Vanha Suurtori
Suurtorin ympäristön Empirekaupunki > Brinkkalan talo

Brinkkalan talon paikalla tiedetään olleen kivirakennus jo 1500-luvulla, jolloin se mainitaan asiakirjoissa yhtenä kaupungin keskeisimmistä ja komeimmista kivitaloista. Rakennus oli tällöin Kakskerran Brinkhallin kartanon omistajan kaupunkiasuntona. 1500-luvun viimeisellä vuosikymmenellä sen omisti Turun linnan käskynhaltija Hannu Eerikinpoika, jonka ajalta säilyneet dokumentit mainitsevat anoneen ja myös saaneen määrärahoja rakennuksen korjaamiseen tulipalon jäljiltä. Yksityisomistuksessa rakennus säilyi aina Turun paloon vuonna 1827 saakka. 1700-luvulla se siirtyi Bremer-suvulle ja vuosisadan lopulla sen omisti ylitirehtööri Josef Bremer, Wechterin verkatehtaan omistaja ja Teijon ruukinpatruuna. Hän rakennutti Brinkkalan uudelleen ja sisusti sen korkealuokkaiseksi hotelliksi.
1800-luvun alussa Brinkkalan talo koki parikin hallitsijavierailua. Ensin vuonna 1801 Brinkkalassa kävivät kuningas Kustaa IV Aadolf ja kuningatar Fredrika Dorotea sekä Englannin prinssi, Gloucesterin ja Edinburghin herttua Wilhelm, jotka osallistuivat uuden Turun akatemiatalon peruskiven muuraukseen. Vuonna 1812 Brinkkalassa asui puolestaan Venäjän keisari Aleksanteri I neuvotellessaan Turussa Ruotsin kruununprinssi Kaarle Juhanan kanssa. Tapaamisen 200-vuotisjuhlan kunniaksi Turussa julkistettiin vuonna 2012 venäläisen Andrei Kovaltšukin patsas Tapaaminen Turussa 1812. Venäjän vallan alettua Suomessa ja Turun muuttuessa suuriruhtinaskunnan pääkaupungiksi, toimi Brinkkala Suomen kenraalikuvernöörien Barclay de Tollyn ja Fabian Steinheilin virka-asuntona. Steinheil myös osti talon Bremereiltä vuonna 1817, mutta myi sen jo paria vuotta myöhemmin Turun kaupungille. Kaupunki puolestaan vuokrasi talon entiselle maaherralle Knut von Troilille, jonka aikana Brinkkalan juhlakerroksesta ja sen juhlatilaisuuksista muodostui turkulaisen seuraelämän keskipiste.
Turun palossa Brinkkalan talo kärsi tuntuvia vaurioita, mutta selvisi kuitenkin vähemmillä vaurioilla kuin vieressä sijainnut Vanha Raatihuone. Kaupunginisät päättivät kunnostaa Brinkkalan talosta kaupungille uuden raatihuoneen ja antoivat sen uudelleen rakentamisen arkkitehti Pehr Johan Gylichin tehtäväksi. Tällöin rakennus sai kolmikerroksisen torniosan, jonka fasaadissa isokokoinen kello mittasi aikaa. Gylichin tuotannolle tyypillinen torni täytyi kuitenkin purkaa vuonna 1925, koska se rasitti liikaa rakennuksen perustuksia. Tornin tilalle ilmestyi nykyinen julkisivukolmio.
Keväällä 1830 Brinkkalaan muutti Turun poliisilaitos, joka asutti taloa aina 1980-luvun loppuun saakka. Poliisilaitoksen lisäksi talossa sijaitsi aluksi myös Turun Säästöpankin konttori, maistraatti sekä raastuvanoikeus. Pankki muutti vuonna 1891 Linnankadulle valmistuneeseen uuteen pankkitaloon ja maistraatti sekä raastuvanoikeus puolestaan 1920-luvulla Turun kaupungintaloon. Tuolloin poliisilaitos sai koko rakennuksen haltuunsa. Poliisilaitoksen muutettua pois rakennus kunnostettiin Turun kulttuurikeskuksen käyttöön ja nykyisin siinä toimii muun muassa Brinkkalan taidegalleria sekä Turun Kirjakahvila.
Brinkkalan talo tunnetaan kenties parhaiten joka jouluisesta perinteestä, joulurauhan julistuksesta. Turun palon jälkeen Brinkkalan talo kunnostettiin raatihuoneeksi, ja julistukset tapahtuivat ensin porttikäytävän yläpuolella olevasta keski-ikkunasta. Kun Brinkkalan talo korjattiin perusteellisesti 1884–86, julkisivuun lisättiin parveke ja joulurauha on julistettu tältä parvekkeelta vuodesta 1886 alkaen.
 Brinkkalan nimitys elää myös sanonnassa siitä, miten asiat voivat mennä "päin Brinkkalaa". Sanonnan taustaksi on esitetty selitystä, jonka mukaan se on liittynyt sotaväkiosaston sulkeisharjoituksiin Brinkkalan talon edustalla. Tarinan mukaan yksi komennuksista kuului: ”Käännös Brinkkalaan päin!” Toisen tarinan mukaan äkseeräuksen johtaja kehotti yhtä miestä kääntymään ”vaikka päin Brinkkalaa”, kun tämä teki käännökset jatkuvasti väärin. Sittemmin sanonta on levinnyt laajalti suomen kieleen myös Turun seudun ulkopuolelle.