stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sveitsin Grand Prix 1948

|  Sveitsin Grand Prix 1948  |
| --- | --- |
 - osakilpailu - osakilpailusta kaudella 1948. 

Päivämäärä:  4. heinäkuuta 1948
Sijainti:  Circuit Bremgarten, Bern, Sveitsi
Radan pituus:  7,262 km
Kilpailun pituus:  40 kierrosta, 290,48 km
Paalupaikka
Kuljettaja:   Jean-Pierre Wimille   (Alfa Romeo)
Paaluaika:  2.54,2
Palkintokoroke
Voittaja:   Carlo Felice Trossi   (Alfa Romeo)
Toinen:   Jean-Pierre Wimille   (Alfa Romeo)
Kolmas:   Luigi Villoresi   (Maserati)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Jean-Pierre Wimille   (Alfa Romeo)
Kierrosaika:  2.51,0
Sveitsin Grand Prix 1948 oli vuonna 1948 ajettu Grand Prix -autokilpailu. Se ajettiin Bremgartenin radalla Bernissä 4. heinäkuuta 1948. Christian Kautz kuoli kilpailussa ja Achille Varzi kilpailua edeltäneessä harjoituksessa.
Maaliin ajaneet kuljettajat

| Sija | Kuljettajat | Auto | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Carlo Felice Trossi | Alfa Romeo 158 | 40 | 1:59:17.3 | 2 |
| 2 |  Jean-Pierre Wimille | Alfa Romeo 158 | 40 | 1:59:17.5 | 1 |
| 3 |  Luigi Villoresi | Maserati 4CLT | 40 | 2:01:54.6 | 3 |
| 4 |  Consalvo Sanesi | Alfa Romeo 158 | 39 | +1 krs. |  |
| 5 |  Alberto Ascari | Maserati 4CLT | 39 | +1 krs. |  |
| 6 |  Louis Chiron | Talbot-Lago T26C | 38 | +2 krs. |  |
| 7 |  Charles Pozzi | Talbot-Lago T26C | 37 | +3 krs. |  |
| 8 |  Yves Giraud-Cabantous | Talbot-Lago T26C | 36 | +4 krs. |  |
| 9 |  Igor Trubeckoj | Ferrari 166SC | 35 | +5 krs. |  |
Alfhild (runo)

Alfhild on Lauri Viidan runo, joka julkaistiin hänen esikoiskokoelmassaan Betonimylläri vuonna 1947. Viita nimesi runon äitinsä Alfhild Viidan mukaan.
Alfhild nousi suosituksi äitienpäivärunoksi heti valmistuttuaan. Viidan äidin lisäksi keskeisellä sijalla runossa ovat hänen isänsä Emil "Eemeli" Viita sekä Viidalle rakas Pispalan alue Tampereella.
Tapani Kansan esittämä ja Heikki Sarmannon säveltämä Alfhild ilmestyi Kansan albumilla Betonimylläri (Heikki Sarmannon sävellyksiä Lauri Viidan runoihin) vuonna 1987.
Sveitsin 1. Liga

| MySports League |
| --- | --- |
Laji:  jääkiekko
Maa(t):   Sveitsi
Edeltäjä:  Sveitsin 1. Liga
Joukkueita:  12
Ylempi taso:  National League Swiss League
Alempi taso:  1. Liga 2. Liga 3. Liga
SRL on Sveitsin jääkiekon kolmanneksi korkein sarjataso National Leaguen ja Swiss Leaguen jälkeen. Sarjan nimi kaudella 2017-2018 on sponsorin mukaan nimetty MySports League. Liigassa pelaa 12 joukkuetta.
Joukkueet kaudella 2022-2023

| Joukkue | Kaupunki | Kotihalli | Kapasiteetti |
| --- | --- | --- | --- |
| EHC Arosa | Arosa | Obersee Stadion | 6 000 |
| EHC Bülach | Bülach | Sportzentrum Hirslen | 1 500 |
| EHC Chur | Chur | Thomas Domenig Stadion | 6 500 |
| EHC Dübendorf | Dübendorf | Im Chreis | 4 100 |
| EHC Frauenfeld | Frauenfeld | Kunsteisbahn Frauenfeld | 1 925 |
| EHC Seewen | Seewen | Stadion Zingel | 1 300 |
| EHC Thun | Thun | Grabengut | 4 000 |
| HC Düdingen | Düdingen | Eisbahn Sense-See |  |
| HC Franches-Montagnes | Saignelégier | Patinoire Saignelégier | 1 200 |
| HCV Martigny | Martigny | Patinoire du Forum d'Octodure | 3 500 |
| Hockey Huttwil | Huttwil | Campus Perspektiven Huttwil | 3 500 |
| SC Lyss | Lyss | Seelandhalle | 2 500 |
Annikki Linnasalmi

