stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kansainvälinen fysiikan vuosi
Taustaa > Annus mirabilis > Seurauksia

Suppean suhteellisuusteorian perillisenä saatiin aivan uudenlaista fysiikkaa, joka poikkesi Isaac Newtonin klassisesta mekaniikasta. Valosähköistä ilmiötä käsitellyt tutkimus kiihdytti kvanttimekaniikan kehitystä, huolimatta Einsteinin itsensä epäilevästä suhtautumisesta kvanttiteoriaan. Einstein näki sen vain askeleena sähkömagnetismin, suhteellisuusteorian ja kvanttiteorian yhdistävään suureen yhtenäisteoriaan, joskaan ei kieltänyt sen onnistuneisuutta fysikaalisten ilmiöiden selittämisessä ja ennustamisessa. Einsteinin haaveilema suurten perusteorioiden yhdistäminen teettää edelleen töitä teoreettisilla ja kokeellisilla fyysikoilla muun muassa kvanttimekaniikan, säieteorian ja suprajohtavuuden parissa.
Brownin liikkeen teoreettinen pohja paitsi antoi keinot atomien havaitsemiseen ja todelliseksi osoittamiseen, myös vakiinnutti huomattavasti statistisen fysiikan tuolloin vielä horjuvaa asemaa. Einsteinin alkuperäinen teoria on edelleen vahvasti esillä muun muassa biologisen fysiikan tutkimuksessa.
Fysiikan vuoden tapahtumia

Juhlavuoden avajaiskonferenssi Physics for Tomorrow pidettiin UNESCOn päämajassa Pariisissa 13.–15. tammikuuta. Konferenssin puhujat olivat pitkälti nobelisteja ja muutoin kansainvälisesti tunnustettuja fyysikoita. Konferenssiin osallistui UNESCOn tuella noin 500 nuorta fysiikan opiskelijaa yli 80 maasta.
Toinen keskeinen juhlavuoden konferenssi, World Conference on Physics and Sustainable Development, järjestettiin Durbanissa, Etelä-Afrikassa 31. lokakuuta – 2. marraskuuta 2005.
Kansainvälistä fysiikan vuotta juhlittiin ympäri maailman, myös Suomessa, järjestämällä erilaisia tapahtumia, pitämällä konferensseja ja julkaisemalla aiheeseen liittyviä kirjoja, lehtiä ja artikkeleita. San Marino juhlisti vuotta painamalla kahden euron juhlakolikon.
Aiheesta muualla

Fysiikan vuosi Suomessa (Arkistoitu – Internet Archive)
WYP2005 kansainvälinen sivusto
Einstein Year, WYP2005 Isossa-Britanniassa (Arkistoitu – Internet Archive)
WYP2005 USA:ssa
Physics for Tomorrow
World Conference on Physics and Sustainable Development
Einstein's Miracle (UN Chronicles)
Urkonjärvi

| Urkonjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala, Pälkäne
Koordinaatit:  61°24′53″N, 24°27′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Mallasveden ja Pälkäneveden alue (35.71)
Laskujoki:  Honkaoja 
Järvinumero:  35.716.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  91,8 m  
Rantaviiva:  0,629 km  
Pinta-ala:  2,054 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiUrkonjärvi 
Urkonjärvi  on Pirkanmaalla Pälkäneellä ja Kangasalla Välimaan ja Sappeen kylien lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,1 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Urkonvuoren juurella peltomaiden ympäröimänä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen rannat ovat puoliksi metsämaata ja peltomaan suoja-aluetta. Sen rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa ja yksi kiinteä asunto. Järven läheltä kulkee yhdystie 3230.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Sappeenjärvenojan valuma-alueeseen (35.716) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 91,8 metriä mpy. Siihen laskee kaksi Välimaan suunnalta tulevaa järveä ja sen laskuoja Honkaoja virtaa etelään laskien Sappeenjärveen, joka laskee vuorostaan heti Pälkäneveden Jouttesselän Hiukonlahteen.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Urkojärvi” ja sen rannalla sijaitsi torppa, jonne tuli maantie Tursolan kylästä. Järven laskuojan varret oli raivattu niityiksi ja niiden läheisyydessä sijaitsi kaksi torppaa ja Humalanojan talo. Humalanojan talo on ilmeisesti sijainnut Humalaojan yhtymäkohdassa.
USS Essex (CV-9)

