stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruoholahti
Historia > Uudisrakentaminen

Vielä 1970-luvun puolivälissä Helsingin satamalaitos kaavaili Ruoholahteen ja Jätkäsaareen lisää satamatoimintoja, koska alue oli siihen käyttöön kaavoitettu. Toimitilojen ja asuntojen puutteen vuoksi Helsingissä alettiin kuitenkin vuonna 1982 etsiä ranta-alueita rakentamiskäyttöön. Ruoholahden aluerakentamisprojekti käynnistettiin vuonna 1985, ja sitä varten järjestetyn suunnittelukilpailun voittivat Juha Krönlöf ja Pauliina Vihinen vuonna 1988. Ulkotilojen yleissuunnitelman laati Juhani Pallasmaa. Kunnallistekniikan rakentaminen alkoi vuonna 1989. Merta täytettiin 12 hehtaaria.
Suuri osa Ruoholahdesta muuttui työmaaksi vuonna 1991: vanhat makasiinit purettiin ja tilalle rakennettiin asuintaloja ja toimistotiloja. Apulaiskaupunginjohtaja Pekka Korpinen muurasi peruskiven ensimmäiseen asuinrakennukseen Itämerenkatu 8:aan muuraustilaisuudessa 23. lokakuuta 1991. Ensimmäiset asukkaat muuttivat uudelle asuinalueelle loka–marraskuun vaihteessa vuonna 1992. Asuinrakennuksissa yhdisteltiin omistus- ja vuokra-asumista. Helsingin metro ulotettiin Kampista Ruoholahteen vuonna 1993, ja Kaapelitehdas muutettiin tehtaasta monipuoliseksi kulttuurikeskukseksi.
1990-luvun alun lama hidasti toimitilarakentamista, mutta vuosikymmenen loppua kohden rakentaminen kiihtyi. Alueelle keskittyi paljon informaatioteknologia-alan toimijoita, ja Ruoholahti saikin maineen ”high tech” -keskittymänä. 1990-luvun loppupuolella valmistui muun muassa High Tech Centeriksi nimetty teknologiayrityshautomo ja Nokian toimistotaloja. Kuuluisa Lepakkoluola purettiin vuonna 1999. Vuonna 2002 entinen Alkon pullotuskeskus avasi uudelleen ovensa nimellä Kauppakeskus Ruoholahti. Vanhasta Alkon tehtaasta tuli vuonna 2004 osaksi Altian pääkonttori (Salmisaarenranta 7) ja toiselta osaltaan Helsingin oikeustalo (Porkkalankatu 13), johon Helsingin käräjäoikeus muutti Länsi-Pasilasta. Kesäkuussa 2011 valmistui Jätkäsaaren ja Kellosaaren alueen yhdistävä Crusellinsilta, joka on suunniteltu sekä kevyen että raskaan liikenteen käyttöön. Ruoholahteen rakennettiin myös useita puistoja sekä jalankulkutunneli Porkkalankadun alitse. Tunnelin pohjoiselta suuaukolta alkaa Lapinlahden sairaalan ulkoilualueelle johtava puistopromenadi. Kellosaaren varavoimalaitos oli alun perin tarkoitus siirtää pois asuinrakentamisen tieltä, mutta taloudellisesta syistä se jätettiin paikoilleen.
Ruoholahden toimitila- ja asuntorakentamisen myötä Länsisatama siirtyi käytännössä Jätkäsaaren puolelle olkoonkin, että Salmisaaren voimalaitokselle yhä toisinaan tuodaankin hiilikuljetuksia laivalla. Aikaisemmin hiilikasat olivat taivasalla, mutta vuonna 2004 valmistuivat maanalaiset hiilisiilot. Hiilet kuljetetaan laivalla Kaapelitehtaan rannasta tunnelia pitkin. Hiilikasojen poistuminen vapautti rakennusmaata, ja sen paikalle valmistui Technopolis-yritysalue vuoden 2008 lopulla sekä liikuntapalveluja tarjoava Salmisaaren liikuntakeskuksen rakennus. Vuonna 2008 tavaraliikenne väheni Jätkäsaaressa, kun Länsisataman konttiliikenne siirtyi Vuosaaren satamaan.
Taide ja ympäristö

