stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Finnkino
Historia

Finnkino Oy perustettiin Helsingissä 28. lokakuuta 1967, kun suomalaiseen elokuvamaailmaan kaivattiin uutta yhtiötä, joka hoitaisi elokuvien myymisen elokuvateattereille. Yhtiön ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi valittiin Arno Carlstedt, joka oli tuottanut Mikko Niskasen Käpy selän alla -elokuvan (1966). Carlstedt hoiti toimitusjohtajan tehtäviä muutaman vuoden ajan. Hallituksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Spede Pasanen.
Nykyisessä muodossaan yhtiö perustettiin syyskuussa 1986, kun Adams Filmi Oy, O.Y. Kinosto, Ky Kino Savoy ja 31 muuta elokuva-alan yhtiötä yhdistyivät.
Vuodesta 1994 Finnkino kuului Rautakirja-konserniin. Vuonna 1999 Rautakirjasta tuli SanomaWSOY:n tytäryhtiö ja vuonna 2002 Rautakirja sulautui SanomaWSOY:hyn.
Maaliskuussa 2011 Sanoma myi Finnkinon ruotsalaiselle Ratos-pääomasijoitusyhtiölle 116 miljoonalla eurolla. Huhtikuussa 2015 Ratos myi Finnkinon brittiläiselle Bridgepoint-sijoitusyhtiölle. Tammikuussa 2017 AMC ilmoitti ostavansa Finnkinon emoyhtiön Nordic Cinema Groupin pääomasijoitusyhtiö Bridgepointilta ja ruotsalaiselta mediayhtiö Bonnierilta lähes 870 miljoonalla eurolla.
Yhtiön pääkonttori sijaitsee Helsingissä Mannerheimintie 113:ssa. Suomen-yksikön toimitusjohtaja irtisanottiin syyskuussa 2019, eikä Finnkinolla ole enää lainkaan toimitusjohtajaa Suomessa.
Elokuvateatterit

1980-luvun puolivälin jälkeen Finnkinolla oli hallussaan 134 elokuvateatteria yli 40 paikkakunnalta. Vuonna 1994 Finnkinolla oli 35 elokuvateatteria, joissa oli yhteensä 84 salia.  Vuonna 2023 Finnkinolla on Suomessa yhdellätoista paikkakunnalla 17 elokuvateatteria, joissa on yhteensä 119 salia.
Kesäkuussa 2006 Finnkino osti Sandrew-Metronome Finland Oy:n Suomessa perustamat ja omistamat, Helsingissä ja Turussa sijaitsevat elokuvateatterit.
Finnkinon Rovaniemen Maxim-elokuvateatteri siirtyi Bio Rexille vuoden 2014 alussa. Samalla Bio Rex myi Finnkinolle Espoon kauppakeskus Sellossa toimivan elokuvateatterinsa. Suomen lisäksi Finnkinolla oli pitkään Forum Cinemas -nimiset tytäryhtiöt Latviassa, Liettuassa ja Virossa. Tytäryhtiöt myytiin 2020 Apollo-ketjulle.
Kauppakeskus Itikseen avattiin Suomen ensimmäinen Imax-teatteri 30. marraskuuta 2018. Siinä on 14 x 24 metrin kangas, joka on pinta-alaltaan Suomen suurin. Teatterissa on laserprojektorit ja 12-kanavainen äänijärjestelmä. Imax-teatterin lisäksi Itiksen elokuvateatterikeskuksessa on kahdeksan salia.
Elokuvateatterit > Luettelo Finnkinon elokuvateattereista

| Finnkinon elokuvateatterit> Kaupunki | Finnkinon elokuvateatterit> Teatteri | Finnkinon elokuvateatterit> Saleja | Finnkinon elokuvateatterit> Kuva |
| --- | --- | --- | --- |
|  Espoo | Omena | 7 |  |
|  Espoo | Sello | 6 |  |
|  Helsinki | Kinopalatsi | 10 |  |
|  Helsinki | Tennispalatsi | 14 |  |
|  Helsinki | Itis | 9 |  |
|  Helsinki | Maxim | 2 |  |
|  Jyväskylä | Fantasia | 6 |  |
|  Kuopio | Scala | 7 |  |
|  Lahti | Kuvapalatsi | 6 |  |
|  Lappeenranta | Strand | 4 |  |
|  Oulu | Plaza | 8 |  |
|  Pori | Promenadikeskus | 5 |  |
|  Tampere | Cine Atlas | 4 |  |
|  Tampere | Plevna | 10 |  |
|  Turku | Kinopalatsi | 9 |  |
|  Vantaa | Flamingo | 6 |  |
|  Raisio | Luxe Mylly | 6 |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Finnkino Wikimedia Commonsissa
Finnkinon virallinen sivusto
Finnkinon entinen logo
Turun linna

