stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helsinki Rockettes
Historia > Rockettesin ja Suomen muodostelmaluistelun ensipotkut

Precision-ryhmä Hopeaparaati perustettiin harrastelijaluistelijoista vuonna 1984. Valmentajina olivat Anu Jääskeläinen, Virve Noiva, Seija-Maria Tuukkanen ja Outi Kunnas.
Kauden 1985–1986 ohjelma oli nimeltään Black and Pink. Luistelijoita oli 16. Valmentajina jatkoivat Seija-Maria Tuukkanen ja Outi Kunnas. Joukkue voitti kansallisen loppukilpailun.
Kaudella 1986–1987 Suomen muodostelmaluistelu jaettiin seniori- ja juniorisarjoihin. Rocketsiksi nimetty joukkue kilpaili seniorisarjassa. Loppukilpailussa se sijoittui toiseksi. Ohjelmana oli Quick Step. Seuraavien vuosien loppukilpailuista Rocketsin saaliina oli kolme peräkkäistä seniorikultaa (1988, 1989, 1990).
Kaudella 1988–1989 suomalaisjoukkueet lähtivät ensimmäistä kertaa ulkomaille kilpailemaan. Rockets osallistui Kanadassa järjestetyn kilpailun juniorisarjaan. Tästä kaudesta lähtien joukkue on osallistunut joka vuosi kansainvälisiin kilpailuihin ulkomailla ja Suomessa.
Historia > Ensimmäinen SM-kulta

Kaudella 1990–1991 The Rockets siirtyi kilpailemaan junioreihin. Sääntömuutosten myötä juniorijoukkueen enimmäiskooksi tuli 20. Vuosina 1990–1992 juniorisarja oli poikkeuksellisesti Suomen pääsarja. Ensimmäisissä suomenmestaruuskilpailuissa Turussa 1991 The Rockets kruunattiin sarjan Suomen mestariksi.
Syksyllä 1991 joukkueen nimi muutettiin muotoon Rockettes seuran juniorijoukkueiden yhdistyessä. Kaudella 1991–1992 musiikkina oli "Säkkijärven polkka". Helsinki Precision -kilpailussa Rockettes voitti ensimmäistä kertaa kansainvälisesti. Kilpailukausi päättyi keväällä SM-kultaan. Valmentajina toimivat Anu Jääskeläinen ja Outi Kunnas.
Historia > Pia Linnonmaa valmentajaksi

Kaudelle 1992–1993 Rockettes siirtyi seniorisarjaan ja valmentajaksi tuli Pia Linnonmaa. Uuden tyyppisellä Kauhu-ohjelmallaan joukkue menestyi kansainvälisesti ja luisteli Suomen mestariksi. Ensimmäisissä PM-kilpailuissa Ruotsissa se sijoittui parhaana suomalaisjoukkueena toiseksi. Joukkue esiintyi myös taitoluistelun EM-kilpailuissa Jorma Uotisen koreografialla.
Rockettes uusiutui kaudelle 1993–1994, mutta menestyi Tango-ohjelmallaan. Kansainvälisissä kilpailuissa Turussa joukkue tuli viidenneksi. Keväällä kausi päättyi mestaruuskahveihin.
Kaudella 1994–1995 Rockettes osallistui kansainvälisiin kilpailuihin Pohjois-Amerikassa ja sijoittui pronssille Snowflake International -kilpailuissa. Joukkue jäi kuitenkin ensimmäisen kerran ilman Suomen mestaruutta. Rockettes tuli hopealle ja Marigold voitti kultaa.
Historia > ISU World Challenge Cup

Kaudella 1995–1996 järjestettiin ensimmäiset epäviralliset maailmanmestaruuskilpailut (World Challenge Cup) Yhdysvalloissa. Rockettes edusti Suomea yhdessä Team Uniquen kanssa. Sijoitus oli viides, minkä ansiosta Suomi sai kaksi maakohtaista kilpailupaikkaa seuraavan vuoden maailmancupiin.
Seuraavalla kaudella Rockettes kilpaili ohjelmilla Blues ja Giselle. Joukkue kilpaili kansainvälisesti Kanadassa, Ruotsin PM-kisoissa ja Turun isännöimässä World Challenge Cupissa, jossa joukkueen sijoitus oli seitsemäs.
Historia > Uusi valmentaja

