stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maija Suova
Teoksia

Sokkosilla : avioliittoromaani. WSOY 1936
Rakastavaiset taiteen valossa ; tekstit Aili Palmén-Suolahti. Tammi 1947
Joka naisen niksikirja ;  koonnut Maija Suova ; somistanut Helena Malisto. WSOY 1951, 6. painos 1952, 9. painos 1953, 12. painos 1959, 13. uus. painos 1966
Tomuna tuulessa : Toivioretki aikojen taa. WSOY 1967
Toimitustöitä

Karjala, muistojen maa : Karjalan Liiton muistojulkaisu ;  toim. Olavi Paavolainen ; avustajana Maija Suova. WSOY 1940, 2. painos 1941, 3. painos 1949, 1. näköispainos vuoden 1949 laitoksesta WSOY 1991, 2. näköisp. 1991,  3. näköisp. 1992, 4. näköisp. 2001
Voittojemme päivät : kuvateos Suomen sodasta 1941 : 1. Nide. Jatkoteos teokselle Kunniamme päivät. WSOY 1941, 2. painos 1943
Suomi kuvina / Das ist Suomi : Finnland in Bild und Wort ; toim. Maija Suova. WSOY 1942, 1943, 1951
Voittojemme päivät : kuvateos Suomen sodasta 1941 : 2. Nide. Jatkoteos teokselle Kunniamme päivät. WSOY 1942, 2. painos 1943
Voittojemme päivät : kuvateos Suomen sodasta 1941 : 3. Nide. Jatkoteos teokselle Kunniamme päivät. WSOY 1942
Voittojemme päivät : kuvateos Suomen sodasta 1941 : 4. Nide. Jatkoteos teokselle Kunniamme päivät. WSOY 1942
Voittojemme päivät : kuvateos Suomen sodasta 1941 : 5. Nide. Jatkoteos teokselle Kunniamme päivät. WSOY 1943
Suomi kuvina / Finland i ord och bild ; toim. Maija Suova ; ruotsintanut Gunnar Mårtenson. WSOY 1944, 5. painos 1949
Äidin maailma taiteilijan silmin. WSOY 1945, 2. painos 1947
Suomi kuvina / Finland in pictures ; toim. Maija Suova ; taideosaston tekstit laatinut Onni Okkonen ; muut tekstit kirjoittanut Ilmari Lahti ; englanniksi kääntänyt Paul Sjöblom. WSOY 1946
Finland in pictures / Finlandia en fotografías. WSOY 1950
Maan äitejä : kirja Suomen tasavallan presidenttien puolisoista ; kirj. Toini Havu ym. ; toim. Elsa Heporauta ; avustajina Maija Suova ja Kaarina Visakanto. WSOY 1953
Finland illustrated. WSOY 1956
Finland i bild. WSOY 1956
Finlandia en fotografía. WSOY 1957
Finnland im Bild. WSOY 1957
Živopisnaja Finljandija ; glavnyj red. Maija Suova. WSOY 1957
Emännän tietokirja 1 : A–K 4. uud. laitos, toim. Maija Suova. WSOY 1958
Emännän tietokirja 2 : L–Ö 4. uud. laitos,  toim. Maija Suova. WSOY 1958
Nykynaisen suuri pulma : keskustelua perheenäidin kahdesta työkentästä. WSOY 1959
Arvo Ylppö : Elämäni pienten ja suurten parissa : muistikuvia ja kuvamuistoja ; toim. Maija Suova. WSOY 1964
Madhubala

