stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koronaviruspandemia 2019–
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koronaviruspandemia 2019– Wikimedia Commonsissa
Ajankohtaista koronaviruksesta COVID-19 THL:n päivittäinen tiedote koronavirustilanteesta
THL:n sivut Wuhanin koronaviruksesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirjoituksia koronapandemiasta antropologian ja yhteiskuntatieteiden näkökulmasta Antroblogi.fi-sivustolla
Koronaviruksen reaaliaikainen tartuntatilanne. Johns Hopkinsin yliopisto. (englanniksi)
European Centre for Disease Prevention and Control Situation update – worldwide Koronavirustilanne maailmassa (englanniksi)
Situation update for the EU/EEA and the UK Koronavirustilanne Euroopassa (englanniksi)
Worldometers – Coronavirus Koronaviruksen tartuntamäärät (englanniksi)
Worldometers – Coronavirus – Active cases Tiedossa oleva koronavirukseen sairastuneiden määrä (englanniksi)
| n k Koronaviruspandemia 2019– |
| --- | --- |
Virus:  SARS-CoV-2  koronavirukset 
Sairaus:  COVID-19  COVID-19-näytteenotto  rokote  COVID-19 eläimillä  COVID-19:n pitkäaikaiset ja pysyvät vaikutukset 
Suomessa:  koronaviruspandemia Suomessa  aikajana  toimenpiteet  strategia  etäopetus 
Muuta:  tapahtumahistoria  M/S Diamond Princess  Zhong Nanshan  infodemia  salaliittoteoriat  raskauden aikana  matkailijan koronatesti 
Muissa maissa:  Alankomaat  Argentiina  Belgia  Benin  Brasilia  Espanja  Fidži  Islanti  Intia  Iran  Italia  Itävalta  Japani  Kiina  Kreikka  Kolumbia  Meksiko  Norja  Papua-Uusi-Guinea  Peru  Pohjois-Korea  Puola  Ranska  Ruotsi  Saksa  Tanska  Taiwan  Tšekki  Turkki  Ukraina  Valko-Venäjä  Venäjä  Viro  Yhdistynyt kuningaskunta  Yhdysvallat 
Koronaviruksen levinneisyys:
  10 000 000+ vahvistettua tapausta
  1 000 000–9 999 999 vahvistettua tapausta
  100 000–999 999 vahvistettua tapausta
  10 000–99 999 vahvistettua tapausta
  1 000–9 999 vahvistettua tapausta
  100–999 vahvistettua tapausta
  1–99 vahvistettua tapausta
  Ei vahvistettuja tapauksia, ei väestöä, tai tietoja ei ole saatavilla
Koronaviruspandemian aikana ihmiset ovat käyttäneet hengityssuojia ulkona liikkuessaan. Asiakas lontoolaisessa kaupassa vuonna 2020.
Vantaan Energia -areena toimi koronarokotuspisteenä Vantaalla 28. huhtikuuta 2021.
Françoise Bonnet

Françoise Bonnet (s. 8. huhtikuuta 1957 Montluçon, Allier, Ranska) on entinen ranskalainen kestävyysjuoksija, joka menestyi parhaiten maratonilla.
Bonnet edusti Ranskaa neljien arvokisojen maratonilla. Soulin 1988 olympialaisissa hän sijoittui 14:nneksi ajalla 2.32.36. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän sijoittui kuudenneksi ajalla 2.37.55, Tokion MM-kilpailuissa 1991 sijalle 20 ajalla 2.48.57 sekä Helsingin EM-kilpailuissa 1994 sijalle 34 ajalla 2.49.00.
Bonnet voitti Ranskan mestaruuden 3 000 metrin juoksussa ja maratonilla vuonna 1986. Syyskuussa 1985 hän juoksi maratonilla epävirallisen Ranskan ennätyksen 2.33.44. Hän edusti IS Montluçon -seuraa, on pituudeltaan 163-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 48 kiloa.
Henkilökohtaiset ennätykset

