stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Schenectady
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Schenectady Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kotisivut (englanniksi)
Scheldeprijs

| Scheldeprijs |
| --- | --- |

Tiedot
Ajankohta:  huhtikuu
Alue:   Antwerpen, Belgia
Paikalliset nimet:  Scheldeprijs (hollanniksi)
Laji:  maantie
Kilpailu:  UCI Europe Tour
Tyyppi:  yhden päivän kilpailu
Historia
Ensimmäinen:  1907
Kilpailuja yht.:  110 (vuoden 2022 kisan jälkeen)
Ensimmäinen voittaja:   Maurice Leturgie
Eniten voittoja:   Marcel Kittel (5)
Viimeisin voittaja:   Alexander Kristoff
Scheldeprijs on yksipäiväinen maantiepyöräilyn ammattilaiskilpailu, joka järjestetään Belgiassa, Antwerpenista Schoteniin. Kilpailu on järjestetty perinteisesti huhtikuun puolivälissä, Pariisi–Roubaix-klassikkoa seuraavana keskiviikkona. Vuonna 2010 ajankohta siirtyi viikkoa aikaisemmaksi. Kilpailu kuuluu UCI Europe Touriin ja on kategorialuokitukseltaan 1.HC, eli sen yläpuolella ovat vain UCI World Tour -tason kilpailut. Semiklassikkona pidetty Scheldeprijs ajetaan hieman yli 200 kilometrin mittaisella, varsin tasaisella reitillä  ja sitä pidetäänkin kirimiehille sopivana kilpailuna.
Kilpailu tunnetaan myös nimillä Grote Scheldeprijs, Scheldeprijs Vlaanderen ja Scheldeprijs Schoten.
Voittajat

| --- | --- |
 1907  Maurice Leturgie  1908  Adrien Kranskens  1909  Raymond Van Parijs  1910  Florent Luyckx  1911  Florent Luyckx  1912  Joseph Van Wetter  1913  Joseph Van Wetter  1914  Octave Jacques  1915–1918 ei järjestetty  1919  Isidoor Mechant  1920  Victor Lenaers  1921  René Vermandel  1922  Florent Vandenbergh  1923  Emile Thollembeek  1924  René Vermandel  1925  Karel Van Hassel  1926  Jef Dervaes   1926  Marcel Cloquet (kaksi kilpailua)  1927  Georges Ronsse  1928  Jef Dervaes  1929  Joseph Wauters  1930  Denis Verschueren  1931  Godefried Devoght  1932  Godefried Devoght  1933  Jan-Jozef Horemans  1934  Léon Tommies  1935  Gérard Loncke  1936  Marcel Van Schil  1937  Sylvain Grysolle  1938  Antoine Dignef  1939  Achiel Buysse  1940 ei järjestetty  1941  Stan Ockers  1942  Lode Busschops  1943  Eloi Meulenberg  1944 ei järjestetty  1945  Frans Knaepkens  1946  Stan Ockers  1947  René Mertens  1948  Achiel Buysse  1949  Roger Decorte  1950  André Pieters  1951  Ernest Sterckx  1952  Roger Decorte  1953  Hans Dekkers  1954  Roger Decock  1955  Brik Schotte  1956  Rik Van Looy  1957  Rik Van Looy  1958  Raymond Vrancken  1959  Willy Butzen  1960  Piet Oellibrandt  1961  Raymond Vrancken  1962  Piet Oellibrandt  1963  Piet Oellibrandt  1964  Jos Hoevenaers:  1965  Willy Vannitsen  1966  Joseph Spruyt  1967  Paul In't Ven  1968  Edward Sels  1969  Walter Godefroot  1970  Roger De Vlaeminck  1971  Gust Van Roosbroeck  1972  Eddy Merckx  1973  Freddy Maertens  1974  Marc Demeyer  1975  Ronald De Witte  1976  Frans Verbeeck  1977  Marc Demeyer  1978  Dietrich Thurau  1979  Daniël Willems  1980  Ludo Peeters  1981  Ad Wijnants  1982  Ludo Schurgers  1983  Jan Bogaert  1984  Ludo Peeters  1985  Adri van der Poel  1986  Jean-Paul Van Poppel  1987  Etienne De Wilde  1988  Jean-Paul Van Poppel  1989  Jean-Marie Wampers  1990  John Talen  1991  Mario Cipollini  1992  Wilfried Nelissen  1993  Mario Cipollini  1994  Peter Van Petegem  1995  Rossano Brasi  1996  Frank Vandenbroucke  1997  Erik Zabel  1998  Servais Knaven  1999  Jeroen Blijlevens  2000  Endrio Leoni  2001  Endrio Leoni  2002  Robbie McEwen  2003  Ludovic Capelle  2004  Tom Boonen  2005  Thorwald Veneberg  2006  Tom Boonen  2007  Mark Cavendish  2008  Mark Cavendish  2009  Alessandro Petacchi   2010  Tyler Farrar  2011  Mark Cavendish  2012  Marcel Kittel  2013  Marcel Kittel  2014  Marcel Kittel  2015  Alexander Kristoff  2016  Marcel Kittel  2017  Marcel Kittel  2018  Fabio Jakobsen  2019  Fabio Jakobsen  2020  Caleb Ewan  2021  Jasper Philipsen  2022  Alexander Kristoff
Naisten kilpailun voittajat

