stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cornelius Vanderbilt
Elämä

Vanderbilt polveutui Jan Aersten Van der Biltistä, joka muutti Hollannista noin vuonna 1650 ja asettui Brooklynin lähelle. Suku muutti Staten Islandille vuonna 1715. Hänen isänsä oli kohtuullisissa oloissa elänyt maanviljelijä, joka kuljetti tuotteensa markkinoille purjeveneellä. Vanderbilt osti 16-vuotiaana purjeveneen, jolla hän kuljetti maataloustuotteita ja matkustajia Staten Islandin ja New Yorkin välillä. Pian hän harjoitti kannattavaa kuljetusliiketoimintaa, ja vuonna 1813 hän kuljetti tarvikkeita New Yorkin sataman ja sen lähivesien linnoituksiin. Hän myi sluupit ja kuunarit ja toimi vuosina 1817–1829 New Yorkin ja New Brunswickin välisen höyrylautan kapteenina. Seuraavien kahdenkymmenen vuoden aikana hän kehitti rannikkoa pitkin laajaa laivaliikennettä suurella laivastolla. Kun kullanetsijöiden siirtolaisuus Kaliforniaan alkoi, hän sai vuonna 1849 Nicaraguan hallitukselta sopimuksen reitistä San Juan -joen ja Nicaraguajärven kautta San Juan del Suriin Tyynenmeren rannalla. Vuosina 1851–1853 hän hoiti tätä reittiä pitkin puolikuukausittaista höyrylaivaliikennettä New Yorkin ja San Franciscon välillä. Vuosina 1855–1861 hän liikennöi rahti- ja matkustajaliikennettä New Yorkin ja Le Havren välillä brittiläisten laivojen vetäydyttyä reitiltä Krimin sodan aikan. Vuosina 1857–1862 hän myi höyrylaivansa ja keskittyi enemmän rautateiden kehittämiseen. Vuonna 1857 hänestä tuli New Yorkin ja Harlemin rautatieyhtiön johtaja ja vuonna 1863 sen puheenjohtaja. Yhtiö liikennöi New Yorkin ja Columbian piirikunnassa sijaitsevan Chathamin välillä, ja hän paransi tätä reittiä huomattavasti. Sitten hän hankki enemmistöosuuden Hudsonjoen rautateistä, joiden toimitusjohtajaksi hän tuli vuonna 1865, ja vuonna 1868 hänestä tuli tiukan taistelun jälkeen New York Centralin (Albanyn ja Buffalon välillä) toimitusjohtaja, jonka hän vuonna 1869 yhdisti Hudsonjoen rautatien kanssa New York Central & Hudson River -rautatieksi. Hän osti Lake Shore & Michigan Southern -rautatieyhtiön vuonna 1873 ja perusti New Yorkin ja Chicagon välisen kulkuyhteyden. Kuollessaan hän omisti enemmistöosuuden New York Central & Hudson Riverin, Lake Shore & Michigan Southernin, Harlemin ja Canada Southernin rautateistä, ja hänellä oli osuuksia monissa muissa rautateissä.
Vanderbilt on yksi kaikkien aikojen rikkaimmista henkilöistä. Hänen omaisuutensa on arvioitu olevan (dollarin nykykurssin huomioon ottaen) noin 100 miljardia dollaria. Hän lahjoitti miljoona dollaria Vanderbiltin yliopiston perustamiseksi Nashvilleen.
Vanderbilt oli Hollannista Amerikkaan muuttanutta sukua. Hän oli kahdesti naimisissa ja hänellä oli 13 lasta. Pääosan omaisuutta peri William Henry Vanderbilt, joka kaksinkertaisti perimänsä omaisuuden. Vanderbiltin suku on menettänyt omaisuutensa etenkin 1900-luvun puolivälin jälkeen. Cornelius Vanderbildt IV:sta tuli kirjailija, toimittaja ja elokuvatuottaja. CNN:n toimittaja Anderson Cooper on Cornelius Vanderbilt II:n pojantyttären, näyttelijä Gloria Vanderbiltin poika.
Kirjallisuutta

