stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Julkisen sanan neuvosto
Puheenjohtaja

JSN:n puheenjohtajuus oli vuoden 2015 loppuun sivutoiminen ja muuttui sen jälkeen päätoimiseksi. Kauden pituus on viisi vuotta 1.1.2024 alkaen, ja tehtävää voi hoitaa korkeintaan kaksi perättäistä kautta. Aiemmin kausi on ollut nelivuotinen, sitä ennen kolmivuotinen.
Jotkut JSN:n puheenjohtajat ovat eronneet myrskyisästi. Jacob Söderman erosi vuonna 2005 kesken kauden, kun ei saanut vastakaikua esitykselleen puheenjohtajan aseman vahvistamisesta. Södermanin jälkeen puheenjohtajaksi valittiin Kalevi Kivistö vuonna 2005. Hän erosi syyskuussa 2007. Ylen A-Studiossa 12. syyskuuta 2007 käsiteltiin Kivistön yhteyksiä entisiin sosialistimaihin 1970- ja 1980-luvulla, jolloin hän oli SKDL:n puheenjohtaja ja ohjelman mukaan rähmällään entiseen Itä-Saksaan päin. Kivistön mukaan ohjelmalla haluttiin maksaa kalavelkoja langettavasta päätöksestä, jonka JSN antoi Ylen A-Piste-ohjelmalle. Puheenjohtajina Kivistön eron jälkeen toimivat varapuheenjohtajat, toimittajat Matti Rönkä ja Jari Lindholm.
Tammikuussa 2008 neuvoston puheenjohtajaksi valittiin toimittaja Pekka Hyvärinen. Joulukuussa 2009 JSN antoi vapauttavan päätöksen Ylen TV2:n Silminnäkijä-ohjelman väitteistä Nuorisosäätiön puheenjohtajana toimineen pääministerin Matti Vanhasen saamista ilmaisista rakennustarvikkeista. Niin sanotun lautakasagaten jälkeen puheenjohtaja Hyvärinen erosi. Myös neuvoston jäsen Pekka Iivanainen ilmoitti eroavansa. JSN:n puheenjohtajaksi valittiin vajaat kaksi viikkoa myöhemmin sanomalehti Kalevan entinen päätoimittaja Risto Uimonen. Vuonna 2011 1. varapuheenjohtajana toimi Keskisuomalaisen varapäätoimittaja Inkeri Pasanen ja 2. varapuheenjohtajana Suomen Kuvalehden toimittaja Tuomo Lappalainen.
Vuoden 2016 alussa Elina Grundström aloitti nelivuotiskautensa JSN:n ensimmäisenä päätoimisena puheenjohtajana.  Vuoden 2020 alusta puheenjohtajana on toiminut oikeustieteen kandidaatti Eero Hyvönen, jolla on pitkä päätoimittajakokemus eri medioissa.
Julkisen sanan neuvoston puheenjohtajat vuodesta 1969 lähtien:
Heikki Waris (1969)
Veli Merikoski (1970–1971)
Kettil Bruun (1971–1972)
K. J. Lång (1972–1975)
Kai Korte (1975–1978)
Henrik Grönqvist (1978–1990)
Raimo Pekkanen (1990–1996)
Kari Lehtola (1996–1999)
Olli Mäenpää (1999–2003)
Jacob Söderman (2003–2005)
Kalevi Kivistö (2005–2007)
Pekka Hyvärinen (2008–2009)
Risto Uimonen (2010–2015)
Elina Grundström (2016–2019)
Eero Hyvönen (2020–)
Jäsenet

Julkisen sanan neuvoston jäsenet vuonna 2025:
Eero Hyvönen, puheenjohtaja (2020–)
Tommi Hatinen (2024–2026)
Jonas Jungar (2025–2027)
Pasi Kivioja (2025–2027)
Anssi Marttinen (2024–2026)
Minna McGill (2023–2025)
Sara Nurmilaukas (2024–2026)
Farhia Omer (2025–2027)
Margareta Salonen (2024–2026)
Timo Sipola (2023–2025)
Tuuli Tahkokorpi (2025–2027)
Mari Tuohiniemi (2024–2026)
Marjukka Vainio-Rossi (2023–2025)
Erja Yläjärvi (2023–2025)
Kritiikkiä

