stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
David Květoň
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Tšekki> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ruotsi 2006 | jääkiekko |  |
Květoň pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2007 ja 2008 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2005 ja 2006. Vuoden 2005 turnauksessa hän jakoi neljällä osumallaan Tšekin sisäisen maalipörssin voiton Martin Hanzalin kanssa ja vuoden 2006 turnauksessa Květoň jakoi tehoilla 2+5=7 joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Jiří Tlustýn kanssa.
Květoň on pelannut Tšekin A-maajoukkueessa yhteensä 21 ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 8. marraskuuta 2008 Karjala-turnauksen toisessa ottelussa Helsingissä Ruotsia vastaan.
Cedric Smith

| Cedric Smith> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1943  Bournemouth
Näyttelijä
Aktiivisena:  1976–
Merkittävät roolit:  Alec King (Tie Avonleaan) Professori X (X-Men)
Palkinnot
 Gemini (1993) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Cedric Smith (s. 1943, Bournemouth, Englanti) on englantilais-kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan televisiosarjasta Tie Avonleaan. Sarjan aikana hänet palkittiin Gemini-palkinnolla vuonna 1993. Lisäksi Smith muistetaan animaatiosarjasta X-Men Professori X:n äänenä 1990-luvulla.
Smith syntyi Englannissa, mutta muutti jo 10-vuotiaana Kanadaan, jossa hän jätti high schoolin kesken pyrkiessään laulajaksi.
Aiheesta muualla

TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
Central Park Tower (Perth)

| Central Park Tower |
| --- | --- |

Tiedot
Sijainti:  Perth, Australia
Rakennettu:  1989–1992
Käyttötarkoitus:  toimisto
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  Forbes & Fitzhardinge
Tekniset tiedot
Kerroksia:  52 + 4 maan alla
Korkeus
Antenni:  252,9 m
Kattokorkeus:  252,9 m
Ylin kerros:  196 m
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Central Park Tower on Perthissä Australiassa sijaitseva 253 metriä korkea, 52-kerroksinen toimistokäyttöön tarkoitettu pilvenpiirtäjä, joka on kaupungin korkein rakennus. Torni rakennettiin vuosina 1989–1992, ja se on rakennettu betonista. Rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Forbes & Fitzhardinge.
Buffel-luokka

| Buffel-luokka |
| --- | --- |
 Piirros luokan suojasta ja aseistuksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  2 233 t
Pituus:  62,7 m
Leveys:  12,3 m
Syväys:  4,8 m
Koneteho:  2 000 ihp
Nopeus:  11 solmua
Miehistöä:  117
Aseistus
Meritorjunta:  2 × Armstrong 9" MLR -tykkiä 4 × 30 naulan matalapaine tykkiä
Buffel-luokka oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston kahden vuosina 1867-1870 valmistetun aluksen muodostama monitoriluokka.
Suunnittelu

Luokan alukset oli valmistettu samojen suunnitelmien mukaan kuin edeltänyt Schorpioen-luokka. Alusten pituus oli 62,7 metriä ja niiden leveys oli 12,3 ja syväys 4,8 metriä. Alusten uppouma oli 2 233 tonnia. Ne oli varustettu törmäyskeulalla ja niiden miehistöksi tarvittiin 117 miestä. Miehistönmäärä nousi myöhemmin 159:ään.
Propulsiojärjestelmä koostui kahdesta kaksi sylinterisestä compound-höyrykoneesta, jotka kumpikin pyörittivät omaa 3,66 metrin potkuria. Höyryn muodostamiseksi aluksella oli neljä kattilaa. Koneisto oli suunniteltu tuottamaan 2 000 ihp:tä, mikä mahdollistaisi 12,4 solmun maksiminopeuden. Alukset kuitenkin saavuttivat ainoastaan 11,2 solmua. Niiden varastoihin sopi 152 tonnia hiiltä ja ne oli varustettu kahdella lyhyellä mastolla.
Alusten aseistuksena oli kaksi Armstrongin valmistamaa yhdeksän tuuman rihlattua tykkiä, jotka oli asennettu Coles-torneihin. Lisäksi aseistuksena oli neljä 30 naulan matalapainetykkiä. Suoja koostui vesirajaan asennetusta koko aluksen mittaisesta valurautaisesta panssarivyöstä, jonka paksuus oli keskellä 152 millimetriä kaveten päitä kohden 76 millimetriin. Tykkitornien suojana 203 millimetrin panssarointi ja panssarointi paksuni tykkiporttien reunoilla aina 279 millimetriin. Tykkitornien pohjan paksuus oli 203 millimetriä ja tulenjohtotornin seinät olivat 144 millimetriä. Panssarikansi oli paksuudeltaan 19-25 millimetriä.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hr. Ms. Buffel | Robert Napier and Sons, Glasgow | 10. kesäkuuta 1867 | 10. maaliskuuta 1868 | 22. heinäkuuta 1869 |  |
| Hr. Ms. Guinea | Amsterdamin telakka | 1867 | 5. toukokuuta 1870 | 16. lokakuuta 1873 |  |

