stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karl Marxin elämäkerta
Yksityishenkilö

Karl Marx avioitui Jenny von Westphalenin kanssa, joka oli preussilaisen paronin hyvän koulutuksen saanut tytär. Heidät vihittiin 19. kesäkuuta 1843 Bad Kreuznachin Pauluskirchessä. Perheeseen syntyi seitsemän lasta, mutta köyhien olojen vuoksi vain kolme heistä eli aikuiseksi. Marxin tärkein tulolähde oli avustus Friedrich Engelsiltä, jolla oli vakituisia tuloja perheen liiketoimista Manchesterista. Lisäksi hän sai tuloja viikoittain kirjoittamistaan artikkeleista New York Daily Tribuneen. Jennyn saamien perintöjen ansiosta perhe saattoi muuttaa terveellisempään ympäristöön Kentish Towniin Lontoon silloisille laitamille. Marxin mielestä perheen oli elettävä yhteiskunnallisen asemansa mukaisesti, minkä vuoksi menot juuri ja juuri pysyivät tulojen rajoissa.
Marxille ja hänen vaimolleen syntyi seitsemän lasta: Jenny Caroline eli Jennychen (avioliitossa Longuet, 1844–1883); Jenny Laura (avioliitossa Lafargue; 1845–1911); Edgar (1847–1855); Henry Edward Guy (”Guido”, 1849–1850); Jenny Eveline Frances (”Franziska”, 1851–52); Jenny Julia Eleanor (1855–1898) ja yksi lapsi joka kuoli nimettömänä. On esitetty että Marxilla olisi ollut poika myös taloudenhoitajansa Helene Demuthin kanssa. Isänä Marx oli lämmin ja rakasti lapsiaan suuresti. Hän luki lapsilleen paljon ja lukuohjelmistossa oli Shakespearea , Homerosta ja Tuhannen ja yhden yön tarinoita. Vierailijoiden kertomusten mukaan Marxeilla oli lasten leluja kaikkialla ja lapset saivat leikkiä vapaasti. Lasten sairaudet ja kuolemat olivat suuren murheen ja surun aiheuttajia.
Omiin vanhempiinsa, Heinrich ja Henriette Marxiin, Karl Marx suhtautui yllättävän kylmästi. Lapsuudenkodista lähdettyään hän lähestyi äitiään lähinnä pyytääkseen rahaa. Isänsä kirjeisiin hän ei juuri vastaillut, mutta käytti opiskeluihinsa tämän rahaa 700 taaleria vuodessa, kun keskiverto-opiskelija käytti noin 500 taaleria. Sisartensa olemassaoloa hän ei tainnut juurikaan muistella.
Elin- ja työskentelytavoiltaan Marx oli boheemi. Hänen työhuoneessaan vallitsi kaaos. Paperipinoja, sanomalehtikasoja ja tuhkakuppeja oli kaikkialla. Monien kirjoittajien tapaan hän löysi usein muuta tekemistä ennen kirjoitustyötä. Muuta tekemistä tarjosivat erityisesti Lontoon vuosina pitkät pubikierrokset, joille kaveriksi löytyi Wilhelm Liebknecht.
Jälkimaine

Vasta myöhempien kehityskulkujen ansiosta Marx nousi asemaansa vaikutusvaltaisena filosofina. Engels jatkoi vielä työtä hänen jälkeensä, toimittaen esimerkiksi Pääoman viimeisen osan loppuun.
Saksalaiset äänestivät vuonna 2003 Marxin kolmanneksi suurimmaksi saksalaiseksi ZDF-televisiokanavan äänestyksessä Unsere Besten (edelle pääsivät ainoastaan Konrad Adenauer ja Martti Luther).
Kirjallisuutta

