stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koillis-Suomi
Alueesta muualla

Koillis-Suomen Koheesio- ja kilpailukykyohjelma (Arkistoitu – Internet Archive) Naturpolis Oy:n kotisivut
Koillis-Suomen aluekeskusohjelma[vanhentunut linkki ] Kuusamo Regionin kotisivut
Kuusamon kotisivut
Kemijärven kotisivut
Pelkosenniemen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Posion kotisivut
Sallan kotisivut
Savukosken kotisivut
Taivalkosken kotisivut
Autiosaaren lautturi – Tribuutti Dingolle

| Autiosaaren lautturi – Tribuutti Dingolle  |
| --- | --- | --- |

Tribuuttialbumin tiedot
 Julkaistu: 2017
 Formaatti: LP
 Levy-yhtiö: Svart Records
Autiosaaren lautturi – Tribuutti Dingolle on vuonna 2017 julkaistu Dingo-tribuuttilevy. Levyllä kymmenen yhtyettä esittää omia versioitaan Dingo-yhtyeen kappaleista.
Kappaleet > A-puoli

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Esittäjä | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Huumeita Japaniin | Kuudes Silmä | 3.13 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Kerjäläisten valtakunta | S. A. Hynninen & Flaming Tapes Jon | 4.51 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Hullu Henri | Saijaa Saijaa | 4.51 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Kirjoitan | Kesä | 4.57 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Valomerkki | Pelkkä väliviiva | 5.19 |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet > B-puoli

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Esittäjä | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Valkoiset tiikerit | Maailmanloppu | 3.23 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Levoton tuhkimo | Rainbowlicker | 3.57 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Facebookissa | Seksihullut | 302 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Jokainen aamu | Ville Leinonen | 2.46 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Mirah | Lasten Hautausmaa | 5.04 |  |  |  |  |  |  |
Richard Lindgren

Toivo Richard Lindgren (21. kesäkuuta 1902 Helsinki – 15. joulukuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Lindgrenin vanhemmat olivat kondiittori Gustaf Lindgren ja Agnes Eklund ja puoliso vuodesta 1941 Hjördis Limon. Lindgren kävi kuusi luokkaa Svenska reallyceumia 1913–1919 ja suoritti tutkinnon Högre Svenska Handelsläroverketissä 1921. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin Euroopassa. Lindgren oli A. Ahlströmin ja Pohjoismaiden yhdyspankin palveluksessa, Oy Starckjohann & Co. Ab:n konttoristi Viipurissa, Suomen Höyrylaiva -yhtiön palveluksessa, Oy Cronvall Ab:n haaraliikkeen johtaja Viipurissa ja Oy Masalin & Co Ab:n, vuodesta 1937 Oy Masalin ja Kumpp ja vuodesta 1960 Mako, osakas ja toimitusjohtaja vuodesta 1931, johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1934 ja omistaja vuodesta 1938.
Lindgren oli myös Kirjapaino Oy Valon toimitusjohtaja vuodesta 1936, Keravan Pumppu- ja Armatuuritehdas -yhtiön toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen 1937–1939, Oy Veljekset Kulmala Ab:n toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1952 ja Heteka Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1956. Lindgrenillä oli lisäksi useita luottamustehtäviä. Hänet tunnettiin myös henkilökohtaisesta työstään palokalustojen kehittämisessä. Hän muun muassa rakensi Suomen ensimmäisen vaahtosammutuslaitteen ja vaahtosammutuspaloauton. Kauppaneuvoksen arvonimen Lindgren sai 1948.
Viljo Peltonen