Informaatio- ja teknologiaoikeuden professori Jukka Kemppisen mukaan JSN:n toimena on ”varjella sanoma- ja aikakauslehtiä oikeudenkäynneiltä”, ja "jottei tätä huomattaisi, JSN sanoo liikuskelevansa sananvapauden asialla". Kemppisen kritiikin pontimena oli JSN:n lausuma, joka suositteli ennakkomoderointia verkkokeskusteluihin.
JSN:n toiminnasta ei voi tehdä kantelua esimerkiksi oikeuskanslerille, koska JSN ei ole viranomainen. Suomen Kuvalehti julkaisi lokakuussa 2016 viiden sivun artikkelin, jossa käsiteltiin JSN:n ongelmia. Artikkelissa kritisoitiin muun muassa puheenjohtajan valtaa: hän saa karsia kanteluita ennen käsittelyä. Puheenjohtaja voi esimerkiksi karsia kantelun silloin kun siinä esitetty virhe on hänen mielestään ”epäolennainen tai vähäinen”. Näin ollen neuvosto ei koskaan ottanut käsittelyyn esimerkiksi sanomalehden virheellistä väitettä, että makkara olisi Maailman terveysjärjestön mukaan syöpäriskiltään yhtä vaarallinen kuin tupakka, todetaan jutussa sarkastisesti.
JSN:n karsintaprosessia on kritisoinut myös tiedetoimittaja Jani Kaaro. Esimerkiksi Pohjolan Sanomat väitti pääkirjoituksessaan 16.6.2013, että Espanjassa yli puolet nuorista on työttöminä. Väite oli virheellinen, sillä tuolloin vain joka viides espanjalaisnuori oli vailla työtä. JSN:n puheenjohtajan mielestä Pohjolan Sanomien väite ei ollut olennainen asiavirhe.
JSN:n perussopimusta uudistettiin vuonna 2020 kahdella tavalla, jotka lisäsivät mahdollisuuksia saada muutos puheenjohtajan tekemään karsintapäätökseen. Kantelija on ennenkin voinut pyytää JSN:n varapuheenjohtajilta muutosta karsintapäätökseen, mutta vain siinä tapauksessa, että puheenjohtajan päätös on perustunut "ilmeisen virheelliseen tietoon". Uudistuksen jälkeen muutosta voi hakea myös, jos puheenjohtajan päätös on perustunut "olennaisesti puutteelliseen tietoon". Uudistuksessa annettiin neuvostolle mahdollisuus ottaa itse käsiteltäväkseen mikä tahansa puheenjohtajan tekemä ratkaisu, jos enemmistö neuvostosta niin päättää kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun neuvosto on saanut ratkaisusta tiedon.
Eurabia

The Economist -lehden kansikuva 24. kesäkuuta 2006.
Islam Euroopassa 2010.
Eurabia on äärioikeistolainen poliittinen uudissana, joka on muodostettu sanoista Eurooppa ja Arabia. Se viittaa salaliittoteoriaan, jonka mukaan islaminuskoisesta väestöstä tulee Euroopassa muutaman sukupolven kuluessa enemmistö maahanmuuton ja korkean syntyvyyden seurauksena.
Eurabia-teoria

Käsitteen teki tunnetuksi egyptiläissyntyinen Gisèle Littman (salanimellä Bat Ye’or), joka viittasi sillä kirjassaan Eurabia: The Euro-Arab Axis (2005) eurooppalaisten ja arabimaiden oletettuun ulkopoliittiseen yhteistyöhön, jota hän piti tavoitteiltaan amerikkalaisvastaisena ja antisionistisena. Termin hän lainasi Eurabia-nimisestä aikakauskirjasta, jota julkaisi eurooppalais-arabialainen ystävyyskomitea ”European Committee for Coordination of Friendship Associations with the Arab World”.
Teorian arvostelua

