stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Russell Kirk
Ajattelu > Periaatteet

Kirk kehitti kuusi konservatismin ”kaanonia”, joita Russello (2004) kuvaili seuraavasti:
1. Usko transsendenttiseen järjestykseen, jonka Kirk kuvaili traditioon, jumalalliseen ilmoitukseen tai luonnonoikeuteen perustuvaksi;
2. Kiintymys ihmisen olemassaolon "moninaisuuteen ja mysteeriin";
3. Vakaumus siitä, että yhteiskunta vaatii järjestyksen ja luokat, jotka korostavat "luonnollisia" eroja;
4. Usko, että omaisuus ja vapaus liittyvät läheisesti toisiinsa;
5. Usko tapoihin, käytäntöihin ja määräyksiin, sekä
6. Tunnustetaan se, että uudistus on oltava sidoksissa olemassa oleviin perinteisiin ja tapoihin, mikä edellyttää harkitsevaisuuden kunnioittamista poliittisena arvona.
Kirkin mukaan kristinusko ja läntinen sivilisaatio ovat "käsittämättömän erillään toisistaan", ja että "kaikki kulttuuri syntyy uskonnosta. Uskonnon murentuessa rapautuu myös kulttuuri, vaikka se usein näyttäisi kukoistavan tilassa, joka jäi kulttuuria ruokkineelta ja epäuskoon vajonneelta uskonnolta."
Ajattelu > Kirk ja libertarismi

Kirk perusti burkelaisen konservatisminsa traditioon, poliittiseen filosofiaan, kaunokirjallisuuteen (belles lettres) ja hänen myöhempien vuosiensa vahvaan uskonnollisuuteen, ei libertarismiin, eikä vapaan markkinatalouden perusteisiin. The Conservative Mind jättää taloustieteen lähes huomiotta.
T. S. Eliotin ilmaisua lainaten Kirk kutsui poleemisesti libertaristeja "sirkuttaviksi lahkolaisiksi". Hän katsoi konservatiivien ja libertaarien vastustavat kyllä "kollektivismia", "totaalista valtiota" ja "byrokratiaa", mutta muuten niillä ei ollut "mitään" yhteistä. Hän kutsui libertaristista liikettä "ideologiseksi klikiksi, joka ikuisesti jakautuu yhä pienemmiksi ja oudommiksi lahkoiksi harvoin kuitenkaan liittoutuen." Hän mukaan jakolinja menee niiden välillä, jotka uskovat "jonkinlaiseen transsendenttiin moraaliseen järjestykseen" ja "utilitaristeihin, jotka eivät hyväksy mitään transsendenttisiä seuraamuksia käyttäytymisestä." Hän sisällytti libertaristit jälkimmäiseen ryhmään. Kirk siis kyseenalaisti libertaristien ja traditionalististen konservatiivien välisen "fusionismin", joka leimasi huomattavasti toisen maailmansodan jälkeistä konservatismia Yhdysvalloissa.
Kirkin näkemys "klassisista liberaaleista" on kuitenkin myönteinen. Hän on heidän kanssaan samaa mieltä "hallitusta vapaudesta", joka saa "tavalliset konservatiivit yhteistoimintaan demokraattisen despotismin ja taloudellisen kollektivismin uhkaa vastaan".
Tibor R. Machan puolusti libertarismia vastatessaan Kirkin alkuperäiseen Heritage-luentoon. Machan väitti, että yksilön itsemääräämisoikeus on ehkä kaikkein säilyttämisenarvoisinta Amerikan poliittisessa perinnössä, ja että kun konservatiivit itse puhuvat jonkin perinteen säilyttämisestä, he eivät voi samanaikaisesti vaatia epäkunnioittavaa epäluuloa yksittäistä ihmismieltä ja rationalismia itseään kohtaan.
Myös Future of Freedom Foundationia edustava Jacob G. Hornberger vastasi Kirkille.
Ajattelu > Kirk ja neokonservatismi

