stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brian James
Ura > The Damned

The Damnedin ensimmäinen julkinen esiintyminen oli heinäkuussa 1976 Sex Pistolsin lämmittelijänä Lontoon 100 Clubilla. Pian sen jälkeen Stiff Records kiinnitti yhtyeen ja lähetti sen studioon tuottaja Nick Lowen kanssa. The Damned oli ensimmäinen brittiläinen punkbändi, joka julkaisi singlen (”New Rose”). Samana vuonna ilmestyi myös yhtyeen ensimmäinen albumi Damned Damned Damned, molemmat alkuvuodesta 1977. Näiden levyjen kappaleet olivat Brian Jamesin säveltämiä ja sanoittamia.
The Damned päätyi Sex Pistolsin Anarchy-kiertueelle, mutta Sex Pistolsin kiroiltua Bill Grundyn juontamassa suorassa TV-lähetyksessä suurin osa kiertueen esiintymisistä peruttiin. The Damned jäi pois kiertueelta riitannuttuaan Pistols-manageri Malcolm McLarenin kanssa. The Damned pääsi pian T. Rexin jäähyväiskiertueen lämmittelijäksi ja matkusti sen jälkeen Yhdysvaltoihin, missä sen esiintyminen  Los Angelesissa inspiroi Hollywoodin punk-skeneä. Kiertueen aikana Brian James ystävystyi yhdysvaltalaisen The Dead Boys -yhtyeen laulajan Stiv Batorsin kanssa.
Toisen Damned albuminsa Music for Pleasuren julkaisemisen jälkeen Brian James erosi yhtyeestä. Hän julkaisi soolosinglen  ”Ain’t That a Shame” vuonna 1979. Singlellä soitti rumpuja The Police -yhtyeen Stewart Copeland. Seuraavaksi Brian James liittyi Iggy Popin yhtyeeseen. Vaikka hän soitti keikoilla Iggy Popin kanssa, hän ei koskaan esiintynyt Popin studioäänityksillä.
Ura > The Lords of the New Church

Vuonna 1981 James perusti  The Lords of the New Church -yhtyeen entisen The Dead Boys -laulajan Stiv Batorsin kanssa. Brian James oli yhtyeen lauluntekijä yhdessä Batorsin kanssa. Yhtye julkaisi kolme studioalbumia: Lords of the New Church (1982) Is Nothing Sacred? (1983) ja Method to Our Madness (1984).
Brian Jamesin ja Stiv Batorsin väliset riidat johtivat koko yhtyeen hajoamiseen, kun vuonna 1988 Batorsin terveysongelmat ja keikkojen peruminen johtivat siihen, että Brian James ilmoitti etsivänsä yhtyeelle väliaikaista uutta laulajaa. Stiv Bators suuttui asiasta ja erosi yhtyeestä. Stiv Bators kuoli vuonna 1990 jäätyään auton alle Pariisissa.
Ura > Myöhemmät vuodet

The Lords Of The New Churchin hajottua Brian James liittyi takaisin The Damnediin ja soitti yhtyeen useilla reunion-keikoilla 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa ja uudestaan vuonna 2022. Vuonna 1992 hän teki musiikkia ranskalaisen Harry Clevenin ohjaamaan Abracadabra-elokuvaan. Elokuvan soundtrack-albumi julkaistiin Benelux-maissa EMI-yhtiön kautta.
2000-luvun alussa Brian James soitti MC5-kitaristi Wayne Kramerin johtamassa Mad For The Racket -projektissa yhdessä Duff McKaganin, Stewart Copelandin ja Clem Burken kanssa, mikä johti vuoden 2001 albumiin Racketeers. Kitaran soiton lisäksi Brian James lauloi albumilla useita kappaleita.
Vuonna 2006 hän solmi levytyssopimuksen Easy Action -levy-yhtiön kanssa, mikä johti useiden sooloalbumien julkaisuun: The Brian James Gang ilmestyi vuonna 2006. Vuonna 2012 hän julkaisi akustisen sooloalbumin Grand Cru: Chateau Brian. Albumin kappaleesta ”Crawling My Way Back Home” julkaistiin myös musiikkivideo. Sitä seurasi The Damned -covereita sisältänyt albumi Damned If I Do (2013) sekä The Guitar That Dripped Blood (2015), jolla vieraili Dead Boys -yhtyeen kitaristi Cheetah Chrome. Brian James kuoli 6. maaliskuuta 2025.
Pia

