stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ignatioksen kirje smyrnalaisille
Historia

Ignatios toimi Antiokian piispana Syyriassa 100-luvun alussa. Hänen nimissään on säilynyt 13 kirjettä, joista seitsemän on aitoja. Vähän-Aasian Smyrnan kristityille osoitettu kirje on yksi näistä. Ignatios kirjoitti sen Troaksessa ollessaan vangittuna ja sen vuoksi matkalla Roomaan. Smyrnassa, jonne kirje oli osoitettu, Ignatios oli viettänyt aiemmin suhteellisen pitkän ajan, koska hän kirjoitti sieltä neljä kirjettä, Kirjeen efesolaisille, Kirjeen magnesialaisille, Kirjeen tralleslaisille ja Kirjeen roomalaisille.
Eusebios Kesarealainen mainitsee Ignatioksen kirjeen smyrnalaisille. Myöhemmin kirje esiintyi osana kahta Ignatioksen nimiin laitettua kirjekokoelmaa, pidempää ja lyhyempää kokoelmaa. Lyhyempi kokoelma sisälsi vain seitsemän aitoa kirjettä, ja pidempi kokoelma näiden lisäksi kuusi epäperäistä kirjettä.
Koko Smyrnan seurakunnalle osoitetun kirjeen lisäksi Ignatios kirjoitti myös erillisen kirjeen, Ignatioksen kirjeen Polykarpokselle, joka oli osoitettu seurakunnan piispalle Polykarpokselle.
Sisältö

Kirjeessä on 13 lukua ja yhteensä 28 jaetta. Ignatios korostaa siinä uskoa Jeesukseen Kristukseen todellisena ihmisenä ja Jumalana, joka todella kärsi ja kuoli. Hän varoittaa harhaopista, joka kielsi Kristuksen todellisen ihmisyyden, sekä kehottaa seurakuntaa kuuliaisuuteen piispaansa kohtaan sekä ykseyteen.
Kirjeen sisältö luvuittain on:
Alkutervehdys
Jeesus oli todellinen ihminen ja Jumala (luvut 1–3)
Varokaa harhaoppisia (4–7)
Piispan seuraaminen (8–9)
Ignatioksen kiitokset smyrnalaisille (9–10)
Edustajan lähettäminen Antiokiaan (11)
Lopputervehdykset (12–13)
Kirjallisuutta > Suomennokset

Ignatioksen kirje smyrnalaisille. Teoksessa Apostoliset isät.  (Suomentanut Heikki Koskenniemi. 2. uudistettu painos (1. painos 1975). Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 163)  Helsinki:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura, 1989.  ISBN 951-9111-75-1
Ignatioksen kirje Smyrnan kristityille. Suomentanut Niko Huttunen. Teoksessa Apostoliset isät.  (Kokoelma varhaiskristillisiä kirjoituksia. Toimittaneet Niko Huttunen, Joona Salminen ja Ulla Tervahauta. Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 290)  Helsinki:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura, 2020.  ISBN 978-952-7272-03-9
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Letters of Ignatius. Teoksessa The Apostolic Fathers, Volume I.  (I Clement. II Clement. Ignatius. Polycarp. Didache. Edited and translated by Bart D. Ehrman. Loeb Classical Library 24)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 2003.
Aiheesta muualla > Teksti

Ἐπιστολὴ πρὸς Σμυρναίοις. Christian Classics Etheral Library. (kreikaksi)
Ignatius to the Smyrnaeans. Käännös Roberts-Donaldson. Early Christian Writings. (englanniksi)
Ignatius to the Smyrnaeans. Käännös Charles H. Hoole, 1885. Early Christian Writings. (englanniksi)
Ignatius to the Smyrnaeans. Käännös Lightfoot & Harmer, 1891. Early Christian Writings. (englanniksi)
The Epistle of Ignatius to the Smyrnaeans. New Advent. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Ignatius of Antioch. Early Christian Writings. (englanniksi)
Apostolisten isien teokset
| --- | --- |
Klemensin kirjeet: Ensimmäinen Klemensin kirje · Toinen Klemensin kirje
Ignatioksen kirjeet: Ignatioksen kirje efesolaisille · Ignatioksen kirje filadelfialaisille · Ignatioksen kirje magnesialaisille · Ignatioksen kirje roomalaisille · Ignatioksen kirje smyrnalaisille · Ignatioksen kirje tralleslaisille · Ignatioksen kirje Polykarpokselle
Muut tekstit: Barnabaan kirje · Didakhe · Hermaan Paimen · Kirje Diognetokselle · Polykarpoksen kirje filippiläisille · Polykarpoksen marttyyrikuolema
Veikko Törmänen
Julkisia teoksia

