stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Meistriliiga
Mestarit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  1992: Norma (1.)  1992/93: Norma (2.)  1993/94: Flora (1.)  1994/95: Flora (2.)  1995/96: Lantana (1.)  1996/97: Lantana (2.)  1997/98: Flora (3.)  1998: Flora (4.)  |  1999: Levadia (1.)  2000: Levadia (2.)  2001: Flora (5.)  2002: Flora (6.)  2003: Flora (7.)  2004: Levadia (3.)  2005: TVMK (1.)  2006: Levadia (4.)  |  2007: Levadia (5.)  2008: Levadia (6.)  2009: Levadia (7.)  2010: Flora (8.)  2011: Flora (9.)  2012: Kalju (1.)  2013: Levadia (8.)  2014: Levadia (9.)  |  2015: Flora (10.)  2016: Infonet (1.)  2017: Flora (11.)  2018: Kalju (2.)  2019: Flora (12.)  2020: Flora (13.)  2021: Levadia (10.)  2022: Flora (14.)  |
CAF:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 1998

| FIFA World cup 1998 > MM-karsinnat 1998 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Maanosaliitto | MM-karsinnat |  |  |  |
| Aasia | AFC |  |  |  |
| Afrikka | CAF |  |  |  |
| Eurooppa | UEFA |  |  |  |
| Etelä-Amerikka | CONMEBOL |  |  |  |
| Pohjois- ja Keski-Amerikka | CONCACAF |  |  |  |
| Oseania | OFC |  |  |  |
|   ← 1994 |  2002 → |  |  |  |
Vuoden 1998 jalkapallon MM-kilpailujen karsintoihin osallistui Afrikan maanosaliitosta CAF:stä 38 maata, jotka pelasivat Afrikan viidestä MM-kisojen kiintiöpaikasta.
Karsintojen ensimmäisellä kierroksella joukkueet pelasivat kaksoisottelut, joiden voittajat pääsivät toisen kierroksen lohkovaiheeseen. Toisen kierroksen lohkovaiheessa joukkueet jaettiin viiteen viiden joukkueen lohkoon. Lohkovoittajat selviytyivät MM-lopputurnaukseen.
Ensimmäinen kierros

| Joukkue #1 | Yht>  | Joukkue #2 | 1>  osa | 2>  osa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Mauritania  | 0–2 |  Burkina Faso | 0–0 | 0–2  |
| Namibia  | 3–1 |  Mosambik | 2–0 | 1–1  |
| Malawi  | 0-4 |  Etelä-Afrikka | 0–1 | 0–3  |
| Uganda  | 1–5 |  Angola | 0–2 | 1–3  |
| Guinea-Bissau  | 4–5 |  Guinea | 3–2 | 1–3  |
| Gambia  | 2–5 |  Liberia | 2–1 | 0–4  |
| Swazimaa  | 0–3 |  Gabon | 0-1 | 0–2  |
| Burundi  | 2–0 |  Sierra Leone | 1–0 | 1–0  |
| Madagaskar  | 3–4 |  Zimbabwe | 1–2 | 2–2  |
| Kongon tasavalta  | 3–1 |  Norsunluurannikko | 2–0 | 1–1  |
| Mauritius  | 1–7 |  Zaire | 1–5 | 0–2  |
| Ruanda  | 1–5 | [[Tiedosto:{{{lippualias-1959}}}|23x15px|border |alt=|link=]] Tunisia | 1–3 | 0–2  |
| Kenia  | 3–2 |  Algeria | 3–1 | 0–1  |
| Togo  | 3–2 |  Senegal | 2–1 | 1–1  |
| Sudan  | 2–3 |  Sambia | 2–0 | 0–3  |
| Tansania  | 1–2 |  Ghana | 0–0 | 1–2  |
Burundi olisi selviytynyt toiselle kierrokselle voitettuaan Sierra Leonen, mutta maa luopui ja jatkopaikka annettiin Sierra Leonelle.
Toinen kierros > Lohko 1

