stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bengtskärin majakka
Matkailu

Bengtskärin majakka avattiin matkailijoille korjaustöiden jälkeen vuonna 1995, ja siitä tuli merkittävä matkailukohde ja nähtävyys. Ensimmäisenä vuonna majakalla kävi noin tuhat vierailijaa, ja vuonna 1999 matkailijoita kävi yhteensä noin 10 000. Majakka valittiin vuonna 2000 vuoden kotimaiseksi matkailukohteeksi. Nyttemminmilloin? Bengtskärillä käy vuosittain 13 000–15 000 matkailijaa.
Majakan pohjakerroksessa sijaitsee kahvila ja matkamuistomyymälä sekä muun muassa Suomen ensimmäinen majakkamuseo ja pysyvä Bengtskärin taistelusta kertova näyttely. Ensimmäisessä asuinkerroksessa on kahvila, kappeli, majakkaposti ja entisöity majakanvartijan asunto. Toisessa asuinkerroksessa sijaitsee kokous- ja majoitustilat.
Bengtskärille kulkee kesäkaudella maksullisia laivavuoroja Kasnäsistä, Rosalasta ja Hangosta. Lisäksi majakalle ajetaan myös maksullisia tilausristeilyjä. Venematka Kasnäsistä Bengtskäriin kestää taksiveneellä noin tunnin. Kesäkausi loppuu syyskuun loppupuolella majakalla ovet suljetaan vierailta. Majakan emäntä Paula Wilson ja hänen miehensä muuttavat sieltä pois talveksi, koska talvella majakalle ei pääse kun helikopterilla. Majakka avataan vierailijoille uudestaan vapun aikoihin. Majakan henkilökunta asuu siellä noin kahdeksan kuukautta vuodessa.
Kansainvälistä majakka- ja majakkalaivaviikonloppua Bengtskärillä vietettiin 2007.
Galleria

Majakan hui­pul­la si­jait­se­va va­lo­laite.
Pyöreän majak­ka­tor­nin hui­pul­le joh­taa 252 be­to­ni­as­kel­maa.
Majakkatornin var­rel­la si­jait­se­va ik­ku­na. Ku­vas­sa nä­kyy myös tor­nin pak­su­ra­ken­tei­set sei­nät.
Bengtskärin majakka etupuolelta kuvattuna
Kirjallisuus