2021  Lorena Wiebes
2022  Lorena Wiebes
’68 Comeback Special

| ’68 Comeback Special |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Steve Binder
Käsikirjoittaja:  Chris Bearde Allan Blye 
Tuottaja:  Steve Binder Bob Finkel Bones Howe Norman Morrill
Säveltäjä:  Elvis Presley
Pääosat:  Elvis Presley
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  NBC
Levittäjä:  NBC iTunes
Ensi-ilta:  1968
Kesto:  76 min (TV) 437 min (DVD)
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
'68 Comeback Special oli Elvis Presleyn comebackin aiheuttanut valtavan suosittu TV-spesiaali, joka julkaistiin yli seitsemäntuntisena DVD:nä vuonna 2004. Ohjelma kuvattiin neljässä päivässä 27.-30. kesäkuuta 1968 ja esitettiin TV:ssä 3. joulukuuta 1968. Alkuperäistä lähetystä katsoi 42% amerikkalaisista TV:n katselijoista. Pääsponsorina toimineen Singerin vaatimuksesta Guitar Man -sikermässä mukana oleva bordellikohtaus leikattiin pois, mutta palautettiin paikalleen myöhemmissä julkaisuissa. Nimi '68 Comeback Specialiksi sitä on kutsuttu vasta jälkeenpäin sillä ensiesitys tapahtui nimellä Elvis, jota symboloivat alun Trouble/Guitar Man -avauksessa näkyvät valtavat punaisista valoista muodostetut kirjaimet.
Santa Cruz de Tenerife (maakunta)

Santa Cruz de Tenerife on Espanjan maakunta, joka käsittää Atlantilla sijaitsevan Kanariansaarten itsehallintoalueen länsiosan. Siihen kuuluu noin puolet Kanariansaarista, mukaan lukien Teneriffan, La Gomeran, El Hierron ja La Palman saaret.
Maakunnan pääkaupunki on Teneriffan saarella sijaitseva Santa Cruz de Tenerife, joka on myös toinen itsehallintoalueen pääkaupungeista. Noin 24 prosenttia maakunnan 1 007 641 (2017) asukkaasta asuu pääkaupungissa. Maakunnassa on yhteensä 53 kuntaa.
Santa Cruz de Tenerifen maakunnassa on kolme Espanjan kansallispuistoa: Caldera de Taburiente La Palmalla, Garajonay La Gomeralla ja Teide Teneriffalla.
Toinen osa Kanariansaarista kuuluu Las Palmasin maakuntaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santa Cruz de Tenerife (maakunta) Wikimedia Commonsissa
Espanjan maakunnat
Álava
Albacete
Alicante
Almería
Asturia
Ávila
Badajoz
Baleaarit
Barcelona
Biskaja
Burgos
Cáceres
Cádiz
Castellón
Ciudad Real
Córdoba
A Coruña
Cuenca
Gipuzkoa
Girona
Granada
Guadalajara
Huelva
Huesca
Jaén
Kantabria
León
Lleida
Lugo
Madrid
Málaga
Murcia
Navarra
Ourense
Palencia
Las Palmas
Pontevedra
La Rioja
Salamanca
Santa Cruz de Tenerife
Segovia
Sevilla
Soria
Tarragona
Teruel
Toledo
Valencia
Valladolid
Zamora
Zaragoza
‘Āinahaun talo

