stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sergei Skripal
Elämä > Myrkytys

Maaliskuussa 2018 Skripal ja hänen tyttärensä myrkytettiin novitšok-hermomyrkyllä Salisburyn kaupungissa. Myrkky oli hajuvesipullossa. Samalle myrkylle altistui myös toinen pariskunta. Nainen kuoli.
Skripal ja hänen tyttärensä joutuivat kriittiseen tilaan. Myös kolme tapausta tutkinutta poliisia sai oireita myrkystä. Myrkkyä saanut poliisi pääsi sairaalasta 22.3. ja kertoi lehdille uskovansa, ettei palaa enää koskaan entiselleen. Sergei Skripalin voinnin kohennuttua Venäjän suurlähetystö toivotti hänelle pikaista paranemista.
Elämä > Myrkytys > Reaktiot myrkytystapaukseen

Ison-Britannian mukaan Venäjän valtio oli vastuussa myrkytyksestä. Ulkoministeri Boris Johnsonin mukaan oli "ylivoimaisen todennäköistä", että Venäjän presidentti Vladimir Putin oli määrännyt iskun. 12. maaliskuuta Theresa May sanoi, että Britannian hallitus päättelee, että Venäjä oli todennäköisesti teon takana, koska asiantuntijat olivat tunnistaneet käytetyn myrkyn; koska tiedettiin, että Venäjä on kyseistä myrkkyä aiemmin tuottanut ja kykenisi siihen edelleen; koska Venäjän tilillä on salamurhia ennestään; ja koska Venäjä pitää loikkareita salamurhien kohteena. Joko kyse oli Venäjän valtion toimesta tai sitten Venäjä on päästänyt myrkyn otteestaan ja se on päätynyt muiden käsiin. Jollei Venäjä esitä uskottavaa vastausta, johtopäätös on se, että kyse oli Venäjän valtion toimesta Britanniaa vastaan.
Venäjän mukaan Venäjää mustamaalataan. Venäjän ulkoministeriön edustajien mukaan myrkytykset olivat Britannian järjestämä näytös, jolla pyritään sotilasmenojen kasvattamiseen tai siirtämään huomiota pois Brexitistä. Vladimir Putin sanoi syytöksiä houreiksi ja Venäjän syyllisyyttä mahdottomaksi ajatella. Putinin mukaan Venäjällä ei ole kemiallisia aseita. Suurlähettilään mielestä Britannian oma kemiallisten aseiden tutkimuslaitos voisi olla teon takana. Muita mahdollisia syyllisiä voisivat olla Tšekki, Slovakia, Yhdysvallat tai Ruotsi. Venäjän edustaja nimitteli Britannian puolustusministeriä älyllisesti kyvyttömäksi ja hänen lausuntoaan "moukkamaisen vanhan harpyijan" puheiksi. Venäjän mukaan Britannian toimet tapauksen selvittämiseksi ovat onnettomia ja apuun tarvittaisiin Sherlock Holmes tai Hercule Poirot. Venäjän televisiokanavat enimmäkseen vaikenivat tapauksesta, mutta 7. maaliskuuta valtiojohtoisen televisiokanavan Pervyi kanalin iltalähetys Vremja välitti varoituksen maanpettureille.
Yhdysvallat asettui Britannian puolelle ja kutsui tekoa "törkeäksi Kemiallisten aseiden kieltosopimuksen loukkaukseksi ja kansainvälisen lain rikkomukseksi". Eurooppa-neuvosto oli 22. maaliskuuta 2018 samaa mieltä Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen arviosta, jonka mukaan on hyvin todennäköistä, että Venäjän federaatio on vastuussa iskusta ja että uskottavaa vaihtoehtoista selitystä ei ole.
Kirjallisuutta

Mark Urban: The Skripal Files: The Life and Near Death of a Russian Spy. ISBN 978-1250207739
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Puola 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Elsa Snellman

Elsa Alexandra Snellman (24. tammikuuta 1894 Helsinki – 17. tammikuuta 1974) oli suomalainen taidemaalari.
Snellman opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1927 ja professori Anatoli Kaigorodovin johdolla Tallinnassa Virossa 1927–1930.
Snellmania on pidetty juutalaisvastaisena uskonnollisin perustein.
Snellmanin puoliso oli vegetarismiaatteen edistäjä ja kansallissosialismin kannattaja Teo Snellman.
Elvis Presleyn kuolema