Eräät kirjoittajat ovat kuvailleet Bat Ye’orin väitteitä Euroopan johdon ja islamilaisten maiden hallitusten yhteistyöstä salaliittoteoriaksi.
Kansainvälisen politiikan tutkija Toby Archerin mukaan Eurabia-teoria on keskeinen muslimi- ja maahanmuuttovastaisessa niin sanotussa vastajihadistisessa liikkeessä. Norjan vuoden 2011 joukkomurhan tekijän Anders Behring Breivikin aatemaailman juuret olivat tässä liikkeessä. Archer kirjoittaa, ettei hän odottanut kenenkään tekevän Breivikin kaltaista joukkomurhaa, vaikka hänen mukaansa vastajihadistit ”flirttailevatkin väkivaltaisella kuvastolla”: ”Vastajihadistiset bloggarit ja aktivistit eivät ehkä kehottaneet suoraan väkivaltaan, mutta he maalasivat kuvan maailmasta, jossa konflikti maahanmuuttajia ja Euroopan oletettua monikulttuurista eliittiä vastaan on väistämätön”. Hän jatkaa: ”Siinä mielessä he ehkä eivät antaneet Breivikille määräyksiä, mutta he kivesivät tien, jota pitkin hän päätti kävellä”.
ICCT:n tutkija Arun Kundnanin mukaan Eurabia-teoria täyttää jihadinvastaisen liikkeen ”rakenteellisen tarpeen” salaliittoteorialle. Kundnani vertaa Eurabia-käsitettä Siionin viisaitten pöytäkirjoihin.
Yhdysvaltalaisen Pew Research Center -tutkimuskeskuksen mukaan sen data vuodelta 2011 ei viittaa Eurabian syntymiseen, sillä Euroopan muslimiväestön kasvu on hidasta. Kun muslimien osuus Euroopassa vuonna 1990 oli 4,1 prosenttia, se oli kasvanut kuuteen prosenttiin vuonna 2010. Tutkimuskeskuksen uudemman datan mukaan muslimeita oli vuonna 2016 Euroopassa vain 4,9 prosenttia väestöstä. Osuus kasvaa Pew -tutkimuskeskuksen mukaan 7,4 –14,0 prosenttiin seuraavien 34 vuoden kuluessa. Vuoteen 2050 mennessä eli korkeintaan kolminkertaistuu.
Kirjallisuutta

