stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nya Pressen (1882–1900)

| Nya Pressen |
| --- | --- |
 Nya Pressenin 9-palstainen ”jättilakana” vuonna 1900.
Lehtityyppi:  sanomalehti
Kustantaja:  Tidnings och Tryckeri Ab i Helsingfors
ISSN:  ISSN 1458-2503
Levikki:  10 163 (1900)
Perustettu:  1882
Lakkautettu:  1900
Päätoimittaja:  Axel Lille
Sitoutuneisuus:  ruotsalainen puolue
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  7 kertaa viikossa
Kieli:  ruotsi
Nya Pressen oli Helsingissä vuonna 1882 perustettu ruotsinkielinen sanomalehti. Se oli ruotsalaisen puolueen ja myöhemmin myös perustuslaillisten tärkein äänenkannattaja. Kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov lakkautti lehden vuonna 1900.
Lehden vaiheet

Nya Pressen perustettiin ruotsalaisen puolueen johtavaksi äänenkannattajaksi. Sen taustalla oli Vikingenin piiristä noussut ryhmä, johon kuuluivat muun muassa Axel Lille, Rudolf Elving, Georg Asp, V. M. von Born ja R. A. Wrede. Lehden tehtävänä oli ruotsalaisen kulttuurin ja ruotsin kielen puolustaminen ja fennomaanien pyrkimysten vastustaminen. Se arvosteli voimakkaasti Helsingfors Dagbladin edustamia liberaaleja ja yritti saada heidät liittymään svekomaaneihin. Kulttuuri- ja uskontokysymyksissä Nya Pressen oli vapaamielinen.
Vuodesta 1891 lähtien lehden linjaksi muodostui myös Suomen autonomisen aseman ja perustuslakien puolustaminen. Helmikuun manifestin julkaisemisen jälkeen vuonna 1899 siitä tuli perustuslaillisen vastarinnan johtava äänitorvi. Jo vuosikymmenen alussa lehti sai runsaasti sensuurin asettamia painoesteitä ja vuonna 1894 viranomaiset antoivat sille ensimmäisen varoituksen. Vuosina 1898–1900 se sai kirjoittelustaan yhteensä kahdeksan varoitusta. Kenraalikuvernööri Bobrikov lakkautti Nya Pressenin vuonna 1899 kahden kuukauden ajaksi, jolloin toimitus julkaisi erinimisiä tilapäislehtiä ja sarjan sensuroimattomia Cirkulär-Bref -monistelehtisiä. Painoesteet, varoitukset ja määräaikainen lakkautus eivät muuttaneet lehden tinkimätöntä perustuslaillista linjaa, ja kesä-heinäkuussa 1900 kenraalikuvernööri lakkautti sen lopullisesti. Heinäkuun 4. päivänä toimitus julkaisi vielä Afsked-nimisen jäähyväisnumeron, joka levisi Helsingissä 56 000 kappaleen painoksena.
Toimitus ja talous

Nya Pressenin päätoimittajana työskenteli koko sen ilmestymisajan Axel Lille. Toiseksi toimittajaksi palkattiin vuonna 1894 Arvid Neovius. Muita toimittajia olivat lehdestä sen loppuaikana vastannut Konni Zilliacus, toimitussihteeri Julius Hirn, Arvid Hultin, G. R. Snellman ja Karl Flodin. Avustajajoukkoon kuuluivat muun muassa von Born, Wrede, Leo Mechelin, M. W. af Schultén, C. G. Estlander, W. Söderhjelm ja Emil Schybergson sekä ruotsinmaalaiset August Strindberg, Verner von Heidenstam, Oskar Levertin ja Gustaf af Geijerstam.
Lehden julkaisijana toimi Tidnings och Tryckeri Ab i Helsingfors, joka 1880-luvun lopussa oli Weilin & Göösin jälkeen Helsingin toiseksi suurin kirjapaino. Julkaisulupa oli Axel Lillen nimissä. Seitsenpäiväisen lehden taloudellinen tilanne oli aluksi vaikea, mutta jo vuosina 1885–1886 se ohitti Helsingfors Dagbladin, jonka lakkaaminen vuonna 1889 lisäsi levikkiä voimakkaasti. Vuonna 1890 Nya Pressen oli 5 500 kappaleen painoksellaan Hufvudstadsbladetin ja Uuden Suomettaren jälkeen Suomen kolmanneksi suurin sanomalehti. Vuonna 1900 lehden levikki ylitti 10 000 kappaleen rajan.
Helsingissä Nya Pressenin menestys oli Hufvudstadsbladetia paljon heikompi, mutta sen valtakunnallinen levikki oli monin verroin kilpailijaa suurempi. Ruotsinkielisellä maaseudulla luettiin varsinkin vuosina 1894–1900 julkaistua viikkopainosta. Vuonna 1890 Nya Pressen ilmestyi kahdesti päivässä aamulla ja illalla, koska aineisto ei teknisistä syistä mahtunut yhteen lehteen. Iltapainos lopetettiin seuraavana vuonna, kun uusi painokone mahdollisti formaatin kasvun. Vuonna 1900 Nya Pressenin sivukoko olikin Suomen sanomalehtihistorian suurin, kaksi kertaa nykyistä broadsheet-kokoa suurempi.
Seuraajat