Ruoholahtea on mainostettu merellisenä kaupunginosana. Tämän imagon voimistamiseksi alueen halki kaivettiin Ruoholahdenkanava luomaan merellistä henkeä. Kanava palkittiin Vuoden ympäristörakenteena 1995.
Alueen julkisia taide- ja tilateoksia ovat muun muassa Raimo Utriaisen Vooki (1975), Martti Aihan Rumba (1992), Pertti Kukkosen kolme teosta Päätepiste (1992), Suojaava taivas (Kosketus) (1993) ja Käärme paratiisissa (1997), Miika Nyyssösen Poikkeama (1995), Pekka Nevalaisen Abc, kissa... (1996), Dennis Oppenheimin Kihlaus (2000), Jouni Kuusimäen Lepakko (2003) ja Maria Dunckerin Liian painavat vieraat (2010).
Vooki, tunnettu myös nimellä Aallonharja
Rumba
Päätepiste
Suojaava taivas (Kosketus)
Käärme paratiisissa
Ruoholahden tilateos
Poikkeama
Abc, kissa...
Kihlaus
Lepakko
Liian painavat vieraat
Liikenneyhteydet

Ruoholahti on liikenteellisesti vilkas solmukohta. Helsingin keskustan pääasialliset liikenneyhteydet länteen Hangon ja Turun (Kehä II:n kautta) suuntiin kulkevat Ruoholahden kautta; Länsiväylä alkaa Ruoholahdesta. Myös Porkkalankadun kautta pääsee Lauttasaareen ja sieltä edelleen Länsiväylälle. Porkkalankatu on alueen merkittävin pääkatu, kun taas Itämerenkadulle keskittyy ostos- ja asiointiliikenne. Ruoholahden alle suunnitellaan Jätkäsaaren satamatunnelia, jonka on tarkoitus helpottaa Länsisataman liikenneruuhkia.
Liikenneyhteydet > Julkinen liikenne

Ensimmäinen raitiotie Ruoholahteen valmistui vuonna 1929. Porkkalankadun yksiraiteista raitiotietä käytti linja 8, joka liikennöi Runeberginkadun kautta Sturenkadulle. Vuonna 1991 raitiotie siirrettiin Itämerenkadulle. Tänä päivänä raitiovaunulinja 8 liikennöi Ruoholahdessa edelleen, vaikkakin reitti jatkuu Crusellinsillan kautta Jätkäsaareen ja Salmisaaren kääntösilmukka on purettu. Länsilinkissä Ruoholahden pohjoispuolella liikennöivät myös raitiolinjat 7 ja 9 Länsisatamaan.
Ruoholahti sijaitsee Helsingin metroradan varrella. Ruoholahden metroasema oli pitkään metron läntinen pääteasema, kunnes Länsimetron ensimmäinen vaihe valmistui marraskuussa 2017. Lauttasaaresta ja Espoosta tulevat bussilinjat pysähtyvät Porkkalankadulla. Linja 26 liikennöi ruuhka-aikoina Ruoholahden metroaseman ja Salmisaarenrannan toimistotalojen välillä.
Kuvia

