stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Verenhimoinen Dracula
Tuotanto

Verenhimoinen Dracula perustuu Bram Stokerin vuonna 1897 ilmestyneeseen Draculaan, jonka pohjalta Augusto Finocchi, ohjaaja Jesús Franco ja Harry Alan Towers laativat käsikirjoituksen. Towers myös tuotti elokuvan.
Verenhimoisen Draculan kuvaukset alkoivat 27. syyskuuta vuonna 1969 ja päättyivät 5. joulukuuta. Elokuva kuvattiin Espanjan Alicantessa ja Barcelonassa ja Saksan Münchenissä.
Julkaisu

Verenhimoinen Dracula sai ensi-iltansa kotimaassaan Länsi-Saksassa 3. huhtikuuta vuonna 1970. Muissa valmistusmaissa elokuva sai ensi-illan 15. maaliskuuta vuonna 1971 (Espanjassa Madridissa) ja 10. syyskuuta vuonna 1973 (Italiassa). Ranskassa elokuva pääsi teatterilevitykseen 16. kesäkuuta vuonna 1971, Meksikossa 21. syyskuuta vuonna 1972, Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa vuonna 1973.
Elokuvan nimike on Count Dracula Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Yhdysvalloissa elokuvaa on levitetty myös nimikkeillä Bram Stoker's Count Dracula, Dracula 71 ja The Nights of Dracula. Saksassa elokuvan nimikkeenä on myös Dracula - Seine Küsse sind tödlich.
Suomessa elokuva sai ensi-illan 1. toukokuuta vuonna 1980 Kotkassa. Iin IIK!!-kauhuelokuvafestivaaleilla elokuva esitettiin 5. marraskuuta vuonna 2005 ja Helsingin Night Visions Film Festivalilla 31. lokakuuta vuonna 2009. Suomessa elokuvan ikärajaksi on määrätty K-12.
DVD-julkaisut

Espanjassa elokuva julkaistiin DVD:lle 23. tammikuuta vuonna 2003. Elokuvan on julkaissut DVD:lle vuonna 2007 Dark Sky Films.
Aiheesta muualla

Verenhimoinen Dracula Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Verenhimoinen Dracula Elonet.
Verenhimoinen Dracula AllMoviessa. (englanniksi)
Trayon Bobb

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Trayon Denzil Bobb
Syntymäaika: 5. marraskuuta 1993 (ikä 30)
Syntymäpaikka:  Georgetown (Guyana), Guyana
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 167 senttimetriä
Seura
Seura: TP-47
Pelinumero: 15
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011-2013 |  Caledonia AIA |  |  |
| 2013 |  TP-47 | 12 | (6) |
| 2013 |  --> (laina) RoPS | 3 | (0) |
| 2013- |  --> (laina) FK Kruoja |  |  |
Maajoukkue
| 2010-2012 | Guyana U-20 | 8 | (2) |
| 2011- | Guyana | 9 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 8. toukokuuta 2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. toukokuuta 2013.
Trayon Bobb (s. 5. marraskuuta 1993) on jalkapalloilija entisestä Ranskan Guyanastaselvennä. Suomessa hänen seuransa on kauden 2013 alusta Tornion Pallo-47.
Ennen Suomeen tuloaan helmikuussa 2013 Bobb on pelannut Karibian alueen Trinidad & Tobagossa Caledonia AIA:n joukkueessa, jonne hän siirtyi jo 16-vuotiaana. Hän osallistui maansa Guyanan maajoukkueeseen pelaten ensimmäisen maaottelunsa 24. marraskuuta 2011. Sen jälkeen hän on pelannut lukuisia maaotteluita mukaan lukien MM-karsintaotteluita.
Huhtikuussa 2013 Bobb aloitti Kakkosen TP-47:ssä. Bobb pelasi menestyksekkäästi TP-47:ssä - ensin Suomen cupin peleissä kolme malaia ja heinäkuun loppuun mennessä Kakkosessa 12 pelissä kuusi maalia. Lisäksi hän kävi lainasopimuksella Rovaniemellä RoPS:ssa kolmessa pelissä. Heinäkuun lopulla TP-47 vuokrasi Bobbin Liettuaan FK Kruojan riveihin.
Aiheesta muualla

