stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Someron Pitkäjärven työväentalo
Historiaa

Pitkäjärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Työväentalo valmistui vuonna 1908 erään kartanon rouvan lahjoittamalle tontille.
Lapuanliikkeen aikaan työväentalo kohtasi ilkivaltaa useita kertoja: vuonna 1930 se suljettiin mielivaltaisesti, ja kesällä 1932 sen ikkunat sotkettiin tervalla. Vuoden 1933 keväällä talo yritettiin polttaa ja saman vuoden kesällä räjäyttää.
Viimeiset vappujuhlat talossa pidettiin vuonna 1966. Tämän jälkeen talo oli pitkään tyhjillään ja siirtyi jossain vaiheessa SDP:n Etelä-Hämeen piirille. Piiri myi sen vuonna 1983 yksityishenkilölle. Vuonna 1999 talossa toimi Perhekoti Valo Oy. 2020-luvulla talo on ollut yksityiskäytössä.
Siionin ostolauma

Siionin ostolauma on Leonard Typön runo vuodelta 1896. Sen on säveltänyt lauluksi Heikki Klemetti 1945. Sävelmä kulkeutui Pentti Seppäselle, joka yhdisti sen nuottikirjassaan Typön tekstiin. Siionin ostolauma on julkaistu teoksissa Siionin laulut (nro 35) sekä Virsikirja ja Hengellisiä lauluja (nro 649).
Someron Seiväskarnevaalit

Someron Seiväskarnevaalit on Somerolla vuosittain järjestettävä seiväshyppyyn keskittyvä kansainvälinen yleisurheilutapahtuma. Tapahtumaa on järjestetty vuodesta 1979.
Tunnettuja seiväshyppääjiä Somerolla ovat olleet 1960-luvulla kilpailleet Pentti Nikula ja Kauko Nyström. Someron Seiväskarnevaalien perustamisessa ja kehittämisessä merkittävän työn teki Kauko Nyström  (1933–2009), jonka muistokisoina Seiväskarnevaalit nykyään järjestetään.
Vuosien varrella Seiväskarnevaaleihin on osallistunut hyppääjiä 20 maasta ja ne muodostavat nykyään puolen viikon mittaisen leiri- ja kilpailutapahtuman. Seiväskarnevaaleissa aloitti seiväshyppyuransa muun muassa Somerolla syntynyt Minna Nikkanen ja urheiluseuraa Someron Esa edustaa 2000-luvulla aktiivisista hyppääjistä myös Eemeli Salomäki. Kaiken kaikkiaankin Someron Esan  on laskettu oleva menestynein seiväshyppyseura Suomessa.
Aiheesta muualla

Seiväskarnevaalit Someron Esa.
Sherone Simpson
Henkilökohtaiset ennätykset

100 m: 10,82 (2006)
200 m: 22,00 (2006)
400 m: 51,25 (2008)
StepMania

StepMania on avoimen lähdekoodin periaatteella ohjelmoitu rytmipelisimulaattori, joka jäljittelee oletusasetuksillaan erittäin tarkasti esikuvaansa Dance Dance Revolutionia. Se on saavuttanut lähes monopoliaseman PC-tanssipeliharrastajien keskuudessa. StepManiaa on käytetty myös runkona In The Groove -tanssipelin suunnittelussa.
StepMania tukee oman .sm-tiedostomuotonsa lisäksi Dance With Intensityn .dwi-tiedostomuotoa sekä Beatmania-simulaattoreiden käyttämää .bms-tiedostoformaattia. Se pystyy soittamaan mm. MP3-, Ogg Vorbis- ja PCM-muotoisia musiikkitiedostoja.
StepMania toimii myös omana pelinään näppäimistöllä pelattuna. Vaikka näppäimistöllä pelaaminen on periaatteessa huomattavasti helpompaa kuin tanssimatolla, käytännössä haastetta on loputtomasti. Fanit tekevät ammattimaisen tarkasti omia haastavia askelkuvioita, jotka on tarkoitettu nimenomaan näppäimistöllä pelattaviksi. Aihetta sivuavat myös useat foorumit, kuten Flash Flash Revolution.
StepMania keksittiin ja luotiin Japanissa ja on siellä myös suosituinta.  Siellä järjestetään myös vuosittain StepManian MM-kilpailut. Kisat ovat sekä näppäimistö- että tanssipelinä. Suomessa ei kuitenkaan järjestetä StepMania-kilpailuja, sen sijaan naapurimaassa Ruotsissa järjestetään.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
StepMania-pelin viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
ZebMania
Steny Hoyer

