stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cacine

| Cacine |
| --- | --- |
 Tombalin osa-alueet.
 Cacine
 Koordinaatit: 11°7′43″N, 15°1′10″W 
Valtio:  Guinea-Bissau
Alue:  Tombalin alue
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  osa-alue
Väkiluku (2009):  977 (kaupunki) 15 648 (osa-alue)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cacine on kaupunki sekä osa-alue eli sektori Tombalin alueella Guinea-Bissaussa. Se sijaitsee Cacinejoen rannalla 95 kilometriä Catiósta maanteitse kaakkoon. Kaupungissa on 977 ja osa-alueella 15 648 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Cacinen osa-alueen pinta-ala on 613,4 neliökilometriä. Kaupunkiväestön osuus on 6,2 %. Portugalin siirtomaa-aikana Cacine oli toisen luokan kauppapaikka, jota dominoivat libanonilaiset ja syyrialaiset kauppiaat.
Hietamäen rautatieasema

Hietamäen rautatieasema (lyh. Htm) on Mietoisten Ravean kylässä sijaitseva, Uudenkaupungin radan varressa sijaitseva lakkautettu rautatieasema.
Historia

Hietamäen rautatieasema on valmistunut vuonna 1924, yhtä aikaa koko Uudenkaupungin radan valmistumisen kanssa. 
Neljänkymmenen toimintavuoden jälkeen asema alennettiin seisakevaihteeksi 1.10.1963, jolloin myös lipunmyynti asemalla lopetettiin. Vuonna 1970 liikennepaikka muutettiin seisakkeeksi, jolloin myös tavaraliikenne asemalla loppui. Tämän jälkeen asema oli vuosia asuinkäytössä. Aseman tiloissa kokoontui myös paikallinen partiolippukunta.
Liikennepaikalla pysähtyi aseman sulkemisen jälkeenkin tarvittaessa osa rataosalla liikennöineistä henkilöjunista, aina vuonna 1990 tapahtuneeseen liikennepaikan lopulliseen lakkautukseen asti. Lakkautusta edeltävän viimeisen aikataulukauden aikana liikennepaikalla pysähtyi tarvittaessa ainoastaan yksi työläisliikenteeseen tarkoitettu junapari päivässä, juna 373 aamulla ja juna 378 iltapäivällä.
Asema sivurakennuksineen on ollut toukokuusta 2008 lähtien yksityisomistuksessa oltuaan useiden muiden lakkautettujen suomalaisten rautateiden liikennepaikkojen tavoin Senaatti-kiinteistöjen myyntilistalla. Ennen kauppaa huonoon kuntoon päässeen aseman tiloissa oli vuokralla paikallinen partiolippukunta.
Asema ja muut rakennukset

Mallipiirustusten mukaan tehdyn asemarakennuksen on suunnitellut rautatiehallituksen arkkitehti Jarl Ungern Aseman itäpäädyssä sijaitsi alun perin iso varasto ja lastauslaituri ja länsipäädyssä puolestaan oli puuvaja ja pienempi varasto. Kaksikerroksisen keskiosan alakerrassa sijaitsi yhdistetty porraskomero ja eteinen, niiden perässä lipunmyynti- ja odotussali sekä kaksi toimistohuonetta. Yläkerrassa sijaitsi alun perin asemamiehen keittiön ja kahden huoneen asunto. Tilaan on kuulunut myös noin viisi hehtaaria peltomaata asemamiehen viljeltäväksi. Asemarakennus on perustettu harkkoperustukselle, se on vuorattu pystyllä lomalaudoituksella ja sen ikkunat ovat ristipuitteiset. Asemarakennuksen lisäksi tontilla on myös suunnilleen samanikäiset kellari ja sauna. Alun perin tontilla sijaitsi myös vesitorni, josta höyryveturit ottivat vesitäydennystä. Torni kuitenkin purettiin vuonna 1987.
Asema ja muut rakennukset > Koppelin talo

Aseman kanssa samaan aikaan sen välittömään läheisyyteen rakennettiin myös Koppelin talo, jonka alakerrassa toimi kauppa ja kahvila aseman perustamisesta aina 1930-luvun lopulle asti. Nykyään myös Koppelin tila on kokonaan asuinkäytössä.
Aiheesta muualla

