stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rasvahappoamidihydrolaasi

| --- | --- |
Rasvahappoamidihydrolaasi

Rotan FAAH:n homodimeeri (PDBID: 1MT5). Aktiivisissa kohdissa on arakidonihapon inhibiittoreina toimivat johdannaiset (keltaisella).
Tunnisteet
EC-numero: 3.5.1.99
Tietokannat
KEGGt: KEGG
Entrez: 2166
OMIM: 602935
UniProt: O00519
Rasvahappoamidihydrolaasi eli FAAH on nisäkkäiden lipidikalvoista löytyvä entsyymi (amidaasi), joka hajottaa hydrolyysin kautta joitakin rasvahappojen amideita. Se hajottaa eritoten anandamidia arakidonihapoksi ja 2-aminoetanoliksi sekä vähäisessä määrin 2-arakidonyyliglyserolia arakidonihapoksi ja glyseroliksi. 2-AG:tä hajottaa ensijaisesti monoasyyliglyserolilipaasi eli MAGL. Anandamidi ja 2-AG ovat tärkeimmät nisäkkäiden endokannabinoidit. FAAH hydrolysoi keskeisesti myös endokannabinoideihin kuulumattomia N-palmitoyylietanoliamiinia (PEA) ja oleyylietanoliamiinia (OEA), jotka vähentävät tulehdusreaktioita ja kiputuntemuksia.
Ihmisillä on myös rasvahappoamidihydrolaasi 2 (FAAH2), joka on eri entsyymi kuin FAAH. FAAH2 on kuitenkin toiminnoiltaan samankaltainen kuin FAAH.
Geeni, rakenne ja sijainti

Ihmisillä FAAH:n geeni on FAAH ja se on kromosomissa 1 kohdassa 1p33. Ihmisten FAAH koostuu yhdestä 579:n aminohapon peptidiketjusta, jonka massa on noin 60 kDa. Solukalvoissa se on homodimeeri.
FAAH:ta on ihmisillä paljon eritoten keskushermostossa, joissa se on lähinnä soomassa ja tuojahaarakkeissa solujen sisäisissä kalvoissa, kuten sileässä solulimakalvostossa ja mitokondrioiden ulkokalvoissa. Sitä on myös muualla kehossa, mutta alueellisesti keskushermostoa rajoittuneemmin.
Lääkinnällinen merkitys

FAAH:n toimintaa estäviä aineita voitaisiin käyttää kipu- tai masennuslääkkeinä, sillä esto lisää kannabinoidireseptoreihin aktivoivasti sitoutuvien endokannabinoidien pitoisuuksia ihmiskehossa. Estäjät voisivat siis toimia vaihtoehtona tetrahydrokannabinolin kaltaisille ulkoisille kannabinoidireseptorien agonistien annostelulle.
FAAH-estäjiä on kehitetty monia, mutta mitään niistä ei ole toistaiseksi hyväksytty lääkemarkkinoille. Useat FAAH-estäjät ovat osoittautuneet vaarattomiksi, mutta joidenkin estäjien testaus on lopetettu esimerkiksi siksi, että niiden on havaittu olevan lääkinnällisesti tehottomia. Kuitenkin vuonna 2016 Bial-lääkeyhtiön kehittämän "BIA 10-2474"-nimisen kokeellisen FAAH-estäjän antaminen Ranskassa 90:lle koehenkilölle johti yhden koehenkilön kuolemaan aivoverenvuodon takia ja aiheutti neljälle pysyvän aivovaurion.
Puutos

Vuonna 2019 tuolloin 66-vuotiaalta skotlantilaiselta naiselta löydettiin toimimaton FAAH:n geeni yhdestä alleelista (eli heterotsygoottinen puuttuvan toiminnan mutaatio). Alleelista oli poistunut pieni osa eli kyse oli mikrodeleetiosta. Mutaation seurauksena muodostuneelle toimimattomalle geenille eli pseudogeenille annettiin nimi FAAH-OUT. Mutaation takia nainen ei ollut tuntenut elämänsä aikana koskaan kipua (katso kongenitaalinen analgesia), pelkoa tai ahdistusta, mutta poti huonomuistisuutta. Mutaation takia naisella oli veressään noin 70% normaalia enemmän anandamidia sekä noin kolme kertaa enemmän oleyylietanoliamiinia ja palmitoyylietanoliamidia.
Purppuravälskäri

| Purppuravälskäri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Välskärikalamaiset Acanthuroidei
Heimo::  Välskärikalat Acanthuridae
Suku::  Ctenochaetus
Laji::  hawaiiensis
Kaksiosainen nimi
 Ctenochaetus hawaiiensis  Randall, 1955 
Katso myös
   Purppuravälskäri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Purppuravälskäri (Ctenochaetus hawaiiensis) on välskärikaloihin kuuluva kalalaji. Sen ulkonäkö muuttuu iän myötä.
Koko ja ulkonäkö

