stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jalanti
Virkistystoimintaa

Jalannille tehdään joka talvi noin 18 kilometrin pituinen latu, joka lähtee Kylmäkosken Kirkonkylän koululta ja kiertää järven ympäri. Jalannilta pääsee latuja pitkin Kylmäkosken Pulssin majalle Viialan pumpparille. Jalannin järveltä tehdään myös usein latu Kylmäkosken Veikkojen majalle sekä Viialan Arajärvelle.
Historiaa

Vuoden 1959 peruskartassa erottuu selvästi, kuinka peltomaisema hallitsi järven rantoja tuolloin. Rannoille oli jo rakennettu vapaa-ajan asuntoja. Jotkin niistä sijaitsivat jo saarissakin. Kaakkoisrannassa rautatiestä oli rakennettu pistoraide rannassa olevaan Oy Sotkian levytehtaaseen , mutta se oli purettu vuoden 1976 kartassa. Vasta vuoden 1981 kartassa on ensimmäisiä merkkejä Tipurin alueen rakennusvaiheen alusta. Kylmäkosken lounaispuolella sama kehitys oli alkanut vuosikymmen aiemmin. Näiden vaikutukset järven tilaan ovat vähäiset.
Aiheesta muualla

Heino, Heidi & Heiskanen, Mira: Nuutajärven, Jalannin, Lontilanjoen ja Vallonjärven suojavyöhykkeiden yleissuunnitelma, Pirkanmaan ympäristökeskuksen monistesarja 25, 2003
(35.2)
Edvin Bergroth

| Edvin Bergroth |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Ammatti:  insinööri ja teollisuusjohtaja
Arvonimi: Vuorineuvos
Edvin Leonard Bergroth (26. joulukuuta 1836 Pihlajavesi – 29. maaliskuuta 1917 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja teollisuusjohtaja. Hän sai vuorineuvoksen arvon vuonna 1907 ja oli aikanaan Suomen teollisuuselämän merkittävimpiä henkilöitä.
Bergrothin vanhemmat olivat kappalainen Johan Mikael Bergroth ja Ebba Lovisa Cajanus. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta 1857 ja valmistui siviili-insinööriksi 1860 Hannoverin polyteknillisestä korkeakoulusta.
Bergroth toimi Helsingin kaasulaitoksen johtajana 1862–1884, ja sen jälkeen hän oli Bakussa Nobel-veljesten Branobel-öljy-yhtiön teknisenä johtajana, sittemmin pääjohtajana 1884–1890. Bergroth perusti tai organisoi uudelleen muun muassa Nokian, Pinjaisten Oravi-Haapakosken tehtaat, Hietalahden telakan ja Helsingin kunnallisen kaasulaitoksen.
Bergroth oli valtiopäivillä Helsingin edustaja porvarissäädyssä 1882 ja 1899. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuustossa, valittuna ruotsalaisesta puolueesta.
Aiheesta muualla

Uppslagsverket Finland[vanhentunut linkki]
Tanja Hellsten: Vuorineuvos Edvin Bergroth (1836–1917). Suomen talouselämän vaikuttajat -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2009. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Duality

| ”Duality” Slipknot |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Vol. 3: The Subliminal Verses
 Äänitetty : 2003
 Julkaistu: 4. toukokuuta 2004
 Formaatti: CD, 12"
 Tuottaja(t): Rick Rubin
 Tyylilaji: Nu metal   Alternative metal
 Kesto: 03.35
 Levy-yhtiö: Roadrunner Records
Slipknotin muut singlet
| ”My Plague” 2002 | ”Duality” 2004 | ”Vermilion” 2004 |
”Duality” on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Slipknotin kappale vuoden 2004 albumilta Vol. 3: The Subliminal Verses. Kappale julkaistiin singlenä albumin julkaisun alla toukokuussa 2004.
Kappalelista > CD

