stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hydrolyysi
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Etälukio, kemia: Hydrolyysi (Arkistoitu – Internet Archive)
Orgaanisen kemian reaktiotyyppejä
additioreaktio
eliminaatioreaktio
substituutioreaktio
kondensaatioreaktio
hydrolyysi
hapettuminen
pelkistyminen
protolyysi
neutraloituminen
Isernian maakunta

Isernian maakunta (ital. Provincia di Isernia) on maakunta Molisen alueella Italiassa.
Isernian maakunnan pinta-ala on 1 535 km2, ja sen väkiluku on noin 86 000 (2015). Maakuntaan kuuluu 52 kuntaa ja sen pääkaupunki on Isernia.
Historia

Vanhimmat merkit ihmisasutuksesta Euroopan alueella ovat Isernian maakunnassa. Jäljellä on jäänteitä monista kulttuureista: esihistoriallisia asuinpaikkoja, samniittien linnoituksia, roomalaisajan kaupunkeja, keskiaikaisia linnoja ja barokkikirkkoja.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Isernian maakunta
Acquaviva d’Isernia | Agnone | Bagnoli del Trigno | Belmonte del Sannio | Cantalupo nel Sannio | Capracotta | Carovilli | Carpinone | Castel San Vincenzo | Castel del Giudice | Castelpetroso | Castelpizzuto | Castelverrino | Cerro al Volturno | Chiauci | Civitanova del Sannio | Colli a Volturno | Conca Casale | Filignano | Forlì del Sannio | Fornelli | Frosolone | Isernia | Longano | Macchia d’Isernia | Macchiagodena | Miranda | Montaquila | Montenero Val Cocchiara | Monteroduni | Pesche | Pescolanciano | Pescopennataro | Pettoranello del Molise | Pietrabbondante | Pizzone | Poggio Sannita | Pozzilli | Rionero Sannitico | Roccamandolfi | Roccasicura | Rocchetta a Volturno | San Pietro Avellana | Sant’Agapito | Sant’Angelo del Pesco | Sant’Elena Sannita | Santa Maria del Molise | Scapoli | Sessano del Molise | Sesto Campano | Vastogirardi | Venafro
Intercontinental Cup

Intercontinental Cup voi tarkoittaa:
Jalkapallon Intercontinental Cup
Koripallon Intercontinental Cup
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Intercontinental Cup”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hydrology

| Hydrology Recoil |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 25. tammikuuta 1988
 Tuottaja(t): Alan Wilder
 Tyylilaji: electronica
 Kesto: 37.18
 Levy-yhtiö: Mute Records – STUMM 51
Recoilin muut julkaisut
| 1+2 1986 | Hydrology 1988 | Bloodline 1992 |
Hydrology on brittiläisen Recoilin toinen EP-levy, joka julkaistiin 25. tammikuuta 1988. Albumi oli myös Alan Wilderin toinen julkaisemansa albumi Recoil-nimeä käyttäen.
Wilder ei voinut promotoida uutta albumiaan hänen yhtyeensä Depeche Moden Music of the Masses Tour -kiertueen takia. Hän onkin kuvaillut sooloprojektiaan ”vastalääkkeenä Depeche Modeen joillain tavoin; keinona lievittää turhautumista, joka ilmestyi työstäessä aina popmusiikkia.”
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Grain | 7.44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Stone | 14.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | The Sermon | 15.03 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 37.18 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Alan Wilder – tuotanto, instrumentit
T + CP Associates – valokuvaus, design
Pahanhautoja

