stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saaga S

| Saaga S |
| --- | --- |
Syntynyt:  21. huhtikuuta 2006 (ikä 18)
Kuollut:  2022
Sukupuoli:  tamma
Väri:  punarautias
Rotu:  suomenhevonen
Isä:  Turo
Emä:  Aava S
Emänisä:  Aatami
Kasvattaja:  Susanna, Juha ja Juhani Keskimaunu, Helsinki/Forssa
Omistaja:  Ilkka Pyysalo, Taipalsaari
Lähdöt:  143
Autoennätys:  20,6a
Tasoitusennätys:  22,9
Voittosumma:  452 410,00 €
Päivitetty:  30. heinäkuuta 2018
Saaga S (s. 21. huhtikuuta 2006 – 2022) oli suomalainen ravihevonen. Tamma oli vuoden 2015 ravikuningatar, joka saavutti tittelin elokuussa Joensuussa järjestetyissä kuninkuusraveissa.
Saaga S aloitti kilpailemisen keväällä 2011 ja saavutti viisivuotiskautensa kuudessatoista startissa yhteensä kuusi ykkössijaa. Kuningatarkilpailussa tamma oli ensimmäistä kertaa mukana vuonna 2013 Kuopiossa, jossa se kuitenkin hylättiin avausmatkalla. Vuotta myöhemmin Porissa Saaga S voitti avausmatkan, mutta laukkasi maaliin 1 600 metrin kilpailussa. Päätösmatkalla tamma sijoittui toiseksi, joten se olisi ilman mailin kilpailun hylkäystään taistellut jopa kuningattaren tittelistä. Vuoden 2015 kuningatarkilpailussa Joensuussa Saaga S voitti kaikki kolme osalähtöä.
Tamman valmentajana toimi sen omistaja Ilkka Pyysalo, joka myös ohjasti Saaga S:n uran ensimmäiset startit. Vakiohjastajaksi vaihtui kuitenkin nopeasti Matti Nisonen, lisäksi muutamassa kilpailussa tammaa ovat ajaneet hänen isänsä Olavi Nisonen sekä Hannu Torvinen.
Heinäkuussa 2018 sai ensi-iltansa tammasta kertova elokuva Saaga S – satu suomenhevosesta, jossa seurataan tamman ja sen lähipiirin elämää vuoden ajan.
Toukokuussa 2019 ilmoitettiin, että Saaga S -tamma päättää kilpauransa. Se oli aiemmin kärsinyt kavio-ongelmista. Tamman ura käsitti 145 starttia, joista se voitti 29 ja sijoittui 79 kertaa kolmen parhaan joukkoon. Saagalla oli yksi varsa, vuonna 2020 syntynyt tamma Silvia S (Costello).
Suurkilpailuvoitot

Ravikuningatar 2015
Ravikuningatar 2016
Ravikuningatar 2017
Aiheesta muualla

Saaga S Sukuposti.
Sadan vuoden päästäkin (kappale)

| ”Sadan vuoden päästäkin” Eppu Normaali |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Sadan vuoden päästäkin
 Äänitetty : elokuu 2004 Akun tehdas
 Julkaistu: 19. tammikuuta 2005
 Tekijä(t): Mikko Syrjä, Martti Syrjä
 Tuottaja(t): Mikko Syrjä
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 03.46
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Eppu Normaalin muut singlet
| ”Ei sankariainesta” 2004 | ”Sadan vuoden päästäkin” 2005 | ”Olin vain tuuli” 2005 |
Sadan vuoden päästäkin on suomirockyhtye Eppu Normaalin samannimisen studioalbumin avausraita ja single, joka julkaistiin 19. tammikuuta 2005. Kappaleen on säveltänyt yhtyeen kitaristi Mikko "Pantse" Syrjä, ja sanat on tehnyt yhtyeen laulaja Martti Syrjä. Kappale on 3:46 minuuttia pitkä, ja se on nauhoitettu Akun tehtaalla elokuussa 2004.
Single meni Suomen virallisen singlelistan viidennelle sijalle avausviikollaan, ja se pysytteli listoilla kahden viikon ajan. Single sisältää lisäksi kolme livekappaletta, jotka on nauhoitettu Oulussa 5. kesäkuuta 2004.
Kappaleet