1 500 metriä: 4.21,5 (1984)
3 000 metriä: 9.10,88 (1986)
5 000 metriä: 16.12,04 (1986)
10 000 metriä: 32.55,73 (1988)
Maraton: 2.31.20 (1990)
Nadine Caster

Nadine Caster (s. 15. lokakuuta 1965 Martinique) on entinen ranskalainen pituushyppääjä.
Caster sijoittui Budapestin EM-kilpailuissa 1998 pituushypyssä yhdeksänneksi tuloksella 655 cm. Muissa arvokilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta: hän hyppäsi karsinnassa tuloksen 617 cm Helsingin EM-kilpailuissa 1994, 643 cm Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 sekä 637 cm Ateenan MM-kilpailuissa 1997.
Caster voitti pituushypyssä Ranskan mestaruuden vuosina 1994–1996. Hän hyppäsi kesäkuussa 1995 Ranskan ennätyksen 694 cm parantaen Nadine Fourcaden kymmenen vuotta vanhaa ennätystä 15 senttimetrillä. Hän menetti ennätyksen Eunice Barberille heinäkuussa 1999.
Caster on 174 senttimetriä pitkä ja painoi urheiluvuosinaan 64 kiloa. Hän edusti kotisaarensa CC Fort-de-France -seuraa.
Put

| Put> פוט.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Vanhemmat:   Haam 
Sukulaiset:   Kus (veli)  Misraim (veli)  Kanaan (veli) 
Put (hepr. ‏פוט‎, pûṭ) oli Raamatun Vanhan testamentin mukaan Haamin kolmas poika. Hänellä oli kaksi veljeä: Kus (Nubia) ja Misraim (Egypti). Put'ista käytetään satunnaisesti myös nimeä Put Libyalainen. Hänet liitetään usein libyalaisten kantaisäksi. Muinainen Libya ei tosin vastaa alueeltaan modernia Libyaa.
Colette Besson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Colette Besson |  Colette Besson |  Colette Besson |  |
Maa:   Ranska
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | México 1968 | 400 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ateena 1969 | 400 metriä |  |
|  Hopeaa | Ateena 1969 | 4×400 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belgrad 1969 | 400 metriä |  |
|  Kultaa | Belgrad 1969 | 4×1 kierrosta |  |
|  Kultaa | Wien 1970 | 1+2+3+4 kierrosta |  |
|  Hopeaa | Rotterdam 1973 | 4×2 kierrosta |  |
|  Pronssia | Wien 1970 | 400 metriä |  |
|  Pronssia | Grenoble 1972 | 4×2 kierrosta |  |
Colette Besson (myöh. Nogués, 7. huhtikuuta 1946 Saint-Georges-de-Didonne – 9. elokuuta 2005 La Rochelle) oli ranskalainen 400 metrin juoksija ja olympiavoittaja.
Ennen Méxicon 1968 olympialaisia Colette Bessonin ennätys 400 metrin juoksussa oli 53,8. Olympiaradalla hän juoksi alkuerässä ajan 53,1 ja välierässä 53,6, ja finaalin hän voitti Euroopan ennätyksellä 52,0. Ateenan EM-kisoissa 1969 Besson juoksi kaksi maailmanennätystä mutta ei voittanut yhtään kultamitalia: 400 metrin juoksun voitti hänen maannaisensa Nicole Duclos molempien juostessa ME-ajan 51,7, ja ensi kertaa arvokisojen ohjelmassa olleessa 4 × 400 metrin viestissä Ison-Britannian Lillian Board oli maalissa niukasti ennen Ranskan ankkurina juossutta Bessonia. Molemmat maat saivat nimiinsä ME-ajan 3.30,8.
Helsingin EM-kisoissa 1971 Besson sijoittui 400 metrillä seitsemänneksi, ja viesti päättyi keskeytykseen. Münchenin 1972 olympialaisissa Besson karsiutui 400 metrin toisissa alkuerissä ja sijoittui 4 × 400 metrin viestissä Ranskan joukkueen toisen osuuden juoksijana neljänneksi.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Besson voitti kultaa 400 metrillä ja 4×1 kierroksen viestissä Belgradissa 1969 sekä 1+2+3+4 kierroksen viestissä Wienissä 1970. Ranskan mestaruuden hän voitti ulkoradoilla 400 metrillä vuosina 1968 ja 1971 ja 800 metrillä vuonna 1970 sekä sisäradoilla 400 metrillä vuonna 1972, 800 metrillä vuonna 1973 ja 1 500 metrillä vuonna 1976. Lisäksi hän voitti Ranskan maastojuoksumestaruuden vuonna 1971.
Saavutukset

