stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Englanninsetteri
Historia Suomessa

Mitä ilmeisimmin 1800-luvulla englanninsettereitä tuotettiin Suomeen metsästystovereiksi jokseenkin samoihin aikoihin kuin muihinkin Pohjoismaihin[lähde? ]. Kun 1889 perustettu Suomen Kennelklubi julkaisi viisi vuotta perustamisensa jälkeen ensimmäisen rotukirjan, siinä oli tiedot 32:sta englanninsetteristä. Yhteensä tuossa rotukirjassa oli 275:n eri rotuisen koiran tiedot, ja niistä englanninsettereitä, pointtereita ja irlanninsettereitä oli yhteensä 85 koiraa. Englantilaiset kanakoirat muodostivat siis varsin merkittävän osan rotukoirista maamme järjestäytyneen kenneltoiminnan alkutaipaleella.
Useimmat ensimmäisiin rotukirjoihin merkityistä englanninsettereistä olivat Suomessa kasvatettuja ja jotkut Venäjällä asuvien suomalaisten kasvattamia. Ruotsista, Venäjältä ja Englannista oli tuotu muutama koira ja joku yksittäinen Belgiasta, Ranskasta ja Irlannista. Rotukirjoihin merkittyjen koirien taustat olivat varsin usein Englannissa. Kasvattajista kohoavat esille sellaiset nimet kuin Axel Uddström, A. Standertskjöld, J.B. Lagus, G. Schmidt, N. Mexmontan ja A. af Enehjelm. Valtaosaltaan nämä alkuaikojen setterimme olivat mustavalkoisia eli blue beltoneja.
1800-luvun loppupuolella oli tyypillistä, että kukin kasvattaja pyrki itsenäisesti luomaan ihanteellista metsästyssetteriä[lähde? ]. Vasta kun vuonna 1893 alettiin järjestämään kenttäkokeita ja kanakoiraväki enenevässä määrin kiinnostui koetoiminnasta, alkoi myös syntyä yhtenäisempää käsitystä kasvatustavoitteista[lähde? ]. Settereiden, niin kuin pointterinkin, kannalta kaikkein tärkein tapahtuma oli Hönshundssektionin – Kanankoiraosaston perustaminen Suomen Kennelklubiin 11.5.1901. Se oli Pohjoismaiden ensimmäinen kanakoirien rotujärjestö[lähde? ].
Pohjoismaissa on englanninsetteri säilynyt rotutyypiltään varsin pitkään hyvin yhtenäisenä. Etenkin norjalaiset ovat onnistuneet pitkälti säilyttämään rodun sellaisena kuin mm. Laverack ja Llewellin sen aikoinaan loivat - nopeana ja kestävänä metsästyskoirana, jonka kauneus hivelee silmää.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Kennelliiton hyväksymä rotumääritelmä (pdf)
Kanakoirakerho - Hönshundssektionen ry / Englanninsetterijaos
Kymen Setterit ja Pointterit ry
Llewellin-linjainen englanninsetteri.
Laverack-linjainen englanninsetteri.
Erika Turunen