Sadan vuoden päästäkin – 3.46 (säv. Mikko Syrjä, san. Martti Syrjä)
Asustelaulu (Live) – 3.33 (säv. Juha Torvinen, san. Martti Syrjä)
Puhtoinen lähiöni (Live) – 3.55 (säv. Mikko Syrjä, san. Mikko Saarela)
Vuonna '85 (Live) – 3.26 (säv. Mikko Syrjä, san. Martti Syrjä)
Kokoonpano

Martti Syrjä – laulu
Mikko "Pantse" Syrjä – kitara ja taustalaulu
Juha Torvinen – kitara
Sami Ruusukallio – bassokitara
Aku Syrjä – rummut
Aiheesta muualla

Sadan vuoden päästäkin discogs.com -sivustolla
Saksan Grand Prix 1976

|  Saksan Grand Prix 1976  |
| --- | --- |
 10 osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1976. 
Päivämäärä:  1. elokuuta 1976
Sijainti:  Nürburgring, Saksa
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  22,835 km
Kilpailun pituus:  14 kierrosta, 319,690 km
Sää:   Aluksi satoi, myöhemmin kuivaa
Paalupaikka
Kuljettaja:   James Hunt   (McLaren)
Paaluaika:  7.06,5
Palkintokoroke
Voittaja:   James Hunt   (McLaren)
Toinen:    Jody Scheckter   (Tyrrell)
Kolmas:   Jochen Mass   (McLaren)
Nopein kierros
Kuljettaja:    Jody Scheckter   (Tyrrell)
Kierrosaika:  7.10,8 (kierroksella 13)
Saksan Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. elokuuta 1976 Nürburgringin radalla. Kilpailun voitti James Hunt.
MM-sarjaa johtanut Niki Lauda ajoi toisella kierroksella ulos, ja loukkaantui vakavasti. Lauda oli kuolla saamiinsa vammoihin mutta palasi formularadoille vain 42 vuorokauden jälkeen Italian GP:ssä.
Vuoden 1976 kilpailu oli viimeinen Nürburgringin vanhalla liian vaaralliseksi koetulla Nordschleife-radalla ajettu F1-osakilpailu. Uudistetulla GP-radalla ajettiin ensimmäistä kertaa kaudella 1984.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 11 |  James Hunt | McLaren-Ford | 14 | 1.41.42,7 | 1 | 9 |
| 2 | 3 |  Jody Scheckter | Tyrrell-Ford P34 | 14 | + 27,7 | 8 | 6 |
| 3 | 12 |  Jochen Mass | McLaren-Ford | 14 | + 52,4 | 9 | 4 |
| 4 | 8 |  Carlos Pace | Brabham-Alfa Romeo | 14 | + 54,2 | 7 | 3 |
| 5 | 6 |  Gunnar Nilsson | Lotus-Ford | 14 | + 1.57,3 | 16 | 2 |
| 6 | 77 |  Rolf Stommelen | Brabham-Alfa Romeo | 14 | + 2.30,3 | 15 | 1 |
| 7 | 28 |  John Watson | Penske-Ford | 14 | + 2.33,9 | 19 |  |
| 8 | 16 |  Tom Pryce | Shadow-Ford | 14 | + 2.48,2 | 18 |  |
| 9 | 2 |  Clay Regazzoni | Ferrari | 14 | + 3.46,0 | 5 |  |
| 10 | 19 |  Alan Jones | Surtees-Ford | 14 | + 3.47,3 | 14 |  |
| 11 | 17 |  Jean-Pierre Jarier | Shadow-Ford | 14 | + 4.51,7 | 23 |  |
| 12 | 5 |  Mario Andretti | Lotus-Ford | 14 | + 4.58,1 | 12 |  |
| 13 | 30 |  Emerson Fittipaldi | Fittipaldi-Ford | 14 | + 5.25,2 | 20 |  |
| 14 | 40 |  Alessandro Pesenti-Rossi | Tyrrell-Ford | 13 | + 1 krs. | 26 |  |
| 15 | 25 |  Guy Edwards | Hesketh-Ford | 13 | + 1 krs. | 25 |  |
| Kesk. | 20 |  Arturo Merzario | Wolf-Williams-Ford | 3 | Jarrut | 21 |  |
| Kesk. | 9 |  Vittorio Brambilla | March-Ford | 1 | Ulosajo | 13 |  |
| Kesk. | 4 |  Patrick Depailler | Tyrrell-Ford | 0 | Ulosajo | 3 |  |
| Kesk. | 7 |  Carlos Reutemann | Brabham-Alfa Romeo | 0 | Polttoaineen syöttö | 10 |  |
| Kesk. | 10 |  Ronnie Peterson | March-Ford | 0 | Ulosajo | 11 |  |
| Kesk. | 34 |  Hans Joachim Stuck | March-Ford | 0 | Kytkin | 4 |  |
| Kesk. | 26 |  Jacques Laffite | Ligier-Matra | 0 | Vaihteet | 6 |  |
| Kesk. | 22 |  Chris Amon | Ensign-Ford | (1) | Vetäytyi | 17 |  |
| Kesk. | 1 |  Niki Lauda | Ferrari | (1) | Ulosajo | 2 |  |
| Kesk. | 18 |  Brett Lunger | Surtees-Ford | (1) | Ulosajo | 24 |  |
| Kesk. | 24 |  Harald Ertl | Hesketh-Ford | (1) | Ulosajo | 22 |  |
| DNQ | 33 |  Lella Lombardi | Brabham-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 38 |  Henri Pescarolo | Surtees-Ford |  |  |  |  |
Ruotsalaiset sukunimet