| Madhubala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mumtaz Jahan Begum Dehlavi
Syntynyt: 14. helmikuuta 1933 Delhi, Brittiläinen Intia
Kuollut: 23. helmikuuta 1969 (36 vuotta) Bombay, Maharashtra, Intia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Kishore Kumar (1960–1969)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1942–1969
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Madhubala (oik. Mumtaz Jahan Begum Dehlavi; 14. helmikuuta 1933 Delhi – 23. helmikuuta 1969 Bombay) oli intialainen elokuvanäyttelijä. Yli kahden vuosikymmenen pituisen uransa aikana hän esiintyi 73 hindinkielisessä elokuvassa ja kuului aikansa suosituimpiin ja korkeapalkkaisimpiin naisnäyttelijöihin. Madhubalaa pidetään yhtenä kaikkien aikojen kauneimmista intialaisista näyttelijöistä.
Madhubala teki elokuvadebyyttinsä yhdeksänvuotiaana elokuvassa Basant vuonna 1942. Hänen näyttelijän uransa kuitenkin alkoi kunnolla vasta hänen näyteltyään 14-vuotiaana draamaelokuvassa Neel Kamal vuonna 1947. Hän nousi kuuluisuuteen näyteltyään menestystrillerissä Mahal (1949), minkä jälkeen hänestä tuli yksi seuraavan vuosikymmenen menestyneimmistä näyttelijöistä. Vuonna 1952 Madhubalasta kiinnostuttiin myös Hollywoodissa, kun valokuvaaja James Burke vieraili Intiassa ja kuvasi häntä Life-lehteen. Madhubalaa verrattiin Marilyn Monroeen. Elokuvaohjaaja Frank Capra halusi antaa Madhubalalle tilaisuuden Hollywoodissa, mutta Madhubalan isä kieltäytyi.
Kaupallisen menestyksen lisäksi Madhubala sai ylistystä kriitikoilta rooleistaan sosiaalityöntekijänä elokuvassa Amar (1954), modernina perijättärenä elokuvassa Mr. & Mrs. ’55 (1955), kabareetanssijana elokuvassa Howrah Bridge (1958) ja kahtena erilaisena sisarena elokuvassa Kal Hamara Hai (1959). Hänen tuottoisimmat elokuvansa olivat komedia Chalti Ka Naam Gaadi (1958), romanttinen musikaali Barsaat Ki Raat ja eeppinen Mughal-E-Azam (molemmat 1960). Hän sai ainoan parhaan naispääosan Filmfare Awards -ehdokkuutensa kurtisaani Anarkalin roolistaan elokuvassa Mughal-E-Azam. Madhubalan menestys jatkui vielä 1960-luvun alkupuolella elokuvilla Jhumroo (1961), Passport (1961) ja Half Ticket (1962). Hänen viimeiseksi valmistuneeksi elokuvakseen jäi toimintaelokuva Jwala, joka sai ensi-iltansa hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1971.
Varhainen elämä ja yksityiselämä

Madhubala syntyi Attaullah Khanin ja Ayesha Begumin yhdestätoista lapsesta viidentenä. Isän menetettyä työnsä Peshawarissa perhe muutti ensin Delhiin ja sitten Bombayhin, missä Madhubalalle alettiin etsiä töitä elokuvastudioilta perheen elättämiseksi. Heidän kotinsa tuhoutui Bombayn räjähdyksessä 14. huhtikuuta 1944 perheen ollessa elokuvissa.
Madhubalalla oli pitkä suhde näyttelijä Dilip Kumarin kanssa. Hän meni naimisiin näyttelijä ja laulaja Kishore Kumarin kanssa vuonna 1960. Heidät vihittiin siviiliseremoniassa, koska Madhubala oli muslimi ja Kumar oli hindu. Avioliitto oli etäinen ja he asuivat suurimmaksi osaksi erillään.
Sairaus ja kuolema