| ‘Āinahaun talo |
| --- | --- |

Sijainti:  Honolulu, Havaiji
Tuhoutui:  1920
Rakennuttaja:  Archibald Cleghorn
Omistaja:  Ka‘iulani
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
‘Āinahaun talo oli Honolulussa Waikīkīlla sijainnut kuninkaallinen residenssi, joka kuului Havaijin kuningaskunnan viimeiselle kruununprinsessalle Ka‘iulanille.
10 eekkerin kokoinen tontti, jolla talo sijaitsi, oli ristiäislahja Ka‘iulanin kummitädiltä Ke‘elikōlanilta, joka oli Havaijin rikkain nainen. Itse talon rakennutti Ka‘iulanin isä Archibald Cleghornsillä välin kun tytär oli Britanniassa. Cleghorn ja tämän vaimo prinsessa Likelike suunnittelivat tontille myös puutarhan ja yhdessä vaiheessa siellä oli jopa 50 riikinkukkoa. Likelike teki myös taloa kuvaavan laulun.
Alkujaan talo toimi vain Ka‘iulanin ja tämän vanhempien vapaa-ajanasuntona, mutta perhe muutti sinne myöhemmin vakituisesti. Talossa oli kaksi kerrosta ja se oli sisustettu yleellisesti.
Talo tuhoutui vuonna 1921 tulipalon yhteydessä. Palon syttymissyyksi on epäilty kaasuvuotua. Tontin osti myöhemmin Matson-niminen laivarahtiyritys. Vuonna 1955 tontille rakennettiin hotelli, joka on nimetty Ka‘iulanin mukaan. Kun Havaijista tuli osavaltio vuonna 1959 Matson myi Waikīkīn tonttinsa hotellille.
Yuri on Ice

Yuri!!! On Ice (jap.  ユーリ!!! on ICE) on japanilainen animesarja, joka kertoo taitoluistelusta. Animen on tuottanut MAPPA. Sen on ohjannut Sayo Yamamoto ja käsikirjoittanut Mitsurō Kubo. Sarja alkoi 6. lokakuuta 2016 ja päättyi 22. joulukuuta 2016. Siinä on 12 jaksoa. Sarja käsittelee japanilaisen taitoluistelija Yuri Katsukin ja hänen idolinsa venäläisen Viktor Nikiforovin ihmissuhdetta, kun Viktor alkaa valmentaa Yuria, joka tahtoo voittaa taitoluistelun Grand Prix-kilpailut.
Yuri on Icesta tuli ilmestyttyään todella suosittu. Se voitti vuoden parhaan animen palkinnon Tokyo Anime Award Festivalissa 2017. Lisäksi se voitti kaikki kategoriat, joissa se kilpaili Crunchyrollin Anime Awardseissa.
Sarjasta oli tekeillä elokuva, mutta sen tuotannon perumisesta ilmoitettiin huhtikuussa 2024.
Äänirooleissa

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Englanninkielinen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Toshiyuki Toyonaga | Josh Grelle | Katsuki Yuuri |
| Junichi Suwabe | Jerry Jewell | Viktor Nikiforov |
| Kōki Uchiyama | Micah Solusod | Yuri Plisetsky |
| Yoshimasa Hosoya | Mike McFarland | Otabek Altin |
| Kensho Ono | Joel McDonald | Phichit Chulanont |
| Hiroki Yasumoto | Christoper Sabat | Christopher Giacometti |
| Mamoru Miyano | Jeremy Inman | Jean-Jacques Leroy |
| Ayumu Murase | Trina Nishimura | Minami Kenjiro |
| Yutaro Honjo | Howard Wang | Ji Guang-Hong |
| Shunichi Toki | Ricco Fajardo | Leo de la Iglesia |
| Mari Doi | Monica Rial | Mila Babicheva |
| Wataru Hatano | David Trosko | Georgi Popovich |
| Kenji Nojima | Oscar Seung | Seung Gil Lee |
| Marika Minase | Tia Ballard | Sara Crispino |
| Tomoaki Maeno | J. Michael Tatum | Michele Crispino |
| Satoshi Hino | Justin Briner | Emil Nekola |
| Yuka Komatsu | Colleen Clinkenbeard | Okukawa Minako |
| Taihei Kato | Sonny Strait | Morooka Hisashi |
| Hideaki Tezuka | Daman Mills | Yakov Feltsman |
| Seiko Tamura | Caitlin Glass | Lilia Baranovskaya |
| Koji Ochiai | Ian Sinclair | Celestino Cialdini |
| Kei Hayami | Rachel Robinson | Katsuki Hiroko |
| Kyōko Sakai | Leah Clark | Katsuki Mari |
| Mariya Ise | Alexis Tipton | Nishigori Yuko |
| Jun Fukuyama | Cris George | Nishigori Takeshi |
| Akiko Yajima | Lara Woodhull,Kristi Rothrock, Kristen McGuire | Nishigori Axel, Nishigori Lutz, Nishigori Loop |
| Nobunari Oda | Vic Mignogna | Nobunari Oda |
| Stéphane Lambiel | Josh Grelle | Stéphane Lambiel |
Aiheesta muualla

