stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sean Murray
Lapsuus

Murray syntyi Marylandissa Bethesdassa, Washington D.C.:n ulkopuolella. Hän vietti lapsuutensa Coffis Harbourissa, Australiassa. Murrayn äiti Vivienne on amerikkalaisen tuottaja ja käsikirjoittaja Donald Bellisarion neljäs vaimo, mikä tekee Murraysta Bellisarion poikapuolen.
Perhe

Murrayn nuorempi veli Chad W. Murray on NCIS-sarjan tuottaja, ja hänen äitinsä Vivienne esiintyi NCIS:ssä salaperäisenä punatukkana. Murrayn siskopuoli Troian Bellisario esittää NCIS:ssä Sarah McGeetä, Murrayn hahmon Timothy McGeen siskoa.
Murray meni naimisiin 26. marraskuuta 2005 Carrie Jamesin kanssa. Heidän ensimmäinen lapsensa, tytär, syntyi vuonna 2007, ja poika syntyi vuonna 2010.
Seikkailevat soittimet

| Seikkailevat soittimet> Piccolo, Saxo et compagnie |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Eric Gutierrez (käännä suomeksi) Stewart St. John Andre Clavel (käännä suomeksi)
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Kesto:  78 minuuttia
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seikkailevat soittimet (ransk. Piccolo, Saxo et compagnie) on ranskalainen animaatioelokuva vuodelta 2006. Sen ovat ohjanneet André Clavel, Marco Villamizar ja Eric Gutierrez (lähteestä riippuen eri henkilöt on nimetty ohjaajiksi), sekä käsikirjoittaneet André Popp, Isabelle De Catalogne ja Juliette Sales.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomalainen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Eugène Christo-Foroux |  | Pikkolo |
| Jean-Baptiste Maunier |  | Sakso |
| Anaïs Croze |  | Do-nuotti |
| Camille Donda |  | Pikkurumpu |
| Patrick Préjean |  | Ukki-Fagotti |
Shwedagonin pagodi

Shwedagonin pagodi
Shwedagonin pagodi on Myanmarissa, Yangonin kaupungissa sijaitseva suuri kultainen stupa, joka on pyhitetty buddhalle ja hänen kolmelle edeltäjälleen. Pagodi on Myanmarin suosituimpia matkailukohteita ja yksi buddhalaisten pyhimmistä paikoista.
Myyttinen alkuperä

Perimätiedon mukaan Shwedagonin pagodin rakennutti yli 2 500 vuotta sitten Okkalapa, muinaisen Suvannabhumin kuningas. Suvannabhumilaiset kauppiasveljekset Tapussa ja Bhallika olivat kohdanneet matkallaan Intiassa bodhipuun alla mietiskelevän Siddhartha Gautaman ja saaneet häneltä kahdeksan hiussuortuvaa vastalahjaksi muutamasta hunajakakusta. He purjehtivat meren yli takaisin kotimaahansa, jossa heidät otettiin juhlallisesti vastaan kuninkaan johdolla. Hiuksia varten rakennettiin suuri stupa Singuttaran kukkulalle, jonne oli haudattu myös kolmen aikaisemman buddhan pyhäinjäännökset. Stupan avajaisseremoniassa veljekset luovuttivat hiukset kuninkaalle pienessä rasiassa. Kun tämä avasi rasian, maa alkoi järistä, puut puhkesivat kukkaan ja taivaalta satoi jalokiviä.
Historia

