stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Asumisen historia Suomessa
Asumistason paraneminen > Kota

Suomen muinainen väestö eli kalastuksesta ja metsästyksestä ja asui kivikaudella pääasiassa vesistöjen äärellä. Tavallisin asunto oli pyöreä pystypuista koottu kota, jonka keskellä oli tulisija. Kota katettiin havuilla, turpeilla, tuohilla tai nahoilla. Kota oli sekä lepoa että työskentelyä varten, siellä nukuttiin, mutta tehtiin myös erilaisia puhdetöitä ja huollettiin välineitä. Pääkodan lisäksi asumiseen kuului vaihteleva määrä sivukotia, joissa suoritettiin eri toimintoja.
Asumistason paraneminen > Hirsikota

Vähitellen kota kehittyi kevyestä pystypuukartiosta tukevammaksi asumukseksi. Seinien alaosaksi salvottiin neliömäinen tai suorakaiteen muotoinen, osin maahan upotettu hirsikehikko. Kehikon päältä lähtivät seinät ja katon muodostavat pystypuut.
Jo kivikaudella hirsikodista saatettiin muodostaa perättäisiä, rivitalomaisia rakennuksia. Kussakin, jopa kymmeniä metrejä pitkässä rakennuksessa saattoi asua useampia perheitä tai yksi sukuklaani.
Asumistason paraneminen > Maja

Nuorakeraamisen kulttuurin aikana Suomessa tehtiin myös majoja, joissa oli erillinen katto. Seinät ja katto oli punottu riu'uista ja vahvistettu savella. Nurkissa oli maahan upotetut paalut.
Asumistason paraneminen > Savutupa

Vähitellen (Suomessa keskiajalla) tavallisimmaksi asuntotyypiksi tuli kokonaan hirsinen savupirtti ja savutupa. Hirret olivat veistämättömiä ja lattia kodan tapaan maanvarainen. Kurkihirren, muutaman katto-orren ja riukujen varaan ladottiin turve- ja tuohikate, joka pidettiin paikoillaan yläpuolisella riukukerroksella. Lämmitys tapahtui kiukaalla, jonka päällyskivet oli tiivistetty savella. Savu kertyi korkean hirsikehikon yläosaan. Myöhemmin se johdettiin ulos puisen lakeisen kautta. Huoneeseen tuli luonnonvaloa savuaukosta, sekä kahden hirren väliin koverretusta matalasta valoaukosta, akkunasta, jotka voitiin sulkea työntöluukulla. Vetoa vähennettiin pingottamalla valoaukkoihin sianrakosta tehty kalvo, jonka läpi ei nähnyt, mutta joka päästi lävitseen valoa. Pimeään aikaan poltettiin päreitä. Hirsinen savutupa oli luontevaa rakentaa kotaa suuremmaksi, jolloin asumistoiminnot keskittyivät samaan tilaan useampien sivukotien asemasta. Savutupa oli tavallinen asumismuoto Suomen syrjäseuduilla vielä 1900-luvun alussa, ja harvinaisina savutupia tavattiin eteläisen Suomen harvaan asutuilla alueilla 1930-luvulla sekä Ilomantsin ja Pielisjärven kuntien syrjäseuduilla vielä 1950-luvun alussa.
Rautakaudella maanviljely ja karjanhoito yleistyivät. Asutus muuttui puolikiinteäksi. Ajanlaskumme ensimmäisen vuosituhannen lopussa maanviljely nousi pääelinkeinoksi, ja alkoi kiinteä asuminen. Pihapiiritoiminnat erikoistuivat: savutuvan lisäksi tarvittiin karjasuoja, keittokota, riihi ja aitta sekä sauna.
Asumistason paraneminen > Raasutupa