Elvis Presley kuoli kotonaan Gracelandissa Memphisissä 16. elokuuta 1977 42-vuotiaana. Kuolinsyyksi on ilmoitettu sydämen rytmihäiriö.
Reaktiot

Elviksen kuolema oli suru-uutinen ympäri maailman. Televisiokanavat ja lehdet ympäri maailman kertoivat asiasta useina päivinä, ja radioissa soitettiin hänen levyjään. Pelkästään 17. elokuuta 1977 hänen levyjään myytiin maailmalla yli 20 miljoonaa kappaletta, ja seuraavan vuoden aikana yli 200 miljoonaa. Gracelandin edustalle kerääntyi arvioiden mukaan vähintään 80 000, enintään 180 000 ihailijaa. Valtavassa ihmisjoukossa kolme menehtyi auton syöksyttyä väkijoukkoon. Yhtä lailla tarinoita kuultiin henkilöistä, jotka tekivät itsemurhan kuultuaan ”Kuninkaansa” poismenosta.
Yhdysvaltain silloinen presidentti Jimmy Carter totesi antamassaan lausunnossa: "Elvis Presleyn kuolema riistää osan maastamme. Hän oli ainutlaatuinen ja korvaamaton. Hänen musiikkinsa ja hänen persoonallisuutensa muutti pysyvästi amerikkalaisen populaarikulttuurin. Hänen suosionsa oli valtava ja hän oli symboli monille ihmisille ympäri maailmaa. Hän edusti maansa elinvoimaa ja kapinallisuutta."
Kuolinsyy

Kuolinsyyntutkijat nostivat syytteen Nichopoulosta vastaan tämän liiallisesta lääkkeiden määräämisestä Elvikselle ja myös muille potilailleen. Nichopoulos menetti lääkärinoikeutensa muutamaksi kuukaudeksi, mutta häntä ei tuomittu syylliseksi Elviksen kuolemaan. Hänen ylleen jäi kuitenkin maine lääkäristä, joka oli osallinen Elviksen kuolemaan.
Lester Hofman on osaltaan merkityksellisessä roolissa Elviksen epäselvän ja yllättävän kuoleman kanssa, sillä Hofmannin tiedetään määränneen Elvikselle viimeisellä hammaslääkärikäynnillä kipulääketabletteja, jotka sisälsivät kodeiinia, jolle Elvis oli allerginen. Kyseinen lääkemääräys oli sinällään hyvin erikoinen, sillä Hofmannin olisi pitänyt tietää Elviksen allergisuus ja toisaalta Elvis itse tunnettiin erittäin tarkkana lääkkeittensä suhteen.
Eräät asiantuntijalääkärit ovatkin yhdistäneet kyseiset kodeiinitabletit suoraan Elviksen äkilliseen kuolemaan. Salattuihin mutta osin vuotaneisiin ruumiinavaustietoihin perustuvien arvioiden mukaan, allergiaa aiheuttanut kodeiini olisi yllyttänyt reaktiota yhdessä muiden aiemmin nautittujen lääkkeiden kanssa ja johtanut lopulta anafylaktiseen šokkiin. Hofman ei koskaan joutunut lääkemääräyksensä suhteen poliisitutkintaan, joten lopullista totuutta kodeiinitablettien mahdollisesta osuudesta kuolemaan ei enää saada selville.
Elviksen henkilökohtainen lääkäri George Nichopoulos on myöhemmin kertonut kuolinsyyksi kroonisen ummetuksen. Väitettään Nichopoulos perustelee sillä, että hän tutki suoliston ruumiinavauksen yhteydessä. Nichopouloksen mukaan Elviksen paksusuoli oli kiertynyt, vakavasti tulehtunut ja kaksinkertainen halkaisijaltaan normaaliin verrattuna. Nichopoulos totesi, ettei ollut aikaisemmin ymmärtänyt kuinka paha ongelma ummetus olikaan ollut.
Elviksen ruumiinavauksen varsinainen pääsuorittaja ja valvoja Memphisin piirikunnan kuolinsyytutkija Jerry Francisco on puolestaan aina vakuuttanut, että hänen johtopäätöksensä on ainoa oikea. Vaikka Elvis olikin vahvojen lääkkeiden käyttäjä ja hänellä oli sairauksia, niin varsinainen kuolinsyy on Franciscon mukaan ehdottomasti virallisesti ilmoitettu sydämen rytmihäiriö.
Kuolinsyy > Kuolinsyyn tutkimus 2014

