stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Volkswagen Gol
Gol G5

Viidennen sukupolven Gol julkaistiin Brasiliassa 29. kesäkuuta 2008. Enää Golia ei rakennettu BX-pohjalevylle, vaan sillä on sama Volkswagenin PQ24-pohjalevy kuin Foxilla ja Pololla. Ensimmäisenä julkaistiin 5-ovinen viistoperä, moottorivaihtoehtoina 1,0:n tai 1,6:en litran Flex-moottorit. Kolmannen sukupolven Golin pituus on 3,90 m, leveys on 1,66 m, korkeus 1,45 m, akseliväli 2,47 m ja tavaratilan tilavuus on 285 litraa.
Volkswagenin VHT-teknologia otettiin käyttöön kolmannen sukupolven Gol-perheessä. Uusi tekniikka antaa mahdollisuuden Flex-moottorille saada aikaan korkea vääntömomentti alemmilla kierroksilla, jolloin moottori tuottaa korkeamman vääntömomentin ja enemmän hevosvoimia etanoli polttoaineena.
Gol G5 > Voyage G5

Syyskuussa 2008 Volkswagen esitteli sedanversion viidennen sukupolven Golista, jonka nimeksi tuli Voyage. Voyageen saa samat moottorit kuin viistoperäiseenkin Goliin. Vakiona on saatavana ABS-jarrut ja kahdet etu- ja sivuturvatyynyt. Voyagen tavaritilan tilavuus on 480 litraa.
Gol G5 > Saveiro G5

Elokuussa 2009 VW Brasilia esitteli viidennen sukupolven Saveiron. Uusi Saveiro on saatavana kahdella ohjaamopituudella ja ne jakavat saman akselivälin, joka on 152 mm pidempi kuin Golin ja Voyagen akseliväli. Vain moottorit ovat samaa luokkaa. Saveiron kantavuus on lyhyellä ohjaamolla 715 kg ja pidemmällä 700 kg.
Volkswagen Gol Pohjois-Amerikassa 1987-1993

