stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Motive Studios
Pelit

| Vuosi | Nimi | Alustat | Huomioita | Lähteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | Star Wars Battlefront II | Microsoft Windows, PlayStation 4, Xbox One | Yhteistyössä DICE:n ja Criterion Gamesin kanssa |  |
| 2020 | Star Wars: Squadrons | Microsoft Windows, PlayStation 4, Xbox One |  |  |
| 2023 | Dead Space | Microsoft Windows, PlayStation 5, Xbox Series X/S | Uudelleen tehty versio samannimisestä videopelistä |  |
Aiheesta muualla

Viralliset verkkosivut (englanniksi)
Nykysuomalaista - Contemporary Finnish

| Nykysuomalaista Contemporary Finnish Soulset ja Edward Vesala Jazz Band |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Finnvox-studiolla 1969
 Julkaistu: 1969
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Suomen Jazzliitto
 Tyylilaji: soul, Funk, jazz
 Levy-yhtiö: Finnlevy
Nykysuomalaista - Contemporary Finnish on Soulset-yhtyeen ja Edward Vesala Jazz Bandin yhteisalbumi vuodelta 1969. Levy julkaistiin Soulsetin jo hajottua syksyllä 1969. Levyn esitykset ovat yhtyeen viimeiset levytykset. Levyn äänitti Erkki Hyvönen.
A-puoli: Soulset

Kaikki sanat Harri Saksala, kaikki sävellykset Soulset.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | She was Fifty-Four | 5.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Merry Gull | 3.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Ain't a Bit of Happiness (Anymore) | 2.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | I Feek Lonely | 5.20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Five Days Later | 3.30 |  |  |  |  |  |  |  |
Paroni Paakkunainen, huilu, tenorisaksofoni ja sopraanosaksofoni
Edward Vesala, rummut
Ilja Saastamoinen, kitara
Mike Koskinen, trumpetti
Hessu Virtanen, bassokitara
Mamba Koskinen, piano
Harri Saksala, laulu ja huuliharppu
B-puoli: Edward Vesala Jazz Band

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Very Sorry | Aaltonen | 4.10 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Spring | Vesala-Aaltonen | 7.00 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Draw! | Vesala | 2.05 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | The Joke | Ojanen | 6.50 |  |  |  |  |  |  |
Edward Vesala, lyömäsoittimet
Juhani Aaltonen, tenorisaksofoni, piccolo, huilu
Eero Ojanen, piano
Pekka Sarmanto, basso
Teppo Hauta-aho, basso (Spring)
Seppo Paakkunainen, tenorisaksofoni (Spring & The Joke)
Lähdeluettelo

Levyn kansi
Aiheesta muualla

Albumi kuunneltavissa Youtubessa
Njandoman piiri

| Njandoman piiri Ня́ндомский райо́н Njandomski raion |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Njandoman piirin sijainti Arkangelin alueen kartalla.
Perustettu:  1929
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Njandoma
Pinta-ala:  8 100 km²
Väkiluku (2009):  31 500
Njandoman piiri (ven. Ня́ндомский райо́н, Njandomski raion) on paikallinen itsehallintoalue Arkangelin alueella Venäjällä. Alueen lounaisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 8 100 neliökilometriä. Asukkaita on 31 500 henkeä (vuonna 2009).
Vuonna 1929 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Njandoman kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu Šalakušan taajama ja Mošinskojen kunta, jonka keskus on Makarovskajan kylässä.
Piirin kautta kulkee Moskovan ja Arkangelin välinen rautatie. Talous perustuu metsäteollisuuteen ja maatalouteen.
Aiheesta muualla

Njandoman piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Njandoman piiri Arkangelin alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Mirin linna

Mirin linna (valkoven. Мі́рскі за́мак, Mirski zamak) on linna Valko-Venäjällä lähellä Mirin pikkukaupunkimaista taajamaa Karelitšyn piirissä Hrodnan voblastissa. Se valittiin vuonna 2000 UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Mirin linnan sijainti
Unescon maailmanperintökohde Mirin linna
Mirin linna 1990-luvulla kunnostusten alkuvaiheessa.
Mirin linna Valko-Venäjän 50 000 ruplan setelissä
Mirin linna 2008
Linnan historiaa

