Ulkomaalaisten rikollisuus Suomessa
Rikollisuus 2000-luvulla > Vuodesta 2014 alkaen > Ulkomaalaisiin liittyviä rikollisuuden ilmiöitä > Tyttöjen ja naisten sukuelinten silpominen

Tyttöjen ja naisten sukuelinten silpominen on yksi naisiin kohdistuvan väkivallan muoto, ja se on Suomessa laitonta. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos THL pyrkii ehkäisemään sukuelinten silpomista maahanmuuttajien parissa. Sosiaali- ja terveysministeriö on laatinut tyttöjen ja naisten sukuelinten silpomisen estämisen toimintaohjelman. Syksyllä 2020 Suomessa eli 3 000 sukuelinten silpomisvaarassa olevaa tyttöä. Yleensä silpominen tehdään 4–10-vuotiaalle tytölle. Eduskunnan lakivaliokunta on vaatinut, että tyttöjen ja naisten sukuelinten silpominen pitää säätää rikoslaissa rangaistavaksi nykyistä yksiselitteisemmin. Valiokunta otti näin kantaa kansalaisaloitteeseen, jossa on ehdotettu silpomisen kieltävää omaa lakia, joka suojaisi silpomisväkivallalta kaikenikäisiä tyttöjä ja naisia. Lain myötä rangaistaviksi tulisivat myös Suomen kansalaisiin ulkomailla kohdistuvat sukuelinten silpomiset. Silloin rikosvastuulta ei esimerkiksi voisi välttyä Suomen kansalaisuuden saanut afrikkalainen maahanmuuttajaperhe, joka kuljettaisi tyttönsä Afrikkaan vahingoitettavaksi. Suomeen on muuttanut kymmeniä tuhansia ihmisiä maista, joissa tyttöjen sukuelinten silpominen on verrattain yleistä. Asiantuntijoiden mukaan joitakin Suomessa syntyneitä tyttöjä on lähetetty ulkomaille silvottaviksi. Lakivaliokunnan mukaan silpomisrikokset ovat tekoina omalaatuisia, koska ne ovat suunniteltuja ja lasten vanhemmat ovat niissä usein mukana.
Silpomisen taustalla vaikuttavat käsitykset hyväksyttävästä seksuaalisesta käytöksestä ja naisen seksuaalisuuden hallitsemisesta, mitä ei oikeusvaltiossa voi pitää hyväksyttävänä. Lakivaliokunnan saaman selvityksen mukaan silpominen luokitellaan neljään eri pääryhmään. Radikaaleimmassa muodossa häpykieli ja häpyhuulet poistetaan ja häpyhuulet ommellaan yhteen. Lievimmässä muodossa sukuelimiin tehdään pisto tai viilto. Näytön saaminen rikoksesta ei ole aina helppoa, koska syylliset ovat usein uhrin perheenjäseniä. Silpomisen toteaminen ei ole yksiselitteistä terveydenhuollon ammattilaisille, koska silpomistavat ja sukuelinten anatomia vaihtelevat.
Suomessa perinnettä harjoittavista maista lähtöisin olevia naisia ja tyttöjä arvioidaan olevan noin 38 000, ja heistä mahdollisesti noin 10 000:n arvioidaan läpikäyneen silpomisen. Suomessa asuvat silpomisvaarassa olevat tytöt tai heidän vanhempansa ovat yleisimmin lähtöisin Somaliasta, Sudanista, Egyptistä, Irakista, Syyriasta ja Turkista. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos on pyrkinyt selvittämään silpomisen yleisyyttä myös eri väestötutkimuksissa. Esimerkiksi vuosina 2010—2012 toteutetussa maahanmuuttajien terveys- ja hyvinvointitutkimuksessa noin 70 prosenttia somalitaustaisista ja noin 30 prosenttia kurditaustaisista Suomessa asuvista naisista kertoi läpikäyneensä silpomisen.
Suomessa alaikäisten poikien ympärileikkausta, jolle ei ole lääketieteellisiä perusteita, ei ole toistaiseksi lailla kielletty, mutta sen katsotaan loukkaavan lapsen koskemattomuutta ja itsemääräämisoikeutta. Poikien leikkaukseen vaaditaan huoltajilta kirjallinen suostumus, eikä ympärileikkausta saa tehdä, jos toinen huoltaja vastustaa sitä. Lakivaliokunta on esittänyt, että Suomen oikeusministeriö selvittää myös sellaisten poikien ympärileikkausten, joille ei ole lääketieteellistä perustetta, liittyvät sääntelytarpeet.
Suomesta on lähetetty maahanmuuttajataustaisia nuoria eräänlaisille kurinpitomatkoille. Niiden tarkoituksena on puuttua nuorten ongelmallisena tai liian länsimaisena pidettyyn käytökseen. Näihin liittyen nuorille alaikäisille tytöille on tehty neitsyyden tarkastuksia ja neitsyyden korjausleikkauksia, sillä etenkin monissa Lähi-idän ja Aasian kulttuureissa ehjä immenkalvo kertoo naisen kunniallisuudesta, ja on avioliiton ehto. Nimittäin, jos hääyönä lakanaan ei tule veritahraa, morsian ja hänen perheensä saattavat olla ongelmissa. Joissain tapauksissa verinen lakana kuuluu näyttää perheelle seuraavana aamuna, vaikka immenkalvon perusteella ei voi varmasti tietää, onko nainen neitsyt. Leikkausta kutsutaan lääketieteessä hymenplastiaksi. Suomen laki ei kiellä neitsyyden korjausleikkauksia tai -tutkimuksia, mutta asiaa pidetään yhteiskunnallisesti ongelmallisena. Esimerkiksi Lääkäriliiton toiminnanjohtajan Janne Aaltosen mielestä lääkärietiikka on neitsyystutkimusten ja korjausleikkausten suhteen yksiselitteinen, eli ne eivät ole lääketiedettä ollenkaan, eikä hän pidä niitä missään määrin perusteltuina, sillä tutkimukset ja korjaukset ei koskaan lähde potilaan omista tarpeista. Erityisen tuomittavaa hänen mielestään on näiden toimenpiteiden tai tutkimusten tekeminen alaikäiselle. Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa neitsyystutkimukset ja immenkalvon korjausleikkaukset ovat olleet laittomia vuodesta 2022 saakka. Myös Ruotsin hallitus valmistelee mahdollista kieltoa. Kieltoa perustellaan sillä, että neitsyystarkastuksilla ja neitsyyden palauttamiseen tähtäävillä toimenpiteillä ei ole lääketieteellistä perustetta, vaan ne ovat osoitus kunniaan liittyvästä väkivallasta, jonka tarkoituksena on hallita tyttöjen ja naisten seksuaalisuutta.