Madhubalalla oli kammioväliseinäaukko, joka todettiin elokuvan Bahut Din Huwe kuvausten aikaan Madrasissa vuonna 1954. Hän kuoli 36-vuotiaana 23. helmikuuta 1969. Hänen muslimien hautausmaalla Mumbaissa sijaitseva hautansa tuhottiin vuonna 2010, jotta saataisiin tilaa uusille haudoille.
Filmografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Basant (1942)  Mumtaz Mahal (1944)  Dhanna Bhagat (1945)  Rajputani (1946)  Pujari (1946)  Phoolwari (1946)  Neel Kamal (1947)  Saat Samundaron Ki Mallika (1947)  Mere Bhagwan (1947)  Khubsoorat Duniya (1947)  Dil-Ki-Rani Sweet-Heart (1947)  Chittor Vijay (1947)  Parai Aag (1948)  Lal Dupatta (1948)  Desh Sewa (1948)  Amar Prem (1948)  Sipahiya (1949)  Singaar (1949)  Paras (1949)  Neki Aur Badi (1949)  Mahal (1949)  Imtihaan (1949)  Dulari (1949)  Daulat (1949)  Apradhi (1949)  |  Pardes (1950)  Nishana (1950)  Nirala (1950)  Madhubala (1950)  Hanste Aansoo (1950)  Beqasoor (1950)  Tarana (1951)  Saiyan (1951)  Nazneen (1951)  Nadaan (1951)  Khazana (1951)  Badal (1951)  Aaram (1951)  Saqi (1952)  Sangdil (1952)  Rail Ka Dibba (1953)  Armaan (1953)  Bahut Din Huwe (1954)  Amar (1954)  Teerandaz (1955)  Naqab (1955)  Naata (1955)  Mr. & Mrs. ’55 (1955)  Shirin Farhad (1956)  Raj Hath (1956)  |  Dhake Ki Malmal (1956)  Yahudi Ki Ladki (1957)  Gateway of India (1957)  Ek Saal (1957)  Police (1958)  Phagun (1958)  Kala Pani (1958)  Howrah Bridge (1958)  Chalti Ka Naam Gaadi (1958)  Baghi Sipahi (1958)  Kal Hamara Hai (1959)  Insaan Jaag Utha (1959)  Do Ustad (1959)  Mehlon Ke Khwab (1960)  Jaali Note (1960)  Barsaat Ki Raat (1960)  Mughal-E-Azam (1960)  Passport (1961)  Jhumroo (1961)  Boy Friend (1961)  Half Ticket (1962)  Sharabi (1964)  Jwala (1971)  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Madhubala Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Madhubala Elonetissä.
Madhubala Allmoviessa (englanniksi)
Maija Tammi

Maija Tammi (s. 1985 Lieto) on suomalainen valokuvaaja. Hän työskentelee kuvajournalistina sekä valokuva- ja videotaiteilijana. Vuosille 2020–2024 hänelle myönnettiin viisivuotinen taiteilijaprofessoriapuraha.
Tammi valmistui vuonna 2010 maisteriksi Tampereen yliopistosta pääaineenaan kuvajournalismi. Lisäksi hän on opiskellut taidevalokuvausta ja elokuvaa Kanadassa sekä New Yorkissa Magnum Photos -kuvaaja Christopher Andersonin oppilaana. Tammi väitteli taiteen tohtoriksi Aalto-yliopistosta median laitokselta vuonna 2017 aiheenaan sairauksien esittäminen valokuvataiteessa.
Vuonna 2010 Tammi valittiin Vuoden lehtikuvaajaksi. Vuonna 2009 hänen kuvansa nousivat samassa kilpailussa yleisön suosikiksi. Vuonna 2011 Tammi voitti Fotofinlandian kuvasarjallaan Bingo. Voittajan valinnut elokuvaohjaaja Dome Karukoski korosti kuvien yhteiskunnallista merkitystä, sillä ne pakottavat katsomaan Suomesta sitä puolta, jota ei mielellään haluta nähdä. Vuonna 2011 Tammi oli myös finalisti Visa pour l’Image -kuvajournalismifestivaaleilla.
Bingon lisäksi Tammi on kuvannut grönlantilaisia perheitä, mormonien elämää ja newyorkilaisia lyhytkasvuisia. Hänen kuvasarjansa Removals käsittää leikkauksissa poistettuja kasvaimia ja kehonosia ja Leftover-sarja sädehoitomaskeja. Lokakuussa 2014 Kehrer Verlag julkaisi kuvasarjat kirjana, jonka ulkoasun on suunnitellut Ville Tietäväinen. Hänen kuviaan on ollut esillä myös useissa ulkomaisissa lehdissä kuten Slatessa, Wiredissa ja Italian Voguessa.
Vuonna 2015 Tammi oli toteuttamassa dokumentaaristen valokuvaajien 11-kollektiivin ja Long Play -verkkojulkaisun kanssa Avaruus- ja seksimatka 2015 -näyttelyä Tiedekeskus Heurekaan.
Vuonna 2020 Tammi ja Ville Tietäväinen saivat Suomen Taideyhdistyksen myöntämän Edvard Richter -palkinnon faktaa ja fiktiota yhdistelevästä teoksesta Immortal: lost memoirs of Cornelia Dulac concerning the freshwater polyp hydra.
Teokset