| Pahanhautoja |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Hanna Bergholm
Käsikirjoittaja:  Ilja Rautsi
Tuottaja:   Mika Ritalahti  Niko Ritalahti  Nima Yousefi 
Kuvaaja:  Jarkko T. Laine
Leikkaaja:  Linda Jildmalm
Lavastaja:  Päivi Kettunen
Pääosat:   Siiri Solalinna  Sophia Heikkilä  Jani Volanen  Reino Nordin 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Silva Mysterium
Levittäjä:  Nordisk Film ADS Service
Ensi-ilta:   2022-03-044. maaliskuuta 2022  
Kesto:  89 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  3 956 000 euroa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pahanhautoja on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut suomalainen psykologinen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Hanna Bergholm. Se on Bergholmin ensimmäinen kokopitkä elokuva ja kaikkien aikojen kallein suomalaisen naisen ohjaama elokuva 3,9 miljoonan euron budjetillaan. Pääosia esittävät Siiri Solalinna, Sophia Heikkilä, Jani Volanen ja Reino Nordin. Elokuvan on käsikirjoittanut Ilja Rautsi ja tuottanut Mika Ritalahti.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Siiri Solalinna  | … |  Tinja   |
|  Sophia Heikkilä  | … |  Äiti   |
|  Jani Volanen  | … |  Isä   |
|  Reino Nordin  | … |  Tero   |
|  Oiva Ollila  | … |  Matias   |
|  Ida Määttänen  | … |  Reetta   |
|  Saija Lentonen  | … |  Valmentaja   |
Juoni

Nuori Tinja-tyttö (Siiri Solalinna) yrittää toteuttaa vaativan äitinsä (Sophia Heikkilä) unelman menestymällä telinevoimistelussa. Tinjan äiti esittelee koko maailmalle lahjakasta tytärtään ja idyllisen onnellista perhe-elämäänsä suositussa videoblogissaan. Eräänä yönä Tinja löytää oudon linnunmunan. Hän kätkee munan huoneeseensa ja hautoo sitä salassa peittonsa alla, kunnes munasta kuoriutuu jotain, joka järkyttää heitä kaikkia.
Kehittely

Pahanhautoja sai alkunsa Elokuvasäätiön järjestämässä tilaisuudessa, jossa käsikirjoittajia ja ohjaajia esiteltiin toisilleen viiden minuutin pikatreffeillä. Hanna Bergholmilla ja Ilja Rautsilla oli samankaltaisia ajatuksia elokuvantekemisestä. Bergholm innostui Rautsin ideasta, jossa poika hautoo munasta itselleen pahan kaksoisolennon. Bergholm halusi kuitenkin tehdä pojasta tytön. Bergholm ja Rautsi kehittivät tarinan yhdessä, mutta varsinainen käsikirjoitus on Rautsin tekemä.
Ohjaaja Hanna Bergholm aloitti castingin Tinjan rooliin vuonna 2018. Casting oli haastava, koska kyseessä oli vaikea kaksoisrooli. Roolia varten koekuvattiin 1200 tyttöä ympäri Suomen. Rooliin valittiin 12-vuotias Siiri Solalinna.
Elokuvan ulkomaiset rahoittajat pitivät tärkeänä, että elokuvan kieli olisi englanti, koska sillon elokuva myisi paremmin. Bergholm ei kuitenkaan halunnut lähteä kilpailemaan amerikkalaisten tuotantojen kanssa, vaan seurata eteläkorealaisen ohjaaja Bong Joon-hon esimerkkiä. Bergholmin mukaan: "Maailmalla kukaan ei ymmärrä suomesta sanaakaan. Se kuulostaa aivan satukieleltä. Tämä sopii todella hyvin kauhuleffaan".
Elokuva kuvattiin Latviassa.
Hirviö

Ohjaajan mukaan elokuvan hirviö edustaa kaikkea sitä, mitä tytär pelkää äidin hänessä näkevän, ja samalla sitä, mitä äiti pelkää nähdä itsessään.
Hirviötä ”esittää” osin animatronic-nukke, jonka valmisti tiiminsä kera Gustav Hoegen, joka alansa parhaana on työskennellyt muun muassa elokuvissa Jurassic World, Clash of the Titans ja Tähtien sota -saagassa. Hirviön kehittyessä nuken sijasta sitä esittää kolme eri henkilöä. Heidän erikoismaskeerauksestaan vastasi kaksinkertainen Oscar-ehdokas Conor O’Sullivan, joka on tunnettu työstään muun muassa Game of Thrones -sarjassa, Yön ritari -elokuvan Jokeri-meikin luonnissa sekä X-Men: First Class, The Hours, Pelastakaa sotamies Ryan ja Alien-elokuvissa.
Hoegen toteutti nuken Petteri Mäkisen ja Emilia Lindholmin tekemien piirrosten ja mallien mukaan.
Kaupallinen levitys

