stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jutta Riikonen

| Jutta Riikonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jutta Riikonen
Syntynyt: 25. helmikuuta 2000 (ikä 24)
Kansalaisuus:   Suomi
Lentopalloilija
Pituus:  179 cm
Nyk. joukkue:   LP Kangasala
Sarja:  Lentopallon Mestaruusliiga
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2016–:   LP Kangasala
Jutta Riikonen (s. 25. tammikuuta 2000) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa LP Kangasalaa.
Riikonen debytoi liigassa LP Kangasalan joukkueessa 16. lokakuuta 2016 LP Vampulaa vastaan.
Hänellä on LP Kangasalan kanssa sopimus voimassa vuoteen 2020.
Riikonen on pelipaikaltaan yleispelaaja ja hänen pituutensa on 179 cm.
Tilastot > Mestaruusliigan runkosarjassa

| Kausi | Seura | Ottelut | Pisteet | Ässät | Torjunnat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016-17 | LP Kangasala | 25 | 158 | 38 | 5 |
| 2017-18 | LP Kangasala | 24 | 225 | 41 | 9 |
| 2018-19 | LP Kangasala | 24 | 128 | 34 | 9 |
| 2019-20 | LP Kangasala |  |  |  |  |
Tilastot > Mestaruusliigan pudotuspelit

| Kausi | Seura | Ottelut | Pisteet | Ässät | Torjunnat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016-17 | LP Kangasala | 3 | 9 | 1 | 1 |
| 2017-18 | LP Kangasala | 8 | 51 | 13 | 2 |
| 2018-19 | LP Kangasala | 4 | 12 | 3 | 3 |
| 2019-20 | LP Kangasala |  |  |  |  |
Chaehoi Fatihou

Chaehoi Fatihou (s. 15. heinäkuuta 1971) on komorilainen entinen painonnostaja. Hän osallistui Ateenan olympialaisissa 2004 alle 85-kiloisten sarjaan, mutta joutui keskeyttämään kilpailun jäätyään tuloksetta tempauksessa.
Chae Ji-Hoon

| Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Miesten kaukalopikaluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Miesten kaukalopikaluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Miesten kaukalopikaluistelu. Olympialaiset  | Maa:   Etelä-Korea> Miesten kaukalopikaluistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lillehammer 1994 | 500 metriä |  |
|  Hopeaa | Lillehammer 1994 | 1000 metriä |  |
|  Hopeaa | Nagano 1998 | 5000 m:n viesti |  |
Chae Ji-Hoon (s. 5. maaliskuuta 1974) on eteläkorealainen entinen kaukalopikaluistelija ja olympiavoittaja. Hän voitti urallaan yhteensä kolme olympiamitalia, joista yksi on kultainen ja kaksi hopeisia. Lillehammerista 1994 Ji-Hoon voitti kultaa 500 metrin kilpailussa ja hopeaa 1000 metrillä. Naganossa 1998 hän voitti vielä hopeaa 5000 metrin viestissä.
Brätte

Pienoismalli siitä, miltä Brätte on saattanut näyttää.
Brätte oli nykyisen Vänersborgin kunnan alueella Vänernin rannalla Ruotsissa sijainnut kaupunki, joka perustettiin 1500-luvun lopulla. Sieltä Vänerniä pitkin laivattu Värmlannin rauta kuljetettiin maitse Trollhättanin eteläpuolelle, josta se jatkoi kulkuaan vesitse. Kun Vänersborg perustettiin 1644, Brätten asukkaiden käskettiin muuttaa sinne. Kaupungista on edelleen jäljellä rauniot.
Kuvia

Muistomerkki
Kaupungin raunioita
Bråstadin kirkko

| Bråstadin kirkko Bråstad kirke |
| --- | --- |

Sijainti:  Gjøvik, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Hamarin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1963
Suunnittelija:  Per Nordan
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  200
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bråstadin kirkko (norj. Bråstad kirke) on Gjøvikin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1963.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bråstadin kirkko Wikimedia Commonsissa
Jurvan baptistiseurakunta

| Jurvan baptistiseurakunta |
| --- | --- |
 Jurvan baptistiseurakunta syyskuussa 2023.
Suuntautuminen:  Baptismi
Kirkkokunta:  Suomen Baptistikirkko
Perustettu:  25. lokakuuta 1879
Seurakunnan johtaja:  Heimo Saarela
Pääkirkko:  Kauppatie 8 66300 Jurva
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jurvan baptistiseurakunnan sisäänkäynti.
Jurvan baptistiseurakunta on vuonna 1879 perustettu baptistiseurakunta Kurikan Jurvassa. Baptistiseurakunnalla on tilat Jurvan keskustassa. Seurakunnan johtajana toimii Heimo Saarela.
Jurvan baptistiseurakunta on vanhin yhä elossa oleva suomenkielinen baptistiseurakunta.
Historia