Leftover / Removals.  Kehrer Verlag, 2014.
White Rabbit Fever.  Bromide Books, 2017.
Tammi, Maija & Tietäväinen, Ville: Immortal: lost memoirs of Cornelia Dulac concerning the freshwater polyp hydra.  Aalto University, 2020.  ISBN 978-952-60-8962-1.
Aiheesta muualla

Maija Tammen verkkosivut
Maija Tammi AV-arkin sivuilla
Nurmio, Satu: Maija Tammen kuvissa syöpä on kuolematon Yle Uutiset. 5.2.2015.
M/S Transeuropa

| M/S Transeuropa Euroferry Olympia |
| --- | --- |
 M/S Transeuropa Itämerellä vuonna 2006.
Tyyppi:  matkustajarahtilaiva
Lippuvaltio:  Italia
Kotipaikka:  Napoli
IMO-numero:  9010175
MMSI-numero:  211687000
Tunnuskirjaimet:  DMKC
Omistaja:  Atlantica Navigazione
Aiemmat omistajat:  1995–2013 Poseidon Schiffahrts (myöhemmin Finnlines Deutschland GmbH)
Rakennustelakka:  Stocznia Gdanska S.A., Gdańsk, Puola
Rakennusnumero:  B501/03
Vesillelasku:  29. joulukuuta 1994
Luovutettu:  31. toukokuuta 1995
Tekniset tiedot
Pituus:  183 m
Leveys:  28,7 m
Syväys:  6,8 m
Bruttovetoisuus (GT):  32 534
Koneisto:  4 × Zgoda-Sulzer 8ZAL40S -dieselmoottoria
Koneteho:  23 070 kW
Nopeus:  39,45 km/h
Nopeus:  21,3 kn
Hyttejä:  90
Lastikapasiteetti:  3 200 m
Lähteet:  
M/S Transeuropa (IMO 9010175) oli Finnlinesin saksalaisen tytäryhtiön, Finnlines Deutschlandin omistama ro-ro/matkustaja-alus. Alus rakennettiin vuonna 1995 Stocznia Gdanskan telakalla Gdańskissa, Puolassa. Transeuropa oli rekisteröity Saksan lipun alle, ja sen kotisatama oli Lyypekki. Vuonna 2013 aluksen omistajaksi tuli Atlantica Navigazione, kotisatamaksi Napoli ja aluksen nimeksi Euroferry Olympia.
Transeuropan sisaralukset ovat M/S Finnpartner, M/S Finnhansa ja M/S Finntrader.
Tekniset tiedot

Pituutta Transeuropalla on 183 metriä, leveyttä 28,7 metriä, ja syväys on 6,8 metriä. Laivan koko tilavuus (bruttovetoisuus) on 32 534 ja matkustus- ja lastitilojen tilavuus (nettovetoisuus) 9 761. Aluksen kuollut paino eli kantavuus on 11 682 tonnia. Aluksen lastikapasiteetti on 3 200 kaistametriä. Laivan huippunopeus on 21,3 solmua ja jääluokitus 1A Super.
Aluksen jäähdytyskonttikapasiteetti on 130.
Laivan pääkoneina on neljä Zgoda-Sulzer 8ZAL40S -dieselmoottoria, jotka yhdessä kehittävät 23 070 kilowatin tehon.
Käyttöhistoria

