stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ljubov Gurina

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1983 | 800 metriä |  |
|  Pronssia | Rooma 1987 | 800 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Stuttgart 1986 | 800 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Glasgow 1990 | 800 metriä |  |
Maa:   Venäjä
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 1993 | 800 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1994 | 800 metriä |  |
Ljubov Mihailovna Gurina (ven. Любовь Михайловна Гурина, s. 6. elokuuta 1957 Matuškino, Kirovin alue) on venäläinen keskimatkojen juoksija, joka uransa aikana edusti myös Neuvostoliittoa ja Itsenäisten valtioiden yhteisöä.
Gurina saavutti Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hopeaa 800 metrin juoksussa ajalla 1.56,11. Hän sai samalla matkalla pronssia Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986  ajalla 1.57,73 ja Rooman MM-kilpailuissa 1987 ajalla 1.55,56. Soulin olympialaisissa 1988 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä.
Gurina voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden 800 metrillä Glasgow'ssa 1990 ajalla 2.01,63. Splitin EM-kilpailuissa hän oli samalla matkalla seitsemäs. Hän sijoittui Sevillan sisäratojen MM-kilpailuissa 1991 800 metrillä neljänneksi ja Barcelonan olympialaisissa 1992 kahdeksanneksi.
Gurina saavutti Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hopeaa 800 metrillä ajalla 1.57,10. Hän voitti samalla matkalla Euroopan-mestaruuden Helsingissä 1994 ajalla 1.58,55. Hän oli Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 800 metrillä seitsemäs.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 1.55,56 | Rooma | 31. elokuuta 1987 |
| 1 000 m | 2.32,97 | Villeneuve-d'Ascq | 2. heinäkuuta 1993 |
| 1 500 m | 4.02,47 | Monaco | 2. elokuuta 1994 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 1.59,21 | Moskova | 14. helmikuuta 1990 |
Pieni-Zab

| Pieni-Zab |
| --- | --- |

Alkulähde:  Iran
Laskupaikka:  Tigris, Irak
Maat:   Iran  Irak

Pieni-Zab on Zagrosvuorilta Iranissa alkunsa saava ja Irakin läpi Tigrikseen laskeva joki.
Pieni-Zab saa alkunsa Zagrosvuorilta ja se alkaa muodostuen useista eri puroista hieman Iranin puolella lähellä Irakin vastaista rajaa niinsanotun Mukri Kurdistanin alueella. Joki virtaa Irakin puolella kohti etelää Dukanin padolle ja edelleen Altin Köprün ohi yhdistyen lopulta Tigrisjokeen noin 80 kilometriä Tikritin kaupungista Tigrisiä ylävirtaan.
Pieni-Zabin arabiankielinen nimi on Az-Zāb aṣ-Ṣaġīr (الزاب الصغير), persiankielinen Zāb-e Kuchek (زاب کوچک) ja kurdinkielinen Zêi Koya. Muinaiset assyrialaiset tunsivat sen nimellä Zabū šupalū. Klassisen kreikankielinen nimi joelle oli Kápros (Κάπρος) ja bysantin kreikkalainen nimi oli  Mikro Zvao (μικρω Ζβαω).
Leonardo Bittencourt

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Leonardo Bittencourt
Syntymäaika: 19. joulukuuta 1993 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Leipzig, Saksa
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 171 senttimetriä
Seura
Seura: Werder Bremen
Junioriseurat
2005–2010: Energie Cottbus
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2012 | Energie Cottbus | 29 | (2) |
| 2010–2012 | Energie Cottbus II | 4 | (2) |
| 2012–2013 | Borussia Dortmund | 5 | (1) |
| 2012–2013 | Borussia Dortmund II | 12 | (1) |
| 2013–2015 | Hannover 96 | 57 | (5) |
| 2015–2018 | 1. FC Köln | 67 | (11) |
| 2018– | TSG 1899 Hoffenheim | 22 | (1) |
| 2019–2020 | → Werder Bremen | 28 | (4) |
| 2020– | Werder Bremen | 74 | (9) |
Maajoukkue
| 2010–2011 | Saksa U18 | 8 | (0) |
| 2011 | Saksa U19 | 2 | (0) |
| 2012–2013 | Saksa U20 | 5 | (2) |
| 2012–2015 | Saksa U21 | 20 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. elokuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 29. kesäkuuta 2020.
Leonardo Bittencourt (s. 19. joulukuuta 1993 Leipzig) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Bundesliigassa pelaavaa Werder Bremeniä.
Ammattilaisura