Rockettesin valmentaja Pia Linnonmaa muutti Ranskaan 1997 ja valmentajaksi tuli Kaisa Nieminen. Uudella kokoonpanolla joukkue voitti Suomen mestaruuden ja pärjäsi kansainvälisillä areenoilla. Rockettes voitti Ruotsissa käydyissä kilpailuissa ensimmäistä kertaa Ruotsin Team Surprisen. Italiassa sijoitus oli neljäs ja maailmancupissa joukkue sijoittui seitsemänneksi. Kilpailuohjelmina olivat Kaisa Niemisen Tulilintu-lyhytohjelma sekä Pia Linnonmaan Revontuli-vapaaohjelma.
Historia > WCC-pronssia

Kaudella 1998–1999 Rockettes ylsi mitaleille Jive-lyhytohjelmalla ja Hamlet-vapaaohjelmalla kaikissa kilpailuissa, joihin se osallistui. Joukkue muun muassa saavutti pronssia Yhdysvalloissa. Turun SM-kisoissa mestaruus varmistui erinomaisella vapaaohjelmalla ja Tanskan PM-kisoista tuli pronssimitali. Rockettes luisteli Suomelle ensimmäisen arvokisamitalin voittaessaan pronssia lajin maailmancupissa Ruotsissa.
Historia > Muodostelmaluistelulle MM-arvo

Kaudella 1999–2000 Helsingissä järjestettiin Finlandia Cup -kilpailu. Rockettes esitti uuden James Bond -lyhytohjelmansa ja sijoittui toiseksi. Suomen mestaruudesta käyty kamppailu päättyi Rockettesin osalta hopeaan. Yhdysvalloissa järjestetyissä lajin ensimmäisissä maailmanmestaruuskilpailuissa keväällä 2000 Rockettes saavutti neljännen sijan.
Kausi 2000–2001 oli Rockettesille menestys. Joukkue voitti kaikki suomalaiset kilpailut sekä Floridassa järjestetyn kovatasoisen kansainvälisen kilpailun. Kausi päättyi joukkueen noustua Helsingin MM-kilpailuissa lyhytohjelman vastoinkäymisten jälkeen kokonaiskilpailun hopealle.
Seuraavaan kauteen Rockettesin kokoonpano muuttui merkittävästi. Alkukauden takeltelujen jälkeen joukkue saavutti oikean suunnan ja saavutti voiton Italiassa sekä SM-hopean. Loppukauden rutistus ei riittänyt MM-koneeseen ja joukkueen kausi 2001–2002 päättyi SM-kilpailuihin.
Rockettes luisteli kaudella 2002–2003 Sadetanssi-lyhytohjelman ja Diamonds-vapaaohjelman. Joukkue uusi voiton Italiassa, mutta se ei riittänyt MM-kisapaikkaan, kun SM-kilpailuissakin joukkue jäi pronssille.
Historia > Uuteen nousuun

Kaudella 2003–2004 Rockettes toi jäälle lyhytohjelmassa Kleopatran sekä vapaaohjelmassa Evitan tarinan. Taistelun jälkeen Rockettes ratkaisi itselleen toisen Suomen MM-edustuspaikoista. Kroatiassa Rockettes  saavutti kahden poissaolovuoden jälkeen pronssiset MM-mitalit.
Historia > Kasinotunnelmissa voittoihin

Kausi 2007–2008 oli erittäin voitokas Rockettesille, sillä joukkue voitti sekä Suomen mestaruuden että maailmanmestaruuden. Edellisen kauden maailmanmestaruuskisoista putoaminen paikattiin voittamalla kultaa tuplasti. Joukkue voitti kaudella myös kaikki muut kilpailut joihin se osallistui.
Historia > Toinen ja kolmas maailmanmestaruus

Kausina 2009–2010 ja 2010–2011 joukkue ylsi molempina sekä Suomen että maailman mestariksi. Vuoden 2011 MM-kilpailu käytiin huhtikuussa Helsingin jäähallissa, jolloin Rockettes toi Suomelle yhdessä Helsingin Luistelijoiden Marigold IceUnityn kanssa toisen perättäisen kaksoisvoiton.
Syksystä 2017 alkaen joukkueen nimenä on ollut Helsinki Rockettes.
Historia > Toinen ja kolmas maailmanmestaruus > Kotimaan kilpailusijoitukset