Baptismi saapui Jurvaan purmolaisen Henrik Naarsin ja kortesjärveläisen Anders Lilloisin toimesta vuonna 1878. Naars kastoi muutamia ihmisiä Jurvassa ja myöhemmin seuraavana vuonna paikkakunnalle perustettiin baptistiseurakunta. Jurvan seurakuntaan liittyi aluksi 12 henkilöä ja ensimmäinen kastetilaisuus järjestettiin lokakuun alussa 1879 Koskimäen luomassa. Seurakunnan perustajajäseniä olivat muun muassa Aleksanteri Peltola, Mikael Viitala ja Jaakko Peura.
Seurakunnan perustava kokous pidettiin Matti Nostajan kodissa 25. lokakuuta 1879. Seurakunnan johtajaksi valittiin Jaakko Puskala. Vuonna 1884 Jurvan seurakunta liitettiin Vaasan piirijärjestöön kun työ kärsi saarnaajien puutteesta. Vuonna 1889 Jurvassa alkoi ensimmäinen herätys naisevankelista Edla Frestadiuksen vieraillessa paikkakunnalla. Tämän herätyksen yhteydessä kastettiin yli 30 ihmistä.
Vuonna 1895 Jurvan seurakunta haki senaatilta oikeutta toimia laillisena seurakuntana ja Veikko Palomaa laati anomuksena. Senaatti hyväksyi anomuksen, jolloin seurakunnalle oli valittava johtaja. Seurakunnan johtajaksi ja saarnaajaksi valittiin Jaakko Nostaja. Seurakunta päätti pitää myös koulua vähintään kuukauden ajan joka talvi. 1900-luvulle tultaessa seurakunnan toiminta oli hiljentynyt maailmansodan loppuun saakka. Nostajan ja Palomaan kiistan seurauksena Nostaja lopetti työyhteyden baptistien kanssa. Nostajan seuraajaksi tuli ruotsinkielinen Johan Liljestrand.
Vuonna 1910 seurakunnan toiminta alkoi hiljalleen nousta Amerikasta takaisin palanneiden vapaakirkollisten saarnaajien vanavedessä. Erityisesti Niemenkylässä toiminta virkosi. Seurakunnan johtajina mainitaan tulolta ajalta Matti ja Jaakko Nurmela. Matti Nurmela kirjoitti seurakunnan viestejä lehteen ja valittiin seurakunnan opettajaksi 1916. Jurvasta käsin pidettiin kokouksia myös Kauhajoella, jossa oli jo pitkään ollut muutamia baptisteja. Jurvalaiset rakensivat oman rukoushuoneen, joka vihittiin käyttöön 2. syyskuuta 1917.
Vuonna 1923 seurakunnan tilaisuuksiin osallistui paljon ihmisiä ja tilaisuuksia järjestettiin myös Teuvalla ja Kurikassa. Vuonna 1921 Jurvaan perustettiin Suomen ensimmäinen vapaa hautausmaa.
Historia > Toisen maailmansodan jälkeen

1950-luvulle tultaessa Baptistiseurakunta oli noussut noin 500 jäsenen paikkeille. Seurakunnan jäseniä asui tuolloin pääasiallisesti Koskimäen ja Niemen kylissä. Vuonna 1969 juhlittiin vanhimman elossa olevan baptistiseurakunnan 90-vuotisjuhlia. Juhlaa vietettiin 22. kesäkuuta 1969 yhdyskunnan kesäjuhlien yhteydessä, jotka pidettiin paikkakunnalla. Juhlia varten vuokrattu 500 hengen sali oli monissa kokouksissa täysi. Seurakunnan johtajana toimi tuolloin Arvo Liimakka.
Seurakunnan johtajat

1879–1884: Jaakko Puskala
1895–1901: Jaakko Nostaja
Sijainen: Johan Liljestrand
1910–1913: Sameli Nurmela
1913–1940: Matti Nurmela
Arvo Liimakka
Aiheesta muualla

