stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Legend II
300 kappaleen rajoitettu painos

The Covenant (Original Midi Programming - 1997)
New World Order (Original Mix - 1998)
The Whore of Babylon (Original Midi Programming - 1997)
Mark of the Beast (Original Midi Programming - 1997)
Antichrist II: The Balance of Power (Original Midi Programming - 1997)
World War III - The Final Conflict II (Original Midi Programming - 1997)
Behold a Pale Horse (Classical Mix - 1998)
The Martyrs Cry (Original Midi Programming - 1997)
The Promise (Original Midi Programming - 1997)
The Sixth Seal (Original Midi Programming - 1997)
War In Heaven - The Second Fall (Original Midi Programming - 1997)
New World Order 2007 (Extended Arrangement & Mix - 2007)
Singlet

Behold a Pale Horse (1998)
Aiheesta muualla

Legend II Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Legend II Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Kasper Sand Kjær

| Kasper Sand Kjær> Kansankäräjien jäsen |
| --- | --- |
 5. kesäkuuta 2019 –  
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. toukokuuta 1989 (ikä 35) Randers, Tanska
Kansalaisuus:  tanskalainen
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Kasper Sand Kjær (4. toukokuuta 1989 Randers, Tanska) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja kansankäräjien jäsen kesäkuusta 2019 lähtien. Kjær valittiin kansankäräjille Kööpenhaminan vaalipiiristä. Kjær on koulutukseltaan koulutustieteiden kandidaatti DPU:sta.
Kasper Stadaas

| Kasper Stadaas |
| --- | --- |
 Kasper Stadaas vuonna 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. helmikuuta 1994 (ikä 30)
Uran tiedot
Seura:  IL Heming
Laji:  maastohiihto
Maailmancup
Kaudet:  2016–
Paras sijoitus:  5.
 Tietolaatikko päivitetty 1. joulukuuta 2018 
Kasper Stadaas (s. 21. helmikuuta 1994) on norjalainen maastohiihtäjä, joka edustaa IL Hemingiä.
Maailmancupissa Stadaas hiihti ensimmäisen kerran 3. helmikuuta 2016 ollen 51:s perinteisen hiihtotavan sprintissä Drammenissa. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti oltuaan seitsemäs Lillehammerin perinteisen hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2017. Parhaimmillaan hän on sijoittunut viidenneksi Drammenin perinteisen hiihtotavan sprintissä maaliskuussa 2018.
Stadaas kilpaili Skandinavia Cupissa ensimmäisen kerran joulukuussa 2014. Parhaimmillaan hän on ollut kuudes Piteån perinteisen hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2018.
Tammikuussa 2013 Stadaas hiihti perinteisen hiihtotavan sprintin nuorten MM-kilpailuissa Liberecissä sijoittuen seitsemänneksi.
Norjan-mestaruuskilpailuissa Stadaas on ollut parhaimmillaan 13:s yhdistelmäkilpailussa Løtenissä 2013.
Keltahempot

| Keltahempot |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peipot Fringillidae
Suku::  Keltahempot  Serinus  Koch, 1816
Katso myös
   Keltahempot Wikispeciesissä   Keltahempot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keltahempot (Serinus) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Keltahempot elävät pääasiassa Afrikassa ja muutamat lajit myös Euroopassa ja Aasiassa. Ne ovat pieniä siemensyöjävarpuslintuja, joiden höyhenpuku on usein keltainen tai viiruinen. Kanarialintu eli kanarianhemppo on hyvin yleinen lemmikkilintu.
Keltahemppolajit

Luettelo perustuu BirdLife Suomen maailman lintujen suomenkieliseen nimistöön. Luokittelujen eroavuuksista johtuen lajisto voi olla erilainen eri lähteissä.
Afrikankeltahemppo Serinus flavivertex
Eritreanhemppo Serinus nigriceps
Harmaaniskahemppo Serinus canicollis
Kanarianhemppo Serinus canaria
Keltahemppo Serinus serinus
Kultahemppo Serinus pusillus
Mustahuppuhemppo Serinus alario
Syyrianhemppo Serinus syriacus
Linjalaiva (sodankäynti)

