stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tyyppi 16 -fregatti
Alukset

| Nimi> O-luokan hävittäjistä muutetut | Viirinumero> O-luokan hävittäjistä muutetut | Muutostyöt> O-luokan hävittäjistä muutetut | Kohtalo> O-luokan hävittäjistä muutetut |
| --- | --- | --- | --- |
| HMS Orwell (G98) | F98 | Rosythin telakka 1952 | Romutettu 1965 |
P-luokan hävittäjistä muutetut
| HMS Paladin (G69) | F169 | Rosythin telakka 1952-1954 | Romutettu 1962 |
| HMS Petard (G56) | F56 | Harland and Wolff, Belfast, 1953–1955 | Romutettu 1967 |
T-luokan hävittäjistä muutetut
| HMS Teazer (R23) | F23 | Mountstart Dry Docks, Cardiff, 1953–1954 | Romutettu 1965 |
| HMS Tenacious (R45) | F44 | Rosythin telakka 1951–1952 | Romutettu 1965 |
| HMS Termagant (R89) | F189 | Grayson Rollo, Birkenhead, 1952–1953 | Romutettu 1965 |
| HMS Terpsichore (R33) | F19 | John I. Thornycroft and Company, Woolston, 1953–1954 | Romutettu 1966 |
| HMS Tumult (R11) | F121 | Grayson Rollo, Birkenhead, 1949–1950 | Romutettu 1965 |
| HMS Tuscan (R56) | F156 | Mountstart Dry Docks 1949–1950 | Romutettu 1966 |
| HMS Tyrian (R67) | F67 | Harland and Wolff & Gordon Alison, Birkenhead, 1951–1953 | Romutettu 1965 |
Työläisnainen

| Työläisnainen |
| --- | --- |
 Lehden ensimmäisen näytenumeron etusivu.
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Perustettu:  1906
Lakkautettu:  1923
Sitoutuneisuus:  Suomen sosialidemokraattinen naisliitto
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Työläisnainen oli Helsingissä vuosina 1906–1923 ilmestynyt Suomen sosialidemokraattisen naisliiton aikakauslehti. Sen ensimmäinen päätoimittaja oli tunnettu työväenliikkeen vaikuttaja Miina Sillanpää. Työläisnainen ilmestyi viikkolehtenä vuosina 1907–1914 ja epäsäännöllisesti vuosina 1915–1919. Vuonna 1920 siitä tuli kommunistien äänenkannattaja.
Aiheesta muualla

Työläisnainen (1906–1914) digitoituna Kansalliskirjastossa
Työläisnainen (1918) digitoituna kansalliskirjastossa
Työläisnainen (1920–1923) digitoituna kansalliskirjastossa
Tytti

| Tytti |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  18. syyskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  tyttö, tyttönen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tytti on suomalainen naisen etunimi. Nimeä on käytetty eri puolilla Suomea myös Tyyne-nimisten kutsumanimenä, mutta ristimänimenä se yhdistyy luontevimmin tyttö-sanan hellittelymuotoon tytti. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi oli Suomessa annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 3 501 naiselle.
Tunnettuja Tyttejä

Tytti Isohookana-Asunmaa (s. 1947), Keskustan kansanedustaja ja ministeri
Tytti Issakainen, o.s. Jäppinen (s. 1949), kirjailija, sanoittaja, säveltäjä ja viestinnän kouluttaja
Tytti Jaakkola (s. 1994), jalkapalloilija
Tytti Junna (s. 1991), radiojuontaja ja näyttelijä
Tytti Määttä (s. 1980), keskustalainen poliitikko, Pohjois-Savon maakuntajohtaja
Tytti Oittinen, ent. Seppälä (s. 1945), teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja
Tytti Paavolainen (1937–2008), Yleisradion toimittaja
Tytti Parras (1943–2018), kirjailija
Tytti Reho (s. 1977), keskimatkojen juoksija
Tytti Roto, Ty Roxy, vaihtoehtopop-muusikko
Tytti Shemeikka (s. 1988), juontaja ja toimittaja
Tytti Suojanen (1969–2021), teknisen viestinnän tutkija
Tytti Tuppurainen (s. 1976), SDP:n kansanedustaja ja ministeri
Tytti Vänskä (s. 1976), näyttelijä
Tytti Yli-Viikari (s. 1975), Valtiontalouden tarkastusviraston ent. pääjohtaja
Tunnettuja Tyttejä > Tytti taiteilijanimenä

