stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jean Dixon
Teatteri

| Broadway, New York> Vuosi | Broadway, New York> Näytelmän nimi | Broadway, New York> Paikka | Broadway, New York> Rooli | Broadway, New York> Esityksiä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1926−1927 | Wooden Kimono | Martin Beck Theatre | Mary Maddern | 208 esitystä |
| 1927−1928 | Behold the Bridegroom | Cort Theatre / Majestic Theatre | Constance Peyton | 88 esitystä |
| 1928 | Anna | Lyceum Theatre | Olga Metz | 31 esitystä |
| 1928 | Heavy Traffic | Empire Theatre | Susan Perry | 61 esitystä |
| 1928 | Back Here | Klaw Theatre | Rose Cady | 8 esitystä |
| 1929−1930 | June Moon | Broadhurst Theatre | Lucille | 273 esitystä |
| 1930−1931 | Once in a Lifetime | Music Box Theatre | May Daniels | 406 esitystä |
| 1932−1933 | Dangerous Corner | Empire Theatre | Freda Chatfield | 206 esitystä |
| 1933 | Heat Lightning | Booth Theatre | Olga | 44 esitystä |
| 1935 | Bright Star | Empire Theatre | Kate Hastings | 7 esitystä |
| 1940−1941 | George Washington Slept Here | Lyceum Theatre | Annabelle Fuller | 173 esitystä |
| 1945 | The Deep Mrs. Sykes | Booth Theatre | Rouva Fentriss | 72 esitystä |
| 1949−1950 | The Velvet Glove | Booth Theatre / John Golden Theatre | Sisar Monica | 152 esitystä |
| 1952 | To Be Continued | Booth Theatre | Vanhempi nainen | 13 esitystä |
| 1957 | The Square Root of Wonderful | National Theatre | Äiti Lovejoy | 45 esitystä |
| 1959−1960 | The Gang’s All Here | Ambassador Theatre | Frances Greeley Hastings | 132 esitystä |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean Dixon Wikimedia Commonsissa
Jean Dixon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jean Dixon Elonetissä.
Jean Dixon Internet Broadway Databasessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Elonet 
Muut:  SNAC 
Vasemmalta: William Powell, Carole Lombard ja Jean Dixon elokuvassa Godfrey järjestää kaiken.
Harvey Fierstein

Harvey Fierstein vuonna 2009.
Harvey Forbes Fierstein (s. 6. kesäkuuta 1952 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Hän on esiintynyt urallaan myös stand up -koomikkona sekä drag-artistina. Connecticutissa asuva Fierstein tunnetaan lisäksi useissa elokuvissa, televisiosarjoissa ja videopeleissä esiintyneenä ääninäyttelijänä. Hän on myös aktiivinen seksuaalivähemmistöjen oikeuksien puolestapuhuja.
Fiersteinin tunnetuin näytelmä on Broadwayllä pitkään esitetty Torch Song Trilogy, josta hän sai kaksi arvostettua Tony-palkintoa vuonna 1982. Sen suomalainen kantaesitys nähtiin keväällä 2012 Helsingin Gayteatterissa nimellä Kun jonkun löytää. Näytelmästä tehtiin myös elokuva vuonna 1988. Toinen merkittävä Fiersteinin näytelmä on musikaali Lainahöyhenissä (La Cage aux Folles), johon hän kirjoitti Tony-palkinnon voittaneet puheosuudet. Vuonna 2002 hän sai parhaan miespääosan Tonyn musikaalista Hairspray.
Broadwayn lisäksi Fierstein on esiintynyt useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa sekä ääninäyttelijänä. Niistä hänet tunnetaan ehkä parhaiten lyhyestä sivuroolistaan elokuvassa Independence day – Maailmojen sota, jossa hän esitti elokuvan alussa menehtyvää karheaäänistä tutkijaa. Vuonna 1984 Fierstein sai Emmy-palkinnon kertojanroolistaan dokumenttielokuvassa The Times of Harvey Milk.
Elokuva- ja televisiorooleja