Myöhemmällä iällään Kirkin silmät avautuivat myös amerikkalaisten neokonservatiivien suhteen. Kuten Chroniclesin toimittaja Scott Richert kuvaa tätä:
[Yksi lause] auttoi määrittelemään neokonservatiivien ja paleokonservatiivien välistä taistelua. Kirk julisti, "Usein on näyttänyt siltä, että jotkut merkittävät neokonservatiivit ovat erehtyneet pitämään Tel Avivia Yhdysvaltojen pääkaupunkina." Muutama vuosi myöhemmin toisessa Heritage-säätiön puheessaan Kirk lauseen sanatarkasti. Vastustamansa Persianlahden sodan jälkeen hän ymmärsi selvästi, että näihin sanoihin sisältyi vielä suurempi merkitystä.
Hän sanoi myös, että neokonservatiivit ovat "usein älykkäitä, mutta eivät koskaan viisaita".
Committee for the Free Worldin johtaja Midge Decter piti Kirkin huomautusta "hirvittävänä loukkauksena ja Kirkin antisemitisminä, jolla kyseenalaistetaan neokonservatiivien lojaalius." Hän sanoi The New Republic -lehdelle: "Kyse on kristillisen sivilisaation käsitteestä. On joko oltava osa sitä tai ei voi olla sopiva suojelemaan yhtään mitään. Se on kulunut ilmaus ja hyvin typerä."
Samuel T. Francis piti Kirkin Tel Aviv-huomautusta "piikkinä neokonservatiivien orjallisen Israel-myönteisille sympatioille." Hän kuvaili Decterin vastausta valheelliseksi, "harkitsemattomaksi" ja "vihamieliseksi". Lisäksi hän väitti, että tällainen irtisanoutuminen" hyödyttää aina vasemmistoa, joka sitten voi toistaa syytöksiä ja väittää konservatiivien hyväksyvän ne."
Ajattelu > Kirk ja Persianlahden sota

Russell Kirk oli elämänsä loppupuolella erittäin kriittinen republikaanien militarismia kohtaan. Kirkin mukaan presidentti Bush oli aloittanut "radikaalin väliintulon Persianlahden alueella".
Otteita Russell Kirkin luennoista Heritage-säätiössä (1992):
Presidentit Woodrow Wilson, Franklin Roosevelt ja Lyndon Johnson olivat innokkaita Amerikan maailmanvallan kannattajia. Nyt George Bush näyttää jäljittelevän näitä kuuluisia demokraatteja. Aikoinaan republikaanit murjottiin vaaleissa, koska olivat asettaneet presidenttiehdokkaakseen "One World" -kandidaatti Wendell Willkien. Yleisesti ottaen republikaanit ovat koko 1900-luvun ajan suosineet varovaisuutta ja pidättyvyyttä ulkosuhteissa.
...

Ellei Bushin hallinto äkkiä muunna verotuksellista ja sotilaallista linjaansa, oletan republikaanien menettävän aikaisemman hyvän maineensa säätäväisenä puolueena ja siitä tulee tuhlaileva "voin ja aseiden" -puolue. Kauan ei yleinen mielipide, hyvinvointimme eikä arvovaltamme maailmalla tulisi kestämään tätä.

...

Yhdysvaltain presidenttejä ei kuitenkaan tule kannustaa ikuiseen sotaan ikuisen rauhan saavuttamiseksi, eikä kannata kuvitella heidän kykenevän perustamaan uutta maailmanjärjestystä toisinajattelijat eliminoimalla. Toisella vuosisadalla ennen Kristusta roomalaiset jalomielisesti vapauttivat Kreikan kaupunkivaltiot Makedonian ikeestä. Mutta ei kestänyt kauan kun roomalaiset kokivat välttämättömäksi alistaa riitelevät kreikkalaiset ylivallalle, joka oli helleeniselle vapaudelle ja kulttuurille painostavampi kuin mitä Makedonia oli koskaan ollut. Yhdysvaltojen kongressin velvollisuus on katsoa, etteivät suuret amerikkalaiskeisarit toimi samoin.
Muu kirjallinen tuotanto

Kirkin muita tärkeitä kirjoja ovat Eliot and his Age: T. S. Eliot's Moral Imagination in the Twentieth Century (1972), The Roots of American Order (1974) ja omaelämänkerrallinen Sword of the Imagination: Memoirs of a Half Century of Literary Conflict (1995). Sankarinsa Edmund Burken tavoin Kirk tuli tunnetuksi älyllisten ja poleemisten kirjoitustensa proosallisesta tyylistä.
Fiktiivinen kirjallisuus