Erika Turunen (s. 1966 Rauma) on suomalainen pukusuunnittelija. Turusen ooppera-, teatteri- ja tanssiproduktioihin 1990-luvun alusta lähtien suunnittelemien puvustusten on sanottu olevan taidetta itsessään, runollisia ja veistoksellisia. Erika Turusen töille ominaista on myös uusien materiaalien kehittäminen ja pukujen kolmiulotteisuus.
Erika Turunen aloitti 15-vuotiaana kuvataidekoulun Raumalla. Myös paikallinen kuvanveistäjä Kerttu Horila opetti Turuselle kuvanveistoa ja kannusti taiteen pariin. Vuonna 1988 Turunen aloitti opiskelut Taideteollisessa korkeakoulussa vaatetussuunnittelun- ja pukutaiteen osastolla. Ensin hän teki töitä Sibelius-Akatemian oopperastudiolle ja myöhemmin Turunen siirtyi Kansallisoopperaan.
Turunen toimi Suomen Kansallisoopperan ja baletin puvuston johtajana 1995–2009. Kansallisoopperassa hän on suunnitellut puvustukset muun muassa teoksiin Hobitti (2001, kor. Marjo Kuusela), Matka Reimsiin (2002, ohj. Dario Fo), Punainen viiva (2007, ohj. Pekka Milonoff), Prinsessa Ruusunen (2008, kor. Javier Torres), Veren häät (2011, ohj. Cathy Marsten) sekä Lumikuningatar (2012, kor. Kenneth Greve).
Erika Turunen on saanut huomiota erityisesti nykytanssille suunnittelemistaan puvustuksista. Hän on työskennellyt päätyönsä ohella muun muassa Jorma Elon, Marilena Fontouran, Marjo Kuuselan, Kenneth Kvarnströmin, Susanna Leinosen, Kaari Martinin, Tero Saarisen, Javier Torresin ja Jorma Uotisen kanssa. Merkittävää kansainvälistä kiitosta ovat saaneet muun muassa Tero Saarinen Companyn teosten HUNT ja Borrowed Light puvustukset.
Hän on suunnitellut pukuja myös muun muassa Nederlands Dans Theaterille, Ballet de l'Opéra de Lyonille, Tanskan kuninkaalliselle baletille, Grand Theatre de Genevelle sekä Skånes Dansteaterille ja Malmön sekä Göteborgin oopperoille. Vuonna 2007 Turunen vastasi Eurovision laulukilpailuiden väliaikanumeroiden ja kuuluttajien puvustuksesta.
Vuonna 2010 Turunen perusti yhdessä pukusuunnittelija ja lavastaja Pirjo Liiri-Majavan kanssa Helsinkiin Ateljee Hurman, jossa hän suunnittelee erilaisten produktioiden lisäksi tilaustöinä myös esiintymisasuja ja iltapukuja.
Euterpe-ryhmä

Euterpe-ryhmä oli samannimisen vuosina 1900–1905 ilmestyneen kirjallisen lehden ympärille kerääntynyt suomenruotsalaisten kirjailijoiden ja taiteilijoiden ryhmä.
Euterpelaisia kiehtoivat ranskalainen kulttuuri, symbolismi ja Friedrich Nietzschen filosofia sekä kirjailija Oscar Wilden edustama dekadenssi. Vastustajat kuvasivat ryhmän jäseniä ”Esplanadia pitkin ikävystyneinä vaeltaviksi nuoriksi, joiden suupielestä roikkuu suuri sikaari ja jotka savuisissa kahviloissa tuijottavat absinttilasiin”. Omasta mielestään he halusivat avata ikkunoita Eurooppaan ja tuulettaa ummehtunutta suomalaista kulttuurielämää. Valtaosa Euterpe-lehden tilaajakunnasta asuikin Helsingissä.
Euterpe-ryhmä sai alkunsa eräänä vuoden 1901 myöhäissyksyn iltana, kun joukko tulevia ryhmän jäseniä poistettiin helsinkiläisen Grand Hotelin ravintolasta heidän osoitettuaan mieltä naapuripöytään saapunelle venäläisseurueelle. Ryhmän jäsenet päättivät, että heidän olisi saatava mielipiteilleen julkaisukanava. Koska sensuuriviranomaiset eivät olisi sallineet oman lehden perustamista, he päättivät käyttää tähän tarkoitukseen Karl Flodinin vuonna 1900 perustamaa Euterpe-nimistä musiikkilehteä. Lehti oli saanut nimensä antiikin mytologian huilunsoiton muusan mukaan.
Ryhmään kuuluneen Rolf Lagerborgin vapaata sukupuolimoraalia kannattanut, lokakuussa 1902 julkaistu näytelmä Öfver bräddarna ja hänen kuukautta myöhemmin Euterpe-lehdessä ilmestynyt naiskysymystä käsitellyt artikkelinsa I kvinnofrågan saivat aikaan huhumyllyn Euterpe-lehden toimituksessa Aleksanterinkadulla muka pidetyistä yöllisistä orgioista. Lehden saamaa mainetta lisäsivät Lagerborgin artikkeleiden lisäksi vielä erityisesti pahennusta herättäneet Bertel Gripenbergin runot.
Euterpe-ryhmän illanistujaisissa vierailivat myös Jean Sibelius, Albert Edelfelt ja Eino Leino. Ryhmän jäsenet edustivat sortovuosina perustuslaillisuutta, he hyväksyivät Bobrikovin murhan ja heillä oli suhteita aktivistipiireihin.
Vuonna 1905 rahavaikeuksiin kaatuneen Euterpe-lehden seuraajaksi perustettiin vuonna 1908 Argus-lehti (myöhemmin Nya Argus).
Euterpe-ryhmän jäseniä

