stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Soini Nikkinen

Soini Nikkinen.
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Bern 1954 | keihäänheitto |  |
Soini Mikael Nikkinen (29. heinäkuuta 1923 Kiuruvesi – 2. kesäkuuta 2012 Nastola) oli suomalainen keihäänheittäjä.
Nikkinen saavutti keihäänheiton EM-pronssia Bernissä 1954 tuloksella 73,38 metriä. Olympiakisoissa hän sijoittui Lontoossa 1948 kahdenneksitoista (58,05 m) ja Helsingissä 1952 kahdeksanneksi (68,80 m.) Vuosina 1951–1956 Nikkinen oli kauden maailmantilastossa aina toisena tai kolmantena. Suomen mestaruuden hän voitti vuonna 1952. SM-hopeaa hän saavutti vuosina 1951, 1954, 1956 ja 1957, pronssille hän pääsi vuosina 1953, 1955 ja 1958.
Nikkinen teki Kuhmoisissa 24. kesäkuuta 1956 keihäänheiton maailmanennätyksen 83,56 m. Tulos kesti ennätyksenä vain kuusi päivää: 30. kesäkuuta puolalainen Janusz Sidło heitti Milanossa 83,66 m. Suomen ennätyksiä Nikkinen teki lisäksi kaksi: 79,60 m vuonna 1954 ja 79,64 m vuonna 1956.
Seuratasolla Nikkinen edusti uransa aikana Kiuruveden Terästä, Lahden Kalevaa, Lahden Sampoa ja Vuoksenniskan Vesaa.
Seitsemän elämää

| Seitsemän elämää> Seven Pounds |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gabriele Muccino
Käsikirjoittaja:  Grant Nieporte
Tuottaja:   Todd Black  Jason Blumenthal  James Lassiter  Will Smith  Steve Tisch 
Säveltäjä:  Angelo Milli
Kuvaaja:  Philippe Le Sourd
Leikkaaja:  Hughes Winborne
Pääosat:   Will Smith  Rosario Dawson  Woody Harrelson  Michael Ealy  Barry Pepper 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:  6. helmikuuta 2009
Kesto:  124 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seitsemän elämää (Seven Pounds) on Gabriel Muccinon ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva. Will Smith esittää elokuvan pääosassa miestä, joka pyrkii muuttamaan seitsemän ihmisen elämän. Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 19. joulukuuta 2008 ja Suomessa 6. helmikuuta 2009.
Juoni

Ben Thomas (Smith) päättää auttaa seitsemää henkilöä, mutta hänen keinonsa eivät ole mitenkään tavanomaiset. Ben muuttaa motelliin, jonne hän hankkii maailman tappavimman eläimen, meduusan. Hän haluaa pelastaa hyviä ihmisiä ja antaa heille muun muassa talon. Rakastuessaan naiseen, jolla on heikko sydän, hänen täytyy päättää, paljastaako salaisuutensa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Will Smith  | … |  Ben Thomas   |
|  Michael Ealy  | … |  Tim Thomas   |
|  Barry Pepper  | … |  Dan Morris   |
|  Rosario Dawson  | … |  Emily Posa   |
|  Woody Harrelson  | … |  Ezra Turner   |
|  Elpidia Carrillo  | … |  Connie Tepos   |
|  Judyann Elder  | … |  Holly   |
|  Bill Smitrovich  | … |  George   |
|  Quintin Kelly  | … |  Nicholas   |
|  Robinne Lee  | … |  Sarah Jenson   |
|  Madison Pettis  | … |  Connien tytär   |
Aiheesta muualla

Horila, Heidi: Seitsemän elämää Film-O-Holic.com.  6.2.2009. Viitattu 25.5.2021.
Seitsemän elämää Episodi.  6.2.2009. Viitattu 25.5.2021.
Paavo R: Seitsemän elämää (2008) Leffatykki.  6.2.2010. Viitattu 25.5.2021.
Seitsemän elämää, Seven Pounds Finnkino. Arkistoitu 25.5.2021. Viitattu 25.5.2021.
Sinoceratops

