stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raketti
Rakettitekniikan kehittäjiä

Rakettiteknologian uranuurtajia olivat venäläinen Konstantin Tsiolkovski (teoria 1880-luvulta lähtien), yhdysvaltalainen Robert Goddard (ensimmäinen nesteajoainetta käyttävä raketti 1920-luvulla), saksalainen Hermann Oberth, ranskalainen Robert Esnault-Pelterie, neuvostoliittolainen Sergei Koroljov (ensimmäinen mannertenvälinen ballistinen ohjus ja satelliitti vuonna 1957, ensimmäinen miehitetty avaruusalus vuonna 1961) ja saksalainen Wernher von Braun (V-2-ohjus vuonna 1942). Heidän lisäkseen ja osin paljon heitä ennen oli lukuisa joukko ruutirakettien kehittäjiä.
Rakettien matematiikkaa

Rakettien perusyhtälö tunnetaan Tsiolkovskin lakina. Siinä esiintyy muun muassa
massasuhde ja suihkunopeus eli polttoaineen ominaisimpulssi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tamperelaisteekkareiden hybridirakettiprojekti (Arkistoitu – Internet Archive)
Ebba Wieder

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Ebba Wieder
Henkilötiedot
Syntymäaika: 13. heinäkuuta 1998
Syntymäpaikka: Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Seura
Seura: FC Rosengård
Ebba Wieder (s. 13. heinäkuuta 1998) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa FC Rosengårdia.
Käännös suomeksi
Deirdre Lovejoy

| Deirdre Lovejoy> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1962 (ikä 62) Abilene, Texas, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1990–
Merkittävät roolit:  Langalla
Aiheesta muualla
deirdrelovejoy.com
IMDb 
Deirdre Lovejoy (s. 30. kesäkuuta 1962 Abilene, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan asianajaja Rhonda Pearlmanina rikossarjassa Langalla.
Aiheesta muualla

Deirdre Lovejoy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Eino Airo

| Eino Airo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Eino Helmeri Airo
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1934 Marttila
Kuollut: 20. lokakuuta 2022 (88 vuotta) Jyväskylä
Näyttelijä
Palkinnot
 Kultainen taiteilijamerkki 
Eino Airo (14. heinäkuuta 1934 Marttila – 20. lokakuuta 2022 Jyväskylä) oli suomalainen teatterinäyttelijä. Pisimmän jakson hän työskenteli Jyväskylän kaupunginteatterissa. Uransa hän aloitti Turussa 1950-luvulla. Hän näytteli muun muassa Jyväskylässä, Seinäjoella, Raumalla, Kajaanissa, Mikkelissä, Hämeenlinnassa ja Turussa. Teatteritöiden ohella Airo teki jonkin verran televisiotöitä ja pieniä elokuvarooleja. Eläkkeelle jäätyään Airo ohjasi amatööriteattereiden näytelmiä.
Emil Herman Sesemann

Emil Herman Sesemann (21. helmikuuta 1840 Pietari  – 30. maaliskuuta 1907 Pietari) oli suomalainen lääkäri ja valtioneuvos.
Sesemannin vanhemmat olivat viipurilaiseen Sesemannin sukuun kuulunut kauppias Georg Sesemann ja Amalia Charlotta Melart. Hän kävi koulua Viipurissa ja pääsi ylioppilaaksi 1859 Helsingin yksityislyseosta. Hän opiskeli lääketiedettä Helsingin yliopistossa ja Wienissä ja valmistui lääketieteen tohtoriksi Wienin yliopistosta 1868.
Sesemann oli Helsingin yliopistossa anatomian dosenttina 1869–1871. Vuodesta 1872 lähtien Sesemann toimi rautatielääkärinä Valkeasaaren ja Pietarin välisellä rataosuudella. Hän asui sen jälkeen vakinaisesti Pietarissa mutta vieraili usein Suomessa. Sesemann sai valtioneuvoksen arvon.
Sesemann oli naimisissa vuodesta 1871 Marie Ida Baeckmannin kanssa.
Emil Holmberg