Miami Vice, 1986
Arnold (Torch Song Trilogy), 1988
Cheers, 1992
Murhasta tuli totta, 1992
Mrs. Doubtfire – Isä sisäkkönä, 1993
Luotisade Broadwaylla, 1994
Independence day – Maailmojen sota, 1996
Asuntoloukku (Duplex), 2003
Nurse Jackie, 2010
Good Wife, 2011
Äänirooleja

The Times of Harvey Milk, 1984
Simpsonit, 1990
Mulan, 1998
Mulan 2, 2004
Kingdom Hearts II, 2005
Family Guy, 2008
Ensisilmäyksellä, 2009
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harvey Fierstein Wikimedia Commonsissa
Harvey Fierstein Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Matkapuhelin

Kahden vuosikymmenen matkapuhelinten kehitys vuoden 1992 Motorola 8900X-2:sta vuoden 2014 iPhone 6 Plus -puhelimeen.
Matkapuhelin on puhetta ja tekstiviestejä lähettävä ja vastaanottava radiopuhelin. Matkapuhelinta kutsutaan yleisesti kännykäksi, joka on Nokian vuonna 1989 rekisteröimä tuotemerkki.
Suurin osa matkapuhelimista on nykyisin niin sanottuja älypuhelimia, joilla voi myös käyttää Internetiä ja matkapuhelimelle suunniteltuja tietokoneohjelmia. Älypuhelimissa on monia muitakin toimintoja, kuten kamera ja radio. Alun perin matkatöihin kehitetty matkapuhelin on korvannut Suomessa yksityishenkilöiden osalta lähes kokonaan puhelinverkkoon kiinteästi kytkettävän lankapuhelimen, jota käytetään nykyisin lähinnä työpaikoilla.
Toimintaperiaate

Matkapuhelin lähettää mikroaaltosäteilyä kaikkiin ilmansuuntiin puhelujen ja internetiä käyttävien tietokoneohjelmien aikana sekä käyttäjälle näkymättömien toimintojen, kuten GPS-sijaintitoiminnon tai Wifi- ja Bluetooth-valmiustilojen ollessa päällä. Pieni osa säteilystä saavuttaa lähimmän 2G-, 3G-, 4G- tai 5G-tukiaseman, joka muuntaa säteilyyn koodatun mobiilidatan valokuidusta rakennettuun runkoverkkoon syötettäviksi valopulsseiksi.
Matkapuhelin tarvitsee, toisin kuin lankapuhelin, varastoitua sähköenergiaa toimiakseen: tätä varten matkapuhelimessa on ladattava akku.
Matkapuhelinten määrä