Footballdatabase: Trayon Bobb
Soccerpunter: Trayon Bobb
Trotby

Trotby on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön kirkonkylän pohjoispuolella.
Trotby sijaitsee Angelniemelle vievän Suomenkulmantien varrella Gundbyn ja Kalkkilan välissä. Trotbyn kylärakenne on yhtenäinen ja kohtalaisen tiivis. Kyläalueen pohjoislaidalla on Pitkäjärvi ja etelälaidalla kuivattu Trotbyträsk. Purot Puujärvenjoki ja Dalkarbybäcken yhdistyvät Trotbyn etelärajalla muodostaen Rekujoen.
Trotbyssä on ollut 1500-luvulla neljä taloa, joista yksi oli säteri. Säteri peruutettiin kruunulle 1683. Isojaon aikaan 1783 kylässä oli viisi taloa. 1900-luvun alussa kylän tilamäärä kasvoi runsaasti, pääosin torpparilain myötä. Trotbyträsk kuivattiin 1950-luvulla ja muutettiin pelloksi.
Traïanoúpoli

| Traïanoúpoli Τραϊανούπολη |
| --- | --- |
 Roomalais- ja osmaniaikaisen kylpylän rauniot Traïanoúpolissa.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Traïanoúpoli
 Koordinaatit: 40°52′N, 25°59′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Itä-Makedonia ja Traakia
Alueyksikkö:  Évros
Kunta:  Alexandroúpoli
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  030102
Väkiluku (2011):  2 706
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  EB
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Traïanoúpoli (kreik. Τραϊανούπολη; myös Traïanúpoli; virallisesti Δημοτική Ενότητα Τραϊανούπολης, Dimotikí Enótita Traïanoúpolis) on yksi Alexandroúpolin kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Évroksen alueyksikössä Itä-Makedonian ja Traakian alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 2 706 (vuonna 2011).
Traïanoúpolin kunnallisyksikkö on saanut nimensä antiikin ja bysanttilaisen ajan Traianopoliin kaupungista, joka sijaitsi sen alueella. Sen perusti keisari Trajanus ja se tuhoutui 1200–1300-luvuilla. Traïanoúpoli oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Alexandroúpolin kuntaan yhdessä Féreen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Traïanoúpolin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Ántheia | Ántheia | 781 |
| Ántheia | Arístino | 445 |
| Dorikó | Aetochóri | 81 |
| Dorikó | Dorikó | 260 |
| Loutrós | Loutrá Traïanoupóleos | 29 |
| Loutrós | Loutrós | 713 |
| Loutrós | Péfka | 27 |
| Nípsa | Nípsa | 370 |
Yhteensä: 2 706
Uuden-Seelannin talous

| Uuden-Seelannin talous |
| --- | --- |
 Auckland finanssikeskuksesta.
Valuutta:  Uuden-Seelannin dollari
Jäsenyydet:  WTO, OECD, APEC
Tilastot
BKT:  136 bilj. dollaria (PPP, 2013)
- per asukas:  30 400 dollaria (PPP, 2013)
- kasvu:  2,5 %
- toimialoittain:  Maatalous 5 %, teollisuus 25,5 %, Palvelut 69,5 %  (2013)
Inflaatio:  1,3 % (2013)
Gini-kerroin:  0.362 (1997)
Työvoima:  2 413 000 (2013)
- toimialoittain:  maatalous 7 % teollisuus 19 % palvelut 74 % (2006)
Työttömyys:  6,4 % (2011)
Ulkomaankauppa ja -investoinnit
Vienti:  37.84 mrd. dollaria (2013)
Merkittävimmät vientimaat:  Australia 21,1 %, Kiina 15 %, Yhdysvallat 9,2 %, Japani 7 % (2012)
Tuonti:  37.35 mrd. dollaria (2013)
Merkittävimmät tuontimaat:  Kiina 16,4 %, Australia 15,2 %, Yhdysvallat 9,3%, Japani 6,5 %, Singapore 4,8%, Saksa 4,4 % (2012)
Julkinen talous
Julkinen velka:  38.4 % BKT:sta (2013)
Budjetin tulot:  69.17 bilj. dollaria (2013)
Budjetin menot:  72.65 bilj. dollaria (2013)
Uuden-Seelannin talous on kehittynyt, nykyaikainen ja avoin markkinatalous. Vuonna 2005 Uuden-Seelannin bruttokansantuote oli noin 149 miljardia Uuden-Seelannin dollaria, eli noin 107 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Asukasta kohden Uuden-Seelanin bruttokansantuote vuonna 2005 oli 26 000 Yhdysvaltain dollaria.
Uudella-Seelannilla on moderni, kehittynyt talous, joka on kehittynyt maataloudesta jalostukseen ja siitä palveluvaltaiseen tuotantoon. Maatalouden merkitys on kuitenkin edelleen merkittävä erityisesti jatkojalostuksen ja viennin (70 %) kannalta. Uuden-Seelannin elintaso on korkea ja maa oli inhimillisen kehityksen indeksillä mitattuna 19. vuonna 2005 ja 15. vuoden 2005 The Economist -lehden Worldwide quality-of-life indexissä. Maan talous on erittäin riippuvainen viennistä. Uusi-Seelanti oli vuonna 2004 ensimmäisiä maita, jotka sopivat vapaakaupasta Kiinan kanssa.
Talouden rakenne > Tuotanto