|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Nigeria | 6 | 4 | 1 | 1 | 10 | 4  | +6 | 13 |
| 2 |  Guinea | 6 | 4 | 0 | 2 | 10 | 5  | +5 | 12 |
| 3 |  Kenia | 6 | 3 | 1 | 2 | 11 | 12 | -1 | 10 |
| 4 |  Burkina Faso | 6 | 0 | 0 | 6 | 7  | 17 | -10 | 0 |
Toinen kierros > Lohko 2

|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Tunisia | 6 | 5 | 1 | 0 | 10 | 1  | +9 | 16 |
| 2 |  Egypti | 6 | 3 | 1 | 2 | 15 | 5  | +10 | 10 |
| 3 |  Liberia | 6 | 1 | 1 | 4 | 2  | 10 | -8 | 4 |
| 4 |  Namibia | 6 | 1 | 1 | 4 | 6  | 17 | -11 | 4 |
Toinen kierros > Lohko 3

|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Etelä-Afrikka  | 6 | 4 | 1 | 1 | 7 | 3 | +4 | 13 |
| 2 |  Kongon tasavalta  | 6 | 3 | 1 | 2 | 5 | 5 | 0 | 10 |
| 3 |  Sambia  | 6 | 2 | 2 | 2 | 7 | 6 | +1 | 8 |
| 4 |  Kongon demokraattinen tasavalta  | 6 | 0 | 2 | 4 | 4 | 9 | -5 | 2 |
Toukokuussa 1997 Zaire nimettiin uudelleen Kongon Demokraattiseksi tasavallaksi.
Toinen kierros > Lohko 4

|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Kamerun | 6 | 4 | 2 | 0 | 10 | 4  | +6 | 14 |
| 2 |  Angola | 6 | 2 | 4 | 0 | 7  | 4  | +3 | 10 |
| 3 |  Zimbabwe | 6 | 1 | 1 | 4 | 6  | 7  | -1 | 4 |
| 4 |  Togo | 6 | 1 | 1 | 4 | 6  | 14 | -8 | 4 |
Toinen kierros > Lohko 5

|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Marokko | 6 | 5 | 1 | 0 | 14 | 2  | +12 | 16 |
| 2 |  Sierra Leone | 5 | 2 | 1 | 2 | 4  | 6  | -2 | 7 |
| 3 |  Ghana | 6 | 1 | 3 | 2 | 7  | 7  | 0 | 6 |
| 4 |  Gabon | 5 | 0 | 1 | 4 | 1  | 11 | -10 | 1 |
Ottelu Gabon-Sierra Leone jätettiin merkityksettömänä pelaamatta.
Ottelu keskeytettiin 53 minuutilla väkijoukon aiheutettua ongelmia. FIFA määräsi että tulos jää voimaan.
Ottelua siirrettiin, koska Sierra Leonen joukkue ei päässyt matkustamaan Freetownista levottomuuksien takia. Ottelu päätettiin jättää järjestämättä, koska sillä ei ollut enää vaikutusta lohkon lopputulokseen.
GIJS Groningen

| GIJS Groningen |
| --- | --- |

Perustettu:  1963
Entiset nimet:  Groninger IJshockey Stichting (1963–1993) GIJS Bears Groningen (1993–2004) Groningen Grizzlies (2004–2007) Pecoma Grizzlies (2007–2010)
Kaupunki:   Groningen, Alankomaat
Kotiareena:  Sportcentrum Kardinge
Sarjataso:  Eredivisie
Värit:                
Puheenjohtaja:  Jacob van Gelder
Päävalmentaja:  Arjan Peters
Mestaruudet:  1 (1986)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
GIJS Groningen on alankomaalainen jääkiekkoseura Groningenista, joka pelaa maan pääsarjassa Eredivisiessä.
Seura on perustettu 23. joulukuuta 1969 nimellä Groningen IJshockey Stichting (GIJS).
Eredivisie kaudella 2015–2016
Alankomaiden naisten jääkiekkomaajoukkue
Amstel Tijgers-2
Dordrecht Lions-2
Eaters Geleen
Eindhoven Kemphanen-2
GIJS Groningen
HIJS Hokij Den Haag
Nijmegen Devils
’s-Hertogenbosch Red Eagles-2
Tilburg Trappers-2
Tilburg Trappers-3
UNIS Flyers Heerenveen
Zoetermeer Panters-2
Mitsubishi Ki-21

