stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Limusiini
Limusiinimalleja

Mercedes-Benz 600:n 012-version kilpailijana pidetty Rolls-Royce Silver Shadow oli valmistajalleen suurmenestys. Vuosien 1965–1980 välillä valmistui peräti 30 057 kappaletta, joihin sisältyi pitkän akselivälin versioita (Shadow EWB, myöhemmin Silver Wraith II) 4 915 kappaletta. Phantom V- ja VI-mallia valmistui vain 516 ja 374 kappaletta, ja niiden tuotantoaika 1959–1990 oli selvästi pidempi.
Cadillac Series 70/75:n eri sukupolvista (tarkka mallinimi vaihteli) Series 75 saavutti ”formal limousine” -luokassa USA:ssa ylivoimaisen aseman.
Daimler DR450 ja etenkin sitä seurannut DS420 (Jaguar 420G -tekniikka, 5 044 kappaletta 1968–1992) olivat monien monarkkien suosiossa: mm. Tanskan ja Ruotsin kuningashuoneet valitsivat DS420:n edustusautokseen.
Neuvostoliiton edustusautoja olivat GAZ M14 Tṧaika, joita tuli Suomeenkin idänkaupan myötä, ja valtiollisissa edustusajoissa käytetyt raskaammat ZIL-114/4104:t (vaikutteita 1964–1967 Imperial-limusiineista).
Kiinan kansantasavallalla oli vuosina 1963–1980 edustusautona maan ensimmäinen itsenäistä suunnittelua edustanut automalli Hongqi eli ”Punalippu”.
Japanin loistoautoista vain harvalukuiset keisarilliset mallit täyttivät limusiini-määrittelyn, eikä niitä viety ulkomaille: kotimaassaan suuresti arvostetut Nissan President tai Toyota Century (1967–1997 ulkoisesti lähes muuttumaton) ovat myös tuiki tuntemattomia ulkomailla, vaikkakin ne suuren kokonsa ja V8- tai nyt jopa V12-moottorinsa vuoksi olivat ankarasti verotettuja, ja siten mielekkäitä vain suuryhtiöiden tai valtion eliiteille.
Monilla muillakin mailla oli oman ajoneuvoteollisuutensa loistomalleja, mutta ne perustuivat useimmiten ulkopuolisten koriräätäleiden pidentämiin tai muuttamiin sarjatuotantomalliin, vaikkapa Henri Chapronin eri Citroën DS -variantit (joiden valtiollista ”Presidentielle”-edustusautoa Charles de Gaulle kuuluu inhonneen sen väliseinän vuoksi) tai Lancia Flaminia 335 (myös: ”Quirinale” Rooman valtiohallinnon palatsin mukaan, 4 kappaletta, Landaulet-kattotyyppi).
Suomessa Uudenkaupungin autotehtaalla suunniteltiin 1970-luvun jälkipuoliskolla Saab 99 GLE:n 20 senttimetrillä pidennetty limusiiniversio, jota rakennettiin muutama kappale suomalaisyritysten ja -kaupunkien edustuskäyttöön. Samoihin aikoihin ruotsalaista Volvo 246 -mallia pidennettiin 70 senttimetrillä, ja autoa vietiin paljon Itä-Saksan puolue-eliitin käyttöön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Limusiini Wikimedia Commonsissa
Autojen korimallit
Brougham
Cabriolet
Phaeton
Roadster
Coupé
Coupé de ville
Combi coupé
Farmariauto
Fastback
Hatchback
Liftback
Landaulet
Limusiini
Sedan
Tila-auto
Tourer
Lancia 335 Quirinale (Torinon museo)
Luettelo rallin SM-sarjan kilpailuista

Tämä on luettelo rallin SM-sarjan kilpailuista kausittain.
Kaudet > Kausi 2025

Kaudella 2025 on mukana seitsemän osakilpailua:
17.-18. tammikuuta: SM Ralli, Kuopio
30. tammikuuta -1. helmikuuta: 60. Arctic Lapland Rally, Rovaniemi
7.-8. maaliskuuta: SM Savonlinna Ralli, Savonlinna
23.-24. toukokuuta: SM Länsirannikon Ralli, Turku
11.-12. heinäkuuta: SM Ralli, Kouvola
15.-16. elokuuta: SM Ralli, Lahti
26.-27. syyskuuta: SM Seinäjoki Ralli, Seinäjoki
Kaudet > Kausi 2024