| Kilpailut | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Suomen-mestaruuskilpailut | 1. | 3. | 1. | 1. | 1. | 3. | 2. |
Suomen-mestaruuskilpailut:
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rockettesin www-sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Muodostelmaluistelun maailmanmestaruuden voittaneet joukkueet
2000: Team Surprise
– 2001: Team Surprise
– 2002: Marigold IceUnity
– 2003: Team Surprise
– 2004: Marigold IceUnity
– 2005: Team Surprise
– 2006: Marigold IceUnity
– 2007: Team Surprise
– 2008: Rockettes
– 2009: NEXXICE
– 2010: Rockettes
– 2011: Rockettes
– 2012: Team Surprise
– 2013: Team Unique
– 2014: Marigold IceUnity
– 2015: NEXXICE
– 2016: Team Paradise
– 2017: Team Paradise
– 2018: Marigold IceUnity
– 2019: Team Paradise
Adyge mak

Lehden etusivu joulukuussa 2023.
Adyge mak (Адыгэ макъ, ”Adygen ääni”) on Venäjällä Adygeian pääkaupungissa Maikopissa ilmestyvä adygenkielinen sanomalehti.
Ensimmäisen adygenkieliset sanomalehdet olivat Kubanin–Mustanmeren vuoristolaiskomissariaatin julkaisema Krasne Kuban (”Punainen Kuban”) vuonna 1918 ja Venäjän sähkösanomatoimiston Rostan vuosina 1920–1921 julkaisema yksisivuinen seinälehti Sovetske Kuban (”Neuvosto-Kuban”). Molemmat ilmestyivät Krasnodarissa arabialaisella kirjaimistolla 500–600 kappaleen painoksina. Vuonna 1922 perustettiin Adygeian puolue- ja neuvostoelinten venäjänkielinen äänenkannattaja Tšerkesskaja pravda.
Alueen viranomaisten adygenkieliseksi äänenkannattajaksi perustettu Adyge mak ilmestyi Krasnodarissa kahdeksana A4-kokoisena ja nelisivuisena numerona vuonna 1923. Käsinkirjoitettu lehti monistettiin kivipainossa 500 kappaleen painoksena. Sen vastaava toimittaja Kazbek Mišurijev (Grigori Mišuris) sai sittemmin surmansa ”porvarillisena nationalistina” Stalinin vainoissa.
Vuonna 1926 perustettiin venäjän- ja adygenkielinen viikkolehti Adygeiskaja žizn – Adyge pseuk (”Adygeian elämä”), joka toimi NKP(b):n aluekomitean, alueen toimeenpanevan komitean ja ammattiliittokomitean äänenkannattajana. Nelisivuisen ja A3-kokoisen lehden painosmäärä oli 800 kappaletta. Vuonna 1929 sen adygenkielinen osa siirtyi latinlaiseen kirjaimistoon.
Lehti muuttui vuonna 1929 kolmipäiväiseksi ja sai nimen Serp i molot – Guptše uat (”Sirppi ja vasara”). Adygenkielinen osa muuttui erilliseksi lehdeksi vuonna 1930, ja vuonna 1931 siitä tuli päivälehti nimellä Kolhoz byrak (”Kohoosilippu”). Lehti muutti Krasnodarista Maikopiin vuonna 1936 ja siirtyi sittemmin kyrilliseen kirjaimistoon. Sen vastaava toimittaja Garun Bartšo ”puhdistettiin” vastavallankumouksellisena vuonna 1937.
Lehti sai nimen Sotsialistitšeske Adygei (”Sosialistinen Adygeia”) vuonna 1938. Se oli NKP:n aluekomitean ja alueneuvoston äänenkannattaja, jonka rinnalla julkaistiin venäjänkielistä Adygeiskaja pravdaa. Viidesti viikossa ilmestyneen nelisivuisen ja A2-kokoisen lehden levikki nousi parhaimmillaan lähes 8 000 kappaleeseen.
Vuoden 1991 alussa lehden nimeksi otettiin jälleen Adyge mak. Vuodesta 1992 lähtien se on ollut Adygeian tasavallan parlamentin ja hallituksen äänenkannattaja. Lehti ilmestyy viidesti viikossa kahdeksansivuisena ja A3-kokoisena. Sen painosmäärä oli 4 000 kappaletta joulukuussa 2023.
Adyge makin teemoja ovat Adygeian tasavallan yhteiskuntaelämä, talous ja politiikka sekä adygejen historia, kieli ja kulttuuri. Se vaihtaa sisältöä ja tekee yhteisiä projekteja muissa adygetasavalloissa ilmestyvien Adyge psalen ja Tšerkes hekun kanssa. Lehden adygeksi, venäjäksi ja turkiksi julkaistava Internet-sivusto tavoittaa myös tasavallan ulkopuolella asuvat adyget.
Aiheesta muualla