Uuden-Seelannin kokonaistuotannosta palvelusektorin osuus on suurin: vuonna 2005 palvelusektorin osuus maan bruttokansantuotteesta oli noin 67 %. Teollisuustuotannon osuus bruttokansantuotteesta oli noin 22 % ja alkutuotannon noin 7 %. Talouden rakenne on pysynyt varsin samankaltaisena jo pitkään: vuonna 1998 alkutuotannon osuus bruttokansantuotteesta oli noin 9 %, teollisuustuotannon noin 23 % ja palvelusektorin noin 65 %.
Talouden rakenne > Maa-, metsä- ja kalatalous

Uuden-Seelannin maatalous on lähinnä intensiivistä karjataloutta, ja se painottuu Pohjoissaarelle. Maan topografia ja maaperän laatu eivät suosi ekstensiivistä viljelyä. Lampaita maassa on noin 40 miljoonaa ja nautakarjaa noin yhdeksän miljoonaa. Ilmasto suosii laidunten muodostumista. Tuoretta heinää on saatavissa ympäri vuoden, mikä vähentää ruokintakustannuksia. Myöskään talousrakennuksien ei tarvitse olla kovin mittavia, mikä edelleen pienentää kuluja. Nämä seikat parantavat uusiseelantilaisten viljelijöiden kilpailukykyä. Niinpä Uusi-Seelanti onkin merkittävä maataloustuotteiden viejä maailmankaupassa.
Maatalouspolitiikassa tehtiin 1990-luvulla suuri muutos. Kaikki maataloustuet poistettiin. Tämä merkitsi miljoonien lampaiden teurastusta ja useita konkursseja, mutta niistä on selvitty, ja Uusi-Seelanti olikin usein mainittu malliesimerkkinä maatalouden tervehdyttämissuunnitelmassa. Kuitenkin jo 2000-luvun alussa maataloustukijärjestelmä on osittain palautettu takaisin.
Lampaiden ja nautakarjan tuotannon lisäksi maassa on intensiivistä puutarhatuotantoa, muun muassa kiivi-hedelmä. Metsätalouden merkitys on viime aikoina kasvanut, vaikka maa ei ole erityisen suotuisa tehokkaalle metsätaloudelle.
Kylmät ja suolaiset merivirrat tuovat hyvät kalastusmahdollisuudet Uuden-Seelannin aluevesille. Itärannikolle on kehittynyt hyvien luonnonsatamien vuoksi kalastussatamia, mutta suurin kalateollisuuden keskittymä on Aucklandin alueella. Suuret yritykset keskittyvät vientiin, mutta pienemmät kalastusalukset tuottavat saalista kotimarkkinoille. Hummereita ja ostereita saadaan aina Eurooppaan asti. Sisävesikalastus on lähinnä turisteille tarkoitettua toimintaa.
Talouden rakenne > Mineraalivarat ja teollisuus

