stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tiskin alta

| Tiskin alta Ari Taiminen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 27. toukokuuta 2022
 Kesto: 33.16
 Levy-yhtiö: Longplay Music
Tiskin alta on Ari Taimisen ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 27. toukokuuta 2022.
Kappaleet

Charlene – 3.49
Väärä mies – 3.08
Saduton maa – 4.03
Taivaankartta – 3.49
Pääskyt lentää matalalla – 3.14
Koditon – 2.58
Liha ja teräs – 3.20
Sato/kato – 4.43
Tervaa ja höyheniä – 4.09
Arvostelut

Desibeli.net:
Noise.fi:
Soundi:
Kitikmeotin alue

Kitimeotin alue
Kitimeotin alue, (engl. Kitikmeot Region) (inuktitutiksi  Qitirmiut ᕿᑎᕐᒥᐅᑦ) on Nunavutin territorion hallinnollinen alue Kanadassa. Alue kattaa mantereella Nunavutin läntisimmät osat ja jäämereen rajoittuvan rannikon Boothian niemimaalle saakka,  Victoriansaaren Nunavutin puoleisen osan, Kuningas Williamin saaren, Walesin prinssin saaren eteläosan ja useita pienempiä saaria näiden väliltä. Alueen hallinnollinen johto kokoontuu Cambridge Bayssä.
Ennen vuotta 1999, Kitimeotin alueella oli nykyisestä poikkeavat rajat ja tunnettiin nimellä Kitikmeot Region, Northwest Territories.
Kylät ja asuinalueet

Kylät
Cambridge Bay (Iqaluktuuttiaq)
Gjoa Haven
Kugaaruk (Pelly Bay)
Kugluktuk (Coppermine)
Taloyoak
Asuinpaikat
Bathurst Inlet
Umingmaktuuq (Bay Chimo)
Luonnonsuojelualueet

Ovayok Territorial Park
North West Passage Territorial Park
Kugluk/Bloody Falls Territorial Park
Queen Maud Gulf Bird Sanctuary
Tilastotietoa

Kanadan väestönlaskenta (2006)
Väestö: 5 361
Väestön muutos(2001-2006): +11,3 %
Yksityisasuntoja: 1 540
Pinta-ala (km²): 446 727,70 km²
Väestötiheys (per km².): 0,012 / km²
Sijoitus verrattuna muihin Kanadan alueisiin: 285./288.
Sijoitus verrattuna muihin Nunavutin alueisiin: 3./3.
Ympäröivät alueet

Inuvikin alue
Kivalliqin alue
Aiheesta muualla

Explore Nunavut - Kitikmeot Region (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kitimeot Heritage Society (englanniksi)
Todorov

Todorov tai Todorova on seuraavien tunnettujen henkilöiden sukunimi:
Elitsa Todorova (s. 1977), bulgarialainen kansanperinnelaulaja ja lyömäsoittaja
Enju Todorov (1943–2022), bulgarialainen vapaapainija
Georgi Todorov (s. 1952), bulgarialainen painonnostaja ja olympiamitalisti
Liljana Todorova, o.s. Tomova (s. 1946), bulgarialainen pikajuoksija ja keskimatkojen juoksija
Svetoslav Todorov (s. 1978), bulgarialainen jalkapalloilija
Tzvetan Todorov (1939–2017), bulgarialaissyntyinen filosofi sekä kirjallisuuden- ja semiotiikan tutkija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Tolgan kirkko

| Tolgan kirkko Tolga kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2008.
Sijainti:  Tolga, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Hamarin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1840
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  300
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tolgan kirkko (norj. Tolga kirke) on Tolgan kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1840.
Kuvia

Kirkko sisältä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tolgan kirkko Wikimedia Commonsissa
Koji Wakasa

