stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
R U Tuff Enuff

| R U Tuff Enuff Rebbie Jackson |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1987–1988
 Julkaistu: 12. heinäkuuta 1988
 Tuottaja(t): David "Pic" Conley, David Townsend
 Tyylilaji: R&B, pop
 Kesto: 37.49
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Rebbie Jacksonin muut julkaisut
| Reaction 1986 | R U Tuff Enuff 1988 | The Rebbie Jackson Collection (kokoelma) 1996 |
R U Tuff Enuff on Rebbie Jacksonin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1988 levymerkillä Columbia Records.
Kappaleet

Perfect Combination
Read Between the Lines
This Love Is Forever
R U Tuff Enuff
Plaything
Friendship Song
Sweetest Dreams
Distant Conversation
Aiheesta muualla

R U Tuff Enuff discogs.com -sivustolla
Stephen Dillane

| Stephen Dillane |
| --- | --- |
 Stephen Dillane vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Stephen John Dillane
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1956 (ikä 68) Lontoo, Englanti
Puoliso:  Naomi Wirthner
Näyttelijä
Aktiivisena:  1985–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Stephen John Dillane (s. 27. maaliskuuta 1956 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpiin rooleihinsa kuuluu Stannis Baratheon televisiosarjassa Game of Thrones. Hän on esiintynyt myös esimerkiksi pääosassa televisiosarjassa The Tunnel (2013-2018) ja sivuosissa elokuvissa Tunnit (2002) ja Synkin hetki (2017).
Aiheesta muualla

Stephen Dillane Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
R U Mine?

| ”R U Mine?” Arctic Monkeys |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: AM
 Julkaistu: 27. helmikuuta 2012
 Tuottaja(t): Ross Orton
 Tyylilaji: stoner rock, indie rock, garage rock, hard rock
 Kesto: 03.20
 Levy-yhtiö: Domino
Arctic Monkeysin muut singlet
| ”Black Treacle” 2012 | ”R U Mine?” 2012 | ”Do I Wanna Know?” 2013 |
R U Mine? on englantilaisen indie rock-yhtye Arctic Monkeysin kappale. Se julkaistiin Isossa-Britanniassa digitaalisena latauksena 27. helmikuuta 2012, sekä 1750 kappaleen rajoitettuna vinyylinä 21. huhtikuuta 2012.
”R U Mine?” sijoittui Britannian singlelistalla sijalle 23, mikä on yhtyeen paras sijoitus sitten vuoden 2009 singlen ”Crying Lightning”.
Kappale julkaistiin myös yhtyeen viidennellä albumilla AM. Musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 27. helmikuuta 2012, ja on saavuttanut lähes sata miljoonaa näyttökertaa.
”R U Mine?” sisältyy mm. videopeleihin Forza Horizon, Rocksmith 2014, Rock Band 3 ja Guitar Hero Live.
Kappaleet > Digitaalinen lataus

R U Mine? – 3.20
Kappaleet > 7 tuuman vinyyli

R U Mine? – 3.20
Electricity – 3.01
Käännös suomeksi
Raaka keikka (albumi)

| Raaka keikka Eino Antiwäkki & Keemoh |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 11. lokakuuta 2012
 Formaatti: C-kasetti, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Keemoh
 Tyylilaji: hip hop, hardcore hip hop , elektroninen
 Levy-yhtiö: omakustanne
Eino Antiwäkin muut julkaisut
| Rotsit auki 2011 | Raaka keikka 2012 | Multiversumin huipentuma 2013 |
Raaka keikka on rap-artisti Eino Antiwäkin ja tuottaja Keemohin 11. lokakuuta 2012 julkaistu yhteislevy. Albumin kappaleista "Suomen ryöstetyin", "Hämeentie Massacre" ja "Einon muistelmat" on julkaistu musiikkivideot.
Kappaleet