Itämerentori
Itämerentorni
Porkkalankadun alittava jalankulkutunneli
Ruoholahden metroasema
Ruoholahdenkanava
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ruoholahden asukasnetti (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsinki alueittain (2005). 103 Kampinmalmin peruspiiri. (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF)
Pörssitieto: Ruoholahden villat.
| n k Helsingin kaupunginosat  ja niiden osa-alueet suurpiireittäin |
| --- | --- | --- |
| Eteläinensuurpiiri |  1. Kruununhaka  2. Kluuvi  3. Kaartinkaupunki  4. Kamppi  5. Punavuori  6. Eira  7. Ullanlinna  8. Katajanokka  9. Kaivopuisto  13. Etu-Töölö  14. Taka-Töölö  20. Länsisatama Hernesaari  Jätkäsaari  Lapinlahti  Ruoholahti  31. Lauttasaari Koivusaari  Kotkavuori  Myllykallio  Vattuniemi  52. Suomenlinna  |  |
| Läntinensuurpiiri |  15. Meilahti  16. Ruskeasuo Pikku Huopalahti  Vanha Ruskeasuo  18. Laakso  29. Haaga Etelä-Haaga  Kivihaka  Lassila  Pohjois-Haaga  30. Munkkiniemi Kuusisaari  Lehtisaari  Munkkivuori  Niemenmäki  Talinranta  Vanha Munkkiniemi  32. Konala  33. Kaarela Hakuninmaa  Honkasuo  Kannelmäki  Kuninkaantammi  Malminkartano  Maununneva  46. Pitäjänmäki Marttila  Pajamäki  Pitäjänmäen yritysalue  Reimarla  Tali  |  |
| Keskinensuurpiiri |  10. Sörnäinen Hanasaari  Kalasatama  Sompasaari  Vilhonvuori  11. Kallio Linjat  Siltasaari  Torkkelinmäki  12. Alppiharju Alppila  Harju  17. Pasila Itä-Pasila  Keski-Pasila  Länsi-Pasila  Pohjois-Pasila  21. Hermanni Hermanninmäki  Hermanninranta  Kyläsaari  22. Vallila  23. Toukola Arabianranta  Toukola  24. Kumpula  25. Käpylä  26. Koskela  27. Vanhakaupunki  |  |
| Pohjoinensuurpiiri |  28. Oulunkylä Maunula  Maunulanpuisto  Metsälä  Patola  Pirkkola  Veräjälaakso  Veräjämäki  34. Pakila Itä-Pakila  Länsi-Pakila  35. Tuomarinkylä Haltiala  Paloheinä  Torpparinmäki  Tuomarinkartano  |  |
| Koillinensuurpiiri |  36. Viikki Latokartano  Viikinmäki  Viikinranta  Viikin tiedepuisto  37. Pukinmäki  38. Malmi Ala-Malmi  Malmin lentokenttä  Pihlajamäki  Pihlajisto  Tattariharju  Ylä-Malmi  39. Tapaninkylä Tapanila  Tapaninvainio  40. Suutarila Siltamäki  Tapulikaupunki  Töyrynummi  41. Suurmetsä Alppikylä  Heikinlaakso  Jakomäki  Puistola  Tattarisuo  |  |
| Kaakkoinensuurpiiri |  19. Mustikkamaa-Korkeasaari  42. Kulosaari  43. Herttoniemi Herttoniemenranta  Herttoniemen yritysalue  Länsi-Herttoniemi  Roihuvuori  44. Tammisalo  48. Vartiosaari  49. Laajasalo Hevossalmi  Jollas  Kruunuvuorenranta  Tullisaari  Yliskylä  50. Villinki  51. Santahamina  53. Ulkosaaret Itäsaaret  Länsisaaret  Aluemeri  |  |
| Itäinensuurpiiri |  45. Vartiokylä Itäkeskus  Marjaniemi  Myllypuro  Puotila  Puotinharju  Roihupelto  Vartioharju  47. Mellunkylä Kontula  Kivikko  Kurkimäki  Mellunmäki  Vesala  54. Vuosaari Aurinkolahti  Kallahti  Keski-Vuosaari  Meri-Rastila  Mustavuori  Niinisaari  Nordsjön kartano  Rastila  Uutela  |  |
| Östersundominsuurpiiri |  55. Östersundom  56. Salmenkallio  57. Talosaari  58. Karhusaari  59. Ultuna Landbo  Puroniitty  |  |
Helsingin alueellinen jako
Itämerenkatu vuonna 1967.
Kaapelitehdas
Erich von Däniken