Mineraalivarojen suhteen Uutta-Seelantia pidetään ”köyhänä” maana. Tämä voi kuitenkin johtua siitä, että maan kehittäminen on keskittynyt suuresti maataloussektorille ja geologinen tutkimus on ollut vähäistä. Tilanne voi muuttua, kun maailman raaka-ainehinnat kohoavat ja malminetsintä tulee tätä kautta kiinnostavammaksi.
Taloudellista merkitystä on tällä hetkellä lähinnä hiilellä ja maakaasulla. Uuden-Seelannin talous on enimmäkseen kevyttä teollisuutta, joka suuntautuu kotimarkkinoille muun muassa eurooppalaisten ja japanilaisten autojen kokoamiseen.
Uuden-Seelannin talouskehityksen haittana on ollut maan syrjäinen sijainti ja talouden yksipuolisuus. Toisaalta maan hyvät energiavarat (vesivoima, geoterminen energia) voivat tulevaisuudessa olla merkittävä kilpailuetu uusien teollisuudenalojen houkuttelemiseksi maahan. Aasian kasvavat markkinat ovat korvaamassa Eurooppaan suuntautuneen viennin laskun.
Talouden rakenne > Palvelut

Uudessa-Seelannissa valtio osallistuu suhteellisen vähin panoksin kansalaisten arkielämään. Lähes kaikista palveluista on maksettava. Koulutus on ilmaista ja pakollista alkaen kuuden vuoden ikäisenä ja jatkuu 16 vuoden ikään asti.
Uudessa-Seelannissa jälleen maan topografia on määräävä tekijä liikennejärjestelyiden suunnittelussa. Saarten välillä on lauttaliikenne ja molempien saarten läpi kulkee rautatie. Eteläsaari on liikenteellisesti vaikeampi ja jäänyt sen vuoksi liikenneverkoltaan harvaksi. Lentokenttiä on useita, ja ne korvaavat vaikeasti rakennettavia teitä osittain. Tietoliikenteen suhteen Uusi-Seelanti on länsimainen valtio, josta löytyy kaikki tähän tarvittava tekniikka.
Yksityiset palvelut ovat lähinnä kaupan ja pankkipalvelujen alueella. Kaikkein voimakkaimmin kehittyvät tällä hetkellä turismiin suuntautuvat palvelut. Niiden vuosittainen kasvu on useita prosentteja ja muodostaa palveluviennistä saatavista tuloista 40 %.
Matkailu keskittyy lähinnä luontomatkailuun, ja Uusi-Seelanti tarjoaakin tässä suhteessa ehkä maailman monipuolisimmat mahdollisuudet. Maalla on hyvä maine turvallisena ja puhtaana matkakohteena. Maassa on lukuisia kansallispuistoja.
Talouden rakenne > Ulkomaankauppa

Uuden-Seelannin talous on varsin riippuvainen ulkomaankaupasta. Ulkomaankaupan osuus bruttokansantuotteesta vuonna 2004 oli noin 44 %. Uuden-Seelannin tärkeimmät vientiartikkelit ovat elintarvikkeet, metalliteollisuustuotteet ja maataloustuotteet. Maan tärkein kauppakumppani on Australia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Observatory of Economic Complexity: New Zealand (englanniksi)
Maailman kauppajärjestön (WTO:n) jäsenet
Albania
Angola
Antigua ja Barbuda
Arabiemiirikunnat
Armenia
Argentiina
Australia
Bahrain
Bangladesh
Barbados
Belize
Benin
Bolivia
Botswana
Brasilia
Britannia
Brunei
Burkina Faso
Burundi
Chile
Costa Rica
Djibouti
Dominica
Dominikaaninen tasavalta
Ecuador
Egypti
El Salvador
Etelä-Afrikka
Etelä-Korea
Euroopan unioni
Fidži
Filippiinit
Gabon
Gambia
Georgia
Ghana
Grenada
Guatemala
Guinea
Guinea-Bissau
Guyana
Haiti
Honduras
Hongkong
Indonesia
Intia
Islanti
Israel
Jamaika
Japani
Jordania
Kambodža
Kamerun
Kanada
Kenia
Keski-Afrikka
Kiina
Kirgisia
Kolumbia
Kongon demokraattinen tasavalta
Kongon tasavalta
Kuuba
Kuwait
Lesotho
Liechtenstein
Macao
Madagaskar
Makedonian tasavalta
Malawi
Malediivit
Malesia
Mali
Marokko
Mauritania
Mauritius
Meksiko
Moldova
Mongolia
Mosambik
Myanmar
Namibia
Nepal
Nicaragua
Niger
Nigeria
Norja
Norsunluurannikko
Oman
Pakistan
Panama
Papua-Uusi-Guinea
Paraguay
Peru
Qatar
Ruanda
Saint Kitts ja Nevis
Saint Lucia
Saint Vincent ja Grenadiinit
Salomonsaaret
Sambia
Saudi-Arabia
Senegal
Sierra Leone
Singapore
Sri Lanka
Suriname
Swazimaa
Sveitsi
Taiwan
Tansania
Thaimaa
Togo
Tonga
Trinidad ja Tobago
Tšad
Tunisia
Turkki
Uganda
Ukraina
Uruguay
Uusi-Seelanti
Venezuela
Venäjä
Vietnam
Yhdysvallat
Zimbabwe
| --- | --- |
EU:n jäsenmaat:   Alankomaat  Belgia  Bulgaria  Espanja  Irlanti  Italia  Itävalta  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liettua  Luxemburg  Malta  Puola  Portugali  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  Slovakia  Slovenia  Suomi  Tanska  Tšekki  Unkari  Viro
Viimeinen kesä

