stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keitele Forest
Tuotteet ja markkinat

Kemijärvellä sahalaitos ja liimapuutehdas toimivat kahdessa vuorossa. Puutuotetehdas käyttää Lapista ostettua mäntyä, josta tehdään etupäässä Kaukoidän markkinoille suunnattua, asiakasmittoihin tehtyä sahatavaraa, höylätavaraa ja mittatarkkaa liimapuuta.
Vuonna 2024 yhtiö käsitteli vuosittain noin 2,4 miljoonaa kuutiota puuta,
vuonna 2022 yhtiö vuosittainen maksimikapasiteetti sisälsi miljoona kuutiometriä sahatavaraa. Liimapuuta ja höylätavaraa tuotettiin satoja tuhansia kuutiometrejä.
Vuonna 2022 yhtiön päämarkkinat olivat Aasiassa. Euroopan osuus tuotannosta oli neljäsosa.
Euroopassa ja esimerkiksi Japanissa sahatavaroilla ja rakennusmateriaaleilla on erilaiset mitat, ja valtaosa japanilaisista omakotitaloista valmistetaan valmistuotteista. Keitele päätti ottaa käyttöön asiakasmitat ja investoi siksi tekniikkaan, jolla asiakkaiden toiveet voitiin toteuttaa. Asiakasmitoilla tehdyt tuotteilla on vankka markkinaosuus Japanissa. ”Myymme ensin ja vasta sitten haemme raaka-aineen metsästä. Koko ketju kannolta tehtaan pihaan tapahtuu oikeaan aikaan”, kuvaili Mikko Kylävainio toimitusprosessia vuonna 2013.
Työkulttuuri

Keitele Groupin työntekijät eivät ole olleet niin järjestäytyneitä kuin alalla yleensä. Vuonna 2020 noin 40 prosenttia työntekijöistä kuului Teollisuusliittoon. Kylävainio selitti asiaa sillä, ettei yhtiö ollut koskaan lomauttanut tai irtisanonut henkilöstöään.  Teollisuusliiton mukaan järjestäytymisaste Keitele Groupissa oli vuonna 2021 yli 50 prosenttia.
Yhteiskuntavastuu

Vuonna 2019 konserni kertoi, että sen toimintatapa nojautuu vastuullisuuteen ja kestävään kehitykseen. Toimitusjohtaja Kylävainion mukaan metsien kasvua ja metsien hiilinielua tulisi kasvattaa hallitusti. Yhtiö on optimoinut tuotantonsa, metsäkuljetukset ja valmiiden tuotteiden logistiset ratkaisut ja se saa tarvitsemansa energian sahauksen sivutuotteina syntyvistä uusiutuvista energialähteistä. Lämpöenergiaa saadaan yli oman tarpeen. Keiteleellä ja Alajärvellä tehtaiden lämpölaitoksissa on savukaasupesurit, joilla savukaasun lämpö alennetaan 150 asteesta 25 asteeseen. Tästä syntyneellä energialla kuivataan sivutuotevirtoja, joita käytetään lämmöntuotannossa.
Yhtiön tuotteet sitovat lähtökohtaisesti pitkään hiilidioksidia ja elinkaarensa lopussa ne kierrätetään.
Tunnustuksia

Keiteleen Teollisuussaha Oy sai vuonna 1987 Keiteleen Vuoden Yrittäjäpalkinnon
Keitele Forest Oy sai maakunnallisen yrittäjäpalkinnon vuonna 2006
Vuonna 2008 Keitele Forest sai 20 000 euron Rantasalmi-palkinnon, jonka myönsi Suomen kulttuurirahaston Etelä-Savon rahasto. Palkintoraha käytettiin hauskanpitoon: Ilkka Kylävainio kutsui henkilökuntansa puolisoineen syömään ja juomaan.
Vuonna 2013 Keitele Forestille myönnettiin Suomen Yrittäjien valtakunnallinen yrittäjäpalkinto.
Vuonna 2019 Keitele Forest sai tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinnon vuoden kasvuyrityksenä.
Kirjallisuutta

Vesa Kärkkäinen: Keiteleen patruuna. Ilkka Kylävainion ja Keitele Groupin tarina, Siltala 2024, ISBN 9789523883406
Aiheesta muualla

