stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suur-Leppävaara

| Suur-Leppävaara |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Suur-Leppävaara korostettuna.
Kaupunki:  Espoo
Koordinaatit:  60.2194°N, 24.8135°E
Pinta-ala:  30,2 km² 
Väkiluku:  78 475   (31.12.2023)
Väestötiheys:  2 471 as./km²
Kaupunginosat:  Karakallio Kilo Laaksolahti Leppävaara Lintuvaara Lippajärvi Sepänkylä Viherlaakso
Suur-Leppävaara (ruots. Stor-Alberga) on Espoon suuralue, joka koostuu Karakallion, Kilon, Laaksolahden, Leppävaaran, Lintuvaaran, Lippajärven, Sepänkylän ja Viherlaakson kaupunginosista.
Suur-Leppävaarassa asui vuoden 2021 lopussa 74 624 henkilöä, joten se on asukasluvultaan Espoon suurin suuralue. Suuralueen asukkaista vuonna 2006 Kanta-Leppävaarassa asui 23 951 henkeä (42,3 % väestöstä), Kilon–Karakallion alueella 13 455 henkeä (23,8 %), Laaksolahden alueella 9 078 henkeä (16,0 %), Viherlaakson alueella 9 021 henkeä (15,9 %) ja Sepänkylän alueella 1 065 henkeä (1,9 %). Pinta-alaa suuralueella on 30,2 km2 (31.12.2004), ja se on 9,7 % Espoon kokonaispinta-alasta. Pinta-alasta on kaavoitettu 79,7 %. Alueen väestötiheys on 1 903,9 asukasta neliökilometrillä.
Suur-Leppävaaran naapurisuuralueita ovat Pohjois-Espoo, Suur-Tapiola, Suur-Matinkylä ja Vanha-Espoo. Leppävaara on Suur-Leppävaaran aluekeskus.
Kuvia

Leppävaaran rautatieasema ja kauppakeskus Sello
Leppävaaran kirkko
Panorama Tower ja Leppävaaran torni
Kilo
Pitkäjärvi
Sør Arena

| Sør Arena |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Stadionveien 21, Kristiansand, Norja
Rakennustyöt aloitettu:  2006
Avattu:  16. huhtikuuta 2007
Omistaja:  Sparebanken Sør, Rasmussengruppen
Kenttä:  luonnonnurmi
Kustannukset:  n. 500 milj. NOK
Arkkitehti:  Kosberg Arkitektkontor AS
Käyttäjät
 IK Start 
Katsojakapasiteetti
 14 300, voidaan laajentaa 15–20 000 esimerkiksi konsertteja varten 
Kentän mitat
 22 000 m² 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Sør Arena on IK Start -jalkapallojoukkueen kotistadion Norjan Kristiansandissa. Se sijaitsee Lundin kaupunginosassa. Stadion avattiin vuoden 2007 jalkapallokauden alkua varten. Stadionilla pidetään myös konsertteja. Maaliskuussa 2009 talousvaikeuksiin joutunut IK Start myi loput stadionista pääsponsorilleen ja omistajalleen Sparebanken Sør -pankille 2600 kruunulla. Jo aiemmin noin puolet stadionin konttoritiloista oli ollut Rasmussengruppenin omistuksessa.
Ominaisuudet

Stadion rakennettiin korvaamaan vanhentunut Kristiansandin stadion pääasiassa jalkapalloa varten, joten siinä ei ole esimerkiksi juoksuratoja katsomoiden ja ruohomaton välillä. Kaikki jalkapallokatsomopaikat ovat katettuja. Peruskatsomoiden lisäksi stadionilla on 16 sponsoriaitiota ja muun muassa 500-paikkainen gourmet-ravintola. Tiloissa toimivat myös Startin hallinto, myymälä ja harjoittelutilat. Jalkapallo-otteluiden yleisöennätys on 14 448, kaudella 2007.
Stadion on rakennettu myös laajamittaisia konsertteja varten. Yli 20 000 katsojaa kerännyt ensikonsertti oli 26. kesäkuuta 2007, esiintyjänä Elton John.
Aiheesta muualla

Sør Arenan sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
IK Start - Moss -ottelu Adecco-liigassa Sør Arenalla 6. heinäkuuta 2008
Suur-Lontoo

| Suur-Lontoo Greater London |
| --- | --- |
 Suur-Lontoon sijainti Englannissa.
  
