stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Skënderaj

| Skënderaj Србица, Srbica |
| --- | --- |
 Skënderaj’n keskustaa
 Skënderaj
 Koordinaatit: 42°44′N, 20°47′E 
Valtio:   Kosovo
Piiri:  Mitrovica
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
 – Kunnanjohtaja:  Sami Lushtaku
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  378 km²
Väkiluku (2009):  72 600
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  41000
Suuntanumero(t):  28
 
 kk.rks-gov.net/skenderaj/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skënderaj (alb. Skënderaj, serb. Србица, Srbica) on kaupunki ja kunta Mitrovican piirissä Kosovossa.
Kunta koostuu keskustaajamasta ja 52 kylästä. Kunnan pinta-ala on 378 neliökilometriä ja väkiluku noin 72 600 (2009). Valtaosa väestöstä on albaaneja, mutta kunnassa on myös serbi-, aškaali- ja bosniakkivähemmistöt. Kunta sijaitsee Pristinan luoteis- ja Mitrovican eteläpuolella Drenican laaksossa, joka oli merkittävä Kosovon vapautusarmeijan tukikohta.
Skënderaj on perinteisesti ollut Kosovon köyhimpiä kuntia, ja sen perusinfrastruktuuri on huonossa kunnossa. Kunnan talous pohjautuu maatalouteen, minkä lisäksi kunnassa toimii muun muassa tiilitehdas ja mylly sekä pieniä perheyrityksiä kuten kauppoja ja ravintoloita. Lisäksi kunnallishallinto on suuri työnantaja. Ylintä päätösvaltaa kunnassa käyttää 31-jäseninen valtuusto. Vuoden 2007 vaaleissa Kosovon demokraattinen puolue sai valtuustopaikoista 27.
Kunnan alueella on serbiortodoksinen Devičin luostari, jonka kirkon uskotaan olevan peräisin 1300-luvulta. Luostari on tuhoutunut tai vahingoittunut historiansa aikana useasti, viimeksi vuoden 2004 levottomuuksissa. Luostari on Serbian valtiollinen suojelukohde.
Skënderaj’ssa toimii jalkapalloseura KF Drenica, jonka joukkue pelaa Kosovon superliigassa.
Tunnettuja skënderaj’laisia

Fatbardhe Hetemaj, Suomen vuoden 2009 pakolaisnainen
Mehmet Hetemaj, jalkapalloilija
Perparim Hetemaj, jalkapalloilija
Adem Jashari, Kosovon vapautusarmeijan johtaja
Hashim Thaçi, Kosovon pääministeri ja Kosovon demokraattisen puolueen puheenjohtaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skënderaj Wikimedia Commonsissa
Kunnan sivusto (albaniaksi, englanniksi, serbiaksi, turkiksi)
Kosovo
Decani
Dragaš
Gjakovë
Ðeneral Jankovic
Glogovac
Gjilan
Gracanica
Istok
Junik
Kacanik
Klina
Klokot-Vrbovac
Kosovo Polje
Kosovska Kamenica
Kosovska Mitrovica
Leposavic
Lipljan
Mališevo
Mamusha
Novo Brdo
Obilic
Rahoveci
Parteš
Peja
Podujeva
Pristina
Prizren
Ranilug
Skënderaj
Štimlje
Štrpce
Suva Reka
Uroševac
Vitina
Vucitrn
Zubin Potok
Zvecan
Sprague Grayden

Sprague Grayden
Sprague Grayden (s. 21. heinäkuuta 1980) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Eräs huomattava rooli (Heather Lisinski) hänellä on ollut televisiosarjassa Jericho vuodesta 2006. Ennen Jerichoa hän oli esiintynyt muun muassa sarjassa Mullan alla vuosina 2000–2005.
Grayden syntyi Massachusettsissa ja aloitti esiintymisen viisivuotiaana. Hänen harvinainen etunimensä on hänen äitinsä tyttönimi.
Grayden ei ole rajoittanut esiintymisiään televisiosarjoihin, vaan on esiintynyt myös teatterissa ja elokuvissa.
Grayden näytteli 24-televisiosarjan 7. tuotantokaudella presidentin tytärtä, Olivia Tayloria.
Aiheesta muualla

