suomalainen elokuva ei voi hyvin. Mutta Shadowland osoittaa, että Suomessakin voidaan tehdä kansainvälisen tason dokumenttielokuvia".
Kansainvälinen vastaanotto on englanninkielisiä arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -elokuvasivuston mukaan erinomainen: kymmenestä kritiikistä kaikki ovat olleet positiivisia.
Svante Colérus sai Shadowlandin äänisuunnittelusta Jussi-ehdokkuuden.
Vastaanotto > Tähdet

Karjalainen, Jussi Virratvuori
Suomen kuvalehti, Tero Kartastenpää
Helsingin Sanomat, Leena Virtanen
Voima, Tuomas Rantanen
Episodi, Jussi Huhtala
Tähtivaeltaja, Jukka Laajarinne
Itä-Savo, Ari Tiippana
Muropaketti, Aki Lehti
Film-o-holic, Juha Rosenqvist
Aiheesta muualla

Shadowland-elokuvan traileri Youtubessa.
Ines (Ruotsin prinsessa)

Prinsessa Ines, Västerbottenin herttuatar (koko nimeltään  Ines Marie Lilian Silvia; s. 7. helmikuuta 2025 Danderydin kunta, Ruotsi), on Ruotsin prinssi Carl Philipin ja prinsessa Sofian neljäs lapsi ja ensimmäinen tytär. Hän on Ruotsin kruununperimysjärjestyksessä kahdeksantena kruununprinsessan ja hänen kahden lapsensa, isänsä ja kolmen isonveljensä jälkeen.
Tie huomiseen

| Tie huomiseen Kirka |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 9. lokakuuta 1996
 Tuottaja(t): Hannu Korkeamäki, Kisu Jernström
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: RCA
Kirkan muut julkaisut
| Kirka 1994 | Tie huomiseen 1996 | Suuri hetki 2000 |
Tie huomiseen on Kirkan 9. lokakuuta 1996 julkaistu albumi.
Kappaleet

Tie huomiseen – 3.41 (säv. Kustaa Kurikkala, san. Kustaa Kurikkala)
Aamuun asti tanssittiin – 3.55 (säv. Tommi Saarela, san. Tommi Saarela)
Odotan sinua kotiin – 3.33 (säv. Sam Cooke, san. Sam Cooke, suom. Juice Leskinen)
Läpi unisen maan – 4.13 (säv. Marko Kolehmainen, san. Mika Vehmas)
Varjot – 3.10 (säv. Hannu Korkeamäki, Kisu Jernström, san. Kari Pesonen)
Tunnetko – 3.49 (säv. Kustaa Kurikkala, san. Kustaa Kurikkala)
Ota tämä kaipuu – 3.15 (säv. Peter Karlsson, san. Kari Pesonen)
Taivaan nään tähtineen – 3.36 (säv. James Bannerman, san. Timo Löyvä)
Kauneimman laulun – 4.04 (säv. Hannu Korkeamäki, Kisu Jernström, san. Arto Tamminen)
Toukokuu – 3.07 (säv. Kisu Jernström, san. Arto Tamminen)
Aiheesta muualla

Tie huomiseen discogs.com -sivustolla (englanniksi)
| n k Kirka |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Saat kaiken  Nykyaikaa  Rautaa ja kettinkiä  Tiukka linja  Lauantaiyö  Kaksi puolta  Anna & Kirka  Kirka  Täytyy uskaltaa  Hengaillaan  Älä sano ei  R.O.C.K.  The Spell  Surun pyyhit silmistäni  Anna käsi  Parhaat, uudet versiot  Ota lähellesi  Kasvot peilissä  Pyydä vain  Sadness in Your Eyes  Kirka  Tie huomiseen  Suuri hetki  Sinut siinä nään  Elämääni eksynyt 
Livealbumit:  Kirka keikalla  Babitzinit konsertissa  Mestarit Areenalla 
Kokoelmat:  Kirka  Kirkan parhaita  Kirkan parhaat  Isot hitit  Iskelmäkansio  Babitzin  Parhaat  Kirka I – 12 alkuperäistä  Kirka II – 12  Kirka III – 12 alkuperäistä  16 superhittiä  Aarteet  20 suosikkia – Surun pyyhit silmistäni  20 suosikkia – Hän kuudentoista on  Hetki lyö  20 suosikkia – Mamy Blue  16 hittiä  40 unohtumatonta laulua  30 suosikkia  Kaikki parhaat 1967–2007  Kaikki singlet 1967–2007  The Essential Kirka  Collections 
Muuta:  Diskografia
Viktor Kovalenko