Viimeinen kesä voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Elokuva

Viimeinen kesä (engl. Summertree), Anthony Newleyn ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1971
Viimeinen kesä, Hannu Heikinheimon ohjaama tv-elokuva Eeva-Liisa Mannerin tekstistä vuodelta 1977
Viimeinen kesä (ruots. Sista leken), Jon Lindströmin ohjaama ruotsalainen elokuva vuodelta 1984
Stand by Me – viimeinen kesä, Rob Reinerin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1986
Viimeinen kesä (engl. The End of the Golden Weather), Ian Munen ohjaama uusiseelantilainen elokuva vuodelta 1991
Viimeinen kesä 1944, Peter von Baghin pitkä dokumenttielokuva vuodelta 1992 jatkosodan viimeisistä vaiheista
Viimeinen kesä, Kirsi Markkasen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2002
Viimeinen kesä (saks. Der geköpfte Hahn), vuoden 1944 Romaniaan sijoittuva elokuva vuodelta 2007
Kirjallisuus

”Viimeinen kesä: testamentti”, Eino Säisän novelli vuodelta 1967
Viimeinen kesä, Konstantin Simonovin romaani (Moskova: Edistys, 1973)
Viimeinen kesä: Viipurissa ja Viipurin liepeillä, Jaakko Nakarin muistelmateos vuodelta 1985
Viimeinen kesä, valokuvaaja Hans Wagnerin vuoden 1939 Suomen-matkan värivalokuvista koottu kuvateos (1985)
Viimeinen kesä, Jörn Donnerin romaani vuodelta 1985, julkaistu myös nimellä Nyt sinun täytyy (Nu måste du, 1974)
Viimeinen kesä (Sista sommaren), Kim Weckströmin romaani, julkaistu suomeksi 1997
Viimeinen kesä (Boomerang), Tatiana de Rosnayn romaani (WSOY 2011)
Musiikki

”Viimeinen kesä”, Raul Reimanin vuonna 1978 kirjoittama laulu, esittäjänä yhtyeensä Prinsessa Kultakutri
”Viimeinen kesä” (Pave Maijanen – Heikki Harma), Samuli Edelmannin vuonna 1992 levyttämä laulu
”Viimeinen kesä” (Marko Salmela – Katriina Honkanen), Katriina Honkasen albumilleen Matka-arkku vuonna 1993 levyttämä laulu
”Viimeinen kesä”, Olavi Uusivirran vuonna 2008 albumilleen Minä olen hullu levyttämä laulu
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Viimeinen kesä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Uskonopin kongregaatio

Congregatio pro Doctrina Fidei
Uskonopin kongregaatio on Vatikaanissa toimiva katolisen kirkon kollegio (Congregatio pro doctrina fidei), jonka tehtävänä on vaalia ja vastata kirkon opin puhtaudesta. Kongregaatio perustettiin 1542 nimellä Congregatio Romanae et universalis inquisitionis suojelemaan kirkkoa harhaopeilta.
Joseph Ratzingerin tultua valituksi 2005 paaviksi, on kongregaation johdossa toiminut arkkipiispa William Joseph Levada. Kongregaatiolla on 25 jäsentä, jotka ovat kardinaaleja, arkkipiispoja sekä piispoja. Kongregaatio kokoontuu vuosittain täysistuntoihin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Congregation for the doctrine of the faith
Uusi aalto