Historiantutkijat eivät ole pystyneet selvittämään Shwedagonin pagodin tarkkaa rakennusajankohtaa. Vanhin sitä koskeva kirjallinen merkintä on peräisin 1000-luvulta. Aikojen saatossa rakennus on kärsinyt vaurioita peräti yhdeksässä maanjäristyksessä ja ainakin yhdessä tulipalossa ja se on ryöstetty moneen kertaan. Toisaalta sitä on myös laajennettu ja kunnostettu useaan otteeseen.
Vuonna 1608 portugalilainen valloittaja Filipe de Brito e Nicote ryösti stupan 300 tonnin painoisen kellon, mutta pudotti sen vahingossa Bagojokeen. Stupan huippu romahti rajussa maanjäristyksessä 1768, mutta se rakennettiin uudelleen vuoteen 1779 mennessä. Singu, kuningas Hsinbyushinin poika, hankki kunnostettuun stupaan uuden pronssikellon, joka painoi 23 tonnia ja sai nimekseen Maha Gandha. Kello päätyi englantilaisten sotasaaliiksi 1820-luvulla, mutta he hukkasivat sen mereen laivamatkalla Kalkuttaan. Kello onnistuttiin kuitenkin nostamaan merenpohjasta ja asetettiin näytteille temppelialueen luoteiskulmaan, jossa se on vielä tänäkin päivänä. Temppelialueen koilliskulmassa on vielä suurempi kello vuodelta 1841, Maha Tissadan, joka painaa 40 tonnia ja on päällystetty 20 kilogrammalla kultaa.
Vuonna 1871 Mandalayn kuningas Mindon lahjoitti stupaan timantein koristellun huippukoristeen, jonka paljastamistilaisuuteen osallistui yli 100 000 ihmistä.
Vuonna 1931 temppelin länsiportaikossa roihusi raju tulipalo, jossa tuhoutui monia muinaisaarteita. Stupa vaurioitui myös vuoden 1971 maanjäristyksessä, jonka jälkeen Burman hallitus päätti kunnostaa sen katon.
Arkkitehtuuri

Pagodi on tullut kuuluisaksi keskusstupansa valtavista mittasuhteista ja ylellisistä koristeista. Stupa on 99 metriä korkea ja ympärysmitaltaan 433 metriä. Se on rakennettu tiilestä ja päällystetty 8 688 kultalaatalla. Rakennuksen keskipisteessä on auringonvaloa heijasteleva smaragdi ja sen huippu on koristeltu peräti 5 448 timantilla ja 2 317 safiirilla, rubiinilla ja topaasilla. Huippukoristeesta roikkuu 1 485 kelloa, joista 420 on valmistettu hopeasta ja 1 065 kullasta. Keskusstupan ympärillä on laaja keskustasanne (275 m × 215 m), jossa sijaitsee 64 pienempää stupaa, kahdeksan planetaarista alttaria, bodhipuita ja lukuisia patsaita. Tasannetta reunustaa useita pagodeja ja temppeleitä. Temppelialueelle johtaa neljä suurta portaikkoa kaikista pääilmansuunnista ja sinne pääsee nykyään myös hissillä.
Keskusstupa
Pagodia
Planetaarinen alttari
Buddhan patsaita
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shwedagonin pagodi Wikimedia Commonsissa
Nyrkkeilyn sarja 51 kg kesäolympialaisissa 1952

| Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1952 > Sarjat |
| --- | --- | --- |
| Kärpässarja |   | 51 kg |
| Kääpiösarja |  | 54 kg |
| Höyhensarja |  | 57 kg |
| Kevyt sarja |  | 60 kg |
| Kevyt välisarja |  | 63,5 kg |
| Välisarja |  | 67 kg |
| Kevyt keskisarja |  | 71 kg |
| Keskisarja |  | 75 kg |
| Raskas keskisarja |  | 81 kg |
| Raskassarja |  | +81 kg |
Nyrkkeilyn 51 kg sarjaan Helsingin olympiakisoissa osallistui 27 nyrkkeilijää, joista jokainen edusti eri kansakuntaa. Ottelut käytiin 28. heinäkuuta - 2. elokuuta.
Sean O’Brien

| Sean O’Brien> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Sean O’Brien
Syntynyt: 19. joulukuuta 1994 (ikä 29)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä/Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  198 cm
Paino:  95 kg
Nyk. joukkue:  Dekstone Tuři Svitavy
Sarja:  NBL
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2013–2017:   Southern Illinois
Seurajoukkueet
2017−2018 2018−:   Korihait  Dekstone Tuři Svitavy
Sean O’Brien (s. 19. joulukuuta 1994) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan laituri. O’Brien edustaa kaudella 2018–2019 Dekstone Tuři Svitavyta.
Pelaajaura