Kuvia Hietamäen rautatieasemasta Vaunut.org -sivustolla
Yksityisomistukseen siirtynyt Hietamäen asema talvella 2009.
Hietamäen aseman alakerran pohjakaava
Hiljaisuus soi h-mollissa

| Hiljaisuus soi h-mollissa> The Earth Hums In B Flat |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Mari Strachan
Kansitaiteilija:  Bruno Ehrs (kuva), cabinlondon.co.uk (suunnittelu)
Kieli:  englanti
Genre:  romaani
Kustantaja:  Canongate Books
Julkaistu:  2009
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  300
ISBN:  184767304X
Suomennos
Suomentaja:  Kirsi Ohrankämmen
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  338
ISBN:  978-951-23-5286-9
Sarja: Lupaus
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hiljaisuus soi h-mollissa (engl. The Earth Hums In B Flat) on walesilaisen Mari Strachanin vuonna 2009 ilmestynyt romaani. Teoksen on suomentanut Kirsi Ohrankämmen ja sen on julkaissut suomeksi Karisto esikoiskirjailijoita esittelevässä Lupaus-sarjassaan vuonna 2010.
Aiheesta muualla

Teoksesta kirjailijan kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Jenni Kinnunen: Lentäessä kaikki näyttää kauniimmalta[vanhentunut linkki]. Oulun ylioppilaslehti 9/2010.
Päivi Heikkilä-Halttunen: Perhe pitää yhtä. Lastenkirjahylly 2.1.2011.
Hilaenergia

Hilaenergia on se entalpian muutos, joka tapahtuu, kun yksi mooli kiinteää ioniyhdistettä muodostuu kaasumaisessa olomuodossa olevista ioneista. Hilaenergia on ioniyhdisteen stabiilisuuden mitta. Hilaenergian tunnuksena käytetään ΔE:tä tai ΔU:ta ja yksikkönä kJ/mol. Hilaenergian arvo on aina negatiivinen eli ioniyhdisteen muodostuminen kaasumaisista ioneista on eksoterminen reaktio. Mitä negatiivisempi on hilaenergian arvo, sitä stabiilimpi ioniyhdiste on. Hilaenergia vaikuttaa ioniyhdisteiden ominaisuuksiin: esimerkiksi mitä korkeampi hilaenergia ioniyhdisteellä on, sitä vaikeammin se on liuotettavissa. Kiinteillä molekyyliyhdisteillä puhutaan hilaenergian sijasta tavanomaisimmin sublimoitumisentalpiasta.
Hilaenergian määrittämiseen on kehitetty sekä teoreettisia malleja että selvitetty kokeellisesti Born–Haber-syklin avulla.
Hilaenergian määrittäminen teoreettisesti > Born–Landé-yhtälö

Yksi käytetyimmistä tavoista arvioida ioniyhdisteiden hilaenergian suuruutta on Born–Landé-yhtälö. Yhtälö antaa suhteellisen yhtäpitäviä tuloksia kokeellisesti määritettyjen hilaenergioiden arvojen kanssa. Yhtälö on nimetty Max Bornin ja Alfred Landén mukaan. Born–Landé-yhtälön muoto on:
missä
Born–Landé-yhtälöön on tehty useita tarkennuksia, jotka ottavat huomioon dipoli-dipoli-vuorovaikutuksia, dispersioenergian, nollapiste-energian ja ionien polarisoituvuuden. Yksi tarkennettu Born–Landé-yhtälön muoto on Born–Mayer-yhtälö, jossa Bornin eksponentti on korvattu kiteisen yhdisteen kokoonpuristuvuuden suhteella ionien väliseen etäisyyteen yhdisteessä.
Hilaenergian määrittäminen teoreettisesti > Kapustinskii-yhtälö

Born–Landé-yhtälön ongelmana on, että hilaenergian arvon määrittäminen vaatii aineen rakenteen ja hilatyypin tarkkaa tuntemista. Anatoli Fjodorovitš Kapustinskii esitteli vuonna 1956 nimeään kantavan yhtälön, jonka avulla hilaenergia voidaan määrittää. Kapustinskii-yhtälön avulla saadaan hilaenergiasta karkea arvio, joka voi poiketa huomattavastikin kokeellisesta arvosta. Kapustinskii-yhtälö on muotoa
missä
Antoine de la Mothe Cadillac