Tieteellisten saavutusten lisäksi Kirk oli lahjakas suullisessa tarinankerronnassa ja erityisesti mestarillisten kummitustarinoiden kirjoittajana, edusten Sheridan Le Fanun, M. R. Jamesin, Oliver Onionsin ja H. Russell Wakefieldin klassista perinnettä. Hän kirjoitti myös muita ihailtuja ja paljon keräiltyjä teoksia, jotka vaihtelevasti luokitellaan kauhuksi, fantasiaksi, sci-fiksi ja poliittiseksi satiiriksi. Näillä hän sai kehuja luovilta ja arvostetuilta kirjailijatovereiltaan, kuten T. S. Eliotilta, Robert Aickmanilta, Madeleine L'Engleltä ja Ray Bradburyltä.
Vaikka määriltään vaatimaton, kattaen kolme romaania ja 22 novellia, Kirkin fiktiotuotanto kirjoitettiin keskellä tuotteliaan tietokirjailijan, toimittajan ja puhujan kiireistä uraa. Spekulatiivista fiktiota kirjoittaneiden G. K. Chestertonin, C. S. Lewisin ja J. R. R. Tolkienin (jotka myös kirjoittivat "päivätyönään" vain tietokirjoja) tavoin Kirkin fiktioon liittyy konservatiivisia pohjavirtoja—sosiaalisia, kulttuurisia, uskonnollisia ja poliittisia.
Monien novelliensa tavoin hän kirjoitti ensimmäinen romaaninsa Old House of Fear (1961, 1965) itsetietoisen goottilaisella tyylillä. Tarina juoni liittyy amerikkalaiseen, jonka työnantaja on määrännyt synkkään paikkaan Skotlannin maaseudulle – samaan maahan, jossa Kirk oli suorittanut jatkotutkintonsa. Tämä oli Kirkin kaikkein kaupallisesti menestynein ja arvostetuin fiktiivinen teos, joka huomattavasti auttoi häntä taloudellisesti seuraavina vuosina.
Myöhempiä romaaneja olivat musta komedia A Creature of the Twilight (1966), joka satirisoi siirtomaakauden jälkeisen Afrikan politiikkaa; Skotlantiin sijoittuva Lord of the Hollow Dark (1979, 1989), jossa etsitään kummittelevassa talossa asuvaa suurta pahaa. Elinaikanaan Kirk valvoi myös kolmen kokoelmansa julkaisua, jotka yhdessä kattoivat kaikki hänen novellinsa. (Kolme muuta vastaavaa kokoelmaa on julkaistu postuumisti, mutta ne ovat vain uusintapainoksia aikaisemmista teoksista).
Tietyt hahmot toistuva hänen romaaneissaan ja tarinoissaan, rikastuttaen hänen fiktiivisen kaanoninsa  muutenkin huomattavaa yhtenäisyyttä ja resonanssia. Vaikka Kirkin fiktio ja tietokirjat ovat teemojensa ja proosatyylinsä kautta toisiaan täydentäviä, monet lukijat eivät ole tienneet hänen muista teoksistaan.
Aloittaen fiktion kirjoittamisen melko varhain uransa alkuvaiheessa, Kirk näyttää lopettaneen fiktion kirjoittamisen 1980-luvun alkupuolen jälkeen samalla jatkaen tietokirjojen kirjoittamista sekä tutkimustyötä aina viimeiseen elinvuoteensa asti.
Siinain levottomuudet

Siinain levottomuudet ovat väkivaltaisten yhteenottojen sarja Egyptin hallinnon ja islamistikapinallisten välillä Siinain niemimaalla. Väkivaltaisuudet alkoivat vuonna 2011 kun Egyptin presidentti Hosni Mubarak syrjäytettiin, ja ne ovat kiihtyneet vuoden 2013 armeijan vallankaappauksen jälkeen. Kapinalliset ovat iskeneet myös Israelia vastaan.
Historia

