stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pultava (kirja)

Pultava (alkuteos Poltava) on ruotsalaisen historioitsijan ja kirjailijan Peter Englundin vuonna 1988 julkaistu läpimurtoteos, joka käsittelee nykyisen Ukrainan alueella sijaitsevan Pultavan kaupungin lähellä vuonna 1709 käytyä Pultavan taistelua. Englund kirjoitti teoksen samanaikaisesti vuonna 1989 valmistuneen väitöskirjansa kanssa. Kirja oli suuri myyntimenestys: sitä on  myyty maailmanlaajuisesti yli 250 000 kappaletta, ja se on käännetty lukuisille kielille.
Pulssisuhde

Pulssisuhde on yleisesti sähkötekniikan käsite, joka ilmaisee jaksollisten aaltomuotojen puolijaksojen suhteen jaksoon. Pulssisuhdetta käytetään yleensä puhuttaessa pulssileveysmodulaatiosta ja kanttiaallosta, mutta sitä voidaan soveltaa myös muihin aaltomuotoihin, mikäli puolijaksot voidaan erottaa toisistaan esimerkiksi negatiiviseksi ja positiiviseksi puolijaksoksi.
Pulssisuhde kertoo puolijaksojen suhteen kokonaisjaksoaikaan.
Suhde, jolloin signaali on 1
D_{on}={\frac {t_{1}}{T}}
Suhde, jolloin signaali on 0
D_{off}={\frac {t_{2}}{T}}
Pulssisuhteella tarkoitetaan yleensä arvoa  D_{on} eli osuutta ajasta, jonka signaali on "päällä" (tai positiivinen), ellei erikseen puhuta negatiivisesta pulssisuhteesta. Pulssisuhdetta ilmaistaan monesti prosenteissa. Esimerkiksi 50 %:n suhde tarkoittaa yllä, että signaalitaso on puolet jaksosta 1 ja puolet jaksosta 0.
Pulssisuhteesta käytetään myös seuraavia nimityksiä: hyötyaika, toimintajakso, käyttöjakso, käyttösuhde. "Hyötyaika" on siitä yksikäsitteisempi termi kuin pulssisuhde, että joskus pulssisuhteella tarkoitetaan hyötyajan (engl. "duty cycle") sijaan positiivisen puolijakson suhdetta negatiiviseen puolijaksoon (" D_{on}\ :\ D_{off}" eli " t_{1}\ :\ t_{2}", engl. "pulse ratio"). Esimerkiksi pulssisuhde "1 : 1" tarkoittaa hyötyaikaa 50 % ja pulssisuhde "1 : 3" hyötyaikaa 25 %.
Kertomalla hyötyajan  D_{on} tai  D_{off} jaksonajalla  T saadaan puolijakson pituus  t_{1} tai  t_{2}.
Pähkinärinteen koulu

| Pähkinärinteen koulu |
| --- | --- |

Sijainti:  Mantelikuja 4, Vantaa
Koordinaatit:  60.2572°N, 24.8060°E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu
Rehtori:  Tiina Kärkkäinen,  apulaisrehtori Satu Mansikka
Luokat:  1–6
Oppilaita:  437 (2019)
Verkkosivut
Pähkinärinteen koulu on Vantaan Hämeenkylän kaupunginosassa sijaitseva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Syksyllä 2019 koulua kävi 437 oppilasta.
Koulu toimi kevätkaudella 2016 meneillään olleen remontin aikana useassa eri väistötilassa. Syyslukukautena 2016 hajasijoitettu koulu palasi Pähkinärinteen koulun omiin tiloihin.
Koulun kanssa samalla tontilla sijaitsee Vantaan kaupunginkirjaston Pähkinärinteen kirjasto.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Pray

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Pray voi viitata:
Paikat

Pray, kunta (=comune) Biellan maakunnassa
Pray, kunnallishallinnoton alue Wisconsinin osavaltiossa
Ihmiset

György Pray (1723–1801), unkarilainen jesuiitta, kirjastonhoitaja ja historioitsija
Pray Codex, kokoelma keskiaikaisia käsikirjoituksia
Musiikki

