stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pragmatistinen kasvatusfilosofia
Pragmatistinen kasvatusfilosofia > Sosiaalisuus

Yhteisöllinen vuorovaikutus on keskeistä yksilön älyllisen ja moraalisen kehityksen kannalta. Toisiin tutustuminen auttaa yksilöä suhteuttamaan toisten näkökulmat omiinsa, kehittää hänen älykkyyttään ja toimii hänen moraalinsa rakentumisen perustana. Yksilöiden ja ryhmien vapaa vuorovaikutus yhteiskunnassa on tärkeää, minkä vuoksi demokratia on edistyksellisin yhteiskuntajärjestelmä. Demokratiassa yksilöt voivat ryhmissä eläen jakaa vapaasti keskustella ja ilmaista mielenkiintonsa kohteita toisilleen. Näin heille voi muodostua jaettuja yhteisiä kokemuksia.
Suurimmasta yhteisöllisesti vuorovaikutuksesta syntyvä järjestys, esimerkiksi demokratia, on helpommin muokattavissa tarpeiden mukaan kuin auktoriteettien varaan rakentuva järjestelmä. Tällainen järjestys on myös hyvin inhimillinen, sillä se syntyy ihmisen tarpeiden, toiveiden, päämäärien ja toimintojen huomioon ottamisesta. Älyllinen vapaus ja älyllisen vuorovaikutuksen vapaus ovat yhteiskunnan kehityksen ja sen järjestyksen mielekkyyden edellytyksiä.
Kasvatusinstituutioiden tulee olla pienoisyhteiskuntia, jotka mahdollistavat kokemuksen laajentumisen, avartumisen ja sivistymisen mahdollistavan vapaan sosiaalisen toiminnan. Vapauden ja yhteisöllisyyden ilmapiirissä toimivat koulut edistävät demokraattisen yhteiskunnan kehittymistä valmistaen lapsia demokratiaan.
Yhteisöllistä vapautta ja avointa sosiaalisuutta koulun tulisi toteuttaa niin, että lapset voisivat vapaasi ilmaista kiinnostuksen kohteita sekä päämääriään, ideoitaan ja näkemyksiään. Kutakin lasta rohkaistaan antamaan oma panoksensa yhteisiin hankkeisiin ja itse omaksumaan oppimisesta.
Jotta tämä toimisi, tulisi opettajan tuntea oppilaansa. Yhteisten kokemusten perustana on niiden jakaminen ja niistä oppiminen. Opetuksen suunnittelu ja yhteiset säännöt rakennetaan yhdessä, mikä vahvistaa ryhmän yhteenkuuluvuutta. Se myös varmistaa, että ryhmän toiminnot palvelevat jäsentensä tarpeita ja kiinnostuksen kohteita.
Pragmatistisessa ajattelussa demokratian merkitys ei ole staattinen. Se löydetään käytäntöjen uudistumisen myötä. Demokratia sallii ihmisten arvostella ja hylätä yhteiskunnallisen elämän tarpeettomiksi käyneitä muotoja sekä kehittää uusia uusien tarpeiden myötä. Demokratia sallii yksilöiden ja ryhmien kykyjen monipuolisen toteuttamisen ja kehittämisen.
Pragmatistinen kasvatusfilosofia > Soveltaminen opetuksen käytäntöihin