Volkswagen do Brasil valmisti Brasiliassa Pohjois-Amerikan markkinoille sinne sovellettuja versioita ensimmäisen sukupolven Golista. Siitä tuli uusi hinnat alkaen-malli sikäläisillä markkinoilla, ja Golia myytiin Pohjois-Amerikassa nimellä Volkswagen Fox. Tarjolla olivat kaksi- (coupé) ja nelioviset sedanit. Moottorivalikoimaan kuului ainoastaan 1,8 litran bensiinimoottori, joka tuottaa 81 hevosvoimaa (60 kW). Lisäksi saatavilla oli monia eri tavalla varustettuja versioita, joiden nimet olivat Fox, GL, GTS, GLS, GL Sport, Polo sekä Wolfsburg Edition. Näiden erikoisvarusteltujen versioiden valikoimiin kuuluivat muun muassa ilmastointi, viisinopeuksinen manuaalivaihteisto sekä metalliväri. Automaattivaihteistoa ei ollut saatavilla. Kattoon oli saatavissa karttavalo, ja myös hansikaslokeroon ja tavaratilaan sai vaihtoehtoisesti valot. Pohjoisamerikkalainen Gol sai faceliftin vuonna 1991, jolloin vaihtuivat ajovalot, vilkut, pölykapselit sekä hinauskoukkujen määrä väheni neljästä kahteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volkswagen Gol Wikimedia Commonsissa
Volkswagenin automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit:  Henkilöautot: Arteon ·  Atlas ·  Atlas Cross Sport ·  Bora (2018–) ·  C-Trek ·  Gol ·  Golf ·  ID.3 · ID.4 ·  ID.5 ·  ID.6 ·  Jetta ·  Lamando ·  Lavida ·  Passat ·  Phideon ·  Polo ·  Saveiro ·  T-Cross ·  T-Roc ·  Taigo ·  Taigun ·  Talagon ·  Tayron ·  Tharu ·  Tiguan ·  Touareg ·  Touran ·  up! ·  Viloran ·  Virtus  Hyötyajoneuvot: Amarok ·  Caddy ·  Crafter ·  Transporter
Lopetetut ilmajäähdytteiset mallit:  181 (Kurierwagen/Trekker/Thing/Safari) ·  1500/1600 (Typ 3) ·  411/412 (Typ 4) ·  Kupla (Typ 1) ·  Brasilia ·  Country Buggy (Sakbayan) ·  Hebmüller Cabriolet ·  Karmann Ghia ·  Kommandeurwagen ·  Kübelwagen ·  Schwimmwagen ·  SP2 ·  Type 18A ·  VW-Porsche 914
Lopetetut vesijäähdytteiset mallit:  Ameo ·  Apollo ·  Beetle ·  Bora ·  Citi Golf ·  CC ·  Corrado ·  Derby ·  Eos ·  Fox ·  Golf Plus ·  Golf Sportsvan ·  Iltis ·  K70 ·  LT ·  Lupo ·  New Beetle ·  Parati ·  Phaeton ·  Pointer/Logus ·  Routan ·  Scirocco (1974–1992) ·  Scirocco (2008–2017) ·  Sharan ·  SpaceFox ·  Taro ·  Vento
Konseptimallit:  1-Litre Concept ·  up!/space up!/space up! blue/E-Up!/Up! Lite ·  GX3 ·  Iroc ·  EcoRacer ·  Concept A ·  Concept R ·  New Beetle Ragster ·  EDAG Biwak ·  Microbus Concept ·  W12/Nardo ·  Stanley ·  Concept BlueSport
Tulevat mallit: 
Volkswagen-pohjaiset (asuntoautot, kit-carit, kilpa-autot):  Herbie ·  Formula Vee ·  Baja Bug ·  Meyers Manx ·  EMPI Imp ·  Westfalia Campervans
Volkswagen Gol I
Volkswagen Parati
Volkswagen Gol (2007).
Kolmannen sukupolven Volkswagen Gol
Volkswagen Voyage, tosin kuvassa Gol-nimisenä, sillä Voyagea ei myydä samalla nimellä kaikkialla.
Viidennen sukupolven Volkswagen Saveiro.
Sedan-korinen Volkswagen Gol.
4-ovinen Volkswagen Fox
2-ovinen Volkswagen Fox Coupé
Isoruostejuurekas

| Isoruostejuurekas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Cortinariaceae
Suku::  Ruostejuurekkaat Phaeocollybia
Laji::  lugubris
Kaksiosainen nimi
 Phaeocollybia lugubris  (Fries) R. Heim 
Katso myös
   Isoruostejuurekas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isoruostejuurekas (Phaeocollybia lugubris) on ruostejuurekkaiden sukuun kuuluva sienilaji. Sen lakki on 3–8 senttimetriä leveä ja kartiomainen. Lakin pinta on limainen ja väriltään ruskea. Heltat ovat tiheät, harmaanruskeat ja vanhemmiten ruosteenväriset. Itiöpöly on ruskeaa. Sienen jalka on 8–12 senttimetriä pitkä ja lakin värinen. Sienen maku on jauhomainen tai karvas ja haju retikkamainen. Se ei ole ruokasieni. Isoruostejuurekas kasvaa melko yleisenä Etelä-Suomen kuusi- ja sekametsissä. Kasvuaika on elokuusta lokakuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Isoruostejuurekas (Phaeocollybia lugubris)
Iso-Kaarni

| Iso-Kaarni |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Rovaniemi
Koordinaatit:  66°26′00″N, 26°51′07″E
Järvinumero:  65.242.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  164,3 m 
Rantaviiva:  24,89 km 
Pinta-ala:  7,08 km² 
Tilavuus:  0,051 km³ 
Keskisyvyys:  7,3 m 
Suurin syvyys:  24,8 m 
 fiIso-Kaarni 
Iso-Kaarni on järvi Rovaniemen kaakkoisosassa Lapin maakunnan eteläosassa. Sen pinta-ala on 7,1 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemen keskustasta on 50 kilometriä itäkaakkoon.
Maantiede

