stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suurennuskone

Suurennuskone
Suurennuskone tai -koje on projektori, jolla voidaan heijastaa filmillä oleva kuva alustalle halutussa koossa alkuperäistä filminegatiivia suurempien vedosten eli ”paperikuvien” tekemiseksi. Tyypillisesti suurennuskone on rakennettu pystypalkin varaan. Valonlähteenä on tasaisen valkoista valoa antava lamppu, josta valo kulkee filmipitimessä olevan filmin ja sen alapuolella olevan linssin läpi. Kuvan kokoa voi säätää liikuttamalla linssiä, ja kuva tarkennetaan alustalle linssiä säätämällä.
Suurennuskonetta käytetään useimmiten valokuvia kehitettäessä pimiössä, jolloin sillä heijastetaan negatiivilla oleva kuva valokuvauspaperille. Valokuvauspaperi asetetaan yleensä kehikkoon tai imualustaan, joka pitää paperin suorana. Mustavalkoista valokuvauspaperia varten suurennuskoneessa on usein erillinen linssin eteen asetettava punasuodatin, jota käytetään kun kuva halutaan asemoida valon ollessa päällä ilman että valokuvauspaperi valottuu. Suurennuskoneen virtajohtoon voidaan kytkeä ajastin, niin sanottu valotuskello, jonka avulla paperin valotus voidaan määrittää täsmällisesti.
Hyvin isojen suurennusten tekemiseksi jotkin pystymalliset suurennuskoneet voi kääntää vaakasuuntaan heijastamaan kuva seinälle kiinnitettyyn valokuvapaperiin.
Mustavalkokuvien lisäksi suurennuskoneella valotetaan vedoksia värinegatiiveista erityisen, valon sävyä säätävin suotimin varustetun väripään ja värianalysaattorin avulla. Suurennuskonetta saattoi käyttää myös diakuvien suurentamiseen, esimerkiksi piirustusjäljennösten tai Ilfochrome-paperivedosten (aiemmin Cibachrome) tekemiseksi. Ilford lopetti näiden materiaalien tuottamisen vuonna 2012.
Valmistajia

Maailman suurimmaksi suurennuskoneiden valmistajaksi ovat ilmoittautuneet sekä italialainen Durst että tšekkiläinen Meopta, jonka tuotemerkkejä olivat Opemus ja Axomat. Muita suurennuskoneiden aiempia tai nykyisiä valmistajia ovat saksalaiset Agfa, Leitz ja Liesegang, hollantilais-japanilainen Nihon-Philips sekä yhdysvaltalaiset Beseler ja Vivitar. Tunnettuja suurennuskoneiden objektiivien valmistajia ovat Schneider Kreuznach, Rodenstock sekä Nikon.
1950-luvun ja 1960-luvun alun tuontisäännöstelyssä Tekniikan Maailma antoi ohjeita suurennuskoneen rakentamiseksi itse, materiaaleina muun muassa teräksinen pöydänjalka, kylpyammeen pohjaventtiili, alumiininen maitohinkki ja Fazerin peltinen karamellirasia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suurennuskone Wikimedia Commonsissa
Pöntislampi

| Pöntislampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Ähtäri
Koordinaatit:  62°36′25″N, 24°28′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Niemisjoen valuma-alue (35.47)
Laskuoja:  oja Tuhkionjokeen 
Järvinumero:  35.476.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  199,6 m  
Rantaviiva:  0,611 km  
Pinta-ala:  1,824 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPöntislampi 
Pöntislampi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Koiraperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Niemisjoen valuma-alueella (35.47), jonka Palojoen valuma-alueeseen (35.476) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 199,6 metriä mpy.
Super He-Man