Viljo Mikael Peltonen (13. syyskuuta 1911 Turku – 6. maaliskuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen rautakauppa-alan yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Peltosen vanhemmat olivat vahtimestari Juho Kustaa Peltonen ja Matilda Hakala ja puoliso vuodesta 1941 Sirkka Helmi Kytökari. Peltonen tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassisesta lyseosta 1930 ja valmistui diplomiekonomiksi Åbo Akademista 1933. Kaupallisen tutkinnon hän suoritti City Of London Collegessa 1938 ja valmistui vielä kauppatieteiden kandidaatiksi 1941 ja maisteriksi 1950 Helsingin kauppakorkeakoulusta. Opintomatka Peltonen teki lukuisiin eri maihin. Hän oli Oy Shell Ab:n palveluksessa Turussa 1933, Köysitehtaiden Myyntikonttorin palveluksessa Turussa 1933–1936, A. Ahlström Oy:n konttoristi Varkauden tehtailla 1936–1938, Rautakauppojen Oy:n apulaiskonttoripäällikkö 1938–1944 ja konttoripäällikkö 1944–1949 ja Rautakonttori Oy:n toimitusjohtaja 1949–1977. Peltonen oli myös Alvar Aallon suunnitteleman Rautatalon rakennuttaneen Hakasalmen Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1949 ja johtokunnan puheenjohtaja 1951–1977 sekä Rautarvo Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1949. Hänellä oli lisäksi useita oman alansa ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Peltonen oli reservin kapteeni (1943). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1968.
Bo Green Jensen

| Bo Green Jensen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1955 Kastrup, Tanska
Kansalaisuus:  Tanska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: tanska
Tuotannon kieli: tanska
Esikoisteos:  Requiem og messe
Aiheesta muualla
bogreenjensen.dk
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Bo Green Jensen (s. 1955 Kastrup, Tanska) on tanskalainen runoilija ja kulttuurijournalisti. Hän on koulutukseltaan filosofian kandidaatti. Hän julkaisi vuonna 1981 esikoiskokoelmansa Requiem og messe ja on kirjoittanut myös nuorisokirjoja.
Green Jensenin tuotannolle on ominaista eettisesti tai uskonnollisesti painottunut kulttuurin ja ideologian kritiikki.
Suomennetut teokset

Green Jensenin suomennettuja runoja on julkaisussa Kirjo: kirjallisuus- ja kulttuurilehti 2002: 3, s. 17–18.
Radiumtytöt

Radiumtyttöjä työskentelemässä tehtaassa
Radiumtytöt (eng. Radium Girls) oli joukko noin 1920-luvulla Yhdysvalloissa tehtaassa työskenteleviä naisia, jotka saivat työnsä vuoksi radiumin käsittelystä säteilymyrkytyksen. Naiset maalasivat tehtaassa kelloja pimeässä hohtavalla, radiumia sisältävällä maalilla.
Naisille oli kerrottu maalin olevan harmitonta ja että heidän pitäisi kostuttaa maalipensseliä huulillansa ennen kellojen maalaamista, jotta jälki olisi tarkkaa. Tästä syystä he usein saivat elimistöönsä tappavan määrän radiumia. Osa naisista käytti hohtavaa maalia myös huulipunana ja kynsilakkana, sekä maalasivat sillä joskus jopa hampaansa.
Osa New Jerseyssä työskennelleistä naisista haastoi työnantajansa oikeuteen saatuaan oletetusti oireita tekemästään työstä, mutta he hävisivät oikeudessa. Illinois’ssakin työskennelleet naiset haastoivat työnantajansa, ja voittivat jutun vuonna 1938.
United States Radium Corporation ja Radium Dial Company > The United States Radium Corporation

The United States Radium Corporation tuotti pimeässä hohtavia kelloja sotilaille maailmansotien aikoina. Yritys palkkasi naisia käsittelemään radioaktiivista radiumia, ja antoi heidän käsitellä sitä ilman minkäänlaisia turvavarusteita siitä huolimatta, että radioaktiivisen säteilyn terveysvaikutukset tiedettiin jo.
USA:ssa ja Kanadassa palkattiin yhteensä jopa 4 000 naista maalaamaan kelloja. Naiset maalasivat yli 200 kelloa päivässä kostuttaen pensseliä huulillansa useita kertoja yhtä kelloa maalatessa. Koska radiumia sisältävän maalin haittavaikutuksista ei kerrottu, naiset maalasivat sillä kehoaan huvin vuoksi. Moni tehtaan työntekijä sairastui ja osa kuoli radiumin takia. Radiumin takia kuolleiden tarkkaa lukumäärää ei tiedetä.
United States Radium Corporation ja Radium Dial Company > Radium Dial Company

