stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nobel-palkinto
Ehdokkaita ja palkittuja > Kuolleena palkitut

Vuodesta 1974 alkaen Nobel-palkinnon saajaksi ei ole saanut ehdottaa kuollutta henkilöä, eikä palkintoa jaeta kuolleelle henkilölle, ellei kuolema ole tapahtunut palkinnon myöntämisen jälkeen. Näin on käynyt viimeksi Ralph M. Steinmanille (lääketieteen palkinto 2011). Hän kuoli kolme päivää ennen palkinnon julkistusta, mutta koska kuolemasta saatiin tietää vasta julkistuksen jälkeen, Steinmanin palkitseminen jätettiin voimaan. Ennen vuotta 1974 Nobel-palkinto oli myönnetty henkilön kuoleman jälkeen kahdesti: Dag Hammarskjöldille (rauhanpalkinto 1961) ja Erik Axel Karlfeldtille (kirjallisuuspalkinto 1931).
Ehdokkaita ja palkittuja > Huomionarvoisia tai epätavallisia ehdokkaita

Väkivallattoman vastarinnan kehittäjä ja sen symboli 1900-luvulla, intialainen Mahatma Gandhi ei koskaan saanut Nobelin rauhanpalkintoa, mitä on laajalti ihmetelty. Gandhi nimettiin palkintoehdokkaaksi viisi kertaa vuosien 1937 ja 1948 välillä, ja hän oli kolme kertaa Nobel-komitean kärkiehdokkaiksi nimeämien joukossa. Komitea ei ole koskaan kertonut syytä sille, miksei Gandhia palkittu. Gandhin kuoltua komitea harkitsi rauhanpalkinnon myöntämistä postuumisti, mutta jätti sen lopulta kokonaan jakamatta.
Josif Stalin oli vuosina 1945 ja 1948 asetettu ehdolle Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi työstään toisen maailmansodan lopettamiseksi. Eräs ruotsalainen kansanedustaja asetti Adolf Hitlerin ehdolle rauhanpalkinnon saajaksi vuonna 1939. Hänen tarkoituksensa oli ilmeisesti satirisoida sitä kautta ruotsalaista poliittista keskustelua. Ehdotus peruttiin nopeasti.
Jane Addamsia ehdotettiin vuosien 1916 ja 1931 välillä Nobel-palkinnon saajaksi 91 kertaa, kunnes hän viimein sai Nobelin rauhanpalkinnon. Toisaalta Emily Greene Balch, Fridtjof Nansen ja Theodore Roosevelt saivat rauhanpalkintonsa heti ensimmäisenä ehdokkaanaolovuotenaan.
Ehdokkaita ja palkittuja > Suomalaiset palkitut

Suomalaisista Nobelin palkinnon on saanut kaikkiaan neljä yksittäistä henkilöä: Frans Emil Sillanpää kirjallisuudesta 1939, Artturi Ilmari Virtanen kemiasta 1945, Ragnar Granit lääketieteestä 1967 (tosin Ruotsin kansalaisena) ja Martti Ahtisaari rauhanpalkinnon 2008. Lisäksi Ruotsin keskuspankin talouspalkinto on myönnetty Bengt Holmströmille vuonna 2016, ja hänet luetaan joskus viidenneksi suomalaiseksi nobelistiksi.
Lisäksi kaikki YK:n rauhanturvaajana toimineet, suomalaiset mukaan lukien, palkittiin yhteisellä Nobelin rauhanpalkinnolla 1988. Rauhanpalkinto 2007 myönnettiin Hallitustenväliselle ilmastonmuutospaneelille, jonka työhön osallistunut suomalaistutkija Riitta Pipatti oli myös vastaanottamassa palkintoa.
Arvostelua

