stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Graça Machel
Elämäkerta > Ministerinä ja rauhanrakentajana Mosambikissa

Graça Machel valittiin vuonna 1975 Frelimon keskuskomiteaan, ja hänestä tuli samana vuonna Mosambikin opetus- ja kulttuuriministeri. Machel toimi ministerinä aina vuoteen 1989 asti. Machel oli opetusministerinä vastaamassa Frelimon lupauksesta järjestää yleinen koulutus kaikille nuorille. Sisällissodasta huolimatta koulunkäyntiprosentti kasvoi vuosien 1975–1985 aikana 40 prosentista poikien 90 prosenttiin ja tyttöjen 75 prosenttiin.
Machel on ollut vahvasti mukana myös rauhan ja sovinnon puolestapuhujana, ja hän on pyrkinyt edistämään Mosambikin uudelleenrakentamista sisällissodan jälkeen. Hän johti Mosambikin lasten kansallisorganisaatiota, joka sijoitti orpoja kyliin ja vahvisti perheen sekä yhteisöjen roolia. Machel edusti vuonna 1988 Mosambikia Hararessa pidetyssä Unicefin konferenssissa, ja hän toimi myös Unescon kansallisen komission presidenttinä. Machel perusti vuonna 1994 ruohonjuuritason kansalaisjärjestön, Foundation for Community Developmentin, jonka tavoitteena on yhdistää yhteiskunnan eri tasoja ja näin edistää muun muassa demokratiaa ja yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta.
Elämäkerta > Kansainvälinen toiminta

YK:n pääsihteeri nimitti Machelin vuonna 1994 johtamaan itsenäistä selvitystä aseellisten konfliktien vaikutuksista lapsiin. Machel matkusti seuraavan kahden vuoden aikana useisiin konflikteista kärvisiin maihin ja tapasi muun muassa lapsia, perheitä, avustustyöntekijöitä ja virkamiehiä. Machelin raportti ”Impact of armed conflict on children” esiteltiin vuonna 1996 YK:n yleiskokoukselle. Se kuvasi miljoonien lasten kärsimystä konfliktien jaloissa ja vaati kansainvälistä yhteisöä välittömiin toimiin. Yleiskokous suositteli raportin seurauksena muun muassa pääsihteeriä valitsemaan erityisedustajan lapsiin ja aseellisiin konflikteihin liittyen.
Machel oli ystävystynyt miehensä kuoleman jälkeen Nelson Mandelan kanssa. Heidän ystävyytensä syveni 1990-luvun aikana, ja he avioituivat vuonna 1998. Machelista tuli näin ensimmäinen nainen, joka on toiminut kahden valtion ”ensimmäisenä naisena”. He olivat yhdessä Mandelan kuolemaan asti.
Machel toimi vuodet 1999–2019 Kapkaupungin yliopiston kanslerina. Hän oli ensimmäinen nainen ja ensimmäinen musta virassa. Vuonna 2012 Machel puolestaan valittiin Lontoon School of Oriental and African Studiesin presidentiksi. Presidentin tehtäviin kuuluu toimia SOAS:n lähettiläänä ja johtaa valmistujaisia ja muita seremonioita.
Machel oli vuonna 2007 perustamassa muun muassa miehensä Nelson Mandelan kanssa The Elders -nimistä kansainvälistä järjestöä. Hän on järjestön asiantuntijatehtävissä ollut antamassa tukea rauhanrakentamiselle. The Eldersin ensimmäinen missio oli Sudanissa. Machel nosti erityisesti Darfurissa esille raiskausten ja sukupuolipohjaisen väkivallan yleisyyttä. Hän yritti marraskuussa 2007 matkustaa Zimbabween vetääkseen huomiota maan heikentyvälle ihmisoikeustilanteelle mutta ei saanut lupaa saapua maahan. Etiopiassa heinäkuussa 2011 Machel kutsui kokoon kansainvälisen tapaamisen, jonka tarkoituksena oli kiinnittää huomiota lapsiavioliittoihin.
Machel perusti vuonna 2010 Graça Machel Trustin, ja hän kuului vuosina 2012–2013 YK:n korkean tason ryhmään, joka laati agendaa vuoden 2015 jälkeiselle kehitykselle. Machel oli syyskuussa 2015 paikalla New Yorkissa, missä YK juhlisti uusia kestävän kehityksen tavoitteitansa. Machel valittiin vuonna 2018 The Eldersin varapuheenjohtajaksi.
Tunnustukset