Yuri!!! on Ice AnimeNewsNetwork.comissa (englanniksi)
Schellenberg

| Schellenberg |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna

 Koordinaatit: 47°14′N, 9°33′E 
Valtio:  Liechtenstein
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3,5 km²
Korkeus:  626 m
Väkiluku (31.12.2001):  978
Postinumero:  9488
 
 http://www.schellenberg.li 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Schellenberg on Liechtensteinin ruhtinaskunnan pinta-alaltaan pienin kunta. Se sijaitsee maan pohjoisosassa lähellä Itävallan rajaa. Lähes tuhannen asukkaan Schellenberg on myös Liechtensteinin toisen hallintoalueen, Unterlandin, toinen nimi.
Yleistä

Schellenbergin kunta sijaitsee Eschnerbergin vuoren rinteellä. Kuntaan kuuluu kolme osaa, Vorderer Schellenberg (Etu-Schellenberg), Mittlerer Schellenberg (Keski-Schellenberg) ja Hinterer Schellenberg (Taka-Schellenberg). Vuoren rinteellä kulkee alueen esihistoriallisia nähtävyyksiä esittelevä vuoripolku. Todisteita on jatkuvasta asutuksesta neoliittiselta ajalta (noin 3000 eaa.) La Tènen ajalle (noin 400 jaa.).
Schellenbergin nimi tulee baijerilaiselta ritarisuvulta, joka omisti alueet ja niillä sijainneen linnan 1300-luvulla. Vuonna 1699 Liechtensteinin ruhtinas osti alueen. Vuonna 1956 ruhtinas Franz Josef II julisti Schellenbergin vanhan linnan historialliseksi suojelukohteeksi. Schellenbergissä sijaitsee myös Liechtensteinin vanhin puutalo, vuonna 1518 rakennettu niin sanottu Biedermann-Haus (Biedermannin talo). Tämä myöhäiskeskiaikaisen arkkitehtuurin aikaansaannos on auki yleisölle.
Nähtävyyksiä

Puhtaan Marian kirkko (Kirche St. Maria Immakulata). Rakennettu 1960–1963, Edouard Ladnerin suunnittelema.
Schellenbergin linnan rauniot 1100–1200-luvuilta. Tuhoutuivat pahoin 1405 Appenzellin sodassa.
Biedermannin talo (Biedermann-Haus) on Liechtensteinin vanhimpia säilyneitä puutaloja. Se on rakennettu vuonna 1518. Talo päätyi Biedermannin suvun haltuun 1809 ja oli asuttu vuoteen 1964.
Pyhän Yrjön kappeli (Kapelle St. Georg) Taka-Schellenbergissä on rakennettu vuosien 1650 ja 1750 välillä, mutta ensimmäinen kirjallinen maininta siitä on vuodelta 1824.
Politiikka