Duality – 3.35 (Single Version)
Don’t Get Close – 3.47
Disasterpiece – 5.25 (Live)
Sisältää myös ”Duality”-musiikkivideon.
Kappalelista > 12" single

Duality – 3.33 (Single Version)
Don’t Get Close – 3.45
Kokoonpano

#0 Sid Wilson – DJ
#1 Joey Jordison – rummut
#2 Paul Gray – basso
#3 Chris Fehn – lyömäsoittimet
#4 James Root – kitara
#5 Craig Jones – samplet
#6 Shawn Crahan – lyömäsoittimet
#7 Mick Thomson – kitara
#8 Corey Taylor – laulu
Slipknot
| --- | --- |
Albumit:  Slipknot – Iowa – Vol. 3: The Subliminal Verses –  All Hope Is Gone - .5: The Gray Chapter - We Are Not Your Kind - The End, So Far
Muut julkaisut:  9.0: Live | Luettelo Slipknotin demoista
Katso myös:  Stone Sour - Murderdolls - DJ Starscream - Roadrunner United - Korn - Ministry
Egypti kesäolympialaisissa 2016

Egypti osallistui  Rio de Janeirossa järjestettyihin vuoden 2016 olympialaisiin. Vuodesta 1912 lähtien maa on osallistunut kaikkiin kesäolympialaisiin lukuun ottamatta vuosien 1932 ja 1980 olympialaisia. Egyptin olympiakomitea lähetti olympialaisiin maan siihen asti suurimman delegaation koskaan: 120 urheilijaa, joista 83 oli miehiä ja 37 naisia. Egyptiläiset osallistuivat 22 eri urheilumuotoon.
Egypti sai olympialaisista kolme pronssimitalia. Kolmesta mitalistista kaksi oli naisia, ja kyseessä oli ensimmäinen kerta Egyptin 104-vuotisessa olympiahistoriassa, kun sitä edustaneet naiset saivat olympiamitaleja.
Mitalistit

| Mitali | Nimi | Urheilumuoto | Laji | Päivämäärä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 Pronssia | Mohamed Ihab | Painonnosto | Miesten 77 kg | 10. elokuuta |
| 3 Pronssia | Sara Ahmed | Painonnosto | Naisten 69 kg | 10. elokuuta |
| 3 Pronssia | Hedaya Malak | Taekwondo | Naisten 57 kg | 18. elokuuta |
Duane Capizzi

Duane Capizzi
Duane Capizzi on yhdysvaltalainen Daytime Emmy -palkittu animaatioiden tuottaja ja käsikirjoittaja. Hän on tunnettu muun muassa Batmanin tuottamisesta ja käsikirjoittamisesta, sekä muutamien Disney animaatioiden käsikirjoittamisesta.
Valikoitu filmografia > Elokuvat

Jafarin paluu (1994)
The Batman vs. Dracula (2005)
Superman: Brainiac Attacks (2006)
Superman: Doomsday (2007)
Valikoitu filmografia > Televisiosarjat

ALF: The Animated Series (1987–1989)
C.O.P.S. (1988)
Haamujengi (1988)
Turtles – mutanttikilpikonnat (1989)
Pilipalipilotit (1990–1994)
Varjoankka (1991–1992)
Bonkers (1993)
Aladdin (1994–1995)
The Savage Dragon (1996)
Tosi viilee haamujengi (1997)
MiB – Men in Black (1997)
Jätti-robotti ja punapää (1999–2001)
Jackie Chan seikkailee (2000–2005)
Batman (2004–2007)
Transformers: Prime (2010–2013)
Aiheesta muualla

