stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo polkupyörämerkeistä
Luettelo polkupyörämerkeistä > Nykyisiä

Bianchi (Italia)
Brompton (Yhdistynyt kuningaskunta)
Colnago (Italia)
Crescent (Ruotsi)
Cube (Saksa)
Dahon (Yhdysvallat)
Giant (Taiwan)
Helkama (Suomi)
Ideal Bikes (Kreikka)
Jupiter
Madison
Monark (Ruotsi)
Nishiki (Japani/Taiwan/Yhdysvallat)
Nopsa (Suomi)
Pelago (Helsinki)
Pole (Jyväskylä)
Pässilä (Ilmajoki)
Solifer (Suomi)
Specialized (Yhdysvallat)
Terässiipi (Suomi)
Trek (Yhdysvallat)
Tunturi (Suomi)
Tähtipyörä (Suomi)
Luettelo polkupyörämerkeistä > Historiallisia

Rossano (Suomi)
Pedersen (Yhdistynyt kuningaskunta)
Pyrkijä (Suomi)
Luettelo pelotan olympiamitalisteista

Pelota on ollut olympialaisten lajivalikoimassa virallisena lajina ainoastaan kerran, vuonna 1900. Ainoan virallisen pelotan olympiaottelun voitti Espanjan kaksikko José de Amézola y Aspizúa ja Francisco Villota, he ovat näin ollen ainoat pelotan olympiavoittajat.
Mitalistit

|  Mitalitaulukko |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1900 Pariisi tulokset |   José de Amézola y Aspizúa ja Francisco Villota (ESP) |   Maurice Durquetty ja Etchegaray (FRA) |  ei jaettu  |  |
  Lähde: Event Results Official website of the Olympic Movement. Viitattu 28.5.2016. (englanniksi)
Lohuton

| Lohuton Verjnuarmu |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 27. lokakuuta 2010
 Tyylilaji: doom metal, death metal, folk metal, black metal
 Kesto: 42.28
 Levy-yhtiö: Osasto-A
Listasijoitukset
  29.
Verjnuarmun muut julkaisut
| Ruatokansan uamunkoetto 2008 | Lohuton 2010 | Pimmeyvven ruhtinas 2012 |
Singlet albumilta Lohuton
 ”Kuvajaenen” Julkaistu: 21. huhtikuuta 2010  ”Turja” Julkaistu: 4. lokakuuta 2010
Lohuton (kirjakielellä "lohduton") on kuopiolaisen metalliyhtye Verjnuarmun kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 27. lokakuuta 2010. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 29.
Kappaleesta ”Kuvajaenen” kuvattiin musiikkivideo.
Kappaleet

Turja – 4.12
Kuvajaenen – 3.50
Luutarha – 4.00
Paha paemenen puvussa – 4.16
Lohuton – 3.45
Pirun Saana – 4.33
Ualtoen viemät – 4.55
Korvo – 4.11
Sysisyvän – 4.04
Vetteinen – 4.42
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Puijon Perkele – laulu  Viitakemies – soolokitara, taustalaulu  Tervapiru – rytmikitara  Woema – basso  Musta Savo – rummut, laulu :  Tuotanto Tero Holopainen – äänittäjä  Vellu Kuronen – äänittäjä, miksaaja  Kimmo Hämäläinen – äänittäjä, miksaaja  Janne Tolsa – äänittäjä, miksaaja  Tarmo Luostarinen – kansikuva
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Kaaoszine: 9/10
Lammaszine:
Soundi:
Aiheesta muualla

Lohuton Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Lohuton Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Luettelo Kärkölän julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Kärkölän julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kärkölän kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat

Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Alli Paasikiven synnyinkodin muistomerkki | Vanhatie | Järvelä | 60.8719°N, 25.2773°E |  | 1985 |  |  |
| Emil Väreen muistolaatta | Emil Väreen entisen kotitalon seinässä Juholanmäellä, Väreenkuja(?) | Lappila | 60.851°N, 25.1892°E |  | 1990 |  |  |
| Esivanhempien muistomerkki (Isien työ) | Kärkölän yhtenäiskoulun Opintien koulun (Opintie 2) edessä, Hähkäniementie | Järvelä | 60.8672°N, 25.2696°E | Papinaho, PenttiPentti Papinaho | 1976 |  |  |
| Eversti Valo Nihtilän muistomerkki | Nihtilän talon edessä, Kirkkotie 101 | Kärkölän kirkonkylä | 60.9199°N, 25.2532°E | Ojonen, UntoUnto Ojonen | 1983 |  |  |
| Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki | Kärkölän kirkon eteläsivulla | Kärkölän kirkonkylä | 60.9149°N, 25.2548°E |  |  |  |  |
| Neljä suuntaa -patsas | Liikenneympyrässä Kauppatien ja Järveläntien risteyksessä | Järvelä | 60.8689°N, 25.2773°E | Blick, EsaEsa Blick |  |  |  |
| Radanrakentajien kalmisto ja muistomerkki  (Riihimäki-Pietari -radan rakennustöissä 1867-70 nälkäänkuolleiden hautausmaa) | Tillolantie, Hähkäniemi | Järvelä | 60.8548°N, 25.2719°E |  | 1967 |   |  |
| Talvisotaan lähdön muistomerkki | Kirkkotie 96, Kankahaispirtin pihassa | Kärkölän kirkonkylä | 60.9175°N, 25.2531°E | Kanerva, TaitoTaito Kanerva | 1987 |  |  |
| Toivon risti (Sankaripatsas 1939-1944) | Kärkölän kirkon edessä, Kirkkotie 7 | Kärkölän kirkonkylä | 60.9149°N, 25.2541°E | Jansson, ViktorViktor Jansson ja Kallio, KaunoKauno Kallio (jalusta) | 1949 |  |  |
| Vakaumuksensa puolesta 1918 kaatuneiden muistomerkki | Hautausmaa | Kärkölän kirkonkylä | 60.9126°N, 25.2517°E |  |  |  |  |
| Vanha kirkon (1754-1901) muistomerkki | Vanha hautausmaa | Kärkölän kirkonkylä | 60.9133°N, 25.2512°E |  |  |  |  |
| Veteraanien muistokivi | Kunnantalon pihalla, Hähkäniementie | Järvelä | 60.8682°N, 25.2736°E |  |  |  |  |
| Veteraanien muistokoivikko ja kivipaasi | Seurakuntakodin puistossa, Sammalistontie | Järvelä | 60.8724°N, 25.2712°E | Kärkölän sotaveteraanit ja Sotilaspojat | 2017 |  |  |
Lars Gabriel von Haartman

| Lars Gabriel von Haartman |
| --- | --- |
 Lars Gabriel von Haartman, Timoleon von Neffin maalaama muotokuva.
Suomen hallituskonseljin talousosaston varapuheenjohtaja
 1841–1858 (Von Haartmanin senaatti)  
Senaatin valtiovaraintoimituskunnan päällikkö
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. syyskuuta 1789 Turku
Kuollut: 16. joulukuuta 1859 Merimasku
Ammatti:  senaattori, taloustieteilijä
Arvonimi: vapaaherra, todellinen salaneuvos
Vanhemmat:  Gabriel Erik von Haartman ja Fredrika Lovisa von Mell (1770–1792)
Tiedot
Dynastia:  Haartman
Korotettu vapaaherralliseen arvoon 4. huhtikuuta 1849 ja introdusoitu Suomen Ritarihuoneeseen 26. huhtikuuta 1851 vapaaherrallisena sukuna numero 35.
Lars Gabriel von Haartman (suom. myös Lauri; ven. Лавре́нтий Гаври́лович фон Га́ртман; 23. syyskuuta 1789 Turku – 16. joulukuuta 1859 Merimasku) oli suomalainen talouspoliitikko, vapaaherra ja todellinen salaneuvos. Hän toimi vuosina 1841–1858 senaatin talousosaston varapuheenjohtajana eli Suomen suuriruhtinaskunnan ”pääministerinä” sekä samanaikaisesti senaatin valtiovaraintoimituskunnan päällikkönä.
Haartman sai liikanimen ”Hänen Hirmuisuutensa” (ruots. Hans Förskräcklighet). Hän oli kreivi G. M. Armfeltin ohella niitä johtavia suomalaispoliitikkoja, jotka kannattivat realismina Suomen tulevaisuuden kehittämistä Venäjän keisarikunnan osana.
Suku ja koulutus