Pia ja PIA voivat tarkoittaa seuraavia asioita:
Pia, naisen etunimi, suomessa myös muodossa Piia
Pakistan International Airlines, jonka tunnettu lyhenne on PIA
Puolustus- ja Ilmailuteollisuus PIA, suomalaisen puolustus-, ilmailu-, avaruus- ja turvallisuusteollisuuden etujärjestö
Pia, sukunimenä:
Secondo Pia (1855–1941), italialainen juristi ja amatöörivalokuvaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pia”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hannu Hautalan bibliografia

Hannu Hautalan bibliografia käsittää luontokuvaaja ja -kirjailija Hannu Hautalan kirjallisen tuotannon.
Linnut

Hautala, Hannu (kuv.) & Leskelä, Elli (teksti): Ei pöllömpää.  Helsinki:  Suomen luonnonsuojelun tuki, 2001.  ISBN 951-9381-81-3
Hautala, Hannu (kuv.); Tanttu, Markku (teksti): Valon linnut: kuvia pohjoisen siivekkäistä.  Helsinki:  Hagelstam, 2000.  ISBN 952-5125-13-0
Hautala, Hannu (kuv.); Leikola, Anto (teksti); Hicks, Malcolm (käänt.): Liikettä linnunradalla.  Oulu:  Pohjoinen, 1995.  ISBN 951-749-225-1
Hautala, Hannu (kuv.); Suominen, Teuvo (teksti): Kuukkeli.  Helsinki:  Otava, 1993.  ISBN 951-1-12521-4
Hautala, Hannu (kuv.); Suominen, Teuvo (teksti): Laulujoutsen.  Helsinki:  Otava, 1991.  ISBN 951-1-11576-6
Hautala, Hannu (kuv.); Suominen, Teuvo & Hautala, Hannu (teksti): Joutsen.  Espoo:  Weilin + Göös, 1988.  ISBN 951-35-3964-4
Hautala, Hannu (kuv.); Parkkinen, Jukka (teksti): Joutsenlampi: kertomus pesästä & poikasista.  Helsinki:  Suomen luonnonsuojelun tuki, 1985.  ISBN 951-9381-13-9
Hautala, Hannu (kuv.); Kaikusalo, Asko & Kellomäki, Erkki (teksti): Kololinnut & muut pökkelöpesijät.  Helsinki:  Suomen luonnonsuojelun tuki, 1977 (2. painos 1978).  ISBN 951-95452-0-4
Hannu Hautala (kuvat), Seppo Parkkinen (teksti), Kotka – 50 vuotta unelmista kuvaksi, Docendo, 2016 ISBN 978-952-291-270-1
Kuusamo-kirjat

Hautala, Hannu & Hamunen, Paavo (kuvat) & Pirttimaa, Tuomo (teksti): Kuusamo: luonnon keskellä.  Ranua:  Mäntykustannus, 2010.  ISBN 978-952-5712-21-6
Hautala, Hannu & Hamunen, Paavo & Rautiainen, Lassi (kuv.) & Heikkinen, Reijo (teksti): Kuusamo: luontokaupunki.  Helsinki:  Articmedia, 2000.  ISBN 951-97451-8-1
Hautala, Hannu & Rautiainen, Lassi (kuv.); Rautiainen, Lassi (teksti); Plester, Leigh (käänt.): Kuusamo: Koillismaan helmi.  Kajaani:  Articmedia, 1991.  ISBN 951-95376-3-5
Hautala, Hannu (kuv.): Kuukkelin maa: luontokuvaajan vuosi Kuusamossa.  Espoo:  Weilin + Göös, 1984.  ISBN 951-35-2929-0
Suomalaisia sielunmaisemia -sarja

Hautala, Hannu (kuv.) & Laine, Anna (teksti): Kimmeltää kesäinen aamu: Suomalaisia sielunmaisemia.  Helsinki:  Kirjapaja, 2007.  ISBN 978-951-607-453-8
Hautala, Hannu (kuv.) & Laine, Anna (teksti): Metsän polkua kuljen: Suomalaisia sielunmaisemia.  Helsinki:  Kirjapaja, 2006.  ISBN 978-951-607-302-9
Hautala, Hannu (kuv.) & Kostamo, Ritva (teksti): Ruislinnun laulu korvissani: Suomalaisia sielunmaisemia.  Helsinki:  Kirjapaja, 2005.  ISBN 951-607-149-X
Hautala, Hannu (kuv.) & Kaskinen, Anna-Mari (teksti): Meren laulua kuuntelen.  Helsinki:  Kirjapaja, 2004.  ISBN 951-607-022-1
Valikoimat

