stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yrjö Kallinen
Sitaatteja > Kallisen sanomaa

»Vapautuminen aikakausien ajatusvirroista ja ympäristön ajatustottumuksista on vaikein ponnistus, mikä ihmisen osalle voi tulla. Sekä pelottavassa että meitä nöyryyttävässä määrin pitää paikkansa sana: Ihminen ei ajattele, vaan hänen ympäristönsä ajattelee hänessä.»
»Elämys alkaa siellä, missä sanat loppuvat. Ja kuitenkin sanat saattavat johdatella ihmistä sanomattoman tuntumaan.» 
((muistikirjamerkintä ilman vuosilukua) (Esipuhe teokseen Sanat kuin valo – Yrjö Kallisen ajatuksia, toim. Harri Markkula, WSOY, 1995))
»Syvin meissä on kaikkien ilmaisujen tuolla puolen.»
Sitaatteja > Kallisesta sanottua

Matti Salminen YLE TV1:ssä (Voimala - Perjantai 8.4.2011)
»"No ensin kahella sanalla: Suuri humanisti. Sen jälkeen tulee aikamoinen litania; merkittävä osuustoimintamies, kansanvalistaja, hän sai vuonna -57 Urho Kekkoselta opetusneuvoksen arvonimen, oli ensimmäinen ja ehkä viimeinen pasifistinen puolustusministeri Suomessa.. heti sotien jälkeen ja tunsi myös idän uskonnot hyvin tarkkaan ja tällaiset kolme oikeestaan perusluonnehdintaa, ihmiset pitävät määrittelyistä vaikka aina niitä ei kannattaisi käyttää, niin kyllä Kallinen oli sosialisti, teosofi ja pasifisti."»
Matti Salminen kuvaa Kallista kirjassaan "Yrjö Kallisen elämä ja totuus" (2011) seuraavasti:
»Kallisen elämä ja ajatukset luovat Suomesta ja maailmasta aivan toisenlaisen kuvan kuin se historiankirjoitus, mihin suurin osa suomalaisista on tottunut. Hänen elämänsä tarjosi toisen vaihtoehdon elää ja ajatella. Yrjö Kallinen oli todellinen toisinajattelija.»
Saul Nieminen kuvasi Kallista kirjassaan "Yrjö Kallinen: mies äänen takana" (1978) seuraavasti:
»Mies saa neljä kuolemantuomiota – ja elää puolta vuotta vaille 90-vuotiaaksi. Kouluja käymätön – oppinut ja viisas kuin huippuetevä professori. Mies mahtava ja itsevarma – sisimmässään vaatimaton ja nöyrä. Kaukaisten ja läheisten piirittämä – yksinäinen ja muista riippumaton. Zen-buddhisti – joka kuuluu luterilaiseen kirkkoon. Sosialisti – jota monet kapitalistit pitävät ystävänään.»
Harri Markkula hahmottelee Kallisen elämäntyötä toimittamassaan ajatuskokoelmassa "Sanat kuin valo – Yrjö Kallisen ajatuksia" (1995) seuraavasti:
»Kallinen piirsi lähtemättömän jäljen maamme henkiseen ilmapiiriin ja yhteiskuntaelämään. Varsinaisen elämäntyönsä hän teki osuustoimintaliikkeen parissa, mutta sen ohessa hänen järeä hahmonsa näkyi monilla eri elämänaloilla: hän oli mm. vapaan kansansivistystyön monitoimimies, rauhantyöntekijä, kansanedustaja ja puolustusministeri.»
Eero Siren kuvaa väitöskirjassaan kun hän oli vuonna 1955 kahdeksanvuotiaana kuuntelemassa Kallisen esitelmää Malmintyöväenopistossa. Kallinen huomasi pienen pojan ja tuli tervehtimään häntä ja ihmetteli jaksaako tämä kuunnella. Kallinen teki Sireniin suuren vaikutuksen esiintymistavallaan.}}
Muistaminen