Elokuvaa edustaa maailmalla alan merkittävimpiin kuuluva myyntiyhtiö Wild Bunch International. Pahanhautojan levitysoikeudet on myyty muun muassa Yhdysvaltoihin, Ranskaan ja Isoon-Britanniaan. IFC Midnight voitti tarjouskilpailun Cannesissa ja on ostanut elokuvan Pohjois-Amerikan esitysoikeudet.
Pahanhautoja sai maailman-ensi-iltansa Sundance-festivaaleilla tammikuussa 2022. Suomessa se esitettiin ensimmäisen kerran 4.3.2022 . Suomessa Pahanhautojan oli 24.10.2022 mennessä nähnyt 13879 katsojaa.
Elokuvajuhlat

Pahanhautoja valittiin esitettäväksi Sundancen elokuvajuhlilla vuonna 2022 kahden muun suomalaiselokuvan ohella. Tätä ennen Sundanceen ei oltu koskaan aiemmin valittu suomalaista pitkää näytelmäelokuvaa.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Helsingin Sanomat Kaisu Tervonen: 
Hufvudstadsbladet Sara Ehnholm Hielm: 
Elokuva on saanut myös ulkomailla myönteistä palautetta. The New York Timesin Jeannette Catsoulis kutsuu elokuvaa kekseliääksi ja AV Clubin Richard Newby kirjoittaa Solalinnan ja Heikkilän yhteistyössä olevan kauneutta ja hienovaraisuutta. Kiitosta saavat myös lavastus ja puvustus. Eri kriitikot ovat eri mieltä elokuvan lopusta: Indiewiren Kate Erblandin mukaan se vesittää elokuvan voimaa, kun taas Associated Pressin Lindsey Bahrin mukaan lopetus on leuat loksauttava.
Elokuvasta on tehty The Creepery -niminen homopornoversio.
Palkintoja

Gérardmerin elokuvajuhlien pääpalkinto ja nuorisopalkinto tammikuussa 2022
Sitgesin elokuvajuhlien parhaat erikois-, visuaaliset tai meikkitehosteet lokakuussa 2022
Nordisk Film -palkinto: kuvaaja Jarkko T. Laine, tuottaja Mika Ritalahti, käsikirjoittaja Ilja Rautsi ja ohjaaja Hanna Bergholm.
Jussi-palkinnot 2023:
Lavastussuunnittelu: Päivi Kettunen
Maskeeraussuunnittelu: Marina Ritvall, Conor O’Sullivan
Aiheesta muualla

Pahanhautoja Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elokuvan hetki: Pahanhautoja Video elokuvan tekemisestä. 19 min. Yle Areena.
Inuktitutin tavumerkit

| Inuktitutin tavumerkit |
| --- | --- |
 Kaksikileinen stop-merkki
Tyyppi:  abugida
Kielet:  inuktitut
Kehitetty:  1870-luku
Kirjoitussuunta:  vasemmalta oikealle
ISO 15924:  Cans (440)
Inuktitutin tavumerkit (inuktitutiksi ᑎᑎᕋᐅᓯᖅ ᓄᑖᖅ, titirausiq nutaaq, IPA: [titiʁauˈsiq nuˈtaːq]) ovat kirjoitusjärjestelmä, jota käytetään Kanadassa puhuttavan inuktitutin kielen kirjoittamiseen.
Historia

