stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Unelma karjamajalla

| Unelma karjamajalla |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Teuvo Tulio
Käsikirjoittaja:  Teuvo Tulio, Ivar Johansson (1933)
Perustuu:  Ivar Johanssonin elokuvaan Hälsingar (1933) ja William Larssonin elokuvaan Hälsingar (1923), jotka perustuvat Henning Ohlsonin näytelmään Hälsingar (ensiesitys Tukholmassa 1.6.1922).
Tuottaja:  Teuvo Tulio
Säveltäjä:  T. Tumma
Kuvaaja:  Eino Heino (ulkokuvat) Felix Forsman (studio)
Leikkaaja:  Teuvo Tulio
Pääosat:  Sirkka Salonen Kaarlo Oksanen Olga Tainio Kyösti Erämaa
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Tarmo-Filmi
Ensi-ilta:  29. syyskuuta 1940
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Unelma karjamajalla on Teuvo Tulion elokuva vuodelta 1940. Se on monien muidenkin Tulio-elokuvien tapaan melodraama, jonka tapahtumapaikkana on maaseutu. Se perustuu Henning Ohlsonin näytelmään Hälsingar (1922) ja siitä on tehty Ruotsissa kaksi filmatisointia, William Larsson (1923) ja Ivar Johansson (1933). Elokuva oli aikoinaan hyvin suosittu, ja sitä pidetään yhtenä Tulion parhaimmista elokuvista.
Näyttelijävalinnat

Elokuvan miespääosaan, Aarnen rooliin, saatiin Kaarlo ”Kille” Oksanen, joka oli aikoinaan näytellyt pääosaa Tulion aikaisemmassa elokuvassa Laulu tulipunaisesta kukasta (1938). Aarnen äidin roolin sai harrastelijanäyttelijä Olga Tainio ja Urho Ylitalon roolin Kyösti Erämaa. Kirsti Hurme sai Kirsti-piian osan ja harrastelijanäyttelijä Aku Peltonen vanhan rengin roolin.
Naispääosan ja samalla pääosan esittäjää oli vaikea löytää, mutta roolin sai vuoden 1938 Miss Eurooppa Sirkka Salonen. Se jäi Salosen ainokaiseksi elokuvarooliksi. Sivurooleissa nähdään muita suomalaisen elokuvan kärkinimiä, etenkin Eino Jurkka ja Taito Mäkelä. Erään vaikuttavimmista sivurooleista tekee talon vanhaemäntää näyttelevä amatöörinäyttelijä, vanhimman Niskavuori-elokuvan Loviisana taitonsa osoittanut Olga Tainio, joka oli Helsingin Kansanteatterin lippukassa.
Arviot

Kriitikko arvioi vuonna 2012 rakkaustriangelin kallistuvan loppupuolella liian imeläksi, eikä se hänen näkemyksensä mukaan kuulu Tulion parhaisiin melodraamoihin. Siitä huolimatta hän katsoo sen edustavan täysin kansainvälistä tasoa. Suomen kesä saa Tulion käsissä aivan omanlaisiaan tummia sävyjä. Toinen kriitikko Arto Pajukallio näkee tunnekuohujen vyöryvän yli äyräiden melodraamojen mestarin elokuvassa.
Juoni

