stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mesopotamian taide
Arkkitehtuuri

Mesopotamian arkkitehtuuria leimaa jatkuva sodan uhka, joten rakennettiin linnoituksia. Rakennuksista tehtiin leveitä, jotta sisäänkäynnin puolustus olisi mahdollista. Babylonialaisilla oli portteja raskaine portaaleineen sekä pilarein vahvistettu kehys ja pronssiovet. Symmetrisesti molemmin puolin sisäänkäyntiä olevat leijonat ovat myös alkujaan tuolta ajalta.
Kahdenlaisia savitiilestä valmistettuja temppeleitä rakennettiin: maan tasalle rakennettuja ja zikkurrateja eli porrasmaisia temppelitorneja, porraspyramideja, joiden huipulta papit tutkivat tähtien kulkua ja ennustivat niistä tulevia asioita. Eurooppalaiset ovat oppineet tornien rakentamisen mesopotamialaisilta. Zikkurrat tehtiin useista terassimaisista, ylöspäin pienenevistä kerroksista ja sen huipulla oli kulttihuone. Näitä savitiilisiä temppeleitä ei ole säilynyt kokonaisina. Käytössä oli samantapainen seccomaalaus-tekniikka kuin Egyptissä. Suurin melko hyvin säilynyt zikkurrat on Urin porraspyramidi noin vuodelta 2100 eaa. Perustana on suuri suorakaiteen muotoinen rakennelma, jonka kulmat osoittavat pääilmansuuntiin.
Käänteentekevä keksintö oli myös holvi. Ensin tehtiin niin sanottuja valeholveja ja sitten holveja, joissa kaaren oma jännite piti kivet paikallaan.
Rakennettiin temppeleitä ja palatseja. Vähitellen koristelussa alettiin käyttää lasitettua savitiiltä, joissa tavallisimmat värit olivat syvä ja kirkas sininen, kirkas ja kirpeä keltainen, hehkuvan punainen, täyteläisen ruskea, häikäisevä valkoinen ja räikeä vihreä. Väreistä käytettiin aina vain kahta pääväriä kerrallaan. Koristelussa oli usein taitavasti kuvattuja eläinhahmoja. Veistoskoristelun aiheita olivat hovielämä, metsästys ja erilaiset kultit.
Hammurabin vallan aikana arkkitehti saattoi menettää henkensä, jos hänen rakentamansa talo sortui. Jos talon omistajan poika kuoli sortumassa, arkkitehdin poika surmattiin.
Palatseja alettiin koristella vasta Assyrian aikana. Tiedetään, että palatsien sisustus oli loisteliasta. Joitakin savitauluja on säilynyt. Niissä kerrotaan muun muassa norsunluisista jakkaroista, sängyistä ja valtaistuimista. Rakennuksia koristeltiin seinämaalauksin, reliefiveistoksin, lasitetuin fajanssipaneelein ja mosaiikein.
Koska Sumerissa ei ollut kiviä, tavalliset talot rakennettiin kaislasta. Niin tehdään vielä nykyisinkin. Opittiin myös tekemään auringossa kuivatettuja  savitiiliä. Sitten taloja rakennettiin savesta ja vähitellen myös poltetuista tiilistä. Luonnonkiviä oli vaikea saada. Niiden kuljetus jokien äyräiltä oli hankalaa, joten niitä käytettiin vain koristelussa ja silloinkin säästeliäästi.
Mesopotamian alueella kivi oli harvinaista ja savitiilet eivät ole kestäneet aikaa, vaan murentuneet rauniokummuiksi eli telleiksi.
Vaikutus

