stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jorma Elo
Tanssijaura

Tanssittuaan Kansallisbaletissa 1978–1984, suoritettuaan asevelvollisuutensa 1983 ja menestyttyään hyvin ensimmäisessä Helsingin kansainvälisessä balettikilpailussa kesällä 1984 Elo siirtyi koreografi Mats Ekin vaikutuksesta Ruotsin Riksteaternin alaiseen modernin tanssin Cullberg-balettiin. Sen jälkeen hän muutti vuosiksi 1990–2004 Alankomaihin Nederlands Dans Theatreen (NDT), jossa tanssiessaan hän alkoi perehtyä koreografiseen työhön muun muassa talon taiteellisen johtajan, tšekkiläisen Jiří Kyliánin, israelilaisen Ohad Naharinin, yhdysvaltalaisen William Forsythen, brittiläisen Paul Lightfootin ja hollantilaisen Hans van Manenin työtä seuraten. Ryhmän piirissä Elo tutustui puolisoonsa Nancy Euverinkiin. 1990-luvulla erittäin kansainvälinen NDT nousi maailmanmaineeseen tuottamalla suuren määrän uusia tanssiteoksia. NDT:n aikana Elo oli mukana jokavuotisilla maailmankiertueilla.
Elo päätti aktiivisen 26 vuotta kestäneen tanssijanuransa 2004 tehtyään sen ohessa jo koreografioita vuodesta 2000 ja muutti pian työskentelemään osittain Yhdysvaltoihin, mutta asuu osittain edelleen myös Alankomaissa.
Koreografi

Jorma Elo työskenteli alkuun vapaana koreografina. 2006 hänet kutsuttiin Boston Balletin koreografiksi (Resident Choreographer). Vuoteen 2012 mennessä hän oli tehnyt yli 50 tanssiteosta. Osa niistä on uusia koreografioita tunnettuihin balettimusiikkeihin ja librettoihin, kuten Igor Stravinskin Pulcinella, osa täysin uusia, muun muassa Sibeliuksen musiikkiin. Hän on myös puvustanut teoksiaan ja suunnitellut niiden valaistuksia ja lavastuksia. Bostonin baletin ohella Elo on tehnyt koreografioita muun muassa Wienin valtionoopperan baletille, Stuttgartin baletille, New York City Balletille, American Ballet Theatrelle ja Tanskan kuninkaalliselle baletille. Keväällä 2012 hän valmistaa uutta teosta Bolšoin baletille.
Elo yhdistää klassisen taustan ja modernin tanssin. Hänen on sanottu korostavan urheilullisuutta ja dramatiikkaa, itse hän kertoo etsivänsä jatkuvasti kehon ja musiikin "primal contactia". Hän suhtautuu kriittisesti sellaiseen balettiorganisaatioon, joka lokeroi tanssijat ensitanssijoihin ja kuorolaisiin sekä vakioroolityyppeihin, ja pitää tarpeellisena mahdollisuutta tehdä monenlaisia tehtäviä sekä antaa ryhmän kaikille jäsenille vuorollaan mahdollisuuksia omintakeiseen työhön. Tanssijat luonnehtivat Eloa empaattiseksi ihmiseksi, jolla ei ole itsekorostuksen tarvetta eikä diivan elkeitä.
Palkinnot

Elo on saanut useita palkintoja koreografina. Vuonna 2005 hän voitti Helsingin kansainvälisen balettikilpailun koreografipalkinnon. 2006 hän sai The Prince Charitable Trustin palkinnon ja Choo-San Goh -koreografipalkinnon. Houston balletille tehty ONE/end/ONE sai 2011 ensimmäisen myönnetyn Rudolf Nureyev Prize for New Dance.
Elo palkittiin vuonna 2011 arvostetulla Benois de la Danse -palkinnolla Moskovassa koreografioistaan teoksissa Kesäyön unelma ja Slice to Sharp. Joulukuussa 2012 hänelle myönnettiin tanssitaiteen valtionpalkinto. Vuonna 2015 hän sai Pro Finlandia -mitalin.
Koreografiat

