stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sachsenspiegel
Historia

Sachsenspiegel on yksi ensimmäisistä alasaksaksi kirjoitettuja proosateoksia. Alkuperäinen otsikko oli Sassen Speyghel kun taas Sachsenspiegel on myöhäisempi saksankielinen käännös. Sen uskotaan koonneen ja kääntäneen latinasta saksilainen hallintomies Eike von Repgow lääninherransa Graf Hoyer von Falkensteinin käskystä vuosina 1220–1235. Epäselvää kuitenkin on se, että missä kokoaminen tapahtui. Kokoamisen ajateltiin tapahtuneen Burg Falkensteinissa, mutta keskiaikaisen kanonisen lain asiantuntija Peter Landau ehdotti hiljan kokoamisen tapahtuneen Altzellen luostarissa.
Sachsenspiegel toimi mallina muille saksankielisille lakikirjoille, kuten Augsburger Sachsenspiegel, Deutschenspiegel ja Schwabenspiegel. Sen vaikutus ulottui myös Itä-Eurooppaan, Alankomaihin ja Baltiaan.
Preussissa Sachsenspiegel oli käytössä aina Preussin yleisen maanlain voimaantuloon asti vuonna 1794. Saksissa se oli voimassa Saksin siviililain käyttöönottamiseen asti vuonna 1865. Anhaltissa ja Thüringenissä Sachenspiegel lakkasi olemasta voimassa vasta Bürgerliches Gesetzbuchin tullessa voimaan vuonna 1900. Sen ennakkotapauksiin viitattiin niinkin myöhään kuin 1932 Saksan korkeimmassa oikeudessa.
Sachsenspiegelin tai ainakin sen vastineiden sääntelyä voidaan yhä löytää nykyaikaisesta Saksan oikeudesta, esimerkiksi jäämistöoikeudesta tai naapureiden kiistoja käsittelevästä lainsäädännöstä.
Lain osat

Sachsenspiegel sisälsi kaksi osaa: maanlain ja feodaalilain.
Lain osat > Maanlaki

Maanlaki (Landrecht) oli vapaiden ihmisten laki mukaan lukien talonpojat. Se sisälsi sääntelyä omistusoikeudesta, perinnöstä, avioliitosta, tavaroiden jakamisesta ja joidenkin oikeudellisten riitojen sääntelystä. Se sisälsi myös rikoslain ja sääntelyä tuomiostuimista. Modernein lakitermein sen voidaan ajatella sisältäneen rikos- ja siviililain.
Lain osat > Feodaalilaki

Feodaalilaki (Lehnrecht) määritteli eri valtioiden ja hallitsijoiden väliset suhteet, esimerkiksi keisareiden ja kuninkaiden valinnan, feodaalioikeudet jne. Nykyaikaisessa oikeudessa sille ei ole vertailukohtaa, mutta sitä voidaan verrata nykyajan perustuslakeihin.
Sachsenspiegel sai erityisen aseman siinä kuvatun seitsemän ritaritason (Heerschild) vuoksi:
Kuningas
Kirkkoruhtinaat
Maalliset ruhtinaat
Vapaaherrat (freie Herren)
Schöffenbarfreie, vapaaherrojen vasallit (Lehnsmänner), ministeriaalit
Schöffenbarfreie -luokan vasallit
Nimeämättömät.
Talonpoikia ja kaupunkien asukkaita ei mainittu.
Jäljellä olevat kappaleet