Pray, vuonna 2008 julkaistu metallialbumi yhtyeeltä Crematory
Pray, vuonna 1998 julkaistu kristillinen pop- ja rock-albumi Rebecca St. Jamesilta
Pray, vuonna 1997 julkaistu gospel-albumi Andrae Crouchilta
Pray, yhtyeen Grave Digger EP-levy
"Pray", MC Hammerin kappale
"Pray", Take Thatin kappale
"Pray", Tina Cousinsin kappale
"Pray", Tomoko Kawasen kappale
"Pray", kappale Jay-Z:n albumilta American Gangster
"Pray", kappale Vanilla Ninjan albumilta Love is War
"Pray", kappale DJ Bobolta
"Pray", Justin Bieberin kappale albumilta My Worlds Acoustic
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pray”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Progymnospermophyta

| Progymnospermophyta |
| --- | --- |
 Rekonstruktio Archaeopteris-suvun puusta
Fossiili
 Keskidevonikausi–Mississippi-kausi  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Lignophyta
Kladi::  †Progymnospermophyta Lang, 1925
Lahkot
 †Archaeopteridales  †Aneurophytales  †Protopityales  †Noeggerathiales 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Progymnospermophyta on joukko esihistoriallisia putkilokasveja, joita eli lähinnä paleotsooisen maailmankauden loppuvaiheissa devonikaudelta kivihiilikaudelle. Joukon kasvit lisääntyivät vapaiden itiöiden avulla nykyisten itiökasvien tavoin ja muistuttivat lehdiltään saniaisia, mutta monilla niistä oli pitkälle kehittynyt eusteelinen puuvarsi, kuten nykyisillä paljassiemenisillä havupuilla ja kaksisirkkaisilla koppisiemenisillä lehtipuilla. Tämän nykyisten itiökasvien ja siemenkasvien piirteiden yhdistelmän vuoksi joukon kasveja onkin pidetty välimuotoina kehityslinjassa itiökasveista siemenkasveiksi. Ryhmän tunnetuimpia edustajia on Archaeopteris.
Fylogenia

Luokittelussa on eroja, mutta Taylor et al. jakaa Progymnospermophytan kolmeen lahkoon: Archaeopteriales, Aneurophytales ja Protopityales. Ryhmä saattaa olla parafyleettinen, mikäli siemenkasvit kehittyivät jostakin sen edustajasta, jolloin joukon fylogenia näyttäisi tältä:
Näiden ryhmien lisäksi joukkoon liitetään toisinaan lahko Noeggerathiales, jonka sukulaisuussuhteet muihin tunnettuihin kasviryhmiin ovat kiistanalaisia.
Puusaniainen

Cyathea arborea Guadeloupella
Puusaniaiset ovat suhteellisen alkeellisia saniaisia, jotka kuuluvat Cyatheales-lahkoon. Puusaniaislajeista monet kuuluvat saniaispuukasvien (Cyatheaceae) tai rankasaniaiskasvien (Dicksoniaceae) heimoon.
Puusaniaiset voivat kasvaa 25 metriä korkeiksi; jotkin lajit vielä korkeammiksikin. Puusaniaisten kärkikasvupiste muodostaa rykelmän lehtiä, jotka ovat usein lehdyköiksi jakautuneita sekä muutamia metrejä pitkiä. Puusaniaisten runko muodostuu kasvin juurista.
Puusaniaisia on kasvanut maapallolla jo triaskaudelta lähtien. Muun muassa saniaispuukasvit sekä rankasaniaiskasvit ovat olleet melko monimuotoisia sekä suhteellisen yleisiäkin jura- ja liitukausilla. Nykyisin kasvavia lajeja on kuitenkin kasvanut maapallolla ainoastaan kenotsooisella maailmankaudella. Nykyisin monia puusaniaislajeja tavataan vain tropiikissa kosteassa ilmastossa. Lisäksi monet lajit kasvavat vain tietyillä pienillä ja eristyneillä alueilla, kuten saarilla tai tropiikin vuorilla. Moni puusaniaislaji on harvinaistunut myös ihmisten liiallisen keräilyn seurauksena, ja nykyisin monet puusaniaislajit ovatkin CITES-sopimuksen lajien listalla.
Pommeri