| USS Essex |
| --- | --- |
 USS Essex
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Newport News Shipbuilding and Drydock Company, Newport News, Virginia
Kölinlasku:  28. huhtikuuta 1941
Laskettu vesille:  31. heinäkuuta 1942
Palveluskäyttöön:  31. joulukuuta 1942 15. tammikuuta 1951
Poistui palveluskäytöstä:  9. tammikuuta 1947 30. kesäkuuta 1969
Tekniset tiedot
Uppouma:  27 100 t (standardi) 36 380 t (kuormattu)
Pituus:  250 m (vesiraja) 266 m (kokonaispituus)
Leveys:  28 m (vesiraja) 45 m (kokonaisleveys)
Syväys:  8,66 m
Koneteho:  150 000 hv (110 MW)
Nopeus:  33 solmua
Miehistöä:  2 600
Aseistus
Aseistus:  12 × DP 5"/L38 -tykkiä 32 × 40 mm/L56-ilmatorjuntatykkiä neliputkisina asennuksina 46 × 20 mm/L78 ilmatorjuntatykkiä 91 lentokonetta
USS Essex (runkonumero CV-9, 1. lokakuuta 1952 alkaen CVA-9 ja 8. maaliskuuta 1960 alkaen CVS-9) oli Yhdysvaltain laivaston Essex-luokan lentotukialus. Alus oli palveluskäytössä vuosina 1943–1947 ja 1951–1969, joina aikoina se osallistui toiseen maailmansotaan, Korean sotaan ja Kuuban kriisiin.
Valmistus

Alus tilattiin Newport News Shipbuildingiltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 28. huhtikuuta 1941. Alus laskettiin vesille 31. heinäkuuta 1942 kumminaan ilmavoimista vastaavan apulaislaivastoministerin Artemus L. Gatesin puoliso ja otettiin palvelukseen 31. joulukuuta ensimmäisenä päällikkönään D. B. Duncan.
Palvelus

Keväällä 1960 alus muutettiin sukellusvenetorjuntatukialukseksi ja se siirrettiin Quonset Pointiin Rhodes Islandille. Samalla alus määrättiin 18. lentotukialusviirikön ja 3. sukellusvenelentotukialusryhmän (engl. Antisubmarine Carrier Group 3) lippulaivaksi. Alus osallistui seuraavien vuosien aikana  koulutuspurjehduksiin ja Naton sekä CENTOn sotaharjoituksiin. Marraskuussa 1960 alus liitettiin Ranskan laivastoon operaatio Jet Streamiin.
Pinnanalla kulkenut sukellusvene USS Nautilus törmäsi 11. marraskuuta 1966 alukseen Moreshead Citystä 350 merimailia itään. Kumpikin alus kykeni palaamaan satamaan ilman ulkopuolista apua. Essex siirrettiin Norfolkiin korjattavaksi.
Alus poistettiin palveluksesta 30. kesäkuuta 1969 ja se poistettiin alusluettelosta 1. 
kesäkuuta 1973. Hylky myytiin 1. kesäkuuta 1975 romutettavaksi.
UCI World Tour 2022

UCI World Tour 2022 oli kahdestoista kausi, jolloin maantiepyöräilyn miesten korkeimman kategorian kilpailut kuuluivat UCI World Tour -sarjaan. Sarja muodostui lopulta 19 yhden päivän kilpailusta ja 12 etappikilpailusta, kun alkuperäisestä kalenterista peruttiin yksi yksipäiväinen kilpailu ja kolme etappikilpailua. Kausi alkoi UAE Tourilla helmikuun loppupuolella ja päättyi Lombardian ympäriajoon 8. lokakuuta.
Kilpailut