Viedään homma aseisiin 2
Suomen ryöstetyin
Ei mitään hajua
Hämeentie Massacre
Nainen
Okei (mukana Paperi T)
Musta leski
Mark Kaminsky (interlude)
Raaka keikka
Aika on suhteellinen käsite
Einon muistelmat (mukana Oscid)
Expendables (mukana Jussi Kuoma, Rekami, Lavis, Akura, Sine Ira & Kalevi)
Poutapuut

| Poutapuut |
| --- | --- |
 Keltapoutapuu (Pouteria campechiana)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Ericales
Heimo::  Sapotillakasvit Sapotaceae
Alaheimo::  Chrysophylloideae
Suku::  Poutapuut Pouteria  Aubl.
Tyyppilaji
 Pouteria guianensis Aubl. 
Katso myös
   Poutapuut Wikispeciesissä   Poutapuut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Poutapuut (Pouteria) on sapotillapuukasvien (Sapotaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 240–250 lajia.
Sukuun kuuluu muun muassa eteläamerikkalainen lukuma (Pouteria lucuma), jota viljellään hedelmäpuuna.
Lajeja

Pouteria adolfi-friedericii – kenianpoutapuu
Pouteria altissima
Pouteria aningeri – afrikanpoutapuu
Pouteria campechiana – keltapoutapuu
Pouteria cuspidata
Pouteria dictyoneura
Pouteria dominigensis
Pouteria gardneriana
Pouteria glomerata
Pouteria gomphiifolia
Pouteria guianensis
Pouteria laevigata
Pouteria lucuma – lukuma
Pouteria psammophila
Pouteria rigida
Pouteria torta
Pouteria venosa
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Poutapuut (Pouteria)
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Pouteria
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Pouteria (englanniksi)
Flora of North America: Pouteria (englanniksi)
Project Blue Book

Project Blue Book (suom. Projekti sininen kirja) oli Yhdysvaltain ilmavoimien ufotutkimusten sarja 1952–1969. Projektin tarkoitus oli selvittää, ovatko ufot uhka Yhdysvaltain kansalliselle turvallisuudelle, ja myös kerätä tieteellistä tietoa ufoista. Blue Bookin tieteellisenä neuvonantajana toimi tähtitieteen professori J. Allen Hynek.
Liikemies ja siviililentäjä Kenneth Arnold ilmoitti kesäkuussa 1947 nähneensä yhdeksän suurella nopeudella liikkuvaa objektia Mount Rainierin yläpuolella. Kun raportit Arnoldin kokemuksista levisivät ja käynnistävät ufoaallon, Yhdysvaltain ilmavoimat aloittivat 1948 havintojen tutkimisen, operaatio Signin. Seuraavana vuonna tätä seurasi Project Grudge. Nämä tutkimukset johtivat Project Blue Bookin perustamiseen vuonna 1952.
Project Blue Bookista tuli Yhdysvaltain hallinnon pitkäikäisin ufotutkimus. Seuraavien 17 vuoden aikana se keräsi 12 618 ufohavaintoa ja vastaavaa tapausta. Näistä yli 90 prosenttia luokiteltiin ”tunnistetuiksi”, eli havainnot selittyivät esimerkiksi tunnetuilla tähtitieteellisillä ilmiöillä tai ihmisen toiminnalla. Noin 700 tapausta jäi kuitenkin ”tunnistamattomiksi”. Ilmavoimat pyysivät vuonna 1966 toista komiteaa tutkimaan tarkemmin 59 ufohavaintoa. Edward Condonin johtama komitea julkaisi 1968 niin sanotun Condonin raportin. Se suositteli ilmavoimia lopettamaan ufotutkimukset, ja Project Blue Book lakkautettiinkin seuraavana vuonna.
Aiheesta muualla

Project Blue Book -arkisto (englanniksi)
Project Blue Book in FBI's FOIA reading room (englanniksi)
Pontus Åberg

| Pontus Åberg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. syyskuuta 1993 (ikä 31) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  Rapperswil-Jona Lakers
Sarja:  National League
Pelinumero:  46
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Djurgårdens IF (SEL) Färjestad BK (SHL) Milwaukee Admirals (AHL) Nashville Predators (NHL) Edmonton Oilers (NHL) Anaheim Ducks (NHL) San Diego Gulls (AHL) Minnesota Wild (NHL) Toronto Maple Leafs (NHL) Toronto Marlies (AHL) Traktor Tšeljabinsk (KHL) Belleville Senators (AHL) Timrå IK (SHL) BK Mladá Boleslav (ČEL) Barys Astana (KHL)
NHL-varaus:  37. varaus, 2012 Nashville Predators
KHL-varaus:  66. varaus, 2012 SKA Pietari
Pontus Åberg (s. 23. syyskuuta 1993 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NL-seura Rapperswil-Jona Lakersia. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Nashville Predators varasi Åbergin NHL:ään varaustilaisuuden vuonna 2012 ja hän on pelannut NHL-liigassa viisi kautta.
Ura > Seuraura

