stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Westerplatten taistelu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Westerplatte Wikimedia Commonsissa
Turun korkeakoulujen reserviläisten jäsenlehti, s. 6–12
The Battle of Westerplatte
Westerplatte ruins today
Map of events concerning Battle of Westerplatte
Westerplatten sotilaiden laulu (englanniksi)
(puolaksi) Vortal Westerplatte
(puolaksi) Westerplatte broni się jeszcze
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Puola 
Kasarmirakennuksen rauniot vuonna 2005
Taistelulaiva Schleswig-Holstein
Kartta taistelusta
Saksalaiset nostavat hakaristilippunsa vallatun linnoituksen ylle
Westerplatten muistomerkki
Sukkulamonnit

| Sukkulamonnit |
| --- | --- |
 Liobagrus reinii
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Sukkulamonnit  Amblycipitidae  Day, 1873
Suvut
 Amblyceps  Liobagrus  Xiurenbagrus 
Katso myös
   Sukkulamonnit Wikispeciesissä   Sukkulamonnit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sukkulamonnit (Amblycipitidae) on monnikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Etelä-Aasiasta.
Lajit ja anatomia

Sukkulamonnien heimoon kuuluu 3 sukua ja noin 18 lajia. Kooltaan ne ovat pieniä ja kasvavat korkeintaan noin 10 cm pitkiksi ja ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia. Selkäevä sekä rinta- ja vatsaevät ovat paksun nahan peittämät. Lajeilla on rasvaevä, joka on joskus yhtynyt selkäevän kanssa ja rintaevissä on piikki. Sukkulamonnilajien kuonossa on neljäparia viiksisäikeitä. Kylkiviiva on epätäydellinen ja uimarakko on pienikokoinen.
Levinneisyys

Sukkulamonnilajeja tavataan Aasiasta. Amblyceps-suvun kaloja tavataan Intiasta ja Pakistanista Burmaan ulottuvalta alueelta, Liobagrus-sukuun kuuluvia lajeja Etelä-Koreasta, Japanista ja Kiinasta ja Xiurenbagrus-suvun lajeja Kiinasta. Sukkulamonnit elävät nopeasti virtaavissa puroissa ja joissa tyypillisesti vuoristoalueilla.
Sukkinaldehydi

| Sukkinaldehydi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Butaanidiaali
CAS-numero:  638-37-9
PubChem CID:  12524
SMILES:  C(CC=O)C=O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H6O2
Moolimassa:  86,088 g/mol
Kiehumispiste:  169-170 °C
Tiheys:  1,064 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Sukkinaldehydi eli butaanidiaali (C4H6O2) on alifaattisiin dialdehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä ja desinfioivana aineena.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa sukkinaldehydi on väritöntä nestettä ja sillä on makeahko ja pistävä haju. Yhdiste liukenee veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin. Muiden dialdehydien tavoin sukkinaldehydi on hyvin reaktiivista ja polymeroituu itsestään tai pienen vesimäärän vaikutuksesta lasimaiseksi massaksi. Vesiliuoksessa yhdiste esiintyy pääasiassa syklisenä hemiasetaalinaan. Sukkinaldehydi voidaan hapettaa meripihkahapoksi.
Valmistus ja käyttö

Sukkinaldehydiä voidaan valmistaa klooraamalla tetrahydrofuraania ja hydrolysoimalla muodostuva tuote, hydrolysoimalla akroleiinin asetaalien hydroformyloinneissa muodostuvia tuotteita tai pelkistämällä sukkinoyylidikloridia. Sukkinaldehydiä voidaan käyttää desinfioivana aineena, biologiassa fiksatiivina, hartseja ristiinlinkittävänä reagenssina sekä heterosyklisten yhdisteiden valmistamiseen. Monissa käyttökohteissa sukkinaldehydi on korvattu glutaarialdehydillä.
Sukkulakotilot

| Sukkulakotilot |
| --- | --- |
 Hydrobia acuta
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Alaluokka::  Caenogastropoda
Lahko::  Littorinimorpha
Heimo::  Sukkulakotilot Hydrobiidae  Stimpson, 1865
Alaheimot
 Belgrandiellinae  Caspiinae  Hydrobiinae  Mercuriinae  Pseudamnicolinae 
Katso myös
   Sukkulakotilot Wikispeciesissä   Sukkulakotilot Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sukkulakotilot (Hydrobiidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan niin merivesistä kuin makeista vesistäkin.
Taksonomia ja anatomia