Kunnanjohtaja on Norman Wohlwend (FBP). Kunnanvaltuustossa on kahdeksan paikkaa; FBP:llä ja VU:lla molemmilla neljä.
Liechtensteinin kunnat
| --- | --- |
Oberland:   Balzers  Planken  Schaan  Triesen  Triesenberg  Vaduz 
Unterland:   Eschen  Gamprin  Mauren  Ruggell  Schellenberg
Vuorijärvi (Äänekoski)

| Vuorijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Äänekoski
Koordinaatit:  62°42′50″N, 25°44′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen eteläosan alue (14.41)
Laskupuro:  Itikkapuro Petopuroon 
Järvinumero:  14.413.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  153,9 m  
Pituus:  410 m  
Leveys:  150 m  
Rantaviiva:  0,934 km  
Pinta-ala:  3,027 ha  
Tilavuus:  0,0001209 km³ 
Keskisyvyys:  3,99 m  
Suurin syvyys:  7,8 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiVuorijärvi 
Vuorijärvi on Keski-Suomessa Äänekoskella Liimattalan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 410 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,0 hehtaaria. Sillä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 120 900 kuutiometriä ja keskisyvyydeksi 4,0 metriä. Suurin syvyys on 7,8 metriä. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Hakalammen valuma-alueeseen (14.413) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 153,9 metriä mpy.
Shanghain eläintarha

Shanghain eläintarhan lipputoimisto
Shanghain eläintarha (kiin. 上海动物园) on eläintarha, joka sijaitsee Shanghain Changningissa Kiinassa Shanghai Hongqiaon kansainvälisen lentoaseman läheisyydessä.
Shanghain eläintarha perustettiin vuonna 1954. Sitä ennen samalla paikalla oli golfkenttä. Shanghain eläintarhan pinta-ala on noin 743 000 neliömetriä. Edustettuina on yli 400 eri eläinlajia. Eläinyksilöitä Shanghain eläintarhassa asuu yli 6 000. Lisäksi eläintarhan alueella on noin 100 000 puuta. Perustamisestaan lähtien Shanghain eläintarhassa on vieraillut yli 150 000 000 kävijää.
Saas-Fee

| Saas-Fee |
| --- | --- |
 Saas-Fee on tiheästi rakennettu  matkailukylä.
 vaakuna

 Saas-Fee
 Koordinaatit: 46°6′N, 7°54′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Valais
Hallintoalue:  Vispin alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  40,33 km²
Korkeus:  1 556–4 545 m
Väkiluku (31.12.2017)  (vakinaiset asukkaat):  1 597
 – Väestötiheys:  40 as./km²
 
 www.3906.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saas-Fee on kunta Sveitsissä Valais’n kantonissa. Siellä on noin 1 600 vakinaista asukasta. Saas-Fee on yksi Vispin hallinnollisen alueen (saks. Bezirk Visp) 19 kunnasta.
Maantiede

Saas-Feen kylä sijaitsee Saaser Vispa -joen laakson länsirinteellä noin 1 800 metrin korkeudessa.
Suuri osa Saas-Feestä on vuoristoa, Valais’n Alppeja. Kunnan alueella on 13 yli nelikilometristä vuorenhuippua; korkein on Dom (4 545 m).
Matkailu

Saaser Vispan laakso, Saastal – Saas-Fee, Saas-Grund, Saas-Almagell ja Saas-Balen – on tunnettua talvi- ja kesämatkailualuetta.
Saas-Feen ensimmäinen hotelli rakennettiin vuonna 1880. Matkailu oli aluksi kesämatkailua, sillä ensimmäinen köysirata otettiin käyttöön vuonna 1948. Vuonna 1950 yöpymisiä oli 66 000. Vuonna 2008 kylässä oli 12 000 vuodepaikkaa, ja yöpymisiä oli 1,4 miljoonaa.
Liikenneyhteydet

Saas-Feehen rakennettiin tieyhteys Saas-Grundista vuonna 1951. Kylä on ollut autoton vuodesta 1980.
Kylään on säännöllinen linja-autoyhteys: postiauto Brigistä ja Vispistä kulkee puolen tunnin välein.
Liikenneyhteydet > Metro Alpin

Saas-Feen kylästä pääsee vuorille, aina 3,5 kilometrin korkeuteen, useilla köysiradoilla. Alueen erikoisuus on tunneliin rakennettu funikulaari (Metro Alpin), joka nousee Felskinnvuorelta (2 980 m) Mittelallalinille (3 445 m).
Kuvia

