stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saksalainen kirkko

| Saksalainen kirkko Tyska kyrkan |
| --- | --- |

Sijainti:  Kaartinkaupunki, Helsinki
Koordinaatit:  60°09′48″N, 24°57′6.6″E
Seurakunta:  Suomen saksalainen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1864
Suunnittelija:  Harald Bosse, C.J. von Heideken
Tyylisuunta:  uusgotiikka
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Saksalainen kirkko (ruots. Tyska kyrkan) on Helsingissä, Kaartinkaupungin kaupunginosassa Unioninkadun varrella sijaitseva kirkko, joka rakennettiin vuonna 1864. Sen suunnittelivat Harald von Bosse ja C. J. von Heideken. Se on muodoltaan pitkäkirkko ja edustaa arkkitehtuuriltaan uusgotiikkaa. Kirkon peruskorjauksen yhteydessä 1897 sille rakennettiin arkkitehti Josef Stenbäckin piirtämä torni. Kirkko paloi vuonna 1958 ja korjattiin sen jälkeen arkkitehti O. Hanssonin suunnitelmien mukaan. Ulkoasu jäi ennalleen mutta sisätiloissa tapahtui useita muutoksia. Mm. teräsbetoninen sisäkatto on tämän remontin peruja. Vuosina 1997–2001 kirkossa suoritettiin suuri rakennusten kunnostus, muutos ja laajennus, jonka suunnittelivat arkkitehdit Juha Leiviskä ja Rosemarie Schnitzler.
Kirkossa on vuodelta 1961 olevat 25-äänikertaiset ja 3-sormioiset mekaaniset urut, jotka on rakentanut Paul Ott. Kirkon alttaritaulu on vuodelta 1864. Sen nimi on "Ristiinnaulittu" ja sen on maalannut Theodor Fischer-Poisson.
Helsinki on Saksalaisen seurakunnan keskus ja Saksalainen kirkko on sen tärkein rakennus. Kirkko on yksi Helsingin suosituimmista vihkikirkoista. Syitä lienevät ulkonäön lisäksi sen sopiva koko. Se on myös paljon käytetty konserttikirkko.
Saksalainen kirkko kuuluu arvokkaisiin suojeltuihin rakennuksiin.
Kuvia

Kirkkosali.
Saksalainen kirkko 1870 alkuperäisessä asussaan.
Arkkitehti  Juha Leiviskän suunnittelema lisärakennussiipi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saksalainen kirkko Wikimedia Commonsissa
Saksalainen kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Kuvia Muuka.comissa[vanhentunut linkki]
| n k Helsingin kirkot ja kappelit |
| --- | --- |
Kirkot:  Mikael Agricola  Alppila  Andreaskirkko  Diakonissalaitoksen kirkko  Hakavuori (ei enää käytössä)  Herttoniemi  Huopalahti  Itäkeskus  St. Jacobs kyrka  Jakomäki (purettu 2023)  Johanneksenkirkko  Kallio  Kannelmäki  Karunan kirkko  Konala (ei enää seurakuntakäytössä)  Kontula  Koskelan kirkko  Kristuskyrkan  Kulosaari  Käpylä  Laajasalo  Lauttasaari  Luther-kirkko  Lähetyskirkko  Malmi  Maunula  Meilahti  Merimieskirkko  Munkkiniemi  Munkkivuori  Myllypuro  Olaus Petrin kirkko  Oulunkylä  Oulunkylän puukirkko  Paavali  Pakila  Pasila (purettu 1978)  Pihlajamäki  Pitäjänmäki  Puistola  Pyhän Henrikin katedraali  Pyhän Kolminaisuuden kirkko  Pyhän Marian kirkko  Pyhän Nikolauksen kirkko  Roihuvuori  Saalem-temppeli  Saksalainen kirkko  Suomenlinna  Tammisalo  Tapanila  Temppeliaukio  Tuomaankirkko  Tuomiokirkko  Töölö  Uspenskin katedraali  Vanha kirkko  Vartiokylä  Viikki  Vuosaari  Östersundom 
Kappelit:  Herttoniemenranta  Jätkäsaari  Kamppi  Katukappeli (Vuosaari)  Leposaari (Kulosaari)  Länsi-Pasila (ei enää seurakunnan käytössä)  Malminkartano  Merirasti-kappeli  Puotila  Pyhän Laurin kappeli  Pyhän Sydämen kappeli  Ruoholahti  Vankilahotellin kappeli
Andienkurmitsa