Linnan rakentaminen alkoi 1400-luvulla goottilaiseen tyyliin.  Herttua Illinitš (valkoven. Іллініч) sai rakennustyöt valmiiksi 1500-luvun alkupuolella. Noin vuonna 1568 linna siirtyi Radvilan (Radziwiłł) herttuasuvun haltuun. Rakennus viimeisteltiin renessanssiajan arkkitehtuurityylillä. Muurin itä- ja pohjoisseinää vastaan rakennettiin kolmikerroksinen palatsi.
Linna entisöitiin 1800-luvun lopussa sen oltua melkein vuosisadan hylättynä ja kärsittyä vakavia vahinkoja Napoleonin aikana. Linnan uudelleenrakentamisessa käytettiin arkkitehti Teodor Burszen suunnitelmia. Rakennus sai tuolloin myös vaikutteita barokkiarkkitehtuurista, ja ympäröivä seutu muutettiin puistoksi.
1900-luvulla linna pääsi jälleen rapistumaan.
Nykypäivää

Mirin linnaa korjattiin ja restauroitiin perusteellisesti joulukuuta 2010 edeltäneen 27 vuoden aikana. Kunnostusten aikana osa linnasta oli suljettuna. Linnasta on tullut 2000-luvulla suosittu kansallinen ja kansainvälinen matkailunähtävyys. Korjaustöistä huolimatta linnaan tutustui vuonna 2010 jo yli 185 000 turistia.
Hallinnollisesti Mirin linna muodostaa osan Valko-Venäjän suurinta museota, Valko-Venäjän kansallista taidemuseota.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mirin linna Wikimedia Commonsissa
The Mir Castle (englanniksi)
Mirin linna UNESCOn sivuilla (englanniksi)
Nauru kesäolympialaisissa 2012

Nauru osallistui Lontoon kesäolympialaisiin vuonna 2012 joukkueella, johon kuului kaksi urheilijaa kahdesta eri lajista. Maa ei saavuttanut mitaleita kisoissa. Lipunkantajana avajaisissa ja päättäjäisissä toimi painonnostaja Itte Detemanto.
Joukkue > Judo

Sled Dowabobo - Miesten alle 73 kg
Joukkue > Painonnosto

Itte Detemanto - Miesten yli 105 kg
Nauru olympialaisissa

Nauru osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Atlantassa 1996, ja maa on ollut sen jälkeen mukana kaikissa kesäolympialaisissa eli Sydneyssä 2000, Ateenassa 2004, Pekingissä 2008, Lontoossa 2012 ja Rio de Janeirossa 2016. Talvikisoihin Nauru ei ole osallistunut.
Nauru on Kansainvälisen olympiakomitean jäsenmaista asukasluvultaan pienin. Nauru on kilpaillut olympialaisissa judossa ja painonnostossa. Maa ei ole saavuttanut yhtään mitalia. Pistesijalle eli kahdeksan parhaan joukkoon on yltänyt Yukio Peter, joka oli kahdeksas painonnoston miesten kevyessä sarjassa Ateenassa 2004.
Urheilijat olympialaisissa

Painonnosto
Marcus Stephen 1996, 2000 (Naurun ensimmäinen edustaja olympialaisissa)
Quincy Detenamo 1996
Gerard Garabwan 1996
Sheeva Peo 2000 (Naurun ensimmäinen naispuolinen edustaja olympialaisissa)
Reanna Solomon 2004
Itte Detenamo 2004, 2008, 2012
Yukio Peter 2004
Elson Brechtefeld 2016
Judo
Sled Dowadodo 2012
Ovini Uera 2016
Olli Matela