Bawer, Bruce: While Europe Slept. How Radical Islam is Destroying the West from Within.  Doubleday, 2006.  ISBN 0-385-51472-7  (englanniksi)
Fallaci, Oriana: The Force of Reason.  New York:  Rizzoli International, 2006.  ISBN 0-8478-2753-4  (englanniksi)
Ye’or, Bat: Eurabia. The Euro-Arab axis.  Madison, New Jersey:  Fairleigh Dickinson University Press, 2005.  ISBN 0-8386-4077-X  (englanniksi)
Ye’or, Bat: Islam and Dhimmitude. Where Civilizations Collide.  Madison, New Jersey:  Fairleigh Dickinson University Press, 2001.  ISBN 0-8386-3942-9  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Huovinen, Arto: Vastajihadistien outo maailma Kansan uutiset. 26.7.2011.
Vaïsse, Justin: Eurabian Follies (Arkistoitu – Internet Archive) Foreign Policy. 2010. (englanniksi)
Suosittuja salaliittoteorioita
| --- | --- |
Kuolemia:  John F. Kennedyn salamurhan teoriat  Salaliittoteoriat prinsessa Dianan kuolemasta  Salaliittoteoriat Dag Hammarskjöldin kuolemasta  Salaliittoteoriat Adolf Hitlerin kuolemasta  Salaliittoteoriat Elvis Presleyn kuolemasta  Salaliittoteoriat Johannes Paavali I:n kuolemasta  Salaliittoteoriat Osama bin Ladenin kuolemasta 
Onnettomuuksia:  Estonian uppoamisen salaliittoteoriat 
Terrori-iskuja:  Venäjän kerrostalopommeja koskevat salaliittoteoriat  Syyskuun 11. päivän terroritekojen salaliittoteoriat 
Avaruus ja maan ulkopuolinen elämä:  Apollo-ohjelmaa koskevat huijaussyytökset  Black Knight -satelliitti  Liskoihmiset  Mustapukuiset miehet  Natsiufot  Nibiru  Roswellin tapaus 
Muita:  Bilderberg-ryhmä  Die Glocke  Epäilyt Barack Obaman kansalaisuudesta  Eurabia/Väestönvaihto/Kalergi-salaliittoteoria  Great Reset  Grooming  HAARP  Holokaustin kiistäminen  Illuminati  Keksitty keskiaika  Kemikaalivanat  Koronaviruspandemiaan liittyvät salaliittoteoriat  Kulttuurimarxilaisuus  Kuollut internet -teoria  Lilla Saltsjöbadsavtalet  Mustat helikopterit  NESARA  Paul on kuollut  Philadelphia-koe  Pizzagate  QAnon  Selkäänpuukotusteoria  Siionin veljeskunta  Siionin viisaiden pöytäkirjat  Syvä valtio  Uusi kronologia  Uusi maailmanjärjestys  Valkoisten kansanmurha  Varsovan keskitysleirin puolalaisten murhaaminen  ZOG
Afrikankeuhkokalat

| Afrikankeuhkokalat |
| --- | --- |
 Afrikankeuhkokala (Protopterus annectens)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Lihaseväiset Sarcopterygii
Alaluokka::  Keuhkokalat Dipneusti
Lahko::  Keuhkokalat Ceratodontiformes
Heimo::  Afrikankeuhkokalat Protopteridae  Peters, 1855
Suku::  Protopterus  Owen, 1839
Katso myös
   Afrikankeuhkokalat Wikispeciesissä   Afrikankeuhkokalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Afrikankeuhkokalat (Protopteridae) on keuhkokaloihin kuuluva trooppisessa Afrikassa tavattava kalaheimo.
Lajit

Afrikankeuhkokaloihin kuuluu neljä lajia: afrikankeuhkokala (Protopterus annectens), etiopiankeuhkokala (Protopterus aethiopicus), kongonkeuhkokala (Protopterus dolloi) ja sambesinkeuhkokala (Protopterus amphibius). Näistä afrikankeuhkokalaa ja kongonkeuhkokalaa tavataan Afrikan länsi-, keski- ja eteläosista ja etiopiankeuhkokalaa ja sambesinkeuhkokalaa itä- ja eteläosista.
Anatomia

Ruumiinmuodoltaan afrikankeuhkokaloihin kuuluvat lajit ovat pitkulaisia. Suurin laji etiopiankeuhkokala voi kasvaa 180 cm pitkäksi, muut jäävät  noin metrin mittaisiksi. Koiraat ovat kookkaampia kuin naaraat. Uimarakoista on kehittynyt kaksi keuhkoa, joilla ne ottavat tarvitsemansa hapen ilmasta. Lajien rinta ja vatsaevät ovat pitkät ja ohuet.
Elintavat