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Maa:  Englanti
Pinta-ala:  1 572 km²
Väkiluku (2021):  8,8 miljoonaa
 – väestötiheys:  5597 as./km²
Suur-Lontoo (Greater London) on hallintoalue Englannissa. Alue muodostuu sen keskellä sijaitsevasta Lontoon Citystä (City of London) ja Cityä ympäröivistä 32:sta kaupunkipiiristä (London boroughs). Yleisessä kielenkäytössä Lontoolla tarkoitetaan tätä 33 alueen yhteenliittymää. Vuoden 2021 väestönlaskennassa Suur-Lontoossa oli 8,8 miljoonaa asukasta ja sen pinta-ala oli 1 572 neliökilometriä. Yli 14 miljoonan asukkaan Lontoon metropolialue ulottuu myös ympäröivien kreivikuntien alueelle.
Suur-Lontoo käsittää valtaosan Middlesexin historiallisesta kreivikunnasta, suuren osan Surreyn historiallisesta kreivikunnasta ja pienempiä osia Kentin, Essexin ja Hertfordshiren historiallisista kreivikunnista. Vuonna 1889 perustettu Lontoon kreivikunta käsitti nykyisin Sisä-Lontooksi (Inner London) nimitetyt kaupunginosat, kunnes vuonna 1965 muodostettiin nykyisen laajuinen Suur-Lontoo.
Suur-Lontoo ei kuulu mihinkään Englannin hallinnolliseen kreivikuntaan, vaan on hallinnollisesti muusta Englannista poikkeavassa asemassa. Alueen hallintoelimenä toimii Suur-Lontoon yleishallintoviranomainen (Greater London Authority, GLA), jota johtaa pormestari yhdessä 25-paikkaisen kaupunginvaltuuston (London Assembly) kanssa. Sekä pormestari että valtuusto valitaan suorilla vaaleilla neljän vuoden vaalikaudeksi. Margaret Thatcherin aikana Lontoon keskushallinto (Greater London Council, GLC) hajotettiin ja valta siirtyi Lontoon kaupunkipiireille vuoteen 2000 asti, jolloin Tony Blairin hallitus perusti nykyisen yleishallintoviranomaisen.
Suur-Lontoo, Lontoon Cityä lukuun ottamatta, muodostaa kuitenkin oman muodollisen kreivikuntansa, jonka alueella monarkkia edustaa lordiluutnantti. Suur-Lontoon lordiluutnanttina on toiminut 29. toukokuuta 2015 alkaen Kenneth Olisa.
Aiheesta muualla

Greater London Authority
Englannin alueet
Suur-Lontoo
Kaakkois-Englanti
Lounais-Englanti
Länsi-Midlands
Luoteis-Englanti
Koillis-Englanti
Yorkshire ja Humber
Itä-Midlands
Itä-Englanti
Lontoon City
City of Westminster
Kensington and Chelsea
Hammersmith and Fulham
Wandsworth
Lambeth
Southwark
Tower Hamlets
Hackney
Islington
Camden
Brent
Ealing
Hounslow
Richmond upon Thames
Kingston upon Thames
Merton
Sutton
Croydon
Bromley
Lewisham
Greenwich
Bexley
Havering
Barking and Dagenham
Redbridge
Newham
Waltham Forest
Haringey
Enfield
Barnet
Harrow
Hillingdon
Taivalkosken Kuohu

Taivalkosken Kuohu on taivalkoskelainen urheiluseura. Seura on perustettu vuonna 1945. Nykyisin seurassa toimii kaikkiaan 6 jaostoa (hiihto- ja suunnistus, lentopallo-, yleisurheilu-, koripallo-, mäki- ja alppi/lumilautailujaostot).
Sørskogbygdan kirkko

| Sørskogbygdan kirkko Sørskogbygda kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2009.
Sijainti:  Elverum, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Hamarin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1873
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sørskogbygdan kirkko (norj. Sørskogbygda kirke) on Elverumin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1873.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sørskogbygdan kirkko Wikimedia Commonsissa
Sørumin kirkko (Gran)

| Sørumin kirkko Sørum kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2022.
Sijainti:  Gran, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Hamarin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1861
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  220
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sørumin kirkko (norj. Sørum kirke) on Granin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1861.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sørumin kirkko (Gran) Wikimedia Commonsissa
Hiekka