| Super He-Man> The New Adventures of He-Man |
| --- | --- |
 Sarjan alkuperäinen logo.
Tyyli:  piirrossarja
Kestoaika:  22 min
Luoja(t):  Donald F. Glut Steven J. Fisher
Pääosissa:  Gary Chalk Campbell Lane Doug Parker Ted Cole Michael Donovan Scott McNeil
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Esitetty:  1. syyskuuta 1990 – 1. kesäkuuta 1991
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  65
Tuotanto
Tuottaja(t):  Jean Chalopin
Käsikirjoittaja(t):  Terrence McDonnell Steven J. Fisher Jack Olesker
Tuotantoyhtiö(t):  Jetlag Productions DiC Enterprises
Aiheesta muualla
IMDb 
Super He-Man (engl. The New Adventures of He-Man) on DiC Enterprisesin tuottama yhdysvaltalainen animaatiosarja, joka perustuu Mattelin lelusarjaan Masters of the Universe. Sarjan oli tarkoitus olla jatkoa alkuperäiselle Filmationin tuottamalle He-Manille, mutta sarja poikkesi alkuperäisestä paljon, eikä Filmation ollut sarjan tuotannossa mukana. Super He-Manista tuotettiin 65 jaksoa, jotka esitettiin Yhdysvalloissa vuosien 1990–1991 välisenä aikana. Sarja ei kuitenkaan menestynyt toivotulla tavalla edes sen pohjalta tehtyjen lelujen osalta.
Tarina

Legendaarinen Eternian suojelija He-Man kutsutaan kymmenentuhatta vuotta tulevaisuuteen uuteen maailmaan nimeltä Primus, pelastamaan heidät pahaloilta mutanteilta Denebrianeilta. He-Manin vanha vihollinen Skeletor on seurannut häntä tulevaisuuteen ja hankkinut iteselleen uusia liittolaisia valloittaakseen universumin. Yhdessä linnunradan vartijoiden kanssa He-Man puolustaa Primusta Skeletorilta ja hänen liittolaisiltaan.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gary Chalk  | … |  He-Man, Artilla, Presidentti Pell, Alcon, kersantti Krone, Andros, Gross   |
|  Campbell Lane  | … |  Skeletor, Sagitar   |
|  Doug Parker  | … |  Prinssi Adam, Hoove, Wall Street, Meloc   |
|  Ted Cole  | … |  Spinwit, Slushead, Karatti, Staghorn, Gleep   |
|  Michael Donovan  | … |  kenraali Nifel   |
|  Scott McNeil  | … |  Flipshot, Butthead, Krex, kapteeni Zang   |
|  Tracy Eisner  | … |  Drissi   |
|  Mark Hildreth  | … |  Caz   |
|  Anthony Holland  | … |  herra Sebrian   |
|  Alvin Sanders  | … |  Flogg, Tuskador   |
|  Venus Terzo  | … |  Velhotar, Critta, Mara   |
Suomessa ilmestyneet julkaisut > VHS-julkaisut

Super He-Man – Seikkailu alkaa
Aiheesta muualla

TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Masters of the Universe
| --- | --- |
He-Man:  He-Man (1983–1985) • Super He-Man (1990–1991) • He-Man (2002–2004) • Masters of the Universe: Revelation (tulossa) • Masters of the Universe (tulossa)
She-Ra:  She-Ra: Mahdin prinsessa (1985–1987) • She-Ra: Mahdin prinsessat (2018–2020)
Elokuvat:  The Secret of the Sword (1985, animaatio) • He-Man & She-Ra: A Christmas Special (1985, animaatio) • Masters of the Universe (1987) • Masters of the Universe (peruttu)
Hahmoja:  He-Man • Skeletor • Asemies • Teela • Petomies • Orko • Sy-Klone • Hordak • Mer-Man • Evil-Lyn • She-Ra
Tapahtumapaikkoja:  Eternia • Pääkallolinna
Videopelit:  The Power of He-Man (1983) • The Arcade Game (1987) • The Movie (1987) • The Super Adventure (1987) • Power of Grayskull (2002) • Defender of Grayskull (2005) • The Most Powerful Game in the Universe (2012)
↑  Matt Donnelly: ‘Masters of the Universe’ Movie Dead at Netflix After at Least $30 Million in Development; Mattel Shopping for New Buyer variety.com.  18.7.2023. (englanniksi)
Summer Up

