stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Achates (H12)
Palvelus > Operaatio Torch

Achates määrättiin lokakuussa Pohjois-Afrikan maihinnousuun operaatio Torchiin suojaamaan Gibraltarille matkaavia saattueita sekä tukemaan varsinaista maihinnousua. Se kuitenkin siirrettiin kuukauden lopulla Kotilaivastoon suojaamaan Jäämeren saattueita. Se siirrettiin marraskuussa maihinnousun keskiseen osastoon. Alus suojasi 8. marraskuuta Oranin maihinnousuun matkannutta joukkojenkuljetussaattuetta. Alus upotti yhdessä hävittäjä HMS Westcottin kanssa Oranin edustalla Vichyn Ranskan laivaston sukellusveneet Argonauten ja Acteonin.
Palvelus > Barentsinmeren taistelu

Operaatiosta vapauduttuaan alus siirtyi Scapa Flow’hun alistettuna Kotilaivastolle. Aluksen matkatessa 23. joulukuuta Islantiin se menetti myrskyssä mastonsa. Se liittyi 25. joulukuuta HMS Obedientin, HMS Obduraten, HMS Oribin, HMS Onslow’n ja HMS Orwellin kanssa Kuolan niemimaalle matkaavaan saattueeseen JW51B. Saattue joutui Saksan laivaston raskaiden risteilijöiden Lützowin ja Admiral Hipperin sekä viiden Z-luokan hävittäjän hyökkäyksen kohteeksi. Alukseen osui hämärässä käydyssä taistelussa joitakin keveitä kranaatteja, kunnes Admiral Hipper kohdisti tulensa siihen. Aluksen kansirakenteet ja komentosilta tuhoutuivat, ja se menetti konetehonsa. Troolari HMS Northern Gem yritti ottaa pahoin vaurioituneen aluksen hinaukseen, mutta merenkäynti esti hinaamisen. Alukseen tuli lisää osumia, minkä jälkeen se upposi muutamassa minuutissa mukanaan 113 miehistönjäsentä. Aluksen miehistöstä pelastettiin hyisestä merestä 91 henkeä.
Palvelus > Aluksen päälliköt

Henry William Urquhart McCall 18. lokakuuta 1932 – elokuu 1934
John Frederick Barker 26. elokuuta – lokakuu 1938
Robert James Gardner 26. toukokuuta 1939 – 10. elokuuta 1940
Robert William (varakreivi) Jocelyn 10. elokuuta 1940 – helmikuu 1941
Arthur André Tait DSO 10. maaliskuuta 1942 – 21. heinäkuuta 1942
Arthur Henri Tyndall Johns DSO 21. heinäkuuta – 31. joulukuuta 1942
Aiheesta muualla

Coxswain in the Northern Convoys (englanniksi)
saattue JW51B (englanniksi)
arvostelu kirjasta Royal Navy and Maritime Book: HMS Achates(englanniksi)
HMS Achatesin viimeinen palveluksessa olo H.J.Scott-Douglas; BBC: n sarja:"WW2 People's War"
Loftus Peyton-Jones (englanniksi)
A-luokan hävittäjät
| --- | --- |
Royal Navy:  HMS Codrington (laivueenjohtaja) - HMS Acasta - HMS Achates - HMS Acheron - HMS Active - HMS Antelope - HMS Anthony - HMS Ardent - HMS Arrow
Kanadan laivasto:  HMCS Skeena - HMCS Saguenay
Alus 1930-luvulla
Aluksen eloonjääneitä
Der Schauspieldirektor

Der Schauspieldirektor, KV 486, (suom. Teatterinjohtaja) on Wolfgang Amadeus Mozartin säveltämä koominen singspiel, johon libreton on laatinut Johann Gottlieb Stephanie nuorempi.
Oopperan synty

Der Schauspieldirektor sävellettiin keisari Joosef II:n tilauksesta Alankomaiden kenraalikuvernöörin ja herttuatar Marie Christinen häiden kunniaksi järjestettyyn juhlaan Wienissä, keisarillisen Schönbrunnin linnan talvipuutarhassa 7. helmikuuta 1786. Keisari halusi esitellä vierailleen Wienin oopperaelämän monipuolisuutta ja linnan puistoon oli rakennettu kaksi näyttämöä, joista toisessa esitettiin ensin Der Schauspieldirektor. Esityksen jälkeen yleisö siirtyi puiston toiseen päähän, jossa esitettiin Antonio Salierin Prima la Musica, poi le Parole (suom. 'Ensin musiikki ja sitten sanat').
Henkilöt