Sukkulakotilot jaetaan viiteen alaheimoon ja 12 sukuun. Heimon lajit ovat hyvin pienikokoisia, ja voivat kasvaa suurimmillaan noin 0,5–0,9 cm pitkiksi. Sukkulakotiloiden kuori on muodoltaan pitkä, kierteinen ja kartiomainen tai tornimainen. Kuoressa on sulkulevy. Sukkulakotiloiden päässä on pitkät tuntosarvet ja silmät ovat niiden päässä. Kuono on pitkä. Jalka on jakautunut etu- ja takaosaan.
Levinneisyys ja elintavat

Sukkulakotiloita tavataan maailmanlaajuisesti erityisesti joista, järvistä ja lähteistä, mutta myös murtovesissä ja merissä eläviä lajeja tunnetaan. Niiden ravintoa ovat levät ja bakteerit.
Sukeltajat (kovakuoriaisheimo)

| Sukeltajat |
| --- | --- |
 Esimerkkilajeja heimosta: Dytiscus latissimus, laakasukeltaja (Acilius sulcatus) ja Meladema coriaca
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Petokuoriaiset Adephaga
Heimo::  Sukeltajat Dytiscidae  Leach, 1815
Alaheimot
 Katso teksti 
Katso myös
   Sukeltajat (kovakuoriaisheimo) Wikispeciesissä   Sukeltajat (kovakuoriaisheimo) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sukeltajat (Dytiscidae) on kovakuoriaisiin (Coleoptera), petokuoriaisten (Adephaga) alalahkoon kuuluva heimo.
Sukeltajille tunnusomaisia piirteitä ovat virtaviivainen ruumiinmuoto sekä litteät ja enemmän tai vähemmän airomaiset takajalat. Takajalkojen käyttöä uimajalkoina parantaa usein myös niiden tiheä karvareunus. Suurin osa sukeltajiin kuuluvista kovakuoriaisista on melko taitavia uimareita, jotka uivat vedessä vapaasti ja nousevat välillä pintaan uusimaan hengitysilmansa. Väritykseltään useimmat sukeltajat ovat tummia ja usein pronssinkiiltoisia, mutta myös keltaista väriä niillä esiintyy melko tavallisesti. Sekä heimon aikuiset että toukat ovat petoja ja käyttävät ravinnokseen muita hyönteisiä, matoja ja vastaavanlaisia pikkueläimiä. Suuret lajit käyttävät ravinnokseen jopa pieniä kaloja. Toukat ovat ruumiiltaan lähinnä hoikahkoja. Niillä on pitkät, terävät ja ontot leuat, joiden kautta toukat ruiskuttavat saaliiseensa ruuansulatusnesteitä. Vähän ajan kuluttua ne imevät liuenneen ravinnon.
Heimo käsittää Suomessa 134 tunnettua lajia, jotka vaihtelevat kooltaan runsaan millimetrin mittaisesta yli neljän senttimetrin pituiseen. Suurimmat lajit kuuluvat suursukeltajien sukuun (Dytiscus), jonka yleisin laji on keltalaitasukeltaja (Dytiscus marginalis). Keskikokoisia lajeja ovat muun muassa laakasukeltajat (Acilius), liejusukeltajat (Ilybius) ja taitosukeltajat (Agabus). Suurin osa Suomen lajeista elää verraten pienissä lätäköissä, mutta niitä esiintyy myös virtaavissa vesissä samoin kuin suurissa järvissä. Aikuiset kuoriaiset ovat myös hyviä lentäjiä, mikä auttaa niitä löytämään niille sopivan lätäkön.
Pohjasukeltajat

Poikkeavia sukeltajia ovat pohjasukeltajien (Noterus) suvun lajit, joita Suomessa tunnetaan kaksi. Aikuiset ovat vatsapuoleltaan litteitä, selkäpuoleltaan vahvasti kuperia ja niiden takajalat ovat vain heikosti litteät. Lisäksi niiden tuntosarvet ovat verrattain leveämmät kuin muilla sukeltajilla. Niiden lieriömäiset toukat elävät pohjamutiin kaivautuneina. Monet tutkijat pitävät pohjasukeltajia omana erillisenä heimonaan (Noteridae).
Alaheimoja