Kaudella 2024 oli mukana seitsemän osakilpailua:
12.-13. tammikuuta: SM Riihimäki-Ralli, Riihimäki
1.-3. helmikuuta: 59. Arctic Lapland Rally, Rovaniemi
8.-9. maaliskuuta: SM Tuuri Ralli, Alavus
24.-25. toukokuuta: SM Länsirannikon Ralli, Turku
14.-15. kesäkuuta: SM Pohjanmaa Ralli, Seinäjoki
23.-24. elokuuta: SM Ralli Lahti, Lahti
4.-5. lokakuuta: SM Ralli Kitee, Kitee
Kaudet > Kausi 2023

Kaudella 2023 oli mukana seitsemän osakilpailua:
12.-14. tammikuuta: Arctic Lapland Rally, Rovaniemi
3.-4. helmikuuta: IsoValkeinen SM-Ralli Kuopio
3.-4. maaliskuuta: SM Jyväskylän Talviralli, Jyväskylä
19.-20. toukokuuta: SM Pohjanmaa Ralli, Seinäjoki
16.-17. kesäkuuta: SM Itäralli, Joensuu
11.-12. elokuuta: SM-Ralli, Lahti
29.-30. syyskuuta: SM-Ralli, Kokkola
Kaudet > Kausi 2022

Kaudella 2022 oli mukana seitsemän osakilpailua:
14.-15. tammikuuta: Arctic Lapland Rally, Rovaniemi
4.-5. helmikuuta: Auto Sorsa Riihimäki-Ralli, Riihimäki
4.-5. maaliskuuta: SM Ralli ABC Pitkälahti Kuopio
13.-14. toukokuuta: SM Mad-Croc Länsirannikon Ralli, Turku
17.-18. kesäkuuta: SM Pohjanmaa Ralli, Seinäjoki (FIA ERT)
26.-27. elokuuta: SM Ralli, Mikkeli
30. syyskuuta -1. lokakuuta: SM O.K. Auto-Ralli, Kouvola
Kaudet > Kausi 2021

Kaudella 2021 oli mukana kuusi osakilpailua:
15.-16. tammikuuta: Arctic Lapland Rally, Rovaniemi
5.-6. maaliskuuta: SM O.K. Auto-Ralli, Kouvola
28.-29. toukokuuta: Mad-Croc SM Länsirannikon Ralli, Lieto
18.-19. kesäkuuta:. SM Pohjanmaa Ralli, Seinäjoki
13.-14. elokuuta: Top Building Ralli, Lahti
25.-26. syyskuuta: SM KokUA 60-v Juhlaralli, Kokkola
Apaja

| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Apaja”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Apaja voi tarkoittaa:
Paikkoja

Apaja, järvi Haapavedellä.
Kauppakeskus Apaja, kauppakeskus Kuopiossa
Apaja (Tampere), fine dining -ravintola Tampereella
Apaja (Merimasku), entinen kalastajatila Naantalin Merimaskussa
Apaja (Helsinki), Lauttasaaren nuorisotalo Helsingissä
Muut merkitykset

apaja (substantiivi)
nuotanvetopaikka, hyvä kalastus-, marjastus- tai muu vastaava paikka
kuvainnollisesti: tuottoisa paikka tai tilaisuus
↑  Apaja Järvi-meriwiki. 1.2.2011. Viitattu 13.1.2025.
Erik De Vlaeminck