Savutuvan rinnalle tuli 1700-luvulla savuhormillinen raasutupa eli takkatupa. Kehitys tarkoitti myös asunnon muun varustetason ja rakennustekniikan paranemista. Korotettu puurakenteinen lattia, pärekatto, veistetyt sisäseinät, ikkunalasin yleistyminen ja kehittyneemmät vesikattoratkaisut tarkoittivat oleellista asumisen muutosta. Edellytyksenä oli asumisen juurtuminen paikalleen. Pimeä savuinen pirtti vaihtui valoisaan tupaan. Siirtyminen raasutupaan kesti kuitenkin lähes parisataa vuotta.
Asumistason paraneminen > Paritupa ja kehitys taloksi

Eri rakennuksiin eriytyneet toiminnot yhdistettiin monihuoneisten rakennusten yleistyessä. Tupa yhdistettiin aluksi vieressä olleeseen apurakennukseen, ja väliin rakennettiin porstua – syntyi 1600-luvulta lähtien yleisin talotyyppi Suomessa, paritupa. Kehitystä nopeutti Talontarkastussääntö vuodelta 1681, jonka mukaan jo yhden manttaalin tiloilla tuli olla asuintuvan lisäksi vierastupa. Parituvan pienempi huone saattoi toimia aittana, saunana tai riihenä. Myöhemmin porstua jaettiin usein kahteen osaan eteiseksi ja kamariksi.
Pikku hiljaa paritupaa jatkettiin yhä useammalla huoneella ja vastaavasti useammalla toiminnolla. Varsinais-Suomessa syntyi isoripi, yhtenäiseksi kokonaisuudeksi salvottu suurrakennus, jossa saattoi olla toistakymmentä huonetilaa. Pohjoisempi pohjalaistalo oli usein kaksikerroksinen jykevä ja pitkä talotyyppi. Itäisempi suurperheeseen perustuva kulttuuri kehitti kaksikerroksisen suurikokoisen karjalaistalon, jossa eläinsuojat sijaitsivat alakerroksessa ja asuintilat niiden päällä saman katon alla.
Savutupa ulkoa ja sisältä.
Paavo Ruotsalaisen pirtti on paritupa 1800-luvun alkupuolelta Savosta.
HMS Audacious (1869)

| HMS Audacious |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Robert Napier and Sons, Govan
Kölinlasku:  26. kesäkuuta 1867
Laskettu vesille:  27. helmikuuta 1869
Palveluskäyttöön:  10. syyskuuta 1870
Poistui palveluskäytöstä:  1894
Loppuvaihe:  romutettu 1927
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 034 t
Pituus:  85,3 m
Leveys:  16,5 m
Syväys:  7,0 m
Koneteho:  4 021 ihp
Nopeus:  12 solmua
Miehistöä:  450
Aseistus
Aseistus:  10 × 9" MLR -tykkiä 4 × 64 naulan MLR -tykkiä
HMS Audacious oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1869 vesillelaskettu Audacious-luokan ironclad-taistelulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 29. huhtikuuta 1867 Govanista Robert Napierilta ja sen köli laskettiin kaksi kuukautta myöhemmin 26. kesäkuuta. Alus laskettiin vesille 10. helmikuuta 1869 ja se valmistui 10. syyskuuta 1870.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1894 ja se sijoitettiin varastolaivaksi vuonna 1902. Alus siirrettiin vuonna 1904 Portsmouthin koulutuskeskukseen, jolloin se nimettiin HMS Fisgardiksi. Alus muutettiin vuonna 1914 vastaanottoalukseksi nimettynä HMS Imperieuseksi. Alus oli vuodesta 1920 alkaen varastolaivana. Alus myytiin romutettavaksi 15. maaliskuuta 1927.
Audaz (1898)