Koji Wakasa (jap. 若狭 浩嗣; s. 12. heinäkuuta 1953) on japanilainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi seuratasolla Oji Eaglesissa.
Puolustajana pelannut Wakasa osallistui maajoukkueessa ensimmäisissä MM-kisoissaan 1974, jolloin joukkue oli B-sarjassa. Hän oli mukana myös seuraavan vuoden B-sarjan MM-kilpailuissa ja vuoden 1976 olympialaisissa, joissa Japani sijoittui yhdeksänneksi. Wakasa pelasi vielä Lake Placidin olympialaisissa 1980 ja sen jälkeen kaksissa C-sarjan maailmanmestaruuskilpailuissa 1982 ja 1987.
Koka

Koka voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
kokapensaat (Erythroxylum), kasvisuku
koka, kokaiinin slanginimitys
koka, alin piste judo-ottelussa
Kōka on kaupunki Shigan prefektuurissa, Japanissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Koka”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tahkovuori

Syvärinjärvi Tahkovuoren huipulta
Tahko, Tahkomäki tai Tahkovuori on mäki eli vaara Pohjois-Savossa, Kuopion Nilsiässä Syvärijärvestä lähtevän Tahkolahden rannalla noin 56 kilometriä Kuopion keskustasta koilliseen. Tahkon korkeus on 201 metriä läheisestä järvenpinnasta ja 296 metriä merenpinnasta. Viereinen Välimäki on korkeampi, 314 metriä merenpinnasta, mutta korkeamman maaston ympäröimänä se ei erotu ympäristöstään yhtä selvästi kuin suoraan Syvärin rannasta nouseva Tahko.
Tahkon alue on Kuopion kaupunginosa numero 51 (Tahko).
Tahkomäen rinteitä.
Tahkolla on Tahko Event Park -lomakeskus, joka ulottuu molemmin puolin Tahkolahtea. Lomakeskuksessa on noin 20 ravintolaa ja majoitustarjontaa. Loma-asuntoalueella on 8 500 vuodepaikkaa: loma-asuntoja, huoneistohotelleja sekä hotellimajoitusta. Vakituisten ja vapaa-ajan asukkaiden ja jäsenyritysten yhteistyöelimeksi on vuonna 2010 perustettu kyläyhdistys.
Harrastusmahdollisuudet

Tahkolla voi harrastaa sekä kesällä että talvella: lajeina ovat muiden muassa laskettelu, lähiliikuntapaikan kaukalossa luistelu, lumilautailu,  hiihto, moottorikelkkailu, mönkijäsafarit, mini-golf, maastopyöräily, ratsastus, luontomelonta, veneily ja kalastus. Uintia voi harrastaa uimarantojen lisäksi myös virkistyskylpylässä. Monitoimihallissa voi keilailla sekä pelata erilaisia pallopelejä. Siellä kokoontuvat myös ohjatut liikuntaryhmät. Tahkolla on kaksi täysmittaista golfkenttää.
Tahkon vaellusreitit kulkevat Huutavanholman lehtojensuojelualueen kautta vuoren huipulle, josta on näkymä Syvärinjärven saaristoon. Tahkolta alkavaa vesireittiä pitkin pääsee Itämerelle saakka.
Tahko on etenkin venäläisten turistien suosima laskettelukeskus. Laskettelurinteitä on 24.
Historia