Myös Radium Dial Companyn työntekijät maalasivat kelloja. Yritys perustettiin U.S. Radium Co:ta myöhemmin, ja sinne palkatut työntekijät eivät vielä olleet tietoisia New Jerseyssä tapahtuneista kohuja nostattaneista oikeusjutuista. Kun Radium Dial Co:n naiset kuulivat jutuista ja kyseenalaistivat radiumin turvallisuuden, vakuuttelivat työnantajat heitä siitä, että New Jerseyn naisten oireet eivät johtuneet radiumista.
United States Radium Corporation ja Radium Dial Company > Säteilysairaus

Tehtaan työntekijät kärsivät useista sairauksista kuten anemiasta, nekroosista eli solukuolemasta etenkin leuassa, sekä luiden heikkenemisestä. Tehtaat kielsivät työntekijöiden sairauksien johtuvan altistumisesta radiumille, ja useat lääkärit sekä hammaslääkärit salasivat tietoja yritysten pyynnöstä. Lääkäreiden pyydettiin kertomaan sairauksien ja kuolemien johtuvan muista syistä kuten sukupuolitaudeista, etenkin kupasta. Seksitaudit olivat pahamaineisia siihen aikaan, ja syyttämällä naisia niistä yritettiin samalla tahrata heidän mainettaan.
Kun radiummaalin keksijä Sabin A. Von Sochocky sairastui itsekin radiumin takia, hän alkoi tukea tehtaiden naisia heidän lakijutuissaan. Hän kuoli vuonna 1928 ja oli 16. tiedetty radiumin takia kuollut.
Pimeässä hohtavan maalin mainos vuodelta 1921.
Modocin piirikunta

Modocin piirikunta (engl. Modoc County) on piirikunta Pohjois-Kaliforniassa Oregonin ja Nevadan rajalla. Piirikunnassa asui vuoden 2020 väestönlaskennassa 8 700 ihmistä. Piirikunnan hallintokeskus ja ainoa kunta on Alturas. Piirikunnan nimi tulee sitä asuttaneista modocien intiaaniheimosta.
Historia

Piirikunta perustettiin 17. helmikuuta 1874. Eurooppalaiset alkoivat asuttaa piirikuntaa 1870-luvulla ja tämä johti konflikteihin alkuperäisväestön kanssa. Välikohtaukset johtivat lopulta modoc-sotaan. Toisen maailmansodan aikana alueella oli japanilaissiirtolaisille tarkoitettu internointileiri lähellä Tulejärveä.
Maantiede

Modocin piirikunta on 10 887 km² kokoinen ja väestön tiheys on 1 henkilö/km². Alueen pohjoisosa on tuliperäistä seutua ja siellä sijaitsee 4 000 km² laajuinen Modocin kansallismetsä. Koillisosassa sijaitsee Medicine Laken tulivuori. Itäosissa sijaitsee Warner-vuoristo. Alueen läpi virtaa Pit-joki.
Väestö

Vuoden 2020 väestönlaskennassa Modocin piirikunnan 8 700 asukkaasta 77,8 % oli valkoisia, 5,1 % alkuperäisväestöä, 0,8 % mustia, 0,7 % aasialaisia ja 0,1 % Tyynenmeren alkuperäisväestöä. 6,9 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 8,5 % kuului kahteen tai useampaan rotuun. 14,5 % asukkaista oli hispaanoja tai latinoja mistä tahansa rodusta. 11,4 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 6,1 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Politiikka

Modocin piirikunta on vanhastaan republikaaninen presidentin ja kongressin vaaleissa, ja se on yksi Kalifornian osavaltion republikaanisimpia piirikuntia. Presidentinvaaleissa demokraatit voittivat piirikunnan viime kerran  vuonna 1964, kun Lyndon Johnson äänestettiin voittoon prosentein 58,7–41,3. Vuoden 2024 presidentinvaaleissa republikaani Donald Trump sai 71,9 prosenttia Modocin piirikunnan äänistä ja demokraatti Kamala Harris 25,0 prosenttia äänistä.
Kuvia piirikunnasta