Inuktitutin tavumerkit pohjautuvat cree-kielten tavumerkkeihin, jotka puolestaan pohjautuvat ojibwa-kielten tavumerkkeihin. Sekä cree- että ojibwa-kielet ovat algonkin-kielikuntaan kuuluvia intiaanikieliä, joita puhutaan Ontariossa ja Manitobassa, erityisesti Hudsoninlahden ympäristössä ja Yläjärven pohjoisrannalla. Cree- ja ojibwa-kielten kirjoitusjärjestelmän kehitti metodistikirkon lähetyssaarnaaja James Evans 1840-luvulla. Erityisesti creen kirjoitusjärjestelmä saavutti suuren suosion ja sen käyttö levisi myös kolmeen athabaskalaiseen kieleen sekä inuktitutiin.
Inuktitutin kirjoitusjärjestelmän kehitti anglikaaninen lähetyssaarnaaja Edmund Peck 1870-luvulla, kun hän alkoi kääntää Raamattua ja virsiä inuktitutiksi. Vuonna 1976 Inuittien kulttuuri-instituutti hyväksyi tavumerkit inuktitutin kielen viralliseksi kirjoitusjärjestelmäksi.
Tavumerkit

Inuktitutin tavumerkkeihin kuuluvat seuraavat merkit (taulukko kuvana, jos sinulla ei ole tarpeellisia kirjasimia):
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ᐃ | ᐄ | ᐅ | ᐆ | ᐊ | ᐋ | ᕼ |
| i | ii | u | uu | a | aa | h |
| ᐱ | ᐲ | ᐳ | ᐴ | ᐸ | ᐹ | ᑉ |
| pi | pii | pu | puu | pa | paa | p |
| ᑎ | ᑏ | ᑐ | ᑑ | ᑕ | ᑖ | ᑦ |
| ti | tii | tu | tuu | ta | taa | t |
| ᑭ | ᑮ | ᑯ | ᑰ | ᑲ | ᑳ | ᒃ |
| ki | kii | ku | kuu | ka | kaa | k |
| ᒋ | ᒌ | ᒍ | ᒎ | ᒐ | ᒑ | ᒡ |
| gi | gii | gu | guu | ga | gaa | g |
| ᒥ | ᒦ | ᒧ | ᒨ | ᒪ | ᒫ | ᒻ |
| mi | mii | mu | muu | ma | maa | m |
| ᓂ | ᓃ | ᓄ | ᓅ | ᓇ | ᓈ | ᓐ |
| ni | nii | nu | nuu | na | naa | n |
| ᓯ | ᓰ | ᓱ | ᓲ | ᓴ | ᓵ | ᔅ |
| si | sii | su | suu | sa | saa | s |
| ᓕ | ᓖ | ᓗ | ᓘ | ᓚ | ᓛ | ᓪ |
| li | lii | lu | luu | la | laa | l |
| ᔨ | ᔩ | ᔪ | ᔫ | ᔭ | ᔮ | ᔾ |
| ji | jii | ju | juu | ja | jaa | j |
| ᕕ | ᕖ | ᕗ | ᕘ | ᕙ | ᕚ | ᕝ |
| vi | vii | vu | vuu | va | vaa |  |
| ᕆ | ᕇ | ᕈ | ᕉ | ᕋ | ᕌ | ᕐ |
| ri | rii | ru | ruu | ra | raa | r |
| ᕿ | ᖀ | ᖁ | ᖂ | ᖃ | ᖄ | ᖅ |
| qi | qii | qu | quu | qa | qaa | q |
| ᖏ | ᖐ | ᖑ | ᖒ | ᖓ | ᖔ | ᖕ |
| ŋi | ŋii | ŋu | ŋuu | ŋa | ŋaa | ŋ |
| ᖠ | ᖡ | ᖢ | ᖣ | ᖤ | ᖥ | ᖦ |
| ɫi | ɫii | ɫu | ɫuu | ɫa | ɫaa | ɫ |
Fontit

Inutitutin tavumerkit sisältyvät muiden muassa seuraaviin fontteihin:
Code2000 (http://www.code2000.net/ (Arkistoitu – Internet Archive))
Pigiarniq (http://www.gov.nu.ca/english/font/ (Arkistoitu – Internet Archive)).
Imitaattori

