stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marta Bassino
Maailmancup

Bassino kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lenzerheiden suurpujottelussa maaliskuussa 2014 päästen heti pisteille oltuaan 19:s. Toistamiseen hän saavutti saman sijoituksen Aspenin suurpujottelussa marraskuussa 2014. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Åren suurpujottelussa maaliskuussa 2015. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2016 oltuaan kolmas. Hän oli samalla kaudella kolmas myös Plan de Coronesin ja Aspenin suurpujotteluissa. Tammikuussa 2018 hän sijoittui toiseksi Lenzerheiden alppiyhdistetyssä. Alppiyhdistetyn cupissa hän oli neljäs.
Kaudella 2018−2019 Bassino sijoittui kolmanneksi Kronplatzin suurpujottelussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Killingtonin suurpujottelussa marraskuussa 2019. Hän oli samalla kaudella toinen Lienzin suurpujottelussa sekä kolmas Altenmarktin alppiyhdistetyssä ja Sestrieren parisuurpujottelussa. Banskossa hän sijoittui toiseksi sekä syöksylaskussa että supersuurpujottelussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli viides ja suurpujottelucupissa neljäs.
Kaudella 2020−2021 Bassino voitti kauden avanneen Söldenin suurpujottelun sekä Courchevelin ensimmäisen suurpujottelun ja Kranjska Goran molemmat suurpujottelut. St. Antonin supersuurpujottelussa hän oli toinen. Kronplatzin suurpujottelussa hän oli kolmas. Hän voitti suurpujottelucupin ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kuudenneksi.
Kaudella 2021-2022 Bassino sijoittui suurpujottelussa toiseksi Åresa ja Méribelissä sekä 
kolmanneksi Courchevelin jälkimmäisessä kilpailussa ja Kransjka Gorassa. Suurpujottelucupissa hän oli viides ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenes.
Kaudella 2022-2023 hän sijoittui Killingtonin suurpujottelussa toiseksi. Hän voitti Sestrieren suurpujottelun.Semmeringin molemmissa suurpujotteluissa hän sijoittui kolmanneksi. Kransjka Goran ensimmäisessä suurpujottelussa hän sijoittui toiseksi. St. Antonin jälkimmäisessä supersuurpujottelussa hän sijoittui kolmanneksi. Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelussa hän sijoittui kolmanneksi. Hän oli maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksas ja suurpujottelucupissa kolmas.
Kaudella 2023–2024 hän voitti Crans-Montanan jälkimmäisen syöksylaskun ja sijoittui kolmanneksi ainoassa supersuurpujottelussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs.
Maailmancup > Maailmancup-voitot

| Päivä | Paikka | Laji |
| --- | --- | --- |
| 30. marraskuuta 2019 |  Killington | Suurpujottelu |
| 17. lokakuuta 2020 |  Sölden | Suurpujottelu |
| 12. joulukuuta 2020 |  Courchevel | Suurpujottelu |
| 16. tammikuuta 2021 |  Kranjska Gora | Suurpujottelu |
| 17. tammikuuta 2021 |  Kranjska Gora | Suurpujottelu |
| 10. joulukuuta 2022 |  Sestriere | Suurpujottelu |
| 17. helmikuuta 2024 |  Crans-Montana | Syöksylasku |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Taivallahden kasarmit

| Taivallahden kasarmit |
| --- | --- |

Sijainti:  Taka-Töölö, Helsinki, Suomi
Koordinaatit:  60°10′38″N 24°54′59″E﻿ / ﻿60.17735154°N 24.91639733°E﻿ / 60.17735154; 24.91639733
Rakennustyyppi:  Kasarmi
Tyylisuunta:  Funktionalismi
Suunnittelija:  Martta Martikainen-Ypyä
Valmistumisvuosi:  1938
 fiTaivallahden kasarmit 
  