| Sinoceratops |
| --- | --- |
 Taiteilijan näkemys
 Myöhäisliitukausi 73–67 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  †Linnunlantioiset Ornithischia
Alalahko::  †Marginocephalia
Osalahko::  †Sarvinaamat Ceratopsia
Yläheimo::  †Ceratopsoidea
Heimo::  †Ceratopsidae
Alaheimo::  †Centrosaurinae
Suku::  †Sinoceratops  Xu et al., 2010
Laji::  zhuchengensis
Kaksiosainen nimi
 Sinoceratops zhuchengensis  Xu et al., 2010 
Katso myös
   Sinoceratops Wikispeciesissä   Sinoceratops Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinoceratops on sukupuuttoon kuollut sarvinaamoihin kuuluva dinosaurussuku, joka eli myöhäisellä liitukaudella. Se on ainoa tunnettu Aasiassa elänyt Ceratopsidae-heimon edustaja.
Ulkonäkö ja koko

Sinoceratops oli arviolta 5–7 metriä pitkä ja painoi noin kaksi tonnia. Sillä oli kuonossaan lyhyt sarvi, eikä sillä ollut sarvia silmien yläpuolella. Sinoceratopsin kauluksen takareunassa oli pieniä sarvia, jotka osoittivat ylöspäin.
Fossiilit

Sinoceraptops tunnetaan kahden osittaisen kallon perusteella. Holotyyppi (ZCDM V0010) löydettiin Shandongin maakunnasta Kiinasta vuonna 2008. Se koostui osittaisesta kallosta, jonka iäksi on arvioitu noin 73–67 miljoonaa vuotta. Paleontologi Xu Xing ja hänen kollegansa kuvasivat Sinoceratopsin vuonna 2010. Lajiepiteetti zhuchengensis juontuu löytöpaikasta, Zhuchengin kaupungista.
Ravinto

Sinoceraptops oli kasvinsyöjä, joka luultavasti söi matalaa kasvillisuutta.
Populaarikulttuurissa

Sinoceratops esiintyy elokuvassa Jurassic World: Kaatunut valtakunta.
Sinoceratops verrattuna aikuiseen ihmiseen
Sinoceratopsin luuranko
Sirmione

| Sirmione |
| --- | --- |
 Sirmionen linna.
 vaakuna
 Sirmione
 Koordinaatit: 45°29′N, 10°36′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Lombardia
Maakunta:  Brescia
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  26,25 km²
Korkeus:  65–103 m
Väkiluku:  8 137
 – Väestötiheys:  310 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sirmione on kunta Brescian maakunnassa Lombardian alueella Italiassa. Kunta sijaitsee Gardajärven etelärannalla olevalla kapealla niemellä.
Sirmione on ollut suosittu lomanviettopaikka jo roomalaisten ajoista. Kaupungin keskustassa on 1200-luvulla rakennettu linnoitus vallihautoineen.
Kuuluisuuksia Sirmionessa