Afrikankeuhkokalat elävät makeissa vesissä, kuten hitaasti virtaavissa joissa ja soilla. Kuivan kauden ajaksi ne kaivautuvat pohjamutiin, kehittävät kuivumisen estävän limakerroksen ympärilleen ja niiden aineenvaihdunta hidastuu. Näin ne viettävät yleensä 8–9 kuukautta, mutta etiopiankeuhkokalan tiedetään selvinneen tässä tilassa laboratorio-olosuhteissa jopa neljä vuotta.
Kalojen lisääntymiskausi on sadekaudella. Koiras kaivaa onkalon, jonne naaras laskee mätinsä ja koiras vartioi sitä. Kuoriutuessaan poikasilla on ulkoiset kidukset, jotka surkastuvat, kun poikaset kasvavat. Kalojen ravintoa ovat pienemmät kalat ja vedessä elävät hyönteiset, nilviäiset ja äyriäiset.
Kuva kongonkeuhkokalan keuhkoista
Jangtsenbaraali

| Jangtsenbaraali |
| --- | --- |
 -
Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Nautaeläimet Bovidae
Alaheimo::  Vuohet Caprinae
Suku::  Baraalit Pseudois
Laji::  schaeferi
Kaksiosainen nimi
 Pseudois schaeferi  (Haltenorth, 1963) 

Katso myös
   Jangtsenbaraali Wikispeciesissä   Jangtsenbaraali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jangtsenbaraali (Pseudois schaeferi) on  keskiaasialainen, Kiinassa elävä vuohien alaheimon sorkkaeläinlaji. Sitä pidetään erittäin uhanalaisena lajina.
Taksonomia

Jangtsenbaraali on luokiteltu vaihdellen joko omaksi lajikseen tai baraalin alalajiksi (P. nayaur schaeferi). Esimerkiksi Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee sen baraalin alalajiksi molekyyligeneettisten tutkimusten perusteella.
Koko ja ulkonäkö

Jangtsenbaraali on tavallista baraalia pienempi. Urokset painavat 28–35 kg ja naaraat 25 kg. Ruumiin pituus on 106–140 cm ja säkäkorkeus 50–80 cm. Lajin turkki on talvisin hopeanharmaa ja kesäisin ruskeanharmaa. Vatsan ja ruumiin karvoitusta erottaa ohut musta raita. Ruumiin alapuoli ja jalkojen sisäosat ovat valkoisia. Uroksilla ja naarailla kasvaa sarvet, jotka ovat tavallisen baraalin sarvia paljon pienemmät. Uroksen sarvet ovat suhteessa naaraisiin paksummat ja ne kaartuvat sen sivuille. Naarailla on pienet suorat sarvet.
Levinneisyys ja elinympäristö

Jangtsenbaraalia tavataan Kiinassa osissa Sichuanin ja Yunnanin maakuntia sekä Tiibetin autonomisella alueella. Levinneisyysalue käsittää melko kapean alueen Jinshajiangin laaksossa Jangtsen yläjuoksulla.
Lajin elinympäristö on vaikeakulkuista maastoa jyrkillä kalloilla 2 700 – 3 200 metrin korkeudella merenpinnasta. Kasvillisuus seudulla on harvaa. Lajia erottaa sen sukulaisen baraalin elinalueesta tammimetsävyöhyke, jota yksilöt eivät ilmeisesti ylitä. Niitä saattaa kuitenkin ajoittain esiintyä lähimetsissä ja metsäaukeilla.
Elintavat

Jangtsenbaraalit esiintyvät nykyisin tavallisesti alle 15 yksilön laumoissa. Aiemmin yleisiä olivat 10–36 yksilön laumat. Urokset voivat muodostaa pelkästään uroksia käsittäviä ryhmiä tai liikkua naaraiden kanssa samassa ryhmässä. Jangtsenbaraalit ovat yleensä aktiivisimmillaan aamuisin ja myöhään iltapäivällä. Keskipäivän ne viettävät lepäillen.
Jangtsenbaraali syö pääasiassa ruohoja, mutta myös muita kasveja. Kaikkiaan sen ruokavalioon on todettu kuuluvan yli 20 eri kasvilajia, joihin lukeutuvat heinät, esimerkiksi harjasheinälaji Cenchrus flaccidus ja Setarica glauca, sekä mähkälaji nuoramähkä (Selaginella sanguinolenta).
Lajia saalistavat leopardi, vuorisusi, susi ja suuret petolinnut. Luonteeltaan jangtsenbaraalit ovat hyvin varovaisia, ja niitä on vaikea havaita luonnossa.
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut jangtsenbaraalin erittäin uhanalaiseksi (ala)lajiksi. Kannan oli arvioitu vähentyneen 50 % 21 vuoden aikana. Kannan koosta on kuitenkin toisistaan poikkeavia arvioita, joiden mukaan kannan koko olisi 7 000 tai vain muutama sata yksilöä. Huomattavia uhkia lajille ovat elinympäristön tuhoutuminen ja metsästys.
Démasquée

