stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kilpi (Menandros)
Kirjallisuutta > Suomennos

Menandros: Kilpi. Teoksessa Viisi komediaa.  (Ärmätti; Samoksen nainen; Kilpi; Keritty kaunotar; Välitystuomio. Suomennos Kaarle Hirvonen)  Helsinki:  Gaudeamus, 1977.  ISBN 951-662-199-6
Kirjallisuutta > Tekstilaitoksia ja käännöksiä

Menandri reliquiae selectae.  (Toim. F. H. Sandbach. Oxford Classical Texts)  Oxford University Press, 1990.  ISBN 978-0-19-814737-4
Menander: Aspis. Teoksessa Menander: Aspis. Georgos. Dis Exapaton. Dyskolos. Encheiridion. Epitrepontes.  (Menander Volume I. Käännös W. G. Arnott. Loeb Classical Library 132)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1979.  ISBN 9780674991477
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Beroutsos, Demetrios C.: A Commentary on the "Aspis" of Menander: Lines 1-298.  (A Commentary on the "Aspis" of Menander, Demetrios C. Beroutsos. Hypomnemata : Untersuchungen zur Antike und zu ihrem Nachleben, nide 157)  Vandenhoeck & Ruprecht, 2005.  ISBN 3525252560
Menandroksen näytelmät
Keritty kaunotar · Kilpi · Samoksen nainen · Välitystuomio · Ärmätti
Graubündenin sisällissota

Graubündenin sisällissota oli vuosina 1620–1649 käyty uskonsota Graubündenin alueella Kolmen liittokunnassa. Kolmen liittokunta oli Sveitsin valaliiton liittolainen, muttei osa valaliittoa. Sotaan sekaantuivat myös suurvallat Ranska ja Itävalta poliittisista syistä.
Tausta

Graubündenin kolmesta liitosta Gotteshausbund ja Zehngerichtebund olivat kääntyneet uskonpuhdistuksessa protestanttisiksi, kun Grauerbund oli enemmistöltään katolinen. Alueen protestanteilla oli yhteinen kirkkojärjestys, katekismus ja uskontunnustus Confessio Rhaetica. Alueelle syntyneen järjestyksen mukaan kukin seurakunta sai vapaasti päättää onko se katolinen vai reformoitu. Näin seurakuntien oli määrä olla riippumattomia liittokunnan maallisesta politiikasta.
Sota

Vuonna 1618 liittokunnassa järjestettiin oikeudenkäynti, jossa tuomittiin katolisia espanjalaismielisinä maanpettureina. Oikeudenkäynti laukaisi väkivaltaisia levottomuuksia, jotka kulminoituivat protestanttien joukkosurmiin Valtellinassa, Bormiossa ja Clevenissä 1620. Alue ajautui sisällissotaan, johon sekaantuivat myös ulkovallat. Habsburgien monarkia tuki katolilaisia ja Ranska ja Venetsia protestantteja.
Sodan osapuolia kiinnosti myös tärkeiden Alppien ylistysteiden hallinta. Vuonna 1622 lyöty Graubünden suostui rauhaan, jossa liittokunta luopui eteläisimmistä alueistaan, jotka liitettiin Itävaltaan. Itävaltalaiset alkoivat palauttaa katolilaisuutta valtaamilleen alueille, mikä johti kapinointiin. Sota syttyi uudestaan vielä samana vuonna ja Jörg Jenatsch sai yhdistettyä liitot samalle puolelle yhteistä vihollista, Habsburgien monarkiaa, vastaan. Itävaltalaiset ajettiin Ranskan tuella valloitetuilta mailta, mutta sota jatkui vielä vuoteen 1649 saakka.
Gregorius V