| Turun linna> Åbo slott |
| --- | --- |
 Turun linnan länsipääty satamasta katsottuna.
Osoite:  Linnankatu 80
Sijainti:  Satama, Turku
Koordinaatit:  60°26′07″N, 022°13′43″E
Rakennustyyppi:  Keskiaikainen valtakunnanlinna
Valmistumisvuosi:  vanhimmat osat 1280-luvulta
Omistaja:  Suomen valtio
Haltija:  Turun kaupunki
Korkeus:  Korkeimman kohdan (läntisen tornin) korkeus 38 metriä
Bruttoala:  17 400 m²
Tilavuus:  66 000 m³
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Turun linna (ruots. Åbo slott) on 1280-luvulla Aurajoen suulle perustettu linna Turussa. Se perustettiin alun perin Ruotsin kruunun hallintolinnaksi, mutta myöhemmin siitä tuli muun muassa Juhana III:n herttua-ajan renessanssilinna, Suomen kenraalikuvernöörin virka-asunto ja vankila. 1800-luvun lopulta alkaen linna on toiminut museokäytössä, joskin se vaurioitui pahoin Neuvostoliiton ilmavoimien pommituksessa kesällä 1941. Tämän seurauksena linnassa jouduttiin tekemään toisen maailmansodan jälkeen laajoja korjaus- ja restaurointitöitä.
Nykyään Turun linna luetaan Suomen tärkeimpien rakennushistoriallisten muistomerkkien joukkoon, ja Museovirasto on määritellyt sen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Se on myös yksi Turun merkittävimmistä nähtävyyksistä. Vuonna 2006 linna oli Varsinais-Suomen viidenneksi suosituin matkailukohde 133 401 vierailijallaan. Linnan tiloissa toimii Turun museokeskuksen alainen Turun kaupungin historiallinen museo. Lisäksi Turun linnan kirkko on suosittu vihkipaikka, ja linnan renessanssisaleja voi vuokrata juhlakäyttöön. Esilinnan kahvilaravintolassa järjestetään muun muassa keskiaikaisia rahvaanpitoja.
Linnan historia > 1200-luku

Turun linnan rakennustöiden aloittaminen tapahtui samalla ajanjaksolla, kun Etelä-Suomi liitettiin osaksi Ruotsin kuningaskuntaa 1200-luvun keskivaiheilta lähtien. 1200-luvun loppuun mennessä olot olivat Etelä-Suomen alueella vakiintuneet vähitellen ja 1280 perustettiin Ruotsin kruunun käskynhaltijan eli "prefectus Finlandiae" virka. Ensimmäinen käskynhaltija oli Carolus Gustavi. Ruotsin oli rakennettava linnoja valtakunnan itäisen osan eli Etelä-Suomen ja siihen yhdistetyn Länsi-Karjalan puolustamiseksi sekä hallinnon järjestämiseksi. Aurajoen suulla sijainneelle luodolle alettiin rakentaa Ruotsin kuninkaan käskynhaltijan ja kruunun sotilaiden käyttöön tarkoitettua linnoitettua leiriä. Suomen alueen keskiaikaisista niin sanotuista valtakunnanlinnoista myös Viipurin linnan ja ehkä Hämeen linnankin perustaminen ajoittuu 1200-luvun lopulle.
Linnan varhaisimman vaiheen esikuvana on arveltu toimineen Visbyn 1288 valmistunut kaupunginmuuri, mutta mahdollisina muina esikuvina mainitaan myös Baltian maiden samalla aikakaudella rakennetut linnat sekä erityisesti Nyköpingshus Nyköpingissä Ruotsissa. Rakennusmateriaalina käytettiin aluksi harmaakiveä ja myöhemmin tiiltä. Yksityiskohdissa käytettiin lisäksi Gotlannista tuotua kalkkikiveä. Linna oli aluksi suorakaiteenmuotoinen 65 metriä pitkä ja 30 metriä leveä leirikastelli, jonka jokaisella sivulla oli portti. Leirin muurien länsipäässä kohosi porttitorni ja myöhemmin rakennettiin myös toinen torni linnan itäpäähän. Muurit olivat korkeudeltaan noin yhdeksän metriä ja niiden sisäpuolella sijaitsivat linnan päällikön asuinrakennus sekä linnan kappeli. Linnaan sijoitetut sotilaat leiriytyvät linnan muurien sisällä taivasalla.
Linnan rakentaminen saarelle oli keskeisen tärkeää, koska näin linnan piirittämisestä tehtiin vaikeaa. Linnasta käsin kyettiin myös valvomaan Aurajoen laivaliikennettä ja ylläpitämään meriyhteyksiä Ruotsiin. Linnan rakentamisen kanssa samoihin aikoihin oli ylempänä Aurajokea sijainneesta kauppapaikasta kasvanut Turun kaupunki. Kun paikalle siirrettiin vielä piispanistuin ja ryhdyttiin rakentamaan Turun tuomiokirkkoa, piispa alkoi kutsua itseään Turun piispaksi. Turun linnan erityisenä tehtävänä oli suojata kasvavaa Turun tuomiokirkon ympäristössä sijainnutta keskiaikaista kaupunkia, josta oli kasvanut samalla koko Ruotsin suomalaisen osan tärkein paikka. Linnan tärkein tehtävä ei kuitenkaan ollut kaupungin suojelu, vaan verojen keruu ja kuljetus Ruotsiin.
Linnan historia > 1400-luku