| Démasquée |
| --- | --- |

Nimi:  Démasquée
Tekijä:  Akseli Gallen-Kallela
Valmistuspaikka:  Pariisi
Valmistumisvuosi:  1888
Taiteenlaji:  realismi
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  65,5 cm
Leveys:  54,5 cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum, Helsinki
Realismit
Jacob Riis, , 1890.
Realismi taiteessa | Realismi kirjallisuudessa
Fantastinen realismi 
 Fotorealismi 
 Inhorealismi 
 Kapitalistinen realismi 
 Maaginen realismi 
 Naturalismi (taide) 
 Neorealismi 
 Sosialistinen realismi 
 Surrealismi 
 Uusi realismi 
 Yhteiskunnallinen realismi
Realismia
Akka ja kissa 
 Démasquée 
 Femme nue couchée 
 Kivenhakkaajat 
 Le Sommeil 
 Maailman alkuperä 
 Poika ja varis 
 Pyykkiranta 
 Raatajat rahanalaiset 
 Tanssiaiskengät 
 Toipilas 
 Wolgastin satamassa 15. kesäkuuta 1633 
 Zaporogit kirjoittavat pilkkakirjettä Turkin sulttaanille
Démasquée (suom. paljastettu) on taidemaalari Akseli Gallen-Kallelan maalaama, realistinen öljyvärimaalaus vuodelta 1888. Gallen-Kallela maalasi teoksen Pariisissa ja se esittää alastonta pariisilaismallia istumassa taiteilijan suomalaisella ns. Keuruun ryijyllä. Démasquée kuuluu nykyään Ateneumin kokoelmiin.
Maalaus on Gallen-Kallelan töistä erityisen vahvasti eroottista tunnelmaa sisältävä työ. Siinä on monia tuon aikaisen boheemielämän piirteitä: täysin alaston nainen katsoo suoraan taiteilijaan mitään peittelemättä, kädessään naamio. Hänellä on kitara vieressään, pääkallo pöydällään ja nurkassa on rintakuva. Suomalainen ryijy tuo väriä tähän miljööseen. Lattialla olevassa lasisessa kukkavaasissa olevat valkoiset liljat puolestaan tuovat huoneeseen puhtauden ja luonnon tuulahduksen.
Maalauksen on tulkittu esittävän hetkeä, jolloin sovinnaisuuden naamiot on heitetty pois ja pelkkä alaston eksistenssi paljastuu. Siihen on nähty sisältyvän myös boheemielämään sisältyvää traagisuutta, ankeutta, pidättelemättömyyttä ja jopa kuoleman mahdollisuus.
Alkuperäinen tilaaja

Démasquéen tilasi suomalainen keräilijä Herman Antell, joka halusi liittää maalauksen sukupuolisesti uskallettujen kuvien kokoelmiinsa. Hän ei kuitenkaan halunnut teosta itselleen sen nähtyään. On tulkittu, että maalaus oli kenties liian julkea ja liian miehistä kaikkivoipaisuutta uhkaava.
Aiheesta muualla

Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Démasquée.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Enduron maailmanmestaruussarja

| Enduron maailmanmestaruussarja |
| --- | --- |
  Enduron maailmanmestaruuskausi 2024 

