stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Esqarial

| Esqarial |
| --- | --- |
 Marek Pająk Esqarialin riveissä, 2005
Tiedot
Toiminnassa:  1991–
Tyylilaji:  tekninen death metal
Kotipaikka:  Wrocław, Puola
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Marek Pająk, kitara, laulu   Bartek Nowak, kitara, laulu   P. Ludendorf, bassokitara   Łukasz "Lucass" Krzesiewicz, rummut  
Entiset jäsenet:  Grzegorz Kupczyk, laulu   Sui, laulu   Dariusz Witkowski, kitara   Ludosław Przybylski, bassokitara   Bartosz Wojniak, rummut   Piotr "Lestath" Leszczyński, rummut   Michał "Bandaż" Bednarz, rummut  
Levy-yhtiö:  Baron Records, 1995–   Pagan Records, 1998   Empire Records, 2001–2004   Propaganda Promotion, 2008  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Esqarial on puolalainen teknisen death metalin yhtye, joka on perustettu vuonna 1991.
Kokoonpano

Marek Pająk – kitara, laulu
Bartek Nowak – kitara, laulu
P. Ludendorf – bassokitara
Łukasz "Lucass" Krzesiewicz – rummut
Entiset jäsenet
Grzegorz Kupczyk – laulu
Sui – laulu
Dariusz Witkowski – kitara
Ludosław Przybylski – bassokitara
Bartosz Wojniak – rummut
Piotr "Lestath" Leszczyński – rummut
Michał "Bandaż" Bednarz – rummut
Diskografia

Amorphous (1998,  Pagan Records)
Discoveries (2001,  Empire Records)
Inheritance (2002,  Empire Records)
Klassika (2004,  Empire Records)
Burned Ground Strategy (2008,  Propaganda Promotion)
Refuse (1992,  omakustanne)
A Conspiracy of Silence (1994,  Baron Records)
Aiheesta muualla

Esqarial Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
FC Juniors OÖ

FC Juniors OÖ (vuoteen 2017 FC Pasching) on jalkapalloseura Paschingin kaupungista. Seura perustettiin 2007, kun ASKÖ Pasching ja SK Austria Kärnten fuusioituivat. Seura pelaa Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Ligassa. Seura voitti Itävallan Cupin kaudella 2012–13 ja eteni näin seuraavalla kaudella Eurooppa-liigaan.
Fernando Sáenz Lacalle

Fernando Sáenz Lacalle vuonna 2000.
Fernando Sáenz Lacalle (16. marraskuuta 1932 – 28. huhtikuuta 2022) oli Espanjassa syntynyt, El Salvadorissa toiminut roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Opus Dein papiksi 9. elokuuta 1959. Hänet nimitettiin Santa Anan hiippakunnan vihkipiispaksi ja Tabboran titulaaripiispaksi 22. joulukuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1985. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Duraisamy Simon Lourdusamy.
3. heinäkuuta 1993 Sáenz Lacalle nimitettiin El Salvadorin armeijan apostoliseksi hallitsijaksi, jona hän toimi, kunnes erosi 19. kesäkuuta 1997. Hänet nimitettiin San Salvadorin arkkipiispaksi 22. huhtikuuta 1995. Hän jäi eläkkeelle 27. joulukuuta 2008, jolloin hänen seuraajakseen nimitettiin José Luis Escobar Alas.
Elisabeth Mandaba

Elisabeth Mandaba (s. 7. kesäkuuta 1989 Bangui, Keski-Afrikan tasavalta) on keskiafrikkalainen keskipitkän matkan juoksija. Hän kilpaili naisten 800 metrin juoksussa vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa. Hän putosi ensimmäisellä kierroksella jäätyään eränsä seitsemänneksi ajalla 2.12,56. Mandaba osallistui 800 metrin juoksuun myös vuoden 2016 kesäolympialaisissa Rio de Janeirossa. Hän putosi ensimmäisellä kierroksella jäätyään eränsä viimeiseksi ajalla 2.11,70.
Aiheesta muualla

Elisabeth Mandaba Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Elisabeth Mandaba Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
London 2012: Elisabeth Mandaba (Arkistoitu versio) (englanniksi)
Erkki Niskanen (geofyysikko)