Nuori ja herttainen Sirkka on marjamatkallaan vähällä jäädä hurjastelevan nuoren isännän Aarnen hevosen alle. Aarne tarjoaa hänelle hyvitykseksi pikkupiian paikkaa kotitaloonsa Ylitaloon. Nuoret tutustuvat toisiinsa ja solmivat suhteen.
Ylitalon karjakko Kirsti, Aarnen entinen rakastettu, on mustasukkainen Sirkalle. Sirkka tutustuu myös Aarnen vanhempaan veljeen Urhoon, joka on asiallisempi, mutta Sirkka pitää silti enemmän Aarnesta. Yhteiselle onnelle ei kuitenkaan löydy sijaa, kun Aarne on peliveloissa ja sortuu petoksiin ja vekseliväärennöksiin.
Pian Sirkka on raskaana, mutta Aarne aikoo livistää kovissa tuskissa Ylitalosta. Sirkka haaveilee häistä, mutta Aarne karkaa. Urho yrittää estää, mutta käsikähmä jää kesken, kun pojat kuulevat äitinsä nuhtelevan äänen. Aarne katoaa ja vanhaemäntä kuolee sydänkohtaukseen.
Parin vuoden päästä Sirkka on vauvansa kanssa kahden. Mustalainen varastaa vauvan Sirkan ollessa kalliojyrkänteellä pelastamassa vaaralliseen paikkaan kosken partaalle pudonnutta lampaan vuonaa. Kirsti-piika tulee paikalle ja syyttää oikeudessa Sirkkaa lapsen heittämisestä koskeen ja lapsenmurhasta. Sirkka saa kahden vuoden vankeustuomion. Vapauduttuaan hän palaa Ylitaloon, mutta monet kyläläiset ovat yhä vihaisia hänelle.
Kuuden vuoden päästä Aarne palaa Ylitaloon, mutta häntä aletaan pitää pelkurina ja huijarina, vaikka hän oli maksanut kaikki velkansa ja toi veljelleen tämän menettämät rahat korkoineen.
Lopulta omantunnonvaivainen Aarne päättää naida Sirkan sovittaakseen kaiken. Yllättäen häihin saapuu hänen kuolleeksi luultu poikansa. Pojan varastanut mustalaismies oli kuollut pian varkauden jälkeen ja poika oli jäänyt tämän isän hoidettavaksi. Pojan ”isoisä” oli kuolemansairauden vaivoissaan lähettänyt hänet etsimään oikeita vanhempiaan, ja Ylitalossa poika oli tunnistettu syntymämerkistään. Tämän nähdessään onneton Kirsti-piika pakenee maantielle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sirkka Salonen  | … |  Sirkka Valkama, Ylitalon pikkupiika   |
|  Olga Tainio  | … |  Ylitalon vanhaemäntä   |
|  Kille Oksanen  | … |  Ylitalon Aarne, nuori isäntä   |
|  Kyösti Erämaa  | … |  Ylitalon Urho, Aarnen veli   |
|  Kirsti Hurme  | … |  Kirsti Turja, Ylitalon karjakko   |
|  Aku Peltonen  | … |  Matti-renki   |
|  Varma Lahtinen  | … |  Aino   |
|  Eino Jurkka  | … |  Kylälahden kauppias   |
|  Ida Kallio  | … |  Kerttu-muori   |
|  Väinö Kangas  | … |  tuomari   |
|  Evald Terho  | … |  vanha mustalainen   |
|  Taito Mäkelä  | … |  yleinen syyttäjä   |
|  Timo Jokinen  | … |  Sirkan poika   |
|  Edigio Morelli  | … |  lapsenryöstäjä   |
|  Lauri Korpela  | … |  Antti, postinkantaja   |
|  Veikko Laakso  | … |  vanginvartija   |
Valerie Harper

Valerie Harper
Valerie Harper (22. elokuuta 1939 – 30. elokuuta 2019) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosta Rhoda Morgensternin roolissa The Mary Tyler Moore Show'ssa ja Rhodassa 1970-luvulla. Hänelle on myönnetty neljä Emmy-palkintoa ja yksi Golden Globe.
Harper oli Screen Actors Guildin jäsen ja vuoden 2001 ehdokas sen puheenjohtajaksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (englanniksi)
Valerie Harper Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
USS Columbus (SSN-762)