Elviksen kuolinsyytä tutkittiin jälleen vuonna 2014. Ruumiinavaustietoja tutkineet patologit ja lääkärit totesivat, että kuolinsyy oli sydämen rytmihäiriö, joka oletettavasti johtui hänen useiden terveysongelmiensa yhteisestä lopputuloksesta. tarvitaan parempi lähde Elviksen DNA:sta havaittiin, että hän sairasti kardiomyopatiaa. Patologit ja lääkärit totesivat myös, ettei alkoholilla tai huumausaineilla eikä myöskään varsinaisesti lääkkeillä ollut osuutta kuolemaan. Patologit ja lääkärit korostivat, että hänen elimistöstään löydettiin useita erilaisia reseptilääkkeitä, mutta Elvis ei kuitenkaan ollut väärinkäyttänyt niitä tuolloin eikä saanut yliannostusta.
Salaliittoteoriat

Elviksen kuolema on nostanut eri salaliittoteorioita ja epäilykset tapahtuneesta ovat saaneet epäileviä ihmisiä taakseen. Hänen epäiltiin lavastaneen oman kuolemansa paetakseen julkisuuden paineita. Osittain salaliittoteorioiden takia on syntynyt suosittu hokema "Elvis elää!".
Elviksen viimeisten aikojen käytöksen on väitetty tukeneen ainakin osittain käsityksiä siitä, että hänen kuolemansa olisi lavastet­tu. Hänen on väitetty tehneen suuria järjestelyjä pankki­tileillään muuttaakseen omaisuuttaan käteiseksi, irtisanoi henkilökuntaan­sa, muutti testamenttiaan ja on väitetty puhuneen lähipiirilleen uransa lopettami­sesta ja vetäytymisestä julkisuudesta tavalliseen elämään. Tukea kuolemaan liittyville salaliittoteorioille antaa myös erikoinen fakta: Elviksen kuolemaa selvittänyt poliisiraportti vuodelta 1981 katosi kaikista Yhdysvaltain kir­jastoista yhtä aikaa eikä sitä voi tilata enää mistään luettavaksi. Ruumiin­avauspöytäkirjat on julistettu salaisiksi 50 vuodeksi. Elviksen kuolintodistuksesta on väitetty puuttuvan hänen nimensä.
Salaliittoteoriat > Todistajansuojeluohjelma

31. joulukuuta 1970 Elvis vieraili FBI:n päärakennuksessa tavoitteenaan tavata J. Edgar Hoover. Elvis sanoi haluavansa Hooverin tietoon, että häntä ”lähestyi henkilöitä viihdealalta ja sen ulkopuolelta joiden motiivien ja tavoitteiden ei katso olevan maan parhaiden etujen mukaisia”. Tästä syystä Elvis tarjoutui antamaan tietoja FBI:n käyttöön. Hoover lähetti Elvikselle kirjeen 4. tammikuuta 1971, jossa kiitti häntä avuntarjouksesta. Elvis alkoi saada tappouhkauksia 1970-luvulla. Erään teorian mukaan Elviksen kuolema ja hautajaiset olisi lavastettu yhdessä FBI:n ja DEA:n kanssa, joihin Elviksellä tiedettiin olleen yhteyksiä. Hänen väitettiin päässeen niin sanottuun todistajansuojeluohjelmaan. Teoriaa tukee se, että Elvis tunsi henkilökohtaisesti Yhdysvaltain entisen presidentin Richard Nixonin ja silloisen virassa olleen presidentin Jimmy Carterin, joiden epäillään auttaneen todistajansuojeluohjelman toteuttamisessa. Elviksen tiedetään keskustelleen puhelimitse Carterin kanssa viimeiseksi jääneen kiertueensa aikana kesäkuussa 1977. Puhelinkeskustelun aikana presidentti Carter yritti ”vapauttaa Presleytä tämän vainoharhoistaan, rauhoitellen tämän pelkoja pahojen voimien varjostuksesta”. Elviksen on väitetty myös soittaneen presidentti Nixonille hieman ennen kuolemaansa. Arkussa olleen ruumiin on väitetty olleen vahanukke.
Salaliittoteoriat > Silminnäkijähavainnot