O’Brien aloitti koripallouransa Southern Illinoisin yliopiston joukkueessa. O’Brien pelasi yliopistossa täydet neljä vuotta, joiden aikana O’Brien teki keskimäärin 9,5 pistettä ja otti 6,2 levypalloa ottelua kohden.
Heinäkuussa 2017 O’Brien teki ensimmäisen ammattilaissopimuksen Korisliigassa pelaavaan Korihaihin.O'Brien pelasi Korihaissa koko kauden ja oli joukkueen tehokkain pelaaja tehden 13,8 pistettä ja 7,6 levypalloa per peli.
Kaudeksi 2018–2019 O'Brien teki sopimuksen tšekkiläisen Dekstone Tuři Svitavytan kanssa.
Tilastot > Runkosarja (kansalliset pääsarjat)

| Kausi | Joukkue | Sarja | Sarja | O | MIN | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017–2018 | Korihait | Korisliiga |  | 34 | 30:15 | 59,7 | 26,8 | 71,8 | 2,1 | 5,4 | 7,6 | 2,1 | 2,0 | 0,7 | 0,2 | 13,8 |
O = ottelut, MIN = peliminuutit, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo
Olympus OM

Olympus OM-1 ja OM-Zuiko 1.8/50 mm normaaliobjektiivi.
Olympus OM-2 SP, siihen kytketty ”moottoriperä” ja OM-järjestelmään kuuluvia TTL-salamalaitteita.
Olympus OM-4 ja OM-Zuiko 2.8/35 mm laajakulmaobjektiivi.
Olympus OM oli japanilaisen Olympuksen vuodesta 1973 vuoteen 2002 valmistama 35 millimetrin filmiä käyttävä järjestelmäkameroiden valikoima ja kameroihin sopivista Zuiko OM-objektiiveista ja muista lisävarusteista muodostuva laaja valokuvausjärjestelmä. Tunnetuimmat kamerarungot järjestelmässä olivat ensimmäisenä esitelty Olympus OM-1 (1973), sen valotusautomatiikalla varustettu rinnakkaismalli Olympus OM-2 (1975) sekä ammattikuvaajille suunnatut OM-3 (1984), OM-4 (1983) ja viimeisenä tuotannossa pysynyt titaanirunkoinen OM-4Ti (1986). OM-järjestelmän kamerat tunnettiin kilpailijoihin verrattuna pienestä koostaan, hiljaisesta ja tärähdysvaimennetusta laukaisustaan ja monista innovatiivisista ominaisuuksistaan.
OM-järjestelmän ensimmäiset kamerat suunnitteli Yoshihisa Maitani (1933–2009), joka suunnitteli myös puolikoon Olympus Pen -kinofilmikamerat ja pienen Olympus XA -kompaktikameramalliston.
OM-järjestelmä käytti objektiivinkiinnityksessä omaa OM-bajonettia. Myös monet ulkopuoliset objektiivinvalmistajat kuten Tamron ja Vivitar tarjosivat Nikon- ja Canon-runkoihin sopivien mallien lisäksi myös OM-bajonetilla varustettuja malleja käytettäväksi Olympus OM -kameroissa.
Ammattikuvaajille Olympus OM -järjestelmä tarjosi Canonin ja Nikonin ammattimalleja kevyemmän ja pienikokoisemman järjestelmäkamerakaluston, joka kiinnosti etenkin monia matka- ja tilannekuvaajia. Kovin suurta markkinaosuutta Olympus ei kuitenkaan ammattipiireissä saanut, mutta lääketieteellisessä kuvauksessa OM-järjestelmästä tuli suosittu, koska Olympus tunsi mikroskooppivalmistajana tuon alan hyvin.
TTL-valonmittaus filmipinnalta

OM-järjestelmän automaattivalotusta käyttävät kamerat kykenivät OM-2-mallista alkaen valonmittaukseen suoraan filmin pinnalta etsinpeilin ollessa yläasennossa ja sulkimen ollessa auki. Tämä off the film (OTF) -valonmittaustapa ulottui myös moniin OM-järjestelmän salamalaitteisiin. Niiden välähdyksen kesto riippui filmin pinnalle kertyvän valon määrästä niin, että salama pimeni ja suljin sulkeutui juuri oikealla hetkellä. Tämä muun muassa helpotti salaman käyttöä luonnonvalon ohella niin sanottuna täytesalamana. Myös pitkillä valotusajoilla, esimerkiksi yökuvauksessa, kameran suljin sulkeutui kun tarpeeksi valoa oli tullut filmille oikeaa valotusta varten.
Harrastajamallisto