Egyptin vallankumous vuonna 2011 heikensi keskushallinnon valtaa Siinailla, ja muun muassa poliisit poistuvat alueen maakunnista. Vallankumousta seuranneissa levottomuuksissa menehtyi kymmeniä ihmistä Siinailla.
Keskushallinnolla oli vaikeuksia saada Siinai takaisin hallintaansa. Entuudestaan hallinnon kanssa kiistelleet beduiinit jatkoivat uuden hallinnon vastustamista, ja ottivat turistien sieppaamiset tavaksi saada vaatimuksiaan läpi.
Vuonna 2011 Siinailla perustettiin islamistiryhmä Ansar Beit al-Maqdis. Ryhmä herätti huomiota vuonna 2012 kun se hyökkäsi useita kertoja Israelia vastaan. Ansar Beit al-Maqdis räjäytti heinäkuussa Israeliin vievän kaasuputken ja ampui raketteja Eilatiin. Syyskuussa ryhmä teki iskun Israelin raja-asemalle.
Vuoden 2013 armeijan vallankaappauksessa syrjäytettiin presidentti Mohammed Mursi ja muslimiveljeskunta, minkä jälkeen Ansar Beit al-Maqdis on kohdistanut iskuja keskushallintoa vastaan. Syyskuussa 2013 ryhmä yritti murhata maan sisäministerin autopommilla Kairossa. Vuonna 2014 ryhmän iskut kiihtyivät ja se hyökkäsi myös armeijaa vastaan. Lokakuussa 2014 ryhmä sanoi liittyvänsä Isiksen puolelle.
Tammikuussa 2015 27 ihmistä kuoli, kun kapinalliset iskivät turistibussiin Siinailla. Marraskuussa 2015 kuoli 224 ihmistä kun Isis piilotti pommin Kolavian matkustajalentokoneeseen, joka räjähti pian nousun jälkeen Siinailla.
Sakarijärvi

| Sakarijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Petäjävesi, Uurainen
Koordinaatit:  62°24′48″N, 25°13′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pengerjoen valuma-alue (14.54)
Laskujoki:  Hallajoki Metsojokeen 
Järvinumero:  14.548.1.018
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  187,2 m  
Pituus:  1,9 km  
Leveys:  930 m  
Rantaviiva:  5,749 km  
Pinta-ala:  1,12917 km²   
Tilavuus:  0,0024669 km³ 
Keskisyvyys:  2,18 m  
Suurin syvyys:  4,2 m  
Saaria:  4 
 fiSakarijärvi 
Sakarijärvi  on Keski-Suomessa Petäjävedellä ja Uuraisissa Heikkilänperän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,9 kilometriä pitkä, 930 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 113 hehtaaria eli 1,1 neliökilometriä. Järvellä on kartan mukaan 4 saarta. Järven tilavuudeksi on saatu 2,47 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00247 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,2 metriä ja suurin syvyys on 4,2 metriä. Sen rantaviivan pituus on 5,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Pengerjoen valuma-alueella (14.54), jonka Ohrajoen valuma-alueeseen (14.548) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 187,2 metriä mpy.
Sex and Repression in Savage Society

Sex and Repression in Savage Society on antropologi Bronislaw Malinowskin (1884–1942) vuonna 1927 julkaisema teos. Malinowski perustaa kirjassaan esittämänsä väitteet tekemiinsä kenttätyöhavaintoihin Trobriand-saarilla vuosina 1914–1918. Teos on ennen kaikkea kritiikki psykoanalyysia kohtaan, mutta myös yritys tuoda antropologiaa sekä psykoanalyyttista teoriaa lähemmäksi toisiaan. Malinowski kritisoi Sigmund Freudin psykoanalyyttista teoriaa ja sen näkemystä ihmisen psykoanalyyttisestä kehityksestä. Kritiikin kohteena on erityisesti Freudin uskomus oidipuskompleksista yleismaailmallisena ilmiönä. Malinowskin mielestä oidipuskompleksi on kulttuurin haitallinen sivutuote ja huono sopeuma, kun taas psykoanalyytikoille se näyttäytyy lapsen seksuaali- ja sukupuoli-identiteetin perustana.
Oidipuskompleksi on psykoanalyyttisen teorian mukaan lapsen kehitysvaihe, jossa lapsi tuntee vetoa toista sukupuolta olevaan vanhempaansa. Malinowski ei kiistä oidipuskompleksin olemassaoloa länsimaisissa yhteiskunnissa, joita määrittää patrilineaalinen eli isänpuoleinen sukujohto. Malinowskin mukaan on kuitenkin väärin olettaa, että oidipuskompleksi ja lapsen psykoseksuaalinen kehitys ilmenisivät samalla tavalla myös matrilineaalisessa yhteiskunnassa erityisesti siitä syystä, että perheet ovat erilaisia eri kulttuureissa. Perheiden erot ovat esillä muun muassa polveutumisessa, asumisjärjestelyissä sekä vallan jakautumisessa. Malinowski perustaa kirjansa ajatukselle siitä, että konfliktit, intohimon ja kiintymyksen kohteet vaihtelevat perheen rakenteen mukaan.
Freudin seksuaaliteoriassa uskotaan, että lapsen suhde äitiin on alusta alkaen seksuaalinen, ja että pakkomielle jatkuu läpi elämän, minkä vuoksi houkutukset on tukahdutettava. Malinowski puolestaan esittää, että poikalapsen kiintymys äitiin ei ole ennen kaikkea seksuaalinen, ja että lapsella ei ole sisäistä taipumusta insestiin. Hän kuitenkin on havainnut, että aikuisuuden kokemukset herättävät muistoja äitisuhteesta ja synnyttävät kiellettyjä tunteita äitiä kohtaan. Malinowskin mukaan insestikielto on harmonisen perhe-elämän edellytys, sillä insesti vaarantaa perheen tärkeimmän tehtävän eli jatkaa kulttuuria kasvattamalla jälkeläisiä. Insestikiellon funktiona on sekä yhteiskunnan että perheen koheesio.
Perheet matrilineaalisessa ja patrilineaalisessa kulttuureissa