Suomalainen imitaattori Juha Laitila imitoimassa Elvistä.
Yhdysvaltalainen Elvis-imitaattori.
Imitaattori on henkilö, joka imitoi toisen, yleensä kuuluisan henkilön ääntä ja maneereita. Suosittuja imitoitavia henkilöitä ovat yleensä poliitikot, laulajat ja julkisuuden henkilöt, joilla on omalaatuinen ja helposti tunnistettava ääni.
Imitaattoreita, jotka yhdistävät esityksiinsä myös pukeutumisen imitoitavaksi henkilöksi, kutsutaan englanninkielisellä termillä lookalike. Tästä ovat esimerkkinä monet Elvis-imitaattorit, joita on maailmanlaajuisesti noin 35 000.
Imitaattoreista jotkut tekevät huumori-imitaatioita ja toiset vakavia imitaatioita.
Imitaattori voi tarkoittaa myös esineiden, laitteiden, soittimien, eläinten ja erilaisten tapahtumien tai tapahtumasarjojen toistamista. Muun muassa Jope Ruonansuu osaa imitoida liikkuvassa junassa kulkevan ihmisen etenemistä vaunusta toiseen. Vanhan mallissa vaunuissa oli erillinen välitila, jolloin äänet voimistuivat ovia avatessa ja niiden sulkeutuessa.
Imitaattoreista teknisesti laajin valikoima on tällä hetkellä Michael Winslowilla. Hänen äänivalikoimiin kuuluu omien puheittensa mukaan 10000 erilaista imitoitavaa ääntä päästävää kohdetta. Nykyisin hän tekee muun muassa dubbausta elokuvien päälle eri ääniefektein sekä henkilöimitoinnin ja musiikin tai soittimien sekoituksella. Mel Blanc oli aikoinaan tuhannen äänen mieheksi kutsuttu ja 5000 piirretyssä elokuvassa pääasiassa työskennellyt dubbaaja.
Merkittävä tyylisuunta on Terry Fatorilla. Hänen erikoisuutenaan on laulaa vatsastapuhujana eri laulajien äänellä. America's Got Talent vuonna 2007 oli hänen läpimurtonsa Yhdysvalloissa.
Suomalaisia imitaattoreita

Mika Ala-Panula
Heikki Helakorpi
Heikki Hilander
Ari Kettukangas
Jukka Laaksonen
Juha Laitila
Erja Manto
Joonas Myllyveräjä
Janne Porkka
Jukka Puotila
Jope Ruonansuu
Vesa Ruuska
Klaus Thomasson
Reijo Salminen
Jarkko Tamminen
Tenho Tuisku
Ulkomaalaisia imitaattoreita

Pablo Francisco
Dan Castellaneta
Dave Chappelle
Billy Crystal
Steve Coogan
Jimmy Fallon
Phil Hartman
George Kirby
Steve Morrison
Eddie Murphy
Peter Sellers
David Spade
Terry Fator
Robin Williams
Michael Winslow
Andre-Philippe Gagnon
Into the Stars

| ”Into the Stars” Olivia Lufkin |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 4. syyskuuta 2002
 Tuottaja(t): Cutting Edge
 Tyylilaji: Pop rock
 Kesto: 04.24
 Levy-yhtiö: Cutting Edge
Olivia Lufkinin muut singlet
| ”Sea Me” 2001 | ”Into the Stars” 2002 | ”A Little Pain” 2006 |
Into the Stars on Olivia Lufkinin kahdeksas single. Se julkaistiin 4. syyskuuta 2002. Singlen pääraitaa käytettiin kaupallisesti "Hairmake Earth"-elokuvassa. Single ylsi korkeimmillaan sijalle #99 Oricon Charts-listalla ja pysyi siellä viikon.
Kappalelista