Pragmatismi jakaa progressivistisen ja analyyttisen kasvatusfilosofisen ajatuksen, että filosofien teorian tulee palvella kasvatuskäytäntöä, ja että sen merkitys on arvioitava käytännön tuloksien pohjalta.
Pragmatistisen kasvatusfilosofian operationalisoinnissa keskeisiä ovat ongelmalähtöinen menetelmä ja tekemällä oppiminen. Opitaan sellaisten ongelmien ratkaisemisen kautta, jotka liittyvät oppijan kokemusmaailmassa hänelle mielekkäisiin yhteyksiin. Käytännöllinen toiminta muutetaan ongelmaksi, johon etsitään ratkaisua suunnitelmallisella toiminnalla. Näin opiskelija joutuu perehtymään asiaan, tekemään oletuksia, harkitsemaan seurauksia ja ratkaisemaan ongelmia käytännöllisissä elämänyhteksissä.
Opetuksen lähtökohtana on opiskelijan kiinnostus. Opetussuunnitelmaan sisältyvien kokemusten tulisi kiinnostaa opiskelijaa ja herättää hänessä tunteita. Pragmatistien mukaan opiskelija jaksaa ponnistella, keskittyä älyllisesti ja toimia käytännöllisesti etsien ratkaisuja ongelmiin, mikäli ne ovat hänelle merkityksellisiä. Ponnistellessaan opiskelija oppii havaitsemaan yhteyksiä kokemusten ja seurausten välillä. Pohtivan ja kyseenalaistavan toiminnan avulla saavutetaan tavoitteet paremmin kuin toimimalla spontaanisti.
Pragmatistinen kasvatusfilosofia > Viisi periaatetta ja learning by doing

Deweyn nimeen liitetään learning by doing -metodi, joka usein suomennetaan tekemällä oppimiseksi tai ongelmametodiksi. Se kuuluu osana hänen kiteyttämiinsä viiteen kasvatuksen periaatteeseen:
kokeellinen toiminnallisuus
oppilaskeskeisyys
koulu pienoisyhteiskuntana
luonnollisten toimintojen periaate
koulu demokraattisen yhteiskunnan toteuttajana
Pragmatistinen kasvatusfilosofia > Viisi periaatetta ja learning by doing > Kokeellinen toiminnallisuus

Dewey syytti koululaitosta pelkästään älyllisyyteen painottamisesta, moitti sitä keskiaikaiseksi. Koulun tulisi sallia myös luominen, hyödyllinen ja taiteellinen tekeminen. Taustalla on pragmatismin tietokäsitys: ihmisen ulkopuolella olevia totuuksia ei ole olemassa, joten niitä ei voi tieteen keinoin paljastaakaan. Tiede pyrkiköön helpottamaan ihmisen toimintaa. Tästä lähtökohdasta seuraa kokemuksellisuuden vaatimus kouluopetukseen.Risto Rinne ym. (2004, 172) huomauttavat tässä yhteydessä kuitenkin: "Olennaista on oppia se, miten hankitaan tietoja, ei muistaa irrallisia tietoja."
Pragmatistinen kasvatusfilosofia > Viisi periaatetta ja learning by doing > Oppilaskeskeisyys

Dewey kritisoi opetuksen organisoimista oppiaineiden eikä oppijoiden lähtökohdista. Perinteinen koulu toimii mekaanisesti, vaatii yhdenmukaisuutta ja passivoi oppilaita. Tavoitteena oli Deweyn sanoin, että "lapsesta tulee aurinko, jonka ympäri kasvatuksen välikappaleet kiertävät". Näin ollen koulun tuli myös ymmärtää lapsen keskeisiä tarpeita: tarvetta luoda ja tarvetta tutkia, tarvetta taiteelliseen ilmaisuun ja sosiaaliseen yhteisöllisyyteen.
Pragmatistinen kasvatusfilosofia > Viisi periaatetta ja learning by doing > Koulu pienoisyhteiskuntana

Deweyn kritiikki kohdistui koulun erillisyyteen ympäröivästä yhteiskunnasta. Se, mitä koulussa tehdään, ei muistuta sitä, mitä ympärillä, yhteiskunnassa tapahtuu. Koulun tulisi opettaa ryhmässä toimimista ja toisten huomioon ottamista. Tästä näkökulmasta esimerkiksi ryhmätyö on tärkeää. Tilaa on oltava myös spontaanille sosiaalisuudelle. Koulun ulkopuolella saatuja kokemuksia tulisi voida hyödyntää koulussa, siinä missä koulussa opittua käytetään ympäröivässä maailmassa.
Pragmatistinen kasvatusfilosofia > Viisi periaatetta ja learning by doing > Luonnollisten toimintojen periaate