Toini Annikki Linnasalmi (4. syyskuuta 1911 Helsinki – 12. syyskuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen kasvipatologian tutkija. Hän tutki erityisesti sienten ja virusten aiheuttamia kasvitauteja sekä niiden torjuntaa.
Elämä

Annikki Linnasalmi syntyi vuonna 1911 Helsingissä lehtori Frans Oskar Linnasalmen ja Toini Augusta Bonsdorffin perheeseen. Hänen veljensä oli arkkitehti Erkki Linnasalmi. Annikki Linnasalmi valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan Suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1930. Filosofian kandidaatin tutkinnon hän suoritti vuonna 1940 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatin tutkinnon vuonna 1951. Linnasalmi valmistui tohtoriksi vuonna 1953.
Linnasalmi työskenteli koko 30-vuotisen tutkijanuransa ajan Maatalouden tutkimuskeskuksessa, viimeisimmäksi virkaa tekevänä professorina. Hän oli Helsingin yliopiston kasvibiologian ja kasvipatologian dosentti vuosina 1965–1978 ja professori vuosina 1966–1969. Linnasalmelle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan ritarimerkki vuonna 1960 ja professorin arvo vuonna 1973. Hänet nimitettiin Kasvinsuojeluseuran kunniajäseneksi vuonna 1981.
Sveitsin Cup (jääkiekko)

Sveitsin Cupia pelattiin Sveitsissä jääkiekossa kymmenen kauden ajan 1950- ja 1960-luvuilla. Viimeinen finaali pelattiin Zürichin Hallenstadion vuonna 1966 paikallisten joukkueiden kesken.
Finaalit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| vuosi | mestari | hopeaa | tulos |
| 1957 | Young Sprinters Neuchâtel | Lausanne HC | 14-0 |
| 1958 | Young Sprinters Neuchâtel | Lausanne HC | 11-5 |
| 1959 | HC Servette | Young Sprinters Neuchâtel | 7-3 |
| 1960 | ZSC Lions | EHC Visp | 5-2 |
| 1961 | ZSC Lions | EHC Visp | 5-3 |
| 1962 | HC Ambri-Piotta | HC Villars | 5-3 |
| 1963 | HC Geneve | ZSC Lions | 4-2 |
| 1964 | EHC Visp | ZSC Lions | 5-2 |
| 1965 | SC Bern | HC Villars | 5-2 |
| 1966 | Grasshopper Club Zürich | ZSC Lions | 6-3 |
Suomalaisia rakkaustarinoita 2

| Suomalaisia rakkaustarinoita Kikka Laitinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2008, Studio JJ, Tampere
 Julkaistu: 2008
 Tuottaja(t): Humble House
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: Humbe House
Kikka Laitisen muut julkaisut
| Suomalaisia rakkaustarinoita 2006 | Suomalaisia rakkaustarinoita 2008 | Suomalaisia rakkaustarinoita 3 2012 |
Suomalaisia rakkaustarinoita 2 on suomalaisen säveltäjän Kikka Laitisen ja yhtyeensä Kikka Laitinen Co. studioalbumi joka julkaistiin 1. lokakuuta 2008. Äänitykset on tehty poikkeuksellisesti analogisesti JJ-studiossa, Juuso Nordlundin toimiessa tuottajana ja miksaajana. Albumin soundi on pehmeä ja luonnollinen.
Suomalaisia rakkaustarinoita trilogia