| Mitsubishi Ki-21 |
| --- | --- |
 Mitsubishi Ki-21
Tyyppi:  pommikone
Alkuperämaa:   Japani
Valmistaja:  Mitsubishi
Ensilento:  18. joulukuuta 1936
Valmistusmäärä:  2 064 
Mitsubishi Ki-21 (jap. 九七式重爆撃機, Kyūnana-shiki jūbakugekiki, tyypin 97 raskas pommikone, liittoutuneiden raportointinimi Sally) oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien keskiraskas pommikone toisessa maailmansodassa. Koneella lennettiin ensimmäisen kerran vuonna 1936.
Ki-21 kärsi muiden tyyppien tavoin Japanin sotapäällystön asettamista vaatimuksista. Tämä tarkoitti nopeuden sekä kantomatkan asettamista toisien kriteerien, kuten miehistön suojauksen edelle ja kyseenalaisti kykenevyyden todella raskaisiin pommitustehtäviin. Seurauksena oli koneen aseistuksen suhteellinen heikkous. Se käsitti yleensä kolmesta viiteen 7,7 mm konekivääriä, jotka oli asennettu eri ampumoihin.
Mitsubishi Ki-21:n enimmäispommikuorma oli keskiraskaaksi luokiteltava 1 000 kiloa. Konetyyppi koki joitain parannuksia: lähinnä tehokkaampien tähtimoottorien muodossa, mikä lisäsi sen huippunopeutta. Huippunopeus oli myöhemmin 486 km/h ja kantama 2 700 kilometriä. Lakikorkeus oli 10 000 metriä ja moottoreina myöhemmissä versioissa kaksi 1 500 hv.
Konetyypistä kehiteltiin edelleen aseistamaton kuljetusversio MC-21, jonka kutsumanimi liittoutuneiden käyttämänä oli Gwen.
Tekniset tiedot

Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 5–7
Pituus: &&&&&&&&&&&&&016.&&&&0016 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&022.050000022,5 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.08500004,85 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&069.090000069,90 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&06070.&&&&006 070 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&010600.&&&&0010 600 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Mitsubishi Kasei 100/Ha-101 -tähtimoottoria; &&&&&&&&&&&01119.&&&&001 119 kW (&&&&&&&&&&&01500.&&&&001 500 hv) per moottori
Potkuri: kolmelapainen säädettävä vakiokierros-metallipotkuri
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0485.&&&&00485 km/h
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0380.&&&&00380 km/h
Toimintasäde: &&&&&&&&&&&02700.&&&&002 700 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&010000.&&&&0010 000 m
Nousuaika: 13 min 13 s 6 000 metriin
Aseistus
1 × 12,7 mm (0.50") konekivääri taka-ampumossa
4 × 7,7 mm (0.303") konekivääriä
1 000 kg pommeja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mitsubishi Ki-21 Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.

Käännös suomeksi
István Csurka

| István Csurka |
| --- | --- |
 István Csurka kirjafestivaaleilla Budapestissä 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1934 Budapest, Unkari
Kuollut: 4. helmikuuta 2012 (77 vuotta) Budapest, Unkari
Kansalaisuus:  Unkari
Ammatti:  kirjailija, poliitikko
Kirjailija
Äidinkieli: unkari
Tuotannon kieli: unkari
 Nimikirjoitus
Palkinnot
 Attila József -palkinto 1969, 1980 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
István Csurka (27. maaliskuuta 1934 Budapest, Unkari – 4. helmikuuta 2012 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjailija, toimittaja ja poliitikko. Hän kirjoitti urallaan näytelmiä, romaaneja ja novelleja. Csurka siirtyi 1980-luvulla politiikkaan ja oli perustamassa Unkarin demokraattista foorumia (MDF) ja Oikeus ja elämä -puoluetta. Hän herätti kohua monilla äärioikeistolaisilla ja antisemitistisillä mielipiteillään.
Nuoruus ja opiskeluaika

