stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1952
Syntyneitä > Lokakuu–joulukuu

7. lokakuuta – Vladimir Putin, Venäjän presidentti
8. lokakuuta – Reijo Kela, suomalainen tanssija, koreografi ja performanssitaiteilija
10. lokakuuta – Björn Wahlroos, suomalainen pääjohtaja
12. lokakuuta – Antti Hytti, suomalainen säveltäjä ja äänisuunnittelija (k. 2021)
12. lokakuuta – Hannu Luntiala, suomalainen ylijohtaja ja kirjailija
19. lokakuuta – Wanja Lundby-Wedin, ruotsalainen ammattiyhdistysjohtaja
22. lokakuuta – Jeff Goldblum, yhdysvaltalainen näyttelijä
22. lokakuuta – Kirsti Manninen, suomalainen kirjailija
24. lokakuuta – Matti Olavi Ranin, suomalainen näyttelijä
26. lokakuuta – Lars Peter Hansen, vuoden 2013 Nobelin taloustieteen palkinnon saanut yhdysvaltalainen taloustieteilijä
27. lokakuuta – Topi Sorsakoski, suomalainen laulaja (k. 2011)
31. lokakuuta – Anita Rubin, suomalainen tulevaisuudentutkija
3. marraskuuta – Kaarlo Kalliala, suomalainen piispa
8. marraskuuta – Gennadi Timtšenko, venäläinen liikemies ja miljardööri
8. marraskuuta – Alfre Woodard, yhdysvaltalainen näyttelijä
9. marraskuuta – Jack W. Szostak, vuoden 2009 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut brittilis-kanadalainen lääketieteen tutkija
16. marraskuuta – Shigeru Miyamoto, japanilainen videopelisuunnittelija
17. marraskuuta – Päivi Kautto-Niemi, suomalainen iskelmälaulaja
27. marraskuuta – Sheila Copps, kanadalainen poliitikko ja ministeri
29. marraskuuta – John D. Barrow, englantilainen kosmologi, fyysikko ja matemaatikko (k. 2020)
3. joulukuuta – Duane Roland, yhdysvaltalainen kitaristi (Molly Hatchet) (k. 2006)
8. joulukuuta – Khaw Boon Wan, singaporelainen poliitikko ja ministeri
12. joulukuuta – Peter Haber, ruotsalainen näyttelijä
18. joulukuuta – Irja Askola, suomalainen piispa
24. joulukuuta – Hilkka Riihivuori, suomalainen hiihtäjä
26. joulukuuta – Riki Sorsa, suomalainen popmuusikko (k. 2016)
30. joulukuuta – Jesús Ferrero, espanjalainen kirjailija
Syntyneitä > Tuntematon päivämäärä

Kari Koski, Rauman kaupunginjohtaja
Venkatraman Ramakrishnan, vuoden 2009 Nobelin kemianpalkinnon saanut intialais-brittiläinen biokemisti
Kuolleita > Tammikuu–maaliskuu