Frank, teatterinjohtaja  – puherooli (kantaesityksessä Johann Gottlieb Stephanie nuorempi)
Madame Herz,laulajatar – sopraano (Mozartin käly Aloisia Lange)
Mademoiselle Silberklang, laulajatar – sopraano (Catarina Cavallieri)
Monsieur Vogelsang, laulaja – tenori (Valentin Adamberger)
Buff, näyttelijä – basso (Mozartin lanko Joseph Lange)
Eiler, pankkiiri – puherooli
Herz, näyttelijä – puherooli
Madame Pfeil – puherooli
Madame Krone – puherooli (Maria Anna Adamberger)
Madame Vogelsang – puherooli
Synopsis

Oopperan tapahtumat kertovat teatteriseurueesta ja keskittyvät teatterinjohtajan murheisiin hänen kootessaan kiertävää teatteriseuruetta.
Devastation-luokka

| Devastation-luokka |
| --- | --- |
 Piirros luokan suojasta ja aseistuksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  9 330 t
Pituus:  94 m (kokonaispituus)
Leveys:  18,97 m
Syväys:  8,13 m
Koneteho:  6 640 ihp
Nopeus:  13,84 solmua
Miehistöä:  358
Aseistus
Meritorjunta:  4 × 12" MLR -tykkiä 6 × QF 6 naulan -tykkiä 8 × QF 3 naulan tykkiä
Devastation-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden vuosina 1869-1877 valmistetun aluksen muodostama pre-dreadnought-taistelulaivaluokka. Ne olivat laivaston ensimmäiset ilman takilaa valmistetut alukset ja ensimmäiset, joiden pääaseet oli asennettu rungon yläpuolelle eikä sisään.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Devastation | Portsmouthin telakka | 12. marraskuuta 1869 | 19. huhtikuuta 1873 | myyty romutettavaksi toukokuussa 1908 |  |
| HMS Thunderer | Pembroken telakka | 26. kesäkuuta 1869 | 25. maaliskuuta 1872 | 26. toukokuuta 1877 | myyty romutettavaksi heinäkuussa 1909 |
Detroit Falcons (koripalloseura)

| Detroit Falcons |
| --- | --- |
Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  Läntinen
Perustettu:  1946
Historia:  Detroit Falcons 1946–1947
Areena:  Detroit Olympia
Kotipaikka:  Detroit, Michigan
Mestaruudet:  0
Konferenssin mestaruudet:  0
Divisioonan mestaruudet:  0
Detroit Falcons oli vuosina 1946–1947 toiminut BAA-seura.
Historia

Seura perustettiin vuonna 1946. Falcons osallistui juuri perustettuun BAA:han. Ensimmäisellä kaudella joukkue sijoittui läntisen divisioonan neljänneksi, eikä päässyt pudotuspeleihin. Ainoastaan yhden kauden jälkeen Falcons lopetti toimintansa.
Aiheesta muualla

Basketball-Reference (englanniksi)
D’Estienne d’Orves -luokka

| D’Estienne d’Orves -luokka |
| --- | --- |
 Luokkaan kuuluva Lieutenant de vaisseau Lavallée