Käännös suomeksi
David L. Leivo

David Lauri Leivo (30. joulukuuta 1890 Keuruu – 24. helmikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen tietokirjailija, kirjankustantaja ja arkkiveisujen tekijä.
Keuruun Salmin kylästä kotoisin ollut Leivo muutti Helsinkiin ja työskenteli maalarina. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän perusti Helsinkiin oman maalaus- ja sisustusliikkeensä ja vuoden 1917 lopulla hän aloitti myös pienimuotoisen kustannustoiminnan Kustannusliike Erion nimellä julkaisten omia laulupamflettejaan ja muita tekstejä. Leivolla oli yhteyksiä työväenliikkeeseen ja hän saattoi painattaa pamflettinsa Työväen kirjapainossa ja ilmoitella niistä työväenlehdissä. Leivo ei kuitenkaan toiminut aktiivisesti politiikassa tai ammattiyhdistysliikkeessä. Suomen sisällissodan loppuvaiheessa valkoiset vangitsivat Leivon ja hän joutui kesäkuussa 1918 Iso-Mjölön vankileirille. Häntä syytettiin yllytyksestä valtiopetokseen, mutta kun Leivo ilmoitti tehneensä pamflettinsa vain ansaitakseen rahaa ja välttääkseen joutumasta punakaartiin hänet vapautettiin heinäkuussa 1918. Vapauduttuaan Leivo julkaisi 1919–1920 Murikka-nimistä pilalehteä ja hän kirjoitti tähän lehteen satiirisia kuvauksia ja lauluja vankileireistä ja sodanjälkeisen Suomen vääryyksistä. Hän jatkoi myös kustannustoimintaansa aina 1950-luvulle saakka ja hän julkaisi myös uusia laulupamfletteja talvi- ja jatkosodan aikana.
Leivo julkaisi vuosien 1917–1954 välillä runo- ja laulukokoelmia, kaskukokoelmia sekä unien tulkintaan ja sukupuoli- ja ehkäisyasioihin liittyviä tietokirjoja. Suurimman osan Leivon kirjoista kustansi helsinkiläinen Kustannusliike Aatos.
David Leivo toimitti 1920–1922 ilmestynyttä Chaplin-pilalehteä ja 1922–1926 ilmestynyttä Kasku-Matti-ajanvietelehteä. Hän oli myös kevättalvella 1929 ilmestyneen Hiidenkirnu-pilalehden päätoimittaja.
Aiheesta muualla

David Leivon Murikka-pilalehden vuosikerrat 1919-1920 digitoituna Kansalliskirjastossa
David Leivon Chaplin-pilalehden vuosikerrat 1920-1922 digitoituna Kansalliskirjastossa
David Leivon Kasku-Matti-pilalehden vuosikerrat 1922-1926 digitoituna Kansalliskirjastossa
David Leivon Hiidenkirnu-pilalehden vuosikerta 1929 digitoituna Kansalliskirjastossa
Buffalo soldier