Erkki Vilho Niskanen (6. lokakuuta 1911 Viipuri – 1. tammikuuta 1982) oli suomalainen geofyysikko, tekniikantutkija ja professori. Hän oli Teknillisen korkeakoulun lujuusopin professori 1962–1976. Hän tutki geofysiikkaa ja lisäksi puumateriaalien ja metallirakenteiden kimmo- ja lujuusominaisuuksia.
Niskanen väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1958. Hän toimi Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen tutkimusinsinöörinä 1951–1962, laboratorion johtajana ja professorina 1962–1963
Erkki Niskanen

Erkki Niskanen -nimisiä henkilöitä ovat:
Erkki Niskanen (1911–1982), suomalainen geofyysikko, tekniikan tutkija ja professori
Erkki Niskanen (1919–1999), suomalainen yritysjohtaja ja teollisuusneuvos
Erkki Niskanen (s. 1931), suomalainen kasvatustieteilijä ja professori.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Erkki Niskanen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Erittäin niukkaenerginen ruokavalio

Erittäin niukkaenergiainen ruokavalio (ENED, engl. very low calorie diet, VLCD) on ruokavalio, jossa ruokavalionkorvikkeet sisältävät vuorokautta kohti energiaa alle 800 kilokaloria vuorokaudessa. Se on yksi suomalaisen lääkäriseura Duodecimin Käypä hoito -suosituksessa mainituista menetelmistä aikuisten lihavuuden hoitoon, ja sitä tulee toteuttaa lääkärin valvonnassa.
Ruokavalio sisältää pienestä energiamäärästään huolimatta kaikki tarvittavat ravintoaineet. Vuorokauden aikana ruokavaliota noudattava henkilö nauttii hyvälaatuista proteiinia vähintään 50 g, hiilihydraatteja vaihtelevasti 10–80 g, välttämättömiä rasvahappoja vähintään 3 g sekä vitamiineja ja hivenaineita.
Perehtynyt lääkäri arvioi etukäteen potilaan sopivuuden niukkaenergiaiselle ruokavaliolle. ENE-ruokavaliota eivät voi aloittaa normaalipainoiset (painoindeksi alle 25 kg/m2), vaikeaa sairautta sairastavat, tyypin 1 diabetestä sairastavat, raskaana olevat tai imettävät äidit eivätkä syömishäiriötä tai psykoosia sairastavat henkilöt. Pysyvä lääkitys ei ole este ENE-dieetin käytölle, mutta diabeteslääkitystä pitää vähentää dieetin ajaksi.
Erittäin niukkaenergistä ruokavaliota käytetään lääkärin valvonnassa yleensä 6–12 viikkoa, enimmillään 16 viikkoa. Laihdutuskuurin tulokset voivat olla hyvinkin suuria: 10–20 kilogramman painonpudotus on mahdollinen. Muutokset ruokailutottumuksissa ja liikunnan lisääminen ovat välttämättömiä asioita pysyvien tulosten aikaansaamiseksi, eli painon pysyvä pudottaminen ei onnistu ilman elämäntapojen muutoksia.
Ateriankorvikkeet eli LCD-tuotteet sisältävät enemmän kilokaloreita per ateria kuin VLCD/ENE-tuotteet. Tuotteita voi käyttää pidemmän aikaa painonhallinnassa ja korvata niillä 1–3 päivän aterioista, joten ne soveltuvat saavutetun painon ylläpitoon.
Aiheesta muualla

Käypä hoito -suositus
YLE:n dieetit puntarissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Erittäin hieno suomalainen