Emil Hjalmar Holmberg (17. toukokuuta 1882 – 11. toukokuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja sillanrakennusinsinööri. Hän oli Valtion Rautateiden siltakonstruktööri 1903–1917, ja perusti Oy Constructor Ab:n ja oli sen pääkonstruktööri ja johtaja 1917–1924. Sen jälkeen hän oli Helsingin kaupungin neuvotteleva rakennusinsinööri 1924–1954. Hän sai tekniikan kunniatohtorin arvon 1954.
Desulforudis audaxviator

| Desulforudis audaxviator |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Bakteerit Bacteria
Kunta::  Bakteerit Eubacteria
Pääjakso::  Firmicutes
Luokka::  Clostridia
Lahko::  Clostridiales
Heimo::  Peptococcaceae
Suku::  Desulforudis
Laji::  audaxviator
Kaksiosainen nimi
 Desulforudis audaxviator  Chivian et al. 2008 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Desulforudis audaxviator on ekstremofiili bakteeri, joka elää pohjavedessä 1,5–3 km:n syvyydellä maan pinnasta. Tutkimusten mukaan se elää maan alla muista ekosysteemeistä eristäytyneenä ja oman ekosysteeminsä ainoana lajina. Se on ainoa eliö maailmassa, joka pystyy elämään 60 celsiusasteen lämpötilassa, lähes 3 kilometrin syvyydessä ja hapettomassa elinympäristössä.
Tutkijaryhmä tutki Etelä-Afrikassa lähellä Johannesburgia sijaitsevasta kaivoksesta 2,8 km:n syvyydestä maan sisältä otettua vesinäytettä ja löysi yllättäen siitä vain yhden lajin, D. audaxviatorin.
D. audaxviator saa ravintonsa ympäröivien mineraalien radioaktiivisesta hajoamisesta. D. audaxviator on grampositiivinen sulfaatinpelkistäjäbakteeri.
D. audaxviatorin arvellaan hankkineen osan perimästään muilta arkeilta horisontaalisella geeninsiirrolla.
Nimi

Bakteerin nimi, Desulforudis audaxviator, on peräisin Jules Vernen teoksesta "Matka maan keskipisteeseen". Siinä sankari professori Lidenbrock löytää latinankielisen kirjoituksen "Descende, audax viator, et terrestre centrum attinges" (Laskeudu alas rohkea matkaaja ja saavut Maan keskipisteeseen.).
Aiheesta muualla

Dylan Chivian, Eoin L. Brodie, Eric J. Alm, et al. "Environmental genomics reveals a single-species ecosystem deep within the Earth,", Science, 10 October 2008 doi:10.1126/science.1155495
"At 2.8 km down, a 1-of-a-kind microorganism lives all alone" Physorg 2008-10-09
UniProt, Taxonomy: Desulforudis audaxviator (englanniksi)
Deja Vu (All Over Again)

| Deja Vu All Over Again John Fogerty |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2004
 Julkaistu: 2004
 Tuottaja(t): John Fogerty
 Tyylilaji: rock
John Fogertyn muut julkaisut
| Blue Moon Swamp 2004 | Deja Vu All Over Again 2004 | The Long Road Home 2005 |
Deja Vu All Over Again on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä John Fogertyn 8. sooloalbumi. Se julkaistiin 21. syyskuuta 2004. Levyssä yhdistyy useita musiikkityylejä. Nimikappale vertaa Irakin sotaa Vietnamin sotaan. Kappaleessa "Nobody's Here Anymore" on mukana Dire Straitsista tuttu kitaristi Mark Knopfler.
Kappaleet

"Deja Vu (All Over Again)" - 4:13
"Sugar-Sugar (In My Life)" - 3:30
"She's Got Baggage" - 2:35
"Radar" - 3:08
"Honey Do" - 2:52
"Nobody's Here Anymore" - 4:03
"I Will Walk With You" - 3:02
"Rhubarb Pie" - 3:17
"Wicked Old Witch" - 3:26
"In The Garden" - 3:51
Emil Holmström (muusikko)

Emil Holmström (s. 1980) on suomalainen pianisti. Hän on esiintynyt kamarimuusikkona ja orkesterisolistina. Holmström kuuluu Uusinta-kamariyhtyeen jäseniin, minkä lisäksi hän esiintyy myös muissa kamarimusiikkikokoonpanoissa. Hän on esiintynyt mm. Sinfonia Lahden solistina, ja sekä kantaesittänyt että levyttänyt useiden suomalaissäveltäjien musiikkia.
Eemeli Salminen