Tahkovuoren matkailukeskuksen perustivat 1960-luvun lopulla matkatoimistoyrittäjä Kalevi Keihänen ja lehtikustantaja Urpo Lahtinen. Kolmantena osakkaana hankkeessa oli mukana kirjailija ja elokuvaohjaaja Jörn Donner. Aluksi Tahkovuoren rinteille raivattiin laskettelu- ja pujottelurinteet sekä rakennettiin hiihtohissi ja retkeilymaja. Syvärinjärven rannalle parin kilometrin päähän rinteistä valmistui vuoden 1971 alussa Hotelli Tahkovuori. Vuonna 1972 alueelle valmistui toinen hotellikompleksi, Hotelli Ukkotahko. Myöhemmin Kalevi Keihänen joutui luopumaan Tahkovuori Oy:n osakkuudesta hänen omien yritystensä ajauduttua konkurssiin. Vuonna 1982 Tahkovuori Oy siirtyi kokonaan Urpo Lahtisen Lehtimiehet Oy:n omistukseen.
Vuonna 1989 hotelli Tahko myytiin Vesa ja Veli Palokarille, jotka uudistivat ja laajensivat hotellia. Rinnetoiminnan omistajaksi tuli SVULin omistama yhtiö. Palokari-yhtiöt teki konkurssin Suomen 1990-luvun alun lamassa lokakuussa 1992, ja myös rinneyhtiö ajautui rahoittajiensa käsiin. Sen jälkeen hotellia pyöritti vuokralaisena kuopiolainen Reminet Oy, kunnes Kansallis-Osake-Pankki vuokrasi hotellin Lemminkäisen omistajiin kuuluneelle Erkki ”Ekku” Pentille ja tämän Tahko Chalet -yhtiölle, joka toteutti Tahkolla isot investoinnit: ratsastuskeskus Tahko-Areenan, golfkeskuksen, yökerho Piazzan ja Ski-Macin kiinteistön. Pentti tuli myös hotelli Tahkon ja Ukkotahkon omistajaksi. Vuonna 2005 valmistui Nilsiän kaupungin rakennuttama liikuntakeskus Tahko Spa. Vuonna 2006 Ekku Pentti myi hotelli Tahkon alueosuuskauppa PeeÄssälle ja kuoli pian sen jälkeen. Hotelli toimii nykyisin nimellä Sokos Hotel Tahko.
Tapahtumat

Kesällä järjestetään muun muassa Tahko Juhannus -festivaali, MTB-pyöräilytapahtuma sekä alkusyksyllä Oktoberfest-juhla. Talvisin tapahtumia on erityisen runsaasti. Yksi suosituimmista on Snowboarding Finnish Open kansainvälisine kärkilautailijoineen. Myös Extreme Run ja Tahko triathlon kokoavat runsaasti osallistujia ja yleisöä.
Aiheesta muualla