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Viktor Viktorovytš Kovalenko
Syntymäaika: 14. helmikuuta 1996
Syntymäpaikka: H’erson, Ukraina
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 182 cm
Seura
Seura: Atalanta
Junioriseurat
2008–2013: Šah’tar Donetsk
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014–2021 | Šah’tar Donetsk | 129 | (23) |
| 2021– | Atalanta | 1 | (0) |
Maajoukkue
| 2010–2013 | Ukraina U17 | 20 | (11) |
| 2013–2015 | Ukraina U19 | 20 | (5) |
| 2015 | Ukraina U20 | 5 | (5) |
| 2015–2018 | Ukraina U21 | 13 | (6) |
| 2016– | Ukraina | 31 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. maaliskuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 26. maaliskuuta 2021.
Viktor Viktorovytš Kovalenko (ukr. Віктор Вікторович Коваленко, s. 14. helmikuuta 1996 H’erson) on ukrainalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Atalantaa. Oikeajalkainen Kovalenko on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Ukrainan jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura

Kovalenko on Šah’tar Donetskin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Ukrainan valioliigassa kaudella 2014–2015. Kaudella 2015–2016 Kovalenko debytoi seuran paidassa sekä Mestarien liigassa että Eurooppa-liigassa tehden jälkimmäisessä myös kaksi maalia. Hän on voittanut Ukrainan liigamestaruuden vuosina 2017–2020 ja cupmestaruuden vuosina 2016–2019.
Helmikuussa 2021 Kovalenko siirtyi italialaisseura Atalantaan. Ensimmäisen kerran hän pääsi Serie A:ssa kentälle maaliskuussa Hellas Veronaa vastaan pelatun vierasottelun viime minuuteilla.
Maajoukkueura

Kovalenko on edustanut useita Ukrainan nuorten maajoukkueita. Vuonna 2015 hän teki alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa viisi maalia, millä hän oli turnauksen paras maalintekijä. Maaleista kolme syntyi alkulohkon ottelussa Yhdysvaltoja vastaan.
Ukrainan A-maajoukkueessa Kovalenko debytoi maaliskuussa 2016 ystävyysottelussa Kyprosta vastaan. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua ja kaksi niistä avauskokoonpanossa. Hän on pelannut kaikkiaan 31 A-maaottelua ja niistä 19 ottelua avauskokoonpanossa.
Saavutukset

Seurajoukkuetasolla
Ukrainan liigamestaruus: 2017, 2018, 2019, 2020
Ukrainan Cup: 2016, 2017, 2018, 2019
Henkilökohtainen
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuiden parhaan maalintekijän Golden Shoe: 2015
Iškošimin piiri