Seurakunnan YouTube-kanava
Jormakka

Jormakka voi tarkoittaa:
Juho Jormakka (1862–1932), talousjohtaja, maanviljelijä, valtiopäivämies ja herastuomari
Kaarlo Jormakka (s. 1988), jääkiekkoilija
Kari Jormakka (1959–2013), arkkitehti
Pekka Jormakka (s. 1990), jääkiekkoilija, Kaarlo Jormakan veli
Tuomo Jormakka (1953–2021), jääkiekkopuolustaja
Tuomo Jormakka (s. 1980), jääkiekkohyökkääjä, Kaarlo Jormakan veli
Väinö Jormakka (1926–2001), yritysjohtaja, kauppaneuvos.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jormakka”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Bruno Sojka

Bruno Sojka vuonna 1935.
Bruno Sojka (1909 – 30. tammikuuta 1951) oli tšekkoslovakialainen kilpa-ajaja. Sojkan ensimmäinen merkittävä saavutus oli toinen sija vuoden 1934 Grand Prix des Frontièresissä. Sojka ajoi kisassa Bugatti T51A -autolla.
Sojka menestyi parhaiten Tšekkoslovakian Grand Prix’ssa, joka ajettiin Masaryk Circuitissa. Hän sijoittui kilpailussa toiseksi vuonna 1933 ja kolmanneksi vuosina 1931, 1932, 1934 ja 1935.
Sojka ajoi vuodesta 1949 Tatra F2 -autoa. Hän kuoli vuonna 1951 Ecco-Homo-kilpailun harjoituksissa. Silloin hän ajoi Tatran T602-autoa.
Corridos de Muerte

| Corridos de Muerte Asesino |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: marraskuu 2002
 Tuottaja(t): Asesino
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 36.59
 Levy-yhtiö: Kool Arrow
Asesinon muut julkaisut
|   | Corridos de Muerte 2002 | Cristo Satánico 2006 |
Corridos de Muerte on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Asesinon ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2002.
Kappaleet

Asesino – 2.21
Rey de la Selva – 2.39
Despedazando Muertos – 2.47
Sequestro Nuestro – 3.14
Amor Marrano – 2.46
Luchador Violador – 1.52
El Patron Mando – 2.03
Cyko Maton – 2.28
Carnicero – 2.41
Chota Sucia – 2.42
Donde Esta Mi Corte – 2.19
La Ejecucion – 4.42
Corrido del Asesino – 4.13
Kokoonpano

Asesino (Dino Cazares) – kitara
Maldito X (Tony Campos) – laulu, bassokitara
Greñudo (Raymond Herrera) – rummut
Aiheesta muualla

Corridos de Muerte Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Corridos de Muerte Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Bruno Soares

| Bruno Soares |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1982 (ikä 42)
Kansalaisuus:   Brasilia
Tennispelaaja
Pituus:  180 cm
Paino:  77 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2001–
Palkintorahat:  6 948 824 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  221. (22.3.2004)
Voitot/tappiot:  2–0
Nelinpeli
Paras sijoitus:  3. (7.10.2013)
Turnausvoittoja:  22
Voitot/tappiot:  545–324
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  voitto (2016)
Ranskan avoimet:  välierät (2008, 2013)
Wimbledon:  puolivälierät (2009, 2014, 2015)
Yhdysvaltain avoimet:  loppuottelu (2013)
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Bruno Soares (s. 27. helmikuuta 1982 Belo Horizonte) on brasilialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla nelinpelissä kolmanneksi ja kaksinpelissä sijalle 221. Nelinpelissä hän on voittanut uransa aikana 22 ATP-turnausta. Ensimmäisen Grand Slam -turnausvoittonsa hän saavutti Australian avoimissa 2016.
Jyväskylän Saukot

| Jyväskylän Saukot |
| --- | --- |
Perustettu:  1946
Entiset nimet:  Jyväskylän Työväen Uimarit ry
Paikkakunta:  Jyväskylä
Lajit:  Vesipallo
Kotisivu:  https://saukot.sporttisaitti.com/
Jyväskylän Saukot on keväällä 1946 perustettu jyväskyläläinen vesipalloseura. Seura perustettiin, koska haluttiin edistää työväen uintiharrastusta. Ensimmäiset vuodet nimi oli Jyväskylän Työväen Uimarit ry, kunnes nimi muutettiin 1949 Jyväskylän Saukot ry:ksi.
Aiheesta muualla