1. "Into the Stars"
2. "Ballerina"
Incognito Entertainment

| Incognito Entertainment |
| --- | --- |

Perustettu:  toukokuu 1999
Toimitusjohtaja:  Scott Campbell, David Jaffe
Kotipaikka:  Salt Lake City, Utah
Toimiala:  videopeliteollisuus
Tuotteet:  Twisted Metal -sarja Warhawk
Emoyhtiö:  SIE Santa Monica Studio
Kotisivu:  www.incognitostudio.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Incognito Entertainment (alun perin nimellä Incog Inc.) oli videopeliyhtiö, jonka muodostivat alun perin SingleTrac-videopeliyhtiön jäsenet.
Incognito sijaitsi Salt Lake Cityssä Utahissa, ja se oli osa SIE Santa Monica Studio -studiota. Yhtiön johdossa toimi sen perustaja Scott Campbell sekä pitkäaikainen työntekijä David Jaffe, joka työskenteli tuottajana ja suunnittelijana.
Incognito suljettiin vuonna 2009.
Pelit

Warhawk (PlayStation 3)
Calling All Cars! (PlayStation 3 -- PSN)
Twisted Metal: Head-On (PlayStation Portable)
Twisted Metal: Black (PlayStation 2)
Twisted Metal: Black Online (PlayStation 2)
Twisted Metal: Small Brawl (PlayStation)
War of the Monsters (PlayStation 2)
Downhill Domination (PlayStation 2)
Aiheesta muualla

Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Hugo Broos

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 10. huhtikuuta 1952 (ikä 72)
Syntymäpaikka: Humbeek, Belgia
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 180 cm
Seura
Seura:  Etelä-Afrikka
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1970–1983 |  RSC Anderlecht | 350 | (1) |
| 1983–1988 |  Club Brugge | 161 | (1) |
Maajoukkue
| 1974–1986 |  Belgia | 24 | (0) |
Valmennusura
1988–1991:  RWD Molembeek
1991–1997:  Club Brugge
1997–2002:  RE Mouscron
2003–2005:  RSC Anderlecht
2005–2008:  KRC Genk
2008–2009:  Panserraikos
2009–2010:  Trabzonspor
2010–2011:  Zulte Waregem
2011–2012:  Al-Jazira Club (apuv.)
2014:  JS Kabylie
2014–2015:  NA Hussein Day
2016–2017:  Kamerun
2021–:  Etelä-Afrikka
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Belgian maajoukkueen pelaajia, Hugo Broos vasemmalla.
Hugo Broos (s. 10. huhtikuuta 1952) on belgialainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Toukokuusta 2021 lähtien hän on toiminut Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Ura pelaajana

Broos pelasi urallaan pitkään RSC Anderlechtissa, jonka paidassa voitti kolmen Belgian mestaruuden lisäksi UEFA Cupin ja kahdesti Cup-voittajien Cupin. Vuonna 1983 hän siirtyi Anderlechtin veriviholliseen Club Bruggeen, jossa päätti peliuransa Belgian mestarina 1988. 
Broos oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja ja hän esiintyi Belgian jalkapallomaajoukkueessa 24 kertaa vuosina 1974–1986. Hän oli mukana MM-kisoissa 1986, kun Belgia sijoittui neljänneksi.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Belgian mestaruus (4): 1972, 1974, 1981, 1988
Belgian Cup (5): 1972, 1973, 1975, 1976, 1986
Cup-voittajien Cup (2): 1976, 1978
UEFA Cup: 1983
UEFA Super Cup (2): 1977, 1978
MM-Neljäs: 1986
Ura valmentajana