Summer Up oli vuodesta 2003 järjestetty kävijämäärältään Suomen suurin hip hop- ja reggae -musiikin festivaali. Festarit järjestetään Lahden Mukkulan rannalla.
Festivaalin järjestäjä

Summer Up -festivaalin perusti lahtelainen muusikko Martin Mustonen, joka tunnetaan myös artistinimellä Apollo. Festivaalin alkuperäinen tarkoitus oli järjestää hänelle itselleen sekä kavereilleen mahdollisuus päästä esiintymään ulkoilmatapahtumaan. Mustonen hoiti festivaalin järjestelyjä yksin vuoteen 2006 asti. Vuodesta 2007 eteenpäin toimintaan liittyi mukaan Oskari Hakala. Vuonna 2009 festivaalin toiminta osakeyhtiöitettiin ja tavoitteena oli rakentaa iso tapahtuma-alan yhtiö. Vuonna 2012 Summer Up -yhtiön tapahtuma-alan palvelutarjonta oli kasvanut niin suureksi, että Mustonen ja Hakala päättivät siirtää kyseiset toiminnot uuden Mustonen & Hakala osakeyhtiön alaisuuteen. Kyseisellä toimenpiteellä pohjustettiin myös mahdollista osakeyhtiön myyntiä tulevaisuudessa. Summer Up myytiin HimosLomat Oy:lle vuoden 2013 loppupuoliskolla, mutta Mustonen ja Hakala jatkoivat vielä työskentelyä festivaalin parissa. Vuoden 2015 festivaalin jälkeen Mustonen ilmoitti, että hänen ja Oskari Hakalan työsuhteet päättyivät Summer Up Oy:ssä 31.7.2015.
Aiheesta muualla

Summer Upin kotisivu
Lahti
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahtiala · Asemantausta · Hennala · Jalkaranta · Jokimaa · Järvenpää · Kartano · Kerinkallio · Keski-Lahti · Kilpiäinen · Kiveriö · Kivimaa · Koiskala · Kolava · Kujala · Kunnas · Kytölä · Kärpänen · Laune · Metsäkangas · Mukkula · Myllypohja · Möysä · Niemi · Nikkilä · Okeroinen · Paavola · Pesäkallio · Pirttiharju · Renkomäki · Salpausselkä · Sopenkorpi · Viuha · Ämmälä
Asuinalueet:  Anttilanmäki · Harjunalusta · Hiekkanummi · Kariniemi · Karisto · Liipola · Lotila · Metsäkangas · Petsamo · Riihelä · Saksala · Soltti · Venetsia
Järvet:  Alasenjärvi · Joutjärvi · Kymijärvi · Merrasjärvi · Pikku-Vesijärvi · Vesijärvi
Saaret:  Enonsaari
Museot:  Lahden kaupunginmuseon yksiköt: Hiihtomuseo · Historiallinen museo · Kuvakokoelma · Lahden visuaalisten taiteiden museo Malva · Radio- ja tv-museo · Sotilaslääketieteen museo  Muut: Askon museo · Ravintolamuseo · Sairaalamuseo · Suomen sotilasmusiikkimuseo
Rakennukset ja alueet:  Jokimaan ravikeskus · Lahden kaupungintalo · Lahden rautatieasema · Lahden teatteritalo · Lahden kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto · Lahden kisapuisto · Lahden stadion · Radiomäki · Ristinkirkko · Salpausselän hyppyrimäet · Sibeliustalo
Puistot:  Fellmaninpuisto · Erkonpuisto · Kariniemen puisto · Lanu-puisto · Pikku-Vesijärven puisto
Luonnonsuojelualueet:  Häränsilmä-lampi · Linnaistensuo · Pesäkallio
Patsaat, muistomerkit ja -laatat:  Hakkapeliittain kotiinpaluu · Hirvi-patsas · Lahden taistelussa kaatuneiden saksalaisten muistomerkki · Launeen neidot · Lumisota · Mannerheimin ratsastajapatsas · Mikael Agricolan muistomerkki · Punavankien muistomerkki · Vapauden Hengetär
Tapahtumat:  F1 Powerboat Racing · Lahden julistebiennale · Lahden kansainvälinen kirjailijakokous · Lahden markkinat · Lahden runomaraton · Salpausselän Kisat · Summer Up
Sipoonkorpi

