stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Essexin piirikunta (New York)

Essexin piirikunta (engl. Essex County) on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 37 300 vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 4 962 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on Elizabethtown.
Piirikunta perustettiin vuonna 1799 ja se on saanut nimensä Englannissa sijaitsevalta Essexin shire-kreivikunnalta.
Asukkaat

Piirikunnan asukkaista 91,8 prosenttia on valkoisia, 3,21 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 2,93 prosenttia mustia. 6,07 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 98,4 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 46,7 vuotta.
Kuvia piirikunnasta

Lake Placidin järvi.
John Brownin farmi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Essexin piirikunta (New York) Wikimedia Commonsissa
Augusto B. Leguía

| Augusto Bernardino Leguía y Salcedo |
| --- | --- |

Perun 65. presidentti
 24. syyskuuta 1908 - 24. syyskuuta 1912  
Edeltäjä:  José Pardo y Barreda
Seuraaja:  Guillermo Billinghurst
Perun 69. presidentti
 4. heinäkuuta 1919 - 25. elokuuta 1930  
Edeltäjä:  José Pardo y Barreda
Seuraaja:  Manuel Ponce
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. helmikuuta 1863 Lambayeque, Peru
Kuollut: 7. helmikuuta 1932 Callao, Peru
Tiedot
Puolue:  Partido Civil Partido Democrático Reformista
Augusto Bernardino Leguía y Salcedo (19. helmikuuta 1863 – 6. helmikuuta 1932) oli perulainen poliitikko, joka oli maansa presidenttinä 1908–1912 sekä 1919–1930.
Leguía syntyi keskiluokkaiseen perheeseen Lambayequessa. Hän kävi koulunsa Valparaisossa brittiläisessä koulussa. Palattuaan Peruun hän ryhtyi liikemieheksi ja oli New York Life Insurance Companyn edustajana Limassa ja brittiläisen British Sugar Co.:n palveluksessa. Suhteidensa ansiosta hänestä tuli valtiovarainministeri ja myöhemmin Partido Civilin José Pardon hallituksen pääministeri. Hänet valittiin puolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 1908 vaaliin, jonka hän voitti.
Leguía ryhtyi maltillisiin uudistuksiin, joita puolueen konservatiivinen oligarkkisiipi vastusti ankarasti. Presidenttikautensa jälkeen hän lähti vapaaehtoisesti maanpakoon, mutta palasi haastamaan toukokuun 1919 vaalit. Leguía vakuutti että vallankumouksen ehkäisemiseksi maan arkaaista poliittista ja sosiaalista järjestelmää oli uudistettava. Alempien luokkien tuella hän voitti Partido Civilin konservatiiviehdokkaan. Pelätessään vastustajiensa ehtivän ensin, hän järjesti valituksi tultuaan vallankaappauksen häntä kannattavien armeijan osien tuella ja vangitsi tai ajoi maanpakoon häntä vastustavat civista-eliitin jäsenet. Tämän jälkeen hän rakensi autoritaarisen valtajärjestelmän byrokratian ja asevoimien varaan. Perustuslaki kirjoitettiin uudelleen hänen valitsemisekseen uudelleen 1924 ja 1929. Taloutta Leguía uudisti suunnitelmiensa mukaan ulkomaisten lainojen avulla.
Suuri lama ja Wall Streetin pörssiromahdus 1929 johtivat kuitenkin hänen suosionsa laskuun ja sotilasvallankaappaukseen elokuussa 1930. Leguía päätyi vankilaan, jossa häneltä pyynnöistä huolimatta evättiin sairaanhoito, mikä johti hänen kuolemaansa keuhkokuumeeseen helmikuussa 1932.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Augusto B. Leguía Wikimedia Commonsissa
Perun presidentit
San Martín
Luna Pizarro
La Mar
Bernardo de Tagle
Riva Agüero
Sucre
Bernardo de Tagle
Bolívar
Santa Cruz
Salazar y Baquíjano
La Mar
Gutiérrez de la Fuente
Gamarra
Luna Pizarro
Orbegoso
Bermúdez
Salaverry
Santa Cruz
Gamarra
Menéndez
Torrico
Vidal
Figuerola
Vivanco
Nieto
Castilla
Elías
Menéndez
Figuerola
Menéndez
Castilla
Echenique
Castilla
San Román
Castilla
Diez Canseco
Pezet
Diez Canseco
Prado
Diez Canseco
Balta
Gutiérrez
Diez Canseco
Zevallos
Pardo
Prado
Piérola
García Calderón
Montero
Iglesias
Arenas
Cáceres
Morales Bermúdez
Borgoño
Cáceres
Piérola
Romaña
Candamo
S. Calderón
Pardo y Barreda
Leguía
Ponce
Sánchez Cerro
Elías Arias
Jiménez
Samanez Ocampo
Sánchez Cerro
Benavides
Prado Ugarteche
Bustamante y Rivero
Odría
Noriega
Odría
Prado Ugarteche
Pérez Godoy
Lindley
Belaúnde
Velasco
Morales Bermúdez
Belaúnde
García
Fujimori
Paniagua
Toledo
García
Humala
Kuczynski
Vizcarra
Merino
Sagasti
Castillo
Boluarte
Bellevue (ravintola)