Linjalaiva HMS Victory vuonna 1884.
Linjalaiva oli purjelaivojen aikakaudesta ensimmäisen maailmansodan loppuun sotalaivatyyppi, joka meritaisteluissa oli taistelulinjoissa eli vastapuolen taistelulinjassa olevia aluksia ampuvissa pitkissä jonoissa. Purjelaivakaudella linjalaivoissa oli tykkejä kahdella tai kolmella, joskus jopa neljällä kannella. Tykkien määrä nousi 1600-luvun linjalaivojen 50 tykistä 1800-luvun alkupuolen alusten yli 100 tykkiin. Esimerkiksi HMS Victorylla oli 1805 Trafalgarin taistelussa 104 tykkiä.
Ranskan merivoimat otti 1850 palvelukseen ensimmäisen höyrylinjalaivansa, La Napoléonin, jossa oli purjeiden ohella höyrykone ja potkurit. Myös muut laivastot hankkivat puurunkoisia höyrylinjalaivoja, jotka 1860-luvulla korvattiin raudasta rakennetuilla sotalaivoilla. Linjalaivoja  nähtiin sotatoimissa vielä ensimmäisessä maailmansodassa, mutta tykkien kantaman kasvaessa linjataktiikkaa pidettiin vanhentuneena. Uusi taktiikkakin jäi lyhytaikaiseksi ilma-aseen saadessa toisessa maailmansodassa merkittävimmän roolin meritaisteluissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Linjalaiva (sodankäynti) Wikimedia Commonsissa
Laivastojen ja merivoimien pinta-alustyypit
Fregatti
Hävittäjä
Korvetti
linjalaiva
lentotukialus
miinalaiva
miinanraivaaja
ohjusvene
panssarilaiva
risteilijä
taisteluristeilijä
taistelulaiva
torpedovene
Karl Forsström

Karl Teodor Forsström (7. helmikuuta 1850 Förby, Särkisalo – 27. huhtikuuta 1912 Särkisalo) oli suomalainen merikapteeni, joka aloitti kalkkikiven teollisen jalostuksen Suomessa.
Forsströmin vanhemmat olivat Carl Enok Forsström (1829–1895) ja Gustava Erika Troberg (1827–1888). Hän oli naimisissa vuodesta 1872 Olivia Gustava Eklundin (1847–1922) kanssa.
Forsström osti vuonna 1873 Karlbergin maatilan Särkisalosta ja harjoitti maanviljelyn ohella maakauppaa ja meijeritoimintaa. Hän perusti vuonna 1881 Särkisalon Isoonluotoon Förbyn kalkkikivikaivoksen (Oy Karl Forsström Ab) ja kalkkitehtaan. Forsström harjoitti ensimmäisenä Suomessa teollista kalkinpolttoa. Hän perusti myös vuonna 1897 Lohjan Kalkkitehdas Oy:n jota johtamaan siirtyi hänen poikansa Petter Forsström. Kaivostoiminta Särkisalossa päättyi 2009.
Vuorineuvos Petter Forsströmin lisäksi Karl Forsströmin toinen poika oli Oy Karl Forsström Ab:n toimitusjohtaja, insinööri Bror Karl Fredrik Forsström (1874–1947).
Liberalismi (kansainvälinen politiikka)

Liberalismi on kansainvälisten suhteiden oppialan koulukunta, joka korostaa valtioiden välistä yhteistyötä ja voimapolitiikan sijaan arvoihin perustuvaa ulkopolitiikkaa.
Liberalismin historiallisten juurten on katsottu ulottuvan aina antiikkiin ja keskiaikaan asti. Sen merkittävimpänä oppi-isänä on pidetty Immanuel Kantia, jonka ohella sen varhaisiin edelläkävijöihin kuuluvat myös Abbé de Saint-Pierre ja Platon.
Idealismi