Csurka syntyi Budapestissa vuonna 1934. Hänen vanhempansa olivat muuttaneet Budapestiin Romanian Nagyváradista. Hänen isänsä vaikutti hänen uravalintaansa, sillä isä kirjoitti 1930-luvulla tarinoita kausijulkaisuihin parantaakseen perheen toimeentuloa. Perhe muutti useasti 1940-luvun aikana, ja István Csurka kävi lukion loppuun Békésin kaupungissa.
Csurka aloitti 1952 opinnot Budapestin Teatteri- ja elokuvatieteellisessä yliopistossa. Hän julkaisi opiskeluaikana ensimmäisen kirjallisen työnsä, novellin ”Nász és pofon”. Unkarin vuoden 1956 kansannousun aikana hän oli yliopiston sotilaallisen yksikön jäsen, ja siksi hän joutui kansannousun kukistumisen jälkeen puoleksi vuodeksi työleirille. Csurka rekrytoitiin internointinsa aikana Unkarin salaisen poliisin ÁVOn agentiksi. Hänet kuitenkin julistettiin pian sopimattomaksi tehtävään yhteistyöhaluttomuutensa takia. Csurka oli kommunismin kaatumisen jälkeen ensimmäisiä, jotka tunnustivat olleensa ÁVOn ilmiantajia.
Kirjailija ja toimittaja

Csurka valmistui yliopistosta 1957 ja toimi sen jälkeen vapaana kirjoittajana. Hän julkaisi ensimmäisen näytelmänsä vuonna 1962, jolloin ilmestyi Ki lesz a bálanya. Sitä esitettiin teatterissa ensimmäisen kerran vasta 1969. Hänen seuraavat näytelmänsä päätyivät lavalle huomattavasti nopeammin, ja vuonna 1964 ilmestynyt Szájhős oli hänen ensimmäinen teatterissa esitetty näytelmänsä. Seuraavana vuonna ilmestyi Az idő vasfoga. Vuonna 1968 ilmestynyt Deficit esitettiin ensimmäisen kerran vasta 1979, sillä siinä oli ikonoklastisia viittauksia Karl Marxiin. Csurka sai vuonna 1969 Attila József -palkinnon.
Csurka hiljennettiin ensimmäisen kerran kommunistihallinnon aikana 1972, kun hän oli lausunut antisemitistisiä ja kumouksellisia mielipiteitä.
Csurka aloitti 1973 Magyar Nemzet -sanomalehden toimittajana. Hän työskenteli lehdessä vuoteen 1986. Csurkan menestynein näytelmä on todennäköisesti ollut vuonna 1978 ilmestynyt Házmestersirató. Hänet palkittiin uudelleen Attila József -palkinnolla vuonna 1980. Toisen kerran hän sai julkaisukiellon, kun hän 1986 julkaisi New Yorkissa esseen ”Unacceptable Reality”, jossa hän käsitteli Unkarin naapurimaiden unkarilaisvähemmistöjen yhdistämistä. Vuodet 1988–1989 Csurka toimi taide- ja kulttuurilehti Hitelin toimituskunnassa. Hän oli 1989 perustamassa äärioikeistolaista Magyar Fórum -lehteä ja oli sen päätoimittaja 1989–1990. Lehti alkoi ilmestyä jälleen tammikuussa 1991 oltuaan sitä ennen hetken lakkautettuna.
Vuonna 2011, vuotta ennen kuolemaansa, Csurka julkaisi ensimmäisen näytelmänsä vuosikymmenien tauon jälkeen. A hatodik koporsó (’Kuudes ruumisarkku’) käsitteli Trianonin rauhansopimukseen johtaneita neuvotteluja, ja sen absurdi ja fantastinen tarina esittää juutalaiset syyllisinä kaikkiin 1900-luvun sotiin. Avoimen antisemitistinen näytelmä nostatti Unkarissa kohun, ja Budapestin ylipormestarin puututtua asiaan sen esittäminen peruttiin.
Poliittinen ura