Kuten oppilaskeskeisyyden näkökulma, myös luonnollisten toimintojen periaate korostaa opiskelun organisoimista lapsen ehdoilla. Niinpä luonnollista on käsillä tekeminen. Luonnollisten toimintojen periaatteesta seuraa myös opiskelun organisointi projekteiksi. Projekti on suhteellisen pitkäkestoinen ja läpäisee oppiaineiden rajat, vaatii useanlaisia tietoja ja taitoja. Keskeistä on tietojen integroituminen tietyn teeman ympärille.
Pragmatistinen kasvatusfilosofia > Viisi periaatetta ja learning by doing > Koulu demokraattisen yhteiskunnan toteuttajana

Dewey halusi koulun oppisisältöjen avaavan  näkymiä ympäröivän yhteiskunnan rakenteeseen. Esimerkiksi raaka-aineisiin ja tuotannon tutustuminen kertoo myös ihmiskunnan sivistyksen eri vaiheista. Koulun tulee madaltaa käsitystä henkisen ja fyysisen työn välisestä erosta. Siihen, että Dewey pyrki sitomaan koulun ympäröivään yhteiskuntaan, liittyy osa hänen ajatteluunsa kohdistuvasta (anakronistisesta) kritiikistä: Deweyn ajatusten käytäntöön soveltaminen olisi jäänyt vähäiseksi siitä syystä, että viitekehys on aika- ja paikkasidonnainen. Toisaalta on kritisoitu sitä, että Dewey'iin viitataan tarkemmin hänen ajatteluaan tuntematta.
Pragmatismin koulutuksellisia sovelluksia tänään

Pragmatismilla on Suomessa keskeinen rooli ammattikorkeakoulujen olemuksen ja tehtävien jäsentämisessä. Jukka Sirviö on määritellyt pragmatismin ammattikorkeakoulujen T&K-toiminnan omaksi tieteenfilosofiaksi.
Pragmatismia luonnehditaan laajemminkin ammattikorkeakoulun tietokäsityksen pohjaksi.
John Deweyn pragmatismin soveltuvuutta aikamme taide- ja musiikkikasvatusfilosofiseksi tarkastelutavaksi on Suomessa tutkinut muun muassa Lauri Väkevä, joka väitteli aiheesta Oulun yliopistossa 2004.
Riitta Rissanen toteaa väitöskirjassaan Työelämälähtöinen opinnäytetyö oppimisen kontekstina: fenomenografisia näkökulmia tradenomin opinnäytetyöhön (2003), että opinnäytetyössä löydetyn ratkaisun uutuusarvo on opiskelijan, tiedon soveltajien ja työyhteisön käyttöön tulevassa uudessa tiedossa. Tällainen tutkimus tukeutuu pikemminkin pragmatistiseen kuin empiristiseen tiedonkäsitykseen.
Lauri Pulakka on musiikkipedagogin opinnäytetyössään päätellyt, että laulunopettamiseen voidaan soveltaa pragmatistista totuuskäsitystä: tärkeää on oppilaan oma kokemus, mikä painotus johtaa tekemällä oppimiseen (Pulakka 2008, 13).
Aiheesta muualla

Pihlström, Sami: Pragmatistinen kasvatusfilosofia Logos-ensyklopedia. Filosofia.fi.
Ram (panssarivaunu)