Duane Capizzi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Haastattelu Batman-sarjan tiimoilta (Arkistoitu – Internet Archive)
Emil Triner

| Emil Triner |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1961  Toužim 
Kansalaisuus:   Tšekki
WRC-ura
Aktiivivuodet:  1993–1999
Entiset tallit:  Škoda Motorsport
Kilpailuja:  32
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Erikoiskoevoittoja:  0
MM-pisteitä:  2
Ensimmäinen kilpailu:  Monte Carlo -ralli 1993
Viimeinen kilpailu:  Sanremon ralli 1999
Sijoitus kaudella 1999:  (0 p.)
Emil Triner (s. 15. maaliskuuta 1961) on tšekkiläinen entinen ralliautoilija. Triner toimi Škoda Motorsportin tehdaskuljettajana rallin MM-sarjassa vuosina 1993–1999. Hän osallistui urallaan 32 MM-osakilpailuun mutta ylsi pisteille ainoastaan vuoden 1994 Akropolis-rallissa. MM-uransa jälkeen Triner kilpaili Tšekin kansallisessa Sprintrally-sarjassa, jonka mestaruuden hän voitti vuonna 2000. Triner aloitti ralliuransa Tšekkoslovakian kansallisessa sarjassa takamoottorisella Skoda 120 LS -ralliautolla vuonna 1982. Vuosina 1990 ja 1992 hän ylsi Tšekin ja Slovakian yhdistetyssä rallisarjassa kokonaistuloksissa kolmanneksi voittaen jälkimmäisenä vuotena enintään 1300-kuutiosten luokan. Toistaiseksi viimeisen rallinsta Triner ajoi vuonna 2015.
Škoda Motorsport kilpaili vuosina 1994–1996 MM-sarjan sisällä ajetussa 2-litraisten etuvetoautojen sarjassa, jossa Triner saavutti kaksi luokkavoittoa ja oli kuudesti palkintokorokkeella. Voitot tulivat vuoden 1994 Akropolis-rallista ja vuoden 1996 Uuden Seelannin rallista. Kaudella 1999 Triner ajoi Portugalin, Akropoliksen, Suomen ja Sanremon ralleissa.
Erik Nilsson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Nilsson vuonna 1952. |  Nilsson vuonna 1952. |  Nilsson vuonna 1952. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten jalkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 |  |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Brasilia 1950 |  |  |
Erik Henry Sixten Nilsson (6. elokuuta 1916 Limhamn – 9. syyskuuta 1995 Höllviken) oli ruotsalainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja. Hän on ainoa ruotsalainen kaksinkertainen jalkapallon olympiamitalisti.
Seuraurallaan Malmö FF:ää edustanut Nilsson kuului Ruotsin maajoukkueeseen sen voittaessa olympiakultaa Lontoossa 1948, olympiapronssia Helsingissä 1952 ja MM-pronssia Brasiliassa 1950. Hän kilpaili jo vuoden 1938 MM-kilpailuissa. Vuonna 1950 Nilsson palkittiin Guldbollenilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erik Nilsson Wikimedia Commonsissa
Ruotsin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1938
1 Abrahamsson
2 Sjöberg
3 Eriksson
4 Källgren
5 Nilsson
6 Almgren
7 Jacobsson
8 Linderholm
9 Svanström
10 H. Andersson
11 Å. Andersson
12 Jonasson
13 Keller
14 Nyberg
15 Persson
16 Wetterström
Valmentaja Nagy
Ruotsin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1950
1 Svensson
2 Samuelsson
3 E. Nilsson
4 Andersson
5 Nordahl
6 Gärd
7 Sundqvist
8 Palmér
9 Jeppson
10 Skoglund
11 S. Nilsson
12 Lindberg
13 Månsson
14 Johansson
15 Jönsson
16 Mellberg
17 Rydell
18 Åhlund
Valmentaja Raynor
Guldbollen
1946: Gunnar Gren • 1947: Gunnar Nordahl • 1948: Bertil Nordahl • 1949: Knut Nordahl • 1950: Erik Nilsson • 1951: Olle Åhlund • 1952: Kalle Svensson • 1953: Bengt Gustavsson • 1954: Sven-Ove Svensson • 1955: Gösta Löfgren • 1956: Gösta Sandberg • 1957: Åke Johansson • 1958: Orvar Bergmark • 1959: Agne Simonsson • 1960: Torbjörn Jonsson • 1961: Bengt Nyholm • 1962: Prawitz Öberg • 1963: Harry Bild • 1964: Hans Mild • 1965: Bo Larsson • 1966: Ove Kindvall • 1967: Ingvar Svahn • 1968: Björn Nordqvist • 1969: Tommy Svensson • 1970: Jan Olsson • 1971: Ronnie Hellström • 1972: Ralf Edström • 1973: Bo Larsson • 1974: Ralf Edström • 1975: Kent Karlsson • 1976: Anders Linderoth • 1977: Roy Andersson • 1978: Ronnie Hellström • 1979: Jan Möller • 1980: Rolf Zetterlund • 1981: Thomas Ravelli • 1982: Torbjörn Nilsson • 1983: Glenn Hysén • 1984: Sven Dahlkvist • 1985: Glenn Strömberg • 1986: Robert Prytz • 1987: Peter Larsson • 1988: Glenn Hysén • 1989: Jonas Thern • 1990: Tomas Brolin • 1991: Anders Limpar • 1992: Jan Eriksson • 1993: Martin Dahlin • 1994: Tomas Brolin • 1995: Patrik Andersson • 1996: Roland Nilsson • 1997: Pär Zetterberg • 1998: Henrik Larsson • 1999: Stefan Schwarz • 2000: Magnus Hedman • 2001: Patrik Andersson • 2002: Fredrik Ljungberg • 2003: Olof Mellberg • 2004: Henrik Larsson • 2005: Zlatan Ibrahimović • 2006: Fredrik Ljungberg • 2007: Zlatan Ibrahimović • 2008: Zlatan Ibrahimović • 2009: Zlatan Ibrahimović • 2010: Zlatan Ibrahimović • 2011: Zlatan Ibrahimović • 2012: Zlatan Ibrahimović • 2013: Zlatan Ibrahimović • 2014: Zlatan Ibrahimović • 2015: Zlatan Ibrahimović • 2016: Zlatan Ibrahimović • 2017: Andreas Granqvist • 2018: Victor Lindelöf • 2019: Victor Lindelöf • 2020: Zlatan Ibrahimović • 2021: Emil Forsberg • 2022: Dejan Kulusevski • 2023: Dejan Kulusevski
Donald Pettit