Gunnar Castrén
Axel Cedercreutz
Sigurd Frosterus
Bertel Gripenberg
Emil Hasselblatt
Olaf Homén
Alexis von Kræmer
Rolf Lagerborg
Gustaf Strengell
Werner Söderhjelm
Alvar Törnudd
Emil Zilliacus
Kirjallisuutta

Olof Mustelin, Euterpe : tidskriften och kretsen kring den – en kulturhistorisk skildring. Helsingfors : Schildt, 1963
Einsiedeln

| Einsiedeln |
| --- | --- |
 Einsiedeln on kuulu luostaristaan.
 vaakuna
 Einsiedeln ympäröi Sihlseetä.
 Koordinaatit: 47°7′37″N, 8°45′0″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Schwyz
Hallintoalue (Bezirk):  Einsiedeln
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  109,74 km²
 – Maa:  99,04 km²
 – Josta vettä:  (Sihlsee) 10,70 km² 
Korkeus:  790–1 616 m
Väkiluku (joulukuu 2015):  15 077
 – Väestötiheys:  152 as./km²
 
 www.einsiedeln.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Einsiedeln on kaupunki Keski-Sveitsissä, Schwyzin kantonissa. Kaupungissa on 15 077 asukasta (31.12.2015).
Sijainti

Einsiedeln sijaitsee ylänköalueella, Sihlsee-järven rannalla.
Liikenne

Kaupunkiin on Schweizerische Südostbahn -yhtiön (SOB) rautatieyhteys Wädenswilistä ja Arth-Goldausta.
Nähtävyydet

Einsiedelnissä sijaitsee vuonna 934 perustettu benediktiiniläisluostari.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Einsiedeln Wikimedia Commonsissa
Näin luodaan järvi, Kuva, 30.03.1938, nro 7, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Elsa Kaarela

Elsa Kaarela, vuoteen 1914 Karén (13. lokakuuta 1901 Hämeenlinna  – 23. helmikuuta 1974) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Henkilöhistoria

Kaarelan vanhemmat olivat kauppias Arndt Karén ja Hilda Tiiri. Kaarela valmistui kansakoulunopettajaksi 1924 ja toimi Viitasaarella kansakoulunopettajana  1925–1929, Karkussa parantolan apulaisjohtajana 1929–1933 ja emäntäkoulun opettajana 1930–1933, Joutsassa kansakoulunopettajana 1933–1936 ja Heinolassa seminaarin harjoituskoulun opettajana 1936–1966.
Kaarela sanoitti Leo Härkösen säveltämän Heinolan kotiseutulaulun Heinola, kotiseutumme.
Julkaisuja