Elviksestä on kerrottu useita silminnäkijähavaintoja eri puolilta maailmaa. Erään väitteen mukaan ensimmäinen kuoleman jälkeinen havainto tehtiin jo kuolinpäivänä: joitakin tunteja viralli­sen kuolinilmoituksen jälkeen Memphisin lento­kentälle väitetään ilmestyneen hämmästyttävän pal­jon Elviksen näköinen mies. Väitteen mukaan hän kertoi nimekseen John Burrows, joka oli Elviksen usein käyttämä salanimi. Miehen on väitetty ostaneen pelkän menolipun Buenos Airesiin ja maksoi lipun käteisellä. Elviksen on väitetty esiintyneen kuolemansa jälkeen elokuvassa Yksin kotona vuonna 1990, jossa eräässä kohtauksessa hänen väitetään seisovan lentokentällä jonossa Catherine O’Haran esittämän äidin takana.
Salaliittoteoriat > Kuvakohu kuoleman jälkeen

Elviksen kuoleman jälkeen Meditaatiopuutarha avattiin melko pian yleisölle. Tammikuussa 1978 paikalla perheineen vieraillut Mike Joseph kuvasi ahkerasti paikkoja ja huomasi vasta vuosia myöhemmin, että yhdessä kuvassa Gracelandin uima-altaan vieressä sijaitsevan rakennuksen lasi-ikkunaisen oven takana on aivan kuin Elvis istumassa tuolilla. Perikunta väitti kuvaa väärennökseksi, mutta kun filmin tuottanut Kodak toimitti filmistä aitoustodistuksen, tarvittiin kuvalle jokin selitys. Ensin kuvan henkilöksi väitettiin kiertuemanageri Joe Espositoa, mutta myöhemmin selvisi ettei hän tuolloin ollut Gracelandissa. Useamman eri version ja lehdistössäkin käydyn kiistelyn jälkeen Gracelandin turvamies Al Stradan väitettiin olleen kuvassa, mikä jäi myös lopulliseksi versioksi. Kriitikoiden mielestä selitys on huono, sillä Al Strada ei näyttänyt lainkaan Elvikseltä.
Elviksen Stutz Blackhawk vuosimallia 1973 jolla hän ajoi kuolinpäivänään.
Elviksen hauta Gracelandissa
Tapio Rautavaara

| Tapio Rautavaara |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1915 Pirkkala
Kuollut: 25. syyskuuta 1979 (64 vuotta) Helsinki
Ammatti:  Muusikko, urheilija ja elokuvanäyttelijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Tapsa
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  1945–1979
Tyylilajit:  laulelma kupletti iskelmä folk kantri
Soittimet:  laulu, kitara
Levy-yhtiöt:  Warner Music Finland
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kaj Tapio Rautavaara (8. maaliskuuta 1915 Pirkkala – 25. syyskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen laulaja, keihäänheiton olympiavoittaja, jousiampuja ja elokuvanäyttelijä.
Rautavaara on yksi Suomen pidetyimmistä laulajista, ja häntä on kuvailtu laulelman mestariksi. Rautavaaran ääniala oli bassobaritoni. Hänen lauluäänensä oli väriltään tumma ja melankolinen. Tunnettuja Rautavaaran laulamia kappaleita ovat muun muassa "Kulkuri ja joutsen", ”Reppu ja reissumies”, ”Päivänsäde ja menninkäinen”, ”Sininen uni” ja ”Yölinjalla”, ja hän teki erityisesti monet Reino Helismaan sanoittamat ja Toivo Kärjen säveltämät kappaleet tunnetuiksi.
Rautavaara voitti keihäänheitossa kultamitalin Lontoon olympialaisissa vuonna 1948 ja pronssia Oslon EM-kisoissa 1946. Suomen mestaruuden hän voitti viisi kertaa. Jousiammunnassa Rautavaara voitti maailmanmestaruuden joukkuekilpailussa 1958. Lisäksi hän voitti Suomen mestaruuden henkilökohtaisessa kilpailussa 1955 ja joukkuekilpailussa 1956.
Rautavaara esiintyi vuosina 1945–1970 yhteensä 22 elokuvassa. Rautavaaran työ elokuvanäyttelijänä on jäänyt laulajan uran varjoon, vaikka hänen elokuvansa olivatkin aikanaan suosittuja.
Elämäkerta > Lapsuus

