Rangers FC
Historia

Rangersin perustivat vuonna maaliskuussa 1872 neljä skottinuorta – veljekset Moses ja Peter McNeil, Peter Campbell ja William McBeath. Varsinaisesti seura syntyi 1872, jolloin pidettiin sen ensimmäinen virallinen vuosikokous.
Rangers oli mukana kun Scottish Football League perustettiin 1890. Rangers voitti heti ensimmäisellä kaudella mestaruuden, jonka se jakoi Dumbartonin kanssa, koska joukkueet päätyivät tasapisteisiin ja uusintaottelukin päättyi tasan 2–2. Ensimmäisen cup-mestaruuden Rangers voitti 1894.
Vuonna 1899 Rangersista tuli osakeyhtiö, jonka avulla se keräsi rahaa uuden stadionin rakentamiseksi. Uusi Ibrox Stadium otettiin käyttöön saman vuoden lopulla. Yhtiön perustamisen myötä päävalmentajaksi valittiin William Wilton, joka oli seuran sihteerinä. Vuosisadan taitteessa Rangers menestyi voittaen neljä perättäistä mestaruutta 1899–1902.
1900-luvun alkuvuodet olivat enimmäkseen Celticin hallintaa – Rangers voitti vain neljästi vuosina 1903–1919. Seuraavasta kaudesta alkoi Rangersin valtakausi. Wilton kuoli onnettomuudessa heti mestaruuteen päättyneen kauden jälkeen ja uudeksi päävalmentajaksi tuli hänen apulaisenaan toiminut William Struth. Struthin johdolla Rangers voitti toista maailmansotaa edeltäneinä 20 kautena 14 mestaruutta.
Sodan jälkeen Rangersin menestys jatkui. Muun muassa kaudella 1948–1949 seura voitti Skotlannin ensimmäisen "triplan" eli liigan, cupin ja liigacupin. Struth jäi sivuun 1954 ja hänen tilalleen tuli Scot Symon, joka uudisti vanhentuneen joukkueen ja voitti kaudellaan kuusi mestaruutta kulminoituen triplaan 1964. Symonin johdolla Rangers eteni myös kahdesti cup-voittajien cupin loppuotteluun. Symon sai potkut syksyllä 1967 ja hänen tilalleen tuli Davie White, joka ei kuitenkaan onnistunut katkaisemaan Celticin menestysputkea.
White erotettiin kesällä 1970 ja tilalle nimitettiin Willie Waddell. Tammikuussa 1971 Ibroxin onnettomuudessa 66 Rangers-kannattajaa puristui kuoliaaksi Rangersin ja Celticin välisen ottelun päätyttyä. Vuonna 1972 Rangers voitti cup-voittajien cupin loppuottelussa Dynamo Moskovan 3–2. Ottelun päätyttyä Rangersin kannattajat ryntäsivät kentälle, minkä vuoksi UEFA esti Rangersin pääsyn seuraavan vuoden cupiin.
Waddell jätti tehtävänsä heti cup-voiton jälkeen ja hänen seuraajakseen valittiin Jock Wallace, joka 1975 onnistui katkaisemaan Celticin yhdeksän mestaruuden putken. Seuraavana vuonna Rangers voitti triplan kuten myös kahta vuotta myöhemmin. Wallace erosi 1978, mutta palasi takaisin syksyllä 1983. Hänen toinen valmentajakautensa ei kuitenkaan ollut menestyksekäs ja Graeme Souness korvasi hänet keväällä 1986.
Souness uudisti joukkuetta ja palautti Rangersin taas mestariksi yhdeksän vuoden tauon jälkeen 1987. Hän uusi mestaruuden 1989, mistä alkoi Rangersin yhdeksän mestaruuden putki. Souness itse lähti Liverpooliin 1991, mutta menestys jatkui aiemmin hänen apulaisenaan toimineen Walter Smithin komennossa.
Alankomaalainen Dick Advocaat palkattiin Smithin seuraajaksi kesällä 1998. Advocaat käytti paljon rahaa uusiin pelaajiin ja voitti triplan heti ensimmäisellä kaudellaan. Advocaat erosi joulukuussa 2001 ja tilalle tuli Alex McLeish. Hänen johdollaan Rangers voitti muun muassa triplan 2003 ja eteni ensimmäistä kertaa Mestarien liigassa 16 parhaan joukkoon. McLeish jätti seuran kesällä 2006 ja tilalle tuli Paul Le Guen, joka sai potkut jo tammikuussa 2007. Valmentajaksi palannut Walter Smith johdatti Rangersin UEFA-cupin finaaliin 2008 ja toi seuralle kolme perättäistä mestaruutta 2009–2011.
Toukokuussa 2011 David Murray myi yhdellä punnalla osuutensa seurasta (85%) liikemies Craig Whyten omistamalle yhtiölle. Kesällä 2011 seuran uudeksi päävalmentajaksi tuli Ally McCoist. Rangersin taloudellinen tila oli ollut pitkään heikko ja helmikuussa 2012 seura ajautui selvitystilaan maksamattomien verorästien takia. Seura tuomittiin menettämään 10 pistettä, jotka pudottivat sen mestaruuskamppailusta. Seuralle etsittiin uusia omistajia kevään aikana, mutta tuloksetta sillä Rangersilla oli velkaa yli 130 miljoonan puntaa. Seuran omistanut yhtiö ajautui konkurssiin, jolloin Charles Greenin omistama yhtiö osti sen omaisuuden. Uuden omistuksen alla olevan Rangersin jatkosta Skotlannin valioliigassa äänestettiin jäsenseurojen kesken, mutta liigalisenssiä ei jatkettu. Sen jälkeen seura anoi pääsyä Skotlannin jalkapalloliigaan, jonka jäsenet äänestivät Rangersin alimmalle sarjaportaalle, 3. divisioonaan.