| Iškošimin piiri ноҳияи Ишкошим |
| --- | --- |
 Vrangin stupa Pandžjoen varrella.
 Piiri Tadžikistanin kartalla.
Valtio:  Tadžikistan
Maakunta:  Vuoristo-Badahšan
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Iškošim
Pinta-ala:  3 600 km²
Väkiluku (2020):  30 221
Iškošimin piiri (tadžikiksi ноҳияи Ишкошим, nohijai Iškošim) on hallintopiiri Pamirin lounaisosassa Vuoristo-Badahšanin autonomisella alueella Tadžikistanissa. Sen keskus on Iškošimin kylä. Piirin pinta-ala on 3 600 neliökilometriä. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan siellä oli 30 221 asukasta.
Iškošimin piiri rajoittuu pohjoisessa Šuğnonin ja Roštqal’an ja idässä Murğobin piireihin sekä etelässä ja lännessä Afganistaniin. Se käsittää Tadžikistanin puoleisen osan Pandžin yläjuoksun ja Pamirjoen laaksoista. Piirin pohjoisrajalla ovat Iškošim- ja Šoxdaravuoret sekä osa Etelä-Alitšurista. Korkeuserot ovat 2 500–6 726 metriä merenpinnasta. Jokien toisella puolella Afganistanissa kohoavat Hindukuš ja Wahanvuoret.
Seudun ilmasto on kuiva ja mantereinen. Tammikuun keskilämpötila on –19,5 ja heinäkuun 31,6 astetta. Vuotuinen sademäärä on 100 millimetriä. Piirissä on paljon kivennäisvesilähteitä. Hyötykaivannaisiin kuuluvat liuske, talkki, biotiitti, korukivet ja rakennusaineet.
Vuonna 1932 perustettuun piiriin kuuluu seitsemän maalaiskuntaa: Askar Zamirov, Ptup, Qozideh, Rustambek Jusufbekov, Šitxarv, Vrang ja Zong. Asukkaat puhuvat piirin pohjoisrajalta Pandžjoen mutkaan saakka tadžikkia, Renin ja Sumdžinin kylissä iškašimia ja Namadgutista itärajalle wahia.
Alueen pääkaupungista Xoruğista on 104 kilometrin pituinen maantieyhteys Iškošimiin. Tie jatkuu itärajalle Langariin. Pandžin yli Afganistaniin on 2000-luvulla rakennettu silta. Piirikeskuksessa on lentokenttä.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Pääosin keinokastellut viljelmät tuottavat viljaa, perunaa, vihanneksia, hedelmiä ja rehua. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan mehiläistenhoitoa. Teollisuutta edustaa maataloustuotteiden jalostus, rakennustarvikkeiden tuotanto ja neljä vesivoimalaitosta. Iškošimissa on vuonna 2011 perustettu vapaakauppa-alue ja Pandžin sillan yhteydessä tärkeä markkinapaikka.
Silkkitien varrella sijainneen Iškošimin ja Wahanin käytävän nähtävyyksiä ovat seudun luonto, kuumat lähteet, lukuisat kalliopiirrokset, Jamtšun ja muut muinaiset linnoitukset, Vrangin buddhalainen luostari, karavaaniseraljit sekä pyhimysten ja merkkihenkilöiden haudat, mausoleumit ja museot.
Sergio Bosi

Sergio Bosi vuonna 2019.
Sergio Bosi on italialainen klarinetisti. Hän on Marchen orkesterin klarinetin äänenjohtaja. Hän valmistui 16-vuotiaana parhain arvosanoin Gioacchino Rossini -konservatoriosta (Pesaro), jossa hän sittemmin on itse opettanut. Bosi on voittanut lukuisia kansainvälisiä soolo- ja kamarimusiikkikilpailuja. Hän on omistautunut italialaisen klarinettimusiikin kansainvälisesti tunnetuksi tekemiselle. Bosi on levyttänyt muun muassa Naxos- ja EMI-levy-yhtiöille. Bosi kutsutaan säännöllisesti ClarinetFest -maailmankongressiin. Hän on pitänyt mestarikursseja sekä Italiassa että ulkomailla, esimerkiksi Wienissä ja Madridissa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi), (espanjaksi), (italiaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat
Dmitri Furmanov