29. joulukuuta 1994 alus laskettiin vesille. 31. toukokuuta 1995 se luovutettiin Poseidon Schiffahrt OHG:n omistukseen, joka rekisteröi sen Saksan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Lyypekki. 4. kesäkuuta 1995 Transeuropa saapui ensimmäistä kertaa Lyypekkiin, ja saman kuukauden 12. päivänä Finnlines-Poseidon aloitti liikennöinnin aluksella välillä Helsinki–Lyypekki.
Vuonna 2000 alus rekisteröitiin Finnlines Deutschlandin omistukseen. 1. lokakuuta 2001 Transeuropa siirtyi Helsingin ja Travemünden väliseen liikenteeseen.
13. helmikuuta 2009 Transeuropa siirtyi liikennöimään Lyypekin ja Pietarin välille.
Lokakuussa 2012 liikenne Lyypekin ja Pietarin välillä lopetettiin, ja Transeuropa siirtyi ajamaan väliä Helsinki–Gdynia. Siirros oli kuitenkin lyhyt, sillä jo joulukuussa 2012 liikenne Gdyniaan siirtyi M/S Finnsailorin vastuulle.
Vuonna 2013 alus siirtyi liikennöimään Kreikan ja Italian välille nimellä Euroferry Olympia, ja sen omistajaksi tuli Atlantica Navigazione. Alus paloi pahoin 18. helmikuuta 2022 Korfun edustalla. Palo sai alkunsa autokannelta ilmeisesti rekkakuskien omatoimisen ruoanvalmistamisen seurauksena.
Kuvia

Transeuropa Helsingissä vuonna 2004.
Transeuropa Sompasaaressa vuonna 2007.
Euroferry Europa Italiassa vuonna 2019.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fakta om Fartyg – M/S Transeuropa (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Transeuropasta Finnlinesin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
The ferry site – M/F Transeuropa (englanniksi)
Finnlines
| --- | --- |
Nykyiset alukset:  M/S Europalink • M/S Finnbreeze • M/S Finnclipper • M/S Finneco I • M/S Finneco II • M/S Finneco III • M/S Finnfellow • M/S Finnhawk • M/S Finnkraft • M/S Finnlady • M/S Finnmaid • M/S Finnmaster • M/S Finnmerchant • M/S Finnmill • M/S Finnpartner • M/S Finnpulp • M/S Finnsea • M/S Finnsirius • M/S Finnsky • M/S Finnstar • M/S Finnsun • M/S Finntide • M/S Finntrader • M/S Finnwave • M/S Finnswan
Entiset alukset:  M/S Translubeca • M/S Agi • M/S Mago • M/S Princesa Marissa • M/S Claudia • M/S Mermaid II • M/S Fellow • M/S Sancak • M/S Palm Beach Princess • M/S Golden Princess • M/S Wasa Queen • GTS Finnjet • M/S Bravaden • M/S Eurocargo Africa • M/S MN Eider • M/S Merchant • M/S Seaterns • M/S Etel • M/S Borden • M/S Baltijsk • M/S Kaduna • M/S Envoy • M/S Tor Botnia • M/S Baltic Eager • M/S Polaris • M/S Tor Finlandia • M/S Antares • M/S Birka Transporter • M/S Finnhansa • M/S Global Carrier • M/S Global Freighter • M/S Runner • M/S Vasaland
Tilatut alukset:  M/S Finncanopus
Malin parlamenttivaalit 2013

Malin parlamenttivaalien 2013 ensimmäinen kierros järjestettiin 24. marraskuuta ja toinen kierros 15. joulukuuta. Vaaleissa malilaiset valitsivat edustajat maan 147-paikkaiseen parlamenttiin. Ehdokkaita oli 1 141 ja äänioikeutettuja noin 6,5 miljoonaa. Presidentti Ibrahim Boubacar Keïtan puolue Rassemblement pour le Mali (RPM) liittolaisineen sai enemmistön parlamenttiin. Parlamenttivaalit olivat ensimmäiset maassa vuonna 2012 tapahtuneen vallankaappauksen ja sitä seuranneen sisällissodan jälkeen.
Kampanjointi