Erich von Däniken
Erich Anton Paul von Däniken (s. 14. huhtikuuta 1935 Zofingen, Aargau, Sveitsi) on sveitsiläinen kirjailija, jonka esittämien väitteiden mukaan ihmiskunnan kulttuuri on ollut maapallon ulkopuolisten vaikutusten alaisena jo esihistoriallisista ajoista saakka. Hän on myös esittänyt, että samat tahot ovat ohjailleet ihmisen evoluutiota geeniteknologian avulla. Dänikenin teoksilla oli merkittävä vaikutus muinaisia astronautteja koskevan teorian suosioon 1960- ja 1970-luvuilla.
Dänikenin toiminta > A. A. S. -järjestö

Däniken vaikuttaa mm. vuonna 1998 perustamassaan Forschungsgesellschaft für Archäologie, Astronautik und SETI -yhdistyksessä, joka järjestää seminaareja ja seuramatkoja, myy DVD-levyjä ja kirjoja sekä julkaisee Sagensafte Zeiten -lehteä.
Dänikenin toiminta > Mystery Park

Däniken suunnitteli ja osittain rahoittikin Sveitsin Interlakenissa sijainneen Mystery Park -teemapuiston ja oli mukana puiston johtokunnassa. Mystery Park avattiin vuonna 2003 ja suljettiin vuonna 2006 teemapuiston ajauduttua taloudellisiin vaikeuksiin riittämättömien kävijämäärien vuoksi. Syynä Mystery Parkin epäonnistumiseen on pidetty Dänikenin ideoille rakentuneen teemapuiston kyvyttömyyttä uusiutua sekä mediassa voimakkaasti esille noussutta kritiikkiä Mystery Parkin saamaa valtion tukea kohtaan. Muutaman vuoden tauon jälkeen uusi omistaja avasi teemapuiston jälleen kesäkaudeksi 2009.
Uusien omistajien toimesta puisto avattiin vuonna 2010 nimellä Jungfraupark - nimi tulee lähellä olevasta Jungfrau-vuoresta. Puisto on suljettu koronapandemian ja viranomaisten vaatimusten vuoksi.
Dänikenin toiminta > Televisiosarja

Vuonna 2012 esitettiin hänen kirjoitustensa teemoihin perustuva, neljän tuotantokauden pituinen fiktiivinen televisiosarja, joka koostui 29 jaksosta ja kunkin jakson pituus oli 45 minuuttia.
Dänikenin esittämiä väitteitä > Avaruusolentojen vierailut

Dänikenin mukaan vieraalta taivaankappaleelta saapuneet muukalaiset ovat vierailleet maapallolla vuosituhansien kuluessa ainakin kolmena aikakautena. Ensimmäisen kerran he saapuivat ainakin kymmeniätuhansia vuosia sitten ja saivat silloin aikaan, että homo sapiens erkani apinoiden suvusta. Toisen kerran heitä tuli maapallolle noin 4000–6000 vuotta sitten. Viimeisen kerran he ovat hänen mukaansa käyneet Maassa vuoden 600 eaa. aikoihin. Tällöin silminnäkijöihin kuului muun muassa Vanhan testamentin profeetta Hesekiel, jonka kirjan ensimmäisen luvun Däniken on selittänyt kuvaukseksi avaruusaluksen saapumisesta. Tämä kerta jäi hänen mukaansa kuitenkin viimeiseksi, ja hän hylkäsikin joidenkuiden esittämän ajatuksen, että myös esimerkiksi Jeesus olisi ollut vieraalta planeetalta saapunut astronautti.
Dänikenin esittämiä väitteitä > Artefaktien alkuperä

Dänikenin kirjoissaan esittämiä keskeisiä väitteitä on, että tunnetaan arkeologisia artefakteja, jotka edustavat korkeampaa teknologiaa kuin maapallolla olisi ollut käytössä niiden valmistusaikoina. Ne ovat kirjailijan mukaan joko maapallon ulkopuolisten olentojen valmistamia tai niitä ovat valmistaneet ihmiset, jotka ovat oppineet tarvittavat tekniset taidot näiltä olennoilta. Tällaisia artefakteja ovat mahdollisesti Nazcan linjat, Stonehenge, Pääsiäissaaren kivipatsaat, Antikytheran kone ja Piri Reisin kartta.
Dänikenin esittämiä väitteitä > Artefaktien alkuperä > Rakennelmat