Machel on saanut monia tunnustuksia työstään. Hänet palkittiin vuonna 1992 The Hunger Projectin Afrikka-palkinnolla toimistaan kestävän ratkaisun saamiseksi taistelussa nälänhätää vastaan. Nansen-palkinnon hän sai puolestaan vuonna 1995 humanitaarisesta työstään varsinkin pakolaislasten parissa. Inter Press Servicen kansainvälinen palkinto Machelille myönnettiin vuonna 1998. Sen hän sai lastenoikeuksiin liittyvästä työstänsä. Samana vuonna hänelle annettiin Euroopan neuvoston Pohjoinen–etelä-palkinto sekä Asturian ruhtinattaren palkinto kansainvälisestä yhteistyöstä. Brittiläisen kansainyhteisön ritarikunnan komentaja (1997), Maailman terveysjärjestön kultamitali (2018), Afrikan tiedeakatemian (AAS, African Academy of Sciences) kunniajäsen (2019).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Graça Machel Wikimedia Commonsissa
Graça Machel Trust (englanniksi)
Nicolae Ceaușescu (keskellä) Mosambikin-vierailullaan, oikealla Samora Machel ja vasemmalla Graça Machel.
Graça Machel vuonna 2010.
Hannu Marttila

Hannu Marttila Helsingin kirjamessuilla 2011.
Hannu  Marttila (s. 4. huhtikuuta 1946 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja kirjallisuuskriitikko. Hän työskenteli Helsingin Sanomien kulttuuritoimittajana kunnes jäi eläkkeelle vuoden 2010 alussa.
Marttila opiskeli musiikkia Sibelius-Akatemiassa ja kotimaista kirjallisuutta Helsingin yliopistossa. Opinnot keskeytyivät kun hän pääsi Uuden Suomen kirjallisuusarvostelijaksi ja uutistoimittajaksi vuonna 1968. Vuonna 1975 hän siirtyi Iltaset-lehden ja Viikko-Sanomien kautta (molemmat lehdet lopetettiin 1975) Ilta-Sanomien kulttuuritoimittajaksi 1976–1985. Lehden kulttuurisivu seurasi tuolloin poleemisesti taidepolitiikkaa.
Vuonna 1985 Marttila siirtyi Helsingin Sanomiin Pekka Tarkan tultua kulttuuritoimituksen esimieheksi. Hän toimi lehdessä yleiskulttuuritoimittajana ja kirjallisuuskriitikkona, muun muassa kirjallisuussivuista vastaavana toimittajana vuosina 2003–2004. Kulttuuritoimituksen ulkopuolella Marttila on työskennellyt muun muassa rikos- ja ulkomaantoimittajana sekä toimitusten tietotekniikan kouluttajana.
Syksyllä 2006 Marttila alkoi kirjoittaa HS.fi-sivustolle kirjallisuusblogia. Eläkkeelle jäätyään Marttila on toiminut muun muassa Finlandia-palkinnon valintalautakunnan puheenjohtajana 2011.
Marttilan isä oli Otavan kustannus- ja mainostoimittaja ja sittemmin kuvatoimituksen päällikkö Viljo Marttila (1904–1973).
Green Naugahyde

| Green Naugahyde Primus |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuu 2010 – huhtikuu 2011   Rancho Relaxo studio
 Julkaistu: 13. syyskuuta 2011
 Tuottaja(t): Les Claypool
 Tyylilaji: vaihtoehtorock, funk rock
 Kesto: 50.46
 Levy-yhtiö: ATO, Prawn Song
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 21.
Primuksen muut julkaisut
| They Can’t All Be Zingers 2006 | Green Naugahyde 2011 | Primus & the Chocolate Factory with the Fungi Ensemble 2014 |
Green Naugahyde on rock-yhtye Primuksen 7. albumi, joka julkaistiin 13. syyskuuta 2011. Se on yhtyeen ensimmäinen albumi vuoden 1999 Antipopin jälkeen ja jossa on uutta materiaalia vuoden 2003 Animals Should Not Try Act Like People -albumin jälkeen. Albumilla soittaa rumpuja alkuperäisjäsen Jay Lane, joka kuitenkin lähti yhtyeestä juuri ennen albumin Frizzle Fry julkaisua.
Tausta