Monet vaakunakilpien eläimet, kuten griippi ja siivekäs kotkapäinen leijona, ovat Mesopotamian taiteen luomien demonisten eläinhirviöiden eräänlaisia toisintoja. Broby-Johansenin mukaan papiston nykyisinkin käyttämät messukasukat ovat babylonialaisten loistoasujen jatketta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mesopotamian taide Wikimedia Commonsissa
| n k Taidesuuntauksia |
| --- | --- |
Esihistoriallinen taide:  Kalliopiirros  Kalliomaalaus 
Klassinen aika:  Mesopotamian taide  Muinaisen Egyptin taide  Antiikin Kreikan taide  Hellenistinen taide  Rooman valtakunnan taide 
Bysantti:  Varhaiskristillinen taide  Karolinginen renessanssi  Bysantin taide 
1000–1300-luvut:  Ottolainen taide  Romaaninen tyyli  Gotiikan taide 
Renessanssi 1400-luku:  Renessanssin taide 
1500-luku:  Manierismi 
1600-luku:  Barokki 
1700-luku:  Rokokoo  Klassismi  Romantiikka 
1800-luku:  Kansallisromantiikka  Düsseldorfin koulukunta  Hudson River -koulukunta  Prerafaeliitit  Estetismi  Arts and crafts  Naturalismi  Realismi  Impressionismi  Postimpressionismi  Akateeminen taide  Piktorialismi  Primitivismi  Symbolismi  Uusbarokki  Uusgotiikka  Uusklassismi  Uusrenessanssi  Jugend 
Modernismi 1900 alkaen:  Jugend  Naivismi  Fauvismi  Ekspressionismi  Kubismi  Dada  Abstrakti taide  Futurismi  Suprematismi  Konstruktivismi  De Stijl 
1920 alkaen:  Uusasiallisuus  Art deco  Surrealismi  Bauhaus  Funktionalismi  Yhteiskunnallinen realismi  Regionalismi  Sosialistinen realismi  Totalitaristinen taide 
1945 alkaen:  Abstrakti ekspressionismi  Cobra  Informalismi  Art brut  Tasismi  Konkretismi 
Nykytaide 1960 alkaen:  Pop-taide  Uusi realismi  Fluxus  Minimalismi  Fotorealismi  Op-taide  Kineettinen taide  Valotaide  Prosessitaide  Käsitetaide  Arte povera  Feministinen taide  Postmodernismi 
1980 alkaen:  Uusekspressionismi  Transavantgarde  Uusminimalismi  Neo-Geo  Tila- ja ympäristötaide  Mediataide  Young British Artists  Outsider-taide  Performanssi  Videotaide  Yhteisötaide  ITE-taide  Graffiti 
2000 alkaen:  Abjektitaide  Appropriaatio  Artivismi  Biotaide  Katoava taide  Paikkasidonnainen taide  Relaatiotaide  Äänitaide 
Vuodesta 1000 alkaen kyseessä ovat länsimaiset taidesuuntaukset
Naram-Sinin voiton steela, osakuva.
Sumerilainen patsas, joka esittää Lagašin kuningas Gudeaa.
Babylonin rauniot 180 asteen panoraamakuvassa.
Hammurabin lakipatsaan yläosa.
Ištarin portti.
Urin porraspyramidi
Homeoboksi

Homeoboksi on DNA-jakso, joka esiintyy selektorigeeneissä ja joka on osallisena anatomisen kehityksen mallien säännöllisyyteen. Se koodaa homeoproteiineja, jotka tämän säätämisen perusteella säätelevät useiden muiden geenien toimintaa. Homeoboksi on 180 emäsparin pituinen sekvenssi DNA:ssa. Sen löysi tutkimuksissaan 1983 Walter Gehring kollegoineen.
Homeoboksigeeni

Niin sanottu homeoboksigeeni on geeni, joka sisältää homeoboksin. Se määrittää kasvien, sienten ja eläinten elinten päärakenteen, muun muassa jaokkeet ja raajat. Esimerkiksi banaanikärpäsellä kahdeksan homeoboksigeenien rypästä määrittävät eri ruumiin pääosat. Yleensä mutkikkaammilla eliöillä on enemmän homeoboksigeenejä kuin vähemmän mutkikkaillalähde?.
Homelin piiri

| Homelin piiri, Gomelin piiri Гомельскі раён, Гомельский район |
| --- | --- |

 Piirin sijainti tummanpunaisella
 Koordinaatit: 52°25′26.91″N, 31°0′47.54″E 
Valtio:  Valko-Venäjä
Alue:  Homelin alue
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Homel
Väkiluku (10/2009):  69 930
 