Sprague Grayden Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tarjotin

Tarjotin.
Tarjotin on tarjoiluun tarkoitettu väline. Sen päällä voidaan kantaa esimerkiksi lautasia ja kannuja. Koulujen ruokaloissa käytetään yleensä tarjottimia ruoan kantamiseen. Tarjottimia käytetään monessa muussakin paikassa esimerkiksi ravintoloissa ruoan kantamiseen. Tarjotin on tarjoiluun oivallinen väline.
Staffa

Staffa
| --- | --- |
Sijainti:  Argyll ja Bute, Skotlanti Yhdistynyt kuningaskunta
Saariryhmä:  Sisä-Hebridit
Merialue:  Atlantti
Korkein kohta:  42 m
Pinta-ala:  0,3 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Staffa on Skotlannin länsirannikolla sijaitseva Sisä-Hebrideihin kuuluva basalttisaari. Se sijaitsee noin  50 km Obanista länteen. Saareen on syntynyt aaltojen vaikutuksesta useita luolia, joista kuuluisin on Fingalin luola. Staffa on kooltaan 33 hehtaaria ja sen korkein kohta 42 metriä. Saari on ollut asumattomana 1800-luvulta.
Saari kuuluu Argyll ja Buten paikallishallintoalueeseen.
Näkymä saaren länsiosasta itään päin
Kuva Fingalin luolan sisäänkäynnin yläpuolelta
Staffan satama
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Staffa Wikimedia Commonsissa
Therese Åsland

Therese Åsland (s. 26. elokuuta 1995) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Norjan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä kuusi maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. MM-kilpailuissa 2019 hän kuului joukkueeseen mutta ei päässyt pelaamaan.
Åsland edustaa kotimaassaan Lillestrømiä. Hänen aiempia seurojaan ovat Klepp, Avaldsnes ja Røa.
Theresen ritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia
Theresen ritarikunta (saks. Theresienorden) oli baijerilainen ritarikunta, jonka perusti Baijerin kuningas Ludvig I:n vaimo, kuningatar Therese, 12. joulukuuta 1827. Ritarikunnalla palkittiin sellaisia aatelissukuisia kristittyjä naisia, jotka pysyivät naimattomina. Mikäli nämä menivät myöhemmin naimisiin, nimitys ritarikuntaan muuttui kunnianimitykseksi.
Ritarikunnassa oli kolme luokkaa.
ritarikunnan nauha
Staffan (saari)

Staffan
| --- | --- |
Sijainti:  60°7′16.00″N, 24°40′00.00″E, Espoo Uusimaa Suomi
Merialue:  Suomenlahti, Itämeri
Pinta-ala:  0,02 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Staffan on saari Espoossa Soukan kaupunginosassa.
Staffan sijaitsee Espoonlahden merialueella. Saaren pinta-ala on noin kaksi hehtaaria. Sen lounais–koillissuuntainen pituus on noin 250 metriä. Yleisilmeeltään Staffan on kulttuurivaikutteinen ja sinne on maayhteys Soukanniemen osa-alueen luoteisosasta. Saarella toimi vuosina 1886–1932 puusepänverstas, jossa annettiin puusepän koulutusta. Verstas tunnettiin nimellä "Soukan yliopisto". Staffanilla toimii veneveistämö ja telakka.
Staffanin eteläpuolella, niin ikään Soukanniemen länsirannan tuntumassa, sijaitsee Svartholmenin saari, jossa on myös veneveistämö.
Aiheesta muualla

Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
Foreca.fi: Sää Staffan, Espoo
Staffan, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength
Sikojenlahden maihinnousu

Sikojenlahden maihinnousu (engl. Bay of Pigs Invasion, esp. Invasión de Bahía de Cochinos, Invasión de Playa Girón tai Batalla de Girón) oli Yhdysvaltojen tukema yritys syöstä Fidel Castron hallitus vallasta CIA:n kuubalaispakolaisista kouluttamilla joukoilla vuonna 1961. Maihinnousu alkoi 17. huhtikuuta, mutta Castron joukot kukistivat maihinnousseet joukot 20. huhtikuuta mennessä. Taistelu oli merkittävä poliittinen tappio Yhdysvalloille, minkä lisäksi se johti osaltaan Kuuban ohjuskriisiin.
Tausta