Purppuravälskäri kasvaa noin 25 cm pitkäksi. Se on nuorena värikäs: oranssi-sini-punakuvioinen vartalo ja sähkönsiniset evät. Aikuisväri on oranssi-tummajuovainen tai jopa tasaisen suklaanruskea. Aikuiset yksilöt muistuttavat keltasilmävälskäriä.
Alkuperä

Purppuravälskäri on kotoisin Havaijilta ja Tyynenmeren keskiosista. Niitä tavataan tyypillisesti noin 12 metrin syvyydestä.
Käyttäytyminen

Purppuravälskäri ei näyki koralleja, joten se sopii myös riutta-akvaarioon. Se nyppii jatkuvasti levää ja lietettä akvaarion pohjan koloista, eikä sitä tulisi pitää liian siistissä altaassa eikä ilman elävää kiveä ja hiekkaa.
Ravinto

Purppuravälskäri syö yksisoluisia leviä ja pohjalietettä. Se huolii myös leväpitoista kuivaruokaa.
Aiheesta muualla

Ctenochaetus hawaiiensis (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Luonnos nuoren yksilön räikeistä väreistä.
Rithy Panh

Rithy Panh vuonna 2014.
Rithy Panh (s. 18. huhtikuuta 1964) on kambodžalainen elokuvaohjaaja. Hän pakeni maansa silloista synkkää tilaa Thaimaahan 1970-luvun lopulla ja opiskeli myöhemmin Ranskassa.
Valmistuttuaan Institut des hautes études cinématographiquesista Panh palasi vuonna 1990 kotimaahansa. Hänen teoksensa kuvaavat Kambodžan historiaa ja yhteiskuntaa.
Panh oli ehdolla Cannesin Kultaisen palmun saajaksi vuonna 1994 elokuvallaan Nainen riisipellolla. Hänen elokuvansa L’Image manquante palkittiin vuonna 2013 Un certain regard -esityssarjassa.
Aiheesta muualla

Rithy Panh Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Retki (albumi)

| Retki Johanna Iivanainen & 1N |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2003
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 48.17
 Levy-yhtiö: Texicalli
Johanna Iivanaisen muut julkaisut
|   | Retki 2003 |  Johanna Iivanainen 2004 |
1N:n muut julkaisut
|   | Retki 2003 | Tällä tavalla 2006 |
Retki on Johanna Iivanaisen ja 1N-yhtyeen albumi, joka julkaistiin vuonna 2003.
Kappaleet

Hiljaisuus – 4.12
Tänään – 4.21
Ameeba – 3.55
Talo – 4.17
Tuulee – 3.34
Joku toinen – 4.35
Täällä kaikki on – 4.06
Valvoa – 4.09
Tie – 4.51
Se pyörii – 7.46
Hiljainen poika – 2.27
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Risto Lappalainen

Risto Lappalainen (s. 1948) on suomalainen pianisti.
Lappalainen opiskeli pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa 1967–1969 Tapani Valstan oppilaana sekä Wienin musiikkikorkeakoulussa 1970–1974 Dieter Weberin ja Bruno Seidlhofin johdolla. Hän suoritti pianonsoiton diplomitutkinnon Wienissä vuonna 1974.
Lappalainen on toiminut vakituisena säestäjänä Sibelius-Akatemiassa 1974–1980 ja säestyksen lehtorina vuodesta 1980 lähtien. Lisäksi hän on toiminut säestys- ja korrepetitiotehtävissä muun muassa Suomen Kansallisoopperassa ja Kansallisbaletissa, Savonlinnan oopperajuhlilla, Jyväskylän Kesän ja Sibelius-Akatemian mestarikursseilla sekä Jean Sibelius -viulukilpailussa.
Hän on esiintynyt solistina ja kamarimuusikkona muun muassa Kuhmon kamarimusiikki -festivaaleilla, Jyväskylän Kesässä, Lieksan vaskiviikoilla ja Crusell-viikolla sekä Ruotsissa ja Saksassa. Hän on myös tehnyt radionauhoituksia.
Lappalainen sai vuoden 1966 Maj Lind -pianokilpailussa toisen palkinnon.
Ritinäherttu