25. jalkaväkirykmentin "Buffalo soldiers"
Buffalo soldier (suom. Puhvelisotilas) oli alun perin  Pohjois-Amerikan intiaanien antama nimitys Yhdysvaltain 9. ja 10. ratsuväkirykmentin afroamerikkalaisille sotilaille, jotka osallistuivat 1800-luvun loppupuolen intiaanisotiin. Nimityksen käyttö laajeni koskemaan kaikkia vuonna 1866 perustetuissa rykmenteissä palvelleita afroamerikkalaisia joukkoja eli ratsuväkirykmenttien lisäksi myös 24. ja 25. jalkaväkirykmenttejä. Nimityksen alkuperäisestä perustelusta ei ole täyttä varmuutta, mutta sen uskotaan viittaavaan puhvelin kiharaista harjaa muistuttavaan sotilaan tukkaan sekä rohkeuteen ja peräänantamattomuuteen, mitkä intiaanien mukaan olivat puhveleille ominaisia luonteenpiirteitä.
Yhdysvaltain sisällissodan aikana Pohjoisvaltiot perustivat useita väliaikaisia mustia sotilasrykmenttejä, mutta kongressi perusti varsinaiset Buffalo soldier -rykmentit rauhanajan sotilasyksiköiksi vasta sisällissodan jälkeen vuonna 1866. Alkuperäisen lain mukaan kaikkien buffalo soldier -yksiköiden upseerien piti olla valkoihoisia. Buffalo soldier -yksiköt palvelivat intiaanisotien lisäksi muun muassa Espanjan ja Yhdysvaltain sodassa 1898 ja Filippiinien ja Yhdysvaltain sodassa 1899–1902. Sellaisinaan niitä ei osallistunut ensimmäiseen maailmansotaan, mutta toisessa maailmansodassa osa rykmenteistä osallistui taisteluihin Tyynellämerellä, Pohjois-Afrikassa ja Italiassa. Viimeiset Buffalo soldier -rykmentit olivat mukana vielä Korean sodassa 1950-luvun alussa. Sodan ollessa vielä käynnissä erilliset mustat yksiköt lakkautettiin ja niissä palvelleet siirrettiin muihin yksiköihin.
Lue myös

Henry Flipper - ensimmäinen West Pointin sotakorkeakoulusta valmistunut mustaihoinen kadetti ja vakinaisen sotaväen upseeri. Flipperistä tuli myös ensimmäinen 10. ratsuväkirykmentin mustaihoinen upseeri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Buffalo soldier Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Buffalo Soldier
Käännös suomeksi
Cheri Cheri Lady

| ”Cheri Cheri Lady” Modern Talking |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Let’s Talk About Love
 B-puoli: ”Cheri Cheri Lady (Instrumental)”
 Äänitetty : 1985
 Julkaistu: 2. syyskuuta 1985
 Formaatti: 7"- ja 12" vinyyli
 Tekijä(t): Dieter Bohlen
 Tuottaja(t): Dieter Bohlen
 Tyylilaji: synthpop
 Kesto: 03.45
 Levy-yhtiö: Ariola
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1. (9/1985)
Modern Talkingin muut singlet
| ”You Can Win If You Want” 1985 | ”Cheri Cheri Lady” 1985 | ”Brother Louie” 1986 |
Cheri Cheri Lady on Modern Talkingin vuonna 1985 ilmestynyt single. Kappale lukeutuu yhtyeen tunnetuimpiin, ja se on duon toisella albumilla nimeltä Let's Talk About Love. Se oli monien maiden ykköslistalla ilmestymisvuonna, muun muassa Suomessa, Saksassa, Libanonissa, Israelissa, Hongkongissa ja Kreikassa.
Kappaleet

Cheri, Cheri Lady – 3.45
Cheri, Cheri Lady (Instrumental) – 3.37
Central Province (Papua-Uusi-Guinea)

| Central Province |
| --- | --- |
 Central Provincen sijainti punaisella
 Lippu
Valtio:   Papua-Uusi-Guinea
Central Province (suom. Keskiprovinssi) on nimestään huolimatta Papua-Uuden-Guinean valtion toiseksi eteläisin maakunta. Siellä on yli 200 000 asukasta. Maakunnan pääkaupunki on Port Moresby, joka on samalla koko valtion pääkaupunki. Kaupunki ei tosin kuulu virallisesti Central Provinceen, vaan muodostaa oman maakuntansa.
Centralin alueella on keskeisenä kauppakielenä hiri-motu, joka poikkeaa huomattavasti Port Moresbyssa käytetystä tok-pisinistä. Centralin kuvernöörinä toimii vuodesta 2017 Robert Agarobe.
Carles Gil