Iso-Kaarnin pituus etelästä pohjoiseen on 4,3 kilometriä. Järvi jakautuu eteläiseen ja pohjoiseen altaaseen, joita erottavat länsirannan Koiraniemi ja itärannan Niemivaara. Järven keskiosa on kapeimmillaan noin 400 metriä. Iso-Kaarnin eteläosa on pohjoisosaa huomattavasti syvempi. Syvin alue, 20–25 metriä, sijaitsee järven eteläpuoliskolla Niemivaaran lounaispuolella. Järven pohjoisosassa Niemivaaran pohjoisrannan lähellä on 15 metrin syvänne.
Iso-Kaarnin pohjoisosassa sijaitsee kuusi pientä saarta, eteläosa on saareton. Niemivaara kohoaa noin 240 metriä merenpinnan yläpuolelle, eli noin 80 metriä järven pintaa korkeammalle. Iso-Kaarnin rannat ovat metsää ja suota, pientaloja on muutamia. Järven koillisosan rantaviiva on epämääräinen.
Iso-Kaarnin luusua sijaitsee altaan eteläkolkassa, josta lähtee laskujoki etelään Iso-Kaihuaan (145,4 metriä mpy), jonne etäisyys on noin 1,5 kilometriä. Iso-Kaihua puolestaan laskee Kemijokeen. Iso-Kaarnin pohjoispuolella sijaitsee Pikku-Kaarni (176,4 metriä mpy), josta virtaa laskuoja Mäntylammen (169,9 metriä mpy) kautta Iso-Kaarniin.
Iso-Kaarnin vesitilavuus on 51 250 000 kuutiometriä.
Iso-Kaarni (65.242.1.001) kuuluu Iso-Kaarnin alueeseen (65.242), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Kaihuan vl:n valuma-alue (65.24) ja ensimmäinen jakovaihe Keski-Kemijoen alue (65.2). Iso-Kaarni on laajin Iso-Kaarnin alueen 37:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraavat Pikku-Kaarni, Saarijärvi ja Iso-Kulmunki. Suuri osa alueen alle kymmenhehtaarisista järvistä on vailla virallista nimeä.
Isoruususieppo

| Isoruususieppo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pensassiepot Petroicidae
Suku::  Kaunosiepot Petroica
Laji::  rodinogaster
Kaksiosainen nimi
 Petroica rodinogaster  (Drapiez, 1819) 
Katso myös
   Isoruususieppo Wikispeciesissä   Isoruususieppo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isoruususieppo (Petroica rodinogaster) on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Isoruususieppoa tavataan Australian kaakkoisosissa. Lajin on raportoitu olevan satunnaisesti melko yleinen Tasmaniassa, mutta harvinainen muualla levinneisyysalueellaan. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Irma Salmi

Irma Margareta Salmi (10. joulukuuta 1910 Helsinki – 10. helmikuuta 1999) oli suomalainen kuvittaja. Hän kuvitti kirjoja, teki postikortteja ja piirsi lehtien kansikuvia, muun muassa Seuraan, ja kuvitti myös Kuluttaja-lehteä.
Salmi opiskeli Vapaassa taidekoulussa ja Ateneumissa.
Kuvituksia

Lähde:
Irma Salmi, Tottelematon Kissi-Mirri. Kuvitus Irma Salmi. Kuva-kirja 1948.
Lauri Virtanen, Kuvakirja-aapinen. Kuvitus Irma Salmi. Kuva-kirja 1948.
Irma Salmi, Pienokaisten kesäpäivä. Sanoin ja kuvin. Kuvitus Irma Salmi. Kuvataide 1949.
Irma Salmi, Härliga sommardagar. Kuvitus Irma Salmi. Bildkonst 1949.
Paula Mattila, Lalli Lankanukke ja muita satuja. Kuvitus Irma Salmi. Karisto 1951.
Kerttu Juva, Seikkaileva leikkimökki. Kuvitus Irma Salmi. WSOY 1956. (Lasten toivekirjasto 17).
Ester Ahokainen, Pupulan Puksun pärinähyrrä. Kuvitus Irma Salmi. Koulutarpeiden keskusliike 1958. (Pikkuväen kuvasatuja 25).
Istekki

