stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Olavi Vuorisalo
Urheilu-ura

Vuorisalon uralla Melbournen olympialaisista rannalle jääminen oli kova pala. Olympialaiset olivat poikkeukselliseen myöhään marraskuun lopulla ja joulukuun alussa 1956. Syksy Vuorisalolla meni aiempaan nähden alavireisesti. Lisäksi suhde sen aikaiseen SUL:n päävalmentajaan Armas Valsteeseen sisälsi molemmin puolin jännitteitä. Niinpä Valste SUL:n edustajana ei puoltanut Vuorisalon valintaa olympiajoukkueeseen.
Olympiavuosi 1956 oli Vuorisalolle pettymys, mutta seuraavasta vuodesta 1957 tuli urheilullisesti menestyksellinen useine henkilökohtaisine ennätyksineen. Turun urheilupuistossa 11. heinäkuuta 1957 suomalaiset keskimatkat juoksijat tekivät historiaa. Vuorisalo sijoittui kolmanneksi 1 500 metrin juoksussa, jossa Olavi Salsola ja Olavi Salonen juoksivat maailmanennätyksen 3.40,2 – Vuorisalon aika oli 3.40,3.  Kuparivuoren urheilukentällä Naantalissa 7. elokuuta 1957 järjestetyissä kilpailuissa Vuorisalo juoksi ensimmäisenä suomalaisena ja koko maailman 16:ntena juoksijana mailin juoksun alle neljässä minuutissa eli niin sanotun haamumailin ajalla 3.59,1. Aikaisemmin maailmanennätyksen tehnyt Derek Ibbotson juoksi myös kisoissa ja voitti kilpailun Vuorisalon jäädessä toiseksi. Yleisöä oli yli 6 000, heidän joukossaan presidentti Urho Kekkonen..
Olavi Vuorisalo sijoittui Tukholman EM-kisoissa 1958 viidenneksi 1 500 metrin juoksussa. Odotukset paremmasta menestyksestä olivat silloin olemassa, koska Vuorisalo voitti oman alkueränsä kaikkeaan yrittämättä. Rooman olympiakisoissa 1960 hän jäi alkuerässään kymmenenneksi.
Olavi Vuorisalo edusti Naantalin Löylyä. Rooman vuoden 1960 olympiaedustuksen ja Tukholman vuoden 1958 EM-kisaedustuksen lisäksi Vuorisalo edusti Suomea kaikkiaan 28 maaottelussa vuosina 1953–1964. Vuorisalo voitti SM-kultaa 1 500 metrillä viidesti ja maastojuoksussa kerran. Kaikkiaan Vuorisalo alitti 4 minuuttia 1 500 metrillä 16 perättäisenä kesänä 1952–1967. Vuorisalo valittiin Suomessa vuoden urheilijaksi 1957. Samana vuonna hänet valittiin voittajaksi Viikkosanomat-lehden vuosittaisessa ”Suosituin suomalainen” -lukijaäänestyksessä. Uransa jälkeen Vuorisalo oli tekemisissä yleisurheilun kanssa muun muassa 1980-luvun puolivälissä Suomen mestaruuksia voittaneen Raision Kuulan 4 × 1 500 metrin viestijoukkueen taustavaikuttajana. Joukkueessa juoksivat muun muassa Raimo Karsikas, Lars Sörensen ja Ilpo Kuusela.
Hänet valittiin uransa jälkeen Naantalissa vuoden unikeoksi 1996. Hänen veljensä Tauno Vuorisalo voitti nuorten SM-kultaa 3 000 metrin ja miesten SM-hopeaa 4 × 1 500 metrin juoksussa.
Työuran Vuorisalo teki Naantalissa. Hän toimi Naantalin yhteiskoulun vahtimestarina vuoteen 1962 ja sen jälkeen 26 vuotta Naantalin palolaitoksen palveluksessa ja jäi eläkkeelle 55-vuotiaana vuonna 1988.
Saavutuksia