Seitsemästä alkuperäisestä kuvitetusta käsikirjoituksesta neljä on vielä olemassa. Ne sijaitsevat Heidelbergissä, Oldenburgissa, Dresdenissä ja Wolfenbüttelissä, joiden mukaan ne on nimetty. Ne ovat peräisin vuosilta 1295–1371. Nykyään on olemassa yli 400 versiota käsikirjoituksesta.
Käännös suomeksi
Tobias Salmelainen

| Tobias Salmelainen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1985 (ikä 39) Espoo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Toppari
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  179 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  HIFK
Sarja:  SM-liiga
Tehtävä:  urheilujohtaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–2012
Seurat:  HIFK (SML) Ässät (SML) Jokerit (SML) Hokki (Mestis) Jokipojat (Mestis) Herning Blue Fox (Tanska)   Jukurit (Mestis) Blues (SML)
Tobias Salmelainen (s. 27. maaliskuuta 1985 Espoo) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 119 runkosarjaottelua tehopistein 2+15=17 ja keräten 97 jäähyminuuttia sekä kymmenen playoff-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä ja keräten 33 jäähyminuuttia. Suurimman osan urastaan Salmelainen pelasi kuitenkin Mestiksessä ja hän pelasi myös yhden kauden Tanskassa. Kaudeksi 2013–2014 Salmelainen liittyi Espoo Bluesin B-nuorten valmennustiimiin. Marraskuussa 2017 Salmelainen nimitettiin HIFK:n urheilujohtajaksi.
Muuta

Salmelaisen isoveli Tony pelasi omalla urallaan NHL:ssä saakka. Veljesten isä Tommi Salmelainen on kaikkien aikojen ensimmäinen NHL:ään varattu suomalainen.
Tinasaaret

Tinasaaret eli Kassiteridit (m.kreik. Κασσίτερος, Kassiteros, lat. Cassiterides (insulae)) olivat antiikin kreikkalaisten ja karthagolaisten käyttämä nimitys Länsi-Euroopassa sijainneesta seudusta, josta he noutivat tinaa. Kyseessä on saattanut olla jokin saariryhmä Luoteis-Espanjassa, Cornwall tai Britannia kokonaisuudessaan.
Sahara (vuoden 1943 yhdysvaltalainen elokuva)

| Sahara |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Zoltán Korda
Käsikirjoittaja:  James O’Hanlon John Howard Lawson Sidney Buchman
Tuottaja:  Harry Joe Brown
Säveltäjä:  Miklós Rózsa
Kuvaaja:  Rudolph Maté
Leikkaaja:  Charles Nelson
Pääosat:  Humphrey Bogart Dan Duryea Bruce Bennett Richard Nugent Louis Mercier Rex Ingram J. Carrol Naish Patrick O’Moore Kurt Kreuger John Wengraf
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1943
Kesto:  97 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sahara on vuonna 1943 julkaistu Zoltán Kordan ohjaama yhdysvaltalainen sotaelokuva. Elokuvan tarina sijoittuu toisen maailmansodan Libyan aavikolle Gazalan taistelun aikoihin. Mestarikersantti Joe Gunnin (Humphrey Bogart) komentama joukko liittoutuneiden sotilaita puolustaa aavikolla sijaitsevaa kaivoa Afrika Korpsin saksalaisia joukkoja vastaan.
Juoni

