Seitsemän kuolemansyntiä (sketsisarja)
Sarjan syntyvaiheet > Käsikirjoittaminen

Lapinlahden Lintujen alkuperäinen konsepti oli lyhytelokuvien sarja, mutta ohjaaja Pertti Melasniemi piti suunnitelmaa liian kunnianhimoisena. Ylen viihdetoimituksen päällikön Erkki Pohjanheimon mielestä käsikirjoitukset eivät ylipäätään olleet riittävän hyviä. Niiden tekemiseen olisi lisäksi tarvittu sketsejä pitempi tuotantoaika. Melasniemen ehdotuksesta yhtye päätyi tekemään sketsiohjelman, jonka jokaisessa jaksossa oli lyhyitä sketsejä ja musiikkivideoita sekä pitempi kuolemansyntejä käsittelevä tarina. Kaikki jäsenet eivät aluksi olleet muutoksesta innoissaan, sillä lyhytelokuvien käsikirjoituksia oli tehty pitkään eikä kaikilla ollut kiinnostusta perinteisempään viihdeohjelmaan. Markku Toikan mukaan ratkaisu tuli lopulta Pohjanheimolta, joka eräässä kokouksessa totesi: ”Jos ei pian ala näkyä valoa tunnelin päässä, niin tämä hanke haudataan.”
Yhtye alkoi järjestää yhtiönsä Kestoviihteen toimistolla viikottaisia kokouksia, joihin jokaisen jäsenen oli tuotava kolme sketsi-ideaa. Osa kokouksissa esitellyistä sketseistä oli vain suuntaa-antavia ideoita, kun taas toisiin oli käsikirjoitettu dialogi valmiiksi. Usein sketsit viimeisteltiin yhteistyössä, jolloin aiemmin hylätystäkin suunnitelmasta voitiin kehitellä käyttökelpoinen. Suurin osa sarjassa esitetyistä sketseistä oli uusia, mutta yhtye kierrätti joitakin ideoita vanhasta radio-ohjelmastaan Top One. Liian vähän tai liian huonoja sketsejä käsikirjoittaneita jäseniä pilkattiin koko ryhmän voimin. Mikko Kivisen mukaan ”haukuimme tarpeettoman suoraan, mutta toisaalta osasimme myös kehua estottomasti”. Kivinen piti palaverejä ”raakana touhuna”, mutta Tapio Liinoja kertoo nauttineensa ”joukkovoimaan” perustuneesta ”hedelmällisestä työskentelystä”. Toikan mukaan ”tilaisuus oli niin järjettömän suuri, että sarjan oli pakko onnistua”, ja tämä heijastui yhtyeen työskentelyyn, joka oli määrätietoisempaa kuin koskaan ennen. Kaikkien jäsenten käsikirjoittamia sketsejä pääsi mukaan lopulliseen sarjaan, mutta suurimman osan käsikirjoittivat Mikko Kivinen, Markku Toikka, Tapio Liinoja ja Timo Eränkö.
Osa Lapinlahden Lintujen jäsenistä oli ammattinäyttelijöitä, osa taas ammattimuusikoita. Kaikki jäsenet sekä näyttelivät ja käsikirjoittivat että soittivat ja lauloivat. Sarjassa päätettiin tietoisesti välttää 1980-luvun suomalaiselle televisioviihteelle ominaista huumoria, jossa sketsihahmot keksittiin ensin ja niiden ympärille improvisoitiin kohtauksia. Samoin pyrittiin välttämään jaksosta toiseen hoettavia iskulauseita. Toistuviin hahmoihin ja tapahtumiin perustuvan sarjan tekeminen olisi tosin ollut huomattavasti halvempaa. Lapinlahden Lintujen jäsenet olivat turhautuneita suomalaisen televisioviihteen sovinnaisuuteen, ja vastareaktiona yhtyeen omassa sarjassa käsiteltiin erilaisia tabuaiheita. Toikan mukaan ”sketseihin piti aina löytää jokin ajatus ja niiden piti sanoa jotain ympäröivästä maailmasta”. Matti Jaarasen mukaan tavoitteena oli ”vittuilla eliitille ja pysyä äänitorvena niille, jotka eivät kokeneet saavansa omaa ääntään kuuluviin”.
Jäsenillä oli tuotantoprosessin aikana riitaa tekijänpalkkioiden jakamisesta. Yhtyeen aiemmin levyttämät kappaleet oli merkitty vain niiden säveltämiseen ja sanoittamiseen osallistuneiden muusikoiden nimiin ja oli epäselvää, meneteltäisiinkö televisiosarjan kohdalla samoin. Eränkö olisi halunnut jakaa palkkiot työmäärän mukaan, kun taas Kivinen, Liinoja ja Toikka kannattivat tasajakoa. Jälkimmäinen kanta voitti lopulta. Kivisen mukaan Eränkö uskoi käsikirjoittavansa suurimman osan sarjasta ja muutti mieltään palkkioiden jakamisesta, kun muut jäsenet osoittautuivat vähintään yhtä tuotteliaiksi. Toikan mielestä päätös oli tärkeä myös taiteellisen tason ylläpitämiseksi. Jos palkkiot olisi jaettu toteutettujen käsikirjoitusten määrän perusteella, jäsenillä olisi ollut kiusaus suosia omia tekstejään, kun valittiin tuotantoon otettavia sketsejä. Tasajako kosketti jonkin aikaa myös musiikkia, ja Seitsemän kuolemansyntiä -sarjassa esitettyjen kappaleiden tekijöiksi merkittiin koko yhtye. Lapinlahden Lintujen pääasiallinen säveltäjä Pekka Hedkrok piti tätä kohtuuttomana, ja myöhemmissä televisiosarjoissa kappaleet merkittiin vain tekijöidensä nimiin. Vaikka riidat saatiin sovittua, niiden herättämä katkeruus jäi kytemään.