Nobel-palkinnot ovat usein herättäneet arvostelua. Eniten kiistoja ovat aiheuttaneet kirjallisuuden- ja rauhanpalkinnot ja vähiten fysiikan, kemian sekä fysiologian tai lääketieteen palkinnot. Kirjallisuuspalkinnon osalta kritiikkiä on ajoittain herättänyt se, että palkinnon on saanut suurelle yleisölle tuntematon kirjailija samalla kun on sivuutettu moni tunnetumpi nimi. Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin Winston Churchillin palkitseminen hänen muistelmistaan vuonna 1953 herätti epäilyjä valinnan poliittisista syistä. Rauhanpalkinnon kohdalla kiistat ovat usein perustuneet siihen, että palkittu on ollut ajankohtainen ja hyvin kiistanalainen poliittinen toimija. Palkitseminen on myös usein nostanut konflikteja maailman tietoisuuteen, jolloin niiden on saatettu nähdä olevan sekaantumista jonkin maan sisäisiin asioihin. Myös Norjan Nobel-komitean kokoonpanoa on joskus arvosteltu, sillä siinä on vain norjalaisia jäseniä.
Ruotsin keskuspankin taloustieteen palkintoa Alfred Nobelin muistoksi on kritisoitu ideologisesti motivoituneeksi ja epätieteelliseksi. Alfred Nobelin pojanpoika Peter Nobel on verrannut Ruotsin keskuspankkia käkeen, joka munii toisten pesiin.
Palkintokategoriat

Nobelin fysiikanpalkinto
Nobelin kemianpalkinto
Nobelin lääketieteen palkinto
Nobelin kirjallisuuspalkinto
Nobelin rauhanpalkinto
Ruotsin keskuspankin taloustieteen palkinto Alfred Nobelin muistoksi
Palkitut

Luettelo Nobel-palkinnon saajista
Luettelo suomalaisista Nobel-palkinnon saaneista
Kirjallisuutta

Källstrand, Gustav: Medaljens framsida: Nobelpriset i pressen 1897–1911.  Tukholma:  Carlssons, 2012.  ISBN 978-91-7331-531-9.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (englanniksi)
YLE Elävä arkisto – Nobelisteja kautta aikain
Alfred Nobel, jonka testamenttiin Nobel-palkinto perustuu
Norman Angellille 1933 annettu rauhantyön Nobelin palkintomitali
Albert Einsteinille 1922 annettu fysiikan Nobelin palkintodiplomi
Norjan Nobel-komitean kokoushuone Oslossa
Al Gore Tukholmassa vastaanottamassa Nobelin rauhanpalkintoa 2007
Paul Tisdale

Paul Tisdale
Paul Robert Tisdale (s. 14. tammikuuta 1973 Valletta, Malta) on Maltalla syntynyt englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Nykyisin Tisdale toimii Kakkosliigassa pelaavan Exeter City FC:n päävalmentajana. Oikeajalkainen Tisdale oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on 175 senttimetriä pitkä.
Tisdalen kasvattajaseura on Southampton FC, jota hän edusti vuodet 1991–1997. Hän pelasi seuran paidassa ainoat Valioliigaottelussa, joita kertyi 16 kappaletta. Hän teki myös yhden Valioliigamaalin. Käytyään lainalla Northampton Townissa ja Huddersfield Townissa Tisdale edusti kauden 1997–1998 Bristol Cityä. Hän pelasi kuitenkin suurimman osan kaudesta Exeter City FC:ssä käyden lainalla myös skotlantilaisessa Dundee Unitedissa. Vuonna 1998 Tisdale siirtyi ensimmäistä kertaa urallaan Britteinsaarten ulkopuolelle, Suomen Veikkausliigan Finnairin Palloilijoihin. Tisdale pelasi FinnPassa kauden aikana kahdeksan liigaottelua, ennen kuin siirtyi kreikkalaiseen Panionios FC:hen, jota hän edusti kauden 1998–1999, kunnes palasi takaisin Britteinsaarille ja Yeovil Towniin, jossa hän joutui lopettamaan uransa. Hän pelasi kuitenkin vielä yhden ottelun yli kymmenen vuoden pelaamattomuuden jälkeen vuonna 2011 manageroimansa Exeter City FC:n pelaajana.
Peliuransa jälkeen eli vuonna 2001 Tisdale siirtyi Team Bathin valmentajaksi. Alasarjoissa pelanneen joukkueen valmentajana Tisdale onnistui hyvin johdattaen joukkueen neljään sarjanousuun sekä FA Cupiin mukaan. Kesäkuussa 2006 Tisdale siirtyi Englannin konferenssissä pelanneen Exeter City FC:n valmentajaksi. Kauden 2007–2008 jälkeen Exeter palasi takaisin Kakkosliigaan ja seuraavan kauden jälkeen se nousi Ykkösliigaan. Vuonna 2012 seura kuitenkin putosi takaisin Kakkosliigaan, mutta se piti Tisdalen valmentajanaan. Nykyisin Tisdale on ollut toiseksi pisimpään saman joukkueen valmentajana Englannin neljällä korkeimmalla sarjatasolla ja häntä pidetään myös yhtenä Englannin lupaavimmista valmentajista.
Käännös suomeksi
Ora (kasvitiede)