Mestarikersantti Joe Gunnin komentama Yhdysvaltain armeijan M3 Grant-panssarivaunu jää jälkeen Gazalan taistelun jälkeen vetäytyneistä brittijoukoista. Yhdessä panssarivaunun miehistöön kuuluvien Jimmy Doylen ja Waco Hoytin kanssa he yrittävät ppästä takaisin omien puolelle. Eräällä tuhoutuneella kenttäsairaalalla joukkoon liittyy myös brittikapteeni Jason Halliday, korpraali Jean “Frenchie” Leroux, sekä pieni ryhmä muita sotilaita. Myöhemmin he tapaavat myös sudanilaisen kersanttimajuri Tambulin ja tämän italialaisen sotavangin Giuseppen. Italialainen aiotaan aluksi jättää taakse, mutta tämä päätetään lopulta säästää tältä varmalta kuolemalta. Tambun tarjoutuu ohjaamaan joukon kaivolle Hassan Baranissa.
Matkalla kaivolle joukkoa vastaan hyökkää kapteeni von Schletowin ohjaama saksalainen hävittäjä. Yksi brittisotilas kuolee, mutta lentokone ammutaan alas ja von Schletow jää vangiksi. Hassan Baranissa kaivon tajutaan olevan kuivunut, mikä pakottaa joukon etsimään vettä toiselta kaivolta Bir Acromasta. Tambul opastaa joukon heikkamyrskyn läpi kaivolle, joka on lähes tyhjä. Paikalle saapuu myös saksalainen ajoneuvo, jota vastaan avataan tuli. Vangiksi otettu saksalainen kertoo Afrika Korpsin joukkojen olevan lähellä, hekin vettä etsien. Waco Hoyt lähetetään hankkimaan mahdollsita tukea kun Gunn suostuttelee sillä välin omat miehensä taisteluun saksalaisia vastaan.
Kaksi vangiksi otettua saksalaista vapautetaan ja näille annetaan viesti, jossa Gunn suostuu vaihtamaan vettä ruokaan. Tosiasiassa kaivossa on hädin tuskin tarpeeksi vettä hänen omillekkaan miehille. Myöhemmin paikalle saapu saksalainen majuri on Falkenin komentama pataljoona Gunn esittää kaivon olevan täynnä vettä, mutta vaatiikin nyt sen vastineeksi saksalaisten aseita. Syttyy taistelu, jonka aikana kaivon puolustujat torjuvat useamman saksalaisen hyökkäyksen. Puolustajat kuolevat kuitenkin yksi kerrallaan. Surmansa saavat Giuseppe, Tambul ja pakoa yrittänyt von Schletow. Lopulta Gunnin lisäksi elossa on vain Osmond “Ozzie” Bates. Viime hetkellä saksalaisten viimeinen hyökkäys muuttuukin kuitenkin antautumiseksi. Kaikeksi onneksi saksalainen kranaatti on myös kaivoon osuessaan avannut vesisuonen ja saksalaiset riisutaan aseista näiden päästessä viimen sammuttamaan janoaan. Gunn ja Bates alkavat lopulta marssittaa sotavankejaan kohti itään, jossa he tapaavat Wacon mukanaan tuomia brittijoukkoja. Gunn ja Bates saavat myös uutisen El Alameinin voitosta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Humphrey Bogart  | … |  Joe Gunn   |
|  Dan Duryea  | … |  Jimmy Doyle   |
|  Bruce Bennett  | … |   Waco Hoyt   |
|  Richard Nugent  | … |   Jason Halliday   |
|  Louis Mercier  | … |   Jean “Frenchie” Leroux   |
|  Rex Ingram  | … |   Tambul   |
|  J. Carrol Naish  | … |   Giuseppe   |
|  Patrick O’Moore  | … |   Osmond “Ozzie” Bates   |
|  Kurt Kreuger  | … |   von Schletow   |
|  John Wengraf  | … |   von Falken   |
Tuotanto ja vastaanotto