| USS Columbus |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  General Dynamics Electric Boat, Groton, Connecticut
Kölinlasku:  9. tammikuuta 1991
Laskettu vesille:  1. elokuuta 1992
Palveluskäyttöön:  24. heinäkuuta 1993
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 000 t (pinnalla) 6 927 t (sukelluksissa)
Pituus:  110,3 m
Leveys:  10 m
Syväys:  9,4 m
Koneteho:  S6G-painevesireaktori
Nopeus:  pinnalla: 25 solmua (46 km/h) sukelluksissa: 30 solmua (56 km/h)
Miehistöä:  12 upseeria ja 98 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  4 x 533 mm Mk67 -torpedoputkea 12 x Mk36 VLS -siiloa Tomahawk-risteilyohjusten laukaisemiseksi
USS Columbus (runkonumero SSN-762) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 21. maaliskuuta 1986 General Dynamicsin Electric Boat divisioonalta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 9. tammikuuta 1991. Se laskettiin vesille 1. elokuuta 1992 kumminaan amiraali Bruce DeMarsin puoliso Margaret DeMars ja liitettiin laivastoon 24. heinäkuuta 1993 ensimmäisenä päällikkönään Carl M. Smeigh Jr.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Pearl Harboriin Havaijilla.
Ulmin muotoilukoulu

Koulussa 1960-luvun keskivaiheilla suunniteltu tila-auto Autonova Fam.
Dieter Ramsin muotoilema levysoitin Braun SK-61.
Ulmin muotoilukoulu (saks. Hochschule für Gestaltung Ulm, ”Muotoilun korkeakoulu Ulm”) oli Länsi-Saksan Ulmissa vuosina 1950–1968 toiminut teollisen muotoilun korkeakoulu, joka jatkoi Weimarissa 1919–1933 toimineen Bauhausin koulutusperinnettä.
Ulmin muotoilukoulun perustivat 1953 Inge Aicher-Scholl, graafikko Otl Aicher ja monipuolinen kuvataiteilija Max Bill, joka oli opiskellut Bauhausissa. Ulmin koulun opetusmetodi oli hyvin matemaattispainotteinen ja suosi modernistisen tai ”uusfunktionalistisen” pelkistettyjä, geometriaan perustuvia muotoratkaisuja. Koulu korosti myös muotoiluratkaisujen yhteiskunnallista vaikutusta, ja ensimmäisen vuoden perusopinnoista noin neljännes keskittyi sosiologiaan, psykologiaan, politiikkaan, taloustieteeseen ja ergonomiaan.
Ulmin koulun tyylistä hyvänä esimerkkinä pidetään Dieter Ramsin Braun-yhtiölle suunnittelemia tuotteita sekä Otl Aicherin piktogrammikuvioita, joita käytettiin muun muassa Münchenin olympiakisoissa 1972. Koululla oli merkittävä vaikutus monien Länsi-Saksan talousihmettä rakentaneiden yhtiöiden, erityisesti autoja ja muita teknisiä laitteita valmistavien yritysten tuotesuunnitteluun.
Unknown Horizons

| Unknown Horizons |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Unknown Horizonsin kehittäjäyhteisö
Pelimoottori:  Flexible Isometric Free Engine
Julkaistu:  2008
Lajityyppi:  kaupunginrakennuspeli reaaliaikainen strategia
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Alusta:  Linux, OS X, Windows
Lisenssi:  GNU General Public License, versio 2.0 tai myöhempi ja Creative Commons Nimeä-JaaSamoin 3.0 Ei sovitettu
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu
Oheislaite:  näppäimistö, hiiri
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Unknown Horizons on peli, jossa yhdistyy kaupunginrakennuspelin ja reaaliaikaisen strategiapelin piirteitä. Se on julkaistu GNU-lisenssillä ja on näin ollen vapaa ohjelmisto.
Peliä kehitetään hyvin aktiivisesti. Siitä julkaistaan pari kertaa vuodessa uusi versio. Viimeisin ja kymmenes julkaisu on nimeltään 2019.1. Ensimmäinen alpha-versio pelistä julkaistiin 1. lokakuuta 2008.
Pelaaminen