Piirikunnan oikeustalo Alturasissa.
Luontoa Modocin piirikunnassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Modocin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Kalifornian osavaltio
Ilmasto
Piirit
Talous
Vaalit
Maantiede
Hallinto
Kuvernöörit
Historia
Politiikka
Teemasivu
| --- | --- |
Alueet:  Antelope Valley  Big Sur  Central Coast  Channel Islands  Coachella Valley  Cucamonga Valley  East Bay (SF)  Etelä-Kalifornia  Gold Country  Los Angelesin suuralue  Imperial Valley  Inland Empire Itäinen Kalifornia  Keskuslaakso  Kuolemanlaakso  Los Angeles Basin  Lost Coast  Mojave  North Bay (SF)  Owens Valley  The Peninsula  Pomona Valley  Redwood Empire  Russian River  Sacramento Valley  Salinas Valley  San Diegon piirikunnan pohjoisosa  San Fernando Valley  San Franciscon lahden ympäristö  San Gabriel Valley  San Joaquin Valley  Santa Clara Valley  Shasta Cascade  Sierra Nevada  Piilaakso  Pohjois-Kalifornia  Sonoma Valley  Tech Coast  Tri-Valley  Victor Valley  Wine Country  Yosemiten kansallispuisto 
Kaupungit (suurimmat):  Bakersfield  Chico  Fresno  Los Angeles-Long Beach-Glendale  Modesto  Napa  Oakland-Fremont-Hayward  Oxnard-Thousand Oaks-Ventura  Redding  Riverside-San Bernardino-Ontario Sacramento-Roseville  Salinas  San Diego-Carlsbad-San Marcos  San Francisco-San Mateo-Redwood City  San José-Sunnyvale-Santa Clara Santa Ana-Anaheim-Irvine  Santa Barbara-Santa Maria  Santa Cruz-Watsonville  Santa Rosa-Petaluma  Stockton  Vallejo-Fairfield  Visalia-Porterville  Yuba City 
Piirikunnat:  Alameda  Alpine  Amador  Butte  Calaveras  Colusa  Contra Costa  Del Norte  El Dorado  Fresno  Glenn  Humboldt  Imperial  Inyo  Kern  Kings  Lake  Lassen  Los Angeles  Madera  Marin  Mariposa  Mendocino  Merced  Modoc  Mono  Monterey  Napa  Nevada  Orange  Placer  Plumas  Riverside  Sacramento  San Benito  San Bernardino  San Diego  San Francisco  San Joaquin  San Luis Obispo  San Mateo  Santa Barbara  Santa Clara  Santa Cruz  Shasta  Sierra  Siskiyou  Solano  Sonoma  Stanislaus  Sutter  Tehama  Trinity  Tulare  Tuolumne  Ventura  Yolo  Yuba
Honkolan koulu

Honkolan koulu on Äänekosken Honkolassa toimiva alakoulu, jossa toimii luokat 1–6. Koulussa työskentelee kuusi opettajaa, kouluavustaja sekä erityisopettaja. Koulussa on 87 oppilasta (2018).
Historia

Koulu on perustettu jo 1920-luvulla ja koulurakennusta on sittemmin laajennettu ja korjattu useaan kertaan. Honkolan koulun vanha osa on rakennettu vuonna 1937. Vanha osa rakennettiin tulipalossa tuhoutuneen Honkolan vanhan puukoulun tilalle. Honkolan koulun vanha osa on luetteloitu museoviraston listassa osana Honkolan historiallista kylämaisemaa. Koulua laajennettiin vuonna 1987, jolloin rakennettiin mm. liikuntasali. Koulun oppilasmäärän kasvun ansiosta koulua laajennettiin myös 1997.
Honkolan koululla istui Äänekosken maalaiskunnan kunnanvaltuusto vuoteen 1969 eli kunnan Äänekosken kauppalaan liitämiseen asti.
Koulu on kaksiosainen, toisella puolella työskentelee 1-2 luokat ja toisella 3-6 luokat.
Aiheesta muualla

Koulun kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Koulu kartalla (Arkistoitu – Internet Archive)
Richard Bona