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Äitini on ollut minulle läheisin ihminen kautta koko elämäni  ja uskallan kai sanoa, että minä olin kaikki mitä äidillä oli. | ” |
– Tapio Rautavaara (1978)
Tapio Rautavaara syntyi Pirkkalassa (myöhemmin Pohjois-Pirkkala; nykyisin Nokia), josta hänen äitinsä Hilda Rautavaara oli kotoisin. Hilda asui vakituisesti Helsingin maalaiskunnan Oulunkylässä, jonne hän palasi kolmeviikkoisen Tapion kanssa. Perhe oli köyhä, ja Tapion lapsuutta varjosti puute ruoasta ja vaatteista. Tapion äiti oli ammatiltaan ompelija. Hän eli Tapion isän Henrik Kerttulan kanssa viisi vuotta avoliitossa, mikä oli tuolloin harvinaista. Isä oli harvoin kotona ja lähti lopulta kokonaan omille teilleen, eikä Tapiolle jäänyt lapsuuden ajoilta juurikaan mielikuvaa tai muistoja isästään. Tapio muutti kuusivuotiaana äitinsä kanssa Tampereelle. Vuonna 1925 Hilda muutti takaisin Oulunkylään, mutta kymmenvuotias Tapio joutui jäämään noin vuodeksi Tampereelle Rauhaniemen lastenkotiin. Kun hän muutti takaisin äitinsä luo, taloudellinen tilanne oli parantunut, sillä äiti oli saanut työtä Oulunkylän kartanosta ja edullisen vuokramökin.
Tapio harrasti lapsena ahkerasti kivenheittoa, mikä huolestutti hänen äitiään, koska siitä tuli hankaluuksia. Muuten hän oli heikko urheilija eikä menestynyt koulun kilpailuissa. Keihäänheitosta Tapio innostui Oulunkylän kunnanlääkärin neuvottua häntä syksyllä 1926, että olisi syytä ryhtyä harrastamaan urheilua tai ”muuten tulee Noutaja”. Tapiolla oli aiemmin ollut aliravitsemuksesta johtunut riisitauti, ja hän oli yhä heikossa kunnossa. Hän ryhtyi harrastamaan myös kuulantyöntöä ja pituushyppyä, ja 12-vuotiaana hän liittyi vasta perustettuun urheiluseuraan, Oulunkylän Tähteen.
Elämäkerta > Nuoruus

Rautavaara kävi kuusivuotisen kansakoulun. Hän olisi halunnut käydä koulua enemmän, mutta se ei ollut taloudellisesti mahdollista, ja 13-vuotiaana hän aloitti työt lehtien ja kirjojen myyjänä junissa Rautatiekirjakaupan palveluksessa. Hän oli jo Tampereella asuessaan ollut kesätyössä lehtien myyjänä rautatieasemalla. Rautavaara luki nuorena paljon, muun muassa kaikki kirjastosta löytämänsä Shakespearen näytelmät. Hän opiskeli viulunsoittoa Kansankonservatoriossa hyvällä menestyksellä ja harrasti myös mandoliininsoittoa. Kitaran hän hankki vuonna 1934, jolloin hän myös luopui viulunsoitosta.
Laman aikana Rautavaara menetti työpaikkansa, kun matkustajilla ei ollut enää varaa ostaa lukemista. Hän oli kolmena talvena vuosina 1931–1934 hätäaputöissä kivenmurskaajana Oulunkylän urheilukentän rakennustyömaalla. Työ pakkasessa oli raskasta, ja Rautavaara inhosi sitä. Palkka maksettiin lipukkeina, joilla sai kaupasta ruokaa. Vuosina 1932–1934 Rautavaara työskenteli myös kaivontekijän apumiehenä, tukkijätkänä ja koskenperkaajana, radankorjaustöissä ja Elannon kasvisvarastossa ja makkaratehtaan varastossa. Näihin aikoihin hän myös esiintyi ensimmäiset kerrat laulajana, urheiluseuran tilaisuuksissa ja pikkujouluissa.
Syksyllä 1934 Rautavaara lähti töihin Kerkkooseen, Suomen Urheilutarpeiden tehtaaseen. Työnjohtaja lupasi, että Rautavaaralle riittää töitä pula-ajasta huolimatta, jos hän vaihtaa urheiluseuraa ja liittyy Suomen Voimistelu- ja Urheiluliittoon kuuluneeseen Kerkkoon Nuorisoseuran Urheilijoihin. Rautavaara ei kuitenkaan halunnut hylätä Oulunkylän Tähteä eikä Työväen Urheiluliittoa. Kesällä 1935 hän palasi Oulunkylään ja pääsi töihin Elannon vihannesvarastolle. Syksyllä Rautavaara siirtyi Osuustukkukaupan palvelukseen työskennellen aluksi peltisepän apulaisena ja myöhemmin jauhovarastossa. Hän kävi usein työpäivän jälkeen Heikki Klemetin laulu- ja puheopin luennoilla.
Rautavaara suoritti varusmiespalveluksensa 1936–1937 laivastossa. Varusmiesajan jälkeen hän nousi paikalliseksi suosikiksi, kun hän lauloi erilaisissa tilaisuuksissa Oulunkylän seudulla ja joskus kauempanakin.
Elämäkerta > Sota-aika