Åberg on FoC Farstan kasvatti. Hän siirtyi vuonna 2008 Djurgårdens IF:ään, jossa voitti J18 Allsvenskanin hopeaa vuonna 2010. Åberg valittiin vuoden 2010 J18 Allsvenskanissa pudotuspelien parhaaksi hyökkääjäksi ja voitti idän maalipörssin 22 osumallaan. Åberg pelasi ensimmäisen Elitserien-ottelunsa 18. syyskuuta 2010 Modoa vastaan, mutta ei saanut ottelussa jääaikaa. Åberg voitti kauden aikana myös J20 Superelitin pronssia ja J18 Allsvenskanin hopeaa. Hän teki toukokuussa 2011 kolmivuotisen jatkosopimuksen Djurgårdenin kanssa. Kausi 2011–2012 oli Åbergin debyyttikausi Elitserienissä.
Kaudella 2011–2012 Åberg nousi Djurgårdenin Elitserien-miehistöön J20-joukkueesta. Hän pelasi miesten joukkueessa European Trophy -harjoitusturnauksessa sekä teki avausmaalinsa Elitserienissä 15. syyskuuta 2011 HV71:tä vastaan. Åberg on yksi viidestä ehdokkaasta Elitserien vuoden tulokkaaksi kaudella 2011–2012.
Åberg siirtyi hänet varanneen Nashville Predatorsin organisaatioon kaudella 2014–2015. NHL-debyyttinsä hän teki seuraavan kauden pudotuspeleissä. Åberg kaupattiin Edmonton Oilersiin siirtotakarajalla helmikuussa 2018 vaihdossa Mark Letestuun.
Åberg ei mahtunut Oilersin pelaavaan kokoonpanoon kaudella 2018–2019, joten hänet laitettiin vapaiden pelaajien waivers-listalle, josta Anaheim Ducks poimi hänet. Tammikuussa 2019 Ducks kauppasi Åbergin edelleen Minnesota Wildiin vaihdossa Justin Kloosiin.
Kaudeksi 2019–2020 Åberg teki sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa.
Ura > Maajoukkueura

Åberg edusti Ruotsia alle 17-vuotiaiden World Hockey Challengessa vuonna 2010.
Suomen Puheterapeuttiliitto

| Suomen Puheterapeuttiliitto ry |
| --- | --- |

Perustettu:  1966
Toimiala:  puheterapeuttien edunvalvonta
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  1 823 (2021)
Toiminnanjohtaja:  Heta Piirto
Puheenjohtaja:  Sirkku Ikonen-Hwang
Jäsenlehti:  Puheterapeutti
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suomen Puheterapeuttiliitto ry on vuonna 1966 perustettu puheterapeuttien edunvalvonnasta vastaava ammattiliitto. Se on Akavan jäsenjärjestö. Liitto valvoo ja edistää jäsentensä yhteiskunnallisia, taloudellisia, ammatillisia ja koulutuksellisia etuja. Vuonna 2021 liittoon kuului 1 823 jäsentä. Liitto julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää Puheterapeutti-lehteä.
Liiton tarkoituksena on edustaa jäseniään näitä yhteisesti koskevissa kysymyksissä, toimia puheterapeuttien kollegiaalisena yhdyssiteenä sekä edistää puheterapeuttien ammattitaitoa ja asiantuntemuksen hyödyntämistä. Kansallisesti liitto edistää puheterapian harjoittamista ja kansainvälisesti puheterapeuttien yhteistyötä.
Pragya Prasun