Lähde: Pro Cycling Stats
| Kilpailu | Päivä(t) | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  UAE Tour | 20.–26.2. |  Tadej Pogačar |  Adam Yates |  Pello Bilbao |
|  Omloop Het Nieuwsblad | 26.2. |  Wout van Aert |  Sonny Colbrelli |  Greg Van Avermaet |
|  Strade Bianche | 5.3. |  Tadej Pogačar |  Alejandro Valverde |  Kasper Asgreen |
|  Pariisi–Nizza | 6.–13.3. |  Primož Roglič |  Simon Yates |  Daniel Martínez |
|  Tirreno–Adriatico | 7.–13.3. |  Tadej Pogačar |  Jonas Vingegaard |  Mikel Landa |
|  Milano – San Remo | 19.3. |  Matej Mohorič |  Anthony Turgis |  Mathieu van der Poel |
|  Katalonian ympäriajo | 21.–27.3. |  Sergio Higuita |  Richard Carapaz |  João Almeida |
|  Classic Brugge–De Panne | 23.3. |  Tim Merlier |  Dylan Groenewegen |  Nacer Bouhanni |
|  E3 Saxo Bank Classic | 25.3. |  Wout van Aert |  Christophe Laporte |  Stefan Küng |
|  Gent–Wevelgem | 27.3. |  Biniam Girmay |  Christophe Laporte |  Dries Van Gestel |
|  Dwars door Vlaanderen | 30.3. |  Mathieu van der Poel |  Tiesj Benoot |  Tom Pidcock |
|  Flanderin ympäriajo | 3.4. |  Mathieu van der Poel |  Dylan van Baarle |  Valentin Madouas |
|  Baskimaan ympäriajo | 4.–9.4. |  Daniel Martínez |  Ion Izagirre | Aleksandr Vlasov |
|  Amstel Gold Race | 10.4. |  Michał Kwiatkowski |  Benoît Cosnefroy |  Tiesj Benoot |
|  Pariisi–Roubaix | 17.4. |  Dylan van Baarle |  Wout van Aert |  Stefan Küng |
|  La Flèche Wallonne | 20.4. |  Dylan Teuns |  Alejandro Valverde | Aleksandr Vlasov |
|  Liège–Bastogne–Liège | 24.4. |  Remco Evenepoel |  Quinten Hermans |  Wout van Aert |
|  Tour de Romandie | 26.4.–1.5. | Aleksandr Vlasov |  Gino Mäder |  Simon Geschke |
|  Eschborn–Frankfurt | 1.5. |  Sam Bennett |  Fernando Gaviria |  Alexander Kristoff |
|  Italian ympäriajo | 6.–29.5. |  Jai Hindley |  Richard Carapaz |  Mikel Landa |
|  Critérium du Dauphiné | 5.–1.6. |  Primož Roglič |  Jonas Vingegaard |  Ben O'Connor |
|  Sveitsin ympäriajo | 12.–19.6. |  Geraint Thomas |  Sergio Higuita |  Jakob Fuglsang |
|  Ranskan ympäriajo | 1.–24.7. |  Jonas Vingegaard |  Tadej Pogačar |  Geraint Thomas |
|  Clásica de San Sebastián | 30.7. |  Remco Evenepoel |  Pavel Sivakov |  Tiesj Benoot |
|  Puolan ympäriajo | 30.7.–5.8. |  Ethan Hayter |  Thymen Arensman |  Pello Bilbao |
|  Espanjan ympäriajo | 19.8.–11.9. |  Remco Evenepoel |  Enric Mas |  Juan Ayuso |
|  Hamburg Cyclassics | 21.8. |  Marco Haller |  Wout van Aert |  Quinten Hermans |
|  Bretagne Classic Ouest–France | 28.8. |  Wout van Aert |  Axel Laurance |  Alexander Kamp |
|  Grand Prix Cycliste de Québec | 9.9. |  Benoît Cosnefroy |  Michael Matthews |  Biniam Girmay |
|  Grand Prix Cycliste de Montréal | 11.9. |  Tadej Pogačar |  Wout van Aert |  Andrea Bagioli |
|  Lombardian ympäriajo | 8.10. |  Tadej Pogačar |  Enric Mas |  Mikel Landa |
Joukkueet