Yrjö Kallisen elämä oli monissa suhteissa täynnä paradokseja. Hän sai nuorena neljä kuolemantuomiota ja kuitenkin eli lähes 90-vuotiaaksi. Kansalaisluottamuksensa menettänyt pasifisti kohosi puolustusministeriksi. Vain kansakoulun käynyt itseoppinut kokosi poikkeuksellisen laajan tietomäärän ja kielitaidon ja sai opetusneuvoksen arvonimen.
Oulun Raksilan Pikkukankaalle pystytettiin vuonna 1986 Kalliselle omistettu muistomerkki, Laila Pullisen veistämä abstrakti ympäristötaideteos Valaistuksen tie. Teos sijaitsee lähellä paikkaa, jossa Kallinen kertoo kokeneensa nuorena valaistumisen. Muistomerkki rahoitettiin Kallisen rahaston toteuttamalla kansalaiskeräyksellä.
Vuonna 1995 sai ensi-iltansa paljon huomiota herättänyt Esa Kirkkopellon kirjoittama näytelmä Yrjö Kallisen valaistuminen. Näytelmä kuvaa Kallisen elämänvaiheita. Tanssia ja teatteria yhdistänyttä esitystä on sanottu yhdeksi vuosikymmenensä tärkeimmistä teatteriesityksistä.
Yleisradion vuonna 2004 järjestämässä Suuret suomalaiset -äänestyksessä Yrjö Kallinen äänestettiin 63. suurimmaksi suomalaiseksi.
Teokset

Veljeys miten se käsitetään ja mitä se on?. Suomen teosofinen seura, 1923.
Osuuskaupallinen valistustyö. Kulutusosuuskuntien keskusliitto, 1932.
Zen: idän sanoma valaistuksesta (toim.). Teosofinen seura, 1944.
Ostovoiman keskittäminen. Kulutusosuuskuntien keskusliitto,1949.
Osuuskaupallisen valistustyön merkitys ja menetelmät. Kulutusosuuskuntien keskusliitto, 1953.
Hälinää ja hiljaisuutta. Tammi, 1958.
Tässä ja nyt.  Helsinki:  Tammi, 1965.
Elämmekö unessa.  Helsinki:  Tammi, 1971.
Löytäjän ilo: Puheita ja aforismeja.  (Toimittanut Saul Nieminen)  Helsingissä:  Tammi, 1979.  ISBN 951-30-4651-6
Sanat kuin valo: Yrjö Kallisen ajatuksia.  (Toimittanut Harri Markkula)  Helsinki:  WSOY, 1995.  ISBN 951-0-20510-9
Puheenvuoroja Teosofisessa seurassa vuosilta 1941–1954. Teosofinen seura, 1997 ISBN 951-96200-3-6
Kirjallisuutta

Suomalaisia puheita. Toimittanut Tauno Karilas, 1966
Parempaa etsimässä. Yrjö Kallisen täyttäessä 80 vuotta 15.6.1966. Työväen Sivistysliitto, 1966
Nieminen, Saul: Yrjö Kallinen: mies äänen takana, 1978
Rasku, Teuvo: Yrjö Kallinen: Legenda jo eläessään.  (Legenda jo eläessään -sarja)  Helsinki:  WSOY, 1979.  ISBN 951-0-08860-9
Turunen, Jorma & Vuorenrinne, Antti & Siitonen, Satu (toim.): Ihmisyyttä etsimässä: Yrjö Kallisen 100-vuotisjuhlavuoden kunniaksi.  Helsinki:  Työväen sivistysliitto, 1986.  ISBN 951-701-235-7
Suonoja, Kyösti: Yrjö Kallinen: Pasifisti puolustusministerinä.  Helsinki:  Into, 2019.  ISBN 978-952-351-068-5
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Yrjö Kallisen varhaiset vuosikymmenet. Ylen Elävä arkisto.
Elämmekö unessa (Kallisen haastattelu). Ylen Elävä arkisto.
100 suurinta suomalaista – esittely. (Arkistoitu – Internet Archive)
Sanat kuin valo: Yrjö Kallisen ajatuksia. Teosofia.net.
Elääkö ihminen unitilassa? Kallisen haastattelu vuodelta 1970 (Elonpyörä-lehti).
Kuka hiton Yrjö Kallinen?
Kävelevä paradoksi. (Arkistoitu – Internet Archive)
Timo Vihavainen Kallisesta.
Markus Similä haastattelee Kallista 1967. Video. Kavin Elävä muisti -sivusto.
Kallinen, Yrjö hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Yrjö Kallisen bibliografia. Näyttely Yrjö Kallisesta Työväen Arkistossa vuonna 6.3. - 31.8.1996.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Mauno Pekkala | Suomen puolustusministeri 1946–1948 | Seuraaja: Emil Skog |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef 
Laila Pullinen: Valaistuksen tie, 1986. Yrjö Kallisen muistomerkki Oulun Raksilassa.
Arvernit