| Gregorius V |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Kärntenin Bruno
Syntynyt: n. 972 Stainach-Pürgg
Kuollut: 18. helmikuuta 999 Rooma
Paavi
Paavius alkoi:  3. toukokuuta 996
Paavius päättyi:  18. helmikuuta 999
Edeltäjä:  Johannes XV
Seuraaja:  Sylvester II
Gregorius V, syntymänimeltään Kärntenin Bruno, (noin 972–999) oli paavina 3. toukokuuta 996 – helmi-maaliskuulle 999. Hän oli keisari Otto I Suuren pojanpojanpoika, ja nousi paaviksi jo kaksikymmentäneljävuotiaana. Gregorius V oli ensimmäinen saksalaissyntyinen paavi. (Toisinaan kyllä ostrogootti Bonifacius II lasketaan myös saksalaiseksi.)
Poliittisesti Gregorius toimi johdonmukaisesti keisarin edustajana Roomassa ja antoi monia erityisoikeuksia Pyhän Roomalaisen keisarikunnan luostareille. Yksi hänen ensimmäisistä virkatoimistaan oli keisari Otto III:n kruunaaminen.
Gregoriuksen aikana vaikutti vastapaavi Johannes XVI, jota suosi ennen kaikkea Crescentius II ja roomalainen ylimystö, joka niskuroi Gregorius V:n pikkuserkkua, keisari Otto II:ta vastaan.
Arvo Emil Greis

Arvo Emil Greis (18. tammikuuta 1891 Hausjärvi – 12. maaliskuuta 1965 Helsinki) oli Aravan tarkastaja, joka on saanut Väinö Valorinnan ohella Suomessa ylitarkastajan arvonimen. Sen hän sai 15. kesäkuuta 1961.
Greis kävi koulunsa Kouvolassa ja tuli ylioppilaaksi 1913 ja harjoitti sekä lehti- että virkamiehen työtä opiskeluaikoinaan. Rakennus- ja kiinteistötoiminnasta jo 1920-luvulla kiinnostunut Greis toimi liike-elämän palveluksessa 1927–1940, kunnes tuli vuonna 1941 kansanhuoltoministeriön rakennusainetoimiston sihteeriksi ja myöhemmin yleissihteeriksi. Aravaan hän siirtyi, kun viraston toiminta kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön rakennusasianosastona lopetettiin vuoden 1949 lopussa. Vuonna 1959 Aravasta eläkkeelle jääneellä Greisillä oli myös useita alansa luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Suomen sisällissodassa Greis osallistui muun muassa Helsingin valtaukseen, talvi- ja jatkosodan aikana hän toimi väestönsuojelun tehtävissä.
Grenadan vaakuna

Grenadan vaakuna.
Grenadan vaakuna on Grenadan tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön maan itsenäistyessä vuonna 1974.
Nelijakoisen kilven ensimmäisessä ja neljännessä kentässä on leijona kuvaamassa menneitä ja nykyisiä yhdyssiteitä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Toisessa ja kolmannessa kentässä on lilja katolisen uskon vertauskuvana. Kilven keskellä on laiva, joka kuvaa Kristoffer Kolumbuksen rantautumista Grenadaan ja nykyaikana maan turismia ja vesillä risteilyä. Kilvessä on samat värit kuin maan lipussa, punainen, keltainen ja vihreä, jotka kuvaavat siinä rohkeutta, aurinkoa ja maataloutta.
Kilvenkannattajina on vyötiäinen ja grenadanjuoksukyyhky, jotka kertovat maan eläimistöstä. Kilven alla on kuvattuna Grand Etang -järvi. Etualalla on kaakaopapu ja muskottipähkinä, taustalla maissi ja banaanipuu, jotka liittyvät Grenadan maatalouteen. Kypärässä on viisisakarainen tähti kuvaamassa kansan toiveita, pyrkimyksiä ja ihanteita. Kypärän silmikon seitsemän kalteria ja kypärän yläpuolella olevat seitsemän ruusua symboloivat valtion seitsemää aluetta. Kypärän yläpuolella on myös kansalliskukka bougainvillean oksia. Vaakunassa on motto Ever conscious of God, we aspire, build and advance as one people.
Kiinalainen kulttuuri