Sahara perustuu epäsuorasti Philip MacDonaldin vuoden 1927 romaaniin Patrol, joka tosin sijoittuu ensimmäisen maailmansodan Mesopotamian rintamalle. Venäläinen elokuvaohjaaja Mihail Romm oli vuonna 1937 tehnyt sen perusteella Keski-Aasiaan sijoittuvat elokuvan Trinisdat, joka innoitti Zoltán Kordan elokuvan Sahara. Käsikirjoittamisessa olivat James O’Hanlon, John Howard Lawson ja Sidney Buchman. Elokuvayhtiö oli Columbia Pictures. Kuvaukset tehtiin maalis-toukokuussa 1943 Kalifornian Mojaven aavikolla Anza-Borregon suojelualueella. Jotta alue saataisiin näyttämään enemmän Saharan kaltaiselta, paikalle tuotiin hiekkadyynien rakentamista varten 2 000 tonnia hiekkaa. Tuotannolla oli myös sotaministeriön tuki. Elokuvan M3 Grant-panssarivaunu saatiin Yhdysvaltain armeijalta ja elokuvan saksalaissotilaita esitti 250 4. panssaridivisioonan sotilasta. Saksalainen lentokone oli uusiin väreihin maalattu P-51 Mustang.
Columbia Pictures oli tarjonnut elokuvan pääroolia Gary Cooperille, Glenn Fordille ja Brian Donlevylle. Donlevy vaihtoi kuitenkin elokuvaa Humphrey Bogartin kanssa, josta tuli Saharan pääroolin näyttelijä. Bogart oli jo 43-vuotias, eli vuosia tyypillistä sotilasta vanhempi. Hänen ja Zoltán Kordan välejä kuvailtiin huonoiksi ja hänellä oli elokuvan kuvausten aikaan avioliitto-ongelmia vaimonsa Mayo Methotin kanssa. Sittemmin hän piti joka tapauksessa roolia yhtenä parhaista suorituksistaan. Monet elokuvan yksityiskohdat heijastelevat Office of War Informationin ohjeistusta Hollywoodin elokuvayhtiöille propagandaan liittyen. Esimerkiksi näyttelijät olivat harkitusti useista eri roduista ja maantieteellisesti eri puolilta maailmaa. Samalla joukko esitetään kuitenkin yhtenäisenä liittoutuneiden joukkona. Saksalaiset ovat natseille tyypilliseen tapaan ylimielisiä, petollisia ja julmia. Sotaa heitä vastaan oikeutetaan allegorioilla ja hahmojen puheilla. Italialainen sotavanki Giuseppe tuomitsee lopulta Mussolinin ja akselivallat heijastellen näkemystä, jonka mukaan Italia oli sodassa Saksan puolella tahdostaan riippumatta. Toisessa kohtauksessa Tambul juoksee kiinni von Schletow viittauksena Jesse Owensin ja Max Schmelingin juoksukisaan Berliinin olympialaisissa 1936.
Elokuvan ensi-ilta oli 11. marraskuuta 1943 samaan aikaan, kun liittoutuneet toteuttivat Pohjois-Afrikan taistelut lopulta päättänyttä operaatio Torchia. Lipuit myivät hyvin ja elokuva sai hyviä arvosteluja. Elokuva sai Oscar ehdokkuudet parhaasta äänityksestä (John Livadary), parhaasta kuvauksesta (mustavalkoelokuva) ja parhaasta sivuosasta (J. Carrol Naish).
Zoltán Korda kuvausten aikana.
Sally Dexter

Sally Dexter (s. 15. huhtikuuta 1960) on englantilainen Olivier-palkittu teatterinäyttelijä, joka on näytellyt muun muassa Royal Shakespeare Companyssä ja National Theatressa. Hän on esiintynyt lukuisissa näytelmissä ja musikaaleissa 1980-luvulta lähtien.
Televisiossa Dexter on käsikirjoittanut ja luonut BBC:n Sugartown-komediasarjan (2011). Vuosina 1994–2003 hän näytteli rikosylikonstaapeli Maureen Lawsonia rikossarjassa Komisario Frost. Dexter esitti rouva Chynowethia Poldark-sarjassa vuosina 2015–2016. Vuonna 2017 hänet nähtiin Isä Brown ja hänen laumansa -sarjan viidennen kauden kolmannessa jaksossa Selina Grown roolissa.
Vuodesta 2017 lähtien Dexter on näytellyt Faith Dingleä draamasarjassa Emmerdale. Hänet palkittiin kyseisestä roolista TV Choicen paras uusi näyttelijä saippuasarjassa -palkinnolla.
Thibodaux

| Thibodaux |
| --- | --- |
 Thibodauxin keskustaa.