T. J. Stiles, The First Tycoon. The Epic Life of Cornelius Vanderbilt. Vintage Books, 2009. Teos saanut Pulitzer-palkinnon 2010 edellisen vuoden parhaana kirjana ja National Book Awardin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cornelius Vanderbilt Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Otavi

| Otavi (Otjitavi) Otavio |
| --- | --- |
 Ilmakuva Otavista
 vaakuna
 Otavi
 Koordinaatit: 19°38′02″S, 17°19′54″E 
Valtio:   Namibia
Alue:  Otjozondjupa
Väkiluku (2023):  10 756
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Otavi on kaupunki Otjozondjupan alueella keskisessä Namibiassa. Se sijaitsee 360 kilometriä pohjoiseen maan pääkaupungista Windhoekista, ja se on Otavin vaalipiirin keskus. Alue koostuu esikambrikauden dolomiitista ja sen mineraaleja on aiemmin hyödynnetty laajasti. Nykyisin alueen mineraalivarat ovat ehtyneet.
Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan Otavissa oli 10 756 asukasta.
Seitsemän kilometrin päässä kaupungista sijaitsee Elefantenberg-niminen vuori, joka kohoaa 1624 m merenpinnan yläpuolelle.
Otavin kolmio

Otavi, Tsumeb (pohjoisessa) ja Grootfontein (koillisessa) muodostavat ns. Otavin kolmion, joka tunnetaan myös nimellä Otavin vuoriseutu. Tähän alueeseen viitataan joskus myös nimellä “Kultainen kolmio” tai “Maissikolmio”, koska siellä viljellään paljon maissia. Otavi, Tsumeb ja Grootfontein ovat kaikki noin 60 km päässä toisistaan.
Otavin kaivos ja rautatieyhtiö

Otavi antoi nimensä Berliinissä sijaitsevalle Otavin kaivos- ja rautatieyhtiölle (Otavi Minen- und Eisenbahn-Gesellschaft), joka perustettiin ainoana tarkoituksenaan rakentaa rautatie Tsumebiin ja hyödyntää siellä olevia kupariesiintymiä. Siitä tuli osa kreikkalaista S&B -konsernia ja se vastaa tämän ryhmän perliittiliiketoiminnasta. Muita alueella louhittavia kaivoksia ovat Kombatin kaivos Otavista itään, Tsumebin länsikaivos ja Solvay S.A.:n omistama fluorsparikaivos Okorusu.
Historiaa

Vuoden 1915 heinäkuun 1. päivänä Etelä-Afrikan joukot voittivat taistelussa Saksan armeijan, joka antautui saman kuun 9. päivänä ja allekirjoitti Khorabin rauhansopimuksen. Tämän tapahtuman muistomerkki sijaitsee muutaman kilometrin päässä Otavista.
Etelä-Afrikan rajasodan aikana Etelä-Afrikan SWAS-joukkoja oli sijoitettu Otaviin, minne ne siirtyivät Oshivelosta vuonna 1979. Tämä joukko-osasto koostui ratsastajista, jäljityskoirista ja ihmisjäljittäjistä sekä moottoripyöräilijöistä, jotka jäljittivät vihollisia.
Talouselämä

Kaupungin taloudessa vaikuttavat kaksi ruokakauppaa, mylly, kaksi pankkia, kaksi huoltoasemaa sekä monet alueen villieläin- ja karjatilat. Kaupungissa on myös joukko pieniä liikeyrityksiä. Näiden omistajat ovat buureja ja saksalaisia.
Kaupungin taloutta hoidettiin tällä vuosituhannella huonosti, ja se menetti kaupungin asemansa vuonna 2004 ja alennettiin kyläksi. Kun talous saatiin taas nousuun, paikkakunta palautettiin jälleen kaupungiksi marraskuussa 2010. Kun kaupunkiin perustettiin Ohorongon sementtitehdas ja kultakaivos, sen talous kohentui huomattavasti, ja kaupunki kykeni tarjoamaan paljon työtilaisuuksia asukkailleen.
Kaupunkiin suunnitellaan terästehdasta, jonka budjetti on 201 miljoonaa Namibian dollaria. Sen suunnitellaan tuottavan 100 000 tonnia terästä vuodessa.
Liikenneyhteydet