Tahkon oma kotisivu
Savon Matkailu (Arkistoitu – Internet Archive)
Tahkon kyläyhdistys
VisitTahko
Tahko Experience
Kuopion kaupunginosat ja asuinalueet
| --- | --- |
Kaupunginosat (numerojärjestyksessä):  001 Väinölänniemi · 002 Vahtivuori · 003 Maljalahti · 004 Multimäki · 005 Kuopionlahti · 006 Hatsala · 007 Niirala · 008 Haapaniemi · 009 Itkonniemi · 010 Männistö · 011 Linnanpelto · 012 Puijonlaakso · 013 Savilahti · 014 Peipposenrinne · 015 Särkiniemi · 016 Kettulanlahti · 017 Rahusenkangas · 018 Rönö · 019 Rypysuo · 020 Päiväranta · 021 Julkula · 022 Sorsasalo · 023 Kelloniemi · 024 Levänen · 025 Jynkkä · 026 Neulamäki · 027 Puijo · 028 Niuva · 029 Neulaniemi · 030 Kolmisoppi · 031 Neulalampi · 032 Litmanen · 033 Lehtoniemi · 034 Pirtti · 035 Pitkälahti · 036 Hiltulanlahti · 037 Rautaniemi · 038 Kiviharju · 039 Vanuvuori · 040 Melalahti · 041 Kurkimäki · 042 Vehmersalmi · 043 Karttula · 050 Nilsiä · 051 Tahko · 060 Maaninka · 061 Keskisaari · 070 Juankoski · 071 Säyneinen
Asuinalueita:  Inkilänmäki · Kettulanlahti · Petonen · Saarijärvi · Saaristokaupunki
Suomen talviurheilukeskukset
| --- | --- |
Pohjois-Suomi:   Hetta Hiihtomaa (Enontekiö)  Iso-Syöte (Pudasjärvi)  Kallinkangas (Keminmaa)  Kirintövaara (Posio)  Levi (Kittilä)  Luosto (Sodankylä)  Olos (Muonio)  Ounasvaara (Rovaniemi)  Paljakka (Puolanka)  Pallas (Muonio)  Pyhä (Pelkosenniemi)  Ristivuori (Merijärvi)  Ruka (Kuusamo)  Ruskotunturi (Oulu)  Saariselkä (Inari)  Salla (Salla)  Saukkovaara (Ristijärvi)  Suomu (Kemijärvi)  Taivalvaara (Taivalkoski)  Ukkohalla (Hyrynsalmi)  Vuokatti (Sotkamo)  Ylläs (Kolari) 
Keski-Suomi:   Hasa (Juva)  Himos (Jämsä)  Häkärinteet (Hankasalmi)  Joupiska (Seinäjoki)  Juupavaara (Juupajoki)  Kasurila (Siilinjärvi)  Kaustinen (Kaustinen)  Kiuaskallio (Kurikka)  Koli (Lieksa)  Laajavuori (Jyväskylä)  Lakis (Vimpeli)  Lekotti (Savonlinna)  Louekallio (Sievi)  Maarianvaara (Kaavi)  Mustavaara (Kontiolahti)  Paavonrinteet (Saarijärvi)  Parra (Teuva)  Puijo (Kuopio)  Pukkivuori (Virrat)  Purnu (Hartola)  Pääskyvuori (Heinävesi)  Riihivuori (Muurame)  Ruunarinteet (Savonlinna)  Savivuori (Viitasaari)  Simpsiö (Lapua)  Tornimäki (Mikkeli)  Sotkanrinteet (Kauhajoki)  Tahko (Kuopio)  Varkaus Ski Center (Varkaus)  Vuorenmaa (Soini) 
Etelä-Suomi:   Alhovuori (Lohja)  Ellivuori (Sastamala)  Hiittenharju (Harjavalta)  Hirvensalo (Turku)  Jämi (Jämijärvi)  Granin mäki (Kauniainen)  Kalpalinna (Janakkala)  Klaukkalan tornikeskus (Nurmijärvi)  Kokonniemi (Porvoo)  Konka Ski (Rautjärvi)  Korkeakangas (Valkeakoski)  Meri-Teijo Ski (Salo)  Messilä (Hollola)  Mielakka (Kouvola)  Mustavuori (Tampere)  Myllymäki (Lappeenranta)  Peuramaa (Kirkkonummi)  Påminne (Raasepori)  FreeSki (Ruokolahti)  Ruosniemi (Pori)  Salomonkallio (Nakkila)  Sappee (Pälkäne)  Serena Ski (Espoo)  Solvalla-Swinghill (Espoo)  Sveitsi (Hyvinkää)  Talma Ski (Sipoo)  Uuperinrinteet (Hamina)  Vihti Ski Center (Vihti) 
Sokos Hotel Tahkovuori
Topseilvellinki

Topseilvellinki on satakuntalainen perinneruoka, makea ja lämmin jälkiruoka, joka on keitetty riisistä, fariinisokerista, kuivatuista luumuista ja rusinoista ja suurustettu kiisselimäiseksi perunajauholla. Se on nimetty lapskoussin ohella Rauman pitäjäruoaksi.
Topseilvellinki tarjotaan perinteisesti pannukakun kanssa. Tarinan mukaan meripojat saatiin kiipeämään purjelaivan mastoon topseilvellingin voimalla.
Toppolanmäki

Valkeakosken Toppolanmäellä sijaitsee rautakautinen kalmisto, joka löytyi 1936 soranotossa. Soranotto ehti tuhota kymmenkunta hautausta, mutta noin 15 yksilön haudat on ehditty tutkia arkeologisissa kaivauksissa. Kohdetta on tutkittu vuosina 1936, 1937, 1951, 2017 ja 2018. Löytöjen ja hautaustapojen perusteella kalmistoa on käytetty viikinkiajalta ristiretkiajalle. Toppolanmäen haudoissa on käytetty pehmusteena sammalta.
Kirjallisuusvuosi 1807