 Koordinaatit: 29°47′32″N, 90°49′12″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Louisiana
Piirikunta:  Lafourche
Hallinto:  
 – Pormestari:  Tommy Eschete
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  8,35 km²
 – Josta vettä:  0,17 km² 
Korkeus:  4 m
Väkiluku (2016):  14 610
 – Väestötiheys:  1 786,32 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-6 (kesäaika UTC-5)
Lempinimi::  Queen City of Lafourche
 
 ci.thibodaux.la.us 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Thibodaux [ˈtɪbəˌdoʊ] on pieni kaupunki Lafourchen piirikunnassa Louisianassa, Yhdysvalloissa, Bayou Lafourche -joen varrella. Thibodaux'ta kutsutaan myös "Lafourchen kuningattareksi", koska se on kunnan suurin yhteisö. Thibodaux'ssa toimii Nicholls State University. Kaupunki sijaitsee keskellä niin kutsuttua Cajun-aluetta, noin 80 kilometrin päässä New Orleansista ja noin 100 kilometrin päässä osavaltion pääkaupungista Baton Rougesta.
Historia

Ranskalainen Henry Schuyler Thibodaux perusti kaupungin nykyiselle paikalle yhteisön vuonna 1801. Yhteisöstä tuli kaupunki vuonna 1830, ja sen alkuperäinen nimi oli Thibodauxville. Vuonna 1838 kaupungin nimi muutettiin muotoon Thibodeaux. Nykyinen kirjoitusasu hyväksyttiin virallisesti vuonna 1918.
Alun perin aluetta asuttivat eri intiaaniheimot. Ensimmäiset kirjalliset maininnat alueella olevista intiaaneista ovat vuodelta 1686. 1699 jolloin paikalliset intiaaniheimot tekivät liittoumia Louisianan siirtokunnan perustajan, Pierre Le Moyne d'Ibervillen,  kanssa, joka kutsui heitä joki- tai bayou-kansaksi. 1750-luvun paikkeilla ranskalaiset ja espanjalaiset kolonistit tulivat New Orleansista ja perustivat asumustoja Bayou Lafourche -joen varrelle. Vuosi 1755 oli käänteentekevä alueelle tulleiden pakolaisten vuoksi, jotka saapuivat Acadien siirtokunnasta Nova Scotian alueelta, Kanadasta. Ranskan vallankumouksen myötä Louisianaan saapui suuria pakolaisvirtoja Ranskasta. Useat nimet, tavat ja kulinaariset tottumukset periytyvät alkuperäisiltä acadiaani-pakolaisilta. Kaupunki on saanut vahvoja vaikutteita myös ranskalaisesta ja espanjalaisesta kulttuurista.
Maantiede

Thibodaux'n maantieteellinen sijainti on 29°47'32" pohjoista leveyttä, 90°49'12" läntistä pituutta. USA:n Census Bureaun mukaan kaupungin pinta-ala on 14,2 neliökilometriä.
Väestö

Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 14 431 ihmistä, 5 500 taloutta ja 3 355 perhettä. Asukastiheys on 1 018,6 as./km². Kaupungin asukkaista 64,04 % on valkoihoisia, 33,76 % mustia, 0,37 % intiaaneja, 0,64 % aasialaista syntyperää, 0,02 % Tyynenmeren saarilta ja 0,26 % muista roduista. 0,90 % väestöstä on kahden tai useamman rodun edustajia. 1,03 % väestöstä on latinoja.
Thibodaux'n talouksista 29,7 % asuu alle 18-vuotiaita lapsia, 38,1 % on naimisissa olevia ja asuvat yhdessä, 19,4 % talouksista asuu naispuolinen asukas ilman aviomiestä ja 39 % ovat perheettömiä. 31,1 % kaikista talouksista koostuu yksinasuvista ja 11,5 % talouksista asuu yksin henkilö, joka on 65-vuotias tai vanhempi. Keskiarvoinen talouden koko on 2,42 henkilöä ja keskiarvoinen perhekoko on 3,1.
Kaupungin ikäjakaumasta 24,6 % on alle 18-vuotiaita, 17,3 % 18–24-vuotiaita, 25,1 % 25-44-vuotiaita, 18,9 % ovat 45-64-vuotiaita ja 14,1 % vähintään 65-vuotiaita. Mediaani-ikä on 31 vuotta. Jokaista 100 naispuolista vastaan kaupungissa on 85,9 miespuolista. Jokaista yli 18-vuotiasta naispuolista vastaan on 79,3 miespuolista.
Mediaanitulo taloudelle kaupungissa on $26 697 ja mediaanitulo perheelle on $36 551. Miesten mediaanitulo on $31 464, naisten $21 144. Kaupungin tulot asukasta kohti ovat $16 966. Koko väestöstä 25,1 % ja 20,6 % perheistä elää köyhyysrajan alapuolella; 36,3 % alle 18-vuotiaista ja 18,2 % 65-vuotiaista tai vanhemmista elää köyhyysrajan alapuolella.
Muuta tietoa

