stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rudolf Kárpáti

| Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Unkari> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | säilän joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | säilän joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | säilä |  |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | säilän joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | säilä |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | säilän joukkuekilpailu |  |
Rudolf Kárpátin hauta.
Rudolf Kárpáti (17. heinäkuuta 1920 Budapest – 1. helmikuuta 1999 Budapest) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä.
Rudolf Kárpáti voitti säilämiekkailussa kuusi olympiakultaa. Lontoossa 1948 ja Helsingissä 1952 hän voitti joukkuekultaa. Melbournessa 1956 ja Roomassa 1960 hän voitti kultaa joukkuekilpailujen lisäksi myös henkilökohtaisessa kilpailussa.
Melbournen 1956 henkilökohtaisessa kilpailussa Kárpáti hävisi vain Puolan Jerzy Pawlowskille, joka kuitenkin kärsi kaksi tappiota. Joukkuekilpailun kuudesta kultamitalistista kolme loikkasi länteen mutta Kárpáti pysyi kotimaassaan. Rooman 1960 henkilökohtaisessa kilpailussa Kárpáti hävisi Romanian Rohonyille. Tuloksesta kärsineet ranskalaiset tekivät vastalauseen väittäen Kárpátin hävinneen tahallaan mutta se ei mennyt läpi. Kárpáti hävisi vielä toisenkin kerran – ranskalaiselle Claude Arabolle – mutta voitti kultaa. Joukkuekilpailun finaalin ratkaisuottelussa Kárpáti voitti Puolan Jerzy Pawlowskin.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Kárpáti voitti 1954 ja 1959.
Saavutukset

Olympiakultaa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1956 ja 1960
Olympiakultaa säilän joukkuekilpailussa 1948, 1952, 1956 ja 1960
MM-kultaa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1954 ja 1959
MM-kultaa säilän joukkuekilpailussa 1951, 1953, 1954, 1955, 1957 ja 1958
MM-hopeaa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1955 ja 1957
MM-pronssia säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1953
Karperö

| Karperö |
| --- | --- |
 Karperö
 Koordinaatit: 63°09′31″N, 21°41′23″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Pohjanmaa
Kunta:  Mustasaari
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2020):  1 353
Postinumero:  65630
 Väkiluku koskee postinumeroaluetta ja sen lähde on Tilastokeskus. Tieto on ajankohdan 31.12.2020 mukainen. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karperö on kylä Mustasaaren kunnassa Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee Karperönjärven rannalla, noin 10 kilometriä Vaasasta. Karperö ei muodosta omaa taajamaansa, vaan se on osa Vaasan keskustaajamaa. Karperön naapurikyliä ovat Jungsund pohjoisessa, Koskö koillisessa, Singsby lännessä ja Böle etelässä.
Karperössä on tanssipaviljonki Carpella, joka on yksi Pohjanmaan suurimmista. Carpellan vieressä oleva nuorisoseurantalo paloi tulipalossa maantasalle, sillä sisällä oli ilmeisesti jäänyt hella päälle. Tanssipaviljonki on edelleen aktiivisessa käytössä. Uusi NS-talo on rakennettu uimarannan viereiselle kukkulalle.
Tunnettuja karperölaisia ovat muiden muassa Harry Järv ja Robert Häggblom.
Karperön nimestä

Asutusnimen alkuosa on yhdistetty Pohjoismaissa keskiajalla esiintyvään  sanaan garp(er), joka tarkoitti saksalaista kauppiasta, karppia, ja jota käytettiin usein pilkkanimenä. Suomen kielessä muoto on Karppi ja se esiintyy mm. Vähässäkyrössä talonnimenä ja lisänimenä. On ilmeistä, että Vähänkyrön Karpit ja kylännimi Karperö sekä Karperössä esiintyvä kantatalonnimi Karp  kuuluvat yhteen ja ovat lähtöisin kielirajan suomenkieliseltä puolelta. Karperön varhaisin alkuperä viitannee kuitenkin Saksaan, mitä tukee se, että kylässä on ollut myös Beijar-niminen kantatalo ja sen isäntänä (1606) Matz Beijar (baijerilainen).
Karstala