Jyväskylän Saukot Facebookissa
Jyväskylän Saukot Instagramissa
Cardiff City Stadium

| Cardiff City Stadium |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Cardiff, Wales
Avattu:  22. heinäkuuta 2009
Laajennettu:  Heinäkuu 2014
Omistaja:  Cardiff City
Kenttä:  luonnonnurmi
Kustannukset:  £48 miljoonaa
Arkkitehti:  Arup Associates
Käyttäjät
 Cardiff City Walesin maajoukkue 
Katsojakapasiteetti
 33 280 
Kentän mitat
 105 x 68 metriä 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Cardiff City Stadium on jalkapallostadion Cardiffissa, Walesissä. Stadion avattiin käyttöön 22. heinäkuuta 2009 ja sen nykyinen yleisökapasiteetti on 33 280. Se toimii jalkapalloseura Cardiff Cityn sekä Walesin jalkapallomaajoukkueen kotikenttänä.
Cardiff City Stadium on Walesin toiseksi suurin stadion Millennium Stadiumin ollessa suurin.
Historia > Rakentaminen ja aukeaminen

Huhtikuussa 2004 Cardiffin kaupunginvaltuusto hyväksyi suunnitelman rakennusprojektin ensimmäisestä vaiheesta, joka sisälsi 30 000 katsojan kapasiteetin sekä uuden yleisurheilukentän rakentamisen.
Maanraivaustyöt stadionia varten aloitettiin helmikuussa 2007. Maaliskuussa 2007 päätettiin vähentää tulevan stadionin kapasiteettiä 30 000 katsojasta 25 000 katsojaan vähentämällä valtaosa toisen kategorian istumapaikoista, jotta rakennuskustannukset minimoitaisiin. Samalla pidätettiin kuitenkin mahdollisuus nostaa kapasiteetti 30 000 katsojaan.
Stadion valmistui toukokuussa 2009. Stadion avattiin virallisesti heinäkuussa 2009 Cardiff Cityn ja Celtic FC:n välisessä harjoitusottelussa, joka päättyi 0-0. Walesin jalkapallomaajoukkue pelasi stadionilla ensimmäisen kerran marraskuussa Skotlantia vastaan ottelussa, jonka Wales voitti 3-0.
Historia > Laajennus

Kesäkuussa 2012 Cardiff City FC:n omistaja ja puheenjohtaja Vincent Tan ilmoitti 35 miljoonan punnan investointisuunnitelmistaan seuraansa. Suunnitelmiin sisältyi mm. harjoitusolosuhteiden parantamista, seuran velkojen lyhentämistä ja 12 miljoonan punnan arvoinen laajennus stadionille, jolloin kapasiteetti nousisi jopa 35 000 katsojaan.
Kauden 2013-2014 alussa stadionin kapasiteetti kohosi 28 000 katsojaan. Yhdelle stadionin katsomoista, nk. Ninian Standille, valmistui vuonna 2014 5 000 lisäpaikkaa, jolloin stadionin kapasiteetti nousi 33 280 katsojaan.
Ominaisuudet

GrassMaster-hybridinurmi - Koko 105 x 68 metriä (UEFAn suosituskoko)
33 280 katsojan kapasiteetti
12 aitiota
1500 VIP-paikkaa
1500 parkkipaikkaa
Tapahtumia > Urheilutapahtumat

| Päivä | Tapahtuma | Joukkueet/Urheilijat |
| --- | --- | --- |
| 12. elokuuta 2014 | UEFA Super Cup 2014 |  Real Madrid -  Sevilla FC |
| 1. kesäkuuta 2017 | Naisten Mestarien liigan finaali 2017 |  Lyon -  PSG |
Tapahtumia > Konsertit

| Päivä | Esiintyjä | Kiertue/Konsertti |
| --- | --- | --- |
| 5. kesäkuuta 2010 |  Stereophonics | Summer in the City |
| 12. kesäkuuta 2013 |  Bon Jovi | Because We Can: The Tour |
| 4. kesäkuuta 2016 |  Stereophonics | Keep the Summer Alive |
| 11. kesäkuuta 2016 |  Rod Stewart | Hits 2016 |
| 15. kesäkuuta 2019 |  Elton John | Farewell Yellow Brick Road |
| 28. heinäkuuta 2023 |  Duran Duran | Future Past Tour |
Lähde
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Cardiff City Stadiumin kotisivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Avajaisottelu Cardiff City - Celtic heinäkuussa 2019.
Laajennettu Ninian Stand -katsomo syyskuussa 2021.
UEFA Super Cupin avajaisshow Cardiff City Stadiumilla vuonna 2014.
Charles Taylor