Bittencourt on Energie Cottbusin kasvatti, ja teki debyyttinsä seuran edustusjoukkueessa 2. Bundesliigassa keväällä 2011. Hän pelasi Cottbusissa 29 liigaottelua ja teki kaksi maalia. Kesällä 2012 Bittencourt siirtyi Borussia Dortmundiin arviolta kolmen miljoonan euron siirtosummalla.
Dortmundissa Bittencourt jäi kuitenkin vähälle peliajalle: hän pelasi Bundesliigassa viisi ottelua, joissa teki yhden maalin, ja Mestarien liigassa hän pelasi yhdessä ottelussa kaksi minuuttia. Seuraavana kesänä seura myi hänet Hannover 96:lle, samalla kolmen miljoonan euron summalla kun BVB oli hänet edellisenä kesänä ostanut. Sopimukseen sisältyi kuitenkin Dortmundille noin kuuden miljoonan euron takaisinosto-optio. Hän pelasi Hannoverissa 57 bundesliigaottelua, joissa teki viisi ja syötti kahdeksan maalia.
Bittencourt siirtyi Kölniin 2,5 miljoonalla eurolla kesällä 2015. Hän pelasi seurassa kolmen kaiden aikana 67 liigaottelua, joissa teki 11 maalia ja antoi 14 maalisyöttöä. Eurooppa-liigan neljässä ottelussa hän alusti kaksi maalia. Hän siirtyi Hoffenheimiin kuudella miljoonalla eurolla kesällä 2018. Avauskaudellaan hän teki 21 bundesliigaottelussa yhden maalin ja syötti kolme. Mestarien liigan kolmessa ottelussa hän syötti yhden maalin. Hän pelasi kauden 2019–2020 ensimmäisen liigaottelunsa Hoffenheimissa mutta siirtyi syyskuun alussa lainalle saman sarjan Werder Bremeniin. Hän siirtyi Bremeniin vakituisesti seuraavana kesänä. Hän on pelannut Bremenissä kauden 2022–2023 loppuun mennessä kaikkiaan 80 bundesliigaottelua, joissa hän on tehnyt 11 maalia ja antanut kuusi malisyöttöä. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 22 2. Bundesliigan ottelua ja teki kaksi maalia.
Muuta

Bittencourtin isä, brasilialainen Franklin Bittencourt on myös entinen ammattilaisjalkapalloilija. Myös Leonardolla on Brasilian kansalaisuus, ja teoriassa hän pystyisi aikuisten tasolla pelaamaan Saksan maajoukkueen sijaan Brasilian Seleçãossa. Bittencourt on pelannut Saksan nuorisomaajoukkueissa mutta yhtään A-maaottelua hänellä ei ole tilillään. Hän pelasi Saksan kaikki neljä ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015.
Limanuljaskat

| Limanuljaskat |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Boletales
Heimo::  Gomphidiaceae
Suku::  Limanuljaskat Gomphidius  Fr.
Infobox OKNimi-testi OK: 
Limanuljaskat (Gomphidius) on sienisuku, johon kuuluu kolme Suomessa esiintyvää lajia. Vuonna 1821 suvulle annettiin nimi Gomphus, mutta vuonna 1825 se vaihdettiin nykyiseen nimeen. Limanuljaska oli ensimmäinen sukuun luokiteltu laji.
Suomessa esiintyvät lajit