Pommerin sijainti
Pommerin vaakuna
Pommeri on historiallinen ja maantieteellinen alue Keski-Euroopassa. Se käsittää Saksan koillisen ja Puolan luoteisen osan, eli Oderjoen suistoa ympäröivän Itämeren etelärannikon. Pommeri sijaitsee Itämeren Pommerinlahden rannoilla ja Oderinhaffin (eli Stettininhaffin tai Szczecininhaffin) ympärillä.
Nimi ja tunnus

Pommerin nimi on saksaksi ja ruotsiksi Pommern, latinaksi Pomerania ja puolaksi Pomorze. Alueen väestöllinen koostumus on vaihdellut sen mukaan, minkä valtioiden alueisiin se on kuulunut. Nykyään pommerilaiset jakaantuvat saksalaisiin, puolalaisiin ja kašubeihin.
Pommerin nimi tulee siihen viitanneista latinankielisistä nimityksistä "longum mare" ("meren rannalla"), joka pommerin vanhalla kielellä on po more. Pommerin läheisillä slaavilaisilla sukukielillä, kuten puolaksi, nimi kuulostaa melko samanlaiselta.
Pommerin perinteinen tunnus on griippi eli aarnikotka, merkillinen mytologinen olento, jossa yhdistyvät kotkan ja leijonan piirteet. Se on Pommerin vaakunaeläin. Aarnikotka on seudulle edelleen tärkeä symboli. Sen mukaan nimettiin muinoin hallitsijasuku Greifen (Gryfici), samoin se esiintyy eräiden kaupunkien, kuten Greifswald, nimissä.
Maantiede

Läntinen, Saksan puoleinen Pommeri tunnetaan nimellä Etu-Pommeri (Vorpommern), kun taas Puolalle kuuluva itäpuoli tunnetaan nimellä Taka-Pommeri (Hinterpommern). Saksan osa Pommerista kuuluu nykyisin kokonaisuudessaan Mecklenburg-Etu-Pommerin  osavaltioon, josta se muodostaa itäisen tai koillisen puoliskon. Puolan osa on sen sijaan jaettu eri tavalla, ja siellä nimellä Pommeri saatetaan kutsua myös historiallisen Pommerin itä- ja eteläpuolelle jääviä alueita kuten Veikseljoen suistoa. Puolalaista käytäntöä ei kuitenkaan tule sekoittaa nimen normaaliin merkitykseen. Joskus Pommeriksi sanotaan koko Itämeren etelärannikkoa.
Saksalaiseen Etu-Pommeriin kuuluu myös suuri saari Rügen, joka on tunnettu lomanviettopaikka. Itä-Saksassa Pommerin rannikot olivat hyvin tärkeitä lomakohteita ulkomaanmatkailun vähyyden vuoksi. Pommeri kokonaisuudessaan on keskisen Euroopan järvisimpiä alueita.
Puolan läntiset kolme maakuntaa yhdistettiin vuonna 1999 Pommerin voivodikunnaksi. Erillisinä ne olivat Gdańskin voivodikunta, Słupskin voivodikunta ja Elblągin voivodikunta.
Maantiede > Väestö ja kaupungit