Levyn rumpali Jay Lane oli soittanut lyhyen aikaa Claypoolin ja kitaristi Todd Huthin kanssa vuonna 1988 perustetussa Sausage-nimisessä yhtyeessä ennen Primusta. Myöhemmin Lane on soittanut monissa Claypoolin soolotuotannoissa. Vuonna 2010 Lane aloitti tekemään kiertueita Primuksen rumpalina, sillä aikaisempaa rumpalia Tim ”Herb” Alexanderiaia ei enää kiinnostanut paljoa. Kiertueiden aikana Primus kehitteli uutta materiaalia, jonka takia Primus aloitti levyttämään uutta albumia.
Huhtikuussa yhtye kertoi useassa lehdistötilaisuudessa levyn olevan valmis ja julkaisevansa lisää tietoa toukokuussa. Toukokuussa yhtye ilmoitti tähtäävänsä kesäkuuhun, mutta siirtäisivät levyä huhtikuulle kesälomien takia. Huhtikuussa yhtye ilmoitti julkaisevansa albumin syyskuussa.
Elokuun 17. päivänä yhtye julkaisi kotisivuillaan kappaleen ”Tragedy's a' Comin’”, ja syyskuun ensimmäisenä Rolling Stonen sivut julkaisivat ”HOINFODAMANin”. Syyskuun 7.–12. päivänä TV-sarja South Park julkaisi Facebook-sivullaan koko levyn kaikille, jotka ”tykkäsivät” heidän Facebook-sivustaan.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 21.
Kappaleet

Kaikki sanat Claypool.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Prelude to a Crawl | Claypool | 1.20 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Hennepin Crawler | Claypool, LaLonde, Lane | 3.59 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Last Salmon Man (Fisherman's Chronicles, Part IV)  | Claypool | 6.15 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Eternal Consumption Engine | LaLonde | 2.45 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Tragedy's a' Comin' | Claypool, LaLonde, Lane | 4.52 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Eyes of the Squirrel | Claypool, Lane | 5.32 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Jilly's on Smack | Claypool, LaLonde | 6.37 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Lee Van Cleef | Claypool | 3.28 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Moron TV | Claypool, LaLonde, Lane | 4.38 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Green Ranger | Claypool, Lane | 2.03 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | HOINFODAMAN | LaLonde | 2.59 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Extinction Burst | Claypool, LaLonde, Lane | 5.20 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Salmon Men | Claypool | 0.58 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 50.46 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Les Claypool – basso, laulu
Larry LaLonde – kitara
Jay Lane – rummut
Arvostelut

AllMusic:
Desibeli.net:
Imperiumi: 7/10
Kaaoszine: 9/10
Metacritic: 75/100
PopMatters:
Rolling Stone:
Soundi:
Aiheesta muualla

Green Naugahyde Discogsissa. (englanniksi)
Henkilökohtainen budjetointi

Henkilökohtainen budjetointi on sosiaali- ja terveydenhuollon palvelujen järjestämistapa, jossa käyttäjä valitsee ja hankkii palveluita hänelle myönnetyllä henkilökohtaisella budjetilla. Vammaisten henkilöiden henkilökohtaisen budjetoinnin kokeiluhanke järjestettiin Suomessa vuosina 2016-2019. Kokeilun tulos on Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen laatima ehdotus Suomen henkilökohtaisen budjetoinnin mallista.
Aiheesta muualla

http://henkilokohtainenbudjetointi.fi/
Henry W. Collier

Henry W. Collier
Henry Watkins Collier (1801–1855) oli yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä 1849–1853.
Collier syntyi Lunenberg Countyssä, Virginiassa, ja muutti vuonna 1818 Alabamaan. Hän toimi Alabaman korkeimman oikeuden presidenttinä (Chief Justice) 1837–1849. Kuvernöörinä häntä edelsi Reuben Chapman ja seurasi John A. Winston.
Collier vetäytyi julkisuudesta 1853 ja kuoli parin vuoden päästä Alabaman Bailey's Springsissä.
Hauts-de-France

