stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laszlo Toth (taiteen tärvelijä)

Laszlo Toth (1. heinäkuuta 1938[lähde? ] – 11. syyskuuta 2012) oli unkarilaissyntyinen australialainen geologi, joka vandalisoi Michelangelon Pietà-veistosta Rooman Pietarinkirkossa 21. toukokuuta 1972.
Toth ryntäsi pienen vasaran kanssa Madonnan päälle huutaen ”Minä olen kuolleista noussut Jeesus!” ja irrotti sen käden kyynärpään kohdalta. Sitten hän siirtyi tuhoamaan veistoksen polvea ja nenää.
Toth toimitettiin 29. tammikuuta 1973 mielisairaalaan, josta hänet vapautettiin 9. helmikuuta 1975. Tothia vastaan ei koskaan nostettu syytettä. Hänet karkotettiin vapautuksen jälkeen Australiaan. Australian viranomaiset eivät vanginneet häntä. Hänen arveltiin myöhemmin asuneen Melbournessa.
Tothin teko herätti keskustelua siitä, ovatko arvokkaat taide-esineet turvassa ulkona ja museoissa, etenkin happosateiden ja savun takia.
Toth kuoli syyskuussa 2012.
Lasíthi

Lasíthi (kreik. Λασίθι) voi viitata seuraaviin maantieteellisiin kohteisiin Kreetan saarella Kreikassa:
Lasíthin alueyksikkö, entinen Lasíthin prefektuuri, yksi Kreetan neljästä alueyksiköstä.
Lasithi-vuoristo, vuoristo Lasíthin alueella.
Lasíthin ylätasanko, tasanko Lasíthin alueella.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lasíthi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Norisringin 200 mailin ajo

Norisringin ratapiirros.
Norisringin 200 mailin ajo on moottoriurheilukilpailu, jota on järjestetty Norisringin radalla Nürnbergissä vuodesta 1967 lähtien.
Aiheesta muualla

Norisring Historie (saksaksi)
ADAC International Norisring Race winners
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Norisring Nürnberg 200 Speedweekend
Käännös suomeksi
Kuuterneito

Kuuterneito eli Kullitar on suomalaisessa kansanperinteessä kaulan kasvaimia ja kyhmyjä, ”kaulakupuja” parantava naispuolinen henkiolento. Kullitar auttaa myös kaalien kasvatuksessa ja tekee puihin pahkoja. Kullitar on yhdistetty usein pyhään Luciaan. Nimi Kullitar tulee sanasta kulli, joka tarkoitti jotakin ruumiin pullistumaa.
Aiheesta muualla

Arno Forsius: Pyhä Lucia (Arkistoitu – Internet Archive)
Nuijakukat

| Nuijakukat |
| --- | --- |
 Cestrum
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Solanales
Heimo::  Koisokasvit
Suku::  Nuijakukat Cestrum  L.
Katso myös
   Nuijakukat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nuijakukat eli kesterit (Cestrum) on koisokasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu lähes 230 lajia ja se on heimon toiseksi laajin. Ne ovat puuvartisia kasveja, jotka esiintyvät alkuperäisinä Etelä- ja Keski-Amerikassa, Meksikossa, Karibialla, Yhdysvalloissa Floridassa. Nuijakukkiin kuuluu useita koristekasvina tunnettuja lajeja. Tulokaslajina esiintyy useita nuijakukkia Amerikan ulkopuolella, esimerkiksi oranssi- ja chilennuijakukka, Etelä-Euroopassa, Afrikassa, Aasiassa ja Australiassa.
Lajeja

oranssinuijakukka eli nuijakukka (Cestrum aurantiacum)
rohtonuijakukka (Cestrum auriculatum)
purppuranuijakukka (Cestrum elegans)
tuoksunuijakukka (Cestrum nocturnum)
chilennuijakukka (Cestrum parqui)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Cestrum
Motorsports Hall of Fame of America