Samulinen, Mikko: Majakka vaikenee.  Tammi, 2007.  ISBN 978-951-31-3858-5.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Leino: Bengtskär – Kaikkien majakoiden äiti Retkipaikka.fi.  18.6.2013. Viitattu 22.10.2020.
Marjo-Riitta: Bengtskärin majakka - Pohjoismaiden suurimman majakan huipulla sekä muutama vinkki majakalle matkaavalle Käsintehtyä ja kaunista -blogi.  24.4.2019. Viitattu 22.10.2020.
Bengtskär hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Bengtskär Oy
Suomen majakat
| --- | --- |
Majakat:   Bengtskär  Bogskär  Flötjan  Gustaf Dalén  Gustavsvärn  Harmaja  Helsinki  Isokari  Jussarö  Kaijakari  Kalbådagrund  Kallan  Kallo  Kemi I  Kemi II  Keminkraaseli  Kokkola  Kotka  Kristiina  Kylmäpihlaja  Kökarsören  Lågskär  Längden  Marhällan  Marjaniemi  Merikarvia  Märket  Nahkiainen  Norrskär  Nyhamn  Oulu 1  Oulu 2  Oulu 3  Pietarsaari  Pori  Porvoo  Raahe  Rauma  Ritgrund  Rönnskär  Russarö  Sandbäck  Strömmingsbådan  Stubben  Suomen leijona  Suomenlinna  Sälgrund  Säppi  Sälskär  Söderskär  Tainio  Tankar  Tauvo  Tiiskeri  Ulkokalla  Utgrynnan  Utö  Vaasa  Valassaaret  Yttergrund 
Suomen majakat, joista 1940 ja 1944 tuli Venäjän majakkoja:   Hanhipaasi  Heinäluoto  Lounatrivi  Narvi  Numeroniemi  Pohjoiskorkia  Ristiniemi  Ruuskeri  Seiskari  Seivästö  Someri  Sortanlahti  Tytärsaari  Vaitolahti 
Suomen entiset majakat:   Glosholm  Heiskanen  Leppäniemi  Nyhamn  Pohjoisrivi  Porkkala  Rönnskär  Sirnitsä  Söderskär 
Majakka ku­vat­tu­na poh­joi­sesta.
Bengtskärin ma­jak­kaa edel­tä­nyt tun­nis­tus­ma­jak­ka, jo­ka pu­ret­tiin en­nen ma­ja­kan ra­ken­tami­sta lo­ka­kuus­sa 1906. Tun­nis­tus­ma­jak­ka tun­net­tiin ”Bengtskärin saarnatuolina”.
Arkkitehtien Sebastian Gripenbergin ja Florentin Granholmin pi­rus­tus vuo­del­ta 1897. Näi­den pii­rus­tus­ten poh­jal­ta Gran­holm te­ki lo­pul­li­set pii­rus­tuk­set.
Luotsi­yli­hal­li­tuk­sen pii­rus­tus­kont­to­ri 1900-lu­vun alus­sa. Ku­vas­sa toi­nen oi­ke­al­ta on ken­raa­li­ma­ju­ri Nikolai Sjöman ja etu­ri­vis­sä toi­nen va­sem­mal­ta in­si­nöö­ri Ernst Andersin, jo­ka ni­mi­tet­tiin myö­hem­min ma­ja­kan ra­ken­nus­töi­den joh­ta­jaksi.
Majakan asu­in­sii­pi on har­ja­kor­keu­des­sa. Ku­va otet­tu har­jan­nos­ta­jais­päi­vänä 11. elo­kuu­ta 1906. Yl­hääl­lä nä­kyy ko­ris­te­lu­na koi­vu­ja ja leh­viä.
Bengtskärin ma­jak­ka vuon­na 1906.
Bengtskärin ma­jak­ka tais­te­lu­jen jäl­keen ke­säl­lä 1941. Ka­tos­sa su­mu­si­ree­nin suu­au­kon va­sem­mal­la puo­lel­la on reikä.
Sumusireenin suu­auk­ko muu­rat­tiin um­peen, kun so­das­sa va­hin­goit­tunut su­mu­siree­ni pois­tet­tiin. Kak­si ik­ku­naa jä­tet­tiin va­lai­se­maan ul­lak­ko­ker­rosta, mutta nykyään aukossa on sumusireenin pyöreän peltitorven kokoinen suurikkuna.
Majakan tor­nin huip­pu ko­ho­aa 52 met­riä me­ren­pin­nan ylä­puo­lel­le.
Bengtskärin ma­ja­kan lä­pi­leik­kaus. Pii­rus­tus esi­tel­tiin yh­des­sä ma­jak­ka­ra­ken­nuk­sen asuin­osan poh­ja­pii­rus­tus­ten kans­sa Pie­ta­rin me­ren­kul­ku­näyt­te­lys­sä vuon­na 1908.
Matkailijoita tuo­nut alus lai­tu­ris­sa Bengtskär­il­lä.
Diomansy Kamara

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Diomansy Mehdi Kamara
Syntymäaika: 8. marraskuuta 1980 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Pariisi, Ranska
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 186cm
Lempinimi: Joe
Seura
Seura: Fulham FC
Pelinumero: 15
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1998–1999  1999–2001  2001–2005 2004–2005  2005–2007 2007– 2010 | Red Star 93 Catanzaro Modena Portsmouth  West Bromwich Albion Fulham Celtic (laina) | 04 0(0) 34 0(9) 81 (14) 25 0(4) 60 (25) 49 0(10) 9 (3) |
Maajoukkue
| 2003– | Senegal | 43 0(9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. toukokuuta 2008.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 7. elokuuta 2008.
Diomansy Mehdi "Joe" Kamara (s. 8. marraskuuta 1980 Pariisi, Ranska) on senegalilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Kamaran syntymätodistukseen tehdyn kirjoitusvirheen johdosta sukunimi kirjoitetaan Kamara, eikä Camara, joka on pyhä nimi Senegalissa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Diomansy Kamara
Derman–Ostrohin kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Rivnen alue, Ukraina
Lähin kaupunki:  Ostroh
Pinta-ala:  54,4830 km²
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  11.12.2009
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Derman–Ostrohin kansallispuisto (ukr. Дермансько-Острозький національний природний парк, Dermansko-Ostrozkyi natsionalnyi pryrodnyi park) on kansallispuisto Ukrainan Rivnen alueella. Vuonna 2009 perustetun suuren kansallispuiston pinta-ala on 54,4830 neliökilometriä. Puisto sijaitsee Rivnen piirin eteläosassa, Dermanin eteläpuolella ja Ostrohin lounaispuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Derman–Ostrohin kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Natsionalnyi pryrodnyi park Dermansko-Ostrozkyi (ukrainaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Derman-Ostroh National Nature Park
Käännös suomeksi
David González Giraldo