Gergovian rauniot.
Arvernit olivat gallialainen heimo, joka asui nykyisessä Auvergnessa, Loiren ja Garonnen välisellä alueella. Heidän tärkein linnoituksensa oli Gergovia (nykyisin Clermont-Ferrand). Arvernit olivat pitkään koko Gallian johtava heimo, mutta vuonna 123 eaa. roomalaiset löivät heidät, minkä jälkeen heidän vaikutusvaltansa heikkeni. Johtaviksi heimoiksi nousivat heedut ja sekveenit.
Gallialaisten kuuluisin heimopäällikkö Vercingetorix kuului arverneihin. Vercingetorix johti 53–52 eaa. gallialaisten viimeistä suurta kansannousua roomalaisia vastaan. Julius Caesar löi lopulta Vercingetorixin Alesian piirityksessä.
Poliittisen itsenäisyytensä menetettyään arvernit kuitenkin vaurastuivat ja saivat Rooman vallan aikana provinssiyhteisön etuoikeutetun aseman (civitas libera). Gootit valloittivat vuonna 475 arvernien pääkaupungin Augustonemetumin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arvernit Wikimedia Commonsissa
Vladimir Arsenjev

Vladimir Arsenjev.
Vladimir Klavdijevitš Arsenjev (ven. Влади́мир Кла́вдиевич Арсе́ньев; 10. syyskuuta (J: 29. elokuuta) -->1872 Pietari, Venäjä – 1930 Vladivostok, Neuvostoliitto) oli venäläinen tutkimusmatkailija, kirjailija ja upseeri.lähde?
Arsenjev teki vuodesta 1899 useita matkoja Kaukoitään ja kirjoitti tekemistään matkoista kirjoja, joita hän julkaisi vuodesta 1910 alkaen. Hän oli upseerina sijoitettuna Vladivostokiin ja käytti vapaa-aikansa sen lähiympäristön tutkimiseen. Vladivostokissa on Arsenjev-museo (engl. Vladimir Arsenyev Museum for Krai Regional Studies). Arsenjev löysi matkoillaan ennen tuntematonta siperialaista kasvistoa, vaikkakin matkojen päätarkoitus oli sotilaallinen maastotutkimus.lähde?
Arsenjevin tunnetuin teos on vuonna 1923 ilmestynyt Dersu Uzala, jonka pohjalta Akira Kurosawa teki elokuvan vuonna 1975. Aiheessen liittyvät myös suomentamattomat teokset Po Ussuriinskomu kraju ja V gorah Sihote-Alinja, jossa Dersu Uzala esiintyy. Ennen Kurosawan elokuvaa Dersu Uzalan filmatisoi armenialainen Agasi Babajan vuonna 1961.
Suomennettu teos