Idealismi on liberalismin varhainen muoto, joka kehittyi ensimmäisen maailmansodan jälkeen 1920- ja 1930-luvuilla. Sen nousu sai virikkeitä klassisista rauhansuunnitelmista, Kansainliiton perustamisesta sekä liberaalista kansainvälisestä taloudesta. Idealismia on pidetty kansainvälisten suhteiden tutkimuksen varhaisimpana vaiheena, mutta siitä ei kehittynyt teoreettisesti pitkälle edennyttä akateemista oppialaa eivätkä useimmat alan nykyiset tutkijat tunne sen edustajia tai heidän teoksiaan. Idealismin haastoi realismi 1930-luvun lopulta alkaen kansainvälisen tutkimuksen ns. "ensimmäisessä suuressa väittelyssä", ja sen vetovoima kärsi etenkin toisen maailmansodan vaikutuksesta.
Idealismin keskeisiä aihepiirejä olivat muun muassa kollektiivinen turvallisuus, kysymys maailmanhallituksesta sekä liberaalin kansainvälisen talouden ongelmat ja kehitysmahdollisuudet. Idealismin tavoitteena oli sellainen kansainvälinen järjestelmä, jossa valtaa pitäisi demokraattinen maailmanhallitus ja vallitsisi kaikille yhteinen laki. Kansainvälinen oikeus ja kansainväliset sopimukset nähtiin tärkeimpinä työkaluina tässä muutoksessa. Idealismi kuitenkin myös tunnusti voimapolitiikan ja kansainvälisen anarkian olemassaolon.
Suomessa Yrjö Ruudun klassikkoteoksen Nykyajan kansainvälinen politiikka (1934) on katsottu edustavan idealismia.
Uusliberalismi

Uusliberalismi eli liberaali institutionalismi tai neoliberalismi on liberalismin moderni versio, joka kehittyi 1980-luvulta alkaen. Uusliberalismi haastoi uusrealismin kansainvälisten suhteiden ns. "kolmannessa suuressa väittelyssä", mutta se pyrki pikemminkin korjaamaan uusrealismin koettuja puutteita sen omilla ehdoilla kuin täysin hylkäämään sen. Myöhemmin 1980- ja 1990-luvuilla uusliberalismi edelleen lähentyi uusrealismia ja pyrki vastaamaan niitä molempia arvosteleviin jälkipositivistisiin teorioihin, etenkin konstruktivismiin. Uusliberalismin tärkeimpiä edustajia ovat Robert Keohane ja Joseph Nye, joiden teosta Power and Interdependence (1977) on pidetty yhtenä vaikutusvaltaisimmista puheenvuoroista kansainvälisten suhteiden teoriassa ja tutkimuksessa.
Uusliberalismin keskiössä on kansainvälisen hallintajärjestelmän tutkimus, jonka taustalla on alueellisten ja globaalien ongelmien herättämät kysymykset. Toisin kuin uusrealismi, uusliberalismin mukaan kansainväliseen järjestelmään kuuluvat valtioiden lisäksi esimerkiksi kansainväliset järjestöt ja ylikansalliset yritykset eikä valtioiden yleinen voimatasapaino yksiselitteisesti määrittele kansainvälisen politiikan lopputulemia vaan kansainvälinen politiikka jakautuu useisiin eri aihealueisiin, joilla kullakin on omanlainen valta-asetelma. Uusliberalismin mukaan maailmanlaajuiset arvopäämäärät voidaan saavuttaa ja valtioiden keskinäistä kamppailua välttää kehittämällä kansainvälisiä instituutioita, joihin kuuluvat esimerkiksi kansainväliset järjestöt, normit, sopimukset ja regiimit. Kansainväliset instituutiot vaikuttavat valtioiden käyttäytymiseen kasvattamalla niiden välistä keskinäisriippuvuutta ja muuttamalla niiden käsitystä omasta edustaan.
Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilson oli idealismin merkittävä kannattaja
Kalamies (albumi)

| Kalamies Gettomasa |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 11. syyskuuta 2020
 Tyylilaji: hip hop, rap
 Levy-yhtiö: PME Records
Gettomasa muut julkaisut
| Diplomaatti 2019 | Kalamies 2020 | Vastustamaton 2022 |
Kalamies on jyväskyläläisen rap-artisti Gettomasan kolmas sooloalbumi. Albumin on julkaissut PME Records.
Albumin tyyli eroaa vahvasti Gettomasan muusta tuotannosta.[lähde? ] Levy on suurimmaksi osaksi RnB-vaikutteista. Levyn on tuottanut edellisen levyn tapaan suurimmaksi osaksi Ruuben ja MD$. Suurimalla osalla levyn kappaleista on mukana laulaja Lauri Haav.
Kappaleet