1400-luvulla linnassa seurasi jälleen uusi rakennusvaihe. Tällöin linnan salit holvattiin ja koilliskulmassa sijainnut puukappeli korvattiin kivirakennuksella, jonka toiseen kerrokseen suunnitellun kappelin rakennustyöt jäivät kuitenkin kesken. Linnan eteläsiipeen sijoitettiin varaston sijaan keittiö ja leivintupa, toiseen kerrokseen rakennettiin Iso linnantupa juhlia varten ja linnan voudin kamarin yläpuolelle kirjurintupa. Tällöin linnaan tehtyjen holvausten perusteella uudistusten esikuvina ovat olleet Pommerin ja Puolan linnat.
Erityisesti 1400-luvun loppupuolella valtionhoitaja Sten Sture vanhemman kaudella linna koki suuria uudistuksia, kun linnassa toteutettiin keskiajan laajimmat rakennustyöt. Linnan itätornia ja muureja korotettiin ja ne varustettiin ampumakäytävillä. Lisäksi linnaan rakennettiin katolinen kirkko, joka tunnetaan nykyään nimellä Sturen kirkko. Eteläsiiven keittiö- ja makasiinitiloja kohennettiin ja Iso linnantupa holvattiin pohjoissiiven kuninkaansalin tavoin kaksilaivaiseksi. Eteläsiiven holvit kuitenkin purettiin jo 1550-luvun lopulla. 1400-luvulla alettiin rakentaa myös varsinaisen päälinnan ulkopuolelle olevaa, nykyisin esilinnaksi kutsuttua varustusta.
Linna oli myös 1400-luvulla monien tapahtumien keskipiste. Siellä vierailivat muun muassa Kalmarin unionin kuninkaat Eerik Pommerilainen ja Kristian I sekä Ruotsin valtionhoitajat Kaarle Knuutinpoika Bonde, Eerik Akselinpoika Tott ja Sten Sture vanhempi.
Linnan historia > 1600-luku