Kunnan korkein vuorenhuippu on Dom.
Saas-Feen kujilla ei ole autoliikennettä.
Hotellit hallitsevat kylämaisemaa.
Saas-Feen kylä.
Metro Alpin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saas-Fee Wikimedia Commonsissa
Martone, Paul: Saas-Fee (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  6.1.2012. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Satoshi Kon

| Satoshi Kon> 今敏.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. lokakuuta 1963
Kuollut: 24. elokuuta 2010 (46 vuotta)
Aiheesta muualla
konstone.s-kon.net
IMDb
Elonet
Satoshi Kon (jap. 今敏, Kon Satoshi, 12. lokakuuta 1963 – 24. elokuuta 2010) oli japanilainen anime-ohjaaja.
Kon aloitti uransa mangapiirtäjänä ja toimittajana Young Magazine -lehdessä ja sitten teki ensimmäisen työnsä käsikirjoittajana yhdessä "Magnetic Rosen" kanssa osaan antologiaelokuva Memoriesia. Konin ensimmäinen työ ohjaajana oli Perfect Blue vuonna 1997, jonka jälkeen hän ohjasi elokuvat Millennium Actress, Tokyo Godfathers ja Paprika sekä televisiosarja Paranoia Agentin. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi Dreaming Machine. Hän teki kaikki ohjaajantyönsä yhteistyössä Studio Madhousen kanssa, jossa hän toimi ohjaajana yhdessä Rintaron ja Yoshiaki Kawajirin kanssa. Hän oli 15-jäsenisen johtoryhmän perustajajäsen Japan Animation Creators Association (JAniCa)-työvoimaryhmässä.
Kon kuoli haimasyöpään 46-vuotiaana 24. elokuuta 2010.
Filmografia > Käsikirjoittajana

Memories (1995)
Millennium Actress (2001)
Tokyo Godfathers (2003)
Paprika (2006)
Filmografia > Ohjaajana

Perfect Blue (1998)
Millennium Actress (2001)
Tokyo Godfathers (2003)
Paranoia Agent (2004)
Paprika (2006)
Good Morning (osana Ani*Kuri15:a) (2008)
The Dream Machine (2011) (julkaistiin postuumisti)
Filmografia > Animaattorina

Roujin Z  (1991)
Perfect Blue (1998)
Millennium Actress (2001)
Tokyo Godfathers (2003)
Filmografia > Mangakana

Kaikisen
Opus
World Apartment Horror
Yume no Kaseki
Aiheesta muualla

Satoshi Konin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Kotisivut (englanniksi tai japaniksi)
Haastattelu (englanniksi)
Satoshi Kon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Satoshi Kon Elonetissä.
Ähtärinjärvi

| Ähtärinjärvi |
| --- | --- |
 Ähtärinjärvi kesäyönä.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Soini, Ähtäri, Alajärvi
Koordinaatit:  62°41′52″N, 24°03′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Ähtärinjärven alue (35.43)
Laskujoki:  Ähtärinsalmi 
Järvinumero:  35.433.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  153,5 m  
Rantaviiva:  120,098 km  
Pinta-ala:  39,8784 km²  
Tilavuus:  0,207675 km³  
Keskisyvyys:  5,2 m  
Suurin syvyys:  27 m  
Valuma-alue:  479,98 km²  
Keskivirtaama:  8,7 m³/s  
Saaria:  49 
 fiÄhtärinjärvi 
Ähtärinjärvi  on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä, Soinissa ja Alajärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön. Se on Suomen 96. suurin järvi. Jos kaikki samalla korkeudella oleva järvialtaat ajatellaan kuuluvan samaan järveen, kuuluisi siihen Ähtärinjärven lisäksi Välivesi ja Hankavesi ja sen pinta-ala olisi 53 neliökilometriä. Viranomaistiedoissa katsotaan kuitenkin, että Ähtärinjärvi päättyy Ähtärinsalmeen, joka siten muodostaa järven luusuan.
Virtaamat, säännöstely ja jäätyminen