Hauts-de-France on yksi Ranskan 18 alueesta (ransk. région), jotka muodostettiin vuoden 2016 alussa. Alue muodostettiin kahdesta aikaisemmasta alueesta, Nord-Pas-de-Calais’sta ja Picardiesta. Alueen pääkaupunki on Lille.
Perustamisensa jälkeen nimi oli Nord-Pas-de-Calais-Picardie, joka muutettiin myöhemmin nykyiseksi nimeksi Hauts-de-France (kirjaimellisesti suom. Ylä-Ranska).
Hauts-de-France
Normandia
Ile-de-France
GrandEst
Burgundi-Franche-Comté
Centre-Val de Loire
Pays de la Loire
Bretagne
Uusi-Akvitania
Auvergne-Rhône-Alpes
Oksitania
Provence-Alpit-Riviera
Korsika
RanskanGuayana
Guadeloupe
Martinique
Mayotte
Réunion
Belgia
Luxemburg
Saksa
Sveitsi
Italia
Yhdistynytkuningaskunta
Andorra
Brasilia
Suri-name
Espanja
Monaco
Englanninkanaali
Biskajan-lahti
Ligurian-meri
Välimeri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hauts-de-France Wikimedia Commonsissa
Gabelsbergerin järjestelmä

Esimerkki Gabelsbergerin järjestelmällä kirjoitetusta tekstistä
Gabelsbergerin järjestelmä on saksalaisen Franz Xaver Gabelsbergerin 1800-luvun alkupuolella kehittämä pikakirjoitusjärjestelmä, joka oli suosittu saksankielisissä maissa 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa. Gabelsbergerin järjestelmästä tehtiin muunnoksia myös useille muille eurooppalaisille kielille, ja muun muassa Lars Neovius-Nevanlinnan laatima suomenkielinen pikakirjoitusjärjestelmä perustuu siihen.
Järjestelmän rakenne

Gabelsbergerin järjestelmässä kullekin konsonantille ja useille konsonanttiyhdistelmille on oma merkkinsä. Merkit perustuvat tavallisten kaunokirjoituskirjainten muotoihin ja ovat oikealle kallellaan. Vokaalit kuvataan tavallisesti eri tavoin konsonanttimerkkien avulla, siten että sekä konsonantti- että vokaalimerkki saadaan yhdellä kynänvedolla. Erilaisia merkitsemistapoja on useita: konsonanttimerkkiä voidaan alentaa, ylentää, vahventaa, pidentää, pyöristää tai jyrkentää, tai peräkkäisten konsonanttien etäisyyttä voidaan pidentää. Vokaaleille on myös omat merkkinsä, joita käytetään tavallisesti vokaalilla alkavien sanojen alussa.
Järjestelmän kehitysvaiheet > Synty

Gabelsberger aloitti järjestelmän kehittämisen vuonna 1817 toimiessaan virkamiehenä Münchenissä. Vuonna 1819 hän toimi yhdessä ensimmäisen oppilaansa kanssa pikakirjoittajana Baijerin maapäivillä, mutta pikakirjoittaminen ei kuitenkaan onnistunut vielä tuolloisella järjestelmällä tyydyttävästi. Gabelsberger jatkoi järjestelmän kehittämistä: vuonna 1823 kirjainmerkit olivat lopullisessa muodossaan ja vuonna 1826 koko järjestelmä siinä muodossa, jossa Gabelsberger julkaisi sen vuonna 1834 nimellä Anleitung zur deutschen Redezeichenkunst oder Stenographie. Kirjassa oli yli 500 sivua, ja sitä on pidetty kaikkien aikojen suurimpana ja kattavimpana pikakirjoituksen oppikirjana. Tämän jälkeen Gabelsberger jatkoi edelleen lyhennysopin kehittämistä. Oppikirjan toinen laitos julkaistiin vuonna 1850, vuosi Gabelsbergerin kuoleman jälkeen.
Järjestelmän kehitysvaiheet > Kolme koulukuntaa