Eemeli Salminen (7. syyskuuta 1875 Hollola – 8. maaliskuuta 1946 Hollola) oli suomalainen sanomalehtien perustaja, toimittaja ja päätoimittaja sekä tietokirjailija.
Henkilöhistoria

Eemeli Salmisen vanhemmat olivat talollinen Aadam Aataminpoika ja Lovisa Skruf. Salminen kävi kansakoulun ja Lahden kansanopiston 1893–1894 ja työskenteli puutavara- ja kauppa-alalla 1889–1907. Pohjois-Suomen toimittaja Salminen oli 1908 ja päätoimittaja 1909. Hän perusti Rovaniemen Sanomat -lehden 1909 ja työskenteli sen päätoimittajana 1910. Heinolan Sanomat -lehden toimittaja Salminen oli 1911–1912 ja perustamansa Riihimäen Sanomat -lehden päätoimittaja 1914–1919. Kokkola-lehden toimittaja ja taloudenhoitaja Salminen oli 1923–1924, mitä ennen hän työskenteli Etelä-Hämeen toimittajana ja päätoimittajana. Viimeksi Salminen oli Itä-Hämeen avustaja.
Julkaisuja

Matkailureitti: Wesijärvi – Heinola  – Mankala  – Sitikkala, 1912
Lahden osote- ja ammattikalenteri, 1920, 1935–1936
Heinolan matkaopas: linja-autojen, junien ja laivojen kulkuvuorot kesällä 1933, 1933
Lahden matkaopas: linja-autojen, junien ja laivojen kulkuvuorot Lahdesta kesällä 1933, 1933
Matkan varrelta Lahti-Heinola-Jyväskylä, 1934
Lahden opas ja kartta, 1936
Piirteitä Riihimäen seudun teollisuus- ja liike-elämän kehityksestä: Hyvinkää-Riihimäki-Lahti, 1936
Aiheesta muualla

Pioneerihenkeä ja puoleksi toteutuneita unelmia (vuosina 1875–1946 elänyt riihimäkeläinen toimittaja Eemeli Salminen), 1989. Aatos Alhainen, julkaisussa Suomen lehdistö, 60 (1989) 4, ss. 54–55.
Elaiussa

Elaiussa (m.kreik. Ἐλαιοῦσσα, Elaiūssa tai Elaioussa; lat. Elaeussa) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Elaiussa, kaupunki Jooniassa
Elaiussa eli Sebaste, kaupunki Kilikiassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Elaiussa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Eemeli Salin

| Eemeli Salin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. toukokuuta 1990 (ikä 34) Uusikaupunki
Salibandyn pelaaja
Pelinumero:  9
Pituus:  192
Paino:  92
| Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Maa:  Suomi> Miesten salibandy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Riika 2016 | Salibandy |  |
|  Kultaa | Praha 2018 | Salibandy |  |
|  Hopeaa | Göteborg 2014 | Salibandy |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2020 | Salibandy |  |
Eemeli Salin (s. 2. toukokuuta 1990 Uusikaupunki) on suomalainen salibandypelaaja, joka edustaa Salibandyliigassa pelaavaa |Tampereen Classicia ja Suomen salibandymaajoukkuetta. 192 senttimetriä pitkä oikeakätinen Salin on hyökkääjä, mutta voi pelata myös puolustajana.
Uudenkaupungin Salibandyn kasvatti Salin debytoi Salibandyliigassa kaudella 2010-2011 FBT Karhujen paidassa. Kaudeksi 2011-2012 Salin siirtyi Kooveehen. Ensimmäisellä kaudellaan seurassa Salin voitti SM-pronssia. Salin pelasi Kooveessa neljä kautta. Kaudeksi 2015-2016 hän siirtyi seuran paikallisvastustajaan, Tampereen Classiciin.
Vuonna 2009 alle 19-vuotiaiden MM-hopeaa saavuttanut Salin oli mukana vuoden 2014 aikuisten MM-kilpailuissa, joissa hän teki tehot 3+5 Suomen saavuttaessa hopeaa. Hän oli voittamassa kultaa vuosien 2016 ja 2018 MM-kilpailuissa. Ruotsalainen salibandylehti Innebandymagazinet valitsi Salinin maailman kymmenenneksi parhaaksi miespelaajaksi vuonna 2018
Saavutukset > Maailmanmestaruuskilpailut