TyT­Ti (DJ TyTTi, Toimi Tytti), DJ, juontaja, radiopersoona ja graafikko
Kuvitteellisia Tyttejä

Tytti, hahmo Ville Vallaton -sarjakuvissa ja piirrossarjassa
Tytti (engl. Melody), toinen Minni Hiiren veljentyttäristä.
Tyttejä mytologiassa

Tuonen tytti, hahmo kalevalaisessa mytologiassa, Tuonelan virran lautturi
Tähtivalokuvaus

Tähtivalokuvaus on valokuvauksen alalaji, joka on erikoistunut kuvaamaan taivaan astronomisia kohteita, kuten Kuuta, Aurinkoa, planeettoja, tähtiä tai tähtisumuja ja galakseja.
Tähtivalokuvat voivat olla yksinkertaisia kirkkaiden kohteiden kuvia tai monimutkaisia valotuksia, joiden tarkoitus on tuoda esiin kohteita, jotka ovat liian heikkovaloisia paljaalla silmällä nähtäviksi. Lähes aina tähtivalokuvauksessa käytetään pitkiä valotusaikoja.
Useimmat kohteet ovat heikkovaloisia ja pieniä. Tehokkaassa tähtivalokuvauksessa käytetään monia menetelmiä, kuten kameran kiinnittämistä suureen tähtikaukoputkeen. Kuvauksessa käytetään valoherkkää kennoa  tai erityisherkkää filmiä. Valotusajat voivat olla erittäin pitkiä, tai sama kuva valotetaan yli 20 kertaa. Taustan sumentumista valosaasteen vuoksi estetään suodattimilla. Seurantalaitteistoilla kompensoidaan sitä, että tähdet liikkuvat maasta nähtynä maan pyörimisliikkeen takia.
Harrastaja tarvitsee tähtivalokuvauksen kokeiluun kameran, johon on mahdollista valita pitkä valotusaika. Myös lankalaukaisin ja jalusta ovat avuksi. Kun kuva on otettu kuvat pinotaan yhteen tietokoneohjelmalla kuten DeepSkyStacker - ohjelmalla taustakohinan hillinäksi.
Kirjallisuutta

Mäntylä, Jorma (toim.): Tähtivalokuvaus: Digitaalinen harrastajakuvaus.  Helsingissä:  Ursa, 2005.  ISBN 952-5329-49-6
Tyyppi 15 -fregatti

| Type 15 |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  2337 t (normaali) 2743 t (kuormattu)
Pituus:  109 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,51 m
Syväys:  4,42 m
Koneteho:  40000 shp
Nopeus:  31 solmua
Miehistöä:  174
Aseistus
Meritorjunta:  1 x 4" Mk XIX kaksiputkinen tykkitorni 2 x Squid-sukellusveneentorjuntaheitintä
Ilmatorjunta:  2 x 40 mm ilmatorjuntatykkiä yhtenä kaksiputkisena Mk V asennuksena
Tyyppi 15 oli 23 aluksen muodostama Britannian Kuninkaallisen laivaston sukellusveneentorjuntafregattiluokka, jonka alukset olivat alun perin olleet toisen maailmansodan aikaisia hävittäjiä.
Taustaa