Agabinae
Colymbetinae
Copelatinae
Coptotominae
Dytiscinae
Hydrodytinae
Hydroporinae
Laccophilinae
Lancetinae
Matinae
Sukupuuttoon kuolleet:
† Liadytiscinae
† Palaeogyrininae
Sulfenamidit

Sulfenamidien yleinen rakenne
Sulfenamidit ovat orgaanisia yhdisteitä, joille tunnusomainen funktionaalinen ryhmä on R1S-NR2R3, missä R1, R2 ja R3 ovat orgaanisia ryhmiä. Sulfenamideja käytetään esimerkiksi orgaanisen kemian synteeseissä ja kumien vulkanoinninkiihdyttiminä.
Ominaisuudet ja valmistus

Kuumennettaessa sulfenamidien rikin ja typen välinen sidos hajoaa muodostaen radikaaleja. Reaktiot sekä elektrofiilien että nukleofiilien kanssa ovat mahdollisia, ja niissä usein katkeaa rikin ja typen välinen sidos. Esimerkiksi reaktio tiolien kanssa johtaa disulfideihin. Sulfenamidit voidaan hapettaa sulfinamideiksi tai sulfonamideiksi.
Sulfenamidien valmistamiseen on useita tapoja. Käytetyimmät ovat sulfenyylikloridien ja amiinien reaktio, hopean katalysoima disulfidien ja amiinien reaktio, tiolien ja amiinien reaktio hapettimen läsnäollessa tai tiolin ja N-bromibutaani-imidin tai N-bromiftaali-imidin kanssa.
Suhr

| Suhr |
| --- | --- |

 vaakuna

 Suhr
 Koordinaatit: 47°22′30″N, 8°5′0″E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Aargau
Hallintoalue (Bezirk):  Aaraun alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,62 km²
Korkeus:  378–587 m
Väkiluku (31.12.2018)  (vakinaiset asukkaat):  10 431
 – Väestötiheys:  982 as./km²
 
 www.suhr.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suhr on kaupunki Pohjois-Sveitsissä Aargaun kantonissa. Siellä on runsaat 10 000 asukasta.
Sijainti

Suhr sijaitsee Suhrejoen laaksossa Aaraun eteläpuolella. Kaupunki muodostaa yhtenäisen taajama-alueen pohjoisten naapurikuntiensa Aaraun ja Buchsin kanssa.
Liikenne

Moottoritie A1 kulkee kaupungin poikki.
Suhr on rautateiden risteysasema. SBB:n rautatie Lenzburgista Zofingeniin kulkee kaupungin kautta. Myös Aargau Verkehr AG:n rautatieyhteys Aarausta Menzikeniin palvelee suhrilaisia.
Aiheesta muualla