| Karstala Коростель, Korostel |
| --- | --- |
 Karstala
 Koordinaatit: 59°29′8″N, 28°7′43″E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Leningradin alue
Piiri:  Jaaman piiri
Kunta:  Narvusi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2012):  5
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karstala (ven. Коросте́ль, Korostel, vir. Kärstala) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Rosonajoen rannalla 16 kilometriä Suuresta-Narvusista lounaaseen. Kylässä on viisi vakituista asukasta vuonna 2012.
Karstalan kylä mainitaan ensimmäisen kerran 1600-luvulla. Lähiseudun muista kylistä poiketen sitä pidettiin venäläisenä, joskin sen asukkaat puhuivat myös suomea, inkeroista ja viroa tai jonkinlaista ”sekakieltä”. Kylän asukkaat olivat valtion talonpoikia, jotka kuuluivat Haavikon ortodoksiseen seurakuntaan. Vuonna 1862 kylässä oli 19 taloa ja 142 asukasta. Maailmansotien välisenä aikana Karstala kuului Viron Inkeriin.
Kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista, jotka jakautuvat kahteen kylänosaan. Suurin osa taloista toimii kesäasuntoina. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 60 henkeä. Karstalaan ei ole kunnollista maantieyhteyttä.
Karstulan vaakuna

Karstulan vaakuna
Karstulan vaakuna on Karstulan kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa Karstulan asemaan ”Pohjanmaan porttina”, koska sisämaareitit Pohjanmaalle ovat kulkeneen muinoin ja kulkevat vielä nykyäänkin Karstulan kautta.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä hopeinen, ankkuriristin muotoinen lukonhela, keskellä avaimenreikä.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Karstulan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 9. maaliskuuta 1953. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 16. heinäkuuta samana vuonna.
Karimetso

| Karimetso |
| --- | --- |
 Nuori karimetso
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Suliformes
Heimo::  Merimetsot Phalacrocoracidae
Suku::  Merimetsot Phalacrocorax
Laji::  aristotelis
Kaksiosainen nimi
 Phalacrocorax aristotelis  (Linnaeus, 1761) 

Alalajit
 P. a. aristotelis    P. a. desmarestii   P. a. riggenbachi 
Katso myös
   Karimetso Wikispeciesissä   Karimetso Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Phalacrocorax aristotelis
Karimetso (Phalacrocorax aristotelis) on merimetson sukulainen, jota tavataan Suomessa hyvin harvoin satunnaisvieraana.
Koko ja ulkonäkö

Karimetso on noin 65-80 senttimetriä pitkä ja siipienväli on 90-105 senttimetriä. Karimetso on merimetsoa pienempi ja sirompi. Aikuinen on kokonaan musta, nuoret yksilöt ovat ruskehtavia. Soidinpuvussa musta höyhenys saa vihreää kiiltoa ja päälaelle kasvaa eteenpäin sojottava pieni töyhtö. Karimetso lentää nopein ja syvin siiveniskuin.
Levinneisyys

Karimetsot pesivät Atlantin ja Välimeren rannikolla. Suomessa laji on erittäin harvinainen ja on hyväksyttävästi havaittu vain viidesti vuoteen 2006 mennessä. Muissa Pohjoismaissa karimetsoja pesii Norjassa ja Islannissa. Ruotsin länsirannikolla ja Tanskassa sitä tavataan pesimäajan ulkopuolella. Ruotsissa laji on yrittänyt pesiä vuodesta 2006 alkaen.
Elinympäristö

Karimetso elää yleensä valtamerien rannoilla, jossa se sukeltelee kaloja. Sisämaahan se eksyy vain kovassa myrskyssä.
Lisääntyminen

Karimetso on yhdyskuntalintu, joten se pesii yhdyskunnissa rantakallioilla. Pesä on kasattu kasvinosista kallionhalkeamaan tai -onkaloon. Naaras munii tavallisesti kaksi tai kolme munaa, joita haudotaan noin 30 päivää. Poikaset ovat lentokykyisiä noin 50 päivän ikäisinä.
Aiheesta muualla