Sukunimi on osa henkilön nimeä, joka osoittaa, mihin perheeseen hän kuuluu. Ruotsissa sukunimet voivat myös olla patronyymejä tai matronyymejä eli ne osoittavat, mikä henkilön isä tai äiti on etunimeltään.
Vuonna 1982 Ruotsissa julkaistussa nimilaissa (Ruotsin säädöskokoelma 1982:670) määrätään, miten sukunimeä voidaan käyttää. Jos vanhemmilla on eri sukunimet, lain mukaan lapsi saa saman sukunimen kuin perheeseen viimeksi syntynyt sisarus, ellei toisin ilmoiteta. Jos sisarusta ei ole eikä muuta ilmoiteta, tai jos isyyttä ei vahvisteta kolmen kuukauden sisällä lapsen syntymästä, lapsi saa äidin sukunimen. Nimilaki säätelee myös sukunimen muuttamista avioliiton yhteydessä, vasta perustettuun sukunimeen vaihtamista ja hyväksyy patronyymin/matronyymin sukunimeksi. Uudet nimisäännöt astuivat voimaan 1. heinäkuuta 2017.
Ruotsissa tavallisimmat sukunimet ovat Andersson, Johansson ja Karlsson.
Historia > Keskiajalta 1600-luvulle

Keskiajalla samannimiset henkilöt erotettiin lisänimellä, esimerkiksi Harald Hårfager (suom. Harald Kaunotukka) ja Erik läspe och halte (suom. Eerik Sammalkieli). Seuraava sukupolvi ei perinyt näitä nimiä, ja siksi esimerkiksi Karl Döven (jaarli 1200-luvun Ruotsissa) poika on nimeltään Ulf Fase.
Sukunimet ovat esiintyneet Ruotsissa satunnaisesti jo keskiajalla aateliston keskuudessa, mutta raja lisänimen ja periytyvän sukunimen välillä on häilyvä. Esimerkiksi eräässä tapauksessa sisaruksista toinen käytti sukunimeä mutta toinen ei. 1500-luvun puolivälin jälkeen aatelisto alkoi käyttää sukunimeä. Tuohon aikaan idea sukunimeen saatiin yleensä sukuvaakunan symbolista, esimerkiksi Bielke (hirsi), Uggla (pöllö) ja Leijonhufvud (leijonan pää). Jotta samaa sukunimeä kantavat suvut voitiin erottaa toisistaan, lisättiin nimeen af-etuliite ja seutu, josta suku oli peräisin (Stråle af Ekna, Stråle af Sjöared). Myöhemmin af-etuliitettä alettiin pitää aateliston tunnusmerkkinä. 1600-luvulla sukunimi muodostettiin lisäämällä af-etuliite ja sukunimi, esimerkiksi ”af Klingspor”. Tällä muodostustavalla ei tosin ollut loogista merkitystä. Jotkut varhaiset aatelissukunimet, kuten Sture, ovat peräisin keskiaikaisista lisänimistä. 1600-luvulla aatelissukujen määrä kasvoi huomattavasti ja sukunimiä keksittäessä käytettiin mielikuvitusta. Yleensä yhdistettiin sanoja, jotka loivat mielleyhtymän ylimystöön. Tuolloin luotiin sellaiset sukunimet kuin Lagercrantz (laakeriseppele) ja Gyllengranath (kultakranaatti). Monet aateloitiin, jotta heillä olisi mahdollisuus tulla upseereiksi, sillä upseerien tuli olla aatelisia. He ottivat mielellään nimeensä sotilaallisen lisäsanan, kuten kunnia, miekka tai kypärä.