Kultaa (2): 2016 ja 2018
Hopeaa (2): 2014 ja 2020
Saavutukset > Salibandyliiga

Kultaa (5): 2016, 2017, 2018, 2019 ja 2021
Pronssia (1): 2012
Saavutukset > Suomen Cup

Kultaa (3): 2018, 2019 ja 2020
Hopeaa (1): 2017
2022
Dnata

| Dnata |
| --- | --- |

Perustettu:  1959
Toimitusjohtaja:  Steve Allen
Kotipaikka:  Dubai, Yhdistyneet arabiemiirikunnat
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  maapalvelut, ruokapalvelut
Liikevaihto:   14,9 mrd. AED (2022–2023)
Liikevoitto:   331 milj. AED (2022–2023)
Henkilöstö:  46 000 (2022–2023)
Emoyhtiö:  The Emirates Group
Kotisivu:  www.dnata.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dnata (lyhenne sanoista Dubai National Air Travel Agency) on arabiemiirikuntalainen ilmailualan yritys. Se tarjoaa lentoasemien maapalveluita, catering-palveluita sekä matkustus- ja rahtipalveluita. Vuonna 1959 perustettu yhtiö kuuluu The Emirates Groupiin. Sen palveluksessa oli tilikauden 2022–2023 lopussa 46 000 työntekijää.
Palvelut

Dnata tarjoaa maapalveluita 86 lentoasemalla, rahdin käsittelyä 48 lentoasemalla ja catering-palveluita 64 lentoasemalla. Tilikauden 2022–2023 aikana Dnata käsitteli yli 710 000 lentoa ja 2,7 miljoonaa tonnia rahtia sekä valmisti 111 miljoonaa annosta lentokoneruokaa. Vuonna 2016 se oli kolmanneksi suurin lentoyhtiöiden catering-palveluiden tarjoaja kuuden prosentin markkinaosuudellaan. Lisäksi Dnata myy matkoja sekä yrityksille että henkilöasiakkaille usean eri brändin kautta.
Aiheesta muualla

Dnatan kotisivut (englanniksi)
Dnatan rahdinkäsittelyajoneuvo Zürichin lentoasemalla.
Elaiochóri

| Elaiochóri Ελαιοχώρι |
| --- | --- |
 Elaiochóri
 Koordinaatit: 40°49′15″N, 24°14′34″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Itä-Makedonia ja Traakia
Alueyksikkö:  Kavála
Kunta:  Pangaío
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  0503020301
Väkiluku (2011):  1 195
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elaiochóri (kreik. Ελαιοχώρι; transl. myös Eleohóri) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Pangaíon kuntaan, Kaválan alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 1 195 (vuonna 2011).
Elaiochórin oliivi- ja oliiviöljymuseo.
Elaiochórin kylä, suomeksi ”Oliivikylä”, sijaitsee 27 kilometriä lounaaseen Kaválasta ja noin viisi kilometriä länteen Néa Péramoksesta. Kylän nähtävyyksiin lukeutuu oliivi- ja oliiviöljymuseo.
Elaiochóri muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ελαιοχωρίου, Topikí Koinótita Elaiochoríou), johon kuuluu varsinaisen Elaiochórin kylän lisäksi kylä Paralía Elaiochoríou. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 222. Aiemmin Elaiochóri kuului Eleftherésin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Pangaíon kunnan Eleftherésin kunnallisyksikköön.
Eduard Kojnok

Eduard Kojnok (14. elokuuta 1933 – 27. lokakuuta 2011) oli slovakialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. kesäkuuta 1956 ja nimitettiin Rožňavan hiippakunnan piispaksi 14. helmikuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat Ján Sokol ja Ján Chryzostom Korec.
Kojnok jäi eläkkeelle 27. joulukuuta 2008.
Emms

Emms on vuosina 1922–1923 valmistettu automerkki. Tehdas sijaitsi Englannin Coventryssa. Emms-autot olivat pieniä ja kevyitä, joissa oli noin 7 kilowatin (10 hevosvoiman) sivuventtiilimoottori, 3 vaihdetta ja ruuvivetopyörästö. Kaksipaikkaisen Tourer-mallin lisäksi Emms valmisti kevyitä urheilullisia avoautoja ja umpiautoja.
Elia Fondaminski