Olympiakultaa 400 metrillä Méxicossa 1968 (tulos 52,0)
Olympiakisoissa neljäs 4 × 400 metrin viestissä Münchenissä 1972 (tulos 3.27,5)
EM-hopeaa 400 metrillä Ateenassa 1969 (tulos 51,7 ME)
EM-hopeaa 4 × 400 metrin viestissä Ateenassa 1969 (tulos 3.30,8 ME)
EM-kisoissa seitsemäs 400 metrillä Helsingissä 1971 (tulos 53,7)
EM-hallikultaa 400 metrillä 1969
Henkilökohtaiset ennätykset

100 metriä: 11,7 (1968)
200 metriä: 23,4 (1969)
400 metriä: 51,7 (1969)
800 metriä: 2.03,3 (1971)
1000 metriä: 2.42,6 (1975)
1500 metriä: 4.25,4 (1975)
3000 metriä: 9.48,8 (1975)
Markus Suihkonen

Markus Suihkonen (s. 1993 Helsinki) on suomalainen bassolaulaja.
Suihkonen on opiskellut Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa pääaineenaan laulumusiikki ja valmistunut Musiikin kandidaatiksi vuonna 2017.
Timo Mustakallio -kilpailun yhteydessä vuonna 2015 Hannu-Ilari Lampila kirjoitti hänestä: ”...lähes sensaatiomaisen hyvä nuori bassolaulaja”. Suihkonen voitti kilpailun.
Suihkoselle myönnettiin Martti Talvela -säätiön apuraha 2015.
Markus Suihkonen on ollut kiinnitettynä  Opera Vlaanderenin Young Ensembleen kaudella 2017–2018 Belgian Antwerpenissa.
Kausilla 2018–2020 Suihkonen laulaa Baijerin valtionoopperan oopperastudiossa. Hän on myös vieraillut Liègen Opéra Royal de Walloniessa. Suomen kansallisoopperassa Suihkonen laulaa Leporellon roolin Mozartin Don Giovannissa kevätkaudella 2020.
Markus Suihkonen on esiintynyt orkestereiden solistina. 2019 hän esiintyi Radion sinfoniaorkesterin kanssa Helsingin juhlaviikoilla.
Suihkosen isä on viola da gamban soittajana tunnettu Mika Suihkonen. Markus Suihkonen on opiskellut 15 vuotta sellon soittoa. Laulamisen hän aloitti Sibelius-lukiossa. Lisäksi hän on harrastanut rapia.
Suihkosen opettajia ovat olleet Tom Nyman, Jaakko Ryhänen, Petteri Salomaa ja Mika Kares.
Roolit

Giacomo Puccini: La bohème - Colline
Dmitri Shostakovits: Nenä (Hoc) - 4. talonmies/ 6. poliisi
W. A. Mozart: Don Giovanni - Komtuuri
W. A. Mozart: Figaron häät - Figaro
Tuomas Kantelinen: Mannerheim - mm. Kalle Lankinen
Aulis Sallinen: Kullervo - 2. mies
Erich Korngold: Das Wunder der Heliane - Der Pförtner
Gaetano Donizetti: Le Duc d'Albe - Daniel
Giuseppe Verdi: Falstaff - Pistola
Claude Debussy: Pelléas et Mélisande - Le Docteur, Le Berger
Richard Wagner: Parsifal - Titurel
W. A. Mozart: La Clemenza di Tito - Publio
Sergei Prokofjev: Peluri (Igrok, The Gambler) - Baron Wurmerhelm, 1st Englishman, Old gambler
Giuseppe Verdi: La Traviata - Ein Gärtner
Giuseppe Verdi: Otello - Ein Herold
Pjotr Tshaikovski: Iolanta - René
Giacomo Puccini: Tosca - Angelotti
Robert Schumann: Scenes from Goethe’s Faust - Mephistopheles
Richard Wagner: Lohengrin - Brabantische Edle
Hector Berlioz: La damnation de Faust - Brander
W. A. Mozart: Don Giovanni - Leporello
Patrick Bourbeillon