Giraldo vuonna 2015.
David González Giraldo (s. 20. heinäkuuta 1982 Medellín, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa englantilaisseura Manchester Citya.
González edusti uransa alkuaikoina kotikaupunkinsa Independiente Medellín -seuraa. Vuonna 2006 hän siirtyi Deportivo Caliin ja sieltä kahdeksi kaudeksi turkkilaiseen Rizesporiin. Vuonna 2009 hän pelasi lyhyen ajan Athletico Huracanissa ja tammikuussa 2010 hän allekirjoitti sopimuksen Manchester Cityn kanssa.
Kolumbian jalkapallomaajoukkueessa González on pelannut voitokkaissa ystävyysotteluissa Sveitsiä ja Paraguayta vastaan.
Dermot Morgan

Dermont Morganille omistettu muistomerkki
Dermot Morgan (31. maaliskuuta 1952 Dublin, Irlanti – 28. helmikuuta 1998 Richmond, Surrey, Englanti) oli irlantilainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa oli katolilainen pappi televisiosarjasta Isä Ted. Hän kuoli sydänhalvaukseen vuonna 1998.
Aiheesta muualla

Dermot Morgan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Diplomityö

Diplomityö on diplomi-insinöörin, arkkitehdin tai maisema-arkkitehdin tutkinnon päätteeksi tehtävä itsenäinen opinnäytetyö, joka tehdään pää- tai sivuaineeseen liittyvästä aiheesta. Vastaava opinnäytetyö muissa ylemmissä korkeakoulututkinnoissa on nimeltään pro gradu -tutkielma. Englannin kielellä diplomityöstä ja pro gradu -töistä käytetään nimitystä master's thesis. Työn laajuus on 30 opintopistettä, ennen vuoden 2005 tutkintouudistusta 20 opintoviikkoa. Diplomityö toteutetaan usein jollekin yritykselle tai oman yliopiston laitokselle työsuhteessa tai stipendillä. Jonkin verran diplomitöitä tehdään myös "omarahoitteisesti" opintotuella. Näin tehtyjen töiden määrä vaihtelee kulloisenkin alan työtilanteen mukaan, mutta on suhteellisen pieni.
Koska tarkastettavaksi jätetty diplomityö on julkinen asiakirja, pyritään yritystenkin toimeksiannosta tehtävät diplomityöt kirjoittamaan siten, ettei niissä ole sellaista materiaalia, jota ei voi julkaista. Osa yliopistoista hyväksyy diplomitöille perustellusta hakemuksesta määräaikaisen luottamuksellisuusaseman. Näissäkin tapauksissa työn nimi ja tiivistelmä ovat aina julkisia.
Diplomityön aihetta haetaan opintojen loppuvaiheessa. Aiheen ja työn kielen vahvistaa teknillisen yliopiston tiedekunta tai sitä vastaava elin, ja samalla nimitetään työlle tarkastaja, joka on yleensä työn aihetta vastaavan alueen professori. Tarkastajan (joskus käytetään nimitystä valvoja) lisäksi on lähes aina erillinen ohjaaja, joka käytännössä ohjaa työn tekemistä. Ohjaajaa ei asetus vaadi, joten hänelle ei ole asetettu muodollisia pätevyysvaatimuksia. Pääsääntöisesti pyritään siihen, että hänellä olisi vähintään diplomi-insinöörin tutkintoa vastaava tutkinto.
Koska diplomityöt tehdään usein yritysten toimeksiannosta, ne ovat usein konstruktiivisia. Tyypillisesti yrityksellä on konkreettinen ongelma tai tehtävä, jonka ratkaisijaksi tai tekijäksi diplomityön tekijä palkataan. Tämän takia tyypillinen diplomityö sisältää tehtävän kuvauksen, ympäristön tai yrityksen asettamat rajoitukset ja tavoitteet, ratkaisuvaihtoehdot, ratkaisun valinnan, toteutuksen kuvauksen ja arvioinnin. Diplomityö voi olla myös perinteinen tutkielma, mutta tällaiset ovat harvinaisia yritysrahoituksen takia. Näiden kahden ääripään väliin asettuvat teknologian evaluointityöt, jossa diplomityön tavoitteena on antaa käsitys kulloisestakin "state of the art" -tilanteesta jollain alueella. Viimeksi mainittuja töitä teettävät sekä yritykset että yliopistot: yritykset arvioidessaan mihin suuntaan tuotekehitystä pitäisi suunnata ja yliopistot opetus- ja tutkimustehtäviensä tueksi.
Diplomityöhön kuuluu myös työtä esittelevä seminaariesitelmä tai muu vastaava esittelytilaisuus. Lisäksi opiskelijan on suoritettava diplomityöhön liittyen kypsyysnäyte, jolla opiskelijan tulee osoittaa perehtyneisyyttä diplomityön alaan sekä suomen tai ruotsin kielen taitoa. Mikäli kypsyysnäyte on annettu jo alemman tutkinnon yhteydessä, kielitaitoa ei tarkasteta enää diplomityön yhteydessä.
Dermatobia hominis