Runoilija Catullus rakensi kesähuvilan Sirmioneen.
Vuonna 1920 Sirmionessa tapasivat ensimmäisen kerran kirjailijat James Joyce ja Ezra Pound.
Oopperalaulaja Maria Callas vietti kesänsä omistamassaan huvilassa Sirmionessa vuosina 1951-1959.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sirmione Wikimedia Commonsissa
Brescian maakunta
Acquafredda | Adro | Agnosine | Alfianello | Anfo | Angolo Terme | Artogne | Azzano Mella | Bagnolo Mella | Bagolino | Barbariga | Barghe | Bassano Bresciano | Bedizzole | Berlingo | Berzo Demo | Berzo Inferiore | Bienno | Bione | Borgo San Giacomo | Borgosatollo | Borno | Botticino | Bovegno | Bovezzo | Brandico | Braone | Breno | Brescia | Brione | Caino | Calcinato | Calvagese della Riviera | Calvisano | Capo di Ponte | Capovalle | Capriano del Colle | Capriolo | Carpenedolo | Castegnato | Castel Mella | Castelcovati | Castenedolo | Casto | Castrezzato | Cazzago San Martino | Cedegolo | Cellatica | Cerveno | Ceto | Cevo | Chiari | Cigole | Cimbergo | Cividate Camuno | Coccaglio | Collebeato | Collio | Cologne | Comezzano-Cizzago | Concesio | Corte Franca | Corteno Golgi | Corzano | Darfo Boario Terme | Dello | Desenzano del Garda | Edolo | Erbusco | Esine | Fiesse | Flero | Gambara | Gardone Riviera | Gardone Val Trompia | Gargnano | Gavardo | Ghedi | Gianico | Gottolengo | Gussago | Idro | Incudine | Irma | Iseo | Isorella | Lavenone | Leno | Limone sul Garda | Lodrino | Lograto | Lonato del Garda | Longhena | Losine | Lozio | Lumezzane | Maclodio | Magasa | Mairano | Malegno | Malonno | Manerba del Garda | Manerbio | Marcheno | Marmentino | Marone | Mazzano | Milzano | Moniga del Garda | Monno | Monte Isola | Monticelli Brusati | Montichiari | Montirone | Mura | Muscoline | Nave | Niardo | Nuvolento | Nuvolera | Odolo | Offlaga | Ome | Ono San Pietro | Orzinuovi | Orzivecchi | Ospitaletto | Ossimo | Padenghe sul Garda | Paderno Franciacorta | Paisco Loveno | Paitone | Palazzolo sull’Oglio | Paratico | Paspardo | Passirano | Pavone del Mella | Pertica Alta | Pertica Bassa | Pezzaze | Pian Camuno | Piancogno | Pisogne | Polaveno | Polpenazze del Garda | Pompiano | Poncarale | Ponte di Legno | Pontevico | Pontoglio | Pozzolengo | Pralboino | Preseglie | | Prevalle | Provaglio Val Sabbia | Provaglio d’Iseo | Puegnago sul Garda | Quinzano d’Oglio | Remedello | Rezzato | Roccafranca | Rodengo-Saiano | Roncadelle | Rovato | Roè Volciano | Rudiano | Sabbio Chiese | Sale Marasino | Salò | San Felice del Benaco | San Gervasio Bresciano | San Paolo | San Zeno Naviglio | Sarezzo | Saviore dell’Adamello | Sellero | Seniga | Serle | Sirmione | Soiano del Lago | Sonico | Sulzano | Tavernole sul Mella | Temù | Tignale | Torbole Casaglia | Toscolano-Maderno | Travagliato | Tremosine | Trenzano | Treviso Bresciano | Urago d’Oglio | Vallio Terme | Valvestino | Verolanuova | Verolavecchia | Vestone | Vezza d’Oglio | Villa Carcina | Villachiara | Villanuova sul Clisi | Vione | Visano | Vobarno | Zone
Shefa-Amr

| Shefa-Amr Shefaram |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin.
 vaakuna
 Shefa-Amr
 Koordinaatit: 32°48′20″N, 35°10′10″E 
Valtio:  Israel
Hallintoalue:  Pohjoinen
Väkiluku (2018):  41 558
 
 www.shefa-amr.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Shefa-Amr tai Shefaram (arab. شفا عمرو‎, Šafā ‘Amr, hepr. ‏שפרעם‎, Šfar‘am) on kaupunki Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Kaupungin asukkaat ovat pääosin arabeja. Heistä valtaosa on muslimeja ja vähemmistö kuuluu kristittyihin ja druuseihin. Vuoden 2018 lopussa kaupungin asukasluku oli 41 558.
Maantiede

Shefa-Amr sijaitsee Israelin pohjoisosassa Galilean alueella suurin piirtein Haifan ja Nasaretin välissä.
Historia

Vanhimmat historialliset maininnat Shefa-Amrista ovat peräisin Talmudista, jossa paikka mainitaan Hadrianuksen valtakauden yhteydessä. Myöhemmin ristiretkeläiset tunsivat paikan nimellä Le Safran. Alue kuului temppeliherroille ja siellä mainitaan olleen Pyhälle Jaakobille ja Johannekselle omistetut kaksi kirkkoa. Ristiretkeläisiltä paikan valtasi muslimihallitsija Saladin, joka käytti sitä vuonna 1191 tukikohtanaan alueella. Vuonna 1761 Galilean alueella vaikuttanut Zahir al-Amr teki siitä puolestaan oman pääkaupunkinsa. Hän antoi paikalle myös sen nykyisen arabiankielisen nimen Shefa-Amr.
Historiallisesti Shefa-Amrin keskustaa asuttivat kristityt, koillisosaa druusit ja pohjoisosaa muslimit. 1800-luvulla kaupunkiin muutti myös joitakin juutalaisia Pohjois-Afrikan alueelta. Viimeiset juutalaiset muuttivat kuitenkin muualle vuonna 1920. Israel miehitti kaupungin itsenäisyyssodan aikana kesäkuussa 1948. Osa paikallisista muslimeista pakeni kodeistaan, mutta heidän tilalleen muutti uusia asukkaita lähikylistä. Oma kuntansa Shefa-Amrista tuli vuonna 1987.
Talous