9. tammikuuta – Mandi Hannula, suomalainen opettaja, toimittaja ja kunnallisneuvos (s. 1880)
11. tammikuuta – Jean de Lattre de Tassigny, ranskalainen kenraali (s. 1889)
14. tammikuuta – Artur Kapp, virolainen säveltäjä (s. 1878)
21. tammikuuta – Sveinn Björnsson, Islannin ensimmäinen presidentti (s. 1881)
22. tammikuuta – Alexander Behm, saksalainen fyysikko ja keksijä (s. 1880)
22. tammikuuta – Robert P. Patterson, yhdysvaltalainen poliitikko ja ministeri (s. 1891)
4. helmikuuta – Väinö Anttila, suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja (s. 1892)
5. helmikuuta – Pekka Alpo, suomalainen teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja (s. 1877)
6. helmikuuta – Yrjö VI, Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas (s. 1895)
13. helmikuuta – Alfred Einstein, saksalainen musiikintutkija (s. 1880)
19. helmikuuta – Knut Hamsun, vuoden 1920 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut norjalainen kirjailija (s. 1859)
24. helmikuuta – Yrjö Hirn, suomalainen kirjallisuudentutkija (s. 1870)
1. maaliskuuta – Gregory La Cava, yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja (s. 1892)
4. maaliskuuta – Charles Scott Sherrington, vuoden 1932 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut brittiläinen lääketieteen tutkija (s. 1857)
9. maaliskuuta – Hugo Harmia, suomalainen arkkitehti (s. 1907)
9. maaliskuuta – Aleksandra Kollontai, neuvostovallankumouksellinen ja diplomaatti (s. 1872)
10. maaliskuuta – Aina Lindfors, suomalainen näyttelijä (s. 1873)
11. maaliskuuta – Pierre Renoir, ranskalainen näyttelijä (s. 1885)
13. maaliskuuta – Aarno Karimo, suomalainen kirjailija, taidemaalari, runoilija ja upseeri (s. 1886)
13. maaliskuuta – Johan Nygaardsvold, Norjan pääministeri 1935–1940, pakolaishallituksen johtaja 1940–1945 (s. 1879)
21. maaliskuuta – Björn Smeds, suomalainen toimittaja (s. 1915)
22. maaliskuuta – Arkadius Presas, suomalainen kirjailija (s. 1870)
25. maaliskuuta – Anni Lilja, suomalainen lastenkirjailija (s. 1871)
31. maaliskuuta – Katri Rautio, suomalainen näyttelijä (s. 1864)
Kuolleita > Huhtikuu–kesäkuu

1. huhtikuuta – Hugo Malmi, suomalainen insinööri ja vuorineuvos, Imatrankosken vesivoimalan suunnittelija (s. 1878)
3. huhtikuuta – Ferenc Molnár, unkarilainen kirjailija (s. 1878)
3. huhtikuuta – Miina Sillanpää, suomalainen poliitikko ja ensimmäinen naisministeri, talousneuvos (s. 1866)
10. huhtikuuta – G. E. Asp, suomalainen arkkitehti ja teollisuuskoulun rehtori (s. 1866)
11. huhtikuuta – Jacques Prévert, ranskalainen kirjailija (s. 1900)
15. huhtikuuta – Helge Ranin, suomalainen näyttelijä (s. 1897)
18. huhtikuuta – Leo Smith, kanadalainen säveltäjä, sellisti ja musiikkikirjailija (s. 1881)
24. huhtikuuta – Victor Larsen, tanskalainen poliitikko (s. 1890)
29. huhtikuuta – Esikko Koitere, suomalainen teosofi ja kirjailija (s. 1879)
6. toukokuuta – Maria Montessori, italialainen pedagogi (s. 1870)
8. toukokuuta – William Fox, yhdysvaltalainen elokuvatuottaja (s. 1879)
15. toukokuuta – Italo Montemezzi, italialainen säveltäjä (s. 1875)
17. toukokuuta – Ilmari Raekallio, suomalainen toimittaja, taidemaalari, säveltäjä ja sanoittaja (s. 1896)
18. toukokuuta – Hannes Sonck, suomalainen yleisurheilija ja arkkitehti (s. 1919)
1. kesäkuuta – John Dewey, yhdysvaltalainen filosofi ja psykologi (s. 1859)
8. kesäkuuta – Johnny McDowell, yhdysvaltalainen kilpa-autoilija (s. 1915)
8. kesäkuuta – Sergei Merkurov, armenialainen kuvanveistäjä (s. 1881)
8. kesäkuuta – Vilho Helanen, suomalainen kirjailija, Akateemisen Karjala-Seuran puheenjohtaja (s. 1899)
15. kesäkuuta – Trygve Utheim, norjalainen poliitikko (s. 1884)
18. kesäkuuta – Jefim Bogoljubov, ukrainalais-saksalainen shakin suurmestari (s. 1889)
18. kesäkuuta – Elsa Fohström, suomalainen taidemaalari (s. 1875)
20. kesäkuuta – Luigi Fagioli, italialainen Formula 1 -kuljettaja (s. 1898)
26. kesäkuuta – Knut Liestøl, norjalainen folkloristiikan professori (s. 1881)
30. kesäkuuta – Jalo Kalima, suomalainen kielitieteilijä, kirjallisuuden suomentaja ja professori (s. 1884)
30. kesäkuuta – Mauno Pekkala, suomalainen poliitikko (s. 1890)
Kuolleita > Heinäkuu–syyskuu