Maailmassa oli noin 4,6 miljardia matkapuhelinliittymää vuoden 2009 lopussa Kansainvälisen televiestintäliiton ITU arvion mukaan, ja matkapuhelimen käyttäjiä arvioitiin olevan yli neljä miljardia.
Matkapuhelimen käyttö yleistyi Suomessa etenkin 1990-luvun jälkipuoliskolla ja matkapuhelinliittymien määrä yli kymmenkertaistui vuosina 1995–2017. Suomessa ei tilastoitu aiemmin yksittäisten kuluttajien puhelimenomistusta, mutta yli puolessa kotitalouksia oli vähintään yksi matkapuhelin vuonna 1997, ja vuonna 2000 tällaisten talouksien osuus oli jo 85 prosenttia.
Suomessa oli vuoden 1994 lopussa yhteensä 675 565 matkapuhelinliittymää autoradiopuhelimet mukaan luettuina. Ne jakautuivat seuraavan taulukon mukaisesti:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Liittymän tyyppi | Finnet-yhtiöt | Telecom Finland | Yhteensä |
| ARP | - | 19 171 | 19 171 |
| NMT-450 | - | 186 780 | 186 780 |
| NMT-900 | - | 352 228 | 352 228 |
| AutoNet | 7 231 | - | 7 231 |
| GSM | 48 612 (Radiolinja) | 61 543 | 110 155 |
Telen mukaan vuonna 1994 matkapuhelinten käyttäjistä 75 % oli yrityksiä ja ammatinharjoittajia. Tilanne oli kuitenkin muuttumassa, sillä 2/3 uusista asiakkaista oli yksityishenkilöitä. Samana vuonna uusista matkapuhelimista yli 90 % oli käsipuhelimia. Uusista GSM-puhelimista käsipuhelinten osuus oli melkein 100 %.
Vuonna 2005 jo lähes puolet kotitalouksista oli sellaisia, jossa kaikki puhelut hoidettiin kännykällä, ja kahden vuoden kuluttua enää alle viidessä prosentissa talouksia oli lankapuhelin.
Noin 87 prosenttia suomalaisista omisti älypuhelimen vuonna 2021. DNA:n teettämän kyselyn mukaan 5-6-vuotiaista suomalaista jo 87 prosenttia omisti matkapuhelimen vuonna 2022 ja 7-vuotiaista 100 prosenttia. Kysely ei ollut satunnaistettu, vaan se tehtiin digitaalisen kuluttajapaneelin jäsenten keskuudessa. Osa lasten matkapuhelimista on peräisin puhelinyhtiöiden tekemistä hyväntekeväisyyslahjoituksista.
Yleensä myös kouluikäiset lapset omistavat Suomessa matkapuhelimen. MTV:n kuluttajapaneeliin osallistuvien vanhempien ensimmäistä luokkaa käyvistä lapsista jo noin 74 prosentilla oli matkapuhelin vuonna 2017.
Matkapuhelintyyppejä

Matkapuhelimen perustyyppi on nykyään GSM-puhelin, jolla voi soittaa ja lähettää sekä vastaanottaa tekstiviestejä. Uudemmissa malleissa puhelin voi valita useammasta eri taajuusalueesta, jolloin kyseessä on kaksi-, kolmi- tai jopa nelitaajuuspuhelin. Yksinkertaista matkapuhelimen Internet-selailua varten kehitettiin WAP-puhelimet, kuten Nokia 7110 vuodelta 1999, joka perustui paljolti Nokia 6150:n tekniikkaan.
Seuraavana kehitysvaiheena olivat GPRS-matkapuhelimet, joiden pakettikytkentäinen tietoliikenneratkaisu mahdollisti puhelukanavan varaavaa piirikytkentäistä datasiirtoa joustavamman ratkaisun tiedonsiirrolle esimerkiksi WAP:ia varten. Manner-Suomeen kolmelle televerkko-operaattorille valmistuivat GPRS-verkot keskikesäksi 2001 ja ne olivat maanlaajuiset niin kuin GSM-verkot muutoinkin.
Seuraavat kehitysvaihe GPRS:ää nopeamman EGPRS:n eli EDGE:n myötä olivat kamerapuhelimet, joista alkoi kehittyä multimediapuhelimia. Kun tietoliikenne ja puhe alkoivat siirtyä 3G-verkossa, tuli musiikin ja musiikkivideoiden lataaminen mielekkääksi. Multimediapuhelimen vei melko pitkälle Sony Ericsson, jossa ruotsalaisen puhelinyritys Ericssonin kumppanina oli japanilainen viihde-elektroniikkayritys Sony. Samaan aikaan, kun mediapuhelimet yleistyivät, alettiin edullisempiin malleihin lisätä viihdytykseksi FM- eli ULA-radio, vaikkei puhelimissa ollut 3G:tä eikä kameraa. 2010-luvun alusta älypuhelimet ottivat markkinoilla entistä suuremman roolin ja lopulta valtasivat ne niin kutsutuilta peruspuhelimilta. Älypuhelimia myytiin peruspuhelimia enemmän ensimmäistä kertaa vuonna 2013.
Matkapuhelintyyppejä > Tuoteryhmiä