Muutto, matka, aika, elokuu, serigrafiasarja, Lassintalo Oulu 1978
Juhlapäivä, öljy, Rajakylän ala-aste Oulu 1978
Väliaika, öljy, Myllyojan ala-aste Oulu 1980
Forte fortissimo, öljy/akryyli, Oulun musiikkikeskus 1985
Oma maa mansikka, serigrafia, Knuutilankankaan koulu, Oulu 1989
Koillinen, akryyli, Kuusamon kirjasto 1990
Reunahuomautuksia, kollaasiteossarja, Oulun nuoriso- ja kulttuurikeskus 1993
Kalenteri, kollaasiteos, Oulun lääninhallitus 1995
Elämänkaari, seinämaalaus, tempera, Oulun tuomiokirkko 1997
Ruutuvihko, julkisivuteos betonille, Laanilan koulu Oulu 2002
Kukkii, teräs/akryyli, Ravintola Jouni la Réserve, Nizza 2006
Ylös, akryyli, Nykytaiteen museo Ars Nova, Turku 2007
Peilaus, Oulun Diakonissalaitos 2008
Liikahdus, Oulun lääninhallituksen vierashuoneiston olohuone on Veikko Törmäsen kokonaistaideteos
Kirjallisuutta

Reijo Rinnekangas: Pohjoista valoa, Pohjoinen, 1990 ISBN 951-749-119-0
Ilpo Okkonen, Ullamaria Pallasmaa: Reunahuomautuksia. Veikko Törmänen teoksia 1975-2007, Studio Ilpo Okkonen Oy, 2008 ISBN 978-952-5109-22-1 (suomeksi) (englanniksi) (ranskaksi)
Aiheesta muualla

Veikko Törmäsen kotisivut
Veikko Törmänen Prosenttitaide Oulussa -sivustolla
Ruutuvihko-teos Oulun taidemuseon sivuilla
Sivusto Veikko Törmäsen vuoden 1999 näyttelystä Kontrasti (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  Europeana
Uhlu

Graniittilouhos Uhlussa.
Uhlu on kylä Varsinais-Suomessa Vehmaalla. Siellä on graniittilouhoksia, joista on louhittu vuodesta 1900 lähtien punaista graniittia.
Protogenes Kaunoslainen

| Protogenes Kaunoslainen> Πρωτογένης ὁ Καύνιος |
| --- | --- |
 Protogenes, nykyaikainen kuvitelma.
Henkilötiedot
Syntynyt: 300-luku eaa. Kaunos
Kuollut: 300/200-luku eaa. Rhodos
Ammatti:  taidemaalari
Taiteilija
Kuuluisimpia töitä:  Ialysos, Lepäävä satyyri
Protogenes Kaunoslainen (m.kreik. Πρωτογένης ὁ Καύνιος, Prōtogenēs ho Kaunios, lat. Protogenes Caunius; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen taidemaalari, joka oli kotoisin Kaunoksesta ja toimi Rhodoksessa.
Teokset > Veistokset

Plinius sanoo Protogeneen toimineen myös kuvanveistäjänä, vaikkakaan yhtään hänen teostaan tältä alalta ei mainita. Plinius sanoo vain hänen olleen yksi niistä taiteilijoista, joka teki pronssiveistoksia urheilijoista, aseistetuista sotilaista ja metsästäjistä.
Teokset > Kirjalliset teokset

Sudan mukaan Protogenes kirjoitti taiteesta kaksi kirja käsittäneen teoksen nimeltä Maalaamisesta ja muodoista (Περὶ γραφικῆς καὶ σχηματων βιβλία β᾽, Peri grafikēs kai skhēmatōn biblia b').
M. A. K. Halliday

| Michael Halliday |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. huhtikuu 1925 Leeds
Kuollut: 15. huhtikuu 2018 Sydney
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta, Australia
Koulutus ja ura
Opinnot:  Pekingin yliopisto, Lontoon yliopisto
Instituutti:  University College London, Edinburghin yliopisto, Sydneyn yliopisto
Michael Alexander Kirkwood Halliday (13. huhtikuuta 1925 Leeds, Britannia – 15. huhtikuuta 2018 Sydney, Australia) oli brittiläissyntyinen kielitieteilijä, joka merkittävän osan urastaan vaikutti Australiassa Sydneyn yliopiston kielitieteen professorina (vuodesta 1976 aina eläköitymiseensä 1987). Hän on kielitieteen systeemis-funktionaalisen koulukunnan perustaja ja merkittävin yksittäinen edustaja.
Elämä ja ura