Richard Bona
Richard Bona (s. 28. lokakuuta 1967 Minta) on kamerunilainen muusikko. Hänet tunnetaan pääasiassa jazzbasistina, laulajana ja lauluntekijänä. Musisoimisen hän aloitti kuitenkin balafonilla, vain 4-vuotiaana. Hän soittaa useita eri lyömäsoittimia, kitaraa sekä etnisiä puhaltimia. Ensimmäisen kitaransa hän rakensi pingottamalla mopotankin yli jarrukaapeleita, jotka hän varasti kylän pyöräkaupasta. Hänen lahjakkuutensa huomattiin varhain. Suurena musiikillisena vaikuttajana hänellä toimivat isoisä ja oma äiti.
Luotuaan mainetta ja uraa kotikylässään Bona muutti vuonna 1980 pääkaupunkiin Doualaan. Hän työskenteli kitaristina, mutta kuunneltuaan levyltä Jaco Pastoriuksen soittaman 'Portrait of Tracy' -kappaleen, hän alkoi soittaa myös bassoa. Työskenneltyään Doualassa 9 vuotta hän lähti Saksan kautta Ranskaan, Pariisiin, ja sieltä vuonna 1995 New Yorkiin, jossa hän edelleen asuu.
Richard Bona on luonut mainetta ympäri maailman ja valloittanut sekä yleisöä että muusikkopiirejä musikaalisuudellaan, taidoillaan ja karismallaan. Hän yhdistää musiikissaan kamerunilaisia juuriaan kuten makossaa sekä jazzia ja fuusiota. Hänen tavaramerkkejään ovat taitava rytmiikan käyttö ja timing, pehmeä bassosoundi sekä lauluäänen heleä falsetti. Hän laulaa useilla eri kielillä, enimmäkseen äidinkielellään doualaksi. Hän on tehnyt neljä nimeään kantavaa albumia sekä soittanut sadoissa levytyksissä. Vuonna 2005 julkaistiin hänestä kertova dvd 'African Tale'.
Lista Bonan yhteistyökumppaneista on nimekäs. Siihen kuuluvat mm. Joe Zawinul, Harry Belafonte, Pat Metheny, Paul Simon, Vinnie Colaiuta ja Salif Keita. Hän on kiertänyt maailmaa oman sekstettinsä kanssa sekä konsertoinut viime aikoina muun muassa Steps Aheadin ja Jaco Pastorius Big Bandin riveissä sekä kitaristi Mike Sternin yhtyeessä.
Soololevytyksiä

Scenes from my life (1999, Sony - Columbia)
Reverence (2001, Columbia - Epic/Sony Music)
Munia (the tale) (2003, Universal Music Jazz France - Verve)
Tiki (2005, Universal Music Jazz - Decca)
The Ten Shades of Blues (2009, Universal Music Jazz)
Bonafied (2013, Universal Music Jazz)
Soololevytyksiä > Live levy

Bona Makes You Sweat (2008, Universal Music Jazz)
Muita levytyksiä

Joe Zawinul: My People (1996, Tone Center)
Kaze Ga kureta Melody (2000, Sony - ASIN)
Mike Stern: Voices (2001, Atlantic)
Randy Brecker: Hangin’ in the City (2001, ESC)
Joe Zawinul: Faces & Places (2002, ESC)
Pat Metheny: Speaking of Now (2002, Warner Bros/Wea)
Les Nubians: One Step Forward (2003, Omtown)
Jaco Pastorius Big Band: Word of Mouth Revisited (2003, Heads Up)
Toto Bona Lokua (2004, No Format)
Mike Stern: These Times (2004, ESC)
Pat Metheny: Way Up (2005, Nonesuch)
Jaco Pastorius Big Band: The Word Is Out! (2006, Heads Up)
Mike Stern: Who Let the Cats Out? (2006, Heads Up)
Keiko Matsui: Moyo (2007, Shout! Factory)
Maria Markesini: Kosmo (2009, Universal)
Lionel Loueke: Mwaliko (2010,Blue Note Records)
Mike Stern: All Over the Place (2012, Heads Up International)
DVD:llä

Pat Metheny: Speak of Now: Live in Concert (2003, Eagle Vision)
African Tale (2005, Universal)
Mike Stern Live — The Paris Concert (2006, in-akustik GmbH)
Aiheesta muualla

viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Puola 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef
Ulf Sjölund