Syksyllä 1939 järjestettiin ylimääräiset kertausharjoitukset, ja Rautavaarakin sai liikekannallepanomääräyksen, mutta laivastolla ei ollut hänelle tehtäviä. Oli talvi, ja muutenkin laivoja oli liian vähän reserviläisten määrään nähden. Rautavaara jatkoi talvisodan ajan työssään OTK:ssa ja toimi lisäksi ilmavalvontatehtävissä. Jatkosodan alkaessa hän sai määräyksen siirtyä maavoimiin, ja sen jälkeen hän oli noin vuoden ajan etulinjassa JR 4:ssä.
Kesällä 1942 Rautavaara pyrki viihdytysjoukkoihin Maaselän Radion kuuluttajaksi, ja hänet valittiin tehtävään, jossa hän toimi lähes sodan loppuun asti. Hän juonsi ohjelmia, soitti levyjä ja lauloi, ja niin hänen äänensä tuli ensi kertaa laajemmin tutuksi suomalaisille. Jatkosodan aikana Rautavaara sai parin viikon lomia opiskelua varten, jolloin hän kävi kursseja SF:n filmikoulussa ja Suomen teatterikoulussa. Kesällä 1944 Rautavaaran komppania vetäytyi Itä-Karjalasta Suomen puolelle, jossa Maaselän Radio jatkoi vähän aikaa toimintaansa Joensuussa. Sen jälkeen Rautavaaran radioura päättyi.
Sota-aika jätti Rautavaaraan lähtemättömät jäljet:
»Väitän, etten koskaan ole ollut kovin paha ihminen. Mutta sellaisia heijastuksia sota sai aikaan lopuksi elämäkseni, että sisälläni jokin vaatii minua jatkuvasti tavalla tai toisella paikkaamaan niitä pahoja tekoja, joita jouduin sodassa – muiden tavoin – tekemään.
Tunnen, että minun on yritettävä olla ihmisille mahdollisimman hyvä, kiltti, hellä. Minun on tehtävä kaikkeni Suomen parhaaksi ja suomalaisten parhaaksi.
Koin tappamisen, joka sodassa oli välttämätöntä, lähinnä pahantekona ihmisyyttä kohtaan, hirvittävänä pakkona, käskyjen täyttämisenä, loputtomana valintatilanteena: jollen minä ehdi, kaveri ehtii ja minä kuolen.»
Elämäkerta > Sota-ajan jälkeen

