stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pieksämäen kaupungintalo

Pieksämäen kaupungintalo
Pieksämäen kaupungintalo
Pieksämäen kaupungintalo oli vuonna 1973 valmistunut Arto Sipisen ja Mane Hertzerin suunnittelema rakennus Pieksämäen keskustassa. Rakennus purettiin vuonna 2022, milloin se oli ehtinyt olla jo seitsemän vuotta tyhjillään rakennuksessa ilmenneiden sisäilmaongelmien seurauksena. Rakennusta remontoitiin ainakin 1990-luvulla, mutta 2020-luvun alussa sen vaatimat peruskorjaukset olisivat tulleet maksamaan miljoonia, minkä johdosta päätti Pieksämäen kaupunki lopulta purkaa sen. Nykyään Pieksämäen kaupungin hallinto toimii torin laidalla sijaitsevassa Latomossa. Puretun kaupungintalon tontille on laajennettu rannassa sijaitsevaa Poleenin puistoaluetta, jota käytetään kesätapahtumien järjestämiseen.
Vuosina 1948-62 Pieksämäen kauppalan kanslia toimi entisessä Pohjoismaiden Osakepankin konttorissa, joka jatkoi myös Pieksämäen kaupungintalona vuoteen 1973 saakka. Hirsirakenteinen vanha kaupungintalo valmistui vuonna 1918 ja sen ovat suunnitelleet arkkitehdit Valter ja Ivar Thomé. Rakennuksen jäätyä tyhjilleen vuonna 1973 on siinä toiminut muun muassa päiväkoti ja ravintola. Vuoden 2022 marraskuussa siirtyi rakennuksen tiloihin pubi.
Pieksämäen vanhan kaupungintalon ovat suunnitelleet arkkitehdit Valter ja Ivar Thomé.
Port-Lesney

Port-Lesneyn kylä
Port-Lesney on kunta Juran departementissa Franche-Comtén hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 414 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Port-Lesneyin pinta-ala on 11 neliökilometriä.
Platonin epigrammit

Platonin epigrammeilla viitataan joukkoon antiikin kreikkalaisia epigrammeja, jotka on laitettu filosofi Platonin nimiin. Kaikki nämä epigrammit ovat lyhyitä runoja, jotka ovat sopivia omistuskirjoituksiksi esimerkiksi hautamuistomerkkeihin.
Kokonaisuudessaan Platonin nimiin on laitettu 31 (joissakin lähteissä 32) epigrammia, vaikka usein epigrammeja mainitaan olevan 17 tai 18. Yhtä lukuun ottamatta kaikki epigrammit ovat säilyneet Kreikkalaisessa antologiassa, ja niistä 17 tunnetuinta on säilynyt pelkästään antologiassa. Diogenes Laertios lainaa yhtätoista epigrammeista; kolmeatoista taas lainaavat kokonaan tai osittain Athenaios, Suidas, Apuleius, Filostratos, Aulus Gellius, Macrobius, Olympiodoros, Mikhael Apostolios ja Thomas Magistros.
Epigrammit on kirjoitettu elegisen distikonin muodossa. Ne eivät sisällä filosofista aineistoa. Tutkijat pitävät kaikkia tai ainakin suurinta osaa epigrammeista epäperäisinä. Tämä arvio perustuu sekä epigrammien kieleen että sisältöön, sekä siihen tosiseikkaan, että epigrammien sepittäminen tunnettujen henkilöiden nimissä oli suosittua myöhäisantiikin aikana.
Osa epigrammeista saattaa kuitenkin olla aitoja. Mahdollisesti aidoiksi on arveltu varsinkin epigrammeja 1, 2 ja 7 sekä erityisesti epigrammia 3. Näistä epigrammi 1 on jollekin oppilaalle, mahdollisesti Akatemian opiskelijalle, omistettu rakkausruno ja epigrammi 2 saman oppilaan hautakirjoitus. Epigrammi 3 on Dion Syrakusalaisen hautakirjoitus, epigrammi 7 puolestaan rakkausruno nuorelle tytölle tai naiselle.
Muita epigrammeissa mainittuja henkilöitä ovat Faidros ja tragediakirjailija Agathon, jotka mainitaan epigrammeissa 4 ja 6 vastaavasti; Ksanthippe, mahdollisesti sama henkilö kuin Sokrateen vaimo, joka mainitaan rakastajana epigrammissa 8; runoilijatar Sapfo, joka mainitaan kymmenentenä muusana epigrammissa 16; ja komediakirjailija Aristofanes, joka mainitaan sulotarten innoittamana epigrammissa 18.
Kirjallisuutta