Adyge makin sivusto
Adenylaattikinaasi

Malli adenylaattikinaasientsyymistä sitoutuneena kahden ADP-molekyylin muodostamaan bis(adenosiini)tetrafosfaattikompleksiin
Adenylaattikinaasi eli myokinaasi on entsyymi, joka katalysoi reversiibeliä fosforylointireaktiota, jossa kahdesta ADP-molekyylistä muodostuu yksi AMP-molekyyli ja yksi ATP-molekyyli. Entsyymillä on tehtävä solujen energiatasapainon ylläpitämisessä.
Adenylaattikinaasin entsyyminumero on EC 2.7.4.3 ja CAS-numero 9013-02-9.
Rakenne ja toiminta

Adenylaattikinaasia tavataan kaikilta eliöiltä. Rakenteeltaan se on monomeeri ja koostuu kolmesta alayksiköstä. Bakteerien ja mitokondrioiden entsyymi eroaa muista entsyymin muodoista siten, että eräs sen alayksikkö on 20–30 aminohappoa pidempi. Selkärankaisilla adenylaattikinaasista tunnetaan kolme isoentsyymiä. AK1 esiintyy sytosolissa, AK2 mitokondrion ulko- ja sisäkalvon välisessä tilassa ja AK3 mitokondrion matriisissa.
Entsyymissä on kaksi kohtaa, johon ADP-molekyyli voi sitoutua. Toiseen niistä sitoutuu ADP:n ja magnesiumionin kompleksi. Substraatin sitoutuessa myös entsyymin konformaatio muuttuu avoimesta suljetuksi aktiiviseksi konformaatioksi. ATP-molekyylin ollessa adenylaattikinaasin substraattina on magnesiumioni koordinoituneena siihen ja ohjaa trifosfaattiryhmän suuntautumista oikeaan asentoon. Fosfaattiryhmän siirto on tyypiltään assosiatiivinen nukleofiilinen hyökkäys fosforiatomiin. Suuret pitoisuudet sekä substraatteja että tuotteita estävät adenylaattikinaasin toimintaa.
Adenylaattikinaasia esiintyy kaikissa kudoksissa, ja erityisen aktiivinen se on maksassa ja lihaksissa, koska näissä energiantarve on suurta. Entsyymin tehtävänä on pitää adenosiininukleotidien määrä tasapainossa. Näin se osallistuu myös solun energiatilan viestintään energia-aineenvaihduntaa sääteleville entsyymeille.
Adenylaattikinaasi ja sairaudet

Periytyvä sairaus, joka aiheuttaa erytrosyyteissä adenylaattikinaasin puutetta, on yhdistetty hemolyyttiseen anemiaan. Puute voi aiheuttaa myös psykomotoristen kykyjen kehittymättömyyttä. Entsyymin tarkasta vaikutuksesta sairauteen on kuitenkin epäselvyyttä.
Retikulaarisessa dysgeneesissä autosomaalisesti periytyvä mutaatio aiheuttaa adenylaattikinaasin isoentsyymin AK2:n erittymisen heikentymistä ja puutostilan. Tämä johtaa solumuutoksiin, jotka aiheuttavat sisäkorvaperäisen kuulovian ja kuurouden.
Aiheesta muualla

ONKI: Adenylaattikinaasi
Kalle Achté

Kalle Achté vuonna 1994.
Karl Aimo (Kalle) Achté (11. syyskuuta 1928 Mikkeli – 30. tammikuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen psykiatri, psykoanalyytikko, Helsingin yliopiston psykiatrian professori ja HYKSin psykiatrian klinikan ylilääkäri 1969–1991. Hän julkaisi runsaasti alansa kirjallisuutta.
Ura