Istekin logo
Istekki Oy on suomalainen yli 1000 työntekijän informaatio- sekä terveyden- ja hyvinvoinnin teknologian asiantuntijaorganisaatio. Istekki Oy toimii valtakunnallisesti muun muassa SOTE-organisaatioiden toimijana. Istekki perustettiin vuonna 2009, jonka jälkeen yritys on kasvanut nopeasti. Asiakasomistajia yrityksellä on jo yli 60.
Istekki tarjoaa asiakasomistajilleen räätälöityjä palveluita ja ratkaisuja helpottamaan heidän arkeaan. Istekin pääkonttori sijaitsee Kuopiossa, jonka lisäksi toimipisteet ovat myös Tampereella, Jyväskylässä ja Oulussa.
Istekki Oy:n toimitusjohtajana toimii Lasse Koskivuori.
Aiheesta muualla

Istekki.fi
Jade Jones

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jade Jones olympiavoittajana 2016. |  Jade Jones olympiavoittajana 2016. |  Jade Jones olympiavoittajana 2016. |  |
Maa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Naisten taekwondo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | 57 kg |  |
|  Kultaa | Rio 2016 | 57 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Manchester 2019 | 57 kg |  |
|  Hopeaa | Gyeongju 2011 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Muju 2017 | 57 kg |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Kultaa | Baku 2015 | 57 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Montreux 2016 | 57 kg |  |
|  Kultaa | Kazan 2018 | 57 kg |  |
|  Kultaa | Sofia 2021 | 57 kg |  |
|  Hopeaa | Baku 2014 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Pietari 2010 | 53 kg |  |
|  Pronssia | Manchester 2012 | 57 kg |  |
Jade Louise Jones (s. 21. maaliskuuta 1993 Bodelwyddan, Denbighshire, Wales) on walesilainen taekwondon kaksinkertainen olympiavoittaja sekä maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on pituudeltaan 156 cm, ja saavuttanut suurimmat menestyksensä 57 kg:n sarjassa.
Jones voitti olympiakultaa 57 kg:n painoluokssa Lontoossa 2012 kukistettuaan loppuottelussa kiinalaisen Hou Yuzhuon pistein 6–4. Hän uusi kultamitalinsa samassa painoluokassa Rio de Janeirossa 2016. Finaalissa hän voitti Espanjan Eva Calvon pistein 16–7.
Jones voitti 57-kiloisissa maailmanmestaruuden Manchesterissa 2019 kukistettuaan loppuottelussa eteläkorealaisen Lee Ah-Reumin pistein 14–7. Hän saavutti samassa sarjassa MM-hopeaa Gyeongjussa 2011 ja pronssia Mujussa 2017.
Jones voitti Euroopan-mestaruuden 57 kg:n painoluokassa Montreux'ssa 2016, Kazanissa 2018 ja Sofiassa 2021 sekä saavutti hopeaa Bakussa 2014. EM-pronssia hän sai 53-kiloisten sarjassa Pietarissa 2010 ja 57-kiloisissa Manchesterissa 2012.
Jones voitti nuorten olympialaisissa kultaa 55 kg:n painoluokassa Singaporessa 2010. Hän saavutti nuorten MM-hopeaa samassa sarjassa Tijuanassa 2010.
Grand Prix -kilpailuissa Jones on saavuttanut kahdeksan voittoa, viisi kakkossijaa ja yhden kolmossijan. Grand Slam -kilpailuissa hän on sijoittunut kahdesti toiseksi.
Voikkaan paperitehdas