Pieni oja lähellä Hältingträsk-järveä Sipoonkorvessa
Sipoonkorpi (ruots. Sibbo storskog) on metsäalue Sipoon, Vantaan ja Helsingin kuntien alueilla, Porvoonväylän pohjoispuolella. Metsän 5 400 hehtaarin alueesta 1 267 hehtaaria kuuluu Natura 2000 -suojelualueisiin ja 2 300 hehtaaria Sipoonkorven kansallispuistoon.
Alueen metsät ovat monin paikoin kuusivaltaisia, mutta myös lehdot ja kalliomänniköt ovat Sipoonkorvessa erittäin tavallisia. Sipoonkorven metsille ilmettä tuovat siellä olevat lukuisat kalliot, monimuotoiset suoalueet sekä useat lammet. Metsien ympärillä on puolestaan laajoja niitty- ja peltoaukeita. Sipoonkorven koillisosassa, Natura-alueeseen kuuluvissa Hindsbyn metsissä, sijaitsee Byabäckenin purolaakso perinnemaisemineen ja lehtoineen. Jotkin Sipoonkorven kallioylängöistä ovat paitsi paikallisesti myös valtakunnallisesti arvokkaita kohteita. Maisemallisesti Sipoonkorpea verrataan usein Nuuksion kansallispuistoon.
Maantiede ja sijainti

Sipoonkorpi sijaitsee Vantaan ja Sipoon välissä. Sipoonkorvella ei ole virallista ja yksiselitteistä rajausta, mutta käytännössä alueella tarkoitetaan metsiä, jotka alkavat lännessä Sotungin peltojen itäpuolelta ja päättyvät idässä Sipoonjoen laakson viljelyalueisiin. Luontoselvitysten sekä hoito- ja käyttösuunnitelmien mukaan Sipoonkorpi rajautuu pohjoisessa Jokivarrentien ja Kuninkaantien peltomaisemiin ja etelässä Porvoonväylään. Sipoonkorveksi katsottavan alueen koko on 5 400 hehtaaria. Siitä 1 267 hehtaaria kuuluu Natura 2000 -suojelualueisiin ja 2 300 hehtaaria Sipoonkorven kansallispuistoon. Näitä alueita täydentävät Sipoonkorvessa muut valtion omistamat maat, Uudenmaan virkistysalueyhdistyksen maat sekä pienet yksityiset luonnonsuojelualueet. Valtion maiden yhteispinta-ala on 420 hehtaaria, ja Uudenmaan virkistysalueyhdistyksen maiden pinta-ala 39 hehtaaria. Yksityiset luonnonsuojelualueet (YSA) sijaitsevat Palokalliolla, Mordmossarna-suoalueen eteläpuolella lähellä Martiksentietä ja Hacklisbackan kallioilla. Yksityisten luonnonsuojelualueiden yhteispinta-ala on 15 hehtaaria.
Sipoonkorven maa- ja kallioperä on jääkauden muokkaamaa ja käsittää monia erityislaatuisia geologisia muodostumia. Korkeusvaihtelut ja kalliomaaston muodot ovat dramaattisempia verrattuna ympäröiviin alueisiin. Jääkautisen mannerjään liikunnot ovat jättäneet jälkeensä vain kovimman kiviaineksen, sillä pehmeämmät kivilajit ja maa-aines huuhtoutuivat mannerjään mukana. Esimerkiksi Sipoonkorven pohjoisosassa sijaitsevan Gillerbergetin kalliopinnat ovat muinaisen jään sileäksi hiomia. Jääkauden loppupuolella mannerjään vetäytyessä syntyneitä hiidenkirnuja on Sipoonkorvessa useita, ja niitä löytyy Viirilän kylän itäpuolella olevasta metsästä. Jää on muinoin pyöritellyt yksittäisiä kallionpainanteisiin jumiin jääneitä kiviä, jolloin kiven alle kallioon hioutui yhä syvempiä kuoppia, hiidenkirnuja.
Eräs maantieteellisistä erikoisuuksista on Sipoonkorven Nuotiokallio, joka on ympäristöstään poikkeava viiden metrin korkuinen ja sadan metrin levyinen paljas kallionseinämä. Sen nimi juontuu jyrkänteen suojasta löytyneestä nuotiopaikasta, ja paikan arvellaan olleen tuttu jo tuhansia vuosia sitten alueella kulkeneille ihmisille. Nuotiokallion läheltä on löydetty kivikautinen asuinpaikka.
Luonto