Isoniemen uimaranta Oulun Kellossa.
Santorinin vulkaanisperäinen hiekka on hyvin tummaa
Hiekka eli santa on maalaji, joka muodostuu mineraaleista tai kivennäisrakeista, joiden koko on 0,063–2,000 mm. Yksittäistä raetta nimitetään tässä kokoluokassa hiekanjyväksi.
Hiekkaa esiintyy luontaisesti rannoilla ja autiomaissa, paikoissa, joissa esimerkiksi tuuli tai aallot ovat voineet kauan kuluttaa peruskalliota. Hiekka kulkeutuu helposti tuulen ja veden mukana. Se kertyy esimerkiksi hiekkarannoiksi, dyyneiksi ja särkiksi.
Hiekan koostumus

Hiekan koostumus vaihtelee suuresti paikallisten kivilajien ja olosuhteiden mukaisesti. Suomessa hiekassa on yleensä yhtä paljon maasälpää ja kvartsia. Satakunnan hiekkakivialueella hiekka voi kuitenkin olla enimmäkseen kvartsia.
Koostumuksensa mukaisesti hiekan väri vaihtelee Suomessa yleensä vaaleankellertävän ja punertavan sävyissä. Trooppisten ja subtrooppisten rantojen hohtavan valkea hiekka on muodostunut kalkkikivestä ja siinä voi olla korallin tai simpukankuoren palasia. Vulkaanista basalttia ja obsidiaania sisältävä hiekka taas on väriltään tummaa tai mustaa. Kvartsi ja maasälpä ovat väriltään vaaleita ja läpikuultavia, ja jos joukossa ei ole muita aineksia, hiekka on harmahtavaa. Usein hiekka on kuitenkin väriltään keltaista, sillä hapettuneen raudan värjäämien hiekanjyvien väri vaihtelee kellertävästä kellertävänruskeaan.
Teknisiä ominaisuuksia

Hiljattain graniitista tai gneissistä muodostuneet hiekan jyväset ovat kulmikkaita, mutta kauan vedessä tai tuulen mukana kulkeutuneen hiekan jyvät ovat pyöreitä. Hiekka on kuivana kuohkeaa ja irtainta, mutta kantaa painoa. Hiekka on haluttua maanparannusainetta, sillä sen hiushuokoisuus on heikko ja hiekka näin läpäisee hyvin vettä.
Kostea hiekka tuntuu selvästi kiinteämmältä kuin kuiva hiekka. Tämä johtuu siitä, että kohtuullinen kosteus lisää hiekanjyvästen kitkaa. Tähän ominaisuuteen perustuvat esimerkiksi hiekkavalu ja hiekkalinnojen rakentaminen. Pelkkä kosteus ei kuitenkaan riitä, vaan leikkeihin ja hiekkalinnoihin käytettävän hiekan tulee olla laadultaan tiivistyvää. Tästä syystä pestyt hiekat eivät toimi yhtä hyvin. Kun raekoko alkaa nollasta, kaikkein hienorakeisin aines (pöly) on mukana. Leikkihiekkana käytetäänkin yleisesti muuraushiekkaa, jonka raekoko on 0–4 mm.
Jos hiekkaan tulee runsaasti vettä altapäin, jyväset joutuvat toisistaan eroon, maaperä pehmenee ja hiekan pinnalla olevat esineet alkavat vajota. Näin syntyy vaaratilanteita aiheuttava juoksuhiekka.
Hiekan irtotilavuuspaino vaihtelee tyypistä riippuen välillä 1,30–1,80 t/m3.
Hiekka elinympäristönä