Dänikenin kirjoittaman kirjan Vieraita avaruudesta mukaan kymmenissä Etelä-Amerikan muinaisissa nähtävyyksissä on havaittavissa mahdollisia viitteitä maapallon ulkopuolisista olennoista. Yhtenä esimerkkinä hän mainitsee eteläisessä Perussa Ollantaytambossa arkeologisen tutkimuskohteen, jossa olisi nähtävillä tuhansia vuosia vanhoja maapallon ulkopuolisten olentojen avustamina laadittuja rakennelmia. Ollantaytambon linnoitus on rakennettu massiivisista graniittilohkareista, jotka ovat epäsymmetrisesti, mutta toisiin kiviin nähden niin tarkkaan leikattuja, ettei sidosaineita tarvittu.
Kirjassaan Twilight of the Gods Däniken myös esittää, etteivät muinaiset inkat olisi pystyneet louhimaan kymmenien tonnien painoisia kivilaattoja Sacsayhuamanin kallioista niin tarkasti, ettei nykyäänkään ole pystytty vastaavaa toistamaan. Ihmiset eivät ole inkojen jälkeen onnistuneet myöskään siirtelemään kiviä, muokkaamaan niitä tai rakentamaan kallioista samanlaisia linnoituksia. Dänikenin mukaan inkat olisivat joko saaneet apua maapallon ulkopuolisilta olennoilta tai rakentajat eivät olleetkaan inkoja, vaan tuntemattomaan sivilisaatioon kuuluneita, nykyihmistä huomattavasti kehittyneempiä yksilöitä.
Dänikenin esittämiä väitteitä > Artefaktien alkuperä > Muinaiset kirjoitukset ja taide

Dänikenin esittämät väitteet lukuisista Maan ulkopuolisten olioiden kohtaamisista tai niiden kohtaamisten vaikutuksesta perustuvat myös hajanaisiin muinaiskirjoituksiin sekä muinaisiin kivi- ja savikuviin. Hän esittää, että ihmisen esi-isien muinaisia kirjoituksia ei tulisi automaattisesti pitää kuvitelmina tai alkukantaisen ihmisen primitiivisenä tuotoksena. Kirjoitukset tarkoittaisivat pikemminkin sitä, että esi-isillä oli jälkipolville jotain tärkeää kerrottavaa.
Sumerin alueelta löytyneistä savitauluissa Dänikenin mukaan kuvataan joitain jumalia suoraan ulkonäoltä, joista osa asui maan päällä halliten tiettyjä alueita. Dänikenin mukaan Sumerin alueen monijumalaisen uskonnon jumalilla oli yliluonnollisia kykyjä ja yhteyksiä tähtiin. He myös olivat kuolemattomia samoin kuin osa maya-hallitsijoista. Däniken käyttää esimerkkinä mahdollisesta maapallon ulkopuolisesta maya-hallitsijasta K'inich Janaab' Pakalia, jonka temppelistä löytyneessä kivilaatassa kuvataan hänen mukaansa mahdollisesti avaruusalusta sekä toisen 800 km:n päästä löytyneen maya-keskuksen Miradorin pyramidin kyljestä löytyneen, Maan syntyhistoriaa kuvaavan kivilaatan, kuvaavan mahdollisesti lentävää lautasta.
Esihistoriallisessa taiteessa ympäri maailman Erich von Däniken on havaitsevinaan teemoja, joiden voidaan tulkita esittävän astronautteja, ilma- ja avaruuskulkuneuvoja, älykkäitä ei-ihmismäisiä olentoja ja monimutkaisia teknisiä laitteita. Niissä hän väittää olevan yhtäläisyyksiä toisistaan riippumattomissa kulttuureissa.
Dänikenin esittämiä väitteitä > Uskonto