Kolme viikkoa kestänyt kampanjointi oli varsin vaisua ja asiantuntijat ennakoivat äänestysprosentin jäävän alle 50 prosenttiin, joka saavutettiin kesällä 2013 käydyssä presidentinvaalissa. Malin uuden presidentin Ibrahim Boubacar Keïtan puolue Rassemblement pour le Mali (RPM) vannoi saavansa ”riittävän enemmistön” vaaleissa. Riittävän enemmistön turvin presidentti Keïta ilmoitti pystyvänsä helpommin toteuttamaan suunnitelmiaan, kuten esimerkiksi tyynnyttelemään levottoman Pohjois-Malin tulenarkoja etnisiä jännitteitä sekä jälleenrakentamaan Malin vakaalle taloudelliselle pohjalle. Bamakolainen yhteiskuntatieteilijä Mamadou Samake kuitenkin kertoi olevan vaikeaa tai mahdotonta, että mikään yksittäinen puolue saisi ehdottoman enemmistön parlamenttiin.
Malin koillisosan Kidalin alueella kampanjointi oli olematonta, ja esimerkiksi Kidalissa ja Tessalitissa presidentti Keïtan puolue RPM oli ainoa ehdolla oleva puolue. Oppositioehdokkaat pitivät alueella kampanjointia liian vaarallisena. Kidalin alueella oli noin 30 000 äänioikeutettua, ja sieltä valittiin neljä edustajaa parlamenttiin. Asukkaat pitivät vaaleja ”huijauksena” ja äänestysprosentin arveltiin ennakolta jäävän alle 11 prosentin, joka saavutettiin presidentinvaalissa. Kidalin alue tunnetaan tuaregien separatistisen Azawadin kansallisen vapautusliikkeen (MNLA) syntyseutuna. Liike on arvostellut hallituksen toteuttamaa Pohjois-Malin ”väheksyntää”.
Vaalit

Parlamenttivaaleja kuvattiin askeleeksi Malin paluussa demokratiaksi. Vaaleja varjosti kuitenkin pelko terroristijärjestö al-Qaidaan linkityksissä olevien islamistien kostoiskuista. Malin armeijan lisäksi vaaleja turvasivat ranskalaiset ja afrikkalaiset joukot. Joukot tulivat tammikuussa 2013 Maliin estämään islamistien etenemisen maassa. Parlamenttivaaleja valvoi satoja malilaisia ja ulkomaalaisia tarkkailijoita, jotka edustivat esimerkiksi Länsi-Afrikan talousyhteisöä ja Euroopan unionia. Pääasiassa tarkkailijat olivat keskittyneet pääkaupunkiin Bamakoon sekä maan keskiosiin, sillä levottomassa pohjoisessa tarkkailu koettiin liian vaaralliseksi.
Ensimmäisen kierroksen äänestys alkoi sunnuntaina 24. marraskuuta kello kahdeksan aamulla ja päättyi kello 18. Malin koilliosassa sijaitsevassa Talatayessa tuaregiseparatistit tuhosivat vaaliuurnat vaatien itsenäisyyttä. Tuaregiseparatistit myös rikkoivat vaalipäivänä autojen ikkunoita Kidalin alueella. Ainakin yhden ihmisen tiedetään loukkaantuneen. Pohjois-Malissa vaaliuurnia myös varastettiin. Äänestysprosentti oli 38,5 %. Huolimatta heikosta äänestysprosentista ja protestoinnista maan pohjoisosassa, parlamenttivaalit saivat kehuja vaalitarkkailijoilta. Yleisesti vaalien ensimmäinen kierros sujui rauhallisesti.
Maan kolmen pääpuolueen onnistui taata vain 16 paikkaa 147 parlamenttipaikasta ensimmäisellä kierroksella. Presidentti Keïtan puolue RPM sai kahdeksan parlamenttipaikkaa ensimmäisellä kierroksella, Union pour la république et la démocratie (URD) sai kuusi paikkaa ja ADEMA-PASJ kaksi paikkaa.
Vaalien toinen kierros järjestettiin 15. joulukuuta niissä vaalipiireissä, joissa mikään puolue ei saanut ehdotonta enemmistöä ensimmäisellä kierroksella. Vaalien toista kierrosta varjosti Kidalissa 14. joulukuuta sattunut autopommi-isku, jossa kuoli itsemurhapommittajan lisäksi kaksi senegalilaista YK:n rauhanturvaajaa. Lisäksi seitsemän rauhanturvaajaa loukkaantui. Kidalin alueen edustajat valittiin jo ensimmäisellä kierroksella ja valituista kaksi on entisiä kapinallisia, jotka ovat liittyneet Keïtan RPM-puolueeseen. Sen sijaan kahden muun levottoman alueen, Gaon ja Timbuktun, edustajat selvisivät vasta toisella kierroksella. Toisen kierroksen aikana ei sattunut vakavia välikohtauksia ja äänestysprosentti oli 37 %.
Toisen kierroksen jälkeen RPM-puolue sai yhteensä 61 paikkaa parlamenttiin. RPM:n pääliittolainen ADEMA-PASJ puolestaan sai yhteensä 20 paikkaa. Myös pienemmät RPM:n takana olevat puolueet saivat paikkoja. Pääoppositiopuolueeksi tuli URD-puolue, joka sai 18 paikkaa 24 oppositiopaikasta.
Mairead McGuinness