Fidel Castron johtamat heinäkuun 26. päivän liikkeen kapinalliset olivat toteuttaneet Kuuban vallankumouksen syösten vallasta Kuuban diktaattori Fulgencio Batistan tammikuussa 1959. Kuuban suhteet Yhdysvaltoihin olivat aluksi suhteellisen hyvät, ja Castro vieraili Yhdysvalloissa huhtikuussa 1959. Maiden välit alkoivat kuitenkin viiletä saman vuoden kesällä, kun Kuuban maltilliset poliitikot erosivat maan hallituksesta. Lisäksi amerikkalaiset yritykset vastustivat Castron toteuttamia palkankorotuksia ja työuudistuksia. Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu eli CIA alkoi suunnitella Castron vastaisia toimia. Kuubassa oli katolilaisten ja vanhojen poliittisten liikkeiden parissa syntynyt vastavallankumouksellisia ryhmiä, joita CIA alkoi tukea. Ryhmät tekivät sabotaasi-iskuja Castron hallintoa vastaan ja maaliskuussa 1960 Havannan satamassa räjäytettiin ranskalainen aselastissa ollut La Coubre -alus. 75 henkilöä sai surmansa. Hieman myöhemmin CIA sai luvan Dwight D. Eisenhowerin hallitukselta aloittaa Castron kukistamisen suunnittelu.
Kesällä ja syksyllä 1960 Kuuba kansallisti monet Kuubassa toimineet amerikkalaisyhtiöt ja maa lähentyi samalla Neuvostoliiton kanssa. Maat olivat solmineet kauppasopimuksen Anastas Mikojanin vieraillessa Kuubassa huhtikuussa 1960 ja Kuuba alkoi saada aseita Neuvostoliitosta.
Maihinnousu

CIA oli perustanut syksyllä 1960 koulutusleirejä Guatemalaan ja Nicaraguaan, jossa se koulutti noin tuhatta kuubalaista tulevaa operaatiota varten. Monet koulutusleirien kuubalaisista olivat maanpakolaisia ja Batistan hallinnon entisiä sotilaita tai kannattajia. Koulutustoiminta pysäytettiin väliaikaisesti Yhdysvaltain presidentinvaalien alla. Eisenhower katkaisi tammikuussa 1961 Yhdysvaltain diplomaattisuhteet Kuubaan hieman ennen uuden presidentin John F. Kennedyn virkaanastumista. Kennedy oli kampanjoidessaan ajanut tiukkasanaista linjaa Kuubaa vastaan, ja nyt hän sai päätettäväkseen edellisen presidentin aikana aloitetun hankkeen kohtalon. Kennedy suhtautui suunnitelmaan nihkeästi, mutta antoi sille lopulta luvan kieltäen kuitenkin amerikkalaisjoukkojen käytön operaatiossa. Suunnitelma sai virallisen nimen operaatio Zapata.
Maihinnousevat joukot saivat nimen prikaati 2506 ja ne lähtivät laivalla Nicaraguasta kohti Kuubaa 14. huhtikuuta 1961. Aamulla 15. huhtikuuta amerikkalaiset B-26-pommikoneet iskivät kuubalaisia lentokenttiä vastaan. Koneet oli maalattu Kuuban väreihin ja niitä ohjasivat kuubalaiset lentäjät. Ilmaiskun aiheuttamat tuhot olivat pienet ja maassa sai surmansa kuusi kuubalaista. Castrolle se antoi syyn pidätyttää poliittisia vastustajiaan. Itse maihinnousu seurasi yöllä 17. huhtikuuta, Maihinnousuun osallistui noin 1 300 miestä ja se toteutettiin Cochinos- eli Sikojenlahdella Playa Largan ja Playa Girónin rannikolla. Tarkoituksena oli päästä maihin ilman vastarintaa, vallata läheinen kiitotie ja sen lähialue, jolloin Kuuban pakolaishallitus voitaisiin lennättää Kuubaan. Tämän jälkeen pakolaishallitus pyytäisi Yhdysvalloilta suoraa tukea. Maihinnousujoukoilla oli mukanaan panssarivaunuja ja ajoneuvoja. Niitä maihin kuljettaneilla pienillä aluksilla oli teknisiä ongelmia, joiden lisäksi joukkojen tuomista viivyttivät koralliriutat. Maihinnousujoukkojen lisäksi eturintaman taakse pudotettiin laskuvarjojoukkoja.
Lähellä olleet kuubalaiset joukot saivat hälytyksen maihinnousujoukoista nopeasti. Vastavallankumoustakaan ei noussut alueella, joka oli hallituksen kannattajien tukialuetta. Kuuban ilmavoimien lentokoneet iskivät maihinnousijoiden aluksia vastaan upottaen niistä kaksi. Joukkojen huoltoalukset vetäytyivät. Yhdysvaltain laivaston lentotukialus USS Essex oli lähellä maihinnousualuetta, mutta Kennedy ei antanut lupaa ilmatukeen Neuvostoliiton reaktiota peläten. Fidel Castro otti pian henkilökohtaisesti joukkojensa komennon. Hänen joukkonsa työnsivät jonkin verran alaa vallaneet maihinnousujoukot taaksepäin kohti maihinnousupaikkoja rannikolla. Maihinnousujoukkojen ammusvarastot alkoivat käydä vähiin ja 19. huhtikuuta ne määrättiin evakuoitavaksi. Maihinnousu oli torjuttu 20. huhtikuuta mennessä.
Seuraukset