Lähde: Pro Cycling Stats
Valentina Lisitsa

Valentina Lisitsa.
Valentina Lisitsa (s. 1973 Kiova, Ukraina, Neuvostoliitto) on ukrainalaissyntyinen yhdysvaltalainen pianisti.
Lisitsa alkoi soittaa pianoa kolmevuotiaana ja esiintyi ensimmäisen kerran nelivuotiaana.
Lisitsa on naimisissa pianisti Alexei Kuznetsoffin kanssa. Heillä on yhteinen lapsi.
Urkanjärvi

| Urkanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Koordinaatit:  61°18′37″N, 24°30′53″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Mallasveden ja Pälkäneveden alue (35.71)
Laskujoki:  Urkanoja 
Järvinumero:  35.715.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  103 m  
Rantaviiva:  4,728 km  
Pinta-ala:  40,816 ha  
Saaria:  5 
 fiUrkanjärvi 
Urkanjärvi  on Pirkanmaalla Pälkäneellä Kaukkalan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 41 hehtaaria ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Se sijaitsee Aitoon eteläpuolella metsäalueen ja Kaukkalan peltoalueen välissä. Järven pohjoispää on kapeneva ja matala Kylänlahti, jossa sijaitsee järven luusua. Järvenselkä on melko avoin vaikka leveä Riutankärki työntyykin järvelle. Järven ympäristössä on pieniä mäkiä, mutta se on pääosin alavaa maata. Järvellä on kartan mukaan viisi autiota ja nimetöntä saarta. Sen rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä ja sen itäiset rannat ovat metsämaata, läntiset rannat peltoalueiden metsänreunaa ja pohjoispää avosuota ja luhtamaata.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Joutteselän alueeseen (35.715) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 103 metriä mpy. Siihen on johdettu neljä metsä- tai suo-ojaa. Sen lounaisrantaan laskee Näherinvuoren juurella sijaitsevan Pitkäkorvensuon kuivatusojien johto-oja. Riutankärjen eteläpuolen lahteen laskee metsäoja, jonka vedet ovat peräisin Kärjenkaivonkorvesta asti. Kylänlahti on ruohottunut lähes umpeen saarelle asti. Sieltä lähtee järven laskuoja Urkanoja, joka laskee Kouvalanjärveen. Se puolestaan laskee Pälkäneveden Jouttesselkään Uudessakylässä.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimeksi on kirjoitettu ”Orkajärvi”. Kartassa järven rantaviivan muoto on sellainen, joka seuraa väljästi nykyistä 105 metrin korkeuskäyrää. Tämä viittaa järvenlaskuun, jonka toimitusaika ei ole selvinnyt. Siitä pitäisi löytyä ensin dokumentti, jotta se voidaan esittää täällä varmana tietona.
Veli-Matti Ahonen

Veli-Matti Ahonen on suomalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla 1980-luvun puolivälissä.
Ahonen sijoittui kaudella 1983–1984 mäkiviikon osakilpailussa Bischofshofenissa 13:nneksi. Pari viikkoa myöhemmin hän saavutti uransa ainoat maailmancupin palkintokorokepaikat oltuaan Sapporossa toinen sekä normaalimäen että suurmäen kilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui tuolla kaudella 20:nneksi.
Joukkuemäkihypyn Suomen-mestaruuskilpailussa Ahonen oli hopealla vuonna 1984. Joukkueessa hyppäsivät myös Kimmo Kylmäaho, Pekka Suorsa ja Hannu Ahonen
Veera Lohi