Kunniagallerian museo Daytona International Speedwaylla.
Motorsports Hall of Fame of America on yhdysvaltalainen moottoriurheilun legendoista ja vaikuttajista kertova museo ja kunniagalleria (engl. Hall of Fame), joka alun perin sijaitsi Novissa, mutta siirtyi ensin Detroitin tiedekeskukseen (engl. Detroit Science Center) vuonna 2009 ja lopulta Daytona International Speedwaylle vuonna 2017. Museo-osasto koostuu laajasta valikoimasta erilaisia kulkuvälineitä ja muistoesineitä eri kilpasarjoista ja kuljettajilta. Kunniagalleria muodostuu kunniajäseniksi valituista moottoriurheilijoista, jotka valitaan seuraavin kriteerein: "Henkilö, joka on ajanut, ohjannut, omistanut, suunnitellut, rakentanut tai tukenut moottoriurheilua tai motorisoituja kulkuvälineitä tavoitteenaan nopeus-, matka- tai muut ennätykset. Kunniagallerian jäsenen täytyy olla joko eläköitynyt moottoriurheilusta ainakin kolmen vuoden ajan tai hän on osallistunut sitoutuneesti moottoriurheilutoimintaan vähintään kahdenkymmenen vuoden ajan."
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Laszlo Toth

Laszlo Toth- tai László Tóth -nimisiä henkilöitä ovat:
László Tóth (1912–1997), unkarilainen katolinen piispa
Laszlo Toth (1938–2012), unkarilais-australialainen geologi ja taiteen tärvelijä
László Tóth (s. 2000), unkarilainen autourheilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Laszlo Toth”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lapin elokuvakomissio

Lapin elokuvakomissio on järjestö, joka palvelee kotimaisia ja kansainvälisiä tuotantoyhtiöitä Lapin läänissä etsimällä niille yhteistyökumppaneita. Sen tehtävänä on markkinoida Lappia kuvauspaikkana. Lapin elokuvakomissio  on perustettu vuonna 2008.
Lapin elokuvakomission toimintaa rahoittivat vuoteen 2014 asti  Lapin liitto (EAKR ja valtio), sen jälkeen alueen kunnat, lappilaiset yritykset ja matkailun alueorganisaatiot.  Lapin elokuvakomissio toimii Lapin markkinointi- ja viestintätoimisto House of Laplandin yhteydessä.
Lapin elokuvakomission elokuvakomissaarina toimii Anna Niemelä, ja apulaiselokuvakomissaarina Kirsikka Paakkinen.
Aiheesta muualla

Lapin elokuvakomissio
Need for Speed Heat

| Need for Speed Heat |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Ghost Games
Julkaisija:  Electronic Arts
Jakelija:  Humble Store, PlayStation Store, Microsoft Store, Steam ja Origin
Ohjaaja:  Riley Cooper
Pelisarja:  Need for Speed
Pelimoottori:  Frostbite 3
Julkaistu:   8. marraskuuta 2019
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille 
Alusta:  Microsoft Windows PlayStation 4 Xbox One
Jakelumuoto:  Blu-ray-levy, digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Need for Speed Heat on Ghost Gamesin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema ajopeli Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle. Se on Need for Speed -videopelisarjan 24. osa.
Pelaaminen

Need for Speed Heat keskittyy avoimen maailman Palm Cityyn, joka on kuvitteellinen versio Miamista. Aika ei kulu dynaamisesti, vaan pelaaja voi itse valita pelaako yö- vai päiväkisoja. Päivisin pelaajat voivat osallistua laillisiin ajokilpailuihin, joista saa palkinnoksi rahaa. Pelaajat voivat öisin osallistua laittomiin katukisoihin, jolloin voi kerätä mainetta itselleen. Mitä enemmän mainetta pelaaja kerää, sitä aggressiivisemmiksi poliisit tulevat. Pelaajien täytyy karata poliiseilta, sillä kiinni jäädessään menettää yöllä kerätyn maineen.
Kehitys

Videopeli paljastettiin trailerilla 14. elokuuta 2019 ja julkaistiin 8. marraskuuta 2019. Electronic Arts päätti siirtää tulevien Need for Speed -pelien kehittämisen takaisin Criterion Gamesille. Videopelin viimeisenä päivityksenä tuli ristiinpeluu kesäkuussa 2020, joka on myös ensimmäinen EA:n peli sillä ominaisuudella.
Aiheesta muualla