Taivallahden kasarmit Pohjoisen Hesperiankadun puolelta syksyllä 2014.
Taivallahden kasarmit ovat Helsingin Taivallahdessa Taka-Töölössä sijaitseva kasarmialue, jossa toimi aiemmin muun muassa Helsingin Autokomppania (HelAutoK), joka oli osa Kaartin Jääkärirykmenttiä.
Funktionalistista tyylisuuntausta edustavat rakennukset ovat arkkitehti Martta Martikaisen suunnittelemat, ja ne valmistuivat vuosina 1935–1938. Vuonna 1939 kasarmin yhteyteen valmistui Märtha Lilius-Tallrothin suunnittelema korjauspaja.
Toiminta kasarmeissa päättyi 2000-luvun alkupuolella, ja viimeiset varusmiehet poistuivat vuonna 2012, kun Kaartin soittokunta siirtyi Finlandia-talolle.
Vuonna 2014 Senaatti Kiinteistöt myi kasarmialueen kiinteistöt Auratum Kiinteistöille. Vuosien 2015–2017 aikana vanhat rakennukset saneerattiin hoivakodiksi, päivittäistavarakaupaksi ja loft-asunnoiksi. Hoivakodiksi saneeratun kasarmirakennuksen sekä autohalliin rakennetun päivittäistavarakaupan kiinteistöt myytiin valmistumisen jälkeen Veritas Eläkevakuutukselle.  Hoivakotia operoi Tavallahden Helmi nimellä Mikeva, sittemmin Attendo.
Museovirasto on listannut kasarmit valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon, ja Docomomo on valinnut ne modernin arkkitehtuurin merkkikohteeksi Suomessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taivallahden kasarmit Wikimedia Commonsissa
"Autolinnan" harjannostajaiset. "Funkis sopii hyvin kasarmirakennuksiin, jotka eivät ole enää kasarmeja, vaan koteja", Helsingin Sanomat, 10.02.1935, nro 39, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Autopojat funkiskasarmissa, Suomen Kuvalehti, 02.11.1935, nro 44, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vaahteraliigan kausi 1980

| Vaahteraliigan kausi 1980 |
| --- | --- |
Järjestyksessä:  1.
Joukkueita:  7
Runkosarja
Runkosarja päättyi:  6. elokuuta
Voittaja:  MAJS
Pudotuspelit
Päiväys:  –
Voittaja:  MAJS
Mestari:  Poli
Hopeaa:  MAJS
Pronssia:  East City Giants
Palkitut
Vuoden pelaaja:   Olavi Tuovinen  (MAJS)
 1981 →: 
Vaahteraliigan kausi 1980 oli Vaahteraliigan ensimmäinen kausi. Sarjaan osallistui seitsemän joukkuetta pääkaupunkiseudulta, joista lajin ensimmäisen Suomen mestaruuden voitti Poli.
Kolme joukkuetta jätti runkosarjan kesken ja neljästä joukkueesta parhaimmaksi sijoittui Munkka. Loppuottelu pelattiin Helsingin Velodromilla, jossa Munkka hävisi Polille 0–12.
Sarjaan osallistuneet joukkueet:
Garden City Bonebreakers, Tapiola
Laajasalo Pukit
Bruinspark Bruins
Poli eli Polyteknikkojen Urheiluseura
Munkka
East City Giants
Roosters
Etel Röhr

Etel Röhr (s. 1992 Raasepori) on suomalainen tanssija.
Ura

Röhr valmistui tanssijaksi Tampereen Konservatoriosta vuonna 2014, ja hän on erikoistunut erityisesti jazz-, show-, ja nykytanssiin. Sitemmin Etel on tanssijan uran ohella suorittanut myös graafisen suunnittelun opintoja.lähde?
Röhr on tanssinut muun muassa Suomen kansallisoopperassa, Bregenzer Festspielen Carmen -oopperassa Itävallassa, Turun kaupunginteatterin musikaalissa Amelié, Lumikuningatar-jääbaletissa sekä Olavi Virta -elokuvassa ja Noste-lyhytelokuvassa. Hän on ollut mukana myös useissa uomalaisissa televisio-ohjelmissa, kuten Putous, Emma-gaala, Masked Singer Suomi, Tähdet, tähdet ja Uuden Musiikin Kilpailu.
Etel Röhr on ensimmäinen suomalaistanssija, joka on tanssinut kahdesti Eurovision laulukilpailussa: vuonna 2019 Daruden ja Sebastian Rejmanin kanssa ”Look Away” -kappaleen esityksessä ja vuonna 2023 Käärijän ”Cha cha cha” -esityksessä. Vuonna 2024 Röhr esiintyi vielä uudelleen Malmön Euroviisujen väliaikanumerossa yhdessä Käärijän ja alkuperäisen tanssijakokoonpanon kanssa.
Yksityiselämä