| Olli Matela |
| --- | --- |
 Olli Rockharzissa 2018
Henkilötiedot
Koko nimi:  Olli Elias Matela
Syntynyt: 8. marraskuuta 1996 (ikä 27) Oulu
Ammatti:  basisti
Muusikko
Aktiivisena:  2013–
Soittimet:  basso
Yhtyeet:  Blind Channel Abhorrent ritual
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Olli Elias Matela (s. 8. marraskuuta 1996) on Blind Channel -yhtyeen basisti. Blind Channel osallistui vuoden 2021 Eurovision laulukilpailuun ja sijoittui kuudenneksi kappaleellaan "Dark Side". Matela on opiskellut Madetojan musiikkilukiossa.
Narinkka

| Narinkka> Narinken |
| --- | --- |
 Narinkkatori. Taustalla Kampin keskus ja Hotelli Presidentti.
Sijainti:  Helsinki
Kaupunginosa:  Kamppi
Perustettu:  2005
Pinnoite:  graniittilaatta
Taideteokset:  Yrittäjäveistos (Eva Löfdahl)
Aiheesta muualla
 Wikimedia Commons 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Narinkkatori
Narinkka tai Narinkkatori (ruots. Narinken) on aukio Helsingin Kampissa. Sitä ympäröiviä rakennuksia ovat länsi­puolella Kampin keskus, idässä Kulttuurikasarmi, entinen Turun kasarmin talous­rakennus, ja etelässä Scandic-hotelli Simon­kenttä. Pohjoisessa aukio rajoittuu Salomonkatuun, joka on nykyään kävelykatu, etelässä aukion ja Simon­kadun välissä on Kampin kappeli (Hiljaisuuden kappeli). Aukio muodostettiin nykyiselleen Kampin keskuksen rakennus­töiden yhteydessä ja valmistui vuonna 2005. Tällöin se sai myös nimensä.
Nykyinen Kulttuurikasarmi, välillä pitkään linja-autoasemana toiminut entinen Turun kasarmin talousrakennus Narinkkatorin itäreunalla (kuva ennen vuosien 2021–2023 peruskorjausta)
Aukiolla on järjestetty useita yleisö­tapahtumia, kuten erilaisia näyttelyitä, urheilu­kilpailuja sekä ulko­ilma­konsertteja. Vuonna 2007 torilla järjestettiin Helsingissä pidettyihin Eurovision laulukilpailuihin liittynyt Eurovillage-tapahtuma. Torilla sijaitsee vuonna 2006 paljastettu Eva Löfdahlin Yrittäjäveistos (Leverty), joka on pystytetty kutsukilpailun perusteella Suomen yrittäjien kunniaksi ja tunnustukseksi.
Historia

Nykyisen Narinkka­torin paikalla oli aikoinaan Turun kasarmin piharakennuksia ja kasarmialueeseen  liittynyt venäläisen sotaväen harjoitus­kenttä. Turun kasarmi tuhoutui Suomen sisällis­sodassa vuonna 1918, ja sen paikalle rakennettiin myöhemmin Lasipalatsi. Jäljelle jäi kuitenkin kasarmin talous­rakennus, nykyinen Kulttuurikasarmi, joka toimi Helsingin linja-autoasemana vuosina 1935–2005, kunnes linja-auto­asema siirrettiin Kampin keskuksen yhteyteen maan alle. Kauko­liikenteen lähtö­laiturit olivat linja-auto­aseman ja Lasi­palatsin välisellä aukiolla. Sen sijaan nykyisen Narinkkatorin paikalla oli saapuvien autojen laituri sekä pää­asiassa Pohjois-Espooseen ja Länsi-Vantaalle liikennöivien bussien lähtö­laiturit.  Vanha rakennus peruskorjattiin viihde- ja tapahtumakeskukseksi vuosina 2021–2023, jolloin se samalla sai nykyisen nimensä.
Historia > Entinen Narinkka