Avoimia ja paahteisia hiekkamaita pidetään usein kuolleina. Niitä pyritään kaunistamaan kastelemalla ja tuomalla lisämaata. Kuitenkin juuri kuiva ja avoimen paahteinen ympäristö on lukuisten eliölajien, etenkin hyönteisten ja kasvien elinehto. Kuivassa ja avoimessa ympäristössä viihtyvät muun muassa ahdekaunokki (Centaurea jacea), ahomansikka (Fragaria vesca), kangasajuruoho (Thymus serpyllum), kangasraunikki (Gypsophila fastigiata) sekä ahopäivänkakkara (Leucanthemum vulgare) ja ruusuruoho (Knautia arvensis).
Avoimet hiekkamaat ovat vähentyneet viime vuosikymmeninä jyrkästi ja niihin sopeutuneet lajit ovat täydellisen katoamisen partaalla. Kriittisesti uhanalaisia ovat muun muassa ketotöyhtökoi (Bucculatrix argentisignella) ja muurahaissinisiipi (Maculinea arion).
Vesistöjen hiekkapohjat ovat ankaria elinympäristöjä. Vain harvat levälajit pystyvät kiinnittymään aallokon alati liikuttamaan hiekkaan, samoin on putkilokasvien vaikea juurtua siihen. Aallokolle avoimet avomeren sora- ja moreenipohjat ovat tässä suhteessa erityisen vaikeita ympäristöjä: avomeren hiekka- ja sorapohjat ovatkin usein lähes kasvittomia. Kuitenkin, missä kasvillisuusyhteisöt ovat päässeet syntymään, hapekas hiekkapohja tarjoaa elinympäristön monimuotoiselle pohjaeliöstölle. Veden kokonaan tai osittain täyttämissä hiekanjyvien väleissä elää monimuotoinen pieneläimistö. Neliömetriä kohti saattaa olla yli miljoona yksilöä. Myös hiekkapohjien makrofauna on rikasta.
Hiekan käyttötapoja

Hiekka on usein betonin ja tiilten tärkeä ainesosa, sekä lasin pääasiallinen valmistusaine.
Lasivillan raaka-aineista 19 prosenttia on hiekkaa ja maasälpää.
Hiekkavalussa käytettävä valuhiekka on rakenteeltaan tasalaatuista ja hienoa hiekkaa, joka ei saa reagoida metallien kanssa. Se kostutetaan vedellä tai öljyllä ennen muottiin asettamista ja sen täytyy kestää korkeita lämpötiloja.
Eri tavoin seulottua hiekkaa käytetään hiontaan ja hiekkapuhallukseen, mutta myös veden puhdistuksessa käytettävissä suodattimissa.
Ennen nykyaikaisia puhdistusaineita hiekkaa käytettiin kotitalouksissa esimerkiksi likaantuneiden puuastioiden tai lattioiden tehopuhdistukseen.
Useat lintulajit ottavat hiekkakylpyjä puhdistaakseen höyhenpukuaan.
Tienpintojen liukkautta torjutaan hiekoittamalla. Nimestä huolimatta siihen käytetään varsinkin jalankulkualueilla hiekan sijasta hiekoitussepeliä.
Rautatiet käyttävät hätäjarrutuksissa kitkan parantamiseen hiekkaa.
Hiekkaa sekoitetaan joskus maaliin, jotta saataisiin aikaan seiniin tai kattoon pintaefekti. Hiekkaa lisäämällä voidaan myös tehdä karheita lattiapinnoitteita.
Maisemoinnissa hiekasta tehdään esimerkiksi pieniä kukkuloita ja rinteitä. Sitä käytetään myös ja golf-kenttien rakentamiseen.
Hiekkasäkkejä käytetään suojaamaan tulvilta ja tulitukselta. Säkit on helppo kuljettaa tyhjinä ja täyttää paikkakunnan omalla hiekalla. Tulvien torjuntaan on kehitetty myös nopean vallitustyön mahdollistavia suursäkkejä.
Hiekkaa käytetään hiekkalaatikkoleikeissä ja hiekkalinnojen rakennusaineena.
Hiekka-animaatio on yksi performanssitaiteen laji. Se on myös animaatioelokuvan keino, jossa animoidaan kameran alla alhaalta valaistua hiekkaa lasilevyn päällä.
Akvaarioiden ja terraarioiden pohjat peitetään usein hiekalla.
Hiekasta aiheutuvia vaaroja