Mustamarjaorapihlajan (Crataegus douglasii) ora.
Ora on kasvitieteessä kasvin piikki, joka on muodostunut oksasta tai lehdestä. Oria ovat esimerkiksi akaasioiden (Acacia) ja orapihlajien (Crataegus) piikit.
Street Fighter IV

| Street Fighter IV |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Capcom
Julkaisija:  Capcom
Jakelija:  Steam, Humble Store, App Store, Microsoft Store ja PlayStation Store
Tuottaja:  Yoshinori Ono
Suunnittelija:  Yoshinori Ono (tuottaja) Daigo Ikeno (hahmosuunnittelija)
Säveltäjä:  Hideyuki Fukasawa
Pelisarja:  Street Fighter
Pelimoottori:  MT Framework
Julkaistu:  KolikkopeliJP 18. heinäkuuta 2008 PlayStation 3, Xbox 360JP 12. helmikuuta 2009NA 17. helmikuuta 2009EU 20. helmikuuta 2009 WindowsJP 2. heinäkuuta 2009EU 3. heinäkuuta 2009NA 7. heinäkuuta 2009
Lajityyppi:  taistelupeli
Pelimuoto:  yksinpeli moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: B (12 vuotta tai vanhempi)  ESRB: Teini-ikäisille  PEGI 12  USK 12 
Alusta:  kolikkopeli PlayStation 3 Xbox 360 Windows
Jakelumuoto:  Blu-ray-levy, DVD ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Street Fighter IV on Capcomin kehittämä ja julkaisema japanilainen tappelupeli, joka ilmestyi vuonna 2008 kolikkopelinä ja vuonna 2009 sekä Windows-käyttöjärjestelmän PC-laitteille että PlayStation 3 - ja Xbox 360 -pelikonsoleille.Street Fighter IV oli maailmanlaajuinen myyntimenestys ja sai pelikriitikoilta positiivista palautetta.
Pelaaminen

Street Fighter IV:n pelimekaniikaltaan samanlainen kuin sarjan edellisissä peleissä. 1UP.comin peliarvostelija Stephen Klecknerin mukaan pelissä on Super Street Fighter II Turbon pelattavuus Street Fighter III 3rd Striken uudistuksilla. Pelissä on Street Fighter -sarjalle tyypillinen kuuden painikkeen ohjaustekniikka, joista kolme painiketta on erivahvuisille potkuille ja kolme erivahvuisille lyönneille. Pad-ohjaimen tatin heiluttaminen tiettyyn suuntaan ja samanaikainen tietyn näppäimen painaminen käynnistää pelaajahahmolta erikoishyökkäyksen. Pelimekaniikkaa uudistettu erittäin voimakkailla Ultra Combo -hyökkäyksillä, joiden onnistuessa kamera irtaantuu perinteistä, sivuttaisesta kuvakulmasta ja esittää pelaajalle dynaamisen, elokuvamaisen animaatiopätkän.
Graafisesti Street Fighter IV on yhdistelmä eri tekniikoita. Pelaajahahmoilla on kolmiulotteiset hahmomallit, joiden kasvonpiirteet on animoitu vaihtumaan hahmoon kohdistuvista hyökkäyksistä. Pelin kentät on kuitenkin kuvattu sivultapäin kaksiulotteisesti, vaikka tiettyjen hyökkäysten aikana kamerakulma vaihtuu korostamaan liikkeiden dramaattisuutta. Street Fighter IV:n graafinen suunnittelu on tehty tyylitetyllä cel-shading-grafiikalla korostamaan pelin sarjakuvamaista, värikästä ilmettä. Pelin grafiikassa on myös visuaalisia erikoistehosteita, jotka ovat japanilaista kalligrafiaa muistuttavia, mustemaisia läiskiä ja suhkeita. Pelin arcade-pelimuodon anime-tyyliset välinäytökset loi Studio 4°C, joka myös animoi Street Fighter IV Collector's Editionin lisäominaisuuksiin kuuluneen, 65-minuuttisen elokuvan Street Fighter IV: The Ties That Bind.
Pelaaminen > Super Street Fighter IV