Csurka oli perustamassa syyskuussa 1987 Unkarin demokraattinen foorumi -puoluetta (MDF). Hän oli johtavassa asemassa MDF:ssä, ja hänet valittiin 1990 Unkarin parlamenttiin puolueen listoilta.  Csurka julkaisi syyskuussa 1992 esseen, jossa hän syytti juutalaisia ja kommunisteja Unkarin-vastaisesta salaliitosta. Samalla hän vaati, että Unkari hankkisi takaisin alueet, jotka se oli aiemmin menettänyt. Csurka pakotettiin 1993 kannattajineen ulos MDF:stä, ja he muodostivat uuden Oikeus ja elämä -puolueen (MIÉP). Se sai 14 paikkaa parlamenttivaaleissa 1998, mutta menetti paikkansa 2002 vaaleissa.
Csurkan poliittinen aktiivisuus vaimeni puolueen kärsittyä murskatappion parlamenttivaaleissa 2006. Hän kirjoitti kuitenkin edelleen äärioikeistolaisia artikkeleita ja antoi Szegedin kaupungissa 2011 pidetyssä kokouksessa tukensa pääministeri Viktor Orbánille, jota oli kritisoitu ulkomailla.
Kuolema ja jälkimaine

Csurka kuoli helmikuussa 2012 sairauteen. Hänen perheensä kertoi hänen kuolemastaan, mutta kuolemansyytä ei annettu julkisuuteen.
Joulukuussa 2024 kohua nostatti Csurkan patsaan paljastaminen Lakitelekin kaupungin Hungaricum-puistossa. Tilaisuudessa esiintyi Fidesz-puolueen edustajia, ja puolueen yhdeksi pääideologiksi luonnehdittu historiantutkija, Budapestin Terrorin talo -museon johtajana tunnettu Mária Schmidt esiintyi tapahtuman johdosta myös mediassa ylistäen Csurkan ansioita. Ábel Beden mukaan tässä ei ole kyse vain siitä, että Csurkan ajatukset ”kolmannesta tiestä” länsimaisen demokratian ja kommunismin välillä sopivat myös Fideszin nykyiseen linjaan, vaan myös siitä, että Csurka oli leimallisesti 1990-luvun länsimaistuvan ”kolmannen tasavallan” vastustaja.
Aiheesta muualla

Csurka István életrajz
Csukás István: Csurka István ötven éves (vers)
A magyar irodalom története 1945-1975
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  IdRef
Njongonkulu Ndungane

Njongonkulu Ndungane
Njongonkulu Winston Hugh Ndungane (s. 2. huhtikuuta 1941 Kokstad) on eteläafrikkalainen pappi, joka toimi vuosina 1996–2007 Kapkaupungin anglikaanisena arkkipiispana. Häntä edelsi Desmond Tutu. Hän oli aiemmin vuodesta 1991 toiminut Kimberleyn ja Kurumanin piispana.
Ndungane opiskeli Kapkaupungin yliopistossa mutta joutui poliittiseksi vangiksi Robben Islandille vuosiksi 1963–1966. Hän sai pappisvihkimyksen vuonna 1974 ja valmistui Lontoon King's Collegesta opiskeltuaan siellä teologiaa.
Vuonna 2006 Ndungane perusti African Monitorin. Hänen seuraajakseen Kapkaupungin arkkipiispana tuli Thabo Makgoba.
Aiheesta muualla