| Donald Roy Pettit |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1955 (ikä 69) Silverton, Oregon
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  kemiantekniikan insinööri
Ura
Tyyppi:  astronautti
Aika avaruudessa:  176 pv. 21 h 44 min. (ennen Retkikunta 30:tä)
Lennot

:  STS-113
 
:  Retkikunta 6
 
:  Sojuz TMA-1
 
:  STS-126
 
Sojuz TMA-03M:  Sojuz TMA-03M
 
:  Retkikunta 30
 
:  Retkikunta 31
 
Donald ”Don” Roy Pettit (s. 20. huhtikuuta 1955) on yhdysvaltalainen kemiantekniikan insinööri ja NASAn astronautti. Hän vietti ISS-avaruusaseman kolmihenkisen miehistön Retkikunta 6:n jäsenenä puoli vuotta avaruusasemalla 2002–2003. Hän oli myös Retkikunta 30:n ja Retkikunta 31:n miehistössä 2011–2012.
Pettit on partiolainen (Eagle Scout) kuten moni muu astronautti. Hän suoritti kemiantekniikan alemman insinööritutkinnon  Oregon State Universityssä vuonna 1978 ja tohtorintutkinnon Arizonan yliopistossa 1983. Hän työskenteli tiedemiehenä Los Alamos National Laboratoryssa vuoteen 1996, jolloin hänet hyväksyttiin astronauttikoulutukseen. Pettit on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa.
Ura astronauttina