| Cruiser tank, Ram Mk II |
| --- | --- |
 Ram Mk II
Valmistushistoria
Valmistusmaa:   Kanada
Tekniset tiedot
Pituus:  
– putki edessä:  5,79 m
– pelkkä runko:  5,79 m
Leveys:  2,66 m
Korkeus:  2,87 m
Taistelupaino:  29 t
Telaketjut:  ?
Maksiminopeus:  
– tiellä:  40 km/h
– maastossa:  20 km/h
Toimintasäde:  232 km
Pääase:  57 mm 6 pdr-panssarivaunukanuuna
Muu aseistus:  2 konekivääriä
Panssarointi:  29-87 mm
Moottori:  Wright Continental R-975 9-sylinterinen tähtimoottori (bensiini)
– hevosvoimat:  340 hv
– kilowattia:  254 kW
Miehistö:  5
Tank, Cruiser, Ram oli toisen maailmansodan aikainen kanadalainen panssarivaunu, joka perustui yhdysvaltalaiseen M3 Lee -vaunuun. Vaunuja rakennettiin lähes 2000 kappaletta.
Suunnittelu

Kanadan liittyessä toiseen maailmansotaan sillä ei ollut panssarijoukkoja, vaan ainoastaan joitain koulutuksessa käytettyjä ensimmäisen maailmansodan aikaisia panssarivaunuja.
Montrealin veturitehdas sai tilauksen aloittaa brittiläisten Valentine-vaunujen lisenssivalmistus.
Valentine oli kuitenkin tarkoitettu tukemaan jalkaväkeä ja Kanada halusi perustamaansa panssaridivisioonaa varten liikkuvampia panssaritaisteluihin tarkoitettuja vaunuja.
Kanadassa päätettiin valmistaa lisenssillä yhdysvaltalaista M3 Leetä, mutta vaunu oli suunniteltu väliaikaiseksi ratkaisu, ja sen päätykki oli huonolla paikalla panssarivaunun edessä (missä tykkiä voitiin kääntää vain 15 astetta kaikkiin suuntiin).
Alkuvuodesta 1941 päätettiin kehittää M3 Leen alustalle toimivampi ratkaisu jossa päätykki on pyörivässä tornissa. Päätykiksi piti tulla 75-millimetrinen yhdysvaltalainen tai brittiläinen 57-millinen kuusipaunainen panssarivaunukanuuna. Brittiläistä tykkiä pidettiin parempana sen paremman panssarinläpäisyn vuoksi. Niiden rajoitetun saatavuuden vuoksi pääaseeksi tuli kuitenkin aluksi vanhempi kaksipaunainen 40-millimetrinen tykki.
Runko oli valettu toisin kuin M3:n, jossa käytettiin niittausta ja hitsausta. Moottorina oli Wrightin 300-hevosvoimainen ilmajäähdytteinen lentokonemoottori R-975, jota käytettiin jo M3:ssa. Yhdysvaltalainen voimansiirto oli luotettava. Tuloksena oli Ram Mk I, jota valmistettiin vain 50 kappaletta.
Helmikuusta 1942 lähtien vaunut aseistettiin 57-millimetrisellä tykillä (Ram Mk II). Kesällä 1942 päätettiin standardoida brittiläinen ja kanadalainen kalusto M4A1 Sherman -vaunuun. Ramin tuotanto jatkui kuitenkin vielä yli vuoden, koska tuotantolinjoja ei haluttu pysäyttää.
Ram II -vaunuja laivattiin Isoon-Britanniaan, jossa Kanadan joukot olivat odottamassa maihinnousua Manner-Eurooppaan. Rameja käytettiin Kanadan panssaridivisioonien koulutuksessa.
Vaunuja muunnettiin muun muassa tornittomiksi Ram Kangoroo -miehistönkuljetusvaunuiksi ja Sexton-telatykeiksi 25-paunaisella haupitsilla Ramin rungolla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ram Kangoroo
Ram Mk I
Ricardo Viñes