Antoine de la Mothe Cadillac
Antoine Laumet de la Mothe Cadillac (tai Lamothe-Cadillac, alun perin Antoine Laumet, 1658 Saint-Nicolas-de-la-Grave, Tarn-et-Garonne, Ranska –1730 Castelsarrasin, Tarn-et-Garonne, Ranska) oli ranskalainen sotilas, tutkimusmatkailija ja liikemies Pohjois-Amerikan Uudessa Ranskassa. Hän perusti nykyisen Michiganin alueella sijainneen Pontchartrainin linnoituksen yhteyteen siirtokunnan nimeltä Ville d’Etroit, josta alkoi kehittyä nykyinen Detroitin kaupunki.
Cadillac lähti sotilaana Ranskasta Amerikkaan 1683 ja eteni siellä Mackinacin vartioaseman päälliköksi 1694. Laajentaakseen ranskalaisten turkiskauppaa Pohjois-Amerikkaan hän hankki itselleen laajan maa-alueen uuden siirtokunnan perustamiseksi sadankunnan muun ranskalaissiirtolaisen kanssa. Myöhemmin Cadillac toimi Louisianan kuvernöörinä. Kun hän palasi takaisin Ranskaan, hänestä tuli Castelsarrasinin kuvernööri.
Antoine de la Mothe Cadillacin mukaan on nimetty General Motorsin loistoautomerkki Cadillac. Automerkin tunnuskuvio on muokattu Cadillacin nelikenttäisestä sukuvaakunasta.
Käännös suomeksi
Hessen

| Hessen |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Saksa
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Wiesbaden
 – suurin kaupunki:  Frankfurt
 – Pääministeri:  Boris Rhein (CDU)
Pinta-ala:  21 114,79 km²
Väkiluku:  6 293 154
 – väestötiheys:  287 as./km²
 
Hessen
Hessen on osavaltio keskisessä Saksassa. Osavaltion pääkaupunki on Wiesbaden ja suurin kaupunki Frankfurt. Se rajoittuu pohjoisessa Ala-Saksiin, idässä Thüringeniin, kaakossa Baijeriin, etelässä Baden-Württembergiin, lännessä Rheinland-Pfalziin ja luoteessa Nordrhein-Westfaleniin.
Historia ja politiikka > Hessenin vaiheet ja nimi

Nimeä Hessen on käytetty jo roomalaisaikana. 700-luvulta alkaen merovingiaikana ja karolingiaikana Hessen kuului frankkikuninkaiden alaisuuteen. Kaarle Suuri käytti Hessegau-nimistä aluetta tukikohtanaan sodassa sakseja vastaan. Vuoden 843 Verdunin rauhassa alue siirtyi kuningas Ludvig Saksalaisen omistukseen, mutta myöhemmin se siirtyi vielä joksikin aikaa frankkikuninkaille. Kristinusko levisi alueelle benediktiiniläisen järjestön kautta, kun se perusti luostarit Fuldaan ja Hersfeldiin. Valtiollisesti Saksa oli kuitenkin hajanainen, eivätkä sen pikkuvaltiot olleet pitkäikäisiä. Thüringenin maakreivin saatua alueen haltuunsa 1100-luvulla Hessenistä tuli osa Thüringenin maakreivikuntaa, kunnes se Thüringenin perimyssodan päätteeksi vuonna 1264 erotettiin Hessenin maakreivikunnaksi (saks. Landgrafschaft Hessen), jota hallitsi tästä alkaen Hessenin suku. Ylä-Hesseniä hallittiin Marburgista ja Ala-Hesseniä Kasselista. 1400-luvulla herttuakunta yhdisti itseensä muun muassa Giessenin ja osia Schmalkaldenista. Maakreivi Filip Jalomielisen kuoltua vuonna 1567 Hessen jaettiin neljään osaan hänen neljälle pojalleen, jolloin syntyivät Hessen-Kasselin, Hessen-Darmstadtin, Hessen-Rheinfelsin ja Hessen-Marburgin maakreivikunnat. Näistä Rheinfels ja Marburg jaettiin kahden muun kesken niitä hallinneiden sukuhaarojen sammuttua vuosina 1583 ja 1604. Lisäksi Hessen-Darmstadtista erotettiin vuonna 1622 Hessen-Homburgin maakreivikunta.
Hessen-Kasselin maakreivikunta oli vuosina 1730–1751 personaaliunionissa Ruotsin kanssa, kun maakreivi Fredrik I oli samanaikaisesti Ruotsin kuninkaana. Hessen-Kasselista tuli vuonna 1803 Hessenin vaaliruhtinaskunta, joka ainoana vaaliruhtinaskuntana säilytti tämän nimen myös vuonna 1806 tapahtuneen Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan lakkauttamisen jälkeen. Preussi valloitti sen vuoden 1866 sodassa ja se liitettiin Preussiin Hessen-Nassaun provinssina. Myös Hessen-Homburg liitettiin samana vuonna Preussiin sen hallitsijasuvun sammuttua. Hessen-Darmstadtista taas tuli vuonna 1806 Hessenin suurherttuakunta (Großherzogtum Hessen), minkä nimisenä se säilyi myös osana Saksan keisarikuntaa vuoden 1871 jälkeen. Hessenin suku syrjäytettiin lopulta valtaistuimelta Saksan marraskuun 1918 vallankumouksen yhteydessä, jolloin perustettiin Weimarin tasavallan osavaltiona toiminut Hessenin kansanvaltio (Volksstaat Hessen).
Historia ja politiikka > Hessenin maakreivejä eri aikoina