EM-kisoissa viides 1 500 metrillä Tukholmassa 1958
SM-kultaa 1 500 metrillä 1955–1958 ja 1964 sekä maastojuoksussa 1957
SM-hopeaa 1 500 metrillä 1959–1961 ja 4 × 1 500 metrillä 1958
Parhaat tulokset

400 metriä: 49,2 (1958)
800 metriä: 1.48,3 (1957)
1 000 metriä: 2.19,4 (1958)
1 500 metriä: 3.40,3 (1957)
maili: 3.59,1 (1957)
2 000 metriä: 5.14,6 (1956)
3 000 metriä: 8.04,2 (1958)
2 mailia: 8.38,8 (1957)
5 000 metriä: 14.01,6 (1958)
10 000 metriä: 31.54,0 (1960)
Maustekakku

Maustekakku on erään tyyppinen kahvikakku. Siihen käytetään joululeivonnaisille tyypillisiä mausteita, joita ovat kaneli, kardemumma, inkivääri ja kaneli. Maustekakun perusaineksia ovat voi tai margariini, vehnäjauho, kananmuna ja fariinisokeri. Maustekakkua varten valmistetaan joskus erityistä jauhoseosta, jossa on mukana vehnäjauhoja, fariinisokeria, kananmunajauhetta ja ruismallasta.
NHL

| National Hockey League |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi NHL-kausi 2024–2025 

Laji:  jääkiekko
Maa(t):   Kanada (7)   Yhdysvallat (25)
Perustettu:  1917
Toimitusjohtaja:  Gary Bettman
Joukkueita:  32
Hallitseva mestari:  Florida Panthers
Eniten mestaruuksia:  Montreal Canadiens (24)
Alempi taso:  AHL ECHL
TV:  Suomi Viaplay, MTV Urheilu Kanada Sportsnet, CBC, TVA Yhdysvallat ABC/ESPN, TNT/TBS, NHL Network
Sivusto:  NHL.com
NHL (engl. National Hockey League, ransk. Ligue nationale de hockey, LNH, suom. kirjaimellisesti Kansallinen jääkiekkoliiga) on jääkiekon ammattilaisliiga, jota pelataan Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Liigan 32 seurasta 25 on yhdysvaltalaisia ja seitsemän kanadalaisia.
NHL:ää pidetään yleisesti maailman tasokkaimpana jääkiekkoliigana. NHL on liikevaihdoltaan maailman viidenneksi vaurain ammattilaisliiga NFL:n, MLB:n, NBA:n, sekä Englannin Valioliigan jälkeen. Liigan mestaruuspokaali Stanley Cup annetaan vuosittain pudotuspelien voittajalle.
NHL-seuroilla on AHL-liigassa farmijoukkueet, jotka toimivat pelaajareserveinä ja nuorten pelaajien kehitysjoukkueina.
Historia > Varhainen historia

Jääkiekkoliiga NHL perustettiin vuonna 1917, jolloin mukana oli viisi joukkuetta. Nämä joukkueet olivat Montréal Canadiens, Montreal Wanderers, Ottawa Senators, Toronto Arenas ja Quebec Bulldogs. Bulldogs ei kuitenkaan pelannut ensimmäisen kauden aikana yhtään ottelua. Liigan ensimmäiseksi presidentiksi valittiin Frank Calder, joka toimi presidenttinä aina kuolemaansa asti, vuoteen 1943 saakka.
Ensimmäinen näytösottelu pelattiin 15. joulukuuta 1917. Ottelussa kohtasivat Montréal Canadiens ja Montreal Wanderers.
Ensimmäinen virallinen ottelu pelattiin neljä päivää myöhemmin, jolloin Montreal Wanderers ja Toronto Arenas kohtasivat. Montreal Wanderersia edustanut puolustaja Dave Ritchie teki ottelussa NHL:n historian ensimmäisen maalin. Ottelu päättyi Montreal Wanderersin 10–9 -voittoon. Toronto Arenasista kuitenkin tuli ensimmäinen NHL-seura, joka pääsi Stanley Cup -loppuotteluun voittamalla Vancouver Millionairesin Pacific Coast Hockey Associationista luvuin 5–3.
Ensimmäisen nollapelin NHL:n historiassa torjui Montréal Canadiensin maalivahti Georges Vézina kaudella 1917–1918. Georges Vézina oli myös ensimmäinen NHL-maalivahti, joka antoi maaliin johtaneen syötön. Hänen kuolemansa jälkeen NHL päätti nimetä parhaalle maalivahdille annettavan palkinnon Vezina Trophyn hänen mukaansa.
Kaudella 1918–1919 ei Stanley Cupin loppuottelua pelattu, koska maailmanlaajuinen influenssaepidemia oli iskenyt Seattleen. NHL menestyi kuitenkin hyvin, ja ensimmäisen kymmenen vuoden aikana NHL-seurat voittivat Stanley Cupin seitsemän kertaa.
Historia > Ensimmäinen laajennus