Väinön ja Maijan jouluseikkailu: 3-näytöksinen satunäytelmä, 1937
Ohjelma pikkulottain joulujuhlaan, 1937
Näytelmiä ja vuorokeskusteluja: pikkulotille, 1940
Tuntematon suomalainen sotilas, 1941
Ryhmätyöskentelyä koulussa: kokemuksia ja kokeiluja opintoryhmistä ja ryhmätyöskentelystä, 1948
Oppikunnat ja ryhmät opetuksessa, 1954
Uskonnonopetuksen uusia menetelmiä, 1958, Elsa Kaarela, Olavi Lähteenmäki
Viitteitä peruskoulun kirjoituksenopetukseen etenkin ala- ja keskiasteen opettajille, 1970, Elsa Kaarela, Taimi Metsikkö
Euthanasia Coaster

| Euthanasia Coaster |
| --- | --- |
 Euthanasia Coaster -vuoristoradan rataprofiili
Kesto:  3 min 20 s
Pituus:  7 500 m
Nopeus:  360 km/h
Korkeus:  510 m
Sijainti:  hypoteettinen
Rakenne:  teräs
Euthanasia Coaster on hypoteettinen vuoristorata, joka on suunniteltu tappamaan siinä ajava ihminen. Lontoolaisen Royal College of Art -yliopiston tohtoriopiskelija Julijonas Urbonas suunnitteli ja teki siitä pienoismallin vuonna 2010. Huvipuistossa työskennellyt Urbonas totesi vuoristoradan tavoitteen olevan tappaa matkustajansa tyylikkäästi ja kivuttomasti. Urbanos mainitsi radan soveltuvan eutanasiaan tai kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanoon.
Vuoristoradan kolmen minuutin matka päättyy silmukkasarjaan, jossa ihmiseen kohdistuu minuutin ajaksi tappava yli kymmenen G:n voima.
Muotoilu

Vuoristorataan kuuluu kahden minuutin nousu 510 metriä korkean tornin huipulle, josta vaunut lähtevät jyrkkään syöksyyn alaspäin. Alamäki vauhdittaa vaunut 360 km/h nopeuteen ennen kuin vaunut saapuvat ensimmäiseen seitsemästä Eulerin spiraalia muistuttavasta silmukasta. Jokainen silmukka on edeltäjäänsä pienempi säilyttäen tappavan 10 G:n voiman matkustajiin minuutin ajan samalla, kun vaunujen vauhti koko ajan hidastuu. Vaunuihin mahtuu 24 matkustajaa kerrallaan.
Euthanasia Coaster surmaisi matkustajansa aiheuttamalla heille ensin tajuttomuuden veren pakkautuessa päästä jalkoihin ja edelleen kuoleman aivojen hapenpuutteen takia. Seitsemän peräkkäistä silmukkaa takaisivat 10 G:n kiihtyvyyden minuutin ajaksi, ja tämä tuottaisi Urbonasin mukaan kivuttoman kuoleman kestävimmillekin matkustajille.
Aiheesta muualla

Simulaatio vuoristorata-ajelusta
Julijonas Urbonas explaining his design
Feliks Pirts