Pommeri ei ole kovin tiheään asuttua aluetta muuhun Keski-Eurooppaan verrattuna, ja itse asiassa paitsi että Mecklenburg-Etu-Pommeri on Saksan harvimpaan asuttu osavaltio, on Etu-Pommeri vieläpä sen harvimpaan asuttu osa. Koko historiallisen Pommerin pinta-ala on runsaat 30 000 km² ja sen asukasluku noin 2,4 miljoonaa, josta kolme neljäsosaa Puolassa ja vain 600 000 Saksassa. Jo 1920-luvulla Pommerissa oli 1,9 miljoonaa asukasta, eli alueen väestönkasvu on ollut vaatimatonta.
Pommerin ylivoimaisesti suurin kaupunki on nykyään Puolalle kuuluva Szczecin eli entinen saksalainen Stettin, jossa on 420 000 asukasta. Sen suurkaupunkiasema on vanha; jo vuonna 1905 Stettinissä asui 225 000 ihmistä. Toinen, nykyään paljon pienempi, historiallinen keskus on Saksan Pommerin suurin kaupunki, vanha hansakaupunki Stralsund, jossa on 60 000 asukasta. Vähemmän tunnettu, mutta yhtä lailla vanha hansa- ja yliopistokaupunki on Saksan Greifswald, joka on vajaan 53 000 asukkaan paikkakunta. Puolan alueen toinen merkittävä kaupunki on vuoden 1960 jälkeen kasvanut Koszalin 110 000 asukkaallaan.
Pommerin väestö 1800-luvulta aina vuoteen 1945 oli pääasiassa saksalaista, ja alue kuului kokonaisuudessaan saksalaiseen Preussiin. Vuoden 1945 jälkeen Etu-Pommeri säilyi saksalaisena, mutta Taka-Pommerista he hävisivät lähes tyystin ja tilalle tuli puolalaisia. Sekä saksalaiset että puolalaiset pyrkivät pitkään vähättelemään alueella asuvien pienten slaavilaisten kansojen olemassaoloa. Näistä kansoista tunnetuimmat ovat kašubin kieltä puhuvat kašubit. Tätä slaavilaiskielten ryhmää kutsutaan pommerilaisiksi kieliksi. Erityisesti Etu-Pommerissa on Ruotsin suurvaltakauden jäljiltä myös ruotsalaisia vaikutteita.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pommeria käsittelevää kirjallisuutta (Arkistoitu – Internet Archive)
Preussilaisen Pommerin kartta vuodelta 1882
Pommerin vuoden 1789 rajat kartalla
Pommerin herttuoiden suku
Pommerin aarnikotka
Pommerin maakunta vuonna 1905
Puurtilan koulu

| Puurtilan koulu |
| --- | --- |
 Puurtilan koulu Varkauden Puurtilassa.
Sijainti:  Puurtilantie 21, 78310 Varkaus
Koordinaatit:  62.3375°N, 27.9168°E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu
Rehtori:  Tuulikki Matikainen
Luokat:  0–6
Oppilaita:  82 (2016, lisäksi esikoululaiset)
Verkkosivut
Puurtilan koulu on Varkauden Puurtilan kaupunginosassa toimiva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 0–6). Vuonna 2016 koulua kävi 82 oppilasta.
Koulu osallistuu muun muassa Kiva-koulu, Liikkuva koulu ja ProKoulu-hankkeisiin.
Porgy ja Bess

Leontyne Price Porgy and Bess -oopperassa.
Porgy ja Bess (engl. Porgy and Bess) on yhdysvaltalaisen George Gershwinin säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Sen libreton ovat kirjoittaneet Ira Gershwin sekä Du Bose Heyward, jonka romaaniin Porgy ja samannimiseen näytelmään tarina perustuu. Ooppera sai ensi-iltansa 10. lokakuuta 1935 New Yorkissa. Kriitikot arvostelivat sitä liian musikaalimaiseksi, ja vaikka yleisö pitikin yksittäisistä numeroista, teos poistui pian ohjelmistosta. Suurempaan suosioon Porgy ja Bess nousi vasta Gershwinin kuoleman jälkeen.
Oopperassa Gershwin pyrkii yhdistelemään perinteistä eurooppalaista orkesterimusiikkia amerikkalaiseen jazz- ja kansanmusiikkiin.
Oopperan tunnetuin sävelmä lienee ”Summertime”, jonka musta äiti laulaa alussa kehtolauluna lapselleen. Tapahtumien näyttämönä toimii Charlestonin Catfish Row.
Tarinan pahan miehen, kokaiinikauppias Sportin’ Lifen roolihahmo kirjoitettiin alun perin laulaja Cab Callowayn persoonallisuutta mallina käyttäen, joskaan hän ei tätä roolia esittänyt.
Oopperan omintakeinen erityispiirre oli se, että se oli kirjoitettu ja sovitettu mustia esittäjiä ajatellen, koska tapahtumat sijoittuvat Charlestonin mustien slummikortteliin. Jopa poliisit, joita tarinassa vilahtaa pariin otteeseen, ovat mustia. Tekijöiden nimenomainen toivomus oli, että teosta saisivat esittää ainoastaan mustat laulajat. Tämä on johtanut kiistoihin tekijänoikeuksien haltijoiden ja eurooppalaisten oopperatalojen välillä, viimeksi Budapestissa.
Levytyksiä