Erik De Vlaeminck vuonna 1971.
Erik De Vlaeminck (23. maaliskuuta 1945 Eeklo, Itä-Flanderi, Belgia − 4. joulukuuta 2015 Wilskerke, Länsi-Flanderi, Belgia) oli belgialainen kilpapyöräilijä, joka voitti cyclocrossin maailmanmestaruuden ennätykselliset seitsemän kertaa (vuosina 1966, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972 ja 1973). Hän voitti myös cyclocrossin Belgian-mestaruuden neljästi (vuosina 1967, 1969, 1971 ja 1972). Maantiepyöräilyssä hän voitti yhden etapin Ranskan ympäriajossa vuonna 1968. Lisäksi hän voitti Belgian ympäriajon vuonna 1969 ja Pariisi–Luxemburg-etappiajon vuonna 1970.
Erik De Vlaeminck ei jäänyt uransa aikana kiinni kielletyistä aineista, vaikka hänen tiedettiin olleen hoidossa amfetamiiniriippuvuuden vuoksi.
Myös De Vlaeminckin veli Roger De Vlaeminck oli urallaan menestyksekäs kilpapyöräilijä. Erik De Vlaeminckin poika Geert kuoli 26-vuotiaana sydänkohtaukseen kesken cyclocross-kilpailun.
Erik De Vlaeminck sairasti elämänsä loppuvaiheissa Parkinsonin tautia ja Alzheimerin tautia.
Yrjö Collan

Yrjö Collan -nimisiä henkilöitä ovat:
Yrjö Collan (1887–1937), suomalainen osuustoimintamies, yritys- ja järjestöjohtaja
Yrjö Collan (1902–1990), diplomi-insinööri, Helsingin teknillisen oppilaitoksen rehtori
Yrjö Collan (s. 1941), ylilääkäri ja patologian professori.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Yrjö Collan”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sparta

| Sparta> Σπάρτα |
| --- | --- |
 Spartan teatterin rauniot, taustalla nykyinen Spártin kaupunki.
Sijainti
 Sparta
Koordinaatit:  37°04′57″N, 22°25′28″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Spárti, Lakonia, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  n. 1000 eaa.–395 jaa.
Huippukausi:  n. 500–300-luvut eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Lakonia
Aiheesta muualla
  Sparta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sparta klassisella kaudella. Paksu viiva: Sparta ja valloitetut alueet, ohut viiva: varsinaisen Spartan kaupungin arvioitu alue. Kartan esittämän alueen leveys luonnossa on noin 150 km.
Sparta (door.kreik. Σπάρτα, joon.kreik. Σπάρτη, Spartē) eli Lakedaimon (Λακεδαίμων) oli antiikin kreikkalainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis). Se sijaitsi Eurotasjoen varrella Lakonian eli Lakedaimonian (Λακεδαιμονία) maakunnassa Peloponnesoksen niemimaan eteläosassa. Nykyisin kaupungin paikalla sijaitsee Spártin kaupunki.
Kaupungin vanha nimi oli peräisin sen myyttisestä perustajasta Lakedaimonista. Spartan kaupunkivaltion vallassa ollut alue käsitti myöhemmin Lakonian lisäksi myös Messenian. Lakedaimon-nimeä on käytetty viittaamaan alueeseen, joka koostuu Spartan kaupungista ja sen vallan alla olleista kaupungeista; nykyisin Spartalla voidaan tarkoittaa molempia.
Spartan lähettyvillä oli merkittävä keskus jo mykeneläisellä pronssikaudella 1400–1200-luvuilla eaa. Kaupunki oli Kreikan johtavia kaupunkivaltioita noin vuosina 700–500 eaa. Se johti niin sanottua peloponnesolaisliittoa, johon kuului monia muita kreikkalaisia kaupunkeja. Peloponnesolaissodan aikana vuosina 431–404 eaa. Spartan tärkein vihollinen oli Ateena, jonka kanssa Sparta taisteli Kreikan herruudesta. Voitettuaan sodan Sparta saavutti jälleen hetkeksi johtoaseman kreikkalaisten kaupunkivaltioiden joukossa. Sparta menetti valta-asemansa vuonna 371 eaa., kun sen sotilasmahti kukistui lopullisesti.
Doorilainen Sparta oli tyypillisimpiä Kreikan ylimysvaltioista: kaupunkivaltio, jonka hallitusmuoto oli lopulta suorastaan oligarkkinen. Spartan valtiojärjestys, jonka säätäminen perimätiedon mukaan liittyy Lykurgoksen nimeen, oli kuitenkin pitkän kehityksen tulos. Sparta oli itseensä sulkeutunut kaupunki- ja sotilasvaltio, joka oli kuuluisa ankarasta ja yksipuolisesta sotilaskasvatuksesta ja armeijastaan. Sen elinkeinoelämää hallitsi maanviljelys ja karjanhoito. Sparta ei harjoittanut paljoakaan kaupankäyntiä, eikä sillä ollut myöskään mainittavaa käsityöteollisuutta tai merkittävää osuutta Kreikan kulttuurielämän kehitykseen. Spartan nimi symboloi usein edelleen ”spartalaista” yksinkertaista ja ankaraa elämäntapaa sekä sankaruutta ja sotilaskunniaa.
Historia > Esihistoria ja mytologia

