stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alkuliskot
Evoluutio ja luokittelu

Alkuliskot on hyvin vanha matelijoiden ryhmä. Vanhin alkuliskon fossiili on löydetty Saksasta ja se on ajoitettu keskiselle triaskaudelle noin 240 miljoonaa vuotta sitten. Tuatarat ovat "elävä fossiili", mikä näkyy monessa niiden piirteissä. Tuataran aivot ovat suunnilleen yhtä kehittyneet kuin sammakkoeläimillä ja sen sydän on primitiivisempi kuin millään muulla elävällä matelijalla.
Aiemmin nykyiset tuatarat jaoteltiin kahdeksi eri lajiksi niiden esiintymisalueen mukaan, mutta vuonna 2009 tehty tarkempi DNA-analyysi paljasti, että kyse on pikemminkin yhdestä ja samasta lajista.
Aikaisemmassa luokittelussa Sphenodontia oli Rhynchocephalian synonyymi ja lahkoon luokiteltiin kolme heimoa, Sphenodontidae sekä sukupuuttoon kuolleet Gephyrosauridae ja Pleurosauridae.
Nykyään Sphenodontia on alkuliskojen alalahko joka sulkee pois Gephyrosauruksen, mutta sisältää kaikki muut lajit.
Kladogrammi Rauhut et al., 2012 mukaan:
Brachyrhinodon taylori, myöhäisellä triaskaudella Skotlannissa elänyt alkuliskolaji
Käännös suomeksi
Biologia

Eläimiä tutkiva tiede on zoologia, eläinten käyttäytymistä tutkii etologia ja rakennetta anatomia. Kuvassa naarasleijona.
Soluja tutkiva tiede on solubiologia, kasveja tutkii kasvitiede ja kasvipatologia. Kuvassa kasvisolu.
Biologia on elollisen luonnon ilmiöitä ja lainalaisuuksia tutkiva luonnontiede. Biologian tutkimuskohteet rajoittuvat yksinomaan maapallolle siitä syystä, että ulkoavaruudesta ei ole löydetty elämää, mutta astrobiologia pyrkii löytämään elämää ulkoavaruudesta. Maantiede on biologian läheinen tiede, koska se ikään kuin antaa pohjan elämän esiintymiselle maalla, vedessä ja ilmassa. Lisäksi kaikki biologiassa on fysiikan laeille ja kemiallisille reaktioille alisteista.
Tieteen menetelmin maailmaa tutkivana tieteenhaarana sen tutkimuskohteet vaihtelevat mikrotason ilmiöiden kuten molekyylibiologian ja solujen tutkimuksesta aina kokonaisten eläinten, lajien tai populaatioiden tutkimukseen. Se on eliöiden ominaisuuksia, yhteisöjä, elintoimintoja, rakenteita, alkuperää, kehitystä, leviämistä ja taksonomiaa tutkiva luonnontiede. Koska biologia jakautuu lukuisiin erikoisaloihin, on se terminä jo jossain määrin vanhentunut: nykyään puhutaankin usein mieluummin biotieteistä.
Historia ja etymologia

Jean-Baptiste Lamarck ja Gottfried Reinhold Treviranus ottivat Biologie-sanan käyttöön toisistaan riippumatta vuonna 1802. Sana biologia on johdettu kreikan sanoista βίος (bios: elämä) ja λόγος (logos: sana, aihe, järkeily jne.).
Historia ja etymologia > Antiikki

Koko oppialan perustajana voidaan pitää Aristotelesta, jonka säilyneisiin biologisiin tutkielmiin lukeutuvat Eläinoppi, Eläinten syntymisestä, Eläinten osista, Eläinten liikkeestä ja Eläinten kehittymisestä. Aristoteleen oppilasta ja seuraajaa  Theofrastosta puolestaan pidetään kasvitieteen isänä. Hänen teoksensa Kasvioppi (Historia plantarum) ja Kasveja koskevia syitä (De causis plantarum) ovat säilyneet osittain. Myöhemmin Plinius vanhempi kirjoitti tietosanakirjan Naturalis historia, joka oli koottu monesta eritasoisesta lähteestä. Tiedot oli hankittu ennemmin kirjallisista lähteistä eikä suoraan luonnosta, mutta se tarjosi kaikenkattavan esityksen aiheesta. Kirja loi yli puolitoista vuosituhatta perustan kulttuurimme luonnontieteelliselle näkemykselle.
Historia ja etymologia > Renessanssi