Nykyisin Shefa-Amr on oman alueensa kylien, kuten Sakhninin, I'billinin ja Tamran palveluiden ja kaupan keskus. Viikoittain kaupungissa järjestetään esimerkiksi markkinat. Myös monet alueen terveydenhuollon palveluista sijaitsevat Shefa-Amrissa. Palvelut ja kauppa on suurin eri talouden alojen työllistäjistä. Osa paikallisista harjoittaa myös maataloutta, tai käy töissä Haifassa.
Väestö

Shefa-Amrin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 41 558. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 30 300, vuonna 1961 7 225 ja vuonna 1948 3 412. Kaupungin asukkaat ovat pääasiassa Israelin arabeja. Vuonna 2002 heistä 57 % oli muslimeja, 27,5 % kristittyjä ja 14,5 % druuseja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shefa-Amr Wikimedia Commonsissa
Zahir al-Amrin linna.
Häiden viettoa vuoden 1930 paikkeilla.
Shades of...

| Shades of> .. Shape of Despair |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuu 1999 – tammikuu 2000, Hellhole studio
 Julkaistu: 2000
 Tyylilaji: funeral doom melodinen death metal
 Kesto: 56.53
 Levy-yhtiö: Spikefarm Records
Shape of Despairin muut julkaisut
|   | Shades of... 2000 | Angels of Distress 2001 |
Shades of... on suomalaisen doom metal -yhtyeen Shape of Despairin ensimmäinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2000 levymerkillä Spikefarm Records.
Kaikki kappaleet "Sylvan-Nightiä" lukuun ottamatta ovat uudelleen nauhoitettu yhtyeen julkaisemattomalta demolta Alone in the Mist.
Kappaleet

...In the Mist – 13.41
Woundheir – 10.43
Down Into the Stream – 8.19
Shadowed Dreams – 11.11
Sylvan-Night – 12.59
Kokoonpano

Nathalie Safrosskin – laulu
Toni Mäensivu – laulu
Jarno Salomaa – soolokitara, akustinen kitara, kosketinsoitin
Tomi Ullgrén – rytmikitara, basso
Samuel Ruotsalainen – rummut
Johanna Vakkuri – huilu
Antti Lindell – äänittäjä, miksaaja
Kaide Hinkkala – äänittäjä, miksaaja
Mika Jussila – masteroija
Jarno Salomaa, Michael Wüest – valokuvat
Janne Peltonen – kansitaide
Arvostelut

Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi Shades of... Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Shades of... discogs.com -sivustolla
Shape of Despair
| --- | --- |
Studioalbumit:   Shades of...  Angels of Distress  Illusion's Play  Monotony Fields  Return to the Void 
Kokoelmat:   Shape of Despair 
EP:t:   Written in My Scars
Sipurasaarenliituri

| Sipurasaarenliituri> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Heimo::  Oravat Sciuridae
Suku::  Nuolihäntäliiturit Hylopetes
Laji::  sipora
Kaksiosainen nimi
 Hylopetes sipora  Chasen, 1940 
Katso myös
   Sipurasaarenliituri Wikispeciesissä  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Sipurasaarenliituri (Hylopetes sipora) on Indonesian kuuluvalla Siporan saarella tavattava nuolihäntäliituri. Lajin ekologia tunnetaan huonosti. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on määritellyt sen erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Koko ja ulkonäkö