Spartan alue on ollut asuttu viimeistään neoliittisella kivikaudella. Pronssikaudella ja erityisesti mykeneläisellä kaudella noin 1400–1200 eaa. se kehittyi merkittäväksi keskukseksi.
Mykeneläiselle kaudelle sijoittuvassa kreikkalaisessa mytologiassa Spartan perustaja oli Lakedaimon, joka oli Zeuksen poika. Tämän puoliso oli Eurotas-joenjumalan tytär najadinymfi Sparte. Myyteissä Spartan kaupunki esiintyy yhtenä Peloponnesoksen kolmesta merkittävimmästä keskuksesta Mykenen ja Pyloksen ohella. Sparta oli kuningas Menelaoksen ja tämän puolison, kauneudestaan tunnetun Helenan kotipaikka, siinä missä Mykeneä hallitsi Menelaoksen vanhempi veli Agamemnon. Kummatkin olivat keskeisiä sotapäälliköitä Troijan sodassa, joka sai alkunsa Pariksen vietyä Helenan mukanaan Troijaan. Kertomusten mukaan Menelaoksen suvun valta kesti vielä kaksi sukupolvea Troijan sodan jälkeen. Sen jälkeen pohjoisesta saapuneet doorilaiset valloittajat, jotka esitetään Herakleen jälkeläisinä, valloittivat Peloponnesoksen.
Mykeneläisaikaisen Spartan tai ylipäätään Lakonian tuon aikaisen hallintokeskuksen sijainti ei ole täysin selvä. Aiemmin sen on usein oletettu sijainneen Therapnessa noin kolme kilometriä antiikin Spartan paikasta itäkaakkoon. Sieltä on löydetty Menelaion-nimellä tunnettu rakennuskokonaisuus, johon kuuluu mykeneläisaikainen palatsi sekä asutus. Palatsi oli rakennettu 1400-luvulla eaa. Antiikin aikana Menelaionin paikka oli Menelaokselle ja Helenalle omistettu pyhäkkö, sillä paikkaa pidettiin näiden hautapaikkana.
Toisaalta mykeneläisaikaiseksi Spartaksi on ehdotettu myös Pellanaa noin 30 kilometriä Spartasta pohjoiseen. Sieltä on löydetty jo varhaishelladiselta kaudelta noin 2500 eaa. peräisin oleva asutus ja hautoja, ja se saattaisi olla myös palatsin paikka. Vuosina 2010–2015 kaivettiin esiin mykeneläinen palatsi Ágios Vasíleioksesta noin 12 kilometriä Spartasta eteläkaakkoon. Tutkimusten mukaan se oli rakennettu noin 1400–1300-luvulla eaa.
1200-luvulla eaa. suurin osa Spartan mykeneläisistä asutuksista tuhoutui muiden mykeneläisten keskusten tavoin. Yleensä oletetaan, että (jotakuinkin myyttien mukaisesti) pohjoisesta saapuneet doorilaiset valloittivat Lakonian tasangon ja Spartan noin 950 eaa. alkaen. Spartalaisissa myyteissä näiden johtajina esiintyvät Eurysthenes ja Prokles. Nämä toimivat Spartan kahden kuningassuvun, Agiadien ja Eurypontidien, kantaisinä. Seudulla ainoastaan Sparta ja Amyklai vaikuttavat pysyneen jatkuvasti asuttuna läpi kulttuurimurrosta seuranneiden niin kutsuttujen pimeiden vuosisatojen.
Historia > Klassinen kausi