Hautala, Hannu (kuv.); Blomqvist, Jorma (teksti, mustavalkoiset kuvat): Hannu Hautalan valitut.  Helsinki:  Otava, 1995.  ISBN 951-1-13794-8
Hautala, Hannu (kuv.); Tanttu, Markku (teksti): 50 X Hannu Hautala.  Helsinki:  LitoScan, 1991.  ISBN 952-90-2869-5
Oppaiden ja hakuteosten kuvitukset

Halkka, Antti: Linnut Suomen luonnossa.  (Perustuu Suuri suomalainen luonto-opas -teoksen lintuosaan. Valokuvaajat: Hannu Hautala ym.)  Helsingissä:  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-21516-5
Hautala, Hannu (kuv.) & Rinne, Veikko (teksti): Luonnonvalokuvauksen käsikirja.  Espoo:  Weilin + Göös, 1981.  ISBN 951-35-2377-2
Käännökset

Hautala, Hannu & Lappalainen, Markku (teksti); Ulfvens, Johan (käännös): Stunder i naturen.  Helsinki:  Otava, 1999 Alkuteos: Luontohetkiä.  ISBN 951-1-16136-9  (ruotsiksi)
Hautala, Hannu (kuv.) & Lappalainen, Markku (teksti): The way of the wilds.  (Käännös Tim Steffa)  Helsinki:  Otava, 1999.  ISBN 951-1-16139-3
Hautala, Hannu (kuv.); Tanttu, Markku (teksti): Winter on the Finnish taiga.  (Käännös Malcolm Hicks)  Helsinki. Määritä julkaisija! ISBN 951-1-11264-3
Heimo Helminen

| Heimo Helminen> Oikeusministeri |
| --- | --- |
 Vennolan II hallitus 9.4.1921 - 24.2.1922  
Sisäasiainministeri
 Vennolan II hallitus 24.2.1922 - 2.6.1922  
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1878 Jyväskylä
Kuollut: 17. maaliskuuta 1947 (69 vuotta) Helsinki
Ammatti:  juristi
Puoliso:  Hélene Louise Aminoff
Tiedot
Puolue:  Edistyspuolue
Heimo Helminen (4. maaliskuuta 1878 Jyväskylä – 17. maaliskuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen vakuutusalan asiantuntija ja poliitikko.
Helmisen vanhemmat olivat kirjakauppias Henrik Fabian Helminen ja Hilda Wilhelmina Grönroos. Hän valmistui hovioikeuden auskultantiksi 1905, lakitieteen kandidaatiksi 1907 ja lisensiaatiksi 1910 (väitöskirja Henkivakuutussopimuksesta). Helminen toimi Helsingin yliopistossa suomalaisen lakikielen apulaisena 1910-1926, vakuutusneuvoston asiamiehenä vuodesta 1918 sekä neuvoston vakinaisena johtajana vuodesta 1926. Vuonna 1921 hän oli työväen tapaturmalakikomitean puheenjohtaja. Hän oli myös Suomen edustaja useissa kansainvälisissä neuvotteluissa ja kongresseissa. Edistyspuoluetta edustanut Helminen toimi Vennolan II hallituksessa oikeusministerinä 1921–1922 ja murhatun Heikki Ritavuoren jälkeen sisäasiainministerinä 1922.
Väitöskirjansa lisäksi Helminen julkaisi useita teoksia vakuutusoikeudesta, muun muassa Uusi työväen tapaturmavakuutusasetus (1919), Työväen tapaturmavakuutus käytännössä (1932, suomeksi ja ruotsiksi), Työkyvyttömyysasteikko (1939) sekä Tapaturma-asteikko (1940).
Helmisen puoliso vuodesta 1902 oli Hélene Louise Aminoff (k. 1948).
Helminen on tiettävästi ensimmäinen suomalainen, jonka etunimi oli Heimo.
Nenäliina