Kiinalaisen uudenvuoden juhla Singaporessa.
Kiinalainen kulttuuri (yksink.: 中华文化; perint.: 中華文化; pinyin: Zhōnghuá wénhuà) on yksi maailman vanhimmista korkeakulttuureista ja kehittynyt Kiinassa tuhansien vuosien aikana. Alue, jolla kulttuuri on hallitseva, kattaa suuren maantieteellisen alueen Itä-Aasiassa. Tavat ja perinteet vaihtelevat suuresti eri maakuntien ja kaupunkien välillä. Kulttuurin omaleimaisuus näkyy keramiikassa, arkkitehtuurissa, musiikissa, kirjallisuudessa, ruuassa, taiteessa, filosofiassa ja uskonnoissa.
Monen Kiinan naapurimaan (esimerkiksi Korea, Japani ja Vietnam) kulttuuri on velkaa kiinalaisille, jotka ovat kauan pitäneet itseään ei ainoastaan parhaana vaan myös ainoana sivistysmuotona. Tällainen asenne olikin omiaan lisäämään kulttuurin vanhoillista ja taaksepäinkatsovaa luonnetta, minkä seurauksena oli vääjäämätön teknologinen, hallinnollinen ja yhteiskuntarakenteellinen taantumus. Eurooppalaisten maahantunkeutuminen 1800-luvulla tarkoitti välitöntä uudistumista. Kiina modernisoitui hitaasti, mikä johtui kiinalaisen yhteiskunnan tuhansia vuosia vanhasta perusrakenteesta.
Kiinan sisällissodan voittaneet Mao Zedongin johtamat kommunistit pyrkivätkin korvaamaan vanhan yhteiskunnan ja kulttuurin sosialismilla. Kommunistien käynnistämässä kulttuurivallankumouksessa tuhoutui kulttuuriaarteita kuten temppeleitä, hautoja ja kirjallisuutta, minkä seurauksena perinteisen kulttuurin painopiste siirtyi Taiwaniin, Hongkongiin ja Singaporeen. Maon kuoleman jälkeen perinteinen kulttuuri alkoi kuitenkin elpyä Manner-Kiinassa.
Kirjallisuus

Kiinan kirjallisuus on kiinan kirjoitusjärjestelmän varhaisuuden vuoksi kehittynyt jo muinaisina aikoina. Varsinaisen kertomakirjallisuuden kehitys pääsi vauhtiin vasta 1300-luvulla. Tätä varhaisempi säilynyt kirjallisuus on pääosin tietokirjallisuutta, filosofisia tai uskonnollisia teoksia sekä runoutta. Näistä koulutetun ihmisen tulee tuntea ”viisi klassikkoa ja neljä kirjaa”. Kalligrafia on kiinalaisille sivistyksen korkein mittari. Kertomakirjallisuuden neljä pääteosta ovat Xiyouji (Lännenmatkan kertomus), Honglou meng (Punaisen huoneen uni), Shui hu zhuan (Vesirajan tai vedenvarren tarinat) ja Sanguo yanyi (Kolmen kuningaskunnan tarinoita).
Kuvataide

Merkittävimpiä ja tunnetuimpia kiinalaisen kuvataiteen muotoja ovat maisemamaalaus, kalligrafia, posliinikeramiikka ja jadeveistokset. Kiinalaisessa taiteessa tärkeää on etenkin perinteen merkitys, symboliikka sekä sivellintekniikka. Kuvanveistoa ei ole perinteisesti pidetty taiteena vaan käsityönä.
Musiikki

Kiinalainen musiikki, varsinkin perinteinen musiikki, poikkeaa selkeästi länsimaisesta, niin soitinten kuin sävelkuulonkin osalta. Kun-ooppera on vanhin kiinalainen oopperalaji, hienostuneempi kuin Peking-ooppera, joka on kiinalaisen teatteritaiteen laajimmalle levinnyt ja myös länsimaissa tunnetuin muoto. Se syntyi vuonna 1790.
Cui Jian oli yksi ensimmäisiä kiinalaisen rock-musiikin 1980-luvun puolivälissä suosioon nostaneita. Kiinalainen näyttämötaide sisältää usein enemmän akrobatiaa kuin länsimainen. Erityisen huomattava näyttämötaiteen osa-alue on kiinalainen ooppera. Kiinalainen maalaustaide on niin ikään omaleimaista. Merkittävin juhlapäivä kiinalaisessa kalenterissa on kiinalainen uusivuosi, joka osuu gregoriaanisessa kalenterissa vuoden alkupuolelle.
Ajanviete ja tapakulttuuri