Houkutukset – 3.27
Flanellei – 3.24 (feat. Lauri Haav & SHRTY)
Kaksovine – 2.54
Isi – 2.39 (feat. Lauri Haav)
Hissukseen – 3.35 (feat. Lauri Haav)
Älä Puhu – 2.46 (feat. Lauri Haav & Kingfish)
Päivän Päätteeks – 3.13 (feat. Lauri Haav)
Pehmeellä Tatsil – 3.16 (feat. Lauri Haav) [bonustrack]
Biitit:

MD$: 1, 2, 3, 4, 5, 7
Ruuben: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8
Off & Out: 1, 2, 3, 7
Arvostelut

Soundi:
Kaminey

| Kaminey |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Vishal Bhardwaj
Käsikirjoittaja:  Vishal Bhardwaj Sabrina Dhawan Abhishek Chaubey Supratik Sen
Tuottaja:  Ronnie Screwvala
Säveltäjä:  Vishal Bhardwaj
Kuvaaja:  Tassaduq Hussain
Leikkaaja:  Meghna Manchanda Sen A. Sreekar Prasad
Pääosat:  Shahid Kapoor Priyanka Chopra
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  UTV Motion Pictures
Levittäjä:  UTV Motion Pictures Netflix
Ensi-ilta:  14. elokuuta 2009
Kesto:  134 min
Alkuperäiskieli:  hindi
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaminey (suom. ”Kusipää”) on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut intialainen rikosdraamaelokuva, jonka on ohjannut Vishal Bhardwaj. Pääosia näyttelevät Shahid Kapoor kaksoisroolissa ja Priyanka Chopra.
Elokuva sai ensi-iltansa 14. elokuuta 2009 ja sai ylistävän vastaanoton kriitikoilta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Shahid Kapoor  | … |  Charlie Sharma, Guddu Sharma   |
|  Priyanka Chopra  | … |  Sweety Shekhar Bhope   |
|  Amole Gupte  | … |  Sunil Shekhar Bhope (Bhope Bhau)   |
|  Deb Mukherjee  | … |  Mujeeb   |
|  Shiv Kumar Subramaniam  | … |  Lobo   |
|  Chandan Roy Sanyal  | … |  Mikhail   |
|  Shashank Shende  | … |  Ganesh   |
|  Tenzing Nima  | … |  Tashi   |
|  Hrishikesh Joshi  | … |  Lele   |
|  Rajatava Dutta  | … |  Shumon   |
|  Harish Khanna  | … |  Afghani   |
|  Carlos Paca  | … |  Cajetan   |
|  Eric Santos  | … |  Ragos   |
|  Vishal Bhonsle  | … |  Steve   |
|  Satyajit Sharma  | … |  Francis   |
|  Adil Hussain  | … |  Purseri   |
Soundtrack

Kaikki kappaleet säv. ja san. Gulzar.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Laulaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Dhan Te Nan” | Sukhwinder Singh, Vishal Dadlani | 4.41 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Fatak” | Sukhwinder Singh, Kailash Kher | 5.30 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ”Go Charlie Go” | Theme | 2.12 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ”Kaminey” | Vishal Bhardwaj | 5.58 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ”Raat Ke Dhai Baje” | Suresh Wadkar, Rekha Bhardwaj, Sunidhi Chauhan, Kunal Ganjawala | 4.31 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | ”Pehli Baar Mohabbat” | Mohit Chauhan | 5.20 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ”Dhan Te Nan (Remix)” | Sukhwinder Singh, Vishal Dadlani | 4.03 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | ”Raat Ke Dhai Baje (Remix)” | Suresh Wadkar, Rekha Bhardwaj, Sunidhi Chauhan, Kunal Ganjawala | 4.20 |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Kaminey Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kaminey AllMoviessa. (englanniksi)
Kari Ikonen