Sipurasaarenliiturien ruumiin pituus on noin 140 mm ja paino 89,2 g. Vatsapuoli on ruskeankeltainen tai ruskeanoranssi. Rinnalla on valkoinen laikku. Häntä on ruskeanmusta. Sen juuri on hieman vartta vaaleampi ja hännänpää on valkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Sipurasaarenliituria tavataan ainoastaan Indonesian Sumatran länsipuolella sijaitseviin Mentawaisaariin kuuluvalla Siporan saarella. Saarella on kokoa 845 km². Lajin elinympäristö käsittää pääasiassa aarniometsiä. Sen muusta ekologiasta tiedetään vain hyvin vähän.
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sipurasaarenliiturin erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Lajin kantojen uskotaan olevan laskussa, joskin niiden kokoa ei tunneta. Sipurasaarenliituria uhkaa sen elinympäristön häviäminen, kun metsiä hakataan puuteollisuuteen, polttopuuksi ja viljelymaan raivauksen takia.
Soinin Sisu

Seuran logo
Soinin Sisu eli SoSi on Soinissa toimiva urheilun yleisseura, joka on perustettu vuonna 1927 – tosin jo 1917 Soinin nuorisoseuraan liitettiin haarajaostona urheiluseura Sisu. Seuraan kuuluvat nykyisin pesäpallo-, yleisurheilu-, pyöräily- ja naisjaostot sekä yhteinen judo- ja painijaosto. Aiemmin SoSin toimintaan ovat kuuluneet myös voimistelu, hiihto, mäkihyppy ja alppihiihto.
Soinin Sisun Aulis Akonniemi sijoittui kuulantyönnössä kahdeksanneksi Helsingin MM-kilpailuissa 1983 ja yhdeksänneksi Los Angelesin olympialaisissa 1984. Suomen mestaruuden hän voitti 1983 ja 1984. Leena Leppäkangas sai korkeushypyn SM-pronssia 1980 ja 1985 – jälkimmäisellä kerralla hän edusti tosin Joensuun Katajaa. Merja Korpela saavutti pronssia 19-vuotiaiden EM-kilpailujen moukarinheitossa 1999 ja on sittemmin edustanut Suomea monissa aikuisten arvokilpailuissa, muun muassa Pekingin olympialaisissa 2008, sekä voittanut useita Suomen mestaruuksia. Jelena Jaakkola sai keihäänheiton SM-pronssia 2008.
Soinin Sisun nopeuslaskijoista ovat Suomen maajoukkueeseen kuuluneet ainakin Tero Hietala, Virve Mäkelä sekä Antti ja Piia Piipponen. He ovat saavuttaneet useita MM- ja SM-mitaleita. Pesäpallossa SoSi:n miesten joukkue on pelannut parhaimmillaan pari kautta Suomensarjassa 1990-luvun alussa.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Soili Keskinen

Soili Keskinen (s. 1949) on  emerita kasvatustieteen professori ja entinen  Turun yliopiston opettajankoulutuslaitoksen johtaja. Keskinen on koulutukseltaan psykologian tohtori ja työ- ja organisaatiopsykologian dosentti. Hänen tutkimuksensa ovat käsitelleet kasvatuspsykologiaa, työ- ja organisaatiopsykologiaa, päivähoidon ja koulun henkilöstön hyvinvointia, johtajuutta ja työyhteisökysymyksiä, sukupuolten välisiä eroja sekä alaistaitoja ja esimiestaitoja.
Koskinen on työskennellyt miehensä, professori Esko Keskisen kanssa myös Japanissa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2013.
Seven Tears

| Seven Tears Golden Earring |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1971 Phonogram Studio's Hilversum
 Julkaistu: elokuu 1971
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Fred Haayen
 Tyylilaji: hard rock, progressiivinen rock
 Kesto: 35.18
 Levy-yhtiö: Polydor Records
Golden Earringin muut julkaisut
| Golden Earring 1970 | Seven Tears 1971 | Together 1972 |
Seven Tears on hollantilaisen rockyhtye Golden Earringin albumi vuodelta 1971.
Kappaleet > A-puoli

Silver Ships – 5.40 (säv. Kooymans)
The Road Swallowed Her Name – 4.07 (säv. Kooymans)
Hope – 4.46 (säv. Gerritsen, Hay)
Don't Worry – 3.20 (säv. Hay)
Kappaleet > B-puoli

