stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juovanelisilmä

| Juovanelisilmä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Hammaskarppikalat Cyprinodontiformes
Heimo::  Nelisilmät Anablepidae
Suku::  Anableps
Laji::  microlepis
Kaksiosainen nimi
 Anableps microlepis  (Müller ja Troschel, 1844) 
Katso myös
   Juovanelisilmä Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Juovanelisilmä (Anableps microlepis) on nelisilmien heimoon kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Pohjois-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa. Juovanelisilmä kasvaa yleensä noin 15 senttimetrin mittaiseksi. Suurimmillaan se voi olla 32 cm pitkä ja painaa 500 grammaa. Laji kuvattiin tieteelle vuonna 1844.
Jyrkkälän Tykit

Jyrkkälän Tykit (lyh. JyTy) on vuonna 1993 perustettu turkulainen jalkapalloseura joka pelaa kaudella 2022 Länsi-Suomen piirin Nelosessa. Seuran kotikenttä on Turun Urheilupuiston yläkenttä ja valmentajina toimivat Mikko ”Mäxä” Mäkitalo ja Sammeli ”Lemmy” Liikkanen. Jyrkkälän Tykit on Länsi-Suomen jalkapallossa tunnettu seura pinkin peliasun ja rennon mutta vakavan otteensa ansiosta.
Seuraa johtaa rautaisella otteella Mika ”Rema” Remander.
Seurassa pelaavat pitkäaikaiset FC Inter -pelaajat Petri Lehtonen ja Henri Lehtonen.
Historia

Seura perustettiin vuonna 1993 kun FC Inter oli edeltävänä vuonna ottanut NaKun paikan Kolmosessa. Seuran taival alkoi Turun piirin seitsemännestä divisioonasta, josta seura nousi kausina 1994-1997 Neloseen. Kaksi kautta Nelosta pelattuaan JyTy nousi jälleen, tällä kertaa vakiinnuttaen paikkansa Turun Piirin Kolmosessa. Kausina 1999-2010 JyTy pelasi Turun Piirin Kolmosta. Kaudella 2011 seura voitti Nelosen ja nousi takaisin Kolmoseen. Seuraava kausi päättyi kuitenkin jälleen putoamiseen, mutta kauden 2013 jälkeen JyTy palasi jälleen kausiksi 2014-2017 Turun Piirin Kolmoseen. Kaudella 2017 Satakunnan ja Turun Piirin yhdistyessä JyTy tippui kaudeksi 2018 Neloseen jossa vuoden mittaisen Kolmosen visiitin jälkeen seura jatkaa kaudella 2020.
Jyrkkälän Tykkien ikämiehet voittivat 35-vuotiaiden SM-kultaa vuonna 2016.
Entisiä pelaajia

Kimmo "Kipi" Karvinen
Timo "Taippi" Taipaletarvitaan parempi lähde
Pertti "Pera" Vigren
Jani "Ässä" Lauretsalo
KDM Odin (1872)

| KDM Odin |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kööpenhaminan laivastontelakka
Kölinlasku:  13. huhtikuuta 1871
Laskettu vesille:  12. joulukuuta 1872
Palveluskäyttöön:  7. syyskuuta 1874
Poistui palveluskäytöstä:  12. kesäkuuta 1912
Loppuvaihe:  romutettu 1912
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 170 t
Pituus:  73,4 m
Leveys:  14,78 m
Syväys:  5 m
Koneteho:  höyrykone, 2 300 ihp
Nopeus:  12 solmua
Miehistöä:  206
Aseistus
Aseistus:  4 × Armstrong 254 mm RML -tykkiä 6 × 76 mm tykkiä
KDM Odin oli Tanskan laivaston vuonna 1872 vesillelaskettu ironclad.
Valmistus