Nya Pressenin lakkauttamisen jälkeen svekomaanit ja perustuslailliset jäivät vaille johtavaa äänenkannattajaansa. Sen tilalle perustettiin joulukuussa 1900 Dagligt Allehanda, joka lakkautettiin jo seuraavana vuonna. Arvid Neovius ja Konni Zilliaccus ryhtyivät julkaisemaan Tukholmassa salaa Suomessa levitettyä Fria Ord -lehteä. Axel Lillen toimittama uusi Nya Pressen perustettiin vuonna 1906.
Aiheesta muualla

Nya Pressen digitoituna kansalliskirjastossa
Saint Vincent ja Grenadiinien maantiede

Saint Vincentin ja Grenadiinien saarivaltio koostuu Saint Vincentin pääsaaresta ja Pohjois-Grenadiinien saaristosta. Saaret kuuluvat Karibian Pieniin Antilleihin ja ovat suurimmaksi osaksi tuliperäisiä.
Valtion kokonaispinta-ala on 389 km², josta peräti 344 km² on Saint Vincentin saarta.
Saint Vincent

Saint Vincent on vuoristoinen saari, jonka maisemaa hallitsee pohjois-eteläsuunnassa oleva vuorijono. Sen ja samalla myös koko valtion korkein huippu on tulivuori La Soufrière (1234 m), joka on edelleen aktiivinen. Se aiheutti suurta tuhoa 1891, vuonna 1902 sen purkaus tappoi 2000 ihmistä, ja vuoden 1979 purkaus vahingoitti saaren maataloutta ja turismia. Vuorten rinteitä saaren itäpuolella peittävät tiheät metsät, joita halkovat useat joet ja purot.
Saarella sijaitsee Saint Vincentin ja Grenadiinien pääkaupunki Kingstown. Muita isoja asutuskeskuksia saarella ovat Georgetown ja Chateaubelair.
Grenadiinit

Saint Vincentiin ja Grenadiineihin kuuluu Grenadiinien saariryhmästä Pohjois-Grenadiinit. Suurin osa niistä on korallisaaria. Joitakin saaria kutsutaan osuvasti nimellä "All Awash Island" (suom. Kaikki veden peitossa -saari), koska välillä ne jäävät kokonaan veden alle. Grenadiinit muodostavat oman kuntansa (parish), jonka pääkaupunki on Port Elizabeth Bequian saarella.
Pohjois-Grenadiinien saaret pohjoisesta etelään:
Young Island
Bequia
Petite Nevis
Quatre
Bettowia
Baliceaux
Mustique
Petite Mustique
Savan
Petite Canouan
Canouan
Mayreau
Tobago Cays
Union Island
Petit Saint Vincent
Palm Island
Ilmasto

Vakaat pasaatituulet leudontavat muutoin saarella vallitsevaa trooppista ilmastoa. Saaristossa on sadekausi touko–marraskuussa. Hurrikaanit voivat yltää Saint Vincentille ja Grenadiineille; viimeisin hurrikkaani iski vuonna 1980.
La Soufrière
Sairaus