AllAfrica.com: Njongonkulu Ndungane (englanniksi)
African Monitor (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Suunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2023

Suunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2023 järjestettiin Italiassa 4.–8. lokakuuta. Ohjelmassa olivat sprinttilajit.
Sprinttisuunnistus kilpailtiin Veronassa 4. lokakuuta. Naisten kilpailun voitti Ruotsin Sara Hagström. Miesten kilpailun voitti Sveitsin Matthias Kyburz, ja Suomen Tuomas Heikkilä oli kolmas. Sprinttiviesti kilpailtiin 6. lokakuuta Soavessa. Sen voitti Ruotsi, ja Suomi oli kolmas. Pudotussprintti kilpailtiin 8. lokakuuta Vicenzassa. Naisten kilpailun voitti Ruotsin Tove Alexandersson ja miesten kilpailun Matthias Kyburz.
Aiheesta muualla

Tapahtuman virallinen sivu
Jollet rakasta

| Jollet rakasta Suvi Isotalo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Kallio-Kuninkala   TeeSpot   Siba Pitäjänmäki
 Julkaistu: 2010
 Formaatti: CD-levy
 Tuottaja(t): Matti Johannes Koivu
 Tyylilaji: funk, soul, pop, maailmanmusiikki, country
 Kesto: 42.20
 Levy-yhtiö: Sound of Finland Oy
Suvi Isotalon muut studioalbumit
|   | Jollet rakasta 2010 | P.S. Maj'lle 2011 |
Jollet rakasta on laulaja-lauluntekijä ja pianisti Suvi Isotalon esikoisalbumi vuodelta 2010. Levy-yhtiö on Sound Of Finland Oy. Levynjulkaisukeikka järjestettiin ravintola Bellyssä Helsingissä 3. maaliskuuta 2010.
Albumin on tuottanut Matti Johannes Koivu. Äänittäjinä ovat toimineet Jarno Alho ja Marko Myöhänen (Kallio-Kuninkala), Koivu (TeeSpot) sekä Timo Kämäräinen (Siba Pitäjänmäki).
Miksauksen on tehnyt Juha Heininen HIP Studioilla ja masteroinnin Svante Forsbäck Chartmakersin studioilla.
CD-levyn mukana on 12-sivuinen vihkonen, jossa on laulujen sanat sekä kuusi valokuvaa artistista. Kuvat on ottanut Marjaana Veikkanen paitsi yhden kuvan Nauska. Kansitaiteilija on Ilja Karsikas. CD-levyjä on valmistanut CD Data-Mate.
Kiitoksissa on mainittu lähimpien ja tässä muualla mainitsemattomien lisäksi Essi Hirvonen, Jiri Kuronen, Petri Juutilainen, Jukka Huikari, Teemu Vilmunen, Tuomas Ilmavirta, Marjo Koivu, Kari Koivu, Aija Puurtinen, Mikko Meriläinen ja Merja Uusivirta.
Kappaleet

Oi mun tuuleni – 3.19
Kivet mereen – 4.47
Jollet rakasta – 4.10
Laulu tuu mun luo – 5.06
Ei enää – 4.42
Naamiaiset – 4.16
Käsipyyhe on vaihtanut paikkaa – 5.10
Vieläkö on aikaa? – 4.33
Ahdistelijat – 3.16
Rakkauden puutarha – 2.51
Kappaleiden luettelotunnukset ovat muotoa FISOF09000XX, missä XX saa arvot 43, 34, 35, 41, 38, 39, 40, 36, 37 ja 42.
Muusikot