Berlin, Isaiah: Karl Marx: Elämäkerta.  (Karl Marx – His Life and Environment, 1939)  Helsinki:  Otava, 1968.
Vaikutusvaltaisimpia läntisiä filosofeja
Sokrates
Platon
Aristoteles
Augustinus
Tuomas Akvinolainen
Thomas Hobbes
René Descartes
Baruch Spinoza
John Locke
Gottfried Leibniz
George Berkeley
David Hume
Jean-Jacques Rousseau
Voltaire
Immanuel Kant
G. W. F. Hegel
Arthur Schopenhauer
Karl Marx
Søren Kierkegaard
John Stuart Mill
Friedrich Nietzsche
Bertrand Russell
Ludwig Wittgenstein
Edmund Husserl
Martin Heidegger
Jean-Paul Sartre
Takana Friedrich Engels ja Karl Marx, edessä Marxin puoliso Jenny von Westphalen ja heidän lapsensa Laura Marx ja Eleanor Marx (1864).
Das Kapital -teoksen (suom. Pääoma) ensimmäisen osan kansilehti vuodelta 1867.
Karl Marxin hauta Highgaten hautausmaalla Lontoossa.
Tuuli Kaskinen

Tuuli Kaskinen
Tuuli Kaskinen (s. 1978) on suomalainen tutkija. Hän on työskennellyt Demos Helsingin toiminnanjohtajana vuosina 2013-2017 sekä konsultatiivisen työn johtajana vuodesta 2019 alkaen. Demos Helsingissä hän on muun muassa vetänyt Ilmastotalkoita ja startup-yritysten Peloton-projektia.
Kaskinen on toiminut pitkään ympäristöjärjestö Dodossa, jossa hän on muun muassa ollut perustamassa ilmastoasioista käsittelevää Ilmari-kouluvierailuhanketta ja Sinsibere-kehitysyhteistyöhanketta Maliin sekä järjestänyt Megapolis-tapahtumia. Aiemmin Kaskinen on työskennellyt Suomen luonnonsuojeluliiton energiakoordinaattorina, EU-koordinaattorina, energia-asiantuntijana ja ilmastoasiantuntijana.
Kaskinen on Fortum Oyj:n sidosryhmien neuvottelukunnan jäsen, Turun yliopiston Tulevaisuuden tutkimuslaitoksen johtokunnan jäsen, Käsi- ja taideteollisuusliitto Taito ry:n hallituksen jäsen ja Helsingin kaupunginosayhdistysten liitto Helkan hallituksen jäsen. Hän on ollut myös valtion Energiansäästötoimikunnassa, ERA17 – Energiatehokkaan rakentamisen aika -toimikunnassa ja hallituksen tulevaisuusselontekoa valmistelleessa työryhmässä.
Kaskinen on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi Turun kauppakorkeakoulusta, pääaineenaan kansainvälinen liiketoiminta.
Kaskisen puoliso on tutkija Aleksi Neuvonen.
Teokset

Kaskinen, Tuuli & Kuittinen, Outi & Sadeoja, Saija-Riitta & Talasniemi, Anna: Kausiruokaa herkuttelijoille ja ilmaston ystäville.  Teos, 2011.  ISBN 978-951-851-347-9
Kaskinen on kirjoittanut myös raportteja ympäristöministeriölle, eduskunnan tulevaisuusvaliokunnalle, Kepalle ja Demos Helsingille.
Aiheesta muualla

Tuuli Kaskinen Twitterissä
Tuuli Kaskinen Demos Helsingin sivuilla
Kastalian lähde

Kastalian lähde.
Kastalian lähde (m.kreik. Κασταλίη, Kastaliē, kreik. Κασταλία πηγή, Kastalía pigí; lat. Castalius fons) on lähde Delfoissa Kreikassa. Se virtaa Faidriadien kallioiden välistä ja sijaitsee Apollonin pyhäkköalueen ja Athene Pronaian pyhäkköalueen puolivälissä. Antiikin aikana se oli yksi Kreikan tunnetuimmista lähteistä. Se sijaitsi ylös Apollonin temppelille johtavan tien varressa ja siitä alkoi ylös temppelille johtanut Pyhä tie.
Kastalian lähteen arkaaisen ajan lähdekaivorakennuksia.
Lähteellä oli antiikin aikana merkittävä rooli paikan uskonnollisissa toimituksissa. Kaikkien temppelille joko Delfoin oraakkelille tai muusta syystä saapuneiden toiviomatkalaisten sekä Python kisoihin saapuneiden urheilijoiden tuli puhdistautua siinä. Myös ennuspapitar Pythia peseytyi lähteessä ennen ennustusten antamista. Usein kuvataan, että lähteessä pestiin hiukset. Murhasta sovitusta etsineet peseytyivät siinä mahdollisesti kokonaan. Myöhemmin lähteen veden juomisen uskottiin antavan runollista innoitusta hieman Pierian lähteen tavoin. Tämä oli peräisin roomalaisilta runoilijoilta sillä ajatuksella, että Apollon oli muusien suojelija.
Pausaniaan mukaan lähteen vesi oli ”makeaa juoda ja miellyttävää kylpeä”. Hän kertoo, että lähde oli nimetty joko Kastalian, joka oli joko Akhelooksen tytär tai paikallinen neito, tai Kastalios-nimisen miehen mukaan. Yhden version mukaan lähde oli Kefisoksen lahja Kastalialle.
Myöhemmin lähde on tunnettu myös Pyhän Johanneksen lähteenä sen lähellä olevan kappelin mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kastalian lähde Wikimedia Commonsissa
Markku Kaste