Elia Fondaminski (ven. Илья Исидорович Фондаминский, Ilja Isidorovitš Fondaminski 1880–1942) oli syntyjään venäjänjuutalainen kirjailija ja poliitikko. Hän kuului 1910-luvulla eser-puolueen johtoon ja oli mukana Kerenskin väliaikaisessa hallituksessa Mustanmeren laivaston komissaarina.
Vuodesta 1919 hän asui Ranskassa.
Fondaminski pidätettiin heinäkuussa 1941 ja lähetettiin juutalaisena keskitysleirille. Siellä hän omaksui ortodoksisen uskon. Fondaminski kuoli Auschwitzissa marraskuussa 1942.
Hänet kanonisoitiin yhdessä äiti Maria Skobtsovan kanssa Pyhien joukkoon kuuluvaksi Ekumeenisen patriarkaatin Pyhän Synodin päätöksellä vuonna 2004.
Tämä kanonisointi, jossa äiti Marian lisäksi kanonisoitiin hänen poikansa Georgi Skobtsov (1921–1944), isä Aleksis Medvedkov (1867–1934) ja isä Dimitri Klepinine (1904–1944), oli ensimmäinen kerta, kun ortodoksinen kirkko kanonisoi Länsi-Euroopassa asuneita henkilöitä.
Ranskan uusmarttyyrien yhteiseksi muistopäiväksi Konstantinopolin Pyhä Synodi määräsi heinäkuun 20. päivän.
Eduard Matusevitš

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Matusevitš Grenoblen olympialaisissa 1968. |  Matusevitš Grenoblen olympialaisissa 1968. |  Matusevitš Grenoblen olympialaisissa 1968. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten pikaluistelu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Göteborg 1965 | yhteispisteet |  |
|  Hopeaa | Oslo 1968 | yhteispisteet |  |
|  Pronssia | Lahti 1967 | yhteispisteet |  |
Eduard Antonovits Matusevitš (ven. Эдуард Антонович Матусевич; s. 16. marraskuuta 1937 Minsk) on entinen neuvostoliittolainen pikaluistelija, kansallisuudeltaan valkovenäläinen.
Euroopan mestaruuskilpailuissa Matusevitš saavutti kultaa vuonna 1965, pronssia 1967 ja hopeaa 1968.
Matusevitš osallistui 1 500 metrille talviolympialaisiin Innsbruckissa 1964 sijoittuen kuudenneksi ja Grenoblessa 1968 sijoittuen kahdeksanneksi.
Kansallisissa mestaruuskilpailuissa Matusevitš saavutti yhteispisteissä kultaa vuosina 1964–1966 ja 1968.
Parhaat lajikohtaiset tulokset:
500 m – 40.6 (1968)
1 500 m – 2:04.5 (1968)
5 000 m – 7:35.1 (1965)
10 000 m – 15:43.6 (1968)
Elaine T. Marshall

| Elaine T>  Marshall.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1942 (ikä 82)
Muut tiedot
Omaisuus:  16,2 miljardia dollaria (4/2018)
Yritys:  Koch Industries
Elaine Tettemer Marshall (s. 22. heinäkuuta 1942) on yhdysvaltalainen perijätär, yritysjohtaja ja miljardööri. Hän hallitsee lastensa kanssa rahastoja, joissa on 16 prosenttia Koch Industries -yrityskonsernin osakkeista. Nämä hän peri puolisoltaan J. Howard Marshallilta (1939–2006), joka oli puolestaan perinyt ne isältään James Howard Marshall II:lta (1905–1995). Huhtikuussa 2018 yhdysvaltalainen talousviestintäkonserni Bloomberg arvioi Elene Marshallin varallisuudeksi 16,2 miljardia dollaria. Talousjulkaisu Forbes sen sijaan jätti Marshallin jälleen pois vuoden 2018 miljardöörilistaltaan, vaikka on aiemmin tuonut esille hänen mittavan omaisuutensa.
Käännös suomeksi
Eldorado Business Tower