Pelaaja ohjaa ennestään löytämättömän saariston löytäneiden uudisasukkaiden ryhmää. Pelaajan pitää tarjota näille hyvinvoinnin ylläpitämiseksi heidän tarvitsemiaan tarvikkeita (kuten ruokaa, puuta ja työkaluja) ja julkisia palveluja. Vastineeksi asukkaat maksavat veroja kolikoina.
Kun nämä edellytykset on täytetty, asukkaiden lukumäärä kasvaa ja heidän tasonsa nousee. Tähän mennessä on suunniteltu kuusi siirtokunnantasoa ja 40 rakennusta.
Ensimmäistä tasoa kutsutaan nimellä Merenkävijät. Tällä tasolla pyritään lähinnä perustamaan siirtokunta ja sen toiminnalle välttämättömät toiminnot, kuten ruokatuotanto. Toinen taso on Kansoittajat. Tällä tasolla pelaajalle avautuu uusia rakennuksia, ja asuintelttoja ruvetaan korvaamaan puisilla mökeillä. Tasolla kolme eli Uudisasukkaat käyttöön tulee jälleen joitakin uusia rakennuksia ja vanhoihin tulee ristikkopuut. Kansalaiset saavat uusia maatilatuotantoon liittyviä rakennuksia ja asuinrakennukset muuttuvat kivisiksi, Tasot V ja VI eli Kauppiaat ja Aristokraatit ovat vasta suunnitteluvaiheessa.
Kehitys

Unknown Horizons käyttää FIFE-pelimoottoria ja perustuu isometrisiin 2D-grafiikkoihin. Koska myös FIFE on vastakehitysasteella ja Unknown Horizons on ensimmäinen iso tätä pelimoottoria käyttävä peli, Unknown Horizonsin kehittäjät tekevät tiivistä yhteistyötä FIFE:n kanssa.
Python valittiin pelin ohjelmointikieleksi, koska FIFE tukee sitä parhaiten ja se on hyvin yhteensopiva eri alustojen kanssa. Lisäksi Pythonin ansiosta kehitys on hyvin nopeaa. Unknown Horizonsin grafiikkamallit on luotu Blenderillä, ja sitten renderöity niille näkymä neljästä eri suunnasta (kahdeksan yksiköille).
Viime versioissa pelisisältöä on merkittävästi lisätty ja sitä tullaan jatkossakin lisäämään. Lisäksi grafiikoita ja ääniä on muokattu laadukkaammiksi, asetusvalikoita on selkeytetty ja asetusvalintoja on tullut lisää. Lisäksi peliin on tuotu yksinkertainen kartanluontisovellus. Tulevaisuudessa keskityttäneen käyttöliittymän kehittämiseen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Unknown Horizonsin kotisivut (englanniksi)
Build Your Own Virtual Colony With Unknown Horizons (englanniksi)
Kuva varhaisesta siirtokunnasta Unknown Horizonsissa.
Super Bowl LVII

Super Bowl LVII oli järjestyksessään 57. NFL-liigan loppuottelu, jossa ratkaistiin NFL-kauden 2022 mestari. Ottelu pelattiin 12. helmikuuta 2023 Arizonan osavaltion Glendalessa. Ottelussa kohtasivat Kansas City Chiefs ja Philadelphia Eagles. Ottelun voitti Chiefs, joka voitti Eaglesin 38–35. Ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Chiefsin pelinrakentaja Patrick Mahomes.
Kisapaikan valinta