| Audaz |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  J. & G. Thomson, Clydebank
Kölinlasku:  6. kesäkuuta 1896
Laskettu vesille:  1. maaliskuuta 1898
Palveluskäyttöön:  8. maaliskuuta 1898
Poistui palveluskäytöstä:  6. kesäkuuta 1924
Tekniset tiedot
Uppouma:  400 t
Pituus:  66,58 m
Leveys:  6,88 m
Syväys:  1,79 m
Koneteho:  7 500 ihp
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  67
Aseistus
Aseistus:  2 × QF 14 naulan tykkiä 2 × 1 naulan Maxim 2 × 14" torpedoputkea
Audaz oli Espanjan laivaston vuonna 1898 vesillelaskettu Audaz-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin J. & G. Thomsonilta Clydebankistä, missä köli laskettiin 6. kesäkuuta 1896. Alus laskettiin vesille 1. maaliskuuta 1898 ja otettiin palvelukseen viikkoa myöhemmin 8. maaliskuuta.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 6. kesäkuuta 1924.
RN Attilio Regolo (1940)

| RN Attilio Regolo |
| --- | --- |
 Attilio Regolo

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  OTO, Livorno
Kölinlasku:  28. syyskuuta 1939
Laskettu vesille:  28. elokuuta 1940
Palveluskäyttöön:  14. toukokuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  24. heinäkuuta 1948
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 745 t (standardi) 5 419 t (kuormattu)
Pituus:  142,9 m
Leveys:  14,4 m
Syväys:  4,87 m
Koneteho:  110 000 shp
Nopeus:  40 solmua
Miehistöä:  418
Aseistus
Aseistus:  8 × 135 mm/L45 Ansaldo -tykkiä 8 × 37 mm ilmatorjuntatykkiä 8 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä 8 × 533 mm torpedoputkea
RN Attilio Regolo (ital. Regia Nave Attilio Regolo) oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston toisen maailmansodan aikana vesille laskettu Capitani Romani -luokan kevyt risteilijä.
Valmistus

Alus tilattiin OTO:lta Livornosta, missä köli laskettiin 28. syyskuuta 1939. Alus laskettiin vesille 28. elokuuta 1940 ja valmistui 14. toukokuuta 1942.
Palvelus

Illalla 7. marraskuuta 1942 hävittäjien komentaja kontra-amiraali Gasparri nosti lippunsa aluksella. Attilio Regolo lähti Palermosta kuuden hävittäjän, jotka olivat Mitragliers, Ascari, Pigafetta, Da Noli, Zeno ja Fabrizi, saattamana laskeakseen miinakentän S8 Sisilian etelärannikolle. Paluumatkalla Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene HMS Unruffled torpedoi kello 10.24 aluksen, jolloin sen keula katkesi etummaisen tykkitornin takaa. Aluksen ohjailtavuuden säilyttyä se otettiin hinaukseen. HMS United epäonnistui omassa yrityksessään upottaa vaurioitunut alus, joka pääsi 9. marraskuuta takaisin Palermoon.
Korjausten jälkeen alus palasi palvelukseen vuoden 1943 puolivälissä liitettynä 8. viirikköön, mutta se ei juurikaan kerennyt osallistumaan operaatioihin ennen Italian antautumista. Alus oli antautumisen astuessa voimaan Genovassa.
Saksalaisten upotettua taistelulaiva Roman matkalla Maltalle Attilio Regolo suuntasi muutaman hävittäjän saattamana Baleaareille. Osasto internoitiin Mahónissa, kunnes se 19. tammikuuta 1945 lähti Algeriin ja edelleen Tarantoon 7. viirikköön. Alus suoritti kolme tehtävää ennen sodan päättymistä, minkä jälkeen se makasi ankkurissa La Speziassa.
Rauhansopimuksen perusteella Attilio Regolo luovutettiin Ranskalle aluksena R4, joka saapui 1. elokuuta 1948 Touloniin. Alus nimettiin Chateaurenault’ksi, ja se palveli Ranskan laivastossa palveluksestapoistoonsa saakka 13. syyskuuta 1962. Aluksen käyttöä jatkettiin koulutusproomuna, kunnes se joitakin vuosia myöhemmin romutettiin.
Ranskan laivaston Chateaurenault vuonna 1961.
Ateenan koulu

