stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo myydyimmistä musiikkiartisteista Suomessa

Ohessa luettelo niistä artisteista, joilla on korkein sertifioitu levymyynti Suomessa (ja/tai nimenomaan Musiikkituottajat – IFPI Finlandin tietokannassaan vahvistama myynti ). Luettelot koostuvat IFPI Finlandin sertifioimista tai vahvistamista albumeista ja singleistä (vinyyli, CD, digitaalinen) ja musiikki-DVD:t.
Musiikkituottajat harjoittavat digitaalisten ja fyysisten albumien sekä singlejen ja musiikki-DVD-levyjen myyntiä. Lukuun ottamatta joitain Musiikkituottajien 2000-luvulta antamia sertifioimattomien levyjen myyntilukuja, nämä bestseller-listat perustuvat suurelta osin artistia kohden annettuihin sertifiointeihin, eivätkä ne siksi välttämättä kuvasta näiden artistien saavuttamaa todellista fyysistä ja digitaalista myyntiä — sertifioimattomien levyjen yhdistetty myynti ennen 2000-lukua, sertifioimattomien levyjen myynti 2000-luvulla ja sen jälkeen sekä kaikkien aikojen sertifioitu myynti. Singles Chart -julkaisun 3. lokakuuta 2007 julkaisusta lähtien kappaleiden digitaaliset lataukset on sisällytetty singlejen myyntilukuihin.
Nämä luettelot eivät sisällä sertifiointeja artistien kappaleista, jotka ovat tehty yhteistyössä muiden artistien kanssa osana toisen artistin kokonaissummaa.
Palomaresin lento-onnettomuus

Palomaresin läheltä merenpohjasta nostettu vetypommi.
KC-135 Stratotanker tankkaamassa B-52 Stratofortress -lentokonetta (kuva ei liity Palomaresin tapahtumiin).
Palomaresin lento-onnettomuus oli Yhdysvaltain ilmavoimien B-52 Stratofortress -pommikoneen ja KC-135 Stratotankerin yhteentörmäys 17. tammikuuta 1966 Välimerellä lähellä Espanjan rannikkoa.
Yhdysvaltain ilmavoimien B-52 Stratofortress -pommikone valmistautui ilmatankkaukseen KC-135 Stratotankerin kanssa lähellä Cuevas del Almanzoran kuntaan kuuluvaa Palomaresin kalastajakylää Almerían maakunnassa. Pommikoneen lähestyessä tankkeria se törmäsi päin tankkauspuomia, jolloin pommikoneen yläosa repesi. Pommikone syttyi tuleen ja alkoi syöksyä mereen hajoten samalla kappaleiksi. Miehistön seitsemästä jäsenestä neljä onnistui pelastautumaan heittoistuimilla. Stratotankerin polttoainekuorma räjähti, ja koneen koko nelihenkinen miehistö menehtyi. Koneiden romut levisivät yli kahdensadan neliökilometrin alueelle.
B-52:n aseistuksena oli neljä vetypommia. Kaksi pommeista putosi maahan ilman laskuvarjon avautumista Palomaresin kylään ja niiden perinteinen räjähdysainelataus räjähti levittäen plutoniumia ympäristöön. Kukaan kylän 1 500 asukkaasta ei loukkaantunut, mutta pommit levittivät plutoniumia 226 hehtaarin alueelle. Palomaresin pelloilta kaivettiin noin 1 400 tonnia plutoniumin saastuttamaa maata ja kasvillisuutta, jotka lähetettiin Etelä-Carolinaan, ydinaselaboratorion ongelmajätealueelle.
Yksi pommeista putosi laskuvarjo osittain auenneena mereen. Pommin löysi pienoissukellusvene Alvin kahden kuukauden kuluttua noin kahdeksan kilometrin päästä rannikolta 869 metrin syvyydestä. Pommi onnistuttiin nostamaan 7. huhtikuuta 1966 kauko-ohjattavan laitteen avulla. Neljäs pommeista leijui ilman suuria vaurioita maahan laskuvarjon varassa ja löytyi kuivasta joenuomasta.
Lokakuussa 2006 Espanjan viranomaiset raportoivat mitanneensa normaalia korkeampia säteilyarvoja Palomaresin etanoista. Jos jatkotutkimuksissa löydetään maan alta vaarallisia määriä plutoniumia, saattaa tiedossa olla mittava puhdistusoperaatio.
Aiheesta muualla