Ulf Viking Sjölund (10. toukokuuta 1923 Tampere – 23. joulukuuta 2010) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Sjölundin vanhemmat olivat tilintarkastaja Herbert Isidor Sjölund ja konttorivirkalilija Elise Wilén ja puolisot 1949–1976 Birgitta Ohls ja vuodesta 1977 Dorrit Johansson. Sjölund tuli ylioppilaaksi Svenska Samskolan i Tammerforsista 1941 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1949. Hän oli Oy Nokia Ab:n käyttöinsinööri 1948–1951, Vaasan Radiator Oy:n teknillinen johtaja 1951–1952, Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n Anjalan paperitehtaan apulaisinsinööri 1952–1954, A. Ahlström -yhtiön Karhulan konepajan paperi- ja selluloosakoneosaston päällikkö 1954–1963, puunjalostusteollisuuden yli-insinööri 1963–1964, Karhulan puunjalostusteollisuuden teknillinen ja kaupallinen johtaja 1964–1967 ja Varkauden paperiteollisuuden johtaja 1967–1968. Mercantilen toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen Sjölund oli 1969–1983. Sjölundilla oli myös useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä, kuten Suomen Ladun neuvottelukunnan jäsenyys vuodesta 1969 ja hallituksen puhenejohtajuus 1971–1973. Sotilasarvoltaan Sjölund oli reservin yliluutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1976.
Tuntoaisti

Pikkulintu on niin kevyt, että se aiheuttaa tuskin havaittavan paineaistimuksen.
Tuntoaistilla eli kosketustunnolla eli paineaistilla tarkoitetaan aistitoimintoa, jolla aistitaan painetta ja hahmotetaan kosketusta, terävyyttä, pehmeyttä, lämpötilaa, kipua ja kehon asentoja. Tuntoaistimuksen laukaisee solukalvojen mekaaninen painuminen, ja siitä aiheutuva paine aistitaan ihon mekanoreseptorien välityksellä sekä ihon karvaisilla alueilla myös karvatuppien reseptorien välityksellä. Tuntoa aistivia mekanoreseptoreita on paitsi iholla myös lihaksissa, nivelissä ja sisäelimissä. Mekanoreseptoreiden määrä vaihtelee eri kehonosissa. Esimerkiksi selässä tuntosoluja on huomattavasti harvemmassa kuin sormissa. Laajempien ihoalueiden painetta aistitaan puolestaan ihon syvien kerroksien Pacinin keräsillä ja Ruffinin keräsillä.
Tuntoaistilla hahmottaminen liittyy oleellisesti myös ihmisen kognitiivisiin toimintoihin. Monissa arkisissa tilanteissa ihminen käyttää tuntoaistin välittämää tietoa hyväkseen sitä kuitenkaan erikseen pohtimatta. Esimerkiksi käsiemme välityksellä saadaan automaattisesti ja nopeasti tietoa aineiden (materiaalien) ominaisuuksista kuten kosketuspinnan kovuudesta tai pehmeydestä, lämpimyydestä tai viileydestä, pinnan muodoista ja materiaalin olemuksesta, eli onko materiaali kiinteää, jauhomaista, geelimäistä vai nestemäistä. Tuntoaistia käytetään toisaalta myös tiedostavaan ja tavoitteelliseen tapaan esimerkiksi aistivammaisten tiedonsaannin tekniikoissa ja vuorovaikutusmenetelmissä sekä ihmisen ja koneen vuorovaikutuksen tutkimisessa ja kehittämisessä. Näissä erilaisissa yhteyksissä tuntoaistilla hahmottamisesta käytetään muun muassa termejä ”taktiili” ja ”haptinen hahmotus” sekä ”tuntopalaute”. Näillä kaikilla tarkoitetaan kuitenkin saman aistikanavan kautta hahmottamista, mutta tarkastellaan tapahtumaa hiukan eri näkökulmista tai rajataan tarkastelua hiukan eri tavoin.
Erilaisia (paineen) tuntoaistimia