Ricardo Viñes
Ricardo Viñes (5. helmikuuta 1875 – 29. huhtikuuta 1943) oli espanjalainen pianisti, säveltäjä ja musiikkikirjailija. Hän piti useiden Maurice Ravelin ja Claude Debussyn teosten ensiesitykset ja opetti pianonsoittoa muun muassa Francis Poulencille.
Viñes syntyi Lleidassa, Kataloniassa ja opiskeli pianonsoittoa ja sävellystä Pariisin konservatoriossa. Hänen opettajinaan toimivat Charles de Bériot, Benjamin Godard ja Albert Lavignac. Pianistina Viñes tuli tunnetuksi varsinkin uuden ranskalaisen ja espanjalaisen musiikin tulkitsijana, mutta hän antoi myös venäläisen pianomusiikin teosten ensiesityksiä.
Viñes sävelsi muun muassa teoksen Deux hommages, joka omistettiin Déodat de Séveracin ja Erik Satien muistolle. Hän kirjoitti myös espanjalaisesta musiikista espanjalaisissa ja ranskalaisissa julkaisuissa. Viñes kuoli Barcelonassa vuonna 1943.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ricardo Viñes Wikimedia Commonsissa
Necromunda

| Necromunda |
| --- | --- |
Pelaajia:  2
Ikäsuositus:  13+
Pelin kesto:  20–120 min
Monimutkaisuus:  korkea
Strategisuus:  korkea
Satunnaisuus:  keskitasoa
 BoardGameGeek 
Necromunda on Games Workshopin tuottama miniatyyripeli. Peli sijoittuu Warhammer 40,000 -pelistä tuttuun, kaukaisen tulevaisuuden synkkään maailmaan. Necromunda-pelissä kaksi pelaajaa ohjaavat jengejä, jotka taistelevat kaoottisen slummin harvalukuisista resursseista. Peli julkaistiin vuonna 1997 ja sen säännöt muistuttavat pitkälti Warhammer 40,000:n toisen laitoksen taistelusysteemiä. Vuonna 2003 peli julkaistiin uudelleenkuvitettuna nimellä Necromunda Underhive. Sääntömuutoksia kahden laitoksen välillä ei ole.
Necromundan maailma

Necromunda on ihmisten asuttama planeetta, jossa tuhansien vuosien aikana luonnonvarojen väärinkäyttö ja ympäristön saastuttaminen on muuttanut planeetan myrkylliseksi autiomaaksi. Ihmiset asuvat kaupungeissa, joita kutsutaan nimellä hive, joissa kekomaisessa rakennelmassa asuu miljoonia ihmisiä jaoteltuina varakkuutensa mukaan. Suurin Necromundan kaupungeista on 16 kilometrin korkeuteen nouseva Hive Primus.
Hive Primuksen huipulla, saastepilvien yläpuolella ilmakehän yläosissa asuu rikkain aristokraatti, joka hallitsee planeetan rikkauksia ja kaikkia yhteyksiä planeetan ulkopuolelle. Muut asukkaat asuvat kaupungin suuressa keskiosassa, Hive Cityssä, ja suurin osa työskentelee tehtaissa, jotka tuottavat valtavia rikkauksia ylhäällä asuville aatelissuvuille.
Kaupungin alla alkaa uusi maailma. Vuosituhansien saatossa kaupunkia on rakennettu ylöspäin ja vanhat kerrokset ovat romahtaneet, kärsineet ylhäältäpäin valuvista saasteista tai ovat muuten vain joutuneet työläisten ja keskiluokan hylkäämiksi näiden muuttaessa paremmille asuinsijoille. Laajaa, kaupungin alla sijaitsevaa hylättyä aluetta kutsutaan nimellä underhive. Se on epätoivoisten ihmisten, mutanttien ja tuntemattomien hirviöiden koti.
Necromundan maailma > Huoneet

