stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuninkaallinen insinööritieteiden akatemia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuninkaallinen insinööritieteiden akatemia Wikimedia Commonsissa
Akatemian verkkosivut (ruotsiksi)
Kurt Hahn

Kurt Hahn.
Kurt Matthias Robert Martin Hahn (5. kesäkuuta 1886 Berliini – 14. joulukuuta 1974 Hermannsberg, Baden-Württemberg) oli saksalaissyntyinen pedagogi, joka sai Britannian kansalaisuuden vuonna 1938.
Hahn oli jo nuorena kiinnostunut englantilaisesta kouluopetuksesta. Hän lähti opiskelemaan Oxfordin Christ Churchiin ja jatkoi sen jälkeen yliopisto-opintoja Saksassa. Prinssi Max von Badenin avustuksella Hahn perusti Lounais-Saksassa sijaitsevaan Salemiin uudentyyppisen, brittiläistä mallia soveltavan julkisen sisäoppilaitoksen, joka aloitti toimintansa 1920. Hahn toimi itse koulun rehtorina sekä englannin- ja historianopettajana. Hitlerin noustua valtaan Hahn joutui natsien epäsuosioon ja menetti työpaikkansa, koska oli juutalainen. Heinäkuussa 1933 hän muutti natsi-Saksasta Britanniaan, ja seuraavalla vuosikymmenellä hän liittyi Englannin kirkon jäseneksi.
Britanniassa Hahn jatkoi työtään rehtorina. Vuonna 1934 hän perusti Skotlantiin uuden Gordonstoun-nimisen sisäoppilaitoksen, jossa hän hyödynsi pitkälti samoja periaatteita kuin edellisessä koulussaan. Kuningas Charles III on aikoinaan opiskellut Gordonstounissa, samoin kuin hänen veljensä, prinssit Andrew ja Edward. Heidän isänsä prinssi Philip oli Gordonstounin lisäksi oppilaana myös Salemissa.
Terveysongelmista kärsinyt Hahn jäi Gordonstounista eläkkeelle vuonna 1953 ja palasi sen jälkeen asumaan Saksaan lähelle Salemia. Myöhemmin hän oli vielä mukana monissa uusissa projekteissa. Hän oli esimerkiksi perustamassa Walesissa sijaitsevaa Atlantic Collegea (1962) ja siitä alkunsa saanutta maailmanlaajuista United World Colleges -liikettä.
Vuonna 1964 Hahnille myönnettiin kunnia-arvonimi CBE (Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentaja).
Josef von Sternberg

| Josef von Sternberg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Jonas Sternberg
Syntynyt: 29. toukokuuta 1894 Wien, Itävalta-Unkari
Kuollut: 22. joulukuuta 1969 (75 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Puoliso:  Riza Royce (1926–1930) Jean Annette McBride (1945–1947) Meri Otis Wilner (1948–1969)
Ohjaaja
Aktiivisena:  1925–1957
Tunnetuimmat ohjaukset:  Sininen enkeli, Vaalea Venus, Intohimojen keisarinna
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Josef von Sternberg (alk. Jonas Sternberg) (29. toukokuuta 1894 Wien, Itävalta-Unkari – 22. joulukuuta 1969 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli amerikanjuutalainen elokuvaohjaaja. Hän oli ensimmäisiä auteur-ohjaajia, ohjaamisen lisäksi hän vastasi usein elokuvissaan kuvaamisesta, käsikirjoituksesta ja leikkauksesta. Sternbergin tyyli on vaikuttanut merkittävästi myöhempiin ohjaajiin, erityisesti film noir -suuntauksen edustajiin. Hänen loistava yhteistyönsä näyttelijä Marlene Dietrichin kanssa tunnetaan yleisesti.
Elämäkerta

Sternberg syntyi 29. toukokuuta 1894 Wienissä ortodoksijuutalaiseen perheeseen. Isä muutti New Yorkiin 1897 ja perhe seurasi perässä 1901. Perhe palasi Wieniin 1904 ja lopulta pysyvästi takaisin Yhdysvaltoihin vuonna 1908. 17-vuotiaasta lähtien hän joutui hankkimaan oman elantonsa erilaisilla tilapäistöillä, myös elokuva-alalla. Nähin aikoihin hän muutti etunimensä Jonaksesta Josefiksi.
Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi Yhdysvaltain armeijan valokuvaajana. Sodan päätyttyä hän työskenteli apulaisohjaajana. Apulaisohjaajan vuosina hän liitti nimeensä aatelisen ”von”-etuliitteen.
Sternberg oli naimisissa kolme kertaa:
Riza Royce (1926–1930)
Jean Annette McBride (1945–1947)
Meri Otis Wilner (1948–1969)
Viimeisestä avioliitosta hänellä on kaksi lasta.
Sternberg julkaisi omaelämäkertansa Fun in a Chinese Laundry 1965.
Hän kuoli sydänkohtaukseen 1969 Los Angelesissä.
Ura > Mykkäelokuvat (1925–1929)