Tehdas vuonna 2009
Voikkaan paperitehdas oli paperitehdas Kouvolan Voikkaalla, silloisessa Kuusankosken kaupungissa Pohjois-Kymenlaaksossa. Se oli toiminnassa lähes 110 vuoden ajan (1897–2006).
Monien vuosikymmenien ajan tehdas oli Kymmene-konsernin lippulaiva, mutta Yhtyneiden Paperitehtaiden ja Kymmenen vuonna 1996 tapahtuneen fuusion jälkeen tehtaaseen ei enää panostettu. Tehtaan lopullisesta alasajosta ilmoitettiin maaliskuussa 2006. Jo tätä ennen tehtaalta oli vähennetty lähes 500 työpaikkaa vuosikymmenen aikana. Tehdas tuotti pääasiassa aikakaus- ja sanomalehtipaperia.
Sellun valmistus tehtaalla lopetettiin jo 1964. Viimeisin hiomo, painehiomo (PGW), rakennettiin vuonna 1991. Uuden hiomon valmistumisen myötä tehtaan prosessijärjestelmiin jouduttiin tekemään huomattavia muutoksia. Suunnittelijana toimi muun muassa jyväskyläläinen insinööritoimisto Jyplan Oy. Uuden hiomon ohella tehtaalle oli suunnitteilla myös uusi paperikone (PK19), jonka suunnitelmat oli viety jo pitkälle. PK19 olisi sijainnut PK18:n hallin vieressä. Suunnitelmat uudesta paperikonelinjasta romutettiin lopullisesti vuonna 1996 Yhtyneiden paperitehtaiden sekä Kymmenen fuusion jälkeen ja Voikkaalle kaavailtu paperikonelinja päädyttiin lopulta sijoittamaan Raumalle.
Tehdas ajettiin alas lopullisesti syyskuun 2006 loppuun mennessä. Lopettaminen johti tehtaalla 670 henkilön irtisanomisiin. Suurin osa tehtaan työntekijöistä kuului Paperiliiton Voikkaan osastoon n:o 36. Tehtaan viimeinen pääluottamusmies oli Kari Haaraoja.
Voikkaan paperitehtaan viimeiset paperitonnit tuotettiin juuri ennen juhannusta 2006. PK16 myytiin Filippiineille, PK11 ja PK18 Turkkiin ja PK17 romutettiin.
YLE teki tehtaasta TV-dokumentin Kone 17, joka kertoi paperitehtaan paperikone seitsemäntoista alasajosta. Dokumentin jatko-osa Voikkaa sai ensi-iltansa lokakuussa 2007 ja kertoo ajasta, jolloin toiminta pysähtyi ja ihmiset alkoivat etsiä uutta työtä.
Kymiyhtiön satavuotisjuhlavuonna 1972 Voikkaan tehtaan paperivarastossa järjestettiin Suomen kaikkien aikojen suurin lounastapahtuma. Siihen osallistui 7 200 kutsuvierasta. Tapahtuman suunnitteli ja organisoi yhtiön klubiravintola Koskelan johtaja Paula Lehtovirta.
Tehtaan koneet > Paperikoneet