Keitele Groupin kotisivut
Keitele Suomen kartalla.
Kemijärven sellutehtaan portti vuonna 2008
Ansikat

| Ansikat |
| --- | --- |
 Rönsyansikka (Waldsteinia ternata)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Ansikat Waldsteinia  Willd.
Katso myös
   Ansikat Wikispeciesissä   Ansikat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ansikat (Waldsteinia) on ruusukasvien heimoon kuuluva kasvisuku, jossa on noin kuusi lajia. Ne ovat monivuotisia, keltakukkaisia, usein maanmyötäisesti kasvavia ruohokasveja, joista suurta osaa viljellään perennana. Ansikoita kasvaa luonnossa läpi pohjoisen lauhkean vyöhykkeen, Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Ansikat yhdistetään toisinaan kellukoiden (Geum) sukuun.
Ansikat muistuttavat ulkonäöltään jonkin verran mansikoita (Fragaria), ja niiden nimikin on johdettu tästä hyvin yksinkertaisesti: jättämällä mansikka-sanasta m-kirjain pois. Menettely herätti aikoinaan pahennusta asiaa seuranneissa piireissä. Mansikoista poiketen ansikat eivät kuitenkaan muodosta syömäkelpoista epähedelmää.
Lajeja

amerikanansikka (Waldsteinia fragarioides, syn. Geum fragarioides)
mätäsansikka (Waldsteinia geoides, syn. Geum waldsteinia)
Waldsteinia pendula
rönsyansikka (Waldsteinia ternata, syn. Geum ternatum)
Kuvia

Amerikanansikka
Amerikanansikan kukkia.
Mätäsansikka
Rönsyansikan kukkia.
Aiheesta muualla

Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Ansikat (Waldsteinia)
Suomen Lajitietokeskus: Ansikat – Waldsteinia
ITIS: Waldsteinia (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Waldsteinia (englanniksi)
Flora of China: Waldsteinia (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2300480  Wikispecies: Waldsteinia  BOLD: 121784  EoL: 75622  EPPO: 1WADG  FNA: 134730  FoC: 134730  GBIF: 2986309  GRIN: 12763  iNaturalist: 119797  IPNI: 30012229-2  IRMNG: 1097445  ITIS: 500612  NBN: NHMSYS0000464952  NCBI: 23232  Open Tree of Life: 180691  PLANTS: WALDS  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30012229-2  Tropicos: 40025289  WFO: wfo-4000040489
Woody Allen

| Woody Allen |
| --- | --- |
 Woody Allen Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Heywood Allen (alun perin Allen Stewart Konigsberg)
Syntynyt: 30. marraskuuta 1935 (ikä 89) Brooklyn, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä ohjaaja käsikirjoittaja koomikko 
Ohjaaja
Aktiivisena:  1950–
 Nimikirjoitus
Palkinnot
 Parhaan elokuvan Oscar  1978 Annie Hall  Alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar  1978 Annie Hall  1987 Hannah ja sisaret  2012 Midnight in Paris  
Aiheesta muualla
www.woodyallen.com
IMDb 
Elonet
Heywood ”Woody” Allen (alkup. nimi Allen Stewart Konigsberg; s. 30. marraskuuta 1935 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on 1900-luvun jälkipuoliskon ja 2000-luvun alun tunnetuimpia ja arvostetuimpia yhdysvaltalaisia elokuvaohjaajia ja koomikoita. Hän käsikirjoittaa ohjaamansa elokuvat ja myös näyttelee useimmissa niistä.
Allen on ohjannut ja käsikirjoittanut niin komedioita kuin vakavia draamojakin. Hänen suurimpia menestyselokuviaan ovat olleet Annie Hall, Manhattan, Hannah ja sisaret, Radio Days, Midnight in Paris ja Blue Jasmine. Allen on voittanut neljä Oscar-palkintoa, joista yksi parhaasta ohjauksesta ja kolme parhaasta käsikirjoituksesta.
Varhainen elämä

Allen Stewart Konigsberg syntyi Brooklynissa New Yorkissa 1. joulukuuta 1935. Taiteilijanimensä Woody Allen hän otti käyttöön 17-vuotiaana.
Allen aloitti vuonna 1953 elokuvaopinnot New Yorkin yliopistossa. Hän keskeytti opintonsa pian ja alkoi kirjoittaa 20 dollarin viikkopalkalla materiaalia koomikko David Alberille. Kaksi vuotta myöhemmin Allen pääsi kirjoittamaan komediaa televisioon Your Show of Shows -ohjelmaan. Sen ohella hän kirjoitti materiaalia Pat Boonelle. Allen sai viiden vuoden mittaisen televisiokirjoittajan uransa aikana Emmy-ehdokkuuden.
Jätettyään television Allen ryhtyi esiintymään stand up-koomikkona New Yorkissa. Hänen maineensa kasvoi, ja hän pääsi television talk-show-ohjelmiin sekä julkaisi vuonna 1964 komedia-albumin.
Elokuvien teemat