Sternbergin ensimmäinen ohjaustyö oli The Salvage Hunters 1925. Elokuva pääsi laajempaan levitykseen vasta kun Charles Chaplin oli kehunut sitä. Sitä seurasivat Mustalaismorsian, jonka MGM hyllytti, ja Chaplinin tuottama The Sea Gull (myös nimellä A Woman of the Sea), jonka Chaplin tiettävästi tuhosi 1933 (elokuvan kohtalo on epäselvä, sen oletetaan olevan kadonnut).
Sternberg siirtyi Paramountille ja ohjasi gangsterielokuvan Alamaailma (1927), josta tuli yllättäen menestys. Käsikirjoittaja Ben Hecht sai elokuvasta Oscar-palkinnon. Merkittävimmät ohjaukset tämän jälkeen (ennen Sinistä enkeliä) olivat Yö satamassa (1928) ja Viimeinen määräys (1928).
Ura > Elokuvat Marlene Dietrichin kanssa (1929–1935)

Sternberg palasi Saksaan 1929 ohjaamaan Sinistä enkeliä, jonka pääosaa esitti Marlene Dietrich. Dietrichistä tuli elokuvan myötä tähti ja siitä alkoi Sternbergin ja Dietrichin kuusi vuotta ja seitsemän elokuvaa kestänyt yhteistyö.
Sternberg palasi 1930 Yhdysvaltoihin Dietrichin kanssa. Siellä Sternberg teki Dietrichistä toistamiseen tähden elokuvalla Marokko, sillä Sininen enkeli ei vielä saanut ensi-iltaansa Yhdysvalloissa.
Marokkoa seurasivat Eri lippujen alla (1931), Vaalea Venus (1932), Shanghain pikajuna (1932), Intohimojen keisarinna (1934) ja Paholainen on nainen (1935).
Näiden vuosien ainut elokuva, jossa Dietrich ei näytellyt, oli Amerikkalainen murhenäytelmä (1931) Theodore Dreiserin romaanin pohjalta.
Ura > Viimeiset vuodet

Vuoden 1935 jälkeen Sternberg ohjasi enää vain muutaman elokuvan. Niistä merkittävin on Uhkapeliä Shanghaissa (1941). Hänen viimeiseksi Hollywood-elokuvakseen jäi Macao – syntisten saari (1951). Sen jälkeen hän ohjasi vain yhden ainoan elokuvan, japanilaisen The Saga of Anatahan -elokuvan 1953.
Sternberg vieraili syksyllä 1937 Suomessa.
Ohjaustyyli

Sternbergin ohjaustyylille oli ominaista yksinomaan studiomiljöössä filmaaminen. Siten ohjaaja saattoi paremmin kontrolloida kunkin kohtauksen osatekijöitä. Toiminta sijoitettiin usein eksoottisiin ympäristöihin, kuten Shanghaihin, Marokkoon tai Macaoon, mutta autenttisen ympäristön korvasivat lavasteet. Tarinoissa vuorottelivat voimakas toiminnallisuus ja sopivan pituiset rauhallisemmat jaksot. Kuvasommittelu ja kameratyö olivat ohjaajalle tärkeämpiä kuin juonen kulku. Vanhemmiten Sternberg alkoi toistaa itseään ja eksyi turmeltuneeseen romantiikkaan ja narsistiseen erotiikkaan. Näiden takia ohjaajan arvostus laski. Hänen merkityksensä elokuvan historiassa ymmärrettiin vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Filmografia