8. heinäkuuta – Gordon Hollingshead, yhdysvaltalainen elokuvatuottaja (s. 1892)
12. heinäkuuta – Elsa Soini, suomalainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja (s. 1893)
16. heinäkuuta – Sanny Hadjopoulos, suomalainen taidemaalari (s. 1872)
26. heinäkuuta – Emil Jankes, suomalainen taidemaalari (s. 1884)
26. heinäkuuta – Eva Perón (”Evita Perón”), Argentiinan presidentin Juan Perónin toinen vaimo (s. 1919)
3. elokuuta – Even Ulving, norjalainen taidemaalari (s. 1863)
7. elokuuta – August Leskinen, suomalainen kansanedustaja (s. 1876)
12. elokuuta – David Hofstein, neuvostoliittolainen runoilija (s. 1889)
18. elokuuta – Bror Niska, suomalainen näyttelijä, operettilaulaja ja näytelmäkirjailija (s. 1887)
23. elokuuta – Richard Faltin nuorempi, suomalainen lääkäri, professori (s. 1867)
25. elokuuta – Ola Fogelberg, suomenruotsalainen sarjakuvataiteilija ja Elannon mainospäällikkö (s. 1894)
27. elokuuta – Erik Ahlman, suomalainen filosofi ja kielitieteilijä (s. 1892)
3. syyskuuta – Antti Tulenheimo, suomalainen lakimies ja poliitikko, professori ja yliopiston rehtori (s. 1879)
4. syyskuuta – Carlo Sforza, italialainen kreivi, poliitikko ja ministeri (s. 1873)
17. syyskuuta – Gunnar Finne, suomalainen kuvanveistäjä (s. 1886)
20. syyskuuta – Bill Schindler, yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja (s. 1909)
22. syyskuuta – K. J. Ståhlberg, Suomen ensimmäinen presidentti (s. 1865)
26. syyskuuta – George Santayana, italialais-yhdysvaltalainen filosofi ja kirjailija (s. 1863)
Kuolleita > Lokakuu–joulukuu

3. lokakuuta – Martti Jukola, suomalainen urheiluselostaja (s. 1900)
8. lokakuuta – Ivar Heikel, suomalainen antiikin tutkija, filologi ja Helsingin yliopiston rehtori (s. 1861)
10. lokakuuta – Kalle Carlstedt, suomalainen kuvataiteilija (s. 1891)
10. lokakuuta – Ilmari Raekallio, suomalainen toimittaja, taidemaalari, säveltäjä ja sanoittaja (s. 1896)
11. lokakuuta – Jack Conway, yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja näyttelijä (s. 1887)
16. lokakuuta – Aarne Anttila, suomalainen kirjallisuudentutkija ja professori (s. 1892)
26. lokakuuta – Hattie McDaniel, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1895)
29. lokakuuta – Hia Björkenheim, suomalainen diakonissa ja Helsingin Diakonissalaitoksen taloudenhoitaja (s. 1867)
3. marraskuuta – Hanna Granfelt, suomalainen laulaja (s. 1884)
4. marraskuuta – Olli Suolahti, suomalainen kantelensoittaja, trubaduuri ja kirjailija (s. 1885)
9. marraskuuta – Chaim Weizmann, Israelin presidentti (s. 1874)
11. marraskuuta – Yrjö Lindegren, suomalainen arkkitehti (s. 1900)
11. marraskuuta – Dmitri Tjomkin, venäläis-yhdysvaltalainen elokuvamusiikin säveltäjä (s. 1894)
16. marraskuuta – Charles Maurras, ranskalainen kirjailija, runoilija ja poliittinen ideologi (s. 1868)
20. marraskuuta – Benedetto Croce, italialainen filosofi, poliitikko ja kriitikko (s. 1866)
23. marraskuuta – Aaro Hellaakoski, suomalainen runoilija ja maantieteilijä (s. 1893)
26. marraskuuta – Sven Hedin, ruotsalainen kirjailija ja tutkimusmatkailija (s. 1865)
29. marraskuuta – Carlo Agostini, italialainen katolinen piispa (s. 1888)
1. joulukuuta – Vittorio Emanuele Orlando, italialainen poliitikko (s. 1860)
3. joulukuuta – Rudolf Slánský, Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen pääsihteeri (s. 1901)
11. joulukuuta – Leo Valve, suomalainen shakkitehtävien laatija ja kansallinen tehtävämestari (s. 1914)
25. joulukuuta – Viivi Paarmio, suomalainen kuvanveistäjä (s. 1867)
25. joulukuuta – Herman Sörgel, saksalainen insinööri (s. 1882)
28. joulukuuta – Alexandrine, Tanskan kuningatar, kuningas Kristian X:n puoliso (s. 1879)
Nobelin palkinnot