Järjestäjä:  FIM
Luokka:  enduro
Maa:  kansainvälinen
Ensimmäinen kausi:  1990
Virallinen kotisivu
Enduron maailmanmestaruussarja (virallisesti FIM World Enduro Championship eli WEC) on enduron maailmanmestaruussarja. Sarjassa ajetaan tällä hetkellä kolmessa eri luokassa, Enduro 1, 2- ja 3-luokissa.
Historia

Enduron maailmanmestaruussarja käynnistyi vuonna 1990, jolloin mukana oli kaikkiaan kuusi luokkaa yli - ja enintään 500cc, 350cc, 250cc, 125cc ja 80cc. Yli 500cc- ja 350cc-pyörät olivat 4-tahtisia ja loput 2-tahtisia. Kauden 1993 jälkeen sekä 80cc että enintään 500cc lopetettiin ja 250cc muutettiin 175cc:ksi. Vuonna 1996 350cc muuttui 450cc:ksi ja kahta kautta myöhemmin 250cc palasivat MM-sarjaan. Tuolla hetkellä luokkia oli viisi. Kauden 2003 jälkeen kaikki nämä luokat lopetettiin ja tilalle otettiin FIM:in kehittämä järjestelmä, jolla luokat nimettiin uusiksi. Tätä tapahtui samana vuonna myös muun muassa motocrossissa. Näin syntyivät nykyiset luokat Enduro 1, Enduro 2 ja Enduro 3.
Enduro GP on yleiskilpailu.
Kilpailut

Mestaruussarjan kilpailu on normaalisti kolme päivää kestävä kilpailu. Lauantaina ja sunnuntaina ajettavat kilpailut ovat erillisiä, joille on omat lopputulokset.
Pisteytys

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 |
| Pisteet | 25 | 22 | 20 | 18 | 16 | 15 | 14 | 13 | 12 | 11 | 10 | 9 | 8 | 7 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
Eniten osakilpailuvoittoja

Tilanne: 15.6.2008. Lähde: Yle
| # | Kuljettaja | Voitot |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Juha Salminen | 78 |
| 2. |  Kari Tiainen | 77 |
| 3. |  Stefan Merriman | 64 |
| 4. |  Giovanni Sala | 52 |
| 5. |  Samuli Aro | 48 |
| 6. |  Petteri Silván | 44 |
| 7. |  Anders Eriksson | 42 |
| 7. |  Mario Rinaldi | 42 |
| 7. |  Iván Cervantes | 42 |
| 10. |  Mika Ahola | 38 |
Aiheesta muualla

Enduron MM-sarjan kotisivut ((englanniksi) (ranskaksi) (espanjaksi))
Kiiltolahnakalat

| Kiiltolahnakalat |
| --- | --- |
 Kiiltolahna (Lampris guttatus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kiiltolahnakalat  Lampriformes  Goodrich, 1909
Heimot
 Kiiltolahnat (Lampridae)  Nauhakalat (Lophotidae)  Liuskapyrstöt (Radiicephalidae)  Airokalat (Regalecidae)  Lankapyrstöt (Stylephoridae)  Viikatekalat (Trachipteridae)  Purje-evät (Veliferidae) 
Katso myös
   Kiiltolahnakalat Wikispeciesissä   Kiiltolahnakalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiiltolahnakalat (Lampriformes joskus myös Lampridiformes tai Allotriognathi) on viuhkaeväisiin kaloihin kuuluva kalalahko. Monet heimoista ovat syvänveden kaloja ja melko huonosti tunnettuja. Kiiltolahnakaloja tavataan kaikista valtameristä.
Heimot ja taksonomia