Voikkaan tehtaalla on toiminut kaikkiaan 11 paperikonetta. Parhaimmillaan 1960- ja 1970-luvuilla koneita oli yhtä aikaa käynnissä seitsemän. Kahden uusimman paperikoneen kapasiteetti oli yhteensä 410 000 tonnia vuodessa MFC- ja LWC-paperia. Tehtaalla ehdittiin valmistaa 108 vuoden aikana yhteensä 18,5 miljoonaa tonnia paperia, josta suurin osa oli sanomalehtipaperia. Paperikoneiden numerointia muutettiin 1960-luvun alussa PK11-koneen valmistumisen myötä, jotta Kymiyhtiön eri koneet eivät sekoittuisi keskenään.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Paperikone PKI | Banning & Setz | 1898–1906 | Tasoviira | 81" (2 057 mm) |  ? | 50 m/min |  ? | Tuhoutui tulipalossa vuonna 1906. Poistettu. |
| Paperikone PKII | Banning & Setz | 1899–1906 | Tasoviira |  ? |  ? |  ? |  ? | Tuhoutui tulipalossa vuonna 1906. Poistettu. |
| Paperikone PKIII / PK13 | Banning & Setz | 1901–1962 | Tasoviira |  ? |  ? |  ? |  ? | Poistettu. |
| Paperikone PKIV / PK14 | Banning & Setz | 1903–1979 | Tasoviira |  ? |  ? |  ? |  ? | Poistettu. |
| Paperikone PKV | Golzerner Maschinenfabrik | (1882) 1905–1906 | Tasoviira | 80" (2 032 mm) |  ? | 50 m/min |  ? | Entinen  Kymintehtaan PK II, 1882–1905. Tuhoutui tulipalossa vuonna 1906. Poistettu. |
| Paperikone PK2 / PK12 | Voith | 1907–1978 | Tasoviira | 108" (2 743 mm) |  ? | 120 m/min | Kiiltävät SC-laadut | Poistettu. |
| Paperikone PK5 / PK15 | Banning & Setz | 1907–1977 | Tasoviira | 113" (2 870 mm) |  ? | 120 m/min | 7 900 t/a, Kiiltävät SC-laadut (Suurin paperikone Suomessa vuoteen 1921 saakka) | Poistettu. |
| Paperikone PK6 / PK16 | Walmsley & Co | 1935–2002 | Tasoviira | 5 330 mm |  ? | 450 m/min (alkuper.) | 75 000 t/a, Erikoissanomalehtipaperi (alkuper. 40 000 t/a) | Myyty Filippiineille, Purku-urakoitsija Umacon Oy |
| Paperikone PK7 / PK17 | Walmsley & Co | 1936–2004 | Tasoviira | 5 330 mm |  ? | 450 m/min (alkuper.) | 100 000 t/a, MFS-paperi (kirjapaperi) (alkuper. 40 000 t/a) | Romutettu kesällä 2007. |
| Paperikone PK11 | Valmet | 1961–2006 (Uusittu 1986, puretaan 2010) | Sym-former R (1985), modernisoitu tasoviira | 5 160 mm | Sym-press II (1989) | 1 250 m/min (alkuper. 800 m/min) | 150 000 t/a, mattapintainen, päällystetty MFC-paperi (alkuper. 80 000 t/a) | 33 kuivaussylinteriä. Purettu 2010–2011. Myyty Turkkiin voimapaperin valmistukseen. Päällystysyksikkö ja kalanterit eivät sisältyneet kauppaan. |
| Paperikone PK18 | Valmet | 1968–2006 (uusittu vuosina 1984 ja 1988, purettu vuonna 2010) | Sym-former R (1984), modernisoitu tasoviira | 7 270 mm | Sym-press II (1988) | 1 330 m/min | 250 000 t/a, Päällystetty LWC-paperi (Aiemmin SC-paperi) | 38 kuivaussylinteriä. Purettu 2010–2011. Myyty Turkkiin voimapaperin valmistukseen. Päällystysyksikkö ja kalanterit eivät sisältyneet kauppaan. |
Tehtaan koneet > Hiomot

Voith-hiomo (1927–1991)
Tampella-hiomo (SGW), 5 kpl Tampella hiomokonelinjaa (1972–2004), purettu vuonna 2009
Painehiomo (PGW) (1991–2006), myyty Kanadan Miramichiin
Tehtaan koneet > Voimalaitos