Tultaessa 1600-luvulle linnan pääosa lienee ollut melko rappeutunut 1500-luvun lopun levottomuuksien vuoksi. Huhtikuussa 1614 Kaarle IX:n poika, tuore kuningas, Kustaa II Aadolf asettui asumaan linnaan runsaaksi kuukaudeksi. Kerran hänen syödessään päivällistä suuressa salissa, eli nykyisessä linnankirkossa, pääsi tuli irti eräässä kamarissa ja tuhosi muutamassa tunnissa kaiken palavan päälinnassa. Palon jälkeen päälinna jälleenrakennettiin, mutta se oli joka tapauksessa vanhentunut. Siitä tuli tämän jälkeen kruunun viljamakasiini. Ainoastaan linnan kappelia käytettiin enää sen alkuperäiseen tarkoitukseen. Linnan elämä siirtyi kokonaisuudessaan päälinnan itäpuolella sijaitsevaan esilinnaan. Sitä käytettiin Turun ja Porin läänin maaherrojen virka-asuntona, ja myös Suomen kenraalikuvernööri asui linnassa oleskellessaan Turussa.
Esilinnan loistokausi oli vuosina 1637–1640 ja 1648–1651, jolloin Pietari Brahe kenraalikuvernööriaikanaan asui siellä. Brahen ja hänen puolisonsa Kristina Katarina Stenbockin lisäksi esilinnan puolelle sisustettiin tiloja virkamiesten kirjureitten ja hovimestarin käyttöön. Esilinnassa oli myös asepaja, suutarinverstas, sauna ja panimo. Linna oli seuraelämän keskus, jossa pukeuduttiin, juhlittiin ja syötiin eurooppalaiseen tapaan. Vähitellen Brahen jälkeen kuitenkin myös esilinna alkoi rappeutua. Linna menetti lopullisesti asemansa valtakunnan tärkeän hallinnonhaaran Suomen puoleisena keskuksena 1698, jolloin maaherra siirtyi asumaan Turun keskustaan. Hovioikeus oli jo aiemmin siirretty Vanhan Suurtorin laidalle.
Vuosina 1656–1662 linnan itäpäädyn porrastornin yläkerran huoneessa oli vangittuna kaksinnaimisesta kuolemaan tuomittu kornetti Carl Jordan. Holhoojahallitus vahvisti kuolemantuomion 3. maaliskuuta 1662, ja Carl Jordan mestattiin Turussa 16.4.1662. Huone tunnetaan nykyään "ylioppilas Jordanin kamarina" ja on suurennettuja ikkunoita lukuun ottamatta vankihuoneen aikaisessa asussa.
Linnan historia > 1700-luku

Päälinnaan tuli hieman uutta toimintaa, kun päälinnan entiseen suureen saliin rakennettiin 1705–1706 uusi kirkko, joka on vielä nykyisinkin olemassa samalla paikalla. Kirkon sisustusta täydennettiin kuninkaan tuoleilla, jotka rakennettiin 1775 kuningas Kustaa III:n ja hänen puolisonsa Sofia Magdalenan vierailua varten.
Esilinnaa käytettiin 1700-luvulla ajoittain Ruotsin armeijan asevarastona ja myöhemmin kuninkaallisen Ruotsin saaristolaivaston kasarmina. Sinne perustettiin myös sotilassairaala, kruunun viinanpolttimo ja vankila. 1700-luvun puolivälissä ehdotettiin jopa päälinnan purkamista, koska se oli niin pahoin vanhentunut ja rappeutunut. 1770-luvulla esilinna kuitenkin jälleen korjattiin perusteellisesti ja siitä tuli lopulta kokonaisuudessaan vankila.
Vankeja oli välillä samassa pienessä sellissä lähes 20. Talvisin ilma oli ummehtunutta, ja taudit olivat yleisiä vankien keskuudessa. Kesäisin oli paremmin, kun vangit saattoivat oleskella muurilla ympyröidyllä pihalla. Esilinnassa sijaitseva pyöreä torni otettiin vankilakäyttöön 1779, jolloin sellien lukumääräksi tuli 12.
Linnan historia > 1800-luku

Suomen siirryttyä Venäjän vallan alle 1809 linnassa toimi myös venäläinen kasarmi. Tuolloin linnanpiha oli jaettu kahtia: toinen puoli kasarmin käyttöön ja toinen vankilan. Luhistumisriskin vuoksi rapistuneen rakennuksen kosteuden turmelemia välipohjia purettiin pois. Esilinnasta siirrettiin viimeiset vangit vasta uuden lääninvankilan eli Kakolan valmistuessa vuonna 1891.
1881 perustettiin Turun kaupungin historiallinen museo, jolle annettiin aluksi yksi huone esilinnasta. Museo sai vähitellen lisää huoneita haltuunsa kunnes 1901 se sai koko esilinnan haltuunsa. Samanaikaisesti päälinnasta oli tullut varasto ja sellaisena se rappeutui kaikenaikaa huonompaan kuntoon.
Linnan ensimmäinen restaurointisuunnitelma tehtiin jo 1880-luvulla. Arkkitehti Johan Jacob Ahrenberg esitteli sen Suomen keisari Aleksanteri III:lle 1890. Suunnitelma toteutettiin kuitenkin vain kahdessa esilinnan huoneessa.
Linnan historia > 1900-luku