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1925 | The Salvation Hunters |  |  |
| 1925 | The Masked Bride | Paratiisilintu | ohjaus Christy Cabannen kanssa |
| 1926 | Exquisite Sinner | Mustalaismorsian | ohjaus Phil Rosenin kanssa myös käsikirjoitus |
| 1926 | The Sea Gull |  | Chalinin leikkaama versio nimellä A Woman of the Sea kadonnut |
| 1927 | Underworld | Alamaailma |  |
| 1927 | Children of Divorce | Eronneiden lapsia | apulaisohjaajana |
| 1927 | It | Jokin | ohjaus Clarence G. Badgerin kanssa |
| 1928 | The Docks of New York | Yö satamassa |  |
| 1928 | The Dragnet | River Streetin kuolemanansa |  |
| 1928 | Street of Sin | Syntinen katu | ei mainintaa alkuteksteissä |
| 1928 | The Last Command | Viimeinen määräys |  |
| 1929 | The Case of Lena Smith | Tapahtuma Lena Smith | kadonnut |
| 1929 | Thunderbolt |  | myös käsikirjoitus ensimmäinen äänielokuva |
| 1930 | Der Blaue Engel | Sininen enkeli | pääosassa Marlene Dietrich |
| 1930 | Morocco | Marokko | pääosassa Marlene Dietrich |
| 1931 | An American Tragedy | Amerikkalainen murhenäytelmä | myös käsikirjoitus ja tuotanto |
| 1931 | Dishonored | Eri lippujen alla | pääosassa Marlene Dietrich |
| 1932 | Blonde Venus | Vaalea Venus | myös tuottajana pääosassa Marlene Dietrich |
| 1932 | Shanghai-Express | Shanghain pikajuna | pääosassa Marlene Dietrich |
| 1934 | The Scarlet Empress | Intohimojen keisarinna | pääosassa Marlene Dietrich |
| 1935 | The Devil Is a Woman | Paholainen on nainen | myös kuvaajana pääosassa Marlene Dietrich |
| 1935 | Crime and Punishment | Rikos ja rangaistus |  |
| 1936 | The King Steps Out |  |  |
| 1937 | I, Claudius |  | keskeneräinen |
| 1938 | The Great Waltz | Unohtumaton valssi | ei mainintaa alkuteksteissä |
| 1939 | Sergeant Madden | Tuntemattomia sankareita |  |
| 1939 | I Take This Woman | Sinun tulee elää | ei mainintaa alkuteksteissä |
| 1941 | The Shanghai Gesture | Uhkapeliä Shanghaissa |  |
| 1944 | The Town |  | dokumenttielokuva |
| 1946 | Duel in the Sun | Kaksintaistelu auringossa | ei mainintaa alkuteksteissä |
| 1952 | Macao | Macao – syntisten saari |  |
| 1953 | The Saga of Anatahan |  | myös käsikirjoitus ja kuvaus |
| 1957 | Jet Pilot | Lentävät paholaiset | valmistui 1950, levitys 1957 |
Aiheesta muualla

Josef von Sternberg Elonetissä.
Josef von Sternberg Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kuninkaallinen akatemia

| Kuninkaallinen akatemia> Regal Academy |
| --- | --- |
Kestoaika:  22 minuuttia
Alkuperämaa:  Italia
Alkuperäiskieli:  italia
Verkko:   Rai Gulp  MTV Juniori
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  52
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  R.A.I. Fiction
Aiheesta muualla
IMDb
Kuninkaallinen akatemia (engl. Regal Academy) on italialainen TV-animaatiosarja. Sarjan on tuottanut R.A.I. Fiction. Suomessa sitä on esittänyt MTV Juniori 2016 lähtien.
Äänirooleissa > Suomeksi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Petrus Kähkönen  | … |  sivuäänet   |
|  Antti L. J. Pääkkönen  | … |  sivuäänet   |
|  Susa Saukko  | … |  sivuäänet   |
|  Elsa Saisio  | … |  sivuäänet   |
|  Sanna Majuri  | … |  sivuäänet   |
|  Hanna Mönkäre  | … |  sivuäänet   |
|  Ella Leppälä  | … |  sivuäänet   |
|  Juha Varis  | … |  sivuäänet   |
|  Miro Lopperi  | … |  sivuäänet   |
|  Tero Koponen  | … |  sivuäänet   |
|  Tuukka Leppänen  | … |     |
|  Jukka Voutilainen  | … |  sivuäänet   |
|  Jarkko Miettinen  | … |  sivuäänet   |
|  Raili Raitala  | … |  sivuäänet   |
|  Peter Pihlström  | … |  sivuäänet   |
|  Aksu Palmén  | … |  sivuäänet   |
|  Amy Burgess  | … |  sivuäänet   |
|  Peter Kanerva  | … |  sivuäänet   |
|  Tommi Haapaniemi  | … |  sivuäänet   |
|  Mikko Maukonen  | … |  sivuäänet   |
|  Markus Blom  | … |  sivuäänet   |
|  Ella Pyhältö  | … |  sivuäänet   |
|  Henri Piispanen  | … |  sivuäänet   |
Suomalainen tuotanto KM Studio.
Kuninkaallinen Nukketeatteri