Vielä 1600-luvulla sukunimellä ei ollut suurta käytännön merkitystä ja etunimeä käytettiinkin useimmissa tilanteissa.
Papit olivat ensimmäisiä, jotka jäljittelivät aateliston tapaa käyttää sukunimeä. He työskentelivät tai opiskelivat usein kaukana kotiseuduiltaan ja saivat vaikutteita esimerkiksi aatelistolta. 1500-luvulla oli yleistä käyttää latinalaistettua versiota kotipaikasta, esimerkiksi Bergistä käytettiin nimeä Montanius ja Nöbbelövista nimeä Nobelius.
Historia > 1700 - ja 1800-luku

1700-luvulla oli yleistä lyhentää latinalaisia sukunimiä ranskalaisen mallin mukaan. Näin ollen Corelius lyhentyi Corelliksi ja Wallenius Walléniksi.
Sotilaat muodostivat ryhmän, joka ei voinut vaikuttaa sukunimeensä. He saivat sukunimensä usein ominaisuuksiensa (Iloinen, Terve, Vahva) tai jonkun muun edellytyksen mukaan (Seppä, Suomalainen, Messinki). Aluksi nämä eivät olleet sukunimiä, mutta niitä alettiin periä 1800-luvulla, kun sukunimistä tuli ylipäänsä suositumpia. Sotilaat, jotka olivat asuneet samoissa sotilastorpissa, saattoivat saada saman sotilasnimen, vaikka he eivät olleetkaan sukua.
Historia > Patronyymi

Keskiajalta lähtien patronyymiä on käytetty sukunimenä, jos henkilöllä ei ole varsinaista sukunimeä tai lisänimeä. Näin ollen isän nimi annettiin päätteellä -poika (ruots. -son), jos kyseessä oli poika, ja vastaavasti päätteellä -tytär (ruots. -dotter), jos kyseessä oli tyttö. Esimerkiksi: Kuningas Gustav Eriksson (Vasa), Erik Johanssonin poika. Jopa matronyymejä eli nimiä, jotka on muodostettu äidin nimestä, esimerkiksi Iagman Nils Sigridason, on esiintynyt 1200-luvulla.
Patronyymi oli keskiajalla tavallisin sukunimi rahvaan keskuudessa, mikä näkyi veroluetteloissa, tuomiokirjoissa ja 1600-luvun kirkonkirjoissa. Tapa, että lapset ottavat isän patronyymin sukunimeksi, alkoi esiintyä satunnaisesti Ruotsissa 1700-luvulla ja yleistyi monissa pitäjissä 1800-luvun lopussa. Ruotsalaiset patronyymit, -poika- ja -tytär-nimien muodossa, ovat osittain sekoittuneet sukunimiin mutta eivät koskaan täysin kadonneet sukunimien ottamisen tai antamisen yhteydessä paitsi vuosina 1966–1982. Patronyymeistä luovuttiin laissa vuonna 1966, mutta ne sallittiin hakemuksella vuonna 1982. 1.7.2017 patronyymeistä ja matronyymeistä tuli vanhemmille yhdenmukainen ja samanarvoinen tapa antaa lapselleen sukunimi ilmoittamalla nimestä lapsen syntymän jälkeen.
Historia > 1800 - ja 1900-luku