Gabelsbergerin kuoleman jälkeen järjestelmän kehittäminen hajaantui, ja muodostui kolme erillistä koulukuntaa: Münchenin, Dresdenin ja Wienin koulukunnat. Eri koulukuntien välillä alkoi tulla eroja sanojen kirjoitustavoissa. Erojen vähentämiseksi Münchenin pikakirjoitusyhdistys järjesti elokuussa 1852 kokouksen, johon kutsuttiin eri yhdistysten jäseniä. Saatiin aikaan niin sanottu Münchenin päätös (Münchener Beschlüsse), jossa päätettiin joistakin yksittäisten sanojen kirjoitustavoista ja vokaalien merkitsemisestä.
Münchenin päätös ei kuitenkaan johtanut toivottuun suuntaan, vaan kirjoitustapasekaannukset päin vastoin lisääntyivät. Vuonna 1857 saatiin aikaan niin sanottu Dresdenin päätös (Dresdener Beschlüsse), joka muodosti perustan Gabelsbergerin järjestelmälle vuosiksi 1857–1902.
Vuonna 1902 saatiin aikaan uusi järjestelmäasiakirja, joka toi järjestelmään kaksi eritasoista versiota: liikepikakirjoitus  (Verkehrsschrift) ja puhepikakirjoitus (Redeschrift).
Suosio

Gabelsbergerin järjestelmä oli 1900-luvun alussa Saksan suosituin pikakirjoitusjärjestelmä: Gabelsbergerin koulukunnassa oli noin 2000 pikakirjoitusyhdistystä, joissa oli yhteensä noin 100 000 jäsentä. Järjestelmän käyttö hiipui, kun Saksassa siirryttiin käyttämään uutta yhtenäisjärjestelmää 1920-luvulta lähtien.
Sovitukset muille kielille

Gabelsbergerin järjestelmästä tehtiin sovituksia yli kolmellekymmenelle kielelle. Suomessa on ollut käytössä J. E. Svanin ja August Fabritiuksen kehittämä ruotsinkielinen järjestelmä ja Lars Neovius-Nevanlinnan kehittämä suomenkielinen järjestelmä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gabelsbergerin järjestelmä Wikimedia Commonsissa
Hermann Lang

Hermann Lang ajamassa vuonna 1977.
Hermann Lang (6. huhtikuuta 1909 Stuttgart, Baden-Württemberg, Saksa – 19. lokakuuta 1987 Stuttgart, Baden-Württemberg, Saksa) oli saksalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausina 1953 ja 1954. Hän saavutti kaksi MM-pistettä ajamalla viidenneksi Sveitsin GP:ssä 1953.
Ennen ryhtymistään kilpa-autoilijaksi Lang työskenteli Mercedeksen tehtaalla. Lang voitti Tripolin GP:n vuonna 1937 ja vuonna 1939 viisi kilpailua kahdeksasta, kuten Belgian, Sveitsin ja Ranskan GP:n. Toisen maailmansodan alettua Lang pääsi kilpailemaan seuraavan kerran vuonna 1946. Vuonna 1949 hän kilpaili F2-luokassa ja Le Mansin kilpailussa 1952, jonka hän voitti yhdessä Fritz Reissin kanssa. Hän palasi Mercedeksen tehtaalle vuonna 1954.
Henkilökohtainen ennätys

| Henkilökohtainen ennätys Samae Koskinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. syyskuuta 2015
 Formaatti: CD, LP, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Samae Koskinen, Mikko Tamminen
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 34.54
 Levy-yhtiö: Johanna Kustannus
Listasijoitukset
  46.
Samae Koskisen muut julkaisut
| Hyvä päivä 2013 | Henkilökohtainen ennätys 2015 | Hillitön elämä 2017 |
Henkilökohtainen ennätys on Samae Koskisen viides albumi, joka julkaistiin 4. syyskuuta 2015. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 46.
Samae Koskinen tuotti levyn yhdessä Mikko Tammisen kanssa, joka myös miksasi levyn. Levyn äänittivät Samaen ja Mikon lisäksi myös Aki Sihvonen ja Risto Hemmi. Albumia on verrattu Coldplay-yhtyeeseen.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Sinä | Samae Koskinen | 3.39 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Äänekäs | Samae Koskinen | 4.13 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Keltaista | Samae Koskinen | 3.51 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Sä oot kotonas ja pelkäät | Samae Koskinen | 2.48 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Laivaan | Samae Koskinen | 3.05 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Holtiton | Samae Koskinen | 3.33 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Mä etsin jotain mitä ei oo olemassakaan | Samae Koskinen | 3.52 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Kuusamon aurinko | Samae Koskinen | 3.59 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Myrsky | Samae Koskinen | 3.40 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Juhlat | Samae Koskinen | 4.14 |  |  |  |  |  |  |
Hanna Ryti

