stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koiralampi (lampi Saarijärvellä)

| Koiralampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°42′58″N, 25°12′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Saarijärven alue (14.61)
Laskujoki:  uoma Saarijärveen 
Taajamat:  Saarijärvi
Järvinumero:  14.614.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117,7 m  
Pituus:  410 m  
Leveys:  150 m  
Rantaviiva:  0,99 km  
Pinta-ala:  3,53 ha  
Tilavuus:  0.000042 km³ 
Keskisyvyys:  1,2 m  
Suurin syvyys:  2,3 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiKoiralampi 
Koiralampi  on Keski-Suomessa Saarijärvellä kirkonkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 410 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,5 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 42 400 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,2 metriä ja suurin syvyys on 2,3 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Saarijärven alueella (14.61), jonka Saarijärven–Lumperoisten alueeseen (14.614) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 117,7 metriä mpy.
Jónína Leósdóttir

Jónína Leósdóttir vuonna 2011.
Jónína Leósdóttir (s. 16. toukokuuta 1954) on islantilainen kirjailija ja entinen toimittaja.
Hän on kirjoittanut kymmenkunta näytelmää, yksitoista romaania, kaksi elämäkertaa ja artikkelikokoelman. Hänen kirjojaan on käännetty useille kielille.
Hän avioitui kesäkuussa 2010 islannin silloisen pääministerin Jóhanna Sigurðardóttirin kanssa.
Jugoslavian ykkösliiga

Jugoslavian ykkösliiga (serbokroaatiksi Prva Liga, Пpвa Лигa) oli Jugoslavian kuningaskunnan ja Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan jalkapallon korkein sarjataso.
Kilpailua pelattiin vuosina 1923–1940 ja 1945–1992. Sen järjesti Jugoslavian jalkapalloliitto.
Kilpailun menestynein seura oli serbialainen Belgradin Punainen tähti. Se voitti myös viimeisen mestaruuden. Vuonna 1991 Punainen tähti voitti Euroopan cupin ja Intercontinental Cupin. Se oli toinen ensin mainitun ja ensimmäinen toisena mainitun kilpailun voittanut itäeurooppalainen seura.
Muita menestyneitä seuroja sosialistisen liittotasavallan aikana olivat serbialainen Partizan Belgrad sekä kroatialaiset Hajduk Split ja Dinamo Zagreb. Kuningaskunnan aikana menestyneimmät seurat olivat serbialainen BSK Beograd ja kroatialainen Građanski Zagreb.
Seuraajat

Jugoslavian liittotasavallan/Serbia ja Montenegron ykkösliiga (Jugoslavian liittotasavalta/Serbia ja Montenegro)
Serbian superliiga (Serbia)
1. HNL (Kroatia)
Bosnia ja Hertsegovinan valioliiga (Bosnia ja Hertsegovina)
Slovenian jalkapalloliiga (Slovenia)
Makedonian 1. liiga (Pohjois-Makedonia)
Montenegron jalkapalloliiga (Montenegro)
Aiheesta muualla

Lista mestareista (RSSSF) (englanniksi)
Lopputaulukot (RSSSF) (englanniksi)
Maratontaulukko (kk) (RSSSF) (englanniksi)
Maratontaulukko (sltv) (RSSSF) (englanniksi)
Kasper Kotkansalo

| Kasper Kotkansalo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. marraskuuta 1998 (ikä 25) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kotkis
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  Kiekko-Espoo
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  55
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  Ässät (SML) HIFK (SML)
NHL-varaus:  71. varaus, 2017 Detroit Red Wings
KHL-varaus:  121. varaus, 2016 Neftehimik Nižnekamsk
Kasper Aleksanteri Kotkansalo (s. 16. marraskuuta 1998 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Kiekko-Espoossa. Hän toimii joukkueen varakapteenina.
Ura > Seuraura

