stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tokka ja Rahzar
Elokuvat > Teinimutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus

Frank Welker ääninäytteli molempia hahmoja elokuvassa Teinimutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus, jossa Kurt Bryant näytteli Tokkaa puvun sisällä ja Mark Ginther Rahzaria.
Silppuri saa selville että aine, joka muutti kilpikonnat sekä Tikun mutanteiksi, on peräisin TGRI (Techno-Global Research Industries) -nimiseltä yhtiöltä. Hän lähettää jalkasotilaansa varastamaan viimeisen jäljellä olevan mönjäputkilon ja kidnappaamaan johtavan tiedemiehen, professori Jordan Perryn. Silppuri kiristää Jordanin käyttämään mönjää Bronxin eläintarhasta varastettuihin eläimiin, suteen ja alligaattorikilpikonnaan, muuttaakseen ne mutanteiksi. Jordan joutuu pakon edessä suostumaan mutta hän oli salaa muuttanut mutaation tuloksia, ja näin ollen Tokka ja Rahzar saivat ihmisvauvan älykkyyden. Kun prosessi oli valmis, Silppuri määräsi heidät hyökkäämään kimppuunsa opettaakseen heille kuka heidän mestarinsa on. Lapsentasolla olevat Tokka ja Rahzar tulkitsivat sanan "mestari" väärin ja ajattelivat sen tarkoittavan "mammaa". Hyökkäämisen sijaan he halasivatkin Silppuria luullen tätä äidikseen. Raivostunut Silppuri piti heitä hyödyttöminä ja käski hävittää ne. Jordan kuitenkin tunsi sympatiaa heitä kohtaan ja näytti Silppurille heidän omaavan muita kykyjä. Silppuri päätti pitää heidät nähtyään niiden leikkivän isolla kuormurilla nostamalla sen ilmaan.
Huolimatta alhaisesta älykkyydestä, Tokan ja Rahzarin valtava fyysinen voima teki heistä todellisen vastustuksen kilpikonnille. Heidän ensimmäinen mittelönsä tapahtui Silppurin ja Tatsun suurella romuttamolla. Kilpikonnat eivät mahtaneet mitään ja he pakenivat Jordanin kanssa viemäriaukosta. Tuohtunut Silppuri vei seuraavana yönä Tokan ja Rahzarin kaupungille ja käski "pitää hauskaa". He aiheuttivat suurta tuhoa ja seuraavana päivänä Silppuri lähetti kilpikonnille viestin: jos he eivät saapuisi kohtaamaan Jalkaklaania rakennustyömaalle lähellä satamaa, hän lähettäisi Tokan ja Rahzarin uudelleen tuhoa aiheuttamaan, tällä kertaa Central Parkiin. Tietäen monen ihmishengen olevan vaarassa, mestari Tikku ja kilpikonnat ovat yhtä mieltä siitä, ettei heillä ole muuta vaihtoehtoa kuin kohdata vihollisensa. Mutta professori sai ajatuksen; hän valmisti ainetta jonka pitäisi muuttaa Tokka ja Rahzar takaisin tavallisiksi eläimiksi. Aine jäädytettiin pieniksi kuutioiksi ja piilotettiin donitsien sisään.
Rakennustyömaalla, taistelun juuri alkaessa, Leonardo ja Michaelangelo huijasivat mutantit syömään donitseja väittämällä sen olevan perinteinen rituaali ennen kaksintaistelua. He söivät muutaman mutta Rahzar alkoi epäillä jonkin olevan vialla ja puristi kynsillään yhden donitsin muussiksi, jonka sisältä mönjäkuutio paljastui. He raivostuivat ja murskasivat kilpparit seinän läpi, keskelle Hip hop -konserttia. Taistelun tuoksinnassa hirviöt alkoivat röyhtäillä ja Jordan sanoi sen hidastavan anti-mutageenin vaikutusta ja että hiilidioksidi voisi nopeuttaa sitä. Kilpparit ottivat seinältä jauhesammuttimet ja saivat suihkutettua niillä Tokan ja Rahzarin suihin, jotka muuttuivat pian normaaleiksi eläimiksi. Ei ole tiedossa, mitä heille tapahtui tämän jälkeen.
Elokuvat > Turtles Forever