Kauko Antti Markku Kaste (s. 23. syyskuuta 1941 Helsinki) on suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston professori.
Kaste kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin lyseosta. Hän opiskeli lääkäriksi ja valmistui sen jälkeen Helsingin yliopistosta neurologiksi.
Kasteelle myönnettiin vuonna 2010 William Feinberg -tunnustuspalkinto aivohalvauksen tutkimuksista. Samana vuonna hänelle työtovereineen myönnettiin Nordiska medicinpriset -palkinto. Hän on kehittänyt aivohalvausten liuotushoitoa ja aivohalvausyksiköitä. Häntä pidetään yhtenä kymmenestä merkittävimmästä aivohalvauksen tutkijasta.
Aiheesta muualla

How to Improve Acute Stroke Care (englanniksi) (youtube.com)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Tšekki 
Tieteilijät:  ORCID  Scopus
Luettelo pikkuplaneetoista: 184001–185000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
184001:stä ja päättyen 185000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 191001–192000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
191001:stä ja päättyen 192000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 174001–175000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
174001:stä ja päättyen 175000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kassel 12

Kassel 12
Kassel 12 oli saksalainen Segelflugzeugbau Kassel -tehtaan koulutuskäyttöön valmistama liitolentokone, joka oli käytössä Saksassa 1920-luvulla.
Käyttö Suomessa

Lentoasema 2:n asevelvolliset kokosivat Kassel 12A -koneen vuonna 1935. Koneen ensimmäisen lennon lensi everstiluutnantti Rainer Ahonius Santahaminassa 28. maaliskuuta 1935. Kone (tunnus 13) oli käytössä Jämijärvellä kesällä 1936. Kone on nykyään näytteillä kunnostamattomana Päijät-Hämeen ilmailumuseossa.
Tekniset tiedot

Tyyppi: yksipaikkainen sekarakenteinen liitokone
Pituus: 6,5 m
Kärkiväli: 10 m
Korkeus: 2,2 m
Luettelo pikkuplaneetoista: 175001–176000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
175001:stä ja päättyen 176000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 170001–171000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
170001:stä ja päättyen 171000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 164001–165000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
164001:stä ja päättyen 165000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kastriá

| --- | --- |
Muut nimet:  Kastrí (Καστρί), Exonísi (Εξωνήσι)
Sijainti:  39°47′33″N, 25°14′08″E, Límnos Límnos, Pohjois-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Pohjoisen Egean saaret
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,024 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kastriá (kreik. Καστριά) eli Kastrí (Καστρί) eli Exonísi (Εξωνήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Límnoksen saaren etelärannikon edustalla Moúdroksenlahden suussa. Saaren pinta-ala on 0,024 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Kastriá kuuluu Límnoksen kuntaan, Límnoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kastrián pohjoispuolella sijaitsee Kómpin saari.
Luettelo pikkuplaneetoista: 177001–178000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
177001:stä ja päättyen 178000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kasaarit