Sipoonkorpi käsittää merkittäväksi katsottuja rakentamattomia metsäalueita, ja Nuuksion järviylängön ohella siellä sijaitsevat eräät pääkaupunkiseudun viimeisistä erämaista. Sipoonkorven katsotaan olevan merkittävä metsäluonnon monimuotoisuuden säilyttäjä, ja osa siitä kuuluu Natura 2000 -ohjelmaan sekä on lisäksi rajattu kansallispuistoksi.
Alueella on kallioiden lomassa lukuisia erilaisia suotyyppejä, kuten luonnontilaista isovarpurämettä, neva-, ruoho- ja saniaiskorpea, luhtaista sarakorpea, lyhytkorsinevaa sekä suojuottia (kapea, sammalta kasvava suo). Flatbergetin kalliometsä on rauhoitettu.
Luonto > Suot

Kallioiden välisissä painanteissa on hyvin vaihtelevaa suoluontoa. Soista suurin osa on puustoisia rämeitä ja korpia tai niiden yhdistelmätyyppejä. Rämeet ovat tyypillisesti pienehköjä isovarpurämeitä, korpirämeitä, sararämeitä ja nevarämeitä, ja monet niistä ovat luonnontilaisia tai sitä lähellä olevassa tilassa. Avosoitakin Sipoonkorvessa on, joskin vähemmän. Laajoja avosuoalueita löytyy Viirilän lähistöstä, Katronträskiltä, Hyppjaskärriltä ja Bakunkärrsträsket-lammen ympäriltä. Suuret suot ovat ojitettuja, mutta pienet pääosin ojittamattomia. Ojitetuistakin soista osa, kuten Sipoonkorven laajimmat suoalueet Viirilässä ja sen lähistöllä Sipoonkorven länsiosassa, on melko luonnontilaisen kaltaisia. Osa ojitetuista soista on puolestaan kuivuneita.
Luonto > Vesistöt

Sipoonkorven vesistöt keskittyvät alueen keskiosaan itä-länsisuuntaiselle vyöhykkeelle, josta löytyvät myös suurimmat vesistöt eli Fiskträsk, Byträsk ja Helgträsk. Yhteensä Sipoonkorvessa on 17 lampea tai pikkujärveä. Alueen järvet ovat suosittuja kalastuspaikkoja.
Lampia on joskus ollut enemmän, ja niistä on nykyisin jäljellä lähinnä pieniä avosoita. Järvien umpeen kasvaminen on edelleen käynnissä oleva prosessi, ja esimerkiksi metsän eteläosassa sijaitsevaa Gumböle träsk -lampea on kuvattu soiseksi. Sipoonkorven pohjoisosassa sijaitseva Fallträsk on todennäköisesti seuraava kokonaan suoksi muuttuva lampi.
Sipoonkorvessa on useita metsäpuroja ja pieniä jokia, joista moni virtaa yhä ainakin joiltain osin luonnontilaisessa uomassaan. Byabäckenin Sipoonjokeen laskeva puro sekä sen sivu-uomat kuuluvat Sipoonjoen Natura 2000 -alueeseen. Byabäckenin lisäksi myös Ritobäcken ja Hälsängsbäcken ovat jokia, joissa kalastus on kokonaan kielletty.
Luonto > Kasvillisuus