Yksinumeroisten mallien lisäksi OM-järjestelmään tuotiin 1980-luvulla harrastelijakuvaajien budjettiin paremmin sopivia kaksinumeroisia malleja (ja ilman yhdysviivaa): OM10 (1979), OM30 (1982) ja OM40 (1985). Vuosikymmenen lopulla mallit olivat kolminumeroisia, kuten OM101 (1988). Vuonna 1986 esitelty Olympus OM707 oli ensimmäinen ja ainoa automaattitarkenteinen OM-malli. Cosinan valmistama edullinen OM2000-malli (1996) käytti vaakaverhosulkimen sijasta pystyverhosuljinta.
Järjestelmän muut osat

Olympus OM pyrki olemaan kattava valokuvausjärjestelmä, joka tarjosi lisävarusteita studiokuvaukseen, lehtikuvaukseen, urheilukuvaukseen ja lähikuvaukseen. Olympus-yhtiön tuotevalikoimaan kuuluu myös mikroskooppeja ja muita lääketieteen ja biologian optisia välineitä; siksi myös OM-järjestelmän yhtenä kohderyhmänä nähtiin lääketieteellisen kuvauksen ammattilaiset.
OM-järjestelmään kuului OM-kamerarunkojen ja laajan Zuiko-objektiivivalikoiman lisäksi muun muassa:
filminsiirtomoottoreita (”moottoriperiä”) ja 250 filmiruudun filmimakasiini
TTL-salamalaitteita ja niihin liittyviä varustekenkiä, täsmäysjohtoja, paristokoteloita, sovitteita ja suodattimia
objektiiviaukon kautta vaihdettavia erilaisia tähyslaseja
lähikuvaukseen loittosarjoja, rengassalamalaitteita ym.
kuvaustietoja filmille tallentavia, kamerarungon takakannen korvaavia ”dataperiä”, sovitteita mikroskoopeille, endoskoopeille ja kaukoputkille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olympus OM Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Olympus OM system
Käännös suomeksi
Odiai

| Odiai |
| --- | --- |
Muu nimi:  busa, busan, uriai
Tiedot
Alue:  Papua-Uusi-Guinea
Puhujia:  noin 250
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  isolaattikieli
Kielikoodit
ISO 639-3:  bhf
 Ohje 
Odiai eli busa on noin 250 puhujan isolaattikieli. Sitä puhutaan kolmessa kylässä Papua-Uuden-Guinean länsiosassa, Sandaunin provinssissa.
Odiain kielessä ei ole murteita. Monet kielen puhujat osaavat äidinkielensä ohessa myös yalëa sekä tok-pisiniä ja avioliitot yalëjen kanssa ovat ainakin olleet tavallisia. Odiain kieleen on otettu lainasanoja tok-pisinistä.
Seikilos-hymni

Seikilos-hymnin sanat sekä antiikin aikainen nuotitus (yllä) ja nykyaikainen nuotitus (alla).
Seikilos-hymni on antiikin Kreikan aikainen sävelmä. Se on vanhin säilynyt kokonainen sävellys, jonka sanat ja sävel on kirjoitettu muistiin. Sen säveltäjää ei ole tunnistettu. Antiikin Kreikan ajoilta ei ole jäänyt nykypäivälle juuri lainkaan kokonaisia sävellyksiä, joten Seikilos-hymni on siinä mielessä hyvin harvinainen.
Seikilos-hymnin sisältävä stele.
Hymni löydettiin antiikin Tralleisista kirjoitettuna hautakiveen eli steleen. Se on nykyisin Tanskan kansallismuseossa Kööpenhaminassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seikilos-hymni Wikimedia Commonsissa
Seiki Ichihara

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Seiki Ichihara
Syntymäaika: 
Syntymäpaikka: Japani
Kansalaisuus:  Japani
Valmennusura
1981: Japani
Seiki Ichihara (jap. 市原 聖曠, Ichihara Seiki) on japanilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Ura

Kesäkuussa 1981 Ichiharasta tuli Japanin naisten maajoukkueen päävalmentaja.
Sata muistelmaa Pohjanmaalta