Lautapelejä kuten shakkia, kiinalaista šakkia (xiangqi) ja piiritysšakkia (weiqi) pelataan yleisesti. Niistä järjestetään kilpailuja ja turnauksia. Weiqi on sivistyneistön peli. Xiangqi ja majiang puolestaan ovat tavallisen kansan suosiossa.lähde?
Arkkitehtuuri

Kiinalainen arkkitehtuuri on säilynyt perustavilta elementeiltään yhdenmukaisena koko Kiinan perinteisen kulttuurin aikana. Kiinalaisen arkkitehtuurin tunnetuimpia ja omaleimaisimpia piirteitä ovat kaarevat katot, pagodit, pihatalot, puutarhat ja 6 000 kilometrin pituinen Kiinan muuri.
Siinä missä monumentaalinen eurooppalainen arkkitehtuuri hakee korkeutta, kiinalaisen arkkitehtuurin päälinjoja ovat horisontaaliset linjat. Rakennuksiin on haettu laajuuden ja leveyden vaikutelmaa korostamalla perustuksia ja yhtenäistä, usein varsin alhaalla olevaa kattolinjaa. Perinteistä kiinalaista rakentamiskulttuuria on ohjannut fengshui. Sitä on sovellettu sekä maankäyttöön, kaavoitukseen, arkkitehtuuriin että sisustukseen.
Kiinalla on 41 kohdetta Unescon maailmanperintölistalla. Niistä 33 on kulttuuriin kokonaan tai osittain liittyviä kohteita.
Elokuva

Kiinalaiset elokuvat ovat alkaneet saada kansainvälistä huomiota 1900-luvun lopulla ja 2000-luvun puolella. Kiinalais-taiwanilainen Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme voitti neljä Oscaria. Sitä ennen kansainvälisesti tunnetuimmat kiinankieliset elokuvat tehtiin Hongkongissa.
Muita elokuvia ovat esimerkiksi Apinakuningas, Hero, Kirjava huntu, Shaolin Temple, ja Suzhou.
Keittiö

Kiinalainen keittiö käyttää paljon riisiä. Monilla alueilla etenkin Pohjois-Kiinassa vehnäpohjaiset tuotteet kuten nuudelit ovat kuitenkin yleisempiä.
Makumaailmassa haetaan toisiaan täydentäviä vastakohtia: makea ja suolainen, hapan ja imelä, kylmä ja lämmin. Maan eri osien keittiötä luonnehditaan usein niin, että idässä ruoka on suolaista, etelässä makeaa, lännessä tulista ja pohjoisessa hapanta.
Tee on tärkeä juoma. Lähinnä vihreää teetä juodaan aamuin, illoin ja ruokajuomana. Joskus on tarjolla myös mustaa tai jasmiinilla maustettua teetä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kiinalainen kulttuuri Wikimedia Commonsissa
Peking-oopperaa.
Ateria Jiangsun maakunnassa. Aterioita pidetään tärkeinä sosiaalisina hetkinä perheen tai ystävien kesken.
José Greci

José Greci vuonna 1965.
José Greci (oikealta nimeltään Giuseppina Greci, 10. tammikuuta 1941 Ferrara – 1. kesäkuuta 2017) oli italialainen näyttelijä.
Greci syntyi radio- ja tv-toimittajan perheeseen ja opiskeli jonkin aikaa teatteriakatemiassa. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli nuori Neitsyt Maria William Wylerin Italiassa kuvaamassa Ben-Hurissa vuonna 1959. Kaunis, kiltti ja viattoman oloinen näyttelijä esiintyi 1960-luvun alusta lähtien lukuisissa eri tyylilajeja edustavissa viihde-elokuvissa. Hän työskenteli myös teatterissa ja televisiossa. Muutamissa spagettiwesterneissä Greci käytti taiteilijanimeä Liz Havilland.
Elokuvia