Super Bowlin valintaprosessi muuttui vuonna 2018: ennen kaupungit hakivat mahdollisuutta järjestää Super Bowl. Uudistuksen jälkeen NFL lähestyi kaupunkeja, joilla oli tämän jälkeen oikeus hakea järjestämisoikeutta. NFL valitsi Phoenixin yksimielisesti Super Bowl LVII:n järjestäjäksi 23. maaliskuuta 2018. Kyseessä on kolmas Super Bowl samaisella stadionilla.
Aloituskokoonpanot

| Kansas City Chiefs> Hyökkäys | Pelipaikka> Hyökkäys | Pelipaikka> Hyökkäys | Philadelphia Eagles> Hyökkäys |
| --- | --- | --- | --- |
| Patrick Mahomes | QB | QB | Jalen Hurts |
| Isiah Pacheco | RB | RB | Miles Sanders |
| Marquez Valdes-Scantling | WR | WR | A. J. Brown |
| JuJu Smith-Schuster | WR | WR | Quez Watkins |
| Noah Gray | TE | WR | DeVonta Smith |
| Travis Kelce | TE | TE | Dallas Goedert |
| Orlando Brown | LT | LT | Jordan Mailata |
| Joe Thuney | LG | LG | Landon Dickerson |
| Creed Humphrey | C | C | Jason Kelce |
| Joe Thuney | RG | RG | Isaac Seumalo |
| Andrew Wylie | RT | RT | Lane Johnson |
Puolustus
| George Karlaftis III | DE | DE | Josh Sweat |
| Chris Jones | DT | DT | Javon Hargrave |
| Derrick Nnadi | DT | DT | Linval Joseph |
| Frank Clark | DE | DT | Fletcher Cox |
| Willie Gay Jr. | LB | LB | T. J. Edwards |
| Nick Bolton | LB | LB | Haason Reddick |
| Trent McDuffie | CB | CB | Avonte Maddox |
| L'Jarius Sneed | CB | CB | James Bradberry |
| Jaylen Watson | CB | CB | Darius Slay |
| Justin Reid | S | S | Marcus Epps |
| Juan Thornhill | S | S | C. J. Gardner-Johnson |
Ottelun päätuomarina toimi Carl Cheffers, jolle kyseessä oli uran kolmas Super Bowl.
Ottelu > Pistesuoritukset

| Neljännes | Aika | Joukkue | Tiedot | Lisäpiste | Tilanne> KC | Tilanne> PHI |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 4:51 | PHI | Jalen Hurts, touchdown (1 jaardi, juoksu) | J. Elliot | 0 | 7 |
| 1. | 8:03 | KC | Travis Kelce, touchdown (18 jaardia, syöttö P. Mahomes) | H. Butker | 7 | 7 |
| 2. | 0:08 | PHI | A. J. Brown, touchdown (45 jaardia, syöttö J. Hurts) | J. Elliot | 7 | 14 |
| 2. | 5:21 | KC | Nick Bolton, touchdown (36 jaardia, rähmäyksen palautus) | H. Butker | 14 | 14 |
| 2. | 13:40 | PHI | Jalen Hurts, touchdown (4 jaardia, juoksu) | J. Elliot | 14 | 21 |
| 2. | 15:00 | PHI | Jake Elliot, kenttäpotkumaali (35 jaardia) | — | 14 | 24 |
| 3. | 5:30 | KC | Isiah Pacheco, touchdown (1 jaardi, juoksu) | H. Butker | 21 | 24 |
| 3. | 13:15 | PHI | Jake Elliot, kenttäpotkumaali (33 jaardia) | — | 21 | 27 |
| 4. | 1:45 | KC | Kadarius Toney, touchdown (5 jaardia, syöttö P. Mahomes) | H. Butker | 28 | 27 |
| 4. | 5:38 | KC | Skyy Moore, touchdown (4 jaardia, syöttö P. Mahomes) | H. Butker | 35 | 27 |
| 4. | 9:45 | PHI | Jalen Hurts, touchdown (2 jaardia, juoksu) | 2 pistettä | 35 | 35 |
| 4. | 14:52 | KC | Harrison Butker, kenttäpotkumaali (27 jaardia) | — | 38 | 35 |
Televisiointi