| Ritinäherttu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Hertut Cisticolidae
Suku::  Hertut Cisticola
Laji::  fulvicapilla
Kaksiosainen nimi
 Cisticola fulvicapilla  (Vieillot, 1817) 
Katso myös
   Ritinäherttu Wikispeciesissä   Ritinäherttu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
äänitetty Cape Provincesessa Etelä-Afrikassa
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Ritinäherttu (Cisticola fulvicapilla) on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Ritinäherttua tavataan laajalla alueella Afrikan eteläosissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Rasvahäntähyppymyyrä

| Rasvahäntähyppymyyrä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Hiirimäiset jyrsijät Myomorpha
Yläheimo::  Muroidea
Heimo::  Rottaeläimet Muridae
Alaheimo::  Hyppymyyrät Gerbillinae
Suku::  Pachyuromys  Lataste, 1880
Laji::  duprasi
Kaksiosainen nimi
 Pachyuromys duprasi  Lataste, 1880 
Katso myös
   Rasvahäntähyppymyyrä Wikispeciesissä   Rasvahäntähyppymyyrä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rasvahäntähyppymyyrä (Pachyuromys duprasi) on mongoliangerbiiliä muistuttava hyppymyyrälaji, joka elää luonnonvaraisena Pohjois-Afrikassa. Se on sukunsa Pachyuromys ainoa laji. Rasvahäntähyppymyyrää pidetään Suomessakin lemmikkieläimenä, ja lemmikkiharrastajat käyttävät siitä nimityksiä ”rasvahäntägerbiili”, ”paksuhäntägerbiili” ja ”duprasi”. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on rasvahäntäjirdi.
Ulkonäkö

Rasvahäntähyppymyyrillä on pieni terävä kuono, pyöreä pää ja soikeat korvat. Hännässä on harvaa karvaa, ja siihen kerääntyy vararavintoa. Se on noin 4 cm pitkä, nuijan muotoinen ja pehmeä. Nuorilla eläimillä häntä on melko ohut, koska rasvaa ei ole vielä kehittynyt yhtä paljon kuin aikuisilla. Rasvahäntähyppymyyrän turkin värityksestä käytetään nimeä black eyed honey. Vatsa on kuitenkin valkoinen. Turkki rasvoittuu nopeasti. Siksi niille pitää tarjota hiekkakylpyjä useammin kuin mongoliangerbiileille. Naaraspuoliset rasvahäntähyppymyyrät ovat hieman pienempiä kuin urokset.
Ravinto

Rasvahäntähyppymyyrien, kuten muidenkin hyppymyyrien, perusruokaa on rotta-/hiiripelletti ja jyväsekoitus, jota pitää olla aina saatavilla.[lähde? ] Täytyy ottaa huomioon, että jyväsekoituksissa ei saisi olla liikaa pähkinöitä eikä kurpitsansiemeniä, koska ne tekevät eläimen turkin rasvaiseksi ja altistavat ylipainolle. Jotta hampaat eivät kasvaisi liian pitkiksi, hyppymyyrille pitäisi tarjota jotain kovaa purtavaa, kuten koirankeksejä ja näkkileipää. Myös tuoretta ruokaa olisi syytä antaa. Porkkana, kurkku ja omena ovat hyviä vaihtoehtoja. Vihannekset pitää kuitenkin pestä ennen kuin niitä antaa eläimelle. Rasvahäntähyppymyyrillä pitäisi aina olla saatavilla juomavettä.
Käyttäytyminen

Rasvahäntähyppymyyrät eroavat muista hyppymyyristä siten, että ne voivat tulla toimeen yksinkin.[lähde? ] Ne ovat enimmäkseen yöeläimiä ja nukkuvat erittäin paljon ja saattavat äännellä herätettäessä. Rasvahäntähyppymyyrät narisevat, kun ne eivät pidä jostakin.[lähde? ] Ne eivät lisäänny yhtä nopeasti kuin mongoliangerbiilit. Emon kantoaika on noin 20 vuorokautta ja poikasia syntyy yleensä kerralla 3–6.
Tarvikkeet