Vetypommit rikkoivat kalastajakylän rauhan (pdf) www.stuk.fi.
Spain Program, Palomares, Spain (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Gullit Zolameso

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 2. kesäkuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Cabinda, Angola
Pelipaikka: vasen laitahyökkääjä
Pituus: 163 cm
Junioriseurat
2005–2008: YIlves
2009–2014: Ilves
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2015 | Ilves | 66 | (5) |
| 2014 | → I-Kissat | 2 | (1) |
| 2015 | → Ilves/2 | 3 | (1) |
| 2015 | → AC Kajaani (laina) | 13 | (3) |
| 2016 | MPS | 16 | (5) |
| 2017–2019 | Gnistan | 49 | (4) |
| 2020 | AC Kajaani | 17 | (0) |
| 2021–2022 | Reipas | 27 | (8) |
| 2023–2024 | JäPS | 25 | (1) |
| 2024 | → JäPS/47 | 2 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 220 | (28) |
Maajoukkue
| 2009–2010 | Suomi U15 | 6 | (0) |
| 2013 | Suomi U18 | 1 | (0) |
| 2014 | Suomi U19 | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. tammikuuta 2025.
Gullit Zolameso (s. 2. kesäkuuta 1995 Cabinda, Angola) on angolalaissyntyinen suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura > Seurajoukkueura

Angolasta kymmenenvuotiaana vuonna 2005 Suomeen ja Ylöjärvelle muuttanut Zolameso siirtyi Ylöjärven Ilveksestä Tampereen Ilvekseen vuonna 2009. Miesten edustusjoukkueessa Kakkosessa hän debytoi kaudella 2011 ja saman vuoden kesäkuussa hän teki kaikkien aikojen nuorimpana pelaajana Kakkosessa maalin Musan Salamaa vastaan. Syksyllä Zolameso loukkaantui vakavasti Tikkurilan Palloseuraa vastaan ja teki paluun vasta seuraavana vuonna. Kauden 2012 päätteeksi Ilves nousi Ykköseen.
Ensimmäisellä Ykkösen kaudellaan Zolameso teki kaksi maalia 22 ottelussa. Seuraavalla kaudella hän pelasi 15 ottelua maaleitta. Osan kaudesta 2014 Zolameso esiintyi farmisopimuksen turvin Kakkosen Ilves-Kissoissa. Myllykosken Pallon jäätyä ilman liigalisenssiä kaudeksi 2015 Ilves nousi Veikkausliigaan ja Zolameso teki debyyttinsä pääsarjatasolla huhtikuussa 2015 FC Inter Turkua vastaan.
Kesäkuussa 2015 Zolameso siirtyi lainalle Kakkosen AC Kajaaniin.
Ura > Maajoukkueura

Zolameso sai Suomen kansalaisuuden marraskuussa 2013. Vain muutaman päivän päästä hän debytoi alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa EM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan. Zolameso on pelannut myös alle 15-vuotiaiden maajoukkueessa ennen kansalaisuuden saamista erikoisluvalla.
The Black Halo

| The Black Halo Kamelot |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesä–lokakuu 2004, Gate Studio, Wolfsburg, Saksa
 Julkaistu: 15. maaliskuuta 2005
 Tuottaja(t): Sascha Paeth & Miro
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 57.14
 Levy-yhtiö: Steamhammer
Kamelotin muut julkaisut
| Epica 2003 | The Black Halo 2005 | One Cold Winter’s Night 2006 |
Singlet albumilta The Black Halo
 ”The Haunting (Somewhere in Time)” Julkaistu: 15. maaliskuuta 2005  ”March of Mephisto” Julkaistu: 4. huhtikuuta 2005  ”Soul Society” Julkaistu: 7. huhtikuuta 2006
The Black Halo on power metal -yhtye Kamelotin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 15. maaliskuuta 2005 Steamhammer Recordsin kautta. Se on konseptialbumi, joka on saanut inspiraationsa Goethen Faustista. Jatkaen Epicassa (2003) esiteltyä tarinaa, se on toinen ja viimeinen levy Kamelotin kaksiosaisessa rockoopperassa Arielista (Heinrich Faustiin perustuva hahmo). Epica kertoo osan 1, kun taas The Black Halo kertoo osan 2. (Goethen Faust on myös jaettu kahteen osaan). The Black Halossa vierailevat Simone Simons (Epica), Shagrath (Dimmu Borgir), Jens Johansson (Stratovarius) ja monet muut tunnetut artistit. Albumi julkaistiin vinyylinä keväällä 2009 yhdessä Ghost Operan (2007) kanssa.
Hahmot