Pragya Prasun vuonna 2019.
Pragya Prasun on intialainen kansalaisaktivisti, joka ajaa happoiskujen uhrien oikeuksia. Hän joutui happoiskun uhriksi 23-vuotiaana vuonna 2006 melkein kaksi viikkoa naimisiinmenonsa jälkeen. Hyökkääjä oli häneen kiintynyt mies, joka pettyi hänen avioiduttuaan toisen miehen kanssa. Vuonna 2013 hän perusti kansalaisjärjestön, joka auttoi happoiskujen uhreja saamaan apua ja hoitoa. Hänelle myönnettiin Intian korkein naisten kunniamerkki Nari Shakti Puraskar vuonna 2019. Hänen perustamansa Atijeevan Foundation -järjestö on auttanut vuoteen 2020 mennessä noin 250 henkilöä.
Prasun oli junamatkalla Delhiin vuonna 2006, kun hänen kaukainen sukulaisensa, joka halusi avioitua hänen kanssaan, heitti yöllä happoa hänen päällensä. Vaunuosastossa oli lääkäri, joka tunnisti, että hyökkäyksessä oli käytetty happoa. Muut matkustajat auttoivat häntä kaatamalla vettä hänen päällensä 45 minuutin ajan, kunnes hän pääsi sairaalaan. Hän oli vasta-avioitunut, minkä vuoksi hän tunsi häpeää ja ajatteli avioliittonsa tuhoutuvan happoiskun myötä. Hän yritti pitää aviomiehensä kaukana ja uskoi pilanneensa tämän elämän. Aviomies oli ymmärtäväisempi eikä jättänyt häntä, he saivat ensimmäisen tyttärensä vuonna 2009. Happoiskun seurauksena Prasunin kasvot vammautuivat, toinen silmä sokaistui ja vain yksi korva toimi. Iskun tekijä sai 4,5 vuotta vankeutta, mitä Prasun piti aivan liian vähäisenä kärsimyksiinsä nähden.
Atijeevan Foundation -järjestö, jonka Prasun perusti auttamaan happoiskujen uhreja, on tarjonnut ilmaisia leikkauksia, koulutustilaisuuksia ja ammattikoulutusta uhreille. Prasunin mukaan syynä sukupuolittuneeseen väkivaltaan on patriarkaalinen yhteiskunta. Hänen mukaansa Intia ei ole huomioinut happoiskujen uhrien oikeuksia riittävästi vaan uhreja auttavat ainoastaan muutamat järjestöt. Hän on kiitollinen Meghna Gulzarin ohjaamalle elokuvalle Chhapaak, jossa Deepika Padukone näytteli happoiskuselviytyjänä. Hänen mukaansa elokuva on lisännyt tietoisuutta ja ymmärrystä happoiskujen uhreja kohtaan.
Pitkäsjärvi (Pieksämäki)

| Pitkäsjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°11′17″N, 26°55′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyveden alue (14.93)
Laskujoki:  Nykälänjoki Palvalampeen 
Järvinumero:  14.934.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  103,5 m  
Pituus:  3,8 km  
Leveys:  1,6 km  
Rantaviiva:  19,7103 km  
Pinta-ala:  2,10577 km²   
Tilavuus:  0,0040835 km³ 
Keskisyvyys:  1,94 m  
Suurin syvyys:  9,26 m  
Saaria:  6 
 fiPitkäsjärvi 
Pitkäsjärvi  on Etelä-Savossa Pieksämäellä  Neuvolan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 3,8 kilometriä pitkä, 1,6 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 211 hehtaaria eli 2,1 neliökilometriä. Sillä on 6 saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,85 hehtaaria.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 4,08 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00408 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 1,9 metriä ja suurin syvyys on 9,3 metriä. Sen rantaviivan pituus on 19,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Nykälänjoen–Naarajoen alueeseen (14.934) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 103,5 metriä mpy.
Stephen Collins

Stephen Collins WonderCon-tapahtumassa vuonna 2014.
Stephen Weaver Collins (s. 1. lokakuuta 1947) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esitti yli vuosikymmenen ajan pääosaa pastori Eric Camdenina televisiosarjassa Seitsemäs taivas (1996–2007). Sen lisäksi hänet tunnetaan muun muassa elokuvasta Star Trek: Avaruusmatka (1979) ja Broadway-ansioistaan.
Collins syntyi Des Moinesissa, Iowassa, ja valmistui Amherst Collegesta. Hän oli vuodesta 1985 lähtien naimisissa näyttelijä Faye Grantin kanssa ja heillä on yksi tytär; vuonna 2012 he kuitenkin ilmoittivat eroavansa.
Collins oli vuonna 1987 ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi sivuosastaan minisarjassa The Two Mrs. Grenvilles.
Aiheesta muualla