Halliday syntyi Leedsissä Pohjois-Englannissa.
Kielet ja Kiinan kulttuuri olivat hänen kiinnostuksenkohteitaan vanhempiensa kautta jo lapsena. Aluksi hän kiinnostui kirjallisuudesta, mutta vaihtoi siitä vuonna 1942 J. R. Firthin alulle panemassa Britannian asevoimien ohjelmassa vapaaehtoisiin kiinan kielen opintoihin, joihin hänet valittiin hänen osoitettuaan valmiutta erottaa kiinalle ominaiset toonit.
Puolitoistavuotisen koulutuksen jälkeen Halliday palveli vuoden Intiassa vastavakoilutehtävissä, jotka vaativat jatkuvaa kiinan taitojen ylläpitoa. Sodan lopulla Halliday opetti kiinaa pari vuotta Lontoossa, minä aikana hän kiinnostui etenkin kiinan kieliopin kysymyksistä. Armeijasta vapauduttuaan vuonna 1947 hän halusi jatkaa kiinan opintojaan Kiinassa, missä hän samana vuonna aloitti englannin opetuksen ja kiinan opinnot Pekingin yliopistossa. Seuraavana vuonna hän suoritti Kiinassa pysytellen maisterintutkintonsa Lontoon yliopistoon.
Tutkintonsa jälkeen Halliday muutaman kuukauden tauon jälkeen jatkoi opintojaan Lontoon ja Pekingin yliopistoissa tutustuen kielihistorian tutkimukseen, sinotiibetiläisiin opintoihin ja myöhemmin kiinan murteisiin Kantonissa, joka tuolloin oli vielä Kiinan tasavallan hallussa. Kantonissa hän opettajansa Wang Li’n kautta tutustui myös neuvostoliittolaiseen marrilaiseen kielitieteeseen, jota yleisesti pidetään ideologisesti värittyneenä ja virheellisenä. Samaan aikaan Halliday tutustui itsenäisesti Firthin kielitieteelliseen ajatteluun, mikä suuresti vaikutti koko hänen myöhempään uraansa.
Palattuaan Britanniaan vuonna 1950 Halliday joutui Kiinan-taustansa vuoksi hankaluuksiin läntisten kommunistivainojen aikakaudella eikä päässyt jatkamaan opintojaan poliittisesti herkkätuntoiseen SOAS University of Londoniin (School of Oriental and African Studies), missä Firth olisi ollut. Sen sijaan hän siirtyi Cambridgeen, missä ei ollut lainkaan modernin, ainoastaan klassisen kiinan asiantuntemusta. Halliday onnistui kuitenkin suostuttelemaan Firthin itselleen henkilökohtaiseksi ohjaajaksi. Firthin kautta syntyneen SOAS-yhteyden kautta Halliday pääsi myös kuulemaan siellä vierailleen Louis Hjelmslevin luentoja.
Vuonna 1954 Halliday nimitettiin kiinan apulaislehtoriksi (assistant lecturer) Cambridgeen. Saman vuoden viimeisenä päivänä, 31.12.1954, hän jätti tarkistettavaksi hyvin Firth-vaikutteisen väitöskirjansa.
Cambridgen-vuosinaan Halliday osallistui aktiivisesti Britannian kommunistisen puolueen kielitiederyhmän toimintaan.
Cambridgesta Halliday siirtyi Edinburghiin yleisen kielitieteen lehtoriksi vuonna 1958. Oman opetuksensa ohella hän piti David Abercrombien pyynnöstä kurssin intonaatiosta Abercrombien fonetiikan kesäkoulussa.
Vuonna 1963 siirtyi takaisin Lontooseen University Collegen viestinnän tutkimuksen keskuksen johtajaksi. Kaksi vuotta myöhemmin keskus yhdistettiin Hallidayn johtamaan uuteen yleisen kielitieteen laitokseen. Tästä virasta Halliday uupuneena luopui vuonna 1970.
Hän oli Academia Europæan ulkomaalaisjäsen vuodesta 1994.
Julkaisuja