Kotkansalo on Espoon Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Espoo Bluesiin, jossa Kotkansalo voitti kauden 2012–2013 päätteeksi C-nuorten SM-hopeaa. Kaudella 2013–2014 hän nousi seuran C-nuorten kapteeniksi. Kotkansalo oli C-nuorten SM-karsinnoissa Bluesin paras syöttäjä ja tehokkain puolustaja tehoilla 4+14=18. Hän voitti koko sarjan pudotuspelien puolustajien pistepörssin tehoilla 2+7=9. Kotkansalo voitti kauden päätteeksi C-nuorten Suomen-mestaruuden. Kauden 2014–2015 Kotkansalo vietti Bluesin B-nuorissa, mutta hän edusti myös seuran A-nuoria Junior Club World Cupissa. Kauden 2015–2016 päätteeksi Kotkansalo voitti A-nuorten SM-hopeaa.
Neftehimik Nižnekamsk varasi Kotkansalon 121. pelaajaana KHL:n varaustilaisuudessa 2016. Samana kesänä hänet varasi myös USHL-joukkue Sioux Falls Stampede 25. pelaajana. Kotkansalo siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2016–2017. Hän pelasi kauden aikana myös USHL/NHL Top Prospects Gamessa. Kaudeksi 2017–2018 Kotkansalo kiinnitettiin Bostonin yliopistoon. Hän voitti kauden päätteeksi Hockey Eastin mestaruuden.
Kotkansalo siirtyi kaudeksi 2020–2021 vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Porin Ässiin. Hänen siirtonsa taustalla oli myös Yhdysvaltain koronavirustilanne ja yliopistojen lukukausien suorittaminen kokonaan etäopiskeluna. Kotkansalo teki liigadebyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 2. lokakuuta 2020 Turun Palloseuraa vastaan. Hänet merkittiin Ässien kakkospuolustajapariin Markus Niemeläisen viereen. Kotkansalo sai ottelussa jääaikaa 21.06 minuuttia, mikä oli joukkueesta eniten Niemeläisen jälkeen. Liigauransa avausmaalin hän teki 28. marraskuuta 2020 tasavajaalla vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Kotkansalo teki tulokaskautensa aikana lopulta 58 runkosarjaottelussa tehot 3+9=12. Hän oli Sebastian Wännströmin ohella Ässien ainoa kauden kaikki 58 runkosarjaottelua pelannut pelaaja.
Kaudeksi 2021–2022 Kotkansalo siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Helsingin IFK:hon. Jatkoaika.com-verkkolehden toimittaja Veikko Nurmisen mukaan hänen alkukautensa 2022–2023 oli virhealtis ja Kotkansalo keräsi 24 ottelusta teholukeman –7. Kotkansalon kausi päättyi kuitenkin leikkaushoitoa vaatineen loukkaantumisen vuoksi marraskuun 2022 lopulla. Toukokuussa 2023 hän teki HIFK:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kotkansalo oli leikkaushoitoa vaatineen vamman vuoksi peleistä sivussa kaikkiaan 378 päivää, kunnes hän palasi kaukaloihin 13. joulukuuta 2023.
Kaudeksi 2024–2025 Kotkansalo siirtyi liiganousija Kiekko-Espoon riveihin. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:  Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2016 | jääkiekko |  |
Kotkansalo pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Kotkansalo pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2015. Yhteensä hän on pelannut 30 nuorten ja 22 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Kotkansalo on pelannut kaksi ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Karjala-turnauksen toisessa ottelussa 13. marraskuuta 2021 Helsingin Hartwall Arenassa Tšekkiä vastaan. Kotkansalo merkittiin Suomen nelospuolustajapariin Jarkko Parikan viereen.
Pelityyli