Lumen ja palmujen ihmemaassa: Dersu Uzala, metsästäjä ja erakko. Suomentanut E. K. O. Wuorela. Tammi, Helsinki 1946. (Alkuteos: Дерсу Узала 1923.) – Myöhemmät painokset nimellä Dersu Uzala: metsästäjä ja erakko.
Yöllinen vieras, teoksessa: Eräjuttuja, Juha Iisak Koivisto (toim.); Helsinki: WSOY 1998 ISBN 951-0-23027-8
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vladimir Arsenjev Wikimedia Commonsissa
Dersu Uzala Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  IdRef 
Arsenjevin tutkimusmatka 1906
Aroseepra

| Aroseepra |
| --- | --- |
 Chapmaninseepra (Equus quagga chapmani)
Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kavioeläimet Perissodactyla
Heimo::  Hevoseläimet Equidae
Suku::  Equus 
Laji::  quagga
Kaksiosainen nimi
 Equus quagga  Boddaert, 1785 
Synonyymit
 Equus burchelli  Equus burchellii 
 Aroseepran levinneisyys. Aiemmat elinalueet punaisella ja nykyinen levinneisyys vihreällä
Alalajit
 E. q. boehmi – böhminseepra  E. q. borensis  E. q. burchelli – burchellinseepra  E. q. chapmani – chapmaninseepra  E. q. crawshayi  †E. q. quagga – kvagga 
Katso myös
   Aroseepra Wikispeciesissä   Aroseepra Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Aroseepra eli savanniseepra (Equus quagga, aiemmin Equus burchellii) on seepralajeista yleisin ja laajimmalle levittäytynyt.lähde? Aroseeprasta tunnetaan kuusi alalajia, joista yksi, kvagga (Equus quagga quagga), on kuollut sukupuuttoon. Se luokiteltiin aiemmin toisinaan omaksi lajikseen.
Koko ja ulkonäkö

Aroseepra painaa 155–320 kilogrammaa, on 2,2-2,5 metriä pitkä ja sen säkäkorkeus on 1,1–1,45 metriä. Sen ruumis on tanakka ja jalat lyhyehköt. Aroseepran mustavalkoinen raidoitus on etuosasta pystysuoraa ja takaosassa vaakasuoraa. Pohjoisemmassa elävillä yksilöillä raidat ovat kapeammat kuin etelässä elävillä.lähde?
Levinneisyys ja elinympäristö

Aroseepra elää tasangoilla ja ruohikkomailla Etelä-Etiopiasta Angolaan ja itäiseen Etelä-Afrikkaan asti.lähde? Yksilöitä arvioidaan olevan noin 500 000, mutta niiden kanta on pienenemässä. Metsästys ja ihmisen levittäytyminen seepran asuttamille alueille ovat kuitenkin harventaneet aroseeprakantaa. Savanniseeprat elävät joko avoimella savannilla tai jossain määrin metsittyneillä mailla, mutteivat Itä- ja Etelä-Afrikan tiheissä metsissä.lähde? Myöskään kuivilla alueilla seepra ei viihdy, vaan vettä on oltava alle 30 kilometrin päässä. Aroseeprat saattavat laiduntaessaan lyhentää heinät antiloopeille sopiviksi.lähde?
Elintavat ja ravinto

Aroseeproilla on haaremeita, joissa ori johtaa jopa kuuden tamman laumaa. Toisaalta on poikamieslaumoja, joissa on noin 15 urosta. Orit taistelevat keskenään tammoista.lähde? Tammat synnyttävät varsoja parin vuoden välein, melko harvoin, vain silloin kun tuoretta ruohoa on saatavilla. Seepra syö enimmäkseen heinää, mutta myös pensaita, puuntaimia, oksia ja lehtiä.
Aroseeprat muodostavat pieniä perheryhmiä, joihin kuuluu yksi uros ja muutama naaras sekä näiden nuorimmat jälkeläiset. Toisinaan ne muodostavat suuria laumoja tasangoilla.lähde?
Tansanian Serengetin kansallispuistossa seeprat vaeltavat joka vuosi noin 150 km 300–600 km² alueella.lähde? Yleensä runsaskasvisella alueella seepralauma liikkuu kohtalaisen suurella, noin 200 km² alueella, mutta Ngorongoron laaksossa seeprojen tiheys on 10 kertaa suurempi, jopa 20 seepraa neliökilometriä kohden. Siellä muutama seepralauma elää 30 km² alueella. Pienet seepralaumat saattavat joskus yhdistyä suurlaumoiksi varsinkin vaellusten ajaksi.lähde?
Arvoteoria