Steny Hoyer
Steny Hamilton Hoyer (s. 14. kesäkuuta 1939) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko, joka on toiminut vuosina 2007–2011 ja 2019–2023 edustajainhuoneen enemmistöjohtajana. Hän toimi myös vuosina 2011–2019 demokraattisen puolueen puoluepiiskurina. Hän on edustanut Marylandin viidettä vaalipiiriä vuodesta 1981 alkaen.
Hoyer valittiin Marylandin osavaltion senaattiin vuonna 1966 ja senaatin puheenjohtajaksi vuonna 1975. Hän oli ehdolla Marylandin varakuvernööriksi vuonna 1978.
Hoyer on koulutukseltaan juristi. Hän suoritti Juris Doctor -tutkinnon Georgetown University Law Centerissä vuonna 1966.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Steny Hoyer Wikimedia Commonsissa
Someron helluntaiseurakunta

| Someron helluntaiseurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  Suomen Helluntaikirkko
Perustettu:  1963
Pääkirkko:  Sepäntie 8 31400 Somero
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Someron helluntaiseurakunta on Somerolla toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1963. Seurakunta kuuluu Suomen Helluntaikirkko-kirkkokuntaan. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Someron keskustassa Sepäntiellä.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluva ehtoollis- ja päivätilaisuudet, sanan ja rukouksen illat sekä kuorotoiminta ja leirit. Lisäksi seurakunssa toimii naisten talkootupa. Seurakunta tekee lähetystyötä Laosissa.
Historia

Vapaiden suuntien toiminta Somerolla alkoi 1930-luvulla. Somerolainen Eero Siren pyysi Helsingin Saalem-seurakuntaa lähettämään Somerolle evankelistoja. Ensimmäinen somerolainen evankelista oli 1930- ja 1940-luvuilla toiminut Naima Kiuru. Karjalan siirtolaisena paikkakunnalle tullut Heikki Tonder aloitti julistustyön paikkakunnalla ja hänen aikanaan perustettiin rukouspiiri. Ensimmäinen kastetilaisuus järjestettiin Kirkkojärven rannalla vuonna 1946. Helluntailaiset pitivät Somerolla telttakokouksia eri paikoissa.
Helluntaiseurakunta perustettiin 1. joulukuuta 1963 ja ensimmäisen toimintavuoden aikana siihen kuului noin 60 jäsentä. Seurakunta sai oman rukoushuoneen käyttöön vuonna 1964, joka kuitenkin myytiin pian pois. Seurakunta muutti 1966 Nurmisen taloon Joensuuntien varteen, jossa se toimi vuoteen 1971. Muutaman muuton jälkeen seurakunta osti talon Sepäntieltä, jossa se toimii edelleen. Vuonna 1983 seurakunta muutti nimensä Someron helluntaiseurakunnaksi.
Sininaamapeippo

| Sininaamapeippo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Loistopeipot Estrildidae
Suku::  Paratiisipeipot Erythrura
Laji::  trichroa
Kaksiosainen nimi
 Erythrura trichroa  Kittlitz, 1835 
Katso myös
   Sininaamapeippo Wikispeciesissä   Sininaamapeippo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sininaamapeippo (Erythrura trichroa) on Kaakkois-Aasiassa ja osassa Australian pohjoisosia ja sen pohjoisella puolella olevilla saarilla esiintyvä paratiisipeippoihin kuuluva lintu.
Tuntomerkit

Sininaamapeipolla on nimensä mukaisesti sininen naama sekä punainen pyrstö. Muuten lintu on pääosin vihreä. Sininaamapeippo on noin 12 cm pitkä.
Esiintyminen

Sininaamapeipon esiintymiskartta:
Aiheesta muualla

ITIS: Erythrura trichroa (englanniksi)
IUCN Red List: Erythrura trichroa (englanniksi)
Luettelo Euroopan suurimmista järvistä