Stephen Collins Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Project-X (videopeli)

| Project-X |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Team 17
Julkaisija:  Team 17
Taiteilija:  Rico Holmes
Säveltäjä:  Allister Brimble
Ohjelmoija:  Andreas Tadic
Julkaistu:  1992
Lajityyppi:  shoot ’em up ja tieteisfiktiopeli (en)
Pelimuoto:  moninpeli ja yksinpeli
Alusta:  DOS ja Amiga
Jakelumuoto:  Levyke
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Project-X on Team 17:n kehittämä ja julkaisema shoot ’em up. Peli on julkaistu vuonna 1992 Amigalle ja vuonna 1994 DOS:lle.
Vastaanotto

Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 92 %.
Peli on saanut The One -lehden arvostelussa arvosanaksi 90 %.
Aiheesta muualla

Project-X MobyGamesissa (englanniksi)
Project-X Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
Systems of Romance

| Systems of Romance Ultravox |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1978
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Ultravox   Connie Plank   Dave Hutchins
 Tyylilaji: futurismi
 Kesto: 43.13
 Levy-yhtiö: Island Records
Ultravoxin muut julkaisut
| Ha-Ha-Ha 1977 | Systems of Romance 1978 | Vienna 1980 |
Systems of Romance on Ultravox-yhtyeen studioalbumi vuodelta 1978. Sen on kustantanut Island Records sarjatunnuksella ILPS 9555. Tuottajina ovat olleet Ultravox, Connie Plank ja Dave Hutchins. Kaksi viimeksi mainittua ovat toimineet myös äänittäjinä Connie Plankin studiossa Kölnin lähellä Länsi-Saksassa.
Levykannen konsepti on yhtyeen laulaja John Foxxilta ja sen on suunnitellut Bloomfield/Travis. Takakannen valokuvat yhtyeen jäsenistä on ottanut Adrian Boot.
Kappaleet

Slow Motion – 3.27
I Can't Stay Long – 4.16
Someone Else's Clothes – 4.26
Blue Light – 3.09
Some of Them – 2.28
Quiet Men – 4.11
Dislocation – 2.55
Maximum Acceleration – 3.53
When You Walk Through Me – 4.18
Just For a Moment – 3.11
Cross Fade – 2.56
Quiet Men (Full Version) – 3.58
Kappaleet ovat esittävän yhtyeen tekemiä.
Muusikot

Warren Cann: rummut, rytmikone, laulu
Chris Cross: basso, syntetisaattori, laulu
John Foxx: laulu
Billy Currie: kosketinsoittimet, viulu
Robin Simon: kitara, laulu
Takku

Takku tarkoittaa seuraavia asioita:
takku, toisiinsa takertuneiden karvojen, hiusten tms. muodostama sekava kimppu
Takku, suomalainen suku
Takku, piirroshahmo
Takku.net, suomalainen internetsivusto.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Takku”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pragmaattinen sanktio (1713)

Pragmaattinen sanktio oli keisari Kaarle VI:n vuonna 1713 antama kruununperimysjärjestys, jonka mukaan Itävallan kruunu ja Habsburgien perintömaat menisivät hänen kuoltuaan hänen tyttärelleen Maria Teresialle. Tämä syrjäytti vuonna 1703 määrätyn kruununperimysjärjestyksen.
Kaarle VI sai monen eurooppalaisen valtion suostumaan pragmaattiseen sanktioon. Osa niistä kuitenkin rikkoi lupauksensa keisarin kuoltua vuonna 1740, mikä johti Itävallan perimyssotaan.
Pulmatehtävä