Yhdysvalloissa Super Bowlin televisiointi kiertää Foxin, NBC:n ja CBS:n välillä. Vuonna 2023 vuoro oli Foxilla. Yhdysvalloissa ottelun selosti Kevin Burkhardt ja kommentaattorina toimi Greg Olsen.
Suomessa televisiointioikeudet oli C Morella. Suomeksi ottelun selosti Mika Laurila ja kommentaattorina toimi Mikko Koikkalainen.
Musiikkiesitykset ja puoliaikashow

Ennen ottelua kantrilaulaja Chris Stapleton esitti kansallislaulu ”The Star-Spangled Bannerin”. Kansallislaulun päättyessä perinteisen Yhdysvaltain laivaston hävittäjien ylilennon suoritti ensimmäistä pelkästään naisista koostuva lentäjäjoukko. R&B-laulaja Babyface esitti ”America the Beautifulin” ja laulaja-näyttelijä Sheryl Lee Ralph ”Lift Every Voice and Singin”.
Puoliaikaesityksen (Apple Music Super Bowl LVII Halftime Show) pääesiintyjä oli Rihanna.
Chiefsin pelinrakentaja Patrick Mahomes
Eaglesin pelinrakentaja Jalen Hurts
UK Championship

UK Championship on maailmanmestaruuskisojen jälkeen toiseksi arvostetuin snookerin ranking-turnaus. Se on käyty vuosittain vuodesta 1977 lähtien, jolloin se oli avoin ainoastaan Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin pelaajille järjestetty kutsuturnaus. Tuolloin finaalissa Irlannin Patsy Fagan voitti walesilaisen Doug Mountjoyn luvuin 12-9. Avoin ja ranking-turnaus UK Championshipista tuli vuonna 1984.
Vuosien mittaan turnauksen palkintorahat ovat kasvaneet huimasti sen alusta; ensimmäisessä turnauksessa voittaja sai palkintorahaa £2 000, kun huippuvuosina 2001 ja 2007 voittaja Ronnie O’Sullivanille annettiin £100 000.
Turnauksen sponsoreina ovat toimineet vuosien mittaan Super Crystalate, Coral, Tennents, Stormseal, Royal Liver Assurance, Liverpool Victoria Assurance, Powerhouse, Travis Perkins. Vuosiksi 2006-2008 World Snooker Association teki sopimuksen Maplin Electronics-yrityksen kanssa. Sen jälkeen sponsoreina ovat toimineet Pukka Pies, 12Bet.com sekä williamhill.com.
Historiallisia tapahtumia