Tämä on luettelo Euroopan suurimmista järvistä. Se sisältää luonnollisten järvien lisäksi myös sellaisia tekojärviä, jotka on saatu patoamalla jokia. Jos luonnollisessa järvessä on pato, sillä joko säännöstellään järven vedenpintaa tai sen entistä vedenpintaa on nostettu jonkin verran tai paljon, esimerkiksi vesivoiman tai kastelun tarpeisiin. Luettelon järvien järjestys on esilajiteltu pinta-alojensa mukaiseen laskevaan järjestykseen. Taulukon lajittelua voi muuttaa otsikoiden nuolista. Järvet menevät takaisin numerojärjestykseensä päivittämällä sivua. Vain luonnolliset järvet on rankattu ensimmäiseen sarakkeeseen, jolloin tekojärvet ja suurten järvien järvenosat on merkitty viivalla.
Järvien tiedot on haettu niiden artikkeleista, joissa ei aina ole ilmoitettu lähteitä.
Luettelo

| 127 | Lough Ree |  Irlanti | &&&&&&&&&&&&&038.&&&&0038,0 | &&&&&&&&&&&&0105.&&&&00105 | &&&&&&&&&&&&&&00.07000000,7 | &&&&&&&&&&&04530.&&&&004 530 |
| 127 | Ontojärvi |  Suomi | &&&&&&&&&&&&0159.0200000159,2 | &&&&&&&&&&&&0105.&&&&00105 | &&&&&&&&&&&&&&00.06000000,6 | &&&&&&&&&&&04949.&&&&004 949 |
| 130 | Mamry |  Puola | &&&&&&&&&&&&0116.&&&&00116,0 | &&&&&&&&&&&&0104.&&&&00104 | &&&&&&&&&&&&&&00.01000000 | &&&&&&&&&&&&&&00.01000000 |
| 131 | Kolima |  Suomi | &&&&&&&&&&&&0111.0200000111,2 | &&&&&&&&&&&&0101.&&&&00101 | &&&&&&&&&&&&&&00.09000000,9 | &&&&&&&&&&&&&&00.01000000 |
| 132 | Tunnsjøen |  Norja | &&&&&&&&&&&&0358.&&&&00358,0 | &&&&&&&&&&&&0100.&&&&00100 | &&&&&&&&&&&&&&08.07000008,7 | &&&&&&&&&&&&0389.&&&&00389 |
Lähteet (muut paitsi 1. sarake): 1 = järven wikidatasta, 2 = järven artikkelista (fi, sv, ru, de, en), 3 = ILEC
Sonntagskonzert

| Sonntagskonzert Heino |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1974
 Formaatti: LP-levy
 Tyylilaji: schlager
 Kesto: 52.05
 Levy-yhtiö: EMI
Heino muut julkaisut
| Edelweiß – La Montanara 1973 | Sonntagskonzert 1974 | A Festive German Christmas 1974 |
Sonntagskonzert on saksalaisen laulajan Heinon studioalbumi vuodelta 1974.
Kappaleet

Alle Tage ist kein Sonntag – 2.18
Schwalbenlied – 3.04
Heimat, deine Sterne – 3.33
Müde kehrt ein Wandersmann zurück – 3.37
Ich hab' Ehrfurcht vor schneeweißen Haaren – 2.59
Ave verum corpus – 3.10
Ave Maria (nach Schubert) – 3.32
Die Himmel rühmen – 1.59
La Montanara (Das Lied der Berge) – 3.58
Capri-Fischer – 3.14
Das einsame Glöcklein – 4.27
Teure Heimat – 2.59
Schön ist die Jugend – 3.52
Am Brunnen vor dem Tore/ Ännchen von Tharau – 3.50
Gute Nacht, Mutter – 3.20
Danke – 2.07
M-24 (1934)

| M-24 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Uralmaš, Sverdlovsk
Kölinlasku:  21. lokakuuta 1933
Laskettu vesille:  1. kesäkuuta 1934
Palveluskäyttöön:  10. lokakuuta 1934
Tekniset tiedot
Uppouma:  160 t (pinnalla) 202 t (sukellus)
Pituus:  37,81 m
Leveys:  3,15 m
Syväys:  2,57 m
Koneteho:  1 × 38-V-8-dieselmoottori 685 bhp 1 × PG-60(35)-sähkömoottori 235 shp
Nopeus:  13,25 solmua (pinnalla) 7,5 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  pinnalla: 575 merimailia@13,2 solmua tai 1 600 merimailia@8,2 solmua sukellus:6 merimailia@7,9 solmua tai 55 merimailia@2,5 solmua
Miehistöä:  17
Aseistus
Aseistus:  2 × 533 mm M-27 torpedoputkea 1 × 45 mm K-21 -ilmatorjuntatykkiä
M-24 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Sverdlovskista Uralmašilta, missä köli laskettiin 21. lokakuuta 1933. Alus laskettiin vesille 1. kesäkuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 10. lokakuuta.
Palvelus