| Charles Taylor |
| --- | --- |

Liberian 22. presidentti
 2. elokuuta 1997 – 11. elokuuta 2003  
Edeltäjä:  Ruth Perry (vt.)
Seuraaja:  Moses Blah (tp.)
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. tammikuuta 1948 (ikä 76) Arthington, Liberia
Tiedot
Puolue:  National Patriotic Party (NPP)
Muut puolueet:  NPFL
Tutkinnot:  Bentley College, Boston, Yhdysvallat
Charles McArthur Ghankay Taylor (s. 28. tammikuuta 1948) oli Liberian presidentti 1997–2003. Hän oli voimakkain sotapäällikkö Liberian ensimmäisessä sisällissodassa 1990-luvun alussa, jonka jälkeen hänet valittiin presidentiksi. Kesäkuussa 2003 Yhdistyneiden kansakuntien (YK) tuomioistuin antoi hänestä pidätysmääräyksen, jotta hänet saataisiin oikeuden eteen sotarikoksista. YK:n mukaan Taylor sekaantui Sierra Leonen sisällissotaan tukemalla kapinallisia ja piilotteli al-Qaidan jäseniä vuoden 1998 lähetystöpommitusten jälkeen. Yhdysvallat lupasi Taylorista kahden miljoonan dollarin palkkion. Taylorin oikeudenkäynti ihmisoikeusrikkomuksista Sierra Leonen sisällissodan aikaan alkoi 2. huhtikuuta 2007 ja päättyi toukokuussa 2012, jolloin hänelle langetettiin 50 vuoden vankeustuomio.
Ura

Taylor on kotoisin Arthingtonista, läheltä Monroviaa. Hänen äitinsä kuuluu golaheimoon ja isänsä  kuuluu  afroamerikkalaiseen orjasukuun. Taylor opiskeli Bentley Collegessa Bostonissa Yhdysvalloissa 1972–1977.
Hänet pidätettiin Yhdysvalloissa 1979, jonka jälkeen hän pakeni takaisin Liberiaan 1980, pian sen jälkeen kun ylikersantti Samuel Doe oli suorittanut onnistuneen vallankaappauksen. Taylor päätyi Doen hallintoon vastaamaan suuresta osaa budjetista. Doe syytti häntä myöhemmin 900 000 dollarin kavaltamisesta ja Taylor pakeni takaisin Yhdysvaltoihin. Hän päätyi vankilaan Massachusettsissa, seuranaan luovutuspyyntö. Taylor pakeni vankilasta 15. syyskuuta 1985 neljän muun kanssa perinteisin keinoin sahaamalla kalterit poikki. Taylor pakeni Yhdysvalloista ja vietti arvailujen mukaan seuraavat vuodet Libyassa saamassa sotilaskoulutusta. Oikeudenkäynnissään vuonna 2009 Taylor väitti saaneensa pakomatkaansa apua Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA:lta.
Taylor aloitti kapinan Liberiassa joulukuussa 1989. Hänen joukkonsa, kansallispatrioottinen rintama NPFL hallinnoi pian suurta osaa maasta. Suurin osa taistelijoista tuli gio- ja mano kansoista, joita Doen hallitus sorti. Taylor sai myös Libyan,  Norsunluurannikon ja Burkina Fason tukea. Vuonna 2012 Boston Globe-lehti paljasti, että Taylor oli 80-luvulla myös yhteistyössä CIA:n kanssa, joskin yhteistyön yksityiskohdat on Yhdysvaltain kansalliseen turvallisuuteen vedoten salattu . Vuodessa armeija valloitti 80 % maasta. Tuolloinen Taylorin liittolainen Prince Johnson syöksi Doen vallasta, ja hänet kidutettiin kuoliaaksi vankilassa. Sota muuttui seitsemän kansallisuuden väliseksi taisteluksi maan luonnonvaroista; peräti 200 000 sai surmansa, ja miljoona karkotettiin kodeistaan.
Sierra Leonen sisällissota