Karimetso Lintukuva-verkkopalvelussa
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Phalacrocorax aristotelis:  Wikidata: Q115452  Wikispecies: Phalacrocorax aristotelis  Avibase: CECC7B264A61BD22  BioLib: 8385  BirdLife: 22696894  BOLD: 93204  BOW: eursha1  BTO: bob800  CoL: 4FQQ3  eBird: eursha1  EoL: 17000428  EURING: 800  Fauna Europaea: 96621  Fauna Europaea (new): e9c484ce-1149-4df6-acd8-0ae811bd19d3  GBIF: 2481861  IBC: european-shag-phalacrocorax-aristotelis  iNaturalist: 4272  IRMNG: 10192841  ITIS: 174733  NBN: NBNSYS0000000005  NCBI: 126867  Observation.org: 285  OBIS: 137178  Open Tree of Life: 1021952  Paleobiology Database: 365986  Paleobiology Database: 365986  SeaLifeBase: 84334  TSA: 13404  WoRMS: 137178  Xeno-canto: Phalacrocorax-aristotelis  Laji.fi: MX.26051 
Pelecanus aristotelis:  Wikidata: Q83020454  GBIF: 8329744  WoRMS: 1304513  ZooBank: 8B0B1B2D-EC64-4C8E-89C7-F8AC53A85A1C
Karppikalat

| Karppikalat |
| --- | --- |
 Sorva (Scardinius erythrophthalmus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläimet Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Kehittyneet luukalat Neopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes  Goodrich, 1909
Alalahkot
 Imukarppikalat Catostomoidei  Nuoliaiskalat Cobitoidei  Särkikalat Cyprinoidei  Levänuoliaiskalat Gyrinocheiloidei 
Katso myös
   Karppikalat Wikispeciesissä   Karppikalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karppikalat (Cypriniformes) on suuri ja monimuotoinen, lähinnä makeissa vesissä elävien viuhkaeväisten kalojen lahko.
Karppikaloja tunnetaan eri lähteiden mukaan 4 556–4 776 lajia, ja lahko on suurin kaikista selkärankaisten lahkoista. Karppikaloja esiintyy Euroopan, Aasian, Afrikan ja Pohjois-Amerikan järvissä, joissa ja vähäsuolaisissa murtovesissä ja ne ovat luonteenomaisimpia näiden alueiden sisävesikaloista. Runsaslajisin karppikalojen heimo on karppien heimo (Cyprinidae), johon kuuluu 1 686 lajia. Karppikalojen alkukotina pidetään Etelä-Aasiaa, jossa edelleen valtaosa lajeista elää. Sieltä ne ovat levinneet ympäri maailmaa lukuun ottamatta Australiaa ja Etelä-Amerikkaa.
Karppikalojen leuat ovat hampaattomat. Sen sijaan niillä on nieluhampaat, jotka jauhavat ruoan nielun katossa olevaa sarveisaineista levyä vasten. Karppikalojen ruumis on sukkulamainen, yleensä sivuilta hieman litistynyt, ja suu sijaitsee kuonon kärjessä. Tästä yleisestä ruumiinrakenteesta on poikkeuksiakin. Koko on yhtä vaihteleva kuin ulkomuotokin. Suurin karppikala jättibarbi (Catlocarpio siamensis) kasvaa jopa kolmemetriseksi ja pienin, eräs eteläaasialainen laji, vain 12-millimetriseksi.
Suomen karppikalalajeja ovat muiden muassa särki, säyne, salakka, lahna, ruutana, sorva ja kivennuoliainen.
Luokittelu