Tunnetuimpia Hessenin maakreivejä ovat olleet Ludvig I (k. 1458), joka oli ehdokkaana Saksan keisariksi 1440, ja Vilhelm II (k. 1509), keisari Maksimilian I:n läheinen tukimies. Vilhelmin poika Filip Jalomielinen toteutti Hessenissä uskonpuhdistuksen ja perusti vuonna 1527 Marburgin yliopiston (Philipps-Universität Marburg).
Hessen-Kasselin sukuhaaraan kuulunut Hessenin prinssi ja jalkaväenkenraali Friedrich Karl valittiin Suomen kuninkaaksi 9. lokakuuta 1918, mutta hän kieltäytyi tehtävästä 20. joulukuuta 1918 Saksan kärsittyä tappion maailmansodassa.
Historia ja politiikka > Hessenin osavaltio

Osavaltion perustivat miehitysviranomaiset Yhdysvaltain miehitysvyöhykkeelle toisen maailmansodan jälkeen 11. syyskuuta 1945 nimellä Suur-Hessen. Siihen kuuluivat entinen Hessenin kansanvaltion alue (Hessen-Darmstadt) sekä siihenastinen Preussin provinssi Hessen-Nassau.  Seuraavana vuonna etuliite Suur- pudotettiin nimestä osavaltion saadessa siviilihallinnon ja sen myötä perustuslain ensimmäisenä osavaltiona sodanjälkeisessä Saksassa. Koska perustuslaki pohjautuu pitkälti sotaa edeltäneeseen lainsäädäntöön, sallii se muun muassa kuolemantuomion, joskin vuonna 1949 säädetty korkeammassa asemassa oleva Saksan liittotasavallan perustuslaki Grundgesetz tekee tuomitsemisen käytännössä mahdottomaksi. Kuolemantuomion poistaminen Hessenin perustuslaista vaatisi kansanäänestyksen. Sitä ei ole katsottu tarpeelliseksi, koska kuolemantuomiota on mahdotonta toteuttaa. Osavaltion osittain miehitysvyöhykkeiden sanelemien rajojen muuttamisesta paremmin alueen historiallisia vastaaviksi on miehityksen päätyttyä keskusteltu satunnaisesti.lähde?
Hessenin maapäivävaalit pidettiin lokakuussa 2018. Puolueista CDU sai äänistä 27,0 % (2013-vaaleissa 38,3 %), SPD 19,8 % (2013-vaaleissa 30,7 %), vihreät myös 19,8 % (2013-vaaleissa 11,1 %), Vaihtoehto Saksalle -puolue 13,1 % (2013-vaaleissa 4,0 %), FDP 7,5 % (2013-vaaleissa 5,0 %), ja vasemmisto 1,1 % (2013-vaaleissa 5,2 %).
Talous