Vuonna 1924 Pacific Coast Hockey Association eli PCHA kaatui, ja sarjan viimeiset joukkueet siirtyivät Western Canada Hockey Leagueen. WCHL oli kuitenkin lyhytaikainen sarja, joka pysyi koossa vain viisi vuotta. WCHL:n kaaduttua jäljelle jäi vain NHL. Victoria Cougars oli viimeinen NHL:n ulkopuolinen seura, joka voitti Stanley Cupin. Muiden sarjojen kaaduttua NHL levittäytyi myös Yhdysvaltoihin, koska siellä ei enää ollut omaa sarjaa.
Ensimmäinen uusi joukkue oli Boston Bruins, joka tuli mukaan kaudella 1924–1925. Sitä seurasivat New York Americans ja Pittsburgh Pirates kaudella 1925–1926 ja New York Rangers, Detroit Cougars (nykyinen Detroit Red Wings) sekä Chicago Black Hawks (nykyinen Chicago Blackhawks) vuotta myöhemmin. Myös kaksi uutta kanadalaisseuraa, Montreal Maroons ja Hamilton Tigers, liittyivät sarjaan. Kaudella 1930–1931 liigassa pelasi 10 joukkuetta, mutta suuren laman vuoksi Pirates ja Americans joutuivat lopettamaan toimintansa. Myös Ottawa Senators kaatui taloudellisiin ongelmiin, joten NHL:n 25-vuotisjuhlavuonna liigassa pelasi kuusi edelleen toimivaa seuraa, jotka ovat saaneet lisänimen Original Six. Nämä joukkueet ovat Montreal Canadiens, Toronto Maple Leafs, Detroit Red Wings, Boston Bruins, New York Rangers ja Chicago Blackhawks.
Ensimmäisen suuren laajennuksen lisäksi NHL:ssa tehtiin 1920-luvulla paljon pienempiä muutoksia. Kenttäpelaajien määrä laski kuudesta viiteen ja NHL:n arvokkaimmalle pelaajalle annettava Hart Memorial Trophy jaettiin ensimmäisen kerran Frank Nighborille.
Historia > Hiljainen aikakausi

1930-luvulla ei tehty suuria laajennuksia, mutta sääntömuutoksia sitäkin enemmän. Paitsiosta tuli virallinen NHL-sääntö vuonna 1930 ja pitkästä kiekosta vuonna 1937. Rangaistuslaukaus otettiin käyttöön vuonna 1934.
Bruinsin valmentaja Art Ross oli ensimmäinen valmentaja, joka otti maalivahdin pois kentältä saaden täten kuudennen kenttäpelaajan kentälle. Art Ross Trophy on palkinto, jonka NHL myöntää kauden päätteeksi runkosarjan parhaalle pistemiehelle. Palkinto on jaettu kaudesta 1947–1948 lähtien. Ensimmäinen NHL:n All Star-ottelu pelattiin vuonna 1934. Kaudella 1939–1940 muutettiin myös Stanley Cupin loppuottelun sääntöjä: paras viidestä -menetelmä vaihdettiin paras seitsemästä -järjestelmään.
Vuonna 1943 NHL:n uudeksi presidentiksi valittiin Mervyn Dutton. Clarence Campbell korvasi Mervyn Duttonin vain kolme vuotta myöhemmin. Ensimmäinen virallinen All Stars -ottelu pelattiin vuonna 1947.
Sama tahti jatkui 1950-luvulla: uusia palkintoja julkistettiin ja pieniä sääntömuutoksia tehtiin, mutta liiga ei kokenut suuria uudistuksia.
Historia > Toisesta laajennuksesta nykypäivään > Sota Ukrainassa ja seksuaalirikosepäilyt