Paperinen nenäliina
Kankainen nenäliina.
Nenäliina on pieni, perinteisesti kankaasta valmistettu liina, jota tyypillisesti käytetään henkilökohtaisen hygienian tai siisteyden ylläpitämiseen, esimerkiksi käsien tai kasvojen pyyhkimiseen tai nenän niistämiseen.
Varsinainen nenäliina keksittiin 1500-luvun puolivälissä Italiassa, josta se levisi Ranskaan ja edelleen Euroopan ylhäisön pariin arvokkaana asusteena. 
Nenäliina voi olla myös paperinen, ja ohuita paperinpalasia käytettiinkin Japanissa nenäliinoina jo eurooppalaisia aiemmin. Paperiset nenäliinat ovat nykyään kankaisia yleisempiä. Kankainen nenäliina kestää paperista kauemmin, koska sen voi pestä tarvittaessa.
Historiallisesti valkoista nenäliinaa on käytetty valkoisen lipun tilalla antautumisen viestittämiseen tai neuvottelujen aloittamiseksi.
Taskuliina miehen takin taskussa.
Taskuliina miehen vaatetuksessa

Nenäliinalla voidaan tarkoittaa myös miehen pukeutumiseen liittyvää taskuliinaa. Taskuliina ei kuitenkaan ole nenäliina, eikä sitä käytetä niistämiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nenäliina Wikimedia Commonsissa
Taskuliinan taitteluohjeita (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Handkerchief History (englanniksi)
Inkeri Hyvönen

Inkeri Hyvönen (s. 1992 Helsinki) on suomalainen näyttelijä
Hyvönen on nähty muun muassa sarjoissa Munkkivuori ja Aikuiset. Vuonna 2022 Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi valmistunut Hyvönen on nähty myös muun muassa Suomen Kansallisteatterissa ja Turun kaupunginteatterissa sekä Suomen Komediateatterin Näillä mennään-revyyssä.
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2022 | Munkkivuori | Kaarina |
| 2022 | Aikuiset | tarjoilija Elli |
| 2025 | Putous | useita rooleja |
Jacob Haugaard

| Daniel Jacob Haugaard |
| --- | --- |
 Haugaard kesäkuussa 2008
Kansanedustaja
 21.9.1994–11.3.1998  
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. toukokuuta 1952 (ikä 72)  Tvøroyri, Färsaaret
Kansalaisuus:   tanskalainen
Ammatti:  koomikko, muusikko, laulaja, näyttelijä, poliitikko
Puoliso:  Ilse Wilmot (vih. 1982)
Lapset:  3
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
Tutkinnot:  Risskov Gymnasium (1974)
Etnisyys:  tanskalainen, färinki
Aiheesta muualla
Kotisivu
Daniel Jacob Haugaard (s. 12. toukokuuta 1952 Tvøroyri, Färsaaret) on tanskalainen koomikko, näyttelijä, muusikko ja TV-juontaja. Haugaard toimi myös kansanedustajana Tanskan kansankäräjillä vuosina 1994–1998.
Tausta ja yksityiselämä

Haugaardin vanhemmat ovat Aage ja Hansina Kathrina Haugaard. Toisen vanhempansa puolelta Jacob on puoliksi fäärinki. Haugaard valmistui Risskov Gymnasium -lukiosta vuonna 1974. Hän on työskennellyt mm. muurarina, merimiehenä, ovimiehenä ja kotiopettajana.
Haugaard on elänyt yhdessä puolisonsa Ilse Wilmotin kanssa vuodesta 1980, ja pari meni naimisiin 12. toukokuuta 1982. Heillä on kolme lasta. Vuonna 2011 Wilmot julkaisi kirjan Haugaardin alkoholiongelmista. Wilmot muutti yllättäen pois lasten kanssa, mikä säikäytti Haugaardin. Hän lopetti alkoholin käytön vuonna 1992.
Haugaard on ollut vetovastuussa useaan kertaan Grøn-hyväntekeväisyyskonsertista (vuoteen 2017 Grøn Koncert), jota on järjestämässä mm. lihastaudeista kärsivien potilaiden Muskelsvindfonden-säätiö. Haugaardin poika Nicolai kuoli vuonna 2008.
Taiteellinen ura