Alus siirrettiin 1934 Tyynenmeren laivastoon, mistä se palautettiin myöhemmin Mustanmeren laivastoon.
Maalivahti

Maalivahti on monissa joukkuelajeissa käytetty erityinen pelaaja, jonka tehtävä on torjua vastustajan maalintekoyritykset. Maalivahteja käytetään ringetessä, jalkapallossa, jääkiekossa, salibandyssä, käsipallossa, jääpallossa, vesipallossa sekä monessa muussa lajissa. Maalivahteja koskevat lähes poikkeuksetta erilaiset säännöt kuin muita pelaajia.
Maalivahti jalkapallossa

Jalkapallossa maalivahti on muihin pelaajiin nähden poikkeavassa asemassa. Hänellä on oikeus pelata palloa käsillä omalla rangaistusalueellaan. Oman rangaistusalueensa ulkopuolella maalivahdilla ei ole erityisoikeuksia muihin pelaajiin nähden.
Maalivahdille tärkeitä ominaisuuksia ovat reaktionopeus, pelisilmä ja ketteryys rohkeuden ohessa. Viimeisen vuosikymmenen aikanamilloin? maalivahtipeli on entistä enemmän painottunut pelinjohtamiseen. Myös jalalla pelaamisen merkitys on kasvanut.
Maalivahti jääkiekossa

Jääkiekkomaalivahdin varustus poikkeaa kenttäpelaajan varusteista siten, että toisessa kädessään maalivahdilla on levyhansikas eli niin sanottu kilpi ja toisessa räpylä; maila on kilpikädessä. Polvisuojat ovat torjuntatehon lisäämiseksi leveät. Lisäksi jääkiekkomaalivahti käyttää rintapanssaria, jossa on myös olkapääsuojat, alasuojaa sekä maskia. Maila on malliltaan kenttäpelaajan mailaa leveämpi. Sitä käytetään sekä torjumiseen että kiekon laukomiseen.
Maalivahti salibandyssä

Salibandyssä maalivahdilla ei ole mailaa. Maalivahti saa ottaa pallon käsiinsä vain ollessaan hänelle merkityllä alueella. Kasvomaski on maalivahdille pakollinen varuste. Myös ohuiden hansikkaiden käyttö on sallittu. Oleellinen ero jääkiekkoon on, että suojukset saavat vain suojata maalivahtia, eivät estää maalin syntymistä.
Salibandyssä heittotaidolla on pelin avaamisen kannalta keskeinen merkitys toisin kuin jääkiekossa, jossa maalivahti yleensä vain antaa kiekon lähimmälle oman joukkueensa pelaajalle.
Torjuntaprosentti > Henkilökohtainen

Torjuntaprosentti on etenkin jääkiekossa ja salibandyssä maalivahdin pelituloksen mittaamiseen käytettävä matemaattinen arvo, joka ilmaisee prosentteina hänen torjumansa laukaukset kaikista hänen vartioimaansa maalia kohti tehdyistä laukauksista. Maalin ohi menneitä laukauksia ei lasketa mukaan.
T={\rm {\tfrac {Torjunnat}{Laukaukset}}}
Esimerkiksi, jos maalivahti torjuu 34 laukauksesta 30, torjuntaprosentti muodostuu seuraavasti: 
  T={\frac {30}{34}}\approx 0{,}882. Tilastoissa se on tapana merkitä pohjoisamerikkalaisittain .882 tai eurooppalaisittain kahdella desimaalilla 88,20 %.
Torjuntaprosentti > Joukkue