Sairaus (lat. morbus, kreik. nosos) on oireita aiheuttava haitallinen poikkeama elimistön normaalista toiminnasta.
Lääketieteessä tehdään joskus ero sairauden ja sairauden aiheuttavan rakenteen tai toiminnon poikkeavuuden kanssa siten, että englanninkielisillä termeillä illness ja sickness viitataan itse sairauteen ja termillä disease sairauden taustalta löytyvään rakenteelliseen tai toiminnalliseen poikkeavuuteen, jota ilman eläin tai kasvi ei voisi koskaan sairastua kyseiseen sairauteen. Yleiskieli ei kuitenkaan tunne disease-sanan ensin mainittua merkitystä, ja esimerkiksi WHO:n ylläpitämän kansainvälisen tautiluokituksen nimi on International Classification of Diseases eikä International Classification of Illnesses.
Englantilainen yleislääketieteen professori Marshall Marinker ehdotti 1990-luvulla, että sairaudet jaettaisiin terminologisesti kolmeen ryhmään. Termiä illness voitaisiin käyttää silloin, kun potilaalla on oireita, mutta tutkimuksissa ei ole havaittu lääketieteellisiä löydöksiä tai potilasta ei ole tutkittu. Termiä disease voitaisiin käyttää silloin, kun lääkäri on tehdyt löydöksiin perustuvan diagnoosin, joilla viitataan aistinvaraisiin havaintoihin tai lääketieteellisten kokeiden tuloksiin, joiden mukaan potilaalta on löytynyt "biologisen normin poikkeama". Termiä sickness voitaisiin käyttää sairauteen liittyvien yhteiskunnallisten toimien kuten sairausloman kaltaisten sosiaalietuuksien yhteydessä.
Julkinen keskustelu, mielipiteet, kulttuuriset normit ja taloudelliset intressit vaikuttavat siihen, mitä kulloinkin pidetään sairautena. Esimerkiksi homoseksuaalisuutta, masturbointia ja naisten seksuaalista aktiivisuutta pidettiin ennen lääketieteellisinä sairauksina.
Sairauksia, niiden hoitoa ja ehkäisyä laajana kokonaisuutena tutkii lääketiede, joka koostuu useista lääketieteen erikoisaloista.
Aiheuttajia

Arviolta 5-8 prosenttia maapallon väestöstä sairastaa jotain yhden geenimuunnoksen aiheuttamaa sairautta, jollaisia tunnetaan 2020-luvulla jo yli 7 000. Lisäksi on olemassa niin sanottuja monigeenisiä sairauksia. Ne voivat puhjeta esimerkiksi silloin, kun monien alttiusgeenien läsnäolo yhdistyy ympäristön ja elintapojen aiheuttamiin vaikutuksiin. Esimerkiksi kakkostyypin diabetes kuuluu monigeenisiin sairauksiin.
Kirjallisuutta

Leader, Darian & Corfield, David: Miksi ihmiset sairastuvat?.  ((Why do people get ill?, 2007.) Suomentanut Seppo Hyrkäs)  Helsinki:  Teos, 2008.  ISBN 978-951-851-158-1
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Murphy, Dominic: Concepts of Disease and Health The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Finnish Disease Database[vanhentunut linkki]
Sanna Nymalm

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten suunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Inverness 1999 | viesti |  |
Sanna Nymalm (s. 1972) on suomalainen suunnistaja ja viestisuunnistuksen MM-hopeamitalisti. Seuratasolla hän edustaa Pargas Idrottsföreningiä.
Invernessin MM-kilpailuissa 1999 Nymalm voitti hopeaa viestistä Reeta-Mari Kolkkalan, Kirsi Boströmin ja Johanna Asklöfin kanssa. Pikamatkalla hän sijoittui neljänneksi. Truskavetsin EM-kilpailuissa 2000 Nymalm sijoittui 14:nneksi viestissä ja 27:nneksi pikamatkalla.
Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa Nymalm saavutti parhaan sijoituksensa vuonna 1996 sijoittumalla kahdeksanneksi.
Sanna Nymalmin puoliso Sören Nymalm on myös arvokisoissa kilpaillut suunnistaja.
Saint Mauricen alue

Saint Mauricen alue sijaitsee läntisessä Valais’ssa.
Saint Mauricen alue (ransk. District de Saint-Maurice , saks. Bezirk Saint-Maurice) on yksi Sveitsin 148:sta ja Valais’n kantonin 14:stä hallinnollisesta alueesta. Saint Mauricen alue sijaitsee Ala-Valais’ssa, Rhônen molemmin puolin, Martignyn ja Genevenjärven välillä.
Kunnat