Narinkka sai nimensä Simonkadun varrella, nykyisen Scandic-hotelli Simonkentän paikalla vuosina 1876–1929 toimineesta torista, jossa etupäässä juutalaiset ja venäläiset myivät käytettyjä vaatteita. Nimi johtui venäjän sanoista на рынке (na rynke, ’torilla’). Tämän niminen käytettyjen vaatteiden kauppapaikka oli Helsingissä ollut olemassa jo 1700-luvulla, aluksi nykyisen Päävartion paikalla, myöhemmin nykyisen Suomen Pankin tontilla, josta se siirrettiin Kamppiin, kun Suomen Pankin päärakennusta alettiin rakentaa.
Kampin entisen Narinkkatorin paikalla oli myöhemmin Haagan ja Konalan suuntaan liikennöivien bussien päätepysäkkialue Simonkenttä. Maastonmuotojen vuoksi jyrkkä kalliorinne erotti sen vieressä alempana, nykyisen Narinkkatorin paikalla, olleesta kaukoliikenteen laiturialueesta. Nykyisin sen paikalla on hotellirakennus.
Nimi on käytössä myös Helsingin kaupunginmuseon vuosittain julkaiseman, Helsingin historiaa käsittelevän Narinkka-kirjasarjan nimenä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Narinkka Wikimedia Commonsissa
–
Turun kasarmin sivurakennuksia ja harjoituskenttä nykyisen Narinkkatorin paikkeilla vuonna 1909 Signe Branderin kuvaamana
Vanha Narinkka Simonkadun varrella vuonna 1909 Signe Branderin kuvaamana.
Linja-autoasema vuonna 1977.
Nauru kesäolympialaisissa 2016

Nauru osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti kaksi urheilijaa kahdessa lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi painonnostaja Elson Brechtefeld.
Joukkue > Judo

Ovini Uera – miesten alle 90 kg
Joukkue > Painonnosto

Elson Brechtefeld – miesten alle 56 kg
Murdochin murhamysteerit

| Murdochin murhamysteerit> Murdoch Mysteries |
| --- | --- |

Kestoaika:  43–46 min
Perustuu:  Maureen Jenningsin romaanien henkilöihin.
Pääosissa:  Yannick Bisson Hélène Joy Thomas Craig Jonny Harris Georgina Reilly
Alkuperämaa:   Kanada
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Citytv  CBC    Yle TV1
Tuotantokausia:  17
Jaksoja:  287 (mukaan lukien kolme erikoisjaksoa)
Ikäraja:  
Tuotanto
Tuottaja(t):  Jan Peter Meyboom
Vastaava(t) tuottaja(t):  Scott Garvie Noel Hedges Cal Coons Peter Mitchell Christina Jennings
Tuotantoyhtiö(t):  Bell Broadcast and New Media Fund Rocket Science VFX Shaftesbury Films
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Murdochin murhamysteerit (Murdoch Mysteries) on kanadalainen televisiosarja, jota on tuotettu vuodesta 2008 lähtien. Sarja perustuu Maureen Jenningsin rikosromaanien hahmoihin ja kertoo viihteellisesti poliisien työstä 1800-luvun loppuvuosien ja 1900-luvun alkuvuosien Torontossa. Sarjan pääosaa, ylikonstaapeli Murdochia esittää Yannick Bisson. Muita sarjan vakiohahmoja ovat Murdochin esimies, komisario Brackenreid (Thomas Craig), Murdochin mielitietty tohtori Julia Ogden (Hélène Joy), oikeuslääkäri Emily Grace (Georgina Reilly) ja Murdochin innokas, mutta kokematon nuori apulainen, konstaapeli George Crabtree (Jonny Harris).
Kanadassa viisi ensimmäistä tuotantokautta esitettiin Citytv-kanavalla, joka kuitenkin päätti lopettaa sarjan tuotannon viidennen kauden jälkeen. Murdochin murhamysteerit siirtyi vuoden 2013 alussa toiselle kanadalaiselle televisiokanavalle, CBC:lle. Sarjasta on tuotettu tähän mennessä (2021) yhteensä 14 tuotantokautta ja 221 jaksoa. Suomessa Yle TV1 esitti sarjan seitsemän ensimmäistä tuotantokautta 20. elokuuta 2014 – 7. tammikuuta 2015 alkuillan ohjelmistossaan arkipäivisin ja uusintana aamupäivisin. TV1 aloitti 8. tuotantokauden näyttämisen 2. syyskuuta 2015. 9. tuotantokausi alkoi TV1:ssä 6. huhtikuuta 2016. TV1 esittää 10. tuotantokauden 22. syyskuuta 2017 alkaen. Sarja jatkui Suomessa 11. kauden voimin vuoden 2018 alussa.
Sarjan 17. marraskuuta 2014 näytetty jakso sai Suomessa 485 000 katsojaa, mikä teki sarjasta viikon katsotuimman ulkomaisen ohjelman – se ohitti jopa Downton Abbeyn (420 000 katsojaa). Kyseisen jakson katsoi 8,87 % Suomen väestöstä, kun Kanadassa sarjaa seuraa vain alle 4 % väestöstä.[lähde? ]
Tiivistelmä