Super Street Fighter IV on peliin vuonna 2010 julkaistu päivitysversio.
Pelaaminen > Ultra Street Fighter IV

Ultra Street Fighter IV on peliin vuonna 2014 julkaistu päivitysversio.
Hahmot

Street Fighter IV:n hahmokaarti koostuu yhteensä 25:stä eri hahmosta. Pelissä esiintyvät Street Fighterin hahmoista Gen, Ken, Sagat ja Ryu. Kaikki Street Fighter II:n esittelemät hahmot (Balrog, Blanka, Chun-Li, Dhalsim, E. Honda, Guile, M. Bison, Vega ja Zangief) ovat mukana Street Fighter IV:ssä. Super Street Fighter II:sta paluun tekevät Akuma, Cammy ja Fei-Long. Street Fighter II -sarjan hahmokaartista puuttuvat vain Dee-Jay ja T. Hawk, joiden on kuitenkin vahvistettu palaavan Super Street Fighter IV:ssa. Street Fighter Alpha -sarjasta esiintyvät Dan, Rose ja Sakura. Pelissä esiintyy kuusi uutta hahmoa: muistinmenetyksestä kärsivä ranskalainen vapaaottelija Abel; yhdysvaltalainen CIA-agentti Crimson Viper; meksikolainen vapaapainija El Fuerte; yhdysvaltalainen ylipainoinen motoristi Rufus; Ryun ja Ken Mastersin sensei Gouken; ja pelin pääkonna, asevalmistaja S.I.N.:n pääjohtaja Seth. Goukenin hahmo esiteltiin jo Street Fighter II: Ryu -mangassa, mutta Street Fighter IV on hänen ensiesiintymisensä pelattavana hahmona.
Pelin hahmoista Akuma, Cammy, Dan, Fei-Long, Gen, Gouken, Rose, Sakura ja Seth esiintyvät pelihahmoina vain konsoli- ja tietokoneversioissa. Akuma, Gouken ja loppuvastus Seth ovat salaisia hahmoja, joiden avaaminen vaatii pelaajalta tyypillistä vaativamman pelisuorituksen. Pelin anime-välinäytöksissä esiintyvät myös edellisten Street Fighter -pelien pelaajahahmoista Sagatin oppipoika Adon (Street Fighter ja Street Fighter Alpha), kuolleeksi julistettu Guilen paras ystävä Charlie (Street Fighter Alpha) sekä kiinalaiskaksoset Yun ja Yang (Street Fighter III). Sarjan vakituisista ei-pelaajahahmoista välinäytöksissä esiintyvät Ken Mastersin vaimo Eliza ja Cammy Whiten esimies eversti Keith Wolfman.
Hahmot > Ääninäyttelijät