Arvoteoria (arvo-oppi, arvofilosofia, aksiologia) on filosofian osa-alue, joka tutkii arvoja.
Arvosubjektivismin mukaan arvot ovat yksilöllisiä valintoja.
Arvo-objektivismin mukaan voidaan saavuttaa yksimielisyys oikeista arvoista.
Sosiologiassa arvoteoria tutkii yhteiskunnallisia arvoja. Tutkijoita ovat muun muassa Max Weber, Karl Marx, Emile Durkheim, Jürgen Habermas ja Axel Hägerström.
Aiheesta muualla

Jacobson, Daniel: Fitting Attitude Theories of Value The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Schroeder, Mark: Value Theory The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Hans Arp
Suomennettuja runoja

Pekka Suhosen suomentamia Arpin runoja on Suhosen kokoelmassa Palava omaisuus (Otava 1968)
Runon suku: valikoima suomeksi elävää käännöslyriikkaa
Toistasataa runoilijaa: runosuomennoksia 1960-luvun kulttuurilehdistä
Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa
Ihminen on huilunsoittaja, suom. Erkki Aura, antologiassa:Toistasataa runoilijaa: runosuomennoksia 1960-luvun kulttuurilehdistä, toim. Kalevi Seilonen, Helsinki: Tammi 1989 ISBN 951-30-6787-4
Kahden askeleen päässä (Zwei Schritte weiter), suom. Aale Tynni, antologiassa: Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, toim. Aale Tynni, Helsinki: WSOY 1974 ISBN 951-0-06216-2, WSOY 2004 ISBN 951-0-29121-8
Kaspar on kuollut, suom. Markku Into, antologiassa: Parnasso 2006; nro 2
kaspar on kuollut, suom. Pekka Suhonen, antologiassa: Runon suku: valikoima suomeksi elävää käännöslyriikkaa, toim. Jarkko Laine, Helsinki: Otava 1991 ISBN 951-1-11447-6
minä olen hevonen, suom. Markku Into, antologiassa: Kirjo: kirjallisuus- ja kulttuurilehti 2011; nro 3
Omat kasvoni (Mein eigenes Gesicht), suom. Aale Tynni, antologiassa: Tuhat laulujen vuotta (1974, 2004)
Pimeämmäksi käy pimeys, suom. Erkki Aura, antologiassa: Toistasataa runoilijaa
punaisen laulu, suom. Markku Into, antologiassa: Kirjo: kirjallisuus- ja kulttuurilehti 2011; nro 3
ruusut astelevat posliinikaduilla, suom. Markku Into, antologiassa: Kirjo: kirjallisuus- ja kulttuurilehti 2011; nro 3
Ruusut astelevat posliinikaduilla, suom. Markku Into, antologiassa: Kirjo: kirjallisuus- ja kulttuurilehti 2008; nro 3
Tyhjiä pesiä tavoittaa tuuli, suom. Helvi Juvonen, antologiassa: Runon suku ja julkaisussa: Parnasso 1959; nro 6
Kuvia

Arpin pronssiveistos Feuille se reposant vuodelta 1959 Marlin kaupungissa Saksassa.
Arpin teos Evocation of a Form: Human, Lunar, Spectral Hirshhornin Museon veistospuutarhassa.
Arpin teos Bewegtes Tanzgeschmeide Remagenissa Saksassa.
Näkymä Arpin museosta Bahnhof Rolandseck Remagenissa Saksassa Kölnin lähellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hans Arp Wikimedia Commonsissa
Stiftung Arp (saksaksi, englanniksi)
Collage with Squares Arranged According to the Laws of Chance in the MoMA Online Collection
Kalle Arvola (kunnallisneuvos)