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 250 t (kuormattu)
Pituus:  80 m
Leveys:  10,3 m
Syväys:  5,3 m
Koneteho:  2 × SEMT Pielstick 12PC2V400 -dieselmoottoria 12 000 shp
Nopeus:  24 solmua
Miehistöä:  7 upseeria, 42 aliupseeria ja 43 miehistönjäsentä
Aseistus
Meritorjunta:  1 × 100 mm CADAM 2 × MM38 Exocet 4 × L3 tai L5 torpedoputkea 1 × 375 mm sukellusveneentorjuntaraketinheitin
Ilmatorjunta:  2 × 20 mm modèle F2 4 × 12,7 mm konekivääriä
D’Estienne d’Orves -luokka on Ranskan laivaston korvettiluokka (ransk. avisos), joka suunniteltiin rannikkovesien sukellusveneentorjuntaan sekä avomerellä tapahtuvaan saattueidensuojaamiseen. Alukset ovat yksinkertaisia ja kestäviä sekä niiden taloudellinen ja luotettava voimansiirto mahdollistaa pitkät toiminta-ajat. Alusluokan suunnitelmat perustuvat Portugalin laivastolle suunniteltuihin João Coutinho -luokan korvetteihin.
Aluksia valmistettiin seitsemäntoista ja ne nimettiin toisen maailmansodan sankarien mukaan. Kahdeksan aluksista on poistettu palveluksesta ja niistä kuusi on myyty Turkille, joka on luokitellut ne B-luokan korveteiksi. Yhdeksästä edelleen palveluksessa olevasta aluksesta on poistettu raskas aseistus ja ne on luokiteltu merentutkimusaluksiksi. Alusten tehtävät korvetteina on vastaanottanut palvelukseen otettu P400-luokan partioalukset.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| D'Estienne d'Orves | Arsenal de Lorient | 1. syyskuuta 1972 | 1. kesäkuuta 1973 | 10. syyskuuta 1976 | palveluksesta 1999 Turkin laivaston TCG Beykoz |
| Amyot d'Inville | Arsenal de Lorient | 1. syyskuuta 1973 | 30. marraskuuta 1974 | 13. lokakuuta 1976 | palveluksesta 1999 Turkin laivaston TCG Bartin |
| Drogou | Arsenal de Lorient | 1. lokakuuta 1973 | 30. marraskuuta 1974 | 30. syyskuuta  1976 | palveluksesta 2000 Turkin laivaston TCG Bodrum |
| Détroyat | Arsenal de Lorient | 15. joulukuuta 1974 | 31. tammikuuta 1976 | 4. toukokuuta 1977 | palveluksesta 1997 |
| Jean Moulin | Arsenal de Lorient | 15. tammikuuta 1975 | 31. tammikuuta 1976 | 11. toukokuuta 1977 | palveluksesta 1999 |
| Quartier-Maître Anquetil | Arsenal de Lorient | 1. elokuuta 1975 | 7. elokuuta 1976 | 4. helmikuuta 1978 | palveluksesta 2000 Turkin laivaston TCG Bandirma |
| Commandant de Pimodan | Arsenal de Lorient | 1. syyskuuta 1975 | 7. elokuuta 1976 | 20. toukokuuta 1978 | palveluksesta 2000 Turkin laivaston TCG Bozcaada |
| Second-Maître Le Bihan | Arsenal de Lorient | 1. marraskuuta 1976 | 13. elokuuta 1977 | 7. heinäkuuta 1979 | palveluksesta 2002 Turkin laivaston TCG Bafra |
| Lieutenant de vaisseau Le Hénaff | Arsenal de Lorient | maaliskuu 1977 | 16. syyskuuta 1978 | 13. helmikuuta 1980 | palveluksessa |
| Lieutenant de vaisseau Lavallée | Arsenal de Lorient | 11. marraskuuta 1977 | 29. toukokuuta 1979 | 16. elokuuta 1980 | palveluksessa |
| Commandant L'Herminier | Arsenal de Lorient | 7. toukokuuta 1979 | 7. maaliskuuta 1981 | 19. tammikuuta 1986 | palveluksessa |
| Premier maître L'Her | Arsenal de Lorient | 15. joulukuuta 1978 | 28. kesäkuuta 1980 | 15. joulukuuta 1981 | palveluksessa |
| Commandant Blaison | Arsenal de Lorient | 15. marraskuuta 1979 | 7. maaliskuuta 1981 | 28. huhtikuuta 1982 | palveluksessa |
| Enseigne de vaisseau Jacoubet | Arsenal de Lorient | huhtikuu 1979 | 26. syyskuuta 1981 | 23. lokakuuta 1982 | palveluksessa |
| Commandant Ducuing | Arsenal de Lorient | 1. lokakuuta 1980 | 26. syyskuuta 1981 | 17. maaliskuuta 1983 | palveluksessa |
| Commandant Birot | Arsenal de Lorient | 23. maaliskuuta 1981 | 22. toukokuuta 1982 | 14. maaliskuuta 1984 | palveluksessa |
| Commandant Bouan | Arsenal de Lorient | 12. lokakuuta 1981 | 23. huhtikuuta 1983 | 11. toukokuuta 1984 | palveluksessa |
Drummond-luokka

