Henrik Ibsen
Elämä > Lapsuus ja nuoruus 1828–1849

Henrik Ibsenin vanhemmat olivat Knud Ibsen ja Marichen Altenburg, jotka molemmat kuuluivat Skienin porvaristoon. Vuonna 1883 kirjeessään tanskalaiselle kriitikolle Georg Brandesille Ibsen kirjoitti, että "sekä isäni että äitini kuuluivat Skienin arvostetuimpiin sukuihin", ja että hän oli läheistä sukua "suunnilleen kaikille kauppiassuvuille, jotka hallitsivat paikkakuntaa ja sen lähiseutuja".
Ibsenin isoisällä Henrich Ibsenillä oli oma alus Caritas (latinaksi "laupeus"), ja hän menehtyi aluksen haaksirikkouduttua Hesnesille Grimstadin edustalle vuonna 1797. Vuotta myöhemmin leski Johanne (omaa sukua Plesner) meni naimisiin laivanvarustajan ja tulevan tilanomistajan Ole Pausin kanssa, ja Knud Ibsen varttui Pausin tilalla Gjerpenin Østre Risingissä. Knudilla oli viisi nuorempaa velipuolta ja neljä sisarpuolta. Vuonna 1825 Knud Ibsen avioitui Marichen Altenburgin kanssa. Marichen oli Johan Andreas Altenburgin ja Hedevig Christine Pausin tytär, ja Knudin isäpuolen Ole Pausin veljentytär. Avioliitto oli "täydellinen perhejärjestely"; sulhanen ja morsian olivat varttuneet yhdessä ja tulleet yhtä läheisiksi kuin sisar ja veli. Pausin, Altenburgin, Plesnerin ja Ibsenin suvut liittyivät toisiinsa monimutkaisena verkostona. Robert Fergusonin mukaan Ibseniä kiehtoi lapsuudesta asti hänen vanhempiensa "merkillinen, lähes insestinen avioliitto". Ibsen käsitteli lähisukulaisten välisen avioliiton teemaa muun muassa näytelmissä Kummittelijoita ja Rosmersholma.
Henrik Ibsen kastettiin kotonaan 28. maaliskuuta vuonna 1828, ja kaste vahvistettiin Skienin Christianskirkenissä 19. kesäkuuta samana vuonna. Hänet ristittiin isoisoisiensä Henrich Ibsenin ja Johan Altenburgin ja kenties myös setänsä Henrik Johan Pausin mukaan. Ibsen oli vanhin viidestä sisaruksesta (vanhempi veli oli kuollut samana vuonna kuin syntyi). Erityisen läheinen Ibsen oli sisarensa Hedvigin kanssa.
Knud Ibsen perusti puutavarayrityksen vuonna 1825, ja Marichenin suuren isänperinnön turvin – hänen isänsä oli ollut Skienin rikkaimpia miehiä – he pystyivät jatkuvasti laajentamaan liiketoimintaansa 1830-luvun alussa. Myöhemmin yritys joutui kuitenkin ongelmiin, ja vuonna 1835 Knud Ibsen menetti lähes kaiken, minkä omisti, ja perhe joutui muutamaan kesähuvilaan muutaman kilometrin päähän Skienin keskustasta. Varakkaat sukulaiset hylkäsivät perheen. Sosiaalisen aseman heikentyminen katkeroitti Knud Ibsenin, ja tämä alkoi juoda.
Marichen oli ollut lapsesta saakka kiinnostunut teatterista ja leikki nukeilla aikuisenakin. Hän vei Henrikin teatteriin aina kun Skienissä vieraili teatteriryhmiä. Henrik ilmeisesti peri taiteelliset lahjansa ja kiinnostuksenkohteensa äidiltään. Aviomiehen epäonni teki Marichenista hiljaisen ja aran. Tytär Hedvig kirjoitti äidistään: "Hän oli hiljainen, rakastettava nainen, kodin sydän. Hän uhrasi jatkuvasti itsensä. Hänessä ei ollut katkeruutta eikä halveksuntaa." Monet Ibsenin teosten hahmot perustuvat hänen perheenjäseniinsä, usein isään ja äitiin, joita kuvataan näytelmissä Peer Gynt, Villisorsa ja Kuninkaan alut.
Nuoruudessaan Ibsen luki kaunokirjallisuutta ja harrasti nukketeatteria, piirtämistä ja maalaamista. Hän alkoi myös varhain kirjoittaa runoja. Vähän sen jälkeen, kun Ibsen oli päässyt ripille Gjerpenin kirkossa 1. lokakuuta vuonna 1843, perhe muutti takaisin Skieniin. He asuivat Snipetorpissa talossa, jonka omisti Knud Ibsenin yksitoista vuotta nuorempi velipuoli, laivanvarustaja ja kauppias Christopher Blom Paus. 15-vuotias Henrik lähti saman vuoden joulukuussa Skienistä ja meni apteekkarin oppiin Grimstadiin. Ibsenin perhe asui Snipetorpissa vuoteen 1865 saakka.