Sipoonkorven kallioilla tyypillisiä ovat kalliomänniköt, ja kallioiden väliset kosteammat ja rehevät painanteet ovat puolestaan kuusivaltaisia. Metsässä on lisäksi useita suoalueita suokasveineen sekä purolaaksoja, joita hallitsevat lehdot. Metsävyöhyke on pääosin ollut pitkään taloudellisessa käytössä, mutta siitä huolimatta siellä on jäljellä vanhoja ja varsin luontaisena säilyneitä metsiä. Tuoreet lehtomaiset kankaat ovat kuitenkin Sipoonkorven vallitsevia metsätyyppejä. Kallionaluslehdoille tyypillisiä lajeja ovat lehmukset, pähkinäpensaat ja kuuset.
Metsäalue sijaitsee hemiboreaalisen ja eteläboreaalisen kasvillisuusvyöhykkeen vaihettumisalueella, mikä lienee syynä lajiston monipuolisuudelle ja runsaudelle. Rehevä luonto ja erityisesti lahopuut vaikuttavat lajirunsauteen. Alueelta on löydetty noin 130 kääpälajia, mikä on poikkeuksellisen paljon. Puuston ikääntyessä tulee lahopuusta riippuvaisten lajien jo nyt kohtalaisen suuri yksilömäärä edelleen kasvamaan.
Metsässä kasvaa monia harvinaisia ja vaateliaita kasvilajeja, joita ovat esimerkiksi lehtosinijuuri, keltavuokko ja pystykiurunkannus. Storträskin eteläpuolisessa purolaaksossa ja kallioalueilla esiintyy kaksi maailmanlaajuisestikin harvinaista lajia.
Osittain umpeenkasvaneita joenvarsiniittyjä on Byabäckenillä palautettu laidunnuskäyttöön, ja Metsähallitus on ilmoittanut tavoitteeksi palauttaa myös vanhoja nurmilaitumia takaisin luonnonniityiksi. Niittyjen kukkivia kasvilajeja ovat muun muassa uhanalainen hirvenkello, kissankello, kurjenkello, peurankello sekä harakankello. Lisäksi niityillä kukkivat esimerkiksi päivänkakkara, purtojuuri, ahdekaunokki ja nurmikaunokki.
Kansallispuisto