Kesti aina renessanssiin asti ennen kuin antiikin kirjallisuuden kopiointi korvattiin uusilla aineistoilla. Andreas Vesalius kirjoitti vuonna 1543 teoksen De humani corporis fabrica, joka oli ensimmäisiä täysin omiin havaintoihin perustuvia kirjoituksia. De motu cordis et sanguinis (1628) oli William Harveyn kirjoittama verenkierrosta ja sydämen toiminnasta kertova kirja, joka jo pohjautui tieteellisiin kokeiluihin. Vielä Andrea Cesalpino rakensi näkemyksensä Aristoteleen teoksiin kirjassaan De plantis libri XVI (1640), mutta hän käytti kasvitiedettä omana tieteenalanaan.
Kasvien tutkimus oli pitkälti lääkekasvien tutkimusta. Konrad Gesner, John Ray ja Joseph Pitton de Tournefort olivat ensimmäisiä jotka pääosin kehittivät kasvien mutta myös eläinten luokittelua. Samoihin aikoihin myös Antonie van Leeuwenhoek oli kehittänyt mikroskoopin, joka myöhemmin teki mahdolliseksi solujen löytämisen.
Historia ja etymologia > Tieteellinen vallankumous

Biologian kehittäminen tieteellisen vallankumouksen aikana on pääosin Carl von Linnén ansiota. Hän tuli tunnetuksi koko maailmassa yrityksissään luokitella kaikki elollinen, kasvit sekä eläimet. Hänen suurin saavutuksensa oli nykyisen taksonomian ja systematiikan luominen, kun hän antoi jokaiselle eliölle latinankielisen binominimen. Hän esitteli järjestelmän ensi kertaa, ja otti teoksissaan laajalti käyttöön binominimet ("Systema naturae" 1735). Latinankieliset kuvailevat nimet korvattiin lyhyemmällä kaksiosaisilla nimillä. Esimerkiksi marjalyhtykoison kuvaileva nimi; physalis amno ramosissime ramis angulosis glabris foliis dentoserratis korvattiin nimellä Physalis angulata.
Elämän määritelmä

Elämän määritelmä on tärkeää sitä tutkivan tieteen kannalta. Elämän katsotaan koostuvan eliöistä, olioista joilla on tiettyjä yhteisiä piirteitä. Lisääntymiseen, aineenvaihduntaan ja sopeutumiseen kykenevät yksiköt ovat biologian kannalta eliöitä.
Kirjallisuutta

Mayr, Ernst: Biologia – elämän tiede.  ((This is biology – the science of the living world, 1998.) Suomentanut Anto Leikola)  Helsinki:  Art House, 1999.  ISBN 951-884-241-8
Tirri, Rauno ym.: Biologian sanakirja.  Jyväskylä Helsinki:  Otava, 2001 (3. painos 2006).  ISBN 951-1-17618-8
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Biologian etäopiskeluympäristö – Opetus.tv
Biology – Khan Academy (englanniksi)
Alphabetical list of bio sites (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Biologia
| --- | --- |
Osa-alueita:   Aerobiologia  Anatomia  Astrobiologia  Biokemia  Ekologia  Eliömaantiede  Eläintiede  Etologia  Evoluutiobiologia  Fysiologia  Genomiikka  Hydrobiologia  Iktyologia  Kasvipatologia  Kasvitiede  Kehitysbiologia  Kudosoppi  Meribiologia  Mikrobiologia  Molekyylibiologia  Muoto-oppi  Neurotiede  Paleontologia  Parasitologia  Perinnöllisyystiede  Sienitiede  Solubiologia  Systematiikka  Taksonomia  Toksikologia 
Käsitteitä:   abioottinen  aineenvaihdunta  biodiversiteetti  biomi  biotooppi  biosfääri  DNA  ekologinen lokero  ekosysteemi  eliöyhteisö  evoluutio  kelpoisuus  lisääntyminen  luonnonvalinta  populaatio  ravinto  sukkessio  uhanalaisuusluokitus  yhteyttäminen  pääjakso  kaari 
Aiheeseen liittyvää:  biologian filosofia
BL 13,5 tuuman Mk I – IV