Tokka ja Rahzar esiintyivät vuoden 2009 animaatioelokuvassa Teenage Mutant Ninja Turtles: Turtles Forever.
Utromi Silppurin otettua haltuunsa 1980-luvun Turtles-sarjan Silppurin Technodrome hän rakennuttaa parannetun version vanhemman Silppurin käytössä olevasta materiaalista. Hän käytti 1980-luvun Turtlesien mukana tullutta mutageenia, joka muunsi Hunnin mutantiksi. He loivat armeijan mutantteja piikittimällä jalkaninjoja mutageenillä, joista Rahzar oli ensimmäinen luomus. Myöhemmin Tokka ja Rahzar hyökkäsivät Hunnin johdolla muiden mutanttihirviöiden kanssa Technodromesta tuhoamaan kaupunkia. Kaksikko hyökkäsi myös Turtlesien pakettiauton päälle.
Televisiosarjat > Turtles – mutanttikilpikonnat

Rob Paulsen ja Townsend Coleman ääninäyttelivät Tokkaa ja Rahzaria vuonna 1993 animaatiosarjassa Turtles – mutanttikilpikonnat. Kaksikko esiintyi sarjan jaksossa Dirk Savage: Mutant Hunter.
Tokka ja Rahzar syntyivät, kun Silppuri vapautti mutageeniä eläintarhassa. Kaksikko nähtiin myöhemmin riehumassa ostoskeskuksessa. Turtlesit ilmaantuivat paikalle estämään heitä, mutta Rahzar onnistui katkomaan Leonardon miekat ja heittämään hänet pitkin lattiaa. Turtlesit olivat kuitenkin lähellä saada Tokkan kiinni, mutta se onnistui tuhoamaan ostoskeskuksessa pylvään, jonka romahduksen myötä kaksikko onnistui pakenemaan paikalta. Myöhemmin samana iltana Tokka ja Rahzar joutuivat Dirk Savagen virittämään ansaan. Rahzar onnistui kuitenkin välttämään ansan ja vannoi kostavansa Savagelle. Hän myös hyökkäsi Savagen kimppuun, mutta paikalle saapuneet Raphael ja Donatello estivät Rahzarin aikeet.
Televisiosarjat > Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat (2012)

Vuoden 2012 animaatiosarjassa kun Silppuria palveleva mutantti Hurtta (entinen kamppailulajimestari Chris Bradford) koki uuden mutaation toisen tuotantokauden jaksossa "Mikey saa kilpiaknen", Michelangelo antoi hänelle uuden nimen Rahzariksi. Tokka puolestaan esiintyi neljännellä tuotantokaudella jaksossa "The Ever-Burning Fire" avaruusolentona, joka vartioi Pimeyden sydämen kolmatta osaa.
Videopelit

Tokka ja Rahzar esiintyvät pomovastuksina The Manhattan Project-, Turtles in Time- ja Turtles in Time Re-Shelled (2009)- peleissä. Manhattan Projectissa he ovat erillisiä vastuksia omine persoonallisine hyökkäyksineen mutta kahdessa jälkimmäisessä ne toimivat yhtä aikaa tiiminä.
Sarjakuvat

Tokka esiintyi kerran Teenage Mutant Ninja Turtles -sarjakuvalehden toisessa osassa 1990-luvulla ja 2000-luvulla niin ikään Tales of the TMNT -sarjakuvalehden toisessa osassa.
Hahmoja näytelleitä > Tokkaa näytelleitä

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | Frank Welker |  | Teinimutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus | Turtles in Time |
| 1993 | Rob Paulsen | Turtles – mutanttikilpikonnat |  |  |
Hahmoja näytelleitä > Rahzaria näytelleitä