Veera Helena Lohi, vuoteen 1927 Sandberg (21. heinäkuuta 1899 Alatornio – 30. maaliskuuta 1991 Oulu) oli suomalainen kätilö ja palkittu kansanperinteen kerääjä.
Veera Lohen vanhemmat olivat talollinen Karl August Sandberg ja Veera Maria Kummu ja puoliso vuodesta 1927 talollinen Eino Aukusti Lohi (1900–1978), kansanedustaja ja ministeri Kalle Lohen poika. Veera Lohi valmistui kätilöksi Kätilöopistosta 1921. Hän oli kätilö Karungissa, Heidekenin laitoksessa Turussa ja Tornion synnytyslaitoksessa 1922–1925, Alatorniolla 1925–1928, Ranualla 1928–1939, Oulunsalossa 1939–1948, Oulun lääninsairaalassa vuodesta 1948 ja lopuksi Kiimingissä vuoteen 1953 asti.
Lohi keräsi kansanperinnettä paitsi Tornionjokilaaksosta ja Peräpohjolasta, myös Pohjois-Pohjanmaalta, Kainuusta ja Karjalan siirtolaisilta. Hän kokosi muun muassa herätysliikkeisiin, ruokailuun, sukulaissuhteisiin, murresanoihin ja lasten leikkeihin liittyviä tietoja. Lohi sekä kirjoitti muistiin kuulemiaan tarinoita että harjoitti järjestelmällistä perinnetietojen keräämistä. Hän myös lahjoitti Turun kaupunginmuseolle ja Seurasaari-säätiölle esineitä ja tekstiilejä. Keruutyöstään hän sai lukuisia palkintoja ja tunnustuksia.
Aiheesta muualla

Veera Lohi Biografiasampo.
Valentina Islamova

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Islamova kuvassa viimeisenä oikealla vuonna 2015 |  Islamova kuvassa viimeisenä oikealla vuonna 2015 |  Islamova kuvassa viimeisenä oikealla vuonna 2015 |  |
Maa:   Venäjä
Naisten vapaapaini
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Pronssia | Baku 2015 | 48 kg |  |
Maa:   Kazakstan
Naisten vapaapaini
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Nur-Sultan 2019 | 50 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Almaty 2021 | 50 kg |  |
|  Pronssia | Xi'an 2019 | 50 kg |  |
|  Pronssia | New Delhi 2020 | 50 kg |  |
Valentina Islamova (s. 18. maaliskuuta 1992) on kazakstanilainen vapaapainija.
Islamova on kilpaillut aikuisten turnauksissa vuodesta 2011 lähtien. Ensimmäisen turnausvoittonsa hän saavutti vuonna 2014, kun voitti Venäjän avoimen turnauksen 48 kg sarjan. Ensimmäisiin aikuisten arvokisoihin hän osallistui vuonna 2015, kun oli Las Vegasin MM-kilpailuissa 48 kg sarjan viides. Hän oli saman vuoden Euroopan kisoissa 48 kg sarjan kolmas. Ensimmäisen arvokisamitalin Islamova voitti Aasian-mestaruuskilpailuissa vuonna 2019, kun oli kolmas 50 kg sarjassa. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän oli samaten kolmas 50 kg sarjassa. Vuonna 2020 hän uusi AM-pronssinsa ja vuonna 2021 hän voitti Aasian-mestaruuden Almatyn AM-kilpailuissa.
Veera Laine