| Erittäin hieno suomalainen |
| --- | --- |

Tuotetyyppi:  hiustenhoitotuotteet
Valmistaja:  Orkla Suomi
Perustettu:  1974
Kotisivu:  Kotisivut
Erittäin hieno suomalainen (merkin oma kirjoitusasu Erittäin Hieno Suomalainen) on suomalainen tuotemerkki, joka on keskittynyt hiustenhoitotuotteisiin. Sen tunnetuin tuote on shampoo, jonka Marttinen Oy toi markkinoille vuonna 1974. Kaikki Erittäin hieno suomalainen -tuotteet valmistetaan Heinävedellä.
Erittäin hieno suomalainen shampoo -nimen keksi ja tuotteen kehittämiseen osallistui yrittäjä Kirsti Paakkanen. Sitä myydään apteekkipullon muotoisessa sinisessä muovipakkauksessa, jonka kyljessä on tuotemerkin logo. Pakkausta ei juurikaan ole muutettu vuosien varrella. Merkin valikoima on sittemmin laajentunut hoitoaineisiin ja eri tuoksuihin. Tuotemerkillä on kokeiluluontoisesti julkaistu myös deodorantteja, käsivoiteita sekä suihkusaippuoita.
Erittäin hieno suomalainen -tuotemerkki on nykyään norjalaisen Orklan omistuksessa.
Vuonna 2019 vaateyritys Makiaa epäiltiin Erittäin hieno suomalainen -merkin logon plagioinnista.
Aiheesta muualla

Erittäin hieno suomalainen -verkkosivusto
Erittäin hyvä

| Erittäin hyvä Mascara |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1997
 Julkaistu: 1997
 Formaatti: CD, MCD
 Tuottaja(t): Väinö Rock
 Tyylilaji: eurodance
 Kesto: 47.38
 Levy-yhtiö: Polydor
Listasijoitukset
  19.
Erittäin hyvä on Mascaran ainoa studioalbumi joka ilmestyi vuonna 1997 ja myi noin 12 000 kappaletta.
Kappaleet

Erittäin hyvä (ellei täydellinen) – 3.13
Sumeet lovebileet – 4.24
Ikävänkokoinen mies – 3.20
Hellawahtipower – 3.15
Assanvessankassa – 3.42
Tilausyö – 3.30
Tyylilyyli – 3.35
Palvokaa – 4.45
Mua maista – 3.45
Näkymät on – 3.20
Erittäin hyvä – 3.55 (Himmee Tekno Mix)
Erittäin hyvä – 3.12 (Karaoke Mix)
Assanvessankassa – 3.42 (Karaoke Mix)
Euroopan nyrkkeilyliitto

Euroopan nyrkkeilyliitto (engl. European Boxing Union (EBU)) on järjestö, joka valvoo nyrkkeilyturnauksia Euroopan alueella.
Historia

Liitto aloitti toimintansa kansainvälinen nyrkkeilyliitto (engl. International Boxing Union (IBU)) -nimellä Pariisissa vuonna 1910 ja vaihtoi nimensä nykyiseen vuonna 1946.
Säännöt

Euroopan nyrkkeilyliitto noudattaa tiettyjä omia sääntöjä, mutta suurin osa säännöistä mukailee kunkin maan itsenäisten nyrkkeilykomiteoiden asettamia sääntöjä missä EBU-ottelu pidetään milloinkin.
Hallitsevat mestarit

(tilanne 22. elokuuta 2010)
| Painoluokka: | Mestari: | EU-mestari | EEEU-mestari |
| --- | --- | --- | --- |
| Kärpässarja |  Andrea Sarritzu |  Silvio Olteanu | Avoin |
| Kääpiösarja |  Jamie McDonnell |  Stephane Jamoye | Avoin |
| Ylempi kääpiösarja | Avoin |  Paul Hyland | Avoin |
| Höyhensarja |  Oleg Yefimovich | Avoin |  Stanislav Merdov |
| Ylempi höyhensarja |  Leva Kirakosyan |  Karim Chakim | Avoin |
| Kevytsarja |  John Murray |  Hoang Sang Nguyen | Avoin |
| Ylempi kevytsarja |  Paul McCloskey |  Ville Piispanen |  Vladimir Kravets |
| Välisarja |  Matthw Hatton |  Luciano Abis |  |
| Ylempi välisarja |  Ryan Rhodes | Avoin | Avoin |
| Keskisarja |  Darren Barker |  Gregorz Proksa |  Yves Studer |
| Ylempi keskisarja |  Brian Magee |  Lolenga Mock | Avoin |
| Raskas keskisarja |  Nathan Cleverly |  Nadjib Mohammedi |  Mahamed Aripgadžiev |
| Alempi raskassarja |  Enzo Maccarinelli | Joni Petrell | Avoin |
| Raskassarja |  Robert Helenius | Avoin | Avoin |
Aiheesta muualla

Euroopan nyrkkeilyliiton kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Erkki Norvio