Platon: Neljä runoa. (Suomeksi tulkinnut Mika Saranpää) Niin & näin, 1994, nro 2, s. takakansi.  Artikkelin verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla

Πλάτωνος επιγράμματα (Platōnos epigrammata) Wikisource. (muinaiskreikaksi)
Epigrams of Plato Wikisource. (englanniksi)
Platonin teokset
| --- | --- |
Varhaisvaihe:  Sokrateen puolustuspuhe · Kharmides · Kriton · Euthyfron · Alkibiades I · Laajempi Hippias · Lyhyempi Hippias · Ion · Lakhes · Lysis
Keskivaihe:  Kratylos · Euthydemos · Gorgias · Meneksenos · Menon · Faidon · Protagoras · Pidot · Faidros · Valtio · Parmenides · Theaitetos
Myöhäisvaihe:  Kleitofon · Timaios · Kritias · Sofisti · Valtiomies · Filebos · Lait
Mahdollisesti epäperäiset ja epäperäiset:  Aksiokhos · Alkibiades II · Demodokos · Hipparkhos · Epigrammit · Epinomis · Eryksias · Hyveestä · Kilpailijat · Kirjeet · Minos · Määritelmiä · Oikeamielisyydestä · Sisyfos · Theages
Psykedeelinen taide

Psykedeelinen taide on kuvataidetta, joka on saanut innoituksensa psykedeelisestä kokemuksesta.  Mikä tahansa taideteos, joka kuvaa ihmisen sisäistä maailmaa voidaan tulkita psykedeeliseksi, mutta yleisesti "psykedeelisellä taiteella" viitataan kuitenkin ensisijaisesti 1960-luvun vastakulttuurin piirissä syntyneeseen taidesuuntaukseen. Psykedeelinen taide oli vastine Psykedeeliselle rock -musiikille.
Tyypillisimmillään psykedeelistä taidetta ovat julisteet, äänilevyjen kannet, underground sarjakuvat, seinämaalaukset ja konserttien sekä erilaisten tapahtumien valoshowt, visuaalit ja dekoraatiot.
Tyypillisiä piirteitä

Metafyysiset ja surrealistiset aiheet
Fraktaali- ja kaleidoskooppimaiset kuviot
Kirkkaat värit
Pikkutarkat yksityiskohdat
Teemojen toisto
Horror vacui -tyylinen tilan käyttö
Psykedeelisiä taiteilijoita

Timo Aarniala
Pablo Amaringo
Barney Bubbles
Salvador Dali
Roger Dean
The Fool (taidesuunnittelu)
Ernst Fuchs
H. R. Giger
Alex Grey
Rick Griffin
Markus Heikkerö
Martina Hoffmann
Jeff Hopp
Alton Kelley
Mati Klarwein
Jussi Löf
Peter Max
Stanley Miller
Victor Moscoso
Vesa Peltonen
Amanda Sage
Martin Sharp
Gilbert Shelton
Antti Silvekoski
Robert Venosa
Wes Wilson
Pohjoismainen kansanopisto

Päärakennus vuonna 2015.
Pohjoismainen kansanopisto (ruots. Nordiska folkhögskolan) on Ruotsin Kungälvissä sijaitseva pohjoismainen kansanopisto, jossa on opetusta pääosin skandinaavisilla kielillä kuten ruotsiksi, tanskaksi ja norjaksi, mutta myös kursseja suomeksi. Oppilaita on kaikkialta Pohjoismaista.[lähde? ]
Asko Sahlbergin useana kesänä vetämä luovan kirjoittamisen kurssi on kerännyt kymmeniä osanottajia ja kypsyttänyt useita uusia ruotsinsuomalaisia kirjailijoita. Kurssin vierailevina opettajina ovat olleet monet Suomen kirjallisuuden kärkinimet.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kotisivut (ruotsiksi, englanniksi)
Puhveligammaheinä