Malinowski vertailee länsimaista isänpuoleista sekä melanesialaista äidinpuoleista periytymistä sekä lasten kasvatusta. Malinowskin mielestä lasten kasvatus etenee Trobriand-saarilla lapsen asettamilla ehdoilla, ja esimerkiksi imettäminen lopetetaan vasta, kun lapsi on siihen valmis. Hän esittää, että länsimaissa lapsen vieroittaminen äidistä tapahtuu aina liian aikaisin, mikä aiheuttaa kriisin lapsen kehityksessä.
Trobriand-saarilla isän rooli on puhtaasti sosiaalinen, koska isän ei uskota olevan biologista sukua lapsille. Melanesialaisen isän tehtävänä on hoitaa lapsia ja olla heidän ystävänään. Enolla on länsimaisen isän rooli, sillä hän elättää siskonsa perhettä sekä toimii lasten ensisijaisena auktoriteettina. Malinowskin mukaan kurituksen ja moraalikasvatuksen puute vähentää äidin miellyttämisen tarvetta lapsen osalta. Malinowski päättelee, että Melanesiassa äitiä kohtaan ei synny oidipuskompleksin kaltaisia tukahdutetuja tunteita, koska lapsella on aikaa irtaantua äidistä. Hän myös toteaa, että oidipuskompleksiin kuuluva viha ja kateus samaa sukupuolta olevaa vanhempaa kohtaan ei matrilineaalisessa yhteiskunnassa kohdistu isään vaan enoon, koska hänellä on valta perheessä. Lisäksi pojan repressoituneen halun kohteena on Melanesiassa sisko eikä äiti. Malinowskin tekemät haastattelut paljastivat, että on melanesialaisille miehille on tyypillistä nähdä unia siskostaan, mutta unista ei puhuta avoimesti, koska insestikielto on kaikista jyrkin siskon ja veljen välillä.
Perhemuoto vaikuttaa siihen, keitä lasketaan tabun ja eksogamian piiriin eli ketkä ovat sallittuja ja kiellettyjä kumppaneita yksilölle. Malinowski esittää, että eksogamiasääntö on selvempi matrilineaalisessa yhteiskunnassa, joka sulkee pois kaikki äidin puoleiset sukulaiset ja ennen kaikkea äidin itse.
Kritiikki kulttuurin synnystä