Toisen maailmansodan lopulla vuonna 1945 täydennyshävittäjät olivat vanhentuneita tehtävässään johtuen niiden pienehköstä koosta ja puutteellisesta aseistuksesta. Myöhemmin valmistetut alukset olivat suurempia, kuten Battle- ja Daring-luokka. Saksan laivaston sukellusveneiden nopea kehitys, kuten 17 solmun nopeuteen kykenevä Tyyppi XXI ja jopa 19 solmun nopeuteen kykenevä Tyyppi XXVI, muuttivat jopa uusimmat Britannian kuninkaallisen laivaston saattajat kyvyttömiksi torjumaan niiden aiheuttamaa uhkaa. Neuvostoliitto loi haltuun ottamansa saksalaisen teknologian avulla Whiskey-luokan sukellusveneet.
Kuninkaallinen laivasto suunnitteli ja valmisti uhan torjumiseksi uuden nopean sukellusveneentorjuntafregattisukupolven tyyppien 12 (Whitby- ja Rothesay-luokat) ja 14 alukset (Blackwood-luokka). Uusien alusten palvelukseensaamisen viiveiden ja niiden kalleuden aiheuttamien lukumääräleikkausten eliminoiseen käytettiin 47 palveluksessa olevan täydennyshävittäjän käyttöä. Osa palveluksessa olevista aluksista oli lähes uusia ja niiden muuttamista uusiin tehtäviin pidettiin mahdollisena.
Muutostyöt

Ennen muutostyön alkamista alusten kansirakenteet, aseistus, mastot ja laitteet poistettiin sekä koneisto huollettiin. Etukantta pidennettiin kohti komentosiltaa ja ainoastaan pieni puolikansi jäi, mikä mahdollisti paremmat majoitustilat. Aluksille asennettiin uusi yksikerroksinen kansirakenne ja sen osana valmistettu komentosilta, taistelunjohtokeskus ja kaikuluotainoperaattorin tilat. Uusi kansirakenne mahdollisti taistelutoiminnan sisätiloissa, mikä oli erityisen tärkeää ydinaseita käytettäessä. Aluksille asennettiin uusi verkkomasto, johon asennettiin erilaisia saattajan tarvitsemia tutkia, HF/DF ja viestivälineitä. HMS Troubridgelle, HMS Ulsterille ja HMS Zestille asennettiin uusi silta, joka piti asentaa kaikkiin uusiin fregatteihin. Sillassa oli leikatut kulmat ja viistot ikkunat, mitkä mahdollisti hyvän näkyvyyden kaikkiin suuntiin ja vähensi valon näkymistä ulos öisin.
Alukset varustettiin nopeiksi sukellusveneentorjuntaan soveltuviksi saattajiksi. Aseistuksena oli kaksi kolmeputkista Mark 10 Limbo -sukellusveneetorjuntaheitintä, jotka oli kehitetty toisen maailmansodan lopulla käyttöönotetusta Squid-heittimestä. Heittimet kykenivät laukaisemaan heitteensä kaikkialle aluksen ympäristöön ja ne olivat täysin automaattisia. Lisäksi aluksille asennettiin putket uusien sukellusveneidentorjuntaan suunniteltujen Mark 20E -torpedojen laukaisemiseen, mutta ase todettiin toimimattomaksi ja se poistettiin käytöstä. HMS Rapid, HMS Roebuck sekä V- ja W-luokkien alukset varustettiin varojen puutteen vuoksi Squideilla. Omasuojana aluksilla oli takakannella kaksi 4 tuuman tykkiä kaksiputkisena Mark XIX asennuksena ja siihen liitetty MRS-1-tulenjohtojärjestelmä, johon kuului tyypin 262 tulenjohtotutka. Sillan takana oli kaksiputkinen Boforsin 40 millimetrin ilmatorjuntakanuuna Mark V -asennuksena, jonka tulenjohtojärjestelmänä oli STD (engl. Simple Tachymetric Director).
Useita tyypin 15 aluksia käytettiin koululaivoina, jolloin Boforsit poistettiin ja sillan ylipuolelle tehtiin avoin lisäsilta. HMS Undaunted varustettiin lentokannella, kun se oli helikopterien käytön koealuksena.
Alukset