| Dmitri Furmanov |
| --- | --- |
 Sergei Maljutinin vuonna 1922 maalaama Dmitri Furmanovin muotokuva.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. marraskuuta 1891
Kuollut: 15. maaliskuuta 1926 (34 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: venäjä
Tuotannon kieli: venäjä
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Dmitri Andrejevitš Furmanov (ven. Дми́трий Андре́евич Фу́рманов; 7. marraskuuta (J: 26. lokakuuta) 1891 Sereda, nykyinen Furmanov – 15. maaliskuuta 1926 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Dmitri Furmanov syntyi porvarissäätyyn siirtyneen talonpojan perheeseen. Hän kävi koulua Ivanovo-Voznesenskissa ja Kinešmassa ja opiskeli vuodesta 1912 lähtien Moskovan yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa. Vuonna 1915 hän lähti vapaaehtoisena lääkintämieheksi ensimmäisen maailmansodan rintamalle. Lokakuusta 1916 Furmanov työskenteli opettajana Ivanovo-Voznesenskissa. Siellä hän osallistui vuoden 1917 vallankumoustapahtumiin ensin sosialistivallankumouksellisena ja sitten anarkistina.
Kesällä 1918 Furmanov liittyi bolševikkipuolueeseen ja työskenteli sen jälkeen Mihail Frunzen avustajana Venäjän kansalaissodassa. Maalis-heinäkuussa 1919 hän oli komissaarina Vasili Tšapajevin divisioonassa. Myöhemmin hän toimi poliittisissa tehtävissä Turkestanin rintamalla ja osallistui sotatoimiin Vernyissä (nykyinen Almaty) ja Kubanilla. Heinäkuussa 1921 Furmanov asettui Moskovaan, jossa hän työskenteli kustannustoimittajana ja suoritti loppuun opintonsa yliopistossa.
Furmanovin ensimmäiset runot julkaistiin jo kouluaikana, mutta vakituista kirjallista toimintaa hän alkoi harjoittaa vasta 1920-luvun alussa. Hänen pääteoksensa on kansalaissodan sankarihahmosta Vasili Tšapajevista kertova dokumenttiromaani Tšapajev (1923), jota pidettiin yhtenä neuvostokirjallisuuden alkuvaiheen merkittävimmistä saavutuksista. Georgi ja Sergei Vasiljev ohjasivat vuonna 1934 romaaniin perustuvan samannimisen menestyselokuvan.
Furmanovin romaanit, novellit ja kertomukset ovat aatteellisia, omakohtaisia ja dokumenttipohjaisia kansalaissodan kuvauksia. Hän toimi Moskovan proletaarikirjailijoiden yhdistyksen sihteerinä ja oli yksi Venäjän proletaarikirjailijoiden yhdistyksen perustajista. Hän kuoli influenssan jälkitautiin. Kirjailijan mukaan on nimetty hänen syntymäkaupunkinsa Furmanov (aikaisemmin Sereda).
Suomennettuja teoksia

Punainen maihinnousujoukko (Krasnyi desant). Suom. E. A. Henttonen. Leningrad: Kirja, 1931.
Seitsemän päivää (Sem dnei). Leningrad: Kirja, 1931.
Tshapajev. Suom. Kerttu Lindqvist. Leningrad: Kirja, 1931.
Tshapajev. Toim. Vieno Levänen. Petroskoi: Karjalais-Suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1950.
Tshapajev. Toim. Vieno Levänen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1956.
Tšapajev. Suomennoksen tarkistanut Marja-Leena Raunio. Moskova: Edistys, 1979.
Oo – mikä nainen

| Oo – mikä nainen Markku Aro |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1972
 Tyylilaji: iskelmä
Listasijoitukset
  Suomi: 13. (huhtikuu 1973)
Markku Aron muut julkaisut
|   | Oo – mikä nainen 1972 | Niin käy kun rakastuu 1973 |
Oo – mikä nainen on iskelmälaulaja Markku Aron toinen albumi vuodelta 1972.
Kappaleet

Tie uuteen päivään – 3.19 (säv. ja san. Rauno Lehtinen)
Silmät ja suu – 2.53 (säv. ja san. Rauno Lehtinen)
Yön sävel – 3.14 (alkup. ”Brahms 3.”, säv. Johannes Brahms, san. Tuula Valkama, sov. Nacke Johansson)
Viimeiset lehdet – 2.48 (alkup. ”La Follia”, säv. Arcangelo Corelli, san. Tuula Valkama, sov. Ilpo Saastamoinen)
Oo – mikä nainen – 2.23 (säv. Toivo Kärki, san. Vexi Salmi)
Niin onnellinen oon – 3.43 (alkup. ”Come Live Your Life with Me”, säv. Larry Kusik, Wilbur Meshel, Nino Rota, san. Tuula Valkama)
Alla tuttujen tuulien – 3.29 (säv. Markku Johansson, san. Pertti Reponen)
Kohtalo – 2.40 (säv. Toivo Kärki, san. Vexi Salmi)
Täyttä totta – 3.04 (alkup. ”Look Wot You Dun”, säv. Neville Holder, James Lea, Donald Powell, san. Vexi Salmi, sov. Pentti Lasanen)
Älä lähde rakkain – 3.25 (alkup. ”Don’t Go Down to Reno”, säv. Mitch Murray, san. Vexi Salmi, sov. Pentti Lasanen)
Sitä kertaa ei tulekaan – 2.51 (säv. Toivo Kärki, san. Juha Vainio)
Vain eteenpäin – 2.48 (säv. Toivo Kärki, san. Tuula Valkama, sov. Nacke Johansson)
Muusikoita