Uusi aalto on useissa taiteenlajeissa esiintyvä aikakausi ja tyyli. Se voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
ranskalaisen elokuvan uusi aalto
tšekkoslovakialaisen elokuvan uusi aalto
uuden aallon musiikki 1970-luvun lopulta lähtien
Uusi aalto, Neljä Ruusua -yhtyeen albumi
Uusi aalto, Jani & Jetsetters -yhtyeen albumi
Amerikan uusi aalto, eräs typografian suuntaus
bossa nova, suomeksi ”uusi aalto”
New Wave of British Heavy Metal (NWOBHM), brittiläisen metallimusiikin uusi aalto.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Uusi aalto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Turvantalo

Turvantalo on entinen Lammin suojeluskuntatalo Hämeenlinnan Lammilla Kanta-Hämeessä. Kolmikerroksisen rakennuksen on suunnitellut Väinö Louhio, ja se valmistui syyskuussa 1935. Suojeluskuntatalo oli paikallisen suojeluskunnan ja Lotta Svärd -yhdistyksen käytössä syksyyn 1944 saakka. Rakennus sijaitsee Lammin kirkonkylässä osoitteessa Mommilantie 7.
Historia

Ensimmäinen suojeluskuntatalo Lammille rakennettiin jo vuonna 1925. Se oli kuitenkin puurakenteinen ja niinpä se tuhoutui tulipalossa perustuksiaan myöten 22.9.1934. Samalle paikalle päätettiin rakentaa uusi, tiilirakenteinen talo, jonka piirrustukset teki rakennusinsinööri Väinö Louhio. Hankkeen pääurakoitsijana toimi Veljekset Mäkinen, minkä lisäksi vapaaehtoiset suojeluskuntalaiset avustivat rakennusurakassa merkittävästi. Hintaa rakennukselle kertyi  2 204 000 markkaa. Uuden suojeluskuntatalon vihkiäisiä vietettiin tasan vuosi tulipalon jälkeen 22.9.1935. Talon nimeksi tuli Suojeluskuntatalo osakeyhtiö Turva. Vuonna 1937 osakkaita uudella yhtiöllä oli 137, jotka koostuivat paikallisista yksityisistä ihmisistä sekä erilaisista yrityksistä ja yhteisöistä.
Jatkosodan jälkeen lokakuussa 1944, ennen Suojeluskuntajärjestön lakkauttamista, Lammin suojeluskunta lahjoitti Turvan osakkeet Lammin manttaalikunnalle. Joulukuussa talon nimi muutettiin muotoon Osakeyhtiö Turva. Vuonna 1945 yhtiö vuokrasi rakennuksen Lammin kunnalle kunnanvirastoksi. Sittemmin talon tiloja oli eri toimijoiden, kuten Lammin yhteiskoulun, autokoulun ja Vapaakirkon käytössä. Vuonna 1959 yhtiön nimeksi muutettiin Lammin Seuratalo osakeyhtiö Turva. Lammin kunta osti lopulta koko yhtiön vuonna 1978. Taloa remontoitiin ja se otettiin kuntalaisten käyttöön kokous- ja juhlatilana. Vuoden 2009 alussa tapahtuneen kuntaliitoksen jälkeen kiinteistön omistus siirtyi Hämeenlinnan kaupungille. Tämän jälkeen lammilaisten keskuudessa ilmeni kiinnostusta ostaa rakennus, joten he perustivat uuden Lammin Turvantalo Oy -nimisen osakeyhtiön, jonka omistukseen talo siirtyi 1.2.2012. Vuonna 2014 yhtiöllä oli 217 osakasta, joista yksi on Hämeenlinnan kaupunki.
Nykyinen toiminta

Nykyisin Lammin Turvantalo toimii erilaisten juhlien ja muiden tilaisuuksien pitopaikkana. Rakennuksen ensimmäisessä kerroksessa on kokoustila, mikä on käytössä lammilaisille yhdistyksille ja yhteisölle ilmainen, saatujen lahjoitusten johdosta, tilaan mahtuu noin 14 henkilöä. Tässä kerroksessa on myös monitoimitila, mitä voi vuokrata pienimuotoisiin tilaisuuksiin tai kokouksiin, tila muokkautuu eri tilaisuuksien mukaan noin 10-30 henkilölle. Toisessa kerroksessa on suurehko juhlasali, jossa on myös esiintymislava sekä flyygeli. Samaan tilaan on yhdistettävissä myös kahviotila, jolloin siihen mahtuu yli 200 henkeä, nämä henkilömäärät ovat ilman ruokapöytiä eli esim. konserteissa. Toisessa kerroksessa sijaitsevat nykyaikaiset keittiötilat. Ullakkokerroksessa on vuokrattava Vinttitila 10- 20 henkilölle. Rakennuksen pihassa on pysäköintitilaa noin 50 autolle
Aiheesta muualla