| BL 13,5" Mk I – IV |
| --- | --- |
 HMS Hoodin kaksiputkinen BL 13,5 tuuman tykein varustettu torni
Aseen tyyppi:  laivatykki
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Palvelushistoria
Valtion käytössä:   Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistushistoria
Suunnittelijat:  Woolwich
Suunniteltu:  1880
Valmistusmäärä:  Mk I: 4 Mk II & IIa: 13 Mk IIIa-f: 54 Mk IV: 5
Tekniset tiedot
Paino:  67-69 t putki ja lukko
Piipun pituus:  405 tuumaa (30 pituuskaliiperia)
Kaliiperi:  13,5 tuumaa (342,9 mm)
Lähtönopeus:  614 m/s
BL 13,5 tuuman Mk I – IV oli brittiläinen 30 pituuskaliiperin laivatykki, joka oli palveluskäytössä 1880-luvun lopulta. Se oli asennettuna taistelulaivoihin ja panssariristeilijöihin.
Suunnittelu ja valmistus

Tykillä ammuttiin 570 kilogramman ammuksia, joiden propellanttina oli 290 kg ruutia. Ammuksen lähtönopeus oli 614 metriä sekunnissa ja ammus kykeni läpäisemään 720 millimetriä pankkorautaa 910 metrin päästä. Savuttoman ruudin käyttöönoton jälkeen ammusten propellantiksi vaihdettiin 85 kg cordite-44 panoksiin, jotka antoivat 640 m/s lähtönopeuden.
Ammuksissa oli kuparinen tiivisterengas.
Käyttö > Royal Navy

Ensimmäiset tykit asennettiin neljälle Admiral-luokan taistelulaivalla, jotka valmistuivat vuosina 1888-1889. Raskaampien tykkien tuoma lisäpaino kasvatti alusten syväyksen reilusta kahdeksasta metristä puolella metrillä. Samoin alusten uppouma kasvoi 810 tonnia. Vastaavia tykkejä asennettiin myös Trafalgar- ja Royal Sovereign -luokkien aluksiin. Kahden ensimmäisen luokan tornien maksimikorkeuskulma oli 13 astetta ja Royal Sovereign -luokan sekä HMS Hoodin 13,5 astetta, millä ruutipanoksella saavutettiin 10,93 kilometrin kantama. Kordiitti-45 panoksella kantama oli 11,54 km.
Yksi Mk IIIf* tykki asennettiin vuoden 1900 paikkeilla osaksi Penlee patteria Plymouthiin.
Käyttö > Regia Marina

Tykkejä myytiin Italialle kolmen Re Umberto -luokan taistelulaivan aseistamiseksi.
Harri Blumén

Harri Juhani Blumén (s. 4. helmikuuta 1958 Lahti) on 1970-luvulla maajoukkueeseen kuulunut suomalainen mäkihyppääjä.
Blumén sijoittui Innsbruckin 1976 talviolympialaisissa normaalimäen kilpailussa 29:nneksi ja suurmäen kilpailussa 41:nneksi. Keski-Euroopan mäkiviikolla hän sijoittui kaudella 1975–1976 sijalle 39. SM-kilpailuissa hän sai pronssia suurmäessä 1976 ja hopeaa joukkuemäessä 1978. Nuorten EM-kilpailuissa hän oli mäkihypyssä kuudes vuosina 1973 ja 1974 sekä neljäs vuonna 1976.
Harri Bluménin serkku Raimo Blumén oli nuorten sarjoissa menestynyt mäkihyppääjä.
HMS Blenheim (1890)

| HMS Blenheim |
| --- | --- |
 HMS Blenheim

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Thames Ironworks and Shipbuilding Company, Lontoo
Kölinlasku:  lokakuu 1888
Laskettu vesille:  5. heinäkuuta 1890
Palveluskäyttöön:  26. toukokuuta 1894
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1926
Tekniset tiedot
Uppouma:  9 150 t
Pituus:  121,84 m (kokonaispituus)
Leveys:  19,81 m
Syväys:  7,32 m
Koneteho:  20 000 ihp
Nopeus:  22 solmua
Miehistöä:  570
Aseistus
Aseistus:  2 × BL 9,2" Mk VI -tykkiä 10 × QF 6 tuuman tykkiä 16 × QF 3 naulan Hotchkiss -tykkiä 4 × 14" torpedoputkea
HMS Blenheim oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1894 palvelukseenotettu Blake-luokan ensimmäisen luokan (panssarikansi)risteilijä.
Valmistus