Homelin piirin internetsivut
Homelin piiri (valkoven. Гомельскі раён, Homelski rajon) eli Gomelin piiri (ven. Гомельский район, Gomelski raion) on Homelin alueella Valko-Venäjällä sijaitsevaa Homelin kaupunkipiiriä ympäröivä hallintopiiri. Piirin hallinnollinen keskus on Homel, jonka alue ei kuitenkaan sisälly ympäröivään hallintopiiriin.
Vuoden 2009 väestönlaskennan aikaan Homelin piirin alueella asui yhteensä 69 930 henkeä. Hallintopiiri on tilastojen valossa vahvasti maaseutuvaltainen, sillä väestötilastot katsovat kaupunkilaisiksi ainoastaan Homelin kaupunkipiirin luoteispuolella sijaitsevan pientalovaltaisen Balšavikin kaupunkimaisen taajaman (2 518 as.) asukkaat. Muu väestö luokitellaan maaseutuasukkaiksi.
Homelin piiri on yhdessä Homelin kanssa yksi Valko-Venäjän merkittävimpiä liikenteen solmukohtia ja tärkeä alue myös kansainväliselle kauttakulkuliikenteelle erityisesti Venäjän, Ukrainan ja Euroopan yhteisön välillä. Rautateillä on suuri merkitys. Valtateistä merkittävimpiä ovat eurooppatiet E 95 Pietarista Kiovaan ja E 271 Minskistä sekä valtatietä M10 seuraava poikittainen liikenneväylä Keski-Euroopasta Venäjälle. Myös Homelin lentoasema ja Pribytkin lentotukikohta sijaitsevat Homelin piirissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Homelin piiri Wikimedia Commonsissa
Homelin lentoasema sijaitsee Homelin piirissä
Luettelo Valko-Venäjän rajanylityspaikoista - Valtatien M8 rajanylityspaikka Ukrainaan on Homelin piirissä
ГОМЕЛЬСКИЙ РАЙОН - hallintopiiristä (venäjäksi) (dorogiby.info)
Kartta ja hieman tilastotietoja piiristä (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (emaps-online.com)
Wikimapia karttalinkki Homelin piiriin, selitykset pääosin (englanniksi) tai (venäjäksi)
METAR lentosäähavainto ja TAF lentosääennuste Homelin piirissä sijaitsevalle Homelin lentoasemalle (UMGG) (englanniksi)
Valkovenäläinen sääennuste Homeliin (venäjäksi) (pogoda.by)
Kuvia Homelin piirin alueelta (venäjäksi) (globus.tut.by)
Keith Holyoake

| Keith Jacka Holyoake |
| --- | --- |
 Holyoake vuonna 1960.
Uuden-Seelannin 26. pääministeri
 20. syyskuuta 1957 - 12. joulukuuta 1957  
Edeltäjä:  Sidney Holland
Seuraaja:  Walter Nash
Uuden-Seelannin pääministeri
 12. joulukuuta 1960 - 7. helmikuuta 1972  
Edeltäjä:  Walter Nash
Seuraaja:  Jack Marshall
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. helmikuuta 1904 Pahiatua, Uusi-Seelanti
Kuollut: 8. joulukuuta 1983 (79 vuotta) Wellington, Uusi-Seelanti
Puoliso:  Norma Janet Ingram
Tiedot
Puolue:  New Zealand Reform Party New Zealand National Party
Keith Jacka Holyoake (['hoʊlioʊk], 11. helmikuuta 1904 Pahiatua, Uusi-Seelanti – 8. joulukuuta 1983) oli uusiseelantilainen poliitikko, joka toimi Uuden-Seelannin pääministerinä 1960–1972 ja kenraalikuvernöörinä 1977–1980. Hän edusti keskustaoikeistolaista kansallispuoluetta (National Party).
Maanviljelijä Holyoake valittiin Uuden-Seelannin parlamenttiin ensi kerran vuonna 1932, ja vuonna 1949 muodostetussa hallituksessa hän toimi varapääministerinä ja maatalousministerinä.
Holyoake toimi Sir Sidney Hollandin sairastuttua väliaikaisena pääministerinä muutaman kuukauden ennen vaaleja 1957. Kansallispuolue hävisi vaalit työväenpuolueelle, ja Holyoake toimi seuraavat kolme vuotta opposition johtajana. Hänen johdollaan kansallispuolue voitti vuoden 1960 vaalit ja kolmet parlamenttivaalit sen jälkeen niin, että Holyoake pysyi pääministerinä 12 vuoden ajan vuoteen 1972 saakka. Vain kaksi henkilöä on toiminut Uuden-Seelannin pääministerinä häntä pidempään: Richard Seddon (1893-1906) ja William Massey (1912-1925).
Pääministerikautensa jälkeen Holyoake palasi toimimaan parlamentissa. Vuonna 1975 hän osallistui aktiivisesti Robert Muldoonin voitokkaaseen vaalikampanjaan ja nimitettiin hallitukseen uudella muodollisella nimikkeellä Minister of State. Vuosina 1977–1980 Holyoake toimi Uuden-Seelannin kenraalikuvernöörinä, vaikkei virkaan yleensä ollut tapana nimittää aktiivipoliitikkoja. Hänelle on muiden arvonimien lisäksi myönnetty Sukkanauharitarikunnan jäsenyys ainoana Uudessa-Seelannissa asuvana.
Kirjallisuutta