Jo 30 vuotta ammattilaisten huipputasolla pelannut Steve Davis kykeni puolustamaan vuonna 1984 saavuttamaansa UK Championship-titteliään jopa kolme kertaa peräkkäisinä vuosina tämän jälkeenkin. Hän voitti turnauksen joka vuosi vuosina 1984-1987. Kaiken kaikkiaan Davis on ollut 10 kertaa tämän turnauksen finaalissa ja voittanut näistä kuusi.
Vuonna 1987 Willie Thorne teki turnauksen historian ensimmäisen maksimibreikin 147 pistettä.
Vuonna 1992 Peter Ebdon teki turnauksen historian toisen maksimibreikin.
Vuonna 1993 nuori The Rocket Ronnie O’Sullivan voitti turnauksen ollessaan vain 17-vuotias. Hän on näin kaikkien aikojen nuorin ranking-turnausvoittaja. O’Sullivan on voittanut turnauksen finaalissa kahdesti kaikkien aikojen snookerin pelaajan Stephen Hendryn ja voittanut turnauksen yhteensä neljä kertaa.
Hendry oli lähellä yhtä vakuuttavaa suoritusta kuin Davis voittaen turnauksen kolmena vuonna peräkkäin vuosina 1994-1996 ja ollen vielä vuonna 1997 finaalissa, jossa O’Sullivan kuitenkin katkaisi hänen voittoputken. Vuoden 1994 turnauksessa Hendry teki toistaiseksi eniten sadan pisteen ylittäviä lyöntisarjoja yhden ottelun aikana tehden niitä jopa seitsemän.
Vuonna 1995 Hendry teki turnauksen historian kolmannen maksimibreikin.
Vuonna 1996 turnauksessa maltalainen Tony Drago suoritti maailman toistaiseksi nopeiten tehdyn sadan pisteen ylittävän lyöntisarjan ammattilaisturnaustasolla. Lyöntisarjaan kului aikaa 3 minuuttia ja 31 sekuntia.
Vuonna 1999 Hendry teki turnauksen historian neljännen ja oman uransa seitsemännen maksimibreikin.
Vuonna 2000 Mick Dyson teki turnauksen historian viidennen maksimibreikin.
Vuonna 2004 Jamie Burnett teki myös yhden lajin ennätyksen. Hän suoritti toistaiseksi turnaustasolla suurimman lyöntisarjan 148 pistettä aloittaen freeball-tilanteesta tyhjentäen sitten kaikki pallot pöydältä. Samassa turnauksessa David Gray teki turnauksen historian kuudennen maksimibreikin, joten tällöin harvinaislaatuisesti turnauksen suurimman lyöntisarjan palkinto meni eri henkilölle, kuin sille, joka teki maksimin.
Vuonna 2005 tehtiin turnauksessa historiaa, kun kiinalaisnuori Ding Junhui voitti ensimmäisenä britteinsaarten ulkopuolelta tulevana pelaajana finaalissa turnauksen nelinkertaisen mestarin ja kuusinkertaisen maailmanmestarin Davisin luvuin 10–6.
Vuoden 2007 voittajaksi selviytyi Ronnie O’Sullivan, joka ansaitsi £30 000 bonusta tehtyään semifinaalissa turnauksen historian seitsemännen maksimibreikin Mark Selbyä vastaan tasatilanteessa 8-8. Finaalissa O’Sullivan kukisti Stephen Maguiren murskanumeroin 10–2.
Vuonna 2008 Ding Junhui teki turnauksen historian kahdeksannen, ja uransa toisen, maksimibreikin.
Vuonna 2009 Ding voitti turnauksen jo toistamiseen.
Vuonna 2010 John Higgins voitti turnauksen jo kolmannen kerran tiukan taistelun jälkeen Mark Williamsia vastaan luvuin 10–9.
Voittajat > Ranking-turnaus