Nobelin fysiikanpalkinto: Felix Bloch ja Edward Purcell
Nobelin kemianpalkinto: Archer Martin ja Richard Synge
Nobelin lääketieteen palkinto: Selman Waksman
Nobelin kirjallisuuspalkinto: François Mauriac
Nobelin rauhanpalkinto: Albert Schweitzer
Muuta

Elokuvavuosi 1952
Kirjallisuusvuosi 1952
Urheiluvuosi 1952
Musiikkivuosi 1952
Salonsaari

Salonsaari voi tarkoittaa jotakin seuraavista:
Saaria

Salonsaari, Asikkala
Salonsaari, Hämeenlinna
Salonsaari, Kouvola
Salonsaari, Kuhmoinen
Salonsaari, Oulainen
Salonsaari eli Iissalo, Saarijärvi
Salonsaari, Sastamala
Salonsaari, Suomussalmi
Salonsaari, Sysmä
Salonsaari eli Vaskisalo, Virrat
Sukunimenä

Pekka Salonsaari (1964–1995), basisti ja geologi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Salonsaari”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nepalilainen keittiö

Nepalilainen dal-bhat-tarkari.
Tiibetiläisvaikutteista thukpa-keittoa.
Nepalilainen keittiö on monimuotoinen, sillä Nepalissa asuu kymmeniä etnisiä ryhmiä.
Riisi on nepalilaisten perusruokaa. Sitä kasvatetaan pääasiassa maan keskiosissa; korkeammilla ja kuivemmilla seuduilla kasvatetaan muita viljoja, kuten vehnää ja maissia, sekä juureksia. Muita tärkeitä ruoka-aineita nepalilaisille ovat peruna, okra, taaro, retiisi, kukkakaali, kyssäkaali, karvaskurkku, Trichosanthes cucumerina -kurkku, pavut, kajottikurpitsa, munakoiso ja moni muu paikallinen vihanneslaji. Pohjoisessa syödään myös bambunversoja. Hedelmistä Nepalissa kasvaa muun muassa appelsiineja, tangeriineja, mangoja ja ananasta. Nepalissa käytetään ja tuotetaan paljon mausteita, kuten sinapinsiemeniä. Leipä tehdään vehnästä, maissista, hirssistä, soijasta, palkokasveista, riisistä ja perunasta, ja usein paistetaan.
Lihansyönti on Nepalissa yleistä, vaikka lehmänlihaa ei maan hindulaisuuden vuoksi syödäkään. Suosittua lihaa ovat vuohi, hirvi ja peura sekä villisika, ja jotkut kasvattavat sikoja. Pohjoisen joista pyydetään kalaa, joka savustetaan tai kuivataan auringossa. Lehmän ja jakin maitoa juodaan yleisesti, ja siitä tehdään jogurttia ja kirkastettua voita.
Nepalilaiset valmistavat ruokaa usein vokkipannun kaltaisella karahilla tai rautapannulla, tawalla. Ruoka on usein keitettyä, fermentoitua tai kuivattua. Ruoka kuumennetaan usein kirkastetussa voissa, kasviöljyssä tai sinappiöljyssä. Perinteisesti ruoka tarjoillaan thalilla, pyöreällä tarjottimella, joka on tehty teräksestä tai messingistä.