Limanuljaska Gomphidius glutinosus
Punanuljaska Gomphidius roseus
Lehtikuusennuljaska Gomphidius maculatus
Käännös suomeksi
La Vie promise

| La Vie promise |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Olivier Dahan
Käsikirjoittaja:   Olivier Dahan  Agnès Fustier-Dahan 
Tuottaja:  Éric Névé
Kuvaaja:  Alex Lamarque
Leikkaaja:  Richard Marizy
Pukusuunnittelija:  Gigi Lepage
Lavastaja:  Marco Bardochan
Pääosat:   Isabelle Huppert  Pascal Greggory  Maud Forget 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  La Chauve Souris
Ensi-ilta:   2002-9-44. syyskuuta 2002 (Ranska)  
Kesto:  93 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
La Vie promise (kansainvälisesti Ghost River tai The Promised Life) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Olivier Dahanin ohjaama ja käsikirjoittama ranskalainen psykologinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert, Pascal Greggory ja Maud Forget. Olivier Dahan käsikirjoitti elokuvan Agnès Fustier-Dahanin kanssa. Elokuvan tuottajana oli Éric Névé. La Vie promise kilpaili vuoden 2002 San Sebastiánin elokuvajuhlilla, missä Olivier Dahan oli ehdokkaana pääkilpailussa parhaan elokuvan Kultaisen simpukan saajaksi.
Juoni

Sylvia (Isabelle Huppert) on 40-vuotias Nizzassa työskentelevä prostituoitu, jonka hylkäämä 14-vuotias Laurence-tytär (Maud Forget) saapuu yllättäen hänen asunnolleen tapaamaan biologista äitiään. Laurence vierailee äitinsä luona huonoon aikaan, sillä Sylvia on juuri silloin kahden sutenöörin pahoinpitelemänä. Kun Laurence puukottaa toisen sutenööreistä puolustaakseen Sylviaa, niin tyttären kuin äidinkin on paettava kaupungista maaseudulle. Sylvia yrittää löytää entisen aviomiehensä, jonka kanssa hänellä on 8-vuotias poika. Laurence sen sijaan yrittää löytää yhteyden äitiinsä tämän vastahakoisuudesta huolimatta. He tapaavat salaperäisen Joshua-nimisen karkulaisen (Pascal Greggory), joka liittyy heidän seuraansa. Sylvia kohtaa ongelmallisen menneisyytensä ja yrittää saada tolkkua elämästään.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Isabelle Huppert  | … |  Sylvia   |
|  Pascal Greggory  | … |  Joshua   |
|  Maud Forget  | … |  Laurence   |
|  Fabienne Babe  | … |  Sandra   |
|  André Marcon  | … |  Piotr   |
|  Janine Souchon  | … |  Marie-Josée   |
Tuotanto

La Vie promisen kuvauspaikkoina olivat muun muassa Pariisi, Grenoblen kaupunki Isèressä, Nizzan kaupunki Alpes-Maritimesissä ja La Ciotatin kunta Bouches-du-Rhônessa. Elokuvan budjettina oli 4 970 000 euroa ja tuotantoyhtiönä La Chauve Souris. Elokuvaa oli tuottamassa myös muun muassa Bac Films, France 2 Cinéma, StudioCanal ja Rhône-Alpes Cinéma.
Julkaisu ja vastaanotto

La Vie promise sai ensi-iltansa Ranskassa 4. syyskuuta 2002 ja oli Bac Filmsin teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 124 626 katsojaa.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 45% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 5,5/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 22 arviointiin. 550 käyttäjästä 48% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,2/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 14 arvostelun perusteella elokuva on saanut 52 pistettä sadasta mahdollisesta. Internet Movie Databasen 628 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,1/10.
La Vie promise julkaistiin Ranskassa DVD:lle 1. huhtikuuta 2003.
Aiheesta muualla