Otavi on rautateiden risteyskohta. Sieltä lähtee rata itään Grootfonteiniin, ja päärata jatkuu pohjoiseen Tsumebiin ja edelleen Oshikangoon Angolan rajalle. Samoihin suuntiin kulkevat myös maantiet, joista B1 johtaa pohjoiseen. Etelässä olevaan Windhoekiin on B1-valtatietä n. 3 ½ tunnin ajomatka.
Politiikka

Otavia hallinnoi kaupunginvaltuusto, jossa on seitsemän valtuutettua.
SWAPO voitti Otavin vaalit vuonna 2015. Tulokset olivat seuraavat:
| Otavin paikallisvaalit 2015> Puolue | Otavin paikallisvaalit 2015> Äänimäärä | Otavin paikallisvaalit 2015> Ääniosuus | Otavin paikallisvaalit 2015> Paikkoja | Otavin paikallisvaalit 2015>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| SWAPO | 957 | 87,2% | 6 |  |
| DTA | 79 | 7,2% | 1 |  |
| All People’s Party | 35 | 3,2% | 0 |  |
| Rally for Democracy and Progress | 26 | 2,4% | 0 |  |
| Yhteensä | 1 097 | 100% | 7 |  |
Vuoden 2020 vaaleissa SWAPO voitti jälleen suurella erolla muihin nähden. Tulokset olivat seuraavat:
| Otavin paikallisvaalit 2020> Puolue | Otavin paikallisvaalit 2020> Äänimäärä | Otavin paikallisvaalit 2020> Ääniosuus | Otavin paikallisvaalit 2020> Paikkoja | Otavin paikallisvaalit 2020>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| SWAPO | 1 091 | 65,2% | 5 |  |
| Independent Patriots for Change | 260 | 15,5% | 1 |  |
| Landless People’s Movement | 167 | 10,0% | 1 |  |
| Popular Democratic Movement | 105 | 6,3% | 0 |  |
| United Democratic Front of Namibia | 28 | 1,7% | 0 |  |
| SWANU of Namibia | 22 | 1,3% | 0 |  |
| Yhteensä  | 1 673  | 100%  | 7 |  |
Koulutus

Kaupungissa toimi aiemmin Regierungsschule Otavi (hallituksen koulu Otavissa).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Otavi Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Otavi
Elefantenberg Otavin eteläpuolella valtatie B1:n varrella (2014)
Käännös suomeksi
NCAA:n I divisioonan miesten jalkapallon mestaruusturnaus

| NCAA Division I Men’s Soccer Championship |
| --- | --- |
Laji:  jalkapallo
Perustettu:  1959
Joukkueita:  48
Hallitseva mestari:  Vermont
Eniten mestaruuksia:  Saint Louis (10)
Aiheesta muualla
www.ncaa.com
NCAA:n I divisioonan miesten jalkapallon mestaruusturnaus (NCAA Division I Men’s Soccer Championship) on 48 joukkueen jalkapalloturnaus, jossa ratkaistaan yhdysvaltalaisen NCAA-yliopistourheilujärjestön miesten jalkapallon mestarijoukkue. Turnaus järjestetään marras–joulukuussa, ja sitä edeltävät NCAA:n alueellisten konferenssien sisäiset sarjat ja turnaukset. Turnauksen viimeisestä vaiheesta, jossa on mukana neljä joukkuetta, käytetään nimitystä Men's College Cup.
NCAA:n mestaruudesta pelattiin ensimmäisen kerran vuonna 1959, jolloin turnaukseen osallistui kahdeksan joukkuetta. Menestynein yliopisto on Saint Louis kymmenellä mestaruudellaan.
Kaudella 2013 I divisioonaan kuului 198 joukkuetta 23 konferenssista sekä viisi itsenäistä joukkuetta.
Pelijärjestelmä