Rasvahäntähyppymyyrän asumukseksi sopii parhaiten lasinen terraario, koska muovisesta kodista eläin voi järsiä itsensä ulos ja saada suolitukoksen nielemästään muovinpalasta, joka voi johtaa kuolemaan.[lähde? ] Terraarion pitäisi olla vähintään 30 cm korkea ja alaltaan 0,12 neliömetriä.[lähde? ] Muita tarpeellisia tarvikkeita ovat juomapullo, keraaminen ruokakuppi ja pesäkolo, joka voi olla kookospähkinä tai kukkaruukku. Muoviset tuotteet eivät sovi hyppymyyrille.
Risto Laitinen

Risto Laitinen (s. 1952) on tekniikan tohtori, epäorgaanisen kemian professori ja kemian laitoksen johtaja Oulun yliopistossa, sekä kemian tutkija. Hän toimi Professoriliiton puheenjohtajana vuosina 2007–2010. Aiemmin hän oli liiton hallituksessa vuodesta 2001 alkaen. Hän on kirjoittanut muun muassa oppikirjan Yleinen ja epäorgaaninen kemia.
Risto Laitinen toimi lisäksi Tuiran kamarikuoron johtajana vuodesta 1998 vuoteen 2023. Hänet tunnetaan myös kuoromusiikkiin erikoistuneena säveltäjänä.
Robert Couturier

Robert Couturier
Robert Couturier (2. toukokuuta 1905 – 1. lokakuuta 2008) oli ranskalainen kuvanveistäjä. Hänen tuotantoaan on esitelty laajasti eri puolilla maailmaa; sitä on muun muassa Pariisissa, Madridissa, Jerusalemissa, Bostonissa, Havannassa ja Rio de Janeirossa.
Ennen toista maailmansotaa Couturier aloitti yhteistyön Aristide Maillol'n ja Émile Aillaud'n kanssa. Vapauduttuaan sotavankeudesta hän sai nimityksen professoriksi. 1950-luvun alussa hänen työtään esiteltiin Venetsian ja São Paulon biennaaleissa. Näyttelyitä pidettiin myöhemmin muun muassa Musée Rodinissa.
Couturier oli mukana perustamassa Salon de Maita ja voitti vuonna 1966 Wildestein-palkinnon. Hän eli 103-vuotiaaksi.
Aiheesta muualla

Encyclopedie audiovisuelle de l'art contemporain (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Robert Collett

Robert Collett vuonna 1896.
Robert Collett (2. joulukuuta 1842 Kristiania − 27. tammikuuta 1913 Kristiania) oli norjalainen eläintieteilijä.
Collettin vanhemmat olivat Peter Jonas ja Camilla Collett. Robert oli perheen vanhin poika ja hänellä oli kolme nuorempaa veljeä. Robert ei koskaan mennyt naimisiin.
Robert Collett tutki selkärankaisia, pääasiassa kaloja ja lintuja. Vuodesta 1864 hän toimi Oslon eläintieteellisen museon kuraattorina, vuodesta 1882 johtajana ja vuodesta 1884 professorina.
Collett kuvaili ja nimesi suuren joukon kaloja mutta myös nisäkkäitä ja lintuja, joista hän nimesi ainakin huppuparatiisikaijan (Psephotus dissimilis) ja ruskokivikyyhkyn (Petrophassa rufipennis) 1898.
Teoksia

Norges pattedyr. H. Aschehoug & Co., Kristiania 1911-1912.
Robert Cover

Robert M. Cover (30. heinäkuuta 1943 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat – 18. heinäkuuta 1986 Middletown, Connecticut, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen oikeustieteilijä.
Cover suoritti alemman korkeakoulututkinnon (Bachelor of Arts) Princetonin yliopistossa vuonna 1965 ja oikeustieteellisen kandidaatin tutkinnon Columbian yliopistossa vuonna 1968. Hän toimi Columbian yliopistossa vuosina 1968–1971 ja Yalen yliopistossa vuosina 1972–1986 sekä vierailevana luennoitsijana Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa vuosina 1971–1972. Cover käsitteli opetuksessaan ja kirjoituksissaan oikeushistoriaa, valtiosääntöoikeutta ja oikeusfilosofiaa. Hän kirjoitti kaksi teosta, Justice Accused: Antislavery and the Judicial Process (1975) ja The Structure of Procedure (1979). Cover oli juutalainen, ja tämä tausta vaikutti hänen tutkimukseensa ja yhteiskunnalliseen toimintaansa.
Violence and the Word