Pettit laukaistiin ensimmäiselle avaruuslennolleen 24. marraskuuta 2002 avaruussukkulalennolla STS-113 Endeavour kohteenaan ISS-avaruusasema, minkä Retkikunta 6:n miehistöön hän liittyi tehtäväspesialistiksi. Asemallaoloaikanaan hän osallistui kahdelle avaruuskävelylle, joilla asennettiin aseman ulkoisia tiedelaitteita. Vapaa-aikanaan hän suoritti ja videoi tieteellisiä kokeita muun muassa nesteillä, jotka NASA julkisti (”Saturday Morning Science Videos”). Pettit palasi Maahan 4. toukokuuta 2003 lennolla Sojuz TMA-1.
Marraskuussa 2006 – tammikuussa 2007 Pettit osallistui Kansallisen tiedesäätiön rahoittamaan Etelämantereelta meteoriittinäytteitä keräävän tiedeohjelman (ANSMET) näytteidenkeruuseen.
Pettit osallistui seuraavaksi ISS-aseman tarviketäydennyslennolle STS-126 Endeavour (15.–30.11.2008) tehtäväspesialistina. Hän vietti lähes 16 vuorokautta lennolla.
Avaruusasemalla Pettit kehitti aseman varaosista Maata kuvaavan kameran kohteenseurantamekanismin ja lennolla STS-126 painottomuudessa käytettävän kahvikupin (”zero-g cup”) mikä ei vaatinut pillin käyttöä vaan hyödynsi pintajännitystä.
21. joulukuuta 2011 hänet laukaistiin lennolla Sojuz TMA-03M uudelle puolivuotiskaudelle avaruusaseman Retkikunta 30:n ja Retkikunta 31:n miehistön jäsenenä. Hän palasi Maahan 1. heinäkuuta 2012 lennolla Sojuz TMA-03M.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Donald Pettit Wikimedia Commonsissa
NASA:n elämäkertasivut
Spacefact.de:n elämäkertasivut
Pettit Twitterissä
Retkikunta 30:tä edeltänyt haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (1.11.2011) (englanniksi)
STS-126:n lähtöä edeltänyt haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (31.10.2008) (englanniksi)
Don Pettitin NASAn blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
Don Pettit's Space Chronicles on Ice[vanhentunut linkki]
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Donald Pettit
Käännös suomeksi
EADS CASA C-295

| CASA C-295 |
| --- | --- |
 Espanjan ilmavoimien CASA C-295M Payernessä 4. syyskuuta 2004
Tyyppi:  STOL -kuljetuskone
Valmistaja:  Airbus Defence and Space
Miehistö:  2
Mitat
Pituus:  24,45 m
Kärkiväli:  25,81 m
Korkeus:  8,60 m
Nopeus:  481 km/h
Lentomatka:  5000 km
Voimanlähde
Koneisto:  2 kpl Pratt & Whitney Canada PW127G Potkuriturbiinit
Teho:  2 × 1 972 kW
EADS CASA C-295M on Airbus Defence and Spacen Espanjassa valmistama sotilaskuljetuslentokone, joka on pidennetty versio CN-235-300-koneesta. C-295 on Suomen ilmavoimien historian suurin lentokone.
Käyttö Suomessa