Alus tilattiin vuonna 1888 Thames Ironworks and Shipbuilding Companyltä Lontoosta osana vuosien 1887-1888 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 25. marraskuuta 1888 telakkanumerolla 80H. Alus laskettiin vesille 5. heinäkuuta 1890 ja se valmistui 26. toukokuuta 1894.
Palvelus

Alus sijoitettiin toukokuussa 1906 hävittäjien emälaivaksi. Se myytiin 13. heinäkuuta 1926 romutettavaksi Wardille Pembroke Dockiin.
Biometrinen tunnistus

Sormenjälkitunnistus on yksi biometrisen tunnistuksen muoto. Kuva Floridan Walt Disney Worldista, jossa pyritään sormenjälkien perusteella varmistamaan, että kutakin lippua käyttää vain sen haltija.
Biometrinen tunnistus tai biotunnistus on henkilöyden tunnistamista jonkin fyysisen ominaisuuden perusteella.
Biometrisessä tunnistuksessa luodaan yhteys yksilön ja identiteetin välille ihmisen fyysisen olemuksen pohjalta. Häneltä ei siis kysytä salasanaa, eikä häntä pyydetä esittämään henkilötodistusdokumenttia. Biometrisen tunnistuksen etu muihin tunnistuksen tapoihin on siinä, että henkilön on vaikea väärentää omia tuntomerkkejään, luovuttaa niitä jonkun toisen käyttöön, tai unohtaa ne. Biometrisen tunnistuksen käyttö onkin laajenemassa eri aloilla.
Käyttötarkoitukset

Ihmiset ovat aina tunnistaneet toisensa fyysisten ominaisuuksien, kuten kasvojen, äänen ja kävelytavan perusteella. Pienissä ihmisyhteisöissä kaikki vielä tunnistivat toisensa, mutta kun ihmisyhteisöt kasvoivat ja ihmisistä tuli liikkuvaisempia, syntyi tarve kehittää järjestelmiä, joiden avulla ihmisten henkilöllisyyksistä voidaan pitää tehokkaasti kirjaa.
Biometristä tunnistusta käytetään nykyaikana muun muassa oikeuslääketieteessä (vainajien tunnistus, rikostutkinta, vanhemmuuden määrittely ja kadonneiden etsintä), hallinnossa (henkilökortti, ajokortti, rekisteröityminen äänestäjäksi, sosiaaliavustusten jakaminen, rajanylitys) ja kaupallisesti (pankkiautomaatti, tietokoneelle kirjautuminen, puhelimelle kirjautuminen, verkkokauppa, verkkopankki, älykortti).
Biotunnisteet

Biometrisessa tunnistuksessa käytetään ihmisiltä kerättyjä biometrisiä tunnisteita eli biotunnisteita. Biotunnisteina käytetään ominaisuuksia, jotka ovat mahdollisimman yleisiä kaikilla ihmisillä mutta samalla yksilöllisiä, sekä pysyviä, mitattavia, mahdollisia käsitellä tietokoneella, näytteenantajien hyväksymiä sekä vaikeita väärentää. Yleisimpiä biotunnisteita ovat sormenjäljet (sormenjälkitunnistus), kämmenenjäljet, kasvot (kasvojentunnistus), silmän verkkokalvo ja värikalvo (iiristunnistus), korva, ääni, nimikirjoitus, kävelytapa, käden suonet, tuoksu ja DNA.
Vaiheet

Biometrisessä tunnistuksessa on kaksi vaihetta: kirjaaminen ja tunnistus. Kirjaamisvaiheessa yksilöstä kerätään soveltuvien sensorien avulla hänen biotunnistedatansa, siitä erotellaan keskeiset ja yksilöivät piirteet, ja ne tallennetaan tietokantaan yhdessä henkilöllisyystietojen kanssa. Biotunnisteen tyypistä riippuu se, missä muodossa data tallennetaan tietokantaan. Sormenjäljistä tallennetaan vain oleelliset kohdat, silmän värikalvo tallennetaan binäärisenä vektorina, ja kasvot tallennetaan numerosarjana. Tarpeeton biometrinen raakatieto yleensä tuhotaan. Tunnistusvaiheessa henkilön biometriset tiedot kerätään hänestä uudelleen, ja niitä verrataan tietokannassa oleviin tietoihin henkilöllisyyden tarkistamiseksi tai varmistamiseksi. Jos eroavaisuuksien määrä alittaa tietyn raja-arvon, on saatu positiivinen tunnistus.
Tunnistaminen ja varmennus