Kuninkaallinen Nukketeatteri on vuonna 2009 perustettu hämeenlinnalainen ammattinukketeatteri, joka toteuttaa esityksiä niin lapsille, nuorille kuin aikuisille. Teatteri on esiintynyt sekä Suomessa että ulkomailla. Teatterin nuket ja lavasteet on valmistettu käsityönä sen omalla verstaalla Hämeenlinnassa. Teatterin vakituiseen henkilökuntaan kuuluvat nukkemestari Hannu Räisä ja näyttelijä Antti Kemppainen.
Näytelmät:
Yksiö, 2021
Poika ja Korppi, 2018
Kulkurit, 2017
Pinokkio, 2015
Frankensteinin Hirviö, 2014
Saiturin Joulu, 2013
Vargen och Rödluvan, 2013
Susi ja Punahilkka, 2012
Isoisää lainaamassa,  2010
Teatteri on erikoistunut Suomessa harvinaiseen nukketeatterilla esitettyyn poliittiseen parodiaan. Valtakunnallisia vaaleja lähes vuosittain kommentoineessa Tasavallan marionetit -sarjassa on käsitelty valtakunnan politiikkaa, kunnallisvaaleja ja julkisuuden ilmiöitä.
2023:vaaliseikkailu, 2023, eduskuntavaalit
Vallanvaihtoviikot, 2019 eduskuntavaalit
Presidentin Sekoitus, 2018, presidentin vaalit
Kummallisvaalit 2017, kuntavaalit
Suuri Eduskuntauudistus 2015, eduskuntavaalit
Oi, Maamme Julkut, 2013, parodia julkisuuden henkilöistä
Kummallisvaalit, 2012, kuntavaalit
Pressa sihisi hississä, 2011, presidentinvaalit
Kaboom I & II, 2010-2011, eduskuntavaalit
Aiheesta muualla

Kuninkaallinen Nukketeatteri
Keinokemia

Keinokemia on kemiallisten reaktioiden ja niitä muistuttavien järjestelmien jäljittelemistä lähinnä tietokoneohjelmilla. Keinokemian tutkimus on saanut alkunsa keinoelämän tutkimuksestaselvennä, mutta sillä on käyttöä kemiassa, talostieteessä, yhteiskuntatieteessä ja kielitieteessä. Keinokemian järjestelmiä on monenlaisia ja monenlaajuisia.
Keinokemian järjestelmä määrittelee monesti molekyylit, niiden väliset mahdolliset vuorovaikutukset ja molekyylien muuttumiset toisiksi reaktioiden kautta. Molekyylien väliset reaktiot voivat olla katalyyttisiä tai reaktiivisia.selvennä Keinokemiaa tutkitaan mm. Japanissa ja Saksassa.
Atomoidit ja "hypersyklit"

Eräs keinokemian esimerkki on Japanissa Shinichiro Yoshiin, Hiroaki Inayoshin ja Yukinori Kakazun luoma tietokoneohjelma, atomoidijärjestelmä, jossa pyritään jäljittelemään lähes luonnollisen tyyppisesti atomeja, molekyylejä ja kemiallisia reaktioita.
Tässä simulaatiossa erityyppisille atomoideille kuvataan sidosmäärät, sidosenergiat, sidosten synty ja purku, jotka vaativat tai vapauttavat energiaa. Energia tulee atomoideihin fotoneina niin kuin oikeissakin reaktioissa atomit saavat säteilyä.
Simulaatioissa ulkoa tuotu energia pitää reaktioita yllä. Atomoidisimulaatiossa syntyi itseään ylläpitäviä hypersyklien tapaisia reaktiokehiä.
Aiheesta muualla