Etel on elokuvaohjaaja-tuottaja Marko Röhrin tytär. Lapsinäyttelijä Linnea Röhr on Etelin pikkusisko. Etel oli vuosia parisuhteessa ja kihloissa vuodesta 2018 muusikko Samu Haberin kanssa. Suhde päättyi vuonna 2023.
Käärijä ja tanssijat Etel Röhr, Katri Mäkinen, Matti Myllyaho ja Jesse Wijnans esittämässä ”Cha cha cha” -kappaletta Eurovision laulukilpailussa 2023.
Joan Crawfordin filmografia

Crawford Oscar-palkitussa roolissaan elokuvassa Mildred Pierce – amerikkalainen nainen (1945).
Joan Crawford (1905–1977) näytteli lähes 50-vuotisen näyttelijänuransa aikana yli sadassa elokuva- ja televisiotuotannossa. Crawford aloitti 20-vuotiaana elokuvauransa, joka kesti aina vuoteen 1970 asti. Vuonna 1925 Crawfordista tuli Metro-Goldwyn-Mayerin sopimusnäyttelijä ja teki elokuvadebyyttinsä draamaelokuvassa Sydämen ääni. Vuonna 1943 Crawford siirtyi Warner Brothersille, jonka kanssa hän teki yhteistyötä aina vuoteen 1952 asti. Vuonna 1955 Crawford vetäytyi suurelta osin elokuvateollisuudesta työskennelläkseen miehensä Alfred Steelen virvoitusjuomayhtiön Pepsin parissa. Steelen kuoleman jälkeen 1959 Crawford teki muutaman elokuvan enimmäkseen taloudellisista syistä. Crawfordin viimeinen elokuvarooli oli elokuvassa Trogi (1970). Vuodesta 1953 alkaen Crawford alkoi näytellä myös televisiossa. Hän on esiintynyt myös monissa radiokuunnelmissa.
45 vuotta kestäneen elokuvauransa aikana Crawfordia ylistettiin monista hänen roolisuorituksistaan. Crawford voitti Oscar-palkinnon parhaasta naispääosasta vuonna 1946 dramaattisesta film noir -elokuvasta Mildred Pierce – amerikkalainen nainen (1945). Ainoaksi jääneen Oscar-palkintonsa voittamisen jälkeen hän oli ehdokkaana vielä kaksi kertaa elokuvista Mieletön rakkaus (1947) ja Pelko (1952).
Seuraavassa luettelossa ovat kaikki hänen elokuva-, televisio- ja arkistoesiintymisensä sekä palkinnot ja palkintoehdokkuudet. Elokuvien suomenkieliset esitysnimet on merkitty Suomen elokuva-arkiston ja Valtion elokuvatarkastamon antamien nimien mukaan.
Televisioesiintymiset