| Andienkurmitsa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurmitsat Charadriidae
Suku::  Phegornis
Laji::  mitchellii
Kaksiosainen nimi
 Phegornis mitchellii  (Fraser, 1845) 

Katso myös
   Andienkurmitsa Wikispeciesissä   Andienkurmitsa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Andienkurmitsa (Phegornis mitchellii) on eteläamerikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää Andien rinteet Perun pohjoisosista Pohjois-Chileen, sekä Länsi-Boliviasta Etelä-Chileen ja Kaakkois-Argentinaan. Lajin holotyypin kuvaili Louis Fraser Chilestä 1845.
Deee-Lite

| Deee-Lite |
| --- | --- |
 Deee-Liten alkuperäiset jäsenet vuonna 1993. Vasemmalta oikealle: Lady Miss Kier, DJ Dmitry ja Towa Tei.
Tiedot
Toiminnassa:  1986–1996
Tyylilaji:  house, tekno, rap, ambient, funk
Kotipaikka:  New York, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Lady Miss Kier Towa Tei DJ Dmitry DJ Ani
Levy-yhtiö:  Elektra
Infobox OKNimi-testi OK: 
Deee-Lite oli yhdysvaltalainen New Yorkissa vuonna 1986 perustettu elektronisen musiikin yhtye. Yhtye tunnetaan parhaiten vuoden 1990 esikoisalbuminsa World Clique singlestään ”Groove Is in the Heart”, joka nousi Australian singlelistan ensimmäiselle sijalle, Britanniassa toiseksi ja Yhdysvalloissa sijalle neljä. Deee-Liten hajottua vuonna 1996 yhtyeen jäsenet ovat keskittyneet soolouriinsa.
Kokoonpano

Lady Miss Kier (oik. Kieren Kirby, s. Youngstown, Ohio, Yhdysvallat)
Super DJ Dmitry (oik. Dmitry Brill, s. 1964, Kiova, silloinen Neuvostoliitto)
Jungle DJ Towa Towa (oik. Doug Wa-Chung, kotoisin Tokio, Japani, myöhemmin Towa Tei)
Diskografia > Studioalbumit

World Clique (1990)
Infinity Within (1992)
Dewdrops in the Garden (1994)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Dewdrops in the Remix (1995)
Sampladelic Relics & Dancefloor Oddities (1996)
The Very Best of Deee-Lite (2001)
Hämeen kesäyliopisto