Thibodaux'n postinumerot ovat 70301 ja 70302. Nicholls State Universityn kampuksella postinumero on 70310. Kaupungin pormestari on Charles Caillouet. Kaupungin myyntivero on 8 %. Suurimmat työllistäjät ovat Nicholls State University sekä alueellinen sairaala Thibodaux Regional Medical Center.
Viime aikoina Thibodaux on palannut öljyn hinnan nousun myötä kasvuun, mikä näkyy etenkin uusien kauppojen ja kasinoiden ilmaantumisena valtatie 24 varteen Houman sekä Vacherien suuntaan.
Louisianalaiseen tyyliin Thibodaux'ssa juhlitaan vuosittain Mardi Gras -juhlaa, joka vaihtelee helmikuun 3. ja helmikuun 9. päivän välillä. Tuolloin kaupunki on täynnä värikkäitä paraateja ja ihmiset juhlivat ennen paaston alkua. Kyseisenä ajanjaksona perinteisiin myös kuuluu kuningaskakku, jonka taikinaan on kätketty miniatyyrivauva.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Thibodauxin kaupungin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Nicholls State Universityn virallinen sivusto
Ruotsin kuningas Suomessa

| Ruotsin kuningas Suomessa |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Kurt Jäger
Kuvaaja:  Kurt Jäger
Leikkaaja:  Kurt Jäger
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  O.Y. Taide-Filmi A.B.
Ensi-ilta:  24. elokuuta 1925
Kesto:  55 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  ei tiedossa
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruotsin kuningas Suomessa on suomalainen vuonna 1925 valmistunut pitkä ajankohtaisdokumenttielokuva Ruotsin kuninkaan Kustaa V:n ja kuningatar Viktorian nelipäiväisestä Suomen-vierailusta elokuussa 1925. Elokuvan tuotti Kurt Jägerin omistama Taide-Filmi. Elokuvan ensi-ilta oli Helsingin Punaisessa Myllyssä 24. elokuuta 1925. Elokuva on tuhoutunut mutta jonkin verran sen materiaalia on käytetty vuonna 1933 tehdyssä sarjassa Kuningasvierailu Suomessa joka on osittain säilynyt. Samasta valtiovierailusta teki myös Suomi-Filmi dokumenttielokuvan nimellä Ruotsin kuningasparin vierailu. Tämän elokuvan otokset ovat säilyneet.
Elokuva alkaa kuninkaallisen laivueen saapumisella Helsinkiin. Presidentti Relander lähtee vieraita vastaan Eläköön-laivalla ja vieraat nousevat maihin Eteläsatamassa. Kuninkaan seurue vierailee sitten Suomenlinnassa ja Nikolainkirkossa ja sen jälkeen kuningas ja presidentti ottavat vastaan sotaväen paraatin Senaatintorilla. Vierailuohjelmaan kuului myös käynnit Savonlinnassa, Punkaharjulla ja Viipurissa josta kuninkaan seurue palaa sitten Helsinkiin. Vierailu päättyy lähtöön Eteläsatamasta.
Ture Waldemar Lindeberg