| Televisio> Vuosi | Televisio> Suomenkielinen nimi | Televisio> Alkuperäinen nimi | Televisio> Jakson nimi | Televisio> Rooli |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1953 | The Revlon Mirror Theater | The Revlon Mirror Theater | "Because I Love Him" | Margaret Hughes |
| 1954 | Se parhaiten nauraa... | General Electric Theater | "The Road to Edinburgh" | Mary Andrews |
| 1958 | Se parhaiten nauraa... | General Electric Theater | "Strange Witness" | Ruth Marshall |
| 1959 | Se parhaiten nauraa... | General Electric Theater | "And One Was Loyal" | Ann Howard |
| 1959 | The Joan Crawford Show | The Joan Crawford Show | "Woman On The Run" | Susan Conrad |
| 1959 | On Trial | On Trial | "Strange Witness" | Ruth |
| 1959 | Sunday Showcase | Sunday Showcase | "A Tribute to Eleanor Roosevelt on Her Diamond Jubilee" | oma itsensä |
| 1959 | Dick Powell’s Zane Grey Theater | Dick Powell’s Zane Grey Theater | "Rebel Ranger" | Stella Faring |
| 1961 | Dick Powell’s Zane Grey Theater | Dick Powell’s Zane Grey Theater | "One Must Die" | Sarah / Melanie Davidson Hobbes |
| 1963 | Valtatie 66 | Route 66 | "Same Picture, Different Frame" | Morgan Harper |
| 1967 | Napoleon Solo | The Man from U.N.C.L.E. | "The Five Daughters Affair: Part I" | Amanda True |
| 1968 | The Secret Storm | The Secret Storm | 5 jaksoa | Joan Borman Kane |
| 1968 | The Lucy Show | The Lucy Show | "Lucy and Joan Crawford or The Lost Star" | oma itsensä |
| 1969 | Yöjuttu | Night Gallery | "Eyes" | Claudia Menlo |
| 1970 | Virginialainen | The Virginian | "The Nightmare" | Stephanie White |
| 1970 | The Tim Conway Show | The Tim Conway Show | "Pilot" | oma itsensä |
| 1971 | Pelin henki | The Name of the Game | "Los Angeles 2017" | johtokunnan jäsen |
| 1972 | The Sixth Sense | The Sixth Sense | "Dear Joan: We're Going To Scare You To Death!" | Joan Fairchild |

| Televisioelokuvat> Vuosi | Televisioelokuvat> Suomenkielinen nimi | Televisioelokuvat> Alkuperäinen nimi | Televisioelokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1961 |  | The Foxes | Millicent Fox |
| 1964 | Della | Della | Della Chappell |
| 1969 |  | Journey to the Unknown | juontaja |
| 1971 |  | Journey to Murder | juontaja |
| 1972 |  | Beyond the Water’s Edge | Allison Hayes |
Muut elokuvat

| Lyhytelokuvat> Vuosi | Lyhytelokuvat> Suomenkielinen nimi | Lyhytelokuvat> Alkuperäinen nimi | Lyhytelokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1925 |  | Miss MGM | neiti MGM |
| 1925 |  | MGM Studio Tour | oma itsensä |
| 1926 |  | WAMPAS Baby Stars of 1926 | oma itsensä |
| 1928 |  | Voices Across the Sea | oma itsensä |
| 1929 |  | Hollywood Snapshots #11 | oma itsensä |
| 1930 |  | Screen Snapshots Series 9, No. 11 | oma itsensä |
| 1930 |  | Screen Snapshots Series 10, No. 1 | oma itsensä |
| 1931 |  | The Stolen Jools | oma itsensä |
| 1932 |  | Screen Snapshots | oma itsensä |
| 1934 |  | Hollywood on Parade No. B-6 | oma itsensä |
| 1937 |  | Screen Snapshots Series 16, No. 12 | oma itsensä |
| 1938 |  | Screen Snapshots Series 17, No. 6 | oma itsensä |
| 1939 |  | Screen Snapshots Series 18, No. 8 | oma itsensä |
| 1947 |  | The Jimmy Fund | oma itsensä |
| 1950 |  | Screen Actors | oma itsensä |
| 1951 |  | Cancer Fund Film Notables Attend Glittering Benefits | oma itsensä |
| 1953 |  | At Home with Joan Crawford | oma itsensä |
| 1958 |  | Hollywood Mothers and Fathers | oma itsensä |
| 1964 |  | How to Plan a Movie Murder | oma itsensä |
| 1972 |  | The Dreamer | oma itsensä |
| 1973 |  | A Very Special Child | oma itsensä |

Valmistumattomat elokuvat
| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| 1929 | Suurvallan myrskyaalto | Tide of Empire | Josephita Guerrero |
| 1930 |  | Great Day | Susie Totheridge |
| 1930 |  | The March of Time | oma itsensä |
| 1964 | Murha asuu sydämessä | Hush… Hush, Sweet Charlotte | Miriam Deering |