Widmer-Dean, Markus: Suhr (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  26.7.2012. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suhr Wikimedia Commonsissa
| n k Aargaun hallintoalueet ja kunnat |
| --- | --- |
Hallintoalue (saks. Bezirk) ja kunnat (210 kpl, 1.1.2020–)
 Aarau: Aarau • Biberstein •  Buchs • Densbüren • Erlinsbach • Gränichen • Hirschthal • Küttigen • Muhen • Oberentfelden • Suhr • Unterentfelden
 Baden:  Baden • Bellikon  • Bergdietikon • Birmenstorf • Ehrendingen •  Ennetbaden • Fislisbach • Freienwil • Gebenstorf • Killwangen • Künten • Mägenwil • Mellingen • Neuenhof • Niederrohrdorf • Oberrohrdorf • Obersiggenthal • Remetschwil • Spreitenbach •  Stetten • Turgi • Untersiggenthal • Wettingen • Wohlenschwil • Würenlingen • Würenlos
 Bremgarten: Arni • Berikon • Bremgarten • Büttikon • Dottikon • Eggenwil • Fischbach-Göslikon • Hägglingen • Islisberg • Jonen • Niederwil • Oberlunkhofen • Oberwil-Lieli • Rudolfstetten-Friedlisberg • Sarmenstorf • Tägerig • Uezwil • Unterlunkhofen • Villmergen • Widen • Wohlen • Zufikon
 Brugg: Auenstein •  Birr • Birrhard • Bözberg • Bözen • Brugg • Effingen • Elfingen •  Habsburg •  Hausen • Lupfig • Mandach • Mönthal • Mülligen • Remigen • Riniken • Rüfenach • Schinznach •  Thalheim • Veltheim • Villigen • Villnachern • Windisch
 Kulm: Beinwil am See • Birrwil • Burg • Dürrenäsch • Gontenschwil • Holziken • Leimbach • Leutwil • Menziken • Oberkulm • Reinach • Schlossrued • Schmiedrued • Schöftland • Teufenthal • Unterkulm • Zetzwil
 Laufenburg: Eiken •  Frick • Gansingen • Gipf-Oberfrick • Herznach • Hornussen • Kaisten • Laufenburg • Mettauertal • Münchwilen • Oberhof • Oeschgen • Schwaderloch • Sisseln • Ueken • Wittnau • Wölflinswil • Zeihen
 Lenzburg: Ammerswil • Boniswil • Brunegg • Dintikon • Egliswil • Fahrwangen • Hallwil • Hendschiken • Holderbank • Hunzenschwil • Lenzburg • Meisterschwanden • Möriken-Wildegg • Niederlenz • Othmarsingen • Rupperswil • Schafisheim • Seengen • Seon • Staufen
 Muri: Abtwil • Aristau • Auw • Beinwil • Besenbüren • Bettwil • Boswil • Bünzen • Buttwil • Dietwil • Geltwil • Kallern • Merenschwand • Mühlau •  Muri • Oberrüti • Rottenschwil • Sins • Waltenschwil
 Rheinfelden: Hellikon • Kaiseraugst • Magden • Möhlin • Mumpf • Obermumpf • Olsberg •  Rheinfelden • Schupfart •  Stein • Wallbach • Wegenstetten • Zeiningen • Zuzgen
 Zofingen: Aarburg • Bottenwil • Brittnau • Kirchleerau • Kölliken • Moosleerau • Murgenthal • Oftringen • Reitnau • Rothrist • Safenwil • Staffelbach • Strengelbach • Uerkheim • Vordemwald • Wiliberg • Zofingen
 Zurzach: Bad Zurzach • Baldingen • Böbikon • Böttstein • Döttingen • Endingen • Fisibach • Full-Reuenthal • Kaiserstuhl • Klingnau •  Koblenz • Leibstadt • Lengnau • Leuggern • Mellikon • Rekingen • Rietheim • Rümikon • Schneisingen • Siglistorf • Tegerfelden • Wislikofen
Sulfaguanidiini

| --- | --- |

Sulfaguanidiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2-(4-aminofenyyli)sulfonyyliguanidiini
Tunnisteet
CAS-numero: 57-67-0
ATC-koodi: A07AB03
PubChem CID: 5324
Kemialliset tiedot
Kaava: C7H10N4O2S 
Moolimassa: 214,26
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 190–193 °C 
Liukoisuus veteen: 1 g/l
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 6 %
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: 5 h
Ekskreetio: Virtsan mukana
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Sulfaguanidiini (C7H10SN4O2) on sulfonamideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää antibioottina sekä muiden antibioottisten sulfonamidien valmistamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa sulfaguanidiini on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin happamiin vesiliuoksiin. Aine liukenee hieman etanoliin ja asetoniin. Yhdisteen imeytyminen on vähäistä ruuansulatuskanavasta.
Sulfaguanidiinia voidaan valmistaa kuumentamalla N4-asetyylisulfanilamidia disyandiamidin kanssa ja hydrolysoimalla asetyyliryhmä happamissa tai emäksisissä olosuhteissa. Muita valmistustapoja ovat asetyylisulfanilyylikloridin reaktio guanidiininitraatin kanssa emäksisessä vesi-asetoniliuoksessa tai guanidiinihydrokloridin ja asetyylisulfanilyylikloridin välinen reaktio.
Sulfaguanidiinia voidaan käyttää suoliston mikrobiflooraan vaikuttavana antibioottina ennen suolistoon tehtävää leikkausta. Yhdistettä voidaan käyttää myös muiden sulfonamidiantibioottien, esimerkiksi sulfadimidiinin synteesin lähtöaineena.
White Star Line

White Star Linen logo ja lippu
Oceanic Steam Navigation Company, yleisesti White Star Line, oli brittiläinen varustamo, joka tunnetaan parhaiten lippulaivansa RMS Titanicin haaksirikon johdosta.
Historia