Faneille.com-sivuston toimittaja Toni Rajamäen mukaan Kotkansalo on pelityyliltään yleispuolustaja, joka liikkuu kokoisekseen hyvin, eikä tee paljoa virheitä. Ässien silloinen kehitysjohtaja Tommi Kerttula luonnehti hänestä siirtonsa yhteydssä elokuussa 2020:
»Kasper on määrätietoinen kaveri, erittäin urheilullinen ja kilpailullinen. Nuoresta iästään huolimatta hän on johtajatyyppi ja viimeisen päälle joukkuepelaaja. Pelaajana hän on hyvä monella osa-alueella: vahva kamppailija, osaa fyysisen pelin ja kykenee käyttämään raamejaan edukseen. Kova kaveri pelata vastaan sekä blokkaa paljon kiekkoja. Hänellä on hyvä pelinlukutaito ja avauspelaaminen on myös hänen vahvuuksiaan. Hän on sekä persoonana että pelaajana sellainen, jota olemme etsineet.»
Jón Ögmundsson

Hólarin piispa Jón Ögmundsson 1800-luvun islantilaisessa käsikirjoituksessa.
Jón Ögmundsson pyhä (norj. Jon Ogmundsson den hellige tai Jon i Hólar 1052 – 23. huhtikuuta 1121) oli islantilainen piispa 1100-luvulla. Jon oli Hall Torarinssonin sisaren tyttärenpoika. Jónista tuli Hólarin ensimmäinen piispa vuonna 1106 ja hän vartioi tiukasti "kansan tapoja". Hänen elämänsä tärkein tietolähde on Þingeyrar-munkki Gunnlaugr Leifssonin kirjoittama latinankielinen Jón Ögmundssonin elämäkerta. Se on säilynyt ainoastaan islanninkielisenä käännöksenä piispojen saagakokoelmassa Biskupa sögur I.
Koivun työväentalo

| Koivun Työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Tervola
Valmistumisvuosi:  1963
Suunnittelija:  Orvo Wistén
Rakennuttaja:  Koivun järjestöyhdistys ry
Runkorakenne:  lauta
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koivun Työväentalo on Tervolan kunnassa Koivun kylässä sijaitseva työväentalo.
Historiaa

Koivun työväentalo on Koivun järjestöyhdistyksen rakennuttama työväentalo. Talon on suunnitellut Orvo Wistén vuonna 1963. Rakennusta on laajennettu vuonna 1973.
Rakennus

Talo on kaksikerroksinen, lautarakenteinen ja huopakatteinen. Sisältä talon seinät ja katto ovat paneelia. Lämmitysmuotona on öljylämmitys. Talossa on vesijohto, viemäri ja WC:t. Talossa on juhlasali, jonka näyttämö rakennettiin vuoden 1973 laajennuksessa. Lisäksi on ravintola keittiöineen sekä kokoushuone ja voimailusali ja eteinen. Talossa on huoneen ja keittiön kokoinen asunto.
Toimintaa työväentalolla

Talo on yhdistyksen omassa käytössä, ja siellä on järjestetty mm. kokouksia, juhlia, nuorisotoimintaa ja urheiluharjoituksia. Talossa on myös näytetty elokuvia ja järjestetty tansseja. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Jorge Luís dos Santos

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jorge Luís dos Santos
Syntymäaika: 23. huhtikuuta 1972 (ikä 52)
Syntymäpaikka: Palhoça,  Brasilia
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 176 cm
Junioriseurat
:  Avaí
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1991–1993 |  Al-Oruba SC | - | (-) |
| 1994–1995 |  Avaí | - | (-) |
| 1996 |  Sobradinho | - | (-) |
| 1996 |  FC Jazz | 11 | (2) |
| 1997 |  Anápolis | - | (-) |
| 1998 |  Central | - | (-) |
| 1998 |  Porto | - | (-) |
| 1998 |  Campomaiorense | 0 | (0) |
| 1998–1999 |  União de Lamas | 12 | (0) |
| 1999–2000 |  Moreirense | 7 | (3) |
| 2000–2001 |  Leixões SC | 17 | (2) |
| 2001–2002 |  Happy Valley AA | - | (-) |
| 2003–2004 |  Desportivo de Monção | - | (-) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jorge Luís dos Santos (s. 23. huhtikuuta 1972 Palhoça) on brasilialainen jalkapalloilija. Suomessa pelatessaan dos Santos käytti pelaajanimeä Santos, mutta myöhemmin hänet tunnettiin nimellä Jorge Luís.
Santos aloitti ammattilaisuransa Omanin pääsarjassa vuosina 1991–1993. Sieltä hän siirtyi takaisin kotikaupunkinsa Florianópolisin Avaí-seuraan.
Santos saapui Suomeen heinäkuussa 1996 ja edusti Veikkausliigassa loppukauden ajan porilaista FC Jazzia. Hän oli mukana voittamassa seuralle sen toista Suomen-mestaruutta.
Suomesta lähtönsä jälkeen Santos oli muun muassa Portugalin Primeira Ligan Campomaiorensen joukkueessa kaudella 1997–1998, mutta ei pelannut yhtään ottelua. Kaudella 2001–2002 hän edusti Hongkongin pääsarjassa Happy Valley AA -seuraa. Santos lopetti uransa Portugalin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla vuonna 2004.
Saavutukset

