stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sylvi Sääski
Elämä

Lapsuus- ja kouluvuotensa Sylvi Sääski vietti Savonlinnan Laitaatsillassa Enso Gutzeitin laivastoasemalla. Hänen isänsä Olli Sääski työskenteli Enso Gutzeitilla ja äiti Hilda Maria (o.s. Huupponen) oli kotiäiti. Sylvillä oli neljä sisarusta: Alma, Elsa, Kerttu ja Otto. Sylvi Sääski kirjoitti ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1931 ja samana syksynä hän pääsi opiskelemaan Helsingin yliopistoon suomen kieltä. Vuonna 1937 Sääski suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon. Myöhemmin filosofian maisterin arvon saatuaan hän korotti kansanrunoudentutkimuksen arvosanansa laudaturiksi. Vuosina 1938–1948 Sääski teki opettajan sijaisuuksia eri puolella Suomea. Tämän jälkeen 24 vuoden ajan Sääski toimi suomen kielen lehtorina Alavuden Yhteiskoulussa, mistä hän jäi eläkkeelle vuonna 1973. Eläkepäiviään Sääski vietti ensiksi Alavudella, mutta viimeisiksi vuosikseen hän muutti Helsinkiin.
Keruumatkat

Ennen toista maailmansotaa Sylvi Sääski keräsi perinnettä kolmena kesänä Heinävedellä, Leppävirralla, Kangaslammilla, Rantasalmella ja Sulkavalla. Näiltä matkoiltaan Sääski sai runsaasti aineistoa. Savolaislähtöisenä kerääminen Savossa olikin hänelle erityisen helppoa. Ollessaan lottakomennuksella Itä-Karjalassa Sääski tutustui Karjalan vepsäläisalueeseen ja vuonna 1943 hän palasi äänisvepsäläisten keskuuteen Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran keruustipendin turvin. Tältä matkaltaan hän sai saaliikseen lähinnä loitsuja ja uskomustarinoita. Sylvi Sääski läksi kaikille keruumatkoilleen yksin kulkuneuvonaan polkupyörä ja yleensä hän yöpyi jossakin kylän taloista. Vuonna 1944 Sääski matkusti Porin lähelle Pihlavaan ja Reposaareen haastattelemaan Inkerin pakolaisia. Epävarma aika ei ollut paras mahdollinen keruulle, mutta Sääski sai kerättyä kuitenkin jonkin verran Inkerin ortodoksien häätapoja. Viimeisellä keruumatkallaan vuonna 1956 Sääski keräsi karjalaisen siirtoväen perinnettä Alavudella, Konnevedellä ja Rautalammilla. Sodan loputtua loppuivat Sääsken varsinaiset keruumatkat, mutta perinnettä Sääski merkitsi muistiin vielä eläkepäivilläänkin ja osallistui ahkerasti eri organisaatioiden mitä moninaisimmista aiheista järjestämiin kyselyihin.
Sylvi Möller

Sylvi Ingeborg Möller (7. marraskuuta 1908 Tornio – 7. syyskuuta 1996) oli arkistonhoitaja, historioitsija ja tietokirjailija.
Henkilöhistoria

Sylvi Möllerin vanhemmat olivat nimismies Berndt Fredrik Ossian Möller ja Naima Johanna Castrén. Möller tuli ylioppilaaksi 1928 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1933 ja lisensiaatiksi 1955, filosofian tohtoriksi hän väitteli 1955. Hän oli valtionarkiston ylimääräinen amanuenssi 1934–1937, nuorempi amanuenssi 1937–1946, Helsingin kaupunginarkiston arkistonhoitaja ja amanuenssi 1946–1969 ja kaupunginarkiston hoitaja vuodesta 1969.
Julkaisuja