| Hämeen kesäyliopisto |
| --- | --- |
Perustettu:  1972
Tyyppi:  kesäyliopisto
Rahoitus:  vuonna 2015: opiskelijamaksut 60,4 %,  valtion maksuosuudet 22,3 %,  kuntien maksuosuudet 14,7 %,  muut 2,5 %
Budjetti:  1,160 milj. (EUR, kaikki tulot yht. 2015)
Henkilökunta:  vuonna 2015: toimihenkilöt: 6, opetushenkilökunta: 452
Opiskelijoita:  6 143 (2015)
Osoite:  Hämeenlinna
Sivusto:  www.hameenkesayliopisto.fi
Hämeen kesäyliopisto on Hämeenlinnassa toimiva, Hämeen ammattikorkeakoulu oy:n ylläpitämä suomalainen kesäyliopisto. Se on perustettu vuonna 1972. Vuonna 2015 yksittäisiä kursseja järjestettiin lisäksi Forssassa, Riihimäellä, Urjalassa, Hattulassa, Kreetalla (Kreikassa), Santorinissa (Kreikassa), Ateenassa (Kreikassa) ja Tallinnassa (Virossa).
Vuonna 2015 Hämeen kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 242 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 6 143 opiskelijaa. Kesäyliopistossa annettiin yhteensä 5 513 antoi oppituntia (2015).
Opetuksesta huomattava osa (135 opintojaksoa) oli avoimen yliopiston opetusta. Näille kursseille osallistui yhteensä 1 682 opiskelijaa, jotka suorittivat kursseilla yhteenlaskettuna 3 978 opintopistettä. Opettajakuntaan kuului yhteensä 452 henkilöä, joista avoimessa yliopistossa opetti 73, joista professoreja tai dosentteja oli 22. Muussa kuin avoimessa yliopisto-opetuksessa opetusta antoi 379 opettajaa.
Hämeen kesäyliopisto rahoitti toimintaansa ensisijaisesti opiskelijamaksuilla (60,4 % kaikista tuloista) ja valtion maksuosuudella (22,3 %). Kuntien maksuosuudet muodostivat 14,7 prosenttia ja hankkeista, tilauskoulutuksista tai muualta saatiin 2,5 % vuoden 2015 tuloista.
Otto Flodin

Otto Fritiof Flodin (8. syyskuuta 1903 Sortavala – 6. marraskuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti joka keskittyi urallaan lähinnä kaavoitukseen ja aluesuunnitteluun.
Flodinin vanhemmat olivat varatuomari Karl Aleksander Flodin ja Majlis Florell. Hän pääsi ylioppilaaksi Sortavalan lyseosta 1921 ja valmistui 1927 arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta.
Flodin työskenteli aluksi puolustusministeriön teknisellä osastolla ja oli 1928–1930 Kaarlo Borgin arkkitehtitoimiston palveluksessa. Tämän jälkeen Flodin oli arkkitehtina rakennushallituksen palveluksessa 1930–1931 ja Puolustusministeriössä 1931–1933 sekä ylimääräisenä arkkitehtina Rakennushallituksessa 1933–1936. Flodin oli sitten työssä Helsingin kaupungin kiinteistötoimiston asemakaavaosastolla 1937–1946 ja viimeksi hän toimi 1947–1968 Helsingin Seutukaavaliiton johtajana ja oli muun muassa suunnittelemassa 1950-luvun lopulla valmistunutta pääkaupunkiseudun ns. Ameba-seutukaavaa. Flodin jäi eläkkeelle 1968.
Rakennuksia

Tampereen rautatieasema 1934–1936 (yhdessä Eero Seppälän kanssa)
Helsingin Lastenlinna 1938–1948 (yhdessä Olavi Sortan, Kaarlo Borgin ja Elsi Borgin kanssa)
Kuopion postitalo 1936-37 (rakennushallituksessa)
Kuvia

Vastavalmistunut Lastenlinna v. 1948.
Saksan Grand Prix 1952

|  Saksan Grand Prix 1952  |
| --- | --- |
 6 osakilpailu 8 osakilpailusta kaudella 1952. 