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Ranska> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 1969 | 4×100 metriä |  |
Patrick Bourbeillon (24. maaliskuuta 1947 Angers, Maine-et-Loire, Ranska – 14. heinäkuuta 2015 Lyon, Ranska) oli ranskalainen pikajuoksija.
Bourbeillon voitti Ateenan EM-kilpailuissa 1969 kultaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa  ajalla 38,8 s. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän kuului viestijoukkueeseen, joka hylättiin loppukilpailussa. Münchenin 1972 olympialaisissa hän sijoittui viestijuoksussa seitsemänneksi ajalla 39,14 s.
Bourbeillon kuului vuonna 1969 joukkueeseen, joka juoksi 4 × 200 metrin viestijuoksussa Euroopan ennätyksen 1.23,6. Vuonna 1971 hän oli parantamassa Ranskan ennätystä aikaan 1.23,1. Hän on pituudeltaan 175-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 74 kiloa.
Henkilökohtaiset ennätykset

50 metriä (hallissa): 5,84 s (1972)
60 metriä (hallissa): 6,6 s (1970)
100 metriä: 10,2 s (1971), sähköajanotolla 10,45 s (1969)
200 metriä: 21,0 s (1971), sähköajanotolla 21,50 s (1971)
Saara Aittakumpu

Saara Aittakumpu vuonna 2019.
Saara Pauliina Aittakumpu (s. 1978) on suomalainen kuoronjohtaja. Aittakumpu on toiminut  kamarikuoro Kampin Laulun taiteellisena johtajana vuodesta 2019 ja syksystä 2023 alkaen kuoronjohdon lehtorina Taideyliopiston Sibelius-Akatemian Kuopion yksikössä. Aiemmin hän on johtanut Polyteknikkojen Kuoroa (PK) vuosina 2013–2023, perustamaansa naiskamarikuoro Kaari-ensemblea vuosina 2008–2022, mieskamarikuoro Valkiaa vuosina 2016-2022 sekä muun muassa Savolaisen osakunnan laulajia ja Lahden Bach-kuoroa. Aittakumpu on ollut kuoromestarina useissa ooppera- ja oratorioproduktioissa ja on toiminut kuoronjohdon opettajana ja kouluttajana useissa oppilaitoksissa sekä kesäkursseilla. Hän myös tilaa ja kantaesittää kuoroineen ahkerasti nykymusiikkia.
Aittakumpu on suorittanut musiikkipedagogin AMK-tutkinnon pääinstrumenttinaan klarinetti. Sen jälkeen hän suoritti kuoronjohdon A-tutkinnon Sibelius-Akatemiassa erinomaisin arvosanoin vuonna 2007 valmistuen samalla musiikin maisteriksi. Hänen kuoronjohdonopettajiaan ovat olleet Kari Turunen, Jani Sivén ja Matti Hyökki.
Itävallan Linzissä 2015 järjestetyssä 5th Int. Anton Bruckner -kuorokilpailussa hänet palkittiin Conductor Prize -erikoispalkinnolla. Suomen Kuoronjohtajayhdistys valitsi Aittakummun Vuoden kuoronjohtajaksi 2018. Aittakumpu palkittiin parhaana kuoronjohtajana Int. Baltic Sea -kuorokilpailussa Latvian Jūrmalassa 2019.
Jack Dorsey