NCAA:n mestaruusturnaus pelataan cup-järjestelmällä, ja se koostuu 1., 2. ja 3. kierroksesta, puolivälieristä, välieristä ja loppuottelusta. Kussakin vaiheessa joukkueparit pelaavat yhden ottelun, jonka voittaja jatkaa eteenpäin. Ottelun ollessa tasatilanteessa varsinaisen peliajan jälkeen pelataan 20 minuutin jatkoaika käyttäen kultaista maalia, minkä jälkeen käydään tarvittaessa rangaistuspotkukilpailu.
Turnauksen 48 paikasta 22 myönnetään automaattisesti seuraavien NCAA:n konferenssien mestarijoukkueille:
| --- | --- |
 America East Conference  American Athletic Conference  Atlantic Coast Conference  Atlantic Sun Conference  Atlantic 10 Conference  Big East Conference  Big South Conference  Big Ten Conference  Big West Conference  Coastal Athletic Association  Horizon League :  The Ivy League  Metro Atlantic Athletic Conference  Missouri Valley Conference  Northeast Conference  Ohio Valley Conference  Patriot League  Southern Conference  The Summit League  West Coast Conference  Western Athletic Conference 
Kukin konferenssi päättää itse omasta sisäisestä pelijärjestelmästään. Useimmissa konferensseissa pelataan runkosarja ja mestaruusturnaus, mutta joissain (esimerkiksi The Ivy Leaguessa) pelkkä runkosarja.
Loput NCAA:n mestaruusturnauksen 26 paikkaa myönnetään niin sanotuille at-large-joukkueille. Joukkueista päättää kymmenhenkinen NCAA:n jalkapallokomitea, jonka valinnat perustuvat muun muassa Rating Percentage Indexiin (RPI), joka on matemaattinen kaava eri konferensseista tulevien joukkueiden tason objektiiviseen vertailuun.
16 RPI:ssä parhaiten sijoitettua joukkuetta aloittavat turnauksen toiselta kierrokselta ja muut ensimmäiseltä kierrokselta. Ensimmäisellä kierroksella parit muodostetaan joukkueiden maantieteellisen läheisyyden mukaan, ja lisäksi parien muodostamisessa pyritään siihen, ettei joukkue kohtaa turnauksen ensimmäisessä ottelussaan oman konferenssinsa joukkuetta. Turnauksen välierät ja loppuottelu järjestetään samalla ennalta valitulla stadionilla, ja niistä käytetään nimitystä College Cup (vertaa muun muassa koripallon Final Four -turnaukseen). Muissa vaiheissa ottelut järjestetään toisen osallistuvan joukkueen kotistadionilla.
Loppuottelut > Eniten mestaruuksia

| Sija | Joukkue | Määrä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Saint Louis | 10 | 1959, 1960, 1962, 1963, 1965, 1967, 1969, 1970, 1972, 1973 |
| 2. | Indiana | 8 | 1982, 1983, 1988, 1998, 1999, 2003, 2004, 2012 |
| 3. | Virginia | 7 | 1989, 1991, 1992, 1993, 1994, 2009, 2014 |
| 4. | Clemson | 4 | 1984, 1987, 2021, 2023 |
| 4. | Maryland | 4 | 1968, 2005, 2008, 2018 |
| 4. | San Francisco | 4 | 1966, 1975, 1976, 1980 |
| 4. | UCLA | 4 | 1985, 1997, 1990, 2002 |
Aiheesta muualla

Turnaus NCAA:n sivustolla (englanniksi)
Historiatilastot NCAA:n sivustolla (englanniksi)
John Turner

| John Turner |
| --- | --- |

Kanadan 17. pääministeri
 30. kesäkuuta 1984 – 17. syyskuuta 1984  
Varapääministeri:  Jean Chrétien
Edeltäjä:  Pierre Trudeau
Seuraaja:  Brian Mulroney
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1929 Richmond, Surrey, Englanti
Kuollut: 18. syyskuuta 2020 (91 vuotta) Toronto, Kanada
Ammatti:  Lakimies
Arvonimi: The Right Honourable
Puoliso:  Geills Turner
Tiedot
Puolue:  Liberaali
 Nimikirjoitus
John Napier Wyndham Turner PC, CC, QC, (7. kesäkuuta 1929 Richmond, Surrey, Englanti – 18. syyskuuta 2020 Toronto, Kanada) oli kanadalainen Liberaalisen puolueen poliitikko. Hän toimi maansa seitsemäntenätoista pääministerinä 30. kesäkuuta – 17. syyskuuta 1984.
Turner oli koulutukseltaan lakimies. Hän pääsi parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 1962 ja toimi vuosina 1984–1990 Liberaalien puoluejohtajana.
Ennen pääministeriyttään Turner oli toiminut Kanadan oikeusministerinä vuosina 1968–1972 ja talousministerinä 1972–1975. Hänestä tehtiin vuonna 1994 Order of Canadan jäsen.
Turner kuoli 91-vuotiaana kotonaan Torontossa 18. syyskuuta 2020.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Turner Wikimedia Commonsissa
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kanadan pääministerit
Macdonald
Mackenzie
Abbott
Thompson
Bowell
Tupper
Laurier
Borden
Meighen
King
Bennett
St. Laurent
Diefenbaker
Pearson
P. Trudeau
Clark
Turner
Mulroney
Campbell
Chrétien
Martin
Harper
J. Trudeau
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat 
Muut:  SNAC  IdRef
Santeri Kallio