| Nimi> R-luokan hävittäjistä muutetut | Viirinumero> R-luokan hävittäjistä muutetut | Muutostyöt> R-luokan hävittäjistä muutetut | Kohtalo> R-luokan hävittäjistä muutetut |
| --- | --- | --- | --- |
| HMS Rapid (H32) | F138 | Alexander Stephens and Sons 1952-1953 | tuhoutunut maalilaivana 1981 |
| HMS Rapid (H32) | F138 | Alexander Stephens and Sons 1952-1953 | tuhoutunut maalilaivana 1981 |
| HMS Relentless (H85) | F185 | Portsmouthin telakka 1949-1951 | romutettu 1971 |
| HMS Rocket (H92) | F193 | Devonportin telakka 1949-1951 | romutettu 1967 |
| HMS Roebuck (H95) | F195 | Devonportin telakka 1952-1953 | romutettu 1968 |
T-luokan hävittäjistä muutetut
| HMS Troubridge | F09 | Portmouthin telakka 1952-1953 | Romutettu 1970 |
U-luokan hävittäjistä muutetut
| HMS Grenville (R97) | F197 | 1953–1954 | Romutettu 1981 |
| HMS Ulster (R83) | F83 | Chathamin telakka 1953–1956 | Romutettu 1980 |
| HMS Ulysses (R69) | F17 | Devonportin telakka 1952-1953 | Romutettu 1970 |
| HMS Undaunted (R53) | F53 | J. Samuel White, Cowes 1953–1954 | Uponnut Exocet-ohjus ja Tigerfish-torpedo maalina 1978 |
| HMS Undine (R42) | F141 | John I. Thornycroft, Woolston 1954 | Romutettu 1965 |
| HMS Urania | F08 | Harland and Wolff, Liverpool 1953–1954 | Romutettu 1971 |
| HMS Urchin (R99) | F196 | Barclay Curle, Glasgow 1952–1954 | Romutettu 1966 |
| HMS Ursa (R22) | F200 | Palmers Shipbuilding, Jarrow 1953–1954 | Romutettu 1967 |
V-luokan hävittäjistä muutetut
| HMS Venus (R50) | F50 | Devonportin telakka 1952–1954 | Romutettu 1972 |
| HMS Verulam | F29 | Portsmouthin telakka 1952 | Romutettu 1972 |
| HMS Vigilant (R93) | F93 | John I. Thornycroft, Woolston 1951–1952 | Romutettu 1965 |
| HMS Virago (R75) | F76 | J. Samuel White, Cowes 1951–1952 | Romutettu 1972 |
| HMS Volage (R41) | F41 | Chathamin telakka 1952–1953 | Romutettu 1972 |
W-luokan hävittäjistä muutetut
| HMS Wakeful | F159 | Scotts Shipbuilders, Greenock 1952–1953 | Romutettu 1971 |
| HMS Whirlwind | F187 | 1953–1954 | tuhoutunut maalilaivana 1974 |
| HMS Wizard (R72) | F72 | Devonportin telakka 1954 | Romutettu 1967 |
| HMS Wrangler (R48) | F157 | Harland and Wolff, Belfast 1951–1952 | uponnut maalilaivana 1976 |
W-luokan hävittäjistä muutetut
| HMS Zest | F102 | Chathamin telakka 1954–1956 | Romutettu 1970 |
Turkistarhaus

Lainsäädäntö siitä, saako eläimiä tappaa turkin vuoksi.  Eläinten tappaminen turkin vuoksi laitonta  Eläinten tappaminen turkin vuoksi on laillista, mutta tiukat kiduttamisen vastaiset säännökset tekevät turkistarhoista taloudellisesti kannattamattomia  Eläinten tappaminen turkin vuoksi on laillista, mutta turkisten maahantuonti tai myynti on laitonta  Eläinten tappaminen turkin vuoksi on osin laillista (jotkin eläinlajit poissulkien)  Eläinten tappaminen turkin vuoksi laillista ja käynnissä olevaa toimintaa  Ei tiedossa
Minkkitarha Wisconsinissa Yhdysvalloissa.
Nuori hopeakettu
Turkistarhaus on eläinten kasvattamista tarhassa, jotta niistä saataisiin turkiksia. Turkistarhoilla kasvatetaan muun muassa minkkejä, sinikettuja (naalin värimuoto), hopeakettuja (ketun värimuunnos), supikoiria, chinchilloja, kaneja, hillereitä ja soopeleita.
Historiaa

