stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
CPanel

cPanel Inc. logo
cPanel on yhdysvaltalaisen cPanel Inc:n kehittämä Unix-pohjainen sovellus, jolla voidaan ylläpitää niin sanottuja hosting-palveluita. Ohjelmiston infrastruktuuri tarjoaa välineet www-sivujen ylläpitäjille, jälleenmyyjille ja loppukäyttäjille. cPanel on saatavissa seuraaville käyttöjärjestelmille: CentOS, Red Hat Enterprise Linux (RHEL), CloudLinux. Viimeisin 11.30 versio tukee myös FreeBSD -käyttöjärjestelmää. cPanel tarjoaa sovellusrajapinnan seuraaville palveluille Apache, PHP, MySQL, PostgreSQL, Perl ja BIND (DNS). Sähköpostituki on seuraaville POP3, IMAP, SMTP.
cPanel toimii sekä yksityisillä että myös jaetuilla palvelimilla. Ohjelmiston ominaisuuksiin kuuluvat muun muassa tiedostojenhallinta, tietokantojenhallinta, DNS-hallinta. Ominaisuuksia voi laajentaa cPanel -järjestelmän kautta asennettavilla lisäosilla. Lisäosina on saatavissa muun muassa CMS-järjestelmiä sekä foorumeita.
Aiheesta muualla

cPanel Inc. kotisivut
Britt Strandberg

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Britt Strandberg Grenoblen olympialaisissa 1968. |  Britt Strandberg Grenoblen olympialaisissa 1968. |  Britt Strandberg Grenoblen olympialaisissa 1968. |  |
Maa:  Ruotsi
Naisten maastohiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Squaw Valley 1960 | 3 × 5 km viesti |  |
|  Hopeaa | Innsbruck 1964 | 3 × 5 km viesti |  |
|  Hopeaa | Grenoble 1968 | 3 × 5 km viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Zakopane 1962 | 3 × 5 km viesti |  |
|  Pronssia | Oslo 1966 | 3 × 5 km viesti |  |
Britt Marianne Lundén (o.s. Strandberg, s. 31. maaliskuuta 1934 Hennan, Ljusdalin kunta) on ruotsalainen viestihiihdon olympiavoittaja ja MM-mitalisti. Hän on pituudeltaan 167 cm.
Strandberg hiihti toisen osuuden Ruotsin voittaessa olympiakultaa 3 × 5 kilometrin viestissä Squaw Valleyssa 1960. Hän oli samoissa kilpailuissa lisäksi kymmenellä kilometrillä kymmenes. Hän hiihti keskimmäisen viestiosuuden myös Ruotsin hopeajoukkueissa Zakopanen MM-kilpailuissa 1962 ja Innsbruckin olympialaisissa 1964. Innsbruckin 10 kilometrin kilpailussa hän sijoittui neljänneksi ja 5 kilometrillä 11:nneksi.
Strandberg hiihti toisen osuuden Ruotsin saavuttaessa viestipronssia Oslon MM-kilpailuissa 1966. Grenoblen olympialaisissa 1968 hän oli avausosuudella Ruotsin pronssijoukkueessa 3 × 5 kilometrin viestissä. Lisäksi hän sijoittui 15:nneksi sekä 5 että 10 kilometrillä.
Strandberg voitti Ruotsin-mestaruuden 10 kilometrillä 1961 sekä viestissä Edsbyns IF -seurassa 1961–1964 ja 1966–1967.
Carl Forssell