| Veera Laine> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1986 (ikä 37–38)
Kansalaisuus:  Suomi
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto, (2021, 2014)
Instituutti:  Ulkopoliittinen instituutti
Tutkimusalue:  politiikan tutkimus
Veera Laine (s. 1986) on suomalainen politiikan tutkijatohtori joka tutkii nationalismia Venäjällä, Venäjän kansalaisyhteiskuntaa, mediaa ja käsitehistoriaa. Hän työskentelee Ulkopoliittisessa instituutissa.
Laine on opiskellut Helsingin yliopistossa poliittista historiaa sekä venäjän kieltä ja kääntämistä. Hän on valmistunut valtiotieteiden maisteriksi vuonna 2014, ja valtiotieteiden tohtoriksi vuonna 2021. Laine on tutkinut miten Putinin aikana on luotu kertomus siitä mikä tekee venäläisistä venäläisiä ja keitä he ovat.
Aiheesta muualla

Silvander, Lauri: Onko Venäjällä enää sananvapautta? Voiko tavallinen kansalainen vastustaa sotaa? Katso Upin tutkija­tohtori Veera Laineen analyysi Ilta-Sanomat.  9.3.2022. Viitattu 24.4.2022.
Könönen, Merja: Tutkija Venäjästä: Aiemmin esitettiin, että pelattaisiin demokratian pelisäännöillä, nyt ei välitetä edes esittää Kansan Uutiset.  19.1.2021. Viitattu 24.4.2022.
Veera Laine Helsingin yliopisto. Arkistoitu 4.6.2022. Viitattu 24.4.2022.
Veera Manninen

Veera Manninen (s. 2000) on suomalainen kenttäratsastaja. Hän edustaa Pieksämäen ratsastusseura Pikadoreja. Hän edusti Suomea Pariisin kesäolympialaisissa 2024. Hänen kilparatsunsa on Sir Greg ja häntä valmentaa Sir Gregin omistaja Petri Tolmunen.
Manninen sijoittui seitsemänneksi nuorten EM-kilpailuissa 2021. Samana vuonna hän voitti aiempien nuorten Suomen-mestaruuksiensa jatkoksi ensimmäisen yleisen sarjan Suomen-mestaruutensa. Vuonna 2023 hän hankki Suomelle maapaikan Pariisin olympialaisiin ja sijoittui parhaimmillaan kahdesti neljänneksi neljän tähden kilpailuissa Puolassa. Vuoden 2023 EM-kilpailuissa hän ei pystynyt kilpailemaan ratsu Sir Gregin loukkaannuttua kisapaikalla. Pariisin olympialaisissa 2024 Manninen ja Sir Greg sijoittuivat 36:nneksi.
Aiheesta muualla