La Vie promise Internet Movie Databasessa (englanniksi)
La Vie promise Elonet.
La Vie promise AllMoviessa. (englanniksi)
La Vie promise AlloCinéssä (ranskaksi)
Limanowan piirikunta

Limanowan piirikunta (puol. powiat limanowski) on Puolan piirikunta Vähä-Puolan voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 131 734. Piirikunnan hallintokeskus on Limanowan kaupunki. Kunnat Limanowan piirikunnassa ovat Dobra, Jodłownik, Kamienica, Laskowa, Limanowa, Łukowica, Mszana Dolna, Niedźwiedź, Słopnice ja Tymbark.
Limanowan piirikunnan pinta-alasta 38,7 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2019. Se rajautuu Bochnian, Brzeskon, Nowy Sączin, Nowy Targin ja Myślenicen piirikuntiin.
Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 49,9 prosenttia oli naispuolisia ja 50,1 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 23,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,1 prosenttia ja eläkeikäiset 15,8 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 37,6 vuotta, mikä on pienempi kuin koko Puolan väestön keski-ikä. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 805 lasta. Limanowan piirikunnan väkiluvun ennustetaan kasvavan 138 681 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Limanowan piirikunta Wikimedia Commonsissa
Podaleirios

Podaleirios (m.kreik. Ποδαλείριος, lat. Podalirius, Podaleirius) oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan sodan sankari.
Podaleirios oli lääketieteen jumalan Asklepioksen ja Epionen poika ja Makhaonin veli. Hän oli yksi Helenan kosioista, ja uskollisena antamalleen valalle hän purjehti veljensä kanssa Troijaan kolmellakymmenellä aluksella osallistuakseen Troijan sotaan kreikkalaisten puolella.
Troijan sodassa Podaleirios osoittautui veljensä tavoin vertaansa vailla olevaksi parantajaksi, ja koska heitä tarvittiin haavoittuneiden hoitoon, eivät he osallistuneet varsinaisiin sotatoimiin ollenkaan. He paransivat myös Filokteteen käärmeen pureman, mikä mahdollisti hänen osallistumisensa sotaan ja voittamaan sen. Hänet kuitenkin mainitaan yhtenä Troijan puuhevoseen piiloutuneista sotureista.
Sodan päätyttyä hän päätti hylätä laivansa ja jatkaa matkaansa jalkaisin Kolofoniin, jossa hän osallistui Kalkhaan hautajaisiin. Hän jatkoi matkaansa Delfoihin, jossa hän kysyi oraakkelilta neuvoa, mihin hänen pitäisi asettua. Oraakkeli kertoi hänen pitävän asettua paikkaan, jossa putoava taivas ei häntä vahingoittaisi, jolloin hän jäi Karian Khersonneseen, joka oli vuorien ympäröimä. Toisen version mukaan Podaleirios eksyi purjehtiessaan takaisin kotimaahansa Troijasta, ja asettui Karian Syrnokseen.
Podaleirioksen pojaksi Syrnen kanssa mainitaan Hippolokhos (I). Asklepiadien suku ja lääkäreiden ammattikunta katsoi olevansa Asklepioksen jälkeläisiä suoraan alenevassa polvessa Podaleirioksen ja Hippolokhoksen kautta.
Leo Golowin

Leo Golowin vuonna 1960.
Leonid (Leo) Golowin (25. helmikuuta 1903 Pietari, Venäjä – 23. toukokuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Henkilöhistoria

Leo Golowinin vanhemmat olivat kenraalimajuri Alexander Golowin ja Elin Weckström ja toinen puoliso vuodesta 1942 Maggie Furuhjelm. Ylioppilaaksi Golowin tuli 1921 ja teki useita teatterialan opintomatkoja Keski-Eurooppaan 1920- ja 1930-luvulla. Näyttelijäntyönsä hän aloitti 1925, näyttelijänä ja ohjaajana hän työskenteli 1931–1937. Golowin oli Åbo Svenska Teaternin johtaja 1937–1945 ja Helsingin Svenska Teaternin johtaja 1945–1952. Hänet palkittiin vuonna 1957 Pro Finlandia -mitalilla.
Filmografia