Päivämäärä:  3. elokuuta 1952
Sijainti:  Nürburgring
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  20,8 km
Kilpailun pituus:  18 kierrosta, 374,4 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Alberto Ascari   (Ferrari)
Paaluaika:  10.04,4
Palkintokoroke
Voittaja:   Alberto Ascari   (Ferrari)
Toinen:   Giuseppe Farina   (Ferrari)
Kolmas:   Rudi Fischer   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Alberto Ascari   (Ferrari)
Kierrosaika:  10.05,1
Saksan Grand Prix 1952 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 3. elokuuta 1952 Nürburgring Nordschleifen radalla. Kilpailun voitti Alberto Ascari, jolle voitto oli neljäs perättäinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 101 |  Alberto Ascari | Ferrari | 18 | 3.06.13,3 | 1 | 9 |
| 2 | 102 |  Giuseppe Farina | Ferrari | 18 | +14.1 | 2 | 6 |
| 3 | 117 |  Rudi Fischer | Ferrari | 18 | +7.10,1 | 6 | 4 |
| 4 | 103 |  Piero Taruffi | Ferrari | 17 | +1 krs. | 5 | 3 |
| 5 | 108 |  Jean Behra | Gordini | 17 | +1 krs. | 11 | 2 |
| 6 | 119 |  Roger Laurent | Ferrari | 16 | +2 krs. | 17 |   |
| 7 | 121 |  Fritz Riess | Veritas-BMW | 16 | +2 krs. | 12 |   |
| 8 | 125 |  Toni Ulmen | Veritas-BMW | 16 | +2 krs. | 15 |   |
| 9 | 124 |  Helmut Niedermayr | AFM-BMW | 15 | +3 krs. | 22 |   |
| 10 | 113 |  Johnny Claes | HWM-Alta | 15 | +3 krs. | 32 |   |
| 11 | 128 |  Hans Klenk | Veritas | 14 | +4 krs. | 8 |   |
| 12 | 135 |  Ernst Klodwig | BMW | 14 | +4 krs. | 29 |   |
| Kesk. | 107 |  Robert Manzon | Gordini | 8 | Onnettomuus | 4 |   |
| Kesk. | 123 |  Willi Heeks | AFM-BMW | 7 | Keskeytti | 9 |   |
| Kesk. | 120 |  Tony Gaze | HWM-Alta | 6 | Vaihdelaatikko | 14 |   |
| Kesk. | 126 |  Adolf Brudes | Veritas-BMW | 5 | Moottori | 19 |   |
| Kesk. | 110 |  Marcel Balsa | BMW | 5 | Keskeytti | 25 |   |
| Kesk. | 130 |  Bernd Nacke | BMW | 5 | Sytytys | 30 |   |
| Kesk. | 116 |  Eitel Cantoni | Maserati | 4 | Akseli | 26 |   |
| Kesk. | 136 |  Rudolf Krause | BMW | 3 | Keskeytti | 23 |   |
| Kesk. | 118 |  Rudolf Schoeller | Ferrari | 3 | Ripustukset | 24 |   |
| Kesk. | 114 |  Bill Aston | Aston Butterworth | 2 | Öljynpaine | 21 |   |
| Kesk. | 109 |  Maurice Trintignant | Gordini | 1 | Onnettomuus | 3 |   |
| Kesk. | 127 |  Paul Pietsch | Veritas | 1 | Vaihdelaatikko | 7 |   |
| Kesk. | 105 |  Felice Bonetto | Maserati | 1 | Hylätty | 10 |   |
| Kesk. | 112 |  Paul Frère | HWM-Alta | 1 | Vaihdelaatikko | 13 |   |
| Kesk. | 122 |  Theo Helfrich | Veritas-BMW | 1 | Keskeytti | 18 |   |
| Kesk. | 129 |  Josef Peters | Veritas-BMW | 1 | Keskeytti | 20 |   |
| Kesk. | 104 |  Piero Carini | Ferrari | 1 | Jarrut | 27 |   |
| Kesk. | 115 |  Gino Bianco | Maserati | 0 | Keskeytti | 16 |   |
Muuta

Toni Ulmenin paras sijoitus (8. sija)
Saksan Grand Prix 2005

|  Saksan Grand Prix 2005  |
| --- | --- |
 12. osakilpailu 19 osakilpailusta kaudella 2005. 