Suomalaisia rakkaustarinoita -laulusarja muodostaa kolmiosaisen trilogian. Ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 2006, toinen osa 2008 ja kolmas vuonna 2012. Suomalaisia rakkaustarinoita -trilogian  tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Onni on pienissä asioissa”, "Ei surullista", "Tatuoitu neitoperhonen", ”Suomalaisia rakkaustarinoita”, ”Jospa ne kaksi poikaa”, ”Da?”, ”Enää linnut laula ei”, ”Rakkaus naista kuljettaa” ja "Enkelit sut luotani vei". Monet Suomalaisia rakkaustarinoita -trilogian laulut ovat olleet mm. Yle Radio Suomen ja Radio Top 20 -soitetuimpien listoilla vv. 2006 - 2013.
Suomalaisia rakkaustarinoita - trilogiasta Suomalaisia rakkaustarinoita, Suomalaisia rakkaustarinoita 2 ja 
Suomalaisia rakkaustarinoita 3 kehitettiin vuonna 2013 sarja johon yhdistettiin musiikkia ja muotoilua: syntyi Suomalaisia rakkaustarinoita Kikka Laitinen, joka sai Suomalaisen Työn Liitolta sekä Avainlippu- että Design From Finland -merkit. Suomalaisia rakkaustarinoita Kikka Laitinen on Rekisteröity tavaramerkki. Sarjan laulut ovat pääosin Kikka Laitisen säveltämiä ja sanoittamia ja yhtyeen sovittamia. Sarjan muotoilu on Ville Korhosen käsialaa.
Kappaleet

Suomalaisia rakkaustarinoita
Näillä kuljen
Huhtikuu, neiti Julmakuu
Jospa ne kaksi poikaa
Luonas kai olla saan
Ei surullista
Kaksiossa kukkii rakkaus
Teflonsydän
Minne rakkaus päätyy
Rokataanpa vaan
3.30
Muusikot

Kikka Laitinen – laulu, flyygeli, rhodes
Kustaa Kantelinen – kitarat
Petteri Korhonen – rummut, perkussiot
Mikko Yli-Knuuttila – basso
Janne Halmela – flyygelitorvi
Arto Piispanen – Hammond-urut
Jonna Ortju – taustalaulu
Kaarle Husgafvel – sello
Juuso Nordlund – nauhaton basso], bassosoolo (kappale 3.30)
Annaburg

| Annaburg |
| --- | --- |

 Vaakuna
 fiAnnaburg 
 51°43′59″N, 13°02′46″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Saksi-Anhalt
Piirikunta:  Wittenberg
Pormestari:  Klaus-Rüdiger Neubauer
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  224,19 km²
Korkeus merenpinnasta:  75 m
Väestö
Väkiluku (2018):  6 731
Muuta
Rekisterikilpi:  WB
 annaburg.info 
Annaburg on kaupunki Saksi-Anhaltin osavaltiossa Saksassa.
Väestö

Sen väkiluku 12. joulukuuta 2018 oli 6 731 asukasta. Vuonna 2011 Annaburgin ikäjakauma oli: 12,6 prosenttia alle 17-vuotiaita, 62,9 prosenttia 18–64-vuotiaita ja 24,6 prosenttia yli 65-vuotiaita. Suurin ikäryhmä vuonna 2011 oli 50–59-vuotiaat, joita oli kaupungissa 1 391 henkilöä. Annaburgin asukkaista 99 prosenttia oli vuonna 2011 Saksan kansalaisia ja 95 prosenttia asukkaista oli syntynyt Saksassa.
Antoni Pacyfik Dydycz

Antoni Pacyfik Dydycz OFMCap
Antoni Pacyfik Dydycz (s. 24. elokuuta 1938) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki kapusiinien papiksi Czesław Falkowski 29. kesäkuuta 1963, ja hänet nimitettiin Drohiczynin hiippakunnan johtoon 20. kesäkuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Kowalczyk, jota avustivat Stanisław Szymecki ja Francesco Gioia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antoni Pacyfik Dydycz Wikimedia Commonsissa
Anu Koivunen