Need for Speed Heat MobyGamesissa (englanniksi)
| --- | --- |
Pelisarja::  The Need for Speed (1994) II III: Hot Pursuit (1998) High Stakes Porsche Unleashed Hot Pursuit 2 Underground Underground 2 Most Wanted (2005) Carbon ProStreet Undercover Shift Nitro World Hot Pursuit (2010) Shift 2: Unleashed The Run Most Wanted (2012) Rivals No Limits Need for Speed (2015) Payback (2017) Heat (2019)
Muut osat::  V-Rally V-Rally 2 V-Rally 3 Motor City Online
Laatokka (albumi)

| Laatokka Viipurin Lauluveikot |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1975
 Formaatti: LP-levy
 Kesto: 37.24
Viipurin Lauluveikot muut julkaisut
| Joulu- ja hengellisiä lauluja 1970 | Laatokka 1975 | Oomme Karjalaa muistaneet 1984 |
Laatokka on Viipurin Lauluveikkojen studiolevy vuodelta 1975.
Kappaleet

Laatokka – 3.08
Kauan siit' on – 2.48
Kulkeissani vainiolla – 2.08
Tuonne taakse metsämaan – 1.49
Pieni kansanlaulu – 1.44
Elli Dunbar – 2.17
Hän kulkevi kuin yli kukkien – 1.45
Karjalan kunnailla – 2.32
Virta venhettä vie – 2.59
Sjöfararen vid milan – 2.13
Tuulan tei – 1.16
Sinun vuokses tuskaa monta – 2.16
On kristalli hieno – 2.03
Tuomittu katti – 1.12
Tuutulaulu – 2.05
Sydämeni laulu – 2.08
Suomen laulu – 2.53
Langton Douglas Fox

Langton Douglas Fox (21. helmikuuta 1917 Golders Green – 26. heinäkuuta 1997) oli brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Peter Emmanuel Amigo 30. toukokuuta 1942, ja hänet nimitettiin walesilaisen Menevian hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Mauran titulaaripiispaksi 18. lokakuuta 1965. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Edward Petit, jota avustivat Cyril Conrad Cowderoy ja Thomas Holland.
Fox sai 16. kesäkuuta 1972 nimityksen Menevian piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 5. helmikuuta 1981. Hän osallistui Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen neljänteen istuntoon.
Käpälälauta

Käpälälauta on perinteinen suden tai ketun metsästyksessä käytetty ansa. Käpälälauta pystytetään maahan tai veistetään kolmihaaraiseksi ketulle noin 170–200 cm:n mittaiseksi jätettyyn kantoon.
Käpälälaudan kärkeen laitetaan syötti niin korkealle, ettei peto yllä siihen hampaillaan, vaan yrittää pudottaa syötin käpälillään, jolloin käpälä saattaa tarttua eläimen pudotessa laudan molemmissa sivuissa oleviin loviin. Käpälästään juuttunut peto jää siis lautaan roikkumaan.
Käpälälauta on levinnyt koko euraasialaiselle havumetsävyöhykkeelle Skandinaviasta Japaninmerelle saakka. Siitä on päätelty keksinnön olevan ikivanha. Käpälälautoja käytettiin Suomessa vielä 1900-luvun alkupuolella, harvinaisuutena myöhemminkin, mutta ei enää sen riistaeläimelle aiheuttaman kärsimyksen vuoksi, eli se on kielletty. Nykyään metsästyslain sallimat ansat ovat jalkanaru ketulle, hetitappavia rautoja tai loukkuja, jotka eivät vahingoita eläintä.
Sanonta jäädä käpälälautaan tarkoittaa kiikkiin eli kiinni jäämistä jostakin teosta.
Nixie-putki