Yhtiön perustivat vuonna 1845 Liverpoolissa John Pilkington ja Henry Threlfall Wilson nimellä White Star Line, ja aluksi yhtiö keskittyi Australiaan suuntautuvaan kauppaliikenteeseen, joka oli voimistunut kultalöydön myötä. Laivasto koostui aluksi vain vuokratuista purjelaivoista, mutta yhtiö hankki ensimmäisen höyrylaivansa vuonna 1863.
Yhtiö fuusioitui Black Ball- ja Eagle Lines -yhtiöiden kanssa muodostaen Liverpool, Melbourne and Oriental Steam Navigation Companyn. Yhtiö ei menestynyt, ja White Star Line irtautui yhtiöstä keskittyäkseen Liverpool–New York-reitin liikennöintiin. Yhtiö tilasi uuden laivan lainarahoilla, mutta Royal Bank of Liverpoolin konkurssin jälkeen yhtiölle jäi velkaa 527 000 puntaa.
The Oceanic Steam Navigation Company

Thomas Ismay, National Line -yhtiön johtaja, hankki omistukseensa White Star Linen lipun ja nimen  1 000 sterlingpunnalla 18. tammikuuta 1868. Ismayn suunnitelmissa oli liikennöidä White Star Line  nimellä suuria laivoja Atlantin ylittävällä reitillä.
Hän oli jo aiemmin tehnyt yhteistyösopimuksen Sir Edward Harlandin, Harland and Wolff -telakan johtajan, kanssa. Harland and Wolff sai ensimmäisen tilauksen 30. heinäkuuta 1869. Sopimuksen mukaan telakka rakentaisi yhtiölle aluksia todellisten kustannusten sekä määrätyn lisäosuuden hinnalla eikä rakentaisi ollenkaan aluksia kilpaileville yhtiöille. Vuonna 1870 William Imrie tuli yhtiön osakkaaksi.
Harland and Wolffin telakalta valmistuivat ensimmäiset Oceanic-luokan alukset: RMS Oceanic, RMS Atlantic, RMS Baltic, ja RMS Republic. Atlantin ylittävällä linjalla White Star Linen liikenne alkoi jälleen vuonna 1871.
Jo tuolloin oli tapana, että yhtiö nimesi aluksensa jonkin tunnistettavan teeman mukaan. White Star Linen teemana oli käyttää päätettä ”-ic” (kuten Titanic) alusten nimen perässä, samoin kuin Cunard Line käytti päätettä ”-ia” (esimerkiksi RMS Lusitania). Muita White Star Line  tunnuksia olivat punainen kaksihaarainen viiri, jossa oli valkoinen viisisakarainen tähti, sekä laivojen punaoranssit mustahuippuiset savupiiput.
1800-luvun loppuun saakka White Star Linen laivaston kuuluisimpiin aluksiin kuuluivat RMS Britannic, RMS Germanic, RMS Teutonic ja RMS Majestic. Useat näistä laivoista voittivat Blue Ribandin, palkinnon nopeimmasta Atlantin ylityksestä.
Vuonna 1899 Thomas Ismay tilasi laivastoonsa aluksen, joka sai nimekseen RMS Oceanic. Se oli ensimmäinen alus maailmassa, joka oli pidempi kuin Great Eastern mutta silti kevyempi. Aluksen rakentaminen merkitsi sitä, että White Star Line jätti taakseen haaveet nopeista Atlantin ylityksistä ja keskittyi enemmän mukavuuteen ja taloudellisuuteen.lähde?
1900-luku

1900-luvun alussa höyrykoneet olivat niin epätaloudellisia, että taloudellisella kivihiilen kulutuksella korkein mahdollinen nopeus oli noin 24 solmua (44,4 km/h). Tätä suuremmilla nopeuksilla kulutetun hiilen määrä jokaista lisättyä nopeusyksikköä (solmua) kohti oli suoraan verrannollista siten, että hiilen määrä oli kerrottava kahdella. Juuri tästä syystä White Star Line keskittyi taloudellisuuteen ja mukavuuteen. Tämän vuoksi Titanic rakennettiin 21 solmun (38,9 km/h) nopeudelle, kun aiemmin rakennetun Cunard Linen Lusitanian ennätysnopeus oli 27 solmua (48 km/h).lähde?
Vuonna 1902 White Star Line fuusioitui International Mercantile Marine Companyyn (IMM), joka oli suuri amerikkalainen laivayhtiö. Seuraavaan vuoteen mennessä IMM oli hankkinut omistukseensa laivayhtiöt American Line, Dominion Line, Atlantic Transport Line, Leyland Line ja Red Star Line. Samalla yhtiö solmi kauppasopimuksia saksalaisten Hamburg-Amerikan ja Norddeutscher Lloydin kanssa. J. Bruce Ismay luovutti hallinnon IMM:lle osakkeenomistajien asettamien paineiden sekä J.P. Morganin kaavaileman tariffisodan vuoksi.
Cunard Line oli White Star Linen näkyvin ja tärkein kilpailija. Jatkuvan kilpailuaseman vuoksi White Star Line tilasi Harland and Wolffilta kolme uutta Olympic-luokan laivaa: RMS Olympicin, RMS Titanicin sekä HMHS Britannicin. Britannicin nimeksi oli tarkoitus tulla RMS Gigantic, mutta Titanicin haaksirikon jälkeen nimi muutettiin.
Onnettomuuksia