| Feliks Pirts> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. marraskuuta 1930 Kabala, Viro
Kuollut: 20. tammikuuta 2002 (71 vuotta) Tartto, Viro
Kansalaisuus:  Viro, Neuvostoliitto
Ammatti:  agronomi
Uran tiedot
Pituus:  182 cm
Paino:  90 kg
Laji:  kuulantyöntäjä
Seura:  Tartu Kalev
Kilpauran kesto:  1951-1958
Valmentaja:  Olav Karikose Valter Kalami
Saavutukset
Ennätykset:  kuula 17,01 (1955)
Feliks Pirts (9. marraskuuta 1930 Kabala, Viro – 20. tammikuuta 2002 Tartto, Viro) oli Neuvostoliittoa edustanut virolainen kuulantyöntäjä. Hänen urheilu-uransa kesti 1950-luvun alusta aina saman vuosikymmenen lopulle.
Pirts opiskeli sotien jälkeen Neuvosto-Viron Viron maatalousakatemiassa Tartossa suorittaen agronomin tutkinnon vuonna 1955.
Feliks Pirts nousi Viron yleisurheilussa kuulantyönnössä mitalistiksi ensimmäisen kerran vuonna 1951 sijoittuessaan kolmanneksi tuloksella 13,68 Heino Lippin voittaessa 2,5 metriä paremmalla tuloksella. Ensimmäisen kerran Pirts voitti Viron mestaruuden vuonna 1954 tuloksella 16,20 Lippin sijoittuessa toiseksi 23 senttiä heikommalla tuloksella.
Vuodesta 1955 tuli Pirtsin huippuvuosi. Hän edusti nuorisofestivaaliien yleisurheilukilpailuissa Neuvostoliittoa sijoittuen kolmanneksi tuloksella 16,58 maanmiehen latvialaisen Otto Grigalkan voittaessa ja Tšekkoslovakian Jiří Skoblan sijoittuessa toiseksi ennen Pirtsiä. Samana vuonna hän sijoittui Neuvostoliiton mestaruuskisoissa hopealle ja sai edustaa Neuvostoliittoa maaottelussa Isoa-Britanniaa vastaan. Vuoden aika Pirts paransi Viron ennätystä kaksi kertaa eli syyskuussa 1955 tuloksella 16,99 ja marraskuussa 1955 tuloksella 17,01. Tulos oikeutti Pirtsin Euroopan listan neljännelle sijalle. Seuraavina vuosina Pirts saavutti Viron mestaruuskisoissa hopeaa vuonna 1956, kultaa 1957 ja pronssia 1958.
Suomi ja Viro aloittivat yleisurheilussa maaottelukosketuksen uudelleen sotien jälkeen kesällä 1957. Pirts edusti tällöin Neuvosto-Viroa Tallinnassa käydyssä maaottelussa voittaen lajinsa.
Vuonna 1955, jolloin Feliks Pirts oli yleisliittolaisessa urheilussa huipulla, Pirts valittiin Viron vuoden urheilijaksi.
Urheilu-uran jälkeen hän työskenteli paikallisen Kalevin ohjaajana vuosina 1955–56. Myöhemmin hän työskenteli tarttolaisessa kaupassa ja testikorjaamossa.
Epsilon Eridani b

| Epsilon Eridani b |
| --- | --- |
 Taiteilijan näkemys
Löytäminen
Löytäjä(t):  Hatzes et al.
Löytöpäivä:  7. elokuuta 2000
Havaintomenetelmä(t):  Säteisnopeusmenetelmä
Tähden ominaisuudet
Tähden nimi:  Epsilon Eridani
Tähden etäisyys Auringosta:  10,4 vv
Tähden massa:  0,83 M☉
Tähden spektriluokka:  K2 V
Tähden metallisuus:  -0,13
Tähden ikä:  0,66 Gyr
Kiertoradan ominaisuudet
Isoakselin puolikas:  3,39 AU
Eksentrisyys:  0,702
Kiertoaika:  6,85 v (2502 vrk)
Inklinaatio:  30,1°
Fyysiset ominaisuudet
Massa:  1,55 MJ
Epsilon Eridani b on varmistamaton eksoplaneetta, joka löydettiin 7. elokuuta 2000. Se kiertää oranssia K-tyypin pääsarjan tähteä Epsilon Eridani Eridanuksen tähdistön suunnalla, 10,4 valovuoden päässä Maasta. Tämä tekisi planeetasta neljänneksi lähimmän eksoplaneetan Proxima Centauri b:n, Alfa Centauri Bb:n sekä Barnardin tähti b:n jälkeen.
Planeetta kiertää emotähteään 3,39 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 6,85 vuotta. Planeetan massa vastaa noin 1,55 Jupiterin massaa. Se on siis kaasujättiläinen.
Aiheesta muualla