Kymmenen numeron GN-4 Nixie-putki
Nixie-putki eli kylmäkatodinäyttö on sähköinen laite, joka näyttää numeroita tai muuta tietoa hyödyntämällä hehkupurkausta.
Kylmäkatodinäyttö sisältä
Lasiputkessa on johdinsilmukka-anodi ja useita katodeja, jotka on muotoiltu luvuiksi tai muiksi merkeiksi. Yhden katodin virransyöttö ympäröi sen oranssilla hehkupurkauksella. Putki on täytetty matalapaineisella kaasulla, yleensä pääosin neonilla, johon on lisätty usein vähän elohopeaa tai argonia (Penningin kaasusekoituksessa).
Vaikka koje muistuttaa tyhjiöputkea, sen toiminta ei perustu kuumennetun katodin termiseen elektroniemissioon. Tämän vuoksi sitä kutsutaankin kylmäkatodiputkeksi, joka on eräs kaasulla täytetyn putken tyyppi, ja se on neonputken muunnelma. Putket eivät yleensä ylitä 40 °C lämpötilaa useimmissa huoneenlämmön toimintaolosuhteissa. Saman aikakauden tyhjiöfluoresenssinäytöt perustuvat aivan eri tekniikkaan: niissä on kuumennettava katodi, ohjaushila ja muotoillut anodit. Nixie-putkessa ei ole lämmitintä eikä ohjaushilaa vaan tyypillisesti yksi anodi (johdinsilmukan muotoinen eikä sitä pidä sekoittaa ohjaushilaan) ja paljaasta metallista muotoillut katodit.
Rakenne ja toiminta

Nixie-putken yleisimmässä versiossa on kymmenen katodia, jotka on muotoiltu numeroiden 0-9 muotoisiksi sekä toisinaan myös desimaalipiste tai kaksi, mutta on myös muunnelmia, joissa on eri kirjaimia, opasteita ja merkkejä. Koska numerot ja muut merkit on järjestetty peräkkäin, jokainen niistä näkyy eri syvyydessä, mikä antaa Nixie-putkille omanlaisensa ulkonäön. Samantapainen laite, Pixie-putki, käyttää kaavainta, jossa on numeroiden muotoiset reiät muotoiltujen katodien sijaan. Joissakin venäläisissä Nixie-putkissa, kuten ИH-14:ssä (IN-14:ssä), käytettiin ylösalaisin olevaa lukua 2 lukuna 5, tiettävästi valmistuskustannusten säästämiseksi, koska sille ei ole muutakaan selkeää teknistä tai esteettistä syytä.
Jokainen katodi voidaan saada hehkumaan tunnusomaisesti neonin punaoranssin värisenä syöttämällä muutaman milliampeerin 170 V tasavirtaa, joka on läpilyöntijännitteen alapuolella. Virran rajoitus toteutetaan tavallisesti muutaman kymmenen tuhannen ohmin anodivastuksella. Nixie-putkilla on negatiivinen resistanssi, ja ne ylläpitävät hehkunsa tyypillisesti 20-30 V läpilyöntijännitteen alapuolella. Tyypeissä on joitakin värimuunnelmia, jotka johtuvat käytettävistä erilaisista kaasuseoksista. Myöhempiin pidemmän käyttöiän putkiin on lisätty elohopeaa katodipölyynnyksen vähentämiseksi, minkä vuoksi niiden lähettämä valo on siniseen tai sinipunaiseen vivahtavaa. Nämä värit suodetaan joissakin putkissa pois lasin punaisella tai oranssilla suodinpinnoitteella.
Eräs Nixie-putken eduista on se, että katodit on muotoiltu typografisesti todellisten merkkien muotoisiksi. Ne eivät ole numeerisessa järjestyksessä suurimmassa osassa tyypeistä, vaan ne järjestetty siten, että etummaiset katodit pimentävät takimmaisia mahdollisimman vähän. Yksi tällainen järjestys on 6 7 5 8 4 3 9 2 0 1 edestä taakse. Venäläisissä ИH-12A (IN-12A) ja ИH-12Б (IN-12B) -putkissa käytetään järjestystä 1 6 2 7 5 0 4 9 8 3 edestä taakse [lähde? ], jossa 5 on ylösalaisin oleva 2. 12B-putkissa on desimaalipiste pohjalla, kaukana vasemmalla, lukujen 8 ja 3 välissä.
Käyttökohteet ja kestoikä