Pulmatehtävä on älyllistä toimintaa vaativa ratkontatehtävä. Pulmatehtäviä ovat esimerkiksi sudokut, kakurot ja erilaiset sanaristikot.
Pulman määritelmänä voidaan pitää:
pulma on hauska, ja:
pulmaan on olemassa oikea vastaus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pulmatehtävä Wikimedia Commonsissa
Prunella

Prunella tarkoittaa seuraavia sukuja:
niittyhumalat (Prunella), huulikukkaiskasvien (Lamiaceae) suku
rautiaiset (Prunella), varpuslintujen suku.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Prunella”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pohjoisranta BCW

| Pohjoisranta BCW Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1995
Toimitusjohtaja:  Antti Lehtinen
Avainhenkilöt:  Marta Karlqvist
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  Suhdetoiminta ja viestintä
Liikevaihto:  3 milj. € (2022)
Liikevoitto:  84 000 € (2022)
Henkilöstö:  22
Emoyhtiö:  Burson Cohn & Wolfe
Omistaja:  WPP plc
Kotisivu:  bcw-global.com/locations/finland
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pohjoisranta BCW on strategiseen viestintään erikoistunut liikkeenjohdon konsulttitoimisto. Yrityksen palveluita ovat viestintään liittyvä strategiatyö, tutkimus ja konsultointi. Pohjoisranta BCW kuuluu kansainväliseen BCW-ketjuun, joka on yksi maailman suurimmista viestintätoimistoketjuista ja osa maailman suurinta markkinointiviestintäyritysten ryhmää, pörssiyhtiö WPP:tä.
Pohjoisranta BCW työllistää noin 30 henkilöä. Yrityksen toimitusjohtajana toimii Antti Lehtinen.
Toiminta ja palvelut

Pohjoisranta BCW:n palveluita ovat strateginen viestintä, vaikuttajaviestintä, kriisiviestintä, data ja analytiikka sekä liikkeenjohdon koulutukset ja valmennukset.
Tunnustukset ja palkinnot

Pohjoisranta BCW arvioitiin Suomen parhaaksi viestintätoimistoksi Taloustutkimus Oy:n tekemässä Viestintätoimistojen imagotutkimuksessa vuonna 2010.
Viestinnän ja suhdetoiminnan ammattijulkaisu The Holmes Report nimesi Pohjoisranta BCW:n Pohjoismaiden parhaaksi viestintätoimistoksi vuonna 2012.
Suomen, Ruotsin ja Norjan yhdessä muodostama BCW Nordics palkittiin parhaana pohjoismaisena viestinnän konsulttitoimistona EMEA Sabre Awards -tapahtumassa vuosina 2020 ja 2023.
Historia

Pohjoisrannan perustivat Helsingissä vuonna 1995 Jouni Heinonen, Esa Laurila ja Tommi Siikaniva. Yritys lanseerasi Suomessa maineajattelun, jossa yrityksen maine nähdään keskeisenä aineettoman pääoman lähteenä.
Vuonna 2005 Pohjoisranta osti Viestintä Oy Intercomin tutkimustoiminnan.
Vuonna 2012 kansainvälinen markkinointiviestinnän suuryritys WPP osti enemmistön Pohjoisrannasta. Yrityskaupan myötä Pohjoisranta liittyi osaksi Burson-Marstelleria.
Vuonna 2018 pörssiyhtiö WPP yhdisti Cohn & Wolfe ja Burson-Marsteller-ketjut. Alkuvuodesta 2019 Pohjoisranta Burson-Marstelleristä tuli Pohjoisranta BCW.
Loppuvuodesta 2020 Pohjoisranta BCW muutti Helsingin Kalevankadulta uusiin tiloihin Ruoholahdenkadulle.
Vuonna 2021 Pohjoisranta BCW lanseerasi Lobbarikoulun, jonka pyrkimyksenä on antaa yhteiskunnallista vaikuttamista työkseen tekeville valmiuksia ymmärtää ja vaikuttaa yhteiskunnalliseen keskusteluun ja päätöksentekoon.
Pitkäsilta