1900-luvun alkuun tultaessa päälinnan useimmat välilattiat olivat lahonneet ja ne oli poistettu. Vuosina 1929–1933 tehtiin Juhani Rinteen johtamana ensimmäiset entistystyöt päälinnan itätornissa ja löydettiin portin yläpuolen huoneesta seinämaalauksia 1530-luvulta. Koko linnan restaurointia ehdotettiin useita kertoja ja ajatus koko linnan restauroinnista heräsi uudelleen 1937. Eduskunta päätti 1939, että asian tutkiminen ja suunnittelu voitaisiin panna alulle ja entistämistöiden arkkitehdiksi valittiin Erik Bryggman. Mitään ei kuitenkaan ehditty tehdä, ennen kuin syttyi toinen maailmansota. Sen aikana linna sai vauriota ilmapommituksissa, varsinkin kesällä 1941 jatkosodan ensimmäisenä päivänä, kun päälinnaan osui palopommeja. Tämän seurauksena päälinnan katto ja kaikki vielä jäljellä olleet välilattiat sekä 1700-luvulla rakennettu linnan kirkko tuhoutuivat.
Sodan aikana päälinna oli raunioina, ja restaurointi ja jälleenrakennustyöt aloitettiin 1946. Linnan restaurointitöistä vastasi arkkitehti Erik Bryggman ja samaan aikaan tehtävistä tutkimuksista valtionarkeologi Carl Jacob Gardberg. Sisustussuunnitelmat teki Erik Bryggmanin tytär Carin Bryggman, joka vastasi linnan sisustuksista aina 1990-luvun alkuun saakka. Linnan restauroinnissa pyrittiin toteuttamaan kaksi eri päämäärää: linnan huoneista suurin osa korjattiin alkuperäiseen asuunsa ja linnasta pyrittiin tekemään jälleen toiminta- ja edustustila. Turun kaupunki sai linnan suurista juhlasaleista edustustilat itselleen ja linnan kirkko sai jälleen entiset tehtävänsä.
Entistämistyöt kestivät yli 15 vuotta ja maksoivat 4,5 miljoonaa markkaa. Tasavallan presidentti Urho Kekkonen avasi linnan juhlatilaisuudessa yleisölle vuonna 1961. Linnan restaurointia jatkettiin 1970-luvun puolivälissä, jolloin tehtiin esilinnan peruskorjaus. Turun kaupungin historiallisen museon vanhat perusnäyttelyt purettiin ja työt aloitettiin perustusten vahvistamisella ja talotekniikan uudistamisella. Tämä restaurointi päättyi 1988, jolloin koko esilinna saatiin taas museokäyttöön. Samassa yhteydessä päälinnaan asennettiin hissi. Eteläisen näyttelyhallin länsipääty muutettiin 120-paikkaiseksi luentosaliksi ja linnan keittiötekniikkaa uudistettiin. Korjaustyöt päättyivät kokonaisuudessaan 1990. Näiden uudistusten pääarkkitehtina toimi Eero Raatikainen ja sisustussuunnittelusta vastasi Carin Bryggman.
Turun linnan päälliköitä

Lyder van Kyren, 1315–1322
Algot Joninpoika, 1322–1324
Matias Kettilmundinpoika, 1324–1326
Karl Näskonungsson, 1326–1330
Pentti Algotinpoika, 1353–1356
Niilo Tuurenpoika Bielke, 1358
Narve Ingevaldinpoika Römer, 1363–1365
Ernst von Dotzen, n. 1365–1373
Bo Joninpoika Grip, 1373–1386
Margareta Dume, 1386
Knut Bonpoika Grip, 1395–1398
Abraham Broderinpoika, 1398–1401
Tord Rörikinpoika Bonde, 1401–1403
Klaus Lydekenpoika Djäkn, 1409–1435
Hans Kröpelin, 1436–1440
Juhana Karlenpoika Färla, 1440–1441
Matti Ödgislenpoika Lilje, 1442–1443
Magnus Gren, 1446–1454
Kristiern Bengtinpoika Oxenstierna, 1455–1462
Birger Trolle, 1463–1464
Magnus Frille, 1472
Ingeborg Tott, 1503–1504
Eerik Tuurenpoika Bielke, 1504
Josef Pedersson af Djula, 1504–1515 (linnanvouti)
Krister Klaunpoika Horn, 1515–1520
Wulf von Grewendorp, 1520–1521
Tomas Lebe (”junkkeri Tuomas”), 1521–1522
Didrik Persson, 1500-luvulla
Juhana III, 1556–1563
Bertil Ericinpoika Ljuster, 1576–1580
Julius Gyllenhielm, 1580–1581
Klaus Fleming, 1595–1597
Michel Påvelsson, 1598–1599
Tönnes Göransson Gyllenmåne, 1599–1606
Otto Hermer von Mörner, 1606–1609
Niels Kijl, 1609–1611
Nils Tuurenpoika Bielke, 1623–1631
Gabriel Pentinpoika Oxenstierna, 1631–1633
Pietari Brahe, 1637–1640 ja 1648–1654
Herman Klaunpoika Fleming, 1664–1669
Kuvia