Keskiluokkaiset nepalilaiset syövät yleensä kaksi ateriaa päivässä, ensimmäisen aamupäivällä ja toisen illalla. Niiden välissä voidaan syödä kevyt välipala. Kummallakin aterialla syödään riisiä tai jotain muuta viljaa, vihanneksia, linssejä ja kuumaa pikkelssiä, chutneya tai salaattia. Lihaa ja kalaa ei yleensä syödä joka aterialla, sillä ne ovat kalliita. Liha usein marinoidaan jogurtissa, mausteissa, sipulissa ja valkosipulissa, ja keitetään hitaasti. Teetä juodaan useasti päivän aikana, yleensä maidon ja sokerin kera.
Nepalin monina juhlapäivinä syödään erikoisaterioita.
Nepalissa ei perinteisesti ole syöty ravintoloissa, mutta maahan on perustettu paljon ravintoloita sen jälkeen kun turisteja alkoi saapua 1950-luvulta alkaen. Pääkaupunki Kathmandussa onkin nykyisin paljon etnisiä ravintoloita.
Nepalilaiset ravintolat Suomessa

Suomessa on poikkeuksellisen paljon nepalilaisia ravintoloita verrattuna muihin länsimaihin. Pelkästään pääkaupunkiseudulla toimii noin 50 nepalilaista ravintolaa (2024).
Suomalaisissa nepalilaisissa ravintoloissa tarjottava ruoka edustaa pitkälti Intian ja Pakistanin rajalla sijaitsevan Punjabin alueen keittiötä, sillä monet kokit ovat työskennelleet aiemmin Intiassa.
Nepalilaiset ravintolat Suomessa > Historia

Suomen ensimmäinen nepalilainen ravintola, Himalaya, avattiin vuonna 1993 Helsingin Kalliossa Kolmannella linjalla. Ravintolan perustivat Nepalin Gulmin alueelta kotoisin olevat Devi Sharma ja Hemraj Sharma. Himalaya-ravintolan menestyksen myötä nepalilaisten ravintoloiden määrä alkoi kasvaa voimakkaasti.
Nepalilaiset ravintolat Suomessa > Piirteet

Nepalilaiset ravintolat ovat tunnettuja edullisesta lounastarjoilustaan ja tandooriuunissa valmistetuista ruoista. Ravintoloiden sisustuksessa toistuvat usein Himalajan vuoriston kuvat. Tyypillisiä ruokalajeja ovat erilaiset curryt, naan-leipä ja tandooriuunissa valmistetut ruoat.
Nepalilaiset ravintolat Suomessa > Työvoima ja haasteet

Ravintola-alan työntekijät ovat usein kotoisin Nepalista, erityisesti Gulmin alueelta. Helsingin Sanomien vuoden 2025 selvityksen mukaan alalla on esiintynyt työvoiman hyväksikäyttöä ja harmaata taloutta. Viranomaisten mukaan valvontaa on lisätty ja työntekijöiden oikeuksiin on alettu kiinnittää enemmän huomiota.
Intialaista ruokaa tarjoiltuna Nepalilaisessa ravintolassa Helsingissä
Tarkkis

| Tarkkis |
| --- | --- |
 Sarjan logo
Tyyli:  draamasarja
Kestoaika:  20-25 minuuttia
Luoja(t):  Pekka Lepikkö
Pääosissa:  Jarno Jokinen Pasi Pitkäaho Anne Helminen
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  7. syyskuuta – 1. marraskuuta 1986
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  8
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Pekka Lepikkö
Käsikirjoittaja(t):  Pekka Lepikkö
Tuotantoyhtiö(t):  Yleisradio
Seuraaja:  Kaatis (1988)
Aiheesta muualla
IMDb 
Tarkkis on suomalainen, Yleisradion tuottama vuonna 1986 valmistunut draamasarja. Televisiosarjan ohjasi ja käsikirjoitti Pekka Lepikkö. Sarjan tunnusmusiikin "Potkurilakki-rock" esitti Popeda. Sarja esitettiin ensimmäistä kertaa syys-marraskuussa 1986. Tarkkis on saatavilla Yle Tallennemyynnin kirjastotallenteena. Tarkkis-sarja palkittiin erikoismaininnalla Golden Chest -tv-teatterifestivaaleilla Plovdivissa Bulgariassa vuonna 1987.
Juoni

Sarja kertoo tarkkailuluokkaa käyvistä oppilaista. Luokan oppilaat ovat innokas ja yritteliäs Ville, suulas Janne, hiljainen Anu ja anarkistinen Tommi. Varsinkin Tommin kanssa on välillä vaikeaa toimia ryhmässä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anne Helminen  | … |  Ope (Jaksot 1–8)   |
|  Jarno Jokinen  | … |  Ville (Jaksot 1–8)   |
|  Pasi Pitkäaho  | … |  Tommi (Jaksot 1–8)   |
|  Sami Laine  | … |  Janne (Jaksot 1–4)   |
|  Janika Aspelund  | … |  Anu (Jaksot 2–5)   |
|  Marko Helin  | … |  Sami (Jaksot 6–8)   |
|  Eva Gyldén  | … |  Pöllänen (Jaksot 1–3 ja 5–6)   |
|  Martti Pennanen  | … |  rehtori (Jaksot 1–2 ja 4–6)   |
|  Ahti Jokinen  | … |  talonmies (Jaksot 1–3)   |
|  Katri Dahlström  | … |  Sanna (Jaksot 4–5)   |
|  Inkeri Paimensalo-Putkonen  | … |  Tyttö diskossa Anun kanssa (Jakso 3)   |
|  Ulla-Maija Siikavire  | … |  Lukiopettaja (Jakso 4)   |
|  Juuso Rautalin  | … |  Heikki (Jakso 6)   |
|  Leila Karttunen  | … |  Villen äiti (Jaksot 6–7)   |
|  Marja-Sisko Aimonen  | … |  Tommin äiti (Jakso 7)   |
|  Riitta Räty  | … |  Samin äiti (Jakso 7)   |
|  Irma Kiiskinen  | … |  Anun äiti (Jakso 2)   |
|  Arvi Kaukolammi  | … |  Tommin isä (Jakso 7)   |
|  Sointu Angervo  | … |  Heikin äiti (Jakso 6)   |
|  Arvo Juntunen  | … |  Kuljettaja (Jakso 8)   |
|  Oiva Heikkilä  | … |  Isäntä (Jakso 8)   |
|  Hilkka Heikkilä  | … |  Emäntä (Jakso 8)   |
Jaksot

Käytöstä poistettuja
Tuleeks meille joku uus?
Keskiviikkona on disko
Harvinaisen rauhallista
Varkaita
Näpistys
Vanhempienilta
Luokkaretki
Jatkosarja

Tarkkis sai jatkoa vuonna 1988, jolloin valmistui 3-osainen jatkosarja nimeltä Kaatis.
Tekijät

Käsikirjoitus – Pekka lepikkö, Pirjo Lepikkö
Kuvaajat – Tapio Holappa, Pekka Leppänen ja Kari Susi
Äänittäjät – Rauno Haikonen, Jouni Paloniemi, Päivi Pynnönen ja Seppo Rapeli
Musiikin äänittäjä – Seppo Syväniemi
Valaisijat – Juha Lepistö ja Erkki Paavilainen
Mikseri – Päivi Ahvenlammi
Kuvatarkkailija – Jorma Väre
Kuvanauhankoostaja – Kari Hämäläinen
Studio-ohjaaja – Kaj Suominen
Järjestäjä – Jukka Kestilä
Naamioitsija – Maarit Leimu
Puvustajat – Marjatta Härkönen ja Katri Mäkinen
Lavastaja – Raimo Salo
Kuvaussihteerit – Mari Lehtonen ja Hilkka Yli-Arvo
Ohjaaja – Pekka Lepikkö
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Tarkkis-sarjan ensimmäinen jakso
Ylen Elävä arkisto: Uusi oppilas tarkkikselle
Ylen Elävä arkisto: Tarkkis: Harvinaisen rauhallista
Ylen Elävä arkisto: Tarkkis ja Kaatis näyttävät koulun pahojen poikien haavoittuvuuden
Yle Areena: Tarkkis
Hongistonkorpi

Hongistonkorpi on suo Muuramen Rannankylässä, joka muodostaa Jyväskylän puolella sijaitsevan Härkösuon kanssa 24 hehtaarin laajuisen Natura 2000 -alueen. Itse Hongistonkorven pinta-ala on noin seitsemän hehtaaria.
Luonnontilaisena säilyneen Hongistonkorven laidat ovat suotyypiltään korpea, kun taas itäosassa on umpeenkasvaneesta lammesta muodostunut nevalaikku, jonka laidoilla esiintyy myös rämettä. Suolla esiintyy lapinsirppisammalta, joka on Euroopan unionin luontodirektiivin mukaan Suomen vastuulaji. Muita huomattavia kasvilajeja ovat ainakin pikkukihokki ja punakämmekkä. Suolta on myös havaittu rauhoitettu kirjoverkkoperhonen.
Hongistonkorven läheltä kulkee opasteellinen ulkoilureitti.
Sähköpiano
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sähköpiano Wikimedia Commonsissa
| n k Kosketinsoittimet |
| --- | --- |
Erilaiset Kosketinsoittimet:  Cembalo  Klavikordi  Ondes Martenot  Piano (Flyygeli, Sähköpiano, Digitaalipiano, Taffeli, Disklavier)  Syntetisaattori  Urku  (Urku)harmoni 
Valmistajia ja tuotemerkkejä:  Bösendorfer  Casio  Fazioli  Hammond  Hellas  Kawai  Korg  Rhodes  Roland  Steinway & Sons  Wurlitzer  Yamaha
Gustaf de Laval

Gustav de Laval vuonna 1875
Carl Gustaf Patrik de Laval (9. toukokuuta 1845 – 2. helmikuuta 1913) oli ruotsalainen insinööri ja keksijä, joka teki tärkeitä parannuksia höyryturbiiniin ja meijerikoneisiin. Hän oli Ruotsin tuotteliaimpia keksijöitä 1800-luvulla.
Elämä

Gustaf de Laval syntyi Orsan kunnassa Taalainmaalla. Hän kirjautui KTH:n vuonna 1863 ja valmistui koneinsinööriksi 1866, jonka jälkeen hän jatkoi vielä vuonna 1867 Uppsalan yliopistossa. Tämän jälkeen kaivosyhtiö Stora Kopparberg palkkasi hänet. Sieltä hän palasi Uppsalan Yliopistoon vuonna 1867 ja väitteli tohtoriksi 1872. Tämän jälkeen hän oli töissä Georgsmarienhüttessä sijaitsevalla rautaruukilla Saksassa. De Lavalista tuli Ruotsin akatemian jäsen vuonna 1886. Hän oli menestyksekäs insinöörinä ja käynnisti useita liikeyrityksiä. Liikemiehenä hän oli rahan käytön suhteen jopa niin huoleton, että hänen kuolemansa jälkeen hänen leskensä joutui konkurssiin. Hänet valittiin Ruotsin valtiopäiville 1888-1890 silloisen kaksikamarisen järjestelmän alahuoneeseen (andra kammaren) ja myöhemmin hänestä tuli ylähuoneen (första kammaren) jäsen.
Saavutukset > Laval-suutin

Vuonna 1882 de Laval esitteli oman höyryturbiinikonseptinsa. ja vuonna 1887 hän rakensi pienen höyryturbiinin esitelläkseen sitä. Vuonna 1890 de Laval kehitti suuttimen nostaakseen höyryn nopeuden yli äänennopeuden saadakseen käyttöön höyryn liike-energian paine-energian sijasta. Nykyisin laval-suutinta käytetään rakettimoottoreissa. Laval-turbiini voi toimia aina 30'000 rpm nopeudella. Turbiinin akseli oli asennettu pitkälle joustavalle akselille laakerien ollessa kaukana toisistaan turbiinin eri puolilla. Koska turbiinia ei voitu tasapainottaa täydellisesti, joustava akseli salli pienen epätasapainon laakerien vahingoittumatta. Turbiinin korkea kierrosnopeus vaati myös kehittämään uuden tyyppisen alennusvaihteen, jonka periaate on yhä käytössä. Koska tuon ajan materiaalit eivät olleet riittävän lujia kestääkseen suuria keskipakovoimia, turbiinin tuotto oli rajallista ja suuria lämpövoimalaitosten sähkögeneraattoreita pyöritetään nykyään pääasiassa Charles Parson kehittämällä höyryturbiiniratkaisulla.
Saavutukset > De Laval -separaattori

Gustaf de Laval oli merkittävä meijerikoneiden kehittäjä, kuten sentrifugi-periaatteella toimivan maito-kerma-separaattorin parannukset Wilhelm Lefeldtin keksintöön ja varhainen lypsykone, joka patentoitiin ensimmäisenä vuonna 1894.selvennä Tämän keksinnön kaupallinen hyödyntäminen onnistui vasta de Lavalin kuoleman jälkeen vuonna 1918. Yhdessä Oscar Lammin kanssa de Laval perusti vuonna 1883 Ab Separator -nimisen yrityksen, joka vuodesta 1963 toimi Alfa Laval-nimellä ja on nykyään osa Tetra Laval -konsernia ja toimii DeLaval-nimellä.lähde?
Kuolema

Gustaf de Laval kuoli Tukholmassa 67-vuotiaana vuonna 1913.
Kuvagalleria

Gustaf de Laval noin 50-vuotiaana.
De Lavalin höyryturbiini. Rakennettu Ruotsissa vuonna 1888. Deutsches Museum, München.
De Lavalin keksimä ainutlaatuinen sukellusvene
De Lavalin höyryturbiinitehdas Nackassa Tukholman ulkopuolella on nykyään muunnettu kongressikeskukseksi.
Aiheesta muualla

Alfa Laval - Alfa Laval virallinen sivu
DeLaval - DeLaval virallinen sivu
DeLaval - DeLaval-sivu maatalouskoneiden historia sivustolla
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Eino Tainio

| Eino Tainio |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 6.4.1945–22.3.1970  
Ryhmä/puolue:  SKDL
Vaalipiiri:  Lapin läänin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. syyskuuta 1905 Kemi
Kuollut: 23. heinäkuuta 1970 (64 vuotta) Petroskoi
Ammatti:  kirjaltaja, toimittaja
Eino Alfred Tainio (8. syyskuuta 1905 Kemi – 23. heinäkuuta 1970 Petroskoi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1945–1970. Tainio liittyi laittoman SKP:n jäseneksi vuonna 1926, jonka jälkeen hänestä tuli Pohjois-Suomen johtavia kommunisteja. Tainio sai poliittisen toimintansa johdosta kaksi vankeustuomiota ja vietti sotavuodet turvasäilössä ja keskitysleirillä. Kaikkiaan hän oli vangittuna yli 12 vuotta. Kommunistien toiminnan laillistamisen jälkeen Tainio oli kansanedustajana 25 vuoden ajan.