Koko joukkueen torjuntaprosenttiin lasketaan joukkueen kaikkien maalivahtien yhteensä tekemät torjunnat joukkueen maalia kohti tehdyistä laukauksista. Käytettävästä laskentatavasta riippuu, vaikuttavatko joukkueen torjuntaprosenttiin myös ilman maalivahtia, tyhjään maaliin tehdyt maalit vai eivät.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maalivahti Wikimedia Commonsissa
Jalkapallomaalivahti on syöksynyt ja torjuu pallon.
Kiekko on saatu maalivahdin ohi maaliin.
Luumukirva

| Luumukirva |
| --- | --- |
 Yhdyskunta järviruo'on lehdellä
Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Nivelkärsäiset Hemiptera
Alalahko::  Kirvansukuiset Sternorrhyncha
Yläheimo::  Aphidoidea
Heimo::  Kirvat Aphididae
Alaheimo::  Putkikirvat Aphidinae
Tribus::  Aphidini
Suku::  Hyalopterus
Laji::  pruni
Kaksiosainen nimi
 Hyalopterus pruni  (Geoffroy, 1762) 
Katso myös
   Luumukirva Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luumukirva (Hyalopterus pruni) on kirvoihin kuuluva hyönteislaji, jolla on jonkin verran merkitystä luumun tuholaisena.
Koko ja ulkonäkö

Luumukirvan siivettömät yksilöt ovat soikeita, melko pitkänomaisia, yleensä vaaleanvihreitä kirvoja, joiden pintaa peittää jauhemainen vaha. Selkäpuolella erottuu pohjaväriä tummempia laikkuja ja usein kaksi vaaleaa pitkittäisjuovaa. Jotkin yksilöt voivat olla viininpunaisia. Tuntosarvet ovat vain noin puolet ruumiin pituudesta, takaruumiin kärjen cauda on pitkä ja sormimainen ja tummat vaharauhaspitket ovat hyvin lyhyet, noin kolmanneksen caudan pituudesta. Siivekkäillä yksilöillä on valkeat vahatäplät kunkin takaruumiin jaokkeen selkäpuolella. Ruumiin pituus 1,5–2,6 mm.
Kromosomiluku 2n=10.
Levinneisyys

Luumukirva lienee levinneisyydeltään kosmopoliitti. Laji on levinnyt vieraslajina Pohjois-Amerikkaan vuoden 1897 tienolla. Suomessa siitä on havaintoja Ahvenanmaalta Pohjois-Lappiin
Elinympäristö ja elintavat

Luumukirvan elinkierto on kirvoille tyypillinen. Lajilla tapahtuu alkukesästä isäntäkasvin vaihto, jossa primääri-isäntiä ovat Prunus suvun puut, etenkin luumu, ja sekundääri-isäntiä järviruoko tai muutamat muut kosteikkojen heinäkasvit. Vaihto ei ole täydellinen ja osa kirvapopulaatiosta jää puihin. Ensimmäiset kirvat kuoriutuvat munista keväällä ja tuottavat 2–3 neitseellisesti lisääntyvää sukupolvea, jotka elävät tiheinä kolonioina Prunus-suvun puiden lehtien alapinnoilla. Tämän jälkeen alkaa syntyä siivekkäitä yksilöitä, jotka siirtyvät järviruokoihin. Järviruo'oissa kirvat elävät lehtien yläpinnoilla lisääntyen neitseellisesti. Välillä syntyy siivekkäitä yksilöitä, jotka siirtyvät uusiin ruovikoihin. Syksyllä syntyvät siivekkäät kirvat palaavat Prunus-puihin ja synnyttävät siellä koiraita sekä suvullisesti lisääntyviä naaraita, jotka pariteltuaan munivat. Munat talvehtivat.
Luumukirvat eivät aiheuta luumun lehtien käpertymistä, mutta lehdet kalpenevat, putoavat ennenaikaisesti ja hedelmät jäävät tavallista pienemmiksi. Kirvojen lehdille erittämä sokeripitoinen mesikaste tarjoaa myös alustan erilaisten homeiden ja muiden sienten kasvulle.
Ravintokasvit

Luumukirvan primääri-isäntiä ovat Prunus-suvun puut, sekundääri-isäntä etenkin järviruoko (Phragmites australis), mutta myös muutamat muut kosteikoissa elävät heinäkasvit.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Hyalopterus pruni
AFO - Luonnonvara- ja ympäristöontologia: Luumukirva (Hyalopterus pruni)
Aphid Species File (englanniksi)
Plantwise: Mealy plum aphid (Hyalopterus pruni)[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Hyalopterus pruni, the Mealy plum aphid (englanniksi)
Stipe Pletikosa