Ariel (Roy Khan) – Ariel on utelias, päättäväinen ja ylimielinen mies. Vertaansa vailla oleva nero ja taitava tiedemies ja filosofi, hän on pettynyt näiden tieteenalojen kyvyttömyyteen vastata hänen syvimpiin kysymyksiinsä ja pyrkii paljastamaan universaalin totuuden, jota ne eivät ole hänelle paljastaneet. Hän uskoo vahvasti, että tällaisen transsendenttisen tiedon löytäminen on ainoa asia, joka voi tehdä hänen elämästään elämisen arvoista. Epicassa Arielin pyrkimys tämän totuuden löytämiseen johti hänet tekemään sitovan sopimuksen Mephiston kanssa, jonka mukaan Mephisto antaisi hänelle maallista voimaa ja tietoa. Vastineeksi, jos Ariel joskus kokee hetken, jolloin hän on niin onnellinen, että haluaa viipyä siinä ikuisesti, hänen sielunsa kuuluu Mephistolle. Tavattuaan jälleen Helenan kanssa Ariel jätti hänet jatkaakseen etsintäänsä ja ajoi hänet tekemään itsemurhan. Ariel perustuu Goethen Faustin Heinrich Faust -hahmoon.
Helena (Mari Youngblood) – Helena eli nuoruutensa Arielin kanssa ja rakastaa häntä syvästi. Hän on ainoa henkilö, jota Ariel on koskaan todella rakastanut. Hän edustaa viattomuutta ja kaikkea puhdasta ja hyvää. Epicassa, kun Ariel lähti etsimään universaalia totuutta, hän lähti etsimään häntä ja lopulta löysi hänet, jonka jälkeen Helena tuli tietämättään raskaaksi. Vaikka he pysyivät yhdessä jonkin aikaa, Ariel jätti hänet jatkaakseen etsintäänsä. järkyttyneenä tästä Helena tappoi itsensä (ja syntymättömän lapsensa), hän nousi kuitenkin taivaaseen josta hän valvoo Arielia. Helena perustuu Goethen Faustin Gretcheniin.
Mephisto (Shagrath) – Mephisto on kapinallinen enkeli, joka heitettiin ulos taivaasta. Hän kaipaa epätoivoisesti takaisin taivaaseen ollakseen jälleen yhdessä Jumalan kanssa. Hän halveksii syvästi ihmisiä, joita hän pitää alempiarvoisina olentoina, jotka eivät ole Jumalan rakkauden arvoisia. Epicassa Mephisto löi vetoa Jumalan kanssa, että hän voisi vaatia Arielin, (Jumalan suosikkimiehen), sielun. Jos Mephisto voittaa panoksensa, hän voi palata taivaaseen, mutta jos hän häviää, hänet tuomitaan helvettiin ikuisiksi ajoiksi. Mephisto manipuloi Arielin sopimukseen, jonka mukaan Mephisto antaisi Arielille maallista voimaa ja tietoa, ja vastineeksi, jos Ariel joskus kokisi niin syvän onnellisuuden hetken, että hän haluaa viipyä siinä ikuisesti, hänen sielunsa kuuluisi Mephistolle. Mephisto on ainoa hahmo, jonka nimi jätettiin sellaiseksi kuin se oli alkuperäisessä Faust-tarinassa.
Marguerite (Simone Simons) – Kaupungissa (jossa Epica päättyy ja The Black Halo alkaa) asuva nuori nainen jonka ääni ja ulkonäkö ovat samanlaisia kuin Helenan. Hänen hahmonsa sai inspiraationsa Troijan Helenan esiintymisestä Goethen Faustissa, mutta hänet on nimetty Goethen Faustin Gretchenin mukaan, "Gretchen" on lempinimi Margaretille tai Margueritelle.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Roy Khan ja Thomas Youngblood.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | March of Mephisto (Feat. Shagrath) | 5.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | When the Lights Are Down | 3.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | The Haunting (Somewhere in Time) (feat. Simone Simons) | 5.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Soul Society | 4.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Interlude I: Dei Gratia | 0.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Abandoned (Feat. Mari Youngblood) | 4.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | This Pain | 3.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Moonlight | 5.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Interlude II: un assasinio molto silenzioso | 0.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | The Black Halo | 3.43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Nothing Ever Dies | 4.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Memento Mori (feat. Shagrath & Mari Youngblood)  | 8.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Interlude III: Midnight - Twelve Tolls for a New day | 1.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Serenade | 4.32 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 58.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| Rajoitetun Painoksen bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | The Haunting (Somewhere in Time) (feat. Simone Simons, radioedit)  | 3.42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | March of Mephisto (feat. Shagrath, radio edit)  | 3.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| Japanilaisen painoksen bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Epilogue | 2.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Soul Society (radio edit)  | 3.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| Piilotettu kappale joissakin CD-soittimissa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Second Act (epävirallinen nimi) | 1.20 |  |  |  |  |  |  |  |
Pregapissa on lyhyt piilotettu kappale (1:20). Joillakin CD-soittimilla kun "March of Mephisto" -kappaleesta kelataan taaksepäin kuullaan kuinka pariskunta astuu teatteriin, heille kerrotaan että he ovat "juuri päässeet toiseen näytökseen", viitaten The Black Haloon kaksiosaisen konseptin toisena albumina.
Listasijoitukset