| Anu Koivunen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. tammikuuta 1967 Kemi (ikä 57)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  sukupuolentutkimuksen professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Turun yliopisto (FK 1992, FL 1994, FT 2003)
Instituutti:  Turun yliopisto
Tutkimusalue:  elokuva- ja televisiohistoria, sukupuoli ja kansallisuus, tunteiden rakentuminen mediassa, poliittinen julkisuus
Aiheesta muualla
Kotisivu
Anu-Riitta Koivunen (s. 29. tammikuuta 1967 Kemi) on suomalainen mediatutkija ja julkinen keskustelija. Koivunen on toiminut Turun yliopiston sukupuolentutkimuksen professorina vuodesta 2021.
Ennen Turun yliopiston professuuria Koivunen toimi Tampereen yliopistossa sukupuolentutkimuksen professorina. Koivunen on toiminut myös elokuvatutkimuksen professorina Tukholman yliopistossa mutta työskenteli virkavapaalla vuosina 2015–2017 vanhempana tutkijana Helsingin yliopistossa.
Koivunen valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1992 ja lisensiaatiksi vuonna 1994 Turun yliopistosta pääaineenaan elokuva- ja televisiotiede. Hän väitteli tohtoriksi mediatutkimuksesta Turun yliopistossa 2003; väitöskirjan otsikko oli Performative Histories, Foundational Fictions. Gender and Sexuality in Niskavuori Films. Koivunen on ollut vuodesta 2004 mediakulttuurin dosentti Tampereen yliopistossa ja elokuva- ja televisiotutkimuksen sekä naistutkimuksen dosentti Helsingin yliopistossa.
Koivunen on osallistunut julkiseen keskusteluun asiantuntijakommentaattorina, kolumnistina ja sosiaalisessa mediassa. Tällä hetkellä Koivunen kirjoittaa kolumnia Suomen Kuvalehteen. Lisäksi hän on kirjoittanut muun muassa Hufvudstadsbladetiin, Apuun ja Tieteentekijöiden liiton blogiin. Hän oli myös yksi Pressiklubi-ajankohtaisohjelman sekä Yle Radio Suomen Pyöreä pöytä -radio-ohjelman vaihtuvista vakiokommentaattoreista.
Koivunen on Suomen ja Ruotsin kaksoiskansalainen. Koivusella on puolisonsa Elsin kanssa poika.
Aiheesta muualla

Anu Koivunen Twitterissä
Antti Andelin

Andelinin hautaristi Paltaniemen kuvakirkon alueella.
Antti (Anders) Andelin (23. marraskuuta tai 25. marraskuuta 1809 Vanaja — 2. tammikuuta 1882 Paltamo) oli suomalainen rovasti ja kielitieteilijä.
Henkilöhistoria

Andelinin vanhemmat olivat pitäjänräätäli Kustaa Andelin (Antela) ja Hedvig Anttila. Hän kävi Hämeenlinnan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1829. Andelin vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1835, minkä jälkeen hän toimi pappina Vöyrillä ja opettajana Vaasassa, saarnaajana Honkajoella 1837-1853, kirkkoherrana Utsjoella 1853-1859 ja samalla ajoittain Inarin kappalaisena, sekä vuodesta 1860 Paltamon kirkkoherrana. Andelin sai varapastorin arvon 1851 ja rovastin arvon 1860. Hänestä tuli lääninrovasti 1870.
Honkajoella Andelin johti valtion ojitustöitä, Lapissa pappina ollessaan hän taas opiskeli saamen kielen eri murteitaselvennä ja käänsi joukon uskonnollisia kirjoja saameksiselvennä sekä julkaisi kielioppeja Suomen saamelaiskielistä.
Näihin kirjoihin kuuluivat muun muassa kaksi 1858 ilmestynyttä raittiuskirjaa, aapinen vuodelta 1859, vuonna 1860 julkaistut kaksi katekismusta, joissa toisessa oli teksti suomeksi ja saameksiselvennä sekä kaksikielinen raamatun historia ja evankeliumikirja, samoin kuin Aslak Laitin kanssa toimitettu Martti Lutherin lyhyt evankeliumi- ja epistolapostilla vuonna 1863. Yhteensä näissä kirjoissa oli painettuja sivuja noin 1700.
Andelin julkaisi myös ruotsiksi Utsjoen murteen kieliopin 1856, suomeksi kertomuksen Utsjoen pitäjästä 1858 sekä inarinsaamen kielinäytteitä ruotsalaisine sanastoineen 1861. Sen sijaan suomalais-utsjokelais-inarinsaamelainen sanakirja jäi käsikirjoitukseksi. Andelin oli silti merkittävä edelläkävijä saamen kielten julkaisijana, hänen kuolemansa jälkeen ei uusia saamenkielisiä kirjoja julkaistu Suomessa neljäänkymmeneen vuoteen.
Andelinin puoliso vuodesta 1853 oli Jemima Kantinkoski (k. 1911).
Teoksia

Aapis kirji ; c'allujuwwum ja toaimatuwwum A. Andelinast. Oulu 1859
Toakt. Martti Lutherusa Ucca ewangelium poastalas ; samas jorggaluwwum A. Andelinast ja A. Laitist. Kuopio 1863
Toahtar Martin Lutherus Oanekis epistal poastill ; samas jorggali Anders Andelin. Kuopio 1863
Aiheesta muualla