Allenin tunnetuimmat elokuvat ovat katkeransuloisia komedioita, joissa on slapstickia sekä parodisia ja absurdeja elementtejä. Allen on tehnyt myös synkempiä draamaelokuvia, joissa on vaikutteita Ingmar Bergmanilta.
Allenin elokuville on tyypillistä, että hänen esittämänsä hahmo on hiukan neuroottinen ja toisinaan puhuu suoraan kameralle. Brooklynistä kotoisin olevan amerikanjuutalaisen Allenin useimmat elokuvat sijoittuvat New Yorkiin ja Manhattanille. Juutalaisuuden vaikutus hänen taiteeseensa on ilmeinen.
Palkinnot

Allen on voittanut neljä Oscar-palkintoa: vuonna 1977 elokuvasta Annie Hall parhaasta ohjauksesta ja käsikirjoituksesta, vuonna 1986 elokuvasta Hannah ja sisaret parhaasta käsikirjoituksesta ja vuonna 2011 Midnight in Parisista parhaasta käsikirjoituksesta. Ehdokkaana hän on ollut 24 kertaa, joista kerran näyttelijänä, seitsemän kertaa ohjaajana ja 16 kertaa alkuperäiskäsikirjoituksen kirjoittajana.
Yksityiselämä

Allen on naimisissa entisen seurustelukumppaninsa Mia Farrow’n adoptiotyttären Soon Yi Allenin kanssa. Mia Farrow'n ja Woody Allenin adoptiotytär Dylan Farrow on syyttänyt Allenia seksuaalisesta hyväksikäytöstä vuonna 1992. Samana vuonna (elokuussa 1992) Farrowin ystävän lapsenvahti Alison Strickland kertoi nähneensä Allenin polvistuneena ja kasvot 7-vuotiaan Dylanin sylissä.  Allen oli käynyt terapiassa koskien syytöksiä sopimattomasta käytöksestä Dylania kohtaan ennen kuin syytös seksuaalisesta hyväksikäytöstä oli tullut julkiseksi.  Syytteitä ei koskaan nostettu, ja Woody Allenin mukaan viranomaiset totesivat jutun perättömäksi. Allenin ura on kärsinyt syytösten tuomasta kielteisestä julkisuudesta.
Allen on kirjoittanut useita kirjoja, kuten Getting Even (1971), Without Feathers (1975), Side Effects (1980) ja Mere Anarchy (2007).
Allen tunnetaan innokkaana jazzmusiikin harrastajana ja klarinetinsoittajana.
Elokuvissaan sitaatteja viljelevä Allen on maininnut lukevansa klassikkokirjallisuutta velvollisuudentunnosta: ”Luen [kirjallisuutta] velvollisuudesta, en nautinnokseni. Nautinto minulle on olut ja futisottelu.”
Filmografia > Ohjaajana