| AlbumiIistat (2005) | paras sijoitus |
| --- | --- |
Belgian albumilista: 81
Suomen albumilista: 50
Ranskan albumilista: 101
Saksan albumilista: 81
Japanin albumilista: 41
Norjan albumilista: 87
Ruotsin albumilista: 24
Kokoonpano

The Black Halon kansivihkosta.
Kamelot
Roy Khan – laulu
Thomas Youngblood – kitara
Glenn Barry – bassokitara
Casey Grillo – rummut, lyömäsoittimet
Vierailevat muusikot
Miro – koskettimet, orkesterisovitukset
Sascha Paeth – kitara, masterointi
Jens Johansson – kosketinsoolot kappaleissa "March of Mephisto" ja "When the Lights Are Down"
Shagrath - Mephisto -hahmo kappaleissa "March of Mephisto" ja "Memento Mori"
Cinzia Rizzo – kabareelaulaja kappaleessa "un assasinio molto silenzioso"
Simone Simons - Marguerite-hahmo kappaleessa The Haunting (Somewhere in time)
Geoff Rudd – The Usher at the Theater (pre-gap-kappale) ja Gatesvillen pormestari (kappale 13)
Mari Youngblood – Helena-hahmo kappaleessa Memento Mori ja Abandoned
Annelise Youngblood - Vauva Alena kappaleessa "Soul Society"
Andre Neygenfind – bassokitara kappaleessa "Abandoned"
Wolfgang Dietrich – oboe kappaleessa "Memento Mori"
Rodenbergin sinfoniaorkesteri – orkestraatiot
Kuoro
Herbie Langhans, Amanda Somerville, Michael Rodenberg, Gerit Göbel, Thomas Rettke ja Elisabeth Kjærnes
Tuotanto
Michael Tibes – masterointi
Philip Colodetti – masterointi
Derek "Dodge" Gores – kansitaide
Arvostelut

| Arvostelut> Lähde | Arvostelut> Arvosanat |
| --- | --- |
Allmusic: 4.5/5
Amazon.com: 5/5
Imperiumi: 8+/10
Last Rites: 10/10
Metal Storm: 9.5/10
The Metal Crypt: 5/5
Metaleater: 9.5/10
Metal Temple: 8/10
Sea of Tranquility: 4.5/5
Soundi: 5/5
Sputnikmusic: 5/5
Aiheesta muualla