Suomen ilmavoimat on hankkinut koneita kolme kappaletta korvaamaan Fokker F.27 -koneet. Ensimmäisen kone saapui ilmavoimien 89-vuotispäiväksi 6. maaliskuuta 2007. Toinen kone saapui Suomeen 29. maaliskuuta. Näiden kahden koneen lisäksi ilmavoimilla on optio viiteen lisäkoneeseen.
Ilmavoimat sai koneet noin vuoden alkuperäistä aikataulua edellä. Venezuela oli tilannut kymmenen konetta, mutta Yhdysvallat kielsi yhdysvaltalaisilla osilla varustettujen koneiden toimittamisen. Koneiden espanjalainen valmistaja olisi joutunut vaihtamaan koneiden osia toisiin, mikä ilmeisesti muutti ratkaisevasti lentokoneiden  hintaa. Venezuela peruutti kaupan elokuussa 2006.
Toukokuussa 2010 Suomen ilmavoimat käytti yhden optionsa. Kone tuli silloiselle Viestikoekeskukselle varustettuna Lockheed Martinin valvontalaitteistolla. Vuodesta 2014 konetta on operoinut Puolustusvoimien tiedustelulaitos. Kone korvasi 1980-luvun alkupuolelta käytössä olleen teknisesti vanhentuneen Fokker F27 Mk 100 -koneen (FF-1).
CASA C-295 oli yksi ehdokkaista kun Suomen rajavartiolaitos uusii ikääntyvän Dornier-kalustonsa. Viimeisille kierroksille koneyyppi ei päässyt.
Onnettomuuksia

CASA C-295:lle sattui ensimmäinen vakava onnettomuus 23. tammikuuta 2008, kun Puolan ilmavoimien lentokone putosi maahan Luoteis-Puolassa ja kaikki sen 20 matkustajaa ja miehistön jäsentä kuolivat.
Algerian ilmavoimien CASA C-295 putosi Ranskassa Mendessa Lozèren lähellä 9. marraskuuta 2012, jolloin kuusi henkilöä kuoli.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Puolustusvoimat: Ensimmäinen EADS CASA C-295M saapui Suomeen (Arkistoitu – Internet Archive)
Airbus Defence and Space: C-295
Emil Theodor Kocher

| Emil Theodor Kocher |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. elokuuta 1841 Bern
Kuollut: 27. heinäkuuta 1917 (75 vuotta)
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Kirurgia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1909)
Emil Theodor Kocher (25. elokuuta 1841 Bern – 27. heinäkuuta 1917) oli sveitsiläinen kirurgi ja tutkija, joka sai vuoden 1909 Nobelin lääketieteenpalkinnon kilpirauhastutkimuksistaan. Hän toimi yliopiston kirurgisen klinikan professorina ja johtajana Bernin yliopistollisessa sairaalassa vuosina 1872–1911.
Ef

Ef tarkoittaa seuraavia:
EF Education First, EF, maailman suurin yksityinen kielikouluttaja
eksafaradi, tunnus EF, kapasitanssin yksikkö
Eurofurence, turritapahtuma
Europa Forum, EF, Lionsklubien Euroopan yhteistyöneuvosto
F, kirjain, vanha suomenkielinen nimi ef
Far Eastern Air Transport, IATA-koodi EF, lentoyhtiö
ikuisen pakkasen ilmasto, EF, ilmastotyyppi Köppenin ilmastoluokituksessa
Kirje efesolaisille, Ef., Uuteen testamenttiin sisältyvä Paavalin kirje Efesoksen seurakunnalle.
Ф, kyrillinen kirjain, venäjänkielinen nimi эф (ef)
Henkilöt

Ef on seuraavan henkilön nimi:
Emil Forsgren (1860–1922), nimimerkki E. F..., suomalainen toimittaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ef”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Emil Vaateri