The View from Over here (2000)
Blank Snow (2000)Alberta Ballet
Faun/ Spectre (2001)Alberta Ballet
Twisted Shadow(2002) Suomen Kansallisbaletti
Sharp side of Dark (2002) Boston Ballet
DREAMTEAM (2003) Stockholm 59 North
1st Flash (2003) Netherlands Dance Theatre
Red with Me (2003) Pecsin baletti, Unkari
Black Shine (2003) Gala Stockholm
Happy is Happy (2004) Suomen Kansallisbaletti
One Cue (2004) Pecsin baletti, Unkari
Plan to B (2004) Boston Ballet
Drive (2004) Stockholm 59 North
Cut to Drive (2004) Norjan Kansallisbaletti
Plan to A (2004) Netherlands Dance Theatre
Two Fast (2004) Suomen Kansallisbaletti
OFFCORE (2005) Suomen Kansallisbaletti
Hammer (2005) Ballet Debrecen, Unkari
Carmen  (2006) Boston Ballet
Slice to Sharp (2006) New York City Ballet
Slice to Core (2006) Ballet Nurnberg
Scenes View 2 (2006) Ballet X (Philadelphia)
Glow- Stop (2006) American Ballet Theater
Pointe OFF (2006) Aspen Santa Fe Ballet
10 to Hyper M. (2006) Tanskan Kuninkaallinen Baletti
Nijinsky (TV-elokuva)( 2007) YLE
From all Sides (2007) Hubbard St. dance company ( Chicago)
C. to C. (2007) American Ballet Theater
Brake the Eyes (2007) Boston Ballet
Brake Green (2007) Norjan Kansallisbaletti
Lost by Last (2007) Flanderin Kuninkaallinen Baletti, Antwerpen
Lost on Slow (2008) Tanskan Kuninkaallinen Baletti
In on Blue (2008) Boston Ballet
Double Evil (2008) San Francisco Ballet
Red Sweet (2008) Aspen Santa Fe Ballet
Death and the Maiden ( 2008) Norwegian Nat. Ballet
Requiem( Mozart) (2008) Gothenburg Ballet ( Sweden)
Suite Murder (2008) Suomen Kansallisbaletti
Sacre du Printemps ( 2009) Boston Ballet
Bitter Suite (2009) Hubbard Street Dance Chicago
Round about Tim, Solo for Tim Mathiakis (2010) Ateena
Midsummer Nights Dream (2010) Wien
One Concerto (2010) Boston Ballet school
Pur ti Miro (2010), National Ballet of Canada
RED in 3 (2010), Stuttgart Ballet,
Touch (2010 October) Norjan Kansallisbaletti
ONE Overture, Solo for Maria Kochetkova (2011) Reflections project Moscow, Bolshoi/ Orange County USA
Elo Experience full evening work (2011 March) Boston Ballet
Pulcinella, (2011) Pennsylvania Ballet
Golden Partita, Basler Ballett (2011)
ONE/end/ONE Houston Ballet (2011
Over Glow, Aspen Santa Fe Ballet (2011) Wolftrap Washington DC.
Kings 2 Ends , Scottish Ballet (2011) Edinburgh
Still of King, Solo for Marcello Gomes (ABT)Kings of Dance project (2011) Stanislavski-Teatteri, Moskova
Sharper Side of Dark, Boston Ballet (2012)
Killer Sweet, Flanderin Kuninkaallinen Baletti, Antwerpen (2012)
Elänteen valuma-alue

Elänteen valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.37) on Näsijärven–Ruoveden alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 74,82 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 15,93 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Tammikoski, jossa reitin vedet laskevat Ruoveden Paloveteen, joka sijaitsee Paloveden alueella (35.32).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat neljä aluetta tai valuma-aluetta :
Elänteen lähialue (35.371)
Kurkijärven alue (35.372)
Valkeajärven valuma-alue (35.373)
Haapaopan valuma-alue (35.374)
Embargo