Halliday, M. A. K. 1967: Intonation and grammar in British English. Janua Linguarum, Series Practica XLVIII. Mouton, The Hague & Paris.
Halliday, M. A. K. 1970: A course in spoken English: Intonation. Oxford University Press, Oxford.
Halliday, M. A. K. 1976a: Cohesion in English. Longman, London & New York.
Halliday, M. A. K. 1976b: System and function in language. Oxford University Press, London.
Halliday, M. A. K. 1978: Language as social semiotic: The social interpretation of language and meaning. Arnold, London.
Halliday, M. A. K. 1985: An introduction to functional grammar. Edward Arnold, London. (2., uudistettu laitos 1994; 3., uudistettu laitos 2004.)
Halliday, M. A. K. & Hasan, Ruqaiya 1989: Language, context, and text: Aspects of language in a social-semiotic perspective. Oxford University Press, Oxford.
Halliday, M. A. K. & Matthiessen, C. M. I. M. 1999: Construing experience through meaning: A language based approach to cognition. Cassell, London.
Ufan kansainvälinen lentoasema

Ufan kansainvälinen lentoasema eli lyhyesti Ufan lentoasema (ven. Международный аэропорт Уфа,  Meždunarodnyi aeroport Ufa, IATA: UFA, ICAO: UWUU) on miljoonakaupunki Ufan kansainvälinen lentoasema Baškortostanissa, Venäjällä. Se sijaitsee noin 22 kilometriä Ufan keskustasta etelälounaaseen, lähellä kaupungista etelään johtavaa moottoritieosuutta. Lentoaseman läheltä kulkee rautatie.
Ufan kansainvälisen lentoaseman sijainti Venäjällä.
Ufan kansainvälisen lentoaseman sijainti Baškortostanissa
Kentän pääkiitotiet on varustettu kansainvälisen siviili-ilmailujärjestö ICAO:n määrittelemän liikennekategoria II:n mukaisin lähestymis- ja säämittauslaitteistoin.
Vuonna 2012 lentoaseman kautta matkusti yhteensä 1,918 miljoonaa matkustajaa.
Ufan lentoaseman kiitotie.
Ufan lentoaseman sisäänkäynti (2008).
Lentokentän näkymä (1989).
S7-lentoyhtiön Airbus A319 Ufan lentoasemalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ufan kansainvälinen lentoasema Wikimedia Commonsissa
Ufan rautatieasema

| Ufan rautatieasema  Станция Уфа |
| --- | --- |

Perustiedot
Sijainti:  54°44′54.2″N, 055°56′53.9″E
Osoite:  Voksal Ufa, Privokzalnaja ploštšad 3, Ufa (ven. Вокзал Уфа, Привокзальная площадь д. 3, Уфа) 
Kunta:  Ufa
Valtio:  Venäjä
Etäisyydet:  (Kesken; Esimerkkejä, etäisyydet noin:) Samara 523 km, Moskova (Kazanin asema) 1567 km; Jaroslav 1687 km, Pietari 2383 km (via Jaroslav); Smolensk 2271 km, Minsk 2622 km, Varsova 3163 km,  Berliini 3629 km; Nižni Novgorod  km; Saratov 1  km, Volgograd km, Rostov-na-Donu  km; Krasnodar 1  km, Sotši  km; Astrakan  km; Tšeljabinsk 481 km, Omsk 1279 km, Barnaul  km; Novosibirsk  km, Krasnojarsk km, Irkutsk km, Ulan-Ude  km; Harkova 1852 km (via Samara), Kiova 2405 km; Odessa 2742 km, Simferopol 2685 km; Baku 2544 km
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  Venäjän rautatiet
Kaukoliikenne:  runsaasti
Lähijunat:  kyllä
Pysäköinti:  aseman edustalla (lyhytaikainen pysäköinti)
Asemarakennus
Lipunmyynti:  kyllä 
Ufan rautatieasema  (ven. Станция Уфа,  Stantsija Ufa) on Venäjän  Baškortostanin tasavallan pääkaupungin, miljoonakaupunki Ufan vilkas päärautatieasema. Asema kuuluu Venäjän rautateiden tärkeimpien rautatieasemien joukkoon.
Aiheesta muualla