Tunnistuksessa voi olla kyse joko henkilöllisyyden tunnistamisesta tai henkilöllisyyden varmennuksesta. Tunnistamisessa henkilö ei itse kerro henkilöllisyyttään, vaan tunnistuksessa selvitetään, kuka hän on (positiivinen tunnistus), tai kuka hän ei ole (negatiivinen tunnistus). Negatiivista tunnistusta käytetään tilanteissa, joissa halutaan estää ihmistä käyttämästä useita henkilöllisyyksiä.
Varmennuksessa henkilö kertoo itse henkilöllisyytensä, ja tunnistuksessa selvitetään, onko hän se joka väittää olevansa. Tätä tunnistusta käytetään tyypillisesti tilanteissa, joissa halutaan estää luvattomia henkilöitä käyttämästä jotain palvelua.
Biotunnisteen otto

Tutkittava henkilö voi olla yhteistyöhaluinen tai vastahakoinen. Pyrkiessään käyttämään esimerkiksi pankkipavelua käyttäjä antaa biotunnisteensa mahdollisimman huolellisesti. Vältellessään virkavaltaa käyttäjä saattaa yrittää sabotoida näytteenottoa salatakseen henkilöllisyytensä.
Näyte voidaan ottaa avoimesti tai salaa. Useimmat näytteet otetaan avoimesti, mutta kasvontunnistusjärjestelmät toimivat yleensä kohteelta salassa. Näytteenottotapahtuma voi olla automaattinen tai ihmisen valvoma, ja se voi olla kontrolloitu, tai se voi olla kontrolloimaton, jolloin olosuhteet, kuten valaistus, voivat vaihdella ja vaikuttaa näytteeseen.
Luotettavuus

Yksi biometrisen tunnistuksen ongelmakohdista on se, että eri yksilöt voivat olla jonkin ominaisuutensa suhteen identtisiä, etenkin lähisukulaiset. Jopa sormenjäljistä löytyy identtisiä tapauksia. Toinen ongelma on tiettyjen piirteiden muuttuvuus. Sormenjäljet voivat kulua tai vaurioitua, ja kasvonpiirteet ja silmän värikalvo voivat muuttua iän myötä. Myös samalta yksilöltä voidaan saada monista syistä erilaisia näytteitä eri tunnistuskerroilla. Tällaiset tilanteet voivat aiheuttaa sekä vääriä positiivisia että vääriä negatiivisia tunnistuksia.
Virhetunnistuksen seurauksena ihmistä voidaan pitää vääränä henkilönä, tai hänen onnistuu salata oikea henkilöllisyytensä. Ihmiset voidaan jakaa neljään ryhmään sen mukaan, minkätyyppisille virhetunnistuksille he ovat alttiita. Muista ihmisistä selkeästi erottuvat mutta joka testissä itsensä kanssa samannäköiset ihmiset on kaikkein helpointa tunnistaa luotettavasti. Eri tilanteissa erinäköiset ihmiset joutuvat usein kokemaan virheellisiä torjuntoja. Tavallisen näköiset ihmiset sekoittuvat usein toisiin ihmisiin. Jotkut ihmiset pystyvät halutessaan tietoisesti jäljittelemään muita ihmisiä ja hämäämään tunnistuslaitteita.
Yksityisyys

Biometriseen tunnistukseen liittyy yksityisyyskysymyksiä. Menetelmän avulla ihmisiltä voidaan viedä oikeus käyttää useita henkilöllisyyksiä turvallisuussyistä. Biometrisiä tietoja voidaan käyttää luvattomiin tarkoituksiin, kuten yksilön terveydentilan selvittämiseen. Myös biometrisen tiedon omistajuus voi olla epäselvä.
Blue Bossa

Blue Bossa on Kenny Dorhamin säveltämä jazzinstrumentaali vuodelta 1963. Se julkaistiin ensimmäisen kerran Joe Hendersonin albumilla Page One. Dorhamin vierailun Rio de Janeiron jazzfestivaaleilla uskotaan antaneen innoituksen hard bop- ja bossa nova -musiikkityylejä yhdistelevälle kappaleelle. Useat jazzartistit ovat nauhoittaneet kappaleen, ja sitä pidetään nykyisin jazzstandardina.
Lillian Board