Viimeiset jäljellä olevat kattilat (K13, K16 ja K17) purettiin lokakuun 2009 loppuun mennessä.
Kattilat:
K13 (192x–2006) maakaasu, polttoaineteho 85 MW
K16 (1953–2006) kivihiili, maakaasu, (öljy), polttoaineteho 70 MW
K17 (1962–2006) kivihiili, puu, turve, maakaasu, (öljy), polttoaineteho 103 MW
Turbiinit:
Kaksi turbiinia. Höyryturbiini on vuodelta 1956 ja sen tilavuus on lähes 26 000 kuutiota.
Vanhempi kattilahuone on arkkitehti Selim A. Lindqvistin suunnittelema ja rakennettu 1930-luvulla, uudempi kattilalaitos on vuodelta 1959. Vanhempaa laitosta on rakentamisen jälkeen laajennettu monessa eri vaiheessa, joten alkuperäisestä, Lindqvistin suunnittelemasta ulkonäöstä on jäljellä vain kaksi julkisivua. Voimalaitoksen tiilinen piippu räjäytettiin kesäkuussa 2005. Kattilalaitoksen kolme rakennusta puretaan todennäköisesti vuonna 2010.
Tehtaan koneet > Muita tehdasalueen tuotanto-osastoja

Sampo-hiomakivitehdas
Karbiditehdas
Happitehdas
Self-Copy itsejäljentävä paperi
Finnish Peroxides (1970-), yhteisyritys (Laporte, Solvay, Kymi) nyk. Solvay, valmistaa vetyperoksidia
Tuotteet

Päällystetty aikakauslehtipaperi (LWC)
UPM Ultra
UPM Ultra Silk
UPM Cote
UPM Cote Silk
Mattapäällystetty hiokepitoinen aikakauslehtipaperi (MFC) PK11
UPM Satin
Kym Tech
Voc
Saimatech
Superkalanteroitu SC-aikakauslehtipaperit (PK12 ja PK15)
Kiiltävät laadut
Painopaperit (PK16 ja PK17)
Kym Press
Rakennukset

Noin 60 hehtaarin laajuisella tehdasalueella on yli 60 rakennusta. Vanhimmat säilyneet tuotantorakennukset ovat vuodelta 1896, jolloin tehdas perustettiin. Suurin osa vanhoista rakennuksista on punatiilisiä. Alueella on lisäksi lukuisia perinteiseen teollisuusyhdyskuntaan kuuluvia rakennuksia.
Vanhempi paperitehdas (Gesellius–Lindgren–Saarinen, 1902). Tulipalo tuhosi suuren osan tehtaasta 1906, ja jäljelle jäi ainoastaan itäinen julkisivu pyöreine kulmatorneineen.
Voikkaan selluloosatehdas (1901–1902) (puretaan vuosien 2010–2011 aikana)
Voikkaan sulfiittispriitehdas (S. A. Lindqvist, 1919)
Voikkaan vesivoimalaitos (B. Federley, 1922)
Kuorimo (vanha osa rakennettu 1930–31, uusi osa 1961) (kumpikin puretaan todennäköisesti vuonna 2010)
Virkamiesklubi (S. A. Lindqvist, 1919)
Ruiskumestarintalo (S. A. Lindqvist, 1918)
Entinen pääkonttori (Mestarikerho) (1899)
Työläiskasarmi Rauhala (1899) (purettu)
Paloasema (Valter Thomé, 1913) (nykyisin Kuusankosken VPK:n asemapaikkana)
Myllytien varren kerrostaloalue (B. Liljequist ja A. Helander, 1950-luvun alku)
Merkittäviä vuosilukuja

1897 Tehdas perustetaan
1898 PKI käynnistyy
1899 PKII käynnistyy
1901 PKIII käynnistyy
1902 Sulfiittiselluloosatehdas käynnistyy
1903 PKIV käynnistyy
1905 PKV käynnistyy
1906 PKI, PKII ja PKV tuhoutuvat tulipalossa
1907 Uusia paperikoneita rakennetaan palaneiden tilalle
1921 Uusi voimalaitos
1927 Uusi Voith-hiomo
1935 Uusi paperikone PK6 (PK16)
1936 Uusi paperikone PK7 (PK 17)
1953 Höyryvoimalaitoksella K16 käynnistyy
1961 Uusi paperikone PK11
1962 PK13 suljetaan, höyryvoimalaitoksella K17 käynnistyy
1964 Sulfiittiselluloosan valmistus lopetetaan
1968 Uusi paperikone PK18
1977 PK15 suljetaan
1978 PK12 suljetaan
1979 PK14 suljetaan
2002 PK16 myytiin
2004 PK17 suljetaan
2006 Tehdas lopetetaan (PK11 ja PK18 suljetaan)
2007 PK17 puretaan
2010 PK11 ja PK18 myytiin
Tehtaanjohtajat