| Kari Ikonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. syyskuuta 1973 (ikä 51) Korpilahti
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Tyylilajit:  jazz, afro-pop, pop
Soittimet:  piano, moog, koskettimet
Yhtyeet:  Kari Ikonen Trio, Ikonostasis, Trio Toffa, Ajaton, Orchestra Nazionale della Luna, Tom Arthurs, Otto Donner, Mr. Fonebone, Karikko
Levy-yhtiöt:  Ozella Music, Fiasko Records, Eclipse, Texicalli
Aiheesta muualla
kariikonen.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kari Ikonen (s. 26. elokuuta 1973 Korpilahti) on suomalainen jazzmuusikko. Hän on toiminut pianistina, moogistina ja säveltäjänä. Ikonen sai Suomen Jazzliiton Yrjö-palkinnon vuonna 2013.
Kari Ikonen aloitti klassiset pianotunnit 5-vuotiaana, mutta rockbändissä rumpuja soittaneen isoveljen esimerkki ja fuusiojazz-levykokoelma saivat teini-ikäisen pianistin valitsemaan omaksi alueekseen kevyen musiikin ja erityisesti jazzmusiikin. Jyväskylän musiikkiopistossa Matti Laukkasen opetus ja harjoittelumahdollisuudet kiinnostivat Ikosta lukiovuosina jopa koulua enemmän, ja lukion jälkeen hän harjoitteli jo kokopäivätoimisesti pianonsoittoa.
Vuonna 1994 Ikonen muutti Helsinkiin opiskelemaan Sibelius-Akatemian jazzosastolle sävellystä ja pianonsoittoa mm. Jarmo Savolaisen johdolla. Kevätlukukauden 1996 Ikonen viettikin jo opiskelijavaihdossa Rotterdamin konservatoriossa. Sibelius-Akatemiassa pianisti oli pian kysytty jäsen moneen eri bändiin, ja pitkäikäisimmät kiinnitykset löytyivät 1990-luvun puolivälissä perustetuista Mr. Fonebonesta ja Quartet Coyotesta. Ikonen valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2001, pääaineenaan jazzsävellys.
Opiskeluvuosien jälkeen Ikonen johti lähes 15 vuotta omaa Karikko-yhtyettään ja toimi aktiivisesti mukana yhtyeissä Gnomus, Mia Simanaisen Ahava-yhtyeessä, Slo Motivessa sekä Markus Holkon kvartetissa. Ikonen on säveltänyt monien jazz-pienyhtyeiden lisäksi muun muassa European Saxophone Ensemble:lle, UMOlle, Kaartin Seitsikolle, Jyväskylä Big Bandille, Amiensin nuorisojousiorkesterille, Tanguedia Quintetille, Quinteto Otra Vez’lle ja Uusinta!-kamariyhtyeelle.
Ikonen on työskennellyt monien kansainvälisesti merkittävien muusikoiden ja yhtyeiden kanssa, kuten Louis Sclavis, Lee Konitz, Ingrid Jensen], Bob Moses, Stan Sultzman, Vincent Courtois], Mathias Eick, UMO, Juhani Aaltonen, Eero Koivistoinen ja Otto Donner. Ikosen soittoa ja/tai sävellyksiä on yli 40:llä levyllä. Soittamisen ja sävellystyön ohella Ikonen on toiminut opettajana Jyväskylän musiikkiopistossa 1993–1994, Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa 2007–2011 ja Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1998.
Noin vuodesta 2012 hän on ollut aktiivinen muun muassa yhtyeissä Kari Ikonen Trio, Trio Toffa, Quartet Ajaton, Jeff Denson Trio ja Orchestra Nazionale della Luna.
Ikonen on kehittänyt virityslaitteen nimeltä Maqiano, joka mahdollistaa mikrointervallien ja arabialaisten maqam-moodien soittamisen flyygelillä ja pystypianolla.
Ikosen puoliso on laulaja-säveltäjä Mia Simanainen, jonka kanssa hänellä on aikuinen poika.
Diskografia (valikoitu) > Johtajana

Wind, Frost & Radiation (Ozella Music 2018)
AJMiLIVE #14 (AJMiLIVE 2016)
Beauteous Tales And Offbeat Stories (Ozella Music 2015)
Bright (Ozella Music 2013)
Ikonostasis (Ozella, 2017)
Karikko (Fiasko Records 2001) Jazz-Emma 2001 palkinto
The Helsinki Suite (Eclipse Music 2011)
Oceanophonic (Texicalli Records 2008)
Diskografia (valikoitu) > Yhteistyöt / Muusikkona