Kirjallisuusvuosi 1807 käsittelee vuoden 1807 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Kustantamo John Wiley & Sons perustettiin New Yorkissa.
Ossianin laulujen gaelinkielinen versio julkaistiin Lontoossa.
Britannian pommittaessa Tanskaa tuhoutui osa Grevensvængen löytöä. Tapahtuma liittyi neljännen liittokunnan sotaan.
Julkaisuja

Ugo Foscolo – Dei Sepolcri (lyriikkaa)
Gabriel Israel Hartman – Kunskapsläran (suomalainen filosofian alan teos)
Georg Wilhelm Friedrich Hegel – Phänomenologie des Geistes (fenomenologian merkkiteos)
Friedrich von Schelling – Über das Verhältnis der bildenden Künste zur Natur (taidehistoriaa)
Madame de Staël – Corinne ou l'Italie (omaelämäkerrallinen romaani)
Nils Magnus Tolpo – Åbo stifts matrikel (Suomen papiston matrikkeli)
William Wordsworth – Poems, in Two Volumes
Taimi (kasvi)

Nopeutettu video ruohontainten 150 minuutin kasvusta
Yksisirkkaisen (vasemmalla) ja kaksisirkkaisen (oikealla) taimet
Taimi on nuoren kasvin itiöpolvi, joka kehittyy siemenen alkiosta. Taimen kehitys alkaa siemenen itämisestä. Tavanomainen nuori taimi koostuu kolmesta pääosasta: alkeisjuuresta, alkeisvarresta ja sirkkalehdistä. Koppisiemenisten kaksi luokkaa on jaoteltu perinteisesti sirkkalehtien määrän mukaan; yksisirkkaisilla on yksi teränmuotoinen sirkkalehti ja kaksisirkkaisilla kaksi pyöreää sirkkalehteä. Paljassiemenisillä on enemmän vaihtelua. Esimerkiksi metsämäntyjen taimilla voi olla jopa kahdeksan sirkkalehteä. Osalla koppisiemenisistä ei ole yhtäkään sirkkalehteä.
Alkeissilmu on siemenalkion osa, joka kehittyy versoksi, jolla on taimen ensimmäiset varsinaiset lehdet. Useimmilla siemenillä, kuten auringonkukansiemenillä, alkeissilmu on pieni kartiomainen rakenne, jolla ei ole lehtirakennetta. Alkeissilmu ei kasva ennen kuin sirkkalehdet ovat kasvaneet maanpinnan yläpuolelle. Tätä kutsutaan epigeeiseksi itämiseksi. Kuitenkin muun muassa härkäpavun siementen lehtirakenne näkyy siemenen alkeissilmussa. Nämä siemenet kehittyvät siten, että alkeissilmu kasvaa maan läpi ja sirkkalehdet pysyvät maanpinnan alla. Tätä kutsutaan hypogeeiseksi itämiseksi.
Fotomorfogeneesi ja etioloituminen