Varhaisimmat kiiltolahnakalojen lahkoon kuuluvista fossiileista on ajoitettu liitukaudelle. Fossiileista tunnettu heimo on muun muassa Turkmenidae, joka muistuttaa nykyisiä kiiltolahnoja. Lisäksi fossiileissa on sukuja ja lajeja, joiden heimosta ei ole varmuutta. Nykyään lahkoon kuuluu seitsemän heimoa ja noin 21 lajia. Heimojen monofyleettisyys ja kuuluminen samaan lahkoon on varmistettu molekyylibiologisin tutkimuksin, tosin muunkaltaisiakin tutkimustuloksia on esitetty, joissa esimerkiksi lankapyrstöt on sijoitettu muihin lahkoihin. Erityisesti epäselvyyttä on ollut kiiltolahnakalojen ylälahkosta. Aiemmin sen katsottiin kuuluvan muun muassa ahvenkalojen kanssa samaan ylälahkoon Percimorpha. mutta nykyään lahko sijoitetaan useimmiten Acanthomorpha-alalahkoon. Eräissä luokituksissa heimo jaetaan kahteen ryhmään Bathysomi ja Taeniosomi. Näistä ensimmäiseen parafyleettiseen ryhmään kuuluvat kiiltolahnat ja purje-evät ja jälkimmäiseen monofyleettiseen ryhmään muut heimot.
Tyypillisiä piirteitä

Kiiltolahnakalat ovat merikaloja. Kooltaan ne vaihtelevat alle kahdesta metristä airokalojen jopa 12 metrin pituuteen. Ruumiinmuodoltaan kalat ovat usein litteitä ja kiekkomaisia tai pitkulaisia. Vatsaevissä ruotoja on 0–17 ja muut evät ovat piikittömät. Suurimmalta osalta lajeista puuttuu uimarakko. Monet lajeista ovat suomuttomia. Jos suomuja on, ne ovat pieniä ja pyöreitä. Monet kiiltolahnakalojen lahkon lajeista ovat värikkäitä. Tyypillinen piirre kaikille lahkon heimoille on yläleuka, jonka lajit voivat työntää ulospäin.
Aiheesta muualla

ITIS: Lampridiformes (englanniksi)
UniProt, Taxonomy: Lampriformes (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q547507  Wikispecies: Lampridiformes  ADW: Lampridiomorpha  AFD: Lampridiformes  BioLib: 15854  BOLD: 279  CoL: 3F6  EoL: 5469  EPPO: 1LAMPO  GBIF: 1166  iNaturalist: 47513  IRMNG: 10400  ITIS: 638685  NBN: NBNSYS0100003653  NCBI: 81386  Open Tree of Life: 617745  Paleobiology Database: 219170  Plazi: 8A566B09-3C62-616E-FF6A-9E3CB1E2A662  WoRMS: 10310
Selki (Vihti)

| Selki |
| --- | --- |
 Yhdystie 1322 Selissä.
 Selki
 Koordinaatit: 60.4320°N, 24.5212°E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Uusimaa
Seutukunta:  Helsingin seutu
Kunta:  Vihti
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku:  410 (2 013)
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  03320
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Selki on kylä Vihdin itäosassa. Selin kylän raittia hallitsevat vierivieressä sijaitsevat vanhojen kantatilojen tilakeskukset. Nykyisin kylällä on myös jonkin verran yritystoimintaa ja muun muassa kirpputori. Tärkeä keskus kylän elämässä on kylätoimikunnan hoidossa oleva satavuotias monitoimitalo, joka on siirtymässä kunnalta kylätoimikunnan omistukseenmilloin?. Tämä entinen koulu on jokapäiväisessä käytössä ja käyttäjiä tulee myös ympäristöstä. Talossa toimivat niin seurakunnan kerhot, 4H-kerho, atk-kerho, lasten- ja nuorten liikuntakerhot kuin kansalaisopiston kudontapiirikin. Torstaisin siellä järjestetään torstaitupa, jossa kyläläisillä on mahdollisuus ruokailuun. Yksi kylän perinteistä on ollut isänpäivän lounas. Kesäkautena keskiviikkoisin kesäkahvila. Toinen kylän vanhoista kokoontumispaikoista, Nuorisoseuran talo, on kesäkäytössä.