Ammattikuntain kukoistuskaudelta Helsingissä, 1936,  teoksessa Entisaikain Helsinki 1, ss. 49–96
Helsingin suutarienammattikunnan vaiheita vv. 1660–1868, 1937
Kapinayritys Loimaalla ja kansan mieliala syksyllä v. 1808, 1939, teoksessa Historiallinen arkisto: 45, juhlajulkaisu Väinö Voionmaan kunniaksi hänen täyttäessään 70 vuotta 12. 2. 1939, ss. 417–435
Helsinkiläisten ja kauppapormestarin välinen taistelu 1670-luvulla, 1940, teoksessa Historiallinen aikakauskirja 1940, ss. 65–74
Juhana von Hagelström: eräs poliittinen seikkailija v:lta 1808, 1945, teoksessa Historiallinen aikakauskirja 1945, 9 s.
Kokkolan kaupungin historia 2, Ajanjakso 1714–1808, 1945, Gabriel Nikander, suom. Sylvi Möller
Buxhoevdenin päämajaan asetettu komitea ja sen arkisto, 1946, teoksessa Historiallinen aikakauskirja 1946, ss. 79–95
Sotilasmajoitus Helsingissä Kustaa III:n sodan aikana, 1950, teoksessa Sotamuseon vuosikirja III, ss. 106–121
Kokkolan kaupungin historia 1, Ajanjakso 1620–1713, 1951, Axel Mickwitz, Sylvi Möller
Suomen tapulikaupunkien valtaporvaristo ja sen kaupankäyntimenetelmät 1600-luvun alkupuolella, 1954 (väitöskirja)
Vanhankirkon puisto, 1956
Merkantilismin aikakausi, 1958, julkaisussa Oma maa: tietokirja Suomen kodeille 2, ss. 135–148
Kokkolan kaupungin historia 3, Ajanjakso 1808–1878, 1970
Säveltäminen

Musiikin tyylilajit
Taidemusiikki
Populaarimusiikki:
Pop | Rock | Iskelmä
Afroamerikkalainen musiikki
Kansanmusiikki
Maailmanmusiikki
Musiikinteoria
Nuottikirjoitus
Melodia
Harmonia
Tonaalisuus
Sävelasteikko
Sävellaji
Tahtilaji
Musiikkifilosofia
Musiikin vaikutukset
Musiikin historia
Musiikin tekeminen
Muusikko
Säveltäminen
Improvisointi
Soitin
Laulu
Konsertti
Äänen tallennus
Tekijänoikeus
Osa artikkelisarjaa
Säveltäminen on musiikkikappaleen eli sävellyksen tekemistä. Säveltäjät ovat henkilöitä, jotka luovat uutta musiikkia. Musiikin luomisprosessiin osallistuu usein myös erillinen sanoittaja, sovittaja, tuottaja ja tulkitsija. Näitä kaikkia voi yhdellä kappaleella olla useita tai sama henkilö voi vastata useasta osa-alueesta.
Perinteinen kansanmusiikki ei ole sävellettyä, vaan toistuvan kollektiivisen improvisaation tulosta, joka on välittynyt perimätietona sukupolvelta toiselle. Kirjoitustaidon ja tallennustekniikan kehittyessä musiikin säveltäminen ja sävellyksen esittäminen eli tulkinta ovat eriytyneet kahdeksi erilliseksi luomisprosessiksi, jotka ovat usein kytköksissä toisiinsa vain tallennusvälineen, esim. nuotinnoksen kautta.
Säveltäminen on prosessina erittäin paljon sidoksissa teostyyppiin. Teoriassa kyseessä on vapaa luova luomisprosessi, jonka lopputuloksena syntyy toistettavissa ja tunnistettavissa oleva ääninä aistittava teos. Käytännössä kuitenkin eri teostyyppien luomiseksi on vakiintunut musiikin teoriaan ja perinteeseen sidoksissa olevia sääntöjä ja tapoja niin taide- kuin populaarimusiikissakin.
Säveltämiseen on olemassa monta tapaa. Erilaisia sävelmiä voi kuvitella vain mielessään, mutta niitä voi myös yrittää hyräillä, vihellellä, tapailla jonkin soittimen avulla tai kirjoittaa suoraan nuoteiksi. Usein lopullinen sävellys syntyy toiston ja improvisaation välisen vuoropuhelun tuloksena. Sävellyksen voi kirjoittaa nuotiksi tai partituuriksi, tai sitten sen voi esimerkiksi ainoastaan painaa mieleensä, nauhoittaa jollain soittimella ja syöttää tietokoneen musiikkiohjelmaan. Lahjakas säveltäjä voi kehittää säveltämistaitojaan opiskelemalla ja harjoittelemalla.
Suursijoittaja