Cover tunnetaan etenkin klassikon aseman saavuttaneesta artikkelistaan Violence and the Word (1986). Artikkelissa hän analysoi yksityiskohtaisesti oikeuden väkivaltaisuutta.
Cover esitti, että oikeus ja sen tulkinta on aina väkivaltaista sekä konkreettisesti että symbolisesti. Oikeuden konkreettinen väkivaltaisuus viittaa siihen, että oikeus mahdollistaa väkivallan kohdistamiseen ihmisiin, kun taas oikeuden symbolinen väkivaltaisuus viittaa siihen, että oikeus pakottaa kaikille yhteiskunnan jäsenille yhden ainoan oikean normatiivisen maailman sekä sivuuttaa ja tuhoaa yhteiskunnan muut normatiiviset maailmat. Oikeudellisessa ratkaisutoiminnassa on Coverin mukaan kyse käytännöllisestä toiminnasta, joka on suunniteltu uhkaamaan väkivallalla ja käyttämään väkivaltaa tehokkain keinoin. Hän korosti, että tuomarin tuomiot saavat käytännön merkityksensä vasta osana eri oikeudellisten toimijoiden muodostamaa verkostoa, joka panee täytäntöön tuomioiden väkivaltaiset seuraukset, minkä vuoksi tuomarin tulee huomioida tämä ympäröivä yhteiskuntatodellisuus ratkaisutoiminnassaan. Cover piti suotavana sitä, että yhteiskunnassa väkivaltaiset teot toteutetaan oikeuden kautta useiden toimijoiden yhteistoimintana, mutta arvosteli oikeusteoriassa yleistä tapaa tarkastella ratkaisutoimintaa pelkästään tekstien kielellisenä tulkintana erillään yhteiskunnallisesta kontekstista.
Ricky-Tick Records

Ricky-Tick Records oli vuosina 2003–2011 jazzia julkaissut suomalainen levy-yhtiö. Se perustettiin alun perin julkaisemaan klubeilla DJ-käyttöön tarkoitettuja 10- ja 12-tuumaisia vinyylilevyjä. Yhtiön perustajat olivat Antti Eerikäinen ja Tuomas Kallio. Ensimmäinen julkaisu oli tuolloin kuvitteellisen, studio-kokeiluna alkaneen The Five Corners Quintetin single Trading Eights / Blueprint (RT001, 2003), jota myytiin Euroopassa 4 000 kappaletta . Projektista kasvoi myöhemmin oikea livebändi, joka oli yhtiön lippulaiva, ja julkaisi kaksi studio- ja yhden livealbumin.
Ensimmäinen yhtiön kokopitkä albumi oli The Five Corners Quintetin Chasin' The Jazz Gone By (RT007, 2005), joka julkaistiin LP- ja CD muodoissa ja jota myytiin 50 000 kappaletta. Yhtiö julkaisi lopulta noin 50 levyä, joista monet kuuluivat 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen kaupallisesti menestyneimpiin rytmimusiikin julkaisuihin. Omat soololevynsä julkaisivat mm. Jukka Eskola, Timo Lassy ja Teppo Mäkynen. Kotimaisten artistikiinnitysten lisäksi Ricky-Tickillä levytti kaksi ulkomaista kokoonpanoa: italialainen pianotrio LTC, sekä tanskalainen tuottaja/dj-projekti Povo.
Ricky-Tick Records lopetti toimintansa äänitemarkkinoiden siirryttyä yhä enemmän kohti suoratoistoa. Viimeiseksi julkaisuksi jäi Kerkko Koskisen Trains & Letters (RT041, 2011). Vuodesta 2016 Antti Eerikäisellä on ollut uusi, pelkästään pienipainoksisiin vinyylijulkaisuihin keskittynyt levy-yhtiö, Grotto Editions.
Ricky-Tick Big Band on saanut nimensä Ricky-Tick Recordsin mukaan. Alkujaan bändi koostui tässä levy-yhtiössä soittaneista artisteista.
Ricky-Tick Recordsin levyttäneet artistit