Valoisassa kasvavat kaksisirkkaisten taimet kehittävät lyhyet alkeisvarret, ja aukenevat sirkkalehdet paljastavat epikotyylin. Tätä kutsutaan fotomorfogeneesiksi. Pimeässä kasvavat taimet kehittävät pitkät alkeisvarret, ja niiden sirkkalehdet pysyvät kiinni alkeisvarren ympärillä kärjenpuoleisessa koukussa. Tätä kutsutaan etioloitumiseksi. Etioloituneet taimet ovat kellertävän värisiä, koska lehtivihreän synteesi ja viherhiukkasten kehittyminen riippuvat valosta. Nämä taimet avaavat sirkkalehtensä ja muuttuvat vihreiksi, kun ne altistuvat valolle.
Luonnollisessa tilanteessa taimen kehitys alkaa etioloitumisesta, jonka aikana taimi kasvaa maan läpi ja yrittää päästä valoon mahdollisimman ripeästi. Tänä aikana taimen sirkkalehdet ovat tiukasti kiinni ja muodostavat kärjenpuoleisen koukun, joka suojaa verson kärkikasvusolukkoa vaurioilta taimen tunkeutuessa maan läpi. Monilla kasveilla siemenen kuori peittää sirkkalehdet, mikä tarjoaa lisäsuojaa.
Kun taimi murtaa maanpinnan ja pääsee valoon, sen kehitys siirtyy fotomorfogeneesivaiheeseen. Sirkkalehdet aukenevat, kun ne altistuvat valolle (halkaisten siemenen kuoren auki, jos se on yhä olemassa) ja tulevat vihreiksi, jolloin niistä tulee taimen ensimmäiset yhteyttävät elimet. Tätä ennen taimet elevät siemeneen varastoituneen energian turvin. Sirkkalehtien aukeneminen paljastaa verson kärkikasvusolukon ja alkeissilmun, joka koostuu taimen ensimmäisistä varsinaisista lehdistä.
Taimet aistivat valoa valoreseptoreiden avulla: fytokromilla punaista valoa ja kryptokromilla sinistä valoa. Näiden valoreseptoreiden ja niiden signaalitransduktio-osien mutaatiot johtavat taimen valo-olosuhteiden vastaiseen kehittymiseen, mikä voi ilmetä muun muassa pimeässä kasvaneiden tainten fotomorfogeneesinä.
Taimien kasvu ja aikuistuminen

Kun taimi alkaa yhteyttää, se ei ole enää riippuvainen siemenen energiavaroista. Kärkikasvusolukko alkaa kasvaa kasvattaen juuria ja versoa. Ensimmäiset varsinaiset lehdet kasvavat, ja ne voi usein erottaa pyöreistä sirkkalehdistä lajiriippuvaisten muotojensa avulla. Taimen kasvaessa ja kasvattaessa lisää lehtiä sirkkalehdet vanhenevat ja putoavat. Myös mekaaniset ärsykkeet, kuten tuuli ja muut fyysiset kontaktit, vaikuttavat tainten kasvuun. Tätä kutsutaan thigmomorfogeneesiksi.
Lämpötila ja valovoima vaikuttavat taimen kasvuun; vähässä valossa (noin 40 lm/m²) päivän ja yön lämpötilanvaihtelu 28 °C/13 °C on otollinen (Brix 1972). 14 tuntia lyhyempi valoisa aika aiheuttaa kasvun pysähtymisen, kun taas vähintään 16 tunnin matalavalovoimainen valoisa aika mahdollistaa jatkuvan kasvun. Taimen ollessa jatkuvan kasvun tilassa ja valovoiman ollessa pieni kasvu nopeutuu hieman, kun valoisa aika on yli 16 tuntia. Kun valoisa aika on pitkä ja valovoima suuri (10 000-20 000 luumenia/m²) kuiva-aineen tuotanto lisääntyy, ja valoisan ajan kasvu 15 tunnista 24 tuntiin voi kaksinkertaistaa kuiva-aineen kasvun (Pollard and Logan 1976, Carlson 1979).
Brown ja Higginbotham tutkivat hiilidioksidirikastuksen ja typen lisäämisen vaikutusta valkokuusen ja amerikanhaavan kasvuun vuonna 1986.  Taimet kasvatettiin säädellyissä olosuhteissa joko tavallisessa tai hiilidioksidilla rikastetussa ilmassa (350 tai 750 fl/L) käyttäen ravinneliuoksia, joiden typpipitoisuudet olivat joko korkeita, keskitasoisia tai matalia (15.5, 1.55 ja 0.16 mM). Taimet leikattiin, punnittiin ja mitattiin alle sadan päivän välein. Typen lisääminen vaikutti vahvasti biomassan kertymiseen, pituuteen ja lehtialaan molemmilla lajeilla. Alhainen typensaanti kasvatti juurten painon suhdetta merkittävästi ainoastaan valkokuusella. CO2-rikastus sadan päivän ajan kasvatti valkokuusentainten lehtiä ja kokonaisbiomassaa huomattavasti suurella typensaannilla, juurten painon suhdetta keskitason typensaannilla ja juurten biomassaa alhaisella typensaannilla.
Yksivuotisten tainten kuolleisuus on tyypillisesti korkea, ja pääsyynä on kuivuus. Tällöin juurilla ei ole mahdollisuutta kehittyä tarpeeksi ylläpitääkseen yhteyttä riittävän kosteaan maaperään taimen tappavan vesipulan estämiseksi. Hiukan paradoksisesti Eis (1967a) havaitsi kuitenkin, että sekä kivennäisveden että roskaisen kasvualustan vaikutuksesta tainten kuolleisuus oli suurempaa kosteissa elinympäristöissä (lietemailla sekä aralioiden ja alvejuurten alueilla) kuin kuivissa elinympäristöissä (kanukoiden ja sammalten alueilla). Eis kommentoi, että ensimmäisestä kasvukaudesta selvinneillä kuivien elinympäristöjen taimilla oli yleensä paljon paremmat selviämismahdollisuudet kuin kosteiden ja märkien elinympäristöjen taimilla, koska halla ja kilpailu harvemman kasvillisuuden kanssa tulevat selviämisen päätekijöiksi myöhempinä vuosina. Eisin dokumentoima vuosittainen kuolleisuus on valaiseva esimerkki.
Taimien kasvu ja aikuistuminen > Tuholaiset ja taudit