Ensimmäiset turkistarhat perustettiin Norjaan ja Ruotsiin 1850-luvulla. Yhdysvalloissa turkistarhaus aloitettiin Yhdysvalloissa 1860-luvulla. Nykyaikaisen turkistarhauksen katsotaan kuitenkin alkaneen 1890-luvulla Kanadassa Prinssi Edwardin saarella. Nykyiset tarhattavat hopeaketut polveutuvat saaren kahdesta hopeakettukannasta.
Pohjoismaissa turkistarhaus yleistyi 1910-luvulla, Suomessa 1950-luvulla ja voimaperäisesti 1960-luvulla.lähde?
Yleisyys

Vuonna 2008 koko Euroopan unionin alueella oli enää yhteensä noin 6 500 turkistarhaa. Vuonna 2019 Suomessa oli 967 turkistilaa.
Maailmanlaajuisen turkistuotannon arvoksi on arvioitu noin kaksi miljardia euroa. Tarhatuista eläimistä minkki on kauan ollut taloudellisesti tärkein, esimerkiksi vuonna 2007 maailmassa tuotettiin MTT:n mukaan 44 miljoonaa minkinnahkaa, joista 17 miljoonaa tuli Pohjoismaista. Johtava minkkimaa on Tanska. Pohjoismainen ketunnahkojen tuotanto oli samana vuonna 2,5 miljoonaa, josta sinikettuja oli 1,7 miljoonaa.
Kiina haastoi 2000-luvun alussa Euroopan turkistuottajana ja ryhtyi voimakkaasti kasvattamaan tuotantoaan. Seurasi seitsemän vuotta ylituotantoa, jolloin kannattavuus oli huono. Enimmillään Kiina tuotti kahdeksan miljoonaa ketunnahkaa, mutta vuosikymmenen loppuun mennessä vuosituotanto romahti laatukilpailun vuoksi kahteen miljoonaan, joka oli myös Suomen tuotanto vuonna 2009.
Turkiseläinten hyvinvointi

Euroopan komissio asetti 1990-luvun lopussa tieteellisen komitean tutkimaan turkiseläinten hyvinvointia tarhoilla. Komitean raportissa vuodelta 2001 todetaan muun muassa, että ”häkki huonontaa minkin hyvinvointia, koska se ei tarjoa riittävästi virikkeitä tärkeiden tarpeiden tyydyttämiseksi”. Näihin tarpeisiin kuuluvat väljä ja virikkeellinen elinympäristö sekä mahdollisuus kiipeillä, uida ja välttää kontaktia muiden minkkien kanssa.
Pienet virikkeettömät häkit aiheuttavat eläimissä käyttäytymishäiriöitä, kuten stereotyyppistä käyttäytymistä, apatiaa, hermostuneisuutta ja kannibalismia.
Sittemmin yleistyneet monivirikehäkit, kiipeilyhäkit, makuuhyllyt ja pesäkopit ovatkin kehitetty ylläpitämään eläinten vireyttä ja tarjoamaan mahdollisuutta lajinomaiseen toimintaan.  Pääosa turkiseläimistä kasvatetaan varjotaloissa. Ne ovat sivuilta avoinna olevia katoksia, joihin eläinten häkit on sijoitettu keskikäytävän molemmin puolin. Varjotalojen olot vaihtelevat sään mukaan. Niissä eläimet voivat haistella, katsella ja kuunnella ulkoa tulevia virikkeitä. Varjotaloissa on myös runsaasti luonnonvaloa.
Norjan maatalousministeriön eettinen neuvosto on todennut, että eläinten hyvinvoinnin näkökulmasta nykymuotoista turkiskasvatusta ei voi hyväksyä.
Turkiseläinten kasvatusympäristön lisäksi eläinten terveydenhuollon tutkimukseen ja kehittämiseen on panostettu. FUREVA - turkiseläinten terveydenhuoltojärjestelmä käynnistettiin elokuussa 2015 pitkällisen kehitystyön jälkeen. Järjestelmän on kehittänyt Suomen Turkiseläinten Kasvattajain Liitto ry:n eläinlääkäritiimi. Pääasia terveydenhuollossa on itse eläinten hyvinvoinnin edistäminen. Tämän lisäksi järjestelmä on tärkeä osa kansallista laatutyötä turkiselinkeinossa.
Ympäristövaikutukset