Vuonna 2003 musikaalin alkuperäistuotannon esiintyjien tekemät soundtrack-levytykset (1940–1942) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Vuonna 1958 Miles Davis tulkitsi musikaalin sävelmiä albumillaan Porgy and Bess.
Kirjallisuutta

Noonan, Ellen: The Strange Career of Porgy & Bess: Race, Culture, and America’s Most Famous Opera.  Chapel Hill:  University of North Carolina Press, 2012.  ISBN 978-0-8078-3716-0.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porgy ja Bess Wikimedia Commonsissa
Porin Vuoden urheilija

Porin Vuoden urheilija on vuonna 1965 perustetun Porin Urheilutoimittajain kerhon jakama palkinto Porin parhaalle urheilijalle. Valinnan suorittavat kerhon jäsenet ja se myönnetään vuosittain tammikuussa. Vuoden urheilijan lisäksi valitaan myös Vuoden nuori urheilija.
Porin Vuoden urheilijat 1964–2023

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  1964 Kaarlo Kangasniemi  1965 Tapio Virtanen  1966 Kaarlo Kangasniemi  1967 Kaarlo Kangasniemi  1968 Kaarlo Kangasniemi  1969 Kaarlo Kangasniemi  1970 Kalevi Lahdenranta  1971 Kaarlo Kangasniemi  1972 Kyösti Laasonen  1973 Kyösti Laasonen  |  1974 Veli-Pekka Ketola  1975 Kauko Laasonen  1976 Kyösti Laasonen  1977 Ari Westergård  1978 Kyösti Laasonen  1979 Pekka Rautakallio  1980 Kyösti Laasonen  1981 Kyösti Laasonen  1982 Jouni Grönman  1983 Jouni Grönman  |  1984 Jouni Grönman  1985 Jouni Grönman  1986 Jouni Grönman  1987 Petri Eteläniemi  1988 Matti Alamäki  1989 Matti Alamäki  1990 Matti Alamäki  1991 Jyri Kjäll  1992 Jyri Kjäll  1993 Jyri Kjäll  |  1994 Taina Uppa  1995 Maarit Lepomäki  1996 Luiz Antônio  1997 Antti-Pekka Lax  1998 Pasi Kuivalainen  1999 Tiia Hautala  2000 Tiia Hautala  2001 Tiia Hautala  2002 Pesäkarhut  2003 Heli Jukkola  |  2004 Leo-Pekka Tähti  2005 Heli Jukkola  2006 Porin Ässät  2007 Heli Jukkola  2008 Leo-Pekka Tähti  2009 Leo-Pekka Tähti  2010 Jussi Rynnäs  2011 Leo-Pekka Tähti  2012 Leo-Pekka Tähti  2013 Matti Mattsson  |  2014 Nooralotta Neziri  2015 Lotta Lepistö  2016 Leo-Pekka Tähti  2017 Leo-Pekka Tähti  2018 Leo-Pekka Tähti  2019 Leo-Pekka Tähti  2020 Leo-Pekka Tähti  2021 Matti Mattsson  2022 Matti Mattsson  2023 Narukerä  |
Aiheesta muualla

Porin Vuoden urheilija (Arkistoitu – Internet Archive) Porin Urheilutoimittajain kerho
Promsvjazbank