| Mairead McGuinness |
| --- | --- |

Rahoituspalveluista, rahoitusvakaudesta ja pääomamarkkinaunionista vastaava komissaari
 Von der Leyenin komissio 12. lokakuuta 2020–  
Edeltäjä:  Valdis Dombrovskis
Euroopan parlamentin varapuhemies
 18. tammikuuta 2017 – 12. lokakuuta 2020  
Euroopan parlamentin jäsen
 1. heinäkuuta 2004 – 12. lokakuuta 2020  
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1959 (ikä 65) Drogheda, Irlanti
Tiedot
Puolue:  Fine Gael
Muut puolueet:  Euroopan kansanpuolue
Tutkinnot:  University College Dublin
Aiheesta muualla
maireadmcguinness.ie
Mairead McGuinness (s. 13. kesäkuuta 1959) on irlantilainen poliitikko, joka on toiminut Rahoituspalveluista, rahoitusvakaudesta ja pääomamarkkinaunionista vastaava komissaari von der Leynenin komissiossa lokakuusta 2020 alkaen. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2004–2020, ja Euroopan parlamentin varapuhemiehenä vuosina 2017–2020.
Vuonna 2019 hänet äänestettiin jatkokaudelle Euroopan parlamentin varapuhemieheksi yli 90 prosentin äänisaaliilla. Hän ilmaisi aikaisemmin Politico-lehdelle kiinnostusta Euroopan parlamentin puheenjohtajan tehtävään, mutta hänen sijastaan tehtävään valittiin David Sassoli. McGuinnessin mukaan europarlamentti tarvitsee enemmän naisia johtopaikoille. Samana vuonna hän ehdotti uskonnollisten ja sekulaarien yhteisöjen ja Euroopan unionin lainsäätäjien välisen dialogin lisäämistä julkisuuteen vuotaneessa raportissa.
Ennen poliittista uraansa McGuinness opiskeli maataloustiedettä University College Dublinissa, jossa hän oli ensimmäinen alalta valmistunut nainen. Hän ei kuitenkaan päätynyt maanviljelystöihin vaan kouluttautui radiojuontajaksi ja toimittajaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mairead McGuinness Wikimedia Commonsissa
Mairead McGuinness Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Luettelo kasvien synonyyminimistä

Luettelo kasvien suomenkielisistä synonyyminimistä, joka rajautuu suomalaisessa tietokirjallisuudessa käytettyihin nimiin. Monet vanhimmista nimistä ovat poistuneet kokonaan käytöstä, erityisesti kaksiosaiset nimet.
A

Advokaato → avokado
Ahdekastikka → metsäkastikka
Ahonata → lampaannata
Alopekuuri → puntarpäät
Alppitaskuruoho → kevättaskuruoho
Amerikan elämänpuu → kanadantuija
Apilamainen raate → raate
Arbuusi → vesimeloni
Arohumala → ahoniittyhumala
Arokatkero → horkkakatkero
Aroluste → lehtolusteet
Auringonruusu → auringonkukka
Avokaato → avokado
B