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Stipe Pletikosa
Syntymäaika: 8. tammikuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Split, Jugoslavian SLT
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 193 cm
Junioriseurat
1986–1996: Hajduk Split
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1996–2003 | Hajduk Split | 141 | (4) |
| 2003–2007 | Shakhtar Donetsk | 32 | (0) |
| 2005–2006 | → Hajduk Split (laina) | 21 | (0) |
| 2007–2011 | Lokomotiv Moskova | 63 | (0) |
| 2010–2011 | → Tottenham Hotspur (laina) | 0 | (0) |
| 2011–2015 | Rostov | 110 | (0) |
| 2015–2016 | Deportivo de La Coruña | 2 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 369 | (4) |
Maajoukkue
| 1994 | Kroatia U15 | 1 | (0) |
| 1994–1995 | Kroatia U16 | 2 | (0) |
| 1994 | Kroatia U17 | 2 | (0) |
| 1995–1997 | Kroatia U18 | 2 | (0) |
| 1995–1998 | Kroatia U19 | 14 | (0) |
| 1999 | Kroatia U20 | 5 | (0) |
| 1998–2001 | Kroatia U21 | 14 | (0) |
| 1999–2014 | Kroatia | 114 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 5. heinäkuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 5. heinäkuuta 2016.
Stipe Pletikosa ([ˈstiːpɛ ˈplɛtikɔsa], s. 8. tammikuuta 1979 Split, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa Venäjän liigassa FC Rostovissa. Tätä ennen Pletikosa on pelannut mm. Tottenham Hotspurissa.
Pletikosa aloitti uransa vuonna 1996 Hajduk Splitissä, jossa voitti 2001 Kroatian mestaruuden sekä 2000 ja 2003 maan cup-mestaruuden. Hän siirtyi vuonna 2003 Ukrainan Valioliigaan FK Šah’tar Donetskiin. Kauden 2005–2006 hän oli lainassa Hajduk Splitissä.
Pletikosa teki debyyttinsä Kroatian jalkapallomaajoukkueessa 10. helmikuuta 1999 ottelussa Tanskaa vastaan. Vuonna 2000 hän oli Kroatian maalivahti nuorten EM-kilpailuissa, mutta joukkue jäi alkulohkonsa viimeiseksi. 2002 MM-kilpailuissa Pletikosa torjui kaikki Kroatian ottelut. Hänen odotettiin olevan ykkösmaalivahti myös Portugalin EM-kilpailuissa 2004, mutta hän loukkaantui hieman ennen turnauksen alkua ja Tomislav Butina nousi ykkösmaalivahdiksi. Butina on pelannut ykkösenä myös Saksan MM-kisojen 2006 karsinnat, mutta Butinan loukkaantumisen takia Pletikosa pelasi turnauksessa Kroatian kaikki ottelut, mukaan lukien nollapelin Japania vastaan. Kroatia jäi kuitenkin alkulohkoon, kahdella tasapelipisteellä. Vuoden 2008 EM-kisoissa Pletikosa oli Kroatian ykkösvahti. Hänet valittiin Itävalta-ottelussa ottelun parhaaksi pelaajaksi, 1-0 Kroatialle päättyneen ottelun jälkeen. Kroatia voitti kisoissa kaikki alkulohko-ottelunsa, mutta hävisi rangaistuspotkukilpailussa Turkille, puolivälierissä.
Vedran Runje syrjäytti Pletikosan MM-karsinnoissa 2012, mutta Runjen kantaessa torjuntavastuun, Kroatia ei selviytynyt MM-kisoihin.
2012 EM-kisoissa Pletikosa otti ykkösvahdin paikkansa takaisin, ja pelasi Kroatian kaikki EM-ottelut. Kroatia jäi kisoissa alkulohkoon. Pletikosa on edustanut Kroatiaa 94 maaottelussa, mikä on maan historiassa kolmanneksi eniten.
Someron Suojoen työväentalo

| Suojoen työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Suojoki, Somero
Valmistumisvuosi:  1921
Purkuvuosi:  1989
Rakennuttaja:  Suojoen Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  1
Kerrosala:  106 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suojoen työväentalo oli Someron kaupungin Suojoen kylässä sijainnut työväentalo, joka purettiin vuonna 1989.
Historiaa