| Santeri Kallio |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Ammatti:  muusikko, äänittäjä, tuottaja, miksaaja, live-miksaaja
Muusikko
Aktiivisena:  1992–
Soittimet:  koskettimet, kitara
Yhtyeet:  Amorphis, Cemetery Skyline, Kyyria, Jonne -yhtye, Jimsonweed, Verenpisara
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Santeri Kyösti "Sande" Kallio on suomalainen muusikko ja säveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten Amorphis-yhtyeestä, jonka säveltäjä-kosketinsoittajana hän on toiminut vuodesta 1998 lähtien. Hän myös soittaa kitaraa ja koskettimia neljä albumia 2000-luvulla julkaisseessa Verenpisara-yhtyeessä. Aiemmin Kallio soitti kosketinsoittimia Kyyria-yhtyeessä vuosina 1992–1998, jonka aikana yhtye julkaisi kolme albumia ja yhden omakustanne EP:n. Vuonna 2023 Kyyria teki yllättäen comeback-kiertueen nimellä "Reporn", jonka tiimoilta yhtye soitti festivaali- ja klubikeikkoja Suomessa. Kiertueesta julkaisiin myös vinyylialbumi nimellä "Reporn - Live at Tavastia" Joulukuussa 2024.
Vuonna 2024 Kallio kertoi uudesta Cemetery Skyline-nimisestä raskaan rockin "superkokoonpanosta", jossa soittavat myös Markus Vanhala (Insomnium, Omnium Gatherum), Mikael Stanne (Dark Tranquillity, The Halo Effect), Victor Brandt (Dimmu Borgir, ex-satyricon, ex-Entombed) sekä Vesa Ranta (Sentenced, The Abbey). Cemetery Skyline julkaisi debyyttialbuminsa Lokaukuussa 2024 nimellä "Nordic Gothic", joka sai myös Rock-albumi ehdokkuuden Emma-gaalassa samana vuonna.
Hän on toiminut myös tuottajana, äänittäjänä, miksaajana (Chaosbreed, Ääritila, Verenpisara, Riistetyt, Waltari ymm.) sekä miksaajana keikoilla mm. Waltari-, All Human Substitutes-, To Separate The Flesh From The Bones- sekä Grease Helmet yhtyeille.
Julkaisut