Ravintola Bellevue [belvyy] oli Helsingissä Katajanokalla Rahapajankatu 3:ssa vuosina 1922–2023 sijainnut venäläinen ravintola. Ravintola oli perustettu Neuvostoliiton aikana. Ennen sulkemistaan vajaaksi vuodeksi syksyllä 2019 se oli oman ilmoituksensa mukaan jopa maailman vanhin yhtäjaksoisesti Venäjän ulkopuolella toiminut venäläinen ravintola. Ravintola perustettiin kahvilana Helsingin Uudenmaankadulle toukokuussa 1917 ja avattiin vuonna 1922 uudelleen ruokaravintolana Katajanokalla. Perustaja oli virolainen Grigori Pavlow, joka vuodesta 1931 käytti nimeä Reko Paulo.
Paulo johti ravintolaa 35 vuoden ajan, minkä jälkeen sen omisti pankinjohtaja Martti Karikoski ja vuosina 1974–2019 Ragni Rissasen Rivoli-yhtiöt. Bellevue suljettiin muiden Rivoli-ravintoloiden mukana lokakuussa 2019, mutta avattiin uudestaan 22. syyskuuta 2020 kun uudeksi omistajaksi tuli Suomessa 30 vuotta asunut kiinalainen kiinteistösijoittaja Zhiming Peng. Helmikuussa 2023 Peng sulki Bellevuen Ukrainan sodan heikennettyä kaiken venäläisen kulttuurin suosiota Suomessa. Hän aikoo avata tiloissa perinteisiä kiinalaisia ja aasialaisia ruokia tarjoavan ravintolan vielä keväällä 2023.
Arette

| Arette |
| --- | --- |
 Rue d'Arette
 vaakuna
 Arette
 Koordinaatit: 43°05′46″N, 0°42′56″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Pyrénées-Atlantiques
Arrondissementti:  Oloron-Sainte-Marie
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  92,2 km²
Väkiluku (2020):  1 071 
 – Väestötiheys:  11 as./km²
Kunnan numero:  64040
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arette on kunta Lounais-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 18 kilometriä Oloron-Sainte-Marien kaupungista lounaaseen.
Saint Pierren kirkko
13. elokuuta 1967 Aretteen iski 5,3 magnitudin maanjäristys. Kylän rakennuksista tuhoutui 80 %, mutta vain yksi ihmisen sai surmansa. Järistys tuhosi myös kylän kirkon, mutta se rakannettiin samanlaiseksi kuin se oli ollut ennen järistystä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arette Wikimedia Commonsissa
Eugene O’Brien

| Eugene O’Brien |
| --- | --- |
 Eugene O’Brien vuonna 1920
Henkilötiedot
Koko nimi:  Louis O’Brien
Syntynyt: 14. marraskuuta 1880  Boulder, Colorado
Kuollut: 29. huhtikuuta 1966 (85 vuotta)  Los Angeles, Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1902–1928
Palkinnot
 Walk of Fame, Hollywood (1960) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Eugene O’Brien (oikealta nimeltään Louis O’Brien; 14. marraskuuta 1880 Boulder, Colorado – 29. huhtikuuta 1966 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.
Elämä ja ura