Matkapuhelinten määrän moninkertaistuttua alkoivat laitteet erota toisistaan niihin liittyvien ominaisuuksien perusteella. Tavallisia, pääasiassa vain puheluiden soittamiseen tarkoitettuja puhelimia on kutsuttu peruspuhelimiksi, kuten esimerkiksi Nokian 1000-sarja. Halvan hinnan avulla niitä pyrittiin markkinoimaan kehitysmaihin. Samankaltaisia, tosin ominaisuuksiltaan monipuolisempia, olivat Nokian 2000- ja 3000-sarjat.
Kamerapuhelimiksi sanotaan matkapuhelimia, joissa on digitaalikamera. Digitaalikamera sisältyy hyvin moniin tavallisiin puhelimiin, mutta kameran tarkkuus on parantunut VGA:sta useiden miljoonien pikselien kameroihin. Samalla myös videoleikkeet ovat kehittyneet näiden myötä.
Multimediapuhelimiksi sanottiin matkapuhelimia, joissa oli yleensä digitaalikamera sekä riittävästi sisäänrakennettua tai SD-muistia musiikki- tai videotiedostojen tallentamiseen. Sonyn kautta viihde-elektroniikan kokemusta hankkinut Sony Ericsson sekä Nokia toivat 2000-vuosikymmenen puolivälissä markkinoille runsaasti tämän tyyppisiä laitteita. Näitä olivat mm. Nokia N93, Sony Ericsson K750 ja Sony Ericsson K800. 2010-luvun puolivälissä käytännössä halvimmatkin älypuhelimet oli varustettu monipuolisilla multimediatoiminnoilla, joten nimitys on jäänyt vähitellen pois käytöstä.
Älypuhelimiksi kutsutaan sellaisia matkapuhelimia, joille on ominaista saatavilla oleva laaja valikoima monipuolisia sovelluksia, mediantoisto sekä nopeat Internet-yhteydet matkapuhelin- tai WLAN-verkkojen avulla.
Matkapuhelintyyppejä > Käyttöjärjestelmän mukaan

Nykyisin matkapuhelimissa ja erityisesti älypuhelimissa niihin asennetun käyttöjärjestelmän merkitys on huomattava. Aikaisemmin kuluttaja ei yleensä tiennyt mikä käyttöjärjestelmä puhelimessa oli eikä sillä ollut vaikutusta valintoihin laitetta ostettaessa. Nykyisin aivan halvimpia peruspuhelimia lukuun ottamatta kuluttaja valitsee laitteen ostaessaan käyttöjärjestelmien ja niiden ympärille rakennettujen ekosysteemien välillä. Ekosysteemi käsittää käyttöjärjestelmän ohella muun muassa sen tukemat sovellukset ja sovelluskaupat, joissa sovelluksia on mahdollisuus selata ja hankkia. Nykyisin yleisimpiä älypuhelimien käyttöjärjestelmiä ovat Android, iOS ja Windows Phone. Sovellukset eivät ole keskenään yhteensopivia käyttöjärjestelmien välillä. Sovelluksista yleensä onkin oma versio kullekin käyttöjärjestelmälle erikseen.
Matkapuhelinstandardeja