Ensimmäisen levynsä, Århus By Night, Haugaard julkaisi vuonna 1978.
Taiteellinen ura > Diskografia

| Vuosi | Julkaisu | Julkaisumuoto |
| --- | --- | --- |
| 1977 | Århus By Night | vinyylilevy |
| 1978 | Sofamania | vinyylilevy |
| 1983 | De dovne synger – måske! | vinyylilevy |
| 1984 | Uden sidestykke | vinyylilevy |
| 1988 | Ja dak | vinyylilevy |
| 1994 | Jacob Haugaard synger | CD |
| 1996 | Så'en er livet | CD |
| 1998 | Jeg er så lyk'lig | CD |
| 1999 | Helt kinesisk | CD |
| 2000 | 20 hammerfede hits | CD |
| 2003 | Mig og min familie | CD |
| 2003 | Danser med Haugaard | CD |
| 2009 | I mit sommerhus | CD |
| 2015 | Venner | CD |
| 2017 | Tidsangivelse | CD |
| tulossa | Uudgivet Sofamania album | CD |
Lähde:
Taiteellinen ura > Filmografia

Haugaard on näytellyt kolmessa elokuvassa. Osassa hän on ollut myös taustavaikuttajana.
Jydekompagniet 1 (1988): päärooli
Jydekompagniet 3 (1989): päärooli sekä käsikirjoittaja
Den sidste rejse (2012): päärooli ja ideointi
Lähde:
Poliittinen ura

Haugaard on ollut ehdokkaana kansankäräjien edustajaksi useaan kertaan lähinnä vitsinä. Ensimmäisissä parlamenttivaaleissaan hän sai vain 797 ääntä. Hän kuitenkin tuli valituksi vuoden 1994 vaaleissa saatuaan 23 253 henkilökohtaista ääntä. Lisäksi hän on ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa henkilö, joka on tullut valituksi itsenäisenä ehdokkaana.
Hänen vaalisloganinsa oli: ”Jos työ on tervettä, annetaan sitä sairaille.” Haugaardin koomisiin vaalilupauksiin kuuluivat mm. seuraavat:
Enemmän myötätuulta pyöräilijöille.
Jylland-fregatti saatava taistelukuntoiseksi.
Århusin musiikkitalon edessä oleva julkinen vessa on avattava uudelleen.
Huumorintajuttomille ihmisille myönnettävä työkyvyttömyyseläke.
8 tuntia vapaa-aikaa, 8 tuntia lepoa ja 8 tuntia unta.
Ilmaista olutta.
Hienompia joululahjoja.
Oikeus impotenssiin.
Nutella osaksi sotilaiden kenttämuonitusta.
Oikeus olla ruma, tyhmä ja rikas.
Nuoria miehiä yksinäisille äideille.
Enemmän valaita Randersin vuonolle.
EU-avustusta puutarhoihin.
Haugaardin onnistui osittain lunastaa yksi vaalilupauksistaan, kun vuonna 1996 Tanskan armeijan kenttämuonitukseen otettiin pieniä paketteja suklaalevitettä.
Perhereissu

| Perhereissu |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Janne Nykänen
Käsikirjoittaja:  Janne Nykänen
Tuottaja:  Janne Nykänen Sonja Torniainen
Säveltäjä:  Rainer Pekkinen Ilmari Myllynen
Kuvaaja:  Janne Nykänen
Leikkaaja:  Janne Nykänen
Pääosat:  Elina ja Sofia Piia Kaaria Olli Paakkanen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Tarinakeidas
Levittäjä:  Kuusan Kino
Ensi-ilta:  23. syyskuuta 2022
Kesto:  72 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Perhereissu on Janne Nykäsen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen independent-tuotantona tehty lastenelokuva vuodelta 2022.
Elokuva kertoo kahdesta tytöstä, Mariasta ja Asteesta, joiden vanhemmat ovat eroamassa. Tytöt päättävät kuitenkin saattaa vanhempansa jälleen yhteen. Tyttöjä esittävät tubettajasiskokset Elina ja Sofia.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Tuomo Yrttiaho piti elokuvaa haparoivana mutta sympaattisena indietuotantona. Elokuvalla oli vuonna 2022 yhteensä 1307 katsojaa.
Sisareni puolesta

| Sisareni puolesta> My Sister's Keeper |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Jodi Picoult
Kieli:  englanti
Julkaistu:  2004
Sivumäärä:  628
Suomennos
Suomentaja:  Tytti Träff
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  2006
Sivumäärä:  480
ISBN:  951-23-4737-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sisareni puolesta (My Sister's Keeper) on Jodi Picoultin vuonna 2004 julkaistu kirja. Kirjasta on myös tehty samanniminen elokuvaa, jossa näyttelevät muun muassa Abigail Breslin, Alec Baldwin ja Cameron Diaz.
Juoni