Suursijoittaja on sijoittaja, jolla on suhteellisesti ottaen suuri varallisuus sijoitettavanaan. Suursijoittajan erottaa piensijoittajasta muun muassa siinä, että hänen osto- tai myyntitoimeksiantonsa voivat vaikuttaa toimeksiannon kohteen hintatasoon mahdollisesti jopa pitkäksikin aikaa. Siksi muut markkinaosapuolet usein seuraavatkin suursijoittajan toimia tarkoin.
Arvopaperimarkkinalakiin on kirjattu myös ns. liputussäännöt, jotka vaativat suursijoittajia ilmoittamaan julkisesti merkittävistä omistusosuuksien muutoksista. Pienen yhtiön omistusosuudesta voi joutua liputtamaan jo alle miljoonan euron sijoituksesta, mutta todellisiksi suursijoittajaksi luetaan yleensä vain miljardeja sijoittavat.
Yleisesti ottaen katsotaan, että suursijoittajilla on parempi käsitys markkinoiden tilasta kuin pienemmillä sijoittajilla. Suursijoittajalla voi olla sisäpiirin tietoa useasta yhtiöstä eri toimialoilta samanaikaisesti, ovathan he omistuksensa perusteella oikeutettuja nimeämään edustajia yhtiöiden hallituksiin. Samoin he voivat toimia yhteistyössä muiden suursijoittajien kanssa ja voivat siten esimerkiksi manipuloida pienen maan valuuttakurssia.
Tunnettuja suursijoittajia

Paul Allen, Microsoftin toinen perustaja, miljardööri, mm. paljon riskisijoituksia uusiin pieniin yhtiöihin
Warren Buffet, miljardööri, kutsutaan usein maailman menestyneimmäksi sijoittajaksi
Bill Gates, Microsoftin toinen perustaja, miljardööri
George Soros, miljardööri, tunnettu monista spekulatiivisistä (lyhytaikaisista) sijoituksista, useasti syytetty osallisuudesta valuuttakurssin manipulointiin
Eila Jaatinen

Eila Jaatinen (17. marraskuuta 1952 Heinola – 26. helmikuuta 2012 Vantaa) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä.
Hän toimi kirjailijana, runoilijana, kääntäjänä, kolumnistina, kriitikkona ja toimittajana. Hän ohjasi harrastajakirjoittajia, oli perustamassa Lastenmaa-lehteä ja toimi Kirjapajan kustannustoimittajana. Hän valmistui Helsingin Yliopiston humanistisesta tiedekunnasta 1976.
Hän oli Suomen Kirjailijaliiton ja Salpausselän kirjailijoiden jäsen. Kirjastopalvelun kriitikkopalkinnon hän sai vuonna 1995.
Tuotanto > Romaanit

Unien vuosi. Kauppiaitten Kustannus Oy 1970.
Silmien takana tuuli. Kirjapaja 1978.
Aamukaste ja tuuliharja. Lasten Keskus Oy 1986. (lastenkirja)
Reppuli Reissumies. Kirjapaja 2001. (helppolukuinen lastenkirja)
Reppuli ja kaverit. Kirjapaja 2002. (helppolukuinen lastenkirja)
Reppuli maailmalla. Kirjapaja 2002. (helppolukuinen lastenkirja)
Äläkä sure, Sakari.
Katharos 2009.
Tuotanto > Satukirjat

Hiipi, Kiipi ja Kömpi. Kirjapaja 1987.
Tuotanto > Runot ja muut kokoelmat

Hidas juna Huttuttuu. Kirjapaja 1981. (lastenrunot)
Joskus minä uneksin. Kirjapaja 1986. (pakinoita)
Lihavan matamin laulut. Kirjapaja 1989.
Nainen Euroopan reunalta. Kirjapaja 1991.
Huuda minut takaisin. Kirjapaja 1995.
Tuotanto > Tietokirjat

Iloiset kilot: totta ja tarua tuhdeista tytöistä. WSOY 1998.
Kun läheisen mieli murtuu: omaiset kertovat. Kirjapaja 2004. (toim. Eila Jaatinen)
Tuotanto > Laulunsanoituksia

Terijoen rantapojat kuutamokeikalla, CD-levy, 1994.
Tuomas Laatu: Jeesus ja lapset -messu, 1992.
Tammerkosken sillalla (täsmennyssivu)

