Eka
Historia > Ekan toiminta 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa

Fuusiota edeltäneistä osuusliikkeistä poiketen Ekan osuuskuntavaalit olivat kaksiportaiset: jäsenet valitsivat ensin edustajansa piirivaltuuskuntiin, jotka valitsivat Ekan edustajiston. Eka-fuusion syytettiin hävittäneen E-liikkeen yhteisöllisyyden ja paikallistason vaikutusvallan sekä niiden myötä perinteisen osuusliikehengen. Eka otti osuuskaupoissa käyttöön jäsenten ostohyvitykset mutta lakkautti samalla osuuspääoman korot kuten hautausavustukset ja kummilahjat. Vuonna 1992 Eka siirtyi suoriin osuuskuntavaaleihin, jolloin sen edustajistoon valittiin ensi kertaa myös porvarillisten puolueiden ja sitoutumattomien edustajia.
Eka pyrki luomaan paikallisten osuuskauppojen tilalle kauppaketjuja. Ekan tunnetuin päivittäistavaraketju oli Siwa, joka oli aloittanut jo hieman ennen fuusiota vuonna 1981. Lisäksi Eka osti vuonna 1986 Valintatalo-ketjun päästääkseen levittäytymään pääkaupunkiseudulle.
Lokakuussa 1984 Ekan organisaatio uudistettiin Eka-yhtymäksi, johon kuului kolme osakonsernia: emoyritys E-osuuskunta Eka sekä alakonsernit Rakennuskunta Haka (30 yritystä), Kansa (90 yritystä) ja Eka-ryhmä (120 yritystä). Yhtymään kuului lisäksi vielä noin 40 alakonsernien ulkopuolista yritystä, kuten Cumulus-hotelliketju. Haka ja Kansa sulautettiin vuonna 1987 osaksi konsernia, joka nimeksi tuli Osuuskunta Eka-yhtymä. Haka muutettiin osakeyhtiöksi vuonna 1988 ja Ekan ravintolatoimi Restel vuonna 1991. Eka oli perinyt edeltäjiltään myös eri alojen teollisuutta, josta se kuitenkin luopui 1990-luvun alkuun mennessä. Vuoden 1992 alusta se päätti keskittyä pelkästään vähittäiskauppaan, hotelleihin ja ravintoloihin.
Vuodesta 1986 Ekan vähittäiskaupparyhmä (vuodesta 1988 aputoiminimenä Tradeka) yritti erilaistaa päivittäistavaraketjujensa valikoimaa ja mielikuvaa ja kehitti uusia ketjukonsepteja. Pienistä Centrumeista ja isoista Eka-marketeista tehtiin 23 toimipaikkaa käsittävã Tenna-ketju, pienemmistä ruokakaupoista 123 kauppaa käsittävã Manteli-ketju. 109 toimipistettä alkoi toimia Sateenkaari-tunnuksella mutta paikkakunnittain vaihtuvilla nimillä, kunnes 1989 Sateenkaaren korvasi Misto-ketju. Näiden lisäksi oli Eka-market/Euromarket-, Centrum- ja Valintatalo-ketjut sekä ainoana kannattavana ketjuna 300 Siwa-myymälää.  Vuonna 1992 Mistot, Tennat ja Valintatalot yhdistettiin 200 myymälän uudeksi ketjuksi, jonka nimeksi tuli 170 ehdotuksen joukosta Valintatalo. Pian sen jälkeen Manteli-lähikaupat yhdistettiin Siwa-ketjuun ja jäljelle jääneiden ketjujen myymälöitä alettiin karsia yrityssaneerauksen osana. Ekalla oli myös seitsemän myymälän vaatekauppaketju Maurizio, joka lopetettiin vuoden 1994 vaihteessa.
E-liikkeen perinteistä poiketen Eka alkoi 1980-luvun jälkipuoliskolta alkaen rekrytoida ulkopuolisia ammattijohtajia, joilla ei ollut kytköksiä työväenliikkeeseen tai poliittiseen vasemmistoon, ja vähensi puoluepoliittista edustusta johtoelimissään. Vuonna 1990 se luopui virallisesti ”työväen liikelaitos” -strategiastaan. Eka ja Elanto päättivät myös lakkauttaa E-liikkeen aatteellisen keskusjärjestön Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK) voidakseen jakaa sen varat, ja perustivat vuoden 1992 alussa yhdessä SOK:n kanssa uuden Suomen Kuluttajaosuustoiminnan Liiton. Tämä käytännössä merkitsi E-liikkeen loppua.