Maihinnousseista joukoista 1 202 jäi vangeiksi. Surmansa oli saanut 118. Castron kuubalaisten puolella kaatuneita oli 176 ja yli 4 000 oli haavoittunut.
Maihinnousun epäonnistuminen oli suuri takaisku Yhdysvalloille. Maihinnousset joukot olivat kuubalaisia, mutta maailmalla ymmärrettiin kuitenkin laajalti sen takana olleen Yhdysvallat. Yleinen mielipide tuki laajalti Castroa. Kuubassa vallankumoukselliset saivat tuhansia vapaaehtoisia miliisiin ja vallankumouksen puolustuskomiteoihin. Vastavallankumouksellisten toiminta käytännössä tyrehtyi seuranneen muutaman vuoden aikana. CIA:ta syytettiin virheellisen tiedon antamisesta presidentille, minkä lisäksi Yhdysvaltoja syytettiin vaihtelevasti joko kuubalaisten taistelutahdon aliarvioimisesta, tai liian pienestä osasta maihinnousun tukemisessa.
Lopulta Sikojenlahden tappio ei merkinnyt kuitenkaan välittömästi merkittävää muutosta amerikkalaisten politiikassa Kuuban suhteen. Amerikan valtioiden järjestö erotti Kuuban Yhdysvaltojen painostuksesta tammikuussa 1962 ja Kuuba asetettiin täydelliseen kauppasaartoon. CIA jatkoi vastavallankumouksellisen toiminnan tukemista (operaatio Mongoose). Neuvostoliitto lisäsi puolestaan läsnäoloaan Kuubassa. Lokakuussa 1962 Yhdysvaltain tiedustelupalvelu paljasti Neuvostoliiton sijoittaneen Kuubaan keskipitkän kantaman ydinohjuksia, mikä laukaisi Kuuban ohjuskriisin. Kriisi ratkesi lopulta ilman uhannutta ydinsodan laukeamista Neuvostoliiton vetäessä ohjuksensa pois. Vastaavasti Yhdysvallat lupasi olla hyökkäämättä Kuubaan ja CIA:n vastavallankumouksellisia tukenut operaatio Mongoose lakkautettiin.
Kuubassa vangiksi jääneet pyrittiin saamaan vapautetuksi Yhdysvaltojen aluksi epävirallisesti tukemien neuvottelujen kautta. Eleanor Rooseveltin johtama Tractors for Freedom Committee pyrki keräämään rahaa Castron korvauksina vaatimiin rakennustyökoneisiin, mutta se ei saanut kokoon niihin tarvittavaa 28 000 000 dollarin summaa. Myöhemmin James B. Donovan sai neuvoteltua uuden sopimuksen, jolla vangit palautettiin 53 000 000 dollarin arvoista ruoka- ja lääkeapua vastaan. Vangitut maihinnousijat palautettiin sopimuksen nojalla Yhdysvaltoihin vuosien 1962 ja 1965 välillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sikojenlahden maihinnousu Wikimedia Commonsissa
Kuuban väreillä naamioitu B-26 -pommikone.
Maihinnousun muistomerkki Miamissa, Floridassa.
Teknisen suojauksen kiertäminen