Päivämäärä:  24. heinäkuuta 2005
Sijainti:  Hockenheimring, Hockenheim, Saksa
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,574 km
Kilpailun pituus:  67 kierrosta, 306,458 km
Sää:   Pilvinen, kuiva, tihkusadetta
Paalupaikka
Kuljettaja:   Kimi Räikkönen   (McLaren)
Paaluaika:  1.14,320
Palkintokoroke
Voittaja:   Fernando Alonso   (Renault)
Toinen:   Juan Pablo Montoya   (McLaren)
Kolmas:   Jenson Button   (BAR-Honda)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Kimi Räikkönen   (McLaren)
Kierrosaika:  1.14,873 (kierroksella 24)
Saksan Grand Prix 2005 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 24. heinäkuuta 2005 Hockenheimringilla Saksassa. Kilpailun voitti Renault'lla ajanut Fernando Alonso, jolle voitto oli kauden kuudes.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Fernando Alonso | Renault | 67 | 1.26.28,599 | 3 | 10 |
| 2 | 10 |  Juan Pablo Montoya | McLaren-Mercedes | 67 | + 22,569 | 20 * | 8 |
| 3 | 3 |  Jenson Button | BAR-Honda | 67 | + 24,422 | 2 | 6 |
| 4 | 6 |  Giancarlo Fisichella | Renault | 67 | + 50,587 | 4 | 5 |
| 5 | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 67 | + 51,690 | 5 | 4 |
| 6 | 17 |  Ralf Schumacher | Toyota | 67 | + 52,242 | 12 | 3 |
| 7 | 14 |  David Coulthard | Red Bull-Cosworth | 67 | + 52,700 | 11 | 2 |
| 8 | 12 |  Felipe Massa | Sauber-Petronas | 67 | + 56,570 | 13 | 1 |
| 9 | 15 |  Christian Klien | Red Bull-Cosworth | 67 | + 1.09,818 | 10 |  |
| 10 | 2 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 66 | + 1 krs. | 15 |  |
| 11 | 8 |  Nick Heidfeld | Williams-BMW | 66 | + 1 krs. | 7 |  |
| 12 | 4 |  Takuma Satō | BAR-Honda | 66 | + 1 krs. | 8 |  |
| 13 | 21 |  Christijan Albers | Minardi-Cosworth | 65 | + 2 krs. | 16 |  |
| 14 | 16 |  Jarno Trulli | Toyota | 64 | + 3 krs. | 9 |  |
| 15 | 11 |  Jacques Villeneuve | Sauber-Petronas | 64 | + 3 krs. | 14 |  |
| 16 | 19 |  Narain Karthikeyan | Jordan-Toyota | 64 | + 3 krs. | 19 |  |
| 17 | 18 |  Tiago Monteiro | Jordan-Toyota | 64 | + 3 krs. | 18 |  |
| 18 | 20 |  Robert Doornbos | Minardi-Cosworth | 63 | + 4 krs. | 17 |  |
| NC | 7 |  Mark Webber | Williams-BMW | 55 | + 12 krs. | 6 |  |
| Kesk. | 9 |  Kimi Räikkönen | McLaren-Mercedes | 32 | Hydrauliikka | 1 |  |
Lähde:
Muuta

Juan Pablo Montoya lähti kilpailuun ruudusta 20 moottorivaihdon takia.
Robert Doornbosin ensimmäinen Grand Prix
Mercedesin 60:s kilpailun nopein kierros
Maurice Bladel

| Mitalit> Maa:   Belgia.Taidelajit. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia.Taidelajit. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia.Taidelajit. Olympialaiset  | Maa:   Belgia> Taidelajit. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Antwerpen 1920 | Kirjallisuus |  |
Mauritius Amandus Ghislenus ”Maurice” Van Bladel (12. helmikuuta 1886 Antwerpen, Belgia – 14. helmikuuta 1968 Saint-Josse-ten-Noode, Belgia) oli belgialainen kirjailija.
Bladelin urasta tiedetään hyvin vähän. Hänen teoksensa Vampires julkaistiin vuonna 1915, ja se mainitaan Belgian kirjallisuutta käsitelleessä julkaisussa vuodelta 1919. Bladel osallistui kirjallaan La Louange des Dieux vuoden 1920 olympialaisten taidekilpailuihin ja voitti pronssimitalin. Olympiateos on kadonnut.
Aino Kerola

| Aino Kerola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Aino Kyllikki Kerola
Syntynyt: 6. tammikuuta 1942 (ikä 82) Rovaniemi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1967–2005
Aiheesta muualla
Elonet
Aino Kyllikki Kerola (s. 6. tammikuuta 1942 Rovaniemi) on suomalainen näyttelijä.
Ura