Lähijunien aikatauluja Ufan rautatieasemalle (rasp.yandex.ru) (venäjäksi)
Aikatauluhaku Ufan rautatieaseman kaukojunille (englanniksi) (poezda.net)
Ignatioksen kirje magnesialaisille

| Ignatioksen kirje magnesialaisille> Ἐπιστολὴ πρὸς Μαγνησιεῦσιν.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Ignatios Antiokialainen
Kieli:  muinaiskreikka (koinee)
Genre:  teologia, kirje
Julkaistu:  100-luvun alku
Suomennos
Suomentaja:  Niko Huttunen
Kustantaja:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura
Julkaistu:  2020
ISBN:  978-952-7272-03-9

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ignatioksen kirje magnesialaisille (m.kreik. Ἐπιστολὴ πρὸς Μαγνησιεῦσιν, Epistolē pros Magnēsieusin, lat. Epistula ad Magnesios) on Ignatios Antiokialaisen kirjoittama kirje, joka oli nimensä mukaisesti osoitettu Magnesian kaupungin seurakunnalle. Se luetaan apostolisten isien kirjoituksiin.
Historia

Ignatios toimi Antiokian piispana Syyriassa 100-luvun alussa. Hänen nimissään on säilynyt 13 kirjettä, joista seitsemän on aitoja. Vähän-Aasian Jooniassa sijainneen Magnesian kristityille osoitettu kirje on yksi näistä. Ignatios kirjoitti sen Smyrnassa ollessaan vangittuna ja sen vuoksi matkalla Roomaan. Eusebios Kesarealainen mainitsee kirjeen.
Myöhemmin kirje esiintyi osana kahta Ignatioksen nimiin laitettua kirjekokoelmaa, pidempää ja lyhyempää kokoelmaa. Lyhyempi kokoelma sisälsi vain seitsemän aitoa kirjettä, ja pidempi kokoelma näiden lisäksi kuusi epäperäistä kirjettä.
Sisältö

Kirjeessä on 15 lukua ja yhteensä 25 jaetta. Sen sisältö luvuittain on:
Alkutervehdys
Magnesialaisten kohtaaminen (luvut 1–2)
Kielto harhauttaa piispaa (3)
Seurakuntajärjestys katoamattomuuden kuvana (4–7)
Kehotus hylätä juutalaiset tavat (8–10)
Kehotuksia uskoon ja piispan seuraamiseen (11–13)
Pyyntö esirukouksesta ja lopputervehdykset (14–15)
Kirjallisuutta > Suomennokset

Ignatioksen kirje magnesialaisille. Teoksessa Apostoliset isät.  (Suomentanut Heikki Koskenniemi. 2. uudistettu painos (1. painos 1975). Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 163)  Helsinki:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura, 1989.  ISBN 951-9111-75-1
Ignatioksen kirje Magnesian kristityille. Suomentanut Niko Huttunen. Teoksessa Apostoliset isät.  (Kokoelma varhaiskristillisiä kirjoituksia. Toimittaneet Niko Huttunen, Joona Salminen ja Ulla Tervahauta. Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 290)  Helsinki:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura, 2020.  ISBN 978-952-7272-03-9
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Letters of Ignatius. Teoksessa The Apostolic Fathers, Volume I.  (I Clement. II Clement. Ignatius. Polycarp. Didache. Edited and translated by Bart D. Ehrman. Loeb Classical Library 24)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 2003.
Aiheesta muualla > Teksti

Ἐπιστολὴ πρὸς Μαγνησιεῦσιν. Christian Classics Etheral Library. (kreikaksi)
Ignatius to the Magnesians. Käännös Roberts-Donaldson. Early Christian Writings. (englanniksi)
Ignatius to the Magnesians. Käännös Lightfoot & Harmer, 1891. Early Christian Writings. (englanniksi)
Ignatius to the Magnesians. Käännös Charles H. Hoole, 1885. Early Christian Writings. (englanniksi)
The Epistle of Ignatius to the Magnesians. New Advent. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Ignatius of Antioch. Early Christian Writings. (englanniksi)
Apostolisten isien teokset
| --- | --- |
Klemensin kirjeet: Ensimmäinen Klemensin kirje · Toinen Klemensin kirje
Ignatioksen kirjeet: Ignatioksen kirje efesolaisille · Ignatioksen kirje filadelfialaisille · Ignatioksen kirje magnesialaisille · Ignatioksen kirje roomalaisille · Ignatioksen kirje smyrnalaisille · Ignatioksen kirje tralleslaisille · Ignatioksen kirje Polykarpokselle
Muut tekstit: Barnabaan kirje · Didakhe · Hermaan Paimen · Kirje Diognetokselle · Polykarpoksen kirje filippiläisille · Polykarpoksen marttyyrikuolema
Katri Ylinen