Valmennusuransa Broos aloitti RWD Molembeekissa 1988 ja nosti seuran kauden 1989/90 päätteeksi Belgian liigaan. Seuraavana vuonna hän seurasi Georges Leekensiä Club Bruggen päävalmentajana. Broos valmensi seuraa aina vuoteen 1997 saakka. Broos voitti Bruggen kanssa Belgian mestaruuden kahdesti, 1991/92 ja 1995/96.
1997 Broos siirtyi RE Mouscroniin ja sieltä vuonna 2002 RSC Anderlechtiin. Kaudella 2003/04 Broos valmensi brysseliläisseuran mestaruuteen, mutta sai helmikuussa 2005 potkut kehnojen tulosten seurauksena.
Kesäkuussa 2005 Broosista tuli KRC Genkin päävalmentaja René Vandereyckenin siirryttyä Belgian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Kaudella 2006/07 mestaruushopeaa liigassa voittaneen Genkin osalta kehnosti sujunut kausi 2007/08 oli lopulta Broosille kohtalokas ja hän sai helmikuussa potkut tehtävistään.
Joulukuussa 2008 Broos palasi valmennustehtäviin ja siirtyi ensi kertaa kotimaansa ulkopuolelle allekirjoitettuaan sopimuksen kreikkalaisen Panserraikosin kanssa. Broosin johdolla sarjanousija eteni Kreikan cupissa välieriin, joissa AEK Ateena oli parempi yhteismaalein 3–1. Kreikan Superliigassa menestys jäi kuitenkin vaisuksi ja seura putoaa kauden jälkeen takaisin 1.divisioonaan.
Kesällä 2009 Broos siirtyi Turkin Superliigassa pelaavan Trabzonsporin päävalmentajaksi. Hän sai potkut tehtävistään marraskuussa 2009.
Lokakuun lopulla 2010 Broosista tuli SV Zulte Waregemin päävalmentaja.  Broos jätti tehtävänsä kauden 2010/11 jälkeen. Elokuussa 2011 hän siirtyi Franky Vercauterenin apulaisvalmentajaksi Al Jazira Clubiin.  Kaksikko sai potkut seurasta maaliskuussa 2012.
Heinäkuussa 2014 Broos palasi valmennustehtäviin algerialaisseura JS Kabylien päävalmentajana.  Broos sai potkut seurasta jo syyskuussa 2014. Marraskuussa 2014 ura jatkui NA Hussein Deyn päävalmentajana. Potkut seurasivat tästäkin seurasta jo helmikuussa 2015.
Helmikuussa 2016 Broosista tuli Kamerunin jalkapallomaajoukkueen uuso päävalmentaja. Broosin johdolla Kamerun varmisti paikkansa Afrikan mestaruuskisoissa 2017 karsintalohkonsa voittajana. Lopputurnaukseen Broos valitsi kokemattoman ryhmän ja sai ennen turnausta kritiikkiä pelaajavalinnoistaan. Turnauksen alkukin oli kangerteleva, kun alkulohkossaan Kamerun voitti vain Guinea-Bissaun ja jäi tasapeliin Gabonin ja Burkina Fason kanssa. Pudotuspeleissä Kamerun raivasi tiensä aina loppuotteluun pudottamalla Senegalin rangaistuspotkuilla ja Ghanan maalein 2–0. Finaalissa Kamerun kaatoi Egyptin 2–1 ja voitti Afrikan mestaruuden 15 vuoden tauon jälkeen. Kamerunin karsiuduttua MM-lopputurnauksesta 2018 maan jalkapalloliitto erotti Broosin joulukuussa 2017.
Maaliskuussa 2019 Broosista tuli Belgian liigan häntäpäähän juuttuneen KV Oostenden päävalmentaja. Broosin pesti jäi kuitenkin lyhyeksi ja hän jätti tehtävänsä jo huhtikuussa.
Toukokuussa 2021 Broos palasi valmennustehtäviin, kun hänestä tuli Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Afrikan mestaruus: 2017
Belgian mestaruus: 1992, 1996, 2004
Belgian Cup: 1991, 1995, 1996
Hopeaa: 2002
Belgian 2. divisioona: 1990
Belgian vuoden valmentaja (4): 1992, 1996, 2004, 2007
Irmgard Seefried