Doughty, Ross A.: The Holyoake Years (1977)
Gustafson, Barry: The New Zealand National Party: The First Fifty Years (1986). ISBN 0-474-00177-6.
Gustafson, Barry: Kiwi Keith: a biography of Keith Holyoake (2007). ISBN 978-1-86940-400-0.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  NARA  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Hohtokaija

| Hohtokaija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Suku::  Hohtokaijat Prosopeia
Laji::  tabuensis
Kaksiosainen nimi
 Prosopeia tabuensis  J.F. Gmelin, 1788 
Katso myös
   Hohtokaija Wikispeciesissä   Hohtokaija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hohtokaija (Prosopeia tabuensis) on polynesialainen kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 45 cm ja paino noin 280 grammaa. Sen höyhenpuku on hyvin värikäs: pää on punainen, naamasta mustahko, niskassa on sininen laikku, selkä, pyrstö ja siivet ovat vihreät, käsisulkien reunat ovat siniset ja vatsapuoli kastanjanruskea. Nokka on mustahko, koivet tummanharmaat ja iiris keltainen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on kuten aikuinen, iiris on kuitenkin ruskea ja nokka vaaleampi.
Esiintyminen

Hohtokaijat elävät Polynesiassa Vanuatussa ja Fidžillä sekä sen lähisaarilla. Niiden elinympäristön ala on 20 000–50 000 neliökilometriä ja populaation koko on noin 20 000 yksilöä. Lajista tunnetaan kaksi alalajia, tabuensis ja taviunensis.
Elinympäristö

Laji on paikoin yleinen sademetsissä, mangrovemetsiköissä ja puutarhoissa.
Lisääntyminen

Hohtokaija pesä on puunkolossa. Naaras munii kaksi tai kolme munaa, joita se hautoo noin 24 päivää. Poikaset ovat lentokykyisiä seitsemän viikon ikäisinä.
Ravinto

Lajin ruokavalio koostuu hedelmistä, kuten mangosta, guavasta, banaanista ja Asimina-puun hedelmistä, sekä hyönteistoukista ja viljasta, etenkin maissista.
Hohtopensasyökkönen

| Hohtopensasyökkönen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Pensasyökköset Amphipyrinae
Suku::  Amphipyra
Laji::  pyramidea
Kaksiosainen nimi
 Amphipyra pyramidea  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Hohtopensasyökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Toukka
Hohtopensasyökkönen (Amphipyra pyramidea) on eteläisessä Suomessa jokseenkin yleinen loppukesän ja alkusyksyn yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Hohtopensasyökkönen on melko kookas yöperhonen. Etusiivet ovat kauttaaltaan voimakkaan kiiltävät ja pohjaväriltään tummanruskeat. Rengastäplä ja ulompi poikkiviiru ovat terävärajaiset, vaaleat ja erottuvat selkeästi. Sisempi poikkiviiru on yleensä ruskeampi, voimakkaasti mutkitteleva ja tekee siiven etureunassa jyrkän mutkan kohti siiven tyveä. Poikkiviirujen väliin jäävä siiven osa on jokseenkin tasaleveä ja ulomman poikkiviirun luona väriltään hyvin tumma. Takasiivet ovat terävärajaisesti erottuvaa ruskeaa etureunaa lukuun ottamatta voimakkaan kuparinruskeat. Pään etuosan huulirihmat ovat kokonaan vaaleat. Siipiväli on 47–52 mm.
Hohtopensasyökkösen voi sekoittaa vain harvinaisempaan hämypensasyökköseen (Amphipyra berbera). Lajien erottaminen toisistaan voi olla varsin hankalaa.
Levinneisyys ja lentoaika