Nykyään käytetyin matkapuhelinteknologia on GSM. Se tunnetaan niin sanottuna toisen sukupolven (2G) teknologiana. Sitä ennen Suomessa oli käytössä ensimmäisen sukupolven analoginen NMT-tekniikka. Matkapuhelimilla toimivassa tiedonsiirrossa nykyään yleisin tekniikka on GPRS, joka mahdollistaa huomattavasti aiempaa nopeamman ja halvemman tiedonsiirron matkapuhelimiin. GPRS on niin sanottua 2,5. sukupolvea, eli 2,5G. Seuraavasta sukupolvesta, eli 3G, on olemassa useampia kilpailevia standardeja, joista yleisimmät ovat Euroopassa suosittu UMTS ja Pohjois-Amerikassa, Japanissa ja Korean tasavallassa suosittu CDMA2000. Neljännen sukupolven standardeja (4G) ovat muun muassa LTE ja erityisesti sen kehittyneempi versio LTE-Advanced.
Matkapuhelinstandardeja > Taajuusalueet

Analogisten matkapuhelinverkkojen käytössä on ollut vuosikymmenten mittaan useita eri taajuusalueita. Pohjoismaisen NMT-verkon käytössä oli aluksi 450 MHz:n taajuus, jonka rinnalle saatiin myöhemmin 900 MHz taajuus. Vanhan verkon kapasiteetti ei kyennyt enää vastaamaan kasvaneeseen kysyntään ja uusia käyttäjiä ohjattiin 900 MHz:n verkkoon. NMT-puhelimet eivät kyenneet vaihtamaan näiden taajuuksien välillä. Digitaalisten matkapuhelinverkkojen taajuudet vaihtelevat alueittain.
GSM-taajuusalueista oli aluksi käytössä 900 MHz:n taajuus ja myöhemmin myös 1 800 MHz. Muualla on käytössä 850 MHz:n ja 1 900 MHz:n taajuudet. Puhelimia jaotellaan myös sen perusteella kuinka monella taajuudella ne kykenevät toimimaan. Kaksitaajuuspuhelimet käyttävät kahta taajuusaluetta kun taas kolmitaajuuspuhelimet toimivat kolmella taajuusalueella. Tämä laajentaa puhelimen käyttömahdollisuuksia liikuttaessa paikasta toiseen, kun eri verkkojen väliset sopimukset kattavat kaikki kaksi tai kolme verkkoa.
Matkapuhelinstandardeja > WAP

WAP on avoin maailmanlaajuinen standardi kokonaisvaltaisten langattomien ratkaisujen kehittämiseen, esimerkiksi tiedonsiirtoon matkapuhelimen ja Internetin tai tietokonesovellusten välillä. WAP-tekniikan avulla oli mahdollisuus kehittää monipuolisia vuorovaikutteisia ja reaaliaikaisia langattomia palveluja, kuten langattomia pankkipalveluja ja Internet-pohjaisia uutispalveluja, joita voidaan käyttää matkapuhelimilla ja muilla langattomilla laitteilla. 2010-luvulla operaattorit ovat vähitellen lakkauttaneet wap-palvelut tarjoten vastaavia palveluita muilla alustoilla.
Matkapuhelinstandardeja > Muita sovelluksia

Matkapuhelin voi toimia myös maksulaitteena. Tätä käyttöä kutsutaan mobiilimaksamiseksi. Vuodesta 2010 lähtien useat uudet matkapuhelinmallit on varustettu NFC-sirulla, jolloin matkapuhelimella voidaan maksaa esimerkiksi julkisen liikenteen matkalippu. Aiemmin tämä on tapahtunut tilaamalla se tekstiviestinä puhelimeen, NFC-sirulla se tapahtuu viemällä puhelin lähelle maksulaitetta. NFC-ominaisuutta voi hyödyntää myös matkakortin tietojen tarkistamiseen asentamalla älypuhelimeensa siihen tarkoitettu sovellus.
Matkapuhelinten valmistus

Matkapuhelimien valmistuksessa käytetään robotteja ja automaattisia tuotantolinjoja. Suomalaiset JOT Automation ja Elektrobit olivat maailman johtavia matkapuhelinten valmistuksessa käytettävien koneiden tuottajia. Suomi oli vielä 2000-luvun alkuun saakka yksi merkittävistä matkapuhelimien valmistusmaista. Nykyään matkapuhelimien valmistus on siirtynyt pääasiassa Itä-Aasian maihin.
Matkapuhelimien terveysvaikutukset