Alakestilän arboretum Limingassa
Kalle Samuli Arvola (19. helmikuuta 1914 – 4. toukokuuta 2006) oli suomalainen, Limingassa asunut maanviljelijä, kunnallisneuvos ja kotiseutuaktiivi.
Kalle ja Katri Arvola perustivat Alakestilän tilan maille 1930-luvulla Alakestilän arboretumin, jossa on 120 puulajia ja 60 erilaista pensasta. Arboretumin erikoisuuksiin kuuluvat muun muassa käärme- ja riippakuuset, aasialainen ohotanpihta ja kivikoivu, siperiansembramänty, kontortamänty ja makedonianmänty, japaninpihlaja ja amerikanpihlaja sekä uhanalainen jokipaju.
Arvola esitti 1983 ajatuksen omasta pitäjäpuvusta liminkalaisille naisille. Ensimmäinen Marja Junttilan suunnittelema Limingan pitäjänpuku luovutettiin Kalle Arvolan puolisolle Katri Arvolalle vuoden 1991 pitäjäjuhlassa.
Julkaisuja

Liminkalaiset sodissa ; toimituskunta Kalle Arvola ym. Sotainvalidien veljesliitto, Limingan osasto - Limingan-Lumijoen sotaveteraanit - Limingan-Temmeksen rintamamiesveteraanit, Liminka 1991
Mikko Ihalainen : Kalle Arvola : perusliminkalainen : kunnallisneuvoksen muistelmat. Kalle Arvola, Liminka 1996 ISBN 952-90-8133-2
Arpitaani

| Arpitaani |
| --- | --- |
Oma nimi:  Patouès, Arpitan
Muu nimi:  Frankoprovensaali
Tiedot
Alue:   Italia  Ranska  Sveitsi
Virallinen kieli:  Aostanlaakso
Puhujia:  arviolta 147 000 (v.1971)
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielenhuolto:  -
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  romaaniset kielet länsiromaaniset kielet galloromaaniset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  -
ISO 639-2:  roa
ISO 639-3:  frp
ISO 639-3:  frp
 Ohje 
Arpitaanin levinneisyysalue.
Arpitaani eli frankoprovensaali on romaaninen kieli, joka kuuluu samaan ryhmään ranskan, vallonin ja picardin kanssa. Sitä puhutaan Italiassa, Ranskassa ja Sveitsissä. Suurin osa kielen puhujista asuu Italiassa Aostanlaaksossa, joka on myös ainut alue, jossa kielellä on virallinen asema.  Kieltä puhutaan myös Torinon metropolikaupungissa Piemonten alueella, kahdessa syrjäisessä kaupungissa Foggian maakunnassa Apulian alueella sekä Sveitsin ranskankielisessä osassa.  Ranskassa Rhône-Alpesin alueella kielellä on paikalliskielen asema, mutta sen käyttö on vähäistä. Kieli on uhanalainen, ja sen käyttäjien määrä on vähentynyt jo pitkään.
Historia

Kieli on erkaantunut muista d'oïl-kielistä 700-800-luvuilla. Ensimmäiset kirjalliset todisteet frankoprovensaalista ovat 1100-luvulta. Kieli ei kehittynyt yhtä käytetyksi kuin ranskan tai italian kielet, sillä sen puhujat elivät poliittisesti erkaantuneilla, syrjäisillä vuoristoalueilla. Alueella sijainnut Savoijin kuningaskunta käytti virallisena kielenään latinaa, ja myöhemmin ranskaa, vaikka suurin osa sen asukkaista käytti frankoprovensaalia. Kielen käyttö alkoi vähetä 1800-luvulla, kun ranskan kieli alkoi syrjäyttää sitä monin paikoin. Nimen frankoprovensaali antoi G. I. Ascoli 1800-luvulla, koska kielessä on piirteitä ranskan ja provensaalin kielestä. Arpitaani on kielen puhujien itsensä suosima ilmaus.
Kirjallisuus