Saint Mauricen alueella on 9 kuntaa, joista asukasluvultaan suurimmat ovat Saint Maurice ja Vernayaz. Alueen keskuspaikka on Saint Maurice. Saint Mauricen alueen asukasluku on 13 498 (31.12.2015). Väestö on kasvussa, sillä vuoden 2012 lopulla asukkaita oli 12 931.  Alueen pinta-ala on 191 km² .
| Kunta | Asukasluku  31> 12.2015 | Pinta-ala  km² |
| --- | --- | --- |
| Collonges | 723 | 12,21 |
| Dorénaz | 870 | 12,57 |
| Evionnaz | 1 242 | 47,99 |
| Finhaut | 445 | 22,86 |
| Massongex | 1 787 | 6,63 |
| Saint Maurice | 4 494 | 14,94 |
| Salvan | 1 339 | 53,54 |
| Vernayaz | 1 886 | 5,60 |
| Vérossaz | 712 | 14,28 |
| Yhteensä |  13 498  | 190,92 |
Kunnat > Muutoksia

Mexin ja Saint Mauricen kunnat yhdistyivät uudeksi Saint Mauricen kunnaksi 1.1.2013.
Asukkaat ja kieli

Saint Mauricen alue on ranskankielinen: alueen asukkaista 90 % oli vuonna 2000 ranskankielisiä. Saksankielisiä oli noin 2 %, italiankielisiä noin 2 % ja muun kielisiä noin 6 %.
Nuori ja viaton

| Nuori ja viaton> Young and Innocent |
| --- | --- |
 Elokuvan yhdysvaltalainen juliste
Ohjaaja:  Alfred Hitchcock
Käsikirjoittaja:  Charles Bennett Edwin Greenwood Anthony Armstrong Romaani: Josephine Tey
Tuottaja:  Edward Black
Säveltäjä:  Jack Beaver
Kuvaaja:  Bernard Knowles
Leikkaaja:  Charles Frend
Tuotantosuunnittelija:  Alfred Junge
Lavastaja:  Alfred junge
Pääosat:  Nova Pilbeam Derrick De Marney
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Gainsborough / Gaumont British Picture Corporation
Levittäjä:  General Film Distributors Netflix
Ensi-ilta:  marraskuu 1937
Kesto:  80 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nuori ja viaton (Young and Innocent, Yhdysvalloissa The Girl Was Young) on Alfred Hitchcockin ohjaama brittiläinen jännityselokuva vuodelta 1937. Se muistuttaa asetelmiltaan hänen pari vuotta aikaisempaa menestystrilleriään 39 askelta. Kummassakin syytön mies joutuu pakenemaan ja todistamaan syyttömyytensä.
Tarina

Naisen ruumis huuhtoutuu rannalle mukanaan miehen sadetakin vyö, jolla hänet on surmattu. Murhasta epäillään nuorta Robert Tisdallia (Derrick De Marney), joka lähtee takaa-ajettuna metsästämään oikeaa murhaajaa, joka oli varastanut hänen sadetakkinsa. Häntä avustaa ”nuori ja viaton” Erica. Robert ja Erica löytävät vihdoin maankiertäjän, jolle vyötön sadetakki lahjoitettiin ja joka voisi tunnistaa oikean murhaajan. Maankiertäjä sanoo murhaajalla olevan elohiiri silmässä. Elokuvan loppukohtaus on muodostunut klassikoksi: Robert, Erica ja maankiertäjä ovat ravintolassa, jossa he tietävät murhaajan olevan. Hitchcock käyttää yhtä ainoaa otosta, jossa kamera lähtee liikkeelle noin 45 metrin etäisyydeltä ja päätyy lopulta parin senttimetrin päähän murhaajan nykivästä silmästä. Murhaaja on tanssiorkesterin rumpali.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nova Pilbeam  | … |  Erica Burgoyne   |
|  Derrick De Marney  | … |  Robert Tisdall   |
|  Percy Marmont  | … |  eversti Burgoyne   |
|  Edward Rigby  | … |  vanha Will   |
|  John Longden  | … |  tarkastaja Kent   |
|  Mary Clare  | … |  Erican täti   |
|  George Curzon  | … |  Guy   |
|  Basil Radford  | … |  Erican setä   |
|  Pamela Carme  | … |  Christine   |
|  George Merritt  | … |  etsivä Miller   |
|  J. H. Roberts  | … |  asianajaja   |
|  Jerry Verno  | … |  kuorma-auton kuljettaja   |
|  H.F. Maltby  | … |  poliisikersantti   |
|  John Miller  | … |  konstaapeli   |
|  Syd Crossley  | … |  poliisi   |
Näyttelijät > Hitchcockin cameo-rooli