Suomen sosiaali- ja terveysministeriö on määrännyt asetuksella, että Suomessa myytävien matkapuhelinten SAR-arvo saa olla enintään kaksi wattia kilolle.
Sveitsin kansanterveyslaitos julkaisi vuonna 2018 tutkimuksen, jonka mukaan matkapuhelimeen puhuminen heikentää teini-ikäisten visuaalista muistia. Vaikutus oli selvin niillä tutkimukseen osallistuneilla, jotka pitivät puhelinta oikealla korvalla. Tämän ajatellaan selittyvän sillä, että oikea aivopuolisko vastaa visuaalisesta hahmottamisesta. Tutkimusta pidetään luotettavana, koska käyttötiedot kerättiin suoraan operaattoreilta.
Maailman terveysjärjestön alainen Maailman syöpätutkimuksen kattojärjestö IARC (The International Agency for Research on Cancer) varoitti vuonna 2011, että matkapuhelimen käyttö voi aiheuttaa syöpää. Perusteluna oli langattomien puhelinten käyttöön yhdistetty kohonnut aivosyöpäriski. Syöpävaarallisuusluokittelussa matkapuhelinsäteily luokitellaan luokkaan 2B, mahdollisesti syöpää aiheuttavat aineet. Luokkaan 2b kuuluvat aineet, joista on vain vähän näyttöä karsinogeenisyydestä eläimille ja ei riittävää näyttöä karsinogeenisyydestä ihmisille, tai vain vähän näyttöä karsinogeenisyydestä ihmisille ja ei riittävää näyttöä karsinogeenisyydestä eläimille.
Nykyisten tutkimusten seuranta-ajat eivät ole riittävän pitkiä osoittamaan mahdollista syöpäriskiä kokonaisuudessaan, koska syövän kehittyminen kestää vähintään kymmenen, joskus kaksi- tai kolmekinkymmentä vuotta.lähde?
Matkapuhelin liikenteessä

Australian Uuden Etelä-Walesin osavaltio esitteli joulukuussa 2019 ensimmäisenä maailmassa käyttöön otettavan laitteen, joka havaitsee käsitteleekö auton kuljettaja matkapuhelinta. Tekoäly havaitsee kameran kuvasta, käytetäänkö puhelinta kielletyllä tavalla. Sallittu on vain handsfreen käyttö. Tarkoituksena on vähentää liikennekuolemia kolmanneksella.
Suomessakin matkapuhelimen käyttö on kuljettajan osalta sallittu autoa ajettaessa vain handsfree-apulaitteen avulla.
Käyttökustannukset Suomessa

Perushintaisilla puhelinnumeroilla viitataan kaikkiin muihin numeroihin kuin lisämaksullisiin palvelunumeroihin. Perushintaiset puhelut voivat olla kuitenkin erillishinnoiteltuja, mikä tarkoittaa sitä, että ne eivät kuulu soittajan mahdollisesti hankkimaan puhepakettiin
Käyttökustannukset Suomessa > Ilmaisnumerot

Suomessa on käytössä eräitä ilmaisnumeroita eli ilmaispalvelunumeroita. Niihin soitetut puhelut maksetaan kokonaisuudessaan vastaanottajan toimesta. Ilmaisnumeroita ovat 0800- ja 116-alkuiset puhelinnumerot.
Käyttökustannukset Suomessa > Suuntanumerolla sekä 040- ja 050-numerosarjalla alkavat puhelinnumerot

Suuntanumerolla ja numerosarjalla 04 tai 050 alkaviin numeroihin soitetut puhelut ovat edullisimpia matkapuhelimesta soitettavia puheluita. Niistä perittävä kokonaishinta on halvimmillaan vain neljä euroa kuussa. Prepaid-liittymistä soitettuina ne maksavat 6,6 senttiä minuutilta.
Käyttökustannukset Suomessa > Erityismaksulliset puhelut (asiointipuhelut) ja niiden odotusmaksut