Däniken on esittänyt, että uskontojen alkuperä voidaan selittää primitiivisten ihmisten ja ulkoavaruudesta kotoisin olevien vieraiden kohtaamisilla. Ihmiset olisivat pitäneet vieraiden teknologiaa yliluonnollisena ja vieraita itseään jumalina. Useimpien uskontojen suullinen tai kirjallinen traditio sisältää viittauksia 'taivaasta ja tähdistä' saapuviin vieraisiin ja matkustamiseen ilman ja avaruuden halki. Näitä ei pidä hänen mukaansa niinkään tulkita symbolisiksi tai myyttisiksi kertomuksiksi, kuin alun perin tarkoiksi historiallisiksi kuvauksiksi, jotka ovat muuttuneet epäselvemmiksi aikojen kuluessa.
Esimerkiksi Vanhassa testamentissa kuvatun Hesekielin vuonna 592 eaa. näkemän ilmestyksen Däniken tulkitsee yhdeksi mahdolliseksi kuvaukseksi avaruusaluksen laskeutumisesta. Suunnilleen samoihin aikoihin, noin 600 eaa. väitetään myös taivaanjumalan luovuttaneen valtakunnan Japanin ensimmäiselle keisarille Jinmu Tennolle, minkä tapahtuman Däniken yhdistää samaan avaruusolentojen vierailuun.
Dänikenin kirjojen saama vastaanotto

Vaikka tiedeyhteisö pitää von Dänikenin esittämiä väitteitä paikkansapitämättöminä, ne olivat suosittuja etenkin 1960-luvun lopulta 1980-luvun alkuun. Hänen teoksiaan on käännetty yli kahdellekymmenelle kielelle ja niitä on myyty kymmeniä miljoonia kappaleita. Etenkin Vieraita avaruudesta oli suosittu. Dänikeniä on kritisoitu siitä, että hän ei osaa geologian tai antropologian tai muidenkaan tieteenalojen alkeita eikä tunne historiallisia faktoja, että hän esittää joko ymmärtämättömyyttään tai todennäköisimmin tahallaan asioita epäluotettavasti, ei kerro lähteitään, siteeraa ja kääntää väärin ja esittää hypoteeseja, joihin ei itsekään usko. Toistuvia ovat myös etnosentriset näkemykset, että historialliset kulttuurit ovat tai ovat olleet niin alkukantaisia, että ne eivät olisi kyenneet luomaan puheena olevia kohteita. Kirjoissa esitettyjä ja kumottuja väitteitä ei useinkaan ole korjattu, mutta Däniken ei pitänyt sitä omana syynään.
Teoksiin perustuvia tv-ohjelmia on esitetty ainakin Suomessa, Saksassa ja Yhdysvalloissa. Suomessa Dänikenin viimeisin televisiosarja esitettiin nimellä Muinaiset avaruusoliot. Ulkomailla sarja on nimeltään Ancient Aliens ja se on esitetty kokonaisuudessaan ainakin History Channel -kanavalla. Sarjan esittämisen jälkeen ulkomainen ryhmä tutkijoita teki Ancient Aliens Debunked -nimisen kriittisen ohjelman vastineeksi Dänikenin esittämille väitteille. Lisäksi Dänikenin usein viittaaman kirjailija Zecharia Sitchinin väitteisiin on perustettu niitä kriittisesti tarkasteleva sivusto sitchiniswrong.com.
Teokset > Suomennetut teokset