Evidence for a Long-period Planet Orbiting Epsilon Eridani. Alkuperäinen tutkimus Astrophysics -lehdessä.
| --- | --- |
Tähdet:  Achernar, β Eri, θ1 Eri, γ Eri, δ Eri, υ4 Eri, φ Eri, χ Eri, τ4 Eri, ε Eri, υ2 Eri, 53 Eri, η Eri, ν Eri, 43 Eri, μ Eri, ο1 Eri, τ3 Eri, ι Eri, HD 24160, τ6 Eri, κ Eri, λ Eri, 82 Eri, τ5 Eri, HD 24071, 54 Eri, θ2 Eri, ω Eri, π Eri, 40 Eri A, 32 Eri A, τ1 Eri, υ1 Eri, HD 22663, HD 23319, τ9 Eri, τ8 Eri, HD 24072, HD 16754, 17 Eri, τ2 Eri, 64 Eri, 32 Eri B, ζ Eri, ψ Eri, 15 Eri, 39 Eri, 45 Eri, 60 Eri, HD 10939, HD 24626, 68 Eri, 66 Eri, ξ Eri, 47 Eri, 51 Eri, 20 Eri, 24 Eri, τ7 Eri, ρ3 Eri, 35 Eri, ρ2 Eri, 63 Eri, 4 Eri, 37 Eri, 30 Eri, 58 Eri, 62 Eri, HD 10647, 22 Eri, 5 Eri, 25 Eri, 46 Eri, R Eri, ρ1 Eri, HD 10360, HD 10361, 59 Eri, 56 Eri, 6 Eri, HD 27563, 21 Eri, 55 Eri A, 7 Eri, 14 Eri, 55 Eri B, 40 Eri B, Gl 86, HD 28185, EF Eri
Eksoplaneetat:  ε Eri b, HD 10647 b, Gliese 86 A b
Fanny Pajula

Fanny Johanna Maria Laurikainen, o. s. Haake, sukunimi 1877–1897 Pajula (2. syyskuuta 1857 Kymi – 28. joulukuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen opettaja, kansanrunouden kerääjä ja ylioppilasaktiivi.
Fanny Pajulan vanhemmat olivat merikapteeni Oskar Fredrik Haake ja Maria Josefina Ahonius. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan opettajaseminaarista 1887 ja pääsi yksityisesti ylioppilaaksi 1891 (Nya svenska samskolan i Helsingfors).
Fanny Pajula oli naimisissa 1877–1887 pastori Lauri Vihtori Pajulan (ent. Widbom, 1849–1887) kanssa ja asui leskeksi jäätyään ystävänsä opettaja Hilda Käkikosken kanssa kuuden vuoden ajan 1889–1895. Pajula oli toisen kerran naimisissa 1897–1904 Ruskealasta kotoisin olleen kauppias, maanviljelijä ja valtiopäivämies Tuomas Laurikaisen (1841–1904) kanssa. Fanny ja Lauri Pajulan poika Paavo Pajula (1878–1961) toimi Sortavalan pormestarina ja oli myöhemmin Suomen ulkoministeriön palveluksessa viimeksi Suomen Kööpenhaminan lähettiläänä.
Fanny Pajula keräsi 1890-luvulla kahden kesäkauden aikana yli 800 inkeriläistä kansanrunoa. Hän oli mukana aktiivisesti myös ylioppilaiden osakuntatoiminnassa näihin aikoihin.
Suomennoksia

J. C. Hostrup : Tutkistelemus, kuinka naisen vapauttamisesta kristillisesti on ajateltava ; esitelmä ”Dansk Kvindesamfund'issa” tammikuun 20 p:nä 1885 ; suom. Fanny Pajula. Suomen naisyhdistyksen kirjasia 3. Helsinki 1896
Enphin