Romulus ja Remus, 1961
Maciste, il gladiatore più forte del mondo, 1962
Ursus, il gladiatore ribelle, 1962
Le sette folgori di Assur, 1962
Zorro ja kolme muskettisoturia, 1963
La vendetta dei gladiatori, 1964
Aiheesta muualla

Elonet: José Greci
Internet Movie Database: José Greci (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Italia 
Henkilöt:  Elonet
SS Great Britain

SS Great Britain Bristolissa kuivatelakalla.
SS Great Britain oli vuonna 1843 vesille laskettu höyryvoimalla toimiva potkurikäyttöinen matkustajalaiva, joka nykyään on museolaivana. Laivan suunnitteli Isambard Kingdom Brunel Great Western Steamship Companylle Atlantin ylittävään liikennöintiin Bristolin ja New Yorkin välille. Laiva oli ensimmäinen rautarunkoinen höyrylaiva, joka ylitti Atlantin. Tämä vuonna 1845 tehty matka kesti 14 päivää. Höyrykoneen lisäksi laivassa oli mastot purjeita varten, koska höyrykoneisiin ei täysin luotettu.
Vesille laskettaessa vuonna 1843 se oli pisin matkustajalaiva ja säilyi sellaisena vuoteen 1854 saakka. Aluksen pitkä rakennusaika ja korkea hinta jättivät kuitenkin sen omistajat vaikeaan taloudelliseen tilanteeseen, ja he joutuivat luopumaan liiketoiminnasta aluksen ajettua navigointivirheen vuoksi karille vuonna 1846.
Alus myytiin hylkyjen pelastajille ja korjattiin. Sen jälkeen Great Britain kuljetti tuhansia maahanmuuttajia Australiaan, kunnes se muutettiin purjelaivaksi vuonna 1881. Kolme vuotta myöhemmin alus jäi pois käytöstä Falklandiin, missä sitä käytettiin varastona, karanteenilaivana ja hiiliproomuna, kunnes se haudattiin upottamalla vuonna 1937.
Vuonna 1970 Great Britain palautettiin Bristoliin kuivatelakalle, jossa se oli rakennettu. Nyt alus luetaan Englannin historiallisen laivaston kokoelmien tärkeimpiin aluksiin. Alus on hyvin suosittu vierailukohde, jossa käy 150–170 tuhatta vierailijaa vuosittain.
Great Britainin vesillelasku heinäkuussa 1843, maalannut Joseph Walter
Great Britain karilla Dundrumin lahdella, 1846.
Laivan koko

Pituus: 98 metriä
Leveys: 15,4 metriä
Korkeus (pääkannelta köliin): 9,9 metriä
Paino ilman lastia: 1 961 tonnia
Kantavuus: 3 066 tonnia
Höyrykoneen teho: 1 500 hevosvoimaa
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Official website
The Brunel Institute (Arkistoitu – Internet Archive)
I K Brunel
Panoramic tour from the BBC
Cristina Elena Grigoraș

Cristina Elena Grigoraș
Cristina Elena Grigoraș (s. 11. helmikuuta 1966 Satu Mare) on entinen romanialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Grigoraș saavutti 14-vuotiaana Moskovan 1980 olympialaisten telinevoimistelun joukkuekilpailussa hopeaa. Hän keräsi 15:nneksi parhaat pisteet mutta ei päässyt moniottelun finaaliin, koska hän oli vasta viidenneksi paras romanialainen ja finaaliin sai osallistui maksimissaan kolme voimistelijaa yhdestä maasta. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän voitti joukkuekilpailussa kultaa. Henkilökohtaisissa pisteissä hän oli kahdeksanneksi paras mutta ei tälläkään kertaa selviytynyt moniottelun finaaliin, koska hänen edellään oli kolme muuta romanialaista.
Parhaat henkilökohtaiset menestyksensä Grigoraș saavutti Madridin EM-kilpailuissa 1981. Tuolloin hän voitti kultaa hypyssä ja saavutti hopeaa moniottelussa ja nojapuilla sekä pronssia permannolla.
Alfred Grill