Jack Dorsey
Jack Dorsey (s. 19. marraskuuta 1976 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen liikemies ja miljardööri.
Dorsey opiskeli New Yorkin yliopistossa, mutta keskeytti opintonsa ja muutti vuonna 1999 San Franciscoon. Hän osallistui ohjelmistokehittelyyn teini-ikäisestä lähtien. Dorsey oli mukana perustamassa Twitteriä vuonna 2006 ja julkaisi historian ensimmäisen twiitin 21. maaliskuuta 2006. Hän toimi Twitterin toimitusjohtajana lokakuuhun 2008 ja siirtyi sitten sen hallituksen puheenjohtajaksi. Dorsey palasi Twitterin toimitusjohtajaksi vuonna 2015 ja toimi tässä tehtävässä vuoteen 2021 saakka. Hän perusti Square-yhtiön finanssipalveluille Jim McKelveyn kanssa vuonna 2009. Dorsey pysyi Squaren toimitusjohtajana myös palattuaan vuonna 2015 Twitterin toimitusjohtajaksi. Joulukuussa 2021 Squaren uudeksi nimeksi tuli Block. Dorseysta tuli vuonna 2013 The Walt Disney Companyn johtokunnan jäsen.
Dorsey perusti Blueskyn Twitterin sisällä vuonna 2019 hankkeena avoimen, hajautetun standardin luomiseksi sosiaaliselle medialle. Bluesky aloitti toiminnan itsenäisenä yhtiönä vuonna 2021 ja irtautui Twitteristä lopullisesti Elon Muskin ostettua sen vuoden 2022 loppupuolella. Dorsey erosi Blueskyn hallituksesta vuonna 2024 ja jätti yhtiön Jay Graberin johdettavaksi. Hän suositteli X:n (entisen Twitterin) käyttäjille X-alustalla pysyttelyä.
Dorsey lupasi vuonna 2020 lahjoittaa miljardi dollaria muun muassa covid-19-apua varten. Forbesin vuoden 2025 tietojen mukaan hän oli maksanut lupaamastaan lahjoituksesta 635 miljoonaa dollaria. Vuonna 2024 Dorsey oli Forbes 400 -listalla sijalla 326 ja Forbesin miljardöörilistalla sijalla 624.
Micronas

Micronas Oy oli suomalainen puolijohdevalmistaja, jonka perustivat Nokia Oy (siitä kirjain n yrityksen nimessä), Aspo Oy (kirjain a) ja Salora Oy (kirjain s) vuonna 1980 tavoitteenaan suunnitella ja valmistaa mikropiirejä pääosin omistajiensa käyttöön.
Yrityksen alku ja tavoitteet

Yritys lisensoi selvitysten jälkeen valmistusteknologiansa Yhdysvalloista, Kaliforniasta Micro Power Systems  (MPS) Inc-nimisestä yrityksestä, jolla oli sekä molybdeenihilainen CMOS valmistusprosessi että bipolaariprosessi. Päätettiin lisensoida ja siirtää CMOS-prosessi, koska tavoitteena oli toteuttaa sovelluskohtaisia, vähän tehoa kuluttavia niin sanottuja ASIC-piirejä. Sitra rahoitti selvitystyötä ja sitä seurannutta teknologian siirtoprojektia.
Teknologia ja teknologiasiirron toteutus

MPS Inc. oli vuonna 1971 pääosin japanilaisen kellovalmistaja Seikon rahoituksella perustettu yritys. MPS:n CMOS-valmistusprosessi mahdollisti pienen tehonkulutuksen ja soveltui analogisten ja analogis-digitaalisten piirien suunnitteluun. Valmistusprosessi mahdollisti transistorien lisäksi ohutkalvovastukset ja -kondensaattorit. Kondensaattorit voitiin sijoittaa tarvittaessa MOS-transistorien hilojen (engl. gate) päälle piin pinta-alan säästämiseksi. Vähän tehoakuluttavissa ja kohinaoptimoiduissa CMOS-piireissä kondensaattorien ja vastusten osuus toteutuksen vaatimasta pinta-alasta saattaa olla merkittävä ja siksi valittu teknologia tarjosi selvän kilpailuedun. Valmistusteknologian pienin viivanleveys oli 2–5 mikrometriä, mikä edusti tyypillistä ASIC-teknologiatasoa vuosina 1982–1986.
Lisensointiprojekti MPS:ltä Micronasille toteutettiin  "tiedonkanto"-tyyppisesti siten, että Micronas Oy lähetti vuosittain 10 valmistusprosessi- ja IC-piirien suunnitteluasiantuntijaa Yhdysvaltoihin vuodeksi. Yhdysvalloissa ja Suomessa suunnitellut piirit voitiin toteuttaa aluksi Yhdysvalloissa MPS:n valmistuslinjalla Suomeen rakennettavan prosessointilinjan valmistumiseen saakka.
Suunnitteluosasto Suomeen