Tammerkosken sillalla voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Tammerkosken sillalla,  Yle TV2:n kesäohjelmiin kuulunut yhteislauluohjelma
Tammerkosken sillalla, Tampereella järjestetty kevyen musiikin festivaali
Tammerkosken sillalla, Kalle Päätalon romaani vuodelta 1982
Tammerkosken sillalla, masurkka
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tammerkosken sillalla”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ei-ammattilaiset – nunna, konna ja huora

| Ei-ammattilaiset – nunna, konna ja huora> Amateur |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Hal Hartley
Käsikirjoittaja:  Hal Hartley
Tuottaja:   Hal Hartley  Ted Hope 
Säveltäjä:   Hal Hartley (nimellä Ned Rifle)  Jeffrey Taylor 
Kuvaaja:  Michael Spiller
Leikkaaja:  Steve Hamilton
Lavastaja:  Ginger Tougas
Pääosat:   Isabelle Huppert  Martin Donovan  Elina Löwensohn 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Britannia  Ranska 
Tuotantoyhtiö:   American Playhouse  Channel Four Films  La Sept Cinéma  True Fiction Pictures  UGC  Zenith Entertainment 
Levittäjä:  Sony Pictures Classics Netflix
Ensi-ilta:  toukokuussa 1994 (Cannesin elokuvajuhlat, Ranska)
Kesto:  105 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ei-ammattilaiset – nunna, konna ja huora (engl. Amateur) on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut Hal Hartleyn ohjaama, tuottama ja käsikirjoittama yhdysvaltalais-brittiläis-ranskalainen neo-noir-tyylinen jännityskomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert, Martin Donovan ja Elina Löwensohn. Hal Hartleyn ohella Ted Hope oli myös tuottamassa elokuvaa.
Elokuvan alkuperäinen nimi Amateur on myös kirjainlyhenne sanoista accountancy (laskentatoimi), murder (murha), amnesia (amnesia), torture (kidutus), ecstasy (hurmostila), understanding (ymmärrys) ja redemption (lunastus), joita elokuva sisältää.
Juoni

Entinen nunna Isabelle (Isabelle Huppert) istuu kahvilassa, kun sisään astuu Thomas Ludens (Martin Donovan), joka on menettänyt muistinsa. Hänen vaimonsa Sofia (Elina Löwensohn) oli työntänyt hänet ikkunasta ulos uskoen hänen kuolleen. Thomasilla on salaista tietoa sisältäviä levykkeitä, ja tästä tietämättömänä Isabelle vie Thomasin kotiinsa. Pian he huomaavat Thomasilla olevan vihamiehiä, jotka haluavat hänet hengiltä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Isabelle Huppert  | … |  Isabelle   |
|  Martin Donovan  | … |  Thomas Ludens   |
|  Elina Löwensohn  | … |  Sofia Ludens   |
|  Damian Young  | … |  Edward   |
|  Chuck Montgomery  | … |  Jan   |
|  Dave Simonds  | … |  Kurt   |
|  Pamela Stewart  | … |  Patsy Melville   |
|  Terry Alexander  | … |  Frank   |
|  David Greenspan  | … |  George   |
|  Parker Posey  | … |  talonvaltaaja   |
Tuotanto

Ei-ammattilaiset – nunna, konna ja huora -elokuvan kuvaukset alkoivat 28. heinäkuuta 1993 ja päättyivät 8. syyskuuta 1993. Elokuva kuvattiin New Yorkissa 2,3 miljoonan dollarin budjetilla. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat American Playhouse, Channel Four Films, La Sept Cinéma, True Fiction Pictures, UGC ja Zenith Entertainment.
Julkaisu ja vastaanotto

Ei-ammattilaiset – nunna, konna ja huora sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa toukokuussa 1994. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa 19. lokakuuta 1994, Britanniassa 6. tammikuuta 1995, Yhdysvalloissa 19. toukokuuta 1995 ja Suomessa 1. joulukuuta 1995. Elokuvan teatterilevittäjinä olivat Ranskassa Diaphana Films, Britanniassa Artificial Eye, Yhdysvalloissa Sony Pictures Classics ja Suomessa Alfa-Panorama Film & Video Oy. Elokuva oli Suomessa 124. katsotuin elokuva 1 115 hengen katsojamäärällään vuonna 1995. Ei-ammattilaiset – nunna, konna ja huora esitettiin myös muun muassa vuoden 1994 Toronton elokuvajuhlilla Kanadassa.
Ei-ammattilaiset – nunna, konna ja huora on saanut elokuvakriitikoilta myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 75% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,1/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 24 arviointiin. 3 380 käyttäjästä 86% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,9/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 14 arvostelun perusteella elokuva on saanut 53 pistettä sadasta mahdollisesta. Internet Movie Databasen 4 663 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,0/10.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Ehdokas | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| Chlotrudis-palkinto | Paras elokuva | Ei-ammattilaiset – nunna, konna ja huora | Ehdokkuus |
| Chlotrudis-palkinto | Paras miespääosa | Martin Donovan | Ehdokkuus |
| Tokion elokuvajuhlien hopeapalkinto | Tokion elokuvajuhlien hopeapalkinto | Hal Hartley | Voitto |
| Fort Lauderdalen elokuvajuhlien parhaan miesnäyttelijän palkinto | Fort Lauderdalen elokuvajuhlien parhaan miesnäyttelijän palkinto | Martin Donovan | Voitto |
Aiheesta muualla