Suvi Isotalo – sävellys, sanoitus, laulu ja piano
Jape Karjalainen – basso, kitara kappaleella "Naamiaiset"
Timo Kämäräinen – kitara, vibrafoni, taustalaulu
Olli Krogerus – rummut
Mikaela Palmu – ensiviulu
Laura Airola – toinen viulu
Lotta Poijärvi-Suomalainen – alttoviulu
Riikka Lampinen – sello
Inka Puhakka – klarinetti
Verneri Pohjola – trumpetti
Ilmari Pohjola – pasuuna
Puka Oinonen – saha
Yrjänä Sauros – huuliharppu
Matti Johannes Koivu – Claves
Aliina Mäkitalo – taustalaulu
Essi Marila – taustalaulu
Bändisovitusten tekijät ovat Isotalo, Karjalainen, Koivu ja Krogerus sekä kappaleiden #4, #5, #8 ja #10 osalta lisäksi myös  Kämäräinen.
Jousisovitusten tekijä on Suvi Isotalo ja kappaleiden #4 ja #8 osalta hänen lisäkseen myös Timo Kämäräinen.
Arvostelut

Soundi:
Aamulehti (Valo-liite):
HS NYT:
Desibeli.net:
Me Naiset:
Aiheesta muualla

Soundi-lehden levyarvostelu numerossa 2/2010 (Arkistoitu – Internet Archive)
Tiina Keräsen 25.2.2010 tekemä levyarvostelu Helsingin Sanomien sivustolla (Viitattu 3.5.2011)
Tiffany Trump

| Tiffany Trump |
| --- | --- |
 Tiffany Trump vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. lokakuuta 1993 (ikä 31) West Palm Beach, Florida
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Vanhemmat:  Donald Trump & Marla Maples
Siviilisääty:  kihloissa
Puoliso:  Michael Boulos
Muut tiedot
Koulutus: BA (Pennsylvanian yliopisto) JD (Georgetownin yliopisto)
Tiffany Ariana Trump (s. 13. lokakuuta 1993 West Palm Beach, Florida) on Yhdysvaltain nykyisen presidentin Donald Trumpin ja tämän toisen vaimon Marla Maplesin tytär. Hän on myös suosittu Instagram-julkkis.
Trump sai etunimensä koruyhtiö Tiffany & Companyn mukaan. Hänen vanhempiensa erottua vuonna 1999 Trump kasvoi äitinsä hoivissa Calabasasissa Kaliforniassa.
Vuonna 2011 Trump julkaisi singlen ”Like a Bird” yhdessä laulajien Sprite ja Logic kanssa. Samana vuonna hän työskenteli kesäharjoittelijana Vogue-lehdessä. Hän on työskennellyt myös mallina.
Trump aloitti vuonna 2012 opintonsa Pennsylvanian yliopistossa. Hän luki tutkinnot sosiologiassa ja kaupunkitutkimuksessa. Valmistumisensa jälkeen vuonna 2016 hän aloitti oikeustieteen opinnot. Hän valmistui juristiksi Georgetownin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta keväällä 2020.
Trump osallistui isänsä presidentinvaalikampanjaan vuonna 2016. Myös vaalien jälkeen hän on toisinaan näyttäytynyt perheenjäsentensä kanssa julkisissa tilaisuuksissa.
Trumpilla on heinäkuussa 2020 Instagramissa 1,2 miljoonaa seuraajaa.
Trump kihlautui libanonilaissyntyisen miljönääri Michael Boulosin kanssa tammikuussa 2021 Valkoisessa talossa isänsä toiseksi viimeisenä virkapäivänä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tiffany Trump Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Patria 6×6

| Patria 6×6 |
| --- | --- |

Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  2021–
Valmistushistoria
Valmistajat:  Patria
Valmistusmaa:   Suomi
Tekniset tiedot
Tyyppi:  panssaroitu miehistönkuljetusajoneuvo
Pituus:  7,5 m
Leveys:  2,9 m
Korkeus:  2,5 m
Maksiminopeus:  
– tiellä:  100 km/h
– kilowattia:  294 kW
– vääntö:  1 870 Nm
Patria 6×6 on 2018 esitelty Patrian valmistama panssaroitu sotilasajoneuvo. Ajoneuvo on suunniteltu ensisijaisesti miehistönkuljetusajoneuvoksi, mutta samasta perusajoneuvosta voidaan modulaarisuutta hyödyntäen tehdä myös muita versioita eri käyttötarkoituksiin.
Suunnittelu