She Flies On Strange Wings – 7.22 (säv. Kooymans)
This Is The Other Side Of Life – 3.19 (säv. Kooymans)
You're Better Off Free – 6.44 (säv. Kooymans)
Kokoonpano

George Kooymans – kitara, laulu
Rinus Gerritsen – basso, urut, piano, syntetisaattori
Barry Hay – komppikitara, huilu, laulu
Cesar Zuiderwijk – rummut, lyömäsoittimet
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Seven Tears discogs.com -sivustolla
Simon Templar

Seura-lehti julkaisi Suomessa Pyhimys-sarjakuvaa. Piirtäjä Mike Roy.
Simon Templar eli Pyhimys on Leslie Charterisin romaanisarjan fiktiivinen brittiläinen seikkailijahahmo, joka esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1928 kirjassa Meet the Tiger. Charteris kirjoitti itse veijariromaanejaan vuoteen 1963 saakka, jonka jälkeen sarjaa jatkoivat haamukirjoittajat eli muut kirjailijat Leslie Charterisin nimellä. Kirjat kuuluvat salapoliisiromaanien luokkaan, koska tarinoissa sankari selvittää rikoksia.
Simon Templar tunnetaan nimellä The Saint eli Pyhimys, koska hänen nimikirjaimensa ovat ST, lyhenne englannin kielen sanasta saint, pyhimys. Templar käyttää itsestään joskus myös nimiä Sebastian Tombs, Sullivan Titwillow ja Sugarman Tracle. Pyhimyksen huumori on lajiltaan poikamaista. Hän jättää "rikospaikoilleen" kutsukorttinsa, jossa on tikkumainen pyhimyskehällä varustettu hahmo. Samaa logoa on käytetty näkyvästi sekä kirjasarjassa että 1960-luvun televisiosarjassa.
Kirjoissa puhutaan usein siitä, että Templar aloitti uransa rikollisena ja toimi etenkin murtovarkaana. Tarinoista ilmenee hänen hankkivan mukavaan elämään riittävät tulonsa "jumalattomilta" (engl. ungodly). Usein viitataan hänen keräämäänsä "kymmenykseen", jonka hän ottaa itselleen ennen kuin palauttaa loput rahoista oikealle omistajalle tai antaa pois. Nämä jumalattomat ovat tarinoiden tapahtumahetkellä lahjottuja poliitikkoja, sodan lietsojia ja muita alhaisia olentoja. Yksi Pyhimys-hahmon esikuvista onkin selvästi Robin Hood.
Historiikki

Pyhimyksen synty pohjautuu jo aikaisempiin Charterisin teoksiin. Eräässä vähän tunnetussa Charterisin kirjassa Daredevil on hyvin pyhimysmäinen hahmo, joka seikkailee yhdessä Scotland Yardin tarkastaja Claud Eustace Tealin kanssa. Teal oli Pyhimys-kirjojen vakituinen hahmo. Charteris kirjoitti monet aikaisemmat tarinansa uudelleen niin että vaihtoi päähenkilön Pyhimykseksi.
Claud Eustace Teal yritti toistuvasti saada Pyhimyksen vankilaan, mutta turhaan. Joissakin tarinoissa osaansa alistunut Teal ryhtyy jopa yhteistyöhön Pyhimyksen kanssa. Romuluinen ja vähän yksinkertainen Hoppy Uniatz toimi useasti Templarin apulaisena.
Charteris jätti Pyhimys-romaanien kirjoittamisen 1960-luvun alussa. Vuonna 1964 ilmestynyt Pyhimys Sisiliassa (The Saint in the Sun) oli tieteiskirjailija Harry Harrisonin kirjoittama.
Pyhimys esiintyi ensimmäisen kerran valkokankaalla RKO:n elokuvassa Pyhimys New Yorkissa (The Saint in New York, 1938), joka aloitti yhtiön Pyhimys-sarjan. Pyhimystä näyttelivät Louis Hayward, George Sanders ja Hugh Sinclair. Simon Templar on seikkaillut Suomessakin hyvin suositussa televisiosarjassa, jossa sankarin roolissa oli vuosina 1962–1969 Roger Moore. Val Kilmer näytteli pääosaa Pyhimys-elokuvassa vuonna 1997. Pyhimys oli suosittu hahmo myös radiokuunnelmissa, jossa häntä esitti mm. Vincent Price.
Pyhimyksellä oli myös oma strippi-sarjakuvansa vuodesta 1948. Leslie Charteris kirjoitti aluksi itse sarjakuvaa (hän oli jo aikaisemmin kirjoittanut Agentti X-9 -sarjakuvaa Dashiell Hammettin jälkeen). Sarjakuvaa piirsivät Mike Roy (1948–1951), John Spranger (1951–1959) ja Doug Wildey (1960–1961). Harry Harrison kirjoitti sarjaa Charterisin jälkeen, joka toimitti ja korjasi tekstin. Suomessa sarjakuvaa julkaistiin Seura-lehdessä (n:osta 1/1951). Pyhimys-sarjakuvalehti ilmestyi Suomessa 1970–1984. Lehden Pyhimys oli Roger Mooren näköinen. Piirtäjänä oli usein Martin Salvador.
Aiheesta muualla