Erkki Viljo Kaarlo Norvio (s. 6. joulukuuta 1945 Kemijärvi) on suomalainen diplomi-insinööri, ekonomi ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Norvio syntyi majuri Olavi Norvion ja työnvälittäjä Suoma Kauppilan perheeseen. Hänen puolisonsa 1966–1978 oli työhönottaja Marja-Leena Hakala ja 1989–1999 lääkäri Leena Välisalmi. Norvio tuli ylioppilaaksi Kemijärven yhteislyseosta 1966 ja valmistui diplomi-insinööriksi  Teknillisen korkeakoulun rakennusinsinööriosastolta 1970 ja ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1974. Hän oli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton insinööriosaston rakennesuunnittelija 1969–1972, Paraisten Kalkki Oy:n, vuodesta 1979 Oy Partek Ab, betonitehtaiden tuotantopäällikkö 1972–1974, valmisbetoniosaston osastopäällikkö 1974–1979, elementtitehtaiden tuotelinjapäällikkö 1979–1982 ja kateaineteollisuuden apulaisjohtaja 1982–1984. A-Rakennusmies Oy:n, vuodesta 2001 Ramirent Oyj, varatoimitusjohtaja Norvio oli 1984–1985, toimitusjohtaja 1986–2005 ja sen jälkeen vielä hallituksen jäsen. Hän oli 2015 perustamassa myös toista rakennusalan kone- ja laitevuokrausyritystä, Rentaa, joidenkin muiden entisten Ramirent-yhtiön henkilöiden kanssa. Norviolla on ollut myös monia rakennusalan ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2005.
Rodimus

| Hot Rod / Rodimus / Rodimus Major / Rodimus Prime |
| --- | --- |
 Rodimus Prime robottimuodossa, sarjassa The Transformers.
Ensiesiintyminen:  The Transformers: The Movie (1986)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Rodimus
Asema:  Autobottien johtaja
Ryhmäsidokset:  Autobotit
Sukupuoli:  Mies
Muuntautumismuodot:  Asuntoauto Rekka
Näyttelijä(t):  Judd Nelson Richard Gautier Paul Dobson Omar Sy
Rodimus (entiseltä nimeltään Hot Rod) on Transformers-universumissa esiintyvä Autobotti. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1986 The Transformers: The Movie -animaatioelokuvassa.
Rodimus Prime on Autobottien johtaja, joka sai voimansa, viisautensa ja ulkonäkönsä Autobottien Johtajuuden Matrixilta Optimus Primen kuoltua. Rodimus Prime muuntautuu futuristiseksi rekka-autoksi.
The Transformers > The Transformers: The Movie

Hot Rod oli kokematon ja nuori Autobottisoturi, joka työskenteli muun muassa Kupin, Springerin, Arceen ja Blurrin ohella Autobot Cityssä komentaja Ultra Magnuksen alaisuudessa. Alussa hän oli osittain syyllinen Optimus Primen kuolemaan sekaannuttuaan tämän Megatronin väliseen taisteluun.
Elokuvan lopussa Hot Rodin taistellessa epätoivoista taistelua Megatronin uutta vahvempaa minää, Galvatronia, vastaan Hot Rod onnistui tarttumaan Galvatronin kaulassa roikkuvaan Autobottien johtajien Matrixiin. Matrix antoi Hot Rodille lisää kokoa, uuden muuntautumismuodon, voimat ja viisautta. Rodimus Prime oli syntynyt. Rodimus tarttui Galvatroniin ja heitti tämän ulos Unicronin sisältä.
Tämän jälkeen Rodimus avasi Matrixin ja päästi tämän voimat valloilleen. Matrixin tuhovoima aiheutti Unicronin sisällä valtavan räjähdysaallon.
Rodimus keräsi elossa olevat Autobotit yhteen ja ohjasi heidät ulos Unicronin sisältä juuri ennen räjähdystä, jossa Unicron tuhoutui palasiksi. Rodimus johti Autobotit takaisin Cybertronille ja totesi, että oli koittanut uusi rauhan ja onnellisuuden aika.
The Transformers > Animaatiosarja