| Hahmo | Ääninäyttelijä (japani) | Ääninäyttelijä (englanti) |
| --- | --- | --- |
|  Abel | Kenji Takahashi | Jason Liebrecht |
|  Akuma (Gouki Japanissa) | Taketora | Dave Mallow |
|  Balrog (M. Bison Japanissa) | Satoshi Tsurouka | Bob Carter |
|  Blanka | Yūji Ueda | Taliesin Jaffe |
|  Cammy | Miyuki Sawashiro | Caitlin Glass |
|  Chun-Li | Fumiko Orakasa | Laura Bailey |
|  Crimson Viper | Mie Sonozaki | Michelle Ruff |
|  Dan Hibiki | Toshiyuki Kusuda | Ted Sroka |
|  Dhalsim | Daisuke Egawa | Christopher Bevins |
|  Gen | Youhei Tadano | Michael Sorich |
|  Gouken | Tōru Ōkawa | Rod Clarke |
|  Guile | Hiroki Yasumoto | Travis Willingham |
|  Fei-Long | Yūichi Nakamura | Matthew Mercer |
|  El Fuerte | Daisuke Ono | J. B. Blanc |
|  E. Honda | Yoshikazu Nagano | Joe DiMucci |
|  Ken Masters | Yūji Kishi | Reuben Langdon |
|  M. Bison (Vega Japanissa) | Norio Wakamoto | Gerald C. Rivers |
|  Sagat | Daisuke Endou | Isaac C. Singleton Jr. |
|  Sakura Kasugano | Misato Fukuen | Brittney Harvey |
|  Rose | Akeno Watanabe | Gina Grad |
|  Rufus | Wataru Hatano | Chris Kent |
|  Ryu | Hiroki Takahashi | Kyle Hebert |
|  Seth | Akio Ōtsuka | Michael McConnohie |
|  Vega (Balrog Japanissa) | Junichi Suwabe | Doug Erholtz |
|  Zangief | Kenta Miyake | Anthony Landor |
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Metacritic: 94/100 (perustuu 61 arvosteluun) (PlayStation 3) 93/100 (perustuu 77 arvosteluun) (Xbox 360) 
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
1UP.com: A
Eurogamer: 10/10
GameSpot: 9.0/10
GameTrailers: 9.2/10
IGN: 9.3/10
Pelit: 92/100
Pelaaja: 8/10
X-Play: 5/5
Street Fighter IV oli arvostelumenestys: Metacriticin mukaan Playstation 3 -versio sai keskimäärin 94 pistettä ja Xbox 360 -versio 93 pistettä. Eurogamer, 1UP.com ja X-Play antoivat pelillä korkeimman mahdollisimman arvosanan. IGN:n arvostelussa kehuttiin pelimekaniikan syvällisyyttä ja tyyliteltyä grafiikkaa, mutta pelin anime-välinäytöksiä kritisoitiin heikkolaatuisesta animoinnista. Pelin loppuvastuksen Sethin vaikeustaso kuitenkin kirvoitti negatiivisia kommentteja: VideoGamer.comin arvostelussa hahmoa kutsuttiin "halpamaiseksi" ja Eurogamerin arvostelun mukaan hahmo on liian haastava vastus jopa helpoimmalla vaikeustasolla.
Capcomin mukaan konsoliversion ensimmäinen Japaniin varattu 86 000 kappaleen erä myytiin ensimmäisen vuorokauden aikana loppuun. Yhden viikon sisällä Street Fighter IV:n Pohjois-Amerikan julkaisusta peliä oli myyty kaksi miljoonaa kappaletta. 31. maaliskuuta 2009 mennessä peliä oli myyty maailmanlaajuisesti yhteensä 2,5 miljoonaa kappaletta.
Aiheesta muualla

Street Fighter IV MobyGamesissa (englanniksi)
Super Street Fighter IV MobyGamesissa (englanniksi)
Ultra Street Fighter IV MobyGamesissa (englanniksi)
Virallinen japaninkielinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Virallinen englanninkielinen sivusto (englanniksi)
Street Fighter
| --- | --- |
Videopelit:   Street Fighter  Street Fighter II Super Street Fighter II  Super Street Fighter II Turbo  Turbo HD Remix  Street Fighter Alpha Alpha 2  Alpha 3  Street Fighter III  Street Fighter IV Super Street Fighter IV  Ultra Street Fighter IV  Street Fighter V  Street Fighter 6 
Spin-off-pelit:   Street Fighter 2010  Street Fighter: The Movie  Street Fighter EX EX2  EX3  Super Puzzle Fighter II Turbo  Super Gem Fighter Mini Mix  Street Fighter Online: Mouse Generation 
Muut pelit:   X-Men vs. Street Fighter  Marvel Super Heroes vs. Street Fighter  Street Fighter X Tekken  Tekken X Street Fighter 
Hahmot:   Akuma  Balrog  Blanka  Cammy  Chun-Li  Dan  Dhalsim  E. Honda  Fei-Long  Guile  Ken  M. Bison  Ryu  Sagat  Sakura  T. Hawk  Vega  Zangief 
Elokuvat:   Street Fighter (1994)  Street Fighter: The Legend of Chun-Li (2009) 
Animaatioelokuvat:   Street Fighter II: The Animated Movie (1994)  Street Fighter Alpha: The Animation (1999)  Street Fighter Alpha: Generations (2005)  Street Fighter IV: The Ties That Bind (2009) 
Televisiosarjat:   Street Fighter II V (1995)  Street Fighter (1995–1997)  Street Fighter: Assassin's Fist (2014) 
Sarjakuvat:   Street Fighter II: Ryu  Street Fighter: Sakura Ganburu! 
Kuvassa Makoto ja Ryu
Otto Andersson (kansanedustaja)