Vuonna 1991 Foday Sankoh aloitti sodan aluksi sadan miehen yhdistyneen vallankumouksellisen rintaman johdossa Sierra Leonessa lähellä Liberian rajaa. Sankoh ja Taylor olivat kumppaneita jo 1980-luvulta, jolloin molemmat olivat Muammar Gaddafin opissa ja hakemassa tukea. Sierra Leonen sisällissodan alettua Sankoh tuki voimakkaasti Tayloria ja Gaddafia, joilta hän vaihtoi timantteja aseisiin. Vuonna 1992 Sam Bockarie nousi yhdistyneen vallankumouksellisen rintaman taisteluosaston komentajaksi. Taylor oli hänen neuvonantajansa viisi vuotta, ja kun Sankoh lähti maanpakoon Nigeriaan vuonna 1997, Bockarie nousi rintaman johtoon. Joukot marssivat Freetowniin, jossa presidentti Ahmad Tejan Kabbah pakotettiin neuvotteluihin. Rauha solmittiin heinäkuussa 1999, mutta väkivaltaisuudet jatkuivat vielä vuoteen 2001. Sierra Leonen oikeusistuin syytti Tayloria rikoksista ihmiskuntaa vastaan 7. maaliskuuta 2003. Bockarie tapettiin Taylorin käskystä 2003, luultavasti jotta hän ei voisi todistaa tätä vastaan.
Taylor Liberian presidenttinä

Kun sisällissota päättyi 1996, Taylorista tuli Liberian presidentti 2. elokuuta 1997. Hän sai maanvyöryvoiton vaaleissa, 75 % äänistä. Tarkkailijoiden mukaan vaali oli rehellinen, luultavasti rehellisin Liberiassa ikinä järjestetty. Taylor olisi tosin saattanut jatkaa kapinaa jollei olisi tullut valituksi. Hänen kampanjalauluunsa kuuluivat mm. sanat: "he killed my ma, he killed my pa, I'll vote for him." (hän tappoi äitini, hän tappoi isäni, nyt äänestän häntä).
Taylor hallitsi raskaalla kädellä aseistettujen vartioiden ympäröimänä. Hän ei yrittänyt sovitella välejä entisiin vastustajiinsa, tai ottaa heitä maan hallintoon. Hänen poikansa johti ns. terrorismin vastaista yksikköä. Hänet tunnettiin showmiehenä ja maallikkosaarnaajana. Kun häntä syytettiin 1999 aseiden ja timanttien salakuljetuksesta, Taylor vastasi syytteisiin, että tunnettiinhan Jeesuskin omana aikanaan murhaajana. Tammikuussa 1997 Taylor nai kolmannen vaimonsa, Jewelin.
Vuonna 1999 Tayloria vastaan syttyi kapina Pohjois-Liberiassa ryhmän nimeltä liberialaiset demokratian ja hyvityksen puolesta (LURD) toimesta. Ryhmittymää on syytetty vakavista rikkomuksista ja on olemassa todisteita, että Guinean hallitus joko tukee tai kontrolloi sitä. Alkuvuodesta 2003 LURD hallitsi Pohjois-Liberiaa, ja Etelä-Liberiassa syntyi toinen ryhmittymä, Liberian demokratialiike (MODEL), jota syytettiin Norsunluurannikon tukemaksi. MODEL saavutti nopeasti menestystä ja kesällä Taylorin hallitus hallitsi enää kolmannesta maasta.
Kesäkuussa 2003 YK:n tuomioistuin antoi Taylorista pidätysmääräyksen syyttäen häntä sotarikoksista. YK:n mukaan Taylor oli luonut ja tukenut Sierra Leonin kapinallisryhmää, jota syytettiin mm. lapsisotilaiden käytöstä. Syyttäjän mukaan Taylor oli piilotellut al-Qaidan jäseniä 1998 lähetystöpommitusten jälkeen.
Pidätysmääräys annettiin Taylorin ollessa Ghanassa rauhanneuvotteluissa. On väitetty Yhdysvaltain kannustaneen varapresidentti Moses Blahia nousemaan valtaan. Blah kuitenkin laitettiin pois virastaan Taylorin palattua Ghanasta, mutta palautettiin asemaansa muutaman päivän kuluttua. Tällä välin kapinalliset aloittivat pääkaupungin saarron ja siitä käytiin verisiä taisteluja. Yhdysvaltain presidentti George W. Bush lausui kahdesti heinäkuussa 2003, että Taylorin täytyy poistua Liberiasta. 10. elokuuta Taylor esiintyi televisiossa ja ilmoitti eroavansa ja haukkui Yhdysvaltoja.
11. elokuuta Moses Blahista tuli väliaikainen valtionpäämies, kunnes väliaikaishallitus perustettiin 14. lokakuuta. Yhdysvallat toi kolme sotalaivaa ja 2 300 merijalkaväensotilasta maan rannikolle. Taylor lensi Nigeriaan. Yhdysvallat lupasi hänen vangitsemisestaan kahden miljoonan dollarin palkkion marraskuussa 2003.
Rauhansopimuksen mukaan Taylor saa jäädä Nigeriaan, jollei sekaannu Liberian politiikkaan. Interpol jätti hänestä 4. joulukuuta pidätysmääräyksen sotarikoksista ja Geneven sopimuksien rikkomisesta. Nigeria ei kuitenkaan alistunut vaatimuksiin. 6. maaliskuuta 2004 Yhdysvallat jätti Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostoon ehdotuksen Taylorin, hänen perheensä ja liittolaistensa varojen jäädyttämiseksi.
Pidätys ja tuomio