Ensimmäisen suomennoksen ensimmäisen osan kansilehti vuodelta 1872. Suomentaja oli  J. Aulén, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Juho Jäykkä.
Sata muistelmaa Pohjanmaalta (ruots. Hundrade minnen från Österbotten) on Sara Wacklinin  kirjoittama teos, joka ilmestyi kolmena niteenä vuosina 1844 ja 1845. Ensimmäinen suomennos julkaistiin nimellä Satanen muistelmia Pohjanmaalta vuonna 1872. Kaikkiaan teos on suomennettu neljä kertaa. Kirja koostuu nimensä mukaisesti sadasta muistosta, jotka paikantuvat Wacklinin kotikaupunkiin Ouluun.
Muistelmien tarinat on ryhmitelty neljään osaan: tarinoihin 1700-luvun lopun Oulusta, Suomen sodasta (1808–1809) kertoviin muistoihin, kuvaukseen keisari Aleksanteri I:n matkasta Pohjanmaalle sekä "hajakuviin Oulun palosta vuonna 1822". Kuvaus 1700- ja 1800-luvun vaihteen Oulusta on aikalaiskuvauksena harvinainen, ja monet kirjailijat ja historioitsijat ovat sittemmin tukeutuneet siihen.
Kertomusten henkilöt ovat enimmäkseen pikkukaupunkilaisia porvareita, mutta joukossa on myös tunnettuja kulttuurihenkilöitä ja tarmokkaita naisia, jotka valinnoillaan kyseenalaistavat vallitsevat asenteet. Wacklin havainnollistaa yksittäistapausten kautta laajan yhteiskunnallisen ongelman, naisen oikeudettoman aseman ja sukupuolten välisen eriarvoisuuden.
”Vapaa valinta” on Muistelmien kertomuksista kenties tunnetuin. Se kertoo, kuinka ”höperö vanha tyttö”, Shaggin Huppa-Leena, valitsee ruumiskasasta itselleen sulhasen ja sulattaa tämän saunassa takaisin elävien kirjoihin. Kirjailija Anu Kaipainen lainasi tarinaa romaaniinsa Arkkienkeli Oulussa 1808–1809 (1967), ja onkin pitkälle Kaipaisen ansiota, että Wacklinin elämäntyö tunnetaan nykyään niin hyvin.
Suomennoksia

Wacklin, Saara: Satanen muistelmia Pohjanmaalta 1–3.  (Suomentanut J. Aulén)  Turku:  Wilén & Edlund, 1872–1876.
Wacklin, Saara: Satanen muistelmia Pohjanmaalta 1–3.  (Suomentanut Helmi Setälä)  Kuopio:  Otava, 1898–1900.
Wacklin, Saara: Satanen muistelmia Pohjanmaalta ynnä Saara Wacklinin kuoltua julkaistuja pohjalaisia kaskuja.  (Julkaissut ja elämäkerralla varustanut Helena Westermarck. Suomentanut K. A. Järvi)  Jyväskylä:  Gummerus, 1924.
Wacklin, Sara: Sata muistelmaa Pohjanmaalta.  (Suomentanut Katri Ingman-Palola)  Helsinki:  WSOY, 1966.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Sata muistelmaa Pohjanmaalta on Wikiaineistossa
Hundrade minnen från Österbotten. Ensimmäinen painos digitoituna Kirjastot.fi:ssä.
Nyrkkeilyn sarja 63,5 kg kesäolympialaisissa 1952

| Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1952 > Sarjat |
| --- | --- | --- |
| Kärpässarja |   | 51 kg |
| Kääpiösarja |  | 54 kg |
| Höyhensarja |  | 57 kg |
| Kevyt sarja |  | 60 kg |
| Kevyt välisarja |  | 63,5 kg |
| Välisarja |  | 67 kg |
| Kevyt keskisarja |  | 71 kg |
| Keskisarja |  | 75 kg |
| Raskas keskisarja |  | 81 kg |
| Raskassarja |  | +81 kg |
Nyrkkeilyn 63,5 kg sarjaan Helsingin olympiakisoissa osallistui 28 nyrkkeilijää, joista jokainen edusti eri kansakuntaa. Ottelut käytiin 28. heinäkuuta – 2. elokuuta. 
Sarjan voitti Yhdysvaltain Charles Chuck Adkins, joka oli Yhdysvaltain olympiakatsastuksissa hävinnyt Joe Reynoldsille, mutta selvinnyt lopulta kisoihin vahvempien näyttöjensä perusteella.
Ostryopsis nobilis