Porvarit ja vähitellen jopa talonpojat alkoivat antaa eri tavoin muodostettuja sukunimiä. Vuoteen 1904 asti oli mahdollista valita vapaasti sukunimensä, mutta kuitenkin sukunimet saivat yhtenäisen rakenteen koko maassa. Ne rakennettiin ensin kotikunnan mukaan, näin ollen Lindberg Lindesbergistä ja Widmark Vebomarkista. Myös porvariston keskuudessa sai alkunsa tapa, jota voidaan verrata aatelisten tapaan antaa nimiä: luonnonnimiä yhdistettiin eri tavoin. Suvut Almgren (suom. jalavanoksa), Almlind (suom. jalavalehmus) ja Almlöf (suom. jalavanlehti) ovat peräisin Almbyn (suom. jalavankylä) kylästä. Vähitellen kotikuntaperiaate menetti merkityksensä, ja 1800-luvun lopussa nimistä tuli merkityksettömiä ja jopa epäjohdonmukaisia kuten sukunimessä Granlöv (suom. kuusenlehti). Itse valitut sukunimet patronyymien sijaan yleistyivät tietyillä maaseutupaikkakunnilla 1800-luvun loppupuoliskolla, mutta useimmissa pitäjissä pitäydyttiin kuitenkin patronyymeissä.
Ruotsissa ei koskaan yleistynyt perinne, joka on hyvin tavallinen saksalaisilla ja englantilaisilla, eli että sukunimi on ammatti, esimerkiksi englantilainen Cooper (tynnyrintekijä) ja Smith (seppä) sekä saksalainen Schenker (majatalon pitäjä) ja Müller (mylläri).
Vuonna 1901 tuli asetus, joka säänteli, kuinka sukunimiä tulisi antaa. Heidän, joilla ei ollut sukunimeä, tuli sanoa isänsä etunimi päätteen -poika kanssa. Monet olivat kuitenkin alkaneet käyttää sellaista nimeä sukunimenä jo aikaisemmin. Nykyinen -poika-nimi kuvastaa selkeästi 1800-luvun puolivälin nimimuotia: Johan oli tavallisin nimi ja Johansson oli pitkään Ruotsin käytetyin sukunimi. Vuoden 1901 uuden nimilain mukaan alkoi naisten puhuttelu heidän aviomiestensä sukunimellä tai patronyymillä. Herra A. Larssonin vaimo, jota aikaisemmin kutsuttiin nimellä B. Jönsdotter, rekisteröitiin siten B. Larssonina väestönlaskentaan. Tapa käyttää patronyymiä sukunimen sijaan lopetettiin vuoden 1966 ensimmäisen nimilain tuloksena, mutta on sen jälkeen otettu uudelleen käyttöön.
Suuren maastamuuton aikaan Ruotsista USA:han 1800-luvulla monilla ihmisillä oli patronyymi, ja he vaihtoivat itse nimeä matkan aikana pystyäkseen perille päästyään ilmoittamaan uuden nimen amerikkalaisille viranomaisille. Ihmiset, jotka vaihtoivat nimensä, olivat usein vailla sukusidettä muiden ruotsalaisten kanssa, joilla oli sama nimi.
Henrik Hellstenius