Eugene O’Brien syntyi Coloradon Boulderissa vuonna 1880 John ja Kate Eugene O’Brienille. Hän opiskeli lääketiedettä Coloradon yliopistossa Boulderissa, mutta lääkärin ammatin sijaan hän kiinnostui näyttelijänurasta. Perheensä opastuksessa hän alkoikin opiskella rakennustekniikkaa, mutta hänen unelma-ammattinaan oli edelleen näytteleminen. Hän muutti New Yorkiin, ja hänet ”löysi” teatteri-impressaari Charles Frohman, jonka kanssa hän solmi kolmivuotisen sopimuksen. Hänen unelmansa toteutui, ja hän esiintyi ensimmäisen kerran Broadwaylla vuonna 1905. Broadwaylla hän esiintyi muun muassa Ethel Barrymoren kanssa Sir Arthur Wing Pineron näytelmässä Trelawny of the ’Wells’ (1911), joka teki hänestä tähden.
O’Brien teki ensiesiintymisensä elokuvissa vuonna 1915. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli lyhyt The Lieutenant Governor, jonka tuotti Essanay Studios. Hänen toinen elokuvansa, pitkä mysteerielokuva The Moonstone (1915), teki hänestä valkokangastähden. Hän alkoi esiintyä ajan suurimpien naistähtien, Mary Pickfordin, Norma Talmadgen ja Gloria Swansonin, kanssa. Hänestä tuli etenkin naisten ihailema näyttelijä.
O’Brien vetäytyi näyttelemisestä ennen kuin äänielokuvat saapuivat. Hän teki 47-vuotiaana viimeisen elokuvaesiintymisensä draamassa Faithless Lover (1928). Näyttelijänuransa aikana hän esiintyi yli 50:ssä elokuvassa ja yli 10:ssä näytelmässä. O’Brien kuoli keuhkokuumeeseen 85-vuotiaana Kalifornian Los Angelesissa vuonna 1966, ja hänet haudattiin Glendalen Forest Lawn Memorial Park -hautausmaalle. Hän sai elokuvaurastaan ja työstään viihdeteollisuuden hyväksi tähden Hollywoodin Hollywood Walk of Famelle osoitteeseen 1620 Vine Street 8. helmikuuta vuonna 1960.
Teatteri

| Teatteri> Broadway-tuotannot.Vuosi | Teatteri> Broadway-tuotannot.Näytelmä | Teatteri> Broadway-tuotannot.Rooli | Teatteri> . | Teatteri> . |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1905–1906 | The Rollicking Girl | Firenzi |  |  |
| 1909 | The Builder of Bridges |  |  |  |
| 1911 | Trelawny of the ’Wells’ | herra Arthur Gower |  |  |
| 1911–1912 | The Million |  |  |  |
| 1912 | The Case of Becky | John Arnold |  |  |
| 1912 | Tainted Philanthropy |  |  |  |
| 1914 | Kitty Mackay | luutnantti Davis Graham |  |  |
| 1914 | A Woman Killed with Kindness |  |  |  |
| 1914 | The Money Makers |  |  |  |
| 1915 | A Celebrated Case |  |  |  |
| 1915 | The Bargain |  |  |  |
| 1915 | The Angel in the House |  |  |  |
| 1917 | Her Husband’s Wife |  |  |  |
| 1917 | The Country Cousin | George Tewksberry Reynolds III |  |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Eugene O’Brien Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Eugene O’Brien Elonetissä.
Eugene O’Brien Allmoviessa (englanniksi)
Eugene O’Brien Internet Broadway Databasessa (englanniksi)
Eugene O’Brien vuonna 1920
Norma Talmadge ja O’Brien syyskuun 1922 Photoplay-aikakauslehden numerossa
Euroalue