Pääosin Hessenissa sijaitseva Reinin-Mainin metropolialue on Saksan toiseksi suurin teollisuuskeskittymä Ruhrin alueen jälkeen. Raskasta teollisuutta, jonka suurin työnantaja on autonvalmistaja Opel tehtaillaan ja päämajallaan Rüsselsheimissa, hallitsee koneenrakentaminen ja kemianteollisuus. Teollisuuden lisäksi osavaltion taloudelle erityisen merkityksellinen on Frankfurtin finanssikeskus, jossa sijaitsevat paitsi EKP:n ja Saksan keskuspankin, myös useimpien merkittävien saksalaispankkien pääkonttorit ja maan pörssi. Suurelta osin vilkkaan pankkitoiminnan ruokkimana lukeutuu myös Frankfurt am Mainin lentoasema maailman suurimpiin, ja on siten myös osavaltion merkittävimpiä työllistäjiä.
Suurimmat kaupungit

| Kaupunki | Väkiluku  31> 12.2020 |
| --- | --- |
Frankfurt am Main: 764 104
Wiesbaden: 278 609
Kassel: 201 048
Darmstadt: 159 174
Offenbach: 130 892
Hanau: 97 137
Gießen: 90 131
Marburg: 76 401
Fulda: 67 980
Rüsselsheim: 65 972
Aluejako

Hessenin osavaltio on jaettu kolmeen hallintopiiriin (saks. Regierungsbezirk), 21:een piirikuntaan (saks. Landkreis), joihin kuuluu yhteensä 426 kaupunkia ja kuntaa, sekä viiteen piirivapaaseen kaupunkiin (saks. kreisfreie Stadt), eli piirikuntaan kuulumattomaan kaupunkiin.
Hallintopiirit: Darmstadt, Gießen, Kassel
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hessen Wikimedia Commonsissa
Osavaltion viralliset sivut
| n k  Saksan osavaltiot |
| --- | --- | --- |
| Osavaltiot |  Ala-Saksi  Baden-Württemberg  Baijeri  Brandenburg  Hessen  Mecklenburg-Etu-Pommeri  Nordrhein-Westfalen  Rheinland-Pfalz  Saarland  Saksi  Saksi-Anhalt  Schleswig-Holstein  Thüringen  |  |
| Kaupunkivaltiot |  Berliini  Bremen  Hampuri  |  |
| Entiset osavaltiot |  Baden  Württemberg-Baden  Württemberg-Hohenzollern  |  |
Hessenin suurherttuakunta Saksan keisarikunnan aikana.
Hildegard

| Hildegard |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  17. syyskuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Hildegerd, Hilde
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  muinaissaksalainen, taistelu + suoja
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hildegard on alkuperältään muinaissaksalainen naisen etunimi. Se on yhdistetty sanoista hiltja ja gard, jotka merkitsevät taistelua ja suojaa..
Suomessa nimi Hildegard on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1227 naiselle. Nimestä esiintyy myös harvinaisempi muoto Hildegerd, mutta se on annettu alle 20 henkilölle. Hildegardin ja myös Hildegerdin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 17. syyskuuta, joka on tunnetuimman tämän nimisen pyhimyksen, Hildegard Bingeniläisen kuolin- ja muistopäivä.
Tunnettuja Hildegardeja

Hildegard Behrens (1937–2009), saksalainen oopperalaulaja
Hildegard Bentele (s. 1976), saksalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Hildegard Bingeniläinen (1098–1179), saksalainen abbedissa, kirjailija, mystikko ja kirkkomusiikin säveltäjä
Hildegard Falck (s. 1949), saksalainen keskimatkojen juoksija ja olympiavoittaja
Hildegard Knef (1925–2002), saksalainen kirjailija, näyttelijä ja laulaja
Hildegard Lächert (1920–1995), saksalainen keskitysleirivartija
Hildegard Schrader (1910–1966), saksalainen uimari ja olympiavoittaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hildegard Wikimedia Commonsissa
Hiisijärvi

| Hiisijärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Ristijärvi 
Koordinaatit:  64°21′14″N, 28°37′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Hiekanjoki 
Järvinumero:  59.484.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  164,6 m  
Rantaviiva:  9,484 km  
Pinta-ala:  1,49543 km²  
Tilavuus:  0,0091679 km³  
Keskisyvyys:  6,13 m  
Suurin syvyys:  15,3 m  
Saaria:  2 
 fiHiisijärvi 
Hiisijärvi  on Oulujoen vesistöön kuuluva järvi Ristijärven kunnassa Kainuun maakunnassa. Hiisijärvi on osa Emäjoen, Oulujärven ja Oulujoen kautta Pohjanlahteen laskevia vesiä.
Järven historia