Katri Ylinen vuonna 2022.
Katri Ylinen (s. 1990) on suomalainen tietokirjailija, podcastaaja, aktivisti sekä viestintä– ja tapahtuma-alan yrittäjä.
Ylinen on kirjoittanut vuonna 2024 ilmestyneen tietokirjan 1990-luvun saatananpalvontapaniikista.
Ylinen on tunnettu Ylen podcasteista Darravapaana ja Ehkä kaikki on hyvin, sekä esikoistietokirjastaan Aamu ilman darraa (2022). Ylinen on myös toiminut puheenjohtajana järjestössä Federation of Young European Greens, suomeksi Euroopan vihreät nuoret. Ylisellä on taustallaan kestävän kehityksen korkeakoulututkinto ja hän on valmistunut ympäristösuunnittelijaksi.
Kirjallinen tuotanto

Ylinen julkaisi esikoistietokirjansa Aamu ilman darraa (Into Kustannus) elokuussa 2022. Aamu ilman darraa on kertova tietokirja Ylisen omasta raitistumisprosessista. Teos pysyi Kirjakauppaliiton julkaiseman Mitä Suomi lukee –listauksen suomalaisten eniten lukemien tietokirjojen kärkikymmenikössä kaksi kuukautta.
Vuoden 2023 tammikuussa ilmestyi Ylisen ja Laura Wathénin kanssa yhdessä kirjoittama tietokirja Darravapaa käsikirja (Into Kustannus).
Ylinen on mukana kansanedustaja Fatim Diarran ja Iida Tanin toimittamassa teoksessa Lupa olla tyttö (Into Kustannus), joka ilmestyi vuonna 2024.
Syksyllä 2024 Yliseltä ilmestyi hänen toinen oma teoksensa Kosmoksen kustantamana. Teos käsittelee 1990-luvun saatananpalvontapaniikkia. Kimmokkeina kirjalle aiheelle Ylinen mukaan toimivat hänen lapsuusmuistonsa kotikaupungistaan Nokialta, kuten vuoden 1996 ratkaisematon kaupunginvaltuutettu Markku Mallatin henkirikos sekä Pirkanmaalla levinnyt saatananpalvojien pelko.
Podcast-tuotannot sekä sosiaalinen media

Vuonna 2021 Ylinen perusti yhdessä Laura Wathénin kanssa alkoholittoman Darravapaa-yhteisön, josta on kasvoi valtakunnallinen sosiaalisen median ilmiö. Ylinen on kertonut Darravapaa-median syntyneen tarpeesta puhua alkoholiongelmista nuorten naisten näkökulmasta. Lisäksi Ylinen ja Wathén ovat julkaisseet Yle Areenassa Darravapaana-podcastia, joka palkittiin vuoden podcastina Hyvinvointi, terveys ja kasvu -palkintokategoriassa podcastien Audioland Awards -palkintogaalassa vuonna 2022.
Ylinen on lainannut äänensä Podimon Hämärä historia -podcastiin. Lisäksi Ylinen on yhdessä tietokirjailija Tiina Svenskin kanssa julkaissut Yle Areenassa podcast-sarjaa Ehkä kaikki on hyvin, joka käsittelee kolmikymppisten nuorten aikuisten kollektiivista ahdistuneisuutta, nykymaailman suorituskulttuuria ja loputtomien mahdollisuuksien illuusiota. Podcastissa Ylinen on puhunut myös päätöksestään pysyä vapaaehtoisesti lapsettomana.
Tapahtumatuotanto

Yhdessä Wathénin kanssa Ylinen on luonut ja tuottanut alkoholittoman yökerhoklubikonseptin Sober Furious. Klubi starttasi Helsingin Kuudes linja oy'n yökerhoissa maaliskuussa 2022, jonka jälkeen loppuunmyytyjä klubeja on järjestetty Turun Dynamossa, Tampereen Klubilla sekä myös Suomen Kansallismuseossa. Klubeilla on esiintynyt muun muassa artisti F, Isaac Sene, Renaz Ebrahimi, DJ Orkidea sekä useampaan otteeseen Windows95Man.
Yhteiskunnalliset näkemykset