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | Frank Welker |  | Teinimutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus | Turtles in Time |
| 1993 | Townsend Coleman | Turtles – mutanttikilpikonnat |  |  |
| 2012–2017 | Clancy Brown | Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat |  |  |
Luominen

Tokka perustuu alun perin Stephen R. Bissetten suunnittelemaan alligaattorikilpikonna leluun Terrorpin the Terrible, jonka tuottaminen peruttiin. Sattumalta samaan aikaan aivan 1990-luvun alussa Mirage Studiolle työskennellyt Ryan Brown suunnitteli myös näykkijäkilpikonnaa Turtles-lelusarjaan. Hän otti Bissetten tekemän luonnoksen ja mukaili sen sopivaksi elokuvaan Teinimutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus. Brown lisäsi myös Tokkasta tehtyjen lelujen pakkauksien takakansiin maininnan hahmon alullepanijan olevan S. R. Bissette.
Aiheesta muualla

Tokka TMNT-Pediassa (englanniksi)
Rahzar TMNT-Pediassa (englanniksi)
Kuoleman puutarha

| Kuoleman puutarha |
| --- | --- |

Nimi:  Kuoleman puutarha
Tekijä:  Hugo Simberg
Valmistumisvuosi:  1906
Taiteenlaji:  maalaustaide
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  180 cm
Leveys:  230 cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Tampereen tuomiokirkko
Symbolismi
Fernand Khnopff, , 1911.
Symbolismi
Fin de siècle | Romantiikka | Dekadenssi |  Symbolismi kirjallisuudessa | Venäläinen symbolismi
Symbolisteja
Léon Bakst | Charles Baudelaire | Aubrey Beardsley | Arnold Böcklin | Magnus Enckell | Gustav Klimt | Max Klinger | Stéphane Mallarmé | Gustave Moreau | Mihail Nesterov | Edgar Allan Poe |  Sully Prudhomme | Arthur Rimbaud | Konstantin Somov | Émile Verhaeren | Paul Verlaine
Symbolismia
Pahan kukat | Ad Astra | Haavoittunut enkeli | Halla | Kuoleman puutarha | Köynnöksenkantajat | Lemminkäisen äiti | Symposion | Terror Antiquus
Kuoleman puutarha on taidemaalari Hugo Simbergin maalausaihe, josta on olemassa useita versioita eri tekotavoin toteutettuina. Teos kuvaa Simbergin näkemyksiä kuolemanjälkeisestä elämästä, jossa valtaa eivät pidä enkelit vaan luurangot, jotka hoitavat taivaallista puutarhaa hellästi ja odottavat paikalle saapuvaksi lisää ”puutarhureita”. Kasvit, joita luurangot hoitavat, ovat hentoja ja haaleavärisiä ja luurangot ovat itse pukeutuneet pitkiin mustiin kaapuihin. Näky liittyy vanhaan, viimeistään keskiajalla syntyneeseen perinteeseen, jossa kuviteltiin kuolleiden nukkuvan kukkivassa puutarhassa. Simbergin tunnetuin versio aiheesta on Tampereen tuomiokirkossa sijaitseva fresko, joka valmistui vuonna 1906.
Versiot

Kuoleman puutarhat olivat Simbergin lempiaiheita, ja ne on toteutettu vuosina 1896–1906. Simberg teki aiheesta vesiväri- ja guassimaalauksen paperille vuonna 1896, sen koko on 15,8 x 17,5 cm, ja se on liimattu etsauspaperille. Vuodelta 1897 on viivasyövytys chine collé -tekniikalla, ja se on kooltaan 11,8 x 15,5 cm. Viivasyövytyksestä on myös jälkivedos, jonka teki taidegraafikko Juho Karjalainen vuosina 1986–1987.
Simberg teki myös ajoittamattoman piirustuksen, joka on tehty tasapaksulla viivalla lyijykynäpiirustuksena. Se on luonnos Tampereen tuomiokirkkoon tehtyä freskoa varten, ja sen mitat ovat 40 x 51,5 cm.
Tampereen tuomiokirkon pohjoislehterin alla, lähellä saarnastuolia on Kuoleman puutarha-aiheinen fresko. Kirkossa on myös muita Simbergin freskoja vuosilta 1905–1906. Kirkkoon sijoitettuna Simbergin esitystä voi pitää arkana muistutuksena kuolemasta. Teoksessa on paljon yhteistä keskiajan katolisten kuolemantanssi-maalausten kanssa, minkä takia sen sijoittamista luterilaiseen kirkkoon arvosteltiin.
Fresko tuli Aamulehden lukijoiden äänestyksessä Suomen parhaaksi taideteokseksi vuonna 2005.
Tulkintoja