Lars Gabriel von Haartmanin vanhemmat olivat Turun akatemian lääketieteen professori ja rehtori Gabriel Haartman ja Fredrika Lovisa von Mell (1770–1792), joka oli Turun akatemian apteekkarin, Lars Henrik von Mellin tytär. Ylioppilaaksi Turussa vuonna 1804 ja Upsalassa vuonna 1806 tullut Lars matkusti isänsä mukana Pietariin vuonna 1808 ollessaan 19-vuotias. Isä Gabriel Haartman toimi Pietarissa Turun akatemian edustajana. Isän pyrkimyksenä oli saada pojalleen jokin korkea virka Pietarista. Hän suoritti tuomarintutkinnon  ja oli Turun hovioikeuden auskultantti vuonna 1809.
Uran alkuvaiheet

Haartman pääsi nuorella iällä Venäjän ulkoasiainministeriön palvelukseen, ja vuonna 1811 hänestä tuli Suomen asiain komitean virkamies ja Turun akatemian kanslerin sihteeri. Hän jäi Pietariin ja toimi siellä lähes yhtäjaksoisesti vuoteen 1827 saakka. Haartman tottui Venäjällä vallinneeseen virkavaltaiseen ja taantumukselliseen henkeen, joka näkyi hänen toiminnassaan myöhemminkin.
Avioliitot ja lapset

Von Haartman avioitui vuonna 1820 vapaaherratar, kreivitär Gustava Maria Sofia Mannerheimin (1801–1822) kanssa, joka oli keivi Carl Erik Mannerheimin ja kreivitär Vendla Sofia Mannerheimin tytär. Vain kaksi vuotta, vaimon kuolemaan saakka kestänyt avioliitto oli lapseton.
Vuonna 1831 von Haartman avioitui ensimmäisen vaimonsa nuoremman sisaren, keisarinnan hovineiti ja vapaaherratar Eva Wilhelmina Charlotta Mannerheimin (1808−1851) kanssa. Heidän lapsiaan olivat Alexandrina Sofie Lovisa von Knorring (1840–1863), puoliso Frans Egenolf Eugen von Knorring ja tilanomistaja, valtiopäivämies Carl August Gabriel von Haartman.
Uran loppupuoli