Karppikalojen luokittelu on muuttunut viime aikaisten molekyylifylogeneettisten tutkimusten tuloksena. Useat ennen alaheimoina pidetyt ryhmät katsotaan nykyään erillisiksi heimoiksi, eivätkä aiemmissa teoksissa (ml. wikipediassa) käytetyt heimonimet aina vastaa nykyisiä rajauksia. FishBase-tietokannan mukaan karppikalojen 23 heimoa ovat (2022):
| --- | --- |
 Alalahko Gyrinocheiloidei – Levänuoliaiskalat Gyrinocheilidae – Levänuoliaiset  Alalahko Catostomoidei – Imukarppikalat Catostomidae – Imukarpit  Alalahko Cobitoidei – Nuoliaiskalat Balitoridae – Imunuoliaiset  Barbuccidae – Liukujanuoliaiset  Botiidae – Loistonuoliaiset  Cobitidae – Piikkinuoliaiset  Ellopostomatidae – Nuijanuoliaiset  Gastromyzontidae – Lattaevät  Nemacheilidae – Kivennuoliaiset  Serpenticobitidae – Kuononuoliaiset  Vaillantellidae – Nauhanuoliaiset :  Alalahko Cyprinoidei – Särkikalat Acheilognathidae – Katkerokalat  Cyprinidae – Karpit  Danionidae – Seeprakalat  Gobionidae – Töröt  Leptobarbidae – Soukkabarbit  Leuciscidae – Särjet  Paedocyprididae – Toukkabarbit  Psilorhynchidae – Koskibarbit  Sundadanionidae – Sundanrasborat  Tanichthyidae – Kardinaalikalat  Tincidae – Suutarit  Xenocyprididae – Aasiankarpit
Pentti Kartemo

Pentti Arvo Gabriel Kartemo (24. tammikuuta 1932 Turku – 17. toukokuuta 1994) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1952–1957 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Kartemo edusti koko SM-sarjauransa ajan Turun Palloseuraa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 46 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 17 + 9 = 26 ja jäähymääränsä kahdeksan minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1956 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.
Karkinitis

| Karkinitis> Καρκινῖτις |
| --- | --- |
 Karkinitiksen arkeologisia löydöksiä.
Sijainti
 Karkinitis
Koordinaatit:  45°12′13″N, 33°21′41″E
Valtio:  Ukraina (mieh.)
Paikkakunta:  Jevpatorija, Krim
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  500/400-luku eaa.–
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Taurike, Skyytia
Aiheesta muualla
  Karkinitis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karkinitis (m.kreik. Καρκινῖτις, Karkinitis, myös Κερκινίτις, Kerkinitis, Κάρκινα, Karkina, lat. Carcinitis, Carcina, Carcine) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Taurikessa Skyytiassa, nykyisellä Krimin niemimaalla Ukrainassa. Se sijaitsi nykyisen Jevpatorijan kaupungin paikalla.
Maantiede

Karkinitiksen kaupunki sijaitsi Tauriken eli Taurien Khersonesoksen lounaisrannikolla lähellä Hypakyris- eli Karkinites- ja Gerrhos-jokien suuta. Arrianos laski sen etäisyydeksi Khersonesoksesta 600 stadioninmittaa. Kaupunki kuului Skyytiaan tai joidenkin antiikin lähteiden mukaan Euroopan puoleiseen Sarmatiaan. Karkinites-joki laski samannimiseen lahteen (Καρκινίτης κόλπος, Karkinitēs kolpos). Jokea pidettiin Herodotoksen mainitseman ”vanhan Skyytian” ja Tauriken rajana.
Karkinitiksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä.
Historia

Karkinitis oli kreikkalainen siirtokunta. Sen historia tunnetaan melko huonosti. Kaupungin perustaminen ajoitetaan arkaaiselle kaudelle 500-luvun eaa. lopulle tai 400-luvun eaa. alkuun. Joidenkin näkemysten mukaan Karkinitis olisi ollut joonialainen siirtokunta kuten Olbia. Joidenkin mukaan se taas olisi ollut perustettu Herakleia Pontikesta käsin. Kaupungin paikalla oli ollut varhaisempi asutus.
Karkinitiksen on joskus tulkittu olleen mukana Ateenan johtamassa Deloksen meriliitossa klassisella kaudella 400-luvulla eaa., mutta tämä perustuu rohkeaan piirtokirjoitusteksin täydennykseen; nykyään kyseisen kohdan katsotaan yleensä viittaavan Kallatikseen. Joskus Karkinitiksen on katsottu olleen alun perin Olbian alaisuudessa. 300-luvulla eaa. kaupunki tuli Khersonesoksen alaisuuteen. Se kävi kauppaa Khersonesoksen, Olbian ja paikallisten skyyttien kanssa, ja vei muun muassa viljaa ja kalaa. Karkinitis löi omaa pronssirahaa 300-luvulta 100-luvulle eaa. Skyytit valtasivat kaupungin 100-luvulla eaa. ja pitivät sitä hallussaan vielä ajanlaskun alun jälkeisinäkin vuosisatoina.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Karkinitēs  (Καρκινίτης) ja Kerkinitēs (Κερκινίτης).
Rakennukset ja löydökset