Vieraita avaruudesta: Menneisyyden ratkaisemattomia arvoituksia.  (Erinnerungen an die Zukunft, 1968.) Suomentanut Taisto Nieminen. 8. painos (1. painos 1968)  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1993.  ISBN 951-26-3863-0
Takaisin tähtiin.  (Zurück zu den Sternen, 1969.) Suomentanut Taisto Nieminen. 5. painos (1. painos 1970)  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1978.  ISBN 951-26-1419-7
Tulimmeko tähtien takaa?  ((Aussaat und Kosmos, 1972.) Suomentanut Taisto Nieminen)  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1973.  ISBN 951-26-0249-0
Kaikuja avaruudesta.  ((Meine Welt in Bildern, 1973.) Tekstin muokannut Wilhelm Roggersdorf. Suomentanut Taisto Nieminen)  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1974.  ISBN 951-26-0925-8
Ilmestysten arvoitus (Erscheinungen, 1974)
Todisteita tuntemattomasta.  ((Beweise, 1977.) Suomentanut Elina Suhonen)  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1977 (2. painos 1997).  ISBN 951-26-1359-X
Olen oikeassa.  ((Erich von Däniken im Kreuzverhör, 1978.) Suomentanut Elina Suhonen)  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1978.  ISBN 951-26-1508-8
Menneisyyden profeetta.  ((Prophet der Vergangenheit, 1979.) Tekstin muokannut Wilhelm Roggersdorf. Suomennos: Elina Suhonen)  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1979.  ISBN 951-26-1773-0
Jälkiä avaruudesta.  ((Die Spuren der Ausseridischen, 1990.) Suomentanut Raija Nylander)  Hämeenlinna:  Karisto, 1998.  ISBN 951-23-3839-4
Teokset > Englanninkieliset teokset

Chariots of the Gods: Unsolved Mysteries of the Past  (1999)
Twilight of the Gods: The Mayan Calendar and the Return of the Extraterrestrials (2010)
The Gods Never Left Us (2018)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Erich von Dänikenin kotisivut.
AAS RA:n kotisivut.
World Mysteries Forum (Arkistoitu – Internet Archive).
Tutkielma Ancient Astronaut -teorioiden tulosta Suomeen (Arkistoitu – Internet Archive).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  IdRef 
Ollantaytambon muinainen linnoitus.
Ollantaytambon kiviseinää.
Sacsayhuaman.
Sekamuotoinen sidekudostauti

Sekamuotoinen sidekudostauti eli MCTD (engl. Mixed Connective Tissue Disease) on harvinainen sidekudoksen autoimmuunisairaus eli sairaus, jossa kehon immuunijärjestelmä hyökkää kehon omaa sidekudosta vastaan.  Sairaus tunnetaan myös Sharpin oireyhtymänä. Sen ICD-10-luokitus on M35.1.
Sekamuotoisessa sidekudostaudissa on piirteitä useista muista sidekudossairauksista, joista yleisimpiä ovat SLE, nivelreuma, skleroderma, polymyosiitti sekä Sjögrenin oireyhtymä.  Tyypillisiä oireita ovat esimerkiksi Raynaudin oire, sormien turvotus, nivel- ja lihastulehdukset, limakalvojen kuivuus sekä väsymys.
Sairautta ilmenee pääasiassa naisilla, ja se puhkeaa keskimäärin noin 20–40 vuoden iässä, vaikka minkä ikäinen tahansa voi sairastua. Nuorena sairastuneilla sairaus oireilee yleensä voimakkaammin kuin myöhempään sairastuneilla. Sairauden syytä ei tunneta, mutta perintötekijät vaikuttavat sen puhkeamiseen. Sekamuotoinen sidekudostauti sekoitetaan monesti samankaltaiseen sairauteen, määrittämättömään sidekudostautiin. lähde tarkemmin? On myös tavallista, että sairastuneella ilmenee toisiakin autoimmuunisairauksia, kuten kilpirauhasen vajaatoimintaa ja keliakiaa.
Aiemmin sekamuotoista sidekudostautia pidettiin SLE:n alatyyppinä, kunnes vuonna 1972 yhdysvaltalainen reumatologi Gordon Sharp kuvasi sen ensimmäisen kerran.
Oireet