Järven lasku-uoman Ähtärinsalmen virtaamatietoja ei ole käytettävissä, mutta sen sijaan Ähtärin reitin yläosan pääuoma Inhanjoen virtaamat tiedetään hyvin. Inhanjoki lähtee Hankavedestä ja laskee Ouluveteen. Siellä keskivirtaama (MQ) on 8,7 kuutiometriä sekunnissa (m³/s). Ylivirtaama (HQ) on joskus ollut 40 m³/s ja alivirtaama (NQ) on ollut 0,6 m³/s. Keskiylivirtaama (MHQ) on ollut keskimäärin 29 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) 1,8 m³/s. Vaikka luvut eivät ole Ähtärinsalmesta, eivät sen virtaamat ole kovinkaan paljon Inhanjoen virtaamia pienempiä.
Järven vedenkorkeuteen vaikutti jo 1830-luvulla Inhanjoen pato. Järven vedenkorkeutta on mitattu ja kirjattu muistiin vuodesta 1911 lähtien. Järven keskivedenkorkeus (MW) on tänä aikana ollut 153,90 metriä mpy (N60). Vuosittainen vedenkorkeuden vaihtelu on ollut keskimäärin 121 senttimetriä. Ylin vedenkorkeus (HW) on ollut 152,76 metriä toukokuussa 1922 ja alin vedenkorkeus 152,76 metriä maaliskuussa 1942. Vedenkorkeuden äärivaihtelu on siten ollut 240 senttimetriä.
Järven vedenpinnan normaalikorkeus on 153,5 metriä mpy. Järvi on säännöstely vuodesta 1919 lähtien siten, että vaihteluväli on ollut yksi metri. Nykyään vedenpinnan korkeudeksi on vuodesta 1977 asti määrätty raja-arvot 152,76 metriä ja 154,41 metriä mpy., mikä tekee vaihteluväliksi 1,65 metriä. Järven säännöstelyä toteuttaa Killin Voima Oy.
Järven jäätymistä ja jäidenlähtöä on seurattu talvesta 1929–1930 alkaen. Tapahtumien havaintopaikka on Niemiahon kylässä järven pohjoispäässä, josta seurataan pohjoisosan tapahtumia. Varhaisin jäätyminen tapahtui lokakuussa 1992 ja 2002 ja myöhäisin 27. tammikuuta 1930. Jäät ovat lähteneet aina 18. huhtikuuta 2007 ja 29. toukokuuta 1941 välisenä aikana.
Luonnonhistoriaa

Mannerjään väistyessä noin 10 500 vuotta sitten oli nykyisen Ähtärinjärven alue veden peitossa. Itämeren Ancylusvaiheen vedenpinta oli noin 20–25 metriä järven nykyistä pintaa korkeammalla. Nopean maankohoamisen takia veden pinta kuitenkin laski ja Ähtärinjärvi kuroutui pohjoiseen laskevaksi järveksi noin 9 900–9 800 vuotta sitten. Suomenselän vedenjakajalla Lehtimäen Peräkylän Livonlähteellä sijainneen kuroutumiskynnyksen nykyinen korkeus on noin 157 m merenpinnan yläpuolella eli vain 3,5 metriä järven nykyistä pintaa korkeammalla. Täältä Ähtärinjärvi laski aluksi pohjoiseen nykyisen Ähtävänjoen reittiä pitkin, kunnes sille aukesi noin 3 200 vuotta sitten toinenkin laskureitti nykyistä Inhanjokea pitkin. Toisen laskureitin syntyminen oli nykyisen Pohjanlahden alueen nopeamman maankohoamisen seurauksia. Kun maa kohosi järven luoteispuolella nopeammin kuin kaakkoispuolella, kallistui järven allas samalla ja aiheutti hitaasti etenevän tulvan järven kaakkoisrantaan. Lopulta vesi tulvi kaakossa siellä sijaitsevan laskukynnyksen yli ja toinen lasku-uoma etelään päin oli syntynyt. Tämän jälkeen järvi muodosti bifurkaation 1 700 vuoden ajan, kunnes pohjoinen lasku-uoma kuivui maaperän kallistumisen vuoksi noin 1 500 vuotta sitten eli rautakaudella.
Järven muinainen pohjoisuoma näkyy maastossa hyvin selvästi. Lasku-uoma on nykyään paikoin turpeen tai myös avoveden täyttämä maaston uoma. Se on korkeimmallakin kohdalla vain vähän järven nykyistä pintaa ylempänä. Maastonmuodoista ja paikannimistöstä päätteli akateemikko Kustaa Vilkuna 1950-luvulla, että uoman kuivuminen ja virtaussuunnan muutos oli tapahtunut vasta historiallisena aikana. Vasta 2000-luvulla suoritetut geologiset tutkimukset osoittivat oletuksen vääräksi ja siirsivät uoman kuivumisen ajankohtaa noin tuhat vuotta aiemmaksi.