Ei-ammattilaiset – nunna, konna ja huora Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ei-ammattilaiset – nunna, konna ja huora Elonet.
Ei-ammattilaiset – nunna, konna ja huora AllMoviessa. (englanniksi)
Ei-ammattilaiset – nunna, konna ja huora Rotten Tomatoes -sivustolla (englanniksi)
Ei-ammattilaiset – nunna, konna ja huora Metacriticin sivuilla (englanniksi)
Ei-ammattilaiset – nunna, konna ja huora AlloCinéssä (ranskaksi)
Suurstrategia

Suurstrategia (engl. grand strategy) on angloamerikkalainen termi, jolla kuvataan valtion tai valtioliittouman ylimmällä tasolla muodostettavaa sotilaallisen voimankäytön periaatetta. Suomessa ja useissa muissakin maissa strategialla tarkoitetaan samaa asiaa. Ero johtuu angloamerikkalaisesta taksonomiasta, jonka mukaan sotilaallisen voimankäytön tasot ovat taktiikka ja strategia, siinä missä se on monissa maissa taktiikka, operaatiotaito ja strategia. Puuttuva käsite operaatiotaito on siis korvattu strategialla ja strategia suurstrategialla.
Nykyään myös Yhdysvalloissa ja niin edelleen käytetään käsitettä operaatiotaito (engl. operational art). Käsite suurstrategia kuitenkin elää, koska se esiintyy joissakin valtio-opin ja kansainvälisen politiikan klassikkoteoksissa, joista sen sitten opiskelijat kääntävät suurstrategiaksi.
Asiaa ei selkeytä se, että jotkin teoreetikot kuten Edward Luttwak käyttävät viisiportaista jaottelua (taistelutekniikka, taktiikka, operaatiotaso, näyttämöstrategia ja suurstrategia). Edelleen käytetään myös ilmaisua doktriini tai sotilasdoktriini. Tällaisia hieman monitulkintaisia käsitteitä käytettäessä voidaan käyttää selventävää viitettä tyyliin: "... suurstrategisella (ks. Luttwak 1963) tasolla..."
Aiheesta muualla

Maanpuolustuskorkeakoulun Strategian Laitoksen esittelysivulla oleva käsiteanalyysi (Arkistoitu – Internet Archive)
Sota
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Aikakaudet | Sotatoimialueet | Aseet | Sodankäynnin tasot | Taistelevat aselajit | Tukevat aselajit | Luetteloita | Yleistä |
|  Esihistoria  Antiikki  Keskiaika  Uusi aika  Teollistunut aika  Nykyaika |  Avaruus  Ilmasota  Informaatio  Maasota  Merisota  Kotirintama |  ABC  Elektroninen  Ilmavoimat  Maavoimat  Merivoimat  Psykologinen |  Strategia  Operaatiotaito  Taktiikka  Taistelutekniikka |  Ilmavoimat  Jalkaväki  Laivasto  Merijalkaväki  Panssarijoukot  Ratsuväki |  Huolto  Ilmatorjunta  Pioneeri  Tykistö  Viesti |  Kenraalit  Piiritykset  Operaatiot  Sisällissodat  Sodat  Sotarikokset  Taistelut  Vapaus-itsenäisyyssodat |  Sodankäynti  Sotahistoria  Taistelu  Piiritys  Propaganda  Rauha  Pasifismi |
Svante Steninpoika Sture