Etelä-Afrikka tilasi kaksi D'Estienne d'Orves -luokan alusta, mutta aseidenvientikiellon astuttua voimaan alukset takavarikoitiin. Takavarikoidut alukset myytiin 1978 Argentiinalle, joka nimesi luokan Drummond-luokaksi. Argentiina tilasi vielä kolmannen vastaavan aluksen, joka luovutettiin tilaajalle 1981.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Drummond (ex- SAS Good Hope) | Arsenal de Lorient | 12. maaliskuuta 1976 | 5. maaliskuuta 1977 | 9. marraskuuta 1978 | palveluksessa ainakin vielä 2010 |
| ARA Guerrico (ex-SAS Transvall) | Arsenal de Lorient | 1. lokakuuta 1976 | 13. syyskuuta 1977 | 9. marraskuuta 1978 | palveluksessa 2012 |
| ARA Granville | Arsenal de Lorient | - | 28. kesäkuuta 1980 | 30. heinäkuuta 1981 | palveluksessa |
Diaka (Nigerin sivuhaara)

| Diaka |
| --- | --- |
 Diakan (vasemmalla) ja Nigerjoen välinen tulvatasanko lokakuussa.
Alkulähde:  Nigerjoki Diafarabéssa  14°8′22″N, 5°1′32″W
Laskupaikka:  Débojärvi  15°17′18″N, 4°9′4″W
Maat:  Mali
Virtaama:  459 m³/s
Diaka on Nigerin läntinen sivuhaara joen sisämaasuistossa Malissa. Se haarautuu Nigerjoesta Diafarabéssa, jakautuu Kamaka-Seben alapuolella useiksi pieniksi haaroiksi ja laskee Waladojärven kautta Déboon. Niger, Bani ja Diaka muodostavat laajan tulvatasangon mutkittelevine sivuhaaroineen ja tulva-altaineen.
Diakan virtaus käsittää noin kolmasosan Nigerin vesimäärästä sen yläpuolella Ké Macinassa. Diafarabén lähellä Karassa vuosina 1907–1978 mitattu keskiarvo on 459 kuutiometriä sekunnissa. Maalis-toukokuussa virtaus pysähtyy yleensä kokonaan. Joki on liikennöintikelpoinen Ténenkouun saakka elokuun puolivälistä joulukuun loppuun saakka.
Yoro Diakité

Yoro Diakité (17. lokakuuta 1932 Bangassi, Kitan piiri – 13. kesäkuuta 1973 Taoudénit) oli Malin väliaikaisen hallituksen pääministeri Moussa Traorén johtaman sotilasvallankaappauksen jälkeen vuosina 1968–1969.
Diakité kävi koulua Kassarossa ja Katissa ja liittyi Ranskan siirtomaa-armeijaan vuonna 1951. Hän palveli Senegalissa ja Indokiinassa ja opiskeli Fréjusin sotakoulussa Ranskassa. Diakité palveli sen jälkeen Senegalin Thièsissä ja osallistui vuonna 1960 YK:n rauhanturvaoperaatioon Kongossa. Palattuaan Maliin hänet ylennettiin luutnantiksi ja sijoitettiin ensin Timbuktuun ja sitten pääesikuntaan Bamakoon. Diakité toimi Katin sotakoulun opettajana vuodesta 1962 ja kouluttajana Tansaniassa vuosina 1964–1965. Vuonna 1965 hänet nimettiin Katin sotakoulun komentajaksi. Hän julkaisi myös romaanin Une main tendue, johon presidentti Modibo Keïta oli laatinut esipuheen.
Kapteeni Diakité oli yksi vuoden 1968 vallankaappauksen suunnittelijoista. Hän toimi maata sen jälkeen johtaneen sotilasjuntan varapuheenjohtajana ja väliaikaisen hallituksen puheenjohtajana. Moussa Traorén otettua hallituksen ohjat käsiinsä Diakité oli ensin liikenne-, viestintä- ja matkailuministeri syyskuuhun 1970 ja sitten puolustus-, sisäasiain- ja turvallisuusministeri saman vuoden marraskuuhun saakka.
Diakité ja sotilasjuntan toinen jäsen, kapteeni Malik Diallo pidätettiin maaliskuussa 1971 syytettynä vallankaappausyrityksen valmistelusta. Heidät tuomittiin elinkautiseen pakkotyöhön elokuussa 1972 ja lähetettiin Taoudénin ”uudelleenkoulutuskeskukseen”, jota Diakité oli pääministerinä ollut itse perustamassa. Hän kuoli siellä vuotta myöhemmin huonon kohtelun seurauksena.
Deutsch-finnische Nachrichten