Ota rahat ja juokse (Take the Money and Run, 1969)
Bananas – minä ja vallankumous (Bananas, 1971)
Mitä kaikkea oletkaan aina halunnut tietää seksistä, mutta et ole rohjennut kysyä (Everything You Always Wanted to Know About Sex But Were Afraid to Ask, 1972)
Unikeko (Sleeper, 1973)
Sota ja rakkaus eli älkää ampuko Napoleonia (Love and Death, 1975)
Annie Hall (1977)
Sisäkuvia (Interiors, 1978)
Manhattan (1979)
Muistelmia – Stardust Memories (Stardust Memories, 1980)
Kesäyön seksikomedia (A Midsummer Night’s Sex Comedy, 1982)
Zelig (1983)
Broadway Danny Rose (1984)
Kairon purppuraruusu (The Purple Rose of Cairo, 1985)
Hannah ja sisaret (Hannah and Her Sisters, 1986)
Radio Days (1987)
Syyskuu (September, 1987)
Toinen nainen (Another Woman, 1988)
Rikoksia ja rikkomuksia (Crimes and Misdemeanors, 1989)
Alice (1990)
Varjoja ja sumua (Shadows and Fog, 1992)
Miehiä ja vaimoja (Husbands and Wives, 1992)
Manhattanin murhamysteeri (Manhattan Murder Mystery, 1993)
Luotisade Broadwaylla (Bullets Over Broadway, 1994)
Rakkauden jumalatar (Mighty Aphrodite, 1995)
Kaikki sanovat I Love You (Everyone Says I Love You, 1996)
Harry pala palalta (Deconstructing Harry, 1997)
Celebrity – kuuluisuus (Celebrity, 1998)
Sweet and Lowdown (Sweet and Lowdown, 1999)
Keksejä ja konnia (Small Time Crooks, 2000)
Jadeskorpionin kirous (The Curse of the Jade Scorpion, 2001)
Sounds from a Town I Love (Sounds from a Town I Love, 2001)
Näkemiin Hollywood (Hollywood Ending, 2002)
Sinua parempaa (Anything Else, 2003)
Melinda ja Melinda (Melinda and Melinda, 2004)
Match Point (2005)
Scoop (2006)
Cassandra’s Dream (2007)
Vicky Cristina Barcelona (2008)
Whatever Works (2009)
You Will Meet a Tall Dark Stranger (2010)
Midnight in Paris (2011)
To Rome with Love (2012)
Blue Jasmine (2013)
Magic in the Moonlight (2014)
Irrational Man (2015)
Café Society (2016)
Wonder Wheel (2017)
A Rainy Day in New York (2019)
Rifkin's Festival (2020)
Coup de chance (2023)
Dokumenttielokuvia

Woody Allen – A Documentary (2012)
Kirjallisuutta

Lax, Eric: Woody Allen: elämäkerta. Suomentanut Kaarina Turtia. Otava, Helsinki 1991. ISBN 951-1-11258-9
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Woody Allen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Woody Allen Video - Billy Graham interview
Senses of Cinema: Great Directors Critical Database
Woody Allen all around information
Filmography & analysis of Allen's Women in Film
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Woody Allen haastoi Amazon Studiosin oikeuteen
| n k Woody Allen |
| --- | --- |
1960-luku:  What's Up, Tiger Lily? (1966)  Ota rahat ja juokse (1969) 
1970-luku:  Bananas – minä ja vallankumous (1971)  Mitä kaikkea oletkaan aina halunnut tietää seksistä, mutta et ole rohjennut kysyä (1972)  Unikeko (1973)  Sota ja rakkaus eli älkää ampuko Napoleonia (1975)  Annie Hall (1977)  Sisäkuvia (1978)  Manhattan (1979) 
1980-luku:  Stardust Memories (1980)  Kesäyön seksikomedia (1982)  Zelig (1983)  Broadway Danny Rose (1984)  Kairon purppuraruusu (1984)  Hannah ja sisaret (1986)  Radio Days (1987)  Syyskuu (1987)  Toinen nainen (1988)  New York Stories (1989)  Rikoksia ja rikkomuksia (1989) 
1990-luku:  Alice (1990)  Varjoja ja sumua (1991)  Miehiä ja vaimoja (1992)  Manhattanin murhamysteeri (1993)  Luotisade Broadwaylla (1994)  Don't Drink the Water (1994)  Rakkauden jumalatar (1995)  Kaikki sanovat I Love You  (1996)  Harry pala palalta (1997)  Celebrity – kuuluisuus (1998)  Sweet and Lowdown (1999) 
2000-luku:  Keksejä ja konnia (2000)  Jadeskorpionin kirous (2001)  Näkemiin Hollywood (2002)  Sinua parempaa (2003)  Melinda ja Melinda (2004)  Match Point (2005)  Scoop (2006)  Cassandra’s Dream (2007)  Vicky Cristina Barcelona (2008)  Whatever Works (2009) 
2010-luku:  You Will Meet a Tall Dark Stranger (2010)  Midnight in Paris (2011)  To Rome with Love (2012)  Blue Jasmine (2013)  Magic in the Moonlight (2014)  Irrational Man (2015)  Café Society (2016) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Romania  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  Grammy Awards  MusicBrainz  Museum of Modern Art  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  SNAC 2  IdRef 
Allen lukion viimeisellä luokalla vuonna 1953.
Allen New Yorkissa vuonna 2006.
Anjalan seurakunta