Svante Steninpoika Sture. Domenicus Verwiltin maalaus.
Svante Steninpoika Sture (1517–1567) oli ruotsalainen valtaneuvos ja valtakunnanmarski. Hän oli Sten Sture nuoremman poika. Hän kuului valtaneuvostoon Kustaa Vaasan aikana. Eerik XIV nimitti hänet marskiksi 1560, ja kreivin arvon hän sai 1561. Hänet surmattiin niin sanottu Sturein murhien aikana.
Sybille Schmidt

| Mitalit> Naisten soutu. Olympialaiset .Maa:   Saksa | Mitalit> Naisten soutu. Olympialaiset .Maa:   Saksa | Mitalit> Naisten soutu. Olympialaiset .Maa:   Saksa | Naisten soutu> .Maa:   Saksa |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | pariaironelonen |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
Maa:   Itä-Saksa
|  Kultaa | Bled 1989 | pariaironelonen |  |
|  Kultaa | Tasmania 1990 | pariaironelonen |  |
Maa:   Saksa
|  Kultaa | Wien 1991 | pariaironelonen |  |
Sybille Schmidt (s. 31. elokuuta 1967 Apolda, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen kilpasoutaja. Hän voitti pariaironelosessa olympiakultaa ja kolme maailmanmestaruutta.
Schmidt voitti pariaironelosen maailmanmestaruuden Bledissa 1989, Tasmaniassa 1990 ja Wienissä 1991. Kaksi ensimmäistä mestaruuttaan hän saavutti Saksan demokraattisen tasavallan ja kolmannen yhdistyneen Saksan edustajana. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän voitti pariaironelosessa olympiakultaa. Schmidt, Kerstin Müller, Birgit Peter ja Kristina Mundt voittivat loppukilpailussa hopealle sijoittuneen Romanian venekunnan 4,16 sekunnilla.
Säveltuokio

| Säveltuokio> Melody Time |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Clyde Geronimi  Wilfred Jackson  Jack Kinney  Hamilton Luske
Käsikirjoittaja:  Winston Hibler Harry Reeves Ken Anderson Erdman Penner Homer Brightman Ted Sears Joe Rinaldi Art Scott Bob Moore William Cottrell Jesse Marsh John Walbridge
Tuottaja:  Walt Disney
Säveltäjä:  
Kuvaaja:  Winton Hoch
Leikkaaja:  Donald Halliday Thomas Scott
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures
Levittäjä:  RKO Pictures Disney+
Ensi-ilta:  Suomi 17. huhtikuuta 1953
Kesto:  72 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Säveltuokio (Melody Time) on vuonna 1948 valmistunut Disneyn piirroselokuva. Elokuva muodostuu seuraavista itsenäisistä jaksoista: Once Upon a Wintertime, Bumble Boogie, The Legend of Johnny Appleseed, Little Toot, Trees, Blame It on the Samba ja Pecos Bill. Näistä Once Upon a Wintertime on dubattu suomeksi Mikki Hiiren jouluaaton VHS-julkaisuun nimellä Muisto erään talven kaukaisen.
Aiheesta muualla

Säveltuokio Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Suuri etiopialaisen renessanssin pato

| Grand Ethiopian Renaissance Dam |
| --- | --- |
Tyyppi:  vesivoimalaitos
Teho:  6 000 MW
Tuotanto:  15 TWh vuodessa
Omistaja:  Ethiopian Electric Power Corporation (EEPCo)
Rakentaminen aloitettu:  2010
Valmistunut:  2020–2025  (alkuperäinen aikataulu 2016–)
Sijainti:  Bišangul Gumuzin osavaltio, Etiopia
Koordinaatit:  11°12′52″N, 35°5′29″E
Patojärvi leviää pitkälle Sinisen-Niilin ja sen sivujokien laaksoihin.
Suuri etiopialaisen renessanssin pato (engl. Grand Ethiopian Renaissance Dam, lyh. GERD) on rakenteilla oleva pato ja vesivoimalaitos Sinisessä-Niilissä Länsi-Etiopiassa, Bišangul Gumuzin osavaltiossa, kymmenkunta kilometriä Sudanin rajalta. Voimalaitos alkoi tuottamaan sähköä helmikuussa 2022.
Padon korkeus on noin 170 metriä, pituus noin 1,8 kilometriä ja tilavuus 10 miljoonaa kuutiometriä. Patojärven pinta-ala on noin 1 800 neliökilometriä ja tilavuus 63 kuutiokilometriä. Valmistuttuaan pato on Afrikan suurin.
Käyttö