Taimet ovat erityisen alttiita tuholaisille ja taudeille, mikä aiheuttaa osaltaan korkean kuolleisuuden. Merkittävimpiä taimia vahingoittavia tuholaisia ja tauteja ovat taimipolte, orastoukat, etanat ja kotilot.
Siirtoistutus

Taimet usein siirtoistutetaan ensimmäisten varsinaisten lehtien kasvaessa. Taimelle tarjotaan varjoa, jos alue on kuiva tai kuuma. Kaupallisesti saatavissa olevaa vitamiinihormonitiivistettä saatetaan käyttää siirretyn taimen šokin välttämiseen. Tiiviste voi sisältää tiamiinihydrokloridia, 1-naftaleenietikkahappoa ja indolivoihappoa.
Kuvia

Muutaman päivän vanhan männyntaimen siemen suojaa yhä sirkkalehtiä.
Eräs taimi
Metsätammen taimi itämässä tammenterhostaan.
Kaksisirkkainen taimi juurineen.
Kirjallisuutta

PH Raven, RF Evert, SE Eichhorn (2005): Biology of Plants, seitsemäs painos, WH Freeman and Company Publishers, New York,  ISBN 0-7167-1007-2
Kaksisirkkaisen nandinan taimi, joilla on näkyvillä kaksi vihreää sirkkalehteä ja ensimmäinen varsinainen lehti, joka koostuu lehdyköistä ja on punavihreän värinen.
Toksinen maskuliinisuus

Sarjakuva, jossa Dan Garretin isä vannottaa häntä olemaan itkemättä äitinsä kuoleman takia: ”Ole urhea pikkupoika ja älä itke!”
Toksinen maskuliinisuus tarkoittaa maskuliinisina pidettyjä piirteitä, jotka ovat miehille ja heidän lähipiirilleen haitallisia.  Näitä ovat monet hallitsevuuteen, kovuuteen, aggressioon, tunteettomuuteen ja syrjintään liittyvät piirteet.
Termiä käytetään yleensä kuvaamaan kapeita, perinteisiä tai stereotyyppisiä maskuliinisia normeja, jotka muotoilevat poikien ja miesten elämää. Vaikka maskuliinisuus voi olla vahingollista, toksisella maskuliinisuudella ei tarkoiteta kaiken maskuliinisuuden olevan sellaista.
Termiä käytti ensimmäisen kerran psykologi Shepherd Bliss, joka halusi näin erottaa miesten negatiiviset ja positiiviset piirteet.
Vaikutukset