Turkistilat ovat ravinteiden kierrättäjiä – aiemmin käytäntönä oli jopa nyljettyjen minkinraatojen käyttäminen rehuna minkkitarhoilla. Minkkien prionitaudin eli sienimäisen aivorappeutumasairauden (Transmissible mink encephalopathy, TME) epidemiat 1960-luvulla muun muassa Suomessa ja Yhdysvalloissa pakottivat luopumaan käytännöstä. Nykyään rehussa käytetään raaka-aineena muun muassa teurastuksen sivutuotteita ja kalojen perkausjätettä.
Itämerestä nousee turkiseläinten rehuna käytetyn silakan mukana merkittävissä määrin fosforia. Tämä estää meren rehevöitymistä, sillä fosfori on ns. minimiravinne, joka käynnistää veteen päästessään rehevöitymisen ja on siten haitallista vesistöille. Tästä syystä fosforin poistaminen vesistöstä on tärkeää.
Turkistuotannon yhteenlasketut typpipäästöt ovat Suomessa 430 tonnia vuodessa ja fosforipäästöt 45 tonnia vuodessa. Paitsi pintavesiin eli jokiin ja järviin, turkistarhojen aiheuttama kuormitus kohdistuu myös pohjavesiin. Kuormituksessa on selviä eroja eri tarhojen välillä. Typpi- ja fosforipäästöjen suuruuteen vaikuttavat paitsi tarhan eläinmäärä, myös muun muassa lähimaaston korkeuserot, maaperän läpäisykyky ja se, kuinka usein tarhaaja siivoaa lannan pois häkkien alta. Tarhauksen aiheuttamia ympäristöhaittoja pyritään vähentämään muun muassa siirtämällä tarhoja pois pohjavesialueilta rakentamalla uusia tarhausalueita. Turkiseläinten lanta on tehokas lannoite, jota käytetään maataloudessa ja siten vapautuva typpi ja fosfori hyödynnetään.
Häkkien alle kertyvästä lannasta ja virtsasta vapautuu paitsi typpeä ja fosforia, myös ammoniakkia. Ammoniakki kohoaa ilmaan ja leviää tarhan lähiympäristöön, jossa sen on todettu aiheuttavan puustovaurioita.
Suomessa istutuksista ja tarhoilta luontoon karanneista sekä vapautetuista eläimistä on kehittynyt villiminkkikanta, mitä pidetään osasyynä siihen, että Suomen eläimistöön perinteisesti kuulunut vesikko on kadonnut.
Lainsäädäntö > Maat, joissa turkistarhaus on kielletty

Turkistarhaus on kielletty useissa maissa. Kielto on voimassa Isossa-Britanniassa (vuodesta 2000), Itävallassa (2005), Kroatiassa (2017), Tanskassa (kettutarhaus 2009) ja Alankomaissa, jossa kettujen ja chinchillojen tarhaus on ollut kiellettyä vuodesta 2005 lähtien ja minkkien tarhaus loppuu vuoteen 2024 mennessä..
Virossa turkistarhauksen kielto tulee voimaan siirtymäajan jälkeen vuonna 2026. Kesäkuussa 2021 Israel kielsi turkisten myynnin muotiteollisuudelle.
Japanissa minkkien tarhaus loppui vuonna 2016 viimeisen minkkitarhan lopetettua toimintansa. Uusien minkkifarmien perustaminen oli kielletty vuodesta 2006; minkkien tarhaaminen rikkoi haitallisten vieraslajien kasvattamisen kieltoa, joka on ollut voimassa vuodesta 2006.
Espanjassa minkki on määritelty vieraslajiksi, ja uusien minkkitarhojen perustaminen on ollut kiellettyä vuodesta 2016 lähtien.
Turkistarhaus on kielletty myös Sloveniassa (2013), Pohjois-Makedoniassa (2014), Serbiassa (2019), Bosnia-Herzegovinassa (2028 mennessä), Ranskassa (2021), Slovakiassa (2025 mennessä), Norjassa (2025 mennessä), Belgiassa (2023 mennessä), Luxemburgissa (2018), Tšekissä (2019), Italiassa (2022 mennessä) ja Liettuassa (2027 mennessä).
Unkari kielsi turkistarhauksen vuonna 2020. Kielto koskee minkkien, kettujen, hillerien ja nutrioiden tarhausta.
Lainsäädäntö > Maat, joissa turkistarhaus on kielletty > Euroopan unionin kielto kissojen ja koirien turkiksen myynnistä