Veera Mannisen kotisivu Veeramanninen.fi.
Veli-Matti Hynninen

Veli-Matti Hynninen (s. 15. tammikuuta 1944) on suomalainen evankelis-luterilaisen kirkon pappi.
Hynninen toimi Loviisan suomalaisen seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1980–2012. Hän toimi Porvoon rovastikunnan lääninrovastina 1994-1999, pappina Helsingin hiippakunnan eri seurakunnissa. Jaksoja Espoon ja Mikkelin hiippakunnan pappina. Pappiskutsumuksen lisäksi hän on opiskellut viestintää ja toiminut journalistina ja kolumnistina eri medioissa. Hän oli kirkkoherran virkansijaisena muun muassa Helsingin Kulosaaressa, Artjärvellä, Pukkilassa, Lapinjärvellä, Pohjassa, Hangossa,Enonkoskella. Helsingin hiippakunnan vt.notaarina. Helsingin Kallion seurakunnan kappalaisena.
Hän toimii Kallion seurakunnan vapaaehtoispappina ja hoitaa kirkollisia toimituksia jumalanpalveluksia, seurapuhuja eri seurakunnissa.
Hynninen on Loviisan rauhanfoorumin perustajajäsen 1987 ja pääsihteeri, Loviisan Kulttuuri- ja Ympäristöliikkeen perustajajäsen ja varapuheenjohtaja, Suomen kristillisen rauhanliikkeen valtuuskunnan ja hallituksen jäsen, Helsingin Etykin (CSCE-kokous Helsingissä) tarkkailijajäsen. Rauhanlähettiläs. Helsingin hiippakunnan jumalanpalvelus- ja musiikkitoimikunnan puheenjohtaja, Herättäjä-Yhdistyksen aluetoimikunnan puheenjohtaja ja alueyhdyshenkilö, Kirkon rauhan- ja ihmisoikeustoimikunnan (RIO) jäsen, Helsingin Savonlinna-seuran varapuheenjohtaja, Suomi-Uganda-seuran varapuheenjohtaja.
Hän on toiminut sanomalehti-,radio- ja tv-journalistina mm. YLEn, MTV3:n, STT:n ja Radio Dein tuotannossa. Rovastin raportti tv-sarja.  Kolumnisti, esseisti, artikkelitoimittaja. Julkaissut kirjoja, artikkeleita, historiikkeja, radiopakinoita, tallenteita.  Miksi minusta pappi-kirja (toim.), Liehuvat liperit, Pappilan Pankolta -kolunmneja.
Kunnianosoituksina Hynnisellä on muun muassa Unkarin Csömörin kunniaporvari, OCM-Suomenlahti Konstantinuksen ritarikunnan perustajajäsen ja 1. komtuuri, kamarineuvos 2011, Ortodoksikirkon siunauskirja, Pyhän Johanneksen kunniaristi Viron Haapsalu, Albanian presidentin The Title for Special Civil Merits- kunniamerkki, Soitainvalidien  Veljesliiton kultainen ansiomerkki. Hän sai Kristillisen rauhanpalkinnon vuonna 1992. Vuonna 1998 hän sai Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ensimmäisen luokan ritarimerkin.
Hynninen toimii radiotoimittajana ja -pakinoitsijana (muun muassa Loviisan Sanomissa ja Radio DeissäRadio Dei) ja kolumnistina (muun muassa Loviisan Sanomat). Hän suoritti vuosina 1963–1964 varusmiespalveluksen ja yleni vuonna 1999 reservin luutnantiksi. Hän on tehnyt pitkään rauhantyötä, tullut tunnetuksi siviilipalveluksen käyneiden puolestapuhujana ja toiminut kouluttajana Lapinjärven koulutuskeskuksessa Lapinjärvellä. Hän perusti Loviisan rauhanfoorumin.
Vuosina 1994–1999 Hynninen toimi Porvoon rovastikunnan lääninrovastina.
USS Ethan Allen (SSBN-608)

| USS Ethan Allen |
| --- | --- |
 USS Ethan Allen
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  General Dynamics Electric Boat, Groton, Connecticut
Kölinlasku:  14. syyskuuta 1959
Laskettu vesille:  22. marraskuuta 1960
Palveluskäyttöön:  8. elokuuta 1961
Poistui palveluskäytöstä:  31. maaliskuuta 1983
Loppuvaihe:  romutettu 1999
Tekniset tiedot
Uppouma:  7 067 t (pinnalla) 8 010 t (sukelluksissa)
Pituus:  125,1 m
Leveys:  10,1 m
Syväys:  8,4 m
Koneteho:  1 x S5W-painevesireaktori, 15 000 hv (11 MW)
Nopeus:  pinnalla: 16 solmua (30 km/h) sukelluksissa: 21 solmua (39 km/h)
Miehistöä:  12 upseeria ja 128 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  16 x Polaris-ohjusta 4 x 533 mm torpedoputkea
USS Ethan Allen (runkonumero SSBN-608) oli Yhdysvaltain laivaston Ethan Allen -luokan strateginen ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 14. syyskuuta 1959. Alus laskettiin vesille 22. marraskuuta 1960 kumminaan Ethan Allenin jälkeläinen rouva Robert H. Hopkins ja liitettiin laivastoon 8. elokuuta 1961 ensimmäisinä päälliköinään P. L. Lacy Jr. ja W. W. Behrens Jr.
Palvelus