Euroalueeseen kuuluva EU-maa  Euroa käyttävä kääpiövaltio, joka ei ole EU:n jäsenmaa 
(Andorra, Monaco, San Marino, Vatikaanivaltio)  Euroa käyttävä valtio, joka ei ole EU:n jäsenmaa 
(Montenegro, Kosovo)  EU-maa, joka on liittymässä euroalueeseen 
(Bulgaria)  EU-maa, jonka ei tarvitse liittyä euroalueeseen 
(Tanska)  EU:n jäsenmaat, jotka eivät kuulu euroalueeseen 
(Ruotsi, Puola, Tšekki, Unkari, Romania)
Euroalue on niistä Euroopan unionin jäsenmaista käytettävä nimitys, jotka ovat ottaneet euron käyttöön yhteiseksi rahakseen. Toisinaan käsitteellä voidaan viitata kaikkiin EU:n jäsenmaihin kokonaisuutena. Euroalueeseen valuuttayhteisönä kuuluu 20 EU-jäsenvaltiota. Euroalueeseen kuuluvat Alankomaat, Belgia, Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta, Kreikka, Kroatia, Kypros, Latvia, Liettua, Luxemburg, Malta, Portugali, Ranska, Saksa, Slovakia, Slovenia, Suomi ja Viro.
EU:n jäsenvaltioiden odotetaan liittyvän euroalueeseen, lukuun ottamatta Tanskaa, joka sai oikeuden pidättyä euron käyttöönotosta, sillä se oli jäsen jo ennen Maastrichtin sopimusta. Ruotsi muodostaa tästä kuviosta mielenkiintoisen poikkeuksen. Ruotsista tuli EU:n jäsen vasta Maastrichtin sopimuksen solmimisen jälkeen, mikä velvoittaa Ruotsia liittymään euroalueeseen heti, kun maa täyttää vaadittavat ehdot. Sääntöjen mukaan maan pitäisi ensin kuulua valuuttakurssimekanismi ERM II:een. Siihen osallistuminen on kuitenkin vapaaehtoista ja näin ollen Ruotsi on laillisen 'porsaanreiän' avulla välttänyt euroalueeseen liittymisen. Neljä EU:hun kuulumatonta kääpiövaltiota – Monaco, Andorra, San Marino ja Vatikaanivaltio – ovat tehneet EU:n kanssa sopimuksen, että ne saavat käyttää euroa valuuttanaan. Myös Kosovo ja Montenegro käyttävät euroa valuuttanaan.
Historia > Synty

Euroalue syntyi yhdentoista EU-maan laajuisena ja on laajentunut vähitellen sitä mukaa kuin muita jäsenmaita on liittynyt mukaan. Edellytyksenä euroalueeseen liittymiselle maat ovat allekirjoittaneet Maastrichtin sopimuksen ja näin sitoutuneet sopimuksessa euron arvon ylläpitämiseksi määriteltyihin vakauskriteereihin (katso lähentymiskriteerit). Euroalueen maiden rahapolitiikkaa hoitaa Euroopan keskuspankki (EKP).
1. tammikuuta 1999 alkaen euro on ollut virallinen valuutta Alankomaissa, Belgiassa, Espanjassa, Irlannissa, Italiassa, Itävallassa, Luxemburgissa, Suomessa, Portugalissa, Ranskassa ja Saksassa.
Vaikka eurosta tuli virallinen valuutta 1. tammikuuta 1999, se toimi vuoden 2001 loppuun ainoastaan tilivaluuttana. Käteisenä kussakin euromaassa käytettiin vielä kansallisia valuuttoja 1. tammikuuta 2002 asti, jolloin eurosetelit ja -kolikot tulivat käyttöön ja korvasivat muutaman viikon siirtymäajan kuluessa kansalliset käteisrahat.
Historia > Laajentuminen

Euron käyttöönoton jälkeen euroalue on vähitellen laajentunut alkuperäisistä 11 valtiosta siten, että vuonna 2023 euro oli valuuttana käytössä 20 Euroopan unionin valtiossa sekä useilla EU:n ulkopuolisilla alueilla. Tanskaa lukuun ottamatta kaikkien EU-maiden odotetaan ennen pitkää ottavan euron valuutakseen.
Historia > Euroalue taantumassa

Vuosien 2008–2009 taantumalla oli vaikutusta myös euroalueen talouteen. Kreikan velkakriisi johtui siitä että hyvin erilaiset maat yhdistettiin yhteen valuutta-alueeseen. Kreikka nautti euroalueeseen liittymisen myötä huomattavasti aikaisempaa matalammista koroista, kun sijoittajat ajattelivat että osana euroaluetta rahan lainaaminen Kreikalle on yhtä vähäriskistä kuin rahan lainaaminen Saksalle. Loppuvuonna 2011 euron hajoamista pidettiin mahdollisena skenaariona.
Historia > Europolitiikan kritiikki

Syyskuussa 2012 julkaistiin saksalaisen Vaihtoehto Saksalle -puolueen manifesti ”Vaalivaihtoehto 2013” europolitiikkaa vastaan. Moni huomattava taloustieteilijä, toimittaja ja yritysjohtaja otti kantaa manifestin puolesta. Ryhmän mukaan euroalue ei sovellu valuutta-alueeksi vaan ajaa eteläisen Euroopan valtiot vararikkoon. Bernd Lucken mukaan tärkeintä olisi saada eteläiset maat pois eurosta.
Ranskan Kansallinen liittouma -puolue halusi luopua eurosta vuonna 2017.
Euroalueen valtiot