Teknisen suojauksen kiertäminen on Suomen rikoslain 49 luvun 3 §:n määrittelemä rikos. Lain mukaan käyttöoikeuksien hallinnan eli DRM:n kiertäminen on rikos, jos teko on omiaan aiheuttamaan huomattavaa haittaa tai vahinkoa. Rikoksesta voidaan tuomita sakkoon tai enintään vuoden vankeuteen. Teko määriteltiin rikolliseksi vuonna 2006 liittyen Lex Karpelaksi kutsuttuun kokonaisuuteen.
Suojauksen kiertämistä helpottavien laitteiden tai palveluiden tarjoaja voidaan tuomita teknisen suojauksen kiertämiskeinorikoksesta sakkoon tai enintään vuoden vankeuteen.
Steely Dan
Diskografia > Studioalbumit

1972: Can't Buy a Thrill
1973: Countdown to Ecstasy
1974: Pretzel Logic
1975: Katy Lied
1976: The Royal Scam
1977: Aja
1980: Gaucho
2000: Two Against Nature
2003: Everything Must Go
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Steely Dan
Diskografia (Arkistoitu – Internet Archive)
Tekninen tasatulos

Tekninen tasatulos (TD) on nyrkkeilyssä käytettävä termi ottelusta joka lopetetaan ennenaikaisesti ottelijan ollessa ottelukyvytön esimerkiksi haavojen tai vyön alle suuntautuneiden lyöntien vuoksi.
Tasatulos tuomitaan silloin kun ottelua edellä mainitussa tilanteessa on käyty alle neljä erää, eli niin että pistekortteja ei ole ehditty ottaa käyttöön. Jos pistekortit on ehditty ottaa käyttöön, ottelun voittaja ratkaistaan niiden perusteella ja tuloksesta käytetään nimitystä tekninen tulos.
Tekninen tila

Tekninen tila on rakennuksen talotekniikan tarpeisiin varattu tila.
Teknisessä tilassa sijaitsee usein:
sähköpääkeskus
lämmityslaitteet
maalämpöpumppu
öljypoltin
lattialämmityksen jakokeskus
vesimittari
Tekninen tila ei ole välttämättömyys talossa. Joissain taloissa on talotekniikka sijoiteltu muihin aputiloihin.
Theodore Isaac Rubin

M.D. Theodore Isaac Rubin (11. huhtikuuta 1923 – 16. helmikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen psykoanalyytikko, kirjailija ja kolumnisti. Hänen julkaistuun tuotantoonsa kuuluu niin tieto- kuin kaunokirjallisuuttakin. Jälkimmäiseen lukeutuu romaani David ja Lisa, joka toimi pohjana Frank Perryn samannimiselle elokuvalle.
↑  Theodore Isaac Rubin Is Dead at 95; Popularized Psychotherapy nytimes.com. Viitattu 22.11.2021. (englanniksi)
Theodore Hesburgh

Theodore Hesburgh
Theodore Martin Hesburgh (25. toukokuuta 1917 Syracuse, New York – 26. helmikuuta 2015 Notre Dame, Indiana) oli yhdysvaltalainen katolinen pappi, joka toimi Notre Damen yliopiston johtajana vuosina 1952–1987.
Hesburgh syntyi Syracusessa ja lähti opiskelemaan Roomaan, mutta joutui palaamaan toisen maailmansodan puhjettua. Hän valmistui Yhdysvaltain katolisesta yliopistosta. Hänellä oli lukuisia kunniatohtorinarvoja, Presidentillinen vapaudenmitali (1964) ja Kongressin kultamitali (1999).
Hesburgh istui Yhdysvaltain ihmisoikeuskomissiossa vuosina 1957–1972, puhemiehenä vuodesta 1969. Nykyisin hänen mukaansa on nimetty paitsi Notre Damen yliopiston kirjasto, myös vuonna 1993 perustettu Hesburgh-palkinto.
Hesburgh kuoli 97-vuotiaana Notre Damen yliopiston kampuksella 26. helmikuuta 2015.
Sprague Cleghorn