Hohtopensasyökköstä tavataan Pohjois-Afrikasta ja Etelä-Euroopasta Keski-Euroopan ja Venäjän läpi aina Japaniin saakka. Suomessa sitä tavataan etelä- ja keskiosissa suunnilleen Vaasa-Joensuu-linjalle saakka. Perhosia voi tavata heinäkuun lopusta lokakuun alkupuoliskolle.
Elinympäristö ja elintavat

Laji viihtyy kosteissa lehdoissa sekä lehti- ja sekametsissä. Aikuiset perhoset lentävät pimeän laskeuduttua ja tulevat valolle, mutta huomattavasti useammin makealla nesteellä kostutetulle syötille. Toukka koteloituu kotelokopan sisään maahan. Muna talvehtii.
Ravintokasvi

Toukka elää tammilla (Quercus) ja muutamilla muilla lehtipuilla sekä kuusamilla (Lonicera) ja syreeneillä (Syringa).
Aiheesta muualla

Suomen Perhoset: Hohtopensasyökkönen
lepiforum.de (saksaksi)
ohjeita lajien A. pyramidea ja A. berbera erottamiseen (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q735875  Wikispecies: Amphipyra pyramidea  BioLib: 53634  BOLD: 22836  EoL: 477134  EPPO: AMPYPY  EUNIS: 311211  Fauna Europaea: 449277  Fauna Europaea (new): 115d1c1e-ba44-4743-9742-4925de2a8ce6  GBIF: 1766137  iNaturalist: 461937  IRMNG: 10773529  LepIndex: 262153  LoB: 5394  MaBENA: AmphiPyram  NBN: NBNSYS0000006392  NCBI: 987878  Observation.org: 1987  Open Tree of Life: 916942  Laji.fi: MX.62625
Holmium(III)

| Holmium(III)oksidi |
| --- | --- |
 Holmium(III)oksidia päivänvalossa (vasemmalla) ja trikromaattisessa valossa (oikealla)
Tunnisteet
CAS-numero:  12055-62-8
PubChem CID:  4232365
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Ho2O3
Moolimassa:  377,86 g/mol
Ulkomuoto:  Vaalea, kellertävä jauhe
Sulamispiste:  2 4152 °C (2 688 K)
Kiehumispiste:  3 900 °C (4 170 K)
Tiheys:  8,41 g/cm3
Holmium(III)oksidi on holmiumin yhdiste hapen kanssa. Se voidaan myös nimetä holmiumtrioksidiksi tai holmiumoksidiksi (Holmium esiintyy lähes aina +III hapetusluvulla, joten sekaantumisen vaaraa ei ole). Historiallisesti sitä on kutsuttu myös holmiaksi. Holmium(III)oksidissa happi esiintyy hapetusluvulla −II ja holmium +III, ja näin muodostuva yhdiste on kaavaltaan Ho2O3.
Kuten dysprosium(III)oksidi, holmium(III)oksidi on paramagneettisempia tunnetuista aineista. Luonnossa eri lantanoidien oksidit esiintyvät tyypillisesti yhdessä, ja niiden erottaminen on vaikeaa. Holmiummetalli hapettuu itsestään ilmassa holmiumoksidiksi. Holmiumoksidi vaikuttaa eri väriseltä eri valaistusoloissa. Päivänvalossa se on hieman kellertävän valkoista, mutta trikromaattisessa valossa se vaikuttaa oranssin punaiselta niin, että se näyttää aivan samalta kuin erbium(III)oksidi samassa ympäristössä.
Kemialliset ominaisuudet

Holmiumoksidi reagoi suolahapon tai ammoniumkloridin kanssa muodostaen holmium(III)kloridia:
Käyttö