Linna teoksessa Finland framställdt i teckningar, julkaistu 1845-1852
Linna vuonna 1889.
Linna vuonna 1900.
Linna vuoden 1941 pommitusten jälkeen.
Linnan sisäpiha
Kuninkaansali
Ilmakuva vuodelta 2020
Turun linna heinäkuussa 2005
Turun linna sisäpihalta kuvattuna.
Postimerkkejä

Turun kaupungin 700-vuotisjuhlien kunniaksi vuonna 1929 julkaistiin Signe Hammarstén-Janssonin piirtämä Turun 700-vuotisjuhlamerkkisarja. Sarjassa oli kolme postimerkkiä ja ne olivat Suomen ensimmäiset kuvalliset postimerkit. Yhden merkeistä pääteemana oli Turun Linna ja toisessa oli edustalla kaupungista poistuva laiva ja taustalla Turun Linna. Vuonna 2014 Turun Linna oli mukana Erik Bruunin suunnittelemassa Vanhat Linnat -postimerkkisarjassa.
Turun linna populaarikulttuurissa

Turun linna on innoittanut monia kirjailijoita ja on useissa tapahtumapaikkana. Klassikko on Zachris Topeliuksen Turun linnan tonttu-ukko vuodelta 1849, jossa tonttu-ukko huolehtii rapistuvasta linnastaan. Herttuan hovissa: elämää 1500-luvun Turussa on Paula Moilasen ja Kirsi Haapamäen nuortenkirja. Maijaliisa Dieckmannin nuortenkirja Kaksoset ja Turun linnan aave sijoittuu 1490-luvulle. Aikuisille tarkoitettu romaani on esimerkiksi Tuuli Rannikon Veriura, jossa arabisheikin laivatilausta turkulaiselta telakalta juhlitaan linnassa.
Linnan muurit näkyvät myös monissa suomalaisissa elokuvissa. Tällaisia ovat muiden muassa Ilmari Unhon seikkailuelokuva Sadan miekan mies (1951), Matti Kuortin lastenelokuva Kiljusen herrasväen uudet seikkailut (1990) ja Mika Kaurismäen Tyttökuningas (2015).
Kirjallisuutta

Gardberg, C. J.: Kivestä ja puusta: Suomen linnoja, kartanoita ja kirkkoja.  Helsinki:  Otava, 2002.  ISBN 951-1-17423-1
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turun linna Wikimedia Commonsissa
Turun linnan verkkosivut
Ylen Elävä arkisto – Entisöity Turun linna 1961
Rakennusperinto.fi – Suomen keskiaikaiset kivilinnat (Arkistoitu – Internet Archive)
Turun linnan menneisyyttä etsitään, Suomen Kuvalehti, 12.8.1939, nro 32, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Perustiedot Wikidatassa: Turun linna (Q136893)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: linna, museo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Turku
sijainti: Satama
katuosoite: Linnankatu 80, 20100 Turku
koordinaatit: 60°26′07″N 22°13′40″E﻿ / ﻿60.43528°N 22.22764°E﻿ / 60.43528; 22.22764