Yle Kainuu Henkilösarja osa 19 : Antti Andelin, esitetty 9.2.2012 (Yle Areena)
Svelvik

| Svelvik kommune |
| --- | --- |
 vaakuna
 Svelvikin sijainti Vestfoldin läänissä.
 Koordinaatit: 59°37′25″N, 10°22′18″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Vikenin fylke
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  57.6 km²
Väkiluku (1.7.2013):  6 570
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.svelvik.kommune.no 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Svelvik on entinen kunta ja kaupunki Drammensvuonon rannalla Vestfoldin läänissä Norjassa. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Svelvikin kunnassa oli 6 570 asukasta. Pinta-alaa Svelvikillä oli 57,6 neliökilometriä. Kunnan keskus oli samanniminen kuin kuntakin.
Svelvik erotettiin vuonna 1845 Strømmin kunnasta omaksi kunnakseen. Kunnat yhdistyivät 1. tammikuuta 1964.
Svelvikin naapurikunnat olivat pohjoisessa Drammen, lännessä Sande sekä idässä Drammensvuonon toisella rannalla Røyken ja Hurum.
Svelvikin ystävyyskaupunkeja olivat Suomessa Naantali, Tanskassa Bogense, Ruotsissa Vadstena ja Islannissa Patreksfjörður.
Vuonna 2020 Svelvik ja Nedre Eiker liitettiin Drammeniin. Samalla ne siirtyivät osaksi Vikenin lääniä.
Media

Paikallislehti Svelviksposten ilmestyy torstaisin.
Kuuluisia asukkaita

Lalla Carlsen, (1889–1967), näyttelijä
Elias Kræmmer, (1855–1936), kirjailija
Betzy Kjelsberg, (1866–1950), poliitikko
Børge Sandnes, (1970), poliitikko
Ivar Hagen, (1938), jazzkitaristi
Frode Hagen, (1974), käsipalloilija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Svelvik Wikimedia Commonsissa
Kunnan kotisivut (norjaksi)
Näkymä Svelvikiin.
Suomenniemen kirkko

| Suomenniemen kirkko |
| --- | --- |
 Suomenniemen kirkko heinäkuussa 2008
Sijainti:  Suomenniemi, Mikkeli
Seurakunta:  Mikkelin tuomiokirkkoseurakunta
Rakentamisvuosi:  1866
Suunnittelija:  A. H. Dalström
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  600
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suomenniemen kirkko on A. H. Dalströmin suunnittelema puinen kirkko Mikkelin Suomenniemellä, Etelä-Savossa. Kirkko on rakennettu vuonna 1866, ja se edustaa uusgotiikkaa. Istumapaikkoja siinä on noin 600. Muodoltaan kirkko on tasavartinen ristikirkko. Sen keskustassa on monikulmainen kattoratsastaja. Alttaripäädyssä on matala sakaristo ja muissa päädyissä pienet "eteiskopit". Vuonna 1777 rakennettu kellotapuli sijaitsee lähellä kirkkoa. Kellotapulissa on kaksi kelloa, vuosilta 1778 ja 1780.
Kirkon nykyiset, 16-äänikertaiset urut valmisti Urkurakentamo Tuomi vuonna 1983. Edelliset, 12-äänikertaiset urut valmisti Kangasalan urkutehdas 1921. Alttaritaulun Jeesus siunaa lapsia on maalannut taiteilija Hannes Malin vuonna 1924.
Kirkko joutui tuhopolttoyrityksen kohteeksi joulukuussa 2009. Palokunta onnistui kuitenkin pelastamaan kirkon, joka sai vain vähäisiä vaurioita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomenniemen kirkko Wikimedia Commonsissa
Suomenniemen kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Suomenniemen seurakunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Annikki Kaivola-Bregenhøj