Sosiokulttuuristen toksisen maskuliinisten käyttäytymistapojen on tutkittu lisäävän antisosiaalista käytöstä sekä miehillä että naisilla. Toksiseen maskuliinisuuteen kuuluva tunteiden ilmaisun rajaaminen voi aiheuttaa miehille aleksitymiaa.
Koeru

| Koeru |
| --- | --- |
 Vilbasten lähde Endlan luonnonsuojelualueella
 Koeru
 Koordinaatit: 58°58′00″N, 26°02′00″E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Järvamaa
Kunta:  Järvan kunta
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  pienkauppala
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 koeru.kovtp.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koeru on pienkauppala ja entinen kunta Viron Järvamaan maakunnassa. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa seitsemän Järvamaan kuntaa, Albu, Ambla, Imavere, Järva-Jaani, Kareda, Koeru ja Koigi, yhdistettiin Järvan kunnaksi. Koerun kunnan keskus,Koerun pienkauppala, säilyi muutoksessa pienkauppalana.
Entinen kunta

Koerun kunta sijaitsi maakunnan itäosassa Paiden itäpuolella. Koerussa oli arviolta 2 110 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala oli 236,94 neliökilometriä.
Koeruun kuului Koerun pienkauppala (alevik) ja 26 kylää: Abaja, Aruküla, Ervita, Jõeküla, Kalitsa, Kapu, Koidu-Ellavere, Kuusna, Laaneotsa, Liusvere, Merja, Norra, Preedi, Puhmu, Rõhu, Salutaguse, Santovi, Tammiku, Tudre, Udeva, Vahuküla, Valila, Vao, Visusti, Vuti ja Väinjärve.
Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Koerun kunnassa oli 2 203 asukasta, joista 2 091 (94,9 %) oli virolaisia, 60 (2,7 %) venäläisiä ja 51 (2,3 %) muita kansallisuuksia.
Kuvia

Ervitan tuulimylly
Arukülan kartano
Koerun kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koeru Wikimedia Commonsissa
Kirjallisuusvuosi 1803

Kirjallisuusvuosi 1803 käsittelee vuoden 1803 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Ensimmäinen suomalainen kirjallinen lehti, Frans Mikael Franzénin ja kumppaneiden Allmän Litteratur-Tidning alkoi ilmestyä.
Ferenc Széchényin lahjoittaman kirjakokoelman pohjalle rakentunut Unkarin kansalliskirjasto avautui yleisölle Pestissä.
Julkaisuja

Mihail Heraskov – Бахариана (Bahariana, sankaritaru)
Immanuel Kant – Über Pädagogik
George Montagu – Testacea Britannica, a Natural History of British Shells, Marine, Land and Fresh-Water
Friedrich Schiller – Die Braut von Messina, Messinan morsian (traaginen näytelmä)
Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit

| Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit |
| --- | --- |
 Elokuvan alkuperäinen juliste vuodelta 1979.
Ohjaaja:  Spede Pasanen
Käsikirjoittaja:  Spede Pasanen
Tuottaja:  Pertti Pasanen   Tarmo Jokinen (tuotantopäälikkö)
Säveltäjä:  Jürgen von Schnitzel   Jaakko Salo
Kuvaaja:  Mara Kakko   Henrik Paersch   Timo Wäre
Leikkaaja:  Eva Jaakontalo
Lavastaja:  Kristine Elo
Pääosat:  Spede Pasanen   Vesa-Matti Loiri   Simo Salminen   Tapio Hämäläinen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Funny-Films Oy
Levittäjä:  Funny-Films
Ensi-ilta:  12. lokakuuta 1979
Kesto:  87 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Katsojat:  490 439
Seuraaja:  Tup-akka-lakko
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit on vuonna 1979 valmistunut Spede Pasasen käsikirjoittama ja ohjaama elokuva. Se on samalla Speden tuotantouran toinen värielokuva, josta alkaen hän tuotti kaikki elokuvansa värillisinä.
Elokuva keräsi 490 439 katsojaa, ja se oli vuoden 1979 katsotuin elokuva. Elokuvalle tehtiin jatko-osa Tup-akka-lakko seuraavana vuonna.