Nixie-putkia käytettiin numeronäyttöinä ensimmäisissä jännitemittareissa, monitoimimittareissa, taajuuslaskimissa ja monissa muissa laitteissa. Niitä käytettiin myös kalleissa digitaalisissa kelloissa tutkimus- ja sotilaskäytössä, ja ensimmäisissä sähköisissä työpöytälaskimissa, kuten ensimmäisessä niistä eli vuoden 1961 Sumlock-Comptometer ANITA Mk VII:ssä, ja jopa ensimmäisissä sähköisissä puhelinkeskuksissa. Myöhemmissä aakkosnumeerisissa muunnelmissa käytettiin 14-osaista näyttöä, jolle löytyi käyttöä lentoasemien aikataulunäytöissä ja pörssin nauhakirjoitinten näytöissä. Joissakin hissien kerrosnäytöissä käytettiin Nixie-putkia.
Nixie-putken keskimääräinen käyttöikä vaihteli ensimmäisten 5 000 tunnista kehittyneimpien tyyppien jopa 200 000 tuntiin ja ylikin. Kylmäkatodinäytön hajoamiseen ei ole yksittäistä suurta syytä lukuun ottamatta mekaanista vikaa. Jotkin lähteet esittävät, että hehku, joka ei ulotu koko kirjoitusmerkin alueelle eli "katodimyrkytys" tai hehkun esiintyminen muualla putkessa, eivät ole hyväksyttäviä syitä.
Nixie-putket ovat herkkiä monille vioille, joita ovat mm:
yksinkertainen murtuminen
halkemat ja vuodot, jotka päästävät ilmaa ilmatiiviiseen putkeen
katodimyrkytys, joka estää osaa tai kokonaista merkkiä tai merkkejä hehkumasta
kasvanut läpilyöntijännite, joka aiheuttaa välkkymistä tai muuta häiriötä valolle
metallikohtioiden katodipölyynnys lasikuoressa, mikä estää katodien näkymisen
sisäisten piirien katkokset ja oikosulut, jotka voivat johtua väärinkäytöstä tai katodipölyynnyksestä
Jos Nixie-putkea käytetään ohjearvoista poikkeavilla sähköarvoilla, se edistää sen hajoamista varsinkin, jos käytetään ylivirtaa, joka lisää kohtioiden katodipölyynnystä, mikä on joissakin äärimmäistapauksissa johtanut putken katodien täydelliseen pirstoutumiseen.
Katodimyrkytystä voidaan vähentää rajoittamalla putken läpi kulkeva virta selvästi enimmäisarvon alle, käyttämällä ilmiötä ehkäiseviä materiaaleja (esimerkiksi. silikaatitonta ja alumiinitonta ainetta) Nixie-putken valmistuksessa tai ohjelmoimalla laite näyttämään kaikki numerot jaksottain, jotta myös harvoin käytetyt luvut aktivoituvat.
Ainakin vielä vuonna 2006 useat valmistajat valmistivat yleisiä Nixie-putkityyppejä varaosiksi, mikä takaa niiden ja laitteiden, joissa niitä on käytetty, pitkäikäisyyden. Nixie-putket ovat edelleen yleisiä hyvissä käyttöolosuhteissa, vaikka monet niistä ovat olleet käytössä 30-40 vuotta tai enemmän. Tällaisia tuotteita voi löytää helposti ylijääminä todella halvalla. Nixie-putkia valmistettiin paljon Neuvostoliitossa vielä 1980-luvullakin, joten venäläisiä ja itäeurooppalaisia kylmäkatodinäyttöjä on saatavilla.
Vaihtoehdot ja seuraajat