| Ostryopsis nobilis> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fagales
Heimo::  Koivukasvit Betulaceae
Alaheimo::  Coryloideae
Suku::  Ostryopsis
Laji::  nobilis
Kaksiosainen nimi
 Ostryopsis nobilis  Balf.f. & W.W.Sm., 1914 
Synonyymit
 Corylus davidiana var. cinerascens Franch. 
Katso myös
   Ostryopsis nobilis Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ostryopsis nobilis on koivukasvien heimoon ja Ostryopsis-sukuun kuuluva kasvilaji, joka kuvailivat ensimmäisinä Isaac Bayley Balfour ja William Wright Smith. Lajilla ei ole alalajeja.
Kasvin varsista voidaan eristää kahta syklistä diaryyliheptanoidia, joiden nimet ovat ostryopsitrienoli ja ostryopsitrioli.
Ulkonäkö ja koko

Ostryopsis nobilis kasvaa tavallisesti korkeintaan viiden metrin korkuisena pensaana. Kasvi kukkii touko-kesäkuussa, hedelmät kypsyvät heinä-syyskuussa.
Levinneisyys ja elinympäristö

Ostryopsis nobilis kasvaa luonnonvaraisena Kiinassa, jossa sitä käytetään lääkekasvina. Lajia kasvaa harvalukuisena Lounais-Sichuanissa ja Luoteis-Yunnanissa 1500–3000 metrin korkeudella merenpinnasta. Kasvi muodostaa tiheikköjä aurinkoisille vuorenrinteille. Kasvia voi pitää pioneerilajina, sillä se kykenee helposti leviämään alueille, jotka ovat tilapäisesti tuhoutuneet esim. metsäpalossa.
Aiheesta muualla

Flora of China: Ostryopsis nobilis (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: sv:Ostryopsis nobilis & en:Ostryopsis nobilis
Käännös suomeksi
Näkinparrat

| Näkinparrat |
| --- | --- |
 Haisunäkinparta (Chara vulgaris)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Näkinpartaislevät Charophyta
Luokka::  Charophyceae
Lahko::  Charales
Heimo::  Characeae
Suku::  Näkinparrat Chara  L.
Katso myös
   Näkinparrat Wikispeciesissä   Näkinparrat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Näkinparrat (Chara) on näkinpartaisleviin (Charophyta) kuuluva suku.
Näkinparrat ovat sekovartisia ja noin 5–25 cm korkeiksi kasvavia vesikasveja. Näkinpartoja kasvaa makeassa vedessä sekä murtovedessä parin metrin syvyyteen asti.
Suomessa tavataan reilua kymmentä näkinpartojen sukuun kuuluvaa lajia.
Lajeja

Chara aspera – mukulanäkinparta
Chara baltica – itämerennäkinparta
Chara braunii – silonäkinparta
Chara canescens – karvanäkinparta
Chara connivens – suppunäkinparta
Chara contraria – harmaanäkinparta
Chara globularis – hapranäkinparta
Chara hispida
Chara horrida – piikkinäkinparta
Chara intermedia – kalkkinäkinparta
Chara polyacantha
Chara strigosa – pohjannäkinparta
Chara tomentosa – punanäkinparta
Chara virgata – sironäkinparta
Chara vulgaris – haisunäkinparta
Ostrów Wielkopolski

| Ostrów Wielkopolski |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Ostrów Wielkopolski
 Koordinaatit: 51°39′17″N, 17°48′26″E 
Valtio:   Puola
Voivodikunta:  Iso-Puola
Kaupunkioikeudet:  noin 1404, 1713
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Beata Klimek
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  41,9 km²
Väkiluku (2019):  71 931
 – Väestötiheys:  1 716,7 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  63-400 - 63-404, 63-409, 63-410, 63-417
Suuntanumero(t):  +48 62
 
 www.umostrow.pl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ostrów Wielkopolski on kaupunki Ison-Puolan voivodikunnassa keskisessä Puolassa. Se sijaitsee 120 kilometriä Poznańista kaakkoon, ja se on voivodikuntansa viidenneksi suurin kaupunki. Vuoden 2019 arvion mukaan Ostròw Wielkopolskissa asui 71 931 asukasta. Kaupunki on Ison-Puolan tärkeä rautatien risteys ja teollisuuden keskus.
Valokuvia