Alfred Hitchcockin cameo-rooli on noin 15 minuutin kuluttua elokuvan alusta. Hän on valokuvaaja oikeustalon edessä, kun De Marneyn onnistuu paeta sieltä.
Tuotanto > Alkuteos ja käsikirjoitus

Nuori ja viaton perustuu hyvin löyhästi Josephine Teyn romaanin A Shilling for Candles kahteen ensimmäiseen lukuun. Käsikirjoittaja Charles Bennett oli hieman aikaisemmin hyväksynyt Universalin työtarjouksen, ja elokuva jäikin Hitchcockin ja Bennettin viimeiseksi yhteiseksi elokuvaksi Britanniassa. He kirjoittivat käsikirjoituksen ensimmäisen version Sveitsissä, josta palattuaan Hitchcock joutuu viimeistelemään sen muiden kanssa.
Tuotanto > Roolijako

Naispääosassa on Nova Pilbeam, jolle tämä rooli oli ensimmäinen aikuisena. Kolme vuotta aikaisemmin hän oli näytellyt kidnapattua pikkutyttöä Hitchcockin elokuvassa Mies joka tiesi liikaa. Robert Tisdallia esittänyt Derrick De Marney oli tuohon aikaan suosittu elokuvatähti Britanniassa. Muissa rooleissa nähtiin lukuisia luonnenäyttelijöitä, joista osa näytteli myös Hitchcockin seuraavassa elokuvassa Nainen katoaa.
Tuotanto > Kuvaukset

Kesken elokuvan kuvausten tuotantoyhtiö Gaumont British lopetti kaiken elokuvatuotannon ja jäi pelkäksi levitysyhtiöksi. Irtisanotuksi joutuivat muun muassa Hitchcockin pitkäaikaiset tuottajat Michael Balcon ja Ivor Montagu. Hitchcock itse sai jäädä, mutta hänen sopimuksensa siirrettiin Gaumont Britishin tytäryhtiölle Gainsborough Picturesille, joka edelleen jatkoi elokuvien tuottamista. Siksi elokuvan kuvaukset jouduttiinkin siirtämään kesken kaiken Gaumont Britishin Lime Grove -studiolta Gainsborough'n Pinewood-studiolle.
Kuvausten teknisesti vaikeimmassa otoksessa kamera lähtee liikkeelle katonrajasta noin 45 metrin etäisyydeltä ja päätyy lopulta parin senttimetrin päähän murhaajan nykivästä silmästä. Hitchcock kuvasi sen yhdellä ainoalla kameranliikkeellä. Kuvauksiin tarvittiin kaksi päivää, sillä kameralle piti rakentaa erityinen alusta, jotta kohtaus pystyttäisiin kuvaamaan leikkaamatta katonrajasta aina silmien tasolle.
Vastaanotto

Ensi-illan jälkeen Nuoren ja viattoman menestys oli vaatimatonta. Monet elokuvantutkijat pitävätkin sitä pelkkänä Hitchcockin sormiharjoitteluna hänen seuraavaa elokuvaansa Nainen katoaa varten. New York Timesin kriitikko sanoi, että elokuvassa on ”hiljaista ja hillittyä charmia”. Hitchcockin virallisen elämäkerran kirjoittaja John Russell Taylor luonnehtii sitä lähes abstraktiksi elokuvanteon oppitunniksi, joka ei kuitenkaan sorru kuivakkuuteen, sillä siinä on myönteisen onnellinen asenne.
Yhdysvalloissa, missä elokuvan nimenä oli The Girl Was Young (suom. ”Tyttö oli nuori”), elokuvasta leikattiin Hitchcockin harmiksi pois kymmenen minuuttia. Brasiliassa elokuva kuitenkin kiellettiin kokonaan. Sensorien mukaan se olisi voinut aiheuttaa levottomuuksia, mutta he eivät kuitenkaan täsmentäneet, miksi.
Teemoja