Artificial chemistries--a review(pdf file) (Arkistoitu – Internet Archive)
Tim Hutton's Papers & Talks (Arkistoitu – Internet Archive) - includes several papers on artificial chemistries for artificial life
the ARTIFICIAL CHEMISTRY wepage of Peter Dittrich's workgroup.
the protobiology.org website
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Artificial chemistry
Käännös suomeksi
Kauppapolitiikan pääosasto

| --- | --- |
 
Rooli:  Komission pääosasto
Virkakunta
Komissaari:  Valdis Dombrovskis
Pääjohtaja:  Sabine Weyand
Varapääjohtaja(t):  Maria Martin-Prat De Abreu Denis Redonnet Leopoldo Rubinacci
Hallinto
Sijainti:  Charlemagne Rue de la Loi 170 1049 Bryssel Belgia
Verkkosivusto
 Pääosaston sivut
n k 
Kauppapolitiikan pääosasto (DG-TRADE) on Euroopan komission pääosasto, joka vastaa Euroopan unionin toimintapolitiikasta liittyen ulkomaankauppaan.
Pääosaston poliittisena johtajana toimii Von der Leyenin komission kauppapolitiikasta vastaava komissaari Valdis Dombrovskis. Pääosaston pääjohtajana toimii saksalainen Sabine Weyand ja varapääjohtajina espanjalainen Maria Martin-Prat De Abreu, ranskalainen Denis Redonnet sekä italialainen Leopoldo Rubinacci.
Pääosaston johtajat > Komissaarit

2020–2024: Valdis Dombrovskis
2019–2020: Phil Hogan
Pääosaston johtajat > Pääjohtajat

2016– Sabine Weyand
2011–2015: Jean-Luc Demarty
2005–2010: David O'Sullivan
2000–2005: Mogens Peter Carl
Pääosaston johtajat > Varapääjohtajat

2022– Leopoldo Rubinacci
2021– Maria Martin-Prat De Abreu
2020– Denis Redonnet
2018–2020: Sandra Gallina
2018–2021: Helena König
2009–2014: João Aguiar Machado
La Serena (juusto)

La Serena-juustoa.
La Serena tai Torta de la La Serena on espanjalainen Extremaduran alueelta peräisin oleva lampaanmaitojuusto.
La Serene on nimensä mukaisesti peräisin Espanjan Extremaduran alueen La Serenan kunnasta. Juustolla on ollut vuodesta 1993 lähtien Euroopan unionin nimisuojajärjestelmän mukainen suojattu alkuperänimitys.
Juustoa valmistettaessa lampaanmaito lämmitetään ensin 25–32 asteen lämpötilaan, jolloin siihen lisätään isoartisokasta valmistettava juoksute. Maidon alhaisen lämpötilan ja kasvisperäisen juoksutteen takia juustomassan muodostumiseen kuluu suhteellisen kauan ja valmis juustomassa on hyvin pehmeää. Juusto kypsyy vähintään 60 päivää.
Valmiit juustot vaihtelevat painoltaan 900 grammasta kahteen kiloon. Juustolla on keltainen tai okrankeltainen kuori. Rakenteeltaan juusto on pehmeää tai keskikovaa. Täysin kypsyneen juuston sisällöstä tulee hyvin pehmeää tai lähes juoksevaa. Ilmiötä kutsutaan paikallisesti nimellä atortado ja se johtuu kasvisperäisen juoksutteen valohajoamisesta. Sotkun varalta kypsynyttä juustoa onkin syytä käsitellä varoen.
Juuston makua on kuvailtu suolaiseksi, öljyisäksi, sekä hieman karvaaksi, mutta miellyttäväksi. Suuhun juustosta jää jälkimaku.
Järvepää järv

| Järvepää järv |
| --- | --- |
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Võrumaa
Kunnat:  Setomaan kunta
Koordinaatit:  57°57′25″N, 27°28′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Mädajõen valuma-alue
Järveen tulevat joet:  Mädajõgi
Laskujoki:  Mädajõgi 
Järvinumero:  VEE2129200
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  34 m  mpy. 
Pituus:  0,675 km  
Leveys:  0,22 km  
Rantaviiva:  2,043 km  
Pinta-ala:  11,8 ha  
Tilavuus:  0,0004 km³  
Keskisyvyys:  3 m  
Suurin syvyys:  4,5 m  
Valuma-alue:  39,3 km²
Saaria:  ei saaria 
 fiJärvepää järv 
Järvepää järv (myös Järvepera järv, Kahkva järv) on Virossa Võrumaalla Setomaan kunnan Järvepään ja Pakan kylissä sijaitseva järvi. Järven lounaisrannat kuuluvat Võrun kunnalle.
Maantietoa