Arkistomateriaali
| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| 1964 | Marraskuun neljä päivää | Four Days in November | oma itsensä |
| 1964 | Suuri nauruparaati | MGM’s Big Parade of Comedy | oma itsensä |
| 1967 | Karatetappajat | The Karate Killers | Amanda True |
| 1982 | Kuollut mies ei palttoota kaipaa | Dead Men Don’t Wear Plaid | oma itsensä |
| 1974 | Viihteen kulta-aika | That’s Entertainment! | oma itsensä |
| 1984 | Kauhua katsomossa | Terror in the Aisles | oma itsensä |
| 1985 | Kun Hollywood tanssii | That’s Dancing! | oma itsensä |
Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

| Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Vuosi | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Työ | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1945 | Golden Apple -palkinto |  |  | Voitto |
| 1945 | National Board of Review -palkinto | Paras naispääosa | Mildred Pierce – amerikkalainen nainen | Voitto |
| 1946 | Oscar-palkinto | Paras naispääosa | Mildred Pierce – amerikkalainen nainen | Voitto |
| 1946 | New York Film Critics Circle -palkinto | Paras naispääosa | Mildred Pierce – amerikkalainen nainen | Ehdokkuus |
| 1946 | Golden Apple -palkinto |  |  | Voitto |
| 1948 | Oscar-palkinto | Paras naispääosa | Mieletön rakkaus | Ehdokkuus |
| 1953 | Oscar-palkinto | Paras naispääosa | Pelko | Ehdokkuus |
| 1953 | Golden Globe | Paras naispääosa draamaelokuvassa | Pelko | Ehdokkuus |
| 1953 | Laurel-palkinto | Paras dramaattinen roolisuoritus naisnäyttelijältä | Pelko | Voitto |
| 1954 | Laurel-palkinto | Paras musikaalinen roolisuoritus naisnäyttelijältä | En unohda sinua koskaan | Voitto |
| 1955 | Golden Globe: Cecil B. DeMille -palkinto |  |  | Ehdokkuus |
| 1957 | George Eastman -palkinto | Työstään elokuvataiteen hyväksi |  | Voitto |
| 1960 | Tähti Hollywood Walk of Famella | Elokuvaura; osoitteessa 1752 Vine Street |  | Voitto |
| 1964 | BAFTA-palkinto | Paras ulkomaalainen naisnäyttelijä | Mitä tapahtuikaan Baby Janelle? | Ehdokkuus |
| 1966 | Laurel-palkinto | Parhain naistähti |  | Ehdokkuus |
| 1970 | Golden Globe: Cecil B. DeMille -palkinto |  |  | Voitto |
Huomiot

↑  Christina Crawfordin väliaikainen korvaaja
Joan Crawford vuonna 1928
Crawford elokuvassa Sadeaika (1932)
Crawford elokuvan Seurapiiriseikkailu (1937) trailerissa
Crawford ja John Wayne elokuvassa Niin tapahtui Pariisissa (1942)
Joan Crawford ensimmäisessä kauhuelokuvassaan Mitä tapahtuikaan Baby Janelle? (1962)
Joan Crawford Yöjuttu-televisiosarjan pilottijaksossa "Eyes" vuonna 1969
Vaahteraliigan vuoden linjamies

| Vuoden linjamies |
| --- | --- |
Palkitaan:  Myönnetään Vaahteraliigan vuoden linjamiehelle.
Maa:  Suomi
Ensimmäinen palkinto:  2006
Vuoden linjamies on Suomen amerikkalaisen jalkapallon pääsarjan Vaahteraliigan vuoden linjamiehelle vuosittain myönnettävä palkinto. Palkinto on jaettu joka vuosi kaudesta 2006 lähtien.
Palkitut