Malinowski kritisoi myös psykoanalyyttisen teorian näkemystä kulttuurin synnystä. Freudin mukaan kulttuurin alku perustuu oidipuskompleksin kaltaiseen tilaan, jossa isää sekä vihataan että kunnioitetaan. Pojat vihasivat isäänsä, joka oli heidän seksuaalisten vaatimustensa ja vallanhalunsa tiellä. Lopulta laumasta erotetut pojat murhasivat isänsä ja söivät hänet toteemijuhlassa. Teon jälkeen pojat kuitenkin kokivat syyllisyyttä ja hyvittääkseen tekonsa he julistivat, että isän eli toteemin murhaaminen on kiellettyä. He myös luopuivat oikeudestaan vapaisiin naisiin yhteisössään. Freud kirjoittaa, että murha oli sosiaalisen organisaation, moraalisten rajoitteiden sekä uskonnon alkutapahtuma.
Malinowski huomauttaa, että Freud selittää kulttuurin syntyä prosessilla, joka edellyttää kulttuurin aikaisempaa olemassaoloa. Kehittynyt omatunto ei voi syntyä hetkessä. Ei ole myöskään mahdollista, että esikulttuurisen ajan ihmisapinat voisivat yhden teon jälkeen luoda moraalisia arvoja, uskonnollisia seremonioita sekä rakentaa sosiaalisia suhteita. Malinowskin mukaan kulttuuriin siirtyminen on ollut hidas prosessi, joka on tapahtunut puheen, perinteen, materiaalisten keksintöjen ja käsitteellisen ajattelukyvyn kehittyessä kumulatiivisesti.
Selännekadun silta

Selännekadun silta kuvattuna sen eteläpuolelta.
Selännekadun silta on valtatie 5:n ylittävä kevyen liikenteen silta Mikkelin Urpolassa. Se on punainen. Silta otettiin käyttöön heinäkuussa 2015. Se rakennettiin purkutuomion saaneen ja romahtaneen sillan tilalle vuonna 2015. Onnettomuustutkintakeskus tutkii edellisen sillan romahtamisen syitä.
Selyf ap Cynan

Selyf ap Cynan tai Selyf Sarffgadau, kymriksi Sarffgadau tarkoittaa taistelukäärmettä, (s. 571 Powys, Wales – k. 616) oli Powysin kuningas ja kuningas Cynan Garwynin poika. Ulsterin aikakirjoissa häntä kutsutaan Ulsterin annaaleissa brittien kuninkaaksi, luultavasti siksi että hän komensi useampaa yhtynyttä kelttikuningaskuntaa taistelussa Northumbriaa vastaan. Hän kaatui Ulsterin annaalien ja Walesin annaalien mukaan vuonna 616 Chesterin taistelussa.
Sepelpöllönen

| Sepelpöllönen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Pöllöset Otus
Laji::  bakkamoena
Kaksiosainen nimi
 Otus bakkamoena  Pennant, 1769 
Katso myös
   Sepelpöllönen Wikispeciesissä   Sepelpöllönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sepelpöllönen (Otus bakkamoena) on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan hyvin laajalla alueella Etelä-Aasiassa Arabian niemimaan itäosasta alkaen Intian, sen pohjoisosia lukuun ottamatta, ja Sri Lankan kautta Indonesiaan. Lajiin kuului aiemmin nykyisin omaksi lajikseen erotettu Otus lettia. Sen lajinimi on johdettu sanasta ”bakamuna”, sinhalan kielellä tornipöllö (Tyto alba) ja kalahuuhkaja (Ketupa zeylonensis).
Lintu on yleinen paikkalintu metsäisillä alueilla. Se pesii puunkolossa ja munii pesään 3–5 munaa.
Pöllö on pieni (23–25 cm), joskin pöllösistä suurimpia. Kuten muillakin pöllösillä, sillä on pienet korvatupsut. Sen yläosa on harmaa tai ruskea, ja siinä on heikkoa nahanruskeaa pilkutusta. Alapuoli on nahanruskea, ja siinä on ohuita tummempia juovia.
Naamakiehkura on vaalea tai nahanruskea, silmät ovat oranssit tai ruskeat. Kaulassa on nahanruskea raita. Sukupuolet ovat samanlaisia. Se lentää syvään aaltomaisesti.
Laji on yölintu. Luontaisen suojavärinsä ansiota sitä on vaikea havaita päiväsaikana, mutta usein sen paikallistaa siitä, että pikkulinnut kiusaavat sitä kun se on puunoksalla. Se syö lähinnä hyönteisiä. Ääni on vaimea yksisävelinen (”vak”).
Laji muistuttaa hyvin paljon sitä suurempaa vaeltavaa pöllöä Otus lettiaa ja idänkyläpöllöstä Otus sunia. Ne erottaa äänestä ja silmienväristä.
Se painaa 126 g.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat ja kosteat alavat ja vuoristometsät, viljellyt alueet, puutarhat ja kaupunkialueet.
Alalajit