Suomen mestaruus 1996
Johanna Elisabet

Johanna Elisabet vuoden 1750 aikoihin, C. F. R. Lisiewskin maalaama muotokuva.
Johanna Elisabet (saks. Johanna Elisabeth, ven. Иоганна Елизавета, Ioganna Jelizaveta; 24. lokakuuta 1712 Hampuri – 30. toukokuuta 1760 Pariisi, Ranska) oli Anhalt-Zerbstin ruhtinatar ja sijaishallitsija, joka oli Venäjän keisarinnan Katariina Suuren äiti ja Ruotsin kuninkaan Aadolf Fredrikin sisar.
Elämä

Johanna Elisabet kuului Holstein-Gottorp-sukuun, joka hallitsi pientä mutta strategisesti tärkeää Holstein-Gottorpin herttuakuntaa Saksan ja Tanskan rajalla. Hänen isänsä oli Lyypekin ruhtinaspiispa Kristian August ja äitinsä Baden-Durlachin rajakreivin tytär Albertina Fredrika. Johanna Elisabetin veli Karl August tuli isänsä jälkeen Lyypekin ruhtinaspiispaksi ja kihlautui Pietari Suuren tyttären, suuriruhtinatar Jelizaveta Petrovnan eli tulevan keisarinna Elisabetin kanssa, mutta kuoli isorokkoon vuonna 1727. Ruhtinaspiispan aseman sai tällöin toinen veli Aadolf Fredrik, josta tuli aikanaan Venäjän myötävaikutuksella Ruotsin kuningas.
Johanna Elisabet nai vuonna 1727 vain 15-vuotiaana Anhalt-Zerbstin kruununperijän Kristian Augustin, joka hallitsi ruhtinaskuntaa vuodesta 1742 yhdessä veljensä Juhana Ludvig II:n kanssa ja vuodesta 1746 yksin. Parille syntyi kolme tytärtä ja kaksi poikaa.
Vuonna 1744 Venäjän keisarinna Elisabet pyysi Johanna Elisabetin tytärtä Sophieta kruununperillisensä ja siskonpoikansa Kal Peter Ulrichin (tuleva keisari Pietari III) puolisoksi, joten äiti ja tytär kutsuttiin molemmat Venäjän hoviin, jossa Sophie sai nimen Katariina (Jekaterina) Aleksejevna. Elisabet valitsi mieluusti perillisensä puolisoksi kuolleen kihlattunsa Karl Augustin lähisukulaisen, minkä lisäksi myös Preussin kuningas Fredrik Suuri oli suositellut Katariinaa. Karl Peter Ulrich oli Johanna Elisabetin serkun, Holstein-Gottorpin herttuan Kaarle Fredrikin poika ja siten Katariinan pikkuserkku.
Johanna Elisabet pyrki vaikuttamaan Venäjän hovissa Preussin etujen mukaisesti ja juonittelemaan itävaltalaismielistä kansleria Aleksei Bestužev-Rjuminia vastaan noudattaen Fredrik Suurelta saamiaan salaisia ohjeita. Johanna Elisabet punoi juonia myös yhdessä ranskalaista diplomaattien Jacques-Joachim de La Chétardien ja Jean Armand de Lestocqin kanssa. Juonittelu paljastui, sillä Bestužev-Rjumin sai keisarinna Elisabetilta luvan avata Johanna Elisabetin kirjeet. Johanna Elisabet karkotettiin Venäjältä Elisabetin määräyksellä välittömästi Katariinan ja Karl Peter Ulrichin häiden jälkeen elokuussa 1745. Hän ei tavannut tytärtään enää kertaakaan tämän jälkeen.
Miehensä kuoltua vuonna 1747 Johanna Elisabet oli Anhalt-Zerbstin sijaishallitsijana, kunnes hänen poikansa Fredrik August tuli täysi-ikäiseksi vuonna 1752. Seitsenvuotisen sodan aikana Johanna Elisabet asettui maanpakoon Pariisiin, jossa kuoli vuonna 1760. Kaksi vuotta myöhemmin hänen tyttärensä Katariina kaappasi vallan aviomieheltään ja kohosi Venäjän hallitsijaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johanna Elisabet Wikimedia Commonsissa
Juliet Jones