| Puhveligammaheinä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Gammaheinät Bouteloua
Laji::  dactyloides
Kaksiosainen nimi
 Bouteloua dactyloides  (Nutt.) Columbus 
Synonyymit
 Buchloe dactyloides 
Katso myös
   Puhveligammaheinä Wikispeciesissä   Puhveligammaheinä Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Puhveligammaheinä eli puhveliheinä (Bouteloua dactyloides, syn. Buchloe dactyloides) on matala röyhykukintoinen, heinäkasvien heimoon kuuluva laji. Lajia esiintyy Pohjois-Amerikassa Meksikon pohjoisosassa, Yhdysvaltojen ja Kanadan keskiosissa. Se on varsin tavanomainen läntisillä preerioilla Yhdysvalloissa.
Aiheesta muualla

Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Buchloe dactyloides (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Bouteloua dactyloides (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Bouteloua dactyloides (englanniksi)
Flora of China: Buchloe dactyloides (englanniksi)
Pohjoismainen kulttuuripiste

Pohjoismainen kulttuuripiste on koko Pohjolassa toimiva kulttuuriorganisaatio, joka ylläpitää kulttuurikeskusta ja pohjoismaista kirjastoa Helsingin Kaisaniemessä. Pohjoismainen kulttuuripiste hallinnoi Pohjoismaiden neuvoston kolmea kulttuuritukiohjelmaa: Kulttuuri- ja taideohjelmaa, Pohjoismaiden ja Baltian maiden kulttuurialan liikkuvuusohjelmaa sekä NORDBUKia. Organisaatio pyrkii myös profiloimaan pohjoismaista kulttuuriyhteistyötä Pohjolassa ja muualla maailmassa.
Pohjoismainen kulttuuripiste on Pohjoismaiden ministerineuvoston alainen organisaatio.
Aiheesta muualla

Pohjoismainen kulttuuripiste (Arkistoitu – Internet Archive)
Pohjoismaiden neuvosto ja Pohjoismaiden ministerineuvosto Virallinen sivusto
Nuorten Pohjoismaiden neuvosto (UNR) (Arkistoitu – Internet Archive)
Polemiikki (lehti)

Polemiikki on Kunnallisalan kehittämissäätiön tytäryhtiön Pole Kuntatieto Oy:n julkaisema aikakauslehti. Lehti on suunnattu kuntapäättäjille ja muille kunta-asioista kiinnostuneille. Lehti sisältää tuoretta tietoa kunta-alalta, tutkimustietoa ja tutkijoiden haastatteluja. Polemiikin levikki on n. 18 500 ja se ilmestyy neljästi vuodessa printtinä ja verkossa osoitteessa www.kaks.fi. Lehden päätoimittaja on Antti Mykkänen.
Pingyao

| Pingyao kiin>  平遥县, Píngyáo Xiàn |
| --- | --- |
 Pingyaon kaupunkikuvaa.
 Pingyao
 Koordinaatit: 37°12′N, 112°09′E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Shanxi
Prefektuuritason kaupunki:  Jinzhong
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  piirikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 262 km²
Väkiluku (2010):  502 712
 – Väestötiheys:  398,3 as./km²
Postinumero:  031100
Suuntanumero(t):  0354
 
 www.pingyao.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pingyao (kiin. 平遥, Píngyáo) on piirikunta Kiinassa, Shanxin maakunnassa Jinzhongin prefektuuritason kaupungissa. Piirikunnan pinta-ala on 1 262 neliökilometriä ja väkiluku 502 712 (2010). Piirikunnan keskusta sijaitsee linnuntietä noin 475 kilometrin päässä maan pääkaupungista Pekingistä ja 80 kilometriä maakunnan keskuksesta Taiyuanista. Pingyao oli Qing-dynastian aikana Kiinan talouselämän keskus. Pingyaon vanhakaupunki tunnetaan nykyisin muinaisista kaupunginmuureistaan, ja se on Unescon maailmanperintökohde.
Historia