Ensimmäinen työväenyhdistys Suojoen alueella oli nimeltään Lautelan työväenyhdistys, joka perustettiin vuonna 1907. Vuonna 1917 yhdistys päätti ostaa yksityishenkilöltä talon, mutta ei ole tietoa, ehtikö kauppa toteutua. Yhdistys lakkasi toimimasta sisällissodan aikaan. Sen lakattua toimimasta perustettiin lähes samalle alueelle Suojoen työväenyhdistys.
Talo rakennettiin talkootyönä vuosien 1920–1921 aikana. Talkooväkeä oli jopa 80 henkeä. Työväentalon käyttö hiipui 1940–1950-lukujen aikana, kun ”sakki meni kahtia”. Tällä viitataan mahdollisesti sodan jälkeiseen SKDL:n syntyyn ja työväenliikkeen jakautumiseen. Vuonna 1968 pidettiin vielä hirvipeijaiset ja Oraksen osuuskuntajuhlat. Yhden lähteen mukaan talo oli autiona jo vuodesta 1953 lähtien, eli vuoden 1968 juhlat olivat poikkeus.
Vuonna 1977 heräsi ajatus talon korjaamisesta. Sen katto vuoti ja savupiiput olivat rapistuneet, mutta kantavat rakenteet olivat vielä ehjät. Someron Eläkeläiset olisi halunnut kunnostaa talon eläkeläisten vapaa-ajanviettopaikaksi ja koko Someron työväestön käyttöön. Suunnitelma ei kuitenkaan toteutunut. Loppuvaiheessa talo oli SKDL:n Suojoen yhdistyksen omistuksessa. Alkuvuodesta 1989 talo lahjoitettiin KtK:n Etelä-Hämeen aluejärjestölle. KTK purki rakennuksen ja käytti suurimman osan hirsistä. Osa varastoitiin peitteen alle, missä ne olivat muutaman vuoden, kunnes ne varastettiin.
Rakennus

Talo oli hirsirakenteinen, lautavuorattu ja maalaamaton. Sen pinta-ala oli 106 m². Taloon kuului juhlasali näyttämöineen, keittiö, ravintola sekä yhden huoneen ja keittiön vahtimestarin asunto. Rakentamiseen käytettiin vanhan riihen hirsiä. Talossa oli pärekatto, joka uusittiin vuonna 1948. Lämmitys oli puulla, eikä vesijohtoa, viemäriä tai wc:tä ollut. Tontilla sijaitsi myös urheilukenttä, jolla oli 300 metrin juoksurata.
Madagaskarinuikku

| Madagaskarinuikku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Uikkulinnut Podicipediformes
Heimo::  Uikut Podicipedidae
Suku::  Pikku-uikut Tachybaptus
Laji::  pelzelnii
Kaksiosainen nimi
 Tachybaptus pelzelnii  (Hartlaub, 1861) 
Katso myös
   Madagaskarinuikku Wikispeciesissä   Madagaskarinuikku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Madagaskarinuikku, aikaisemmalta nimeltään hartlaubinpikku-uikku (Tachybaptus pelzelnii) on uikkulintuihin kuuluva lintulaji. Sen levinneisyysaluetta on Madagaskar. Sen pieni noin 2 000 yksilön suuruinen kanta on entisestään pienenemässä, ja laji luokitellaan erittäin uhanalaiseksi.
Koko ja ulkonäkö

Madagaskarinuikku on noin 25 senttimetriä pitkä. Sen tunnistaa pesimähöyhenyksestä, jossa on musta päälaki ja juova alas niskaan, usein punertavat korvanpeitinhöyhenet ja kaulan sivut, vaaleanharmaat posket, kurkku ja kaulan etuosa. Joillakin yksilöillä on kapea valkea juova silmän alla päälaen ja korvanpeitinhöyhenten välissä.
Käyttäytyminen ja pesintä

Laji on paikkalintu mutta voi siirtyä etsimään sopivaa elinaluetta. Se pesii elokuun ja maaliskuun välisenä aikana makeanveden järvillä ja lammilla, joissa kasvaa lumpeita. Se rakentaa vesikasvillisuudesta pesän, joka kiinnittyy rantakasvillisuuteen, varsinkin lummekasveihin.
Ravinto

Lajin pääravintoa ovat todennäköisesti hyönteiset,  mutta se voi syödä myös pieniä kaloja ja äyriäisiä.