The Transformersissa Galvatron palasi myöhemmin takaisin ja keräsi Decepticonit yhteen. Rodimus Prime joutui Autobottien kanssa taistelemaan useita kertoja Decepticoneja vastaan. Rodimuksen uskollisena oikeana kätenä toimi toinen korkea-arvoinen Autobot-veteraani Ultra Magnus. Tämän lisäksi Rodimus toimi galaksien välisenä rauhanlähettiläänä.
Sarjan kolmannen tuotantokauden jaksossa "The Ultimate Weapon", Rodimus epäröi johtamiskykyjään ja vastuutaan. Lopulta Rodimus ymmärsi, että hän on yhtä hyvä johtaja kuin hänen edesmennyt edeltäjänsä, Optimus Prime.
Mutta aina kun Rodimus joutui eroon matrixista hän muuttui takaisin Hot rodiksi.
Kolmannen tuotantokauden lopussa galaksissa levisi vaarallinen tartuntatauti, johon kaikki maailman olennot sairastuivat ja tulivat mielipuolisiksi. Rodimus Prime oli yksi harvoista, jotka pääsivät pakoon, mutta lopulta hänkin sairastui tautiin. Rodimus kuitenkin ehti komentaa Autobot Sky Lynxia etsimään Quitenssonin, joka voisi herättää kuolleen Optimus Primen eloon. Optimus Prime heräsi ja liittoutui Galvatronin kanssa pelastaakseen maailmankaikkeuden. Optimus joutui hyökkäämään Rodimuksen kimppuun saadakseen Matrixin itselleen. Kun Optimus oli saanut Matrixin itselleen, Rodimus menetti voimansa ja hän palasi takaisin Hot Rodiksi. Sarjan loppuessa Rodimusta ei enää ollut.
Neljännellä kaudella Hot Rodista tuli yksi Autobottien Targetmastereista. Hänen kumppaninsa on Firebolt.
The Transformers > Sarjakuva

Rodimus Prime esiintyi sarjakuvan aikana lähinnä Britanniassa tehdyissä tarinoissa, jotka sijoittuivat tulevaisuuteen. Amerikkalaisessa jatkumossa Rodimus Prime esiintyi vain yhden ainoan tarinan aikana, ja siinäkin kuolleena. Rodimus Prime oli joutunut Decepticonien ja Galvatronin teurastamaksi. Decepticonit olivat sitoneet hänen ruumiinsa kahden tuhotun World Trade Center tornin väliin tuhotussa New Yorkissa. Galvatron saapui paikalle ja purki raivoaan Rodimus Primen ruumiiseen ampumalla tätä. Tätä enempää Rodimusta ei amerikkalaisessa jatkumossa nähty.
Transformers: Animated

Transformers: Animatedin kolmannen kauden aloitusjaksossa Rodimus Minor yritti neljän toverinsa, Brawnin, Ironhiden, Red Alertin ja Hotshotin avulla estää Decepticonkenraali Strikaa ja tämän neljää käskyläistä: Cyclonusia, Oil Slickia, Spittoria ja Blackoutia saamasta hallintaansa avaruussiltaa no. 687-030. Rodimus kuitenkin epäonnistui, kun Oil Slick käytti häneen pullollisen kemikaalia nimeltä "kosminen ruoste".
Transformers: Viimeinen ritari

Hot Rod esiintyy elokuvassa Transformers: Viimeinen ritari. Hän on Bumblebeen aseveli vuosien takaa ja luonteeltaan hieman ylimielinen, mutta suojeleva. Lisäksi hän puhuu ohuella ranskalaisella aksentilla, mutta inhoaa sitä ja haluaa siitä eroon. Hot Rod oli Bumblebeen ohella yksi ensimmäisistä Maassa vierailleista Autoboteista ja he molemmat olivat myös taistelleet Liittoutuneiden rinnalla Natsi-Saksaa vastaan. Nykyään hän oli yksi Sir Edmund Burtonin kanssa liittoutuneista Autoboteista ja toimii salaa tämän käskemänä Oxfordin yliopiston professori Viviane Wemblyn suojelijana. Muuntautui aluksi punamustaksi Citroën DS:ksi, mutta vaihtoi muuntautumismuodokseen lyijynharmaan ja oranssin Lamborghini Centenario LP770-4:n viedessään Vivianen väkisin tapaamaan Sir Edmundia ja Cade Yeageria. Myöhemmin hän saapui Houndin, Driftin, Crosshairsin, Sqweeksin, Jimmyn ja Izabellan kanssa Stonehengen yllä leijuville Cybertronin jäänteille auttamaan Optimusta, Bumblebeetä, Cadea ja muita ihmisiä taistelussa Decepticoneja, Infernoconeja ja Quintessaa vastaan.
Hot Rodin ääninäyttelijänä elokuvassa on Omar Sy.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1986, 2009, 2017 | Judd Nelson | Transformers: Animated Transformers: Titans Return | The Transformers: The Movie |
| 1986–1987 | Richard Gautier | The Transformers |  |
| 2004–2005 | Paul Dobson | Transformers: Energon |  |
| 2016 | Ben Pronsky | Transformers: Combiner Wars |  |
| 2017 | Omar Sy |  | Transformers: Viimeinen ritari |
Aiheesta muualla