Järvi on 675 metriä pitkä, 220 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 11,8 hehtaaria. Se sijaitsee järveä leveämmässä laaksossa, jonka rinteet kohoavat loivina korkeintaan 10 metriä ylemmäksi. Lounaisrinteitä kutsutaan Päkäpaloksi ja ne ovat metsä peittämät. Järven koillispuoli on alhaalla suomaata ja rinteet metsä- ja peltomaita. Siellä ulottuu Järvepään kylän asutus järven rantaan asti. Järven syvyys on 4,5 metriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 3,0 metriä. Järvessä ei ole saaria. Järvelle pääsee Järvepään kylästä ja Nitsikun puolelta kävelemällä metsän läpi polkua pitkin. Itärannassa on ruoppaamalla rakennettu lahti asukkaan saunalle.
Luontoarvoja ja luokittelu

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. keskmise karedusega kihistumata veega järv). Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Vesi vaihtuu järvessä keskimäärin 25 kertaa vuodessa eli sen laskennallinen viipymä on noin 15 vuorokautta. Järven rannat ovat turvetta ja suomaata, mutta järvenpohja muodostuu kivi- ja sora-aineksesta.
Vedenväri on kellertävänvihreää ja näkösyvyys on 3 metriä. Järven vesi vaihtuu pelkästään Mädajõen virtavedestä eikä se siten lämpötilakerrostu ja sen happipitoisuus säilyy hyvänä kaikkina vuodenaikoina. Pohjassa olevista lähteistä pulppuaa täydennykseksi ruosteista lähdevettä. Soistuvan järven rannoilla kasvaa runsas vesikasvillisuus. Järvessä elää ainakin hauki, ahven, särki, lahna, säyne, ruutana, suutarija made.
Vesistösuhteita

Järvepää järv kuuluu Mädajõen valuma-alueeseen, jossa Mädajõgi on Võhandu jõen sivu-uoma. Järvi on Mädajõen läpivirtausjärvi. Muita lasku-uomia ei järveen tule. Järven valuma-alueen pinta-ala on joen yläjuoksun alueina 39,3 neliökilometriä. Mädajõgi yhtyy Võhanduun 12 kilometrin päässä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Huomautuksia

1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
Kauhavan lentokenttä

Kauhavan lentokenttä (IATA: KAU, ICAO: EFKA) on Kauhavalla noin kolme kilometriä kaupungin keskustasta pohjoiseen sijaitseva lentokenttä. Lentokentän omistaa LSK Business Park Oy ja ylläpitää Ilmasotakoulun Lentokerho ry.
Vuoden 2014 loppuun saakka lentokenttä oli Finavian omistuksessa ollut sotilaslentoasema, ja sen nimi oli Kauhavan lentoasema. Lentoaseman pääasiallinen käyttäjä oli Lentosotakoulu, joka antoi sotilaslentäjäkoulutusta Hawk-suihkuharjoitushävittäjillä. Lentoasemalla oli kuitenkin jonkin verran myös siviililiikennettä. Säännöllistä matkustajaliikennettä sinne ei kuitenkaan ollut, ja vuonna 2012 lentoaseman kautta kulkikin vain 1 622 matkustajaa. Laskeutumisia kentälle oli kuitenkin 6 580, joista yli 6 400 sotilaslentokoneilla. Aiemmin myös sotilaslentäjien peruskoulutus annettiin Kauhavalla, mutta se siirtyi Ilmasotakouluun Tikkakoskelle jo vuonna 2005. Vuoden 2015 alussa myös Lentosotakoulun toiminnot siirtyivät Tikkakoskelle. Toukokuussa 2014 Finavia ilmoitti myyvänsä lentoaseman kiinteistöt Kasvuyrittäjät Oy:lle.
Kauhavan lentoasema kuuluu yrityksille suunnattuun LSK Business Parkiin. Kauhavan lentoaseman tavoitteena on erikoistua lentokoulutukseen.
Vuoden 2023 Suviseurat ja vuoden 2024 Jukolan viesti järjestettiin lentokentällä.
Matkustajamäärät