Arto Alaspää – taustalaulu (12)
Irma Tapio – taustalaulu (9, 10, 12)
Heikki Laurila – kitarat (11)
Nono Söderberg – kitarat (1, 2, 6–8)
Hasse Walli - kitarat (9, 10)
Matti Bergström – basso (3, 4, 9, 10)
Ilpo Kallio – rummut ja lyömäsoittimet (1, 8, 11)
Antero Päiväläinen – rummut ja lyömäsoittimet (5)
Esko Rosnell – rummut ja lyömäsoittimet (8)
+
Heikki Hämäläinen – viulu (8)
Jörgen Petersen – trumpetti (1)
Lähde:
Erkki Puomi

Erkki Puomi (SA-kuva).
Erkki Elias Puomi (10. helmikuuta 1898 Helsinki – 23. huhtikuuta 1939 Hyvinkää) oli suomalainen everstiluutnantti, joka toimi Neuvostoliittoon kohdistuneesta tiedustelusta vastanneen yleisesikunnan tilastotoimiston päällikkönä 1930-luvulla kuolemaansa asti. Hänen edeltäjänsä tehtävässä oli Erik Malmberg ja häntä seurasi Yrjö Pöyhönen.
Puomi tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1915 ja hän oli sitten rautatiehallituksen palveluksessa. Puomi osallistui Suomen sisällissodan aikana Helsingin valtaukseen Helsingin valkokaartin mukana. Sodan jälkeen hän valmistui upseeriksi Viipurissa pidetyiltä upseerikokelaskursseilta.
Puomi oli mukana Aunuksen retkikunnassa osallistuen komppanianpäällikkönä ja Pohjois-Aunuksen suojeluskuntien järjestäjänä taisteluihin sekä pohjois- että etelärintamalla. Hän oli sitten Porin rykmentissä nuorempana upseerina, aliupseerikoulun johtajana, pataljoonan adjutanttina ja komppanian päällikkönä. Puomi oli vuosina 1920–1921 kuunteluoppilaana ja vuosina 1922–1923 opetusupseerina kadettikoulussa. Hän tuli 1923 yleisesikuntaan toimistoupseeriksi. Puomi suoritti 1928 filosofian  kandidaattitutkinnon ja hän tuli samana vuonna filosofian maisteriksi.
Puomi toimi majurina ollessaan Suomen sotilasasiamiehenä Moskovassa 1929–1931. Palattuaan Moskovasta Puomi oli Suomen valkoisessa kaartissa aliupseerikoulun johtajana ja pataljoonankomentajana. Hän oli yleisesikunnassa vuodesta 1933 ensin toimistoupseerina ja vuodesta 1934 tilastotoimiston päällikkönä. Puomi suoritti sotakorkeakoulun 1932 ja hän sai 1935 yleisesikuntaupseerin arvonimen. Hän oli yleisesikunnan tilastotoimiston eli vuoteen 1937 saakka yleisesikunnan osasto 2:n toimisto V:n ja vuosina 1938–1939 ulkomaaosaston (U) tilastotoimisto (U 2) päällikkönä 1934–1939. Puomi ylennettiin everstiluutnantiksi 1936. Puomi opetti myös tiedustelua Sotakorkeakoulussa 1930-luvulla. Vähän ennen kuolemaansa Puomi nimitettiin Suomen ja Neuvosto-Venäjän välisen rajankäyntikomissionin suomalaisen valtuuskunnan puheenjohtajaksi.
Tilastotoimisto keskittyi tietojen hankkimiseen Neuvostoliitosta ja sen sotalaitoksesta. Se järjesti ja johti Neuvostoliittoon kohdistuvaa tiedustelua, analysoi keräämänsä tiedot ja jakoi edelleen laatimansa asiakirjat muille viranomaisille. Näitä asiakirjoja olivat muun muassa säännöllisesti julkaistut "Tiedotuksia Neuvostoliitosta" ja "Yleiskatsaus".