Aino Kerolan vanhemmat olivat rakennusurakoitsija Ilmari Kerola ja kansakoulunopettaja Maija Yliraudanjoki. Kerola pääsi Suomen teatterikouluun vuonna 1963. Näyttelijän työnsä hän aloitti Varkauden Teatterissa 1967–1969. Kerola jatkoi näyttelijänä Lappeenrannan kaupunginteatterissa vuodesta 1975 aina vuoteen 2005, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Kerolan rooleista mainittakoon Anu (Anu ja Mikko), Nataša (Sota ja rauha), Helena (Kaunis Helena), Martta (Nummisuutarit) ja rouva Piper (Lily Piper yllättää).
Vuonna 1985 Kerola näytteli rouva Potrasen roolin Markku Onttosen kansankomediassa Hirvikeikka.
Saksan Grand Prix 2001

|  Saksan Grand Prix 2001  |
| --- | --- |
 11 osakilpailu 17 osakilpailusta kaudella 2001. 

Päivämäärä:  29. heinäkuuta 2001
Sijainti:  Hockenheimring, Hockenheim, Saksa
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  6,825 km
Kilpailun pituus:  45 kierrosta, 307,125 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Juan Pablo Montoya   (Williams)
Paaluaika:  1.38,117
Palkintokoroke
Voittaja:   Ralf Schumacher   (Williams)
Toinen:   Rubens Barrichello   (Ferrari)
Kolmas:   Jacques Villeneuve   (BAR-Honda)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Juan Pablo Montoya   (Williams)
Kierrosaika:  1.41,808 (kierroksella 20)
Saksan Grand Prix 2001 oli Formula 1 -kauden 11. osakilpailu, joka ajettiin 29. heinäkuuta 2001 Hockenheimringilla Saksassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Ralf Schumacher, jolle voitto oli kauden kolmas.
Vuoden 2001 kilpailu oli viimeinen, joka ajettiin 6,8 kilometriä pitkällä vanhalla Hockenheimringillä. Rataa muokattiin vuodeksi 2002 huomattavasti muun muassa turvallisuus- ja katsojasyistä.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 5 |  Ralf Schumacher | Williams-BMW | 45 | 1.18.17,873 | 2 | 10 |
| 2. | 2 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 45 | + 46,117 | 6 | 6 |
| 3. | 10 |  Jacques Villeneuve | BAR-Honda | 45 | + 1.02,806 | 12 | 4 |
| 4. | 7 |  Giancarlo Fisichella | Benetton-Renault | 45 | + 1.03,477 | 17 | 3 |
| 5. | 8 |  Jenson Button | Benetton-Renault | 45 | + 1.05,454 | 18 | 2 |
| 6. | 22 |  Jean Alesi | Prost-Acer | 45 | + 1.05,950 | 14 | 1 |
| 7. | 9 |  Olivier Panis | BAR-Honda | 45 | + 1.17,527 | 13 |   |
| 8. | 15 |  Enrique Bernoldi | Arrows-Asiatech | 44 | + 1 krs. | 19 |   |
| 9. | 14 |  Jos Verstappen | Arrows-Asiatech | 44 | + 1 krs. | 20 |   |
| 10. | 21 |  Fernando Alonso | Minardi-European | 44 | + 1 krs. | 21 |   |
| Kesk. | 12 |  Jarno Trulli | Jordan-Honda | 34 | Hydrauliikka | 10 |   |
| Kesk. | 4 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 27 | Moottori | 5 |   |
| Kesk. | 20 |  Tarso Marques | Minardi-European | 26 | Vaihdelaatikko | 22 |   |
| Kesk. | 6 |  Juan Pablo Montoya | Williams-BMW | 24 | Moottori | 1 |   |
| Kesk. | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 23 | Polttoaineen syöttö | 4 |   |
| Kesk. | 23 |  Luciano Burti | Prost-Acer | 23 | Ulosajo | 16 |   |
| Kesk. | 17 |  Kimi Räikkönen | Sauber-Petronas | 16 | Vetoakseli | 8 |   |
| Kesk. | 18 |  Eddie Irvine | Jaguar-Cosworth | 16 | Polttoaineen syöttö | 11 |   |
| Kesk. | 3 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 13 | Moottori | 3 |   |
| Kesk. | 11 |  Ricardo Zonta | Jordan-Honda | 7 | Kolari (Verstappen) | 15 |   |
| Kesk. | 16 |  Nick Heidfeld | Sauber-Petronas | 0 | Kolari (de la Rosa) | 7 |   |
| Kesk. | 19 |  Pedro de la Rosa | Jaguar-Cosworth | 0 | Kolari (Heidfeld) | 9 |   |
Muuta