Karkinitiksen paikalla on merkkejä suunnitellusta asemakaavasta. Kaupunki on ollut ympäröity tornein varustetuin muurein viimeistään 300-luvulla eaa. Kaupunkialueen koko kasvoi noin 3,5 hehtaarista kahdeksaan hehtaariin. Arkeologisiin löydöksiin lukeutuu myös muun muassa rakennusten pohjia sekä nekropolis eli hauta-alue, joka sijaitsi kaupungin luoteispuolella. Haudat ajoittuvat 500-luvulta 100-luvulle eaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karkinitis Wikimedia Commonsissa
Karkinitiksenlahden rantaa.
Karkinitiksen raunioita.
Kartéli

| --- | --- |
Sijainti:  37°16′38″N, 23°20′28″E, Hydra Saaret, Attika Kreikka
Saariryhmä:  Argo-Saroniset saaret
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,03 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kartéli (kreik. Καρτέλι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisiin saariin ja sijaitsee Myrtóonmeressä Hydran saaren lounaispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,03 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Kartéli kuuluu Hydran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen.
Karhunmetsästys

Metsästäjä on nostanut selkäänsä suuren karhun pään Kodiakinsaarella Alaskassa vuonna 1957.
Karhunmetsästys suoritetaan yleensä koirajahdilla, jonka jälkeen metsästäjä surmaa kiinni ajetun karhun ampumalla. Pääasiallisin karhun metsästysmuoto nykyisin on metsästys yhden tai kahden koiran avulla. Metsästysmuoto vaatii metsästäjältä hyvää karhun elintapojen, käyttäytymisen ja aistien tuntemusta. Vanhoja ja nykyisin kiellettyjä tapoja pyydystää karhu olivat haaskapyynti, karhunkierros, pesäpyynti, myrkkypyynti, loukut ja ansat.
Karhun metsästysaika Suomessa on 20. elokuuta – 31. lokakuuta, muulloin siihen voidaan myöntää poikkeuslupia.  Suomessa annetaan vuosittain noin 150 karhunkaatolupaa, vuonna 2016 183 kpl. Suomessa on noin 2 300–2 500 karhua. Suomen metsästyslaki kieltää karhun ampumisen haaskalta, korjaamattomalta pellolta tai ajamalla se liikkeelle pesästä.
Kielletyt metsästysmuodot > Haaskapyynti ja syötit

Karhu on ennen muuta kasvinsyöjä ja käyttää haaskoja ravintonaan vain tilaisuuden tullen. Susi on arka käyttämään muiden kaatamia eläimiä haaskana, mutta karhu on lähes ennakkoluuloton tässä. Yhdelle haaskalle saattaa ilmestyä monia karhuja, jotka ruokailevat arvojärjestyksessä. Arvojärjestyksen määrää lähinnä karhun koko. Emo pentuineen voi olla arka käymään yhteisellä haaskalla, sillä urokset surmaavat pentuja saadakseen pennuttoman naaraan kiimaan ja jatkamaan omaa sukuaan.
Haaskapyynti on tapahtunut lavoilta, puihin tai pylväiden varaan rakennetuista suojista, joiden eteen haaska on laadittu.
Kielletyt metsästysmuodot > Karhunkierros, pesäpyynti, myrkkypyynti, loukut ja ansat