Alfred Grill (s. 24. syyskuuta 1926) on itävaltalainen keskimatkojen juoksija.
Grill voitti Itävallan mestaruuden 800 metrin juoksussa vuosina 1947, 1949, 1953, 1955 ja 1956 sekä 1 500 metrin juoksussa vuosina 1949, 1955 ja 1956.
Kidushait

| Kidushait |
| --- | --- |
 Täpläkidushai (Notorynchus cepedianus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Kaulushaikalat Hexanchiformes
Heimo::  Kidushait  Hexanchidae  Gray, 1851
Katso myös
   Kidushait Wikispeciesissä   Kidushait Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kidushait (Hexanchidae) ovat kaulushaikaloijen lahkoon kuuluva valtamerissä elävä kalaheimo.
Nykyisin eläviin kidushaihin kuuluu viisi lajia kolmessa suvussa. Tunnettuja kidushaisukuja on 10, joissa on yhteensä 37 eri lajia. Tähän lasketaan mukaan myös sukupuuttoon kuolleet lajit.
Käyttäytyminen

Kidushaiden käyttäytymisestä ei tiedetä paljoa, mutta ne ovat primitiivisempiä kuin muut Squalomorphii-ylälahkon heimojen hait. Täpläkidushaiden yksilöiden on joskus huomattu metsästävän yhdessä.
Kidushailajit usein pysyvät päivän ajan syvemmillä vesillä, ja nousevat öisin lähemmän pintaa.
Anatomia

Kidushailajit ovat keskikokoisia tai suuria haita. Ne kasvavat 1,4–4,7 metriä pitkiksi ja suurin tavattu kidushai oli 4,7 m pitkä. Lajeilla on vain yksi selkäevä joka sijaitsee lähellä pyrstöä, ja niiden peräevä on selkäevää pienikokoisempi. Kidushailla ei ole vilkkuluomia. 
Hexanchus-suvun lajeilla kidusaukkoja on kuusi, ja kapeapäähailla että täpläkidushailla niitä on seitsemän. Kalojen suu ulottuu silmien taakse, ylähampaat ovat teräväkärkiset ja alahampaat leveämmät, matalammat ja sahalaitaiset.
Kidushait ovat ovovivipaarisia, eli ne synnyttävät eläviä poikasia. Ne pystyvät syömään suhteellisen isoja saaliseläimiä, kuten muita haita, rauskuja, luukaloja, nilviäisiä, äyriäisiä ja haaskoja.
Levinneisyys

Kidushaita tavataan maailman trooppisilla ja lauhkeilla merillä hajanaisissa jakautumissa. Suurin osa kidushaista elävät mannerrinteillä, mutta niitä esiintyy satunnaisesti myös rannikoilla ja muilla matalilla vesillä.
Kidushailajeja tavataan Atlantin, Intian ja Tyynen valtameren alueilta. Ne elävät useimmiten syvissä vesissä ja niitä on tavattu aina 1 875 metrin syvyydestä.
Historia

Jäänteitä kidushaista on löydetty jopa myöhäisjuran aikakaudelta.
Suvut ja lajit

Tässä luottelossa näkyy kaikki kidushaisuvut, lajit, ja ovatko ne kuolleet sukupuuttoon.
†Gladioserratus Underwood, Goswami, Prasad, Verma & Flynn, 201 1
†Gladioserratus aptiensis Pictet, 1864
†Gladioserratus dentatus Guinot, Cappetta & Adnet, 2014
†Gladioserratus magnus Underwood, Goswami, Prasad, Verma & Flynn, 2011
Heptranchias Rafinesque, 1810
Kapeapäähai (Heptranchias perlo) Bonnaterre, 1788
†Heptranchias ezoensis Applegate & Uyeno, 1968
†Heptranchias howelli Reed, 1946
†Heptranchias karagalensis Kozlov in Zhelezko & Kozlov, 1999
†Heptranchias tenuidens Leriche, 1938
Hexanchus Rafinesque, 1810
Kidushai (Hexanchus griseus) Bonnaterre, 1788
Pikkukidushai (Hexanchus nakamurai) Teng, 1962
Atlantinkidushai(Hexanchus vitulus) Daly-Engel, 2018
†Hexanchus agassizi Cappetta, 1976
†Hexanchus andersoni Jordan, 1907
† Hexanchus casieri Kozlov, 1999
† Hexanchus collinsonae Ward, 1979
† Hexanchus gracilis Davis, 1887
†Hexanchus hookeri Ward, 1979
†Hexanchus microdon Agassiz, 1843
†Hexanchus tusbairicus Kozlov in Zhelezko & Kozlov, 1999
† Notidanodon Cappetta, 1975
†Notidanodon lanceolatus Woodward, 1886
†Notidanodon pectinatus Agassiz, 1843
Notorynchus Ayres, 1855
Täpläkidushai* (Notorynchus cepedianus) Péron, 1807
† Notorynchus borealus Jordan & Hannibal, 1923
† Notorynchus kempi Ward, 1979
† Notorynchus lawleyi Cigala Fulgosi, 1983
† Notorynchus primigenius Agassiz, 1843
† Notorynchus serratissimus Agassiz, 1843
† Notorynchus subrecurvus Oppenheimer, 1907
† Pachyhexanchus Cappetta, 1990
† Pachyhexanchus pockrandti Ward & Thies, 1987
† Paraheptranchias Pfeil, 1981
† Paraheptranchias repens Probst, 1879
† Pseudonotidanus Underwood & Ward, 2004
† Pseudonotidanus semirugosus Underwood & Ward, 2004
† Welcommia Klug & Kriwet, 2010
† Welcommia bodeuri Cappetta, 1990
† Welcommia cappettai Klug & Kriwet, 2010
† Weltonia Ward, 1979
† Weltonia ancistrodon Arambourg, 1952
† Weltonia burnhamensis Ward, 1979
† Xampylodon Cappetta, Morrison & Adnet, 2019
Xampylodon brotzeni Siverson, 1995
Xampylodon dentatus Woodward, 1886
Xampylodon loozi Vincent, 1876
Toisinaan täpläkidushain (Notorynchus cepedianus) katsotaan kuuluvan omaan heimoonsa Notorynchidae.
Kidushain pääkallo
Khersonesos (Skyytia)

| Khersonesos> Χερσόνησος |
| --- | --- |
 Khersonesoksen arkeologista aluetta.
Sijainti
 Khersonesos
Koordinaatit:  44°36′40″N, 33°29′34″E
Valtio:  Ukraina (mieh.)
Paikkakunta:  Sevastopol
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  422/421 eaa. – 1300-luku jaa.
Huippukausi:  300–100-luku eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Bosporoksen valtakunta Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Taurike, Skyytia
 Unescon maailmanperintökohde nimellä Antiikin Taurien Khersonesoksen kaupunki ja sen ympäristö 
Aiheesta muualla
  Khersonesos Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Khersonesos (m.kreik. Χερσόνησος, Khersonēsos,  door.kreik. Χερσόνασος, Khersonāsos, joon.kreik. Χερρόνησος, Kherronēsos), keskiajalla Kherson (Χερσών, Khersōn; myös Herson, muinaisvenäjäksi Корсу́нь, Korsun), oli antiikin aikainen ja bysanttilaisaikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Taurikessa Skyytiassa, nykyisellä Krimin niemimaalla Ukrainassa. Se sijaitsi lähellä nykyistä Sevastopolin kaupunkia.
Khersonesos oli kreikkalainen siirtokunta, jonka perustivat Herakleia Pontikesta tulleet siirtokuntalaiset noin vuonna 422/421 eaa. Siitä tuli yksi nykyisen Krimin alueen tärkeimmistä kaupungeista, ja se säilyi sellaisena pitkälle keskiajalle saakka. Khersonesoksen arkeologiset alueet ovat Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2013. Krimin miehityksen jälkeen Khersonesoksen arkeologiset kohteet ovat kärsineet suuria vauroita.