Kasaarien alueet Etelä-Venäjällä.
Kasaarit olivat turkinsukuinen puolipaimentolaiskansa, joka hallitsi 700–900-luvuilla suuria osia nykyisestä Ukrainasta, Etelä-Venäjästä, Kaukasiasta ja Kazakstanista. Kasaarien valta­kunnan on sanottu olleen Euraasian läntisten aroseutujen voimakkain valtio ennen Tšingis-kaanin aikaa.
Kasaarit tunnettiin kauppiaina, maanviljelijöinä, kalastajina, sotureina ja käsityöläisinä. Juutalaisuudesta tuli kasaarien valtakunnan yläluokan uskonto 700- ja 800-lukujen vaihteessa.
Etymologia

Etnonyymin kasaari (khazar) merkitystä ei tiedetä, ja sen alkuperästä on esitetty useita teorioita. Joidenkin todisteiden mukaan nimi on itäistä perua ja vahvistaa kasaarien tulleen idästä.
Alkuperä

Kasaarien alkuperää ei tiedetä varmasti, mutta heidän on arveltu tulleen Etelä-Venäjälle joko Keski-Aasian aroilta, Uralvuorilta tai Kaukasukselta. Kasaarit olivat turkkilaissukuisia, ja heidän arvellaan olleen läheistä sukua bolgaareille ja baškiireille.
Historia

Varhaisin maininta kasaareista on Anania Širakatsin tekstistä 600-luvun jälkipuoliskolta.
Kasaarit perustivat oman itsenäisen valtionsa joskus vuosien 630–660 välillä. Sitä ennen heidän hallitsijansa oli ollut länsiturkkilainen göktürkkien kaanikunta. Kasaarien valtakunta oli monietninen ja moniuskontoinen koko olemassaolonsa ajan, ja siellä eli useita kansoja.
600- ja 700-luvuilla kasaarit taistelivat arabeja vastaan kaksi sotaa ja pysäyttivät näiden etenemisen Kaukasukselle. Kasaarien ja kalifaatin solmittua rauhan alkoi vilkas kaupankäynti, joka johti viikinkien idäntien liikenteeseen.lähde?
Itil nykyisen Astrahanin lähellä oli kasaarien valtakunnan pääkaupunki. Volgan alajuoksu ja Kaspianmeren puoleinen Pohjois-Kaukasus oli kasaarivaltakunnan ydinaluetta. Lakiensa, suvaitsevaisuutensa ja kansainvälisyytensä ansiosta kasaarit muodostivat tärkeimmän taloudellisen yhteyden Itämeren alueen ja Bagdadin ympärille keskittyneen muslimi-imperiumin välillä. 700- ja 800-luvuilla monet itäslaaviheimot maksoivat veroja kasaareille. Heidän vaikutusvaltansa alkoi heikentyä, kun rusien (viikinkien) päällikkö Oleg siirtyi Novgorodista etelään, karkotti kasaarit Kiovasta ja perusti Kiovan Venäjäksi kutsutun valtakunnan noin vuonna 880. Kasaarien vaikutusvalta väheni edelleen 900-luvulla slaavien ja turkinsukuisten paimentolaisten invaasion myötä.lähde?
Kiovan suuriruhtinas Svjatoslav tuhosi valtakunnan vuonna 967. Tämä kuitenkin aiheutti sen, että petsenegit pääsivät tunkeutumaan Venäjälle.lähde?
Elinkeinot ja kulttuuri