| Irmgard Seefried |
| --- | --- |
 Irmgard Seefried Amsterdamissa vuonna 1962
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. lokakuuta 1919 Apfeltrach
Kuollut: 24. marraskuuta 1988 (69 vuotta) Wien
Kansalaisuus:   Saksa
Ammatti:  oopperalaulaja
Puoliso:  Wolfgang Schneiderhan
Lapset:  mm. Mona Seefried
Irmgard Seefried (9. lokakuuta 1919 – 24. marraskuuta 1988) oli saksalainen laulaja, äänialaltaan sopraano. Hän nousi suureen suosioon toisen maailmansodan jälkeen, kun hän esitti monia Mozartin ja Richard Straussin oopperoita. Hän lauloi useasti Elisabeth Schwarzkopfin lauluja.
Hän oli naimisissa itävaltalaisen viulistin, Wolfgang Schneiderhanin kanssa vuodesta 1948 aina kuolemaansa saakka. He saivat kolme lasta, joista yksi on näyttelijä Mona Seefried.
Irmgard Seefried esiintyi ensimmäisen kerran Suomessa Helsingin Konservatoriossa lokakuussa 1957 säestäjänään professori Erik Werba. Ohjelmassa oli Bartokin, Schumannin, Schubertin  ja Wolfin lauluja.
Irmgard von Stephani

Irmgard von Stephani (20. syyskuuta 1895 – 5. lokakuuta 2007) oli Saksan vanhin  elossa oleva henkilö 21. heinäkuuta 2005 alkaen.
Irmgard von Stephani syntyi Kasselissa lähes kaksi vuosikymmentä ennen ensimmäisen maailmansodan alkua ja oli Natsi-Saksan aikana jo keski-ikäinen.
Stephani ei ollut koskaan naimisissa eikä hänellä ole lapsia. Hän vietti Berliinissä 111-vuotispäiväänsä syyskuussa 2006. Tällöin hänellä oli ongelmia kuulon ja näön kanssa, mutta hän kävi yhä ulkona kävelyillä. Horst Köhler muisti naista tämän 110-vuotispäivänä.
Stephani kuoli pari viikkoa 112-vuotispäivänsä jälkeen lokakuussa 2007.
Into the West

| Into the West |
| --- | --- |

Tyyli:  western
Kestoaika:  552 minuuttia (yhteensä)
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Verkko:   TNT
Esitetty:  10. kesäkuuta – 22. heinäkuuta 2005
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  6
Tuotanto
Tuottaja(t):   Steven Spielberg  William Mastrosimone  Justin Falvey  David A. Rosemont  Larry Rapaport  Wendy Hill-Tout  Michelle Wong  Kirk Ellis 
Ohjaaja(t):   Robert Dornhelm  Simon Wincer  Sergio Mimica-Gezzan  Michael W. Watkins  Tim Van Patten  Jeremy Podeswa 
Käsikirjoittaja(t):   William Mastrosimone  Cyrus Nowrasteh  Craig Storper  Kirk Ellis 
Säveltäjä(t):  Geoff Zanelli
Leikkaaja(t):   Mark Conte  Sabrina Plisco 
Lavastaja(t):   Paul Healy  Wendy Ozols-Barnes 
Kuvaaja(t):   Alan Caso  William Wages 
Aiheesta muualla
IMDb 
Into the West on vuonna 2005 julkaistu yhdysvaltalainen western-televisiosarja, joka kertoo valkoisista uudisasukkaista ja intiaaneista Yhdysvaltain lännen asuttamisen aikana. Steven Spielberg on yksi sarjan tuottajista. Menestynyt Into the West on palkittu erilaisissa tilaisuuksissa muun muassa kahdeksalla voitolla ja 13 ehdokkuudella.
Pääosanäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Matthew Settle  | … |  Jacob Wheeler   |
|  Josh Brolin  | … |  Jedediah Smith   |
|  Tonantzin Carmelo  | … |  Thunder Heart Woman   |
|  Gary Busey  | … |  Johnny Fox   |
|  Michael Spears  | … |  Dog Star   |
|  Zahn McClarnon  | … |  Running Fox   |
|  Skeet Ulrich  | … |  Jethro Wheeler   |
|  Will Patton  | … |  James Fletcher   |
Aiheesta muualla

Into the West Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Into the West AllMoviessa. (englanniksi)