Anjalan seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon entinen seurakunta keskisessä Kymenlaaksossa. Seurakunta kuului historiansa aikana Viipurin, Porvoon, Tampereen ja Mikkelin hiippakuntiin.
Historia

Anjalan kirkollinen elämä oli aluksi pienimuotoista, koska kyläläisten pääkirkko sijaitsi ensin Pyhtäällä ja myöhemmin Elimäellä. Ensi alkuun jumalanpalvelukset toimitettiin Wreden suvun hallitseman Anjalan kartanon salissa. Ensimmäinen kappeli rakennettiin vuonna 1693. Se purettiin huonokuntoisena vuoteen 1755 mennessä. Oma kirkko saatiin rakennettua vuonna 1756. Kirkkoa on remontoitu useasti, ja se on keskeisellä paikalla Anjalassa.
Anjalan seurakunta oli Elimäen ja Loviisan seurakuntien alaisena kappeliseurakuntana vuodesta 1789 vuoteen 1865. Kappeliseurakunnan aikana anjalalaiset rakensivat pappilan paroni Rabbe Gottlieb Wreden lahjoittamalle tontille Kustaan sodan jälkeen. Se valmistui vuonna 1795, ja on edelleen olemassa.
Historia > Kappalaisia

Kappeliseurakunnan kappalaisina toimivat:
Alexander Ruuth 1789–1793
Anders Johan Kiljander 1794–1806
Karl Otto Bökman 1807–1819
Josef Gabriel Wallenius 1822–1824
Gustaf Adolf Hoffrén 1825–1827
Adolf Wilhelm Roschier 1827–1831
Anders Johan Wenell 1833–1835
Adolf Lyra 1836–1837
Anders Gustaf Sevén 1838–1839
Robert Toussaint Enckell 1840–1845
Karl Johan Antell 1846–1858
Gustaf Leonard af Enehjelm 1858–1865
Historia > Itsenäinen seurakunta

Anjalan seurakunta itsenäistyi keisari Aleksanteri II:n päätöksellä 13.1.1863. Varsinainen itsenäisyys saavutettiin, kun yhteys Loviisan seurakuntaan päättyi vuonna 1865. Tällöin Loviisan kirkkoherran kuolinpesän armovuodet päättyivät.
Historia > Itsenäinen seurakunta > Kirkkoherroja

Seurakunnan kirkkoherroina toimivat:
Gustaf Leonard af Enehjelm 1865–1874
Johan Gustaf Snellmann 1875–1879
William Weckman (Vartiovaara) 1879–1894
Kaarlo Magnus Olander 1897–1904
Anton Wilhelm Sederström 1904–1909
Frans Hjalamar Prins (Parmala) 1910–1920
Juho Arvi Metsovaara 1924–1928
Väinö Rautiainen 1929–1950
Armo Immanuel Aarnio 1952–1971
Jussi Kuusela 1971–1975
Erkki Helander 1976–1998
Historia > Myöhemmät vaiheet

Vuoden 1999 alusta seurakunta lakkasi olemasta itsenäinen ja se muodosti yhdessä Sippolan, Inkeroisten ja Myllykosken seurakuntien kanssa Anjalankosken seurakunnan, joka kuuluu nykyään Kouvolan seurakuntayhtymään.
Anjalan kirkon matala kellotapuli on valmistunut 1792.
Amerikansuomi

Amerikansuomi eli fingliska tai fingelska on amerikansuomalaisten eli Pohjois-Amerikkaan muuttaneiden suomalaisten ja heidän jälkeläistensä puhuma suomen kielen muoto. Se on finglishiä eli suomen kieltä, johon englannin kieli, tässä tapauksessa amerikanenglanti, on vaikuttanut voimakkaasti. Amerikansuomea käytettiin aktiivisesti 1950-luvulle asti. Sen jälkeen sen käyttö on vähentynyt, kun amerikansuomalaisten uudemmat sukupolvet ovat siirtyneet englannin käyttöön.
Historia