Polyteekkarifilmi, 1924
Kyllä kaikki selviää..., 1926
En perfekt gentleman (Todellinen gentlemanni), 1927
Falskspelare, 1961
Julkaisuja

Plats så scenen: En skådespelare ser på sin värld. Söderström, 1961.
Aiheesta muualla

Leo Golowin Elonetissä.
Leo Golowin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lentopallo Euroopan kisoissa 2015 – miesten turnaus

Euroopan kisojen 2015 miesten lentopallo järjestettiin Bakı Kristal Zalıssa Bakussa 14.–28.6.2015.
Alkulohkot

Alkulohkoissa joukkueiden järjestys määräytyi ensisijaisesti voitettujen otteluiden määrän perusteella. Toissijaisesti ratkaisivat ottelupisteet, joita saa 3-0 ja 3-1 -voitosta 3, 3-2 -voitosta 2 ja 2-3 -tappiosta 1. Voittojen ja ottelupisteiden ollessa tasan ratkaisee eräsuhde, sitten eräpisteiden suhde ja lopuksi keskinäinen ottelu.
Alkulohkot > Lohko A

| sija | Joukkue | Ottelut> Voitot | Ottelut> tappiot | Ottelut> Pisteet | Erät> Voitot | Erät> tappiot | Erät> eräsuhde | Eräpisteet> Voitot | Eräpisteet> tappiot | Eräpisteet> suhde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Puola | 5 | 0 | 12 | 15 | 6 | 2.500 | 464 | 401 | 1.157 |
| 2 |  Ranska | 4 | 1 | 12 | 14 | 5 | 2.800 | 431 | 381 | 1.131 |
| 3 |  Turkki | 3 | 2 | 9 | 11 | 9 | 1.222 | 449 | 414 | 1.085 |
| 4 |  Serbia | 2 | 3 | 8 | 11 | 9 | 1.222 | 430 | 419 | 1.026 |
| 5 |  Suomi | 1 | 4 | 2 | 3 | 14 | 0.214 | 334 | 403 | 0.829 |
| 6 |  Azerbaidžan | 0 | 5 | 2 | 4 | 15 | 0.267 | 356 | 446 | 0.798 |
| A-lohkon ottelut  | A-lohkon ottelut  | A-lohkon ottelut  | A-lohkon ottelut  | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14. kesäkuuta | Serbia  | 1–3 |  Turkki  | 15–25 | 25–21 | 20–25 | 18–25 | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 14. kesäkuuta | Azerbaidžan  | 2–3 |  Suomi  | 25–22 | 25–21 | 18–25 | 18–25 | 13–15 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 14. kesäkuuta | Puola   | 3–2 |  Ranska | 25–27 | 25–20 | 25–20 | 10–25 | 15–10 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 16. kesäkuuta | Suomi  | 0–3 |  Ranska  | 24–26 | 23–25 | 23–25 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 16. kesäkuuta | Turkki  | 2–3 |  Puola  | 20–25 | 19–25 | 30–28 | 25–22 | 13–15 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 16. kesäkuuta | Azerbaidžan  | 0–3 |  Serbia  | 22–25 | 18–25 | 19–25 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 18. kesäkuuta | Suomi  | 0–3 |  Turkki  | 14–25 | 16–25 | 13–25 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 18. kesäkuuta | Azerbaidžan  | 0–3 |  Ranska  | 17–25 | 16–25 | 18–25 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 18. kesäkuuta | Serbia  | 2–3 |  Puola  | 25–13 | 25–21 | 15–25 | 23–25 | 9–15 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 20. kesäkuuta | Ranska   | 3–0 |  Turkki | 25–23 | 25–19 | 25–16 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 20. kesäkuuta | Serbia   | 3–0 |  Suomi | 25–16 | 28–26 | 25–20 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 20. kesäkuuta | Puola   | 3–0 |  Azerbaidžan | 25–14 | 25–13 | 25–17 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 22. kesäkuuta | Puola   | 3–0 |  Suomi | 25–21 | 25–20 | 25–10 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 22. kesäkuuta | Ranska   | 3–2 |  Serbia | 21–25 | 17–25 | 25–23 | 25–18 | 15–11 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 22. kesäkuuta | Turkki   | 3–2 |  Azerbaidžan | 25–18 | 25–17 | 22–25 | 21–25 | 20–18 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
Alkulohkot > Lohko B