Emil Vaateri
Emil Tobiaanpoika Vaateri (29. tammikuuta 1900 – 12. heinäkuuta 1941) oli suomalainen punaupseeri ja työmies. Hän kuului Suomen sisällissodassa Lappeenrannan punakaartin hiihtokomppaniaan. Hän pakeni sisällissodan jälkeen Venäjälle, jossa kävi punaupseerikoulun. Hän palveli salainen poliisi Tšekassa Valkeasaaressa, osallistui läskikapinaan, toimi joukkueenjohtajana puna-armeijassa ja vakoili eteläisessä Suomessa 1930-luvun alussa salanimellä Einari Syrjänen. Hänelle myönnettiin Punalipun kunniamerkki läskikapinasta, jossa hän haavoittui käteen menettäen yhden sormistaan. Hän julkaisi mielipidekirjoituksia Leningradissa ilmestyneessä suomalaisten punaisten perustamassa Vapaus-lehden numerossa 24, 30.1.1937 . Emil Vaaterilla oli kaksi poikaa kahdesta eri avioliitosta, Leo Vaateri (1927–2013) ja Alfred Vaateri (1937–1993). He asuivat Pietarissa.
Hän kävi Lännen Vähemmistökansojen yliopistoa ja osallistui talvisotaan puna-armeijan riveissä pataljoonankomentajana. Talvi- ja jatkosodan välissä hän palveli Suojärvellä ja osallistui jatkosotaan suomalaisista koostuvan JR52:n komentajana. Hänen sotilasarvonsa jatkosodassa oli kapteeni.
Kun suomalaiset ylittivät jatkosodan alkuvaiheessa rajan, JP 1:n eli Laguksen joukkojen lähetti, vänrikki Risto Mäkinen kohtasi Emil Vaaterin metsässä Lehmivaara–Uuksun tiellä 12.7.1941 ja syntyneessä laukaustenvaihdossa    Vaateri todennäköisesti sai surmansa.
Laura Halminen julkaisi Emil Vaaterin elämäkerran Upseeri ja vakooja: Suomalaisloikkari Emil Vaateri vuonna 2023 Docendon kustantamana. Teos jakautuu kahteen osaan: osa I Vuodet 1900-1941 - mitä meistä tuli? muodostaa Emil Vaaterin elämäkerran ja osa II Vuodet 1900-1941 - mitä meistä jää? keskittyy Emilin sukuun ja hänen tarinansa vähittäiseen avautumiseen.
Edvin Hedman

Edvin Leopold Hedman (7. syyskuuta 1863 Oulu – 31. tammikuuta 1915 Vanaja) oli suomalainen kasvattaja, filosofian maisteri ja Perttulan keskuslaitoksen perustaja.
Hedmanin vanhemmat olivat kauppias, pankinjohtaja, kauppaneuvos Johan Sanfrid Hedman (1831–1902) ja Anna Helena Blumenthal (1831–1912). Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1883 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi Helsingin yliopistosta 1886.
Hedman oli naimisissa vuodesta 1889 Oslosta kotoisin olleen Emma Matilda Hedmanin (o.s. Fleischer) (1863–1935) kanssa.
Hedman perusti Helsinkiin vajaamielislaitoksen 1890 käytyään sitä ennen 1885–1890 tutustumassa ulkomailla vajaamielisten opetukseen. Laitos siirtyi 1891 Perttulan tilalle Vanajaan. Hän toimi laitoksen johtajana kuolemaansa saakka.
Sekä Edvin että Emma kannattivat rotuhygieniaa. Vuonna 1912 he antoivat viedä Perttulan asukkaita laittomasti steriloitaviksi Hämeenlinnan lääninsairaalaan. Steriloiminen lopetettiin Edvinin jo kuoltua, kun Lääkintöhallitus huomautti Perttulan lääkärille, että vallitsevan lain mukaan steriloimista voidaan pitää laittomana ja rangaistavana tekona.
Emma Hedman johti Perttulan laitosta miehensä kuoleman jälkeen 1915–1927. Heidän poikansa oli maisteri Reidar Hedman (1896–1961) joka toimi Perttulan laitoksen johtajana 1927–1944.
Julkaisuja

Reseberättelse över en hösten 1913 och våren 1914 företagen studiefärd till Sverige, Norge och Danmark för studier rörande vården av andesvaga. Tavastehus 1914
Perttulan tylsämielisten kasvatuslaitos 1890-1915 ; kirj. Edwin L. Hedman ja Emma Hedman. Emma Hedman, Hämeenlinna 1916
Tylsämielistyö-tärkeä yhteiskunnallinen kysymys. Emma Hedman, Hämeenlinna 1920
Aiheesta muualla