Amerikansuomi sai alkunsa 1800-luvun lopulla, kun suomalaisia siirtolaisia alkoi saapua Amerikkaan. Kielimuoto syntyi spontaanisti, kun amerikansuomalaiset huomasivat, ettei suomen kielessä ollut sanoja monille asioille Yhdysvalloissa. Ennestään tuntemattomia asioita syntyi lisäksi vuosikymmenten kuluessa lisää, kuten auto. Joillakin ammattialoilla, kuten tehdastyössä, uutta sanastoa tarvittiin erityisen paljon.
Amerikansuomi oli ensisijaisesti puhekieli, mutta sitä näki myös amerikansuomalaisissa lehdissä, kirjoissa ja amerikansuomalaisten kirjoittamissa kirjeissä. Amerikansuomesta tuli nopeasti tärkeä osa amerikansuomalaisten kulttuuria. Se jatkoi vakiintumistaan ja kehittymistään 1930-luvulle asti.
Jotkut käyttivät amerikansuomen ilmaisuja puheessaan hyvin säästeliäästi, toiset mahdollisimman runsaasti. Kieli vaihteli myös sen mukaan, mistä päin Suomea siirtolainen oli Yhdysvaltoihin lähtenyt ja mille puolelle Yhdysvaltoja päätynyt. Kielen yksilölliseen vaihteluun saattoivat vaikuttaa lisäksi muun muassa puhujan ammatti tai hänen tilaamansa sanomalehti.
Amerikansuomea puhuivat ensimmäisen polven amerikansuomalaiset käyttökielenään 1950-luvulle asti, ja sen jälkeen se alkoi hiljalleen kuihtua. Toisen polven amerikansuomalaiset puhuivat sitä enää vain kotioloissa ja omaksuivat käyttökielekseen englannin.
Kuihtumisestaan huolimatta amerikansuomi elää edelleen monin paikoin. Vuoden 2009–2013 tietojen mukaan Yhdysvalloissa suomea käytti kotikielenä 26 000 ihmistä. Esimerkiksi Oulussa Wisconsinissa on aikuisia kolmannen polven amerikansuomalaisia, jotka puhuvat sujuvaa suomea. Stantonin kylässä Pohjois-Michiganissa jotkut koululaisetkin osaavat suomea, vaikka useimmat kylän lapset tuntevatkin vain muutamia suomenkielisiä sanoja.
Piirteitä

Amerikansuomi on kieliopillisesti suomea, johon on sekoittunut englantilaisperäisiä sanoja suomalaisittain äännettynä. Amerikansuomalaisten itsensä keksimä, hiukan humoristinen esimerkkilause on Pussaa se peipipoki kitsistä petiruumaan, ’Työnnä ne lastenvaunut keittiöstä makuuhuoneeseen’, joka perustuu englanninkieliseen lauseeseen Push that baby buggy from the kitchen into the bedroom.
Piirteitä > Sanasto

Jotkin amerikansuomen sanat keksittiin kokonaan uusia käsitteitä varten, joille ei suomessa ollut sanaa. Uusia tekniikan alan sanoja olivat esimerkiksi kaara ’auto’ (engl. car), aluveetari ’hissi’ (engl. elevator), kreini ’nosturi’ (engl. crane), peivata ’päällystää katu’ (engl. pave) ja laisi ’ajokortti’ (engl. licence). Modernin lääketieteen sanastoa omaksuttiin englannista, kuten fluu ’influenssa’ (engl. flu), känsseri ’syöpä’ (engl. cancer) ja nörvi ’hermo’ (engl. nerve), ja uudenlaisia vaatteita olivat esimerkiksi jäketti ’lyhyt takki’ (engl. jacket) ja nektai ’solmio’ (engl. necktie). Uusien eläinten nimityksiä olivat esimerkiksi muusi ’kanadanhirvi’ (engl. moose) ja sipmunkki ’maaorava’ (engl. chipmunk).
Joskus uuden yhteiskunnan ja työelämän terminologia korvasi olemassa olevan suomenkielisen ilmaisun, kuten haali ’seuratalo’ (engl. hall), lokari ’metsätyömies’ (engl. logger), maini ’kaivos’ (engl. mine) ja paanari ’työtoveri’ (engl. partner). Taloudenpidon eroavaisuudet toivat kieleen sellaisia sanoja kuin haussi ’talo’ (engl. house), petiruuma ’makuuhuone’ (engl. bedroom), paana ’navetta’ (engl. barn) ja lunssi ’lounas’ (engl. lunch). Joidenkin puheessa esiintyivät jopa esimerkiksi sanat leeki ’järvi’ (engl. lake), milkki ’maito’ (engl. milk), äpyli ’omena’ (engl. apple) ja krämma ’isoäiti’ (engl. grandma).
Muiden kansallisuuksien nimitykset otettiin lähes aina englannista, kuten airikset ’irlantilaiset’ (engl. Irish) ja sainamanni ’kiinalainen’ (engl. Chinaman). Roskapuhe oli pulsittia (engl. bullshit) ja tosipuheeseen todettiin tätsrait (engl. that's right). Yleinen käännöslainailmaus oli Kuinka se menee? (engl. How is it going?, 'Mitä kuuluu?').
Samasta sanasta saattoi eri puhujilla syntyä erilaisia variantteja, kuten engl. office ’toimisto’ → offiisi, ohviisi tai oviisi, ja engl. banana → panana, pinana, pinaani, punaanus  ym.
Myös erisnimet saattoivat saada amerikansuomalaisen asun joskus kirjoitetussakin kielessä, kuten Nuujorkki tai Nyyjörkki New Yorkista.
Piirteitä > Äänneoppi