Rafael, Ateenan koulu, 1509–1510.
Ateenan koulu (ital. Scuola di Atene) on eräs renessanssimaalari Rafaelin tunnetuimpia freskomaalauksia. Se on maalattu vuosien 1509 ja 1510 välillä.
Fresko sijaitsee Stanze di Raffaello -nimellä tunnetuissa huoneissa Apostolisessa palatsissa Vatikaanissa. Huone nimeltä Stanza della Segnatura oli rakennuksen ensimmäinen, johon Rafael maalasi freskoja, ja Ateenan koulu oli huoneen järjestyksessä toinen maalaus vastapäisellä seinällä sijaitsevan Väittely pyhästä sakramentista (La Disputà) -nimisen freskon jälkeen. Teosta on pitkään pidetty yhtenä Rafaelin mestariteoksista ja renessanssin huippuvaiheen klassiseen sivistykseen suuntautuneen hengen ruumiillistumana.
Konteksti

Maalauksen nimi Ateenan koulu on peräisin vanhoista matkaoppaista ja itse asiassa hämärtää sen, mistä maalauksessa on laajemmin ottaen kyse. Maalaus sijoittuu huoneessa kontekstiin, jossa neljällä seinällä on kuvattu aihepiireittäin neljää tiedon lajia: filosofia, runous (mukaan lukien musiikki), teologia sekä laki. Jokaisen freskon yläpuolella on vastaavasti sitä kuvaava teksti: ”Tieto syistä” (Causarum Cognitio), ”Jumalallinen inspiraatio” (Numine Afflatur), ”Tieto jumalallisista asioista” (Divinarum rerum notitia) ja ”Jokaiselle ansionsa mukaan” (Ius suumcuique tribuit).
Näin maalauksen teemana on itse asiassa filosofia, ja sen otsake Causarum Cognitio vaikuttaa olevan heijastusta Aristoteleen filosofian painotuksesta: hänelle keskeistä oli asioiden aikaansaavien syiden tutkiminen. Aristoteles vaikuttaakin olevan maalauksen keskeisin henkilöhahmo. Kuitenkin myös muut maalauksessa esiintyvät henkilöt etsivät asioiden syitä omalla tavallaan. Monet elivät ennen Platonia ja Aristotelesta, korkeintaan kolmannes oli ateenalaisia, ja rakennuksen arkkitehtuuri on roomalaista, ei kreikkalaista. Näin maalaus on tulkittava yleisemmin kuin vain ”Ateenan kouluksi”.
Henkilöt

Freskosta voidaan löytää suuri joukko kreikkalaisia filosofeja. Joidenkin freskossa esiintyvien henkilöiden, kuten Platonin ja Aristoteleen, henkilöllisyys on selvä. Tutkijat ovat kuitenkin erimielisiä monien muiden hahmojen henkilöllisyydestä. Joillekin on annettu kaksi henkilöllisyyttä, joista toinen vastaa antiikin ajan henkilöä ja toinen jotakuta Rafaelin aikalaista. Tähän perustuvat tunnistukset ovat epävarmoja, joskin on yleisesti hyväksyttyä, että henkilöhahmo numero 13 esittää paitsi Herakleitosta myös Michelangeloa.
Rafael itse ei selventänyt, keihin henkilöhahmot viittaavat, eikä mikään tuolta ajalta säilynyt dokumentti selitä maalausta. Ei myöskään ole tietoa siitä, kuinka paljon Rafael tunsi antiikin ajattelua, millaista ohjausta hän sai Donato Bramantelta ja muilta, tai millaiset ohjeet hänellä oli kirkon johdolta maalausta koskien. Tulkinnan vaikeutta lisää se, että Rafaelin täytyi kehittää oma ikonografia esittääkseen filosofeja, joiden ulkonäöstä ei ollut olemassa taiteessa perinteisesti käytettyjä kuvauksia. Esimerkiksi siinä missä Sokrateen hahmo on välittömästi tunnistettavissa antiikin ajalta säilyneistä rintakuvista, niin kutsuttu Epikuros on kauempana siitä, millaiseksi hänet on usein ajateltu.
Freskossa esiintyvät henkilöt on yleensä tunnistettu seuraaviksi (suluissa Rafaelin aikalaiset):
Heinrich Wölfflinin mukaan teoksessa eivät ole oleellisia henkilöiden nimet, vaan se, kuinka fyysisiä tai henkisiä tiloja on kuvattu taiteellisesti niin, että erilaisten ihmishahmojen joukolla — jokaisen ilmaistessa mielentilojaan fyysisellä toiminnallaan tai ulkomuodollaan — on luotu moniääninen kuva filosofian aina käynnissä olevasta dialogista.
Henkilöt > Keskushahmot