Alus tilattiin Kööpenhaminen laivastontelakalta, missä köli laskettiin 13. huhtikuuta 1871. Se laskettiin vesille 12. joulukuuta 1872 ja valmistui 7. syyskuuta 1874.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 12. kesäkuuta 1912 ja romutettiin vielä samana vuonna Alankomaissa.
KDM Niels Juel (F354)

| KDM Niels Juel |
| --- | --- |
 KDM Niels Juel

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Aalborg Yard
Kölinlasku:  20. lokakuuta 1976
Laskettu vesille:  17. helmikuuta 1978
Palveluskäyttöön:  3. tammikuuta 1979
Poistui palveluskäytöstä:  2009
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 450 t
Pituus:  84,0 m
Leveys:  10,3 m
Syväys:  4,8 m
Koneteho:  1 x GE LM2500 -kaasuturbiini 25 700 shp 1 x MTU 20-sylinterinen  dieselmoottori 4 800 shp
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  93
Aseistus
Aseistus:  1 x OTO Melara 76 mm tykki 2 x Boeing Harpoon 1 x Mk29 VLS -laukaisualustaa á 8 Sea Sparrow -ilmatorjuntaohjusta 1 x Mk3 syvyyspomminheitin
KDM Niels Juel (runkonumero F354) oli Tanskan laivaston Niels Juel -luokan korvetti.
Valmistus

Alus tilattiin Aalborg Yard Limitediltä, missä köli laskettiin 20. lokakuuta 1976. Se laskettiin vesille 17. helmikuuta 1978 ja valmistui 3. tammikuuta 1979.
Palvelus

Alus teki 1989 laivastovierailut Gibraltarille ja Portugaliin. Se liitettiin sekä 1992 että heinäkuussa 1993 Jugoslavian rannikon saartoa valvovaan Naton pysyvään Atlantille sijoitettuun laivasto-osastoon (STANAVFORLANT). Se oli samassa tehtävässä myös elokuusta lokakuuhun 1995 sekä huhtikuusta kesäkuuhun 1996, jona aikana alus osallistui myös operaatio Sharp Guardiin. Operaatiosta vapauduttuaan alus vieraili entisessä Tanskan Länsi-Intiassa. Vuonna 1997 alus oli jälleen Naton laivasto-osastossa.
Marraskuussa 2005 alus lähti konevian vuoksi SNMG1:stä ollessaan Espanjan rannikolla. Vaurioitunut alus saatettiin takaisin Korsörin laivastotukikohtaan, jossa se kiinnitettiin laituriin. Alus aloitti palveluksesta poisto valmistelut 18. elokuuta 2009.
Kahvipöllönen

| Kahvipöllönen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Pöllöset Otus
Laji::  umbra
Kaksiosainen nimi
 Otus umbra  Richmond, 1903 
Katso myös
   Kahvipöllönen Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kahvipöllönen (Otus umbra) on pöllöihin kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Indonesiassa Simeuluen saarella Sumatran rannikon lähistöllä.
Sen uhkana on metsien hävittämisen aiheuttama elinalueiden väheneminen. Lisätutkimukset saattavat osoittaa sen uhanalaisuuden vakavammaksi. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät, etenkin niiden reunamat rannikolla.
Sillä on kaksi alalajia, Otus umbra enganensis (Riley, 1927) ja Otus umbra umbra (Richmond, 1903).
Aiheesta muualla

Kahvipöllönen (Otus umbra) BirdLife International Data Zone. (englanniksi)
Owlpages.com, Kartta (englanniksi)
KDM Makrelen (P554)

| KDM Makrelen |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Aalborg
Laskettu vesille:  1990
Palveluskäyttöön:  4. lokakuuta 1991
Poistui palveluskäytöstä:  7. lokakuuta 2010
Tekniset tiedot
Uppouma:  450 t
Pituus:  50,0 m (vesiraja) 54,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,0 m
Syväys:  2,60 m (norm) 3,00 m (max)
Koneteho:  1 × GE kaasuturbiini 5 680 hv 2 × MTU dieselmoottoria 5 440 hv
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  19–29
Aseistus
Aseistus:  1 × 76 mm M/85 -tykki 2 × 12,7 mm konekivääriä
KDM Makrelen (runkonumero P554) oli Tanskan laivaston Flyvefisken-luokan vartiolaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Aalborgin telakalta. Alus laskettiin vesille 1990 ja valmistui 4. lokakuuta 1991.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 7. lokakuuta 2010.
Juhlijat