Amerikanenglannista otettujen lainasanojen äänteet mukautettiin yleensä suomen kieleen. Tutut konsonantit h, j, k, l, m, n, p, t ja v säilyivät yleensä samoina. Konsonantit g, d, b ja f saattoivat säilyä sellaisinaan tai korvautua äänteillä k, t, p ja v. Suhu-s (ʃ) ja soinnillinen z korvattiin yleensä s:llä. Soinnilliset ja soinnittomat dentaalispirantit, jotka englannissa merkittiin th, korvautuivat yleensä t:llä. Affrikaatat tʃ ja dʒ korvattiin ts:llä tai s:llä, ja w korvattiin v:llä tai u:lla.
Sananalkuisten konsonanttiyhtymien edustus riippui puhujan lähtöseudun murteesta. Länsimurretaustaisilla sananalkuinen kaksoiskonsonanttisuus oli yleistä, kuten sanassa plänketti < blanket ’huopa, peite’. Sanansisäinen konsonanttiyhtymä hajosi joskus eri tavuihin, kuten sinkeli < single ’yksinäinen, naimaton’.
Vokaalit korvautuivat amerikansuomessa huomattavasti epäsäännöllisemmin kuin konsonantit. Esimerkiksi clerk ’myyjä’ saattoi olla klarkki, klerkki, klärkki tai klörkki. Joskus painoton alkuvokaali putosi pois, kuten sanassa larmi ’hälytys’ (engl. alarm).
Piirteitä > Lauserakenteet

Ensimmäisen siirtolaispolven amerikansuomalaisten puhe erosi suomensuomalaisesta puheesta vain sanastoltaan, sillä rakenteeltaan suomesta hyvin poikkeavana englannin kieli ei muulla tavoin voinut yksikieliseen suomalaiseen vaikuttaa. Toisen ja kolmannen polven puheessa alkoi kieleen jo ilmaantua myös muutoksia lauseiden rakenteessa. Muutoksia olivat esimerkiksi sijajärjestelmän muutokset, jotka näkyivät subjektin ja objektin sijan valinnassa, ajan- ja paikanilmauksissa sekä rektiosuhteissa. Muita muutoksia olivat esimerkiksi omistusliitteiden pois jääminen, erilaiset inkongruenssitapaukset, omaleimainen passiivin muodostus, eräät infinitiivirakenteet sekä poikkeavat sivulause- ja sanajärjestystyypit.
Piirteitä > Muoto-oppi

Amerikansuomalaiset hallitsivat suomen kielen muoto-opin hyvin jopa kolmanteen sukupolveen, ja poikkeamat olivat usein vain satunnaisia lipsahduksia. Tavallisimpiin poikkeamiin kuuluvat esimerkiksi astevaihtelussa k:n esiintyminen heikossa asteessa (lakit pro lait), i- ja e-vartaloisten nominien sekaantuminen (kielit pro kielet), yksikön kolmannen persoonan muodon yleistyminen verbeissä (me sai) ja kieltoverbin taipumattomuus (me ei saa). Lainasanojen taivutus mukautettiin samantyyppisten tuttujen suomenkielisten sanojen taivutukseen. Konsonanttiin loppuvan lainasanan perään lisättiin yleensä i-vokaali, harvemmin a tai u. Lainaverbit olivat yleensä supistumaverbejä, kuten fikeerata ’ajatella, miettiä’.