Hiekka on yleensä harmitonta, mutta siihen liittyy seikkoja, joiden johdosta on välttämätöntä ryhtyä varotoimiin. Hiekkapuhallus on esimerkki työmenetelmästä, jossa suu ja nenä on suojattava, jotta keuhkoihin ei joudu pieniä hiukkasia. Pitkäaikainen altistuminen kiteiselle piidioksidipölylle (kvartsi-, tridymiitti- tai kristobaliittipöly) altistaa silikoosille. Sama koskee myös muita toimintoja, joissa käytetään suuria määriä hiekkaa.
Paksu hiekkakerros saattaa houkutella kaivamaan syviä kuoppia ja tunneleita. Ne voivat kuitenkin romahtaessaan aiheuttaa tukehtumisvaaran. Tässä suhteessa erityisen vaarallista on juuri helposti kaivettava, suurirakeinen hiekka. Onkin suositeltavaa lopettaa työ, kun reuna on seisovan kaivajan polvitaipeiden tasalla.
Myös juoksuhiekka voi aiheuttaa vaaratilanteita, vaikka se onkin harvinaista. Jos ei rimpuile, juoksuhiekkaan on vaikeaa, ellei mahdotonta upota kokonaan. Sen sijaan hiekkamyrskyt voivat viedä näkyvyyden lähes kokonaan ja alentaa ilman laatua niin huonoksi, että esimerkiksi astmaatikot ovat hengenvaarassa ja ympäristöviranomaiset kehottavat terveitäkin ihmisiä pysyttelemään sisällä ja varomaan fyysistä rasitusta ulkosalla.
Hiekkapula

Rakennushiekasta on tullut kaupungistumisen ja väestönkasvun myötä suuri kansainvälinen kauppatavara, jossa käytetään myös laittomia keinoja. Monissa maissa, kuten Keniassa, Kambodžassa, Vietnamissa, Indonesiassa ja Intiassa hiekasta on pulaa. Intiassa hiekkaan liittyvä rikollisuus on ongelma.
Eräiden arvioiden mukaan hiekka on vaarassa loppua maailmasta, ja sitä käytetään tällä hetkellä enemmän kuin koskaan. Hiekka on maailman toiseksi kysytyin luonnonvara veden jälkeen, ja se on betonin keskeisin ainesosa. YK:n ympäristöohjelma UNEP totesi raportissaan vuonna 2014, että hiekkaa ja soraa kaivetaan nopeammin kuin ne ehtivät uudistua. Hiekkaa muodostuu luonnossa erittäin hitaasti. Esimerkiksi yhdysvaltalais-kanadalainen tutkiva toimittaja Vince Beiser on todennut laskelmissaan, että Kiina on käyttänyt muutaman viime vuoden aikana enemmän betonia kuin Yhdysvallat koko 1900-luvun aikana. Toisaalta asukasta kohden mitattuna Singapore tuo maahan ja käyttää enemmän hiekkaa kuin yksikään muu valtio. Hiekan ruoppaus Singaporen markkinoille on aiheuttanut sen naapurimaille, kuten Indonesialle ja Malesialle ympäristöongelmia ja syytöksiä korruptiosta.
Hiekkaerämaistaan ja vauraudestaan tunnettua Arabian niemimaatakin vaivaa hiekkapula. Näin on, koska tuuli on hieronut autiomaiden dyynihiekan liian hienojakoiseksi rakennuskäyttöön. Dyynihiekka ei sovellu rakentamiseen sen sisältämien mineraalien vuoksi.
Laillisten hiekkamarkkinoiden arvoksi on laskettu noin 60 miljardia euroa vuodessa. Pimeän markkinan arvoa ei tiedetä, mutta sen arvioidaan olevan useita miljardeja.
Hiekan kuvaannollinen merkitys

Kun suomalainen sanoo, että hänen toiveensa valuivat hiekkaan, toiveet ovat olleet alun perinkin turhia tai yritys on valunut hukkaan. Samankaltainen ajatus on Raamatun Vuorisaarnassa, jossa verrataan kalliolle ja hiekalla rakennettujen talojen kestämistä myrskyssä:
Raamatussa meren hiekka edustaa myös rajatonta määrää, ainakin kun puhutaan tähtien luvusta:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hiekka Wikimedia Commonsissa
Kvartsijyväsiä 200 kertaa suurennettuina.
Hiekkaveistos Fire Island Pinesin hiekkarannalla New Yorkissa
Sørumin kirkko (Lillestrøm)

| Sørumin kirkko Sørum kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Lillestrøm, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  noin 1166
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  230
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sørumin kirkko (norj. Sørum kirke) on Lillestrømin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva keskiaikainen kivinen pitkäkirkko. Se rakennettiin noin vuonna 1166.
Kirkko sisältä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sørumin kirkko (Lillestrøm) Wikimedia Commonsissa
Sunset Boulevard