Matkapuhelimella soitetut niin sanotut asiointipuhelut sekä niihin kuluva jonotusaika eivät sisälly soittajan mahdolliseen puhepakettiin, minkä vuoksi niitä kutsutaan erityismaksullisiksi matkapuheluiksi. Erityismaksullisista matkapuheluista ja niiden jonotusajasta peritään niin sanottu matkapuhelinmaksu. Matkapuhelinmaksu riippuu jonotuksen ja puhelun yhteiskestosta siten, että jokaiselta alkavalta minuutilta veloitetaan noin 17 senttiä. Asiointipuheluja ovat kaikki puhelut, jotka soitetaan sellaiseen numeroon, joka ei ala suuntanumerolla tai numerosarjalla 04 tai 050. Asiointipuhelut jakautuvat valtakunnallisiin tilaajanumeroihin sekä lisämaksullisiin palvelunumeroihin soitettuihin puheluihin, joista jälkimmäiset ovat kalleimpia.
Käyttökustannukset Suomessa > Erityismaksulliset puhelut (asiointipuhelut) ja niiden odotusmaksut > Valtakunnalliset tilaajanumerot eli yritysnumerot

Yritysnumeroihin eli valtakunnallisiin tilaajanumeroihin soitetut matkapuhelut poikkeavat suuntanumerollisiin lankapuhelinnumeroihin sekä 04- ja 050-alkuisiin matkapuhelinnumeroihin soitetuista puheluista siten, että odotusajasta ennen puhelun alkamista peritään sama minuuttihinta kuin itse puhelusta. Esimerkiksi Kelan 020-alkuiset palvelunumerot ovat jonotusmaksullisia valtakunnallisia tilaajanumeroita.
Aiemmin yritys saattoi periä maksun yritysnumeroon soittamisesta. Monet organisaatiot vaihtoivat puhelinnumerokseen yritysnumeron, koska teleyhtiöt antavat valtakunnallisten tilaajanumeroiden omistajille alennusta puheluista. Yritysnumeroon soittaminen saattoi tulla kalliiksi. Vuodesta 2024 alkaen maksua ei ole enää voinut periä.
Käyttökustannukset Suomessa > Erityismaksulliset puhelut (asiointipuhelut) ja niiden odotusmaksut > Lisämaksulliset palvelunumerot

Lisämaksullisiin palvelunumeroihin (engl. premium rate number) soitetusta puheluista peritään puhelinyhtiölle menevän minuuttiperusteisen matkapuhelinmaksun lisäksi vielä minuuttiperusteinen palvelumaksu, jota ei peritä kuitenkaan jonotusajasta. Lisämaksulliset palvelunumerot alkavat numerosarjalla 0100-, 0200-, 0300-, 060-, 070- tai 0900 ja niiden minuuttihinta pitää ilmoittaa lain mukaan ennen puhelun yhdistämistä.
Lisämaksullisen palvelunumeron omistaja päättää soittajalta veloitettavan lisämaksun tasosta. Esimerkiksi 1,2 minuutin mittaisesta puhelusta saattaa muodostua yli 8 euron lasku.
Kirjallisuutta