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lillian Board |  Lillian Board |  Lillian Board |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | México 1968 | 400 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ateena 1969 | 800 metriä |  |
|  Kultaa | Ateena 1969 | 4×400 metriä |  |
Lillian Barbara Board MBE (13. joulukuuta 1948 Durban – 26. joulukuuta 1970) oli Etelä-Afrikassa syntynyt brittiläinen yleisurheilija, jonka päälajit olivat 400:n ja 800 metrin juoksu. Hän menehtyi 22-vuotiaana suolistosyöpään.
Board saavutti 19-vuotiaana 400 metrin juoksun hopeaa Méxicon 1968 olympialaisissa. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän voitti kultaa 800 metrillä ja 4 × 400 metrillä.
Vaikka Board alkoi osoittaa vakavia sairastumisen oireita jo touko–kesäkuussa 1970, päädyttiin oikeaan diagnoosin vasta elokuussa. Hän sai erilaisia hoitoja ja matkusti marraskuussa Keski-Eurooppaan etsimään apua kuuluisan vaihtoehtolääkäri Josef Isselsin luota.
Hoidoista huolimatta Boardin sairaus levisi ja aiheutti kuoleman 26. joulukuuta.
Luís Boa Morte

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Luís Boa Morte Pereira
Syntymäaika: 4. elokuuta 1977 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Lissabon, Portugali
Pelipaikka: vasen laitalinkki
Pituus: 178 cm
Junioriseurat
1994–1996: Sporting CP
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1996–1997 | Sporting CP B | – | (–) |
| 1996–1997 | → Lourinhanense (laina) | – | (–) |
| 1997–1999 | Arsenal | 25 | (0) |
| 1999–2001 | Southampton | 14 | (1) |
| 2000–2001 | → Fulham (laina) | 39 | (18) |
| 2001–2007 | Fulham | 167 | (26) |
| 2007–2011 | West Ham United | 91 | (2) |
| 2011–2012 | Larissa | 7 | (0) |
| 2012 | Orlando Pirates | 3 | (0) |
| 2012–2013 | Chesterfield | 12 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 358 | (47) |
Maajoukkue
|  | Portugali U18 | 2 | (0) |
|  | Portugali U21 | 10 | (4) |
| 2001–2009 | Portugali | 27 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Luís Boa Morte Pereira (s. 4. elokuuta 1977 Lissabon) on portugalilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitalinkki.
Saksan MM-kisoissa 2006 Boa Morte pääsi vaihtopelaajana kentälle Portugalin viimeisessä alkulohko-ottelussa.
Christophe Blain

| Christophe Blain |
| --- | --- |
 Christophe Blain vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1970
Kansalaisuus:  ranskalainen
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Christophe Blain (s. 1970) on ranskalainen sarjakuvataiteilija.
Tuotanto > Maalari ja merirosvo

Amerikkaan.  ((Les Amériques, 2000.) Suom. Saara Hyyppä)  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29518-3
Hyisille vesille.  ((Les glaces, 2002.) Suom. Saara Hyyppä)  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-30266-X
Olga.  ((Olga, 2002.) Suom. Saara Hyyppä)  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-31187-1
Pariisiin.  ((La capitale, 2004.) Suom. Saara Pääkkönen)  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-33319-8
Jack.  ((Jacques, 2005.) Suom. Saara Pääkkönen)  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-34208-4
Tuotanto > Ulkoministeriö

Blain, Christophe (piirrokset ja käsikirjoitus) & Lanzac, Abel (käsikirjoitus): Ulkoministeriö: Diplomaattisia merkintöjä. Ensimmäinen osa.  (Quai d'Orsay 1 – Chroniques diplomatiques, 2010)  Suomentanut Saara Pääkkönen. Helsinki:  WSOY, 2012.  ISBN 978-951-0-38610-1
Blain, Christophe (piirrokset ja käsikirjoitus) & Lanzac, Abel (käsikirjoitus): Ulkoministeriö: Diplomaattisia merkintöjä. Toinen osa.  (Quai d'Orsay 2 – Chroniques diplomatiques, 2011)  Suomentanut Saara Pääkkönen. Helsinki:  WSOY, 2013.  ISBN 978-951-0-39534-9
Aiheesta muualla