Sunset Boulevard tarkoittaa seuraavia asioita:
Sunset Boulevard, katu Los Angelesin piirikunnassa
Auringonlaskun katu (engl. Sunset Boulevard), yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1950
Sunset Boulevard, Andrew Lloyd Webberin säveltämä, elokuvaan pohjautuva musikaali.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sunset Boulevard”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Säpilänniemi

Säpilänniemi ilmakuvassa vasemmalla.
Säpilänniemi on Kokemäellä sijaitseva niemi. Kokemäenjoen muodostama niemi on noin viiden kilometrin pituinen ja sijaitsee parin kilometrin päässä Kokemäen keskustasta. Leveydeltään Säpilänniemi on noin 1–1,5 kilometriä.
Yleistä

Säpilänniemessä ja Säpilän kylässä asuu nykyään noin 150 ihmistä. Alueella on myös runsaasti loma-asutusta. Kylän alakoulu lakkautettiin vuonna 1998.
Säpilänniemen eteläpäässä joessa sijaitsee useita saaria. Niistä suurimpia ovat Vitikkalanluoto ja Vuorionsaari sekä Frouvanluoto, Koivusaari, Kukkarikko ja niemen länsipuolella oleva Levonsaari. Säpilänniemen keskiosan kohdalta joki on lähes saareton. Sen pohjoiskärjen tuntumassa on kaksi suurempaa saarta, Hummasaari sekä Kuivasaari.
Niemen keskiosassa sijaitsee vuonna 1950 valmistunut Säpilän riippusilta. Se rakennettiin lyhentämään Kyttälästä Säpilässä koulua käyvien lasten koulumatkaa.
Säpilänniemen ohitse virtaavissa Kokemäenjoen uomissa on aikoinaan ollut suuria koskia. Ne on kuitenkin perattu pääosin 1700- ja 1800-lukujen aikana.
Kolsin voimalaitoksen valmistuminen vuonna 1940 nosti joen pintaa, niin että useita pienempiä saaria jäi kokonaan veden alle. Lisäksi veden alle jäivät muun muassa Säpilänniemessä sijainneet saha ja mylly.
Säpilänniemen historiaa

Säpilänniemi on osa harjuketjua, joka alkaa Salpausselältä ja kulkee muun muassa Forssan, Humppilan, Huittisten keskustan kautta Kokemäen Risteen ja Säpilän kautta Kullaan, Noormarkun ja Ahlaisten kautta Selkämereen . Harjumuodostuma kohosi muinaisesta Litorinamerestä noin 6 500 vuotta sitten. Se pakotti silloisen Kokemäenjoen vedet virtaamaan lännen sijasta kohti pohjoista nykyisen Kokemäen ja Huittisten välimaastosta. Kokemäen Kynsikankaalla joki mursi itselleen väylän harjun läpi ja alkoi jälleen virtaamaan kohti etelää. Kahden jokiuoman väliin syntyi nykyinen Säpilänniemi.
Niemen kapeaa keskiosaa kutsutaan nimellä Raitio. Nimi on peräisin vanhasta "rataa" tarkoittavasta sanasta. Varhaiskeskiajalla niemen poikki kulki tukeista rakennettu telarata, jota pitkin joella kulkevia veneitä hinattiin. Näin lyhennettiin matkaa, sekä vältettiin vaikeakulkuiset kosket. Telarata jäi pois käytöstä tiettävästi 1300-luvun aikana.
Säpilänniemessä on ollut useita vanhoja kantatiloja mäkitupineen ja torppineen. 1800-luvun loppupuolella niemeen nousi useita pieniä työläismökkejä. Niissä asui paitsi maatyöläisiä, myös erilaisia käsityöläisiä kuten räätäleitä, suutareita ja seppiä. Vuonna 1907 valmistui Raitioon oma työväentalo. Säpilästä oli kotoisin myös kansanedustajana 1950–1970 -luvuilla toiminut sosiaalidemokraatti Tyyne Paasivuori.
Suunniteltu oikaisukanava