Nuoressa ja viattomassa Hitchcock käyttää jälleen väärän miehen teemaa. Koko elokuva onkin hyvin samankaltainen kuin Hitchcockin paria vuotta aikaisempi 39 askelta. Elokuvasta löytyy myös yllättäviä yhtäläisyyksiä Hitchcockin myöhempiin elokuviin: lähikuvat lokeista rannalla tuovat eittämättä mieleen Linnut (1963)  ja alkukohtaus, jossa murhattu nainen huuhtoutuu rannalle, on kuin Frenzyn (1973) alkukohtaus vuosikymmeniä myöhemmin.
NW TL-2

| NW TL-2> Valmistustiedot |
| --- | --- |
Valmistusmaa:   Itävalta-Unkari  Tšekkoslovakia
Valmistaja:  Nesselsdorfer Wagenbau AG / Kopřivnická Vozovka, Kopřivnice
Valmistusvuodet:  1915–1924
Tuotantomäärä:  355 kappaletta
Suunnittelija:  Hans Ledwinka
Kantavuus:  2 000 kg
Moottori, voimansiirto ja alusta
Iskutilavuus:  3 563 cm³
Teho:  25,7 kW /1600 1/min
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  4×2
Vaihteisto:  4+1
Jarrut:  rumpujarrut takapyörillä
NW TL-2 oli itävalta-unkarilaisen Nesselsdorfer Wagenbaun (NW) ensimmäinen sarjavalmisteinen kuorma-auto, jota valmistettiin vuosina 1915–1924. Auton kantavuus oli kaksi tonnia. Sen moottori ja voimansiirto perustui paljolti NW T -henkilöauton tekniikkaan. Vuonna 1916 malli hyväksyttiin tiettyjen muutosten jälkeen Itävalta-Unkarin asevoimien käyttöön. Tšekkoslovakian itsenäistyttyä auton mallinimeksi muutettiin Tatra T51.
Teknisiä tietoja > Moottori

TL-2:n voimanlähteenä käytettiin NW T -mallin nelisylinteristä, vesijäähdytteistä rivimoottoria, jonka sylinteriryhmä oli valettu yhdestä kappaleesta. Moottorissa oli puolipallon muotoiset palotilat ja sylinterikannen yläpuolinen nokka-akseli, joka toimi väliakselin ja kahden kartiohammaspyöräparin välityksellä. Moottorissa oli Boschin valmistama magneettosytytys.
Teknisiä tietoja > Voimansiirto ja alusta

Moottorin jatkeena ollut nelivaihteinen vaihteisto oli myös peräisin T-mallista, sen sijaan jäykällä taka-akselilla ollut tasauspyörästö oli varustettu henkilöautomallia suuremmalla välityssuhteella. Myös etuakseli oli jäykkä. Kummankin akselin jousituksina oli pitkittäin asennetut, puolielliptiset lehtijouset, jotka oli kiinnitetty auton suorakaiteen muotoiseen runkorakenteeseen. Taka-akselilla oli mekaanisesti toimivat rumpujarrut. Pyörinä oli teräsvaluvanteet, joissa oli umpikumirenkaat.
Teknisiä tietoja > Suorituskyky

Auton kantavuus oli 2 000 kg ja sen huippunopeus oli 35 km/h.
Sotilaskäyttö

Itävalta-Unkarin asevoimille toimitetuissa yksilöissä oli avoin, taitettavalla pressukatteella varustettu ohjaamo sekä avoin lava, jota varten oli erillinen pressu. Vuoteen 1917 mennessä armeijalle toimitettiin yhteensä 663 TL-2:a sekä raskaampaa TL-4:ää.
Tšekkoslovakian itsenäistyttyä vuonna 1919 Nesselsdorfer Wagenbaun uudeksi nimeksi tuli Kopřivnická Vozovka ja TL-2:sta tuli Tatra T51. Tšekkoslovakian asevoimat tilasi yritykseltä ensimmäiset moottoriajoneuvonsa, ja näiden joukossa oli myös T51-malleja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuva TL-2-mallista
Nesselsdorfer Wagenbau-mallit
| --- | --- |
Henkilöautot:   Präsident  Typ A  Typ B  Typ C  Typ D  Typ E  Elektromobil  Typ F  Typ J  Typ K  Typ L  Typ S  Typ T  Typ U 
Kuorma-autot:   Ensimmäinen kuorma-auto  Typ TL-2  Typ TL-4 
Kilpa-autot:  Rennzweier
| n k Tatra-mallit |
| --- | --- |
Henkilöautot:  10  11  12  17  20  26  30  31  52  54  57  70  75  77  80  87  87-603  97  600 Tatraplan  603  613  623  700 
Kuorma-autot ja hyötyajoneuvot:  13  22  23  24  25  26  27  28  43  49  50  51  72  74  81  84  86  92  111  114  115  116  128  130  138  141  147  148  157  163 JAMAL  400  401  500  700  805  813  815  Beta 
Sotilasajoneuvot:  57K  72  76  79  82  85  9393  111  805  809  810  813  815  816  DANA  OT-62  OT-64  OT-810  RM-70  V 750  V 799  V 809 
Kilpa-autot ja prototyypit:  11 Targa Florio  15  18  90  137  107  201  602 Tatraplan Sport  603 A  603-2 B5  603-2 B6  603 MB  603 NP  603 X  604  605  607  625  Baghira  Delfin  JK 2500  Mikrobus  MTX V8  Prezident  V 570  V 855
Nylkeminen