EU-maissa on kissojen ja koirien turkisten myynti, markkinointi, maahantuonti ja maastavienti kielletty tammikuusta 2009 alkaen eettisistä syistä.
Lainsäädäntö > Maat, joissa turkistarhaus on kielletty > Väliaikaiset kiellot tarhata minkkejä

Tanska, Italia ja Ruotsi kielsivät minkkien tarhauksen väliaikaisesti vuoden 2021 loppuun asti. Kieltojen syynä oli minkeillä ollut koronaviruksen mutaatio, joka voisi tarttua myös ihmisiin. Tanska jatkoi kieltoa vuodella Italia teki kiellosta pysyvän ja kaikkia turkiseläimiä koskevan.
Lainsäädäntö > Maat, joissa eläinsuojelulaki vaatii lajityypillisempiä oloja

Tarhausta on rajoitettu tai tehty käytännössä taloudellisesti kannattamattomaksi tiukalla eläinsuojelulainsäädännöllä Italiassa, Uudessa-Seelannissa, Saksassa ja kettujen kohdalla myös Ruotsissa.
Lainsäädäntö > Maat, joissa ei ole eläinsuojelulakia

Kiinassa turkiseläinten pitoa tai kohtelua ei säädellä minkäänlaisella lainsäädännöllä. Rajoitusten puute on johtanut paikoin eläinten julmaan kohteluun ja käsittelyyn. Kiinan ensimmäinen eläinsuojelulaki on kuitenkin valmisteilla.
Kirjallisuutta

Hernesniemi, Tapio & Blomstedt, Leena. 2000. Ketunkasvatuksen taito. Helsinki: Gummerus.
Silventoinen-Inkinen, Ritva. 1986. Pieni turkisopas. Porvoo: WSOY.
Sorvari, Auli & Niemi, Sirkku & Vänskä, Vuokko. 2002. Suorat, kiharat, leikatut turkikset. Helsinki: Vammalan kirjap.
Turkikset tutuiksi: Turkiseläinlajit, turkisnahan ominaisuudet ja käyttö. 1999. Helsinki: Suomen Turkiseläinten Kasvattajain Liitto ry.
Tuomivaara, Salla & Purmonen, Joni: Ulos häkeistä!.  (Kansialanimeke: Kaksi näkökulmaa uuden eläinliikkeen sisältä)  Helsinki:  Tammi, 1998.  ISBN 951-31-1306-X
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turkistarhaus Wikimedia Commonsissa
The Welfare of Animals Kept for Fur Production Euroopan komission raportti. (2001)
Vangittu supikoira Puolassa, 2015.
Täisauna

Täisauna on sauna, jossa pyritään torjumaan ihmisissä, vaatteissa ja vuodevaatteissa majailevia loisia. Täisaunassa ei kuitenkaan pystytä torjumaan päätäitä.
Suomen itsenäistyttyä Venäjän ja Neuvostoliiton rajalla oli Pietarissa olevan kulkutautiepidemian vuoksi täisaunoja.
Toisen maailmansodan aikaan Suomen rintamilla käytettiin täisaunaa yleisesti.
Rintamasotilaiden täisaunan lisäksi suomalaiset kehittivät myös hevosten täisaunan, jossa hevonen suljettiin tiiviiseen koppiin, jonka ulkopuolelle jätettiin vain pää. Syöpäläiset poistettiin rikkikaasulla, jota päästettiin koppiin.
Kirjallisuutta