Pingyao on säilyttänyt Ming- ja Qing-dynastian aikaisen kaavansa. Yli 300 kohteessa kaupungissa tai sen lähellä on muinaisia raunioita ja lähes 4 000 suojeltua Ming- ja Qing-tyylistä asuinrakennusta. Kadut ja kauppojen julkisivut ovat pääosin säilyttäneet historiallisen ulkoasunsa.
Kevättä ja syksyä -kaudella kaupunki kuului Jin-valtakuntaan ja taistelevien läänitysvaltioiden kaudella Zhaon valtakuntaan. Qin-dynastian aikana kaupunki tunnettiin nimellä Pingtao ja Han-dynastian aikana nimellä Zhongdu. Vuonna 1986 kaupunki nimitettiin yhdeksi Kiinan historia- ja kulttuurikaupungeista, ja vuonna 1997 se liitettiin maailmanperintöluetteloon.
Historia > Kaupunginmuurit

Pingyaon kaupunginmuurit rakennettiin keisari Hongwun kolmantena hallintovuotena. Muurissa on kuusi ulkolinnaketta ja kuusi porttia. Muurit ovat noin 12 metriä korkeat ja ympärysmitaltaan 6 000 metriä, ja niiden ulkopuolella on neljä metriä leveä ja syvä vallihauta. Jokaisessa kulmassa sijaitsevan tornin lisäksi muurissa on 72 vartiotornia ja yli 3 000 puolustussakaraa.
Vuonna 2004 osa eteläisestä muurista sortui, mutta se on nyt korjattu. Muuri on kuitenkin pääosin vahingoittumaton, ja sitä pidetään yhtenä parhaiten säilyneistä muinaisista tämän kokoluokan kaupunginmuureista, ja siksi se on merkittävä maailmanperintökohde.
Historia > Talouselämä

Pingyao oli myöhäisen Qing-dynastian aikana Kiinan talouselämän keskus. Tuolloin kaupungissa vaikutti 20 rahoituslaitosta, jotka muodostivat yli puolet koko valtion laitoksista. Yksi niistä oli Rishengchang, jota pidetään Kiinan ensimmäisenä pankkina.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pingyao UNESCOn maailmanperintöluettelon sivuilla (englanniksi) (ranskaksi)
Virtual Tour[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Radio86.fi: Pingyao – Menneisyys nykyajassa
Unescon maailmanperintökohteet Kiinassa
Chengden kesäpalatsi ja ympärillä olevat temppelit
Chengjiangin fossiilialue
Dazun kalliokaiverrukset
Dengfengin historialliset monumentit "Taivaan ja maan keskellä"
Emeivuori ja Leshanin jättiläisbuddha
Ensimmäisen Qin-keisarin mausoleumi
Etelä-Kiinan karstialueet
Fanjingvuori
Fujianin tulout
Goguryeo-kuningaskunnan pääkaupungit ja hautakummut
Hangzhoun Xihujärven kulttuurimaisema
Honghen hanien riisipenkereiden kulttuurimaisema
Huanglongin maisema-alue
Huangshanvuoristo
Hubein Shennongjia
Jiuzhaigoun maisema-alue
Kaipingin diaolout ja kylät
Keisarinkanava
Kesäpalatsi, keisarillinen puutarha Pekingissä
Kiinan danxia
Kiinan muuri (Badaling, Shanhai-sola ja Jiayu-sola)
Kulangsu: historiallinen kansainvälinen siirtokunta
Kungfutsen temppeli ja hautausmaa sekä Kongin sukukartano Qufussa
Lijiangin vanhakaupunki
Longmenin luolat
Lushanin kansallispuisto
Macaon historiallinen keskusta
Ming- ja Qing-dynastioiden keisarilliset haudat
Ming- ja Qing-dynastioiden keisarilliset palatsit Pekingissä ja Shenyangissa (Kielletty kaupunki ja Mukdenin palatsi)
Mogao-luolat
Muinaiset kylät Etelä-Anhuissa - Xidi ja Hongcun
Pingyaon vanhakaupunki
Potala-palatsin historiallinen kokonaisuus Lhasassa
Qingchengvuori ja Dujiangyanin kastelujärjestelmä
Qinghain Hoh Xil
Sanqingshanin kansallispuisto
Sichuanin isopandan rauhoitusalueet
Silkkitie: Chang’anin–Tianshanin käytävän reittiverkosto (jaettu Kazakstanin ja Kirgisian kanssa)
Suzhoun klassiset puutarhat
Taivaan temppeli, keisarillinen uhrialttari Pekingissä
Taivuori
Tienšan Sinkiangissa
Tusi-kohteet
Wudangvuorten muinainen rakennusryhmä
Wulingyuanin maisema-alue
Wutaivuori
Wuyivuoristo
Xanadun rauniot
Yinxu
Yungangin luolat
Yunnanin kolmen rinnakkaisen joen suojelualueet
Zhoukoudianin pekinginihmisen löytöpaikka
Zuojiang Huashanin kalliomaalausten kulttuurimaisema
Tyypillinen talo vanhassa kaupungissa.
Kaupunginmuuria.
Pohjoismainen kirjasto (Ateena)