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Deutsch-finnische Nachrichten oli Tampereella ja Helsingissä vuosina 1924–1925 ilmestynyt saksankielinen sanomalehti.
Kerran viikossa ilmestynyt Deutsch-finnische Nachrichten tavoitteli lukijoikseen Suomessa ja Saksassa asuvia saksalaisia. Sen aihepiirejä olivat politiikka, talous, kauppa, taide, tiede, kirjallisuus ja urheilu. Lehden julkaisija ja vastaava toimittaja oli W. E. Seitz ja päätoimittaja Wilhelm Burghard. Runsaahkosta ilmoitusmäärästä huolimatta se lienee jäänyt kannattamattomaksi.
Kirjallisuutta

Javanainen, Juha: Deutsch-Finnische Nachrichten 1924-1925.  omakustanne, 2020.
Aiheesta muualla

Deutsch-finnische Nachrichten digitoituna kansalliskirjastossa
Desmosomi

Desmosomi
Desmosomit ovat yksi solujen välisistä liitoksista, joita on erityisesti mekaanista kestävyyttä vaativissa kudoksissa.
Esiintyminen

Desmosomeja esiintyy kudoksissa, joissa solujen täytyy liittyä lujasti toisiinsa. Tällaisia ovat esimerkiksi sydänlihassolut ja kerrostuneet epiteelit, kuten iho ja ruoansulatuskanavan epiteeli.
Rakenne

Desmosomin kohdalla on valkuaisaineiden muodostama levymäinen kasautuma, joka aiheuttaa paksuuntuman solukalvoon. Paksuuntuman kohdalla vierekkäiset solukalvot ovat yhdensuuntaiset ja niiden välillä on 25–30 nm leveä tila. Soluvälitilassa paksunnokset liittyvät toisiinsa ohuiden säikeiden avulla. Säikeet sisältävät adheesioproteiineja, esimerkiksi kadheriinia. Soluliman puolella paksunnokseen kiinnittyy sytokeratiinisäikeitä l. tonofilamentteja, jotka kulkevat solun läpi kiinnittäen solun eri puolilla olevat desmosomit toisiinsa. Sytokeratiinisäikeiden verkosto kiinnittää paksunnokset myös solun tukirankaan antaen sille mekaanista kestävyyttä.
Toiminnan häiriöt

Virheet desmosomin rakenteessa aiheuttavat vakavia sydämen toimintahäiriöitä, jotka johtavat sikiön kuolemaan. Lisäksi desmosomien vähentyneestä määrästä seurauksena on näkyviä muutoksia esimerkiksi sikiön verenkierron muodostuessa ja ihon erilaistuessa.
Desmosomin rakenne. Paksuuntuma sinisellä, sytokeratiinisäikeet vihreällä ja adheesioproteiineja sisältävät säikeet violetilla
Diakres apo Khalkideon