Annikki Kaivola-Bregenhøj (s. 1939) on suomalainen folkloristi ja Turun yliopiston eläkkeellä oleva professori.
Kaivola-Bregenhøj väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1973 arvoituksia käsittelevällä tutkimuksella. Hän on työskennellyt Helsingin yliopistossa, Kööpenhaminan yliopistossa ja Suomalaisen tiedeakatemian tutkijana. Lukuvuoden 1988–1989 hän oli vierailevana tutkijana Jerusalemin Heprealaisessa yliopistossa. Vuodet 1993–2004 hän toimi Turun yliopiston folkloristiikan professorina, ja hänen aikanaan turkulainen folkloristiikka painottui yhä selvemmin kertomusten ja kerronnan tutkimukseen. Sen jälkeen hän toimi talven 2005 niin sanottuna Suomi-professorina antropologian oppiaineessa Lakeheadin yliopistossa Thunder Bayssa Kanadassa.
Folkloristina Annikki Kaivola-Bregenhøj lähestyy myös unia ja unista kertomista folklorena, ja on tarkastellut kirjoissaan unia, niiden tulkitsemista ja niistä kertomista.
Annikki Kaivola-Bregenhøj on naimisissa tanskalaisen perinteentutkijan Carsten Bregenhøjn kanssa, joka on toiminut arkistonhoitajana Dansk Folkemindesamlingissa ja sitten Vaasassa Österbottens traditionsarkivissa vuodet 1972–2006.
Vuonna 2011 Kalevalaseura palkitsi hänet Kekrinpäivän tunnustuspalkinnolla, joka jaetaan suomalaisen kulttuurin ja kulttuuriperinnön parissa ansioituneille henkilöille.
Julkaisut

Kaivola-Bregenhøj on julkaissut kymmenien tieteellisten artikkelien lisäksi useita monografioita, kuten vuonna 1987 julkaistu Kertomus ja kerronta ja sen vuonna 1996 julkaistu englanninkielinen laitos Narrative and narrating: Variation in Juho Oksanen's storytelling; vuonna 1983 Kööpenhaminassa ilmestynyt Bondebryllup: Optegnelser i Dansk Folkemindesamling; vuonna 2001 SKS:ltä ilmestynyt Riddles: Perspectives on the Use, Function and Change in a Folklore Genre.
Etnologinen tulkinta ja analyysi : kohti avoimempaa tutkimusprosessia (2016, Suomen kansatieteilijöiden yhdistys Ethnos ry.) yhdessä mm. Jukka Jouhkin, Tytti Steelin ja Inkeri Hakamiehen kanssa
Suomalaisten unet (2013, Karisto)
Kertojat ja kuulijat osana teosta Viisas matkassa, vara laukussa : näkökulmia kansanperinteen tutkimukseen (2013, Turun Yliopisto) toim. Tuomas Hovi, Kirsi Hänninen, Merja Leppälahti ja Maria Vasenkari
Kerrotut ja tulkitut unet: Kulttuurinen näkökulma uniin (2010, Suomalaisen kirjallisuuden seura)
Historia purkautuu kertomuksiksi: naiset kertovat sodasta teoksessa Kansanomainen ajattelu (2007, Suomalaisen kirjallisuuden seura) toim. Eija Stark ja Laura Stark
Narrating, doing, experiencing : Nordic folkloristic perspectives (2006, Suomalaisen kirjallisuuden seura) yhdessä mm. Barbro Kleinin, Anne Heimon ja Torunn Selbergin kanssa
Kertomus ja kerronta (1988, Suomalaisen kirjallisuuden seura)
Kertomuksen toistaminen (1986, Kustantaja tuntematon)
Vanhoja arvoituksia (1983, Suomalaisen kirjallisuuden seura)
Finnish folkloristics. 1 (1974, Suomalaisen kirjallisuuden seura) yhdessä Urpo Venton ja Pentti Leinon kanssa.
Models of expression in the Finnish riddle genre, syntactic, stylistic, semantic and structural investigations (1978, Helsingin yliopisto)
Aiheesta muualla

Kaivola-Bregenhøjn julkaisemat tieteelliset artikkelit
Suomalaisten painajaiset ovat lisääntyneet ja kohta niistä tiedetään paljon enemmän (Yle, 2018)
Alfhild Holmberg