| Vuosi | Kotimaa | Ulkomaat | Yhteensä | Muutos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | 143 | 0 | 143 | 0,0 % |
| 2006 | 206 | 0 | 206 | +44,1 %  |
| 2007 | 203 | 0 | 203 | −1,5 %  |
| 2008 | 204 | 0 | 204 | +0,5 %  |
| 2009 | 141 | 0 | 141 | −30,9 %  |
| 2010 | 155 | 0 | 155 | +9,9 %  |
| 2011 | 187 | 0 | 187 | +20,6 %  |
| 2012 | 1 622 | 0 | 1 622 | +767,4 %  |
| 2013 | 0 | 0 | 0 | −100,0 %  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kauhavan lentokenttä Wikimedia Commonsissa
Suomen ilmailukäsikirja – Kauhavan lentoasema (Arkistoitu – Internet Archive)
Kunnian mies (romaani)

| Kunnian mies |
| --- | --- |

Kirjailija:  Tommi Melender
Kieli:  suomi
Genre:  romaani
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2007
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  252
ISBN:  978-951-0-33372-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kunnian mies on Tommi Melenderin vuonna 2007 ilmestynyt romaani.
Aiheesta muualla

Sari Tikkanen: Runoileva pörssijournalisti[vanhentunut linkki]. Vantaan Lauri 13.12.2007.
Antti Majander: Porsaita rahan ootte kaikki[vanhentunut linkki]. Helsingin sanomat 17.9.2007.
Leena Tanskanen: Kunnian mies (Arkistoitu – Internet Archive). Keskipohjanmaa 6.10.2007.
Ruma kuva rahamaailmasta (Arkistoitu – Internet Archive). Talouselämä 19.10.2007.
Paula Rönni: Selkäänpuukottajien markkinat. Kiiltomato.net 29.10.2007.
K. D. Lang

K.d. lang
k.d. lang (syntyjään Kathryn Dawn Lang OC, (s. 2. marraskuuta 1961 Edmonton Kanada) on kanadalainen Grammy-palkittu countrylaulaja ja lauluntekijä. Lang sai vuonna 1996 Officer of Order of Canada -tunnustuksen. Langin suosituimpia albumeja maailmanlaajuisesti ovat olleet listojen kärkipäähän kohonneet vuoden 1992 Ingénue ja vuoden 1995 All You Can Eat. Myös hänen tuorein albuminsa, vuonna 2008 julkaistu Watershed on menestynyt hyvin. Vuonna 2010 Lang esiintyi Vancouverin talviolympiakisojen avajaisissa tulkiten Leonard Cohenin kappaleen ”Hallelujah”.
Suomen television TV 1 -kanavalla on myös 9. elokuuta 1991 esitetty Maailmalla soi -sarjan studiokonsertti, jossa k.d. lang esiintyi taustayhtyeensä The Reclinesin kanssa. Konsertissa on oman ohjelmiston lisäksi kuultu muun muassa Roy Orbisonin tunnetuksi tekemä ”Crying” ja Patsy Clinen ”Walking After Midnight”.
Lang on seksuaaliselta suuntautumiseltaan homoseksuaali.[lähde? ]
Diskografia

1984: A Truly Western Experience (k.d. lang & The Reclines)
1987: Angel with a Lariat (k.d. lang & The Reclines)
1988: Shadowland
1989: Absolute Torch and Twang (k.d. lang & The Reclines)
1992: Ingénue
1993: Even Cowgirls Get the Blues (Soundtrack)
1995: All You Can Eat
1997: Drag
2000: Invincible Summer
2002: A Wonderful World (Tony Bennett & k.d. lang)
2004: Hymns of the 49th Parallel
2006: Reintarnation (kokoelma)
2008: Watershed
2010: Recollection (kokoelma)
2011: Sing It Loud (k.d. lang & The Siss Boom Bang)
2016: case/lang/veirs (Neko Case, k.d. lang, Laura Veirs)
2021: Makeover (kokoelma)
Aiheesta muualla

K.D. Langin kotisivut (englanniksi)
LI (albumi)

| LI Lili Ivanova |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2012
 Tyylilaji: pop
 Levy-yhtiö: Stefkos Music
Lili Ivanovan muut julkaisut
| Tozi svjat e žena 2011 | LI 2012 | Poetit 2013 |
LI on bulgarialaisen pop-laulaja Lili Ivanovan studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2012.
Kappaleet

Nyama koi
Spri
Šepot
Ikar
Ti ne si za men
Drugoto ljato
Vljuben svyat
Mig na bezvermije
Kak taka
Iskai do krai
Roklja na cvetja
Kamino
Tozi svjat e žena
Sam
Ako spra da običam
Neverojatno