Kasaarit saivat elantonsa maanviljelystä, kalastuksesta, karjankasvatuksesta ja metsästyksestä. Maata viljeltiin etenkin kasaarivaltakunnan pohjoisella metsävyöhykkeellä ja jokilaaksoissa. Kuivilla itäseuduilla kosteus saatiin joista ja lähteistä keinokastelun avulla, lännempänä sateista. Yleisiä viljelykasveja olivat hirssi, vehnä, ohra, ruis, hamppu ja vihannekset. Viinirypäleestä tehtiin viiniä Krimin ja Tamanin niemimailla.
Paimentolaisuutta harjoitettiin Kasaarivaltakunnan eteläisellä arolla ja jokilaaksojen ulkopuolella. Kasaarit kasvattivat etenkin hevosia ja lampaita mutta myös nautoja, vuohia, lintuja, aaseja, sikoja, härkiä ja kameleita.
Kasaariperheet asuivat usein huovasta tehdyissä väliaikaisissa jurtissa mutta myös savesta rakennetuissa taloissa. Jonkin verran rakennusaineena käytettiin myös kiveä ja puuta. Jurtat olivat tyypillisiä nomadeille: yleensä pieniä ja pyöreitä, joissa oli tulisija keskellä. Maanviljelijöiden talot pohjoisessa olivat neliönmuotoisia, ja tulisija oli nurkassa.
Kasaarit valmistivat omaan käyttöönsä ja vientiin monenlaisia tuotteita keramiikasta ja koruista metallituotteisiin. Kasaarivaltakunta sijaitsi edullisesti idän ja lännen välisten kauppareittien varrella, minkä vuoksi valtakunta oli tärkeä kauppakeskus ja peri maan poikki kuljetetuista tavaroista tullimaksuja.
Kasaarimiehet käyttivät pitkää viittaa, kaftaania. Miehet ja naiset letittivät hiuksensa.
Pakanalliset kasaarit hautasivat vainajansa usein monenlaisten esineiden kanssa. Yhteen aikaan kasaarit harjoittivat myös polttohautausta. Kasaarien käännyttyä juutalaisuuteen he luopuivat polttohautauksesta ja esineiden sijoittamisesta hautoihin.
Kasaarin kieli oli turkkilainen kieli, joka muistutti paljon bolgaarien kieltä. Kielen kieliopista ja sanastosta ei tiedetä paljoakaan, koska kielinäytteitä on säilynyt vain vähän. Myöskään kielen tarkkaa paikkaa turkkilaisten kielten perheessä ei tiedetä. Kirjoitusjärjestelmänään kasaarit käyttivät turkkilaista riimukirjoitusta. Juutalaisuuteen kääntymisen jälkeen jotkut kasaarit alkoivat käyttää hepreaa.
Kääntyminen juutalaisuuteen

Osa kasaareista omaksui tiettävästi uskonnokseen juutalaisuuden sen jälkeen, kun maahan oli tullut paljon juutalaisia pakolaisia etelästä. Kun kasaarien kuningas Bulan oli vakuuttunut siitä, että juutalaisuus oli ainoa oikea uskonto, hän ja joukko muitakin kasaareja kääntyi juutalaisuuteen. Maahan perustettiin juutalaisia kouluja ja synagogia, joissa opiskeltiin juutalaista lakia ja Talmudia. Jotkut kasaarit jopa ottivat käyttöön heprealaisen kirjaimiston ja heprealaiset nimet. Kännynnäisiin kuului ilmeisesti vain kasaarien eliitti tai osa siitä, eikä heillä ollut pyrkimyksiä käännyttää suuria joukkoja. Suurin osa kasaareista jatkoi edelleen pakanauskonnon harjoittamista, ja 800-lukuun mennessä myös kristittyjen ja muslimien osuus väestöstä oli huomattava.
Tieto kasaarien kääntymisestä perustuu pääosin niin kutsuttuun juutalaiskasaarien kirjeenvaihtoon, joka koostuu kolmesta legendanomaisesta kuvauksesta. Arabilähteet antavat ristiriitaisia tietoja kasaarivaltakunnan väestön uskonnollisesta koostumuksesta, mutta niissä mainitaan kasaarien johtajien juutalaisuus. Kasaarien juutalaisuuteen viittaavia arkeologisia todisteita ei ole, mutta 800-luvulta on löydetty dirhemiä mukailevia kolikoita, joissa lukee arabiaksi ”Mooses on Jumalan lähetti” Muhammedin sijaan, mitä on pidetty todisteena kasaarien eliitin juutalaisuudesta.
Pieni osa tutkijoista, kuten Moshe Gil ja Shaul Stampfer, katsovat, että kasaarien kääntymistä juutalaisuuteen ei todellisuudessa tapahtunut. Stampferin mukaan lähteet ovat ristiriitaisia ja epäluotettavia, ja luotettavat aikalaistahot jättävät kasaarien juutalaisuuden mainitsematta. Hänen mukaansa myöskään Mooseksen mainitseva dirhemi ei todista kasaarien eliitin juutalaisuudesta. Tällaisia dirhemejä valmistettiin Kasaariassa vain yhden erän verran, kun taas perinteisiä islamilaisia dirhemejä koko ajan, mikä hänen mukaansa ei viittaa siihen, että kasaarieliitti teologisista syistä olisi ollut poikkeavan tekstin takana. Dirhemiä käytettiin yleisesti laajalla alueella, myös Itä-Euroopassa, eikä islamilaisen tekstin korvaaminen kristillisellä, juutalaisella tai tarkoituksellisesti väärinkirjoitetulla sisällöllä ollut tavatonta. Keskiajalla dirhemien valmistajat olivat usein juutalaisia, minkä vuoksi hepreankielisiä, Mooseksen mainitsevia dirhemejä löytyy Puolasta ja Unkarista, missä juutalaisuus ei ollut eliitin uskonto.
Jälkeläiset nykyisin