Muita samaan aikaan käytössä olleita numeerisia näyttötekniikoita olivat taustavalaistut transparenssinäytöt, valoputket, taka- ja reunavalaistut valo-opastenäytöt (joissa kaikissa käytettiin hehku- tai neonlamppuja valaisemiseen), Numitron-hehkulankanäytöt, Panaplexin 7-osaiset näytöt sekä tyhjiöfluoresenssinäyttöputket. Ennen kuin Nixie-putket yleistyivät, numeeriset näytöt olivat pääosin mekaanisia, ja niissä käytettiin askelmekanismia numeroiden näyttämiseen joko suoraan käyttämällä moottoreiden pyörittämiä lieriölaakereita, joihin oli painettu luvut, tai epäsuorasti johdottamalla askelkytkinten lähdöt ilmaisinvaloille. Myöhemmin askelkytkimiä käytettiin joissakin vanhanmallisissa kelloissa ohjaamaan Nixie-putkia.
Loistediodit ja tyhjiöfluoresenssinäytöt syrjäyttivät Nixie-putket 1970-luvulla, usein 7-osaisina näyttöinä. Tyhjiöfluoresenssinäytöissä käytetään kuumaa hehkulankaa elektronien emittoimiseen, ohjaushilaa ja loisteaineella pinnoitettuja anodeja, jotka ovat samanlaisia kuin kuvaputkessa. Anodeista on muotoiltu numeroiden lohkoja, kuvapisteitä tai kokonaisia kirjaimia, merkkejä tai sanoja. Nixie-putket tarvitsevat yleensä 180 volttia hehkuakseen, mutta tyhjiöfluoresenssinäytöt tarvitsevat melko pienen käyttöjännitteen, joten niitä on helpompi ja halvempi käyttää. Tyhjiöfluoresenssinäyttöjen sisäinen rakenne on yksinkertainen, joten niiden kuva on kirkas, terävä ja rajoittamaton. Tyhjiöfluoresenssinäytön lasikuorta ei ole täytetty matalapaineisella kaasuseoksella kuten Nixie-putkessa, vaan se on tehty tyhjiöksi.
Nixie-putkien ohjaamiseen oli saatavilla korkeajännitteisiä piirisiruja, kuten 7441/74141. Loistediodit sopivat paremmin pienjännitteisiin mikropiireihin, mikä oli etu esimerkiksi taskulaskimissa, digitaalikelloissa ja kädessä pidettävissä mittalaiteissa. Ledit ovat paljon pienempiä ja vankempia, koska niissä ei ole haurasta lasikuorta, ja ne kuluttavat vähemmän virtaa kuin saman käyttötarkoituksen tyhjiöfluoresenssinäytöt tai Nixie-putket.
Uudelleensyntyminen

Monet elektroniikkaharrastajat ovat osoittaneet kiinnostusta Nixie-putkien elvyttämiseen johtuen heidän tyytymättömyydestään nykyaikaisten digitaalisten näyttöjen ulkonäköön ja nostalgisesta kiintymyksestä vanhanaikaisen tekniikan tyyliin. Myymättömiä putkia, jotka ovat olleet varastoissa vuosikymmeniä, ostetaan ja käytetään etenkin kotitekoisissa digitaalikelloissa. Kylmäkatodinäyttöjä pidettiin kultakautenaan yleisesti liian kalliina massatuotettuihin kuluttajatuotteisiin kuten kelloihin. Nykyinen kysynnän paisuminen on saanut etenkin suurten putkien hinnat nousemaan merkittävästi, ja suurimmat Nixie-putket ovat pääosin keräilijöiden käsissä. Rodan CD47/GR-414:ia (220 mm korkea) on myyty satojen dollareiden kappalehinnalla, sillä nämä putket ovat todella harvinaisia. Myös muiden suurten, yli 25 mm korkeiden, lukuja näyttävien Nixie-putkien hinnat ovat kaksin- tai kolminkertaistuneet tai kasvaneet jopa enemmän vuosien 1998 ja 2005 välillä.
Putken itsensä lisäksi tarvitaan myös suhteellisen korkeajännitteinen piiri putkea ohjaamaan. Alkuperäiset 7400-sarjan yhdennetyt ohjauspiirit, kuten 74141 BCD -dekooderiohjain, ovat olleet pitkään pois tuotannosta, ja ne ovat harvinaisempia kuin NOS-putket. Valko-Venäjän luettelon mukaan 74141 ja sen neuvostovastine K155ID1 ovat edelleen tuotannossa. Nykyisin on saatavilla halpoja ja nykyaikaisia liitostransistoreja korkeajännitteisillä nimellisarvoilla (esim. MPSA92 ja MPSA42), mikä on epätavallinen esimerkki alkuperäisen mikropiirirakenteen korvaamisesta erillisillä transistoreilla.
Systron-Donnerin taajuuslaskin, jossa on Nixie-putkilla toteutettu näyttö vuodelta 1973
Tämä ИН-19А (IN-19A) Nixie-putki näyttää merkkejä, mukaan lukien %:n ja ° C:n
ИH-14 (IN-14) Nixie-putket, joissa lukee "25".  Huomaa, miten 5 on ylösalainen 2.
Kuvassa näkyy Nixie-putken pinottu numerojärjestys. (ZM1210)
Kaksi NL-5441 -kylmäkatodinäyttöä
Nixie-kello, jossa on kuusi ZM1210-putkea, jotka on valmistanut Telefunken .
Nixie-putkirannekello Applen toisen perustajan, Steve Wozniakin ranteessa.
Käännös suomeksi
Käpäsen rakkausseikkailu