Leslie Charteris' Simon Templar, alias The Saint
Mystery Greats: Time Line: The Saint
Teokset

Kerjäläisten kuningas (Mantere, 1948)
Naamioitu enkeli (Mantere, 1948)
Pyhimys naisen ritarina (Tammi, 1949)
Pyhimys saa kilpailijan (Tammi, 1949)
Pyhimys seuraa jälkiä (Tammi, 1949)
Pyhimys kohtaa tiikerin (Tammi, 1960)
Pyhimys astuu näyttämölle (Gummerus, 1964)
Pyhimys kohtaa kaunottaren (Gummerus, 1964)
Pyhimys leikkii tulella (Gummerus, 1964)
Pyhimys Miamissa (Gummerus, 1964)
Pyhimys New Yorkissa (Gummerus, 1964)
Pyhimys yli laidan (Gummerus, 1964)
Pyhimys ei palvo kuvia (Gummerus, 1965)
Pyhimys kutsuu teelle (Gummerus, 1965)
Pyhimys näkee unia (Gummerus, 1965)
Pyhimys on aina Pyhimys (Gummerus, 1965)
Pyhimys on kovaa valuuttaa (Gummerus, 1965)
Pyhimys maksaa veronsa (Gummerus, 1966)
Pyhimys Sisiliassa (Gummerus, 1966)
Pyhimyksen kolme naista (Gummerus, 1967)
Pyhimys pääsee asiaan (Gummerus, 1968)
Pyhimys pitää sanansa (Gummerus, 1970)
Seven Sins a Second

| Seven Sins a Second Sinamore |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2. marraskuuta 2007
 Tuottaja(t): Aleksanteri Kuosa
 Tyylilaji: goottirock
 Kesto: 43.40
 Levy-yhtiö: Napalm Records
Sinamoren muut julkaisut
| A New Day 2006 | Seven Sins a Second 2007 |   |
Seven Sins a Second on suomalaisen Sinamoren toinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi, joka julkaistiin 2. marraskuuta 2007.
Kappaleet

Outro – 1.11
Better Alone – 3.37
Silence So Loud – 4.23
Dressed in White – 4.44
Frozen Mile – 4.36
The Burning Frame – 4.00
Everything Ends – 5.52
Unbreakable Calm – 5.24
Far from a Dream – 4.49
Eyes of May – 5.04
Kokoonpano

Mikko Heikkilä – laulu, kitara
Tommi Muhli – kitara
Jarno Uski – basso
Miika Hostikka – rummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Tuomas Saukkonen – kosketinsoitin
Markus Lanki – laulu (murina, kappaleet 1 ja 8)
Riina Rinkinen – laulu
Tuomas Lehtonen – kontrabasso
Kokoonpano > Tuotanto

Aleksanteri Kuosa – tuottaja, miksaaja
Minerva Pappi – masteroija
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi Seven Sins a Second Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Soiniemi (Sysmä)

Soiniemi on kylä Sysmässä Päijät-Hämeen maakunnassa. Se sijaitsee niemellä Päijänteen itärannalla Judinsalonselän kohdalla. Kylän itäpuolitse kulkee seututie 612, jota pitkin pääsee pohjoiseen Luhangan kirkonkylään ja etelään Sysmän kirkonkylään.