Astro Can Caravan
Auteur Jazz
Dalindèo
The Five Corners Quintet
Johanna Försti (Jo Stance)
Jukka Eskola
Jussi Lampela Nonet
Kerkko Koskinen Orchestra
LTC
Olli Ojajärvi
Povo
Ricky-Tick Big Band
Teppo Mäkynen (The Stance Brothers)
Timo Lassy
UMO Jazz Orchestra (Kerkko Koskisen teos Agatha, solisti Verneri Pohjola)
Palkinnot ja tunnustukset

Radio Helsingin Hello Helsinki -palkinto, tammikuu 2008
Robert Coleman Richardson

| Robert Coleman Richardson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. kesäkuuta 1937 Washington D.C., Yhdysvallat
Kuollut: 19. helmikuuta 2013 (75 vuotta) Ithaca, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Virginia Tech Duken yliopisto
Instituutti:  Cornellin yliopisto Duken yliopisto
Tutkimusalue:  Fysiikka
Tunnetut työt:  Supranesteyden löytäminen helium-3:n avulla
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1996)
Aiheesta muualla
www.lassp.cornell.edu/lassp_data/rcr.html
Robert Coleman Richardson (26. kesäkuuta 1937 – 19. helmikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Richardsonille, David Leelle ja Douglas Osheroffille myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1996 supranesteyden löytämisestä helium-3:n avulla.
Richardson syntyi Yhdysvaltain pääkaupungissa Washingtonissa, hän opiskeli Virginia Techissä ja tohtorin arvon hän sai Duken yliopistosta vuonna 1965. Vuodesta 1987 Richardson työskenteli Floyd R. Newman  -professorina Cornellin yliopistossa.
Aiheesta muualla

Biografia Nobel-säätiön sivuilla (englanniksi)
Rotu

Tieteellinen luokittelu
Taksonomia
Systematiikka
Kladistiikka
Luokittelun tasot
yläkunta / domeeni
kunta
alakunta
osakunta
yläjakso, yläkaari
pääjakso / kaari
alajakso / alakaari
osajakso / osakaari
yläluokka
luokka
lahko
heimo
tribus
suku
sektio
sarja
laji
alalaji
muunnos / serotyyppi
muoto
erityismuoto
lajike / rotu
Termejä
taksoni
fenetiikka
kladistiikka
tyyppilaji
binominen nimistö
holotyyppi
Luettelo systematiikassa yleisistä latinan- ja kreikankielisistä sanoista
rengaslajit
Integrated Taxonomic Information System
Kasvien luokittelu
Angiosperm Phylogeny Group
APG II -luokittelu
APG III -luokittelu
Cronquistin luokittelu
Kasvien luokitus Linnén teennäisjärjestelmän mukaan
Rotu on biologinen termi, jota käytetään useimmiten kuvaamaan jalostuksen tuloksena syntynyttä eläinryhmää, jolla on tietyt ennalta määritellyt pysyvät ominaisuudet. Kasvitieteessä rodulla tarkoitetaan yleensä toisistaan jonkin tai joidenkin pysyvien ominaisuuksien perusteella poikkeavia populaatioita tai populaatiojoukkoja. Tätä termiä käytetään usein esimerkiksi, jos ei haluta luokittelun tasoa erityisesti sitoa johonkin tiettyyn taksonomiseen kategoriaan, kuten esimerkiksi alalajiin tai muunnokseen. Kasveista puhuttaessa käytetään yleensä rodun synonyymina lajia ja alarodusta lajiketta, mutta lajiketta ei suositella käytettäväksi puhuttaessa luonnonkasveista, ainoastaan viljelykasveista.
Rotua käytetään joskus alalajin synonyyminä, mutta varsinkin koti- ja lemmikkieläimistä puhuttaessa rotu tarkoittaa alalajia suppeampaa jaottelua, joka perustuu morfologisiin seikkoihin. Koska termillä rotu ei ole olemassa yksiselitteistä luonnontieteellistä määritelmää, pyritään koko sanaa välttämään luonnontieteellisessä kielenkäytössä. Sitä korvaamaan on pyrkimys käyttää termejä, esimerkiksi alalaji (subspecies), muunnos (varietas), alamuunnos (subvarietas), muoto (forma) ja alamuoto (subforma).[lähde? ]
Rodun voi katsoa eroavan muista saman lajin roduista eri alleelityyppien esiintymisfrekvenssinsä suhteen. Jos termin rotu määrittelee muuksi kuin alalajiksi, voivat eri rodut lisääntyä keskenään vaikeuksitta, koska niiden välillä ei ole reproduktiivista eristäytymistä. Rotujen erot eivät ole ehdottomia, vaan suhteellisia. Yhtenäisellä levinneisyysalueella rodut muuttuvat vähitellen toisikseen, kun taas aukkoisilla alueilla erot ovat usein hyppäyksellisiä (usein tässä yhteydessä käytetään nimitystä alalaji, esimerkiksi saimaannorppa).[lähde? ]
Step On It

