stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikołaj Kubica

| Mitalit> Maa:   Puola.Miesten telinevoimistelu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten telinevoimistelu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten telinevoimistelu.EM-kilpailut  | Maa:   Puola> Miesten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Varsova 1969 | hyppy |  |
|  Hopeaa | Varsova 1969 | renkaat |  |
|  Pronssia | Tampere 1967 | permanto |  |
|  Pronssia | Tampere 1967 | renkaat |  |
|  Pronssia | Varsova 1969 | ottelu |  |
Mikołaj Kubica (27. lokakuuta 1945 Niedobczyce – 19. heinäkuuta 2020) oli puolalainen telinevoimistelija.
Kubica voimisteli kolmissa kesäolympialaisissa täyden ottelun: Tokiossa 1964, Méxicossa 1968 ja Münchenissä 1972. Joukkuekilpailussa hän sijoittui Münchenissä neljänneksi ja Tokiossa sekä Méxicossa viidenneksi. EM-kilpailuista Kubica saavutti yhteensä viisi mitalia: Tampereella 1967 hän saavutti permannolla ja renkailla pronssia ja Varsovassa 1969 hypyssä ja renkaissa hopeaa sekä ottelussa pronssia. Puolan mestaruuksia Kubica voitti ottelussa viisi ja yksittäisillä telineillä 30 kappaletta. Kubican Sylwester- ja Wilhelm-veljet olivat myös telinevoimistelijoita. Kubica kuoli 74-vuotiaana 19. heinäkuuta 2020.
Aiheesta muualla

Mikołaj Kubica Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Mutnedjmet

Mutnedjmet oli Egyptin 21. dynastian kuningatar. Hän oli naimisissa veljensä Psusennes I kanssa. Hän oli faarao Amenemopen ja prinssi Ankhefemutin äiti.
Kuva hänestä nuorena löytyy kahden siskonsa kanssa Luxorin temppelistä. Hänen aviomiehensä haudalla Tanisissa hänet on kuvattu kuningattarena.
Kim Jong-hun

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 1. syyskuuta 1956 (ikä 68)
Syntymäpaikka: Pohjois-Korea
Pelipaikka: puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  | 4.25 |  |
Maajoukkue
| 1973–1985 |  Pohjois-Korea |  |
Valmennusura
 ?–2007 2007–2010:  4.25  Pohjois-Korea
Kim Jong-hun (kor. 김정훈; s. 1. syyskuuta 1956) on pohjoiskorealainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Hän on toiminut Pohjois Korean maajoukkueen päävalmentajana vuosina 2007–2010.
Ura

Kim pelasi pelaajaurallaan puolustajana 1980-luvulla Pohjois-Korean pääsarjassa kansanarmeijan 4.25-urheiluseurassa, jolloin hän lukeutui maansa parhaimpiin puolustajiin.
Kim pelasi myös Pohjois-Korean maajoukkueessa ja oli maansa kapteenina 1980-luvulla. Ja oli muun muassa johdattamassa maataan neljänneksi vuoden 1980 Aasian mestaruuskisoissa. Lisäksi Kim oli mukana vuoden 1982 Aasian kisoissa, jossa Pohjois-Korea selvisi välieriin asti häviten lopulta Kuwaitille 2–3. Kim oli myös mukana vuoden 1986 MM-kisojen karsinnoissa, jossa Pohjois-Korea ei kuitenkaan selvinnyt kisoihin.
Valmennusura

Kim valittiin Pohjois-Korean päävalmentajaksi vuonna 2007 ja johdatti maansa heti menestykseen, kun Pohjois-Korea sijoittui neljänneksi vuoden 2008 Itä-Aasian mestaruuskisoissa. Myöhemmin elokuussa Kim johdatti Pohjois-Korean pronssille vuoden 2008 Aasian Challenge Cupissa, jossa se voitti pronssiottelussa Myanmarin maalein 0–4.
Kim johdatti myös Pohjois-Korean vuoden 2010 MM-kisoihin, jossa maa pelasi edellisen kerran vuoden 1966 MM-kisoissa.
Valmennusura > Meriitit

Itä-Aasian mestaruuskilpailut
4. sija: 2008
AFC Challenge Cup
Pronssia: 2008
Mikro-RNA

Mikro-RNA on lyhyt, parin kymmenen nukleotidin pituinen, yksijuosteinen RNA-molekyyli, joka estää tietyn lähetti-RNA:n toiminnan kiinnittymällä siihen, eli se hiljentää geenin. Monet mikro-RNA:ista ovat proteiinia koodaamattomilta DNA-alueilta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Solunetti: mikro-RNA
Nukleiinihapot ja niiden rakenneosat
Kirjallisuusvuosi 1736

Kirjallisuusvuosi 1736 käsittelee vuoden 1736 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Kirjanpainaja William Parks perusti Virginia Gazette -lehden, joka on Pohjois-Amerikan vanhin sanomalehti.
Englantilainen numismaatikko Martin Folkes tutki Italiassa antiikin rahoja. Tutkimustuloksensa hän esitti luennossa Observations on the Trojan and Antonine Pillars at Rome.
Julkaisuja

Péter Apor – Metamorphosis Transylvaniae
Jean-Baptiste Boyer d'Argens – Lettres juives
Joseph Butler – Analogy of Religion
John Flamsteed – Historia Coelestis Britannica (tähtitieteen perusteoksia)
Muhammad ibn Abd-al-Wahhab – Kitāb al-tawḥīd (“Kirja Jumalan ykseydestä”, wahhabilaisen liikkeen perusteksti)
Claude-Prosper Jolyot de Crébillon – Les Égarements du cœur et de l'esprit
Pierre de Marivaux – Le Télémaque travesti
Isaac Newton – Method of Fluxions (postuumisti julkaistu differentiaalilaskentaa käsittelevä teos)
Jonathan Swift – The Legion Club
François Quesnay – Essai phisique sur l’oeconomie animale
Newtonin teoksen The method of fluxions and infinite nimiösivu.
Kirjallisuusvuosi 1740

Kirjallisuusvuosi 1740 käsittelee vuoden 1740 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Gabrielle-Suzanne Barbot de Villeneuven romaanissa La Jeune Américaine, et les contes marins on vanhin tunnettu variantti tarinasta Kaunotar ja hirviö.
Vuonna 1740 perustettu Witherby Publishing Group on vanhin itsenäinen kustannusliike englanninkielisellä alueella.
Ludovico Antonio Muratorin vuonna 1740 löytämä Muratorin kaanon on varhaisin Uuden testamentin kirjojen kaanon. Se on ajoitettu noin vuoteen 170.
Julkaisuja

Johann Jakob Bodmer – Critische Abhandlung von dem Wunderbaren in der Poesie (kirjallisuustutkimus)
Johann Jakob Breitinger – Critische Dichtkunst (kirjallisuustutkimus)
Émilie du Châtelet – Institutions de physique
Olof von Dalin – Sagan om hästen
Sarah Dixon – Poems on Several Occasions (runoteos)
Antoine François Prévost – Histoire d’une grecque moderne
Samuel Richardson – Pamela, or Virtue Rewarded (varhainen kirjeromaani ja rakkausromaani)
Pu Songling – Strange Stories from a Chinese Studio (kiinaksi)
Samuel Richardson – Pamela; or, Virtue Rewarded (romaani)
Gabrielle-Suzanne Barbot de Villeneuve – La Jeune Américaine, et les contes marins
Kirjallisuusvuosi 1733

Kirjallisuusvuosi 1733 käsittelee vuoden 1733 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Kirjailija Antoine François Prévost perusti sanataidetta käsittelevän aikakauskirjan Pour et contre, jossa lukijoille esiteltiin Britannian kirjallisuutta.
Matemaatikko Abraham de Moivre kehitti todennäköisyyslaskentaa muun muassa esittämällä keinon, jolla voidaan määrittää tietyn suuruisen virheen esiintymisen toden­näköisyys. Hänen vedonlyöjien ohjekirjansa kävi hyvin kaupaksi.
Julkaisuja

Isak Ervast – Rukous Kirja kuin sisällensä pitä Rippi ja Herran Ehtollisen, niin myös Aamu ja Ehto rukouxet
William Havard – Scanderbeg, A Tragedy (näytelmä)
Pierre de Marivaux – L’Heureux Stratagème (näytelmä)
Bartholdus Vhaël – Grammatica Fennica (postuumisti, suomen kielen kielioppi)
Voltaire – Lettres philosophiques sur les Anglais
Kinema Junpo

Kinema Junpo (jap. キネマ旬報, Kinema Junpō) on japanilainen elokuvalehti, jonka perusti neljä japanilaisopiskelijaa 1919. Lehti ilmestyi alun perin kolmesti kuussa, mutta sitä on sittemmin julkaistu kahdesti kuussa.
Aiheesta muualla

Lehden viralliset internet-sivut kinejun.com
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Kinema Junpo
Käännös suomeksi
Merenkulkututka

Tyypillinen laivatutkan ARPA näyttölaite.
Merenkulkututka, laivatutka tai venetutka on aluksen navigoinnin apuväline yhdessä kompassin, satelliittipaikantimen ja tietokoneen kanssa. Se on oleellinen osa laivan komentosillan integroitua hallintajärjestelmää. Pienemmissäkin veneissä on tutkasta paljon hyötyä. Merenkulkututka onkin eräs eniten käytettyjä tutkasovelluksia.
Nykyään laite on käytössä myös vesiteiden kulunvalvonnassa (VTS-keskus) kapeilla, mutkaisilla ja runsaasti liikennöidyillä reiteillä.
Laitteisto

Merenkulkututkan pääosat ovat
lähetin-/vastaanotinyksikkö (Tx/Rx unit)
antenniyksikkö (Array- and base unit)
näyttöyksikkö (Indicator unit)
käyttötehon syöttöosa (Power unit)
Pienemmissä venetutkissa on usein yhdistettynä lähetin/vastaanotin ja antenni samaan kokonaisuuteen, minkä ansiosta pystytään muun muassa minimoimaan mikroaaltolinjan (tehonsiirtoväylä) pituus.
Laitteisto > Lähetin-/vastaanotinyksikkö (Tx/Rx unit)

Lähettimen mikroaaltotehon syöttökomponenttina on käytetty alusta asti magnetronia, joka tuottaa pulssitettua suurtaajuista värähtelyä (pulssitutka). Lähettimen huipputeho voi olla 3–60 kW.
Vastaanotin ilmaisee maalit (kaikusignaali), jotka sitten – usein monimutkaisen digitaalisen prosessoinnin tuloksena – esitetään näyttöyksikkössä.
Nykyään merenkulkututkan toiminta voi perustua myös moduloituun kantoaalto- CW-tekniikkaan. Moduloitu jatkuva-aaltoinen tutka on tunnettu jo pitkään, ja se on ollut käytössä jo vuosia sotilassovelluksissa matalan lähetystehonsa ja helposti kätkettävän lähetteensä takia. Tämän vuoksi sitä sanotaan myös kuiskaavaksi tutkaksi. Nykyään se on saatavana myös kaupallisesti. Jos taajuusmodulaatio, vaihemodulaatio tai jokin muu sopiva modulointitapa kattaa hyvin suuren osan käytettävästä taajuusalueesta, näin toimivasta tutkasta käytetään nimeä leveäkaistatutka (Broadband Radar), eli BB-tutka. Sen etuja ovat muun muassa hyvä resoluutio ja selvä kuva, pieni lähetysteho (tyypillisesti 100 mW) ja siksi vähäinen (matkapuhelimen suuruinen) säteilyhaitta ja pieni tehonkulutus sekä puolijohdelähettimen viiveetön käynnistys (magnetron vaatii yleensä 3 minuutin esilämmityksen). BB-tutkan huono puoli on pulssitutkaa vähäisempi kantama. Se ei ehkä käynnistä RACON, SART tai aktiivisen tutkaheijastimen transponderia. BB-tutka sopii parhaiten pienille aluksille, veneille ja erityisesti purjeveneille.
Laitteisto > Antenniyksikkö (Array- and base unit)

Yleisimmin käytössä on rakosäteilijäantenni. Se on aaltoputki, jonka yhdellä sivulla on tarkoin mitoitettuja rakoja rivissä. Ne muodostavat säteilijärivin ja yhteisvaikutukseltaan kapeakeilaisen antennin. Toinen malli on parabolinen peiliantenni, jossa on heijastin ja erillinen säteilijä paraabelin polttopisteessä. Se voi olla dipoli tai, etenkin mikroaalloilla, aaltoputken torvisäteilijä. Antennia pyörittää sähkömoottori vakionopeudella.
Varsinkin rakosäteilijäantenni on usein suojattu radomilla, radioaaltoja läpäisevällä sääsuojuksella. Radomi tekee myös antennin tuulikuorman pienemmäksi. Sadevälkkeen vähentämiseksi radomiin on usein lisätty kiertopolarisaattori – tiheä rivi ohuita metallilankoja – jolla on toisaalta myös pieni vaimentava ominaisuus. Pienimpien venetutkien yhdistetty lähetin/vastaanotin/antenni-rakenne on usein suojattu yhteisellä radomilla niin, että mitään liikkuvia osia ei ole sotkemassa köysiä tai aiheuttamassa tapaturmaa. Mikroaaltoaltistuksen mahdollisuus on silti olemassa, joten aivan antennin lähellä ei pidä oleskella.
Laitteisto > Näyttöyksikkö

Nykyään käytetään joko nk. rasterscan-värikuvaputkella varustettuja näyttöjä tai taulutyyppisiä tasonäyttöjä. Yleisimmin niissä esitetään PPI-kuva eli karttakuvanäyttö. Pitkään oli käytössä katodisädekuvaputki; ennen vuotta 1990 rakennetuissa laitteissa on kuvaputkinäyttöjä. Näyttöyksikkö on myös samalla laitteiston ohjausyksikkö. Yksinkertaisimmillaan laite sisältää vain näyttötason kuvalle ja säätimet tutkalle. Useimmiten tutka integroidaan kaikkiin muihin aluksen merenkulkulaitteisiin. Kompassilla saadaan tutkan kuva pysymään pohjoissuunnassa. GPS-laitteella saadaan liitettyä tutkakuvaan merikartta tietokoneesta siten, että oma sijainti näkyy oikein. Samaan näyttölaitteeseen voidaan ehkä liittää myös kaikuluotaimen näyttö. Jos useimmat laitteet voivat toimia yhdessä, vaikka olisivat erimerkkisiäkin, saadaan kustannussäästöjä. Suuremmissa aluksissa komentosiltalaitteiden integraatio on jo vakiojärjestely. Vaikka varustelu olisi vanhempikin, silti näyttöyksikkö on tavallisesti pitkälle kehittynyt ARPA-näyttöyksikkö (Automatic Radar Plotting Aid), joka helpottaa aluksen reitin suunnittelua oleellisesti juuri muiden siihen liitettyjen merenkulkulaitteiden avulla.
Antennikoneisto ja rakosäteilijäantenni. USS Theodore Roosevelt.
Kirjallisuusvuosi 1741

Kirjallisuusvuosi 1741 käsittelee vuoden 1741 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Andrew Bradford perusti Pohjois-Amerikan kolonioiden ensimmäisen aikakausilehden American Magazinen Philadelphiassa.
Arkeologisissa kaivauksissa Keski-Italiassa antiikin Tusculumin paikalla löydettiin mahdollisesti Ciceron huvilan Tusculanumin jäänteitä.
Konventikkeliplakaatti-nimisellä vuoden 1726 säädöksellä pyrittiin estämään herätysliikkeiden toiminta. Sen perusteella  Kalajoen käräjät antoi laajan selvittelyn jälkeen tuomion useille heränneille laittomien kokousten pitämisestä. Tämän tapauksen jälkeen ei heränneitä vastaan enää aloitettu näin laajoja juttuja.
Julkaisuja

Jacques Bénigne Bossuet – Traité de la connaissance de Dieu et de soi-même (postuumi romaani)
Johann Christoph Gottsched – Die deutsche Schaubühne (teatterihistoriaa)
Jean-Charles Gervaise de Latouche – Histoire de Dom Bougre, portier des Chartreux (romaani)
Ludvig Holberg –  Nicolai Klimii Iter Subterraneum (tanskalainen latinankielinen satiiriromaani)
Christoph Karl Ludwig von Pfeil – Lieder von der offenbarten Herrlichkeit und Zukcunft des Herrn, Esslingen (virsirunoutta)
Hristofor Žefarović – Stemmatographia (bulgariankielinen panslavistinen pamfletti)
Mission Control

| Mission Control |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Apple
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Ikkunanhallintaohjelma
Alusta:  macOS
Mission Control, ent. Exposé, on macOS-käyttöjärjestelmän ominaisuus. Kun Mission Controllin aktivoi, kaikki avatut ikkunat aukeavat työpöydällä pieninä, jolloin niistä voi valita haluamansa. Menetelmä esiteltiin ensi kerran Mac OS X Pantherissa vuonna 2003, jolloin sitä kutsuttiin nimellä Exposé. Exposé sekä Spaces- ja Dashboard-ominaisuudet yhdistettiin Mission Control -ominaisuudeksi vuonna 2011.
Mulde

| Mulde |
| --- | --- |
 Mulde ja Mulden tekojärvi
Alkulähde:  Erzgebirge
Laskupaikka:  Elbe
Maat:   Saksa
Pituus:  124 km
Valuma-alue:  7 400 km²

Mulde on Elben 124 kilometriä pitkä sivujoki joka virtaa Saksin ja Saksi-Anhaltin osavaltiossa Saksassa.
Mulden alkulähteet ovat Erzgebirgen vuoristossa lähellä Tšekin rajaa. Joki syntyy itse asiassa kahdesta haarasta Zwickauer Muldesta ja Freiberger Muldesta, jotka yhdistyvät Colditzissa.
Joki virtaa Colditzista luoteeseen ja matkan varrella siihen on padottu Mulden tekojärvi. Mulde yhdistyy Elbeen Roßlaussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mulde Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Mulde (Fluss)
Käännös suomeksi
Karvalehti

| Karvalehti |
| --- | --- |
 Karvalehti kuvattuna Otto Wilhelm Thomén teoksessa Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz (1885).
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ceratophyllales
Heimo::  Karvalehtikasvit Ceratophyllaceae
Suku::  Karvalehdet Ceratophyllum
Laji::  demersum
Kaksiosainen nimi
 Ceratophyllum demersum  L., 1753 
Katso myös
   Karvalehti Wikispeciesissä   Karvalehti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Karvalehti eli tankeakarvalehti (Ceratophyllum demersum, syn. Ceratophyllum apiculatum), aiemmalta nimeltään sarvikarvalehti, on juureton rehevien vesistöjen uposkasvi, joka imee ravintoa lehdillään. Laji on levinnyt eri puolille maapalloa, ja se on myös suosittu akvaariokasvi.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen karvalehti on juureton, tummanvihreä uposkasvi. Kasvin varret ovat ohuita, rentoja ja haarovia, varren nivelissä on korkeintaan yksi haara. Lehdet ovat säteittäisesti 6–8 tai joskus 10 lehden kiehkuroissa. Lehdet ovat korvakkeettomia, lähes ruodittomia ja 0,8–3 cm pitkiä. Lehden lapa on 1–2 kertaa näennäisen halkihaaraisesti liuskainen. Liuskat ovat jäykähköjä, ylöspäin kaarevia, kapeita ja selvästi hammaslaitaisia. Kukat ovat yksineuvoisia, lehtihankaisia, perättömiä, kehälehdettömiä ja lukuisten millin pituisten kehämäisten ja tasasoukkien ylälehtien suojaamia. Hedekukat ovat 2–3,5 mm leveitä, ja niissä on runsaasti heteitä. Emikukat ovat hedekukkia kapeampia, ja niiden luotti on rihmamainen. Suomessa karvalehti kukkii kesä-elokuussa, mutta kukinta on harvinaista. Vielä harvemmin se tuottaa hedelmiä. Hedelmä on 3,5–5,5 mm pitkä, pitkänomainen pähkylä. Pähkylän kärjessä on piikkimäinen, 2–7,5 mm pitkä vartalo. Pähkylän tyvellä olevien piikkien mukaan karvalehti jaetaan kahteen eri muotoon. Tavallisesti tyvellä on kaksi eripituista piikkiä (var. demersum), joskus piikit ovat vain lyhyitä nystermiä (var. apiculatum).
Suomessa esiintyy myös erittäin harvinaisena karvalehden kanssa samaan sukuun kuuluva, hyvin samannäköinen hentokarvalehti (Ceratophyllum submersum).
Levinneisyys