Promsvjazbankin logo
Erään Promsvjazbankin Moskovan konttorin sisäänkäynti
Promsvjazbank (ven. Промсвязьбанк) on venäläinen vuonna 1995 perustettu pankki. Sen pääkonttori on Moskovassa.
Pankin pääomistajat ovat Ananjevin veljekset Dmitri ja Aleksei Ananjev. Saksalainen Commerzbank Auslandsbanken Holding AG omisti yhtiöstä 15 %, mutta myi osuutensa Ananjeveille 2012.
Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki osti 12% pankin osakkeista 2010.
Aiheesta muualla

http://www.psbank.ru/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Pohjoismansi

Pohjoismansi on mansin kielen ainut nykyisin puhuttava murre. Tosin itämansilla saattaa vielä olla muutama puhuja. Pohjoismansilla on vajaa tuhat puhujaa, ja se on erittäin uhanalainen. Pohjoismansia puhutaan nykyään Severnaja Sosva -, Sygva- ja Verhnjaja Lozva -jokien varsilla Hanti-Mansiassa Venäjällä. Murre jakautuu neljään paikalliseen murteeseen: Ob, Sosva, Sygva ja Ylä-Lozva.
Hanti-Mansia Länsi-Siperiassa. Pohjoishantia puhutaan Hanti-Mansian länsiosassa.
Pohjoismansin Sosvan murre on mansin kielen kirjakielen pohjana. 1930-luvulla sille luotiin latinaiseen kirjaimistoon perustuva kirjakieli ja aakkosto, mutta 1937 siirryttiin käyttämään kyrillistä kirjaimistoa. Pohjoismansin, kuten obinugrilaisten kielten, sanajärjestys on subjekti-objekti-verbi (SOV). Pohjoismansin sanastoon kuuluu melko suuri määrä metsästykseen, poronhoitoon, kalastukseen ja luonnonalueisiin liittyviä sanoja ja muotoja.
Aiheesta muualla

Sosva: Pohjoismansin sanasto
Progressions of Power

| Progressions of Power Triumph |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuu 1979 - tammikuu 1980
 Julkaistu: 1980
 Tuottaja(t): Triumph
 Tyylilaji: Rock
 Kesto: 41.08
 Levy-yhtiö: Attic Kanada, RCA Kansainvälinen
Triumphin muut julkaisut
| Just a Game 1979 | Progression of Power 1980 | Allied Forces 1981 |
Progressions of Power on Triumphin neljäs studioalbumi. Albumi on julkaistu 1980. Albumi pääsi listoilla sijalle 32 ja single "I Can Survive" pääsi sijalle  91.
Kappalelista

"I Live for the Weekend" (Emmett/Levine/Moore) – 5:18
"I Can Survive" (Emmett/Levine/Moore) – 4:02
"In the Night" (Emmett/Levine/Moore) – 6:16
"Nature's Child" (Levine/Moore) – 5:42
"Woman in Love" (Emmett/Levine/Moore) – 4:41
"Take My Heart" (Emmett/Levine/Moore) – 3:32
"Tear the Roof Off" (Emmett/Levine/Moore) – 4:30
"Finger Talkin'" (Levine/Moore) – 2:01
"Hard Road" (Emmett/Levine/Moore) – 5:23
Muusikot

Rik Emmett - kitara, laulu
Gil Moore - rummut, laulu
Michael Levine - basso, koskettimet
Pussitiaiset

| Pussitiaiset |
| --- | --- |
 Pussitiainen (Remiz pendulinus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pussitiaiset Remizidae  Olphe-Galliard, 1891
Katso myös
   Pussitiaiset Wikispeciesissä   Pussitiaiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pussitiaiset (Remizidae) on pienenkokoisten varpuslintujen heimo. Pussitiaiset ovat hyönteissyöjiä, ja syövät hyönteisiä ja muita niveljalkaisia. Pussitiaiset rakentavat taidokkaasti umpinaisen pesän, johon johtaa pyöreä putki; pesä riippuu elävän puun oksalla, yleensä veden päällä. Suomessa heimon lajeista on tavattu ainoastaan pussitiainen, joka on myös pesinyt Suomessa.
Pussitiaisten heimoon kuuluu kymmenen lajia ja 3 sukua. Afrikanpussitiaisiin kuuluu kuusi lajia, pussitiaisiin 3 ja amerikanpussitiainen muodostaa oman sukunsa.
Suvut > Afrikanpussitiaiset (Anthoscopus)

| --- | --- |
 Afrikanpussitiainen Anthoscopus caroli  Akasiapussitiainen Anthoscopus minutus  Guineanpussitiainen Anthoscopus flavifrons:  Harmaapussitiainen Anthoscopus musculus  Keltapussitiainen Anthoscopus parvulus  Saharanpussitiainen Anthoscopus punctifrons
Suvut > Pussitiaiset (Remiz)