Henrik Hellstenius (s. 1963) on norjalainen säveltäjä.
Hellstenius opiskeli musiikkitiedettä Oslon yliopistossa ja sitten sävellystä Lasse Thoresenin johdolla Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa Oslossa. Vuosina 1992–1993 hän sai opetusta Gérard Griseyltä Pariisissa, jossa hän myös opiskeli tietokoneavusteista säveltämistä IRCAM:ssa. Hellsteniuksen teoksiin kuuluu kamarimusiikkia, orkesteriteoksia, oopperaa, elektroakustista musiikkia ja näyttämömusiikkia. Teoksia on esitetty säännöllisesti konserteissa ja festivaaleilla eri puolilla Eurooppaa. Hellsteniuksen ensimmäinen ooppera SERA levytettiin ja palkittiin vuonna 2000 Edvard-palkinnolla. Teos on esitetty Oslossa ja Varsovassa. Toinen ooppera, Ophelias: Death by Water Singing, kantaesitettiin Oslossa vuonna 2006 ja esitettiin sittemmin myös Saksassa sekä Puolassa.
Hellstenius on opettanut säveltämistä professorina Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Horace Ramey

Horace Patton Ramey (12. helmikuuta 1885 Wise – 15. syyskuuta 1974 Sun City) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka kilpaili pika- ja keskimatkojen juoksussa. Hän edusti seuratasolla Chicago AA:ta.
Ramey läpäisi olympiakarsinnat ja pääsi mukaan Lontoon kisoihin 1908, joissa hän kisasi 400 ja 800 metrin matkoilla. Hän joutui keskeyttämään 800 metrillä, mutta pääsi 400 metrin matkalla välieriin saakka. Ramey oli 400 metrin alkuerissä parempi lähtönsä kahdesta juoksijasta, mutta jäi toiseksi välierässä.
Rameyn ennätys 400 metrillä oli 50,5 sekuntia ja 800 metrillä 1.57,0; molemmat ennätykset juostiin vuonna 1908.
Hirvilahti

Hirvilahti on noin 350 asukkaan kylä Kuopion Länsirannan alueella Kallaveden tuntumassa, maanteitse noin 35 kilometriä kaupungin keskustasta luoteeseen.
Hirvilahdessa toimii Hirvilahden alakoulu (Niemisjärventie 15) esikouluineen ja päiväkoti (Länsirannan päiväkoti samassa pihapiirissä) sekä lähikauppa Tarmo (Länsirannantie 2299). Kylällä on myös oma nuorisoseura ja seurantalo (Niemisjärventie 41). Kylän asuinrakennukset ovat omakotitaloja muutamia rivitaloja lukuun ottamatta.
Vuonna 1664 kylässä oli kuusi maatilaa. Isojaon myötä 1700-luvun lopussa tilojen määrä kasvoi kuuteentoista. Hirvilahteen perustettiin kansakoulu vuonna 1882 ja Hirvilahden kappeli valmistui vuonna 1951.
Aiheesta muualla

Hirvilahti Kuopion Länsirannan kylät ry:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Henrik Harlaut

Henrik Harlaut (2011)
Henrik Harlaut (s. 14. elokuuta 1991 Sollentuna) on ruotsalainen ammattilais-freestylelaskija.
Harlaut laski ensimmäisen slopestylen maailmancupkilpailun syksyllä 2012 Argentiinassa sijoittuen toiseksi. Hän voitti big air -kilpailun Aspenin X Gamesissa vuosina 2013 ja 2014. Slopestylessa hän oli toinen vuonna 2013. Hän sijoittui Sotšin olympialaisissa 2014 slopestylessa kuudenneksi.
Harlaut tunnetaan switch 1620 -hypystä ja nosebutter triple cork 1620:stä, jotka hän teki ensimmäisenä maailmassa.[lähde? ] Harlautin sponsoreina toimivat Oakley, Armada, Full Tilt, Empire Attire, Inspired, Blue-Tomato ja Harlaut Champagne.
Vaikutteikseen Harlaut kertoo Tanner Hallin, Mike Hornbeckin ja Tom Wallischin. Hänen muita harrastuksiaan ovat rullalautailu, trampoliini ja jääkiekko.
Aiheesta muualla