Karvalehti on levinnyt laajalle alueelle maapallolla. Euroopassa sitä tavataan Islantia, Kreikkaa, Bulgariaa ja mantereen arktisia alueita lukuun ottamatta koko maanosassa. Levinneisyysalue jatkuu Europasta edelleen Lähi-itään, Keski-Aasiaan ja Siperian läpi aina Japaniin, Korean niemimaalle ja Kiinaan saakka. Sitä tavataan laajalla alueella myös Etelä-Aasiassa muun muassa Intiassa ja Sri Lankassa. Karvalehti kasvaa myös eri puolilla Afrikan mannerta, suuressa osassa Pohjois-Amerikkaa, Keski- ja Etelä-Amerikassa sekä paikoin myös Australiassa.
Suomessa karvalehteä tavataan paikoitellen koko maassa Keski-Lappia myöten. Yleisin laji on Ahvenanmaalla ja Etelä-Suomessa, mutta se puuttuu suurimmasta osasta Pohjanmaata.
Karvalehti kuuluu Suomen alkuperäisiin kasvilajeihin. Fossiililöytöjen perusteella laji on levinnyt Suomeen pian jääkauden jälkeen ja menestyi erityisen hyvin jääkauden jälkeisellä lämpökaudella. Ilmaston viilennyttyä ja vesien karuunnuttua laji on säilynyt rehevimmissä järvissä nykypäiviin saakka.
Elinympäristö

Karvalehti on rehevien vesistöjen kasvi. Se kasvaa järvissä, murtovesilahdissa, rantalammikoissa ja ojissa. Sitä tavataan myös hitaasti virtaavassa vedessä. Suomessa karvalehti on vesistöjen rehevöitymisen myötä yleistynyt. Rehevillä järvillä karvalehti voi kasvaa sellaisiksi massoiksi, että se haittaa järvien virkistyskäyttöä. Koska karvalehdellä ei ole juuria, ja se lisääntyy pienistäkin pätkistä, kasvin hävittäminen niittämällä on vaikeaa.
Käyttö

Karvalehti on myös suosittu akvaariokasvi. Hyvissä olosuhteissa se kasvaa hyvin nopeasti, jopa useita senttejä päivässä. Karvalehti viihtyy vedessä, jonka lämpötila on 5–28 °C.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2010: Tankeakarvalehden levinneisyys Suomessa
Lajituntemuksen oppimisympäristö: Tankeakarvalehti (Ceratophyllum demersum)
Den virtuella floran: Karvalehti (Ceratophyllum demersum) (ruotsiksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Ceratophyllum demersum (englanniksi)
Flora of China: Ceratophyllum demersum (englanniksi)
Karvalehden lehtiä.
Karvalehden kukkia.
Karvalehtikasvusto kuvattuna Espanjassa.
Mykola Zerov

| Mykola Zerov |
| --- | --- |
 Mykola Zerov
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1890 Zinkiv, Pultavan kuvernementti
Kuollut: 3. marraskuuta 1937 (47 vuotta) Sandarmoh, Karjalan ASNT, Neuvostoliitto
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: ukraina
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Mykola Zerov, (26. huhtikuuta 1890 Zinkiv, Pultavan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 3. marraskuuta 1937 Sandarmoh, Karjalan ASNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen runoilija, kääntäjä ja kirjallisuushistorioitsija. Hänen veljiään olivat kasvitieteilijä Dmytro Zerov ja runoilija Myh'ailo Orest.
Elämänvaiheet