Sprague Horace "Peg" Cleghorn (11. maaliskuuta 1890 – 12. heinäkuuta 1956) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi 10 kautta National Hockey Leaguessa seuroinaan Montreal Wanderers, Toronto St. Pats, Montreal Canadiens, Boston Bruins ja Ottawa Senators. Cleghornin NHL-ura sisälsi 251 ottelua, joissa hän teki 84 maalia ja antoi 39 maalisyöttöä (123 tehopistettä). Rangaistusminuutteja hän keräsi peräti 489; varhaisen NHL:n mittapuullakin väkivaltainen  Cleghorn voitti useana kautena jäähykuninkuuden.
Kaikkiaan hänen ammattilaisuransa kattoi vuodet 1909 – 1929.
Palkintoja ja saavutuksia

1924 Stanley Cup
Montreal Canadiensin kapteeni 1922-25
1958 Hockey Hall of Fameen
1998 sijalla 88 The Hockey News -lehden 100 suurimman NHL-pelaajan listalla.
Aiheesta muualla

Sprague Cleghorn The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Tarjoussysteemi

Tarjoussysteemi on bridge-korttipelissä joukko pelitapoja, jotka pari on sopinut pelattavakseen. Sen tarkoituksena on helpottaa oikean sitoumuksen löytymistä ja näin maksimoida oman parin pisteet sekä hankaloittaa vastustajan tarjoamista ja vähentää heidän pisteitään.
Aiheesta muualla

Bridgewiki - Tarjoussysteemit
Theodore G. Bilbo

| Theodore G>  Bilbo |
| --- | --- |

Yhdysvaltain senaattori Mississippistä
 3. tammikuuta 1935 – 21. elokuuta 1947  
Edeltäjä:  Hubert D. Stephens
Seuraaja:  John C. Stennis
Mississippin 39. ja 43. kuvernööri
 17. tammikuuta 1928 – 19. tammikuuta 1932  
Varakuvernööri:  Cayton B. Adam
Edeltäjä:  Dennis Murphree
Seuraaja:  Martin Sennet Conner
 18. tammikuuta 1916 – 20. tammikuuta 1920  
Varakuvernööri:  Lee M. Russell
Edeltäjä:  Earl L. Brewer
Seuraaja:  Lee M. Russell
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. lokakuuta 1877 Pearl Riverin piirikunta, Mississippi, Yhdysvallat
Kuollut: 21. elokuuta 1947 (69 vuotta) New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat
Tiedot
Puolue:  demokraatit
Theodore Gilmore Bilbo (13. lokakuuta 1877 – 21. elokuuta 1947) oli merkittävä yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko 1900-luvun alussa. Hän toimi Mississippin kuvernöörinä (1916–1920, 1928–1932) ja lopulta liittovaltion senaattorina (1935–1947).
Bilbo kuului Ku Klux Klaniin. Hän oli koulutukseltaan lakimies. Hän kuoli suusyöpään 69-vuotiaana.
Sonny Boy Williamson II

Sonny Boy Williamson (oik. Aleck Miller 1899 – 25. toukokuuta 1965) oli yhdysvaltalainen bluesia esittänyt huuliharpisti, laulaja ja lauluntekijä. Häntä kutsutaan nimellä ”Sonny Boy Williamson II” erotuksena toisesta samaa taiteilijanimeä käyttäneestä artistista (kts. Sonny Boy Williamson I).
Elämä ja ura > Varhaiset vaiheet

Aleck ”Rice” Miller syntyi Sara Jones -plantaasilla Mississippin Glendorassa, joka sijaitsee Tallahatchie Countyn alueella. Syntymäaika on epäselvä. Miller itse sanoi syntyneensä 5. joulukuuta 1899. Tutkija David Evansin mielestä Miller syntyi vuoden 1912 tienoilla, ja hautakiven mukaan syntymäpäivä taas olisi 11. maaliskuuta 1908. Miller eli ja työskenteli isäpuolensa Jim Millerin ja äitinsä Millie Fordin kanssa maatilalla 1930-luvun alkupuolelle asti.
Tuon vuosikymmenen alussa hän matkusteli Mississippin ja Arkansasin tienoilla tavaten noiden alueiden muusikoista esimerkiksi Blind Lemon Jeffersonin, Big Joe Williamsin, Elmore Jamesin, Robert Johnsonin sekä Robert Junior Lockwoodin, jonka kanssa hän myöhemmin levytti. Jo näinä vuosina Miller kehitti eloisan lavapersoonansa. Willie Dixon näki Sonny Boyn ja Robert Lockwoodin keikan 1930-luvulla Mississippin Greenvillessä, ja muistaa Millerin viihdyttäneen yleisöä erilaisilla tempuilla. Hän esimerkiksi piti huuliharppua nenänsä ja ylähuulensa välissä ja soitti ilman käsiä.
Elämä ja ura > Taiteilijanimi