| sija | Joukkue | Ottelut> Voitot | Ottelut> tappiot | Ottelut> Pisteet | Erät> Voitot | Erät> tappiot | Erät> eräsuhde | Eräpisteet> Voitot | Eräpisteet> tappiot | Eräpisteet> suhde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Saksa | 4 | 1 | 12 | 13 | 3 | 4.333 | 391 | 330 | 1.185 |
| 2 |  Venäjä | 4 | 1 | 12 | 13 | 5 | 2.600 | 438 | 384 | 1.141 |
| 3 |  Bulgaria | 4 | 1 | 11 | 12 | 7 | 1.714 | 445 | 406 | 1.096 |
| 4 |  Slovakia | 2 | 3 | 6 | 7 | 11 | 0.636 | 378 | 427 | 0.885 |
| 5 |  Belgia | 1 | 4 | 3 | 6 | 14 | 0.429 | 391 | 461 | 0.848 |
| 6 |  Italia | 0 | 5 | 1 | 4 | 15 | 0.267 | 421 | 456 | 0.923 |
| B-lohkon ottelut  | B-lohkon ottelut  | B-lohkon ottelut  | B-lohkon ottelut  | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14. kesäkuuta | Slovakia   | 3–1 |  Italia | 25–23 | 25–22 | 22–25 | 25–21 | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 14. kesäkuuta | Belgia  | 2–3 |  Bulgaria  | 16–25 | 25–23 | 20–25 | 25–23 | 11–15 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 14. kesäkuuta | Saksa  | 1–3 |  Venäjä  | 20–25 | 25–20 | 23–25 | 21–25 | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 16. kesäkuuta | Venäjä   | 3–0 |  Belgia | 25–18 | 25–18 | 25–23 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 16. kesäkuuta | Saksa   | 3–0 |  Slovakia | 25–15 | 25–18 | 25–23 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 16. kesäkuuta | Bulgaria   | 3–1 |  Italia | 25–21 | 22–25 | 34–32 | 25–19 | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 18. kesäkuuta | Bulgaria  | 0–3 |  Saksa  | 20–25 | 18–25 | 22–25 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 18. kesäkuuta | Venäjä   | 3–1 |  Slovakia | 24–26 | 25–17 | 25–18 | 25–20 | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 18. kesäkuuta | Italia  | 2–3 |  Belgia  | 24–26 | 25–16 | 19–25 | 25–12 | 13–15 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 20. kesäkuuta | Slovakia   | 3–1 |  Belgia | 25–22 | 19–25 | 25–21 | 25–19 | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 20. kesäkuuta | Venäjä  | 1–3 |  Bulgaria  | 22–25 | 25–18 | 23–25 | 17–25 | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 20. kesäkuuta | Saksa   | 3–0 |  Italia | 25–18 | 25–22 | 27–25 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 22. kesäkuuta | Belgia  | 0–3 |  Saksa  | 22–25 | 11–25 | 21–25 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 22. kesäkuuta | Bulgaria   | 3–0 |  Slovakia | 25–14 | 25–17 | 25–19 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 22. kesäkuuta | Italia  | 0–3 |  Venäjä  | 17–25 | 15–25 | 30–32 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
Pudotuspelit