Sarja sijoittuu Torontoon ja alkaa vuodesta 1895. Se seuraa ylikonstaapeli William Murdochia, joka selvittää monia tapauksia käyttäen tutkimistapoja, jotka olivat epätavallisia kyseisenä aikana. Näihin lukeutuvat muun muassa sormenjälkien tunnistus, verikokeet, valvontakamerat ja todisteiden jäljitys. Sarjan tapahtumiin nivoutuu usein erilaisia teknisiä keksintöjä, jotka ennakoivat nykypäivän ihmisten tuntemia laitteita, kuten langatonta puhelinta, valheenpaljastinta ja faksia. Murdoch muun muassa keksii käyttää alkeellista kaikuluotaimen tapaista laitetta uponneen laivan löytämiseksi.
Murdochia avustaa kolme muuta päähenkilöä: komisario Brackenreid, tohtori Julia Ogden, sekä konstaapeli George Crabtree, joka kirjoittaa mysteeriromaaneja. Murdochin esimies Brackenreid on suorapuheinen ja skeptinen, viskiin mieltynyt yorkshirelainen mies. Hän puoltaa perinteisiä tutkimusmetodeja Murdochin poikkeuksellisten metodien sijaan, kuitenkin hän on useimmiten ylpeä ja mielissään, kun Murdoch on menestyksekäs. Crabtree on usein hieman yksinkertainen, mutta uskollinen avustaja. Murdochin kasvava ihastus kuolinsyyntutkijaan, tohtori Ogdeniin, ja kyvyttömyys ilmaista tunteitaan, on sarjan läpi kulkeva sivujuoni. 5. tuotantokaudella Murdochin poliisiasema saa uuden kuolinsyyntutkijan, tohtori Emily Gracen.
Murdochin verivihollinen on sarjamurhaaja James Gillies, joka on yrittänyt murhata monta kertaa Murdochin rakkaan, tohtori Ogdenin.
Sarjan juoni sisältää joskus oikeita historian henkilöitä: sarjassa ovat esiintyneet muun muassa Buffalo Bill, Annie Oakley, H. G. Wells, Nikola Tesla, Jack London, Wrightin veljekset, Henry Ford, Winston Churchill, Thomas Edison, Arthur Conan Doyle ja L. M. Montgomery. Toisinaan sarjassa myös viitataan tuleviin tapahtumiin. Esimerkiksi annetaan ymmärtää, että salainen brittiläis-amerikkalainen hallitusten yhteistyö on tuottanut erittäin kehittyneen ilmalaivan kaltaisen lentokoneen, ja Murdoch sekä Crabtree viittaavat salaiseen laitokseen ”Concession 51:een” (viittaus Area 51:een). Hahmot viittaavat myös 1800-luvun oikeisiin keksintöihin ja päättelevät niiden perusteella tulevaisuuden keksintöjä, kuten mikroaaltouuni, optiset pimeänäkökiikarit, tietokoneet, Cluedo- ja Hirsipuu-pelit sekä pienten aseiden äänenvaimennin.
Toinen perustana oleva teema on Murdochin roomalaiskatolilaisuus, kyseisenä aikana pääasiallisesti protestanttisessa kaupungissa, ja siitä seuraavat Murdochin ajoittain kohtaamat ennakkoluulot.
Rooleissa > Päärooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Yannick Bisson  | … |  ylikonstaapeli William Murdoch   |
|  Thomas Craig  | … |  komisario Thomas C. Brackenreid   |
|  Hélène Joy  | … |  tohtori Julia Ogden   |
|  Jonny Harris  | … |  konstaapeli Grabtree   |
|  Georgina Reilly  | … |  tohtori Emily Grace (kaudet 6-9)   |
Rooleissa > Sivurooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lachlan Murdoch  | … |  konstaapeli Higgins   |
|  Michael Seater  | … |  James Gillies   |
|  Paul Rhys  | … |  tohtori Llewellyn Francis   |
|  Arwen Humphreys  | … |  Margaret Brackenreid   |
|  Peter Keleghan  | … |  Terrence Meyers   |
|  Peter Stebbings  | … |  James Pendrick   |
|  Nigel Bennett  | … |  poliisipäällikkö Giles   |
|  Kristian Bruun  | … |  konstaapeli Slugger Jackson   |
|  Jonathan Watton  | … |  tohtori Darcy Garland   |
|  Sara Mitch  | … |  Lillian Moss   |
|  Mouna Traoré  | … |  Rebecca James   |
|  Daniel Maslany  | … |  Detective Llewellyn Watts   |
|  Daiva Jonhston  | … |  Eva Pearce   |
Rooleissa > Muissa rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Geraint Wyn Davies  | … |  Arthur Conan Doyle   |
|  Jonathan Llyr  | … |  Mick O'Shea   |
|  Nick Nolan  | … |  Tim O'Shea   |
|  Stephen McHattie  | … |  Harry Murdoch   |
|  Paul Amos  | … |  tohtori Roberts   |
|  Brian Kaulback  | … |  konstaapeli Hodge   |
|  Sarah Allen  | … |  Enid Jones   |
|  Dakota Goyo  | … |  Alwyn Jones   |
|  Sarah Gadon  | … |  Ruby Ogden   |
|  Nicole Underhay  | … |  Margaret Haile   |
|  Kate Greenhouse  | … |  Sally Pendrick   |
|  Maria Del Mar  | … |  Sarah Pensell   |
|  Charles Vandervaart  | … |  John Brackenreid   |
Esittäminen eri maissa