Positive (Eclipse Music 2016)
Elixir (Ecplipse Music 2016)
Orchestra Nazionale Della Luna (Jazz Avatars 2017)
Ahava (Fiasko Records 2001)
Arrival (Eclipse Music 2012)
Gnomus Diagnosis (Fiasko Records 2007) Jazz-Emma-nominé!
Gnomus: 28 Août 2005 (Fiasko Records 2005)
Gnomus II (Fiasko Records 2004)
Gnomus (Fiasko Records 2000)
Transit (RockAdillo 2005)
Markus Holkko: From Circuits With Love (Texicalli 2010)
Markus Holkko Quartet: Being Here (Jupiter 2007) Jazz-Emma-prize!
Hit and Run (Texicalli 2007)
Mr Fonebone live featuring Ingrid Jensen (Texicalli 2001)
Mr Fonebone (Antti Rissanen 1997)
Otto Donner Free For All: Live at the Five Corners (TUM 2010)
TRJVK + voc. (Texicalli 2004)
Moisturizing (Texicalli 2000)
Diskografia (valikoitu) > Sävellyksiä levyillä

UMO Jazz Orchestra
Umo on Umo (UMO 2008)
Sauna Palaa (UMO 2005)
Quinteto ¡Otra Vez! & La Nueva Orquesta de Cuerdas (Otra Vez 2005)
Tunnustuksia / Palkinnot ja Ehdokkuudet

2000 Ikonen voitti ensimmäisen palkinnon orkesterisarjassa kansainvälisessä Jazz Composers Alliance/Julius Hemphill -sävellyskilpailussa (USA, 2000)
2001 Jazz-Emma vuoden parhaasta kotimaisesta jazzlevystä
2002 Elokuussa 2002 hän voitti Italiassa Sardinian Jazzorkesterin järjestämän ”Scrivere in Jazz” sävellyskilpailun
2007 Valtion Säveltaidetoimikunnan 1,5-vuotinen taiteilija-apuraha
2011 Teosto-palkintoehdokkaana Kari Ikonen & Karikko: The Helsinski Suite (2011)
2013 Koneen Säätiön 1-vuotinen apuraha
2017 Taiteen Edistämiskeskus: 5-vuotinen taiteilija-apuraha
Aiheesta muualla

Kari Ikonen-kotisivu
Kari Ikonen Jazz Finland:in kotisvulla
Kandidaatti (vuoden 2000 elokuva)

| Kandidaatti> The Contender |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rod Lurie
Käsikirjoittaja:  Rod Lurie
Tuottaja:   Stephanie Antosca  Willi Bär  Marc Frydman  James Spies  Douglas Urbanski  Steve Loglisci  Scott Shiffman 
Säveltäjä:  Larry Groupé
Kuvaaja:  Denis Maloney
Leikkaaja:  Michael Jablow
Pääosat:   Gary Oldman  Joan Allen  Jeff Bridges  Christian Slater 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Yhdistynyt kuningaskunta  Saksa  Ranska 
Tuotantoyhtiö:   Cinerenta  Cinecontender  BattleGround Productions  SE8 Group  Battlefield 
Levittäjä:  DreamWorks
Ensi-ilta:   2000-09-1010. syyskuuta 2000 (Kanada)  2000-10-1313. lokakuuta 2000 (Yhdysvallat)  2001-04-2020. huhtikuuta 2001 (Yhdistynyt kuningaskunta)  2001-05-022. toukokuuta 2001 (Ranska)  2002-06-2727. kesäkuuta 2002 (Saksa) 
Kesto:  126 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  20 miljoonaa dollaria
Tuotto:  22,3 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kandidaatti (engl. The Contender) on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Rod Lurien ohjaama ja käsikirjoittama poliittinen jännityselokuva, jonka pääosissa ovat Gary Oldman, Joan Allen, Jeff Bridges ja Christian Slater. Sivurooleissa ovat muun muassa Sam Elliott ja William Petersen. Kandidaatti kertoo senaattori Laine Hansonista, varapresidenttiehdokkaasta, jota yritetään mustamaalata paljastamalla ikäviä asioita hänen menneisyydestään. Joan Allen ja Jeff Bridges saivat roolisuorituksistaan Oscar-, SAG- ja Golden Globe -ehdokkuudet.
Juoni