Työssään Ylinen on useasti pitänyt esillä unelmaansa työkulttuurista, jossa tasapainoisempi elämä olisi mahdollinen kaikille eivätkä palautumisen paineet eivät kasautuisi viikonlopuille, vaan lepoon olisi riittävästi mahdollisuuksia joka päivä.
Vuonna 2018 Ylinen vastusti äänekkäästi presidentti Donald Trumpin ja presidentti Vladimir Putinin huippukokouksen järjestämistä Helsingissä ja toimi kokouksen ympärille syntyneen Helsinki Calling! -massamielenosoituksen tiedottajana. Mielenosoituksen tavoitteena oli korostaa monipuolisen ja monenkeskisen demokraattisen keskustelun merkitystä salaisten huippukokousten sijasta.
Vuonna 2016 Ylisen puhe ”EU:n tulevaisuus globaalina toimijana” -seminaarissa käsitteli Euroopan sisäisen vapaan liikkuvuuden merkitystä sekä EU:n epäinhimillisenä näkemäänsä rajapolitiikkaa.
Marrakechin ilmastokokouksessa Ylinen edusti osana Suomen virallista delegaatiota Suomen nuorisoalan kattojärjestö Allianssin nimittämänä nuorten ilmastodelegaattina. Ilmastodelegaattina hän keskittyi nostamaan esiin alkuperäiskansojen haavoittuvaa asemaa ilmastonmuutokseen sopeutumisessa sekä ILO169-sopimuksen ratifioinnin kiireellisyyttä. Lisäksi lausunnoissaan Ylinen korosti Pariisin ilmastosopimuksen mukaisten päästövähennystavoitteiden ylisukupolvista merkitystä.
Ylinen on työskennellyt vihreiden entisen kansanedustajan Emma Karin eduskunta-avustajana, sekä entisen kansanedustajan ja Tampereen kaupungin kaupunginvaltuutetun Iiris Suomelan kampanjapäällikkönä. Ylinen on myös toiminut Vihreät nuoret hallituksen jäsenenä, sekä työskennellyt järjestön järjestö- ja koulutussuunnittelijana.
Teoksia

Saatanallinen paniikki.  Helsinki:  Kosmos, 2024.  ISBN 978-952-352-275-6
Töyhtötiira

| Töyhtötiira |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Tiirat Sternidae
Suku::  Isotiirat Thalasseus
Laji::  bergii
Kaksiosainen nimi
 Thalasseus bergii  Lichtenstein, 1823 
 Töyhtötiiran esiintymiskartta
Katso myös
   Töyhtötiira Wikispeciesissä   Töyhtötiira Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Thalasseus bergii
Töyhtötiira, aikaisemmalta nimeltään harjatiira (Thalasseus bergii) on eteläisen pallonpuoliskon valtamerten lintu.
Ulkonäkö ja koko

Linnun pituus on 46–49 senttiä, siipien kärkiväli 125–130 senttiä ja paino 325–400 grammaa. Sen höyhenpuku on valkoinen, selkä ja siivet ovat harmaat, päälaki ja töyhtö mustat, sekä hieman alaspäin kaareva nokka keltainen. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Töyhtötiirat elävät satoina erillispopulaatioina Tyynellämerellä, Intian valtamerellä ja Afrikan eteläkärjessä. Siitä tunnetaan viisi alalajia. Lajin elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 150 000–1 100 000 yksilöä. Lajia ei ole tavattu Suomessa. Töyhtötiirat pesivät matalien hiekka- tai kalliosaarten ja koralliriuttojen rannoilla, yleensä täysin avoimella maalla mutta toisinaan matalakasvuisessa pensaikossa. Paikoin ne pesivät myös mantereen rannoilla. Pesimäajan ulkopuolella ne lepäilevät kallioilla, hiekkavalleilla, merimerkeissä ja laivojen mastoissa.
Lisääntyminen

Laji on sosiaalinen ja pesii yhdyskunnittain. Sen pesä on vain kuoppa maassa, johon naaras munii yhden tai kaksi munaa, hyvin harvoin kolme. Haudonta-aika on 25–30 päivää ja molemmat emot osallistuvat hautomiseen. Poikaset ovat pesäpakoisia ja jättävät pesän noin kahden päivän ikäisinä. Ne ovat lentokykyisiä 38–40 päivää vanhoina ja pesivät ensi kerran kaksivuotiaina.