Sillä on 15 alalajia:
Otus bakkamoena bakkamoena Pennant, 1769
Otus bakkamoena condorensis Kloss, 1930
Otus bakkamoena deserticolor Ticehurst, 1922
Otus bakkamoena erythrocampe (Swinhoe, 1874)
Otus bakkamoena gangeticus Ticehurst, 1922
Otus bakkamoena glabripes (Swinhoe, 1870)
Otus bakkamoena kangeanus Mayr, 1938
Otus bakkamoena lempiji (Horsfield, 1821)
Otus bakkamoena lettia (Hodgson, 1836)
Otus bakkamoena marathae Ticehurst, 1922
Otus bakkamoena plumipes (Hume, 1870)
Otus bakkamoena pryeri (Gurney, 1889)
Otus bakkamoena semitorques Temminck & Schlegel, 1844
Otus bakkamoena umbratilis (Swinhoe, 1870)
Otus bakkamoena ussuriensis (Buturlin, 1910)
Käännös suomeksi
Siniparatiisilintu

| Siniparatiisilintu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Paratiisilinnut Paradisaeidae
Suku::  Paratiisilinnut Paradisaea
Laji::  rudolphi
Kaksiosainen nimi
 Paradisaea rudolphi  (Finsch, 1885) 
Katso myös
   Siniparatiisilintu Wikispeciesissä   Siniparatiisilintu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siniparatiisilintu (Paradisaea rudolphi) on n. 30 cm pitkä, pääosin musta paratiisilintu, jolla on sinertävänvalkoinen nokka, tummanruskeat silmät, harmaat jalat ja kirkkaansiniset siivet.
Siniparatiisilintuja esiintyy Papua-Uudessa-Guineassa.
Siinain pommi-iskut 2004

Hilton -hotelli Tabassa.
Siinailla Egyptissä tehtiin 7. lokakuuta 2004 kolme autopommi-iskua, joissa menehtyi yhteensä 34 ihmistä ja noin 170 loukkaantui. Ensimmäinen iskuista tapahtui Tabassa ja kaksi myöhempää Ras al-Shitanissa. Ensimmäisen iskun kohteena oli Taban Hilton -hotelli, jonka koko julkisivu romahti tuon autopommin aiheuttaman räjähdyksen voimasta. Tässä iskussa 31 ihmistä menetti henkensä. Näiden kahden Ras al-Shitanissa tapahtuneen pommi-iskun kohteina olivat ravintola ja leirintäalue. Tässä ensimmäisessä iskussa menehtyi kolme ihmistä. Toisessa ei tullut ihmisuhreja.
Iskun uhrien kansallisuudet

| Kansallisuus | Lukumäärä |
| --- | --- |
 Egypti: 18
 Israel: 12
 Italia: 2
 Venäjä: 1
 Yhdysvallat: 1
Yhteensä:: 34
Selena (albumi)

| Selena Selena |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1989
 Julkaistu: 17. lokakuuta 1989
 Formaatti: CD, LP, MC
 Tuottaja(t): A.B. Quintanilla III
 Tyylilaji: Tejano
 Kesto: 28.59
 Levy-yhtiö: EMI Latin
Selenan muut julkaisut
|   | Selena 1989 | Ven Conmigo 1990 |
Singlet albumilta Selena
 ”Contigo Quiero Estar” Julkaistu: 27. toukokuuta 1989  ”Mentiras” Julkaistu: 4. heinäkuuta 1989  ”Sukiyaki” Julkaistu: 13. syyskuuta 1989
Selena on Selenan ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1989 levymerkillä EMI.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Tu Eres | A.B. Quintanilla III, Pete Astudillo | 3.03 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Sukiyaki | Rokusuke Ei, Hachidai Nakamura, Abraham Quintanilla, Jr., Astudillo | 3.11 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Contigo Quiero Estar | Alejandro Montealegre | 3.12 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Besitos | Quintanilla III | 2.59 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Amame, Quiéreme | Quintanilla III | 3.41 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Tengo Ganas De Llorar | Quintanilla III, Ricky Vela | 3.31 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | My Love | Selena | 3.15 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Quiero Ser | Quintanilla III, Astudillo | 2.33 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Mentiras | Quintanilla III, Astudillo | 2.53 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | No Te Vayas | Reinaldo Ornelas | 2.22 |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Allmusic: