stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Poleemi

| Poleemi |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Kustantaja:  Helsingin yliopiston Poliittisen historian opiskelijat Polho ry
Perustettu:  1975
Päätoimittaja:  Krista Korpiniemi, Sohvi Nurmi, Santeri Hovi, Veera Ahlgren ja Tuukka Salminen
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  176 mm × 250 mm
Ilmestymistiheys:  neljä kertaa vuodessa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Poleemi on Helsingin yliopiston poliittisen historian opiskelijoiden lehti. Paperilehteä on julkaistu vuodesta 1975 ja sähköistä versiota vuodesta 2006. Poleemia julkaisee Helsingin yliopiston Poliittisen historian opiskelijat Polho ry. Neljä kertaa vuodessa ilmestyvän lehden toimittajia ovat poliittisen historian opiskelijat. Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan järjestövaliokunta valitsi Poleemin parhaaksi ainejärjestölehdeksi vuonna 2014. Lisäksi Poleemi sai järjestövaliokunnalta vuonna 2017 kunniamaininnan.
Päätoimittajat eri vuosina

2025: Krista Korpiniemi, Sohvi Nurmi, Santeri Hovi, Veera Ahlgren, Tuukka Salminen
2024: Aleksi Heino, Emma Jännes, Anni Koikkalainen, Silja Laaksoharju, Tytti Ruusunen
2023: Vivian Asikainen, Leevi Kumpulainen, Peik Laine, Sampsa Vaitoja
2022: Axel Kukkurainen, Tytti Ruusunen, Vivian Wesslin
2021: John Helin, Petriina Matilainen, Markus Patomo, Leonard Wilhelmus
2020: John Helin, Aino Ikävalko, Veronika Konnos, Anri Liikamaa
2019: Otto Hormio, Milja Kalliosaari, Kara Martikainen, Onni Mustakallio
2018: Mikko Helenius, Nuutti Kiiveri, Elina Nyholm, Maria Simula
2017: Christa Haag, Meeri Kataja, Ilona Mäkijärvi, Ville Venäläinen
2016: Topi Juga, Venla Ranki, Herman Savinen, Matias Takala
2015: Ossi Hietala, Josefiina Manninen, Anna Niemi, Jaakko Salonen
2014: Topi Houni, Antti Lehtinen, Ilari Leskelä, Teemu Perhiö
2013: Tuomas Lassinharju, Ilmar Metsalo, Anna Niemi, Mikko Virta
2012: Reetta Heiskanen, Riina Hyökki, Tuomas Lassinharju, Janne Soisalon-Soininen
2011: Veikko Jarmala, Eetu Jokela, Hanna Marjoranta, Simo Ortamo
2010: Eveliina Anteroinen, Ilari Leskelä, Elina Manninen, Toivo Martikainen, Joonas Ranta
2009: Ilkka Kärrylä, Antti Lehtinen, Akseli Peltola, Maria Pirkkalainen, Elina Romppanen
2008: Armi Ahvenainen, Jaakko Poikonen, Vesa Salminen (taitto)
2007: Milja Fromholtz, Kyösti Knuuttila, Antti Koskinen (vastaava päätoimittaja), Aura Kostiainen, Saara Matala
2006: Tuomas Laiho, Turo Mattila (vastaava päätoimittaja)
2005: Iivari Airaksinen, Hanna Mäkinen, Minttu Poutanen
2004: Liina Länsiluoto, Annikka Malkavaara
2003: Olli-Matti Nykänen, Anna Salmivaara, Timo Stewart
2002: Olli-Matti Nykänen, Pietari Vuorensola, Laura Puro, Mikko Vasamies
2001: Tanja Leikas, Olli-Matti Nykänen, Anna Salmivaara, Kaisa Varjonen, Kaisa Honkala
2000: Jussi Vauhkonen, Terhi Upola
1999: Laura Kosonen, Petri Hakkarainen, Jukka Niva
1998: Arno Ahosniemi, Helena Liikanen
1997: Petteri Sulonen, Johanna Hellstén
1996: Matilda Haapamäki, Reetta Vairimaa
1995: Jan Erola, Jaakko Lyytinen
1994: Milka Sunell, Tatu Laurila, Jaakko Lyytinen
1993: Markus Heydemann, Marko Junkkari, John Lagerbohm
1992: Vesa Häkkinen
1991: Eeva Lehtiö, Sari Mattila
1990: Sari Mattila, Eeva Lehtiö
1989: Marko Jokela, Jari Sinkari
1988: Marko Jokela, Jari Sinkari
1987: Jarno Forssell
1986: Jarno Forssell
1985: Annikka Mutanen
1984: Jouko Marttila
1983: Tuomo Lappalainen
1982: Tuomo Lappalainen
1981: Päivi Puutio
1980: Marja-Liisa Pollari, Erkki Vasara
1979: Marja-Liisa Pollari
1978: Ilkka Liikanen
1977: Ilkka Liikanen
1976: Pauli Manninen
1975: Pauli Manninen, Tapio Pekkola
Aiheesta muualla

Poleemi-lehdet Issuu-palvelussa
Harriet Abrahamsson

Harriet Abrahamsson (s. 1969) on suomenruotsalainen dramaturgi ja lasten- ja nuortenkirjailija.
Abrahamsson on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi 1997.
Abrahamsson on näyttelijä ja dramaturgi ja kirjoittaa varsinkin lapsille ja nuorille. Söderströms on julkaissut hänen kaksi kuvakirjaansa. Hänen näytelmiään ovat esittäneet Svenska Teatern, Wasa Teater, Sirius Teatern ja Teater 90 sekä Folkteatret Kööpenhaminassa. Hän on Unga Teaternissa Ung Dramatikin projektivastaava.
Abrahamsson on näytellyt muutamissa elokuvissa, kuten Ihanat naiset rannalla (1998) sekä televisiotuotannoissa Eräänä sateisena iltana (2011) ja Viimeiset mitalit (2000).
Teokset

Hilda vet inte att hon är en gris. Harriet Abrahamsson (teksti), Karin Ducander (kuvat). Helsingfors: Söderström, 2007 ISBN 978-951-52-2481-1
Lilla faster och saknaden. Harriet Abrahamsson ; illustrationer: Karin Ducander. Helsingfors: Söderström, 2009 {{ISBN|978-951-52-2606-8.Chans : en ungdomsmusikal. Harriet Abrahamsson. : Labbet, 2011 ISBN 978-952-5876-35-2
Hamlet sade det vackrare ; en ungdomspjäs. Harriet Abrahamsson & Paul Olin.  Helsinki: Labbet, 2015 ISBN 978-952-5876-51-2
Reko. 4, Två enaktare. Sara Ehnholm Hielm och Harriet Abrahamsson. ISBN 978-952-5876-60-4
Det förlorade ägget Ysänds
Björnliv. Betaversion
Den rasanfulla
Det förlorade ägget
Grisen som glömde att han var en gris
Hamlet sade det vackrare
Jag o Tello
Lilla Faster och Saknaden
McBT
Ossis resa
Thorleif Torstensson

Thorleif Torstensson (26. kesäkuuta 1949 – 10. tammikuuta 2021) oli ruotsalainen laulaja. Hän oli tanssimusiikkiyhtye Thorleifsin päälaulaja sen perustamisesta vuodesta 1962 lähtien. Torstensson ja Thorleifs osallistuivat vuoden 2009 Melodifestivalenille kappaleella ”Sweet Kissin’ in the Moonlight”. Hän osallistui julkkiskilpailijana Kändisdjungeln-tosi-tv-ohjelmaan, joka esitettiin vuonna 2000 TV4:llä.
Torstensson kuoli 10. tammikuuta 2021 kärsittyään COVID-19:stä.
Aiheesta muualla

Thorleif Torstenssonin diskografia Discogs-sivustolla (englanniksi)
Thorleif Torstensson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Taiteenala:  MusicBrainz
Eero Aarnio

| Eero Aarnio |
| --- | --- |
 Aarnio vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1932 (ikä 92) Helsinki
Ammatti:  sisustusarkkitehti, muotoilija
Arkkitehti
Aktiivisena:  1960–
Koulutus:  Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu
Taidesuuntaus:  modernismi
Merkittävät työt:  pallotuoli, kuplatuoli
Palkinnot
 Suomi-palkinto (2005)   Interior Innovation Award Cologne (2006)   Compasso d’Oro (2008)   Kaj Franck -muotoilupalkinto (2008)   Pro Finlandia (2010) 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
Eero Alvar Aarnio (s. 21. heinäkuuta 1932 Helsinki) on suomalainen sisustusarkkitehti ja muotoilija. Vuonna 2007 presidentti Tarja Halonen myönsi Aarniolle professorin arvonimen. Vuonna 2010 Aarnio palkittiin Pro Finlandia -kunniamerkillä.
Ura

Aarnio valmistui ylioppilaaksi vuonna 1953 ja opiskeli vuosina 1954–1957 Helsingin Taideteollisessa oppilaitoksessa. Aarnion puoliso on ollut vuodesta 1956 logonomi Pirkko Aarnio. Vuosina 1960–1962 Aarnio työskenteli Askon suunnittelijana Lahdessa kunnes perusti oman sisustussuunnitteluun ja teolliseen muotoiluun erikoistuneen toimiston Helsinkiin vuonna 1962.
Aarnio tuli 1960-luvulla tunnetuksi lujitemuovista muotoilemistaan futuristisista tuoleista, joista varsinkin Pallotuoli herätti myös kansainvälistä huomiota. Pallotuoli esiteltiin ensimmäisen kerran kansainväliselle yleisölle Askon osastolla Kölnin huonekalumessuilla vuonna 1966. Aarnion suunnittelemia muita tunnettuja tuoleja ovat esimerkiksi Pastilli, Kupla, Pony, Puppy ja Tuplakupla. Aarnion klassikkotuotteita valmistaa nykyisin vuonna 2016 perustettu Eero Aarnio Originals.
Retron tultua muotiin Aarnion muotoilemat tuotteet tulivat taas ajankohtaisiksi. Hänen tuotteitaan on ollut rekvisiittana elokuvissa, muotikuvauksissa ja musiikkivideoissa. Toukokuussa 2006 Aarnio esitteli Copacabana-kitaran yhteistyössä Plectra ry:n kanssa. Aarnion suunnittelemia tuotteita olivat vuoden 2008 aikana EverGreen-kastelukannu sekä The Tree -tilanjakaja, joka on tarkoitettu ravintoloihin ja muihin julkisiin tiloihin. Se esiteltiin Milanon huonekalumessuilla keväällä 2008. Aarnio on kuvaillut puuta paratiisin puuksi. Vuosina 2008–2010 jokaisen myydyn The Treen tuotolla istutettiin neljä hedelmäpuuta Suomen World Visionin Perun Andeilla sijaitsevaan aluekehityshankkeeseen eroosion ehkäisemiseksi. Yhteensä puita istutettiin 30 000 kappaletta.
2000- ja 2010-luvuilla Aarnio on suunnitellut monia kirkasvalo- ja muita valaisimia suomalaiselle Innojok-yritykselle. Toukokuussa 2009 Aarnio avasi ensimmäisen teostensa esittelytilan yhteistyössä Unikulman kanssa. Vuonna 2010 Aarnio loi logon ja suunnitteli astiaston Teehuoneen lanseerattaville kiinalaisille laatuteille. Hän on myös suunnitellut toimistokalusteita EFG Oy:lle ja Martela Oy:lle sekä vetimiä italialaiselle Valli et Valli spa:lle.
Vuonna 2006 El Mundo -lehden haastattelussa Aarniota kutsuttiin ”vaatimattomaksi neroksi” ja kerrottiin että ”Aarnio oli muovin ja lasikuidun käytön edelläkävijä elegantin muotoilun välineinä. Aarnio teki niistä hienostuneita sisustuselementtejä silloin kun kaikki muut vielä käyttivät puuta tai muita jaloja alkuaineita.”
Aarnion teoksia on muun muassa seuraavien museoiden kokoelmissa: Museum of Modern Art, MoMA (New York) Victoria and Albert Museum (Lontoo), Designmuseo (Helsinki), Pompidou-keskus (Pariisi) ja Bauhaus Museum (Sydney, Australia).
Töitä

Puppy
Pastilli
Kupla
Ruuvi
Tipi
Poni
Palkinnot ja tunnustukset

SIO:n kunniajäsen (Sisustusarkkitehdit SIO ry) 1999
Suomi-palkinto 2005 (Opetusministeriö)
Interior Innovation Award Cologne 2006
Professorin arvonimi 2007
Compasso d’Oro (”Kultainen harppi”) -palkinto 2008
Kaj Franck -muotoilupalkinto 2008
Pro Finlandia -mitali 2010
Kirjallisuutta

That’s It. Vestígio, Consultores de Design, Portugali 2001 (näyttelyluettelo).
Eero Aarnio. Fang Hai. China Architecture & Building Press 2002.
Oleta pyöreä tuoli, Eero Aarnion 60-luku. Taidehalli Helsinki, Taideteollinen korkeakoulu 2003, ISBN 9789519750989
Eero Aarnio. Fang Hai. Southeast University Press, China 2003.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eero Aarnio Wikimedia Commonsissa
Eero Aarnion kotisivut (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  KulturNav  Museum of Modern Art  Victoria  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Muut:  IdRef 
Aarnio pallotuolinsa vieressä vuonna 1975.
Sanna Aalto-Setälä

| Sanna Aalto-Setälä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  Lakimies, teologi
Titteli:  TT, OTM
Vanhemmat:  Katri Rinne, emeritus tuomiorovasti Heimo Rinne
Puoliso:  AA Ilkka Aalto-Setälä
Lapset:  Miika Lehtinen
Sanna Katriina Aalto-Setälä (os. Rinne ent. Lehtinen) on suomalainen teologi ja juristi.
Koulutus

Hän on kirjoittanut ylioppilaaksi Loimaan lukiosta. Teologian tohtoriksi hän väitteli pääaineenaan kirkkososiologia teoksellaan Julkisen sektorin apulaiset - kansalaisyhteiskunnan talkoolaiset. Helsingin yliopistosta vuonna 2013.. Aalto-Setälä valmistui Itä-Suomen yliopistosta oikeustieteen maisteriksi vuonna 2019 työllään Climate Criteria in Municipal Public Procurement Law Framework in Finland.
Hän on koulutukseltaan tutkija ja julkaissut artikkeleita teologian ja juridiikan alalta niin kotimaassa kuin ulkomailla.lähde?
Työ

Hän on työskennellyt pappina Turun Martinseurakunnassa, Helsingin Munkkivuoren ja Munkkiniemen seurakunnissa. Tutkijana hän on työskennellyt useissa Suomen Akatemian rahoittamissa hankkeissa Helsingin yliopistossa. Hän on myös avustanut keskustalaisia poliitikkoja Liisa Hyssälää ja Mari Kiviniemeä sekä ollut mukana politiikassa.
Hän on työskennellyt helsinkiläisessä asianajotoimistossa ja vuodesta 2022 lähtien Suomen Kuntaliiton omistamassa konsulttiyhtiössä FCG:ssä johtamis- ja talousosastolla .
Luottamustehtävät

Luottamustehtävissä hän on ollut Helsingin seurakuntayhtymässä yhteisessä kirkkovaltuustossa että Helsingin kaupungin tarkastuslautakunnassa.  Hän on Lakimiesliiton Naisjuristien hallituksen jäsen sekä Suomen Keskustan lakimiesten puheenjohtaja..
Aiheesta muualla

Julkisen sektorin apulaiset - kansalaisyhteiskunnan talkoolaiset
Hiili- ja ympäristöjalanjälki hankinnoissa : lainsäädäntö ja mittaaminen (HILMI)
Peter Abrahams

Peter Abrahams, 1955.
Peter Abrahams (19. maaliskuuta 1919 Vrededorp, Etelä-Afrikka – 18. tammikuuta 2017 Saint Andrew, Jamaika) oli Englannissa ja Jamaikalla asunut alun perin eteläafrikkalainen kirjailija ja toimittaja, jonka tunnetuin teos Mine Boy (1946) oli ensimmäisiä Etelä-Afrikan apartheid-järjestelmän kansainväliseen tietoisuuteen tuoneita teoksia. Abrahams julkaisi uransa aikana toistakymmentä romaania sekä lukuisia sanoma- ja aikakauslehtiartikkeleita. Abrahams pyrki työssään tuomaan esiin ”ei-valkoista” ja ”ei-länsimaista” näkökulmaa maailmaan.
Abrahams kirjoitti ensimmäiset kertomuksensa 11-vuotiaana. Jo kouluaikanaan hän julkaisi useita tarinoita ja runoja, ja jo vuonna 1938 brittiläinen sanomalehti kirjoitti hänestä artikkelin, jossa häneen viitattiin ”värillisenä poikarunoilijana”. Päätettyään koulunsa hän yritti huonolla menestyksellä saada töitä toimittajana ja päätti lopulta lähteä merille. Hän työskenteli kaksi vuotta merimiehenä ja muutti tämän jälkeen Britanniaan. Uudessa kotimaassaan hän kirjoitti säännöllisesti muun muassa Daily Worker -sanomalehteen. Vuonna 1956 Abrahams muutti Jamaikalle, jossa hän toimitti West Indian Economist -lehteä ja johti West Indian News -uutisradiota, kunnes keskittyi kirjoittamiseen vuonna 1964. Hänet palkittiin Musgrave Gold Medal -palkinnolla 1994.
Vuonna 1946 julkaistu romaani Mine Boy kuvasi maalta kaupunkeihin muuttaneiden mustien huonoja oloja. Abrahamsin myöhemmissä teoksissa käsiteltiin muun muassa roturyhmien välistä rakkautta.
Teoksia > Suomennetut teokset

A Wreath for Udomo, Knopf, 1956; Collier Books, 1971. suom. Voittajan seppele, Jyväskylä: Gummerus, 1972 ISBN 951-20-0042-3
Ennen kuin aamu koittaa (A Night of Their Own, Knopf, 1965) suom. Seppo Loponen, Jyväskylä: Gummerus 1973 ISBN 951-20-0331-7 – julkaistu myös nimellä Musta kuriiri, Koko kansan kirjakerho, 1986 ISBN 951-864-045-9
Kenen on vastuu (teoksesta Voittajan seppele) antologiassa: Teemana tänään. 1, Uutta kohti, Helsinki: WSOY 1973 ISBN 951-0-05687-1
antologiassa: Afrikka kertoo , toim. Per Wästberg. Helsinki: Tammi 1962
Selina Adebhoy
Saapuminen Goliin
Teoksia > Englanninkieliset teokset

Dark Testament, Allen & Unwin, 1942; Kraus Reprint, 1970.
Song of the City, Dorothy Crisp, 1945.
Mine Boy, Dorothy Crisp, 1946; Knopf, 1955; Collier Books, 1970.
The Path of Thunder, Harper, 1948; Chatham Bookseller, 1975.
Wild Conquest, Harper, 1950; Anchor Books, 1970.
Return to Goli, Faber & Faber, 1953.
Tell Freedom, Knopf, 1954; Knopf, 1969; Macmillan, 1970.
A Wreath for Udomo, Knopf, 1956; Collier Books, 1971. suom. Voittajan seppele, Gummerus, 1972
A Night of Their Own, Knopf, 1965. suom. Seppo Loponen Ennen kuin aamu koittaa, 1973 julkaistu myös nimellä Musta kuriiri, Koko kansan kirjakerho, 1986
This Island Now, Faber, 1966; Knopf, 1967; revised edition, Faber & Faber, 1985.
The View from Coyaba, Faber & Faber, 1985.
The Black Experience in the Twentieth Century: An Autobiography and Meditation, Indiana University Press, 2000.
IK Comet

| IK Comet |
| --- | --- |

Perustettu:  1961
Entiset nimet:  IK Comet    1961–
Kaupunki:   Halden, Norja
Kotiareena:  Haldenin jäähalli
– kapasiteetti:  1 800
Sarjataso:  EliteHockey Ligaen
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Sigurd Nilsen Bruun
Päävalmentaja:   Lasse Fjeldstad
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
I.K. Comet on norjalainen jääkiekkoseura Haldenista, joka pelaa Norjan pääsarjassa EliteHockey Ligaenissa. Joukkue pelaa kotiottelunsa Haldenin jäähallissa jonka yleisökapasiteetti on 1 800. Joukkueen värit olivat vihreä, musta ja valkoinen.
Ishockeyklubben Comet on perustettu vuonna 1961. Joukkue sai oman hallinsa vuonna 1988] kun Haldenin jäähalli rakennettiin.
Joukkue

| Maalivahti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 29 |  | Kristian Høvik | L | 2025 | Halden, Norja |
| 30 |  | Trym Nilsen Watterud | L | 2025 | Lørenskog, Norja |
| 35 |  | Martin Sjøvold Rambøl | L | 2025 | Fredrikstad, Norja |
| 50 |  | Ian Blomquist | R | 2025 | Göteborg, Ruotsi |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 5 |  | Niclas Jessesen (A) | R | 2025 | Sarpsborg, Norja |
| 6 |  | Eirik Hafstad Johansen | L | 2025 |  |
| 13 |  | Jesper Løken Bugten | L | 2025 | Sarpsborg, Norja |
| 14 |  | Noah Jacobsen | L | Laina | Asker, Norja |
| 14 |  | Ola Strandem Hurthi | L | 2025 | Fredrikstad, Norja |
| 22 |  | Viktor Bemström | R | 2025 | Södertälje, Ruotsi |
| 28 |  | Erik André Erkleiv | R | 2025 |  |
| 44 |  | Simon Svensson | L | 2025 |  |
| 46 |  | David Nilsson (A) | L | 2025 | Kristianstad, Ruotsi |
| 47 |  | Tobias Skaarberg | R | 2025 | Sarpsborg, Norja |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 8 |  | Paulius Gintautas (A) | R | OLH | 2027 | Vilna, Liettua |
| 10 |  | Erik Strand Mostad | L | LH | 2025 | Fredrikstad, Norja |
| 11 |  | Douglas Byrkjeland | R | KH / OLH | 2025 | Örebro, Ruotsi |
| 15 |  | Ugnius Čižas | L | KH / VLH | 2025 | Elektrėnai, Liettua |
| 16 |  | Herman Kopperud (C) | L | LH | 2026 | Fredrikstad, Norja |
| 17 |  | Sondre Grønli | L | H | Laina | Fredrikstad, Norja |
| 21 |  | Daniel Trnavský | L | H | 2025 | České Budějovice, Tšekki |
| 24 |  | Sebastian Hansson | R | OLH / P | 2025 | Skurup, Ruotsi |
| 26 |  | Casper Einvik Myklebust |  | H | 2025 |  |
| 27 |  | Emilio Julian Törnvall | L | LH | 2025 | Kongsvinger, Norja |
| 57 |  | Sander Rekstad | L | KH | 2025 | Fredrikstad, Norja |
| 64 |  | William Steinsvik Kuisma | L | H | 2025 | Stavanger, Norja |
| 70 |  | Charles Eklund | L | OLH | 2025 | Tukholma, Ruotsi |
| 79 |  | Elias Antonsen | L | VLH | 2025 | Lørenskog, Norja |
| 85 |  | Rasmus Koskinen | R | LH | Laina | Mora, Ruotsi |
| 85 |  | Mads Vestby | R | OLH | 2025 | Oslo, Norja |
| 96 |  | Andreas Laschitza | R | VLH | 2025 |  |
Joukkue > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Lasse Fjeldstad
Apuvalmentaja: Thomas Engebretsen
Huoltopäällikkö: Lars Rune Granholt
Toimitusjohtaja: Sigurd Nilsen Bruun
Urheilutoimenjohtaja: Martin Engebretsen
Lähde: EliteProspects
EliteHockey Ligaen

| EliteHockey Ligaen |
| --- | --- |
 Norjan korkeimman jääkiekkosarjan logo
Laji:  Jääkiekko
Maa(t):   Norja
Perustettu:  1990
Edeltäjä:  1. divisjon, Elitserien, UPC-ligaen, GET-ligaen
Joukkueita:  10
Hallitseva mestari:  Frisk Asker
Eniten mestaruuksia:  Vålerenga Ishockey (26)
Alempi taso:  Norjan jääkiekon I-divisioona
TV:  TV2 Sport
Aiheesta muualla
Sivusto
EliteHockey Ligaen (aik. 1. divisjon, Elitserien, UPC-ligaen, GET-ligaen ja Fjordkraft Ligaen) on Norjan jääkiekon korkein sarjataso. Sarjassa pelaa kaikkiaan yhdeksän joukkuetta. Suosituimmilla joukkueilla yleisökeskiarvo on noin 2000-3000, koko liigalla noin 1000.
Norjan mestaruudesta on pelattu jo vuodesta 1934 lähtien. Norjan pääsarjan nimi oli ennen I-divisioona (norj. 1. divisjon), joka lakkautettiin vuonna 1990. Samana vuonna perustettiin uusi pääsarja nimeltään Elitserien. Sarjan nimeksi tuli vuonna 2004 UPC-ligaen, vuonna 2006 GET-ligaen ja vuodesta 2020 lähtien se on kulkenut nykyisellä nimellään.
Sarjassa on pelattu kaikkien aikojen pisin jääkiekko-ottelu, kun 12.3.2017 käytiin Storhamarin ja Sparta Sarpsborgin välillä pudotuspeliottelu, joka kesti 217 minuuttia ja 14 sekuntia.
Joukkueet

| Joukkue | Kaupunki | Areena | Katsojakapasiteetti | Perustettu | Päävalmentaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Frisk Asker | Asker | Varner Arena | 3 805 | 1922 |  Roy Johansen |
| IK Comet | Halden | Haldenin jäähalli | 1 800 | 1961 |  Lasse Fjeldstad |
| Lillehammer IHK | Lillehammer | Kristins Hall | 3 194 | 1957 |  Jakub Petr |
| Lørenskog IK | Lørenskog | Lørenskog Ishall | 2 850 | 1963 |  Kenneth Larsen |
| Narvik Hockey | Narvik | Nordkraft Arena | 1 000 | 1962 |  Fredrik Glader |
| Sparta Sarpsborg | Sarpsborg | Sparta Amfi | 3 707 | 1958 |  Sjur Robert Nilsen |
| Stavanger Oilers | Stavanger | DNB Arena | 4 377 | 2001 |  Anders Gjøse |
| Stjernen Hockey | Fredrikstad | Stjernehallen | 2 273 | 1960 |  Niklas Andresen |
| Storhamar Dragons | Hamar | Hamar OL-Amfi | 6 000 | 1957 |  Petter Thoresen |
| Vålerenga Ishockey | Oslo | Jordal Amfi | 4 450 | 1913 |  Fredrik Andersson |
Mestarit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  2019 Frisk Asker  2018 Storhamar  2017 Stavanger Oilers  2016 Stavanger Oilers  2015 Stavanger Oilers  2014 Stavanger Oilers  2013 Stavanger Oilers  2012 Stavanger Oilers  2011 Sparta Sarpsborg  2010 Stavanger Oilers  2009 Vålerenga IF  2008 Storhamar Dragons  2007 Vålerenga IF  2006 Vålerenga IF  2005 Vålerenga IF  2004 Storhamar Dragons  2003 Vålerenga IF  2002 Frisk-Asker Tigers  2001 Vålerenga IF  2000 Storhamar IL  1999 Vålerenga IF  1998 Vålerenga IF  1997 Storhamar IL  1996	Storhamar IL  1995	Storhamar IL  1994	Lillehammer IK  1993	Vålerenga IF  1992	Vålerenga IF  1991	Vålerenga IF  |  1990 Furuset IF  1989	Sparta Sarpsborg  1988	Vålerenga IF  1987 Vålerenga IF  1986 Stjernen Fredrikstad  1985	Vålerenga IF  1984 Sparta Sarpsborg  1983	Furuset IF  1982 Vålerenga IF  1981 Stjernen Fredrikstad  1980 Furuset IF  1979	Frisk-Asker IF  1978 	Manglerud Star  1977	Manglerud Star  1976	Hasle-Løren IL  1975	Frisk-Asker IF  1974	Hasle-Løren IL  1973	Vålerenga IF  1972	Hasle-Løren IL  1971	Vålerenga IF  1970	Vålerenga IF  1969	Vålerenga IF  1968	Vålerenga IF  1967	Vålerenga IF  1966	Vålerenga IF  1965	Vålerenga IF  |  1964	Gamlebyen  1963	Vålerenga IF  1962	Vålerenga IF  1961	Tigrene  1960	Vålerenga IF  1959	Gamlebyen  1958	Gamlebyen  1957	Tigrene  1956	Gamlebyen  1955	Gamlebyen  1954	Furuset IF  1953	Gamlebyen  1952	Furuset IF  1951	Furuset IF  1950	Gamlebyen  1949	Furuset IF  1948   Strong  1947	Stabæk  1946	Foward  1940	Grane  1939	Grane  1938	Trygg  1937 Grane  1936 Grane  1935 Trygg  |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Joukkueet kaudella 2010–11 kartalla
Humiseva harju

| Humiseva harju> Wuthering Heights |
| --- | --- |
 Alkuperäisteoksen etusivu.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Emily Brontë
Kieli:  englanti
Genre:  romaani
Kustantaja:  Thomas Cautley Newby
Julkaistu:  1847
Suomennos
Suomentaja:  useita suomentajia
Julkaistu:  1927
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Humiseva harju (engl. Wuthering Heights) on englantilaisen kirjailijan Emily Brontën kirjoittama romaani vuodelta 1847. Alun perin Ellis Bellin salanimellä julkaistu Humiseva harju kohtasi ensijulkaisunsa aikaan ristiriitaisen vastaanoton, sai osakseen runsaasti paheksuntaa ja myi huonosti, mutta nykypäivänä sitä pidetään yhtenä englantilaisen kirjallisuuden hienoimmista klassikoista. Lisäksi kriitikot ovat 1900-luvulta alkaen pitäneet Humisevaa harjua Brontën kirjailijasisarusten teoksista parhaimpana. Romaani jäi Brontën ainoaksi, mutta se riitti viemään hänen nimensä maailmankirjallisuuden historiaan. Humiseva harju kertoo eriluokkaisten lapsuudenystävysten Heathcliffin ja Catherinen kiihkeästä, mutta tuhoon tuomitusta rakkaudesta, ja se sijoittuu Brontën kotiseudulle Englannin Yorkshireen.