Salla Brunou: Blain ja merirosvojen historia. Kvaak.fi 2.10.2007.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  IdRef
Ossi Blomqvist

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ossi Blomqvist vuonna 1931. |  Ossi Blomqvist vuonna 1931. |  Ossi Blomqvist vuonna 1931. |  |
Maa:   Suomi
Miesten pikaluistelu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1931 | yleisluistelu |  |
|  Hopeaa | Davos 1932 | yleisluistelu |  |
Ossian Olavi "Ossi" Blomqvist (12. toukokuuta 1908 Helsinki – 3. lokakuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen pikaluistelija.
Blomqvist sijoittui yhdeksänneksi Tukholman EM-kilpailuissa 1927. Sankt Moritzin olympialaisissa 1928 hän oli 5 000 metrillä kymmenes, mutta 10 000 metrin kilpailu jouduttiin keskeyttämään sääolojen vuoksi hänen suoritusvuoronsa aikana.
Blomqvist sai hopeaa Tukholman EM-kilpailuissa 1931 ja sijoittui seitsemänneksi Helsingin MM-kilpailuissa. Seuraavana talvena hän uusi EM-hopeansa Davosissa. Hän kantoi Suomen lippua Lake Placidin olympialaisten avajaisissa. Olympialaisten pikaluistelukilpailut käytiin tavallisuudesta poiketen yhteislähtömuotoisina. Blomqvist karsiutui alkuerissä sekä 1 500, 5 000 että 10 000 metrin kilpailuissa. Olympiakisojen jälkeen samassa kaupungissa järjestetyissä yleisluistelun MM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi.
Blomqvist oli yleisluistelun MM-kilpailuissa kahdestoista Trondheimissa 1933 ja seitsemäs Davosissa 1936. Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa hän sijoittui 10 000 metrillä viidenneksi, 5 000 metrillä kuudenneksi, 1 500 metrillä yhdeksänneksi ja 500 metrillä 19:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 1937 hän oli yhdestoista.
Blomqvist voitti yleisluistelun Suomen-mestaruuden 1929, 1930 ja 1936. Hän edusti seuratasolla ainakin Helsingin Luistelijoita ja Helsingin Luistinkiitäjiä.
Uransa aikana Blomqvist oli perustamassa uutta pikaluisteluun erikoistunutta Helsingin Luistinkiitäjät (HLK) -seuraa syksyllä 1932. Seuran puheenjohtajana hän toimi vuosina 1937-1950. Hän oli myös pikaluistelijoiden joukkueenjohtajana St. Mortizin talviolympialaisissa 1948. Ammatiltaan Blomqvist oli insinööri.
Ennätykset

| Matka | Aika | Vuosi |
| --- | --- | --- |
| 500 m | 45,0 | 1931 |
| 1 500 m | 2.22,8 | 1932 |
| 5 000 m | 8.36,6 | 1936 |
| 10 000 m | 17.42,4 | 1936 |
Blonde-luokka (risteilijä)

| Blonde |
| --- | --- |
 HMS Blonde

Tekniset tiedot
Uppouma:  3350 tonnia (kuiva) 3850 tonnia (kuormattu)
Pituus:  123,4 m
Leveys:  12,6 m
Syväys:  4,7 m
Koneteho:  18000 hv
Nopeus:  24,5 solmua
Miehistöä:  314
Aseistus
Meritorjunta:  10 x 4"/L50 (101,6 mm) BL Mk VIII -tykkiä 4 x 3 naulan (47mm) tykkiä 2 x 21" (533 mm) torpedoputkea
Blonde oli Britannian Kuninkaallisen laivaston tiedusteluristeilijäluokka, jonka kaksi alusta rakennettiin osana vuoden 1909 laivasto-ohjelmaa. Ne palvelivat ensimmäisessä maailmansodassa. Luokan alukset poikkesivat edeltäneestä Boadicea-luokasta siten, että niihin asennettiin 21 tuuman torpedoputket, neljä nelituumaista lisää ja kannen panssarointia lisättiin konehuoneiden kohdalta.
Luokan alukset suunniteltiin toimimaan hävittäjälaivueiden tiedustelijoina, jolloin niiden tuli kyetä etsimään vihollisen aluksia sekä mahdollisesti tuhoamaan niitä.