Haartmanin terveydentila vaati matkustamista ulkomaille, ja vuosien 1827–1829 aikana hän teki Ruotsiin, Tanskaan, Italian pohjoisosiin, Alankomaihin, Belgiaan, Ranskaan ja Englantiin suuntautuneen matkan. Terveytensä hoitamisen lisäksi Haartman tutustui myös talouden toimintaan eri maissa. Hän uskoi, että taloudellisen kukoistuksen saavuttaminen on mahdollista vain valtion voimakkaalla tuella ja yksityisen yritteliäisyyden kannustamisella.
Haartmanin palattua Suomeen hänet kutsuttiin senaatin jäseneksi, mutta jo vuonna 1831 hänestä tehtiin Turun ja Porin läänin maaherra. Toimiessaan kuvernöörinä Haartman oli paljon tekemisissä talouden kanssa ja osallistui muun muassa Venäjän ja Ruotsin kanssa tehtyjen kauppasopimuksien solmimiseen. Hänet valittiin neljään otteeseen Suomen Talousseuran puheenjohtajaksi. Haartmanin toiminnan seurauksena perustettiin vuonna 1840 Mustialan maanviljelysopisto. Opiston tarkoituksena oli opettaa tehokasta karjanhoitoa ja Suomen oloihin soveltuvaa vuoroviljelyä. Mustialan opiston perustamisesta alkoi maanviljelysopetus Suomessa. Hän sai kunniatohtorin arvon Aleksanterin (Helsingin) yliopistossa vuonna 1840.
Vuonna 1840 Haartman palasi senaattiin, jossa hän nousi seuraavana vuonna talousosaston varapuheenjohtajaksi. Hän toimi tehtävässä aina vuoteen 1858 saakka ja sai tuona aikana aikaan suuria mullistuksia Suomen talouselämässä. Haartmanin ansiota oli hyvin pitkälti Suomen sekavien rahaolojen järjestäminen. Hänen tultuaan Suomen raha-asioitten hoitajaksi ruotsalaiset setelit poistettiin käytöstä. Ne vaihdettiin Tukholmassa hopearahoiksi, jotka taasen lyötiin Pietarissa hopearupliksi. Haartmanin toiminnan seurauksena Ruotsin raha poistui Suomesta ja hopearuplasta tuli virallinen rahayksikkö ennen vuoden 1860 hopeamarkan tuloa. Myös Suomen Pankin asema muuttui ja siitä tuli keskuspankki. Hän sai tämän toiminnan ansiosta liikanimen "Hopea-Lasse".
Haartmanin toiminta oli merkittävää myös valtiontaloudessa. Hänen johdollaan uusittiin tulli- ja leimaverotusta, ja uudistusten ansiosta kaupankäynti vilkastui, salakuljetus väheni ja valtion tulot kasvoivat merkittävästi. Samalla maanviljelijöiden raskasta verotuta alennettiin, sillä tullit olivat valtiolle tuottoisia.
Suomen vaurastumisen myötä alkoi liikenneyhteyksien parantaminen. Haartman uskoi henkilökohtaisesti kanavien hyödyllisyyteen Suomessa, ja hän pani alkuun Itä-Suomen kehittymisessä avainasemassa olleen Saimaan kanavan rakentamisen. Myös Suomen rautatieverkoston rakentaminen pantiin alulle Haartmanin aikana, jolloin aloitettiin Helsingin ja Hämeenlinnan välisen rautatien rakentaminen. Haartmanin ansioiksi voidaan lukea myös Helsingin, Turun ja Vaasan teknillisten koulujen perustaminen sekä metsävirkakunnan perustaminen, josta myöhemmin kehittyi metsähallitus.
Keisari Nikolai I kuoli vuonna 1855 ja Aleksanteri II:sta tuli keisari. Haartman erotettiin talous­osaston vara­puheen­johtajan virasta Aleksanteri II:n aikana vuonna 1858, ja seuraavana vuonna etevänä talousmiehenä tunnettu Haartman kuoli 70 vuoden iässä Lempisaaren kartanossa Merimaskussa, jonka hän oli omistanut vuodesta 1824 lähtien.
Kielipolitiikka

Haartman vastusti fennomaanien, erityisesti J. V. Snellmanin, toimintaa suomen kielen aseman edistämisessä. Virkavaltaisena ja vanhoillisena von Haartman ei ymmärtänyt vaatimuksia suomen kielen aseman parantamisesta. Hänen mielestään suomi oli langue de Perkelä, eli sielunvihollisen ikiomaa kieltä. Sen sijaan Haartman piti venäjän kieltä merkittävämpänä Suomen tulevaisuuden kannalta. Venäläismielisyytensä vuoksi Haartman joutui hankauksiin myös svekomaanien eli ruotsin kielen puolesta puhujien kanssa.
”Hänen Hirmuisuutensa”

Haartman sai liikanimensä (ruots. "Hans Förskräcklighet") virkavaltaisuutensa ja äreytensä vuoksi, joka johtui myös hänen sairastamastaan kivuliaasta kihdistä. Haartman oli mielipiteissään jyrkkä ja ehdoton, ja se suututti muita. Haartmania on myös arvosteltu liian talouskeskeisestä ajattelusta, sillä hänen on katsottu panneen talouskysymykset kaikkien muiden kysymysten edelle. Joka tapauksessa Haartman on jäänyt Suomen historiaan Suomen talouselämän kehittäjänä ja valtiontalouden lujittajana. Haartmanin ajan olosuhteet, tiukka taantumuksellisuus ja itsevaltaisuus, vaikeuttivat kaikkia uudistuksia, mikä lisää Haartmanin saavutusten arvoa.kenen mukaan?
Ritarikunnat

Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunta, ritari briljantein (1855)
Pyhän Vladimirin ritarikunta toisen luokan ritarimerkki
Kunnianosoitukset ja tunnustukset

Korotettu vapaaherralliseen arvoon 4. huhtikuuta 1849 ja introdusoitu Suomen Ritarihuoneeseen 26. huhtikuuta 1851 vapaaherrallisena sukuna numero 35.
Kunnianosoitukset ja tunnustukset > Muotokuvat ja maalaukset

Haartmanista maalattu muotokuvamaalaus Helsingin kansallisgalleriassa.
Kirjallisuutta

Kalleinen, Kristiina: ”Isänmaani onni on kuulua Venäjälle”. Vapaaherra Lars Gabriel von Haartmanin elämä.  (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Toimituksia 815)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2001.  ISBN 951-746-273-5.
Aiheesta muualla

Kristiina Kalleisen esitelmä aiheesta
Kristiina Kalleinen: / Haartman, Lars Gabriel von (1789–1859) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  5.3.2008. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
3.10.1909 Uusi Suometar no 228, s. 7 digi.kansalliskirjasto.fi.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Edeltäjä:  Gustaf Hjärne | Keisarillisen Suomen senaatin talousosaston varapuheenjohtaja 1841–1858 | Seuraaja:  Johan Mauritz Nordenstam |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Carl Erik Mannerheim Adolf Broberg | Turun ja Porin läänin maaherra 1820–1822 (vt.), 1831–1842 | Seuraaja: Erik Wallensköld Gabriel Anton Cronstedt |
Luettelo poolon olympiamitalisteista

Poolo on ollut olympialaisten lajivalikoimassa viisi kertaa. Menestynein maa olympialaisten poolossa on Iso-Britannia.
Mitalistit

|  Mitalitaulukko |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1900 Pariisi tulokset |   Sekajoukkue Denis St. George Daly (GBR)  Foxhall Parker Keene (USA)  Frank MacKey (USA)  Alred Rawlinson (GBR)  John Beresford (GBR) |   Sekajoukkue Walter Buckmaster (GBR)  Jean de Madre (GBR)  Frederick Freake (GBR)  Walter McCreery (USA) |   Sekajoukkue Édouard Alphonse James de Rothschild (FRA)  Frederick Agnew Gill (GBR)  Robert Fournier-Sarlovèze (FRA)  Maurice Raoul-Duval (FRA)  Sekajoukkue Eustaquio de Escandón (MEX)  Manuel de Escandón (MEX)  Pablo de Escandón (MEX)  Guillermo Hayden Wright (USA)  |  |
| 1908 Lontoo tulokset |   Iso-BritanniaCharles Darley Miller George Arthur Miller Patteson Womersley Nickalls Herbert Haydon Wilson |   Iso-BritanniaWalter Buckmaster Frederick Freake Walter Jones John Wodehouse  Iso-BritanniaJohn Hardress Lloyd John Paul McCann Percy O'Reilly Auston Rotherham |  ei jaettu  |  |
| 1920 Antwerpen tulokset |   Iso-BritanniaTeignmouth Melville Frederick W. Barrett John Wodehouse Vivian Noverre Lockett |   EspanjaLeopoldo de La Maza Justo de San Miguel Álvaro de Figueroa José de Figueroa |   YhdysvallatArthur Harris Terry Allen John Montgomery Nelson Margetts  |  |
| 1924 Pariisi tulokset |   ArgentiinaArturo Kenny Juan Miles Guillermo Naylor Juan Nelson Enrique Padilla |   YhdysvallatElmer Boeseke Tommy Hitchcock, Jr. Frederick Roe Rodman Wanamaker |   Iso-BritanniaFrederick Barrett Dennis Bingham Fred Guest Kinnear Wise  |  |
| 1936 Berliini tulokset |   ArgentiinaLuis Duggan Roberto Cavanagh Andrés Gazzotti Manuel Andrada Diego Cavanagh |   Iso-BritanniaBryan Fowler William Hinde David Dawnay Humphrey Patrick Guinness |   MeksikoJuan Gracia Julio Mueller Antonio Nava Alberto Ramos  |  |
  Lähde: Polo Sports-Reference. Arkistoitu 26.3.2009. Viitattu 12.2.2017. (englanniksi)
Lola Anderson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lola Anderson EM-kilpailuissa 2022. |  Lola Anderson EM-kilpailuissa 2022. |  Lola Anderson EM-kilpailuissa 2022. |  |
Maa:   Iso-Britannia
Naisten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | pariaironelonen |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belgrad 2023 | pariaironelonen |  |
|  Pronssia | Račice 2022 | pariaironelonen |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | München 2022 | pariaironelonen |  |
|  Kultaa | Szeged 2024 | pariaironelonen |  |
Lola Anderson (s. 16. huhtikuuta 1998) on brittiläinen soutaja. Hän voitti pariaironelosessa maailmanmestaruuden Belgradissa 2023 ja olympiakultaa Pariisissa 2024. Molemmissa voittoisissa venekunnissa soutivat Andersonin lisäksi Lauren Henry, Hannah Scott ja Georgina Brayshaw.
Anderson saavutti pariaironelosessa hopeaa juniorien MM-kilpailuissa 2016 ja voitti kultaa alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2019. Hän voitti vuonna 2022 pariaironelossa Euroopan-mestaruuden Jessica Leydenin, Georgina Brayshaw'n ja Lucy Gloverin kanssa. Saman vuoden MM-kilpailuissa venekunta saavutti pronssia. Vuonna 2023 Anderson, Brayshaw, Lauren Henry ja Hannah Scott voittivat pariaironelosessa maailmanmestaruuden 0,67 sekunnin erolla Alankomaihin. EM-kilpailuissa 2024 he voittivat kultaa 1,83 sekunnin erolla Ukrainaan. Pariisin olympialaisissa 2024 he voittivat kultaa 0,15 sekunnin erolla Alankomaihin.
M/S Westwood Pomona