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Carles Gil de Pareja Vicent
Syntymäaika: 22. marraskuuta 1992 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Valencia, Espanja
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 170 senttimetriä
Seura
Seura: Aston Villa
Pelinumero: 25
Junioriseurat
: Valencia
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2012 | Valencia B | 53 | (5) |
| 2012–2015 | Valencia | 8 | (1) |
| 2012–2014 | → Elche (laina) | 64 | (5) |
| 2015– | Aston Villa | 19 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. tammikuuta 2016.
Carles Gil de Pareja Vicent (s. 22. marraskuuta 1992 Valencia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Gil on Valencian nuorisoakatemian kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran reservijoukkueessa ollessaan 17-vuotias. Hän oli mukana edustusjoukkueen harjoituskausilla kesinä 2010–2012, minkä jälkeen hänen kanssaan solmittiin vuoteen 2016 asti ulottuva sopimus.
Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi lainasopimuksella Elcheen. Gil pelasi ensimmäisen sarjaottelunsa joukkueessa 19. elokuuta 2012 Ponferradinaa vastaan, missä hän onnistui myös maalinteossa.
Gil pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa kasvattajaseurassaan 29. elokuuta 2014 Málagaa vastaan. 28. syyskuuta 2014 hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Real Sociedadia vastaan.
Aiheesta muualla

Carles Gilin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Carlo Cavalla

Carlo Cavalla (vasemmalla)
Carlo Cavalla (19. kesäkuuta 1919 Villafranca d'Asti – 4. tammikuuta 1999) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. kesäkuuta 1943 ja nimitettiin Casale Monferraton hiippakunnan johtoon 1. maaliskuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Confalonieri, jota avustivat Andrea Pangrazio ja Franco Costa. Cavalla jäi eläkkeelle 3. kesäkuuta 1995.
Carl Theodor Zahle

| Carl Theodor Zahle |
| --- | --- |

Tanskan pääministeri
 28. lokakuuta 1909 – 5. heinäkuuta 1910  
Monarkki:  Fredrik VIII
Edeltäjä:  Ludvig Holstein-Ledreborg
Seuraaja:  Klaus Berntsen
 21. kesäkuuta 1913 – 30. maaliskuuta 1920  
Monarkki:  Kristian IX
Edeltäjä:  Klaus Berntsen
Seuraaja:  Otto Liebe
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. tammikuuta 1866 Roskilde, Tanska
Kuollut: 3. helmikuuta 1946 (80 vuotta) Kööpenhamina, Tanska
Tiedot
Puolue:  Radikaali Venstre
Carl Theodor (C. Th.) Zahle (19. tammikuuta 1866 Roskilde – 3. helmikuuta 1946) oli tanskalainen poliitikko, joka toimi Tanskan pääministerinä vuosina 1909–1910 ja 1913–1920. Hän edusti Radikaali Venstre -puoluetta.
Elämäkerta

Zahle oli suutarin poika, joka kouluttautui lakimieheksi. Hän toimi vuodesta 1891 Politiken-lehden toimittajana ja oli edustajana kansankäräjillä vuodesta 1895 alkaen. Hän kuului aluksi liberaaliin Venstrereformpartiet-puolueeseen, jonka hajottua vuonna 1905 hänestä tuli Radikaalin Venstren johtohahmo. Zahle onnistui kaatamaan epäluottamuslauseella Ludvig Holstein-Ledreborgin hallituksen ja tuli itse ensimmäisen kerran pääministeriksi lokakuussa 1909, mutta joutui eroamaan seuraavan vuoden heinäkuussa. Hän pyrki tuolloin muuttamaan varsinkin maanpuolustuslakia siten, että Tanskan armeijaa kevennettäisiin. Vuosina 1911–1913 Zahle toimi Stegen kaupungin pormestarina.
Zahle palasi pääministeriksi kesäkuussa 1913 ja saavutti toisella pääministerikaudellaan suuren vaikutusvallan. Hänen hallituksensa sai ensimmäisen maailmansodan aikana poikkeukselliset valtaoikeudet ja toteutti monia merkittäviä uudistuksia. Se muun muassa uudisti vuonna 1915 parlamentin antamalla naisille äänioikeuden, muuttamalla kansankäräjien vaalitavan suhteelliseksi ja poistamalla ylähuoneen eli maapäivien (landsting) vaaleista etuoikeutetut äänestäjäryhmät, myi vuonna 1917 Tanskan Länsi-Intian saaret pois, antoi vuonna 1918 Islannille itsehallinnon ja lakkautti eräitä vanhentuneita maanomistusjärjestelyitä. Puolueloikkausten seurauksena Zahlen hallitus menetti vuoden 1920 alussa kapean enemmistönsä parlamentissa, jolloin kuningas Kristian X painosti Zahlea jättämään eronpyyntönsä. Kuninkaan kyseenalaisena pidetty toimi synnytti Tanskassa niin sanotun pääsiäiskriisin.
Zahle siirtyi vuonna 1928 kansankäräjiltä ylähuoneeseen, jossa hän oli vuoteen 1939. Hän toimi vielä oikeusministerinä Thorvald Stauningin hallituksessa vuosina 1929–1935 sekä maapäivien puhemiehenä vuosina 1936–1939.
Ciriaco Sforza