| PH |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2000– 
Tyylilaji:  post-rock, post-metal, alternative metal, heavy psych, doom
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  englanti, suomi
Jäsenet:  JP Koivisto   L. Kivelä   J. Udd   V. Vatanen  
Levy-yhtiö:  Svart Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
ENPHIN (aiemmin PH ja sitä ennen Mr. Peter Hayden) on suomalainen yhtye, joka on perustettu vuosituhannen alussa Pohjois-Satakunnassa Kankaanpäässä. Yhtyeen musiikkityyli on kaikkea raskaasta post-metalista, tantrisen space rockin kautta kosmiseen doomiin. Yhtyeen ulosannin tyylisuuntausten kirjo on laaja, jonka vuoksi genre-määritelmät ovat usein kiinni määrittelijän omasta kokemustausta.
»Yhtye on outolintu, jonka voi kuvitella lähes minne tahansa, mutta silti yllättyä, kun se on siellä. Tämä todellinen oman polkunsa kulkija tuntuu jopa yrittävän karistaa kannoiltaan - mistä esimerkkinä nimen vaihto bändin logona toimivaan PH-monogrammiin.» 
(Blowup Fest)
Yhtyeen ensimmäinen virallinen julkaisu First Cycle Complete julkaistiin vuonna 2006 ja ensimmäinen täyspitkä albumi Faster Than Speed vuonna 2010. Vuonna 2017 yhtye alkoi viitata itseensä vain logonsa PH-monogrammilla , siirtyi Svart Recordsille ja julkaisi neljännen täyspitkänsä Eternal Hayden sekä esiintyi Tanskassa Roskilde Festivalilla.
Elokuussa 2019 Svart Records tiedotti PH:n viidennen albumin julkaisusta. Osiris Hayden nimeä kantava levy julkaistiin marraskuun ensimmäisenä päivä. Albumin julkaisua edelsi singlejen Justified ja Origo julkaisu.
Huhtikuussa 2021 Roadburn Festivaalin digitaalisen version yhteydessä Pelagic Records ilmoitti yhtyeen tehneen sopimuksen yhtyeen kanssa ja tuleva levy tultaisiin julkaisemaan ENPHIN -nimen alla.  Maaliskuussa 2022 Pelagic Records julkisti yhtyeen kuudennen, kesäkuussa julkaistavan, albumin kantavan nimeä End Cut. Samalla julkaistiin tulevan levyn ensimmäinen single Cut Flesh. Vuosi End Cut albumin julkaisun jälkeen yhtye julkaisi sen materiaaliin perustuvan remix-levyn Re-cut. Vain digitaalisissa palveluissa julkaistu levy koostuu suomalaisten elektronisen musiikin artistien, yhtyeen jäsenten sivuprojektien ja mm. Oranssi Pazuzun jäsenten tekemistä remixeistä.[lähde? ]
Jäsenet

Nykyinen kokoonpano
Jussi-Pekka Koivisto
Lauri Kivelä
Joakim Udd
Vesa Vatanen
Entinen kokoonpano
Simo Kuosmanen
Mikko Marjamäki
Touko Santamaa
Vesa Ajomo
Diskografia > Studioalbumit

2010 Faster Than Speed, CD (Winter Records), 2012 2LP (Mikrofoni)
2012 Born A Trip, CD (Kauriala Society), 2013 2LP (Mikrofoni)
2014 Archdimension Now, 2CD (Kauriala Society)
2017 Eternal Hayden, CD/LP (Svart Records)
2019 Osiris Hayden, CD/LP (Svart Records)
2022 End Cut, CD/2LP (Pelagic Records)
Diskografia > Muut julkaisut

2006 First Cycle Complete, 7" (Post-rock Cafe Hietakulma)
2008 Orbit:Orbit, 10" split with Galacticka (Verilinja, Waste of Space)
2011 This Was Mr. Peter Hayden, MC (Rabbit Ilsn Records)
2014 We Fly High, 7" (Mikrofoni, Rämekuukkeli, Doognad Records)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut
Eternal Devastation

| Eternal Devastation Destruction |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1986
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 35.52
 Levy-yhtiö: Steamhammer/SPV
Destructionin muut julkaisut
| Infernal Overkill 1985 | Eternal Devastation 1986 | Mad Butcher 1987 |
Eternal Devastation on saksalaisen thrash metal -yhtye Destructionin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1986.
Kappaleet

Curse the Gods – 6.02
Confound Game – 4.29
Life Without Sense – 6.24
United by Hatred – 5.04
Eternal Ban – 3.41
Upcoming Devastation – 4.06
Confused Mind – 6.06
Kokoonpano