Kipula, Perttula, historia (Arkistoitu – Internet Archive)
Ernst Westerlund

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten purjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | 6 metrin R-luokka |  |
Ernst Theodor Georgsson Westerlund (19. maaliskuuta 1893 Kemiö – 13. lokakuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.
Ernst ”Mollan” Westerlund oli Helsingin 1952 kesäolympialaisissa 6 metrin luokassa olympiapronssia saavuttaneen Ralia-veneen kapteeni. Hän oli tuolloin 59-vuotias ja on edelleen Suomen olympiahistorian vanhin mitaliurheilija. Ralian muut miehistön jäsenet olivat Paul Sjöberg, Ragnar Jansson, Adolf Konto ja Rolf Turkka.
Lontoon 1948 kesäolympialaisissa Westerlund kipparoi Raili-veneen yhdeksänneksi.
Westerlund oli HSS:n jäsen koko aikuiselämänsä ja istui seuran hallituksessa 15 vuotta.
Ernst Wynder

Ernst L. Wynder (30. huhtikuuta 1922 Herford – 14. heinäkuuta 1999) oli saksalaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut epidemiologi. Hän pakeni perheineen natsi-Saksasta ja asettui New Jerseyyn vuonna 1938. Wynder teki merkittävää työtä tupakoinnin haittojen tutkimuksessa ja osallistui ennaltaehkäisyä painottavaan kansanterveystyöhön.
Wynder opiskeli Washington University in St. Louisissa. Hän sai sekä lääketieteen oppiarvonsa että luonnontieteiden kandidaatin arvon vuonna 1950. Hän aloitti keuhkosyöpää koskeneen tutkimuksen opiskeluaikanaan. Wynderin ja Evarts Ambrose Grahamin retrospektiivinen tutkimus Tobacco Smoking as a Possible Etiologic Factor in Bronchiogenic Carcinoma: A Study of 684 Proven Cases julkaistiin Journal of the American Medical Associationissa vuonna 1950. Työ johti laajempiin tutkimuksiin tupakoinnin ja syövän yhteydestä sekä lääkärien laajempaan vakuuttumiseen tupakoinnin terveysriskien vakavuudesta. Wynder kohtasi kritiikkiä tupakkateollisuuden piiristä ja lisäksi skeptisyyttä osalta tiedeyhteisöä.
Wynder teki satoja tieteellisiä julkaisuja. Hän työskenteli 1950–1960-luvuilla Memorial Sloan Kettering Cancer Centerissä. Hän perusti vuonna 1969 American Health Foundationin (AHF), jonka tavoite oli syövän ja muiden merkittävästi kuolemaa sekä invaliditeettia aiheuttavien sairauksien ennaltaehkäisy. Wynder oli järjestön puheenjohtaja ja toimitti sen vuonna 1972 perustettua lehteä Preventive Medicine.
Ernst Wilhelm Leberecht Tempel

Wilhelm Tempel
Ernst Wilhelm Leberecht Tempel (4. joulukuuta 1821 – 16. maaliskuuta 1889), yleensä tunnettuna Wilhelm Tempel, oli saksalainen tähtitieteilijä joka työskenteli Marseillessa siihen asti kunnes Saksan-Ranskan sota puhkesi vuonna 1870.
Tempel syntyi Niedercunnersdorfissa Saksin osavaltiossa. Hän oli tuottelias komeettojen löytäjä. Hän oli yhtenä löytäjänä tai yksin löytämässä kaikkiaan 21 komeettaa, mukaan lukien Leonid-meteorisuihkun emokappale 55P/Tempel-Tuttle ja NASAn Deep Impact -luotaimen kohteena ollut 9P/Tempel. Muita hänen nimeään kantavia jaksollisia komeettoja ovat 10P/Tempel ja 11P/Tempel-Swift-LINEAR. Hänen mukaansa on nimetty päävyöhykkeen asteroidi 3808 Tempel ja kuun kraatteri Tempel.