Patria 6x6:n suunnittelussa on pyritty toimintavarmuuteen, kustannustehokkuuteen, yksinkertaisuuteen ja helppokäyttöisyyteen. Perusajoneuvo voidaan räätälöidä erilaisiin asiakastarpeisiin laajaa optiovalikoimaa hyödyntäen. Valinnaisia ominaisuuksia ovat esimerkiksi uintivarustus, vinssi, hydropneumaattiset jousielementit, lisäsuojaus ja erilaiset asejärjestelmät. Ajoneuvo voidaan varustaa eritasoisilla asejärjestelmillä 7,62 mm konekivääristä 12,7 mm raskaan konekiväärin kautta 25/30 mm keskikaliiperin konetykkiin ja 120 mm Patria Nemo -kranaatinheitintorniin.
Ajoneuvon tilajärjestely on Patria Pasi -ajoneuvon kaltainen: ikkunoilla varustetussa etutilassa on johtajan- ja ajajanpaikat, moottoritila on ajajan takana vasemmalla, johtajan takana on takatilaan johtava yhdyskäytävä ja ajoneuvon takaosassa on tila kuljetettavalle joukolle, varusteille ja versiojärjestelmille.
Patria 6×6:n alustarakenne perustuu Patria AMVXP:n ratkaisuihin ja kompontentteihin. Ajoneuvon suunniteltu käyttöikä on vähintään 30 vuotta.
CAVS-ohjelma

Suomi ja Latvia sopivat 2020 yhteisen CAVS (Common Armoured Vehicle System) -panssariajoneuvojärjestelmän kehittämisestä Patria 6×6 -ajoneuvon pohjalta. Ensimmäiset ajoneuvot toimitettiin Latviaan 2021. Myös Ruotsi on ilmoittanut halukkuutensa liittyä CAVS-hankkeeseen. Huhtikuussa 2023 ilmoitettiin, että Ruotsi ostaa Patria 6x6 -ajoneuvoja. Samaan aikaan myös Saksa liittyi mukaan CAVS-hankkeeseen. CAVSiin kuuluvat maat ovat hankkineet yhteensä satoja 6×6-ajoneuvoja liityttyään hankkeeseen.
Käyttäjät > Nykyiset käyttäjämaat

Latvian maavoimat: Ainakin 256 tilattu. Latvia tilasi yli 200 6×6-vaunua vuonna 2020 ja lisäksi 56 komentovaunua marraskuussa 2024. Vaunujen toimitus alkoi 2021, ja niitä valmistetaan myös Latviassa. Toimitukset jatkuvat vuoteen 2029.
Ruotsin maavoimat: 341 tilattu. Ruotsi tilasi 20 vaunua ensimmäisellä sopimuksella vuonna 2023 ja 321 vaunua maaliskuussa 2024 noin 470 miljoonan euron arvoisella sopimuksella. Kaikki Pansarterrängbil 300 -nimityksen saaneet vaunut toimitetaan Ruotsiin vuoteen 2030 mennessä.
Suomen maavoimat: 161 tilattu. Suomi tilasi 91 XA-300-nimityksen saanutta vaunua kesäkuussa 2023 noin 208 miljoonan euron sopimuksella, johon sisältyi optio 70 vaunusta lisää. Niistä 41 päätettiin lunastaa tammikuussa 2024 ja 29 syyskuussa 2024.
Käyttäjät > Tulevat käyttäjämaat

Saksan maavoimat: 300 hankinnassa ja tulevaisuudessa mahdollisesti 700 lisää. Saksa pyysi Patrialta sitovan tarjouksen 300 ajoneuvosta tammikuussa 2025. Saksa tarvitsee 1 000 uutta panssariajoneuvoa muun muassa TPz Fuchsin korvaajaksi, joten se tilaa 6×6-vaunuja mahdollisesti lisää myöhemmin.