Pienoismalli Turun linnasta kastellivaiheessa on esillä Turun linnassa.
Kuninkaansali oli koko Itämaan (Suomen) merkittävin maallinen huone 1300-luvun alusta 1500-luvun puoliväliin.
Pienoismalli linnan rakennusvaiheesta 1300-luvulta. Mallissa näkyy hyvin miten paljon linnaa laajennettiin rakentamalla pohjois- ja eteläsiivet asuintiloiksi.
Uudessa kuninkaansalissa samoin kuin kuningattarensalissa näkyi aivan uudenlainen rakennustapa. Lattiat olivat samalla tasolla, huoneet avaria ja valoisia ja isot ikkunat avautuivat joka suuntaan.
Esilinna valmistui nykyiseen muotoonsa 1500-luvun lopulla. Sen muurien sisällä olevan pihamaan kautta kuljettiin päälinnan puolelle.
Turun linnan pohjapiirros
Linna vuonna 1724
Linna tulessa ilmapommitusten jälkeen 1941
Ristisuo

Ristisuo voi tarkoittaa seuraavia:
Ristisuo, asuin- ja teollisuusalue Kempeleellä
Ristisuo, suo Jyväskylän Korpilahdella.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ristisuo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Valkealan Kiekko

| Valkealan Kiekko |
| --- | --- |
Perustettu:  1981
Kaupunki:  Kouvola
Kotiareena:  Valkealan jäähalli
– kapasiteetti:  500
Sarjataso:  II-divisioona
Värit:                
Päävalmentaja:  Roope Lantta
Kapteeni:  Aleksi Kilpinen
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Valkealan Kiekko on Kouvolan Valkealassa toimiva jääkiekkoseura, joka pelaa III-divisioonassa. Seuran kotihalli on Valkealan kirkonkylällä sijaitseva, vuonna 1993 rakennettu Valkealan jäähalli, mikä tunnetaan myös Soramonttuna.
Kasvatit SM-liigassa

Roope Elimäki
Miska Siikonen
Sami Tamminen
Juuso Pulli
Saavutukset

III-divisioonan lohko mestaruus: 2016, 2019, 2025.
Miisa Lindén

| Miisa Lindén> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mirja-Liisa Lindén
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1957 (ikä 67)
Ammatti:  dramaturgi, ohjaaja, käsikirjoittaja, näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Mirja-Liisa (Miisa) Lindén (s. 25. kesäkuuta 1957 Loimaa) on suomalainen ohjaaja, dramaturgi, käsikirjoittaja ja näyttelijä. Hän on työskennellyt sekä teatterissa että televisiossa ja elokuvataiteessa.
Hän sai taiteilijaeläkkeen 2025.
Ura

Loimaalaissyntyinen Lindén on dramatisoinut Kalle Päätalon teoksia näyttämölle ja toimittanut useita Päätalon teksteihin pohjautuvia kirjoja. Hän on dramatisoinut ja ohjannut myös Pirkko Saision Elämänmenon Kuopion kaupunginteatteriin ja ohjannut Niskavuoren Hetan Kokkolan kaupunginteatterissa.
Lindén työskenteli Uusi päivä -televisiosarjassa script editorina ja käsikirjoittajana 2010–2014. Vuonna 2017 Lindén dramatisoi Metsolat Mikkelin Naisvuoren kesäteatterin näyttämölle.
Lindén opiskeli Tampereen yliopiston draamalinjalla (hum. kand.). Hän on toiminut näyttelijänä, muun muassa Ahaa Teatterissa 1983–1987. 1990-luvulla Lindén näytteli sivurooleja useissa Yle TV2:n draamatuotannoissa. Hänen roolejaan on muun muassa Vanhasen Riitta suositussa televisiosarjassa Metsolat, jota hän myös käsikirjoitti.
Teatteridramatisointeja ja -ohjauksia

Siipirikkoja ja matriarkkoja eli kuule meitä Kaija Koo (2017)
Metsolat (2017)
Niskavuoren Heta (2016)
Elämänmeno (2013)
Vanhan ruhtinaan rakkaus (2010)
Aekuset naeset (2008)
Rotunaenen (2006)
Poro-Kristina (2003)
Pekka Töpöhäntä ja kellarijengi (2000)
Nalle Puh (1999)
Täyden tuntirahan mies (1999)
Loru-Lotta (1998)
Huonemiehen poika (1996)
Filmografia > Elokuvat

Päätalo (2008) (adaptaatio)
Riitun poika Kalle (1999) (käsikirjoitus ja henkilöohjaus)
Voi hyvin, toivoo Saara (1991) (käsikirjoitus)
Filmografia > Televisiotuotannot

Hovimäki (1999)
Elämän suola (1997)
Pimeän hehku (1996)
Metsolat (1993–1996)
Uusi Päivä (2010–2014)