Buddhalaiset neuvostot
Kolmas neuvosto

Selvänä erona toista neuvostoa koskeviin yhteneviin kirjoituksiin, on olemassa tietoja useista mahdollisista "kolmansista neuvostoista". Nämä eri versiot toimivat valtuutuksena erinäisten buddhalaisten koulukuntien perustamiselle.
Theravāda-buddhalaisuuden kommentaarien ja kronikoiden mukaan kolmas buddhalainen neuvosto pidettiin Mauryan kuningas Ashokan kutsumana Pātaliputrassa (nykyisin Patna), Moggaliputta Tissa-munkin johtamana.  Sen tavoitteena oli puhdistaa buddhalainen liike etenkin opportunistisista ryhmittymistä, joita kuninkaallinen tuki oli houkutellut. Kuningas kysyi epäilyn alaisilta munkeilta, mitä Buddha opetti, ja he väittivät Buddhan opettaneen näkemyksiä, kuten eternalismia yms., jotka tuomitaan kanonisessa Brahmajala Sutta-kirjoituskokoelmassa. Hän kysyi samaa hyveellisiltä munkeilta, ja he vastasivat, että Buddha oli "analyysin (Vibhajjavādin) opettaja", jonka Moggaliputta Tissa vahvisti.  Neuvosto jatkoi resitoimalla kirjoitukset vielä kerran lisäten niihin Moggaliputta Tissan oman kirjan, Kathavatthun. Katthavatthu sisältyy nykyisin Theravada-koulukunnan Abhidhamma Pitaka -kokoelmaan ja se sisältää keskustelua buddhalaisuudessa olevista eriävistä näkemyksistä. Tämä neuvosto näyttää olleen syynä Sarvastivada- ja Vibhajjavāda- koulukuntien eriytymiseen.
Lisäksi lähetystöjä lähetettiin eri maihin levittämään buddhalaisuutta aina lännessä oleviin Kreikalaisiin kuningaskuntiin asti (etenkin Kreikkalais-baktrialaiseen kuningaskuntaan ja mahdollisesti myös tätä kauemmas Ashokan kivipilareissa olevien kirjoitusten perusteella). Frauwallnerin (Frauwallner, 1956) mukaan useat näistä lähetyssaarnaajista olivat vastuussa eri koulukuntien perustamisesta Intian eri osiin: Majjhantika perusti Sarvastivādin-koulukunnan Kasmiriin; Yonaka Dhammarakkhita on saattanut olla Dharmaguptaka-koulukunnan perustaja; Mahādeva, joka lähetettiin Mahisa-maahan, on saattanut olla Mahisasaka-koulukunnan perustaja, Lisäksi useat opettajat matkustivat Himalajan alueelle, missä he perustivat Haimavata-koulukunnan, mukaan lukien tietyn Kassapagotta-koulukunnan, joka saattaa liittyä Kasyapiyas-koulukuntaan. Joidenkin Haimavatan munkkien jäänteitä on kaivettu esiin kaivauksissa, Vedisassa Keski-Intiassa.  Tunnetuin lähetyssaarnaajista ja näiden Theravada-historioiden pääasiallisena kiinnostuksen kohteena on Mahinda, joka matkusti Sri Lankaan, missä hän perusti koulukunnan, jonka nykyisin tunnetaanTheravadana.
Theravādan oma Dipavamsa-kronikka mainitsee aivan erilaisen neuvoston nimeltä "suuri resitointi" (Mahāsangiti), jonka uudistetut Vajjiputtakas-koulukuntalaiset pitivät toisessa neuvostossa kokemansa tappion jälkeen. Dipavamsa-kronikassa arvostellaan Mahasangitika (Manasanghika) -koulukuntaa joidenkin tekstien hylkäämisestä ei-kanonisina: [Vinaya] Parivāra ; Abhidhamman 6 kirjaa; Patisambhida ; Niddesa ; osa Jatakoista ; sekä joitain jakeita. (Dipavamsa 76, 82)
Mahāsanghika-koulukunta puolestaan muistaa asiat eri tavalla: he väittävät Sāriputraparipricchassa, että yrityksenä oli laajentaa tarpeettomasti vanhaa Vinayaa. Mahasanghika-koulukunnan oma vinaya antaa käytännössä saman kuvauksen toisesta neuvostosta kuin muut, ts. he olivat samalla puolella.
Täysin erilainen selitys Mahāsanghika-koulukunnan alkuperästä löytyy Sarvāstivāda- koulukunnan teoksista. Vasumitra kertoo riidasta Pataliputrassa, joka tapahtui Ashokan hallinnon aikaan ja sen johtuneen viidestä harhaoppisesta näkemyksestä: että Arahant voi saada yöllisen siemensyöksyn; että hänellä voi olla epäilyksiä; että toinen voi opettaa häntä; että hänellä voi olla puutetta tiedosta; ja että polku voidaan saavuttaa huudahtamalla "Mitä kärsimystä!". Näistä samoista asioista keskustellaan ja ne tuomitaan Moggaliputta Tissan Kathavatthussa, mutta tätä neuvostoa ei mainita Theravada-koulukunnan lähteissä. Myöhemmässä Mahavibhasassa tämä tarina kehittyy rajuksi mustamaalauskampanjaksi Mahasanghika-koulukunnann perustajaa vastaan, jonka se nimeää " Mahadevaksi". Tämä versio tapahtumista korostaa Kasmirilaisen Sarvastivada-koulukunnan puhtautta. Heitä kuvataan arahanteista polveutuviksi, jotka pakenivat Mahadevan vainoa.