Embargo on toimittajien ja tiedottajien yhdessä käyttämä järjestely, jossa median edustajat pääsevät tutustumaan aineistoon ennen sen varsinaista julkistamista yleisölle. Embargoa käytettäessä tiedottajat merkitsevät tiedotteeseen ajankohdan, koska sisältö on julkaistavissa, ja toimittajat poikkeustapauksia lukuun ottamatta noudattavat tätä toivetta. Järjestely ei perustu muodolliseen sopimukseen, vaan on kehittynyt ajan kuluessa.
Järjestely antaa toimittajille mahdollisuuden perehtyä aiheeseen ilman kiirettä. Tiedottajille embargon käyttäminen kannattaa, koska se saattaa lisätä artikkeleiden laajuutta ja perinpohjaisuutta. Yleensä embargoa käytetään asioissa, jotka herättävät suurta mielenkiintoa. Näin vähennetään uutiskilpailun vaikutusta juttujen sisältöön. Tyypillisiä uutistoimituksissa käsiteltäviä embargollisia aineistoja ovat esimerkiksi tutkimustulokset, raportit ja kirjat.
Embargo merkitään yleensä tiedotteen alkuun tai jopa otsikkoon. Merkintätapoja on monia, esimerkiksi: "Embargo 25.5.2007 kello 12.00" tai "Julkaisuvapaa 25.5.2007 kello 12.00".
HMCS Joliette

| HMCS Joliette |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Morton Engineering and Dry Dock Company, Quebec City
Kölinlasku:  19. heinäkuuta 1943
Laskettu vesille:  12. marraskuuta 1943
Palveluskäyttöön:  14. kesäkuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  19. marraskuuta 1945
Loppuvaihe:  Chilen laivastolle 1946 nimellä Iquique
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 468 t (standardi) 2 140 t (max)
Pituus:  91,82 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,13 m
Syväys:  2,74 m
Koneteho:  5 500 ihp
Nopeus:  20 solmua (37 km/h)
Miehistöä:  157
Aseistus
Aseistus:  2 × 4"/L45 Mk XVI -tykkiä kaksiputkisena HA/LA Mk XIX -asennuksena 1 × QF 12 naulan/L50 12 cwt Mk V -tykki HA/LA Mk IX -asennuksena 8 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisina Mk V -asennuksina Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 150 syvyyspommia
HMCS Joliette (viirinumero K418) oli Kanadan laivaston vuonna 1944 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa. Alus on ollut ainoa näin nimetty Kanadan laivastossa.
Palvelus

Alus tilattiin lokakuussa 1941 Quebecistä Morton Engineering and Dry Dock Companyltä ja sen köli laskettiin 19. heinäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille 12. marraskuuta ja se otettiin palvelukseen 14. kesäkuuta 1944.
Kanadan laivasto

HMCS Joliette liitettiin elokuussa 1944 Kanadan 1. saattajaryhmään, mutta sen saavuttua kuukautta myöhemmin Londonderryyn alus liitettiin 25. saattajaryhmään. Alus ajoi 22. marraskuuta karille Lough Foylellä, jolloin sen pohja vaurioitui pahoin. Alus oli korjattavana Belfaastissa huhtikuuhun 1945 saakka ja se palasi Kanadaan kesäkuussa. Alus poistettiin palveluksesta 19. marraskuuta 1945 Sydneyssä ja se siirrettiin reserviin.
Alus myytiin vuonna 1946 Chilelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Iquique. Chilen laivastosta alus poistettiin vuonna 1968.
Kanadan laivasto > Aluksen päälliköt

Aluksen päällikköinä palvelivat:
George Norval Downey 12. toukokuuta 1944 - 2. helmikuuta 1945
William Edward Harrison 2. helmikuuta - 19. kesäkuuta 1945
Kenneth William Newman Hall 20. kesäkuuta - 3. heinäkuuta 1945
Aiheesta muualla