Freskon keskellä, sen perspektiivisessä pakopisteessä, on kaksi selkeää keskushahmoa: Platon (vasemmalla) ja hänen merkittävin oppilaansa Aristoteles (oikealla). Kummallakin on vasemmassa kädessään nykyaikainen sidottu versio eräästä teoksestaan, kun taas oikea käsi on koholla. Platonilla on kädessä hänen fysiikkaa käsittelevä dialoginsa Timaios, Aristoteleella puolestaan hänen eettinen pääteoksensa Nikomakhoksen etiikka. Platonin oikea käsi osoittaa yläilmoihin, kenties ideoiden valtakuntaan, Aristoteleen oikea käsi puolestaan osoittaa maan pintaan, aistittaviin asioihin. Platon on kuvattu vanhana, viisaana, parrakkaana ja paljasjalkaisena miehenä. Aristoteles, joka astelee hieman hänen edellään, on kypsässä miehuusiässä, varakkaasti pukeutuneena, ja kuvassa olevat nuoret vaikuttavat katsovan hänen suuntaansa. Platonin ja Aristoteleen käsien asento vaikuttaa kuvastavan heidän ajatteluaan, mutta tutkijat ovat erimielisiä siitä, mihin heidän käsissään olevat teokset viittaavat.
Rakennus

Freskossa esiintyvä rakennus on kreikkalaisen ristin muotoinen. Jotkut ovat nähneet tämän viittauksena antiikin pakanallisen filosofian ja kristillisen teologian väliseen sopusointuun. Rakennuksen arkkitehtuuri on saanut vaikutteita Donato Bramantelta, joka Giorgio Vasarin mukaan auttoi Rafaelia maalauksen arkkitehtuurin kanssa. Jotkut ovat ehdottaneet, että rakennus on tarkoitettu esittämään tuolloin vielä suunnitteilla ollutta Pietarinkirkkoa.
Taustalla on kaksi veistosta. Vasemmalla puolella oleva kuvapatsas esittää Apollon-jumalaa, jonka kädessä on lyyra. Apollon oli auringon, lääketieteen, valon, totuuden, musiikin ja jousiammunnan jumala. Oikealla puolella oleva kuvapatsas esittää Athenea, jota roomalaisessa mytologiassa vastasi Minerva. Athene oli viisauden jumalatar.
Viittaukset