| Juhlijat> Blotto |
| --- | --- |

Ohjaaja:  James Parrott
Käsikirjoittaja:   Leo McCarey  H. M. Walker 
Tuottaja:  Hal Roach
Säveltäjä:  Leroy Shield
Kuvaaja:  George Stevens
Leikkaaja:   Richard C. Currier  William H. Ziegler (ei alkuteksteissä) 
Pääosat:   Stan Laurel  Oliver Hardy  Anita Garvin 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:   1930-02-088. helmikuuta 1930 (Yhdysvallat)  
Kesto:  26 minuuttia (engl. versio) 39 minuuttia (esp. versio)
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Yksi hyvä työ (Night Owls, 1930)
Seuraaja:  Ohukainen ja Paksukainen lapsenvahteina (Brats, 1930)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Juhlijat (engl. Blotto) on vuonna 1930 valmistunut Ohukainen ja Paksukainen -elokuva. Elokuvan ohjasi James Parrott, ja ”Juhlijat”-elokuvasta on olemassa myös espanjankielinen versio ”La Vida Nocturna”, jonka pääosissa ovat myös Stan Laurel ja Oliver Hardy, mutta Anita Garvinin roolin on paikannut Linda Loredo (1907–1931).
Juoni

Stan aikoo livistää vaimonsa (Anita Garvin) valvovan silmän alta salaa Ollien kanssa juhlimaan ja väittää lähtevänsä mukamas ”työpalaveriin”. Rouva Laurel on kuitenkin askeleen edellä ja on koko ajan tietoinen kaverusten juonesta, mutta tekeytyy sinisilmäiseksi asian suhteen. Hän kuitenkin onnistuu lopulta vetämään pisimmän korren tehden pojille pienen jekun, jonka he tajuavat vasta viime metreillä.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Stan Laurel  | … |  Stan   |
|  Oliver Hardy  | … |  Ollie   |
|  Anita Garvin  | … |  rouva Laurel (esp. versiossa Linda Loredo)   |
|  Tiny Sandford  | … |  päähovimestari   |
|  Baldwin Cooke  | … |  tarjoilija   |
|  Charlie Hall  | … |  autonkuljettaja   |
|  Frank Holliday  | … |  laulaja ravintolassa   |
Aiheesta muualla

Juhlijat Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Jussi Kukkonen (professori)

Jussi Vilho Kalevi Kukkonen (s. 4. kesäkuuta 1962 Kontiolahti) on suomalainen ympäristötieteilijä ja professori. Hän on toiminut ekotoksikologian professorina Joensuun ja Itä-Suomen yliopistoissa 1998–2012 sekä vuodesta 2012 ympäristötieteen professorina Jyväskylän yliopistossa. Hän on kansainvälisesti tunnustettu ekotoksikologian ja ympäristöriskien asiantuntija.
Nuoruus ja uran alku

Jussi Kukkonen kirjoitti ylioppilaaksi 1981 Kontiolahden lukiosta. Lukion jälkeen opiskeli biologiaa Joensuun yliopistossa. Hän valmistui sieltä kandidaatiksi 1985, maisteriksi 1986 ja filosofian lisensiaatiksi 1991. Kukkonen väitteli 1992 Joensuun yliopistossa tohtoriksi ekotoksikologian alalta.
Akateeminen ura

Kukkonen aloitti akateemisen uransa Joensuun yliopistossa ekotoksikologian assistenttina 1991–1993. Valmistumisen (1992) jälkeen hän työskenteli 1992–1993 post doc-tutkijana Michiganin yliopistossa, Ann Arborissa (Great Lakes Environmental Research Laboratory). Palattuaan kotimaahan hän toimi Joensuun yliopistossa 1994–1996 ekotoksikologian dosenttina (erikoistumisalana akvaattinen ekotoksikologia) ja sen jälkeen 1995–1998 biologian apulaisprofessorina. Apulaisprofessorina hänen pääalansa oli edelleen ekotoksikologia.
Akateeminen ura > Professorina