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 2. maaliskuuta 1970 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Wohlen, Aargau, Sveitsi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 cm
Seura
Seura: avoin
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1989–1990 |  FC Aarau | 22 | (3) |
| 1990–1993 |  Grasshoppers | 75 | (7) |
| 1993–1995 |  FC Kaiserslautern | 61 | (15) |
| 1995–1996 |  Bayern München | 30 | (2) |
| 1996–1997 |  Internazionale | 26 | (2) |
| 1997–2000 |  FC Kaiserslautern | 91 | (4) |
| 2000–2002 |  Bayern München | 35 | (1) |
| 2002–2006 |  FC Kaiserslautern | 47 | (1) |
Maajoukkue
| 1991–2001 |  Sveitsi | 79 | (7) |
Valmennusura
2006–2008:  FC Luzern
2009–2012:  Grasshoppers
2014–2015:  FC Wohlen
2015:  FC Thun
2019–2020:  FC Wil
2020–2021:  FC Basel
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ciriaco Sforza (s. 2. maaliskuuta 1970 Wohlen, Aargau, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Sveitsin jalkapallomaajoukkueen avainpelaajiin 1990-luvulla kuulunut Sforza lopetti aktiiviuransa 2006.
Ura pelaajana > Seurajoukkueissa

Sforza aloitti uransa FC Wohlenin joukkueessa kotikaupungissaan. 19-vuotiaana nuorukaisena hän siirtyi 1989 FC Aaraun joukkueeseen, jossa teki vaikutuksen niin kommentaattoreihin kuin faneihinkin. Sveitsin suurseura Grasshopper-Club Zürich hankkikin nuoren keskikenttämiehen riveihinsä 1990. Sforza edusti Grasshoppersia kolme kautta ja voitti Sveitsin mestaruuden 1991.
1993 Sforza siirtyi Saksan viheriöille 1. FC Kaiserslauternin joukkueeseen. Kaiserslauternissa Sforzasta tuli keskikentän vakiohahmo ja häntä pidettiin yleisesti yhtenä Bundesliigan parhaista keskikenttäpelaajista. 1995 Otto Rehhagel hankki Sforzan yhdessä muun muassa Jürgen Klinsmannin kanssa FC Bayern Müncheniin tuomaan menestystä baijerilaisseuralle. Ero pienen Kaiserslauternin ja jättiläismäisen Bayernin välillä oli suuri ja Sforza joutui poikkiteloin muun muassa Klinsmannin ja Lothar Matthäusin kanssa. Mestaruus karkasi "FC Hollywoodilta" toisen kerran peräkkäin ja Rehhagel sai lähteä ennen kauden loppua. Riitainen joukkue onnistui kuitenkin Franz Beckenbauerin kommennolla voittamaan UEFA Cupin finaalissa FC Girondins de Bordeaux'n yhteismaalein 4–1.
Sforza jätti Bayernin yhden ongelmaisen kauden jälkeen ja siirtyi 1996 FC Internazionale Milanoon. Italialaissveitsiläiset sukujuuret omaava Sforza iloitsi siirrostaan Interiin, mutta loppujen lopuksi hän ei sopeutunut hyvin joukkueeseen. Entisen Sveitsin maajoukkuevalmentajan Roy Hodgsonin alaisuudessa Sforza joutui katselemaan monet otteluista vaihtopenkiltä.
Ura Interissä jäi yhteen kauteen ja Sforza palasi 1. FC Kaiserslauterniin. Jo Bayernista tutun päävalmentaja Otto Rehhagelin opein Sforza ja kumppanit loistivat kaudella 1997–1998 ja Kaiserslautern juhli yllätysmestaruutta. Kauden 1999–2000 päätteeksi Sforza päätti yrittää uudestaan FC Bayern Münchenin paidassa. Sveitsiläinen jäi taas kerran sivuosaan ja vietti valtaosan otteluista vaihtopenkillä. Sveitsiläisen meriittilistalle kirjattiin Saksan mestaruus ja Mestarien liigan voitto 2001, vaikka hän istui finaalin vaihtopenkillä.
2002 Sforza palasi 1. FC Kaiserslauterniin. Joukkue ajautui kriisiin ja valmentajat vaihtuivat tiuhaan. Lopulta kauden 2005–06 päätteeksi Kaiserslauternin kohtalona oli putoaminen pääsarjatasolta. Kauden päätteeksi loukkaantumisista kärsinyt Sforza ripusti nappulakengät naulakkoon.
Ura pelaajana > Maajoukkueessa