Kamelotin viralliset sivut
The Black Halo Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Black Halo Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Kamelot |
| --- | --- |
 Tommy Karevik  Thomas Youngblood  Sean Tibbetts  Alex Landenburg  Oliver Palotai   Casey Grillo  Roy Khan  Glenn Barry  David Pavlicko  Mark Vanderbilt  Ricard Warner 
Studioalbumit:  Eternity  Dominion  Siége Perilous  The Fourth Legacy  Karma  Epica  The Black Halo  Ghost Opera  Poetry for the Poisoned  Silverthorn  Haven  The Shadow Theory  The Awakening 
Kokoelma-albumit:  Myths & Legends of Kamelot  Where I reign - Very best of the Noise years 1995-2003 
Livealbumit:  The Expedition  One Cold Winter’s Night  I Am the Empire – Live from the 013
Suomen virolaiset

| Suomen virolaiset |
| --- | --- |
Väkiluku:  50 318
Kielet:  viro
Uskonnot:  luterilaisuus, ortodoksisuus
Suomen virolaiset tai suomenvirolaiset ovat Suomessa asuvia virolaistaustaisia henkilöitä. Vuonna 2016 Suomessa asui 49 241 viroa äidinkielenään puhuvaa ja vuonna 2016 51 499 Viron kansalaista. Vuoden 2022 lopussa Suomen väestöstä oli viroa äidinkielenään puhuvia 50 318, Viron kansalaisia 51 819. Vuoden 2023 lopussa nämä luvut olivat ja 50 202 ja 51 597. Kaikki Suomessa asuvista Viron kansalaisista eivät siis ole vironkielisiä, vaan heidän joukossaan on myös muita ryhmiä, luultavasti ennen kaikkea vironvenäläisiä. Toisaalta Suomeen on paluumuuttanut Virosta myös Viron inkeriläisiä, jotka eivät välttämättä määrittele itseään virolaisiksi vaikka saattavat puhua äidinkielenään viroa.
Suomeen tulleista maahanmuuttajista virolaisilla on korkein työllisyysaste, ja vuoden 2023 alussa arvioitiin, että suomenvirolaiset työskentelevät enemmän kuin Suomen kantaväestö. Lisäksi suomenvirolaisten keskimääräinen työttömyysprosentti on ollut vuosina 2005–2016 noin 14 prosenttia, mikä on pienin eri maahanmuuttajaryhmien vertailussa. Joidenkin arvioiden mukaan Suomessa voi asua 60 000 virolaista.
Vuonna 2017 Suomessa asuvat virolaiset muodostivat 3,8 prosenttia Viron 1,3 miljoonasta asukkaasta ja Suomen 5,5 miljoonasta puolestaan 0,9 prosenttia. Virolaiset ovat venäläisten jälkeen Suomen toiseksi suurin vähemmistö, ja he muodostavat 13 prosenttia kaikista Suomen maahanmuuttajista.
Todellisuudessa tilanne on monimutkaisempi kuin mitä yllä olevat luvut antavat ymmärtää, sillä Viron ja Suomen välille on muodostunut liikkuvuuden viidakko. Se koostuu vakinaisesti ja tilapäisesti Suomessa asuvien virolaisten lisäksi työntekijöiden ja opiskelijoiden sukkuloinnista ja lisäksi niin sanotuista päivämatkustajista. Ylirajainen elämäntapa, jossa virolaiset jakavat elämänsä kahden maan välillä on yhä tavallisempi. Esimerkiksi työpaikka voi olla Suomessa, mutta perhe-elämää ja vapaa-aikaa vietetään Virossa.
Historia > Keskiaika

Varmoja lähteitä virolaisasutuksesta on tiedossa 1300-luvulta, jolloin Saaren- ja Läänenmaan seurakunnista siirtyi virolaisväestöä Turun ja Viipurin lääneihin. Sanaan eesti viittaavia paikannimiä on Suomen rannikolla kuitenkin jo tätä vanhemmalta ajalta erityisesti ruotsinkielisessä paikannimistössä, kuten Estgrunden, Estholmen, Estnäs, Estviken, Estbacka, Estberget ja Estmossen. Espoossa on alueet nimeltä Eestinlaakso ja Eestinkartano. Uudenmaan lisäksi eestiaiheista nimistöä on myös Turun saaristossa ja Ahvenanmaalla. Yleensä nimi liittyy jotenkin vesistöön ja kertoo suomalaisten olleen tiivissä yhteydessä virolaisiin kalastajiin ja kauppiaisiinkin. Virolaiset myös kävivät tai asuivatkin tällaisilla alueilla.
Historia > Kabbölen virolaiskylä