| Pohjoismainen kirjasto> Βιβλιοθήκη των Βορείων Χωρών στην Αθήνα |
| --- | --- |

Sijainti:  Kavallóti 7, Makrygiánni, Ateena, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′05″N, 23°43′37″E
Tyyppi:  tieteellinen kirjasto
Perustettu:  1995
Kotisivut
Pohjoismainen kirjasto (kreik. Βιβλιοθήκη των Βορείων Χωρών στην Αθήνα, Vivliothíki ton Voreíon Chorón stin Athína, engl. Nordic Library at Athens) on yksi Ateenassa, Kreikassa toimivista kansainvälisistä tieteellisistä kirjastoista.
Kirjasto perustettiin vuonna 1995. Sitä ylläpitävät yhdessä Ateenassa toimivat pohjoismaiset instituutit eli Norjan Ateenan-instituutti, Ruotsin Ateenan-instituutti, Suomen Ateenan-instituutti ja Tanskan Ateenan-instituutti. Kirjasto palvelee ennen kaikkea pohjoismaisia tutkijoita ja opiskelijoita, mutta on myös muiden arkeologisten instituuttien jäsenten käytössä.
Kirjaston kokoelmiin kuuluu noin 40 000 teosta antiikintutkimuksen alalta, erityisesti klassillisen arkeologian ja Kreikan historian aloilta. Kirjasto sijaitsee Makrygiánnin kaupunginosassa Suomen ja Ruotsin instituuttien välittömässä läheisyydessä.
Aiheesta muualla

The Nordic Library at Athens (englanniksi)
Pettävä varjo voittaa pelin

| Pettävä varjo voittaa pelin> The Thin Man Goes Home |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Richard Thorpe
Käsikirjoittaja:   Robert Riskin  Dwight Taylor 
Perustuu:  Robert Riskinin ja Harry Kurnitzin tarinaan
Tuottaja:  Everett Riskin
Säveltäjä:  David Snell
Kuvaaja:  Karl Freund
Leikkaaja:  Ralph E. Winters
Tuotantosuunnittelija:  Edwin B. Willis Cedric Gibbons
Pukusuunnittelija:  Irene Lentz
Pääosat:   William Powell  Myrna Loy 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Metro-Goldwyn-Mayer  Loews Cineplex Entertainment 
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix Loews Cineplex Entertainment
Ensi-ilta:   25. tammikuuta 1945 (US)  3. tammikuuta 1947 (FI) 
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  1 000 000 $
Edeltäjä:  Pettävä varjo kummittelee, 1941
Seuraaja:  Pettävän varjon laulu, 1947
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pettävä varjo voittaa pelin (engl. The Thin Man Goes Home) on Richard Thorpen ohjaama yhdysvaltalainen rikoskomedia vuodelta 1945. Se oli viides Pettävä varjo -elokuvasarjan osa, ja sen käsikirjoittivat Robert Riskin ja Dwight Taylor.
Pääosia esittävät William Powell ja Myrna Loy, ja tämä oli heidän kahdestoista yhteinen elokuvansa. Sivuosissa nähdään muun muassa Lucile Watson, Gloria DeHaven ja Anne Revere. Elokuva kuvattiin mustavalkoisena ja sen kesto on 100 minuuttia.
Pettävä varjo voittaa pelin sai ensi-iltansa kotimaassaan 25. tammikuuta 1945. Suomen ensi-iltaansa Pettävä varjo voittaa pelin tuli pari vuotta myöhemmin 3. tammikuuta 1947.
Elokuva kuvattiin 8.–14. heinäkuuta 1944. Elokuvan tuotanto piti alun perin alkaa vuonna 1942, mutta Loy kieltäytyi silloin roolista ja lähti New Yorkiin mennäkseen naimisiin ja auttamaan Punaista Ristiä. Elokuvan kuvaukset aiottiin ensin aloittaa tuolloin ilman Loy'ta; Irene Dunne olisi korvannut hänet Nora Charlesina.
Juoni