Jääkauden aikana jäätikkövirrat synnyttivät Kainuuseen useita vierekkäisiä harjulaaksoja. Jään sulaessa muodostuu esimerkiksi jäänalaisten sulamisvirtojen suulle pitkittäissoraharjuja ja sulamissuistoja, sandureita. Myös Hiisijärven harjujakso, Hiisijärven harju, on muinaisen jäätikkövirran synnyttämä. Harju sijaitsee Hiisijärven kylän eteläpuolella.
Mannerjään vetäytyessä länsiluoteeseen kehittyi laaja jään patoama järvisysteemi. Tunnetuin jääjärvistä oli Sotkamon jääjärvi, jossa laajimmillaan oli avointa järvenselkää 70 kilometriä. Jääjärvi jätti jälkeensä maastossa havaittavissa olevia merkkejä, kuten muinaisrantoja ja -törmiä sekä veteen kerrostuneita hienojakoisia sedimenttejä.
Tutkimuksissa on Hiisijärven alueen todettu olevan yksi Sotkamon jääjärven lahdista. Tämän vaiheen ansiosta Hiisijärven nykyisillä rannoilla on erittäin hienojakoista hiekkaa ja hietakerrostumia.
Hiisijärven hietikoiden hiekka on siis 9000 vuoden takaista jääjärvisedimenttiä, jääjärvihietaa, joka paljastui näkyviin veden alta vuoden 1761 vedenlaskussa.
Sotkamon jääjärven purkauduttua tuuli muokkasi maisemaa harjuvyöhykkeillä. Lentohiekkavallit kasaantuivat dyyneiksi, ja niin saivat alkunsa Hiisijärven alueen kasvuolosuhteiltaan kuivat jäkäläkankaat.
Järven historia > Järven laskun seurauksia

Tulvan jäljiltä järvenpohjaa paljastui 9800 hehtaaria maata. Kasvuolosuhteet olivat vaihtelevat. Osa paljastuneesta maasta oli moreenin päällä olevaa harjuhiekkaa, joka läpäisee hyvin vettä. Kuiville kasvupaikoille levittäytyi hitaasti kasvistoa. Nykyisin kasviton ala on noin 2 hehtaaria, ja sekin pysyy avoimena ihmisten toimenpiteiden avulla. Tämä Hiisijärven hiekkojen alue on pinta-alaltaan arviolta vain noin viidesosa siitä lumivalkoisesta hienojakoisesta hietikosta, mikä paikalla oli vielä 1900-luvun alussa. Jääjärvihietaisesta rannasta muodostui nähtävyys, mikä se on edelleen tänäkin päivänä.
Järvenkarkauksesta on tehty näytelmä, jota esitti Hiisijärvellä sijaitseva Jukolan taideyhteisö. Hiisijärven hiekoille on myös pystytetty muistomerkki vuonna 1962: luonnonkivi, johon on hakattu vuosiluku 1761, ja kiinnitetty tapauksesta kertova laatta.
HMS Hildur

| HMS Hildur |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Lindbergs varv
Laskettu vesille:  14. heinäkuuta 1871
Palveluskäyttöön:  23. toukokuuta 1872
Poistui palveluskäytöstä:  1919
Tekniset tiedot
Uppouma:  459 t
Pituus:  39,79 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,02 m
Syväys:  2,52 m
Koneteho:  133 hv
Nopeus:  7,6 solmua
Miehistöä:  42
Aseistus
Aseistus:  1 x 240 mm M/69 -kanuuna 1 x konekivääri
HMS Hildur oli alun perin saaristotykistölle (ruots. Kungliga Skärgårdsartilleriet) ja sen Ruotsin laivastoon liittämisen jälkeen vuodesta 1872 alkaen laivaston vuonna 1871 vesillelaskettu monitori. Ruotsissa alus luokiteltiin 3. luokan panssarilaivaksi (ruots. Pansarbåtar af 3:e klassen ja vuodesta 1895 alkaen ruots. 3:e klass pansarbåt).
Valmistus