Achté valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1954 ja hän suuntautui mielenterveysongelmista kärsiviin potilaisiin. Hänestä tuli lääketieteen ja kirurgian tohtori vuonna 1961, hermo- ja mielitautien erikoislääkäri vuonna 1960 ja psykiatrian erikoislääkäri vuonna 1966. Achté aloitti työuransa Siikaisten kunnanlääkärinä vuosina 1955–1956. Helsingin yliopiston professorina ja Lapinlahden sairaalan ylilääkärinä 1968–1992, Lääketieteen historian laitoksen ja museon esimiehenä 1982–1992. Achtélla oli myös yksityispraktiikka. Achté on ollut Saksan kansallisen Leopoldina-tiedeakatemian jäsen vuodesta 1973 ja Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1982.
Lapinlahden sairaalassa Achté aloitti potilashaastattelujen nauhoittamisen televisionauhalle. Yhdessä tohtori Leo Jarhon kanssa hän vaikutti sotilasvammalain muuttamiseen vastaamaan paremmin sodassa vammautuneiden tarpeita. Vakuutuspsykiatriassa hän kehitti post-traumaattisen neuroosin käsitteen. Laajassa tieteellisessä tutkimustyössään hän tutki erityisesti skitsofreniaa, mutta myös itsemurhia ja niiden ehkäisyä. Achtén aloitteesta alettiin psykiatrisessa hoidossa käyttämään hypnoosia.
Achté osallistui myös kansainväliseen toimintaan pitäen yhteyttä muun muassa neuvostoliittolaisiin psykiatreihin. Tämä aiheutti kritiikkiä, sillä Neuvostoliitossa psykiatrisia sairaaloita käytettiin myös toisinajattelijoiden rangaistuslaitoksina. Achté kuitenkin käytti yhteyksiään psykiatrian uusien hoitomuotojen levittämiseksi esimerkiksi Viroon.
Achté tuli tunnetuksi myös erilaisten seksuaalisten suuntautumisten psykopatologisoinnista. Achtén mukaan esimerkiksi lesbous johtuu yksinkertaisesti siitä, että nainen ”toivoo olevansa mies, jolla on penis”.
Achtén mukaan on nimetty Psykiatrian Tutkimussäätiön Kalle Achté -palkinto.
Perhe

Kalle Achtén vanhemmat olivat metsänhoitaja Aimo Karl Achté ja Hilma Elina Mustonen. Hänen vaimonsa oli vuodesta 1950 hammaslääkäri Hilkka Terttu Tellervo Toiviala (1928–2016). Heillä on kolme tytärtä.
Teoksia (valikoima)

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Syksystä jouluun: Aleksis Kivi psykiatrin silmin.  Helsinki:  Otava, 1982.  ISBN 951-1-06973-X
Achté, Kalle (toim.): 150 vuotta psykiatriaa: Lapinlahden sairaalan historia 1841–1991.  Klaukkala:  Recallmed, 1991.  ISBN 951-9221-37-9
Kun lääkäri sairastuu.  Helsinki:  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18678-3
Optimistisen psykiatrin muistelmat.  Helsinki:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23671-3
Uuno Kailas: Runoilija psykiatrin silmin.  Helsinki:  Yliopistopaino, 2001.  ISBN 951-570-505-3
Kirjallisuutta

Saarinen, Päivi (toim.): Kalle Achté muiden silmin.  Klaukkala:  Recallmed, 1998.  ISBN 951-9221-93-X
Aiheesta muualla

Achté, Kalle hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Kalle Achtén muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Tieteilijät:  Leopoldina 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Admiral-luokka (taistelulaiva)

| Admiral |
| --- | --- |
 HMS Anson

Tekniset tiedot
Uppouma:  11 200 t
Pituus:  101 m
Leveys:  21 m
Syväys:  8 m
Nopeus:  16,9 solmua (31 km/h)
Miehistöä:  515
Aseistus
Meritorjunta:  4 × 12" (305 mm) BL -tykkiä 4 × 6"/L26 (152,4 mm) BL  -tykkiä 12 × 6 naulan tykkiä 10 × 3 naulan tykkiä
Admiral-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston kuuden aluksen muodostama predreadnought-taistelulaivaluokka, jonka alusten pääaseet oli sijoitettu pituusakselille kasematteihin. Luokan alukset nimettiin brittiläisten amiraalien mukaan kuten George Ansonin.
Alukset muodostavat todellisuudessa kolme alaluokkaa, joihin kahteen kuuluu ainoastaan yksi alus ja loput neljä muodostavat kolmannen alaluokan.
HMS Collingwood