| Diakres apo Khalkideon> Διακρὲς ἀπὸ Χαλκιδέον |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ?, Euboia, Keski-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Euboia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Diakres apo Khalkideon (m.kreik. Διακρὲς ἀπὸ Χαλκιδέον) oli antiikin aikainen kaupunkivaltio (polis) Euboian saarella Kreikassa. Se sijaitsi vuoristoisella alueella nimeltä Diakria (Διακρία tai Διάκρια), joka sijaitsi koilliseen Khalkiista, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Diakres apo Khalkideon eli ”Diakrialaiset Khalkiista” kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 434/433–416/415 eaa. Vuonna 425/424 eaa. se mainitaan luetteloissa yhdessä Diakrioin poliksen kanssa, mikä vahvistaa sen, että kyseessä oli eri kaupunki. Diakres apo Khalkideonin arvellaan olleen Khalkiin poliksesta erkaantunut lyhytaikainen poliittinen yhteisö, joka syntyi sen jälkeen, kun Khalkis tuli Ateenan valtaan vuonna 446 eaa. Yhteisön kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Diakreus apo Khalkideon (Διακρεύς ἀπὸ Χαλκιδέον).
Yhteisöllä ei välttämättä ollut varsinaista omaa kaupunkikeskusta. Mikäli kaupunkikeskus oli olemassa, sen sijaintia ei tunneta.
Diakófti

| Diakófti Διακόφτι |
| --- | --- |
 Diakóftin satama ja kylä.
 Diakófti
 Koordinaatit: 36°15′45″N, 23°4′34″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Attika
Alueyksikkö:  Saaret
Kunta:  Kythera
Kunnallisyksikkö:  Kythera
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  5205011303
Väkiluku (2011):  52
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Diakófti (kreik. Διακόφτι) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kytheran saarella ja kuuluu Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 52 (vuonna 2011).
Diakófti on osa Friligkiánikan kyläyhdyskuntaa ja sijaitsee Kytheran itärannikolla. Kylä on Kytheran tärkein satamapaikka. Jo brittivallan alla suunnitelmissa oli rakentaa Diakóftiin satama ja pieni kaupunki. Satama aloitti toimintansa kuitenkin vasta vuonna 1996. Ennen tätä Diakóftissa oli vain 5–6 taloa, mutta sittemmin kylä on kasvanut ja kehittynyt. Kylässä on nykyisin saaren pääsataman lisäksi ravintoloita, kauppoja, kahviloita sekä useita majoitusvaihtoehtoja.
Diakóftin satamasta liikennöidään laivoilla Antikytheran saarelle, Kreetalla sijaitsevaan Kíssamokseen, Peloponnesoksen Neápoliin ja Gýtheioon sekä Ateenan kupeessa sijaitsevaan Pireukseen. Satama sijaitsee 30 kilometrin päässä saaren pääkylästä Chórasta.
Abdoulaye Diallo

Abdoulaye Diallo (marraskuu 1916 Konsondougou, Dabola – 10. syyskuuta 1998 Conakry) oli guinealainen ammattiyhdistysaktiivi ja poliitikko, joka työskenteli myös Malissa.
Fulbeperheeseen syntynyt Diallo kävi William Ponty -koulun ja työskenteli Bamakossa postivirkailijana. Hän toimi 1940-luvun puolivälistä lähtien Ranskan Sudanin ammattiliittojen pääsihteerinä. Tammikuussa 1957 hänet valittiin mustan Afrikan ammattiliittojen keskusjärjestön UGTAN:in pääsihteeriksi.
Diallo oli Ranskan Sudanin ensimmäisen hallituksen työ- ja sosiaaliministeri vuosina 1957–1958. Hän erosi ja palasi Guineaan sen jälkeen kun Ranskan Sudan oli kansanäänestyksessä hyväksynyt ja Guinea hylännyt vuoden 1958 perustuslain. Diallo oli Sékou Tourén ensimmäisen hallituksen posti- ja lennätinlaitoksesta vastannut ministerivaltiosihteeri. Hän työskenteli sittemmin maaseudun kehitys- ja käsityöministerinä, työministerinä, kansainvälisestä teknisestä yhteistyöstä vastaavana ministerivaltuutettuna sekä Guinean suurlähettiläänä. Diallo vetäytyi politiikasta Sékou Tourén kuoltua vuonna 1984.
Di-isobutyyliketoni