Eldorado Business Tower
Eldorado Business Tower on vuonna 2007 valmistunut pilvenpiirtäjä São Paulossa Brasiliassa. 36-kerroksinen pilvenpiirtäjä on 141 metriä korkea.
Deiveson Figueiredo

| Deiveson Figueiredo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. joulukuuta 1987 (ikä 36) Soure, Pará, Brasilia
Kansalaisuus:   Brasilia
Vapaaottelija
Lempinimi:  Daico Deus Da Guerra
Aktiivisena:  2012–
Pituus:  165 cm
Paino:  57 kg
Painoluokka:  Kärpässarja
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  paini, brasilialainen jujutsu, nyrkkeily
Seura:  Marajó Brothers Team (2004–2018) Fight Ready (2021–)
Tilastot
Ottelut:  24
Voitot:  21
– tyrmäyksellä:  9
– luovutuksella:  8
– päätöksellä:  4
Tappiot:  2
– luovutuksella:  1
– päätöksellä:  1
Tasapelit:  1
Deiveson Alcântara Figueiredo (s. 18. joulukuuta 1987 Soure, Pará) on brasilialainen kärpässarjan vapaaottelija. Hän on ollut UFC:n kärpässarjan mestari tammikuusta 2022 lähtien. Figueiredo on voittanut kahdesti UFC:n kärpässarjan mestaruuden.
Myös hänen nuorempi veljensä Francisco on vapaaottelija.
Saavutukset

Kärpässarjan mestaruus (kahdesti)
Puolustanut ensimmäisellä kerralla mestaruuttaan kahdesti
Illan kamppailu (kolmesti, vs. Alexandre Pantoja ja Brandon Moreno kahdesti)
Illan suoritus (kerran, vs. Joseph Benavidez)
Muualla

Figueiredo on pelattavana hahmona vapaaottelupelissä EA Sports UFC 4 (2020).
Cry ‘Havoc’

| Cry ‘Havoc’ |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Richard Thorpe
Käsikirjoittaja:   Paul Osborn  Jane Murfin 
Perustuu:  Allan Kenwardin näytelmään
Tuottaja:  Edwin H. Knopf
Säveltäjä:  Daniele Amfitheatrof
Leikkaaja:  Ralph E. Winters
Pääosat:   Margaret Sullavan  Ann Sothern  Joan Blondell 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:  Yhdysvallat 23. marraskuuta 1943
Kesto:  97 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cry ‘Havoc’ on Richard Thorpen ohjaama yhdysvaltalainen sotadraamaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1943. Näyttelijät ovat pääosin naisia, ja sotadraaman pääosissa ovat Margaret Sullavan, Ann Sothern ja Joan Blondell ja sivuosissa Fay Bainter, Marsha Hunt, Ella Raines, Frances Gifford, Diana Lewis, Heather Angel, Dorothy Morris ja Connie Gilchrist. Elokuvassa esiintyvät miehet ovat pienissä sivurooleissa tai avustajina. Cry ‘Havoc’ on Robert Mitchumin varhaisimpia elokuvaesiintymisiä; elokuvassa hänet nähdään lyhyen aikaa kuolevana sotilaana. Lisäksi Cry ‘Havoc’ jäi Diana Lewisin viimeiseksi elokuvaksi.
Elokuva perustuu Allan Kenwardin samannimiseen näytelmään (1942), jonka pohjalta Paul Osborn ja Jane Murfin laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana oli Edwin H. Knopf sekä tuotanto- ja levittäjäyhtiönä Metro-Goldwyn-Mayer. Warner Bros. Digital Distribution julkaisi elokuvan DVD:nä 19. tammikuuta 2010.
Juoni

Cry ‘Havoc’ sijoittuu Bataanin taisteluun, jota käydään Filippiineillä vuoden 1942 alussa. Elokuva kertoo armeijan sairaanhoitajien kamppailusta Bataanin piirityksen aikana.
Tausta ja tuotanto