Simbergin kuvissa seikkaileva kuoleman hahmo on hieman pieneksi käyneeseen mustaan pukuun pukeutunut luuranko, joka tulee kuin anteeksipyydellen toteuttamaan ikävää tehtäväänsä.
Paula Kivinen kuvaa aihetta seuraavasti:
»Puutarhassa nöyrät kuolemahahmot kamppailevat vaikeita olosuhteita vastaan. Maisema niiden puutarhan ympärillä on palanut hiekankeltaiseksi, se on kuivaa ja karua. Vaalitut kukat kasvavat eksoottisiin muotoihin, hitaasti, jatkuvaa huolenpitoa vaatien. Mustiin puetut hahmot rakastavat hoidokkejaan. Puutarha on paikka, jossa kuolema saa toteuttaa hellyyden tunteitaan. Kuoleman puutarhan voidaan katsoa kuvaavan rakkauden kohteiden mahdottomuutta; ehkä kukat ovat hentoja ja hauraita siksi etteivät ne kestä kuoleman rakkautta. Rakkaudella on kahdet kasvot: toiset niistä ovat tuhon kasvot.»
Simberg näki elämän kiertokulkuna, jossa kuolemakin valmisti uuteen elämään. Se oli kuin pitkä talviuni, jonka kevätaurinko ja heräävä luonto kerta toisensa jälkeen kukistivat. Saadessaan oman puheenvuoronsa pelottavista ja ikävistä asioista tulikin vähemmän pelottavia ja helpommin ymmärrettäviä.
»Kuvassa on paljon ristiriitaisuuksia. Vaikka kuvattavat henkilöt ja asiat ovat kylmiä ja karuja, huokuu kuvasta kuitenkin tietynlaista lämpöä ja rakkautta. Myös teoksen värit ovat synkän ankeita, mutta samalla lämpimän lempeitä. -- Teos pyrkii vaikuttamaan katsojaan antamalla kuoleman jälkeisestä elämästä vähemmän pelottavan kuvan. Luurankojen inhimillisyys ja ihmisyys kuvastavat kuoleman tavallisuutta ja elämän raadollisuutta. Teos siis yrittää muuttaa ihmisten asenteita kuolemaa ja sen pelkoa kohtaan.»
Simbergin mukaan luurangot ovat kuoleman auttajia ja kasvit sekä kukat ihmisten sieluja. Ajatus ei ole Raamatusta, joten se oli ristiriitainen. Kaikki eivät sitä hyväksyneet, mutta monet näkivät sen keinona ymmärtää kuolemaa paremmin. Ehkä taiteilija yritti sanoa, että kuolema ei välttämättä ole vihollinen, se voi olla ystävä, ja siksi sitä ei tarvitse pelätä.
Maalauksessa voi nähdä myös huumoria ja ironiaa, ja koko ajatus kuolemasta voi näyttää vähän hassunkuriselta.
Aiheesta muualla

Kuoleman puutarha Valtion taidemuseon kokoelmassa[vanhentunut linkki]
Kuoleman puutarha, 1896.
Sailinlampi

| Sailinlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°30′50″N, 27°10′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Suonenjoen valuma−alue (14.78)
Laskujoki:  oja Nappulaukonlampeen 
Järvinumero:  14.782.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,8 m  
Pituus:  330 m  
Leveys:  60 m  
Rantaviiva:  0,716 km  
Pinta-ala:  1,114 ha  
Suurin syvyys:  2,2 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiSailinlampi 
Sailinlampi  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Suonteen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 330 metriä pitkä, 60 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Suonenjoen valuma-alueella (14.78), jonka Suontienselän–Paasveden alueeseen (14.782) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 99,8 metriä mpy.
MV Ursa Major