Persialaissotien jälkeen Spartan johtoasema kreikkalaisessa maailmassa alkoi heikentyä. Ateenan johdolla perustettiin Deloksen meriliitto, josta pian muodostui kilpailija Spartan johtamalle liitolle. Seurauksena Sparta ja Ateena asettuivat valtapoliittisiksi päävastustajiksi, ja ne nähtiin myös ideologisesti toistensa vastakohtina. Sparta kääntyi yhä enemmän sisäänpäin kohti ankaraa elämäntapaa, josta se on tullut tunnetuksi, ja kaupunki oli suhteellisen eristynyt muusta maailmasta. Eräänä esimerkkinä oli paitsi kauppa- ja kulttuuriyhteyksien katkeaminen myös muualla kelpaamattoman rautaisen rahan käyttö.
Samaan aikaan noin 480–460 eaa. Sparta kärsi jälleen myös heloottien kapinoinnista. Tegea kapinoi Spartan valtaa vastaan vuosina 473–471 eaa. Vuonna 464 eaa. tapahtunut maanjäristys tappoi suuren määrän spartalaisia, minkä yhteydessä myös messenialaiset helootit nousivat jälleen kapinaan. Kolmannen Messenian sodan jälkeen ateenalaiset asuttivat messenialaisia Naupaktokseen.
Ateenan ja Spartan välit heikkenivät 400-luvun eaa. puolessa välissä, ja vuosina 460–445 eaa. kaupungit kävivät toisiaan vastaan niin kutsutun ensimmäisen peloponnesolaissodan. Sodan alkuvaihetta kutsutaan yleensä Arkhidamoksen sodaksi Spartan kuninkaan Arkhidamoksen mukaan. Sota loppui ilman selvää voittajaa. Varsinaisessa peloponnesolaissodassa, joka alkoi vuonna 431 eaa., Sparta soti liittolaistensa Korintin ja Theban kanssa Ateenaa vastaan. Vuonna 404 eaa. Sparta voitti Ateenan liittolaistensa tuella ja persialaisten rahoittamana.
Peloponnesolaissotien lopputuloksen myötä Sparta saavutti lyhyeksi aikaa johtoaseman kreikkalaisten kaupunkivaltioiden joukossa. Se yritti valloittaa Joonian kreikkalaiset kaupungit Persian vallasta. Ateena sekä Spartan vihollisiksi kääntyneet Theba ja Korintti aloittivat kuitenkin Persian yllyttäminä Korintin sodan Spartaa vastaan vuonna 395 eaa. Sota loppui vuonna 387 eaa. ilman selvää voittajaa. Persian kuningas toimi sodan päättäneen Antalkidaan rauhan takaajana. Sparta ajautui pian sotaan Theban kanssa ja vuonna 371 eaa. thebalaiset kukistivat spartalaiset Leuktran taistelussa, mikä merkitsi Spartan sotilasmahdin päättymistä lopullisesti.
Seuranneen Theban hegemonian aikana thebalaiset tuhosivat Spartan imperiumin ja vapauttivat Messenian ja Arkadian Spartan vallasta Epameinondaan johdolla. Vuonna 362 eaa. thebalaiset kukistivat spartalaiset uudelleen Mantineian taistelussa. Näiden tappioiden nöyryyttämä Sparta ei ottanut osaa Ateenan ja Theban taisteluun Makedonian Filippos II:ta vastaan ja oli ainut kreikkalainen kaupunki, joka ei osallistunut Filippoksen perustamaan Korintin liittoon. Sparta yritti kapinoida Makedoniaa vastaan vuonna 331 eaa., mutta kärsi tappion seuranneessa Megalopoliin taistelussa.
Historia > Hellenistinen ja roomalainen kausi