| M/S Westwood Pomona |
| --- | --- |
Tyyppi:  Rahtilaiva
Lippuvaltio:  Bahama
Kotipaikka:  Nassau
IMO-numero:  8404276
Aiemmat nimet:  1985–2002: Degerö 2002–2004: Birka Forest 2004–2006: Kent Loyalist 2006– Westwood Pomona
Omistaja:  Westwood Shipping Lines
Aiemmat omistajat:  1985–1995 Rederi Ab Gustav Eriksson 1995–2002: United Shipping 2002–2005: Birka Cargo Ab 2005– Westwood Shipping Lines
Rakennustelakka:  Rauma-Repolan Rauman telakka, Suomi
Rakennusnumero:  294
Luovutettu:  huhtikuu 1985
Tekniset tiedot
Pituus:  134,6 m
Leveys:  21,02 m
Syväys:  6,7 m
Bruttovetoisuus:  10 215 brt
Koneisto:  1 × Wärtsilä Vasa 16V32 diesel
Koneteho:  5 520 kW
Nopeus:  28,71 km/h
Nopeus:  15,5 kn
Lastikapasiteetti:  1 442 m
Lähteet:  
M/S Westwood Pomona (IMO 8404276) on yhdysvaltalaisen Westwood Shipping Linesin omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu Rauma-Repolan Rauman telakalla vuonna 1985. Kuollutta painoa Westwood Pomonalla on 9 334 tonnia. Alus on rekisteröity Bahaman lipun alle ja sen kotisatama on maan pääkaupunki Nassau.
Käyttöhistoria

Huhtikuussa 1985 alus luovutettiin Rederi Ab Gustav Erikssonin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Maarianhamina. Tuolloin alus oli nimeltään Degerö. Tämän jälkeen Transfennica aloitti liikennöinnin laivalla Suomen ja Länsi-Euroopan välillä. Vuonna 1995 Degerö vaihtoi omistajaa, kun United Shipping osti sen.
Tammikuussa 2002 laiva rekisteröitiin Birka Cargo Ab:n omistukseen. Myös aluksen nimi vaihtui; Birka Forest, jonka jälkeen se siirtyi reitille Hanko–Rauma–Antwerpen. Syksyllä 2003 Kappa Kraftliners vuokrasi Birka Forestin linjalle Piitime–Bremen–Sherness–Terneuzen. Heinäkuussa 2004 Kent Line vuokrasi aluksen ja vaihtoi sen nimeksi Kent Loyalist.
Nykyisen omistajan, Westwood Shipping Linesin omistukseen alus päätyi 4. lokakuuta 2005. Luovutus tapahtui kuitenkin vasta 15. tammikuuta 2006, jolloin alus myös sai nykyisen Westwood Pomona -nimensä.
Aiheesta muualla