Kukkonen nimitettiin Joensuun yliopiston ekotoksikologian professoriksi 1998 ja hän jatkoi virassa edelleen, kun yliopisto muuttui Itä-Suomen yliopistoksi. Hän toimi lisäksi välillä 2005–2010 Suomen Akatemiassa ympäristötoksikologian akatemiaprofessorina.
Vuonna 2012 Kukkonen kutsuttiin Jyväskylän yliopiston ympäristötieteen professoriksi ja hän aloitti virassaan huhtikuussa 2012. Virkaanastujaisluennossaan hän käsitteli ympäristötieteen asemaa muuttuvassa maailmassa.
Professori Kukkonen on toiminut Jyväskylän yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan varadekaanina kaudella 2014–2017. 
Matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan dekaani Henrik Kunttu valittiin kesken toimikautensa syyskuussa 2017 Jyväskylän yliopiston tutkimus- ja innovaatioasioista vastaavaksi vararehtoriksi ja hän aloitti uudessa tehtävässään marraskuun alussa. Kuntun jäljellä olevan toimikauden ajan marraskuusta 2017 vuoden 2017 loppuun dekaanin tehtäviä hoiti väliaikaisesti professori Kukkonen.
Vuonna 2019 Kukkonen kutsuttiin ekotoksikologian professuuriin Itä-Suomen yliopistoon. Professuurin lisäksi hän siirtyi vesitutkimusohjelman (UEF//Water) johtoon.
Tutkimusura

Ympäristötieteilijänä Kukkonen on erikoistunut ekotoksikologiaan. Hänen tutkimustyönsä pääpaino on ollut ympäristöön kulkeutuvien kemikaalien vaikutusten tutkimuksessa. Hän on tutkinut kemikaalien ympäristövaikutuksia ja sitä miten erilaiset kemikaalit käyttäytyvät ympäristössä. Hän on selvittänyt mm. haitallisten aineiden biosaatavuutta eli sitä, miten haitalliset aineet kertyvät eliöihin. Tässä kontekstissa hän on tarkastellut erityisesti orgaanisen aineksen merkitystä haitta-aineiden kertymisessä. Hän on tutkinut myös ympäristölle haitallisten aineiden kertymistä järvien pohjan sedimenttikerroksiin. Lisäksi hän on selvittänyt nanopartikkelien ympäristökohtaloa.
Professori Kukkonen on vuoteen 2024 mennessä julkaissut yli 210 vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia mm. kemikaalien ympäristövaikutuksista.
Tiedeasiantuntija

Tieteellisen työn ohella professori Kukkosen asiantuntemusta on hyödynnetty monenlaisissa tehtävissä. Hän on osallistunut mm. tieteellisten järjestöjen toimintaan. Kukkonen on vaikuttanut eurooppalaisen ympäristötoksikologian ja -kemian järjestön Society of Environmental Toxicology and Chemistry Europe (SETAC Europe) -järjestön hallituksessa ja puheenjohtajistossa.
Kukkonen nimitettiin vuonna 2015 kuudeksi vuodeksi (2015–2021) Haagin kansainvälisen Pysyvän välitystuomioistuimen ympäristötieteelliseksi asiantuntijaksi. Tuomioistuimen tieteelliset asiantuntijat kutsutaan tapauskohtaisesti antamaan lausunto riita-asiassa.
Aiheesta muualla

Professori Kukkosen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) Bio- ja ympäristötieteiden laitos, JY.
Professori Kukkosen tieteelliset julkaisut (PDF).
Karhuvuori

Karhuvuori voi tarkoittaa seuraavia:
Karhuvuori, Kotkan kaupunginosa
Karhuvuori, Lappeenrannan kaupunginosa
Karhuvuori, Seinäjoen kaupunginosa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Karhuvuori”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kari-Jouko Räihä