Aiemmin yleinen pyyntimuoto oli pyynti talvipesältä. Pesä etsittiin tai löydettiin sattumalta ja merkittiin, eli tehtiin niin kutsuttu karhunkierros.
Karhu ryhtyy etsimään talviunipaikkaa itselleen ensilumien tultua. Havaittuaan karhun jälkiä lumessa metsästäjä alkoi kiertää laajoja ympyröitä karhun jälkien ympärillä. Jos hän kierroksellaan löysi karhun jäljet uudelleen, hän aloitti uuden kierroksen karhun menosuuntaan. Jos taas metsästäjä huomasi kiertäneensä kokonaisen ympyrän ylittämättä karhun jälkiä toista kertaa, hän alkoi pienentää ympyrää kunnes karhun pesäpaikka löytyi. Hän merkitsi paikan esimerkiksi puihin kiinnitetyillä nuolilla löytääkseen sen myöhemmin talvella karhun kaatoa varten.
Myöhemmin talvella karhu häädettiin pesästä ja surmattiin ampumalla, aiemmin keihästämällä. Ansoina on käytetty häkkejä, hirsistä rakennettuja loukkuja tai karhunrautoja.
Aseet

Metsästysasetuksen mukaan jos asetta käytetään hirven tai karhun ampumiseen, patruunan luodin painon oltava vähintään yhdeksän grammaa ja osumaenergian 100 metrin päässä piipun suusta mitattuna vähintään 2 700 joulea (E 100 > 2 700 J) tai, milloin luodin paino on vähintään 10 grammaa, osumaenergian vastaavalla tavalla mitattuna vähintään 2 000 joulea (E 100 > 2 000 J). Kokovaippaista luotia ei saa käyttää. Tehdasladattuja vaatimukset täyttäviä patruunoita on saatavilla mm kaliipereissa .260REM ja 6,5x55SE, sekä näitä tehokkaammissa kaliipereissa.
Metsästäjällä pitää olla ampumakoe (karhukoe) suoritettuna. Haulikkoa, jousta tai käsiasetta, kuten pistoolia tai revolveria, ei saa käyttää.  Haulikkoa käytetään vain ns. SRVA (Suurriistavirka-apu) tilanteissa, kuten esimerkiksi poliisin järjestämässä kolarissa vammautuneen karhun jahdissa. Tämä ei ole lain tarkoittamaa metsästystä, mistä syystä metsästyslakia ja -asetusta ei tarvitse kaikilta osin noudattaa.
Karhukoirat

Suosittuja rotuja ovat laikat (länsi- ja itärodut), Karjalan karhukoira, harmaanorjanhirvikoira, jämtlanninpystykorva. Myös muita hirvenmetsästyksessä käytettäviä pystykorvarotuja käytetään. Nykyään myös ajavat koirat ovat tulleet muotiin kuten venäjänajokoira, amerikankettukoira ja plotinajokoira.
Peijaiset

Saaliiksi saadun karhun kunniaksi on Suomessa perinteisesti järjestetty juhlat, karhunpeijaiset, joissa syödään karhun lihaa. Peijaisperinne ei ole vieläkään katkennut, ja sitä on monin paikoin yritetty elvyttää.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Karhun pyyntimäärää vähennetään  Maa- ja metsätalousministeriö 26.6.2012
Kantola, Olavi: Karhu, metsän kuningas.  Jyväskylä:  Gummerus, 1996.  ISBN 952-90-8215-0
Kiukas, Erkki: Vahingoittuneen karhun ja villisian jäljestämisopas.  Saarijärvi:  Gummerus / Metsästäjäin keskusjärjestö, 1997.  ISBN 952-9593-26-0
Paasilinna, Erno; Rautiainen, Lassi: Kamppailuja karhun kanssa 1800-luvulta nykypäiviin.  Helsinki:  Otava, 2001.  ISBN 951-1-17022-8
Voutilainen, Antti: Karhunmetsästys Suomessa ja Karjalan tasavallassa.  Joensuu:  Joensuun yliopisto, metsätieteellinen tiedekunta, 1996.  ISBN 951-708-432-3
Karhunmetsästystä esittävä Augustin Hirschvogelin (1503–1553) kaiverrus.
Tuula Karppinen