Huldén, Lena: Kuusijalkainen vihollinen : niveljalkaisten vaikutus länsimaiseen sodankäyntiin.  Helsinki:  Schildt, 2008.  ISBN 978-951-50-1651-5  (suomeksi)
Sauna
| --- | --- |
Saunakylpy eri kulttuureissa:   Suomalainen sauna  Banja  Turkkilainen sauna  Hikimaja  Temascal  Laconicum  Sentō 
Kiuas:   Savusaunan kiuas  Aitokiuas  IKI-kiuas  Läpivirtauskiuas 
Saunominen:   Löyly  Vasta  Lauteet  Istuinalunen  Avantouinti 
Saunarakennus:   Historialliset saunatyypit  Savusauna  Rantasauna  Talosauna  Huoneistosauna  Kylpyhuonesauna  Metsäsauna  Autosauna 
Saunakulttuuri:   Yleinen sauna  Homosauna  Täisauna  Kelluva sauna  Saunomisen maailmanmestaruuskilpailut  Uunissa saunominen 
Suomalainen sauna
Sauna kansanperinteessä:   Juhannussauna  Joulusauna  Morsiussauna  Saunatonttu 
Sauna kulttuurissa ja taiteessa:   Suomen Saunaseura  Tamminiemen saunaseura  Sauna – puhtaasti suomalainen  Saunassa  Miesten vuoro
Saksan yleisen asevelvollisuuden palauttaminen 1935

Saksan yleisen asevelvollisuuden palauttaminen 1935 oli osa Saksan remilitarisointia Ensimmäisen maailmansodan ja Toisen maailmansodan välisenä aikana.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saksa allekirjoitti Versailles’n rauhansopimuksen, joka kielsi Saksalta yleisen asevelvollisuuden ja rajoitti Saksan armeijan kokoa merkittävästi. Rauhansopimus muun muassa kielsi kokonaan Saksalta ilmavoimat ja sukellusveneet.
Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen noustua valtaan Saksassa aloitettiin valmistelut Suur-Saksan luomiseksi. Yhtenä osana tätä kehitystä oli Saksan sotilaallisen mahdin kasvattaminen ja sen osana yleiseen asevelvollisuuteen perustuvan armeijan luominen. Tämänsuuntaiset toimet naamioitiin aluksi monenlaisella yhdistystoiminnalla, josta hyvänä esimerkkinä on purjelentoseura, jonka jäsenistä tuli yleisen asevelvollisuuden alkaessa Luftwaffen, Hermann Göringin johtamien Saksan uusien ilmavoimien jäseniä.
Tekosyy armeijan kokoa rajoittavien rauhansopimuksen ehtojen mitätöintiin saatiin Ranskan ja Neuvostoliiton keskinäisestä avunantosopimuksesta, jonka Adolf Hitler katsoi uhkaavan Saksaa. Uuden armeijansa voimin Saksa myös yksipuolisesti kumosi Locarnon sopimuksen mukaisen Reininmaan demilitarisoinnin marssittamalla joukkonsa alueelle.
Tyrskyliitäjä

| Tyrskyliitäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappaliitäjät Procellariidae
Suku::  Tyrskyliitäjät Bulweria
Laji::  bulwerii
Kaksiosainen nimi
 Bulweria bulwerii  (Jardine & Selby, 1828) 
Katso myös
   Tyrskyliitäjä Wikispeciesissä   Tyrskyliitäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tyrskyliitäjä (Bulweria bulwerii) on pieni ulappalintujen lahkoon kuuluva avomerilintu. Laji on nimetty englantilaisen James Bulwerin kunniaksi. Bulwer löysi keväällä 1825 tuntemattoman viistäjän Madeiralta, ja laji nimettiin vuonna 1828.