Nigerian hallitus ilmoitti 28. maaliskuuta 2006, että Taylor katosi loistohuvilastaan jossa hän on asunut maanpaossa. Kolme päivää katoamisen jälkeen Nigerian hallitus ilmoitti, että Nigeria aikoo luovuttaa Taylorin Sierra Leonen sotarikostuomioistuimeen. Taylor pidätettiin 29. maaliskuuta 2006, kun hän yritti ylittää Kamerunin ja Nigerian rajaa diplomaattikilvillä varustetulla jeepillä. Irlantilaiset YK:n  sotilaat pidättivät hänet Gamborun rajakaupungissa Itä-Nigeriassa. Taylor lennätettiin Monroviaan. Monroviassa Taylor saatettiin YK:n helikopteriin ja lennätettiin Freetowniin Sierra Leoneen.
Taylor oli YK:n vankilassa Freetownissa. YK:n turvallisuusneuvosto päätti 16. kesäkuuta 2006, että Taylorin oikeudenkäynti pidetään Haagissa, Alankomaissa. Taylor lennätettiin 20. kesäkuuta Rotterdamin lentoasemalle ja vietiin vankilaan Haagin Scheveningenissa. Taylorin oikeudenkäynti alkoi 2. huhtikuuta 2007. Tammikuussa 2012 Yhdysvaltain viranomaisilta saadut dokumentit kertoivat Taylorin olleen Yhdysvaltain tiedustelun, ml. Defense Intelligence Agencyn ja CIA:n palkkalistoilla. Taylor kertoi jo 2009 oikeudenkäynnissään Yhdysvaltain agenttien auttaneen häntä vankilapaossa vuonna 1985.
Taylorin oikeudenkäynnit kestivät lopulta vuoteen 2012 saakka. Sen aikana kuultiin 94 todistajaa, muun muassa Naomi Campbellia ja Mia Farrow’ta, jotka olivat saaneet Taylorilta timantteja. Haagin erityistuomioistuimen mukaan Taylor oli tukenut Sierra Leonen sisällissodan aikana julmuuksiin syyllistyneitä kapinallisryhmiä. Todistajat kertoivat Taylorin joukkojen julmuuksista, mutta Taylor itse kutsui oikeudenkäyntiä huijaukseksi. Hänet tuomittiin sotarikoksista helmikuussa 2012. Se oli ensimmäinen valtionpäämiehelle sotarikoksista annettu tuomio Nürnbergin oikeudenkäyntien jälkeen. Tuomioistuin antoi toukokuussa 2012 Taylorille 50 vuoden vankeusrangaistuksen. Syyttäjät olivat vaatineet jopa 80 vuoden tuomiota.
Charles Taylor kärsii vankilatuomiotaan Englannissa ja vuonna 2015 hylättiin Taylorin anomus päästä siirtymään suorittamaan tuomiotaan Ruandaan. Taylor jatkoi tuomonsa suorittamista Englannissa.
Aiheesta muualla

Charles Taylor - preacher, warlord and president (BBC)
UN pressed over Liberia's Taylor (BBC)
Taylor's new Nigerian home (BBC)
Liberia seeks end to Taylor exile (BBC)
War in Liberia  (Guardian)
A Profile of Charles Taylor (PBS)
Charles Taylor, Liberia's Former War Lord (Arkistoitu – Internet Archive) (About.com)