| Step On It Broadcast |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1986
 Studio : Puk-Recording Studios, Tanska   MTV-studiot 
 Julkaistu: 1987
 Formaatti: LP-levy (FGL 4012)   C-kasetti (FGK 4012)   CD-levy (FGCD 4)
 Tuottaja(t): Broadcast   Kassu Halonen
 Tyylilaji: poprock, bluesrock, southern rock
 Kesto: 39.40
 Levy-yhtiö: Flamingo Music
 Levymerkki: Flamingo
Muut kannet
   Albumin takakansi.
Listasijoitukset
  Suomi: 13. (tammikuu 1987) 
Broadcastin muut julkaisut
| Soon 1984 | Step On It 1987 | Handcrafted 1996 |
Singlet albumilta Step On It
 ”Love is Blind” / ”Rosie” Julkaistu: 1987 (FGS 125)
Step On It on suomalaisen poprock-yhtye Broadcastin viides studioalbumi vuodelta 1987.
Edellisen Soon-albumin jälkeen yhtye jäi tauolle ja palasi äänitysstudioille vuonna 1986. Hyvin pian albumin julkaisun jälkeen yhtye hajosi ja suurin osa yhtyeestä lähti soolourilleen. Yhtye kuitenkin palasi yhdeksän vuoden tauon jälkeen vuonna 1996 ja julkaisi toistaiseksi viimeisen albuminsa Handcrafted.
Helmikuussa 1987 yhtye osallistui levyn ”Love is Blind”-kappaleella Hittimittari-tv-ohjelmaan sijoittuen jaetulle ensimmäiselle sijalle Tuomari Nurmion ”Ramona”-kappaleen kanssa.
Albumi julkaistiin Flamingo-levymerkillä LP- ja CD-levyinä sekä C-kasettina. Vuonna 1998 albumi julkaistiin uudelleen CD-levynä. CD-levy poikkeaa hieman LP-levyn ja C-kasetin painoksista, sillä kappaleet ovat sillä eri järjestyksessä ja levy sisältää päätösraitana bonuskappaleen ”Don’t Come After Me”, jota ei ole LP-levyllä tai C-kasetilla.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut Broadcast.
Kappaleet > A-puoli

More Lies – 4.42 (säv. & san. Kaartamo – Kettunen)
Loweridin’ – 2.53 (säv. & san. Kaartamo)
Rosie – 3.56 (säv. & san. Kettunen)
Love Is Blind – 4.18 (säv. & san. Kaartamo)
Run – 4.13 (säv. & san. Kettunen)
Kappaleet > B-puoli

Say You’re Mine – 4.42 (säv. & san. Kaartamo – Kettunen)
Call it Pride – 5.10 (säv. & san. Kettunen)
I Ain’t Got – 2.44 (säv. & san. Kaartamo)
Beyond the Blues – 4.04 (säv. & san. Kaartamo)
Downstream – 2.58 (säv. & san. Kettunen)
Kappaleet > CD-levyn kappalelista

More Lies – 4.43
Rosie – 3.58
Love Is Blind – 4.19
Run – 4.15
Beyond the Blues – 4.04
Say You're Mine – 4.43
Call It Pride – 5.11
Lowridin' – 2.54
I Ain't Got – 2.45
Downstream – 2.59
Don't Come After Me – 4.13 (säv. & san. Kaartamo)
Kokoonpano

Kappaleiden tarkemmat muusikkotiedot ovat LP-levyn ja C-kasetin kappalejärjestyksen mukaan lukuunottamatta bonuskappaletta (11).