Sforza debytoi Sveitsin maajoukkuepaidassa elokuussa 1991. Sforza kuului Roy Hodgsonin avainpelaajiin matkalla MM-kisoihin 1994. Sforza oli mukana lopputurnauksessa ja oli kentällä kaikissa neljässä Sveitsin pelaamassa ottelussa.
Sforza edusti maataan myös EM-kisoissa 1996. Tällä kertaa Artur Jorgen luotsaama alppimaa jäi alkulohkoon, mutta Sforza pelasi kaikki ottelut. Hän lopetti maajoukkueuransa vuonna 2001.
Ura valmentajana

Sforza palasi 2006 kotimaahansa ja seurasi hollantilaista René van Eckiä Sveitsin liigaan nousseen FC Luzernin päävalmentajana. Ensimmäisellä päävalmentajakaudellaan Sforza luotsasi Luzernin liigassa kahdeksanneksi ja seura vältti putoamisen. Kaudella 2007/08 Sforza johdatti Luzernin Sveitsin liigassa kuudenneksi, mutta erosi tehtävistään kauden jälkeen.
Kesäkuussa 2009 Sforza palasi valmennustehtäviin allekirjoitettuaan kaksivuotisen sopimuksen Grasshopper-Club Zürichin kanssa. Sforzan debyyttikaudella Grasshoppers sijoittui Sveitsin liigassa kolmanneksi, mutta eroa mestaruuden voittaneeseen FC Baseliin kertyi 15 pistettä. Seuraava kausi oli vaikea ja jopa putoamiskamppailussa kauden aikana rämpinyt Grasshoppers oli vasta seitsemäs. Kun kausi 2011/12 ei sekään tuonut toivottua tulostasoa seuralle, ilmoitti Grasshoppersin johto huhtikuussa 2012 ettei Sforza jatka päävalmentajana kauden jälkeen. Hänellä oli sopimus kesään 2013 saakka. Lopulta Sforzan pesti Grasshoppersissa päättyi jo ennen kauden loppua, kun seurajohto ilmoitti Sforzan lähtevän seurasta 14. huhtikuuta pelattavan BSC Young Boys-ottelun jälkeen.
Helmikuussa 2014 Sforzasta tuli kasvattajaseuransa FC Wohlenin päävalmentaja. Seura sijoittui Sofrzan johdolla Sveitsin Challenge Leaguen kolmanneksi ja jäi nousukarsinnoista kolmen pisteen päähän. Kauden jälkeen Sforzasta tuli liigaseura FC Thunin päävalmentaja. Pesti päättyi kuitenkin lyhyeen, kun tuloksiin tyytymätön seurajohto erotti Sforzan syyskuussa 2015.
Toukokuussa 2019 Sforza palasi valmennustehtäviin lähes neljän vuoden tauon jälkeen, kun hän teki vuoteen 2022 ulottuvan sopimuksen FC Wilin kanssa. Sforza ehti valmentaa Wiliä vain yhden kauden, kun hän siirtyi syyskuun 2020 alusta FC Baselin päävalmentajaksi. Sforzan pesti suurseurassa päättyi kuitenkin potkuihin jo huhtikuussa 2021, kun Basel oli liigassa vasta viidentenä.
Saavutukset > Pelaajana