Niemen eteläosan halki on pitkään suunniteltu rakennettavaksi kanava. Tätä oikaisukanavaa on pidettyselvennä tarpeellisena Kokemäenjoen tulvasuojelun kannalta.
Tammikuussa 2012 Etelä-Suomen aluehallintovirasto lopetti kanavan lupahakemuksen käsittelyn, koska se ei ollut saanut Ely-keskukselta tarpeeksi kattavia selvityksiä kanavan vaikutuksista Puurijärveen ja Isosuon kansallispuistoon.
Muut Kokemäenjoen keskiosan ja Loimijoen alaosan tulvasuojelutoimet oli jo tuolloin jo hyväksytty hallinnollisissa elimissä.
Säpilän riippusilta
Säpilänniemen kärkeä lännestä päin.
Sørlandet

Sørlandet, kun se samaistetaan Agderin lääneihin.
Sørlandet on runoilija Vilhelm Kragin (1871–1933) 16. maaliskuuta 1902 Morgenbladet-lehdessä luoma käsite, jonka tarkoituksena oli profiloida Norjan eteläisin osa omaksi maantieteelliseksi alueekseen. Nykyisin Sørlandet-käsite samaistetaan usein Agderin alueen ja siihen kuuluvien Länsi-Agderin läänin ja Itä-Agderin läänin kanssa, mutta käsitteen määritys ei ole täysin yksiselitteinen.
Länsi- ja Itä-Agderin läänien yhteenlaskettu pinta-ala on 16 434 km² (5,1 % Norjan mannerpinta-alasta) ja niissä asui 271 291 asukasta lokakuussa 2007. Siten se on ehdottomasti pienin neljään muuhun Norjan pääalueeseen, Østlandetiin, Vestlandetiin, Trøndelagiin ja Pohjois-Norjaan, verrattuna. Alueen suurin kaupunki on Kristiansand ja siellä sijaitsee 9 muuta kaupunkia ja 20 muuta kuntaa.
Ennen vuotta 1902 Agder oli osa Vestlandetia ja esimerkiksi lehti Vestlandske Tidene ilmestyi Arendalissa, Itä-Agderin läänissä. Samaten Kristiansandin ja Stavangerin välisen rautatien nimenä oli Vestlandsbanen.
Sørlandetia on kuvattu jopa henkisenä tai unenomaisena tilana, jonka Østlandetilta kotoisin olevat ihmiset ja Kristiansandista kotoisin olevat runoilijat ovat kehittäneet. Tällöin Sørlandet on olemassa vain kesällä ja auringonpaisteisella säällä, kattaen kapean rantakaistaleen merenrannikkoa, mikä jättäisi muun muassa Agderin sisämaa-alueet käsitteen ulkopuolelle.
Sørlandet-termi tuli ensimmäistä kertaa sanakirjaan (Illustrert Norsk Konversationsleksikon) 1913 ja Kragiin viitattiin nimen keksijänä. Samana vuonna Stortinget nimesi Vestlandsbanenin uudelleen Sørlandsbaneniksi. Asia vaati äänestyksen, jonka tulos oli 83–40. Asian puolesta puhuivat kaikki Agderin kansanedustajat, jossa he painottivat, miten tärkeä alueen ihmisille on nimen kautta tuleva identiteetti. Heidän mielestään Agder pääsi myös liian huonosti esille valtionhallinnossa, luoden mielikuvan raja-alueesta, joka on "vähän Østlandia", "vähän Vestlandia".
Joka tapauksessa ainakin seuraavat Agderin rannikkokaupungit lasketaan Sørlandetiin kuuluviksi:
Flekkefjord
Farsund
Lyngdal
Mandal
Kristiansand
Lillesand
Grimstad
Arendal
Tvedestrand
Risør
Piirit

Sørlandetiin on perinteisesti kuulunut kaksi piiriä:
Agder
Setesdal
Käännös suomeksi