Ture Waldemar Lindeberg (6. joulukuuta 1850 Väderstad,  Ruotsi – 17. joulukuuta 1932 Siuntio) oli suomalainen tilanomistaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Ture Waldemar Lindeberg syntyi ruotsalaisen kruununvoudin perheeseen, Suomeen hän tuli 1870-luvulla. Hänen puolisonsa 1888–1921 oli Selma Sofia Mathilda Adlercreutz.  Lindeberg oli Ängsholmin tilan vuokraaja Siuntiossa vuodesta 1877, harjoittaen siellä erityisesti meijeritaloutta, Pikkalan kartanon omistaja vuodesta 1888 ja vaimonsa saaman perinnön kautta Sjundbyn kartanon omistaja 1892–1915. Hän oli myös maatalouskonekauppias. Maatilojaan Lindeberg kehitti tarmokkaasti, mukaan lukien vuoroviljely, salaojitus sekä viljan, maidon, kalojen ja puutarhatuotteiden myynti.  Lindeberg myös ruoppautti Pikkalanjoen ja rakensi Pikkalaan sataman, joka oli käytössä 1900-luvun alkuun saakka. Maanviljelysneuvoksen arvonimen 1908 saaneella Lindebergillä oli lisäksi luottamustoimia, kuten Siuntion kunnanvaltuuston jäsenyys.
Tuimalealiʻifano Vaʻaletoʻa Sualauvi II

| Tuimalealiʻifano Vaʻaletoʻa Sualauvi II |
| --- | --- |

O le Ao o le Malo
 21. kesäkuuta 2017–  
Pääministeri:  Tuila’epa Sailele Malielegaoi Naomi Mataʻafa
Edeltäjä:  Tui Ātua Tupua Tamasese Efi
Etelä-Tyynenmeren yliopiston kansleri
 1. heinäkuuta 2022–  
Edeltäjä:  Dalton Tagelagi
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1947 (ikä 77)  Länsi-Samoa
Kansalaisuus:   samoalainen
Arvonimi: Tama Aiga
Puoliso:  Masiofo Faʻamausili Leinafo
Tiedot
Tutkinnot:  Australian kansallinen yliopisto
Uskonto:  kongregationalisti
Tuimaleali‘ifano Va‘aleto‘a Sualauvi II (s. 29. huhtikuuta 1947) on samoalainen päällikkö ja poliitikko, joka on vuodesta 2017 lähtien toiminut maansa valtionpäämiehenä virkanimikkeellä O le Ao o le Malo.
Tausta ja yksityiselämä

Vuonna 1947 syntynyt Sualauvi II on siviiliammatiltaan juristi. Hän suoritti Australian kansallisessa yliopistossa josta oikeustieteen kandidaatin tutkinnon. Sittemmin hän on myös saanut diplomin Samoalta Maluan teologisesta koulusta. Opintojensa jälkeen Sualauvi on työskennellyt alakoulun opettajana, poliisitarkastajana, syyttäjänä Samoan korkeimmassa oikeudessa ja puolustusasianajajana. Vuodesta 1977 lähtien hänellä on ollut Tama Aiga -päällikkötitteli.
Sualauvi II:n puoliso on Masiofo Faʻamausili Leinafo, joka on myös valmistunut Maluan teologisesta koulusta. Sualauvi II on 
aktiivinen Samoan Punaisen Ristin ja Samoan Lions Clubin toiminnassa. Uskonnolliselta vakaumukseltaan Sualauvi on kongregationalisti ja toimii seurakuntansa, Congregational Christian Church of Samoa, maallikkosaarnaajana.
Poliittinen ura