| Pitkäsilta |
| --- | --- |

Ajokaistoja:  2+2
Raiteita:  1+1 (raitiotie)
Ylittää:  Kaisaniemenlahti
Sijainti:  Helsinki
Ylläpitäjä:  Helsingin kaupunki
Siltatyyppi:  kolmiaukkoinen kiviholvisilta
Pisin jänneväli:  16 m
Pituus:  75 m
Leveys:  22 m
Avattu liikenteelle:  1912
Koordinaatit:  60°10′35″N, 24°57′00″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Pitkäsilta (ruots. Långa bron) on Helsingissä sijaitseva silta, joka ylittää Kaisaniemenlahden yhdistäen Kruununhaan ja Hakaniemen. Sillalta etelään johtaa Unioninkatu ja pohjoiseen Siltasaarenkatu. Nykyinen kivirakenteinen silta valmistui vuonna 1912 ja se on järjestyksessään viides paikalle rakennettu silta. Pitkänsillan nimi juontaa aikaan ennen 1800-luvun loppua, jolloin nykyisen Siltasaaren alue vielä oli saari. Tuolloin saareen johti kaksi siltaa, joista nykyisen Pitkänsillan kohdalla kulkenut oli pidempi.
Historia > Puiset sillat

Maantie Helsingistä Hämeeseen ja Itä-Uudellemaalle alkoi 1640-luvulla nykyisen Senaatintorin tienoilta. Pitkäsilta oli kaupungin rajalla: Helsingin pohjoinen eli Hämeen tulli oli Pitkänsillan eteläpuolella. Ensimmäinen Kaisaniemenlahden ylittävä silta valmistui vuonna 1651. Tuolloin nykyisen Siltasaaren alue muodostui kolmesta saaresta, joista silta rakennettiin kulkevaksi Isoon Hiirisaareen. Pohjoisempana kulkevalle Hämeentielle johti lyhyempi Pikkusilta (eli Sipoonsilta) nykyisen Hakaniementorin poikki kulkeneen salmen yli, kunnes salmi 1890-luvulla täytettiin.
Perääntyvät Ruotsin armeijan joukot polttivat puisen Pitkänsillan kahdesti: isonvihan aikana Helsingin taistelun yhteydessä vuonna 1713 ja pikkuvihan aikana vuonna 1742; silta rakennettiin molemmilla kerroilla uudelleen. Venäjän vallan aikana siltaa korjattiin useita kertoja, kunnes se uusittiin vuonna 1832. Uusi silta linjattiin nykyiselle paikalleen Unioninkadun jatkeeksi ja samalla saaret nimettiin Siltasaariksi. Tämän järjestyksessä kolmannen Pitkänsillan rakentamisen myötä Hämeen tulli siirrettiin sillan pohjoispuolelle.
Yhdeksän metriä leveää puusiltaa korjattiin vuonna 1890 leventämällä se 10,6-metriseksi. Liikennemäärä sillalla oli kasvanut asutuksen levittyä 1870-luvulta lähtien Kallioon ja Sörnäisiin ja puisen sillan korjaukset häiritsivät pahasti liikennettä. Kaupunki aloitti uuden kestävämmän sillan suunnittelun vuonna 1899. Siltahanke oli kaikkinensa monipolvinen ja keskuttelutti sekä tavallisia kaupunkilaisia että sillanrakennuksen ammattilaisia. Pohdintaa aiheuttivat sillan mitat eli sen pituus, leveys, jänneväli ja alituskorkeus. Rakennusmateriaalivaihtoehdot olivat puu, kivi, teräs ja betoni; myös sillan arkkitehtuuri puhutti. Maineikkaat ulkomaiset urakoitsijat tarjosivat sillan rakennusta sekä betonista että teräksestä. Myös suomalaiset eturivin suunnittelijat tekivät ehdotuksia: vuonna 1901 kaupunki sai arkkitehti Bertel Jungin ja insinööri Gunnar Lindqvistin ehdotuksen graniittisesta kolminivelholvisillasta, jossa olisi ollut 50 metrin jänneväli. Sillan molempiin päihin oli suunniteltu rakennettavaksi näyttävät portaalit kansallisromanttiseen tyyliin. Kaupunki päätyi vuonna 1901 rakentamaan sittenkin vielä puusillan, joka valmistui seuraavana vuonna. Tätä neljättä puusiltaa jouduttiin korjaamaan alituiseen ja sillan uusiminen tuli esille jo vuonna 1907.