| Maa | Kanava |
| --- | --- |
 Kanada: Citytv   CBC
 Itävalta: 13th Street
 Belgia: Eén
 Kreikka: ERT2
 Tanska: TV 2 Charlie
 Suomi: Yle TV1
 Ranska: France 3
 Unkari: Story4 TV
 Italia: Rai Tre & Fox Crime Italy
 Norja: VOX
 Puola: Ale Kino!
 Portugali: Fox Crime Portugal
 Venäjä: TVC
 Singapore: Universal Channel Asia
 Thaimaa: True Series
 Tšekki: ČT1
 Turkki: MovieMax Family Channel
 Iso-Britannia: Alibi
 Ruotsi: Kanal 9
 Brasilia: Globosat
Muissa medioissa

George Crabtree vierailee Draken etsivätoimisto -rikossarjan ensimmäisellä kaudella.
Thomas Brackenreid ja Llewellyn Watts ovat päähenkilöitä Draken etsivätoimiston spin-off-web-sarjassa Frankie Drake Mysteries: A Cold Case.
Käännös suomeksi
Mutijärvi (Ruovesi)

| Mutijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ruovesi
Koordinaatit:  62°03′03″N, 23°56′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskuoja:  Mutioja Visuselkään 
Järvinumero:  35.413.1.021
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  124,3 m  
Rantaviiva:  0,516 km  
Pinta-ala:  1,086 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMutijärvi 
Mutijärvi  on Pirkanmaalla Ruovedellä Pohtion kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Mutiojan valuma-alueeseen (35.413) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 124,3 metriä mpy.
Myrsky ja raivo