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Forssell vuoden 1950 aikoihin. |  Forssell vuoden 1950 aikoihin. |  Forssell vuoden 1950 aikoihin. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | kalpa, joukkuek. |  |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | kalpa, joukkuek. |  |
Carl Otto Forssell (25. lokakuuta 1917 Tukholma – 28. marraskuuta 2005 Ängelholm) oli ruotsalainen miekkailija ja olympiamitalisti.
Forssell saavutti kalvalla joukkuekilpailussa olympiahopeaa Helsingissä 1952 ja olympiapronssia Lontoossa 1948. Hän kilpaili myös Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Forssell saavutti lisäksi useita MM-mitaleja.
Bon Jovi

| Bon Jovi |
| --- | --- |

 Bon Jovi esiintymässä Montrealissa vuonna 2007, vasemmalta: David Bryan, Richie Sambora, Jon Bon Jovi ja Tico Torres.
Tiedot
Toiminnassa:  1983–
Tyylilaji:  hard rock, glam metal, stadionrock
Kotipaikka:   Sayreville, New Jersey, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Jon Bon Jovi, laulu (1983–)  Phil X, kitara ja taustalaulu (2013–, virallinen jäsen vuodesta 2016)  Hugh McDonald, basso ja taustalaulu (1994–, virallinen jäsen vuodesta 2016)  David Bryan, kosketinsoittimet ja taustalaulu (1983–)  Tico Torres, rummut ja lyömäsoittimet (1983–) 
Entiset jäsenet:  Alec John Such, basso ja taustalaulu (1983–1994)  Richie Sambora, kitara ja taustalaulu (1983–2013) 
Levy-yhtiö:  Island Records, 2000–   Mercury Records, 1984–2000  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bon Jovi on vuonna 1983 New Jerseyssä perustettu yhdysvaltalainen rockyhtye, jonka nykyisen kokoonpanon muodostavat laulaja Jon Bon Jovi, kitaristi Phil X, basisti Hugh McDonald, pianisti ja kosketinsoittaja David Bryan sekä rumpali Tico Torres.
Yhtyeen tunnetuimpaan, vuosien 1983–1994 kokoonpanoon lukeutuivat Bon Jovin, Bryanin ja Torresin ohella vuonna 1994 yhtyeestä erotettu alkuperäinen basisti Alec John Such sekä vuonna 2013 yhtyeen jättänyt kitaristi Richie Sambora.
Bon Jovin ensimmäinen single ”Runaway” julkaistiin vuonna 1983. Yhtyeen läpimurto tapahtui 1980-luvun puolivälissä lukuisia hittejä sisältäneiden albumien Slippery When Wet (1986) ja New Jersey (1988) myötä. Musiikillisesti Bon Jovin varhainen tuotanto ja tyyli edusti glam rockia, mutta vuoden 1992 Keep the Faith -albumistaan lähtien yhtye on yhdistellyt musiikissaan menestyksekkäästi vaikutteita perinteisen hard rockin lisäksi muun muassa country- ja aikuisrockista. Bon Jovi on urallaan julkaissut neljätoista studioalbumia, joista tuorein on nimeltään 2020. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Runaway”, ”Livin’ on a Prayer”, ”You Give Love a Bad Name”, ”Wanted Dead or Alive”, ”Bed of Roses”, ”Always” ja ”It’s My Life”.
Bon Jovi on eräs maailman menestyneimmistä yhtyeistä. Yhtyeen maailmanlaajuinen levynmyynti on ylittänyt 130 miljoonan kappaleen rajan, ja se on konsertoinut urallaan yli 2 700 konsertissa yli 34 miljoonalle fanille. Vuonna 2004 yhtye palkittiin mittavasta urastaan American Music Awardilla, ja valtaosan yhtyeen kappaleista kirjoittaneet Jon Bon Jovi sekä Richie Sambora nimitettiin vuonna 2009 lauluntekijöiden kunniagalleria Songwriters Hall of Fameen. Vuonna 2018 Bon Jovin vuosien 1983–1994 kokoonpano ja vuodesta 1994 yhtyeessä soittanut Hugh McDonald nimitettiin Rock and Roll Hall of Fameen.
Historia > This House is Not for Sale (2015–)