Bamburuoko → bambut
Baobab → apinanleipäpuu
Bellis → kaunokainen
E

Elämänlanka → kärhöt tai kierrot
Elämänpuu → tuijat
Eurooppalainen rantayrtti → rantayrtti
H

Hanhenjalka → hanhikit
Hapahko käenkaali → käenkaali
Harakanvarvas → katinlieko
Heisipuu → heidet
Hernepuu → hernepensaat
Hiekkakastikka → hietakastikka
Hietikon rantavehnä → rantavehnä
Hiirenherne → hiirenvirna
Hiirenruis → ruiskattara
Hyyhky → etelänukonputki
Häpykannus → palsamit
I

Isokukkainen häpykannus → lehtopalsami
Isokukkainen kanankaali → peltokanankaali
J

Jalokuusi → pihdat
Jussinparta → jäkki
Järviraani → raani
Jättiläisukonputki → jättiputket
K

Kaaliunikko → silkkiunikko
Kaksilehtinen oravanmarja → oravanmarja
Kalvakka mäntykukka → mäntykukka
Kamelisaunio → kamomillasaunio
Kangassara → kanervisara
Katkera maksaruoho → keltamaksaruoho
Keltainen päivänkakkara → keltasuvikakkara
Keskiratamo → soikkoratamo
Ketunkakkukasvi → strykniinipuu
Ketunleipä → käenkaali
Keväinen kylmänkukka → kangasvuokko
Kiiltolehtinen paju → kiiltopaju
Kivirikko → rikot
Koppiloartisokka → latva-artisokka
Krappi → värimatarat
Kuolleenkoura → sananjalka
Kuumepuu → eukalyptukset
Kuutava noidanlukko → ketonoidanlukko
Kylvömailanen → sinimailanen
L

Lehtikastikka → viitakastikka
Leinikkö → leinikit
Lemmenomena → tomaatti
Linnunmaito → tähdikit
Linnunpesäjuuri → pesäjuuri
Loistokäenkukka → palavarakkaus
Luhtakuisma → särmäkuisma
Luserni → sinimailanen
Luste → raiheinät
M

Maamanteli → maakastanja
Maamuurain → mesimarja
Maapähkinä → mukulaleinikki
Mali → koiruoho
Melanganiomena → munakoiso
Melonipuu → papaija
Mesikukka → mesikämmekkä
Metsälemmikki → puistolemmikki
Metsämeirami → mäkimeirami
Monikukkainen piippo → nurmipiippo
Monivuotinen sinijuuri → lehtosinijuuri
Munakasvi → munakoiso
Murtunut sydän → särkynytsydän
N

Naisen hiirenporras → soreahiirenporras
Nappikukka → pietaryrtti
Narsku → sinapit
Niinipuu → metsälehmus
Niittyjen pukinparta → piennarpukinparta
Niittymaitikka → kangasmaitikka
Niittyvilla → suovillat
Nurmiapila → puna-apila
O

Oikea unikko → oopiumiunikko
Orainen tyrnipensas → tyrni
P

Paratiisiomena → tomaatti
Pellon häränkieli → peltorasti
Peltomaltsa → kylämaltsa
Peltominttu → rantaminttu
Peltonarsku → rikkasinappi tai peltoretikka
Peltovilla → villakot
Perun pinaatti → kvinoa
Petäjä → mänty
Pienikukkainen pillike → peltopillike
Piikkipaatsama → orjanlaakeri
Piilipuu → salava
Pisanki → banaanit
Poppeliruusu → malvikit
Potaatti → peruna
Pähkinäpuu → pähkinäpensaat
Pääsiäislilja → keltanarsissi
R

Rakkosara → luhtasara
Rantakaali → suola-arho
Rantamaite → keltamaite
Rehumailanen → sinimailanen
Rentosavikka → hentosavikka
Rento sielikkö → sielikkö
Rihmasara → jouhisara
Riidenmarja → näsiä
Ruiskukka → ruiskaunokki
Ruokokastikka → korpikastikka
Ryytineilikkapuu → mausteneilikka
Räätikkä → lanttu