| Myrsky ja raivo> The Sound and the Fury |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Martin Ritt
Käsikirjoittaja:  Irving Ravetch Harriet Frank Jr.
Tuottaja:  Jerry Wald
Säveltäjä:  Alex North
Kuvaaja:  Charles G. Clarke
Leikkaaja:  Stuart Gilmore
Tuotantosuunnittelija:  Maurice Ransford
Pukusuunnittelija:  Adele Palmer
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Studios
Levittäjä:  20th Century Studios
Kesto:  115 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Myrsky ja raivo (The Sound and the Fury) on Martin Rittin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1959. William Faulknerin romaaniin Ääni ja vimma (1929) väljästi perustuvan elokuvan pääosissa näyttelevät Yul Brynner, Joanne Woodward ja Margaret Leighton. Elokuva kertoo Yhdysvaltojen etelävaltioissa sijaitsevan suvun jäsenten välisistä selvittelyistä tilanteessa, jossa suvun vauraus ja yhteiskunnallinen arvostus ovat hupenemassa.
Olli Makkonen

Olli Juhani Makkonen (16. huhtikuuta 1922 – 13. elokuuta 1993) oli suomalainen metsätieteilijä ja Helsingin yliopiston Yksityismetsätalouden apulaisprofessori 1968–1974 ja metsähistorian henkilökohtainen ylimääräinen professori 1974–1989. Hänen tutkimusalaansa olivat muun muassa metsätyön palkkaperusteet ja antiikin metsätalous.
Julkaisuja

Ancient Forestry, 2 osaa, Acta Forestalia Fennica Vol 82 (1967) ja Vol. 95 (1969)
Vuosisata metsätalouden myötä, 1977
Museu Nacional de Etnologia

| Museu Nacional de Etnologia |
| --- | --- |
 Museu Nacional de Etnologian sisäänkäynti.
Tyyppi:  etnologinen museo
Sijainti:  Lissabon, Portugali
Perustettu:  1965
Kotisivut:  mnetnologia.wordpress.com
Koordinaatit:  38°42′17″N, 9°12′31″W
 fiMuseu Nacional de Etnologia 
    
Museu Nacional de Etnologia on Portugalin kansallinen etnologinen museo. Sen kokoelmissa on noin 40 000 esinettä, enimmäkseen Portugalista ja sen entisistä siirtomaista. Museo sijaitsee Lissabonissa.
Jorge Diasin tutkimusten pohjalta koottiin vuonna 1959 näyttely makondien elämästä ja taiteesta. Tämä innoitti perustamaan Portugalin merentakaisten alueiden etnologisen museon vuonna 1965. Dias tuli sen johtajaksi. Hän kuoli vuonna 1973, minkä jälkeen Ernesto Veiga de Oliveirasta tuli museonjohtaja ja museon nimeksi Museu de Etnologia. Museo toimi aluksi väliaikaisissa tiloissa, mutta sitä varten valmistui sen omat tilat vuonna 1975. Uusittu museo avattiin seuraavana vuonna. Resurssien puutteen vuoksi museo jouduttiin sulkemaan vuoden päästä. Se avattiin uudelleen vuonna 1985. Museo liittyi osaksi Portugalin museoinstituuttia vuonna 1990, jolloin sen nimeksi tuli Museu Nacional de Etnologia. Museon nykyinen päänäyttely “O museu, muitas coisas” aukesi tammikuussa 2013.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Museu Nacional de Etnologia Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto
Nationalsozialistisches Fliegerkorps

Nationalsozialistisches Fliegerkorpsin viiri.
Nationalsozialistisches Fliegerkorps (Kansallissosialistiset lentojoukot, lyhenne NSFK) oli Saksassa 1930-luvulla perustettu puolisotilaallinen organisaatio. Se muodostettiin kansallissosialistien valtaannousua seuranneessa yhdenmukaistamisohjelmassa lakkautettujen entisten ilmailukerhojen tilalle. NSFK oli osa kansallissosialistisen puolueen organisaatiota.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeinen Versailles’n rauhansopimus oli kieltänyt Saksalta moottorilentämisen. NSFK:n toiminta keskittyi purje- ja liitolentokoulutukseen, joka sellaisenaan ei ollut kiellettyä mutta joka oli sopiva peite tulevien sotilaslentäjien koulutukselle.
Saksassa oli Hitler-Jugendin jäsenyys kaikille pojille ja tytöille pakollinen. Palvelus NSFK:ssa oli yksi tapa suorittaa se.