Vaikka frankoprovensaalilla ei ole yleisesti hyväksyttyä kirjakieltä, sillä on pitkä historia kirjallisuudessa. Ensimmäinen frankoprovensaalinkielinen kirjallinen tuotos on tiettävästi 1100-luvulta peräisin oleva runo Aleksanteri Suuresta. Eepos Girart de Roussillon on toinen merkittävä 1100-luvulta peräisin oleva teos. 1200-luvulla alkoi ilmestyä lakitekstejä frankoprovensaaliksi samalla kun latinan käyttö hallinnossa väheni. Muun muassa Corpus Juris Civilis käännettiin tällöin frankoprovensaaliksi. Uuden ajan frankoprovensaalisia kirjoittajia ovat muun muassa Amélie Gex ja Jean-Baptiste Cerlogne, jotka molemmat vaikuttivat 1800-luvulla. Ensimmäinen sarjakuva, joka käännettiin frankoprovensaaliksi, oli Tintti.
Kielinäyte

| Latinaksi | Frankoprovensaaliksi | Ranskaksi | Oksitaaniksi | Italiaksi | Suomeksi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| clavis | clâ | clef / clé | clau | chiave | avain |
| cantare | chantar | chanter | cantar / chantar | cantare | laulaa |
| capra | cabra / chèvra | chèvre | cabra / chabra | capra | vuohi |
| caseus (formaticus) | tôma / fromâjo | fromage | formatge | formaggio | juusto |
| dies Martis | demârs / demonre | mardi | dimars | martedì | tiistai |
| ecclesia | églésé | église | glèisa | chiesa | kirkko |
| frater | frâre | frère | fraire | fratello | veli |
| hospitale | hèpetâl | hôpital | espital / espitau | ospedale | sairaala |
| lingua | lenga | langue | lenga / lengua | lingua | kieli |
| manus sinistra | man gôcho | main gauche | man esquèrra / man senèstra | mano sinistra | vasen käsi |
| nox | nuet | nuit | nuèch / nuèit | notte | yö |
| pagare | payér | payer | pagar / paiar | pagare | maksaa |
| sudor | suar | sueur | susar / suar | sudore | hiki |
| vita | via | vie | vida | vita | elämä |
Arrows A19

Arrows A19
Arrows A19 oli John Barnardin suunnittelema auto, jolla Arrows-talli kilpaili Formula 1 -kaudella 1998. Autoa ajoivat toista vuotta tallissa ollut Pedro Diniz ja Tyrrelliltä siirtynyt Mika Salo.
Auto oli selvästi erottuva mustan ulkokuorensa takia. Auton suurin heikkous oli sen moottori. Arrowsin tallipäällikkö Tom Walkinshaw oli ostanut Hart-moottoriyhtiön, ja näin Arrowsista tuli ensimmäinen omat moottorinsa tuottanut brittiläinen talli sitten BRM:n kaudella 1977. Hartin budjetti ei kuitenkaan ollut riittävä, jotta olisi voitu kilpailla talleja vastaan, joilla oli isot moottoritoimittajat.
A19 oli melko epäluotettava koko kauden ajan, varsinkin ensimmäisissä kilpailuissa. Erityisesti Espanjan Grand Prix, jossa sekä Diniz että Salo keskeyttivät moottoririkon takia, oli erityisen nolo tilanne tallille. Espanjaa seurannut Monacon Grand Prix oli kuitenkin menestyksekäs, sillä molemmat kuljettajat ajoivat pisteillä. Monacon lisäksi pisteille ajettiin Belgiassa, jossa Diniz ajoi viidenneksi.
Talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa seitsemänneksi kuudella pisteellä.
Teknisiä tietoja

moottori: Arrows 72° V10
vaihdelaatikko: Arrows 6-vaihteinen, puoliautomaattinen
polttoaine: Elf
renkaat: Bridgestone
Saavutukset

kilpailuja: 16
voittoja: 0
paalupaikkoja: 0
nopeimpia kierroksia: 0
Formula 1 -tulokset

| Vuosi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998 | Arrows | Arrows V10 | B |  | AUS | BRA | ARG | SMR | ESP | MON | CAN | FRA | GBR | AUT | GER | HUN | BEL | ITA | LUX | JPN | 6 | 7. |
| 1998 | Arrows | Arrows V10 | B | Pedro Diniz | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 6 | 9 | 14 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 11 | 5 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 6 | 7. |
| 1998 | Arrows | Arrows V10 | B | Mika Salo | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 9 | Kesk. | 4 | Kesk. | 13 | Kesk. | Kesk. | 14 | Kesk. | DNS | Kesk. | 14 | Kesk. | 6 | 7. |