Puolivälierissä lohkovoittajat saivat vastaansa toisen lohkon neljänneksi sijoittuneen. Kakkosten ja kolmosten parit arvottiin.
| Puolivälierät  | Puolivälierät  | Puolivälierät  | Puolivälierät  | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 24. kesäkuuta | Puola   | 3–0 |  Slovakia | 25–16 | 25–23 | 25–19 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 24. kesäkuuta | Turkki  | 1–3 |  Bulgaria  | 26–24 | 19–25 | 17–25 | 20–25 | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 24. kesäkuuta | Ranska  | 0–3 |  Venäjä  | 23–25 | 23–25 | 22–25 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 24. kesäkuuta | Serbia  | 0–3 |  Saksa  | 24–26 | 24–26 | 17–25 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Välierät  | Välierät  | Välierät  | Välierät  | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 26. kesäkuuta | Puola  | 2–3 |  Bulgaria  | 14–25 | 25–19 | 22–25 | 25–23 | 13–15 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 26. kesäkuuta | Venäjä  | 1–3 |  Saksa  | 17–25 | 25–18 | 18–25 | 18–25 | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Pronssiottelu  | Pronssiottelu  | Pronssiottelu  | Pronssiottelu  | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 28. kesäkuuta | Puola  | 1–3 |  Venäjä | 24–26 | 25–23 | 23–25 | 23–25 | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Loppuottelu  | Loppuottelu  | Loppuottelu  | Loppuottelu  | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 28. kesäkuuta | Bulgaria  | 1–3 |  Saksa | 16–25 | 18–25 | 31–29 | 21–25 | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
Lonerism

| Lonerism Tame Impala |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2010–2012 Perth & Pariisi
 Julkaistu: 5. lokakuuta 2012
 Formaatti: LP, digitaalinen, CD
 Tuottaja(t): Kevin Parker
 Tyylilaji: psykedeelinen rock
 Kesto: 51.53
 Levy-yhtiö: Modular
Listasijoitukset
  Australia 4.
Tame Impalan muut julkaisut
| Innerspeaker 2010 | Lonerism 2012 | Live Versions 2014 |
Singlet albumilta Lonerism
 ”Elephant” Julkaistu: 26. heinäkuuta 2012  ”Feels Like We Only Go Backwards” Julkaistu: 1. lokakuuta 2012  ”Mind Mischief” Julkaistu: 25. tammikuuta 2013
Lonerism on australialaisen psykedeelistä rock -musiikkia tuottavan yhtye Tame Impalan toinen studioalbumi, jonka julkaisi Modular Records 5. lokakuuta 2012. Albumilta julkaistiin kolme singleä, "Elephant", "Feels Like We Only Go Backwards" ja "Mind Mischief".
Yhtyeen laulaja ja multi-instrumentalisti Kevin Parker sävelsi, soitti ja sanoitti jokaisen albumin kappaleen itse Jay Watsonin kanssa, joka soitti koskettimia ja pianoa kappaleilla "Apocalypse Dreams" ja "Elephant". Albumi nauhoitettiin vuosien 2010-2012 Parkerin kotistudioilla Pariisissa, Ranskassa ja Perthissä, Australiassa. Albumin kappaleet käsittelevät muun muassa yksinäisyyttä ja eristäytymistä yhteiskunnasta.Parkerin mukaan albumin tyyli kuulostaa 70-luvun progepopilta ja he ottivat inspiraatiota Supertrampilta.
Kappaleet

Be Above It – 3.21
Endors Toi – 3.06
Apocalypse Dreams – 5.56
Mind Mischief – 4.31
Music to Walk Home By – 5.12
Why Won't They Talk To Me – 4.46
Feels Like We Only Go Backwards – 3.12
Keep On Lying – 5.54
Elephant – 3.31
She Just Wont Believe Me – 0.57
Nothing That Has Happened So Far Has Been Anything We Could Control – 6.01
Sun's Coming Up – 5.20