Vuonna 1873 RMS Atlantic haaksirikkoutui lähellä Halifaxia; kuolonuhreja oli 585. Vuonna 1893 SS Naronic katosi lähes jälkiä jättämättä mukanaan 74 henkeä; laivasta löydettiin vain tyhjä pelastusvene. RMS Republic upposi vuonna 1909 törmättyään yhteen höyrylaiva Floridan kanssa. Vuonna 1911 RMS Olympic törmäili sotalaiva HMS Hawken kanssa; molemmat alukset vaurioituivat pahoin. Seuraavana vuonna epäonni vaati 1 500 kuolonuhria historian tunnetuimman haaksirikon, RMS Titanicin tuhon, myötä.
Sotatoimissa ensimmäinen White Star Linen menettämä alus, RMS Arabic, upposi ensimmäisen maailmansodan myötä saksalaisen torpedon uhrina vuonna 1915. Samana vuonna myös sairaalalaivaksi muutettu Britannic upposi saksalaisen miinaan; 30 ihmistä kuoli. Sitä vastoin RMS Olympic oli onnekas: se on tiettävästi ainoa kauppalaiva, joka onnistui upottamaan vihollisen sotalaivan ensimmäisessä maailmansodassalähde?. Vuonna 1934 Olympic törmäsi sumussa Nantucketin majakkalaivaan upottaen sen. Onnettomuudessa menehtyi seitsemän ihmistä.
Cunard-White Star Limited

Vuonna 1933 White Star Line ja Cunard Line olivat molemmat talousvaikeuksissa laman vuoksi, ja matkustajamäärät laskivat. Eritoten White Star Line kärsi laman vaikutuksista. Cunard Line oli vuonna 1931 keskeyttänyt uusimman laivansa rakentamisen rahaa säästääkseen (myöhemmin se laskettiin vesille nimellä RMS Queen Mary). Vuonna 1933 Ison-Britannian hallitus suostui avustamaan yhtiöitä rahallisesti sillä ehdolla, että yhtiöt fuusioituisivat. Fuusio toteutettiin 10. toukokuuta 1934.
Fuusion tuloksena syntyneestä Cunard-White Star Limitedistä 62 prosenttia omisti Cunard Line ja 38 prosenttia White Star Line. Vuonna 1947 Cunard osti White Star Linen osakeosuuden, ja 31. joulukuuta 1949 Cunard osti hallintaansa sekä White Star Linen toiminnan että sijoitukset. Nimi muutettiin takaisin Cunard Lineksi. Vuoteen 1950 saakka sekä Cunardin että White Star Linen liput liehuivat kaikilla aluksilla, mutta tästä eteenpäin vain Georgic ja uusi Britannic liputtivat White Star Linen lipuilla. Ne saivat pitää myös muut White Star Linen tunnukset romuttamiseensa saakka.
Pieni satamatenderi Nomadic on nykyisin ainoa olemassa oleva White Star Linen omistama alus. Se on nykyisin museoituna Belfastissa lähellä Titaniciin keskittyvää museota. Alus toimi yhteysaluksena Cherbourgin satamassa, joka oli liian matala Olympic-luokan aluksille. Nomadic kuljetti Titanicille muun muassa Margaret Brownin sekä Benjamin Guggenheimin.
White Star Linen alukset