MV Ursa Major (silloinen EIT Palmina) vuonna 2016
MV Ursa Major oli vuonna 2009 rakennettu rahtilaiva, joka kulki Venäjän lipun alla upotessaan Välimerellä joulukuussa 2024. Sen pituus oli 142,47 metriä. Rakentaja oli Peene-Werft.
MV Ursa Majorin aiempia nimiä olivat Scan Britania, Hyundai Britania, EIT Palmina ja Sparta III. Ennen siirtymistään Venäjän lipun alaisuuteen se kulki Saksan, Mansaaren, Antigua ja Barbudan ja Belizen lippujen alla. Uppoamishetkellä aluksen omisti Venäjän puolustusministeriöön kytkeytyvä Oboronlogistika-yhtiö, jonka operoimista aluksista se oli suurin. Sen rahtikapasiteetti oli 1 200 tonnia. MV Ursa Major oli Oboronlogistikan tavoin Yhdysvaltain pakotteiden kohteena vuodesta 2022.
Uppoaminen

Espanjan meripelastus vastaanotti MV Ursa Majorilta ensimmäisen hätäkutsun huonon sään vallitessa 23. joulukuuta 2024. Alus upposi varhain 24. joulukuuta kansainvälisillä vesillä Espanjan ja Algerian välillä. Se oli lähtenyt Pietarista määränpäänään Vladivostok. Oboronlogistikan mukaan lastina oli satama- ja jäänmurtajakalustoa. Mediazonan mukaan MV Ursa Major oli kuljettanut vuosien ajan rahtia Venäjän joukoille Syyriaan.
Oboronlogistikan mukaan MV Ursa Major upposi kolmen räjähdyksen jälkeen. Oboronlogistika piti uppoamista terroristisena tekona. Venäjän ulkoministeriön mukaan laivan konehuoneessa oli tapahtunut räjähdys. Uppoamisen jälkeen 14 miehistön jäsentä pelastettiin Cartagenan satamaan Espanjaan ja kaksi oli kadoksissa.
Mikanlampi (Suonenjoki)

| Mikanlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°29′49″N, 27°11′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Suonenjoen valuma−alue (14.78)
Laskujoki:  Mikanpuro 
Järvinumero:  14.782.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  102,6 m  
Pituus:  1,1 km  
Leveys:  350 m  
Rantaviiva:  2,738 km  
Pinta-ala:  19,222 ha  
Suurin syvyys:  4,9 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiMikanlampi 
Mikanlampi  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Suonteen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 1,1 kilometriä pitkä, 350 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 19,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Suonenjoen valuma-alueella (14.78), jonka Suontienselän–Paasveden alueeseen (14.782) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 102,6 metriä mpy.
Millaun maasilta