Nick ja Nora Charles matkustavat Nickin kotikaupunkiin Sycamore Springsiin tämän vanhempien luo, missä Nick alkaa tutkia lentokonetehtaan työntekijän (Ralph Brooks) murhaa. Murhan avaimeksi osoittautuu salaperäinen maalaus, jossa pilee murhaajan motiivi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  William Powell  | … |  Nick Charles   |
|  Myrna Loy  | … |  Nora Charles   |
|  Lucile Watson  | … |  Rouva Charles, Nickin äiti   |
|  Gloria DeHaven  | … |  Laurabelle ”Laura” Ronson   |
|  Anne Revere  | … |  Hullu Mary   |
|  Helen Vinson  | … |  Helena Draque   |
|  Harry Davenport  | … |  Tohtori Bertram Charles   |
|  Leon Ames  | … |  Edgar Draque   |
|  Donald Meek  | … |  Willie Crump   |
|  Edward Brophy  | … |  Brogan; ensimmäisessä elokuvassa hän näytteli Joe Morellia   |
|  Lloyd Corrigan  | … |  Tohtori Bruce Clayworth   |
|  Anita Sharp-Bolster  | … |  Hilda (nimellä Anita Bolster)   |
|  Ralph Brooks  | … |  Peter Berton   |
|  Donald MacBride  | … |  Poliisipäällikkö MacGregor   |
|  Morris Ankrum  | … |  Willoughby   |
|  Nora Cecil  | … |  Neiti Peavy   |
|  Minor Watson  | … |  Sam Ronson   |
Aiheesta muualla

Pettävä varjo voittaa pelin Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pettävä varjo voittaa pelin Elonet.
Pettävä varjo voittaa pelin AllMoviessa. (englanniksi)
Pohjois-Karjalan Ammattiopisto Valtimo

Pohjois-Karjalan ammattiopisto Valtimo oli ammattioppilaitos Valtimon kirkonkylällä, Nurmeksella Pohjois-Karjalan maakunnassa. Opiston alana oli metsätalous. Oppilaitos koulutti metsäkoneenkuljettajia ja harvesterinkuljettajia. Aikaisemmin koulun nimi oli Valtimon metsäkonekoulu. Oppilaitos oli osa Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymää.
Vuoden 2018 alussa ammattiopisto Valtimo lakkasi itsenäisenä ammattioppilaitoksena, kun se liitettiin osaksi  Riveria-oppilaitosta.
Opintolinjat

Metsäkoneenkuljettajan tutkinnon suuntautumisvaihtoehdot:
Metsäkoneenkuljettaja
Puutavara-autonkuljettaja
Asentaja / metsäkoneasentaja
Opiskelu

Opiskelu on käytännönläheistä. Työssäoppimisjaksoilla saa jo opiskeluaikana tuntuman oikeaan työelämään. Oppilaitos tarjoaa opiskelijoiden käyttöön laajan ja ajanmukaisen metsäkone- ja simulaattori-valikoiman. Koululla on myös simulaattoreita puutavara-auton kuljetukseen. Koululle tuli uusi Valmet-simulaattori syksyllä 2006, ja vuonna 2016 koululle tuli uusi Komatsu-simulaattori. Simulaattorissa  on muun muassa kolmen videoprojektorin muodostama kuva, joka visualisoi ympäröivän keinomaailman ajajalle kolmelta eri suunnalta eli edestä ja sivuilta.
Kaikki kolmevuotiset tutkinnot tuottavat opinnot päättävälle yleisen jatkokoulutuskelpoisuuden.
Ponsse-asentajakoulutuksessa erikoistutaan Ponsse-metsäkoneasentajaksi.
Metsäkoneenkuljettajan ammattitutkinnon ohessa voi opiskella kaksoistutkintona myös ylioppilastutkinnon Nurmeksen lukiossa. Kaksoistutkinnon voi suorittaa noin neljässä vuodessa.
Aiheesta muualla