Alus tilattiin Lindbergin telakalta ja se laskettiin vesille 14. heinäkuuta 1871. Alus otettiin palvelukseen 23. toukokuuta 1872.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1919.
Hilde

| Hilde |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Hilda
Nimen alkuperä:  mahdollisesti muinaisskandinaavinen sana hildr (’taistelu’), mutta voi olla myös lyhentymä muista nimistä 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hilde on naisen etunimi. Se on tanskalais-saksalainen muoto skandinaavisperäisestä Hilda-nimestä. Toisaalta Hilde voi olla myös lyhentymä Hilde-alkuisista tai hild-loppuisista nimistä, kuten Hildegardista tai Gunhildista.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Hilde on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä 177 naisella. 1800-luvulta lähtien nimen käyttö on ollut tasaisen jatkuvaa. Etunimitilaston tietojen perusteella Hilde-nimeä on annettu lapsille erityisesti 2010-luvulla.
Hildellä ei ole suomalaista, suomenruotsalaista eikä ortodoksista nimipäivää. Norjassa Hilden (ja Hildan) nimipäivä on 15. joulukuuta.
Tunnettuja Hildejä

Hilde Benjamin (1902–1989), saksalainen oikeustieteilijä ja poliitikko
Hilde Domin (1909–2006), saksalainen runoilija
Hildegard ”Hilde” Ephraim (1905–1940), natsivaltaa vastustanut saksalainen aktivisti
Hilde Fenne (s. 1993), norjalainen ampumahiihtäjä
Hilde Gerg (s. 1975), saksalainen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja
Hilde Güden (1917–1988), itävaltalainen oopperalaulaja
Hilde Hagerup (s. 1976), norjalainen kirjailija
Hilde Holger (1905–2001), itävaltalais-englantilainen tanssija, tanssinopettaja, koreografi ja terapeutti
Hilde Frafjord Johnson (s. 1963), norjalainen diplomaatti ja poliitikko
Hilde Konetzni (1905–1980), itävaltalainen oopperalaulaja
Hilde Kramer (s. 1960), norjalainen professori, kuvataiteilija ja lastenkirjailija
Hilde Lauer (s. 1943), romanialainen meloja ja olympiamitalisti
Hilde Levi (1909–2003), saksalais-tanskalainen fyysikko
Hilde Mangold (1898–1924), saksalainen biologi
Hilde Gjermundshaug Pedersen (s. 1964), norjalainen maastohiihtäjä ja olympiamitalisti
Hildegard ”Hilde” Schrader (1910–1966), saksalainen uimari ja olympiavoittaja
Hilde Zimmermann (1920–2002), itävaltalainen vastarintataistelija ja aktivisti
Hilde Zadek (1917–2019), saksalainen oopperalaulaja
Hilde Østbø (s. 1974), norjalainen käsipalloilija
Kuvitteellisia Hildejä

Hilde Holm, päähenkilö Veikko Itkosen elokuvassa Rakastin sinua, Hilde (1954)
Antonio de Cabezón

Antonio de Cabezón (1510 – 26. maaliskuuta 1566) oli espanjalainen säveltäjä ja urkuri. Hän oli lapsuudestaan asti sokea. Häneltä on säilynyt melko paljon musiikkia. Cabezón tunnetaan parhaiten säveltämiensä tientojen ansiosta. Cabezónin teokset kuuluvat varhaisimpien urkusoololle sävellettyjen joukkoon. Hän toimi kamarimuusikkona ja urkurina Kaarle V ja Filip II hovissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Antonio de Cabezón International Music Score Library Project (englanniksi)
Erin Cafaro

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Cafaro vuonna 2012 |  Cafaro vuonna 2012 |  Cafaro vuonna 2012 |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Soul 2008 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | München 2007 | nelonen i.p. |  |
|  Kultaa | Poznań 2009 | kaksikko i.p. |  |
|  Kultaa | Poznań 2009 | kahdeksikko |  |
|  Pronssia | Eton 2006 | nelonen i.p. |  |
|  Pronssia | Karapiro 2010 | kaksikko i.p. |  |
Erin Cafaro (s. 9. kesäkuuta 1983) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa olympiakultaa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. Hän voitti kolme maailmanmestaruutta: Münchenissä 2007 perämiehettömässä nelosessa sekä Poznańissa 2009 perämiehettömässä kaksikossa ja kahdeksikossa. Hän saavutti MM-pronssia perämiehettömässä nelosessa vuonna 2006 ja perämiehettömässä kaksikossa vuonna 2010.