Lavery, Brian: River-class Frigates and the Battle of the Atlantic - A Technical and Social History.  Lontoo, Englanti:  National Maritime Museum, 2006.  ISBN 0-948065-73-7  (englanniksi)
Elohopea(II)

| Elohopea(II)nitraatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  10045-94-0
PubChem CID:  16683796 ja 24864
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Hg(NO3)2
Moolimassa:  324,61 g/mol
Ulkomuoto:  Väritön kiteinen aine tai kellertävä jauhe
Sulamispiste:  79 °C 
Tiheys:  4,4 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee 
    
Elohopea(II)nitraatti eli merkurinitraatti tai elohopeadinitraatti (Hg(NO3)2) on elohopea- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Elohopea(II)nitraattia käytetään orgaanisessa ja epäorgaanisessa kemiallisessa synteesissä.
Ominaisuudet

Elohopea(II)nitraatti on huoneenlämpötilassa kiinteä kiteinen aine. Se esiintyy useissa eri kidevedellisissä muodoissa, joita ovat muun muassa Hg(NO3)2·½H2O, Hg(NO3)2·H2O ja Hg(NO3)2·8H2O. Oktahydraatti on kiderakenteeltaan rombinen.
Laimennettaessa elohopea(II)nitraattiliuosta muodostuu yhdisteitä, joissa on mukana elohopeaoksidia. Tällaisia yhdisteitä ovat muun muassa Hg(NO3)2·HgO·3H2O ja Hg(NO3)2·2HgO·H2O ja ne ovat tyypillisesti emäksisiä ja liukenevat veteen erittäin huonosti.
Valmistus

Elohopea(II)nitraattia tuotetaan metallisen elohopean ja väkevän kuumennetun typpihappoliuoksen välisellä reaktiolla. Jos happo on laimeaa muodostuu tuotteena elohopea(I)nitraattia. Yhdiste kiteytyy, kun liuosta jäähdytetään ja voidaan erottaa haihduttamalla vesi pois.
Käyttö

Elohopea(II)nitraattia voidaan käyttää orgaanisten yhdisteiden nitraukseen ja hapetukseen. Siitä tuotetaan myös monia eri elohopea(II)yhdisteitä. Huopahattujen valmistuksessa käytettiin aikaisemmin elohopea(II)nitraattia. Huovan valmistuksessa käytettiin kamelin ja myöhemmin 1700-luvulla ihmisten virtsaa. Elohopeapitoisen virtsan huomattiin tuottavan parempilaatuista huopaa ja niinpä hatuntekijät lisäsivät virtsaan elohopeanitraattia. Yhdisteen käyttö johti hattujen valmistajilla elohopeamyrkytykseen, mistä on peräisin sanonta ”hullu kuin hatuntekijä”.
Aiheesta muualla

Kidevedellisen elohopea(II)nitraatin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 28.1.2015.
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Mercury(II) nitrate (englanniksi)
Eläintarhanlahti