Kaksi hahmoa Plotinoksesta vasemmalle esiintyvät yhdysvaltalaisen Guns N’ Roses -rockyhtyeen levyjen Use Your Illusion I ja Use Your Illusion II kansissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The School of Athens Web Gallery of Art (englanniksi)
The School of Athens (interaktiivinen kuva) (englanniksi)
The School of Athens (Arkistoitu – Internet Archive) (interaktiivinen kuva) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:The School of Athens
Stanza della Segnatura Apostolisessa palatissa
1: Zenon Kitionilainen tai Zenon Elealainen?
2: Epikuros
3: Federico II Gonzaga?
4: Anicius Manlius Severinus Boethius tai Anaksimandros tai Empedokles?
5: Averroës?
6: Pythagoras?
7: Alkibiades tai Aleksanteri Suuri?
8: Antisthenes tai Ksenofon?
9: Hypatia (Francesco Maria della Rovere tai Rafaelin rakastajatar Margherita)
10: Aiskhines tai Ksenofon?
11: Parmenides?
12: Sokrates
13: Herakleitos (Michelangelo)
14: Platon (Leonardo da Vinci)
15: Aristoteles
16: Diogenes Sinopelainen?
17: Plotinos?
18: Eukleides tai Arkhimedes oppilaidensa seurassa (Donato Bramante)?
19: Strabon tai Zarathustra? (Baldassare Castiglione tai Pietro Bembo)
20: Ptolemaios?
R: Apelles (Rafael)
21: Protogenes (Pietro Perugino tai Il Sodoma tai Timoteo Viti)
Platon ja Aristoteles.
Käännös suomeksi
Gala (hallitsija)

| Gala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kuollut: 208 eaa.
Arvonimi: Massyliesin kuningas
Muut tiedot
Edeltäjä:  Zilalsan
Seuraaja:  Oezalces
Gala tai Gaïa oli nykyisen Algerian ja tuolloisen Numidian alueella sijainneen massyliesien heimon hallitsija 200-luvulla eaa. Gala oli Karthagon liittolainen ja taisteli toista numidialaista heimopäällikkö Syfaxia vastaan. Galan kuolema johti sekasortoon Massyliessa, mutta hänen poikansa Masinissa nousi lopulta miltei koko Numidian kuninkaaksi.
Elämäkerta

Massyliesien alue sijaitsi Numidian itäosassa ja sen pääkaupunki oli todennäköisesti Cirta. Gala oli perinyt vallan isältään Zilalsanilta, jolla oli numidialaiselle hallitsijalle epätavalliseen tapaan arvonimi sufet, joka oli yleensä karthagolaisille kaupunginjohtajille annettu arvonimi. Tarkkaan ei tiedetä miksi hänen jälkeläisiään alettiin nimittää kuninkaiksi. Gala taisteli hänestä länteen hallinnutta Syfaxia vastaan ja otti myös jossain vaiheessa yhteen Karthagon kanssa liittäen alueeseensa joitakin näiden alueita. Myöhemmin hänellä oli kuitenkin vahvat liittolaissiteet Karthagoon. Hänen poikansa Masinissa oli koulutettu Karthagossa ja hänen veljensä Oezalcesin yksi vaimoista oli Hannibalin sukulaistyttö. Massyliesit avustivat Karthagoa Syphaxia vastaan käydyssä sodassa vuosina 215-212 eaa., mutta sota päättyi ratkaisemattomana rauhaan. Gala kuoli vuonna 208 eaa., mikä ajoi hänen hallitsemansa Massylien kriisiin ja johti lopulta alueen liittämiseen Syphaxin kuningaskuntaan. Galan poika kukisti kuitenkin myöhemmin Syfaxin roomalaisten tuella ja nousi miltei koko Numidian käsittäneen kuningaskunnan johtoon.
Numidian kartta, Syphaxen hallitsema alue vihreällä ja Galan hallitsema alue keltaisella.
Erkki Rautee