Vuoden 2015 heinäkuussa Bon Jovi julkaisi singleinä kaksi uutta kappaletta, ”We Don’t Run” ja ”Saturday Night Gave Me Sunday Morning”. Kappaleet olivat peräisin tulevalta Bon Jovi -kokoelma-albumilta, joka oli valikoima uusia sekä vanhoja, ennen julkaisemattomia sekä viimeistelemättömiä kappaleita. Jon Bon Jovi kuvaili sen olevan kunnianosoitus faneille, ja se julkaistiin vuoden 2015 elokuussa.
Bon Jovin konsultti vahvisti yhtyeen suunnittelevan uuden albumin julkaisua vuodelle 2016. Jon Bon Jovi vahvisti syyskuussa 2015 tulevan albumin kantavan nimeä This House Is Not for Sale. Hän kuvasi albumin käsittelevän ”yhtyeen eheyttä” ja sanoi Bon Jovin olevan urallaan ”pisteessä, jossa heillä ei ole enää mitään todistettavaa.” Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin vuoden 2016 elokuussa nimikkokappale ”This House Is Not for Sale”. Yhtyeessä jo vuodesta 1994 basistin tehtäviä hoitaneesta Hugh McDonaldista ja vuodesta 2013 kitaristina soittaneesta Phil X:stä tuli singlen myötä myös virallisesti Bon Jovin jäseniä. This House Is Not for Sale -albumi julkaistiin marraskuussa, ja sitä seurasi joulukuussa uusi livealbumi This House Is Not for Sale – Live from the London Palladium. This House Is Not for Sale on menestynyt kansainvälisesti hyvin, ja se nousi listaykköseksi muun muassa Yhdysvalloissa.
Vuoden 2017 joulukuussa tiedotettiin Bon Jovin nimeämisestä Rock and Roll Hall of Fameen. Yhtye voitti Rock and Roll Hall of Famen järjestämän yleisöäänestyksen lähes ylivoimaisesti kerättyään yli 1,1 miljoonaa ääntä. Virallisesti yhtye nimitettiin osaksi Rock and Roll Hall of Famea vuoden 2018 huhtikuussa. Yhtye esitti palkitsemisseremoniassaan kappaleensa ”You Give Love a Bad Name”, ”It’s My Life”, ”When We Were Us” ja ”Livin’ on a Prayer”. Seremoniassa tapahtui myös odotettu yhteenpaluu, kun vuonna 2013 yhtyeen jättänyt Richie Sambora ja vuonna 1994 erotettu Alec John Such esiintyivät yhdessä muun yhtyeen kanssa.
Kokoonpano

| --- | --- |
 Jon Bon Jovi – laulu (1983–)  Phil X – soolo- ja rytmikitara, taustalaulu (2013–, virallinen jäsen vuodesta 2016)  Hugh McDonald – basso ja taustalaulu (1994–, virallinen jäsen vuodesta 2016)  David Bryan – kosketinsoittimet, piano ja taustalaulu (1983–)  Tico Torres – rummut ja lyömäsoittimet (1983–) :  Entiset jäsenet Alec John Such – basso ja taustalaulu (1983–1994)  Richie Sambora – soolo- ja rytmikitara, taustalaulu (1983–2013) Kiertuemuusikot Bobby Bandiera - rytmikitara ja taustalaulu (2005–)  Rich Scannella – rummut ja lyömäsoittimet (2013)  Lorenza Ponce – viulu ja taustalaulu (2005–2009)
Diskografia > Studioalbumit

Bon Jovi (1984)
7800° Fahrenheit (1985)
Slippery When Wet (1986)
New Jersey (1988)
Keep the Faith (1992)
These Days (1995)
Crush (2000)
Bounce (2002)
Have a Nice Day (2005)
Lost Highway (2007)
The Circle (2009)
What About Now (2013)
This House Is Not for Sale (2016)
Bon Jovi: 2020 (2020)
Forever (2024)
Esiintymiset Suomessa