Lisätietoa Rodimuksesta TFWIKI.Netissä, Transformers-aiheisesta wikiassa
Transformers
Rodimus Prime avaa Matrixin, "pimeimpänä hetkenä", elokuvassa The Transformers: The Movie.
Espresso Logic

| Espresso Logic Chris Rea |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 3. marraskuuta 1993
 Tuottaja(t): Chris Rea
 Tyylilaji: aikuisrock
 Kesto: 48.31
 Levy-yhtiö: East West
Listasijoitukset
  25. (marraskuu 1993)
Chris Rean muut julkaisut
| God’s Great Banana Skin 1992 | Espresso Logic 1993 | The Best of Chris Rea 1994 |
Espresso Logic on Chris Rean kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1993. Kappalelista on erilainen Yhdysvaltain julkaisussa, joka sisältää "God’s Great Banana Skin" ja "Miles Is a Cigarette" edelliseltä albumilta God’s Great Banana Skin, ei julkaistu Yhdysvalloissa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Chris Rea.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Espresso Logic | 6.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Red | 5.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Soup of the Day | 3.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Johnny Needs a Fast Car | 6.35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Between the Devil and the Deep Blue Sea | 4.50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Julia | 3.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Summer Love | 4.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | New Way | 3.30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Stop | 5.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | She Closed Her Eyes | 3.55 |  |  |  |  |  |  |  |
Sertifikaatit ja myynti

| Maa | Ansio | Myynti |
| --- | --- | --- |
| Saksa (BVMI) | Kultaa | 250 000 |
| Iso-Britannia (BPI) | Kultaa | 100 000 |
Kokoonpano

Chris Rea – laulu, kitara, tuottaja
Robert Ahwai – kitara
Sylvin Marc – basso
Kevin Leach – kosketinsoitin
Max Middleton – piano, kielisoitin
Pete Beachill – pasuuna
Dave Stewart – pasuuna
Martin Ditcham – rummut, lyömäsoittimet
Val Chalmers – taustalaulu
Emma Whittle – taustalaulu
Arvostelut

Allmusic:
FS Détroyat (F784)

| Détroyat |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  15. joulukuuta 1974
Laskettu vesille:  31. tammikuuta 1976
Palveluskäyttöön:  4. toukokuuta 1977
Poistui palveluskäytöstä:  1997
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 250 t (kuormattu)
Pituus:  80 m
Leveys:  10,3 m
Syväys:  5,3 m
Koneteho:  2 x SEMT Pielstick 12PC2 V400 -dieselmoottoria, 12 000 hv
Nopeus:  24 solmua
Miehistöä:  7 upseeria 42 aliupseeria 43 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  1 x 100 mm CADAM -tykki 2 x 20 mm modèle F2 2 x Exocet MM38 4 x 12,7 mm konekivääriä 4 x L5 torpedoputkea 1 x 375 mm sukellusveneentorjuntaraketinheitin
Détroyat (runkonumero F784) oli Ranskan laivaston 1977 palvelukseen otettu D’Estienne d’Orves -luokan korvetti (ransk. Aviso).
Valmistus

Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 15. joulukuuta 1974. Se laskettiin vesille 31. tammikuuta 1976 ja otettiin palvelukseen 4. toukokuuta 1977.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1997.
FS Duquesne (D603)

| Duquesne |
| --- | --- |
 Duquesne

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  marraskuu 1964
Laskettu vesille:  12. helmikuuta 1966
Palveluskäyttöön:  1. huhtikuuta 1970
Poistui palveluskäytöstä:  2007
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 335 t (standardi) 6 870 t (kuormattu)
Pituus:  158 m
Leveys:  15,50 m
Syväys:  7,25 m
Koneteho:  72 500 hv (54 063 kW)
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  360
Aseistus
Aseistus:  2 x 100 mm -tykkiä 4 x 20 mm ilmatorjuntatykkiä 4 x 12,7 konekivääriä 48 x Masurca-ilmatorjuntaohjusta 4 x Exocet MM38 -merimaaliohjusta 2 x L5 torpedoputkea
Duquesne (runkonumero D603) oli Ranskan laivaston 1970 palvelukseen otettu Suffren-luokan ilmatorjuntafregatti, joka poistettiin palveluksesta 2007.
Valmistus

Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin marraskuussa 1964. Se laskettiin vesille 12. helmikuuta 1966 ja otettiin palvelukseen 1. huhtikuuta 1970.
Palvelus

Alus modernisoitiin 1990-1991, jolloin sen elektroniset järjestelmät uudistettiin. Maalinosoitustutka DRBV 15A korvattiin DRBV 50:llä ja tulenjohtotutka DRBC 32A korvattiin digitaalisella DRBC 33A:lla, jossa oli DIBC 1A Piranha III infrapuna/optroninen lisälaite. Lisäksi aluksen omasuojaa vahvistettiin kahdella 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä, jotka asennettiin tulenjohtotutkan kahta puolta.
Alus poistettiin palveluksesta 2007.
FC Internazionale Milano (naiset)

Football Club Internazionale Milano, tunnettu myös nimellä Inter tai Inter Milano, on italialainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Milano. Naisten joukkue, joka käyttää myös nimeä Inter Women, on yksi FC Internazionale Milanon jaostoista. Inter Women pelaa naisten Serie A:ssa.
Naisten edustusjoukkue perustettiin lokakuussa 2018, kun FC Internazionale Milano osti nimi- ja pelaajaoikeudet Serie B:ssä pelanneelta ASD Femminile Inter Milanolta. Inter nousi pääsarjatasolle heti ensimmäisen kautensa päätteeksi.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Elviran synodi

Elviran synodi (lat. Concilium Eliberritanum) oli noin vuonna 306 ilmeisesti nykyisen Granadan paikalla sijainneessa Illiberisin (tai Eliberisin) kaupungissa pidetty kirkolliskokous, johon osallistui yhdeksäntoista piispaa ja kaksikymmentäkuusi presbyteeriä pääosin Espanjan eteläosista. Arlesin ja Ancyran synodien ohella se edelsi ja valmisteli ensimmäistä ekumeenista kirkolliskokousta Nikeassa vuonna 325.
Synodi julisti yhteensä 81 kanonia, jotka käsittelivät muun muassa pakanallista moraalittomuutta. Maurice Meigne on esittänyt, että vain 21 ensimmäistä kanonia olisivat todella Elviran konsiilin päätöksiä ja että loput olisivat muiden Pyreneiden niemimaalla pidettyjen synodien päätöksiä.
Kolmaskymmeneskuudes kanoni kieltää pyhien kuvien käyttämisen kirkoissa:
»Placuit picturas in ecclesia esse non debere, ne quod colitur et adoratur in parietibus depingatur»
»Kirkoissa ei tule olla kuvia ja kaikistä vähiten niiden joita kunnioitetaan [pyhimykset] ja  niiden joita palvotaan [Jumala ja Kristus]»
Protestanttisissa kirkoissa tätä on usein käytetty argumenttina kuvain kunnioitusta vastaan. Katoliset teologit puolestaan katsovat, että kyseessä on joko vain Jumalan kuvaamisen kieltäminen tai pyhien esineiden pakanoiden häpäisyltä suojelemiseksi tehty määräys.
Synodin kanoneissa kielletään kristittyjä myös menemästä naimisiin juutalaisten kanssa.
Aiheesta muualla

Elviran synodin kanonit (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The Rise of Church-State Alliances: Imperial Edicts & Church Councils: 306-565: THE COUNCIL OF ELVIRA