Erkki Antero Rautee (15. toukokuuta 1924 Pohjois-Pirkkala – 24. marraskuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen marxismin teoreetikko. Rautee oli Suomen kommunistisen puolueen keskeisimpiä ideologeja 1960-luvulta 1980-luvun puoliväliin.
Rautee syntyi tunnettuun nokialaiseen vasemmistosukuun ja hän kasvoi mukaan työväenliikkeen toimintaan. Rautee kävi Nokian yhteiskoulua, kunnes hänet vuonna 1943 määrättiin asepalvelukseen. Rauteesta tehtiin kirjuri. Hän palasi siviiliin alkuvuodesta 1945. Rautee valmistui ylioppilaaksi vuonna 1946 ja kansakoulunopettajaksi keväällä 1948.
Vuonna 1948 Rautee värvättiin Sirola-opistoon opettamaan luonnontieteitä ilman biologin koulutusta. Samana vuonna hän liittyi SKP:hen. Rautee tuki 1950-luvulla Suomessa neuvostoliittolaista lysenkolaisuutta, josta oli vuonna 1948 tullut Neuvostoliiton virallinen biologinen teoria. Hän mm. yritti todistaa molekyyligenetiikan harhaopiksi.
Rautee vaikutti Sirola-opistossa 20 vuotta ja hänen alakseen vakiintui marxilainen filosofia ja sosialismin teoria. Rautee opiskeli Moskovassa vuosina 1958–1961. Vuonna 1966 Kansankulttuuri julkaisi hänen kirjansa Puheenvuoroja marxilaisuudesta. Rautee oli SKP:n uudistuslinjan keskeisiä muotoilijoita. Hän vaikutti vahvasti SKP:n vuonna 1969 hyväksytyn puolueohjelman linjauksiin.
Vuodesta 1971 Rautee toimi SKP:n valistussihteerinä. Vuonna 1972 Rautee valittiin Yhteiskunnallisen arkistosäätiön puheenjohtajaksi ja SKP:n poliittiseen toimikuntaan. Vuosina 1976–1983 hän oli myös SKP:n poliittis-teoreettisen äänenkannattajan Kommunistin päätoimittaja ja 1979–1985 Kansan Sivistystyön Liiton puheenjohtaja.
Rautee vetäytyi SKP:n johdosta vuoden 1984 edustajakokouksen jälkeen. Hän vastusti puheenjohtajaksi valitun Arvo Aallon johtamaa niin sanottua kirveslinjaa, jonka johdolla SKP:sta erotettiin taistolainen oppositio. Virallisesti Rautee jäi työkyvyttömyyseläkkeelle.
Aiheesta muualla

Yhteiskunnan pyramidi (Ylen elävä arkisto)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Funchal

| Funchal |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Funchalin kunnan sijainti.
 Koordinaatit: 32°39′0″N, 16°54′30″W 
Valtio:  Portugali
Alue:  Madeira
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Miguel Filipe Machado de Albuquerque
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  76,25 km²
Väkiluku (2011):  112 015
 
 http://www.cm-funchal.pt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Funchal [funša´l] on Portugalille kuuluvan Madeiran autonomisen alueen pääkaupunki. Se on myös yksi Madeiran 11 kunnasta ja jakautuu 10 freguesiaan. Funchal sijaitsee Madeiran saaren etelärannikolla. Funchalin pinta-ala 76,25 km² ja asukasluku 112 015 (2011). Madeirasta 280 kilometriä eteläkaakkoon sijaitsevat Selvagenssaaret kuuluvat hallinnollisesti Funchalin kuntaan.
Näkymä itään Funchalin keskustaan Pico da Cruzin kukkulalta (261 m).
Nimi

Funchal on saanut nimensä fenkoli-kasvista (port. funcho), jota kasvoi seudulla runsaasti sen asuttamisen aikoihin.
Maantiede > Fyysinen maantiede

Sen koordinaatit ovat 32° 38' pohjoista leveyttä ja 16° 59' läntistä pituutta. Funchal sijaitsee amfiteatterimaisessa leveän lahden poukamassa, jossa pinnanmuodot nousevat nopeasti rannasta saaren sisäosiin mentäessä ja kadut ovat siksi monin paikoin varsin jyrkkiä. Monten kaupunginosa 3,5 kilometrin päässä rannasta sijaitsee jo noin 550 metrin korkeudessa.
Maantiede > Ilmasto