Alla listattuna esiintymispaikka ja -aika sekä kiertue, jonka aikana yhtye vieraili Suomessa.
Kulttuuritalo, Helsinki (14. toukokuuta 1985, 7800° Fahrenheit Tour)
Helsingin jäähalli, Helsinki (8. joulukuuta 1986, Slippery When Wet Tour)
Helsingin jäähalli (28. marraskuuta 1988, New Jersey Syndicate Tour)
Helsingin jäähalli (13. joulukuuta 1989, New Jersey Syndicate Tour)
Helsingin jäähalli (14. huhtikuuta 1993, Keep the Faith Tour)
Ruisrock, Turku (8. heinäkuuta 1995, These Days Tour)
Helsingin olympiastadion, Helsinki (19. heinäkuuta 1996, These Days Tour)
Elysée Arena, Turku (5. elokuuta 2000, Crush Tour)
Hartwall Areena, Helsinki (7. elokuuta 2000, Crush Tour)
Helsingin olympiastadion (16. kesäkuuta 2008, Lost Highway Tour)
Helsingin olympiastadion (17. kesäkuuta 2011, Bon Jovi Live)
Ratinan stadion, Tampere (26. toukokuuta 2013, Because We Can - The Tour)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bon Jovin viralliset kotisivut
Virallinen fan club: Backstage with Jon Bon Jovi (Arkistoitu – Internet Archive)
David Bryanin viralliset sivut
Tico Torresin viralliset sivut
Bon Jovi: Lost Highway
Tuotanto ruodinnassa: Bon Jovi KaaosZine.
Ylen Elävä arkisto: Bon Jovi Rockstop-haastattelussa
Bon Jovi levyttämässä New Jersey -albumia vuonna 1988.
Jon Bon Jovi esiintymässä Wembley Stadiumilla These Days -kiertueella vuonna 1995.
Hugh McDonald on soittanut yhtyeen basistina jo vuodesta 1994, mutta hänestä tuli yhtyeen virallinen jäsen vasta 2016.
Richie Sambora One Wild Night -kiertueella vuonna 2001.
Jon Bon Jovi ja Hugh McDonald esiintymässä Dublinissa Have a Nice Day -kiertueella vuonna 2006.
Bon Jovi esiintymässä Lost Highway -kiertueella vuonna 2007.
Carl Forberg

| Carl Forberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1951
Talli(t):  Kurtis Kraft
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1951
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1951
Carl Forberg (4. maaliskuuta 1911 Omaha Nebraska – 17. tammikuuta 2000 Brownsburg Indiana) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui vuoden 1951 Indianapolis 500 -kilpailuun, jossa oli seitsemäs pistesijojen ulkopuolella. Hän ei kuitenkaan saanut Vuoden tulokas -palkintoa.
Käännös suomeksi
CP Ships

CP Ships oli suuri kanadalainen kontteja meritse kuljettava yritys, joka on ollut vuodesta 2005 lähtien osa Hapag-Lloyd-yhtiötä nimenään Hapag-Lloyd Canada. Yhtiöstä tuli itsenäinen yritys vuonna 2001, kun se pilkottiin erilleen Canadian Pacific Limited -konsernista. CP Shipsin 82 laivaa oli rekisteröity moniin maihin kuten Isoon-Britanniaan, Bermudaan, Liberiaan ja Saksaan. Suurin osa miehistöstä oli aasialaisia. Yhtiön ensisijaisina satamina pysyivät kuitenkin Montreal ja Vancouver.
Historiaa