Kasaarivaltakunnan hajottua 960-luvulla kasaareita jäi asuttamaan Unkaria, Transilvaniaa, Ukrainaa, Bysanttia, Espanjaa, Etelä-Venäjää, Pohjois-Kaukasusta, Azerbaidžania, Egyptiä ja Irakia. Suurin osa kasaareista nai kristittyjen ja islamilaisten ryhmien kanssa ja ainakin muutama myös Bysantin juutalaisia. Moni kasaari oli viety arabien orjaksi Lähi-itään.
Geneettisten sukututkimusten perusteella kasaareista polveutuvat nykyajan karatšait ja balkaarit. Sen sijaan esimerkiksi kumykit ja Itä-Euroopan juutalaiset eivät ole kasaarien jälkeläisiä. Misääritataarien yhteyttä kasaareihin on myös ehdotettu.
Euroopassa on 1800-luvun lopulta lähtien esitetty teorioita, että kasaarit olisivat aškenasijuutalaisten perustajaväestöä. Enemmistö tutkijoista hylkää tämän teorian.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kasaarit Wikimedia Commonsissa
Mahdollisesti kasaarinkielistä riimukirjoitusta.
Luettelo pikkuplaneetoista: 195001–196000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
195001:stä ja päättyen 196000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 171001–172000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
171001:stä ja päättyen 172000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kassandreia

| Kassandreia> Κασσάνδρεια.Sijainti |
| --- | --- |
 Kassandreia
Koordinaatit:  40°11′49″N, 23°19′53″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Néa Poteídaia, Moudaniá, Néa Propontída, Chalkidikí, Keski-Makedonia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Khalkidike
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kassandreia (m.kreik. Κασσάνδρεια, lat. Cassandreia) oli antiikin aikainen kaupunki Pallenen niemen kapeimmalla kohdalla Khalkidiken niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi samalla paikalla kuin aiempi Poteidaian kaupunki, nykyisen Néa Propontídan kunnan Néa Poteídaian kylän kohdalla.
Historia

Kassandreian perusti Makedonian kuningas Kassandros vuonna 316 eaa. Hän nimesi kaupungin itsensä mukaan. Kaupunki rakennettiin entisen Poteidaian kaupungin raunioiden paikalle. Sinne koottiin suuri määrä lähiseudun kreikkalaisia, erityisesti vuonna 348 eaa. tuhottujen Poteidaian ja Olynthoksen entisiä asukkaita.
Kassandreia oli hyvä satamapaikka, ja se kasvoi nopeasti yhdeksi Makedonian valtakunnan suurimmista ja merkittävimmistä kaupungeista. Kaupungissa oli oma tasavaltainen hallinto Makedonian alaisuudessa ja se löi omaa rahaa. Vuonna 279 eaa. kaupunki päätyi kuitenkin Apollodoroksen erittäin julmaksi kuvatun tyranniuden alle. Filippos V:n aikana kaupunki oli tämän merkittävä laivastotukikohta.
Vuonna 169 eaa. roomalaiset piirittivät kaupunkia yhdessä Eumeneen armeijan kanssa. He kuitenkin joutuivat vetäytymään. Myöhemmin Octaviuksen aikana vuonna 43 eaa. roomalaiset perustivat paikalle kolonian nimeltä Colonia Julia Augusta Cassandrensis. Kaupunki kukoisti edelleen seuranneella roomalaisella kaudella.
Gootit hyökkäsivät Kassandreiaan vuonna 269 jaa., mutta hyökkäys torjuttiin. Varhaiskristillisellä kaudella kaupunki toimi piispanistuimena. Hunnit ja slaavit tuhosivat kaupungin 539–540.
Pallenen niemi tunnetaan kaupungin mukaan nykyään nimellä Kassándra. Niemellä sijaitsee nykyinen Kassándreian kaupunki, joka on ottanut nimensä antiikin aikaisesta kaupungista. Se sijaitsee kuitenkin eri paikassa.
Rakennukset ja löydökset