Mike Sifringer – kitara
Marcel "Schmier" Schirmer – basso, laulu
Thomas "Tommy" Sandmann – rummut
Aiheesta muualla

Eternal Devastation Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Eternal Devastation Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Erika Sema

| Erika Sema |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. marraskuuta 1988 (ikä 35)
Kansalaisuus:   Japani
Tennispelaaja
Pituus:  163  cm ja 164  cm
Paino:  52 kg
Palkintorahat:  432 616 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  114. (10.10.2011)
Voitot/tappiot:  424–377
Nelinpeli
Paras sijoitus:  120. (28.10.2013)
Voitot/tappiot:  374–256
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Erika Sema (jap. 瀬間詠里花; s. 24. marraskuuta 1988 Tokio) on japanilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 114 lokakuussa 2011. Hän on voittanut urallaan yhdeksän ITF-turnausta kaksinpelissä. Myös hänen siskonsa, Yurika Sema, on tennispelaaja.
WTA-turnauksen pääsarjassa Sema pelasi ensimmäisen kerran vuonna 2011 päästen parhaimmillaan toiselle kierrokselle Osakassa voitettuaan Mandy Minellan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Erika Sema WTA:n sivuilla (englanniksi)
Erika Sema ITF:n sivuilla (englanniksi)
FINRG Recordings

FINRG Recordings on suomalainen, alun perin Lahdessa toimiva Skandinavian ensimmäinen ja ainoa hard NRG-, hard trance- ja freeformmusiikkiin keskittynyt levy-yhtiö. Musiikin julkaisemisen lisäksi FINRG järjestää myös tapahtumia, kuten jo vuodesta 2004 ympäri Suomea kiertävä FINRG Tour. Tätä nykyä FINRG Recordings toimii Lahden lisäksi myös Tampereella, Helsingissä ja Oulussa.
FINRG Recordingsin artisteja ovat mm. Alek Száhala, Carbon Based, DJ Rx, Nomic, Pain on Creation, DJ Proteus, Decion, Substanced, Alchemiist, Horzi Re-form, E-NRG, VJ Move sekä Epyx & Cyrez.
FINRG Recordings jakautuu kolmeen levymerkkiin:
FINRG aloitti toimintansa vuonna 2002, ja sen tarkoituksena oli saada julkaisuun suomalaisten hard dance -artistien musiikkia vinyylillä.
FINRG Hard käynnistettiin 2003, ja sen oli tarkoitus olla sivuprojekti, ja keskittyä musiikin rankempaan osaan, mutta asioiden edetessä siitä on tullut tärkein kanava vinyylijulkaisujen osalta.
FINRG Digital on joukon uusin tulokas, jonka toiminta käynnistettiin 1. syyskuuta 2005. Se julkaisee FINRG Recordingsiin kuuluvien artistien musiikkia MP3-muodossa.
Vuonna 2021 FINRG Recordings päivitti itseään digitalisaation myötä enemmän tämän päivän standardeihin ja lisäsi tarjontaansa eri musiikkityylejä kuten Psykedeelistä Trancea, sekä Technoa.
Levymerkkien lisäksi levy-yhtiö myy toimintaan liittyviä oheistuotteita.
Julkaisut

FINRG
FINRG Hard
FINRG Digital
Ferro

Ferro voi tarkoittaa seuraavia:
Ferro, Kanariansaarten El Hierron entinen nimi, aikoinaan pituuspiirien nollakohta
ferro-ioni, rauta(II)-ioni, Fe2+ -ioni
hinaaja Ferro, kaksi Värtsilän Taalintehtaan tuotantolaitoksella rakennettua hinaajaa
Ferro, sukunimenä:
Andrea Ferro (s. 1973), italialainen laulaja, Lacuna Coil -yhtyeen jäsen
Fiona Ferro (s. 1997), ranskalainen tennispelaaja
Scipione Ferro (1465–1526), italialainen matemaatikko
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ferro”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.