Hive Primuksen asukkaat kuuluvat sukuihin eli huoneisiin, jotka jaotellaan aatelishuoneisiin ja Hive Cityn huoneisiin. Kaiken muun yläpuolella on Helmawrin aatelishuone, joka on vahvin aatelishuoneista ja hallitsee Hive Primusta. Muut aatelishuoneet/suvut, Greim, Ulanti, Ty, Ran Lo, Catallus ja Ko’iron taistelevat Helmawrin suosiosta ja tekevät kaikkensa tullakseen rikkaammiksi kuin muut huoneet/suvut.
Hive City on jaettu kuuteen osaan, jota kutakin kutsutaan omaksi huoneekseen. Huoneet toimivat itsenäisesti ja tavallisesti eristettynä toisistaan, valmistaen tehtaissaan ja kaivoksissaan monenlaisia tuotteita. Tuotteet myydään aatelishuoneille, jotka myyvät ne edelleen toisiin Necromundan kaupunkeihin tai toisiin maailmoihin. Kaikkien huoneiden välillä vallitsee ankara kilpailu parhaista kauppasopimuksista. Aatelishuoneet taistelevat keskenään parhaista tuotteista ja muut huoneet kilpailevat keskenään tuotteiden myynnistä. 
Vuosituhansien kuluessa Hive Cityn huoneet ovat kulttuurillisesti erottuneet toisistaan. Kukin huone on ylpeä omista tavoistaan ja ylenkatsoo muita huoneita. Tästä ja kauppasopimuksien ympärillä käydystä kilpailusta huolimatta elämä hive cityssä on tavallisesti rauhallista ja aseelliset konfliktit ovat äärimmäisen harvinaisia.
Necromundan maailma > Huoneet > Hive Cityn huoneet/suvut

Orlock on tunnettu raudan huoneena, sillä sen alueelta löytyy runsaasti rautaa. Syvällä kaupungin alemmissa osissa on vuosituhansia vanhoja, jätteen peittämiä alueita, joita kaivamalla voidaan tuottaa mineraaleja. Orlockeilla oli pitkään sopimus aatelishuone Ulantin kanssa. Tällä hetkellä sopimus on Delaquen hallussa ja orclockien ja delaquen välit ovat räjähdysherkät.
Goliathien alue sijaitsee kaupungin asuinolosuhteiltaan huonoimmalla alueella. Goliathit ovat sopeutuneet ympäristöönsä ja pitävät muita huoneita heikkoina. Muut huoneet pitävät metalliketjuilla itsensä koristelevia goliatheja barbaareina.
Escher poikkeaa muista huoneista näkyvimmin, sillä sen jäsenet ovat yksinomaan naispuolisia. Harvat miespuoliset escherit ovat geneettisesti rappeutuneita ja he eivät ota mitään osaa huoneensa asioihin. Escherit ovat ylimielisiä ja kantavat erityistä kaunaa goliatheja kohtaan.
Van Saar on rikkain Hive Cityn huoneista. Se on teknisesti muita huoneita edistyneempi ja pystyy tavallisesti valmistamaan parhaat tuotteet. Van Saarit ovat järjestelmällisiä ja ilottomia ihmisiä.
Delaque ja aatelishuone Helmawr ovat läheisissä tekemisissä keskenään, sillä delaquet toimivat Helmawrin silminä ja korvina koko kaupungissa. Muut huoneet pitävät Delaqueta epäluotettavana. Delaquet kärsivät herkkyydestä valolle ja heidän alueensa kaupungissa on hämärä verrattuna muuallakin vähävaloiseen Hive Cityyn.
Cawdor, tunnettu myös nimellä Käännynnäiset, on vahvasti uskonnon hallitsema huone. Kääntymyksen kultti (Cult of Redemption) elää kaikkialla ihmisen imperiumissa, myös muissa Hive Cityn huoneissa. Cawdor tukee kaikkia kultin tunnistajia, mutta ajaa luotaan ne, jotka eivät elä kultin ja sen johtajien vaatimusten mukaan.
Outlaws, lainsuojattomat, on nimitys, jota käytetään kaikista Necromundan asukeista, jotka eivät kuulu johonkin huoneeseen. Lainsuojattomia asuu paitsi Underhivessä myös planeetan pinnalla kaupunkien ulkopuolella. Näitä on mm..
Kääntymyksen Kultti (Cult of Redemption), jonka papit saarnaavat xenofobiaa ja mutanttivihaa. Kultin käynnistämät ristiretket partioivat ala kaupunkia etsien ja tappaen mutantteja, noitia ja harhaoppisia.
Rottanahat ovat Necromundan alkuperäisasukkaita, jotka ovat yleensä rauhallisia, mutta jotka muiden jengien hyväksikäyttö ja lainsuojattomien tekemät murhat tekevät kostonjanoisiksi.
Spyre metsästäjät ovat aatelissukujen lapsia, joiden aikuistumisriittiin kuuluu mennä Hive Cityn pohjalle kehittyneillä haarniskoillaan. Vasta kun he ovat he ovat täyttäneet veriset valansa, he saavat palata ja ottaa paikkansa aatelistossa.
Scavvyt ovat mutantteja ja muita ihmiskunnat pohjasakkaa jotka elääkseen ryöstävät ja tappavat. Erityisesti kääntymyksen kultti ei säästele vaivoja päästäkseen heistä eroon ja he ovat myös usein palkkiometsästäjien listoilla.
Necromundan maailma > Underhive