Fakta om Fartyg – M/S Degerö (ruotsiksi)
Luettelo toksikologian julkaisuista

Luettelo toksikologian alan julkaisuista:
Anil Aggrawal's Internet Journal of Forensic Medicine and Toxicology
Aquatic Toxicology
Archives of Environmental Contamination and Toxicology
Archives of Toxicology
Carcinogenesis(julkaisu)
Chemical Research in Toxicology
Chemico-Biological Interactions
Clinical Toxicology
Critical Reviews in Toxicology
Cutaneous and Ocular Toxicology
DNA Repair (julkaisu)
Drug and Chemical Toxicology
Drug Metabolism and Disposition
Drugs (julkaisu)
Environmental Toxicology and Pharmacology
Food and Chemical Toxicology
Human & Experimental Toxicology
Immunopharmacology and Immunotoxicology
Inhalation Toxicology
International Journal of Toxicology
Journal of Analytical Toxicology
Journal of Applied Toxicology
Journal of Exposure Science and Environmental Epidemiology
Journal of Immunotoxicology
Journal of Medical Toxicology
Journal of Toxicology and Environmental Health
Nanotoxicology (julkaisu)
Neurotoxicity Research
NeuroToxicology (julkaisu)
Neurotoxicology and Teratology
Phytotherapy Research
Regulatory Toxicology and Pharmacology
Reproductive Toxicology
Toxicologic Pathology
Toxicological Sciences
Toxicology (julkaisu)
Toxicology and Applied Pharmacology
Toxicology and Industrial Health
Toxicology in Vitro
Toxicology Letters
Toxicology Mechanisms and Methods
Toxicon
Toxin Reviews
Xenobiotica
Lukufiilis

Lukufiilis on suomalainen nuortenkirjallisuuteen keskittyvä verkossa ilmestyvä kirjallisuuslehti. Sitä tekevät 13–19-vuotiaat nuoret ympäri Suomen. Lehti käsittelee ajankohtaisia kirjoja, kirjailijoita ja kirjallisuuden ilmiöitä, lukemista ja kirjailijoita.
Lehden päätoimittaja on Sofia Blomberg. Lehteä julkaisee Lukukeskus.
Aiheesta muualla

Lukufiiliksen verkkosivut
Lola Falana

| Lola Falana |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. syyskuuta 1942 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Loletha Elaine "Lola" Falana (s. 11. syyskuuta 1942) on yhdysvaltalainen näyttelijä, muusikko ja tanssija. Hän syntyi Camdenissa, New Jerseyssä, ja vietti suurimman osan lapsuudestaan Philadelphiassa, Pennsylvaniassa.
Falana tuli varhaisella urallaan tunnetuksi muun muassa Golden Boy -musikaalista (1964), joka aloitti hänen yhteistyönsä Sammy Davis Jr.:n kanssa. Hän tuli myöhemmin tunnetuksi myös televisiosta; hän lisäksi poseerasi Playboylle ja julkaisi musiikkia, kuten discolevytyksen "There's A Man Out There Somewhere" (1975), joka nousi Billboardin R&B-listan 67. sijalle. 1960-luvun lopulla hän alkoi työskennellä menestyksellä Italiassa.
Falana oli 1970-luvulla ehdolla Tony-palkinnon ja Golden Globen saajaksi. Hän on vetäytynyt näyttelijänuraltaan ja omistautuu tätä nykyä lähinnä uskonnolliselle elämälle. Hän koki 59-vuotispäivänsä aattona ilmestyksen, jonka hän myöhemmin tulkitsi ennakkovaroitukseksi syyskuun 11. päivän iskuista.
Falanalla on MS-tauti. Hän on kärsinyt erityisen pahoja relapseja 1980-luvun lopulla ja uudelleen vuonna 1996.
Aiheesta muualla

Lola Falana Internet Movie Databasessa. (englanniksi)