Zerov opiskeli kielitieteitä Kiovan yliopistossa. Hän oli 1917–1920 bibliografisen Knyhar-lehden päätoimittaja ja ukrainalaisen kirjallisuuden professori Kiovan arkkitehtuuri-instituutissa 1918–1920. Kiovan teknillisessä oppilaitoksessa 1923–1925 ja Kiovan kansanopetusinstituutissa 1923–1935. Hän opetti 1930–1933 kääntämisen teoriaa Ukrainan kielenopetusinstituutissa.
NKVD pidätti hänet huhtikuussa 1935, ja hän sai kymmenen vuoden vankeustuomion Solovetskin vankilasaarille. Uusi tuomio langetettiin 9. lokakuuta 1937, ja hänet teloitettiin Sandarmohissa vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen kunniaksi järjestetyssä poliittisten ja muiden vankien joukkoteloituksessa.
Kirjallinen toiminta

Zerovin kirjallinen toiminta runoilijana ja kääntäjänä noudatti hänen ihanteitaan ja teoreettisia periaatteitaan klassikkona ja parnassolaisena, ja hänestä tuli ukrainalaisten uusklassikkojen johtohahmo. Hän käytti sonettimuotoa ja aleksandriinimittaa. Hän käänsi runoja latinasta ja muista kielistä. Hän kirjoitti aikakauden neuvostoukrainalaisen kirjallisuuden kritiikkiä, artikkeleita kirjallisuuden kääntämisestä ja alkusanoja ukrainalaisten klassikkojen uusiin laitoksiin. Hän toimitti antologioita ja osallistui 1920-luvun kirjalliseen keskusteluun.
Zerovin kuoleman jälkeen hänen veljensä Myh'ailo Orest toimitti ja julkaisi hänen runoteoksiaan ulkomailla. Zerovin maine puhdistettiin osittain suojasään aikana 1958, ja 1966 ilmestyi valikoima hänen runojaan, mutta täyden maineenpuhdistuksen esti virallisten kriitikoiden, kuten Leonid Novytšenkon ja Mykola Šamotan, vihamielinen asenne. Hryhori Kotšurin aloitteesta Zerovin tuotantoa alettiin 1980-luvun jälkipuolella koota julkaista, ja täydellinen editio ilmestyi kaksiosaisena 1990. Zerovin kirjallisuuskritiikki ja tieteellisten kirjoitukset ilmestyivät vuonna 2003 koottuina nimellä Ukraijnske pysmenstvo ('Ukrainan kirjallisuus').
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mykola Zerov Wikimedia Commonsissa
Mulgaratin raivo

| Mulgaratin raivo> The Wrath of Mulgarath |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Holly Black & Tony DiTerlizzi
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia, nuortenkirjallisuus
Julkaistu:  7. syyskuuta 2004
Suomennos
Suomentaja:  Ulla Lempinen
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  7. helmikuuta 2005
Sivumäärä:  154
ISBN:  951-0-30211-2
Sarja: Spiderwickin kronikat
Edeltävä:  Rautapuu
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Mulgaratin raivo on Holly Blackin ja Tony DiTerlizzin kirjoittama fantasiakirja, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2004. Kirja on Spiderwickin kronikat -sarjan viides ja viimeinen osa. Se julkaistiin Suomessa 7. helmikuuta 2005. Kirjan suomensi Ulla Lempinen ja sen julkaisi WSOY.
Aiheesta muualla

Risingshadow.fi: Kirjan tietoja
| --- | --- |
Kirjat:   Haltijakirja  Silmikivi  Lucindan salaisuus  Rautapuu  Mulgaratin raivo 
Muut kirjat:   Lammenneidon laulu  Arthur Spiderwickin luonto-opas: Ihmeellinen maailma ympärillämme 
Hahmot:  Luettelo hahmoista
Muuta:   Elokuva  Videopeli  Soundtrack