Kopomaa, Timo: Kännykkäyhteiskunnan synty. Tihentyvä arki, tiivistyvä kaupunki.  Helsinki:  Gaudeamus, 2000.  ISBN 951-662-789-7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Matkapuhelin Wikimedia Commonsissa
Nokia 3310 oli Suomen yleisin puhelin (5,1 %) jo vuonna 2007, jolloin Suomen noin neljästä miljoonasta matkapuhelimesta 86 % oli Nokioita.
Erilaisia matkapuhelimia.
Nokia 9210i Communicator.
Pat Fraley

| Pat Fraley |
| --- | --- |
 Pat Fraley vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Patrick Fraley
Syntynyt: 18. helmikuuta 1949 (ikä 75) Seattle, Washington, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1979–
Merkittävät roolit:  Sheriffi Bravestarr (BraveStarr) Krang (Turtles – mutanttikilpikonnat) Villikissa (Pilipalipilotit)
Palkinnot
 Voicey (2008) 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Patrick Fraley (s. 18. helmikuuta 1949 Seattle, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka palkittiin vuonna 2008 Voicey-palkinnolla elämäntyöstään ääninäyttelyn parissa.
Elämäkerta

Fraley opiskeli Whitman Collegessa Walla Wallassa, Washingtonissa draamaa sekä Cornellin yliopistossa New Yorkissa. Fraley jatkoi opiskeluaan näyttelemisestä muutettuaan Cornelliin Australiaan, ja hän näytteli siellä teattereissa. Muutettuaan takaisin Yhdysvaltoihin Fraley ryhtyi ääninäyttelijäksi.
Nykyisin hän on keskittynyt ääninäyttelyn ohella tuottamaan ja opettamaan ääninäyttelemistä. Fraley asuu Studio Cityssä, Kaliforniassa vaimonsa ja neljän poikansa kanssa.
Elämäkerta > Ura

Fraleyn ura alkoi vuonna 1979; hänet tunnetaan parhaiten 1980-luvulta, jolloin Fraley oli muun muassa sheriffi Bravestarrin äänenä BraveStarrissa. Erityisesti hänet tunnetaan Turtles – mutanttikilpikonnista, jossa Fraley ääninäytteli Krangin lisäksi myös Baxter Stockmania ja Casey Jonesia. Myöhemmin 1990-luvulla Fraley teki muutamia päärooleja Zorroon sekä Wild West C.O.W.-Boys of Moo Mesaan, jossa Fraley oli samankaltaisessa roolissa 1980-luvulla BraveStarrissa. Hän oli mukana myös The Tickissä useissa sivurooleissa sekä Gargoylesissa, Batmanissa sekä piirrossarjassa Timon ja Pumba.
2000-luvulla Fraley on tehnyt enimmäkseen useita vierailevia äänirooleja animaatioihin kuten Ozzy & Drix, The Grim Adventures of Billy & Mandy, ChalkZone ja Kukkulan kuningas. Lisäksi hän on tehnyt sivuääniä elokuviin Aivan villit, Muurahaisten kauhu ja Karvinen herää todellisuuteen sekä I Am Legend, jossa Fraley oli presidentin äänenä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pat Fraley Wikimedia Commonsissa
Pat Fraley Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja 
Taiteenala:  MusicBrainz
Mia Farrow

| Mia Farrow |
| --- | --- |
 Mia Farrow vuonna 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Maria de Lourdes Villiers Farrow
Syntynyt: 9. helmikuuta 1945 (ikä 80)  Los Angeles, Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä malli
Puoliso:  Frank Sinatra (1966–1968) André Previn (1970–1979) Woody Allen (1980–1992)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1959–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Maria de Lourdes Villiers Farrow eli Mia Farrow (s. 9. helmikuuta 1945 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen vanhempansa ovat ohjaaja John Farrow ja näyttelijä Maureen O’Sullivan. Hän on kolmas Farrowin ja O’Sullivanin seitsemästä lapsesta. Farrow sairasti yhdeksänvuotiaana polion ja joutui vuodeksi hengityslaitteeseen, mutta toipui.
Mia Farrow tuli suuren yleisön tietoisuuteen yhden aikansa suosituimman televisiosarjan, Peyton Placen, Allison Mackenzien roolissa vuosina 1964–1966.
Hänen tunnetuin elokuva-osansa on päärooli Roman Polańskin ohjaamassa Rosemaryn painajaisessa (1968).