| Dermatobia hominis |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Alaluokka::  Siipikantaiset Pterygota
Ylälahko::  Neoptera
Lahko::  Kaksisiipiset Diptera
Alalahko::  Kärpäset Brachycera
Heimo::  Kiiliäiset Oestridae
Alaheimo::  Cuterebrinae
Suku::  Dermatobia
Laji::  hominis
Kaksiosainen nimi
 Dermatobia hominis  Linnaeus filius, 1781 
Katso myös
   Dermatobia hominis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dermatobia hominis on trooppisessa Amerikassa esiintyvä kiiliäiskärpänen. Se on ainoa kiiliäislaji, jonka toukat elävät erityisesti ihmisen ihossa, joskin isännäksi kelpaa myös koko joukko muita nisäkkäitä ja jopa lintuja. Kärpäsen toukka tunnetaan nimellä torsalo.
Aikuinen D. hominis on tumma, sinertävä kärpänen, jolla on kellertävä pää. Pituudeltaan se on 10–15 millimetriä. Laji on verraten tavallinen trooppisessa Keski- ja Etelä-Amerikassa. Muiden kiiliäislajien tapaan aikuisen kärpäsen suuosat ovat surkastuneet, eikä se syö enää mitään. Aikuinen kärpänen elääkin vain runsaan viikon, jona aikana se parittelee ja munii.
D. hominis käyttää muita hyönteisiä vektorina. Parittelun jälkeen naaras sieppaa itseään pienemmän kärpäsen tai hyttysen ja munii sen vatsapuolelle 20–30 kappaleen rykelmän pitkulaisia munia. Kun munakuorman saanut hyönteinen laskeutuu ihmisen tai muun nisäkkään iholle imemään verta tai hikeä, Dermatobian toukka pudottautuu munasta – mahdollisesti lämmön tai kemiallisen houkuttimen vaikutuksesta – ja kaivautuu uhrin ihoon 5–10 minuutissa. Ihoon tunkeuduttuaan se syö isännän kudosta noin kahdeksan viikon ajan ja kasvaa runsaan kahden senttimetrin pituiseksi. Toukka ei vaella muualle elimistöön vaan pysyy paikoillaan. Kohdassa, jossa toukka sijaitsee, on ihossa kipeä, muutaman senttimetrin läpimittainen kyhmy, jonka keskellä on pieni reikä. Reiän kautta toukka hengittää ja siitä se on myös mahdollista poistaa. Jos toukka saa olla ihossa koko kehityksensä ajan, se lopulta pudottautuu maahan koteloitumaan. Kotelovaihe kestää 4–11 viikkoa.
Toukka
Toukan aiheuttama haava tulehtuu hyvin harvoin; yleensä vain jos toukkaa on yritetty poistaa väkivalloin ja sen osia on jäänyt haavaan. Tulehtumattomuus johtuu luultavasti toukan erittämistä antimikrobisista aineista. Mikäli kiiliäistoukan sattuu saamaan, paras tapa poistaa se on teipin tai paksun vaseliinikerroksen levittäminen toukan ilmanottoaukon päälle. Kun toukka ei saa happea se yrittää kaivautua itse ulos kolosta, jolloin poistaminen on helpompaa.
Aiheesta muualla