Hellenistisellä ajalla Sparta taantui ja sen väkiluku laski huomattavasti. Seurauksena myös sen kyky entisen maineensa mukaisiin sotatoimiin oli mennyttä. 200-luvulla eaa. Sparta yritti vielä kasvattaa valtaansa ja pani vastaan Makedonialle, mutta kaupunki joutui Pyrrhoksen armeijan piirittämäksi vuonna 272 eaa. Samaan aikaan Sparta heikkeni sisältäpäin yrityksissä uudistaa sen yhteiskuntaa. Makedonia ja Peloponnesoksen uusi suurvalta Akhaian liitto kukistivat Spartan Sellasian taistelussa vuonna 222 eaa. Vuonna 195 eaa. kaupunki menetti perioikkialueensa. Filopoimen valloitti Spartan vuonna 188 eaa. ja pakotti sen mukaan Akhaian liittoon.
Rooman valtakunta kukisti Akhaian liiton vuonna 146 eaa. ja liitti Peloponnesoksen osaksi roomalaista Achaean provinssia. Roomalaisella kaudella Sparta elpyi kaupunkina. 100- ja 200-luvuilla jaa. joitakin sen klassisen kauden käytänteitä pyrittiin elvyttämään eräänlaisen nostalgian hengessä. Kaupunkia myös yritettiin kehittää jonkinlaisena urheilun ja ruumiinkulttuurin keskuksena Ateenassa ollutta filosofiakoulutuksen keskusta vastaan. Vuonna 267 jaa. Sparta selviytyi herulien hyökkäyksestä, mutta tuhoutui Alarikin johtamien visigoottien hyökkäyksessä vuonna 395 jaa. Tämän jälkeen kaupunki hylättiin lähes kokonaan.
Historia > Myöhempi historia

Bysanttilaisella keskiajalla seudun asutus siirtyi läheiseen Mystraksen eli Mistran linnoitettuun kaupunkiin, joka oli koko Peloponnesoksen merkittävin keskus. 1200-luvulta 1800-luvulle tultaessa entinen Sparta oli kutistunut pienehköksi kyläksi Mystraksen varjossa. Kreikan itsenäistyttyä kuningas Otto antoi vuonna 1834 määräyksen, että Mystraksen asutus oli siirrettävä Spartan paikalle, ja kaupungin nimeksi tulisi sama kuin muinaisaikana. Nykykreikkalaisessa muodossa se tunnetaan nimellä Spárti. Nykypäivänä Spárti on Lakonian alueyksikön hallintopääkaupunki ja lähiseutunsa talouden, kulttuurin ja maanviljelyn keskus.
Antiikin Spartan arkeologiset kaivaukset, joita on suoritettu muun muassa kaupungin akropoliilla ja sen ympäristössä, alkoivat vuosina 1892–1893. Niitä suoritti alun perin American School of Classical Studies at Athens eli Yhdysvaltain arkeologinen koulu C. Waldsteinin johdolla. Vuosina 1906–1910, 1924–1928 ja 1949 kaivauksia jatkoi British School at Athens eli brittiläinen arkeologinen koulu Ateenassa. Vuodesta 1957 kaivauksia ovat suorittaneet kreikkalaiset sekä jälleen britit muun muassa vuosina 1992–1995. Kaivauksia on tehty myös muualla lähialueella, kuten Menelaionin alueella, Amyklaissa sekä muissa mykeneläis- ja antiikin aikaisissa kohteissa.
Hallinto > Valtiomuoto