Kun Miller eli Arkansasin Twistissä, Howlin' Wolfin siskon luona, hän opetti Wolfia soittamaan huuliharppua. Vuonna 1941 Miller pääsi muusikoksi soittelemaan radio-ohjelmaan nimeltä ”King Biscuit Time” Robert Lockwoodin kanssa. Ohjelma tuli Helena-nimisen kaupungin KFFA-radioasemalta. Radio-ohjelman sponsorina toimi Max Moore -niminen mies, joka alkoi kutsua Milleriä nimellä Sonny Boy Williamson. Takana oli yritys hyötyä tällä nimellä jo aiemmin toimineen huuliharpistin, John Lee Williamsonin, maineesta.
Miller tosin on myöhemmin väittänyt, että hän olisi ollut ensimmäinen, joka oli käyttänyt kyseistä taiteilijanimeä. Tähän liittyen on epäilty, että Millerin antama tieto omasta syntymävuodestaan, 1908, olisi keksitty tukemaan tuota väitettä. Joka tapauksessa Miller omaksui Sonny Boy Williamson nimen nyt omaan käyttöönsä, ja John Lee Williamson kuoli muutamaa vuotta myöhemmin. Taustayhtyeen nimeksi tuli radio-ohjelman mukaan King Biscuit Boys. Tässä vaiheessa Sonny Boyn maine alkoi kasvaa maan eteläosissa, ja hän keikkaili esimerkiksi Arkansasin West Memphisissä, jossa hän esiintyi KWEM-radiokanavan ohjelmassa.
Elämä ja ura > Levytysura

Ensimmäisen kerran Sonny Boy Williamson pääsi levyttämään vuonna 1951, Trumpet Records yhtiölle Mississippissä. Kun Trumpet Records meni konkurssiin vuonna 1955, yhtiön velkojat saivat Sonny Boyn levytyssopimuksen ja myivät sen chicagolaiselle Chess yhtiölle. Sonny Boy oli alkanut esiintyä Chicagossa jo 1953, jolloin hän soitti Elmore Jamesin yhtyeessä. Chessillä Sonny Boy Williamson levytti keskeiset kappaleensa ja levytettyjä kappaleita Chessille - tarkemmin sanottuna Chessin alaisuudessa toimineelle Checker merkille - tehtiin vuosien 1955 ja 1964 välillä on yhteensä noin seitsemänkymmentä.
1960-luvun bluesbuumin myötä Sonny Boy lähti kiertueelle Eurooppaan, missä hän levytti Yardbirdsin ja Animalsin kanssa. Euroopassa hän otti tavaramerkikseen hattunsa ja tavan kantaa huuliharppuja lavalla salkussa.
Sonny Boyta pidetään omaperäisenä lauluntekijänä ja bluesin suurimpiin kuuluvana huuliharpistina. Myös ilmeikäs laulutyyli on saanut paljon kiitosta. Sonny Boyta on luonnehdittu helposti malttinsa menettäväksi mieheksi, joka kantoi usein mukanaan viskipulloa, pistoolia ja veistä. Hän pyrki pukeutumaan kalliisti ja tyylikkäästi suosien harmaita asuja. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat "Fattenin' Frogs for Snakes", "Don't Start Me to Talkin'", "Keep It to Yourself", "Your Funeral and My Trial", "Bye Bye Bird", "Nine Below Zero" ja "Help Me".
Diskografia > Albumit

Down and Out Blues (1959)
A Portrait in Blues (1963)
The Blues of Sonny Boy Williamson (1963)
Sonny Boy Williamson and Memphis Slim (1964)
Sonny Boy Williamson and The Yardbirds (1965)
More Real Folk Blues (1966)
Don't Send Me No Flowers (1968)
Bummer Road (1969)
Sonny Boy Williamson + Animals (1972)
King Biscuit Time (1989)