Euro on virallisesti käytössä 20 Euroopan unionin valtiossa. Maantieteellisen Euroopan ulkopuolella myös Ranskan merentakaiset departementit Guadeloupe, Martinique, Ranskan Guayana ja Réunion käyttävät euroa valuuttanaan ja kuuluvat viralliseen euroalueeseen.
1. tammikuuta 1999 euron käyttöön ottaneet valtiot:
Alankomaat
Belgia
Espanja
Irlanti
Italia
Itävalta
Luxemburg
Suomi
Portugali
Ranska
Saksa
Vuoden 1999 jälkeen tapahtuneet euroalueeseen liittymiset:
Kreikka liittyi euroalueeseen 1. tammikuuta 2001.
Slovenia otti euron käyttöön 1. tammikuuta 2007.
Kypros ja Malta ottivat euron käyttöön 1. tammikuuta 2008.
Slovakia otti euron käyttöön 1. tammikuuta 2009.
Viro otti euron käyttöön 1. tammikuuta 2011.
Latvia otti euron käyttöön 1. tammikuuta 2014.
Liettua otti euron käyttöön 1. tammikuuta 2015.
Kroatia otti euron käyttöön 1. tammikuuta 2023.
Lähitulevaisuudessa euron käyttöönottoa suunnittelevat valtiot:
Bulgarian on tarkoitus ottaa euro käyttöön 1. tammikuuta 2025.
Romanian on alustavasti tarkoitus ottaa euro käyttöön 1. tammikuuta 2029.
Euron käyttö EU:n ulkopuolella > Valtiot, jotka käyttävät euroa sopimusten nojalla

Myös Monacon, San Marinon ja Vatikaanin valuuttana on ollut 1.1.2002 alkaen euro, vaikka ne eivät olekaan EU:n jäseniä. Nämä maat voivat myös lyöttää omia eurokolikoitaan, joiden kääntöpuolella on niiden omat kansalliset tunnukset. Euron käyttö ja kolikoiden lyöntioikeus näissä maissa perustuvat aiempiin EU:n jäsenmaiden (Ranskan ja Italian) ja kyseisten maiden välisiin yhteisvaluuttasopimuksiin, joiden pohjalta on neuvoteltu maiden ja EU:n välillä uudet, euroaikaan soveltuvat sopimukset
Andorra käytti valuuttanaan aiemmin rinnakkain Espanjan pesetaa ja Ranskan frangia. Euron käyttöönoton jälkeen myös Andorra siirtyi euroon. Asiasta ei kuitenkaan ollut tuolloin eikä vuosiin sen jälkeenkään sopimusta EU:n kanssa. Toisin kuin Monaco, San Marino ja Vatikaani, Andorra ei sopimuksen puuttumisen vuoksi myöskään saanut lyöttää omilla kansallisilla tunnuksillaan varustettuja eurokolikoita. Andorra solmi euron käyttämisestä sopimuksen EU:n kanssa 30. kesäkuuta 2011 ja sen mukana tilanne virallistui: maa sai alkaa lyöttää omia eurokolikoitaan 1. heinäkuuta 2013 lähtien. Andorra on suunnitellut julkaisevansa omat kolikkonsa maalis–huhtikuussa 2014.
Euron käyttö EU:n ulkopuolella > Muut alueet, jotka käyttävät euroa valuuttanaan

Sekä Montenegro että Kosovo eivät ole laskeneet liikkeelle omia valuuttojaan, vaan ovat käyttäneet euroa. Molemmat ovat ennen tätä käyttäneet Saksan markkaa valuuttanaan.
Euroon kiinteästi sidotut valuutat > EU:ssa

ERM II-vaihe:
Bulgarian leva (lev) on kiinteästi sidottu euroon (aiemmin Saksan markkaan). ERM II-valuuttakurssimekanismiin Bulgaria liittyi 10. heinäkuuta 2020.
Tanskan kruunu kelluu kapeassa vaihteluvälissä euroon nähden, euroa vastustaneesta vuoden 2000 kansanäänestystuloksesta (53 % vastaan, 47 % puolesta) huolimatta. Keskikurssi on 7,46038 kruunua/euro ja sallittu vaihteluväli Euroopan keskuspankin kanssa tehdyn sopimuksen mukaan ± 2,25 prosenttia.
Euroon kiinteästi sidotut valuutat > EU:n ulkopuolella