Varsinaisen kaupungin alla oleva, mittaamattoman suuri Underhive on alue, joka on myrkyllisyydestään ja vaarallisuudestaan huolimatta kaikkien huoneiden kiinnostuksen kohteena. Tuntemattomat rikkaudet, arvokkaat mineraalit ja kadonneet teknologiat odottavat hakijaansa tappavissa tunneleissa, romukasoissa, lammissa ja unohtuneissa kaupungeissa. Asuinolosuhteiltaan Underhive on vertaansa vailla vaarallisuudessaan: myrkylliset kaasut, alituinen romahtamisen vaara ja vaaralliset asukkaat, sekä ihmiset että oudot hirviöt, karkottavat kaikki kynnelle kykenevät ihmiset korkeammalle, turvallisimmille Hive Cityn alueille. Underhiveen jäävät vain lainsuojattomat ja muut, joilla ei ole paluuta Hive Cityyn.
Suuri osa Underhiven asukkaista tunnustaa edelleen jotain Hive Cityn huonetta. Välienselvittelyt huoneiden välillä ovat tavallisempia Underhivessä kuin rauhallisessa Hive Cityssä. Syy taisteluun voi olla parempien asuinsijojen valloittaminen, toisen huoneen aarteiden varastaminen tai jo pelkästään ruuan ja puhtaan hengitysilman hankkiminen.
Necromundan maailma > Hive Primuksen asukkaita

Lord Gerontius Helmawr, myös Ihmisten Imperiumin Adepti ja Necromundan valtias Pyhän kuolemattoman Keisarin nimessä, on planeetan ylin hallitsija. Hän kuuluu Helmawrin aateliseen huoneeseen ja hallitsee alamaisiaan Hive Primuksen huipulta edustaen ihmisten imperiumin ylintä johtoa, Maan Adeptus Terraa.
Kal Jerico on Underhivessä elävä palkkionmetsästäjä. Hän on usein iloinen ja oikeudenmukainen, mutta nämä ominaisuudet yhdistettynä ilmiömäiseen taitoon pysytellä hengissä ovat tuoneet hänelle lukuisia vihollisia kaikkialta Hive Primuksesta.
Necromundan pelaaminen

Necromundan ydin on kampanjapeli, jossa kaksi tai useampaa pelaajaa pelaa useita kaksintaisteluita jengiensä välillä. Taisteluiden välissä jengi voi saada itselleen uusia elinalueita, jotka kasvattavat jengin resursseja. Jengin varustelua ja kokoonpanoa voi parannella mahdollisuuksien mukaan yhteenottojen välillä ja hengissä selvinneet jengiläiset saavat uusia ominaisuuksia kehittäen taitojaan.
Kiinteän pelilaudan sijaan peliä pelataan muiden Games Workshopin pelien tapaan pöydällä, jolle on aseteltu teemaan sopivia rakennuksia, ajoneuvoja, siltoja, jätekasoja ja muuta maastoa. Toisin kuin tavallisesti kaksiulotteisissa Warhammer-peleissä Necromundan pelialustan tulisi olla mahdollisimman monipuolinen, sisältäen paljon korkeuseroja ja yksityiskohtia. Necromundan säännöt mahdollistavat monipuolisen maaston hyväksikäytön.
Necromundan pelaaminen > Jengin aloittaminen