White Star Linen alukset (suluissa vuodet, joina alus oli yhtiön palveluksessa):
RMS Oceanic (I) (1871-1896)
RMS Atlantic (1871-1873)
SS Baltic (I) (1872-1888)
SS Republic (I) (1872-1889)
SS Tropic (I) (1872-1873)
SS Asiatic (1872-1873)
SS Adriatic (I) (1872-1898)
SS Celtic (I) (1872-1893)
RMS Gaelic (I) (1873-1883)
SS Belgic (I) (1873-1883)
SS Traffic (I) (1873-1896)
SS Britannic (I) (1874-1903)
SS Germanic (1875-1904)
RMS Arabic (I) (1881-1890)
SS Coptic (1881-1906)
SS Ionic (1883-1900)
SS Doric (I) (1883-1906)
SS Belgic (II) (1885-1899)
RMS Gaelic (II) (1885-1905)
SS Cufic (I) (1888-1896 ja 1898-1901)
SS Runic (I) (1889-1895)
SS Teutonic (1889-1921)
SS Majestic (I) (1890-1914)
SS Nomadic (I) (1891-1903)
SS Tauric (1891-1903)
SS Magnetic (1891-1932)
SS Naronic (1892-1893)
SS Bovic (1892-1922)
SS Gothic (1893-1926)
SS Cevic (1894-1914)
SS Pontic (1894-1919)
SS Georgic (I) (1895-1916)
SS Delphic (I) (1897-1917)
SS Cymric (1898-1916)
SS Afric (1899-1917)
SS Medic (1899-1928)
RMS Oceanic (II) (1899-1914)
SS Persic (1899-1927)
SS Runic (II) (1900-1930)
SS Suevic (1900-1928)
RMS Celtic (II) (1901-1928)
SS Athenic (1902-1928)
SS Corinthic (1902-1931)
SS Ionic (II) (1902-1934)
RMS Cedric (1903-1931)
SS Victorian (1903-1916)
SS Armenian (1903-1915)
RMS Arabic (II) (1903-1915)
SS Romanic (1903-1912)
SS Cretic (1903-1923)
RMS Republic (II) (1903-1909)
SS Canopic (1904-1924)
SS Cufic (II) (1904-1923)
SS Tropic (II) (1904-1923)
RMS Baltic (II) (1904-1933)
SS Gallic (I) (1907-1913)
RMS Adriatic (II) (1907-1934)
SS Laurentic (I) (1909-1917)
RMS Megantic (1909-1933)
SS Zeeland (1910-1911 ja nimellä SS Northland 1914-1920)
RMS Olympic (1911-1935)
SS Nomadic (II) (1911-1927)
SS Traffic (II) (1911-1927)
SS Belgic (III) (1911-1913)
SS Zealandic (1911-1926)
RMS Titanic (1912)
SS Ceramic (1913-1942)
SS Lapland (1914-1920)
SS Vaderland (1914-1917) (myöhemmin SS Southland)
SS Britannic (II) (1914)
SS Belgic (IV) (1917-1921)
SS Justicia (1917-1918)
SS Vedic (1918-1934)
SS Gallic (II) (1920-1933)
SS Bardic (1919-1925)
RMS Mobile (1920)
SS Haverford (1921)
SS Arabic (III) (1921-1926)
RMS Homeric (1920-1936)
SS Poland (1922)
RMS Majestic (II) (1922-1936)
SS Pittsburgh (1922-1926)
SS Doric (II) (1923-1925)
SS Delphic (II) (1925-1933)
SS Regina (1925-1929)
SS Albertic (1927-1934)
SS Calgaric (1927-1934)
SS Laurentic (II) (1927-1940)
SS Oceanic (III) ei valmistunut
MV Britannic (III) (1930-1960)
RMS Georgic (II) (1932-1943/1956)
Kuuluisia White Star Linen kapteeneja

kapteeni Charles Alfred Bartlett (HMHS Britannic)
J.B. Ranson OBE
kapteeni Edward J. Smith (RMS Titanic)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
RMS Teutonic lähdössä Liverpoolista (1889)
Thomas Ismay
Sulfeeni

| Sulfeeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Tioformaldehydi-S,S-dioksidi
CAS-numero:  917-73-7
PubChem CID:  12244237
SMILES:  C=S(=O)=O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CH2SO2
Moolimassa:  78,096 g/mol
Sulfeeni (CH2SO2) eli tioformaldehydi-S,S-dioksidi on orgaaninen yhdiste ja yksinkertaisin niin kutsutuista sulfeeneista. Yhdiste esiintyy reaktiivisena välivaiheena eräissä kemiallisissa reaktioissa