Tuula Kerttuli Karppinen (omaa sukua Kivi, s. 18. tammikuuta 1958 Pori) on entinen suomalainen kuulantyöntäjä, viisiottelija ja soutaja.
Päälajissaan kuulantyönnössä Tuula Karppinen on viisinkertainen Suomen mestari ulkoradoilla. Lisäksi hänellä on kaksi sisäratojen Suomen mestaruutta. Tuolloin vielä tyttönimellään Kivi tunnetun naisen ennätystulos kuulantyönnössä on 18,54 m vuodelta 1980. Hän paransi Suomen ennätystä neljä kertaa ja oli ensimmäinen 18 metrin rajan ylittänyt suomalainen naiskuulantyöntäjä. Raja rikkoutui Tampereella 7. kesäkuuta 1980. Seuratasolla hän edusti Ulasoorin Karhuja.
Tuula Karppinen kilpaili yleisurheilu-uransa jälkeen soudussa. Hän voitti tässäkin lajissa useita Suomen mestaruuksia, muun muassa neljä mestaruutta yksikössä ja saman verran pariairokaksikossa. Hänen puolisonsa on soudun MM-mitalisti ja olympiaedustaja Reima Karppinen.
Saavutukset > Yleisurheilussa

Kuulantyöntö
7. sija sisäratojen EM-kilpailuissa 1981 Grenoblessa
Suomen mestari: 1978, 1979, 1980, 1981, 1982
SM-hopea: 1976, 1977
SM-pronssi: 1975
Sisäratojen Suomen mestari: 1980, 1981
Viisiottelu
SM-hopea: 1976, 1977
Saavutukset > Soudussa

Suomen mestari yksikössä 1984, 1986, 1987, 1988
Suomen mestari pariairokaksikossa 1985, 1986, 1987, 1988
Suomen mestaruuksia myös muissa luokissa
Kartesiolainen kielitiede

Kartesiolainen kielitiede on käsite, jota Noam Chomsky käyttää vuonna 1966 ilmestyneessä teoksessaan Cartesian Linguistics: A Chapter in the History of Rationalist Thought. ”Kartesiolainen” kielitiede viittaa siihen kielitieteen muotoon, joka syntyi filosofi René Descartesin aikana 1600-luvulla. Kartesiolaisen kielitieteen keskeinen oppi väittää, että kieliopin rakenteen yleiset piirteet ovat yhteisiä kaikille kielille ja heijastavat tiettyjä mielen perusrakenteita.
Teoksessaan Cartesian Linguistics Chomsky käy läpi kielitieteen teorian kehittymisen Descartesista aina Wilhelm von Humboldtiin eli valistuksen alusta romantiikan aikakaudelle. Chomskyn teoksen ajatuksena on syventää ”ymmärtämystämme kielen olemuksesta ja sen käytön ja oppimisen taustalla olevista henkisistä prosesseista ja rakenteista”. Chomsky haluaa valaista näitä ihmisen kielen taustalla olevia rakenteita, ja sitä, voiko eliön luonteen päätellä sen kielestä.
Kirjallisuutta

Noam Chomsky: Cartesian linguistics: A chapter in the history of rationalist thought.  New York:  Harper & Row, 1966.  ISBN 1-877275-34-4
Kartano (Pori)

| Kartano |
| --- | --- |
 Ilmakuva Kartanon kaupunginosasta.
Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Itäinen Maa-Pori
Kaupunginosa nro:  41
Väkiluku:  418 (2013)
Postinumero(t):  28430
Kartano (ruots. Koivisto gård) on Porin kaupunginosa, joka sijaitsee Itä-Porissa Porin ja Ulvilan rajalla. Aluetta rajaavat pohjoisessa Valtatie 11, lännessä Valtatie 2, etelässä Porin ja Ulvilan kaupunkien raja ja idässä Ulvilantie. Kartanon naapurikaupunginosat ovat Harmaalinna, Mikkola ja Honkaluoto.
Kaupunginosa jakaantuu osaan. Toinen osa on omakotitaloasutuksen käytössä ja toinen teollisuusaluetta. Omakotitalot ovat lähinnä 1950-60-luvulla rakennettuja rintamamiestaloja. Kaupunginosa on rakennettu Koiviston kartanon maille, josta se on myös saanut nimensä.