Nikolai Volkoff
Ura

Nuori Peruzović oli Jugoslavian voimannostojoukkueessa vuoteen 1967, jolloin hän loikkasi Kanadaan ollessaan voimannostojoukkueessa Itävallassa Wienissä. Hän sai Calgaryssa koulutusta legendaariselta Stu Hartilta. Hän siirtyi Yhdysvaltoihin vuonna 1970.
Heti saavuttuaan Kanadaan Peruzović alkoi painia World Wide Wrestling Federationin kilpailuissa (WWWF, nykyisin WWE) nimellä Nicolai Volkoff. Ensimmäisen ottelun hän otteli vuonna 1968, kun hän haastoi loppuunmyydyllä Madison Square Gardenilla legendaarisen Bruno Sammartinon WWWF:n mestaruudesta. Pian ottelun jälkeen hän alkoi käyttää nimeä Bebo Mongol, ja Lou Albanon manageroimana hän voitti yhdessä Geto Mongolin kanssa WWWF International Tag Team Championship -mestaruuden. Hävittyään sen lyhyen ajan sisällä Luke Grahamille ja Tarzan Taylorille, Peruzović ryhtyi soolopainijaksi ja alkoi käyttää nimeä Nikolai Volkoff.
Vuonna 1974 Peruzović kävi yhden uransa ikimuistoisimmista otteluista, kun hän haastoi Sammartinon uusintaotteluun, jälleen täpötäydellä Madison Square Gardenilla. Ottelu kesti huimat 53 minuuttia ja päättyi tasapeliin. Uransa alkuaikoina Peruzović haastoi useita WWWF:n mestareita ja antoi aina kaikkensa, muttei koskaan voittanut titteliä.
Myöhemmin samana vuonna Peruzović siirtyi AWA:han (American Wrestling Association), ja alkoi käyttää nimeä Boris Breznikoff. Hänen managerinaan toimi yksi ammattipainin historian suurimmista managereista, Bobby "The Brain" Heenan. Peruzovićin ura AWA:ssa oli lyhytaikainen ja kahden vuoden päästä hän palasi WWF:ään, käyttäen jälleen nimeä Nikolai Volkoff. Tänä aikana hänen ilmoitettiin olevan kotoisin Mongoliasta. Peruzović aloitti vihanpidon entisen vastustajansa Sammartinon kanssa. Tämä alkoi, kun Peruzović hyökkäsi Sammartinon kimppuun kesken tämän haastattelun. He kohtasivat monta kertaa täpötäysillä areenoilla. Tällöin Peruzović alkoi käyttää ensimmäistä tavaramerkkiään; hän murskasi kehään saapuessaan tuoreen omenan yhdellä kädellä, näyttääkseen mitä aikoo tehdä vastustajalleen.
1980-luvun alussa Peruzović paini Cowboy Bill Wattsin leivissä.
Vuonna 1984 Peruzović palasi WWF:ään (nimi muuttui vuonna 1980) ja liittoutui Iron Sheikin kanssa, muodostaen tiimin nimeltä "Foreign Legion" Freddie Blassien toimiessa heidän managerinaan. Tällöin Peruzovićin ilmoitettiin olevan neuvostoliittolainen ja hän lauloi Neuvostoliiton hymnin ennen jokaista otteluaan; tämä oli kikka, jolla yleisö saatiin vihaamaan ulkomaalaisia, "Amerikkaa vihaavia" Peruzovićia ja Iron Sheikiä.
Peruzović ja Iron Sheik voittivat himoitut WWF Tag Team -mestaruudet U.S Expressilta (joukkue, johon kuuluivat Mike Rotundo sekä Barry Windham) kaikkien aikojen ensimmäisessä WrestleManiassa 31. maaliskuuta 1985. Hävittyään tittelit takaisin Rotundolle ja Windhamille kolmea kuukautta myöhemmin, Peruzović alkoi käydä enemmän yksinotteluja, ja aloitti mainitsemisen arvoisen vihanpidon Corporal Krischnerin kanssa.
Kaksikko paini jälleen yhdessä vuonna 1987 järjestetyssä WrestleMania III -tapahtumassa, jossa kohtasivat The Killer Bees -ryhmän. Peruzović ja Sheik voittivat diskauksella alta kuuden minuutin. Peruzović paini vielä muutaman vuoden, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1992. Tämän jälkeen hän on kuitenkin tehnyt satunnaisesiintymisiä, joista kuuluisin lienee vuoden 2001 WrestleMania X-Seven. Tässä tapahtumassa hän osallistui Gimmick Battle Royal -otteluun, jossa oli mukana 18 muutakin legendaarista tähteä. Hänen kumppaninsa Iron Sheik voitti tuon matsin.
3. helmikuuta 2005 Peruzović pääsi monien muiden legendojen ohella WWE Hall of Fameen. Seremonia pidettiin Gibson Amphitheatressa Los Angelesissa, ja hänet esitteli Jim Ross.
10. maaliskuuta 2008 esitetyssä RAW:ssa nähtiin revansseja aiemmista WrestleManioista. Kyseisessä jaksossa Peruzović kohtasi yhdessä Iron Sheikin kanssa U.S. Express -joukkueen, jota vastaan he ottelivat ensimmäisessä WrestleManiassa. Ennen ottelun alkua Jillian Hall keskeytti heidät ja tuli laulamaan Bruce Springsteenin kappaleen Born in the U.S.A.