Rudolf Elving 1897–1908
Johan Honauer 1901–1908
J. W. Barrit 1908–1913
Bertel O. Heikel 1913–1916
Viljo Durchman 1917–1949
T. Z. Wiklund 1950–1962
Olof Hixen 1963
Magnus Wangel 1964–1972
Anders Lund 1973–1985
Pekka Holm, Pekka Suursalmi 1985–1986
Pekka Holm 1986–1989
Kari Kalliala 1990–1994
Heikki Hassi 1995
Pertti Asunmaa 1996–1998
Juha Kääriäinen 1998
Pertti Asunmaa 1998–2003
Raimo Särkelä 2003–2006
Aki Kohonen 2006–2007
Tehtaan tilojen uusi käyttö

Tehtaan tiloissa toimivat muun muassa energia- ja tietoliikennealan sekä teollisuuden palveluja tarjoava Empower, logistiikkayritys Kouvola Cargo Handling ja tavarankäsittely-yritys KCH, mutta kumpikin on jo muuttanut pois Voikkaalta. Alkuvuodesta 2008 kesään 2010 alueella toimi ABB:n generaattori- ja moottoritehdas. Myös parikymmentä pienempää yritystä, kuten rautatiekalustoa huoltava Teräspyörä Oy, on saanut toimitilat entisistä tehtaan tiloista, ja ne työllistävät yhteensä noin 200 työntekijää. Tehtaan tiloista kuitenkin kaksi kolmasosaa on vielä tyhjillään.
Rautatie ja kalusto

Tehdasalueella toimi vuosina 1918–1960 Kuusankosken ja Voikkaan tehdasalueet yhdistänyt 5,5 km:n mittainen kapearaiteinen Kuusankosken–Voikan rautatie. Radasta on jäljellä suojeltu tallirakennus Voikkaan tehdasalueella sekä yksi moottoriveturi ja kaksi matkustajavaunua kunnostettuna ja käytössä Jokioisten museorautatiellä. Lisäksi säilyneenä ovat radalla liikennöineet kaksi umpitavaravaunua sekä kaivinkoneen kuljetusta varten oleva raskaskuljetuslavetti.
Tehdasalueelle rakennettiin myös leveäraiteinen Voikkaa–Haarankallio-rata vuonna 1902 Savon radalta, Harjun aseman pohjoispuolelta. Kuusanniemestä tuleva, vuonna 1964 valmistunut Kouvola–Kuusankoski-rata korvasi tämän yhteyden, joka purettiin lopulta vuonna 1981. Tehtaan vaihtotyöt hoidettiin Kymiyhtiön omilla vetureilla. Voikkaan rautatieaseman ratapiha on nykyään tehdasalueella toimivien yritysten, kuten Teräspyörä Oy:n, käytössä.
Voikkaalta oli lyhyen aikaa rautatieyhteys myös Korialle Voikkaan vanhan sillan yli kesäkuusta 1940 alkaen Koria–Voikkaa-rataa pitkin. Rauhan tultua tämän radan kiskot purettiin pois kuitenkin jo vuonna 1945 ja Kuusankosken taajaman länsireunaa halkova ratapenkka jäi kevyenliikenteen väyläksi.
Aiheesta muualla

Voikkaan paperitehdas Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY. Museovirasto.
Kone 17, Videomakers Oy (Youtube)
Voikkaa, Videomakers Oy (Youtube)
Entinen Voikkaan tehtaiden kapearaidetalli
Wendell Rodricks

Wendell Rodricks
Wendell Rodricks (28. toukokuuta 1960 Mumbai, Maharashtra – 12. helmikuuta 2020 Colvale, Goa) oli intialainen muotisuunnittelija.