Kassandreian kaupungista on tehty suhteellisen vähän arkeologisia löytöjä. Samoin kuin Poteidaian tapauksessa, ne ovat pitkälti peräisin Kassándran niemen nykyisen kylän pohjoispuolelta halkaisevan Poteídaian kanavan vuosina 1935–1937 tehtyjen kaivutöiden yhteydestä. Merkittävin rakennuslöytö ovat Poseidonille omistetun temppelin rauniot. Löytöihin lukeutuu myös muun muassa piirtokirjoituksia, joiden perusteella kaupungissa oli ainakin gymnasion, sekä rahoja.
Kaskisto

Kaskisto on kylä ja aiempi kyläkeskus Somerniemellä Somerolla. Kylä kuuluu postinumeroalueeseen 31470 Somerniemi.
Kylä

Kylä sijaitsee Somerniemen Oinasjärveltä Someron Terttilään johtavan yhdystien 2801 varrella ja sen lähimpiä naapurikyliä ovat naapurikyliä ovat saman tien varrella sijaitsevat Somerniemen Suojoki ja Mäyrämäki. Kaskiston rajanaapureita ovat myös Somerniemen Oinasjärvi lännessä, Someron Hirsjärvi pohjoisessa, Someron Terttilä ja Lautela lännessä sekä Kiikalan Komisuo ja Lasikylä etelässä.
Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 129, mikä teki siitä Someron kylistä väkiluvultaan yhdeksänneksitoista suurimman ja entisen Somerniemen kylistä toiseksi suurimman.
Kaskistossa ovat toimineet Kaskiston koulu, aiemmin Kaskiston kansakoulu, vuosina 1912–1986 sekä Uuden-Kaskiston kansakoulu Uuden-Kaskiston kulmakunnalla vuosina 1923–1967. Nykyään Kaskiston koululaiset käyvät koulua Terttilässä.
Kaskistossa sekä sen naapurikylissä Suojoella ja Mäyrämäessä toimii kyläyhdistys, joka järjestää juhlia ja tapahtumia ja omistaa entisen Kaskiston koulurakennuksen, jota käytetään juhla- ja harrastustilana.
Luonto

Kaskiston kylä sijaitsee Uskelanjoen latvahaaraan Terttilänjokeen laskevan Halkjärven rannalla, samoin kuin naapurikylä Suojoki, ja järven läheisyydessä on myös Somerniemen Mäyrämäen kylä. Halkjärven kaakkoispuolella levittäytyy Kolmanteen Salpausselkään liittyvä, Natura 2000 -ohjelmaan kuuluva laaja Kaskistonnummen harjualue. Harjualueella on Kaskiston kylän alueella useita harjujärviä, joista monet ovat laskujoettomia, sekä lähteitä ja lähteikköjä, joista moniin liittyy purolaaksoja. Harjujärvistä suurimpia ovat Terttilänjoen valuma-alueeseen kuluvat Iso-Pitkusta, Vähä-Pitkusta, Iso-Herakas, Saarijärvi, Kaitalammi ja Väärijärvi. Hitolanjoen valuma-alueeseen kuuluvat Kertomuksenjärvi ja Kalaton. Lähteitä ovat Halkjärven valuma-alueeseen kuuluva Herakkaanlähde Somerniemen Kaskiston ja Oinasjärven sekä Kiikalan Lasikylän rajalla ja Hitolanjoen valuma-alueeseen kuuluva Lamminlähde Kaskiston sekä Kiikalan Komisuon ja Lasikylän rajalla.
Alueen kasviharvinaisuuksiin kuuluu Kaskiston Yrttikorven lähteikköalueella tavattava väinönputki.