| Otto Andersson |
| --- | --- |
 Andersson huhtikuussa 2024.
Kansanedustaja
 5.4.2023–  
Ryhmä/puolue:  Ruotsalainen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Uudenmaan vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 1983 (ikä 40–41)
Tiedot
Puolue:  RKP
Aiheesta muualla
ottoandersson.fi
Otto Andersson (s. 1983) on suomalainen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikko. Andersson on Loviisan kaupunginvaltuuston puheenjohtaja ja Itä-Uudenmaan hyvinvointialueen hallituksen jäsen. Hän on toiminut myös ministeri Anna-Maja Henrikssonin erityisavustajana.
Andersson valittiin eduskuntaan vuoden 2023 eduskuntavaaleissa. Hän on toiminut Ruotsalaisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana kesäkuusta 2023 alkaen. Maaliskuussa 2024 Andersson ilmoitti tavoittelevansa puolueen puheenjohtajuutta Henrikssonin luopuessa tehtävästä.
Aiheesta muualla

Kotisivut
Yle: Seuraa kansanedustajaasi: Otto Andersson (r.)
Paul Thomson

| Paul Thomson |
| --- | --- |
 Thomson elokuussa 2015
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. syyskuuta 1976 (ikä 48) Glasgow, Skotlanti
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2004–
Tyylilajit:  indie rock, taiderock, post-punk revival
Soittimet:  rummut, kitara, basso, koskettimet, laulu
Yhtyeet:  Franz Ferdinand
Levy-yhtiöt:  Domino Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Paul Roberth Jude Nester Thomson (s. 15. syyskuuta 1976 Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten indie rock-yhtye Franz Ferdinandin rumpalina. Vuonna 2009 hänet valittiin Dear Scotland -lehden yleisöäänestyksessä kaikkien aikojen parhaaksi skotlantilaiseksi rumpaliksi.
Operaatio Focus

Operaatio Focus tai Operaatio Moked (hepr. ‏מבצע מוקד‎, Mivtza Moked) oli Israelin tekemä ilmahyökkäys, joka aloitti kuuden päivän sodan 5. kesäkuuta 1967. Operaatiossa Israel iski arabimaiden lentokentille ja tuhosi suurimman osan niiden ilmavoimien lentokoneista sekä taistelukyvystä.
Tausta

Egyptin presidentti Gamal Abdel Nasser julisti sodan Israelia vastaan toukokuussa 1967. Hän muun muassa siirsi joukkojaan Siinain niemimaalle, karkotti YK:n rauhanturvaajat ja sulki Tiraninsalmen israelilaisilta aluksilta. Kiristyneestä tilanteesta huolimatta varsinaiset taistelut eivät kuitenkaan alkaneet. Israelissa valmistauduttiin taistelemaan maan olemassaolosta ylivoimaisia arabimaita vastaan ja Israelin puolustusvoimat asetettiin hälytystilaan.
Arabimaista suurimmat ilmavoimat oli sodan julistaneella Egyptillä. Israel näki ainoaksi selviytymiskeinokseen ennaltaestävän iskun Arabimaiden, erityisesti Egyptin ilmavoimia vastaan. Sellaista oli harjoiteltu jo vuosikymmen, joten valmistelut iskun toteuttamisesta voitiin aloittaa pikaisesti. Israelin tiedustelu oli kerännyt valtavasti tietoa arabien ilmavoimista, lentokoneista ja tukikohdista. Suunnitelma iskusta oli aikaisemmin Israelin ilmavoimien komentajana toimineelta Ezer Weizmanilta lähtöisin. Suunnitelman tärkein elementti oli iskeminen juuri oikealla hetkellä, jotta vahinko viholliselle olisi mahdollisimman suuri.
Aiheesta muualla

Israelin puolustusvoimien sivuilla
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tuhoutuneen Egyptin ilmavoimien MiG-19-hävittäjän perä museossa
Otto Al’Antila