Hanna Ryti (s. 1977) on suomalainen teatteriohjaaja, kirjailija ja näytelmäkirjailija. Hän on toiminut myös radion kulttuuritoimittajana ja juontajana sekä kouluttajana. Häneltä on ilmestynyt Siltalan kustantamana kolme romaania: Syli (2017), Rakkaudettomuus (2019) ja Eron kuvia (2021).
Ryti on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri (Taideyliopiston Teatterikorkeakoulu 2015), teatteri-ilmaisun ohjaaja (Helsingin ammattikorkeakoulu Stadia, 2003) ja humanististen tieteiden kandidaatti (Tampereen yliopisto, 2011).
Ohjauksia (valikoima)

Hanna Ryti & Cécile Orblin: Vala! TTT, Espoon Kaupunginteatteri 2022, KokoTeatteri 2023
Mauri Kunnas - Hanna Ryti: Herra Hakkarainen harrastaa, Tanssiteatteri Hurjaruuth 2023
Lewis Caroll - Hanna Ryti: Liisa Ihmemaassa (Arkistoitu – Internet Archive) Mikkelin Teatteri, 2022
Astrid Lindgren, dramatisointi Aleksander Mørk-Eidem: Veljeni Leijonamieli, Mikkelin teatteri 2019.
Hanna Ryti (teksti ja ohjaus): Aina on joku syy, Teatteri Takomo 2018.
Hanna Ryti (dramaturgia ja ohjaus): Tyrmä, Teatterikorkeakoulu 2015, vierailu myös Riihimäen teatterissa.
Pirjo Toikka: Johtajan kaappi. Elannon Näyttämö 2015
Hanna Ryti ja työryhmä: Vieressä, Reunaryhmä ja Valtimonteatteri 2014
Johanna Peltonen ja Hanna Ryti: Pim Pam pallomaakailuseik, ReunaRyhmä, Matkalaukkuteatteri, Taikalamppuverkoston vuoden itu 2013, Hurraa -festivaali 2013.
Pirjo Toikka: Leipätehtaan naiset. Elannon näyttämön 90-vuotisjuhlateos. 2011
Hanna Ryti: Yks kaks kaupungissa, lastennäytelmä. ReunaRyhmä. 2011
Hanna Ryti: 30+ sisarta. ReunaRyhmä, Malmitalo 2010
Veera Tyhtilä: Teuvo – Leevi and the Leavings -­musikaali. Vaasan ylioppilasteatteri Ramppi 2010
Hanna Ryti: Sota – absurdi tragedia, ReunaRyhmä 2008
Teatteri Pensas: Yövaellus - Liikkuva esitys Punkaharjun maisemissa. Itä-­Savon kansanmusiikkiyhdistys 2008.
Aleksis Kivi: Kihlaus, Teatteri Pensas 2008.
Hanna Ryti (dram): Petollinen renki. Teatteri Pensas 2006.
Hanna Ryti: Aatosta jaloa ja alhaista mieltä, Teatteri Pensas 2005.
Hanna Ryti: Ella-­Kaarinan ongelmaboksi, Radio Suomi 2004.
Hanna Ryti: Kesämies top 30, Radio Suomi 2003
Teokset

Syli.  Helsinki:  Siltala, 2017.  ISBN 978-952-234-477-9.
Rakkaudettomuus.  Helsinki:  Siltala, 2019.  ISBN 978-952-234-621-6.
Eron kuvia.  Helsinki:  Siltala, 2021.  ISBN 978-952-234-874-6.
Aiheesta muualla