| Kausi | Pelaaja | Kansalaisuus | Joukkue | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Luoma, MarkoMarko Luoma |  Suomi | Porvoon Butchers |  |
| 2007 | Högström, PasiPasi Högström |  Suomi | Porvoon Butchers |  |
| 2008 | Puromäki, HenriHenri Puromäki |  Suomi | Jyväskylä Jaguars |  |
| 2009 | Högström, PasiPasi Högström |  Suomi | Porvoon Butchers |  |
| 2010 | Lautala, PasiPasi Lautala |  Suomi | Porvoon Butchers |  |
| 2011 | Lautala, PasiPasi Lautala |  Suomi | Porvoon Butchers |  |
| 2012 | Kuuttila, KarriKarri Kuuttila |  Suomi | Helsinki Wolverines |  |
| 2013 | Luoto, IiroIiro Luoto |  Suomi | Helsinki Wolverines |  |
| 2014 | Outinen, OkkoOkko Outinen |  Suomi | Vantaa TAFT |  |
| 2015 | Stuht, LaneLane Stuht |  Yhdysvallat | Seinäjoki Crocodiles |  |
| 2016 | Luoto, IiroIiro Luoto |  Suomi | Helsinki Roosters |  |
| 2017 | Tennberg, ArttuArttu Tennberg |  Suomi | Porvoon Butchers |  |
| 2018 | Tennberg, ArttuArttu Tennberg |  Suomi | Porvoon Butchers |  |
| 2019 | Vesterinen, EdwardEdward Vesterinen |  Suomi | Helsinki Roosters |  |
| 2020 | Valasti, VilleVille Valasti |  Suomi | Helsinki Wolverines |  |
| 2021 | Radji, SemmieSemmie Radji |  Alankomaat | Kuopio Steelers |  |
| 2022 | Pääkkönen, VäinöVäinö Pääkkönen |  Suomi | Porvoon Butchers |  |
| 2023 | Artis, DeMarcoDeMarco Artis |  Yhdysvallat | Wasa Royals |  |
| 2024 | Akanno, CharlesCharles Akanno |  Yhdysvallat | Seinäjoki Crocodiles |  |
Kintsugi

Vanha korealainen teekulho, jota on korjailtu kintsugi-tekniikalla.
Kintsugi (jap. 金継ぎ, suom. kultainen liitos) eli kintsukuroi (jap. 金繕い) on vuosisatoja vanha japanilainen taidemuoto, jossa keramiikkaa korjataan urushi-lakan avulla. Korjaussaumat ja paikat viimeistellään perinteisesti aidolla kullalla. Työvaiheita on lukuisia, ja huolella tehdyillä pohjatöillä on iso merkitys lopputuloksessa. Esineen korjaus saattaa viedä jopa kuukausia. Aasiassa kintsugi on korkealle arvostettu taidemuoto.
Tausta

Kintsugi kehitettiin 1400-luvulla. Se edustaa japanilaista wabi-sabi-estetiikkaa, jonka mukaan myös keskeneräiset ja yksinkertaiset asiat ovat kauniita ja tärkeitä. Kintsugi symboloi mennyttä ja jäljellä olevaa sekä epätäydellisyyden kauneutta. Sen sijaan, että esineen rikkoutuminen pyrittäisiin kätkemään, kintsugissa esine korjataan hajoamisen jäljet hyväksyen ja niitä korostaen, jolloin korjaussaumoista tulee osa esineen estetiikkaa. Japanilaisessa teeseremoniassa käytettäviä astioita rikotaan joskus jopa tarkoituksella, jotta halkeamiin voisi maalata luontokuvan. Halkeama voi muodostaa esimerkiksi salaman tai puun oksan näköisen kuvion.
Menetelmä

Kintsugin tekeminen on orgaanisen lakan hitaan kuivumisen sekä lukuisten työvaiheiden vuoksi hidasta sekä teknisesti todella vaativaa. Urushi-lakkojen lisäksi kintsugissa käytetään vehnä- tai riisijauhoa, tonoko-savea ja loppuvaiheessa märän lakan päälle pudotettavia metallipölyjä. Jos prosessin tekee huolella ja käyttää aitoa kultaa, lopputulos on elintarvikekelpoinen. Urushipuu kuuluu samaan kasviheimoon kuin Pohjois-Amerikassa yleinen myrkkymuratti eli se on työstövaiheessa voimakkaan allergisoivaa. Kintsugia tehtäessä käytetäänkin suojahanskoja ja pitkähihaista paitaa.
Tekniikkaa käytetään kolmella eri tavalla. Särkyneen esineen palasia voidaan ensinnäkin liimata toisiinsa. Toisaalta jos esineestä puuttuu pala, tyhjä kohta voidaan täyttää lakalla. Kintsugia hyödyntää myös tekniikka, joka yhdistelee useammasta eri keramiikkatyöstä yhden korjatun työn. Eri töistä otetaan siis palasia vähän kuin tilkkutäkkiä tehdessä. Kintsugi-korjaus liitetään usein nopeaan superliimaa ja kullanväristä askartelumaalia käyttävään tekniikkaan, jolla matkitaan kintsugia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kintsugi Wikimedia Commonsissa
Korealainen taideteos, joka hyödyntää kintsugia.
Vaahteraliigan vuoden hyökkääjä