NHL ei ole sulkenut venäläisiä pelaajia ulos sarjasta Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022. Kun 2020-luvun alussa Kanadan jääkiekkoliittoa arvosteltiin sen peiteltyä laajasti kanadalaisjääkiekkoilun parissa tapahtuneita seksuaalirikoksia, NHL ei tiedottanut asiasta mitään. Tämä johti myös NHL:n arvosteluun. Esimerkiksi Yleisradion NHL-asiantuntija toimittaja Tommi Seppälä arvioi, että ei ollut sattumaa, että NHL tiedotti laajentumisneuvotteluistaan Salt Lake Cityyn vain muutama minuutti sen jälkeen, kun tammikuussa 2024 tiedotusvälineissä alkoi levitä uutinen, että Londonin kaupungin poliisin oli lähettänyt eräille rikoksista epäillyille pelaajille käskyn antautua. Helmikuussa 2024 NHL:n toimitusjohtaja Gary Bettman kertoi, että NHL:n oma vuoden kestänyt tutkinta epäillyistä rikoksista päättyi vuonna 2023, mutta NHL ei julkaise tutkinnan tuloksia kesken oikeuskäsittelyn.
Historia > Työsulut ja lakot

NHL:n yli 105-vuotisen historian aikana on ollut kolme työsulkua. Ensimmäisen kerran työsulku oli kaudella 1994–1995, jolloin pelattiin typistetty runkosarja. Työehtosopimus tehtiin kymmeneksi vuodeksi eteenpäin.
Kausi 2004–2005 jouduttiin perumaan kokonaan palkkakattokysymyksen takia. Yli 250 NHL-pelaajaa siirtyi pelaamaan Euroopan jääkiekkosarjoihin, ja vasta 16. helmikuuta 2005 NHLPA ja NHL saivat sovittua uuden työehtosopimuksen.
Kauden 2012–2013 alku peruttiin työsulun vuoksi. Kausi käynnistyi 19. tammikuuta 2013.
Entiset seurat > Edelleen olemassa olevat seurat (siirretyt)

Minnesota North Stars (1967–1993, nykyisin Dallas Stars)
Atlanta Flames (1972–1980, nykyisin Calgary Flames)
New England Whalers, Hartford Whalers (1972–1997, nykyisin Carolina Hurricanes)
Quebec Nordiques (1972–1995, nykyisin Colorado Avalanche)
Kansas City Scouts (1974–1976, siirrettiin ja muuttui Colorado Rockiesiksi)
Colorado Rockies (1976–1982, nykyisin New Jersey Devils)
Winnipeg Jets (1979–1996, muuttui Arizona Coyotesiksi)
Atlanta Thrashers (1999–2011, nykyisin Winnipeg Jets)
Arizona Coyotes (1996–2024, nykyisin Utah Hockey Club)
Entiset seurat > Nimeään vaihtaneet seurat (ei siirretyt)

Mighty Ducks of Anaheim (1993–2006, nykyisin Anaheim Ducks)
Chicago Black Hawks (1926–1986, nykyisin Chicago Blackhawks yhteen kirjoitettuna)
Phoenix Coyotes (1996–2014, vuosina 2014-2024 Arizona Coyotes)
Entiset seurat > Lopetetut seurat

Quebec Bulldogs (1919–1920, siirrettiin ja muuttui Hamilton Tigersiksi)
Hamilton Tigers (1920–1925, siirrettiin ja muuttui New York Americaniksi)
New York Americans (1925–1942)
Montreal Wanderers (1903—1918)
Ottawa Senators (1917–1934, siirrettiin ja muuttui St. Louis Eaglesiksi)
St. Louis Eagles (1934–1935)
Montreal Maroons (1924–1938)
Pittsburgh Pirates (1925–1930, siirrettiin ja nimettiin Philadelphia Quakersiksi)
Philadelphia Quakers (1930–1931)
California Seals, Oakland Seals, California Golden Seals (1967–1976, siirrettiin ja muuttui Cleveland Baronsiksi)
Cleveland Barons (1976–1978, toiminnat siirrettiin Minnesota North Starsiin)
Suluissa vuodet NHL:ssä. Osa seuroista on pelannut myös NHL:n edeltäjissä tai kilpailijoissa.
Kauden rakenne > Runkosarja

Jokainen joukkue pelaa runkosarjassa 82 ottelua. Ottelut jakaantuvat tasan koti- ja vierasotteluihin, joita molempia pelataan 41. Pelit jakautuvat siten, että vieraan konferenssin joukkueet kohdataan kahdesti ja oman divisioonan joukkueita vastaan pelataan neljä kertaa, ja saman konferenssin toisen divisioonan joukkueita vastaan kolme kertaa. Lisäksi oman divisioonan joukkueita vastaan pelataan ylimääräisiä pelejä, jotta 82 peliä saataisiin täyteen. Runkosarja kestää lokakuun alkupuolelta huhtikuun alkupuolelle. Yhteensä pelejä NHL:n runkosarjassa on 1 312.
Runkosarjassa ottelun voitosta saa kaksi pistettä, tappiosta varsinaisen peliajan jälkeen yhden pisteen ja tappiosta varsinaisella peliajalla nolla pistettä. Mikäli ottelu on tasan varsinaisen peliajan jälkeen, pelataan viiden minuutin ”maalista poikki”-jatkoaika kolmella kolmea vastaan. Jos ottelu on edelleen tasan, seuraa voittolaukauskilpailu. Jatkoajan tai voittolaukauskilpailun voittaja saa siis kaksi pistettä ja häviäjä yhden. Tasapelejä NHL:ssä ei nykysääntöjen mukaan ole.
Kauden rakenne > Pudotuspelit

Pudotuspeleihin pääsee kummastakin konferenssista kahdeksan joukkuetta. Pudotuspeleissä pelataan yhteensä neljä kierrosta, joista jokainen pelataan ”paras seitsemästä” -järjestelmällä eli jatkoon vaaditaan neljä voittoa. Stanley Cup -mestaruuteen tarvitaan siis 16 voittoa pudotuspeleissä.
Konferenssin kahdeksasta pudotuspelipaikasta kuusi ensimmäistä jaetaan divisioonien parhaiden joukkueiden kesken. Kaksi muuta niin sanottua villi kortti -paikkaa saavat näiden jälkeen eniten pisteitä keränneet joukkueet divisioonajaosta riippumatta. Pudotuspelijoukkueet jaetaan konferenssin sisällä kahteen lohkoon siten, että konferenssin runkosarjavoittaja, joka on samalla toisen divisioonan voittaja, kohtaa huonommin runkosarjassa menestyneen villi kortti -joukkueen. Toisen divisioonan voittanut joukkue kohtaa paremmin menestyneen villi kortti -joukkueen. Molemmissa lohkoissa toisen otteluparin muodostavat divisioonassaan runkosarjan toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet joukkueet. Lohkoissa pelataan sisäiset pudotuspelit, joiden voittajat kohtaavat toisensa konferenssin sisäisissä loppuottelusarjoissa. Konferenssien loppuottelusarjojen voittajat kohtaavat Stanley Cupin loppuottelusarjassa, jonka voittaja voittaa NHL:n mestaruuden ja Stanley Cup -pokaalin.
Jokaisen otteluparin paremmin runkosarjassa menestynyt joukkue saa kotiedun. Kotiedun omaava joukkue isännöi ensimmäistä ja toista ottelua sekä tarvittaessa viidettä ja seitsemättä ottelua ja toinen joukkue isännöi muita sarjan otteluita.
Pudotuspeleissä ottelut pelataan aina ratkaisuun saakka. Jos peli on varsinaisen peliajan jälkeen tasan, pidetään normaali erätauko, jonka jälkeen pelataan 20 minuutin jatkoeriä kunnes toinen joukkueista tekee maalin. Pudotuspeleissä jatkoerät pelataan normaalilla miehityksellä eli viidellä viittä vastaan.
Kauden rakenne > Stanley Cup -loppuottelu

Suuri osa jääkiekkoilijoista pitää Stanley Cup -voittoa arvokkaimpana mahdollisena saavutuksena. Stanley Cup ohittaa pelaajien arvoasteikossa olympiakisat ja maailmancupin, vaikka onkin vuosittainen turnaus. Stanley Cup -voittajille jaetaan mitalien sijasta sormukset ja Stanley Cup -pokaalin näköiskappaleet.
Ensimmäinen versio pokaalista valmistui vuonna 1892 ja sen ensimmäinen voittaja oli Montreal Amateur Athletic Association, joka pelasi silloista Amateur Hockey Association of Canada -liigaa. Vuonna 1969 pokaali jouduttiin vaihtamaan, koska alkuperäinen oli liian hauras ja sen pelättiin rikkoutuvan. Alkuperäinen pokaali on näytteillä jääkiekon Hockey Hall of Famessa Torontossa.
Eniten Stanley Cup -palkintoja voittanut joukkue on Montreal Canadiens 24 voitolla.
Varaustilaisuus

Varaustilaisuudessa seurat varaavat joukkueisiinsa pelaajia, jotka eivät vielä pelaa NHL:ssä. Varattavan pelaajan on täytettävä varausvuonna 18 vuotta syyskuun 15. päivään mennessä. Varausvuorot jaetaan menestykseen nähden käänteisessä järjestyksessä, sillä erotuksella että kaikilla pudotuspelien ulkopuolelle jääneillä joukkueilla on mahdollisuus saada itselleen ykkösvaraus arvonnassa. Arvonta on kuitenkin painotettu siten että liigan viimeisen joukkueen mahdollisuudet ykkösvaraukseen ovat suurimmat ja toiseksiviimeisellä toiseksi suurimmat jne. Varaustilaisuuden tarkoituksena on pitää liiga mahdollisimman tasaisena.
Varauskäytäntö otettiin käyttöön vuonna 1963, jolloin sen nimi oli Amateur Draft. Nimestä tuli Entry Draft vuonna 1979, jolloin WHA-liigasta liittyi neljä joukkuetta NHL:ään. Nimenvaihdos kuvasti sitä, että nyt myös entisen WHA-liigan (ammattilaisliiga) pelaajat olivat varattavissa.
Vuosina 1963–1967 varausjärjestystä kierrätettiin
Vuodesta 1968 lähtien on käytössä ollut nykyinen käänteinen valintajärjestys
Vuodesta 1995 lähtien ykkösvaraus on arvottu
Vuosina 1963–1970 Montréal Canadiensilla oli oikeus valita kaksi ranskankielistä pelaajaa ennen varsinaista varaustilaisuutta
Vuonna 1969 varattiin ensimmäinen eurooppalainen pelaaja (suomalainen Tommi Salmelainen St. Louis Bluesiin)
Vuonna 1989 varattiin ensimmäinen eurooppalainen varaustilaisuuden ensimmäisenä varauksena (ruotsalainen Mats Sundin Québec Nordiquesiin)
NHL:n palkinnot ja kunnianosoitukset

NHL-kauden päätteeksi jaetaan palkinnot kauden parhaille pelaajille, valmentajille ja joukkueille.
NHL:n palkinnot ja kunnianosoitukset > Joukkueiden palkinnot

Stanley Cup (pudotuspelien voittaja)
Clarence S. Campbell Bowl (läntisen konferenssin pudotuspelien voittaja)
Prince of Wales Trophy (itäisen konferenssin pudotuspelien voittaja)
Presidents’ Trophy (runkosarjan voittaja)
NHL:n palkinnot ja kunnianosoitukset > Henkilökohtaiset palkinnot

Art Ross Trophy – runkosarjan pistepörssin voittaja
Bill Masterton Memorial Trophy – sisukkuutta, urheiluhenkeä ja jääkiekolle omistautumista esittänyt pelaaja (valitsija: ammattimaisten jääkiekkojournalistien yhdistys Professional Hockey Writers’ Association)
Calder Memorial Trophy – vuoden tulokas (valitsija: Professional Hockey Writers’ Association)
Conn Smythe Trophy – pudotuspelien arvokkain pelaaja (valitsija: Professional Hockey Writers’ Association)
Frank J. Selke Trophy – paras puolustava hyökkääjä (valitsija: Professional Hockey Writers’ Association)
Hart Memorial Trophy – runkosarjan arvokkain pelaaja (valitsija: Professional Hockey Writers’ Association)
Jack Adams Award – vuoden paras valmentaja (valitsija: NHL-televisioijien liitto National Hockey League Broadcasters’ Association)
James Norris Memorial Trophy – vuoden paras puolustaja (valitsija: Professional Hockey Writers’ Association)
King Clancy Memorial Trophy – johtajuutta esittänyt ja hyväntekeväisyydessä kunnostautunut pelaaja (valitsija: erikoispaneeli, jossa edustettuina ovat Professional Hockey Writers’ Association ja National Hockey League Broadcasters’ Association)
Lady Byng Memorial Trophy – erinomaisiin pelitaitoihin yhdistynyttä hyvää urheiluhenkeä ja herrasmiesmäistä käytöstä esittänyt pelaaja (valitsija: Professional Hockey Writers’ Association)
Maurice ”Rocket” Richard Trophy – runkosarjan paras maalintekijä
Roger Crozier Saving Grace Award – paras torjuntaprosentti
Ted Lindsay Award – NHL:n paras pelaaja (valitsija: NHL:n pelaajayhdistyksen National Hockey League Players’ Associationin jäsenet)
Vezina Trophy – paras maalivahti (valitsija: NHL-joukkueiden managerit)
William M. Jennings Trophy – maalivahti, jonka joukkue on päästänyt vähiten maaleja runkosarjassa
Lester Patrick Trophy – kunnianosoitus työstä Yhdysvaltojen jääkiekkoilun hyväksi (valitsija: palkintokomitea, johon kuuluvat NHL:n presidentti, yksi NHL:n kuvernööreistä, New York Rangers-seuran edustaja, jääkiekon kuuluisuuksien gallerian (Hockey Hall Of Fame) rakentajien osaston edustaja, NHL-televisioijien liiton (National Hockey League Broadcasters’ Association) edustaja ja Ammattimaisten jääkiekkojournalistien yhdistyksen (Professional Hockey Writers’ Association) edustaja. Presidenttiä lukuun ottamatta kaikki jäsenet vaihtuvat vuosittain.)
NHL:n palkinnot ja kunnianosoitukset > Tähdistökentälliset

Kauden päätteeksi nimetään NHL:n ykköstähtikentällinen ja kakkostähtikentällinen. Ykköstähdistöön useimmin valittu pelaaja on puolustaja Ray Bourque, joka on valittu 13 kertaa.
NHL:n palkinnot ja kunnianosoitukset > Hockey Hall of Fame

Hockey Hall of Fame sijaitsee Torontossa Kanadassa. Hall of Fame tunnetaan ensinnäkin jääkiekkomuseona ja palkintojen säilytyspaikkana. Kuitenkin myös pelaaja, erotuomari tai muu kiekkotoimija voidaan valita Hall of Famen niin kutsuttuun kunniagalleriaan erityisen ansiokkaan uran jälkeen. Suomalaisista Hall of Fameen on valittu Jari Kurri, Teemu Selänne ja Riikka Sallinen.
Tähdistöottelu

Keskellä sarjakautta pelataan NHL:n tähdistöottelu. Show-henkisessä tapahtumassa liigan parhaat mittelevät paremmuudesta NHL:n itäisen ja läntisen konferenssin joukkueista koottujen tähtisikermien voimin. Tähdistöottelun pelipaidan on useimmin pukenut päälleen Gordie Howe, 23 kertaa.
Tunnukset

1917–1946
1946–2005
2005–
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
NHL:n viralliset suomenkieliset verkkosivut.
NHL:n pelaajayhdistyksen sivut. (englanniksi)
QuantHockey, tilastotietoja NHL ennätyksistä sekä karttoja pelaajien syntymäpaikoista. (englanniksi)
Hockeydb, sisältää tilastotietoja pelaajista ja joukkueista. (englanniksi)
Pohjois-Amerikan jääkiekkosarjat
| --- | --- |
Huippuammattilais: NHL
AAA-taso (High): AHL
AA-taso (Mid): ECHL
A-taso (Low): SPHL | FHL | LNAH
Atlanta Flames ottelussa Colorado Rockiesia vastaan vuonna 1978.
Atlanta Thrashers pudotuspeliottelussa New York Rangersia vastaan.
Stanley Cup -pokaali, jonka saa koko liigan voittaja.
Kuva NHL:n varaustilaisuudesta 2006 Vancouverin General Motors Placesta. Taustalla näkyvissä tauluissa on merkitty kierroksen varausjärjestys ja varatut pelaajat. Calgary Flames on seuraavaksi vuorossa.
Toyota Crown

| Toyota Crown |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani  Kiina
Valmistaja:  Toyota Motor Corporation
Valmistusvuodet:  1955–
Korimalli:  4-ovinen sedan (nykyään)
Luokka:  E-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Toyota Crown Majesta Lexus GS Lexus LS
Toyota Crown on Toyotan henkilöautomalli. Ensimmäinen varsinainen Crown julkistettiin 1958. Seuraavaksi esitetyt vuosiluvut ovat autojen ensiesittely- ja tuotantovuosia, eivätkä vastaa Suomeen tuotuja malleja suoraan, koska Suomessa rekisteriotteessa on merkitty rekisteröintipäivämäärä, joka Crownien osalta on melkeinpä aina vuoden tai kaksi myöhemmin kuin mitä ulkomaisilla Crown-aiheisilla julkaisuilla annetaan ymmärtää. Eli vuonna 1971 esitelty 60-sarja on pääasiassa Suomessa 1973 ensirekisteröityjä.
Toyota Crown oli ensimmäinen malli Korpivaara Oy:n aloittaessa Toyotan maahantuonnin vuonna 1964 ja se oli aikanaan suosittu taksikäytössä. 1970-luvulla maahantuoja asensi moneen maahantuotuun Crowniin Peugeotin dieselmoottorin, kunnes saataville tuli Toyotan oma dieselmoottori.
S2-S3 (1955-1962)

Ensimmäinen Crown-mallisarja esiteltiin vuonna 1958, ja se oli jatkoa 1955 esitellylle RS10-mallille, joka ei siis varsinaisesti ollut Crown, vaan vain pelkkä RS10. Tätä RS20-mallia valmistettiin vain kaksi vuotta, jonka jälkeen siitä tuli vuonna 1960 RS30. RS22L on ensimmäinen Eurooppaan tuotu Toyota, ja se tuotiin Suomeen Moskovan Teollisuusnäyttelystä vuonna 1959 Japanin Suomen suurlähetystöön. Kyseinen auto on edelleen Suomessa.
Moottorivaihtoehtoja oli kaksi; R eli 1,5-litrainen 4-sylinterinen rivimoottori, ja 3R eli 1,9-litrainen 4-sylinterinen rivimoottori.
Korimalleja oli neljä; Sedan (standard = RS20 / RS30, deluxe = RS21 / RS31, deluxe LHD = RS22 / RS32), Wagon (RS26 / RS36), Pickup (RS26 / RS36) Double Pickup (RS26)