Ostrów Wielkopolski konkatedraali
Ostrówin korkeakoulu
Ostrówin kaupungintalo
Pyhän Marian kirkko
Entinen synagoga
Postitoimisto
Rautatieasema
Ystävyyskaupungit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   Lecce, Italia   Delitzsch, Saksa |  |   Nordhausen, Saksa   Brantford, Kanada |   Bergerac, Ranska   Ormskirk, Yhdistynyt kuningaskunta |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ostrów Wielkopolski Wikimedia Commonsissa
Sata vuotta kaivossa – Aknestikin suurimmat hitit

| Sata vuotta kaivossa – Aknestikin suurimmat hitit Aknestik |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 2006
 Tyylilaji: pop, rock
 Kesto: 72.05
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Aknestikin muut julkaisut
| Vedenpaisumus 2001 | Sata vuotta kaivossa – Aknestikin suurimmat hitit 2006 | Unohtumattomat takapuolet 1 2011 |
Sata vuotta kaivossa – Aknestikin suurimmat hitit on suomalaisen Aknestik -yhtyeen kolmas ja viimeisin kokoelmalevy. Se julkaistiin alkuvuodesta 2006.
Kappaleet

Suomirokkia – 3.48
Vedenpaisumuksen jälkeen – 4.06 (Singleversio)
Sata vuotta kaivossa – 4.14
Maailma on naisia puolillaan – 3.11
Miljoona tähteä – 3.07 (Singleversio)
Haukipudas – 2.28
Kesällä ei mennä nukkumaan – 3.36
Neptunus – 4.17
Missä on mun sinitaivas? – 4.16
Toukokuussa – 2.55 (Singleversio)
Ainoastaan, toistaiseksi – 3.41
Sadepäivä – 3.37
Jäänmurtaja – 4.26 (Singleversio)
Niin kauan kuin on rakkautta – 3.32
Hellemaa – 3.34
Jokapäivä – 4.01
Avaruuden aikataulut – 3.46
Kaunis kuin kevätpäivä – 4.06
Yölaulu – 2.44
Onnenpäivä – 2.40
Aiheesta muualla

Sata vuotta kaivossa – Aknestikin suurimmat hitit discogs.com -sivustolla
Simo Frithiof Parviainen

Simo Frithiof Parviainen (15. maaliskuuta 1864 Joensuu – 22. lokakuuta 1912 Joensuu) oli suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies.
Parviaisen vanhemmat olivat kauppias, valtiopäivämies Henrik Parviainen ja Katarina Maria Sofia Cajander ja puolisot vuodesta 1894 Elin Emerentia Margareta Neppenström (k. 1898) ja vuodesta 1905 Märtha Matilda Alopaeus. Parviainen tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1882 ja valmistui filosofian maisteriksi 1886 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1891. Parviainen toimi piirilääkärinä Joensuussa vuodesta 1903, oltuaan sitä ennen sekä kaupungin että sen yleisen sairashuoneen ja rautatielääkärinä, samoin kuin Joensuun reservikomppanian lääkärinä. Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen Parviainen oli 1904–1906. Hän oli porvarissäädyssä Joensuun  edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Saarikoskensuvanto

| Saarikoskensuvanto |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kannonkoski
Koordinaatit:  63°05′41″N, 25°18′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskupuro:  puro Partasuvantoon 
Järvinumero:  14.441.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,6 m  
Pituus:  310 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,755 km  
Pinta-ala:  2,344 ha  
Tilavuus:  0.000066 km³ 
Keskisyvyys:  2,82 m  
Suurin syvyys:  5,9 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiSaarikoskensuvanto 
Saarikoskensuvanto  on Keski-Suomessa Kannonkoskella  Kämärin lähellä sijaitseva järvi.