Tapio Rautavaara meni naimisiin sota-aikana 1942 Saima Elisabet ”Liisa” Handellin kanssa. Heille syntyi kolme tytärtä: Irma (1943), Marja (1946) ja Leena (1948). Leena Rautavaara toimi myöhemmin Tapio Rautavaara -seuran puheenjohtajana. Vuonna 1948 Rautavaara osti Oulunkylästä tontin, jolle valmistui omakotitalo vuonna 1951. Hän asui talossa kuolemaansa asti. Leski myi talon vuonna 1988 ja omistajaksi tuli myöhemmin oopperalaulaja Raimo Sirkiä, joka purki talon vuonna 2002 uudisrakennuksen tieltä. Tapausta pidettiin tuolloin jopa kulttuuriskandaalina.
Rautavaaran isä Heikki muutti 1940-luvun alussa Oulunkylään pieneen mökkiin, ja Tapio sai tietää hänen olleen naimisissa ja jääneen leskeksi. Suhde isään jäi edelleen etäiseksi, vaikka hän osallistui jonkin verran Rautavaaran uuden perheen elämään.
Tapio Rautavaarasta tuli kuuluisuus ja kansan suosikki 1940-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Hän esiintyi ensimmäisen kerran elokuvassa 1945 ja teki ensimmäisen levytyksensä vuonna 1946. Viikonloppuisin hän kiersi esiintymismatkoilla ystävänsä Reino Helismaan kanssa. Vuoden 1948 olympialaisissa hän voitti keihäänheiton kultamitalin, mikä lisäsi suuresti hänen suosiotaan myös laulajana. Vuonna 1949 Rautavaara jäi pois työstään OTK:n myllyllä, jossa hän oli ylennyt konttorin esimieheksi, ja jäi vapaaksi taiteilijaksi.
Liisa-vaimo hoiti Tapion laulajan työhön liittyvät käytännön asiat, eikä ohjelmatoimistoja juurikaan tarvittu. Rautavaara kutsuttiin yleensä esiintymään soittamalla kotiin, jossa vaimo tai joku tyttäristä otti tilauksen vastaan. Kirjanpito hoidettiin ruutupaperivihkoon. Järjestely toimi hyvin, eikä Rautavaaralla ollut koskaan ongelmia verojen kanssa, toisin kuin joillakin muilla ajan taiteilijoilla. Muusikon tulonsa Rautavaara käytti perheensä hyväksi, rakennuttamalla tilavan omakotitalon, hankkimalla erilaisia nykyajan mukavuuksia ja ulkomaanmatkoja. Hänelle tärkeä paikka oli 1950-luvun lopulla Sipoosta hankittu kesämökki.
Rautavaaran äiti kuoli 1965, samana vuonna kuin Reino Helismaa. Tapio Rautavaara ehti tavata lapsenlapsistaan kaksi ensimmäistä, tyttärenpojat jotka syntyivät vuosina 1974 ja 1976.
Elämäkerta > Kuolema

Rautavaara kaatui 24. syyskuuta 1979 Tikkurilan uimahallissa Vantaalla ja löi päänsä lattiaan. 
Kaatumisen syy ja Rautavaaran saama hoito herättivät julkista keskustelua. Rautavaaran on väitetty olleen kaatuessaan humalassa, mutta yksimielisyyttä tästä ei vallitse. Hänen terveyskeskuksessa saamaansa kohtelua on kuvailtu töykeäksi ja välinpitämättömäksi.
Valokuvaaja Pentti Pekkala oli kuvaamassa Rautavaaraa kirjaan Kultaa, kunniaa, kyyneleitä. Kuvauksissa kului koko iltapäivä, eikä Pekkala omien sanojensa mukaan huomannut tuona aikana Rautavaaran juovan alkoholia. Päivän päätteeksi Pekkala ja Rautavaara lähtivät uimahalliin tarkoituksenaan ottaa vielä kuvia uima-altaalla. Kassissaan Rautavaaralla oli viinapullo, josta hän luultavasti joi jonkin verran uimahallin pukuhuoneessa. Pekkala jäi odottamaan uima-altaalle, kun Rautavaara kävi pukuhuoneessa ja saunassa. Saunasta tultuaan hän liukastui kapeassa, suihkuun vievässä käytävässä, iski takaraivonsa rajusti lattiaan ja menetti tajuntansa.
Terveyskeskuksessa Rautavaaran päähän ommeltiin tikit ja häntä neuvottiin olemaan vuorokauden verran liikkumatta. Häntä ei otettu tarkkailuun terveyskeskukseen, vaikka hän oli niin huonossa kunnossa, ettei pystynyt kävelemään ulos omin jaloin. Hänet vietiin kotiin Pekkalan autolla. Kun Rautavaaraa nostettiin autoon, hän löi päänsä oven karmiin, mikä mahdollisesti aiheutti lisää vahinkoa. Rautavaara kuoli seuraavana yönä kello yksi aivoverenvuotoon kotonaan Oulunkylässä. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.
Urheilu-ura

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tapio Rautavaara vuonna 1949. |  Tapio Rautavaara vuonna 1949. |  Tapio Rautavaara vuonna 1949. |  |
Maa:   Suomi
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | Keihäänheitto |  |
| Työläisolympialaiset  | Työläisolympialaiset  | Työläisolympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Antwerpen 1937 | Keihäänheitto |  |
| EM-kisat  | EM-kisat  | EM-kisat  |  |
|  Pronssia | Oslo 1946 | Keihäänheitto |  |
Miesten jousiammunta
| MM-kisat  | MM-kisat  | MM-kisat  |  |
|  Kultaa | Bryssel 1958 | Joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1955 | Joukkuekilpailu |  |