Vuonna 1983 Micronas Oy:llä oli Suomessa integroitujen piirien suunnitteluosasto, jossa oli 14 suunnittelijaa. Osa henkilökunnasta oli kokeneita suunnittelijoita muun muassa Nokia Elektroniikasta ja Nokia Datasta. He olivat päivittäneet osaamistaan IC-suunnittelijoiksi Yhdysvalloissa. Teknillisessä Korkeakoulussa oli aloitettu integroitujen piirien suunnittelukoulutus v. 1981. Ensimmäinen TKK:n ja VTT:n yhteisesti järjestämä moniprojektipiiri(MPC)-kurssi (Finchip) tutkijoille ja teollisuuden suunnittelijoille toteutui samana vuonna, joten perusteet hallitsevia osaajia oli saatavana. Micronas Oy:ssa suunnittelutyökaluna oli alusta alkaen muun muassa teollisuusstandardiksi muodostunut GE-Calma-työkalu. Sen tuottamia tiedostoja voitiin siirtää suoraan maskinvalmistukseen esimerkiksi Yhdysvaltoihin, Englantiin tai Sveitsiin ns. GDSII-formaatissa ja maskit edelleen sieltä valmistukseen Yhdysvaltoihin ja myöhemmin tehtaan valmistuttua Suomeen.
Tehdas käyntiin

Micronas Oy:n tiedonsiirtoprojektin ja piirien valmistustehtaan kokonaiskustannuksiksi arviointiin nousevan 50–60 miljoonaa Suomen markkaan (v. 1984). Se vastasi n. 20–25 miljoonaa Euroa v. 2023 kustannustasossa.,
Kun piirejä valmistava tehdas käynnistyi Espoossa vuonna 1986 oli yrityksellä tuotteita, valmistusprosessi, koulutettua henkilökuntaa, suuri asiakas Nokia sekä Yhdysvalloissa samaa valmistusprosessia tarjoava, IC-piirejä valmistava MPS Inc ns. kakkosvalmistajana. Lisäksi samaa valmistusteknologiaa oli saatavana Japanista, Seikon yritysryhmään kuuluvasta Nippon Precision Circuits (NPC)-nimisestä yrityksestä.
Tehtaan käynnistyessä yrityksessä työskenteli 100 henkilöä ja yrityksen omistivat Nokia (51 %), Outokumpu (25 %), Kone (11 %), Aspo (5 %) ja Seikon omistama MPS Inc (8 %). Investoinnin arvioitiin v. 1986 kohoavan vuoteen 1990 mennessä 100 miljoonaan Suomen markkaan. Se vastasi v. 2023 tasossa n. 38 miljoonaa Euroa.
Micronasin valmistusprosessille suunnittelivat tuotteita muutkin kuin omistajayritykset muun muassa suomalainen ASIC-piirien suunnitteluyritys Fincitec Oy ja sveitsiläinen integroituja piirejä suunnitteleva yritys Crosstec Engineering AG.
Teknologiasiirtosopimuksen karikot ja patentointi

Micronas Oy:n ja MPS Inc:n välisen teknologiansiirtosopimuksen immateriaalioikeuksia (ml. osallistujien kehitystyön tulosten käyttöoikeudet ja patentit) koskevat puutteet havaittiin siirtovaiheen päättyessä: tiedonsiirto oli kestänyt useita vuosia ja kehitystyötä oli tapahtunut molempien osallistujien toimesta. Tämä ns. "Micronas-case" toikin päivänvaloon immateriaalioikeuksien määrittelyn haasteet teknologiakehitys- ja tiedonsiirtosopimuksissa lisensoinnin aikana. Micronas Oy sai etuoikeuden yhteensä 17:ta patenttiin, joista 3 koski valmistusteknologioita ja loput 14 integroituja piiritoteutuksia.
Digitalisoituminen