Ilmakuva Siltasaaresta. Etualalla Eläintarhanlahti, oikealla Kaisaniemenlahti ja Siltavuorensalmi, jotka yhdistävät Eläintarhanlahden taustalla näkyvään Kruunuvuorenselkään.
Eläintarhanlahti ja Tokoinranta ilmakuvassa.
Eläintarhanlahti (ruots. Djurgårdsviken) on merenlahti Helsingin kantakaupungissa ydinkeskustassa Kallion kaupunginosassa.  Se on yhteydessä avomereen Kaisaniemenlahden, Siltavuorensalmen ja Kruunuvuorenselän kautta.
Eläintarhanlahti erottaa toisistaan Siltasaaren ja Linjojen osa-alueet. Lahden etelärantaa pitkin, Siltasaaren puolella, kulkee Säästöpankinranta -niminen katu, jonka varrella sijaitsee Helsingin työväentalo. Lahden pohjoisrannalla on Tokoinrannan puistoalue ja sen takana Helsingin kaupunginteatteri. Lahden länsirannalla rautatien vieressä kulkee Kaisaniemen puistosta Kallioon johtava jalankulku- ja pyörätie. Lahdessa on venesatama, jossa on tilaa 69 veneelle.
Nykyinen Eläintarhanlahti on alun perin ollut osa Töölönlahtea.  Nykyisin sen kuitenkin erottaa varsinaisesta Töölönlahdesta vuonna 1862 rakennettu ratapenger.
Nimi Eläintarhanlahti johtuu Eläintarhan puistoalueesta, joka alun perin ulottui rautatien itäpuolellekin ja käsitti myös nykyisen Tokoinrannan. Samasta syystä Tokoinrannan puistoalueen ohi kulkevalla kadulla on nimi Eläintarhantie. Ruotsinkielinen nimi Djurgårdsviken esiintyi kartoissa jo 1880-luvulla, suomenkielinen nimi Eläintarhanlahti vahvistettiin vuonna 1909.
Salmi, joka yhdisti Eläintarhanlahden Siltavuoren salmeen nykyisen Hakaniemen torin poikki ja erotti Siltasaaren mantereesta, täytettiin 1800-luvun lopulla. Eliel Saarisen Pro Helsingfors -suunnitelmassa vuodelta 1918 ja sen mukaisesti muutamissa myöhemmissäkin kaavaehdotuksissa ehdotettiin lisäksi koko Töölönlahden ja Eläintarhanlahden täyttämistä ja alueen muuttamista rakennusmaaksi. Aiheena olivat osittain lahden mataluus ja sen veden saastuneisuus. Ajatus kuitenkin hylättiin lopullisesti 1940-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eläintarhanlahti Wikimedia Commonsissa
Eläinten seksuaalisuus

Parittelevia mangusteja.
Seksuaalinen käyttäytyminen eläimillä erotuksena ihmisestä ilmenee monissa eri muodoissa jopa saman lajin sisällä. Vaikka seksuaalisuus eläimillä toisin kuin ihmisen seksuaalisuudessa onkin yleensä automaattista ja pääosin synnynnäisesti ohjautuvaa, seksuaalisen halun tyydyttäminen tuottaa eläimelle nautintoa.
Eläimillä sukupuolista käyttäytymistä esiintyy ennen kaikkea silloin kun hedelmöitys on mahdollista, ja eläinten kosiskelu- ja parittelutoiminnot ovat vaistonvaraisia ja kiinteästi lajisidonnaisia. Ihmisen lisäksi lähin ihmisen sukulainen bonobo sekä delfiini harrastavat seksiä sen nautinnollisuuden vuoksi. Myös homoseksuaalista käyttäytymistä on havaittu 1 500 eri eläinlajin keskuudessa, ja moni laji kykenee masturboimaan ja käyttämään masturbointiin erilaisia apuvälineitä.lähde?
Monilla eläinlajeilla on erityisiä aikoja, jolloin ne parittelevat. Tätä kutsutaan kiimaksi. Kiima voi olla eläimillä vuosittain (esim. sudet ja koirat kaksi kertaa vuodessa) tai useammin (esim. hevoset). Näinä aikoina naaraat ovat eniten halukkaita parittelemaan urosten kanssa.lähde?
Kirjallisuutta

Forsyth, Adrian: Tikanpojan luonto: seksi ja lisääntyminen eläinmaailmassa.  Suomentanut Sevelius, Ilona. Weilin + Göös, 1989.  ISBN 9513544982
Judson, Olivia: Tohtori Tatjanan seksineuvoja koko luomakunnalle.  Suomentanut Kalliola, Iiris. Tammi, 2005.  ISBN 9513132501
Tuomainen, Ulla: Eläimellistä parinvalintaa: seksi ja perhe-elämä eläinten maailmassa.  Gaudeamus, 2022.  ISBN 978-952-345-173-5
Elämä (sanomalehti)