Vuonna 2001 Sualauvi II ilmoitti asettuvansa ehdolle parlamenttivaaleissa sitoutumattomana ehdokkaana. Hän pyrki saamaan Falelatain kyläneuvoston tuen vedoten mm. matai-titteliinsä. Kyläneuvosto päätyi kuitenkin tukemaan Sualauvin vastaehdokasta, Misa Telefoni Retzlaffia, koska katsoivat sitoutumattoman Sualauvin vaikutusmahdollisuuksien olevan vähäiset, mikäli tämä tulisi valituksi. Kyläneuvosto pyysi Sualauvia luopumaan ehdokkuudestaan, mutta tämä kieltäyi ja näin ollen osapuolten välille syntyi kitkaa. Hävittyään vaalit Sualauville oli kertynyt 200 000 WS$selvennä edestä velkaa. Erimielisyydet kyläneuvoston kanssa johtivat siihen, että Sualauvi ja muutama häntä äänestänyt henkilö karkotettiin Falelatain kylästä muutamaksi viikoksi.
Sualauvi II toimi ensin vuosina 1993–2001 ja sitten vuodesta 2004 lähtien valtionpäämiehen neuvostossa. Hänestä ennakoitiin valtionpäämiestä ensimmäisen kerran vuonna 2007 ja uudelleen vuonna 2012, mutta häntä ei kuitenkaan valittu.
Poliittinen ura > Valinta o le Ao o le Maloksi ja sen jälkeen

Samoan parlamentti valitsi Sualauvi II:n maan valtiopäämieheksi, o le Ao o le Malo, heinäkuun 2017 alussa. Hän astui virkaansa 21. heinäkuuta.
Sualauvi II valittiin heinäkuussa 2022 Etelä-Tyynenmeren yliopiston kansleriksi. Kauden pituus on yksi vuosi.
Sualauvi II valittiin uudelle viisivuotiskaudelle elokuussa 2022. Hänellä ei ollut vastaehdokkaita, joten valinta oli yksimielinen.
Sualauvi II edusti Samoaa syyskuussa 2022 kuningatar Elisabet II:n hautajaisissa.
Saksanajokoira

| Saksanajokoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Saksa
Rodun syntyaika:  1800-luvun loppu (alun perin) 1955 (virallisesti)
Alkuperäinen käyttö:  jäniksen, kaniinin ja ketun metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Muita nimityksiä:  Deutsche Bracke, German Hound, brachet allemand, sabueso alemán, saksa hagijas, Olper Bracke, Olpe Hound
FCI-luokitus:  ryhmä 6 Ajavat ja jäljestävät koirat alaryhmä 1.3 Pienet ajavat koirat #299
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  40–53 cm
Väritys:  tricolor (punainen/keltainen mustalla manttelilla/satulalla ja valkoisin merkein)
Saksanajokoira (saks. Deutsche Bracke) on saksalainen koirarotu, jota käytetään yleensä kaniinin, ketun ja jäniksen metsästykseen. Se kuuluu FCI-roturyhmään 6.
Ulkonäkö ja luonne

Saksanajokoira on keskikokoa pienempi, tyylikäs, melko kevyt, elegantti ja jalopiirteinen. Sillä on hieman kaartuva selkälinja; vatsalinja puolestaan on hieman nouseva. Huulet ovat tiiviit ja kohtalaisen riippuvat ja tumman kirsun keskellä on vaalea juova. Silmät ovat tummat ja ilme ystävällinen. Korvat ovat pitkät (n. 14 cm pitkät) ja leveät, kärjistään pyöristyneet. Säkäkorkeus on sukupuolia erikseen erittelemättä 40–53 cm.
Karva on hyvin tiheää, kovaa ja lyhytkarvaiselle rodulle melko pitkää. Väritykseltään koira on punainen tai keltainen mustalla manttelilla tai satulalla. Kuonossa, niskassa, rinnassa, raajoissa ja hännänpäässä on valkoiset merkit - erityisesti niskan alueella on toivottavaa, että valkoinen väritys muodostaa yhtenäisen "kaulurin" kaulan ympärille. Lisäksi rodulla on otsassa valkoinen juova.