| Vuosi | Voittaja | Finaalivastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2023 |  Ronnie O’Sullivan |  Ding Junhui | 10–7 |
| 2022 |  Mark Allen |  Ding Junhui | 10–7 |
| 2021 |  Zhao Xintong |  Luca Brecel | 10–5 |
| 2020 |  Neil Robertson |  Judd Trump | 10–9 |
| 2019 |  Ding Junhui |  Stephen Maguire | 10–6 |
| 2018 |  Ronnie O’Sullivan |  Mark Allen | 10–6 |
| 2017 |  Ronnie O’Sullivan |  Shaun Murphy | 10–5 |
Betway UK Championship
| 2016 |  Mark Selby |  Ronnie O’Sullivan | 10–7 |
| 2015 |  Neil Robertson |  Liang Wenbo | 10–5 |
Coral UK Championship
| 2014 |  Ronnie O’Sullivan |  Judd Trump | 10–9 |
williamhill.com UK Championship
| 2013 |  Neil Robertson |  Mark Selby | 10–7 |
| 2012 |  Mark Selby |  Shaun Murphy | 10–6 |
| 2011 |  Judd Trump |  Mark Allen | 10–8 |
12Bet.com UK Championship
| 2010 |  John Higgins |  Mark Williams | 10–9 |
Pukka Pies UK Championship
| 2009 |  Ding Junhui |  John Higgins | 10–8 |
Maplin UK Championship
| 2008 |  Shaun Murphy |  Marco Fu | 10–9 |
| 2007 |  Ronnie O’Sullivan |  Stephen Maguire | 10–2 |
| 2006 |  Peter Ebdon |  Stephen Hendry | 10–6 |
Travis Perkins UK Championship
| 2005 |  Ding Junhui |  Steve Davis | 10–6 |
| 2004 |  Stephen Maguire |  David Gray | 10–1 |
| 2003 |  Matthew Stevens |  Stephen Hendry | 10–8 |
Powerhouse UK Championship
| 2002 |  Mark Williams |  Ken Doherty | 10–9 |
UK Championship
| 2001 |  Ronnie O’Sullivan |  Ken Doherty | 10–1 |
Liverpool Victoria UK Championship
| 2000 |  John Higgins |  Mark Williams | 10–4 |
| 1999 |  Mark Williams |  Matthew Stevens | 10–8 |
| 1998 |  John Higgins |  Matthew Stevens | 10–6 |
| 1997 |  Ronnie O’Sullivan |  Stephen Hendry | 10–6 |
UK Championship
| 1996 |  Stephen Hendry |  John Higgins | 10–9 |
Royal Liver Assurance UK Championship
| 1995 |  Stephen Hendry |  Peter Ebdon | 10–3 |
| 1994 |  Stephen Hendry |  Ken Doherty | 10–5 |
| 1993 |  Ronnie O’Sullivan |  Stephen Hendry | 10–6 |
| 1992 |  Jimmy White |  John Parrott | 16–9 |
UK Championship
| 1991 |  John Parrott |  Jimmy White | 16–13 |
Stormseal UK Championship
| 1990 |  Stephen Hendry |  Steve Davis | 16–15 |
| 1989 |  Stephen Hendry |  Steve Davis | 16–12 |
Tennents UK Championship
| 1988 |  Doug Mountjoy |  Stephen Hendry | 16–12 |
| 1987 |  Steve Davis |  Jimmy White | 16–14 |
| 1986 |  Steve Davis |  Neal Foulds | 16–7 |
Coral UK Championship
| 1985 |  Steve Davis |  Willie Thorne | 16–14 |
| 1984 |  Steve Davis |  Alex Higgins | 16–8 |
Voittajat > Kutsuturnaus

| Vuosi | Voittaja | Finaalivastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1983 |  Alex Higgins |  Steve Davis | 16–15 |
| 1982 |  Terry Griffiths |  Alex Higgins | 16–15 |
| 1981 |  Steve Davis |  Terry Griffiths | 16–3 |
| 1980 |  Steve Davis |  Alex Higgins | 16–6 |
| 1979 |  John Virgo |  Terry Griffiths | 14–13 |
| 1978 |  Doug Mountjoy |  David Taylor | 15–9 |
Super Chrystalate UK Championship
| 1977 |  Patsy Fagan |  Doug Mountjoy | 12–9 |
Valkolakkihiiro

| Valkolakkihiiro |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Hiirolinnut Coliiformes
Heimo::  Hiirot Coliidae
Suku::  Hiirot Colius
Laji::  leucocephalus
Kaksiosainen nimi
 Colius leucocephalus  Reichenow, 1870 
Katso myös
   Valkolakkihiiro Wikispeciesissä   Valkolakkihiiro Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkolakkihiiro (Colius leucocephalus) on hiirojen heimoon kuuluva itäafrikkalainen lintu. Sen esiintymisalue käsittää Etiopian kaakkoisosan, Etelä-Somalian, osan Keniaa ja Koillis-Tansanian. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Anton Reichenow kuvaili lajin holotyypin Itä-Kenian Kinakombasta vuonna 1879.
Valkeusjärvi

| Valkeusjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°46′44″N, 27°02′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Puhinlampeen 
Järvinumero:  14.929.1.030
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  109,8 m  
Pituus:  1,1 km  
Leveys:  340 m  
Rantaviiva:  2,592 km  
Pinta-ala:  16,825 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkeusjärvi 
Valkeusjärvi  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Korpijärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,1 kilometriä pitkä, 340 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 16,8 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Korpijoen valuma-alueeseen (14.929) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 109,8 metriä mpy.