Analogisen tekniikan vaihtuessa digitaaliseen myös systeemi-integroinnin tekniset vaatimukset muuttuivat: piirien nopeudet vaativat pienenevää viivanleveyttä (MOS-transistorin hilan pituutta). Micronasin pääomistajat eivät pystyneet sitoutumaan tarvittaviin jatkoinvestointeihin teknologian ja valmistuskapasiteetin kehittämiseksi. Lisäksi yritys oli koko olemassaolonsa ajan ollut tappiollinen. Yrityksellä oli tuotannossa enimmillään 110 erilaista tuotetta.
Omistus siirtyy pääomasijoittajille

Vuonna 1992 sveitsiläinen integroitujen piirien suunnitteluyritys Crosstec Engineering AG osti pääosin ranskalaisten ja saksalaisten pääomasijoittajien rahoituksella Micronas Oy:n säilyttäen Micronas-nimen., Yritys nousi  voitolliseksi jo kahden vuoden kuluttua omistajavaihdoksesta ja valmistettavien tuotteiden määrä pieneni 110:stä 40:een. Micronas Semiconductor GmbH-nimellä yritys listautui vuonna 1996 Sveitsissä Zürichin pörssiin. Seuraavana vuonna yritys osti myös kuluttajaelektroniikan integroituja piirejä valmistavan ITT Intermetallin Saksasta, ja nelinkertaisti näin liikevaihtonsa. ITT Intermetallin CMOS-valmistuteknologian viivanleveys oli pienimmillään 0,5–1 mikrometriä, mikä mahdollisti muun muassa nopeampien piirien toteuttamisen kuin Suomessa sijaitsevalla valmistuslinjalla.
Suomen toimintojen omistus palaa Suomeen, Micronas-nimi jatkaa maailmalla

Vuonna 1999 Micronas Semiconductorin pääosin Suomen toiminnot (ml. Espoossa sijaitseva tehdas ja Skotlannissa oleva tuotetestausosasto) myytiin Suomessa toimivalle johdolle (management buyout, MBO), ja yritys jatkoi Suomessa nimellä Micro Analog Systems Oy.
Japanilainen elektroniikkavalmistaja TDK saattoi vuonna 2016 päätökseen Micronas-osanimeä kantavan yrityksen oston jatkaen maailmanlaajuista toimintaansa TDK-Micronas nimellä.
Aiheesta muualla

Heikki Ihantola: Mikroseurapiirejä, 244 s. (omaelämäkerta).  Loimaa:  Ooli Oy, 2005.  ISBN 952-5278-58-1
Valokuva: operaattorit käsittelemässä piikiekkoa Micronas Oy:n Espoo tehtaalla 1986. yksa.disec.fi. Viitattu 22.7.2024.
Nokia Cityman 150 NMT-puhelimen (v. 1991) äitilevyn osa, jossa kaksi Micronas Oy:n ASIC-piiriä merkittynä NMP-koodilla.
Yves Brouzet