Huppupussitiainen Remiz macronyx
Naamiopussitiainen Remiz consobrinus
Pussitiainen Remiz pendulinus
Suvut > Lajeja, joilla on oma sukunsa

Amerikanpussitiainen Auriparus flaviceps
Purppuraneidonvaippa

| Purppuraneidonvaippa |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kämmekkäkasvit
Suku::  Neidonvaipat Epipactis
Laji::  purpurata
Kaksiosainen nimi
 Epipactis purpurata  Sm. 
Katso myös
   Purppuraneidonvaippa Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Purppuraneidonvaippa (Epipactis purpurata) on neidonvaippoihin kuuluva kämmekkäkasvi.
Laji kasvaa usein tiheinä ryhminä. Varsi on 30–60 senttimetriä korkea, tanakka, harmaanvihreä, violetinsävyinen ja yläosasta lyhytkarvainen. Varsilehtiä on 5–10 kappaletta ja ne ovat kapean soikeat, 6–10 cm pitkät, tumman harmaanvihreät, violetinsävyiset, hieman sepivät, suipot. Terttukukinto on tiheä ja pitkä, kukat ovat vaaleanvioletit-tummanvioletit. Kasvi kukkii Pohjoismaissa elo-syyskuussa.
Purppuraneidonvaippaa esiintyy Euroopassa Ison-Britannian, Tanskan ja Baltian korkeudelle. Pohjoismaissa se esiintyy harvinaisena Tanskassa savipohjaisissa pyökkimetsissä. Laji on kalkinsuosija.
Pulsulampi

Pulsulampi syksyllä 2018 auringonlaskun aikaan
Pulsulampi on paikallisten käyttämä nimi Orivedellä, Oriveden liikuntahallin pohjoispuolella, sijaitsevalle lammelle. Lammen nimi juontuu sen ympärillä olevan puistomaisen alueen, joskus hyvinkin railakkaasta viihdekäytöstä, sillä ranta-alueella on usein paikallisia viettämässä aikaa. Lampi on esiintynyt alueen paikallislehdessä Oriveden Sanomissa myös nimellä kakkalampi, mikä viittaa lammen vähäiseen arvostukseen.
Lampi on luonnolampi, mutta sen pinta-alaa on pienennetty alkuperäisestä viereisen päivittäistavarakaupan parkkipaikan laajentamiseksi. Nykyinen pinta-ala on noin 0.18 hehtaaria. Lampi ruopattiin ja kunnostettiin vuonna 2015, mutta se on edelleen erittäin matala. Lammesta on satunnaisesti kalastettu ruutanoita opiskelutarkoituksiin.
Aiheesta muualla

Anne Kotipuro: Hups! Lammen ruoppauksessa yllättävä käänne Oriveden Sanomat.  02.09.2015. Arkistoitu 16.9.2018. Viitattu 16.9.2018. suomeksi
Marja Alatalo: Kippis kakkalammikolle! Oriveden Sanomat.  09.10.2015. Arkistoitu 16.9.2018. Viitattu 16.9.2018. suomeksi
Proszowicen piirikunta

Proszowice on yksi Vähä-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 43 222. Kunnat Proszowicen piirikunnassa ovat Koniusza, Koszyce, Nowe Brzesko, Pałecznica, Proszowice ja Radziemice.
Proszowicen väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 50,7 prosenttia oli naispuolisia ja 49,3 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 17,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61 prosenttia ja eläkeläiset 21,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,7 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 397 lasta. Proszowicen piirikunnan väkiluvun ennustetaan pienenevän 39 262 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.