Juliet Jones on turkulainen rock-yhtye, joka perustettiin Juliet Jonesin Sydän -yhtyeen raunioille.
Julkaisut

Ihme (2002)
Aiheesta muualla

Yhtye Pokon sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive).
Pertti Ojala: Ihme. Soundi 4/2002.
Jorge Juan (täsmennyssivu)

Jorge Juan voi tarkoittaa seuraavia Espanjan laivaston aluksia:
Jorge Juan (1876), Jorge Juan -luokan sluuppi
Jorge Juan (1933), Churruca-luokan hävittäjä
Jorge Juan (D25), Lepanto-luokan hävittäjä ex -USS McGowan.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jorge Juan”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Koiralampi (Viitasaari, Kalliojärvi)

| Koiralampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  63°02′42″N, 26°12′41″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen keskiosan alue (14.42)
Laskujoki:  suo-oja Jouhtiseen 
Järvinumero:  14.427.1.026
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  147,7 m  
Pituus:  360 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,776 km  
Pinta-ala:  2,231 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKoiralampi 
Koiralampi  on Keski-Suomessa Viitasaarella  Kalliojärven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 360 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen keskiosan alueella (14.42), jonka Suotajärven valuma-alueeseen (14.427) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 147,7 metriä mpy.
Jugoslavianvinttikoira

| Jugoslavianvinttikoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Bosnia ja Hertsegovina/  Kroatia
Määrä:  koko maailmassa 10–20
Rodun syntyaika:  700–800-luku
Alkuperäinen käyttö:  metsästyskoira
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Muita nimityksiä:  Starohrvatski Hrt, Old Bosnian Sighthound, Old Croatian Sighthound, levriero croato a pelo corto
FCI-luokitus:  ei
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  uros 60–70 cm, narttu 55–60 cm
Väritys:  valkoinen mustin, tummanruskein tai kellertävin laikuin
Jugoslavianvinttikoira (starohrvatski hrt) on bosnialais-kroatialainen koirarotu. Se on nykyisin lähes sukupuuttoon kuollut ja erään arvion mukaan maailmassa olisi jäljellä enää 10–20 yksilöä. Näin ollen sitä voidaan pitää kenties kaikkein harvinaisimpana elossa olevana koirarotuna. FCI ei ole tunnustanut sitä.
Ulkomuoto

Jugoslavianvinttikoira on lyhytkarvainen vinttikoira, jolla on ruusukorvat. Se on vinttikoiraksi 'ylikookas' ja voimakasrakenteinen, ja se muistuttaa rampurinvinttikoiraa korkeuden, painon ja yleisen ulkonäön osalta. Pääväri on valkoinen, jossa on mustia, tummanruskeita tai kellertäviä (fawn) laikkuja. Uroksen säkäkorkeus on 60–70 cm ja narttu on 5–10 cm matalampi.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu metsästää kaikenlaista balkanilaista riistaa.
Alkuperä