Harlautin kotisivu
Henrik Hellgren

Henrik Hellgren (28. helmikuuta 1838 Pälkäne – 20. maaliskuuta 1891 Jyväskylä) oli suomalainen lyseon lehtori ja päätoimittaja.
Hellgrenin vanhemmat olivat ratsutilallinen Juho Heikkilä ja Maria Kristiina Heikintytär. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1859. Hellgren valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1867 ja hän suoritti opettajakandidaattitutkinnon 1869. Hellgren oli opiskeluaikanaan vuoden ajan kotiopettajana J. V. Snellmanin perheessä.
Hellgren toimi Jyväskylän yläalkeiskoulun ja sittemmin Jyväskylän lyseon latinan kielen lehtorina vuodesta 1869 alkaen. Hän oli myös Jyväskylässä ilmestyneen Päijänne-lehden päätoimittajana.
Suomennoksia

Publius Vergilius Maro : Aeneis runoelman kolmas runo, teoksessa Periculum librum qvartum Aeneidos versu hexametro fennice interpretandi, publice defendet H. Hellgren. Söderström, Borgå 1869
Sakari Pehkonen

| Sakari Pehkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Lauri Sakari Pehkonen
Syntynyt: 30. huhtikuuta 1966 (ikä 58) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä / Sentteri
Pituus:  201 cm
Paino:  95 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1983–1990 1990–1992 1992–1993 1993 1993–1994 1994–1996 1996–1997 1997–1999 1999–2000 2000 2000–2001:   Helsingin NMKY  Pantterit  Brussel Atomics  Quaregnon Basket  Forssan Alku  Tapiolan Honka  Base Oostende  Torpan Pojat  Espoon Honka  Torpan Pojat  Espoon Honka
Maajoukkueet
1984–2000:   Suomi
Ottelut (pisteet):  153 (2 007)
Aiheesta muualla
FIBA
Sakari Pehkonen (s. 30. huhtikuuta 1966 Helsinki) on suomalainen pääsarjauransa lopettanut koripalloilija. Hänet valittiin vuoden koripalloilijaksi vuonna 1987 ja SM-sarjan vuoden pelaajaksi kaudella 1988. Pehkonen pelasi urallaan 44 nuorten maaottelua ja 153 aikuisten maaottelua.
Ura

Pehkonen on Espoon Palloseuran kasvatti, mutta hän debytoi SM-sarjassa Helsingin NMKY:n joukkueessa kaudella 1983–1984, jolloin hän teki 9,2 pistettä ja otti 3,4 levypalloa ottelua kohden. Hän pelasi seurassa vuoteen 1990 asti, jonka aikana hän voitti neljä Suomen-mestaruutta.
Vuosiksi 1990–1992 Pehkonen siirtyi pelaamaan Panttereihin, joissa hän voitti Suomen cupin vuonna 1991. Pisteiden valossa kausi 1991–1992 oli hänen parhaansa (23,2) ja kauden jälkeen hän siirtyikin Belgiaan, jossa hän pelasi joulukuuhun 1993 asti. Kauden 1993–1994 lopun Pehkonen pelasi Suomessa Forssan Alussa.
Kaudet 1994–1996 Pehkonen edusti kotimaassa Tapiolan Honkaa mutta siirtyi jälleen kaudeksi 1996–1997 Belgiaan. Yhden kauden jälkeen hän palasi kotimaahan ja edusti vielä neljän pelikauden ajan SM-sarjassa Torpan Poikia sekä Espoon Honkaa. Pehkonen päätti pääsarjauransa kaudella 2000–2001, jolloin Honka voitti SM-kultaa.
Elokuussa 2017 Pehkonen nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen.
Saavutukset