Bosnian ja Hertsegovinan vaihdettava markka (BAM) on kiinteästi sidottu euroon (aiemmin Saksan markkaan).
Kap Verden escudo on kiinteästi sidottu euroon (aiemmin Portugalin escudoon).
CFA-frangi ja CFP-frangi ovat kiinteästi sidottuja euroon (aiemmin Ranskan frangiin). CFA-frangia käyttää 14 Afrikan maata (Benin, Burkina Faso, Norsunluurannikko, Guinea-Bissau, Mali, Niger, Senegal, Togo, Kamerun, Keski-Afrikan tasavalta, Tšad, Kongon tasavalta, Päiväntasaajan Guinea ja Gabon) ja CFP-frangia käytetään Ranskan Tyynenmeren territorioissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Euroalue Wikimedia Commonsissa
Fairchild F8

| Fairchild F8> Perustietoja |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Fairchild Semiconductor
Valmistaja:  Fairchild Semiconductor, Mostek
Julkaistu:  1975
Fairchild F8 on varhainen 8-bittinen mikroprosessori, jonka kehitti Fairchild Semiconductor. Yhtiö ilmoitti kehitysaikeesta vuonna 1974 ja vuonna 1975 sen valmistus alkoi. Yhtiö teki Mostekin kanssa sopimuksen suorittimen valmistuksesta toisena lähteenä. Alkuperäinen yksikköhinta 130 dollaria putosi nopeasti 85 dollariin.
Prosessori koostui kahdesta mikropiiristä: 3850 CPU ja 3851 PSU (engl. Program Storage Unit). CPU sisältää 64 tavua RAM-muistia ja ALU-yksikön (engl. Arithmetic Logic Unit). PSU sisältää 1 kilotavun ROM-muistia ohjelmalle sekä ohjelmalaskurin (engl. program counter), pino-osoittimen (engl. stack pointer) ja dataosoittimen (engl. data counter). Laite-IO:n käsitteli CPU ja muistikäsittelyn hoiti PSU.
Suorittimen myöhempi malli 3859 yhdisti CPU ja PSU yksiköt samalle mikropiirille, mutta tämä jäi lyhytikäiseksi ja tuotanto peruttiin kun Mostekin 3870 saapui markkinoille.
Fairchild F8:aan perustuva mikrotietokone, jossa kolme 40-pinnistä mikropiiriä: CPU, PSU ja SMI
Suoritinta käytettiin muun muassa Fairchild Channel F pelikonsolissa.
Arezzon maakunta

Arezzon maakunta (ital. Provincia di Arezzo) on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Toscanan alueella Italian keskiosissa. Maakunnan pääkaupunki on Arezzo.
Arezzon maakunnan pinta-ala on 3 235 km². Sen asukasluku oli vuoden 2015 lopussa 346 442. Maakunta muodostuu 37 kunnasta, joista väkiluvultaan suurimmat ovat:
Arezzo - 99 434 asukasta
Montevarchi - 24 454 asukasta
Cortona - 22 566 asukasta
San Giovanni Valdarno - 17 118 asukasta
Sansepolcro - 16 012 asukasta
Castiglion Fiorentino - 13 317 asukasta
Bibbiena - 12 403 asukasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (italiaksi)
Arezzon maakunta
Anghiari | Arezzo | Badia Tedalda | Bibbiena | Bucine | Capolona | Caprese Michelangelo | Castel Focognano | Castel San Niccolò | Castelfranco Piandiscò | Castiglion Fibocchi | Castiglion Fiorentino | Cavriglia | Chitignano | Chiusi della Verna | Civitella in Val di Chiana | Cortona | Foiano della Chiana | Laterina | Loro Ciuffenna | Lucignano | Marciano della Chiana | Monte San Savino | Montemignaio | Monterchi | Montevarchi | Ortignano Raggiolo | Pergine Valdarno | Pieve Santo Stefano | Poppi | Pratovecchio Stia | San Giovanni Valdarno | Sansepolcro | Sestino | Subbiano | Talla | Terranuova Bracciolini
Asking Alexandria