Paalupaikka: Juan Pablo Montoya – 1.38,117
Nopein kierros: Juan Pablo Montoya – 1.41,808 (kierroksella 20)
Juan Pablo Montoyan uran ensimmäinen paalupaikka.
Ferrarin 650. Grand Prix.
Williamsin 110. paalupaikka.
Jacques Villeneuven uran viimeinen palkintosija.
Viimeinen kilpailu, jossa molemmat Benetton-autot olivat pisteillä.
Ricardo Zontan viimeinen kilpailu Jordanilla.
Jean Alesin viimeinen kilpailu Prostilla.
Prost-tallin viimeinen pistesija.
Luciano Burti kolaroi lähdössä hitaasti startanneeseen Michael Schumacheriin. Burtin Prostin keula nousi korkealle ilmaan ja auto oli hetken jopa ylösalaisin muiden autojen päällä. Burti selvisi kuitenkin vammoitta ja pääsi jopa osallistumaan vara-autolla uusintalähtöön.
Kárga

Kárgan saari.
| --- | --- |
Muut nimet:  Léna (Λένα)
Sijainti:  35°27′18″N, 24°11′40″E, Apokóronas Chaniá, Kreeta Kreikka
Saariryhmä:  Kreetan saaret
Vesialue:  Soúdanlahti
Merialue:  Kreetanmeri, Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,03 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kárga (kreik. Κάργα) eli Léna (Λένα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja sijaitsee Soúdanlahdessa Kreetan pohjoisrannikolla Almyrídan kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,03 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Kárga kuuluu Apokóronaksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kárga Wikimedia Commonsissa
Kreetan saaret
| --- | --- |
Pääsaari:  Kreeta
Alisaariryhmät:   Dionysadit Dragonáda  Gianysáda  Paximáda 
Muut pienemmät saaret:   Aféntis Christós  Ágioi Pántes  Ágioi Theódoroi  Ágios Nikólaos  Ágria Gramvoúsa  Agriómandra  Chrysí  Día  Elafonísi  Elása  Fotiá  Gávdos  Gavdopoúla  Gkrántes Paximádi  Prasonísi  Savoúra  Ímeri Gramvoúsa  Kárga  Kaválloi  Kolokythiá  Konída  Koufonísi  Kymó  Kyriamádi  Lazaréta  Léon  Loutró  Makronísi  Makrouló  Mármaros  Mavronísi  Mikronísi, Iraklion  Mikronísi, Lasíthi  Móchlos  Palaiósouda  Papadóplaka  Paximádi  Paximádia Megálo Paximádi  Mikró Paximádi  Peristeróvrachoi  Petalída  Petalídi  Pontikonísi  Prosforá  Pseíra  Sídero  Soúda  Spinalónga  Strongyló  Theodoropoúla  Thétis  Tráchilos  Tráfos  Vryonísi  muita saaria
Sopeutuminen

| Sopeutuminen> Адаптация |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Valo Radev
Käsikirjoittaja:  Vălo Radev Raina Tomova
Säveltäjä:  Mitko Shtsherev
Kuvaaja:  Hristo Totev
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Bulgarian kansantasavalta
Levittäjä:  Bulgarian National Television (käännä suomeksi)
Alkuperäiskieli:  bulgaria
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sopeutuminen (Адаптация, Adaptatsija) on Vălo Radevin ohjaama ja yhdessä Raina Tomovan kanssa käsikirjoittama bulgarialainen draamaelokuva vuodelta 1981. Se esitettiin Suomen televisiossa tuoreeltaan kolmiosaisena minisarjana touko-kesäkuussa 1981.
Juoni