SM-kultaa 1984, 1985, 1987, 1989, 1998 ja 2001
SM-hopeaa 1988, 1992 ja 2000
SM-pronssia 1986, 1990, 1996 ja 2000
Suomen cup-mestaruus 1991
Aiheesta muualla

Korisliigan pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kari-Pekka Klinga | Vuoden koripalloilija 1987 | Seuraaja: Larry Pounds |
| Edeltäjä: Mikael Salmi | SM-sarjan vuoden pelaaja 1987–1988 | Seuraaja: Pekka Markkanen |
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1995
4 Kuisma |
5 Möttölä |
6 Markkanen |
7 Pehkonen |
8 Tuomala |
9 Larkio |
10 Marttinen |
11 Tahvanainen |
12 Luhtanen |
13 Lehtonen |
14 Klinga |
15 Niiranen |
Valmentaja Dettmann
Ruuttanajärvi (Hämeenlinna, Evo)

| Ruuttanajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  61°15′18″N, 25°05′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  suo-oja Hokajärveen 
Järvinumero:  35.787.1.031
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  143,8 m  
Rantaviiva:  0,413 km  
Pinta-ala:  0,551 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRuuttanajärvi 
Ruuttanajärvi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva järvi. Järvi kuuluu Evon retkeilyalueeseen .
Maantietoa

Järven pinta-ala on 0,6 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 143,8 metriä mpy.
Romano Missio

Romano Mission logo
Romano Missio Ry (aik. Mustalaislähetys) on romanien etuja ajava suomalainen yhdistys. Yhdistyksen kotipaikka on Helsinki. Sen tarkoituksena on toimia kristillisin periaattein sosiaalialan, koulutusalan ja lastensuojelun palvelujärjestönä. Yhdistys tekee yhteistyötä eniten evankelis-luterilaisen kirkon, valtion ja kuntien kanssa.  Lisäksi se tekee yhteistyötä muiden romanijärjestöjen kanssa. Yhdistys julkaisee myös romanien elämästä kertovaa Romano Boodos -lehteä. Yhdistyksen toiminnanjohtajana on 1.11.2023 alkaen Mertsi Ärling.
Toiminta > Lastensuojelutyö

Romano Missio ylläpitää Päiväkummun lastenkotia, joka on Hämeenkoskella sijaitseva 14-paikkainen lastensuojelun yksikkö. Se tarjoaa sijais- ja jälkihuoltoa huostaanotetuille ja sijoitetuille lapsille sekä nuorille. Lastensuojelutyön tavoitteena on antaa lapselle ja nuorelle sellainen arvomaailma ja tuki heidän kasvulleen, jonka avulla he voivat selviytyä romanina suomalaisessa yhteiskunnassa.
Toiminta > Sosiaali- ja diakoniatyö

Sosiaali- ja diakoniatyö on pääosin puhelimitse tehtävää ohjausta ja neuvontaa sekä tilanteiden selvittämistä asiantuntijoiden ja viranomaisten kanssa. Sosiaaliohjaajat työskentelevät sekä romaniväestön että viranomaisten kanssa. Sosiaalipalveluohjaajat avustavat romanien asuntoasioissa. Erityisesti romanikulttuuriin liittyviä puolia tuodaan esille kirjallisissa ja suullisissa lausunnoissa liittyen asunnon tarpeeseen.
Toiminta > Hengellinen työ

Romano Mission toiminta rakentuu kristilliselle arvopohjalle. Toimintaan kuuluu osallistumista kirkon ja kristillisten yhteisöjen hengellisiin tilaisuuksiin ja tapahtumiin.
Historia

Järjestö on toiminut vuodesta 1906 asti, jolloin Oskari Jalkio perusti järjestön. Alun perin Oskari Jalkion tarkoituksena oli mennä tekemään lähetystyötä Itä-Aasiaan, mutta kun paleltumaisillaan oleva romanipoika oli tullut kysymään Jalkiolta takkia, hän huomasi että Suomessakin on tarpeeksi autettavaa ja perusti Romano Mission, silloisen Mustalaislähetyksen.
Aiheesta muualla

Romano Mission kotisivut