| Vuoden hyökkääjä |
| --- | --- |
Palkitaan:  Myönnetään Vaahteraliigan vuoden hyökkääjälle.
Maa:  Suomi
Ensimmäinen palkinto:  2002
Vuoden hyökkääjä on Suomen amerikkalaisen jalkapallon pääsarjan Vaahteraliigan vuoden hyökkääjälle vuosittain myönnettävä palkinto. Palkinto on jaettu joka vuosi kaudesta 2002 lähtien.
Palkitut

| Kausi | Pelaaja | Kansalaisuus | Joukkue | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Vartiainen, MarkoMarko Vartiainen |  Suomi | Helsinki Roosters |  |
| 2003 | Heinonen, EeroEero Heinonen |  Suomi | Helsinki Roosters |  |
| 2004 | Vartiainen, MarkoMarko Vartiainen |  Suomi | Helsinki Roosters |  |
| 2005 | Penkki, PetrusPetrus Penkki |  Suomi | Porvoon Butchers |  |
| 2006 | Penkki, PetrusPetrus Penkki |  Suomi | Porvoon Butchers |  |
| 2007 | Haverinen, MarkusMarkus Haverinen |  Suomi | Porvoon Butchers |  |
| 2008 | Haverinen, MarkusMarkus Haverinen |  Suomi | Porvoon Butchers |  |
| 2009 | Myöhänen, HenriHenri Myöhänen |  Suomi | Helsinki Roosters |  |
| 2010 | Padatsu, TommiTommi Padatsu |  Suomi | Porvoon Butchers |  |
| 2011 | McGrady, MackenzieMackenzie McGrady |  Yhdysvallat | Porvoon Butchers |  |
| 2012 | Kegel, DominicDominic Kegel |  Yhdysvallat | Seinäjoki Crocodiles |  |
| 2013 | Crawford, JocquesJocques Crawford |  Yhdysvallat | Seinäjoki Crocodiles |  |
| 2014 | Jackson, RJRJ Jackson |  Yhdysvallat | Porvoon Butchers |  |
| 2015 | Spears, JaycenJaycen Spears |  Yhdysvallat | Helsinki Roosters |  |
| 2016 | Sottilaire, JustinJustin Sottilaire |  Yhdysvallat | Seinäjoki Crocodiles |  |
| 2017 | Long, RJRJ Long |  Yhdysvallat | Wasa Royals |  |
| 2018 | Connette, AdamAdam Connette |  Yhdysvallat | Helsinki Roosters |  |
| 2019 | Winn, DaytonDayton Winn |  Yhdysvallat | Porvoon Butchers |  |
| 2020 | Carswell, LamarLamar Carswell |  Yhdysvallat | Kuopio Steelers |  |
| 2021 | Reasnover, Le’AnthonyLe’Anthony Reasnover |  Yhdysvallat | Kuopio Steelers |  |
| 2022 | Harris, JabariJabari Harris |  Yhdysvallat | Helsinki Wolverines |  |
| 2023 | Powell, ChristianChristian Powell |  Yhdysvallat | Seinäjoki Crocodiles |  |
| 2024 | Arrambide, ChristianChristian Arrambide |  Yhdysvallat | Seinäjoki Crocodiles |  |
MM-rallikausi 2024

MM-rallikausi 2024 oli rallin maailmanmestaruussarjan 52. kausi.