2 300 hehtaarin laajuinen Sipoonkorven kansallispuisto perustettiin 1. toukokuuta 2011. Kansallispuiston perustamista edesauttoi Vantaan ja Helsingin harjoittama aktiivinen maapolitiikka. Maa-alueet ovat valtion omistamia, ja niistä yli 60 % on vaihdettu valtiolle Helsingiltä. Valtiolle siirtyi myös Vantaalta 290 hehtaaria maata. Kansallispuiston perustaminen nähtiin myönteisenä askeleena metsäalueen jatkosuunnitelmille, joiden tarkoitus oli kehittää Sipoonkorvesta koko pääkaupunkiseutua palveleva luonto-, ulkoilu-, ja retkeilyalue. Ennen kansallispuiston perustamista metsäalueen maanomistus oli pirstoutunutta, eikä metsän käytöstä ja sen hoidosta ollut kattavaa suunnitelmaa, vaan sitä hoidettiin osittain talousmetsänä ja osittain luonnonhoidon ja virkistyskäytön näkökulmasta.
Ennen kansallispuiston perustamista vuosittaiset kävijämäärät nousivat hillityn tasaisesti, mutta sen perustaminen vauhditti kävijämäärän kasvua selvästi. Vuonna 2008 kävijöitä Sipoonkorvessa oli 34 770, vuonna 2009 heitä oli 41 660 ja vuonna 2010 puolestaan 50 711. Ennen kansallispuiston perustamista eräässä Kaupunkisuunnitteluviraston kaavaselostuksessa ilmoitettiinkin Sipoonkorven vuotuiseksi kävijämääräksi keskimäärin 40 000. Suuri muutos tapahtui kansallispuiston perustamisen jälkeen vuonna 2011, jolloin Sipoonkorvessa laskettiin käyneen jopa 75 478 kävijää. Vuonna 2012 kävijöitä oli jo 95 003. Koronapandemian aikana, vuoden 2020 alusta heinäkuun loppuun tehtyjen laskentojen mukaan Sipoonkorven kävijämäärässä tapahtui 147 % kasvu. Laskentojen mukaan kävijöitä oli silloin 128 510, kun taas vuonna 2019 niitä oli ”vain” 76 578. Käyntimäärän kasvua vauhditti Metsähallituksen mukaan myös uudet palvelurakenteet. Eräs uudistuksista oli Kuusijärveltä Sipoonkorpeen rakennettu Sudentassu-silta.
Kulkuyhteydet > Julkiset kulkuyhteydet

Sipoon, Vantaan ja Helsingin kuntien alueella sijaitseva Sipoonkorpi on noin parinkymmenen kilometrin etäisyydellä Helsingin keskustasta, ja sen lähettyville kulkee useita linja-autoyhteyksiä. Pohjoisosassa sijaitsevalle Källängenin infotaululle pääsee kävelemällä Jokivarrentien pysäkiltä Länsitietä pitkin noin 1,5 kilometrin matkan. Byabäckenin luontopolun lähtöpaikalle on matkaa noin 2,5 kilometriä. Jokivarrentien pysäkille kulkevat HSL:n Nikinmäki–Nikkilä-linja-autot, joiden lähtöpaikka sijaitsee Helsingin Rautatientorilla. Hindsbyn kylään on arkisin linja-autoyhteys Sipoon Talmasta ja Nikkilästä. Byabäckenin luontopolulle on Hindsbystä Länsitietä pitkin kävellen matkaa 1,4 kilometriä.
Sipoonkorven länsiosassa sijaitsevalle Kuusijärven ulkoilukeskukselle on linja-autoyhteydet Rautatientorilta ja Kalasatamasta. Kansallispuiston Bisajärvelle johtava luontopolku alkaa Kuusijärveltä ja on merkitty oransseilla vinoneliöillä. Myös Sipoonkorven lounaisosassa sijaitsevaan Sotunkiin on linja-autoyhteydet Helsingistä sekä Vantaan Tikkurilasta.
Kulkuyhteydet > Kulkuyhteydet yksityisautolla