| Di-isobutyyliketoni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,6-dimetyyliheptan-4-oni
CAS-numero:  108-83-8
PubChem CID:  7958
SMILES:  CCCCCC(=O)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H18O
Moolimassa:  142,234 g/mol
Sulamispiste:  -49 °C
Kiehumispiste:  169 °C
Tiheys:  0,808 g/cm3
Liukoisuus veteen:  2,633 g/l (23,5 °C)
Di-isobutyyliketoni (C9H18O) on ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena ja muiden yhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa di-isobutyyliketoni on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen ja paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin, muun muassa etanoliin tai dietyylieetteriin. Di-isobutyyliketoni liuottaa useita orgaanisia yhdisteitä.
Di-isobutyyliketonia valmistetaan joko vedyttämällä foronia tai kondensoimalla metyyli-isobutyyliketonia asetonin tai isopropanolin kanssa ja vedyttämällä muodostunut tuote.
Di-isobutyyliketonia käytetään maalien, hartsien, kumien ja lakkojen liuottimena ja uuttoliuottimena. Yhdisteestä valmistetaan myös di-isobutyylikarbinolia.
Diakoftó (Íos)

| --- | --- |
Muut nimet:  Diakoptó (Διακοπτό), Diakoftonísi (Διοκοφτονήσι)
Sijainti:  36°43′14″N, 25°14′42″E, Íos Thíra, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Kykladit
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,004 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Diakoftó (kreik. Διακοφτό) eli Diakoptó (kreik. Διακοπτό, kath.kreik. Διακοπτόν, Diakoptón) eli Diakoftonísi (kreik. Διοκοφτονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Íoksen saaren länsirannikon Koumpáran kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,004 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Diakoftó kuuluu Íoksen kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Steven Adler

| Steven Adler |
| --- | --- |
 Steven Adler (vasemmalla) entisen Guns N’ Roses -kitaristi Gilby Clarken kanssa vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. tammikuuta 1965 (ikä 59)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1983–
Tyylilajit:  hard rock, heavy metal
Soittimet:  rummut
Yhtyeet:  Road Crew (1984, 1991) Hollywood Rose (1984) Guns N’ Roses (1985–1990) Bulletboys (1998–1999) Adler’s Appetite (2003–2011, 2018–) Adler (2011–2017)
Levy-yhtiöt:  Geffen Records 
Aiheesta muualla
www.adlersappetite.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Steven Adler (oik. Michael Colletti, s. 22. tammikuuta 1965 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko, joka muistetaan parhaiten hard rock -yhtye Guns N’ Rosesin legendaarisimmassa kokoonpanossa vaikuttaneena rumpalina.
Adler aloitti rumpujensoiton 17-vuotiaana harjoiteltuaan alun perin kitaransoittoa yhdessä Saul Hudsonin eli Slashin kanssa, mutta Slashin kehittyessä entistä paremmaksi soittajaksi Steven kiinnostui enemmän rumpujensoitosta. He perustivat yhdessä myös ensimmäisen yhtyeensä Road Crew’n, johon myös Guns N’ Rosesin tuleva bassokitaristi Duff McKagan liittyi hetkellisesti ennen lähtöään Guns N’ Rosesiin Adlerin ja Slashin seuratessa pian perässä. Guns N’ Rosesissa Adler nousi maailmanmaineeseen vuonna 1987 yhtyeen debyyttialbumi Appetite for Destructionin myötä, mutta hän kärsi yhtyeessä soittaessaan vakavista päihdeongelmista minkä vuoksi hänet erotettiin yhtyeestä vuonna 1990. Guns N’ Rosesissa hänen korvaajakseen hankittiin Matt Sorum. Adler itse paini kovien päihdeongelmiensa kanssa vielä vuosia yhtyeestä poistumisensa jälkeenkin, ja hänen kasvonsa ovat osittain halvaantuneet heroiinin runsaasta käytöstä johtuen, mutta on myöhemmin muuttanut elämäntapojaan ja raitistunut alkoholin ja huumeidenkäytön suhteen. 1990-luvun lopulla hän vaikutti muun muassa Bulletboysissa, ja 2000-luvulla hän on luonut omaa soolouraansa.
Adler soitti Guns N’ Roses -aikoinaan pääasiassa Pearl- ja Tama-rummuilla sekä Zildjian Avedis-symbaaleilla. Nykypäivänä hän on esiintynyt Peace-rumpuvalmistajan mainoksissa.