Ihon pinnallisemmissa kerroksissa lähinnä orvaskedessä sijaitsee pienempien alueiden painetta aistivia hermopäätteitä. Meissnerin keräset ovat noin kymmenesosan Pacinin keräsen koosta (ks. alla). Meissnerin keräset huolehtivat kevyimpien kosketusten havaitsemisesta. Toisaalta Meissnerin keräset tottuvat kosketukseen nopeasti, mikä onkin välttämätöntä, jotta pystyisimme olemaan aistimatta kaiken aikaa esimerkiksi vaatteiden kosketusta iholla. Meissnerin kerästen toiminnan luonteen vuoksi meillä onkin tapana pyöritellä esineitä käsissämme niitä tunnistellessamme, sillä lakkaamme nopeasti tuntemasta esineiden pintaa, mikäli pidämme niitä paikallaan samojen Meissnerin kerästen päällä.
Merkelin kiekot ovat Meissnerin kerästen tapaisia ihon mekanoreseptoreita, jotka aistivat pidempiaikaista kosketusta ja mukautuvat kosketukseen Meissnerin keräsiä hitaammin.  Vaikka Meissnerin keräset ja Merkelin levyt aistivat pienemmän alueen muutoksia, paineaistimuksen erottelukyky riippuu kuitenkin enemmän reseptoritiheydestä kuin reseptorityypistä. lähde?
Pacinin keräset ja Ruffinin keräset ovat käytännössä keskenään samanlaisia hermopäätteitä – Pacinin keräsissä päätettä vain ympäröi sipulimainen usean kymmenen kerroksen sidekudoskuori. Näiden kerroksien keskinäinen liukuminen saa aikaan sen, että paine välittyy kerroksia ympäröiviin kudoksiin ja sitä kautta sen, että keränen aistii paineen muutosta. Kun paine poistuu, kuoret liukuvat takaisin ja saavat aikaan uuden ärsykkeen. Pacinin keräset aistivat herkästi värinää, joskin myös tottuvat siihen nopeasti. Ruffinin päätteet pystyvät puolestaan aistimaan jatkuvaa ärsykettä. Pacinin keräsiä on myös suolistossa ja muualla kehon syvemmissä osissa.
Vapaat reseptorit ovat hermopäätteitä, jotka ovat esimerkiksi kietoutuneet karvatupen ympärille. Karvan liikahtaessa reseptorit välittävät impulssin. Näiden hermonpäätteiden vuoksi voimme hyvin tuntea pelkästään karvoihin koskettavan käden ihonpinnan yläpuolella. Myös kipureseptorit ovat vapaita reseptoreita. Kipu (ks. alla) on siitä harvinainen aisti, että sen ärsykkeisiin on äärimmäisen vaikea tottua. Vapaat reseptorit reagoivat paitsi kosketukseen, myös kylmään ja kuumaan. Lihaksissa ja jänteissä ne toimivat asennosta kertovina aistineliminä. Myös monet sisäelimistä välittyvät tuntemukset ovat vapaiden reseptoreiden tuotetta. lähde?
Tuntoaistimuksen kulku

Kun käsi osuu ihoon, aistimme sen kosketuksena. Käden paino aiheuttaa mekanoreseptorisolujen solukalvon  painumisen. Solukalvon painuminen aiheuttaa solukalvon pinnalla olevien ionikanavien avautumisen. Ionien pitoisuus solukalvon ulko- ja sisäpuolella muuttuu ja aiheuttaa aktiopotentiaalin. Impulssi kulkee mekanoreseptorista lähteviä hermoja pitkin keskushermostoon ja aistimus välittyy selkäytimessä somatosensorisia ratoja pitkin, risteytyy keskiviivan yli ydinjatkoksessa ja heijastuu lopulta talamuksen kautta isoaivokuoren tuntoaistimuksia vastaanottavalle alueelle. lähde?
Tuntoaistin häiriöt

Joskus ruumiinjäsenensä menettänyt henkilö saattaa tuntea kolotusta menetetyn jäsenen kohdalla. Tämä niin kutsuttu haamusärky johtuu jäsenen katkeamiskohdan hermojen impulsseista, jotka aivot tulkitsevat olevan lähtöisin kadonneesta jäsenestä.
CIPA on harvinainen geneettinen sairaus, joka estää kantajaansa tuntemasta kipua. Potilaiden vapaiden reseptoreiden kehitys on estynyt, minkä vuoksi he tuntevat kyllä kosketuksen mutta eivät kipua. Sairaus periytyy resessiivisesti. Potilaiden eliniänodote on lyhyt, sillä kivun puuttuessa heidän on vaikea havaita hengenvaarallisia loukkaantumis- tai tautitiloja.
Tuntoaistin häiriintymistä tai puuttumista kutsutaan parestesiaksi.