Jugoslavianvinttikoira on äärimmäisen vanha rotu, joka tunnetaan toisinaan nimillä "vanhakroatianvinttikoira" (starohrvatski hrt)  tai "serbialais-bosnialainen vinttikoira" (levriero serbo-bosniaco) - nämä kaksi ovat kuitenkin käytännössä yksi ja sama rotu. Sen lähisukulainen on karkeakarvainen bosnianajokoira. Se on alun perin kehittynyt jo 700–800-luvulla ja on säilynyt vuosisatojen ajan lähes muuttumattomana. Se on pidetty hyvin puhtaana, eikä sitä ole risteytetty kuin vain satunnaisesti englanninvinttikoiran kanssa.
Jugoslavian tasavallan aikaan rotu kuoli lähes sukupuuttoon, ja sen status on vaarantunut johtuen risteytyksistä greyhoundin sekä muiden rotujen kanssa. Vuonna 1993 Zagrebin yliopiston professori Maria Bauer yritti elvyttää rodun, mutta huonoin tuloksin. Sen olemassaolo pystyttiin kuitenkin todistamaan vielä vuonna 2008, vaikkakin nykyisin arvioidaan olevan olemassa enää noin 20 yksilöä.
Kirkkoniemen kirkko

| Kirkkoniemen kirkko Kirkenes kirke |
| --- | --- |
 Kirkko luoteesta.
Sijainti:  Kirkkoniemi, Etelä-Varanki, Norja
Koordinaatit:  69°43′41.8″N, 030°02′38.7″E
Seurakunta:  Etelä-Varangin seurakunta
Rakentamisvuosi:  1959
Suunnittelija:  arkkitehti Sofus Hougen
Materiaali:  betoni
Istumapaikkoja:  275
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kirkko sisältä.
Kirkkoniemen kirkko (norj. Kirkenes kirke) on Etelä-Varangin evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkko Norjan Kirkkoniemessä Finnmarkin läänissä. Se on valmistunut vuonna 1959. Kirkko on rakennettu sodassa vuonna 1944 tuhoutuneen kirkon paikalle.
Rakentaminen ja muoto

Kirkkoniemen kirkon suunnitteli arkkitehti Sofus Hougen. Hän sai suunnitelmat valmiiksi jo 1940-luvun lopulla, mutta rakennustöihin päästiin vasta vuonna 1957. Kirkon sanotaan olevan hyvin tyypillinen Pohjois-Norjan jälleenrakennuskauden kirkko: siinä on perinteinen ulkomuoto, mutta nykyaikaiset rakennusaineet. Kirkko on rakennettu betonista ja katettu liuskekivipaanuilla.
Kirkko on muodoltaan kolmilaivainen basilika, sen keskilaiva on leveä ja sivulaivat hyvin kapeat. Klerestorioikkunat muodostavat yhtenäisen nauhan ja antavat kirkkosaliin runsaasti luonnonvaloa. Torni on kuorin päällä.
Sisätilat

Alttaritauluna on puusta ristin muotoon veistetty reliefi, jonka eri osat kuvaavat kristinuskon symboleja. Alttariveistoksen on tehnyt  kuvanveistäjä Kristoffer Leirdal. Kastemaljan valkoista kyyhkystä esittävä puuveistos on Pyhän Hengen symboli  ja saarnastuolin veistokset symboloivat uskoa, toivoa ja rakkautta. Kastemaljan ja saarnastuolin puuveistokset on tehnyt kuvanveistäjä Sivert Donali.
Kirkon sivulaivojen seinillä on kymmenen käsin kudottua ryijyä, jotka ovat Kirkenesin kirkkoyhdistyksen lahjoittamat. Kirkon urut ovat lahja Kirkkoniemessä toimineelta kaivosyhtiö A/S Syd-Varangerilta. Kirkossa on tilaa 275 henkilölle.
Edellinen kirkko