Anna Fitzergaldille sairaalat ja verensiirrot ovat arkipäivää. Anna ei kuitenkaan ole sairas. mutta hänen sisarellaan Katella on vaikea leukemia, ja geneettisesti samanlainen Anna on eräänlainen kudos- ja solupankki siskolleen.
Anna haluaa yleensä tehdä kaikkensa siskonsa eteen, mutta kun hän täyttää 13, häntä pyydetään luovuttamaan toinen munuaisensa siskolleen. Leikkauksen onnistumisesta ei ole takeita, Kate saattaa kuolla kaikesta huolimatta. Anna kyseenalaistaa leikkauksen ja pyytää apua asianajaja Alexander Campbelliltä, jotta voisi halutessaan kieltäytyä leikkauksesta.
Annan äiti, Sara, vastustaa tyttärensä päätöstä, koska pitää Katen auttamista itsestäänselvyytenä, joten asia viedään oikeuteen. Oikeudenkäynnin aikana selviää, ettei Kate halua munuaissiirtoa, koska uskoo kuolevansa joka tapauksessa ja oikeudenkäynti päättyy Annan hyväksi. Kuitenkin, Campbellin ajaessa Annaa kotiin he joutuvat auto-onnettomuuteen. Pahoin vahingoittunut Anna ja Campbell kiidätetään sairaalaan ja tilanne muuttuu ratkaisevasti. .
Social First

| Social First Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  2023
Toimitusjohtaja:  Kim Soares
Kotipaikka:  Kotka
Toimiala:  Peliala
Henkilöstö:  13
Kotisivu:  https://www.socialfirstgames.com/
Social First Oy on suomalainen peliyhtiö, joka kehittää mobiili- ja PC peliä nimeltä Nexus Station. Yhtiön kotipaikka sijaitsee Kotkassa ja toimitusjohtaja on Kim Soares.
Social First Oy keräsi sijoittajilta 4,2 miljoonaa euroa pelinkehitystä varten. Sijoittajina oli muun muassa Crowberry Capital, Play Ventures sekä Business Finland.
Tammikuussa 2025 Kukouri Mobile Entertainment kertoi myyneensä Pixel Worldsin sekä Tiny Troopers- pelisarjan immateriaalioikeudet Social First Oy:lle.
Social First Oy:ssä työskentelee monia entisiä Kukouri Mobile Entertainmentin työntekijöitä sekä Social Firstin nykyinen perustaja ja toimitusjohtaja Kim Soares oli mukana perustamassa Kukouria vuonna 2011 sekä toimi myös Kukourin toimitusjohtajana.
Jacob Bernard-Docker