Yves Brouzet (s. 5. syyskuuta 1948 Béziers, Hérault, Ranska – 8. toukokuuta 2003) oli ranskalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kuulantyöntö.
Brouzet sijoittui Ateenan EM-kilpailuissa 1969 kuulantyönnössä 12:nneksi tuloksella 18,42 m. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän työnsi tuloksen 19,20 m ja sijoittui kahdeksanneksi. Münchenin 1972 olympialaisissa hän sijoittui 12:nneksi tuloksella 19,61 m. Montréalin 1976 olympialaisissa hän jäi karsintaan tuloksella 19,14 m.
Sisäratojen EM-kilpailuissa 198-senttinen ja 150-kiloinen Brouzet sijoittui neljänneksi Wienissä 1970 tuloksella 18,87 m, viidenneksi Grenoblessa 1972 tuloksella 19,80 m, kuudenneksi Münchenissä 1976 tuloksella 19,13 m sekä kahdeksanneksi Milanossa 1982 tuloksella 18,54 m.
Brouzet voitti Ranskan mestaruuden ulkoradoilla vuosina 1972–1973 ja 1975–1976 sekä hallissa vuosina 1972–1974, 1976, 1980 ja 1982. Ranskan ennätystä hän paransi ulkoradoilla vuonna 1972 ensin 19,90 metriin ja sitten 19,99 metriin. Seuraavana vuonna hän paransi ennätyksen 20,20 metriin. Vuonna 1972 hän työnsi sisäratojen Ranskan ennätykseksi 19,88 metriä.
Henkilökohtaiset ennätykset

Kuulantyöntö: 20,20 m (1973)
Kiekonheitto: 49,00 m (1972)
Radiopuhelimet

| Radiopuhelimet |
| --- | --- |
 Radiopuhelimet Helsingissä maaliskuussa 2009.
Tiedot
Toiminnassa:  1986–
Tyylilaji:  funk rock, hardcore punk, blues rock
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Jarno Mällinen, kitara, kosketinsoitin   Jyrki Raatikainen, rummut   J. A. Mäki, laulu, huuliharppu   Antti Annunen, basso   Katz, kitara  
Entiset jäsenet:  Jukka Kangas, kitara, basso (1986–1996)  Mika Hautamäki, basso (1987–1989)  Eero Korhonen, basso (1989–1993) 
Levy-yhtiö:  If Society, 2007–   Hot Igloo, 2002–2006   Bad Vugum, 1987–1991 ja 1995–2000   Sonet, 1990–1993  
Aiheesta muualla
www.radiopuhelimet.net
Infobox OKNimi-testi OK: 
Radiopuhelimet on Oulussa vuonna 1986 perustettu rockyhtye. Yhtyeen perustivat Kansanturvamusiikkikomissio-yhtyeen entiset soittajat Jarno Mällinen, Jyrki Raatikainen ja Jukka Kangas yhdessä Ei!Ei-yhtyeessä laulaneen Jyrki Mäen kanssa. Yhtye on julkaissut 16 albumia sekä muutamia lyhyempiä äänitteitä. Radiopuhelimet-yhtyeen musiikille on ominaista aggressiivisuus, vahva rytmipohja ja omaperäiset sanoitukset. Yhtyeen musiikki on suurimmaksi osaksi Jarno Mällisen säveltämää. Pääasialliset sanoittajat ovat Mällinen ja Mäki, mutta sanoituksia ovat kirjoittaneet myös rumpali Jyrki Raatikainen sekä useat vierailevat sanoittajat.
Yhtye on tehnyt kaksi näytelmää Nälkäteatterin ja ohjaaja Juha Hurmeen kanssa: Radiopuhelimet vuonna 2000 ja Tommi vuonna 2005. Juha Hurme on myös toimittanut kirjan, Radiopuhelimet (2006) yhdessä Radiopuhelimien J. A. Mäen kanssa. Kirjan on kirjoittanut pääasiallisesti yhtyeen nykyinen kokoonpano. Yhtyeen Ei kenenkään maa -albumi on soitettu pääosin akustisin instrumentein.
Yhtyeen kokoonpano > Nykyinen kokoonpano

Jarno Mällinen – kitara, koskettimet
Jyrki Raatikainen – rummut
J. A. Mäki – laulu, huuliharppu
Antti Annunen – basso, kitara (vuodesta 1993)
Katz – kitara (vuodesta 1996)
Yhtyeen kokoonpano > Entiset jäsenet

Jukka Kangas – kitara (1987–1996), basso (1986–1987, 1989); vierailijana 2015 ja 2016
Mika Hautamäki – basso (1987–1989)
Eero Korhonen – basso (1989–1993)
Yhtyeen kokoonpano > Kokoonpanon ulkopuoliset soittajat

Ismo Autioniemi – kitara
Vilho Mällinen – syntetisaattori