Holmium(III)oksidia käytetään erikoislaseissa, lasereissa ja monimetallilampuissa. Lasilla, joka sisältää holmiumoksidia, on joukko tarkkoja spektrin absorptioviivoja näkyvän valon aallonpituudella. Tästä syystä tällaista lasia on käytetty kalibrointistandardina optisille spektrofotometreille. Holmium laser toimii 2,08 mikrometrin aallonpituudella, ja niitä käytetään lääketieteessä, LIDAR-järjestelmissä, sekä tuulen nopeuden mittaamisessa ja muussa ilmakehän havainnoinnissa.
Aiheesta muualla

PubChem: Holmium(III) oxide (englanniksi)
Optinen kalibrointistandardi, joka sisältää 4% holmiumoksidia pysyvästi suljetussa ampullissa.
Carl Holst

| Carl Holst |
| --- | --- |
 Holst vuonna 2008.
Tanskan puolustusministeri
 Lars Løkke Rasmussenin II hallitus 28. kesäkuuta 2015 – 29. syyskuuta 2015  
Edeltäjä:  Nicolai Wammen
Seuraaja:  Peter Christensen
Tanskan pohjoismaaministeri
 Lars Løkke Rasmussenin II hallitus 28. kesäkuuta 2015 – 29. syyskuuta 2015  
Edeltäjä:  Carsten Hansen
Seuraaja:  Peter Christensen
Kansankäräjäedustaja
 2015–2019  
Venstres Ungdomin puheenjohtaja
 1993–1995  
Edeltäjä:  Hans Kargaard Thomsen
Seuraaja:  Kristian Jensen
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1970 (ikä 54) Rødding, Tanska
Ammatti:  poliitikko, opettaja
Tiedot
Puolue:  Venstre
Aiheesta muualla
carlholst.dk
Carl Holst (s. 29. huhtikuuta 1970 Rødding) on tanskalainen Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 2015–2019 sekä toiminut Tanskan puolustus- ja pohjoismaaministerinä vuonna 2015. Vuosina 1993–1995 hän johti puolueensa nuorisojärjestöä.
Yksityiselämä

Holst on koulutukseltaan opettaja. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Teokset

Carl – prisen for et liv i politik. Momenta, 2019. ISBN 9788793622135
Aiheesta muualla

Carl Holst Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carl Holst Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Hoplofobia

Hoplofobia juontuu kreikan kielen sanasta hoplon, joka merkitsee asetta. Hoplofobia tarkoittaa irrationaalista tai sairaalloista pelkoa aseita kohtaan. Hoplofobiasta kärsivä voi pitää aseita turhina tai haitallisina taikka tuntea inhoa aseita kohtaan. Tämä voi vaikuttaa myös heidän yhteiskunnallisiin mielipiteisiinsä. lähde?
Käsitteen alkuperäiseksi luojaksi on mainittu Jeff Cooper, joka väitti vuonna 1962 luoneensa sanan kuvaamaan "mielenhäiriötä, jolle ominaista on järjetön aseita kohtaan tunnettu vastenmielisyys".
Suomalaisessa lehdistössä käsitteelle toi julkisuutta edesmennyt suomalaisissa metsästys- ja pienaselehdissä 1980- ja 1990-luvulla tunnetuksi tullut toimittaja P. T. Kekkonen, joka jatkoi varsinaisen toimittajauransa jälkeen internetissä Gunwritersin kirjoittajana. Kekkosen käyttämänä sana hoplofobia sai poliittiseksi sivumerkitykseksi myös asekieltojen kannattamisen.
Hollywoodin musta lista
Kuuluisia listattuja > Hollywoodin kymmenikkö