Suomen ainut historiallisesti jäljellä oleva virolaisten kalastajakylä on vuonna 1906 perustettuja Pernajan Kabböle, joka on tosin sittemmin nuoremmilta polviltaan ruotsinkielistynyt. Harjumaan Pärispeasta tulleet kalastajamiehet ottivat Kabbölen asuinpaikakseen suojaisen sijainnin vuoksi ja lopulta Viinistun, Pärispean ja Turbuneemen kylistä sekä Mohnin saarelta tulleet yhdeksän perhettä ostivat kylän maat perustaen oman kyläyhteisönsä. Kylä kuului virolaiseen Kuusalun luterilaiseen seurakuntaan. Vuonna 1917 kylässä asui 12 perhettä, ja yhteydet itsenäiseen Viroon olivat tiiviit 1920-luvulla. Kabbölen tunnetuin asukas on Viron viimeinen Suomen-lähettiläs Aleksander Warma, joka neuvostomiehityksen aikana johti Viron pakolaishallitusta.
Historia > Viron ja Suomen suhteet 1800-luvulta neuvostovallan loppuun

Ikivanhat yhteydet rannikon suomalaisten ja virolaisten välillä, eli niin sanottu seprakauppa, jatkuivat 1900-luvulle saakka, ja tavallaan niiden perinteitä jatkoi myös pirtun salakuljetus Virosta Suomen kieltolain aikaan. 1800-luvulla kansallinen herääminen alkoi luoda yhteyksiä myös Suomen ja Viron sivistyneistön välille: suomen kielen ja suomalaisuuden nousu innosti virolaisia ja toimi esikuvana myös viron kielen kehittämiselle.
1900-luvun alussa, etenkin Venäjän vuoden 1905 levottomuuksien jälkeen Suomeen pakeni virolaisia poliitikkoja ja kulttuurihenkilöitä. Suomessa oleskelivat jonkin aikaa muun muassa Viron tuleva presidentti Konstantin Päts sekä kirjailija Friedebert Tuglas. Kulttuurintekijöiden ja opiskelijoiden lisäksi Suomessa asui virolaisia pienyrittäjiä, työläisiä, palvelusväkeä ja muidenkin ammattien harjoittajia. Virolaisilla oli monenlaista järjestötoimintaa 1900-luvun alun Suomessa: Vuonna 1903 perustettiin Helsingi Eesti Heategev Selts (Helsingin virolainen hyväntekeväisyysseura), joka nimestään huolimatta oli poliittinen järjestö. Vuonna 1906 perustettiin Suomalais-Virolainen liitto, jonka tehtävänä oli Suomen yleisen mielipiteen muokkaaminen virolaismyönteiseksi. Joidenkin arvioiden mukaan Suomessa oli vuonna 1906 yli 3 000 virolaista. Vuonna 1910 Suomessa oli erään arvion mukaan 2 000 virolaista, joista valtaosa asui Helsingissä.
Suomen itsenäistyttyä Viron vapaussotaan osallistui 3 700 suomalaista vapaaehtoistavuonna 1918. Suomi antoi tuolloin Virolle lainaa 20 miljoonaa markkaa sekä aseita. Maailmansotien välisenä aikana Suomen ja Viron kulttuuriyhteydet ja matkailu vilkastuivat: maiden välillä liikennöi kesäisin kuusi matkustajalaivaa, lentoreitti avattiin 1924, ja vuonna 1929 poistettiin passi- ja viisumimuodollisuudet. Samaan aikaan Suomen virolaisyhteisö vähitellen hupeni ja sen virolaisharrastukset alkoivat hiipua. Vuonna 1929 vuosikirjan Välis-Eesti almanak kirjeenvaihtaja toteaa, että korkeammin koulutettua väestöä on virolaisyhteisössä yhä vähemmän ja jäljelle jääneet virolaiset ovat "Viron asian suhteen kuin sammuneet lamput", monet virolaiset ovat avioituneet suomalaisten kanssa ja heidän lapsensa ovat suomalaistuneet.
Toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen Suomen virolaisyhteisön kuihtuminen jatkui. Vuonna 1944 Suomessa asui enää 277 Viron kansalaista. Virosta sodan aikana paenneet sekä Suomen armeijassa vapaaehtoisina palvelleet virolaiset niin sanotut Suomen-pojat joutuivat enimmäkseen sodan jälkeen palaamaan Neuvostoliittoon tai pakenivat edelleen Ruotsiin. Neuvostoaikana Suomen ja Viron väliset suhteet olivat tarkkaan valvottuja ja säänneltyjä. Suomen pienen virolaisyhteisön ei myöskään poliittisista syistä ollut mahdollista harrastaa omaa julkista järjestö- tai kulttuuritoimintaa. Suomalaismatkailu Viroon käynnistyi jälleen 1960-luvulla, mutta Neuvosto-Virosta Suomeen muuttaminen oli mahdollista vain yksittäistapauksissa, tyypillisesti suomalaisen kanssa avioituville.
Nykypäivä