Yhdysvaltain varapresidentti kuolee auto-onnettomuudessa, jonka jälkeen demokraattipresidentti Jackson Evans (Jeff Bridges) joutuu valita uusi varapresidentti virkaan. Hän nimittää virkaan kaikkien yllätykseksi naisen, pätevän senaattorin Laine Hansonin (Joan Allen), mikä herättää keskustelua. Republikaaninen kongressiedustaja Sheldon Runyon (Gary Oldman) nimitetään varapresidentin vahvistuksen tekevän lautakunnan johtoon. Lautakunnan tehtävänä on katsastaa ehdokkaan kelpoisuus kyseiseen virkaan. Presidentti Evans uskoo varapresidentin tenttaamisen olevan rutiinia, mutta vahvistustilaisuudet saavat kuitenkin radikaalin käänteen, kun julkisuuteen tulee tieto Hansonin värikkäästä seksuaalisesta menneisyydestä. Presidentti Evans pidättäytyy tarkkailijan asemaan haluten nähdä mihin suuntaan tilanne kehittyy ennen lopullista päätöstä. Alun perinkin toisen ehdokkaan kannalla oleva Runyon ei halua naista virkaan ja tekee nyt mitä tahansa, jotta saisi tuhottua Hansonin nousujohteisen poliittisen uran.
Tuotanto

Presidentti Jackson Evansin rooliin kaavailtiin ennen Jeff Bridgesin palkkaamista Paul Newmania ja Gregory Peckiä. Newman oli ensimmäinen vaihtoehto presidentin rooliin, mutta hän kieltäytyi siitä. Myös Peck kieltäytyi roolista, sillä hän piti itseään liian vanhana siihen.
Kandidaatin kuvaukset alkoivat 22. elokuuta 1999. Elokuvan kuvauspaikkoina olivat Santa Claritan kaupunki Kaliforniassa, Petersburgin ja Richmondin kaupungit Virginiassa, Baltimoren kaupunki Marylandissa ja Washingtonin kaupunki. Kandidaatin budjettina oli 20 miljoonaa dollaria. Elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen 11. lokakuuta 1999.
Julkaisu ja vastaanotto > Julkaisu

Kandidaatti sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla Kanadassa 10. syyskuuta 2000. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa Bostonin elokuvajuhlilla syyskuussa 2000, jonka jälkeen se sai maanlaajuisen teatteriensi-iltansa 13. lokakuuta 2000. Elokuvan muiden kotimaiden, Ison-Britannian, Ranskan ja Saksan, ensi-illat olivat 20. huhtikuuta 2001, 2. toukokuuta 2001 ja 27. kesäkuuta 2002. Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa, mutta Scanbox Entertainment Finland Oy julkaisi elokuvan myöhemmin videolle vuonna 2001 ja DVD:lle 2002. DreamWorks Pictures vastasi elokuvan levityksestä Yhdysvalloissa.
Vaikka Kandidaatille määriteltiin Yhdysvalloissa korkea ikäraja, se oli kuitenkin kohtalainen menestys lippuluukuilla; elokuva tuotti avausviikonloppunaan 1 516 elokuvateatterissa 5 363 900 dollaria. Kandidaatti tuotti yhteensä Yhdysvalloissa 17 872 723 dollaria ja ulkomailla 4 489 088 dollaria. Maailmanlaajuisesti elokuva tuotti yhteensä 22 361 811 dollarin lipputulot. DreamWorks Home Entertainment julkaisi Kandidaatin Yhdysvalloissa VHS:lle 27. helmikuuta 2001 ja DVD:lle 6. maaliskuuta 2001.
Julkaisu ja vastaanotto > Vastaanotto

Kandidaatti on saanut elokuvakriitikoilta myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 76% kriitikoista oli antanut Kandidaatille positiivisen arvosanan 6,7/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 129 arviointiin. 8 163 käyttäjästä 73% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,5/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 35 arvostelun perusteella elokuva on saanut 59 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 22 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,1/10. Internet Movie Databasen 20 485 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,0/10.
Vuonna 2008 Barack Obama kertoi Entertainment Weekly -aikakauslehdelle, että Jackson Evans on hänen suosikkinsa fiktiivisistä elokuvapresidenteistä.