Elokuva kertoo psykiatrisen sairaalan nuorista potilaista ja heidän hoitajistaan. Uudenlaista psykiatriaa edustava psykiatri Bankov (Antoni Genov) vetää nuorten terapeuttista ryhmää, mutta sairaalan johto suhtautuu häneen epäilevästi. Toinen keskushenkilö on nuori, kaunis potilas Veronika (Eli Skortševa), joka ei ole pystynyt sopeutumaan vallitsevaan arkitodellisuuteen vaan järkkynyt mieleltään.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Mikael Fräntin mielestä Sopeutuminen edustaa poikkeuksellisen korkeatasoista bulgarialaista elokuvaa, jossa Radevin liikkuva, elävästi tapahtumia ja henkilöitä tarkkaileva kamera seuraa psykiatrisen sairaalan henkilökuntaa ja potilaita.
Solenodon marcanoi

| Solenodon marcanoi> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Hävinnyt  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Soricomorpha
Heimo::  Almikit Solenodontidae
Suku::  Solenodon
Laji::  marcanoi
Kaksiosainen nimi
 Solenodon marcanoi  (Patterson, 1962)  
Synonyymit
 Antillogale marcanoi  
Katso myös
   Solenodon marcanoi Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Solenodon marcanoi on sukupuuttoon kuollut almikkien heimoon kuulunut nisäkäs. Se eli Hispaniolan saarella nykyisten Haitin ja Dominikaanisen tasavallan alueella ja hävisi todennäköisesti 1400-luvulla eurooppalaisten saapuessa alueelle. Tarkka katoamisaika ei kuitenkaan ole tiedossa. Laji tunnetaan nykyisin ainoastaan fossiileista.
Solenodon marcanoi eli todennäköisesti nykyisin vielä elossa olevien almikkien tapaan. Ne kaivavat pesäkoloja, joista ne liikkuvat ravinnonhakuun pääsääntöisesti öisin. S. marcanoi söi luultavasti pääasiassa selkärangattomia, kuten matoja ja tuhatjalkaisia, joita se saalisti metsien pohjan lehtikerroksista ja lahoavista tukeista. Kooltaan S. marcanoi oli tunnetuista almikkilajeista pienin. Laji oli kuitenkin tarpeeksi suuri metsästääkseen tilaisuuden tulleen pieniä selkärankaisia, kuten liskoja, lintuja ja sammakkoeläimiä.
Ennen eurooppalaisten tuloa S. marcanoin ainoat luonnolliset viholliset olivat paikalliset petolinnut ja boakäärmeet. Hispaniolan alkuperäisasukkaat eivät todennäköisesti olleet juurikaan tekemisissä lajin kanssa sen pienen koon ja yöelämän takia, eikä heillä ollut ilmeisesti vaikutusta lajin kantaan. S. marcanoin häviämisen tärkeimpänä syynä on pidetty rottia. Häviämiseen vaikuttivat todennäköisesti myös kissat ja koirat. Almikkien luontainen puolustautumistapa, eli paikalleenjääminen ja pään suojaaminen eturaajoilla, tehosi huonosti näitä uusia petoja vastaan. Lisäksi uudet eurooppalaiset asukkaat hävittivät Hispaniolan metsiä, joita laji asutti.
Lajin fossiililöytöjä on tehty kolmelta paikalta Haitista ja yhdeltä paikalta Dominikaanisesta tasavallasta.