Vuonna 1884 rautatieyhtiö Canadian Pacific Railway alkoi hankkia purjelaivoja osaksi kuljetusketjuaan Suurilla järvillä. Vuonna 1887 yhtiö aloitti valtameriliikenteen Vancouverin ja Hongkongin välillä huolehtimaan rautatiematkustajista ja rahtipalveluista. Laivakuljetukset Kanadan Halifaxin ja Ison-Britannian välillä aloitettiin 1903. Rautatieyhtiön kasvavaan laivastoon kuului myös höyrylaiva RMS Empress of Ireland, joka upposi Saint Lawrence -joella vuonna 1914 ja vei mennessään 1 012 ihmistä.
Vuonna 1915 rautatieyhtiön laivaliikenne oli kasvanut niin suureksi, että siitä tehtiin erillinen yhtiö, joka aikanaan tunnettiin nimellä Canadian Pacific Steamships Ocean Services Ltd. Uusi yhtiö hankki menestyksekkään Allan Line -yhtiön ja laajeni tärkeäksi kansainväliseksi rahdinkuljettajaksi ja varustamoksi, jolla oli ylellisiä matkustajalaivoja kuten S/S Empress of Britain ja S/S Empress of Canada. Ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa Canadian Pacific Steamships avusti suurella laivastollaan liittoutuneiden sodankäyntiä muun muassa muuntamalla ylelliset valtamerilaivansa joukkojenkuljetuslaivoiksi.
1950-luvulla tapahtunut lentoyhtiöiden kasvava kilpailu vähensi matkustajien kuljettamista meritse ja yhtiö laajensi toimintaansa säiliölaivoihin ja irtolastialuksiin. Vuonna 1971 yhtiö otti uudeksi nimekseen CP Ships Ltd. Vuonna 1984 aloitti Compagnie Maritime Belgen kanssa muodostettu yhteisyritys nimeltään Canada Maritime, jotta Pohjois-Atlantin konttiliikenne ja sen myötä tulevat rautatiepalvelut Montrealissa varmistuisivat yhtiölle. Uusi yhteisyritys menestyi ja CP Shipsin onneksi otti taas liikenteen hallintaansa 1990-luvun alkupuolella. CP Ships osti kumppaninsa osuuden Canada Maritimesta ja se yhdistettiin yhtiön kasvavaan laivastoon. Seuraavalla vuosikymmenellä yhtiö kasvoi hankkimalla toisia yrityksiä. Vuonna 1995 CP Ships osti Cast Groupin ja myöhemmin Lykes Linesin, Contship Containerlinesin, Australia-New Zealand Direct Linen, Ivaran Linesin, TMM Linesin, CCAL:n ja Italia Linen. Vuonna 2001 se oli seitsemänneksi suurin konttien kuljettaja maailmassa ja hallitsi Pohjois-Atlantin liikennettä. Ennen erottamistaan omaksi erilliseksi yhtiöksi CP Ships edusti kahdeksaa prosenttia Canadian Pacific Railwayn tuloista ja oli lähteenä suurelle osalle sen rautatieliikennettä.
CP Cacereño

Club Polideportivo Cacereño on jalkapalloseura, joka tulee Cáceresin kaupungista Espanjasta. Joukkue on perustettu vuonna 1919 ja se pelaa tällä hetkellä maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Sen kotistadionina toimii 7 000-paikkainen Estadio Príncipe Felipe.
Joukkue on pelannut historiansa aikana maan kolmella eri kansallisella sarjatasolla. Se pelasi kauden 1952–1953 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa, mutta on kuitenkin pelannut suurimman osan historiastaan alimmalla kansallisella sarjatasolla Tercera Divisiónissa.
Aiheesta muualla