Valmistuttuaan Afrikan suurin voimalaitos on nimellisteholtaan 6 000 megawattia. Vuosituotanto on arviolta 15 terawattituntia.
Voimalaitoksen ensimmäisen yksikön käyttöönotto oli suunniteltu vuodelle 2017. Elokuussa 2017 julkistetun tiedon mukaan hankkeen valmiusaste on 60 prosenttia. Tammikuun 2018 tietojen mukaan kaksi ensimmäistä tuotantoyksikkö (á 375 MW) otettaisiin käyttöön vuoden 2018 aikana ja projekti valmistuisi kokonaisuudessaan vuonna 2025. Sähköntuotanto voimalaitoksella alkoi 20. helmikuuta 2022.
Tekniikka

Voimalaitoksella on valmistuttuaan 16 Francis-turbiinia, joista kukin on teholtaan 375 megawattia. Voimalaitos liitetään 500 kilovoltin sähköverkkoon.
Vaikutus

Patoaltaan täyttämiseen kuluva aika on teoriassa kolme vuotta. Joen alajuoksun valtioiden, Sudanin ja erityisesti Egyptin, kannalta altaan nopea täyttyminen olisi kuitenkin ekologinen ja taloudellinen katastrofi. Valtiot ovat yrittäneet sopia asiasta. Heinäkuussa 2020 sopimustilanne on vielä avoinna.
Syyskuussa 2021 YK:n turvallisuusneuvosto antoi julkilausuman, jossa kannustettiin Egyptiä, Etiopiaa ja Sudania "jatkamaan neuvotteluja Afrikan unionin suojeluksessa", jotta GERD-padosta käydyt neuvottelut saataisiin nopeasti sopimusvaiheeseen. Tämän sopimuksen pitäisi olla "vastavuoroisesti hyväksyttävä ja sitova GERD:n padon täyttämisessä ja voimantuotannossa kohtuullisessa ajassa", täsmentää turvallisuusneuvosto Tunisian laatimassa julistuksessa.
Aiheesta muualla

Yläjuoksun herrat – hs.fi
Sörnäs (yritys)

Sörnäsin tontti Vallilassa vuonna 1908.
Sörnäs Aktiebolag (nimi vuoteen 1916 Sörnäs Snickeri Aktiebolag) oli sahatavaraa, puulaatikoita ja höylättyä puutavaraa valmistanut yritys, joka oli 1920-luvulla yksi Suomen suurimpia teollisuusyrityksiä. Se toimi pääosin Helsingin Sörnäisissä. Yhtiö perustettiin vuonna 1892, neljä vuotta aiemmin perustetun Sörnäs ånghyfleri och snickerifabriksbolag-nimisen yhtiön seuraajaksi.
Sörnäs A.B. toimi aluksi puusepäntehtaana mutta laajentui sitten tuottamaan sahatavaraa, puulaatikoita, parkettia ja höylättyä puutavaraa. Yhtiö oli Suomen suurin puulaatikoiden valmistaja ja se tuotti sahatavaraa parhaimmillaan noin 25 000 standarttia vuodessa. Vuonna 1927 yhtiön palveluksessa oli 1 200 työntekijää ja sen myynti oli 100 miljoonaa markkaa. Yhtiö oli vielä 1920-luvulla norjalaisomistuksessa mutta 1930-luvulla Helsingin Osakepankin omistus yhtiössä kasvoi kunnes se oli yhtiön toiminnan päättyessä vuonna 1937 jo 90 %.
Sörnäs A.B. hankki 1897 omistukseensa Sörnäisten Isoon Verkkosaareen vuonna 1883 perustetun neliraamisen höyrysahan, jossa oli enimmillään 300 työntekijää. Saha paloi rakennuksineen vuonna 1928, eikä sen toimintaa enää jatkettu. Vuonna 1923 yhtiö perusti Riihivuoren sahan Keski-Suomeen Suolahteen. Riihivuoren saha jonka vuosituotanto oli 6000 std sahatavaraa myytiin 1936 Lahti Oy:lle jonka kautta se myöhemmin joutui Rauma-Repola Oy:n haltuun. Riihivuoren sahan toiminta päättyi vuonna 1992. Yhtiön kolmas saha oli Kymijoen suulla sijainnut vuonna 1874 perustettu Sunilan saha, joka oli ostettu vuonna 1917 Hackman & Co.:lta. Tämä saha myytiin 1928 uudelle Sunila Oy:lle, joka lopetti pian sahan toiminnan ja rakensi paikalle 1936–11938 sulfiittiselluloosatehtaan.