Viron itsenäisyyden palautuminen vuonna 1991, Viron liittyminen Euroopan unionin jäseneksi vuonna 2004 sekä erityisesti työvoiman liikkuvuuden rajoituksien poistuminen vuonna 2006 johtivat Suomen virolaisyhteisön räjähdysmäiseen kasvuun. Kun vuonna 1990 viron kielen oli ilmoittanut äidinkielekseen 1 394 Suomen asukasta, vuonna 2000 Suomen vironkielisten määrä oli jo ylittänyt 10 000:n rajan ja on tasaisesti lähestynyt 50 000:n rajaa; luultavasti Suomessa työssä ainakin tilapäisesti käy vielä enemmän virolaisia kuin Tilastokeskuksen asukastiedoista näkyy. Virolaiset ovat kielen perusteella venäjänkielisten jälkeen Suomen toiseksi suurin muuttoperäinen uusvähemmistö, kansalaisuuden perusteella kaikkein suurin. Suomen virolaisyhteisö on läntisen maailman ulkovirolaisista yhteisöistä kenties suurin ja joka tapauksessa nopeimmin kasvava. Tosin, vuodesta 2017 alkaen Suomesta on muuttanut Viroon enemmän ihmisiä kuin Virosta Suomeen. 2010-luvulla esitettiin arvioita, että suomenvirolaisia voisi olla jopa 100 000.
Suomen virolaisista suurin osa on työikäisiä ensimmäisen polven maahanmuuttajia, ja monet heistä työskentelevät rakennus-, kuljetus-, hoiva-, palvelu- tai terveydenhoitoalalla. Jotkut heistä pitävät Suomessa oleskeluaan väliaikaisena.lähde?
2010-luvun alussa Helsingin seudun kasvusta enimmillään lähes 30 prosenttia tuli Virosta saadusta muuttovoitosta. Sittemmin muuttoliike Virosta Helsingin seudulle on hiljentynyt. Vuonna 2020 Pakila oli Helsingin ainut peruspiiri, jonka puhutuin vieras kieli oli viro.
Vuoden 2022 lopussa viron puhujien määrä Suomessa oli 50 318 henkeä, vuoden 2023 lopussa 50 202. Määrä oli kasvanut vuosittain vuodesta 2020 ja kääntyi vuonna 2023 ensi kertaa laskuun.
Nykypäivä > Järjestötoiminta ja kieliopetus

Suomen virolaisilla on nykyään jonkin verran omaa järjestö- ja harrastustoimintaa: esimerkiksi viime vuosina on järjestetty Suomen virolaisten juhannusjuhlia, ja vironkielisiä laulunharrastajia kokoaa sekakuoro Siller. Vironkielinen luterilainen seurakuntatyö toimii Helsingissä Alppilan kirkon yhteydessä. Helsingissä annetaan virolaisille lapsille vironkielistä kouluopetusta Latokartanon peruskoulussa, ja pääkaupunkiseudulla toimii vironkielinen Anni-lastentarha. Suomenvirolaisten mediatoiminta oli pitkään blogien ja Facebook-ryhmien varassa, nyttemmin Suomessa toimii myös vironkielinen radioasema Finest FM.