Sekamuotoisen sidekudostaudin nimi viittaa sairauden luonteeseen, sillä siinä mikä tahansa elin voi sairastua. Oireet ovat hyvin monimuotoiset, minkä vuoksi sairastunut tarvitseekin monesti hoitoa eri sisätautien erikoislääkäreiltä.lähde tarkemmin?
Raynaudin oireessa verisuonet supistuvat kylmässä, jolloin sormet ja varpaat muuttuvat aluksi valkeiksi, sitten sinisiksi tai violeteiksi ja lopulta lämmettyään punaisiksi. Sekamuotoisessa sidekudostaudissa kehon limakalvoista kuivuvat useimmin suun, nenän sekä silmien limakalvot. Joillakin ilmenee perhosihottumaa. Nivelistä tyypillisimmin tulehtuvat ranteet sekä sormien keski- ja tyvinivelet, käsissä on myös jännetuppitulehduksia. Noin puolella potilaista todetaan monilihastulehduksia.
Ruoansulatuselimistön oireet ovat tavallisia sekamuotoisessa sidekudostaudissa. Refluksitauti, nielemisvaikeudet sekä vatsakivut ovat tavallisia. Keuhkofibroosia eli keuhkojen sidekudoksen lisääntymistä voi ilmetä. Sekamuotoiseen sidekudostautiin liittyvä vakavin komplikaatio on keuhkoverenpainetauti, jonka oireita ilmenee noin 10–20 %:lla potilaista. Migreenin tapaista päänsärkyä voi ilmetä ja yleisin pään kiputila on kasvojen kolmoishermosärky.
Toteaminen

Sekamuotoisen sidekudostaudin diagnosoimiseksi vaaditaan oireiden lisäksi potilaan verestä löydettävän ainakin selvästi koholla oleva tumavasta-aineisiin lukeutuva RNP-vasta-aine, mutta myös muita tumavasta-aineita voi löytyä. Noin puolelta potilaista löydetään reumatekijä, ja myös CRP sekä lasko voivat olla koholla, ja verenkuvassa voi olla muutoksia.
Hoito

Sekamuotoiseen sidekudostautiin, kuten muihinkaan yleistyneisiin sidekudossairauksiin, ei ole löydetty vielä parannusta. Sairauden hoito perustuu yksittäisten oireiden hoitamiseen. Lääkitys on hyvin yksilöllistä sairastuneen tarpeiden mukaisesti. Yleisimpiä sekamuotoisen sidekudostaudin hoitoon käytettyjä lääkkeitä ovat metotreksaatti, hydroksiklorokiini, tulehduskipulääkkeet sekä glukokortikoidit.
Limakalvojen kuivuutta hoidetaan erilaisin voitein ja suihkein. Raynaudin oiretta voidaan kokeilla hoitaa verisuonia laajentavilla lääkkeillä, kuten nifedipiinilla, mutta sen ensisijainen hoito on sormien pitäminen lämpimänä. Refluksitautia hoidetaan pääasiassa PPI-lääkkein ja ruokavaliolla.
Noin kolmasosalla sairastuneista sekamuotoinen sidekudostauti lakkaa oireilemasta jossain vaiheessa elämää. Osalla se pahenee. Sairaus voi jatkuvasti muuttaa oirekuvaansa, mutta tyypillisesti sairaus pysyy lähes yhtä aktiivisena läpi elämän.
Pemfigus

Pemfigus (lat. pemphigus, ”rakkula”) on autoimmuunitauteihin kuuluva, harvinainen sairaus. Se muistuttaa paljon pemfigoidia, mutta on luonteeltaan ärhäkämpi ja pahimmillaan hengenvaarallinen.
Oireet

Pemfiguksessa iholle ja limakalvoille syntyvät rakkulat aiheuttavat puhjetessaan kudoksien irtaantumista toisistaan.
Oireet > Pemphigus vulgaris

Vulgaris on pemfiguksen yleisin ja vakavin tyyppi, jota tavataan muun muassa iholla ja limakalvoilla. Rakkuloita syntyvät intraepiteliaalisesti, kun elimistön omat IgG-vasta-aineet tuhoavat epiteelin desmosomien desmogleiini 3 -molekyylejä.
Oireet > Pemfigus erythematodes

Erythematodes-tyyppisessä pemfiguksessa rakkulat esiintyvät pinnassa.