Kari-Jouko Räihä (s. 15. tammikuuta 1951 Helsinki, Suomi) on suomalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hänet tunnetaan erityisesti vuorovaikutteisen teknologian tutkijana. Räihä tutkii ihmisen ja tietokoneen välistä vuorovaikutusta ja hän on eräs Suomen merkittävimmistä katseenseurantaan perustuvien käyttöliittymien tutkijoista.
Räihä suoritti filosofian kandidaatin (1974), filosofian lisensiaatin (1977) ja filosofian tohtorin (1982) tutkinnot Helsingin yliopistossa. Toimittuaan Helsingin yliopistossa tutkimusassistenttina, yliassistenttina ja apulaisprofessorina hän sai nimityksen Tampereen yliopiston tietojenkäsittelyopin professoriksi vuonna 1985. Hän on toiminut vierailevana tutkijana ja professorina useissa kansainvälisissä yliopistoissa sekä kansallisten ja kansainvälisten tiedeseurojen johtotehtävissä. Räihä on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2003 lähtien.
Jule Styne

| Jule Styne |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. joulukuuta 1905
Kuollut: 20. syyskuuta 1994 (88 vuotta)
Ammatti:  Säveltäjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Jule Styne 
Aiheesta muualla
www.julestyne.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jule Styne, alun perin Julius Kerwin Stein (31. joulukuuta 1905 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 20. syyskuuta 1994), oli englantilaissyntyinen yhdysvaltalainen säveltäjä.
Hän sävelsi uransa aikana yli 1500 kappaletta muun muassa Hollywood-elokuviin ja Broadway-musikaaleihin. Hän voitti yhden parhaan laulun Oscar-palkinnon, kaksi Grammy-palkintoa sekä yhden Kennedy Center -palkinnon. Hänen menestyskappaleisiinsa kuuluvat muun muassa Sammy Cahnin sanoittamat ”I’ve Heard That Song Before”, ”I’ll Walk Alone” ja ”Let It Snow! Let It Snow! Let It Snow!”.
Suomennettuja kappaleita

”Kaiken” (”People”)
”Kerran kesällä” (”Things We Did Last Summer”)
”Lunta saa tuiskuttaa” (”Let It Snow! Let It Snow! Let It Snow!”)
”Luotan timantteihin vain” (”Diamonds Are a Girl’s Best Friend”)
”Onnen lähde” (”Three Coins in the Fountain”)
”Rakastun liian helposti” (”I Fall in Love Too Easily”)
”Sataa lunta” (”Let It Snow! Let It Snow! Let It Snow!”)
”Viisi pientä minuuttia” (”Five Minutes More”)
”Yksin maailmassa” (”People”)
Lähde: Suomen Äänitearkisto ry.
Aiheesta muualla

Jule Styne Songwriters Hall of Fame. Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 26.9.2011. (englanniksi)
Kaapelimodeemi