HMS Collingwood oli edeltäneen Devastation-luokan kaltainen, kun sen tykit asennettiin keskilinjaan etu- ja takakannelle. Aluksella oli kuitenkin selvästi suuremmat kansirakenteet, jonne oli asennettu apu- ja tukiaseet. Luokka oli ensimmäinen, jossa tykit oli ryhmitelty pattereiksi kuten Ranskan laivaston rannikkotaistelulaivassa Caimanissa.
Taloudellisista syistä aluksen uppouma ei saanut ylittää 10000 tonnia, mikä rajoitti panssarointia sekä vesirajan yläpuolelle rakennettavaa kantta sen jälkeen kun oli määritelty luokan aseistus, nopeus ja toimintasäde. Aluksen pääaseistuksen muodosti kahteen tuliasemaan sijoitetut neljä 12 tuuman tykkiä.
Toinen alaluokka

Luokan neljään alukseen asennettiin kuhunkin neljä 13,5 tuuman tykkiä, joiden valmistaminen viivästytti niiden valmistumista. Alusten uppouma kasvoi suojaa parannettaessa. Uppouman lisääntyessä piti voimanlähdettä lisätä, jotta alusten nopeus pysyisi vaaditussa.
HMS Benbow

HMS Benbow aseistettiin kahdella 16,25 tuuman tykillä, jotka kumpikin painoivat 110 tonnia. Massan kompensoimiseksi jouduttiin tykkien lukumäärä puolittamaan edeltäneisiin verrattuna, mutta se samalla mahdollisti neljän kuuden tuuman lisäämisen alukselle. Muuten alus oli lähes identtinen HMS Ansonin ja HMS Camperdownin kanssa.
BN Adrias

| BN Adrias |
| --- | --- |
 Adrias

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Swan Hunter, Newcastle
Kölinlasku:  1. toukokuuta 1941
Laskettu vesille:  3. helmikuuta 1942 (HMS Border)
Palveluskäyttöön:  5. elokuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  1945 palautettu ja romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  1070 t (kuiva) 1458 t (max)
Pituus:  85,3 m
Leveys:  10,16 m
Syväys:  3,51 m
Koneteho:  19000 hv
Nopeus:  27 solmua (50 km/h)
Miehistöä:  168
Aseistus
Aseistus:  4 × 4" QF Mk XVI -tykkiä kaksiputkisina Mk XIX -asennuksina 4 × QF 2 naulan QF Mk VIII -tykkiä neliputkisena Mk VII -asennuksena 3 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina P Mk III -asennuksina 2 × 21" (533 mm) torpedoputkea 4 × syvyyspomminheittäjää ja 3 × kiskoa, joihin 110 × syvyyspommia
BN Adrias (kreik. ΒΠ Αδρίας) (viirinumero L67) oli Kreikan Kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin III saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 28. heinäkuuta 1940 Swan Hunterilta Newcastlesta osana hätäohjelmaa. Sen köli laskettiin 1. toukokuuta 1941 työnumerolla J4287 ja alus laskettiin vesille 3. helmikuuta 1942 nimettynä Englannin ja Skotlannin rajalla pidetyn ketunmetsästyksen mukaan HMS Borderiksi. Ennen valmistumista alus siirrettiin Kreikan kuninkaalliselle laivastolle ja se nimettiin Adriakseksi. Alus valmistui 5. elokuuta 1942.
Adžarialaiset

Adžarialaiset (oma nimitys Ach’arlebi) ovat pääasiassa Georgian Adžarian alueella ja pienemmissä määrin muualla Georgiassa ja Turkissa asuva etninen ryhmä, tai georgialaisten alaryhmä. historiallisesti heitä on erottanut muista georgialaisista islamin usko. Adžarialaiset puhuvat georgian kielen murretta, johon on vaikuttanut lazi ja turkki.
Viimeisimmän luotettavan väestönlaskennan mukaan vuonna 1989 adžarialaisia oli Adžariassa 324 806 ja he muodostivat noin 83 % alueen väestöstä.
Historia