Hanna Rytin verkkosivut
tp://www.vimeo.com/hannaryti
Hanna Ryti Näytelmät.fi-sivustolla
http://www.skenet.fi/artikkeli/10/11/30-sisarta (Arkistoitu – Internet Archive)
http://pensas.org/arkisto/menneet-esitykset/
http://www.pax.fi/node/25118
Säkö, Maria: Pim pom, hurjan hauskoja virheitä HS.fi. 16.3.2013.
Heinrich-Böll-säätiö

Heinrich-Böll-säätiö (saks. Heinrich-Böll-Stiftung) on maailman suurin vihreä ajatushautomo. Ajatushautomotoiminta sai alkunsa vuonna 1987, ja nykyisen muotonsa säätiö sai vuonna 1997 kolmen saksalaisen vihreän säätiön yhdistyessä. Säätiö on nimetty kirjailija Heinrich Böllin mukaan.
Tällä hetkellä säätiöllä on toimistoja yli 30 maassa ympäri maailman.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Heinrich-Böll-säätiön verkkosivut (saksaksi, englanniksi)
Hermann Lorentz

Hermann Franz August Lorentz (18. lokakuuta 1863 Viipuri – 13. lokakuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, hovineuvos ja professori.
Käytyään koulunsa Viipurissa Lorentz pääsi ylioppilaaksi 1885. Hän opiskeli lääkäriksi Tarton yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa ja suoritti siellä tutkintonsa 1894. Hän toimi sitten apulaislääkärinä Pietarin evankelisessa sairaalasssa ja sai laillistetun lääkärin oikeudet 1897. Lorentz toimi sitten 1897–1904 apulaislääkärinä Halilan parantolassa, kunnes hän muutti Viipuriin ja toimi siellä yksityislääkärinä. Hän palasi 1907 Pietariin ja toimi siellä Suomen Valtionrautateiden rautatielääkärinä ja piti samalla laajaa yksityisvastaanottoa. Lorentz palasi Viipuriin vuonna 1919 ja toimi siellä vuodesta 1920 vastaavana lääkärinä ja vuodesta 1925 rautatielääkärinä. Talvisodan aikana Lorentz pysyi Viipurissa aina helmikuun 1940 lopulle saakka ja hoiti lääkärintointaan niin kauan kuin se oli mahdollista.
Lorentz toimi 1913 Suomen osaston komissaarina Pietarissa pidetyssä hygienianäyttelyssä. Hän julkaisi tutkielmia muun muassa keuhkotuberkuloosin alalta. Lorentz oli Suomalainen Lääkäriseura Duodecimin, Suomen Lääkäriliiton ja Etelä-Karjalan lääkäriyhdistyksen jäsen.
Hermann Lorentz on haudattu Malmin hautausmaalle Lorentzien sukuhautaan.
Hermann Lorentz oli naimisissa Maria o.s. Muethelin kanssa. Heidän poikansa oli Suomen hävittäjäilmailun isäksi kutsuttu eversti Richard Lorentz.[lähde? ]
HMS Lynx (F27)

| HMS Lynx |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John Brown and Company, Clydebank
Hinta:  2 720 000 puntaa
Kölinlasku:  13. elokuuta 1953
Laskettu vesille:  12. tammikuuta 1955
Palveluskäyttöön:  14. maaliskuuta 1957
Poistui palveluskäytöstä:  Bangladeshille 1982 nimellä Abu Bakr
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 337 t (standardi) 2 560 t (kuormattu)
Pituus:  100 m (kokonaispituus)
Leveys:  12 m
Syväys:  4,9 m
Koneteho:  14 400 shp
Nopeus:  24 solmua
Miehistöä:  235
Aseistus
Aseistus:  4 x 4,5" Mk6 -tykkiä kaksiputkisina asennuksina 2 x Bofors 40 mm kaksiputkisena STAAG Mk II -asennuksena 1 x Squid-sukellusveneentorjuntaheitin
HMS Lynx (viirinumero F27) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Leopard-luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin 28. kesäkuuta 1951 tilausnumerolla FA02 vuoden 1951 laivasto-ohjelman mukaisesti John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin 13. elokuuta 1953 telakkanumerolla 679. Se laskettiin vesille 12. tammikuuta 1955 ja valmistui 14. maaliskuuta 1957.
Palvelus

Alus myytiin 1982 Bangladeshille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Abu Bakr.