Sveitsin mestaruus: 1991
UEFA Cup: 1996
Hopeaa 1997
Saksan mestaruus: 1998, 2001
Mestarien liiga: 2001
MM-kisat 1994: 2.kierros
EM-kisat 1996: 1.kierros
Carlo Caproli

Sivu Caprolin kantaatin Quietatevi pensieri partituurista
Carlo Caproli (1615/1620 Rooma – 1692/1695 Rooma) oli italialainen säveltäjä, viulisti ja urkuri. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa useita kantaatteja, joista varhaisimmat hän sävelsi 1640-luvun alussa, jolloin hän toimi urkurina Roomassa. Caproli toimi vuosina 1649–1661 paikallisen orkesterin viulistina ja vuosina 1661–1670 myös ensiviulistina. Caproli sai elinaikanaan kutsumanimen ”del violino”.
Burkina Fason evankelisluterilainen kirkko

| Eglise Evangelique Lutherienne du Burkina Faso Burkina Fason evankelisluterilainen kirkko |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  Luterilaisuus
Johtaja:  presidentti Tanpo Tchiriteme
Yhteistyötahoja:  Kansainvälinen luterilainen neuvosto
Toiminta-alue:  Burkina Faso
Perustettu:  1996
Seurakuntia:  8
Jäseniä:  1 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Burkina Fason evankelisluterilainen kirkko (ransk. Eglise Evangelique Lutherienne du Burkina Faso) on luterilainen kirkko, joka toimii Burkina Fasossa. Kirkon jäsenmäärä on noin 1 400.
Historia

Kirkko on virallisesti perustettu ja rekisteröity vuonna 1996. Kirkko syntyi alkuvuodesta 2011 kuolleen evankelista Rufus K. Kormahin tekemän lähetystyön seurauksena.
Nykytilanne

Kirkolla on kahdeksan seurakuntaa ja neljä saarna-asemaa, joissa on noin 1 400 jäsentä. Kirkko kuuluu Kansainväliseen luterilaiseen neuvostoon.
Dominik Szoboszlai

Dominik Szoboszlai helmikuussa 2019.
Dominik Szoboszlai (s. 25. lokakuuta 2000) on unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigan Liverpoolia, johon hän siirtyi heinäkuussa 2023.
Maajoukkueura

Szoboszlai on pelannut useissa Unkarin juniorimaajoukkueissa. Unkarin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maaliskuussa 2019 EM-karsinnassa Slovakiaa vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki syyskuussa 2019 viidennessä maaottelussaan, ja tälläkin kertaa vastustajana oli EM-karsintaottelussa Slovakia. Hän on huhtikuun 2024 loppuun mennessä pelannut 40 maaottelua ja tehnyt niissä 12 maalia, Slovakian lisäksi Turkkia, Islantia, Englantia, Bulgariaa, Liettuaa, uudelleen Turkkia ja Kosovoa vastaan sekä kaksi maalia San Marinoa vastaan marraskuussa 2021 ja Montenegroa vastaan marraskuussa 2023.Hän on pelannut A-maaotteluissaan 38 kertaa avauskokoonpanossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dominik Szoboszlai Wikimedia Commonsissa
Liverpool – Englannin Valioliiga
1 Alisson |
2 Gomez |
3 Endō |
4 van Dijk |
5 Konaté |
7 Díaz |
8 Szoboszlai |
9 Núñez |
10 Mac Allister |
11 Salah |
14 Chiesa |
17 Jones |
18 Gakpo |
19 Elliott |
20 Jota |
21 Tsimikas |
26 Robertson |
38 Gravenberch |
56 Jaroš |
62 Kelleher |
66 Alexander-Arnold |
78 Quansah |
84 Bradley |
Manageri Slot
Unkarin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2024
1 Gulácsi |
2 Lang |
3 Balogh |
4 Szalai |
5 Fiola |
6 Orbán |
7 Négo |
8 Á. Nagy |
9 Ádám |
10 Szoboszlai |
11 Kerkez |
12 Dibusz |
13 Schäfer |
14 Bolla |
15 Kleinheisler |
16 Gazdag |
17 Styles |
18 Z. Nagy |
19 Varga |
20 Sallai |
21 Botka |
22 Szappanos |
23 Csoboth |
24 Dárdai |
25 Horváth |
26 Kata |
Valmentaja Rossi