Tapauskertomus (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tapauskertomus (espanjaksi)
Video toukan poistamisesta (englanniksi)
Kuva
Coal Chamber

| Coal Chamber |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1994–2003, 2011– 
Tyylilaji:  nu metal
Kotipaikka:  Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Dez Fafara, laulu    Rascon, kitara   Mikey  Cox, rummut   Rayna Foss-Rose, basso  
Entiset jäsenet:  Nadja Peulen, basso (2002–2003) 
Levy-yhtiö:  Roadrunner Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Coal Chamber on vuonna 1994 Los Angelesissa perustettu kalifornialainen nu metal -yhtye. Coal Chamber kävi Suomessa vuonna 1998 Provinssirock-festivaaleilla.
Historia

Roadrunner Recordsin Monte Conner ryhtyi yhtyeen tuottajaksi kuunneltuaan sen ensimmäisen demonsa, "Locon", Ross Robinsonin kautta. Tuohon aikaan Robinson oli Coal Chamberin tuottaja. Vuonna 1996 Coal Chamber pääsi esiintymään Ozzfestille sekä vuoden 1997 paikkeilla Coal Chamber sai levytyssopimuksen ja he levyttivät esikoisalbuminsa Coal Chamber. Aluksi myynti oli hidasta, mutta levy myi lopulta kultaa.
Seuraava albumi Chamber Music julkaistiin vuonna 1999. Musiikki oli hieman melodisempaa, mutta ei myynyt läheskään niin hyvin kuin edeltäjänsä. Dez, joka sattuu olemaan Ozzy Osbournen hyvä ystävä, pyysi tätä laulamaan kappaleessa "Shock The Monkey", joka on alkuperältään Peter Gabrielin kappale vuodelta 1982. Kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo.
Kiertueilla 2002–2003 basisti Rayna Fossia korvasi Nadja Peulen. Vuonna 2002 julkaistu albumi Dark Days jäi Coal Chamberin viimeiseksi.
Vuonna 2003 Dez äänitti laulun ylijääneelle kappaleelle "Dramatic", joka oli jäänyt keskeneräiseksi vuoden 1997 nauhoituksista. Nimeksi tuli "Headstones And The Walking Dead". Kappale julkaistiin albumilla Giving The Devil His Due muiden julkaisemattomien kappaleiden, demojen ja remixien joukossa. Vuonna 2004 julkaistiin myös yhtyeen virallinen kokoelmalevy, The Best of Coal Chamber.
Lokakuussa 2008 Meegs Rascon nousi lavalle esittämään Coal Chamber -kappaleen "Loco" yhdessä Dez Fafaran DevilDriver -yhtyeen kanssa. Dez Fafara on sanonut selvittäneensä pahasti tulehtuneet välit kitaristi Meegs Rasconin kanssa. Nykyäänmilloin? Dez laulaa yhtyeessä DevilDriver.
Vuonna 2011 Coal Chamber yhdistyi uudestaan ja esiintyi Australiassa. Vuonna 2015 se julkaisi uuden albumin Rivals.
Diskografia > Studioalbumit

Coal Chamber (1997)
Chamber Music (1999)
Dark Days (2002)
Giving The Devil His Due (2003)
The Best of Coal Chamber (2004)
Rivals (2015)
Diskografia > Kokoelmat

Giving the Devil His Due (2003)
The Best of Coal Chamber (2004)
The Complete Roadrunner Collection (1997-2003) (2013)
Diskografia > Singlet

Loco (1997)
Big Truck (1997)
Sway (1998)
Not Living (1999)
Shock the Monkey (feat. Ozzy Osbourne) (1999)
Tyler's Song (1999)
Notion (1999)
Fiend (2002)
I.O.U. Nothing (2015)
Diskografia > Musiikkivideot

| Vuosi | Kappale | Ohjaaja(t) |
| --- | --- | --- |
| 1997 | "Loco" | Nathan Cox |
| 1999 | "Shock the Monkey" (feat. Ozzy Osbourne) | Dean Karr |
| 2002 | "Fiend" | P. R. Brown |
| 2015 | "I.O.U. Nothing" |  |
| 2015 | "Rivals" |  |
Jäsenet