| --- | --- |
 Amorphis - studioalbumit Tuonela (1999)  Am Universum (2001)  Far from the Sun (2003)  Eclipse (2006)  Silent Waters (2007)  Skyforger (2009)  Magic & Mayhem -Tales from the early years (2010)  The Beginning of Times (2011)  Circle (2013)  Under the Red Cloud (2015)  Queen of Time (2018)  Halo (2022) Amorphis - live- ja kokoelma-albumit Story - 10th Anniversary (2000)  Chapters (2003)  Forging the land of thousand lakes (CD+DVD) (2010)  U.T.R.C. - Live at Loud Park 13 Japan (2015)  His Story - The Best of Amorphis (2016)  An Evening with Friends at Huvila (2017)  Live at Helsinki Ice Hall (2021)  Queen of Time -Live at Tavastia (CD+Blu-Ray) (2023)  Tales from the thousand lakes -Live at Tavastia (CD+Blu-Ray) (2024)  Rarities 1991-2001 (2024) Cemetery Skyline Nordic Gothic (2024) Kyyria Kyyria (EP) (1993)  Blessed Ravings (1994)  Skinny Rover in D-major (EP) (1996)  Alien (1997)  Inner Wellness (1998)  Blessed Ravings Remastered (1998)  Reporn - Live at Tavastia (2024) Verenpisara Sinun tyyneytesi vie voiton kaikesta (EP) (2001)  Aamunodottaja (2002)  Happosadetta (2003)  Irtileikattu (2005)  Eilinen on kuollut (2011) :  Jonne -yhtye Jonne - Jonne (2014)  Jonne - Kallohonka (2017) Vierailut Petteri Hirvanen project forever (1996)  Charon - Saints and sinners (2003)  Manna - "Lost" from album Sister (2006)  Jeff Walker - Welcome to carcass cuntry (2007)  Grease Helmet - "Second Try" from album Grease Helmet (2012)  Hevisaurus - Räyh (2011)  Shadow Dance - "Walk with fate" from album Future Negative Fantasy (2012)  Riistetyt - Korppien paraati (2014)  Secotroubles - Dig it or die (2015)  Jimsonweed - Ghosts of Kopli (2016)  TUSKA All Stars - TUSKA 20th Anniversary song (2016)  Tuple - "Pretty much Perfect" from album Wooden Box (2020)  The Eternal - "Under the Black" (2024) Studiowork Verenpisara, Sinun tyyneytesti vie voiton kaikesta: Engineer/Mixing/Producer (2001)  Verenpisara, Aamunodottaja: Engineer/Producer (2002)  Verenpisara, Happosadetta: Engineer/Producer (2003)  Ääritila, EP: Engineer/Mixing (2003)  Amorphis, Far From the Sun: Engineer (2003)  Ääritila, …Ja Kaikki Kuitenkin Päättyy Kuolemaan!: Engineer/Mixing (2003)  Chaosbreed: Engineer/Mixing (2004)  To Separate the Flesh From the Bones, Utopia Sadistica: Engineer (2014)  Verenpisara, Irtileikattu: Engineer/Producer (2005)  Jeff Walker, Welcome to the Carcass Cuntry: Engineer/Mixing (2006)  Grayblack, Raceway: Engineer/Mixing (2008)  Ääritila, …Ennen Huomista, Tänä Tuomiopäivänä…: Engineer/Mixing (2008)  Satellites of Love: Engineer/Producer (2009)  Riistetyt, Kuolonhymnejä: Engineer/Mixing (2010)  Waltari, Covers it All: Engineer (2011)  Riistetyt, Korppien paraati: Engineer/Mixing (2013)  Apples of Idun, IV: Engineer/Producer (2016)
Kalvaspunikkitatti

| Kalvaspunikkitatti |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Boletales
Heimo::  Boletaceae
Suku::  Lehmäntatit Leccinum
Laji::  percandidum
Kaksiosainen nimi
 Leccinum percandidum  (Vassilkov) Watling 
Katso myös
   Kalvaspunikkitatti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalvaspunikkitatti (Leccinum percandidum), aiemmin myös Leccinum roseotinctum, on likaisenvalkoinen punikkitattilaji. Lajin taksonomista asemaa voi pitää epäselvänä. Se muistuttaa valkolehmäntattia, mutta on rakenteeltaan kovempi. Toisaalta voi sanoa, että se muistuttaa koivunpunikkitattia, mutta on väriltään niin lakin pintakelmun kuin jalan nukkatupsujen osalta lähinnä valkoinen. Malto tummenee toisinaan vahingoittuneista kohdista.
Sieni kasvaa seka- ja lehtimetsissä koivun seuralaisena. Se kasvaa usein yksittäisenä itiöemänä, muttei ole mitenkään harvinainen ja siitä on runsaasti museonäytteitä eri puolilta Suomea. Toisaalta esimerkiksi Venäjällä lajia pidetään harvinaisena ja se on merkitty siellä uhanalaisten punaiseen kirjaan. Se on hyvä ruokasieni.
Aiheesta muualla