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Elämä oli Helsingissä vuosina 1905–1907 ilmestynyt sanomalehti. Elämä oli elokuusta 1906 tammikuuhun 1908 toimineen Suomen Sosialistisen Reformipuolueen äänenkannattaja.
Elämän perustaja ja päätoimittaja oli marxilaisuudesta etääntynyt Matti Kurikka, jonka kumppaneina oli teosofeja ja muita idealisteja. Syksyllä 1906 Kurikan piiri perusti Suomen sosialistisen reformipuolueen. Lehden vakituinen kiistakumppani oli Työmies, jonka päätoimittajana Kurikka oli itse aikaisemmin työskennellyt.
Lehden talous oli jatkuvasti heikko. Se ilmestyi aluksi kahdesti, heinäkuusta 1906 kolmesti, helmikuusta 1907 lähtien kerran ja saman vuoden touko-kesäkuussa kuudesti viikossa. Levikki oli 3500 kappaletta vuonna 1906. Ennen lakkaamistaan Elämää julkaistiin vielä syksystä 1907 kesään 1908 aikakauslehtenä.
Aiheesta muualla

Elämä digitoituna kansalliskirjastossa
Elämän aikakauslehtinumerot digitoituina
Eläinurheilu

Laukkakilpailua.
Eläinurheilu on urheilua, johon eläimet ottavat osaa.
Koska urheilu on määritelty eri kielissä ja eri aikoina eri tavoin, myös eläinurheilun piiriin kuuluvat lajit ovat määritelmäkysymys. Esimerkiksi suomalaisessa Urheilun vuosikirjassa eläinurheiluksi on luokiteltu nykyaikainen viisiottelu, ratsastus, laukkaurheilu, valjakkourheilu ja vinttikoiraurheilu. Sen lisäksi kirjassa esitetään tuloksia kalastuksesta, koiraurheilusta, metsästysammunnasta ja porourheilusta. Näiden lajien lisäksi eläimiä kilpailutetaan myös joissain kamppailulajeissa joko toisiaan tai ihmistä vastaan.
Eläinurheilussa eläin voi olla neljässä erilaisessa roolissa. Laji voi perustua eläimen ja ihmisen yhteistyöhön, kuten kouluratsastus. Eläin voi olla pelkkä ihmisen toiminnan objekti, kuten metsästyksessä, kalastuksessa ja kettujahdissa. Eläimiä saatetaan kilpailuttaa toisiaan vastaan, kuten vinttikoirajuoksussa tai kukkotappelussa, tai ihmistä vastaan, kuten härkätaistelussa.
Luettelo eläinurheilulajeista

hevosurheilu
esteratsastus
hevospallo
kenttäratsastus
kouluratsastus
laukkaurheilu
lännenratsastus
matkaratsastus
monté
nykyaikainen viisiottelu
poolo
turnajaiset
vikellys
hevoskärryillä kilpailut:
peitsari
raviurheilu
valjakkoajo
vaunukilpa-ajot
koiraurheilu
agility
canicross
flyball
Junior Handler
koiratanssi
rally-toko
toko
valjakkourheilu
vinttikoirakilpailut
härkäjuoksu
härkätaistelu
kalastus
kamelikilpailut
kanihyppy
kettujahti
koiratappelu
kukkotappelu
metsästys
rodeo
Esteratsastusta.
Agilityä.
Härkätaistelu on kansanhuvia, joka voidaan luokitella kamppailu-urheiluksi sanan laajassa merkityksessä.
Elämän ongelma

| Elämän ongelma: Filosofian eettinen ydin |
| --- | --- |

Kirjailija:  Sami Pihlström
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Niin & näin
Julkaistu:  2010
Sivumäärä:  308
ISBN:  9789525503432
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Elämän ongelma: Filosofian eettinen ydin on Sami Pihlströmin vuonna 2010 Niin & näin -kirjojen julkaisema filosofinen artikkelikokoelma.
Aiheesta muualla

Pauli Vesakas: Elämän ongelma[vanhentunut linkki]. Savon sanomat 8.5.2011.
Elämismaailma