Bradley "Dez" Fafara (laulu)
Miguel Rascon (kitara)
Rayna Foss-Rose (basso)
Mikey  Cox (rummut)
Nadja Peulen (basso, 2002–2003)
Crystal Empire

| Crystal Empire Freedom Call |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 22. tammikuuta 2001
 Tyylilaji: Power metal
 Kesto: 49.01
 Levy-yhtiö: Steamhammer
Listasijoitukset
  35.
Freedom Callin muut julkaisut
| Stairway to Fairyland 1999 | Crystal Empire 2001 | Eternity 2002 |
Crystal Empire on saksalaisen power metal -yhtyeen Freedom Callin vuonna 2001 julkaistu toinen studioalbumi.
Kappaleet

The King of the Crystal Empire – 0.32
Freedom Call – 5.32
Rise Up – 4.05
Farewell – 4.06
Pharao – 4.42
Call of Fame – 4.14
Heart of the Rainbow – 4.35
The Quest – 7.34
Ocean – 5.09
Palace of Fantasy – 4.47
The Wanderer – 3.45
Kokoonpano

Chris Bay – laulu, kitara, kosketinsoittimet
Sascha Gerstner – kitara
Ilker Ersin – basso
Dan Zimmermann – rummut
Kokoonpano > Vierailijat

Rolf Kholer – taustalaulu
Olaf Senkbeil – taustalaulu
Janie Dixon – taustalaulu
Mitch Schmitt – taustalaulu
Stefan Heimer – basso kappaleissa 4, 6, 7 ja 9
Arvostelut

AllMusic:
Soundi:
Aiheesta muualla

Crystal Empire Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Crystal Empire Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
David Blue

| David Blue |
| --- | --- |
 David Blue New York Comic Con -tapahtumassa lokakuussa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. tammikuuta 1982 (ikä 42) Long Island, New York
Kansalaisuus:  amerikkalainen
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Eli Wallace (Stargate Universe)
Aiheesta muualla
www.david-blue.com
IMDb 
David Blue (s. 17. tammikuuta 1982 Long Island, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Näyttelijänä hänet muistetaan televisiosarjasta Stargate Universe, jossa hän näytteli Eli Wallacea.
Nuoruus

David Blue syntyi New Yorkissa. Jo nuorena hänellä oli intohimona päästä näyttämölle. Tuhansien hakijoiden joukosta hänet valittiin Louisvillessa toimivan Actor’s Theatren valmennusohjelmaan yhtenä kahdeksasta valitusta henkilöstä. Valmennusohjelman aikana hän pääsi työskentelemään monen tunnetun ohjaajan ja käsikirjoittajan ohjauksessa. Vuoden kuluttua hän sai stipendin arvostettuun British Academy of Dramatic Artsiin. Bluen lupaavasti alkanut näyttämöura kuitenkin esti häntä aloittamasta opintoja tuolloin. Sittemmin hän on suorittanut taiteen kandidaatin tutkinnot sekä näyttelemisestä että musiikkiteatterista.
Näyttelijän ura > Uran alku

David Blue on toistaiseksi näytellyt lähinnä televisiosarjoissa. Hänen uransa ensimmäiset roolit olivat pieniä sivuosia. Vuonna 2006 hän vieraili sarjoissa Veronica Mars ja Zackin ja Codyn viiden tähden elämää. Vuonna 2007 hän esiintyi Dirtin yhdessä jaksossa. Hänen ensimmäinen huomattavampi roolinsa oli vuosina 2007–2008 Rumassa Bettyssä, jossa hän näytteli muotilehden valokuvaajaa Cliff St. Paulia. Vuonna 2008 hän vieraili viiden jakson ajan sarjassa Moonlight. Hänen roolihahmonsa oli Logan Griffen, teknologiaan intohimoisesti suhtautuva, mutta erakkona elävä vampyyri.
Näyttelijän ura > Läpimurto

Vuonna 2009 Blue palkattiin televisiosarjaan Stargate Universe, jossa hän esitti pääosaa Eli Wallacena. Roolista tuli hänen varsinainen läpimurtoroolinsa. Wallace on sarjassa nuori, nörtin oloinen ja uraansa vasta aloitteleva aloitteleva tiedemies. Hahmo on sarjan toisen päähenkilön, kokeneen tohtori Nicholas Rushin (roolissa Robert Carlyle) vastapari. Sarjaa esitettiin vain kahden tuotantokauden verran vuosina 2009–2011 ennen sen lopettamista vähäisen suosion takia. Siitä huolimatta sarjasta tuli tunnettu. Myös Blue nousi sarjan ansiosta kansainväliseen kuuluisuuteen.
Näyttelijän ura > Näyttämöllä