Sipoonkorven pohjoisosan Byabäcken on Länsitien varrella, Hindsbyssä noin 30 kilometrin etäisyydellä Helsingistä. Sinne on mahdollista kulkea muun muassa Jokivarrentien 1521 kautta, jolle pääsee kääntymään Lahdentieltä 140 ja Keravantieltä 148. Jokivarrentieltä pääsee Hindsbyn tienviittoja seuraten Länsitielle, jonka varrella sijaitsee Källängenin pysäköintialue. Niin ikään Byabäckenin luontopolun pysäköintialue sijaitsee Länsitien varrella. Myös Hindsbyn kautta on mahdollista kulkea Byabäckeniin.
Sipoonkorven länsiosassa sijaitseva Kuusijärven ulkoilualue 250 auton parkkipaikkoineen on saavutettavissa Lahdenväylä 4:n ja Lahdentien kautta.
Sipoonkorven kaakkoisosassa on Knutersin 160 autopaikan pysäköintialue sekä Bakunkärrin pysäköintialue, jotka sijaitsevat Knutersintien varrella. Tielle pääsee kääntymällä Porvoonväylältä E18 kohti Landbota.
Sipoonkorven lounaisosaan on mahdollista kulkea Vantaan Sotungin kautta. Kehä III:lle päin kulkiessa vastaan tulee Hakunilan liittymä, josta pohjoista kohti vievä Hakunilantie kulkee Hakunilan urheilupuiston ohi Sotungintielle. Sotungintieltä yhtenä vaihtoehtoina on kääntyä Nybyggetintielle ja sitä pitkin Tasakalliontien pienelle pysäköintialueelle. Toisena vaihtoehtona on kääntyä Sotungintieltä Nurmimäentielle ja ajaa sitä kautta Kalkkiuunintien pysäköintialueelle. Tienvarsipysäköinti on alueella kielletty.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sipoonkorpi Wikimedia Commonsissa
Sipoonkorpi WikiMapiassa
Kuvia Sipoonkorvesta (Flickr)
Högbergetin männikköistä avokalliota Sotungissa
Upottavaa korpimetsää Palokalliolla
Viirilän lähellä Sipoonkorven länsiosassa on laajoja avosuoalueita
Huhtikuun keväinen aurinko on sulattanut suuren osan Katronträsk-järven jääpeitteestä. Vain puiden varjoon jäävät etelä- ja länsireunat ovat yhä jäässä.
Kyykäärme lähellä Hältingträskia Sipoonkorvessa
Sipoonkorven metsikköä
Byabäckenin laakson perinnemaisemaa. Sipoonkorven kansallispuisto ympäröi molemmin puolin maiseman läpi kulkevaa Länsitietä.
Sudentassu-silta Sipoonkorven kansallispuistossa
Raema Lisa Rumbewas

| Mitalit> Maa:   Indonesia.Naisten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Indonesia.Naisten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Indonesia.Naisten painonnosto. Olympialaiset  | Maa:   Indonesia> Naisten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | 48 kg |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | 53 kg |  |
|  Pronssia | Peking 2008 | 53 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Santo Domingo 2006 | 53 kg |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Pronssia | Busan 2002 | 48 kg |  |
Raema Lisa Rumbewas (10. lokakuuta 1980 Jayapura, Papua, Indonesia – 14. tammikuuta 2024 Jayapura, Indonesia) oli indonesialainen painonnoston olympia- ja MM-mitalisti.
Rumbewas saavutti olympiahopeaa naisten 48 kg:n painoluokassa Sydneyssä 2000 samalla yhteistuloksella, 185 kg, kuin kultaa voittanut Yhdysvaltojen Tara Nott. Yhdysvaltalainen voitti, koska oli punnituksessa ollut kevyempi. Rumbewas nosti tempauksessa 80 kg ja työnnössä 105 kg. Hän sai olympiahopeaa 53 kg:n sarjassa Ateenassa 2004 yhteistuloksella 210 kg. Tempauksessa hänen tuloksensa oli 95 kg ja työnnössä 115 kg. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 53-kiloisissa alun perin neljänneksi yhteistuloksella 206 kg., mutta nousi Nastassja Novikavan dopingkäryn vuoksi pronssille. Hänen tuloksensa työnnössä oli 91 kilogrammaa ja tempauksessa 115 kg.
Rumbewas saavutti MM-hopeaa 53 kg:n sarjassa Santo Domingossa 2006 yhteistuloksella 210 kg. Hän sai tempauksessa hopeaa tuloksella 95 kg ja työnnössä pronssia nostettuaan 115 kg. Hän sijoittui MM-kilpailujen yhteistuloksessa neljänneksi 53-kiloisissa Vancouverissa 2003 ja seitsemänneksi 48-kiloisissa Ateenassa 1999.
Rumbewas saavutti Busanin Aasian kisoissa 2002 pronssia 48 kg:n painoluokassa yhteistuloksella 195 kg.