Otto Al'Antila
Otto Urho Al’Antila (17. lokakuuta 1885 Ilmajoki – 13. heinäkuuta 1936 Seinäjoki) oli suomalainen näyttelijä, teatterijohtaja ja kirjailija.
Otto Al’Antilan isä oli maanviljelijä Juho Antila. Otto Al’Antila pääsi ylioppilaaksi Kokkolan yhteiskoulusta vuonna 1907 ja opiskeli jonkin aikaa Helsingin yliopistossa ja Teknillisessä korkeakoulussa. Hän toimi pari vuotta sanomalehtimiehenä ja maanviljelijänä kotitilallaan Ilmajoella, kunnes hän aloitti teatteriharrastuksen. Al’Antila aloitti näyttelijän uransa Tallinnan Estonia-teatterissa, ja Suomessa hän oli mukana muun muassa Hilma Rantasen ja Kaarle Halmeen kiertueilla. Al’Antila oli Jyväskylän teatterin johtajana vuosina 1918–1919 ja Oulun teatterin johtajana vuosina 1919–1922. Sen jälkeen hän oli muun muassa näyttelijänä Tampereen Teatterissa vuosina 1922–1923, Kotkan Näyttämön johtajana sekä näyttelijänä ja johtajana Kansan Näyttämöllä pariin eri otteeseen. Al’Antila tuli vuonna 1927 Viipurin Näyttämön palvelukseen ja toimi teatterin johtajana vuodesta 1928 alkaen. Kansan Näyttämön ohjaajana Al’Antila oli 1932–1933. Viimeksi Al’Antila oli Suomen Näyttämöiden Liiton sihteerinä ja toimiston hoitajana vuodesta 1931 alkaen.
Al’Antila toimi apulaisohjaajana ja näyttelijänä Erkki Karun ohjaamassa elokuvassa Roinilan talossa vuodelta 1935. Al’Antila näytteli sivuosia myös elokuvissa Pohjalaisia vuodelta 1925 ja Muurmanin pakolaiset vuodelta 1927.
Al’Antila kirjoitti sanat IKL:n versioon "Horst Wessel Liedistä" ("Luo lippujen"). Hän esiintyi IKL:n juhlissa ja kerhotilaisuuksissa ja laati puolueelle runoja ja taistelulauluja. Al’Antila kirjoitti myös Lakeus-lehteen nimimerkillä Kräätäri-Fapee.
Teoksia

Rannan isäntä : 2-näytöksinen näytelmä. Werner Söderström oy:n näytelmäsarja 55. WSOY 1919
IKLn laulukirja 1; toim. Otto Al'Antila ja Arvo Laitinen.      IKL, Kokkola 1934, lisäpainos 1935
Suomennoksia

Ludvig Herzer: Johan Strauss ja Erich Wolfgang Korngold: rakkauden laulu: kolminäytöksinen valssioperetti. Tampereen teatteri, Tampere 1937
Or Sasson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Or Sasson |  Or Sasson |  Or Sasson |  |
Maa:   Israel
Miesten judo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 2016 | yli 100 kg |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | sekajoukkue |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Hopeaa | Baku 2015 | yli 100 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kazan 2016 | yli 100 kg |  |
Or ”Ori” Sasson (hepr. ‏אור "אורי" ששון‎; s. 18. elokuuta 1990 Jerusalem) on israelilainen judoka ja olympiamitalisti.
Sasson saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 pronssia yli 100 kg:n painoluokassa. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Sasson oli mukana Israelin judojoukkueessa, joka voitti sekajoukkuekilpailun pronssia. Hän osallistui myös yli 100 kg:n sarjaan, jossa hän sijoittui yhdeksänneksi.
Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän saavutti yli 100 kg:n sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa georgialaiselle Adam Okruašvilille. Hän sai samassa painoluokassa hopeaa myös Kazanin EM-kilpailuissa 2016 hävittyään finaalissa Ranskan Teddy Rinerille. Hän on sijoittunut EM-kilpailuissa lisäksi alle 100 kg:n painoluokassa viidenneksi Budapestissa 2013 sekä yli 100-kiloisissa viidenneksi Lissabonissa 2021 ja seitsemänneksi Prahassa 2020.
Sasson on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa viisi turnausvoittoa sekä sijoittunut neljä kertaa toiseksi ja viisi kertaa kolmanneksi. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on neljä turnausvoittoa, yksi kakkossija ja viisi kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kahdeksan Israelin-mestaruutta. Hän voitti makkabiadeissa 2009 kultaa alle 100 kg:n sarjassa.