Kirkkoniemen edellinen kirkko oli seudun ensimmäinen kirkko. Malliltaan se oli pitkänomainen kahdeksankulmainen puukirkko, joka oli valmistunut vuonna 1862. Toisen maailmansodan pommituksessa 4. heinäkuuta 1944 kirkko paloi kokonaan kivijalkaa myöten. Raunioista löytyi kirkon torniristi, joka otettiin talteen ja sijoitettiin uuden kirkon kirkkosaliin.
Ensimmäisen kirkon kirkon rakennuspaikaksi kaavailtiin aluksi Svartakslaa, joka on Varangerinvuonon sivuvuonon Bøkfjordenin itärannalla. Vuonna 1857 kirkon paikaksi valittiin Langfjordenin ja Paatsjoen välinen tuolloin vielä Piselvnesiksi kutsuttu niemi. Ensimmäisen kirkon suunnittelija oli arkkitehti Christian Heinrich Grosch.
Myös nykyisen kirkon rakentamispaikasta käytiin keskustelua, mutta seurakuntalaisten toive saada pystyttää uusi kirkko tuhoutuneen kirkon paikalle toteutui.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kirkkoniemen kirkko Wikimedia Commonsissa
Ensimmäisen kirkon tornin risti.
Julian Walker

| Julian Walker |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. syyskuuta 1986 (ikä 38) Bern, Sveitsi
Kansalaisuus:   Sveitsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  187 cm
Paino:  94 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2004–
Aik. seurat:   SC Bern (NLA)  SC Langenthal (NLB)  EHC Olten (NLB)  EHC Basel (NLA)  HC Ambri-Piotta (NLA)  Genève-Servette HC (NLA)  HC Lugano (NLA)
NHL-varaus:  162, 2006 Minnesota Wild
| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Sveitsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ruotsi/Suomi 2013 | jääkiekko |  |
Julian Walker (10. syyskuuta 1986 Bern, Sveitsi) on sveitsiläinen uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä.
Ura

Walker kasvattajaseura on SC Bern, jonka riveissä hän teki NLA-debyyttinsä kaudella 2004–2005. Samalla kaudella hän oli lainassa NLB-seura SC Langenthalissa.
Seuraavaksi kaudeksi Walker siirtyi EHC Baseliin, mutta kävi lainassa myös NLB-seura EHC Oltenissa. Walker pelasi Baselissa aina kauteen 2007–2008, käyden Oltenissa myös kaudella 2006–2007.
Vuodet 2008–2012 Walker edusti myöskin NLA:ssa pelaavaa HC Ambri-Piottaa. Ensimmäisellä kaudellaa Ambri-Piottassa Walker teki yhden kauden piste-ennätyksensä, 25 pistettä. Viimeisellä kaudellaan hän oli joukkueensa varakapteeni.
Kaudeksi 2012–2013 Walker siirtyi Genève-Servette HC:n joukkueeseen, mutta syyskuussa 2013 HC Lugano ilmoitti tehneensä kolmivuotisen sopimuksen Walkerin kanssa.
Maajoukkueura

Walker pelasi ensimmäisen maajoukkueturnauksen vuoden 2004 alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa. Kyseisissä kisoissa Sveitsi voitti I-divisioonan. Walker pelasi tämän jälkeen kahdet nuorten MM-kisat, vuosina 2005 ja 2006.
Kaudella 2011–2012 Walker pelasi Sveitsin jääkiekkomaajoukkueessa kaksi ottelua, mutta ei osallistunut MM-kisoihin.
Walker pelasi ensimmäisen miesten arvokisaturnauksen vuonna 2013, kun hänet valittiin Sveitsin jääkiekkomaajoukkueeseen vuoden 2013 MM-kisoihin. Kyseisissä kisoissa Walker oli mukana voittamassa Sveitsille hopeamitalia. Kyseinen mitali oli Sveitsille ensimmäinen sitten vuoden 1953.