Alvah Bessie, käsikirjoittaja
Herbert Biberman, käsikirjoittaja-ohjaaja
Lester Cole, käsikirjoittaja
Edward Dmytryk, käsikirjoittaja
Ring Lardner, Jr., käsikirjoittaja
John Howard Lawson, käsikirjoittaja
Albert Maltz, käsikirjoittaja
Samuel Ornitz, käsikirjoittaja
Adrian Scott, käsikirjoittaja-tuottaja
Dalton Trumbo, käsikirjoittaja
Kuuluisia listattuja > Muita

| --- | --- |
 Larry Adler, muusikko   Richard Attenborough, näyttelijä-ohjaaja   Orson Bean, näyttelijä   Luis Buñuel, ohjaaja   Charles Chaplin, näyttelijä-ohjaaja   Howard Da Silva, näyttelijä   Jules Dassin, elokuvaohjaaja   José Ferrer, näyttelijä-ohjaaja   John Garfield, näyttelijä   Will Geer, näyttelijä   Lee Grant, näyttelijä   Dashiell Hammett, kirjailija   Judy Holliday, näyttelijä   Lena Horne, näyttelijä-laulaja   Marsha Hunt, näyttelijä  :  Sam Jaffe, näyttelijä   Howard Koch, käsikirjoittaja   Arthur Laurents, näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja-ohjaaja   Joseph Losey, ohjaaja   Burgess Meredith, näyttelijä   Arthur Miller, näytelmäkirjailija   Zero Mostel, näyttelijä   John Randolph, näyttelijä   Anne Revere, näyttelijä   Edward G. Robinson, näyttelijä   Pete Seeger, folklaulaja ja poliittinen aktivisti   Artie Shaw, muusikko   Gale Sondergaard, näyttelijä   Orson Welles, näyttelijä-ohjaaja   Richard Wright, kirjailija
Kirjallisuutta

Polonsky, Abraham: ”Kuinka mustalista toimi”. Filmihullu 5/1976.
Rosefelt, Reid: ”Hollywoodin kymmenikön outo tapaus: selluloidikapina”. Filmihullu 5/1976.
Ryskind, Allan H.: Hollywood Traitors : Blacklisted Screenwriters : Agents of Stalin, Allies of Hitler. Washington, DC : Regnery History, 2015. ISBN 9781621572060.
Salo, Matti: ”Hiljaiset amerikkalaiset”, luettelo salanimillä tehdyistä Hollywood-käsikirjoituksista mustan listan ajoilta. Filmihullu 4/1977.
Adam Honkanen

Adam Adaminpoika Honkanen (1826 Mansikkamäki, Pertunmaa – 1913 Hartola) oli suomalainen kansanrunoilija ja ennustaja.
Hartolan, myöhemmin Pertunmaan Mansikkamäen kylässä Mansikkamäen talossa syntyneen Adam Honkasen vanhemmat olivat itsellisiä jotka myöhemmin ryhtyivät torppareiksi Hartolan Nipulin kylän Hongiston torppaan ja Honkanen otti sukunimensä torpan nimen mukaan. Hän opetteli itsekseen lukemaan ja kirjoittamaan ja luki kaikki kirjat jotka sai käsiinsä.
Riitauduttuaan kotonaan Honkanen vietti elämänsä kiertolaisena. Hän laati runoja ja virsiä joita julkaistiin parina runovihkona. Naimattomana elänyt Honkanen kuoli 87-vuotiaana vaivaistalossa toukokuussa 1913 ja hänet on haudattu Hartolan hautausmaalle. Honkanen varoitti runoissaan muun muassa viinan kiroista sekä uskonnollisista lahkolaisliikkeistä. Suurin on hänen runoistaan on kadonnut sillä vain muutamia niistä julkaistiin painettuina. Honkanen oli myös taitava hautapatsaiden maalaaja ja maalasi vanhemmalla iällään ulkomaalauksia ja korjasi kalanpyydyksiä.
E. J. Ellilän kirjan mukaan Adam Honkasen kerrotaan myös ennustaneen 1885 että vuonna 1915 olisi käynnissä maailmansota ja hän toivoi kuolevansa ennen sitä.
Teoksia

Uusia kauniita lauluja. 1883
Uskonnollisia virsiä.  1884
Kirjallisuutta

E. J. Ellilä : Adam Honkanen, Hartolan seurakunnasta.   1938
Lauri Honkanen: Kansanrunoilija Adam Honkanen. Paikalliskulttuuria Pertunmaan kunnan Mansikkamäen- ja Nipulin kylistä vuosilta 1826 -1913.  Mansikkamäen-Nipulin kyläyhdistys ry 1998, ISBN 952-91-0482-0