| Millaun maasilta |
| --- | --- |

Ajokaistoja:  A75 autorouten neljä kaistaa
Ylittää:  Tarn-joen laakson
Sijainti:  Millau, Aveyron, Ranska
Siltatyyppi:  Vinoköysisilta
Pisin jänneväli:  342 m
Pituus:  2 460 m
Leveys:  32 m
Korkeus:  343 m
Liikenne päivässä:  11 912 autoa (2006)
Avattu liikenteelle:  2004
Tullimaksu:  5,40 – 7,00 € henkilöautolta
Koordinaatit:  44°04′37.8″N, 003°01′22.4″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Millaun maasilta (ransk. le Viaduc de Millau) on vinoköysisilta, joka ylittää Tarn-joen laakson lähellä Millauta eteläisessä Ranskassa Aveyronin departementissa. Sillan suunnitteli brittiläinen arkkitehti Norman Foster yhteistyössä ranskalaisen siltainsinöörin Michel Virlogeux’n kanssa. Millaun maasilta oli valmistuessaan maailman korkein ajoneuvoilla ylitettävä silta. Sillan korkein kohta yltää 343 metriin – hiukan korkeammalle kuin Eiffel-torni, Empire State Building on vain 38 metriä korkeampi. Viralliset avajaiset olivat 14. joulukuuta 2004, liikenteelle silta avattiin kaksi päivää myöhemmin. Silta on osa A75-moottoritietä, joka yhdistää Clermont-Ferrandin Pézenasiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Millaun maasilta Wikimedia Commonsissa
Orr, John: The design and the construction of the Millau Viaduct (pdf) Personal Home Pages University of Bath. Viitattu 14.12.2019. (englanniksi)
Fairs, Marcus: Millau Viaduct by Foster & Partners de zeen.  21.3.2007. Viitattu 14.12.2019. (englanniksi)
Logiikkasynteesi

Logiikkasynteesi tarkoittaa elektroniikan suunnitteluautomaation (engl. Electronic Design Automation, EDA) osa-aluetta, jossa digitaalipiirin käyttäytymistä kuvaava abstrakti malli muunnetaan mahdollisimman automaattisesti esimerkiksi logiikkaporteista tai suuremmista logiikkalohkoista koostuvaksi fyysisesti toteuttamiskelposeksi toteutukseksi. Koska mikropiirien monimutkaisuus kasvaa Mooren lain mukaisesti, suunnittelukapasiteettia lisäävä logiikkasynteesi on nykyään tärkeä osa digitaalisuunnittelua. Logiikkasynteesin ansiosta voidaan automaattisesti suorittaa useat työläät suunnitteluvaiheet, jotka ennen jouduttiin tekemään käsin. Jotta suunnittelun tuottavuus pysyisi samana vaikka kompleksisuus kasvaa, on synteesin lähtökohtana olevaa abstraktiotasoa pyritty kasvattamaan. Tällöin suunnittelijat pystyvät keskittymään yhä suurempiin kokonaisuuksiin.
Synteesin kulku

Yleensä laitteistosynteesin lähtökohtana on laitteistokuvauskielellä kirjoitettu malli. Synteesityökaluksi kutsuttua ohjelmistoa käyttämällä tätä mallia muokataan enemmän tai vähemmän automaattisesti kohti kuvausta, joka voidaan fyysisesti toteuttaa käytössä olevalla piiritekniikalla. Vaiheiden välillä voidaan muun muassa arvioida täyttyvätkö pinta-alalle, tehonkulutukselle, ajoituksille ja suorituskyvylle asetetut vaatimukset, ja verifioida piirin toiminta käytössä olevien tarkentuvien toteutukseen liittyvien tietojen valossa. Synteesityökalut ovat yleensä monimutkaisia, ja käyttäjä pystyy antamaan työkalulle ohjeita esimerkiksi siitä minkälaisia ominaisuuksia työkalun tulisi pyrkiä optimoimaan (esimerkiksi pinta-ala, nopeus) ja mitkä lohkot ovat kaikkein kriittisimpiä. Piiriteknologiaan liittyvä teknologiakirjasto kertoo työkalulle minkälaiset rakenteet ovat fyysisesti toteutettavissa. Mukaan voidaan liittää myös kolmannelta osapuolelta ostettuja IP-lohkoja(engl. Intellectual Property). Synteesityökalusta voidaan lopulta saada ulos esimerkiksi piirustukset ASIC-piirille, tai ohjelmointitiedosto ohjelmoitavalle logiikkapiirille (engl. Programmable Logic Device, PLD) kuten FPGA:lle.
Väärä (järvi Suonenjoella)

| Väärä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°30′29″N, 27°09′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Suonenjoen valuma−alue (14.78)
Laskujoki:  oja Heinälampeen 
Järvinumero:  14.782.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  111,3 m  
Pituus:  470 m  
Leveys:  230 m  
Rantaviiva:  1,294 km  
Pinta-ala:  2,724 ha  
Suurin syvyys:  3 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiVäärä 
Väärä  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Suonteen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 470 metriä pitkä, 230 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Suonenjoen valuma-alueella (14.78), jonka Suontienselän–Paasveden alueeseen (14.782) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 111,3 metriä mpy.
Ketogeeninen ruokavalio