Akseli Gallen-Kallelan maalaus Homo Victor (Voittoisa ihminen) suuren eläimen nylkemisprosessista Keniassa vuonna 1910
Nylkeminen tarkoittaa eläimen nahan poistamista. Nylkeminen suoritetaan teurastuksen tai lopettamisen jälkeen.
Aluksi eläimen ruhoon viilletään veitsellä piirto mahapuolelle. Etujaloissa piirto tehdään etupolven ympäri ja takajaloissa kintereen alapuolelle. Jalat katkaistaan. Kanit ja monet turkiseläimet nyljetään takajaloistaan riiputettuna. Nahka irrotetaan kyljistä selkää kohti. Viimeiseksi irrotetaan selkä. Turkiseläimillä nylky tapahtuu syksyisin ja hiukan eri tavalla kuin elintarvikkeeksi tarkoitetuilla eläimillä. Naudan nyljettyä nahkaa kutsutaan vuodaksi. Sikoja ja siipikarjaa ei yleensä nyljetä.
Nylkemisen jälkeen vuodasta kaavitaan pois kiinni jääneet kalvot ja rasvat. Vuota varastoidaan viileään paikkaan ja suolataan.
Michelangelo, Tuomiopäivä, 1535–1541, yksityiskohta: Bartolomeus pitää kädessään nyljettyä ihoaan ja nylkyveistä.
Ihmisen nylkemistä elävältä on käytetty menneinä aikoina kidutus- ja teloitusmenetelmänä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nylkeminen Wikimedia Commonsissa
Nyhäsirppisiipi

| Nyhäsirppisiipi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Sirppisiipimäiset Drepanoidea
Heimo::  Sirppisiivet ja villaselät Drepanidae
Alaheimo::  Sirppisiivet Drepaninae
Suku::  Falcaria
Laji::  lacertinaria
Kaksiosainen nimi
 Falcaria lacertinaria  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Nyhäsirppisiipi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nyhäsirppisiipi (Falcaria lacertinaria) on sirppisiipiin kuuluva erittäin yleinen yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö

Nyhäsirppisiipi on helposti tunnistettava perhonen, joka pitää levätessään siipiään voimakkaasti alaspäin kaartuvassa asennossa. Tämä saa perhosen näyttämään erehdyttävästi kuolleelta lehdeltä.
Nyhäsirppisiiven etusiipien pohjaväri on harmahtavan ruskea, ja niiden poikki kulkee kaksi tummemman ruskeaa poikkiviirua. Keskipilkku on pieni ja musta, mutta voi myös puuttua kokonaan. Siiven ulkosyrjä on sävyltään tummempi, ja siinä on usein tumma viiru. Siiven reuna on voimakkaasti mutkitteleva, ja siiven kärki kaartuu hieman. Siipien ulkoreunan ripset ovat valkoiset. Takasiivet ovat harmaanvalkoiset. Siipiväli on 30–36 mm.
♂
♂ △
♀
♀ △
Levinneisyys ja lentoaika

Nyhäsirppisiiven levinneisyysalue ulottuu Länsi-Euroopasta ja Britteinsaarilta aina Venäjän kaukoitään saakka. Suomessa nyhäsirppisiipeä tavataan koko maassa pohjoisinta Lappia myöten, joskin laji harvinaistuu hieman pohjoista kohti. Lajin yleisyydestä huolimatta sitä tavataan pääasiassa yksittäin. Aikuiset perhoset lentävät etelämpänä kahtena hieman päällekkäisenä sukupolvena toukokuun lopulta heinäkuulle ja uudelleen heinäkuusta elokuun lopulle.