Turvantalon kotisivut
Hämewiki: Turvantalo (Arkistoitu – Internet Archive)
Turvapaikka

Kristilliset kirkot ovat varhaisista ajoista asti tarjonneet turvapaikkaa vainotuille ja rikollisille. Sanctuary, Richard Burchett, 1867
Turvapaikka  on vainon tai sen perustellun epäilyn takia toisesta valtiosta henkilölle myönnetty, tämän valtion suojaama pakolaisstatus. Vainon syynä voi olla etninen alkuperä, uskonto, kansallisuus, tiettyyn yhteiskunnalliseen ryhmään kuuluminen tai poliittinen mielipide. Pelon takia henkilön pitää olla haluton turvautumaan oman maansa tarjoamaan suojeluun. Turvapaikan saaneelle myönnetään kansainvälistä suojaa antavassa maassa pakolaisasema.
Turvapaikkaa ei myönnetä esimerkiksi Suomeen, jos hakija on tai hänen perustellusti epäillään tehneen rikoksen rauhaa vastaan, sotarikoksen tai rikoksen ihmiskuntaa vastaan tai törkeän ei-poliittisen rikoksen ennen maahan saapumistaan.
Varsinaisen turvapaikan ohella turvapaikanhakijalle voidaan tietyin edellytyksin myöntää toisesta maasta kansainvälistä suojelua tarjoava oleskelulupa (ns. toissijainen suojeluperuste tai humanitaarinen suojeluperuste). Tällöin hakijaa voi esimerkiksi uhata kotimaassaan kuolemanrangaistus, teloitus, kidutus tai muu vastaava ihmisarvoa loukkaava tai epäinhimillinen kohtelu tai rangaistus.
Turvapaikkapolitiikkaa EU:n sisällä

Euroopan unionissa henkilöt, joihin kohdistuu vainoa, saavat suojelua, ja heillä on oikeus hakea turvapaikkaa. Jotta Euroopan unionin avoimet rajat eivät aiheuttaisi vaaraa sisäiselle turvallisuudelle, jäsenvaltioiden on sovittava yhteisistä turvapaikkapolitiikkaa koskevista säännöistä. Dublinin yleissopimuksessa määrätään, mikä jäsenvaltio käsittelee turvapaikkahakemuksen. Yleissopimus solmittiin vuonna 1990 ja se tuli voimaan vuonna 1997.
Turvapaikan hakijoilla on oikeus turvapaikkamenettelyyn, jossa päätetään ovatko he vainon uhreina avun tarpeessa. Jotta turvapaikanhakijat eivät voisi aloittaa turvapaikkamenettelyä uudelleen toisessa jäsenmaassa, Dublinin sopimuksessa määrätään, että turvapaikkahakemus käsitellään ainoastaan yhdessä jäsenvaltiossa. Sopimuksessa määrätään myös, mikä jäsenvaltio kulloinkin on vastuussa. Turvapaikkahakemus käsitellään siinä EU:n jäsenvaltiossa, johon turvapaikan hakija on ensimmäisenä tullut, lukuun ottamatta tilanteita, joissa toinen valtio on jo myöntänyt oleskeluluvan, viisumin tai kauttakulkuviisumin. Henkilö, joka asuu maassa, jossa häntä ei vainota ja joka noudattaa Geneven sopimusta ja Euroopan ihmisoikeussopimusta, ei voi vedota oikeuteensa matkustaa toiseen vastaanottajavaltioon.
Amsterdamin sopimuksen perusteella tietyistä turvapaikkapolitiikkaan liittyvistä aloista tullaan päättämään unionin tasolla. Jäsenvaltiot aikovat tehdä turvapaikkaa, pakolaisia, maahanmuuttajia ja viisumeita koskevat päätökset yhdessä. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että näistä asioista annetaan säädöksiä, jotka ovat yhteisön lainsäädäntöä ja joiden noudattamista Euroopan unionin tuomioistuin valvoo.