Alun perin Allan Kenwardin kolminäytöksistä Cry ‘Havoc’ -näytelmää esitettiin pienessä hollywoodilaisessa teatterissa syksyllä 1942. Näytelmän Broadway-versio sai ensi-iltansa New Yorkin Morosco Theatressa 25. joulukuuta 1942 nimellä Proof Thro’ the Night, joka kuitenkin jo 30. joulukuuta vaihdettiin takaisin alkuperäiseen nimeensä kielteisen reaktion takia. Näytelmää esitettiin vain 11 kertaa, ja näytelmän viimeinen esitys oli 2. tammikuuta 1943. Näytelmän pääosia esittivät muun muassa Carol Channing ja Ann Shoemaker.
Elokuvayhtiö MGM osti näytelmän elokuvaoikeudet sen Hollywoodin esityskauden aikana 20 000 dollarilla, ja myöhemmin MGM maksoi lisäksi 15 000 dollaria Broadway-version elokuvaoikeuksista. Aluksi Mervyn LeRoyn oli tarkoitus ohjata elokuva, mutta hänet korvattiin Richard Thorpella huhtikuussa 1943. Monia näyttelijöitä harkittiin elokuvan pääosiin, kuten Joan Crawfordia, Merle Oberonia, Hedy Lamarria, Eve Ardenia, Lana Turneria, Donna Reediä, June Allysonia, Marilyn Maxwellia, Ann Sheridania ja Laura La Plantea. Lopulliset elokuvan näyttelijät palkattiin rooleihin juuri ennen kuvausten alkua huhti-toukokuussa 1943.
Cry ‘Havoc’ -elokuvan kuvaukset alkoivat 13. toukokuuta 1943. Elokuva kuvattiin MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä ja Kalifornian Montebellossa. Elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen 30. kesäkuuta 1943. Uusinta- ja lisäkuvaukset kuvattiin heinä-syyskuussa 1943.
Julkaisu ja vastaanotto

Cry ‘Havoc’ sai Yhdysvaltain ensi-iltansa New Yorkissa 23. marraskuuta vuonna 1943, ja elokuvan maanlaajuinen ensi-ilta Yhdysvalloissa oli seuraavan vuoden helmikuussa. Bataanin taistelu oli elokuvan ilmestymisen aikaan uutisoitu ajankohtainen tapahtuma, joka toi elokuvalle menestystä. Vaikka elokuvakriitikot pitivät elokuvaa enemmän teatterimaisena näytelmänä kuin elokuvana, heidän mielestään elokuva on rehellinen kuvaus sodasta.
Aiheesta muualla

Cry ‘Havoc’ Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Cry ‘Havoc’ AllMoviessa. (englanniksi)
Cry 'Havoc' (1944) Turner Classic Movies – TCM. Arkistoitu 6.12.2014. Viitattu 3.11.2014. (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Emil Pakkala

Emil Pakkala (26. joulukuuta 1867 Tornio – 16. tammikuuta 1952 Rauma) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Pakkalan vanhemmat olivat tilanomistaja Johan Erik Pakkala ja Maria Katariina Lemke ja puoliso 1901–1936 Severiina Saarela. Pakkala oli sekä kultasepän opissa että nahkurimestari A. J. Westendin oppipoika Oulussa 1887–1890 ja mestarin kisällinä 1890. Hän kävi käsityöläiskoulun ja suoritti yksityisiä kauppa- ja kirjanpitokursseja sekä harjoitti opintoja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Pakkala teki myös opintomatkoja useisiin eri maihin 1890-luvulla.  Hänellä oli oma liike Helsingissä, mutta hän työskenteli myös eri nahkaliikkeiden palveluksessa ja oli Munkkisaaren nahkatehtaan työnjohtaja 1898–1901. Oma nahkatehdas Helsingissä Pakkalalla oli 1901–1913. Hän oli Nahkatehdas Oy Pakkala & Nikanderin perustajaosakas ja johtaja 1912–1915 ja Rauman Nahkatehdas Oy:n enemmistöosakas ja toimitusjohtaja vuodesta 1915. Pakkala oli mukana perustamassa Suomen Nahkatehtaitten Keskus Oy:tä ja kuului yhtiön johtokuntaan. Hän oli myös Suomen Valtamerentakainen Kauppa Oy:n hallintoneuvoston jäsenenä ja oli Tampereen kauppakamarin Rauman osaston puheenjohtajana. Tiilitehtaan Helsingin maalaiskunnan Tikkurilassa Pakkala omisti 1907–1910 ja maatilan Vihdissä 1917–1936. Pakkala oli Kansallisen Kokoomuksen perustajajäsen 1918. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1936.