Alfhild Holmberg
Alfhild Mathilda Holmberg (o.s. Nikander; 8. elokuuta 1878 Mathildedal – 1. maaliskuuta 1960 Turku) oli suomenruotsalainen opettaja, kolumnisti ja Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikko. Hän toimi aktiivisesti esimerkiksi Marttaliitossa ja Pelastusarmeijassa.
Holmberg varttui Mathildedalissa Perniössä. Hänen isänsä Taalintehtaan työnjohtaja Mikael Ferdinand Nikander (1826–1908) oli ostanut Mathildedalin ruukin vuonna 1877. Mikael Nikander myi ruukin 1878 perustamalleen yhtiölle, jonka nimeksi tuli Mathildedals bruks Aktiebolag. Hänen äitinsä oli Constance Adolfina Constantian (s. 1845). Perheessä oli paljon lapsia. Alfhild oli jo nuorena hyvin kiinnostunut erilaisista kulttuuri- ja sosiaalikysymyksistä. Hän oli oppilaana ensin Turun ruotsalaisessa tyttökoulussa ja sen jälkeen Turun kauppaopistossa. Valmistuttuaan hän työskenteli kolme vuotta Turun Osakepankissa. Pankissa työskennellessään hän avioitui vuonna 1902 toimittaja, kirjailija ja kansanedustaja Einar Holmbergin (1878–1959) kanssa.
Holmbergit muuttivat töiden perässä vuosiksi 1903–1905 Ahvenanmaan Finströmiin, jossa Einar toimi Ahvenanmaan kansanopiston opettajana ja Alfhild käsityönopettajana. Vuodet 1905–1912 Holmbergit asuivat Porvoossa, jossa Einar toimi Porvoon ruotsalaisen kansanopiston johtajana ja Alfhild kotitalousopettajana. Porvoossa Alfhild Holmberg otti aktiivisesti osaa marttatoimintaan. Holmbergit tekivät useita opintomatkoja Pohjoismaissa, joista he hakivat tietoa etenkin kansanopistojen kehittämiseksi. Vuonna 1912 pariskunta muutti takaisin Turkuun, kun Einar Holmberg nimitettiin ensin Turun kaupungin kirjastonhoitajaksi ja myöhemmin Turun ruotsalaisen työväenopiston johtajaksi.
Turussa asuessaan Alfhild Holmberg kirjoitti artikkeleita useisiin eri lehtiin, ja toimitti kuuden vuoden ajan Åbo Underrättelserin osiota "Naisten maailmasta". Hän kirjoitti artikkeleissa erityisesti kotitalouden ja kotitaloustyön merkityksestä ja naisten roolista kodeissa. Hän tuli tunnetuksi julkisena puhujana erilaisissa tilaisuuksissa.
Myös Turussa Holmberg oli mukana marttatoiminnassa, ja vastasi mm. erilaisissa näyttelyissä ja tapahtumissa kiertäneen esikuvatuvan eli ns. "åbolands marthastugan" toteutuksesta. Näyttelytupa sai paljon julkisuutta. Se kiersi maaseutua ja oli mukana esimerkiksi Turun messuilla vuonna 1929, Suomen messuilla Helsingissä ja Viipurin maatalousnäyttelyssä vuonna 1932. Marttaliiton ja Pohjoismaiden Naisliiton suurkongressissa Turussa vuonna 1929 Alfhild Holmberg esitti Marttaliiton neuvontatyön laajentamista koskemaan rakentamista ja sisustamista.
Holmberg oli RKP:n ehdokkaana vuoden 1936 eduskuntavaaleissa Turun läänin eteläisessä vaalipiirissä. Hän sai 650 ääntä, mutta ei tullut valituksi.
Suomennettu tieteiskirjallisuus

Suomennettu tieteiskirjallisuus alkoi muun maailmankirjallisuuden kääntämisen myötä science fictionin isähahmojen Jules Vernen ja H. G. Wellsin käännöksillä.
Suomenniemen kirjasto

| Suomenniemen kirjasto |
| --- | --- |
Sijainti:  Opinraitti 20, 52830 Suomenniemi (Mikkeli)
Koordinaatit:  61.32958°N, 27.44052°E
Tyyppi:  lähikirjasto; kirjaston yhteydessä julkisen hallinnon asiointipiste
Kotisivut
Suomenniemen kirjasto tai Suomenniemen lähikirjasto on Mikkelin Suomenniemen kirkonkylällä toimiva yleinen kirjasto. Se on nykyään osa Mikkelin seutukirjastoa ja Lumme-kirjastoja. Lumme-kirjastokimpan aineistot ovat kirjastokimppaan osallistuvien kuntien asukkaiden lainattavissa.
Suomenniemen koulun vieressä sijaitsevan kirjaston yhteydessä palvelee julkisen hallinnon asiointipiste, josta voi saada kaupungin palvelujen ohella joitain Kelan ja verohallinnon palveluja.
Aiheesta muualla

Mikkelin seutukirjasto - Aukioloajat ja yhteystiedot (mikkeli.fi)