Leccinum versipelle var., kalvaspunikkitatti @ Natural Fungi in Finland Kuvia.
Pekka Helo: Kainuun luontokuvat
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q4356695  BioLib: 299812  CoL: 6P5GZ  GBIF: 3354299  iNaturalist: 862023  IndexFungorum: 446271  MycoBank: 446271  NBN: BMSSYS0000009657  NCBI: 121054  Open Tree of Life: 5475497  SpeciesFungorum: 446271
Aarne Kauhanen

| Aarne Kauhanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. marraskuuta 1909 Helsinki
Kuollut: 11. lokakuuta 1949 (39 vuotta) Venezuela
Ammatti:  Valpon esittelijä
Aarne (Ari) Emil Kauhanen (29. marraskuuta 1909 Helsinki – 11. lokakuuta 1949 Venezuela) oli suomalainen Etsivän Keskuspoliisin ja sen seuraajaksi perustetun Valtiollisen poliisin virkailija, jonka vastuulla 1930–1940-luvuilla oli erityisesti ulkomaalaisvalvonta. Hän toimi myös Suomen ja natsi-Saksan poliisiviranomaisten välisenä yhdysmiehenä ja oli mukana suomalaisen SS-pataljoonan värväystoiminnassa. Juutalaisvastainen Kauhanen syyllistyi jatkosodan vuosina kuulusteltavien pahoinpitelyyn ja jopa kidutukseen. Sodan jälkeen hän pakeni Etelä-Amerikkaan, jossa Kauhanen kuoli epäselvissä olosuhteissa vuonna 1949.
Elämä > Varhaiset vuodet

Aarne Kauhasen vanhemmat olivat kauppias Antti Kauhanen ja Alma Sundsten. Kauhanen kävi seitsemän luokkaa Helsingin suomalaista normaalilyseota, ja jatkoi Suomen Liikemiesten Kauppaopistoon, jonka päästötodistuksen hän sai 1928. Kauhanen työskenteli aluksi konttoristina Helsingissä, kunnes siirtyi EK:n virkailijaksi 1933. Vuodesta 1938 alkaen hän toimi Valpon passi- ja ulkomaalaisosaston esittelijänä. Koodinimellä ”Kuha” tunnettu Kauhanen oli Valpon juutalaisvastaisimpia työntekijöitä. Hän teki lukuisia ilmiantoja heidän toimistaan pyrkien saamaan esimiehensä uskomaan suurimmaksi osaksi perättömiin väitteisiinsä.
Elämä > Sota-aika

Talvisodan aikana hänet siirrettiin valvomaan Pohjanmaalle sijoitettuja ulkomaalaisia vapaaehtoisia. Hieman myöhemmin hänestä tuli Valpon päälliköksi maaliskuussa 1941 nimitetyn Arno Anthonin läheisin apulainen. Anthoni oli Kauhasen tavoin natsimyönteinen ja juutalaisvastainen, kuten myös heidän esimiehenään toiminut sisäministeri Toivo Horelli.
Jatkosodan sytyttyä Kauhanen valvoi turvasäilöön otettuja ulkomaalaisia sekä maassa olleita pakolaisia suorittaen myös heidän kuulustelujaan. Sujuvaa saksaa puhunut Kauhanen toimi myöhemmin Valpon ja Saksan sotilastiedustelun Suomen osaston Kriegsorganisation Finnlandin välisenä yhteysmiehenä tehden Horellin määräyksestä useita matkoja saksalaisten miehittämiin Viroon ja Latviaan. Kauhanen osallistui myös suomalaisen SS-pataljoonan kokoamiseen vapaaehtoisia värvänneen peiteorganisaation Insinööritoimisto Rataksen toimistopäällikkönä. Kesällä 1942 Kauhanen kuului Heinrich Himmleriä isännöineeseen seurueeseen tämän Suomen vierailun aikana.
Vaikka Kauhanen osallistui Horellin ja Anthonin järjestämiin saksalaispakolaisten karkotuksiin, pelasti hän keväällä 1943 itävaltalaisen kirjailijan Adolf Molnárin joutumasta Gestapon käsiin. Kauhanen oli jostain syystä ystävystynyt vasemmistolaisen Molnárin kanssa ilmeisesti suorittamiensa kuulustelujen yhteydessä. Joulukuussa 1947 Molnár puolusti Kauhasta ja Anthonia Hufvudstadsbladetissa julkaistussa kirjoituksessaan, mistä hän sai paljon kritiikkiä osakseen. Vuonna 1944 Kauhanen oli saattamassa 11 karkotettua Tallinnaan, jolloin erään tšekin kerrottiin kuolleen laivamatkan aikana epäselvissä olosuhteissa.