Hallinto
Spartan kuningas
Efori
Gerusia
Apella
Luokat
Homoioi
Perioikit
Helootit
Spartalaisen käsityksen mukaan kaupungin yhteiskuntajärjestyksen oli määrännyt kuningas Lykurgos, joka ajoitettiin 1000–700-luvuille eaa. Todellisuudessa se lienee kehittynyt vähitellen. Valtiomuoto saavutti vakiintuneen muotonsa 600-luvulla eaa., mutta laitettiin silti kokonaisuudessaan Lykurgoksen nimiin.
Spartan valtiomuodon ytimenä oli niin kutsuttu Suuri rhetra, jonka Lykurgoksen kerrottiin saaneen Delfoin oraakkelilta. Myös tämä ajoittaa valtiomuodon todennäköisimmin 600-luvun eaa. lopulle. Valtiomuodossa valta oli jaettu Spartan kuninkaiden, neuvoston eli gerusian, eforien sekä kansankokouksen eli apellan kesken. Tarkoituksena lienee ollut vallan tasapainottaminen monarkian, aristokratia-oligarkian ja demokratian välillä, kuten Aristoteles sen näki.
Spartassa oli kaksi kuningasta, jotka toimivat ylimpinä pappeina, tuomareina ja sotapäälliköinä. Kahden kuninkaan malli palautui siihen, että Sparta oli syntynyt useiden kylien yhdistymänä. Kuninkuus oli periytyvä. Toinen kuninkaista kuului aina Agiadien (Agiadai) sukuun ja toinen Eurypontidien (Eurypontidai) sukuun. Toinen kuninkaista toimitti valtion uhrit, toinen puolestaan toimi sodassa ylimpänä päällikkönä. Kuninkaat valvoivat myös toisiaan. Kuninkaiden valta oli suurinta juuri sotapäälliköinä. Vähitellen heidän valtaansa rajoitettiin, mutta ylipäällikkyys säilyi. Spartalaisia kuninkaita ovat olleet muun muassa Lykurgos, Prokles- ja Eurysthenes-sukuiset kuninkaat sekä Leonidas.
Vallan painopiste oli vanhinten neuvostolla, gerusialla, sekä viiden eforin virkakunnalla, joka sai vähitellen yhä suuremman vallan. Gerusia muodostui kuninkaista sekä 28 vähintään 60-vuotiaasta eliniäksi valitusta ylimyksestä, yhteensä siis 30 miehestä. Gerusialla oli valtion ylin johto ja sillä oli aina veto-oikeus. Se toimi myös korkeimpana tuomioistuimena. Neuvoston tekemistä ehdotuksista äänesti kansankokous apella, johon kuuluivat kaikki 30 vuotta täyttäneet spartalaiset, siis vapaat miehet. Kansankokouksella ei ollut aloiteoikeutta, mutta se valitsi gerusian jäsenet ja eforit, sekä hyväksyi tai hylkäsi ilman keskustelua gerusian sille esittämät asiat.
Eforit vaihtuivat vuosittain ja toimivat toimeenpanevana elimenä. Kaksi eforeista lähti sotaan kuninkaan mukana. Eforit lisättiin järjestelmään mahdollisesti vasta myöhemmässä vaiheessa kuningas Theopompoksen aikana. Lopulta nämä saivat kaiken tarkastusvallan valtiossa. Tunnetuimpia eforeista on spartalainen filosofi Khilon (n. 500 eaa.), jota pidetään yhtenä Kreikan seitsemästä viisaasta.
Spartaa pidettiin vanhoillisuuden tyyssijana Kreikassa. Valtiomuoto sai mahdollisesti osaltaan aikaan sen, että valtio oli hidas tekemään päätöksiä erityisesti ulkopolitiikkansa suhteen.
Hallinto > Armeija

Spartan armeija oli antiikin Kreikan ylivoimaisesti parhaiten koulutettu armeija. Aina 500-luvulta eaa. 300-luvun eaa. puoliväliin asti Spartan armeija aiheutti pelkoa ja kunnioitusta vastustajissaan. Sparta oli ainoa kreikkalainen kaupunkivaltio, joka ylläpiti pysyvää armeijaa. Armeijan muodostivat kaupungin vapaat miehet eli Spartan kansalaiset, jotka omistivat elämänsä sotilaskoulutukselle ja sotimiselle. Spartalaiset hopliitit oli varustettu pitkillä keihäillä, pyöreillä lambda-kirjaimin merkityillä kilvillä sekä kypärillä, joiden pohjalta roomalaisten legioonalaisten kypärät myöhemmin suunniteltiin. Spartalaiset sotilaat tunnettiin myös pitkistä hiuksistaan. Sotilaita ei ollut varustettu vahvoin panssarein kuten muiden Kreikan kaupunkien hopliitit, vaan heidän asunaan oli verenpunainen kitoni, jota pidettiin väriltään kaikkein miehekkäimpänä ja lisäksi veri erottui siitä huonoiten.