Elokuvien ja tv-sarjojen lisäksi Blue on esiintynyt näyttämöllä. Hän työskenteli musikaalissa nimeltä Ain’t No Mountain High Enough, jonka ohjasi Kenny Leon. Musikaali perustuu Motown-levymerkin perustajan Berry Gordyn (s. 1929) levyjulkaisuihin. Sittemmin Bluella oli pääosa Howard Ashmanin musikaalissa Dreamstuff.
Näyttelemisen lisäksi Blue on myös ohjannut musikaalin. Hänen musikaalinsa Bury the Dead pääosissa näyttelivät muun muassa Michael Urie, William Mapother ja Christopher Gorman. Nykyään Blue työskentelee edelleen erilaisten näyttämöprojektien parissa. Ohjaamisen ja näyttelemisen lisäksi hän laatii myös käsikirjoituksia.
Hyväntekeväisyys

David Blue on itseoppinut pianisti ja kitaristi. Sen lisäksi hän osaa laulaa hyvin. Hän on vuosien aikana osallistunut monenlaisiin hyväntekeväisyystapahtumiin. Musikaalisten taitojensa vuoksi hänet kutsuttiin taannoinmilloin? Alzheimerin taudin hoitoon varoja keräävän säätiön hyväntekeväisyyskonserttiin, jossa esiintyi Bluen ohella muitakin Ruma Betty -sarjan näyttelijöitä sekä Dick Van Dyke, Victor Garber, Kristen Bell, Zachary Quinto ja Zachary Levi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta David Blue Wikimedia Commonsissa
David Bluen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
David Blue Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Dmitri Grigorovitš

Dmitri Grigorovitš tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Dmitri Grigorovitš (lentokonesuunnittelija), (1883–1938) neuvostoliittolainen lentokonesuunnittelija
Dmitri Grigorovitš (kirjailija) (1829–1899), venäläinen kirjailija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Dmitri Grigorovitš”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Dolgoje (järvi Prigorodin pitäjässä Opotškan piirissä)

| Dolgoje Долгое |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Opotškan piiri
Koordinaatit:  56°40′10″N, 28°34′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Velikajan valuma-alue
Laskuoja:  oja Velikajaan
Järvinumero:  01030000111102000026226
Mittaustietoja
Pituus:  1,6 km 
Leveys:  0,86 km 
Pinta-ala:  98 ha 
Tilavuus:  0,0029 km³ 
Keskisyvyys:  3 m 
Suurin syvyys:  5 m 
Valuma-alue:  2,6 km² 
Saaria:  ei saaria
 fiDolgoje 
Dolgoje (ven. Долгое) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Opotškan piirissä. Se sijaitsee Opotškasta neljä kilometriä lounaaseen. Järven nimi tarkoittaa pitkää, joten sen nimi voidaan suomentaa Pitkäjärvi.
Maantietoa

Järvi on 1,6 kilometriä pitkä, 0,86 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 98 hehtaaria. Se on ilmakuvien perusteella muodostunut harjujakson itäpuolelle ja Velikajan länsipuolelle yhdessä laajan suoalueen kanssa. Järven itärannat ovat suota ja länsirannat osin harjun reunaa. Sen keskisuvyys on 3 metriä ja syvänteessä on 5 metriä syvää. Sen eteläpuolella sijaitsevat Froninon (ven. Фронино) ja Matjušin (ven. Матюши) asuinalueet ja itäpuolella suon takana Isakin (ven. Исаки) entinen kylä. Kylien kautta kulkee maantie 58K-284, joka vie Opotškaan. Maantieltä haarautuu pikkutiet, jotka kiertävät järveä sen länsirantaa seuraten.
Luontoarvoja

Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, kiiski, sorva, ruutana, suutari ja mutakala, sekä jokirapua, jota tavataan niukasti. Järven pohja on siltinsekaista hiekkaa ja rannat ovat metsämaata tai turvetta kasvavaa suota hetteikköineen.