Elämismaailma (saks. Lebenswelt) on filosofinen ja yhteiskuntatieteellinen, erityisesti sosiologinen, käsite. Se tarkoittaa maailmaa ”elettynä” (erlebt), ennen mitään refleksiivistä representaatiota tai teoreettista analysointia.
Termin esitteli Edmund Husserl teoksessaan Eurooppalaisten tieteiden kriisi ja transsendentaalinen fenomenologia vuonna 1936. Husserlin muotoilu elämismaailmalle on sukua Wilhelm Diltheyn ”elämisyhteyden” tai ”elämänkokonaisuuden” (Lebenszusammenhang) käsitteelle sekä Martin Heideggerin ”maailmassa-olemisen” (In-der-Welt-Sein) käsitteelle. Käsitettä kehittivät edelleen sellaiset Husserlin oppilaat kuin Maurice Merleau-Ponty, Jan Patočka ja Alfred Schütz.
Jürgen Habermas on myös kehittänyt käsitettä edelleen omassa yhteiskuntateoriassaan, kommunikatiivisen toiminnan teoriassa. Habermasille elämismaailma tarkoittaa ihmisen ”yksityispiiriä”, joka on epämuodollisen, kulttuuriin ja kieleen pohjautuvan ymmärtämisen ja mukautumisen arkipäivässä eletty todellisuus. Elämismaailman vastakohdaksi Habermas asettaa ”systeemin”. Habermasin teos Theorie des kommunikativen Handelns (1981) keskittyy pääasiassa siihen vaaraan, jonka systeemi aiheuttaa elämismaailmalle tunkeutumalla siihen ja pyrkimällä järkeistämään se välineellisesti.
Habermasin teoriassa yhteiskunnallinen koordinointi ja systeemin sääntely tapahtuvat jaettujen käytäntöjen, uskomusten, arvojen ja kommunikatiivisen toiminnan rakenteiden välityksellä. Ne voivat olla perusteiltaan myös institutionaalisia. Ihmiset ovat väistämättä elämismaailmallisia niin, että yksilöiden identiteetin, tilanteiden määrittelyn, yhteiskunnallisen solidaarisuuden ja toiminnan perustana ovat tavat ja kulttuuriset perinteet. Tämä tapahtuu ideaalissa tilanteessa kommunikaation kautta.
Elämismaailma liittyy myös muun muassa Pierre Bourdieu'n ajatukseen habituksesta.
Kirjallisuutta

Satulehto, Markku: Elämismaailma tieteiden perustana: Edmund Husserlin tieteen filosofia.  (Filosofisia tutkimuksia Tampereen yliopistosta 33)  Tampere:  Tampereen yliopisto, 1992.  ISBN 951-44-3129-4
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lifeworld
Käännös suomeksi
SMS Elsass

| Elsass |
| --- | --- |
 SMS Elsass vuonna 1929

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Schichau, Danzig
Kölinlasku:  1901
Laskettu vesille:  26. toukokuuta 1903
Palveluskäyttöön:  29. marraskuuta 1904
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1936
Tekniset tiedot
Uppouma:  14 394 t
Pituus:  127,7 m
Leveys:  22,2 m
Syväys:  8,1 m
Koneteho:  17 000 ihp (13 MW)
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  743
Aseistus
Aseistus:  4 × 28 cm SK L/40 -tykkiä kaksoistorneissa 14 × 17 cm tykkiä 18 × 8,8 cm tykkiä 6 × 450 mm torpedoputkea
SMS Elsass oli Saksan keisarikunnan laivaston Braunschweig-luokan taistelulaiva, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa sekä sen jälkeen Reichsmarinessa. Alus romutettiin 1936.
Valmistus

Alus tilattiin Schichaulta Danzigista osana vuoden 1900 laivastolain hankintoja ja sen köli laskettiin 1901. Alus laskettiin vesille 26. toukokuuta 1903 ja se valmistui 29. marraskuuta 1904.
Palvelus

Ensimmäisessä maailmansodassa alus kuului laivaston 4. laivueeseen, joka palveli Itämerellä vuonna 1915. Miehistö vajeen takia laivue siirrettiin satamapalvelukseen ja sen henkilöstö sijoitettiin muille aluksille. Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan Reichsmarinessa, kunnes se poistettiin alusluettelosta 31. maaliskuuta 1931.