| Käpäsen rakkausseikkailu |
| --- | --- |
Tuottaja:  Hjalmar V. Pohjanheimo
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Lyyra Filmi
Ensi-ilta:  30. elokuuta 1914
Kesto:  12 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  ei tiedossa
Edeltäjä:  Tuiskusen kuherruskuukausi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Käpäsen rakkausseikkailu on vuonna 1914 valmistunut suomalainen Hjalmar V. Pohjanheimon tuottama mykkäelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa 30. elokuuta 1914 Lyyra-teatterissa Helsingissä.
Elokuvassa herra Käpäs lähtee seuraamaan aamukävelyllä olevaa neitiä, mutta herra Kurso ei katso hyvällä tyttärensä seuraan tungettelevan miehen edesottamuksia. Elokuva on kuvattu Helsingissä, mutta sen tekijöistä ei ole tietoa eikä siitä ole säilynyt kuva-aineistoa.
Elokuva on jatko-osa samana vuonna valmistuneelle elokuvalle Tuiskusen kuherruskuukausi.
Neejärvi

| Neejärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°41′21″N, 24°10′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pukalan valuma-alue (35.39)
Laskuoja:  oja Pukalaan 
Järvinumero:  35.395.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  140,9 m  
Rantaviiva:  4,197 km  
Pinta-ala:  19,639 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiNeejärvi 
Neejärvi  on Pirkanmaalla Orivedellä Pukalan kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 19,6 hehtaaria ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 950 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 4,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Pukalan valuma-alueella (35.39), jonka Neejärven valuma-alueeseen (35.395) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 140,9 metriä mpy.
La Caméra de Claire

| La Caméra de Claire |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Hong Sang-soo
Käsikirjoittaja:  Hong Sang-soo
Tuottaja:  Hong Sang-soo
Säveltäjä:  Dalparan
Kuvaaja:  Lee Jinkeun
Leikkaaja:  Ham Sung-won
Pääosat:   Isabelle Huppert  Kim Min-hee 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Etelä-Korea 
Tuotantoyhtiö:   Les Films du Camélia (Ranska)  Jeonwonsa Films (Etelä-Korea) 
Ensi-ilta:   2017-5-2121. toukokuuta 2017 (Cannesin elokuvajuhlat, Ranska)  
Kesto:  69 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska, korea, englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
La Caméra de Claire (hangul: 클레어의 카메라; uudistettu latinisaatio: Keulleeoui kamela; kansainväliseltä nimeltään Claire’s Camera) on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut Hong Sang-soo ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama ranskalais-eteläkorealainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert ja Kim Min-hee.
Juoni

Elokuva-alan yrityksessä esimiehenä työskentelevä Jeon Manhee (Kim Min-hee) saa yllättäen potkut pomoltaan Nam Yanghyeltä (Chang Mi-hee) Cannesin elokuvajuhlien aikana. Myöhemmin käy ilmi, että Yanghye irtisanoi Manheen mustasukkaisuuden sokeuttamana eikä Manheen epärehellisyyden takia. Yanghye on mustasukkainen Manheen ja elokuvantekijän So Wansoon (Jung Jin-young) rakkaussuhteesta.
Pariisilainen opettaja ja kirjailija Claire (Isabelle Huppert) on Cannesiin saapunut turisti. Kun hän kävelee pitkin Promenade de la Croisetten rantakatua ja ottaa valokuvia Polaroidin pikakamerallaan, hän tutustuu Manheen kanssa ja muodostaa tämän kanssa ystävyyden. Clairella on myös omat erilliset kanssakäymisensä niin Yanghyen kuin Wansoonkin kanssa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Isabelle Huppert  | … |  Claire   |
|  Kim Min-hee  | … |  Jeon Manhee   |
|  Chang Mi-hee  | … |  Nam Yanghye   |
|  Jung Jin-young  | … |  So Wansoo   |