Funchalin ilmasto on subtrooppinen.lähde? Funchalin keskilämpötila on joulukuusta huhtikuuhun 16–21 astetta, minkä jälkeen se kohoaa vähitellen saavuttaen heinä–elokuussa 20–25 astetta. Loka-joulukuun välisenä aikana Funchalissa on keskimäärin 18–21 astetta. Lämpötilat eivät juuri kohoa 27–28 asteen yli paitsi harvoin lämpimän itätuulen puhaltaessa Afrikan suunnasta. Talvella sää on melko epävakainen ja sateita saadaan jopa 100 millimetriä kuukaudessa. Kesät ovat vähäsateisia, ja vuorilta iltapäivällä saapuvat pilvet eivät yleensä enää sada kaupungin kohdalla. Ilmankosteus on korkea kautta vuoden.lähde?
Maantiede > Kulttuurimaantiede > Hallinnollinen jako

Funchal on yksi Madeiran 11 kunnasta. Se on pinta-alaltaan 76,25 neliökilometriä ja  jakautuu 10 pienempään hallinnolliseen yksikköön, freguesiaan. Funchalin kuntaan kuuluvat lisäksi kaukaiset Selvagenssaaret, jotka eivät kuitenkaan muodosta omaa freguesiaansa. Desertassaaret sen sijaan kuuluvat Santa Cruzin kuntaan. Funchalin naapurikunnat ovat lännessä Câmara de Lobos, pohjoisessa Santana, koillisessa Machico ja idässä Santa Cruz.
| Freguesiat | Väkiluku (2011) | Pinta-ala  (km²) |
| --- | --- | --- |
| Santa Luzia | 5 875 | 1,34 |
| Santa Maria Maior | 13 387 | 4,88 |
| São Pedro | 7 288 | 1,49 |
| Sé | 2 664 | 3,67 |
| Imaculado Coração de Maria | 6 226 | 1,35 |
| Monte | 6 696 | 18,65 |
| Santo António | 27 437 | 22,21 |
| São Gonçalo | 6 566 | 7,08 |
| São Martinho | 26 464 | 8,06 |
| São Roque | 26 464 | 7,52 |
| Yhteensä | 112 015 | 76,25 |
Maantiede > Kulttuurimaantiede > Väestö

Funchalin asukasluvuksi laskettiin vuonna 2011 yhteensä 112 015.
| Vuosi | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 | 2011 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Asukasluku | 29 403 | 43 375 | 68 030 | 98 113 | 112 746 | 115 403 | 103 961 | 100 847 | 112 015 |
Maantiede > Kulttuurimaantiede > Ystävyyskaupungit

Funchalilla on useita ystävyyskaupunkeja ympäri maailmaa. Suhteita on solmittu esimerkiksi historiallisista syistä, minkä lisäksi joissain ystävyyskaupungeissa asuu suurempi määrä Madeiralta lähteneitä. Funchalin ystävyyskaupungit ovat:
| --- | --- |
  Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat   Honolulu, Hawaiji, Yhdysvallat (1979)   Livingstone, Sambia (1980)   New Bedford, Massachusetts, Yhdysvallat (1984)   Maui, Hawaiji, Yhdysvallat (1985)   Kapkaupunki, Western Cape, Etelä-Afrikka (1987)   Santos, São Paulo, Brasilia (1988)   São Paulo, São Paulo, Brasilia :   Herzliya, Tel Avivin hallintoalue, Israel (1991)   Marrickville, Uusi Etelä-Wales, Australia (1994)   Fremantle, Länsi-Australia, Australia (1996)   Leichlingen, Nordrhein-Westfalen, Saksa (1996)   Praia, Santiago, Kap Verde (2003)   Saint Helier, Jersey, Yhdistynyt kuningaskunta (2008)   Ílhavo, Aveiron piiri, Portugali (2008)   Gibraltar, Yhdistynyt kuningaskunta (2009)