Ketogeeninen ruokavalio on ruokavalio, jossa elimistö pyritään saamaan ketoosiin. Kyseessä on yksi vähähiilihydraattisen ruokavalion muoto.
Suurin osa nautitusta energiasta tulee ketogeenisessa ruokavaliossa rasvasta ja hiilihydraatteja nautitaan vain vähän.
Ketogeenista ruokavaliota on käytetty perinteisesti diabeteksen hoidossa. Nykyisin sitä käytetään myös esimerkiksi laihduttamisessa ja painonhallinnassa sekä epilepsian ja ei-alkoholiperäisen rasvamaksan hoidossa.
Makroravinteiden suhde > Rasva

Ketogeenisen ruokavalion energiaravinteena käytetään ennen kaikkea rasvaa.
Makroravinteiden suhde > Proteiini

Ketogeeniseen ruokavalioon erikoistunut terveysalan yritys Virta Health suosittelee, että proteiinia nautittaisiin yksilöllisen tarpeen mukaan 1,2–2 grammaa ihannepainokiloa kohti. Ketogeenisen ruokavalion voi kuitenkin koostaa myös siten, että proteiinia nautitaan ainoastaan fysiologisen tarpeen mukainen minimimäärä.
Makroravinteiden suhde > Hiilihydraatti

Hiilihydraatin enimmäismäärä vaihtelee yksilöllisen sietokyvyn mukaan välillä 0–100 grammaa/vrk. Yli 70 gramman hiilihydraattimäärät ovat kuitenkin harvinaisia silloin, kun proteiininsaanti on riittävää. Suurin mahdollinen hiilihydraatin osuus riippuu ihmisen metabolisesta terveydestä. Suurin osa diabeetikoista joutuu rajoittamaan hiilihydraattien päivittäisen kokonaissaantinsa alle 50 grammaan ja jotkut jopa vain 30 grammaan. Hiilihydraattien enimmäismäärää voidaan kuitenkin usein lisätä diabeteksen mentyä remissioon ja painon normalisoituessa.
Naiset menettävät usein lihaskudosta, jos hiilihydraattien määrä on alkuvaiheessa liian pieni, kuten esimerkiksi 4 energiaprosenttia. Tätä tapahtuu sitä huolimatta, ettei energiansaantia pyrittäisi rajoittamaan. Neljä energiaprosenttia vastaa normaalipainoisilla naisilla noin 20 grammaa hiilihydraattia.
Ketogeeniset korvikkeet

Markkinoilla on nykyisin tarjolla joitain ketogeeniseen ruokavalioon sopivia korvikkeita kuten kananmunasta, juustosta ja mantelista valmistettu leivänkorvike, sokeriton jäätelö ja erytritolista valmistettu sokerinkorvike.
Tavoite

Ketogeenisen ruokavalion tavoitteena on saada elimistö ketoosiin. Jos ruoka sisältää riittävän vähän hiilihydraatteja, elimistö alkaa käyttää pääasiallisena energianlähteenään glukoosin sijaan maksan rasvahapoista tuottamia ketoaineita eli asetoasetaattia, 3-beta-hydroksibutyraattia ja niiden hajoamistuotetta asetonia. Ketoaineiden tuottamiseen tarvittavat rasvahapot voivat olla peräisin nautitusta ravinnosta tai elimistön omasta rasvakudoksesta, jonka sisältämiä rasvahappoja on lähetetty maksaan haiman käskyttämänä. Verensokeri pysyy ketoosin aikana normaalilla tasolla, koska maksa tuottaa glukoosia aminohapoista ja rasvahappojen hajoamistuotteista.