Ennen kampanjaa pelaajat rakentavat itselleen jengin. Jengissä on kolmesta pariin kymmeneen jäsentä, joista pelaajalla on oltava kustakin jengiläisen tyyppiä ja varusteita vastaava miniatyyri. Konvertointi eli kaupasta ostettavien miniatyyrien muokkaaminen omaan makuun ja tarkoitukseen sopivaksi on tavallista Necromundassa. Jengin verrattain pieni koko mahdollistaa upeat konvertoinnit ja oman jengin teemoittamisen haluamansa näköiseksi.
Pelaajat sopivat pistemäärästä, jolla voi ostaa jengiinsä jengiläisiä, aseita ja varusteita. Myöhemmin jengiin voi lisätä jäseniä ja varustelua käytettävissä olevien varojen mukaan.
Necromundan pelaaminen > Pelin kulku

Taistelun tavoitteet voidaan arpoa tai sopia. Kohtaaminen alkaa kummankin pelaajan asettaessa jengiläisensä pelipöydälle. Aloitusvuoron arpomisen jälkeen pelaajat siirtävät, ampuvat ja lähitaistelevat jengillään vuorotellen. Pelaamiseen liittyy välimatkojen mittaaminen tuumamitalla ja noppien heittely. Peli päättyy, kun toinen jengeistä saavuttaa ennaltamäärätyn tavoitteen tai luovuttaa. Tavallinen taistelun kesto on viidestätoista minuutista tuntiin, jonka jälkeen pelaajat selvittävät taistelun tuloksen, poistavat kuolleet tai vangitut jengiläiset kokoonpanostaan, lisäävät vanhoille jengiläisille vammoja tai kokemuksen tuomia taitoja ja valmistautuvat uuteen kohtaamiseen.
Necromunda: Confrontation

Necromundan julkaisemista suunniteltiin aluksi nimellä Necromunda: Confrontation, joka olisi muistuttanut roolipeliä lautapelin sijaan. White Dwarf julkaisi muutamia artikkeleita ja sääntöjä peliin ennen Necromundan ensimmäisen laitoksen sääntökirjan julkaisua. Necromunda: Confrontationin viralliset säännöt ja epäviralliset lisäosat on toteutettu Rpg.netin wikiprojektina.
Resurssit

Necromundan pelaamiseen tarvitaan sääntökirja, miniatyyrejä ja maastoa. Maasto tehdään tavallisesti itse kotoa löytyvistä tarvikkeista. Miniatyyrejä voi tehdä itse tai niitä voi ostaa. Specialist Games tuottaa virallisia 28 mm (1:65) kokoisia miniatyyrejä Necromundaan, jotka on itse koottava ja maalattava ennen peliä. Pelin luonteen vuoksi miniatyyrien tekeminen itse on usein välttämätöntä, sillä kaikista sääntöjen sallimista jengiläisen ja varustelun yhdistelmistä ei ole virallista miniatyyria.
Sääntökirjaa myydään pelikaupoissa, mutta sen voi myös ladata ilmaiseksi Specialist Gamesin kotisivulta.
Specialist Gamesin julkaisema Fanatic sisältää kuukausittain materiaalia Necromundaan. Aiemmin ovat ilmestyneet yksinomaan Necromundaan keskittyneet lehdet Gang War ja Necromunda Magazine.
Aiheesta muualla > Yleisiä sivuja

iNecro – Kokoelma virallisia ja epävirallisia sääntöjä ja linkkejä Necromunda-sivuille
Necromundicon – Galleria Necromundaan suunnitelluista maastoista
Project: Necromunda – Arkisto Necromundan pelaamiseen ja maailmankuvauksiin liittyvistä materiaaleista