| Jacob Bernard-Docker |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. kesäkuuta 2000 (ikä 24) Canmore, AB, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  JBD
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Buffalo Sabres
Sarja:  NHL
Pelinumero:  24
Pelaajaura
Pääsarjaura:  (–)
Aik. seurat:  Ottawa Senators (NHL) Belleville Senators (AHL)
NHL-varaus:  26. varaus, 2018 Ottawa Senators
Jacob Bernard-Docker (s. 30. kesäkuuta 2000 Canmore, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-seura Buffalo Sabresin organisaatiossa. Ottawa Senators varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 26. pelaajana kesällä 2018. Bernard-Docker laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Bernard-Docker pelasi Albertan paikallisia juniorisarjoja Airdrie Xtremen ja AC Avalanchen joukkueissa, kunnes Swift Current Broncos varasi hänet 98. pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2015. Bernard-Docker ei kuitenkaan siirtynyt CHL:ään, jotta hän voisi tulevaisuudessa pelata Yhdysvaltain yliopistosarjoissa. Bernard-Docker pelasi kauden 2015–2016 Edge Schoolin joukkueessa.
Vuodet 2016–2018 Bernard-Docker pelasi AJHL-junioriliigan Okotoks Oilersissa. Kaudella 2017–2018 hän voitti tehoilla 20+21=41 koko liigan puolustajien maalipörssin sekä jakoi puolustajien pistepörssin viidennen sijan Fort McMurray Oil Baronsin Taner Millerin ja Brooks Banditsin Brandon Scanlinin kanssa. Bernard-Docker voitti myös AJHL:n pudotuspelien puolustajien piste- ja maalipörssin tehoilla 7+7=14. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan parhaaksi puolustajaksi ja eteläisen divisioonan tähdistökentälliseen. Bernard-Docker pelasi kauden aikana myös CJHL Prospects Gamessa.
Ottawa Senators varasi Bernard-Dockerin ensimmäisellä kierroksella 26. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Hän oli jo joukkueen toinen varaus Brady Tkachukin (4. varaus) jälkeen, kun Senators sai Bernard-Dockerin varausvuoron kaupassa Boston Bruinsilta aivan varaustilaisuuden kynnyksellä. Hän siirtyi kaudeksi 2018–2019 Pohjois-Dakotan yliopistojoukkueeseen. Sophomore -vuotenaan 2019–2020 Bernard-Docker oli seitsemällä osumallaan joukkueensa eniten maaleja tehnyt puolustaja. Hän voitti NCHC:n runkosarjan mestaruuden, Penrose Cupin. Junior -vuotenaan 2020–2021 Bernard-Docker nousi UND:n varakapteeniksi. Hän voitti sekä Penrose Cupin että koko NCHC:n mestaruuden. Bernard-Docker valittiin divisioonan parhaaksi puolustavaksi puolustajaksi ja toiseen tähdistökentälliseen.
Huhtikuun 2021 vaihteessa Bernard-Docker teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa. Samalla hänen vahvistettiin liittyvän karanteenin päätteeksi seuran NHL-vahvuuteen kaudelle 2020–2021.
Maaliskuussa 2025 Senators kauppasi Bernard-Dockerin ja Joshua Norriksen Buffalo Sabresiin vaihdossa Dylan Cozensiin, Dennis Gilbertiin ja toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2026 varaustilaisuudessa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tšekki 2020 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Latvia 2021 | jääkiekko |  |
Bernard-Docker pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2020, jolloin hän voitti pronssia. Bernad-Docker edusti myös Canada Westin joukkuetta World Junior A Challengessa vuonna 2017, jolloin hän voitti kultaa.
Pelityyli

The Sports Forecaster -sivuston mukaan Bernard-Docker on lahjakas all around -puolustaja, joka pelaa hyvin vastustajan siniviivalla, liikkuu hyvin, omaa hyvän koon sekä laukoo hyvin. Hän on myös hyvä ylivoimapelaaja ja pelaa hyvin hyökkäyssuuntaan, mutta Bernard-Docker on käyttökelpoinen myös alivoimalla. Hänen tulisi kuitenkin käyttää kokoaan paremmin hyödyksi ja lisätä voimaa. Bernard-Dockerilla on kehitettävää myös sijoittumisessa ja oman puolustuspään pelaamisessa.
Muuta

Bernard-Dockerin pikkuveli Seth pelaa puolustajana Denverin yliopistojoukkueessa ja pikkusisko Island pelaa Edge Schoolin high school -joukkueessa.
Tapiolanjärvi

| Tapiolanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Sastamala
Koordinaatit:  61°16′43″N, 22°55′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Ylistenjärven valuma−alue (35.138)
Tulo-oja:  Kravinoja Keskistenjärvestä
Laskuoja:  Pesurinoja Liekoveteen 
Järvinumero:  35.138.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  87,1 m  
Pituus:  630 m  
Leveys:  300 m  
Rantaviiva:  1,287 km  
Pinta-ala:  9,949 ha  
Saaria:  ei saaria
 fiTapiolanjärvi 
Tapiolanjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Vammalan Tapiolassa sijaitseva järvi.
Maantiede

Järven pinta-ala on 9,9 hehtaaria ja sen pituus on 630 metriä ja leveys 300 metriä. Järviallas sijaitsee pienialaisella savikolla, joka on kumpumoreenien eli moreenimäkien ympäröimä . Järven rantaviiva on 1,3 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin soistuvaa metsämaata. Järven lähellä ei ole kiinteää asutusta eikä sen rannoilla ole vapaa-ajan asutusta. Ainoa tie rantaan on yksityinen asuitlosta alvava kärrytie. Järvi on matalana rehevöitynyt ja ruohottunut. Tällaisena se on mainio lintujärvi, joka onkin suojeltu.