Antiikin aikana Adžaria oli osa Kolkhisia ja Kaukasian Iberiaa. Alueelle tulivat ensin antiikin kreikkalaiset 400-luvulla eaa. ja kolmesataa vuotta myöhemmin siitä tuli osa Rooman valtakuntaa. Paikalliset omaksuivat kristinuskon 400-luvulla ja 900-luvulla alue päätyi Georgian kuningaskunnalle. Adžarialaiset kääntyivät islamin uskoon sen jälkeen, kun Adžaria liitettiin Ottomaanien valtakuntaan vuonna 1614. Muslimivalta alueella päättyi, kun Ottomaanit joutuivat puolestaan luovuttamaan alueen venäjän keisarikunnallevuonna 1878. Neuvostoliiton aikana vuonna 1921 muodostettiin Adžarian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta. Adžarialaiset säästyivät monia muita alueen muslimikansoja kohdanneesta pakkosiirrosta Siperiaan ja Keski-Aasiaan Stalinin valtakaudella. Georgian itsenäistyttyä Neuvostoliitosta vuonna 1991 Adžariasta tuli de facto itsenäinen alue Aslan Abašidzen johdolla, mutta hänen valtansa päättyi maanpakoon vuonna 2004 ja Georgian hallinnon valtaan alueella. Alueella on kuitenkin edelleen autonomia.
Kulttuuri

Vaikka suuri osa adžarialaisista on edelleen sunnalaisia muslimeja, Georgian itsenäistyttyä monet ovat kääntyneet ortodoksisuuteen. Esimerkiksi Adžarian pääkaupunki Batumissa on vain yksi moskeija, mutta 14 kirkkoa. Perinteinen islamin uskon harjoitus yhdisti uskontoon myös monia kristinuskon piirteitä. Esimerkiksi ristiä käytetään symbolina monissa eri yhteyksissä. Osa adžarialaisista oli myös selvästi vain nimellisesti muslimeja ja he harjoittivat muuten kristinuskoa. Neuvostokaudella uskontoa ei suvaittu, mutta se on sittemmin saanut jälleen lisää merkitystä. Adžarialaisten perinteinen sosiaalinen yksikkö on suku samalla tapaa kuin muualla Georgiassa. Perinteisesti suvut esimerkiksi omistivat yhdessä maan ja vastasivat sen tuotosta. Adžarian ylängöllä harjoitetaan nautakarjan kasvatusta ja pienimuotoista maanviljelyä, kun taas alangolla on keskitytty lampaiden kasvatukseen. Hyvien olosuhteidensa ansiosta alueella on tuotettu jo antiikin ajoista lähtien viiniä.
Adžarian kartta.
Adžarialaisia miehiä perinteisissä asuissa valokuvassa.
KNM Æger (1893)

| KNM Æger |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Laivastontelakka, Horten
Laskettu vesille:  1. heinäkuuta 1893
Poistui palveluskäytöstä:  palveluksesta 1932
Loppuvaihe:  myyty 1934
Tekniset tiedot
Uppouma:  316 t
Pituus:  33,22 m
Koneteho:  350 hv
Nopeus:  9 solmua
Aseistus
Aseistus:  1 x 8,2"/L35 tykki 1 x 10 naulan tykki 2 x 4 naulan tykkiä
KNM Æger oli Norjan laivaston 2. luokan tykkivene.
Valmistus

Alus tilattiin laivastontelakalta Hortenista ja se laskettiin vesille 1. heinäkuuta 1893. Se poikkesi muista Norjan laivaston tykkiveneistä 1,5 tuuman panssarikantensa vuoksi.
Palvelus

Alus oli luokiteltu sluupiksi ennen käytöstä poistamistaan vuonna 1932. Alus myytiin kaksi vuotta myöhemmin.
John Quincy Adams

| John Quincy Adams |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 6. presidentti
 1825–1829  
Varapresidentti:  John C. Calhoun
Edeltäjä:  James Monroe
Seuraaja:  Andrew Jackson
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1767 Quincy, Massachusetts
Kuollut: 23. helmikuuta 1848 (80 vuotta) Washington
Ammatti:  lakimies, professori
Puoliso:  Louisa Catherine(Johnson) Adams
Tiedot
Puolue:  Federalistit, Demokraattis-republikaanit, Kansallis-republikaanit, ja Whig-puolue
Uskonto:  unitaristi
 Nimikirjoitus
John Quincy Adams (11. heinäkuuta 1767 – 23. helmikuuta 1848) oli Yhdysvaltain 6. presidentti (1825–1829) ja Yhdysvaltain toisen presidentin John Adamsin poika.
John Quincy Adamsin saavutukset presidenttinä jäivät laihoiksi, koska häntä syytettiin vaaleissa lahjonnasta eikä kongressi tämän takia tukenut häntä. Tästä huolimatta Adams sai muun muassa läpi ehdotuksensa Erien kanavan valmistamisesta, minkä ansiosta Isoiltajärviltä saatiin vesiyhteys Yhdysvaltain itärannikolle.