Pohjois-Karjalan Ammattiopisto Valtimo Pohjois-Karjalan Koulutuskuntayhtymä. Arkistoitu 3.1.2014. Viitattu 15.12.2014.
Poka yoke -järjestelmä

Poka yoke -järjestelmä on japanilaisen, Toyotalla työskennelleen Shigeo Shingon luoma malli siitä, miten (teollisen) tuotannon laadussa saavutetaan äärimmäinen saavutettavissa oleva taso, nollavirhetaso. Perinteinen tilastoihin perustuva laadunvalvonta ei Shingon mukaan tähän pysty. Poka yoke on japania ja tarkoittaa suurin piirtein "kömmähdyssuojaa".
Poka yoke on ihmis- tai koneperustainen järjestelmä, jonka keskeinen ajatus on virheiden alkuperän 100-prosenttinen tutkiminen. Tärkeää on myös itsetarkastusten tai peräkkäisten tarkastusten suorittaminen, jotta epänormaaliudet voidaan havaita ja aloittaa korjaustoimenpiteet sekä paikallisesti että järjestelmänlaajuisesti.
Shingolainen alkuperätarkistus eroaa huomattavasti perinteisestä tuotteen lopputarkastuksesta, joka perustuu ”pitkän kierron” tuotteenlajitteluprosessiin. Alkuperätarkistus on ”lyhyen kierron” tuotannonvalvontaprosessi, joka tarjoaa reaaliaikaista palautetta ja informaatiota ylemmille tahoille. Tämä nopeuttaa ja parantaa korjaavien toimien suorittamista.
Shingon nollavirhekontrollijärjestelmä koostuu neljästä peruspilarista:
Virheiden alkuperän tutkiminen – kontrollitoimenpiteiden kohdistaminen siihen tuotannon vaiheeseen, mistä virheet ovat peräisin.
Käytetään aina 100-prosenttista alkuperän tutkimista mieluummin kuin näytteenottotutkimusta.
Minimoidaan korjaustoimenpiteisiin kuluva aika, jos epänormaaliuksia esiintyy.
Nimetään poka-yoke-laitteita ja -henkilöitä, kuten sellaisia sensoreita ja valvojia, jotka sopivat tuotantoon ja prosessin vaatimuksiin.
Tohtori Outolempi eli: kuinka lakkasin olemasta huolissani ja opin rakastamaan pommia

| Tohtori Outolempi eli: kuinka lakkasin olemasta huolissani ja opin rakastamaan pommia> Dr. Strangelove or: How I Learned to Stop Worrying and Love the Bomb |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stanley Kubrick
Käsikirjoittaja:  Stanley Kubrick Terry Southern Peter George
Perustuu:  Peter Georgen romaaniin Red Alert
Tuottaja:  Stanley Kubrick
Säveltäjä:  Laurie Johnson
Kuvaaja:  Gilbert Taylor
Leikkaaja:  Anthony Harvey
Tuotantosuunnittelija:  Ken Adam
Pääosat:  Peter Sellers George C. Scott Sterling Hayden Keenan Wynn Slim Pickens Tracy Reed
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Hawk Films Ltd.
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:   1964-01-2929. tammikuuta 1964  
Kesto:  94 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  1,8 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tohtori Outolempi eli: kuinka lakkasin olemasta huolissani ja opin rakastamaan pommia (Dr. Strangelove or: How I Learned to Stop Worrying and Love the Bomb) tai Tri Outolempi on vuonna 1964 ensi-iltansa saanut Stanley Kubrickin ohjaama poliittinen satiiri ja musta komediaelokuva, joka käsittelee kylmän sodan kauhun tasapainoa, Yhdysvaltain vainoharhaista kommunismipelkoa ja ydinsodan uhkaa. Elokuvaa pidetään sekä yhtenä ohjaajansa parhaista töistä että yhtenä kaikkien aikojen vaikuttavimmista elokuvakomedioista. Tohtori Outolempi muistetaan myös näyttelijä Peter Sellersin kolmoisroolista.