Kaapelimodeemi on kaksisuuntaisessa kaapelitelevisioverkossa toimiva päätelaite (modeemi). Yleisin kaapelimodeemin avulla toteutettava palvelu on laajakaistainen Internet-yhteys. Tällöin kaapelimodeemi kytketään palvelun tilaajan kotona kaapelitelevisioverkon antennirasiaan. Kaapelimodeemi muuntaa antennista tulevan signaalin tietokoneiden ja muiden oheislaitteiden käyttämään muotoon. Kaapelimodeemissa voi olla Ethernet-liitin ja langaton tukiasema muuntamaan kaapeliverkon tietoliikenteen yhteyskäytäntö Ethernet-yhteyskäytännöksi ja päinvastoin. Verrattuna esimerkiksi DSL-yhteyteen, kaapelimodeemiliittymä aktivoidaan asiakkaan verkkoalueelle heti ostovaiheessa. Myöskin nopeuden vaihto onnistuu poikkeuksetta välittömästi. Operaattorin palvelin tunnistaa kaapelimodeemin sen MAC-osoitteen perusteella ja antaa oikean määrän kaistaa.
Suomessa kaapelimodeemiverkossa käytettäviä standardeja ovat euroDOCSIS 1.1, 2.0 ja 3.0 (engl. Data Over Cable Service Interface Specification). 100Mbit/s ja sen ylittäviä liittymiä tarjoavat suurimmat kaapelimodeemioperaattorit Kaisanet, Elisa, Telia ja DNA. Pienemmät operaattorit tuottavat yhteyksiä pääasiassa muilla tekniikoilla. Kaapelimodeemiliittymän nopeus on yleensä asymmetrinen. Paluusuunnan nopeus on yleensä merkittävästi hitaampi kuin latausnopeus. DNA:lla on 2013 vuodesta lähtien ollut nopein liittymä, 350/20Mbit/s.  Nykyisin keskiluokan yhteyksillä on yleensä 10Mbit/s lähetyskaistaa. Käytännössä näin suuriin nopeuksiin päästään vain tehokkaalla laitteistokokoonpanolla ja Ethernet-kaapelilla suoraan modeemiin. Vaikka käytettävät verkkokortit ja mahdolliset kuluttajahintaiset kytkimet ja reitittimet tukisivatkin 1 Gbit/s nopeuksia, ei niiden suorituskyky välttämättä riitä 200 Mbit/s nopeuteen. Langattomalla verkolla huippunopeudet jäävät saavuttamatta, sillä nopeimmallakin 802.11n-standardilla ylletään käytännössä 100 Mbit/s nopeuteen. Uusimmilla 802.11ac-tekniikkaa tukevilla laitteilla voidaan päästä jopa 500Mbit/s nopeuteen.
CMTS (Cable Modem Termination System) on kaapelitelevisioverkon laitetilassa oleva koaksiaali- ja kuitukaapelit päättävä keskitin. Yhteys kotoa Internetiin toteutetaan yhdellä paluusuuntaisella taajuuskaistalla ja yhteydet koteihin toisella myötäsuuntaisella kaapelimodeemikäyttöön varatulla taajuuskaistalla, joka vastaa yhden televisiokanavan käyttämää taajuuskaistaa. Samassa verkon haarassa on internet-liikennettä varten varattu yleensä useita myötä- ja paluusuunnan taajuuskanavia, joiden tarjoamaa tiedonsiirtokapasiteettia kaapelimodeemit jakavat.
Standardit

Aikaisemmin USA:ssa käytettiin standardia DOCSIS (nyt versio 2.0) ja Euroopassa standardia DAVIC. Eurooppalainen versio on kuitenkin saanut väistyä amerikkalaisen standardin eurooppalaistetun euroDOCSIS-version tieltä.
euroDOCSIS-standardissa kehysrakenne on DVB-standardin mukainen, kanavanvarausmenetelmä on TDMA ja modulointimenetelmä kaapelissa on QPSK ja QAM.
euroDOCSIS-määrittelyt ovat saatavissa (englanniksi) tComLabs-sertifiointiyrityksen[vanhentunut linkki] sivuilta. DOCSIS-määrittelyn ovat saatavissa DOCSIS-sivustolta.
Kaapelimodeemiyhteyksien tarjoajia Suomessa

DNA (pääkaupunkiseutu, Lahti, Hollola, Kuopio, Lohja, Vihti, Karkkila, Eura, Harjavalta, Naantali, Nousiainen, Masku, Nakkila, Oulu, Pori, Raisio, Rauma, Rusko, Kymenlaakso, Kotka ja Ulvila)
Telia (Hyvinkää, Hämeenlinna, Imatra, Jyväskylä, Kaarina, Kemi, Kouvola, Kuusankoski, Lappeenranta, Mäntsälä, Porvoo, Rovaniemi, Toijala, Tornio, Turku, Valkeakoski ja Varkaus)
Kaisanet Oy (Iisalmi, Kajaani, Sotkamo)
Elisa (Espoo, Lieto, Tampere, Riihimäki, Nurmijärvi, Järvenpää, Sipoo, Kerava, Tuusula, Vantaa, Kirkkonummi, Vaasa, Seinäjoki, Kokkola, Joensuu ja Jyväskylä)
Lounea (Salon ja Forssan seutu)
BLC (Savonlinnan Puhelin Oy) (Savonlinna, Parikkala)
MPY (Mikkeli, Juva, Pieksämäki, Varkaus, Kangasniemi, Pertunmaa, Mäntyharju, Puumala)
Aina (Hämeenlinna ja ympäristö)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaapelimodeemi Wikimedia Commonsissa
KDM Narhvalen (S320)