| Asking Alexandria |
| --- | --- |
 Asking Alexandria vuonna 2018.
Tiedot
Toiminnassa:  2008–
Tyylilaji:  metalcore, post-hardcore
Kotipaikka:   North Yorkshire, Iso-Britannia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Cameron Liddell, rytmikitara   Sam Bettley, bassokitara   James Cassells, rummut   Danny Worsnop, laulu  
Entiset jäsenet:  Ryan Binns, koskettimet, piano   Joe Lancaster, bassokitara (2008– 2009)  Denis Stoff, laulu (2015–2016)  Ben Bruce, kitara, taustalaulu (2008–2024) 
Levy-yhtiö:  Sumerian Records   
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Asking Alexandria on brittiläinen vuonna 2008 perustettu  metalcore-yhtye North Yorkshirestä. Yhtyeen perustajana voidaan pitää Ben Brucea, joka ennen vuotta 2007 soitti yhtyeessä nimeltä Asking Alexandria, joka ennen hajoamistaan ehti äänittää pari julkaisua. Bruce perusti samalla nimellä 2008 yhtyeen täysin uudella kokoonpanolla. Yhtyettä sanotaan myös trance metalin edelläkävijäksi.
Asking Alexandria With Full Force Festival 2013
Yhtyeellä on 14 musiikkivideota kappaleista "Moving On", "Not The American Average", ”Final Episode (Let’s Change Channel)”, ”A Prophecy”, "Closure", "The Death of Me", "To the Stage", "Killing You", "Run Free", "Here I Am", "I Won't Give In", "Let It Sleep" ja "The Black".  Rock Band Networkissa on julkaistu Asking Alexandrian kappaleet ”Hey There Mr. Brooks”, ”A Prophecy” ja ”Final Episode (Let’s Change The Channel)”. ”Hey There Mr. Brooks” on kirjoitettu elokuvaa Mr. Brooks varten. Asking Alexandria on tehnyt coverin Akonin ”Right Now (Na Na Na)” -kappaleesta levylle Punk Goes Pop, sekä Nine Inch Nailsin kappaleesta ”Closer” levylle Punk Goes 90's. Nykyisin yhtyeen jäsenet asuvat Amerikassa. Yhtyeen piti esiintyä Suomessa ensimmäistä kertaa vuoden 2013 Tuska Open Air -festivaalilla, mutta esiintyminen peruttiin päivää ennen tapahtumaa ja korvaavaksi bändiksi lavalle nousi suomalainen yhtye Battle Beast.
Yhtye on esiintynyt Suomessa viisi kertaa: Helsingin Circuksessa 10. marraskuuta 2014, Tampereen Pakkahuoneella 20. maaliskuuta 2017, Helsingin Nosturissa 21. maaliskuuta 2017, Seinäjoen Provinssissa 28. kesäkuuta 2018 ja Kauhajoen Nummirockissa 24. kesäkuuta 2023.
Worsnopin lähtö

22. tammikuuta 2015 pääsolisti Danny Worsnop erosi yhtyeestä ja kertoi keskittyvänsä enemmän rock-musiikin tekemiseen uuden yhtyeensä We Are Harlotin kanssa.  Kitaristi Ben Brucen mukaan bändi jatkaa kiertuettaan ja että Saksassa pidettävässä Rock Am Ring and Rock Im Park Festivalissa tulee olemaan uusi solisti.
Myöhemmin Denis Stoffin erottua yhtyeestä Danny palasi bändiin.
Jäsenet > Nykyiset

Cameron Liddell – rytmikitara (2008–)
Sam Bettley – bassokitara (2009–)
James Cassells – rummut (2008–)
Danny Worsnop – laulu (2008–2015, 2016–)
Jäsenet > Entiset

Ryan Binns – koskettimet, piano (2008)
Joe Lancaster – bassokitara (2008–2009)
Denis Stoff – laulu (2015–2016)
Ben Bruce – kitara, taustalaulu (2008–2024)
Diskografia

The Irony of Your Perfection (2007)
Stand Up and Scream (2009)
Reckless and Relentless (2011)
Stepped Up and Scratched (2011)
From Death to Destiny (2013)
The Black (2016)
Asking Alexandria (2017)
Like a House on Fire (2020)
See What's on the Inside (2021)
Where Do We Go From Here? (2023)