Alus poistettiin käytöstä 31. maaliskuuta 1983 ja romuttaminen saatiin päätökseen 30. heinäkuuta 1999.
Fiktiossa

USS Ethan Allen esiintyy Tom Clancyn kirjassa Punaisen lokakuun metsästys.
Vaihemodulaatio

audio, video, puhe, tieto
koodausmenetelmät
kanavanvaraus eli kanavointi
FDMA, TDMA, CDMA
CSMA/CD (Ethernet)
CSMA/CA (802.11)
modulointi
kantoaalto (mm. sähkötys)
AM (DSB-SC, SSB)
FM (FSK, GMSK)
PM (mm. PSK, QAM)
FHSS, DSSS (eivät tarvitse kanavointia)
siirtotie
radio
kaapeli (koaksiaali, Cat5, valokuitu)
Vaihemodulointi (PM, engl. Phase Modulation) on modulointitekniikka, jossa moduloiva signaali ohjaa kantoaallon vaihetta. Vaihemodulaation digitaalinen muoto on PSK, (engl. Phase Shift Keying). Vaihemodulaatiossa hyödynnetään usein pääasiassa signaalin vaihemuutoksia koska signaalin absoluuttinen vaihe on hankalasti hallittavissa ja siihen vaikuttavat voimakkaasti siirtotien ominaisuuksien pienetkin vaihtelut.
Käyttö

Vaihemodulaatiota käytettiin aiemmin analogisissa televisiolähetyksissä väri-informaation välittämiseen NTSC, PAL ja SECAM tekniikoissa. Vaihemodulaation tärkein sovellus on kuitenkin digitaalisessa tiedonvälityksessä osana erilaisia PSK- ja QAM-menetelmiä.
Vaihemoduloitu signaali

Vaihemoduloitu sinimuotoinen signaali ajan funktiona voidaan esittää kaavalla
missä Ac on kantoaallon amplitudi, ωc on kantoaallon kulmataajuus, t on aika, m(t) on moduloiva signaali, joka sisältää siirrettävän informaation, ja φc on kantoaallon perusvaihe.
Vaihemodulaatio on sukua taajuusmodulaatiolle sikäli, että molemmissa tekniikoissa kantoaallon vaihekulma muuttuu. 
QAM-modulointi yhdistää vaihemoduloinnin ja AM-moduloinnin (signaalin voimakkuus). Vaihemodulaatio, kuten muutkin modulaatiomenetelmät, aiheuttaa kantoaaltotaajuuden ympärille spektriin sivutaajuuksia (ks. Fourier-muunnos).
Vain sun rakkaus

| ”Vain sun rakkaus” Jukka Takalo |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Kahden hengen disko
 Äänitetty : 2011
 Julkaistu: 17. huhtikuuta 2012
 Formaatti: CDS
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 03.18
 Levy-yhtiö: Sound of Finland
Jukka Takalon muut singlet
| ”Jeesukseksi ristille” 2010 | ”Vain sun rakkaus” 2012 | ”Rantavahdin sadepäivät” 2012 |
Vain sun rakkaus on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Jukka Takalon kappale vuodelta 2012. Se on kymmenes raita Takalon kolmannella studioalbumilla Kahden hengen disko, ja se julkaistiin singlenä 17. huhtikuuta 2012.
Kappaleet

Vain sun rakkaus – 3.18 (säv. Jukka Takalo)
UCI World Tour 2015

UCI World Tour 2015 oli järjestyksessään viides UCI World Tour -kilpailusarjan kausi. Sarja alkoi Australiassa järjestettävällä Tour Down Under -kilpailulla 20. tammikuuta ja päättyi Pohjois-Italiaan, Lombardian ympäriajoon, 4. lokakuuta.