| KDM Narhvalen |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kööpenhaminan laivastontelakka
Kölinlasku:  16. helmikuuta 1965
Laskettu vesille:  10. syyskuuta 1968
Palveluskäyttöön:  27. helmikuuta 1970
Poistui palveluskäytöstä:  16. lokakuuta 2003
Loppuvaihe:  romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  457 t (pinnalla) 508 t (sukelluksissa)
Pituus:  43,9 m
Leveys:  4,6 m
Syväys:  4,3  m
Koneteho:  2 x Mercedes Benz V12 -dieselmoottoria á 600 hv (450 kW) 1 x SSW-sähkömoottori 1 000 kW
Nopeus:  10 solmua (pinnalla) 17 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  22, joista neljä upseeria
Aseistus
Aseistus:  8 x 533 mm torpedoputkea
KDM Narhvalen (runkonumero S320) oli Tanskan laivaston Narhvalen-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Kööpenhaminen laivastontelakalta, missä köli laskettiin 16. helmikuuta 1965. Se laskettiin vesille 10. syyskuuta 1968 ja valmistui 27. helmikuuta 1970.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 16. lokakuuta 2003 ja on romutettu.
Järven tarina

| Järven tarina |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Mia Selin, 2016.
Ohjaaja:   Marko Röhr
Käsikirjoittaja:   Antti Tuuri  Marko Röhr 
Tuottaja:  Marko Röhr
Säveltäjä:  Panu Aaltio
Kuvaaja:  Teemu Liakka
Leikkaaja:  Kim Saarniluoto
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  MRP Matila Röhr Productions
Levittäjä:  Vertigo Média
Ensi-ilta:   2016-01-1515. tammikuuta 2016  
Kesto:  76 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Järven tarina on suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2016. Sen käsikirjoittivat Antti Tuuri ja Marko Röhr. Röhr myös ohjasi elokuvan yhdessä Kim Saarniluodon kanssa.
Sisältö

Järven tarina on dokumentti suomalaisesta järviluonnosta. Elokuvassa nähdään veden alla ja päällä kuvattuja filminpätkiä. Samalla kertoja (Samuli Edelmann) kuvailee muinaisten suomalaisten ja modernin tieteen näkemyksiä suomalaisesta luonnosta. Lisäksi elokuvassa kuullaan Johanna Kurkelan laulua.
Vastaanotto

Järven tarina sai teatteriensi-iltansa 15. tammikuuta 2016. Se sai Suomen teattereissa 186 919 katsojaa, mikä tekee siitä kaikkien aikojen katsotuimman suomalaisen dokumenttielokuvan.
Episodin kriitikko Niko Ikonen ei löytänyt Järven tarinasta juuri mitään vikaa. Helsingin Sanomien kriitikko Leena Virtanen kuitenkin arvosteli elokuvaa faktan ja fiktion sekoittamisesta ja liiallisesta luottamisesta perinteiseen kerrontaan.
Aiheesta muualla

Järven tarina Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailujen 2013 karsintasarja

| --- | --- |


Ajankohta: 14. lokakuuta -   17. lokakuuta 2012
Isäntämaa:  Yhdistyneet arabiemiraatit
Kaupunki: Abu Dhabi
Joukkueet: 4
Nousevat  3. divisioonaan 2013:  Arabiemiraatit    Kreikka

Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailujen 2013 karsintasarja pelattiin lokakuussa 2012 Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa, turnaukseen osallistui neljä joukkuetta joista kaksi pääsi 3. divisioonan turnaukseen 2013.