Seuran virallinen kotisivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Segunda División B 2019–2020
| --- | --- |
Lohko 1:   At. Baleares  Atlético B  Celta B  Coruxo  Getafe B  Ibiza  Internacional  Langreo  Las Palmas B  Las Rozas  Marino  Melilla  Oviedo B  Peña Deportiva  Pontevedra  Racing Ferrol  Rayo Majadahonda  Real Madrid B  SS Reyes  Sporting B 
Lohko 2:   Alavés B  Amorebieta  Arenas  Barakaldo  Bilbao Athletic  Burgos  Calahorra  Cultural Leonesa  Guijuelo  Haro  Izarra  Leioa  Osasuna B  Real Sociedad B  Real Unión  Salamanca CF  Tudelano  UD Logroñés  Unionistas  Valladolid B 
Lohko 3:   Andorra  Badalona  Barcelona B  Castellón  Cornellà  Ebro  Ejea  Espanyol B  Gimnàstic  Hércules  La Nucía  Levante B  Llagostera  Lleida Esportiu  Olot  Orihuela  Prat  Sabadell  Valencia Mestalla  Villarreal B 
Lohko 4:   Algeciras  Atlético Sanluqueño  Badajoz  Cádiz B  Cartagena  Córdoba  Don Benito  Linense  Marbella  Mérida  Murcia  Recreativo  Recreativo Granada  San Fernando  Sevilla B  Talavera  UCAM Murcia  Villarrobledo  Villanovense  Yeclano
Carlos Franqui

Carlos Franqui
Carlos Franqui (4. joulukuuta 1921 Cifuentes, Kuuba − 16. huhtikuuta 2010 San Juan, Puerto Rico) oli kuubalainen journalisti, kirjailija, runoilija ja poliittinen aktivisti. Hän osallistui heinäkuun 26. päivän liikkeeseen ja sittemmin Kuuban vallankumoukseen 1959. Myöhemmin hän riitaantui Fidel Castron kanssa erityisesti kritisoiden Tšekkoslovakian miehitystä 1968, johon Kuuba ei sinänsä osallistunut.
Franqui jatkoi kirjallista ja poliittista toimintaansa Puerto Ricossa. Maailmalle on levinnyt Kuuban vallankumouksellisista kuvia, joissa Franqui on häivytetty Fidelin taustalta. Franqui kuoli hengityselinten vajaatoimintaan.
Arvinger

| Arvinger> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2001–
Tyylilaji:  viikinkimetalli
Kotipaikka:  Norja, Telemark
Laulukieli:  norja
Jäsenet:  Hauk,  kitara, basso, rummut ja kosketinsoittimet   Djerv,  laulu  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arvinger on norjalainen viikinkimetalliyhtye, jonka varsinaiset jäsenet ovat laulaja-sanoittaja Djerv sekä muista soittimista vastaava Hauk. Arvingerissa on vieraillut muutama sessiomuusikko sen jälkeen kun yhtye perustettiin vuonna 2001. Aluksi yhtye julkaisi kotistudiollaan äänittämiä kappaleitaan MP3.Com-sivulla, mutta niiden saavutettua merkittävää suosiota, julkaisivat he pian esikoisalbuminsa Helgards Fall (2002).
Jäsenet

Hauk – kitara, basso, rummut ja kosketinsoittimet
Djerv – laulu, sanoitukset
Jäsenet > Sessiomuusikot

Ronny Tegner (Pagan's Mind) – kosketinsoittimet
Lillian Eilevtjønn – naislaulu
Elsie Myrland – naislaulu
Ingrid Askvik – viulu
Diskografia

Helgards Fall (2003)
Til evig tid (EP) (2004)
Rast (EP) (2017)
Aiheesta muualla

Arvingerin kotisivut (englanniksi)
Arvinger Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Arvinger Myspacessa (englanniksi) (epävirallinen)
Carlos Enrique García Camader

Carlos Enrique García Camader vuonna 2008.
Carlos Enrique García Camader (s. 14. elokuuta 1954 Lima) on perulainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Liman arkkihiippakuntaan 8. joulukuuta 1981 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Villamagna in Proconsularin titulaaripiispaksi 16. helmikuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Juan Luis Cipriani Thorne, jota avustivat Rino Passigato ja Alcides Mendoza Castro.
García Camader sai 17. kesäkuuta 2006 nimityksen Lurínin piispaksi.
Carl Frans Gabriel von Haartman

Carl von Haartman (noin 1860-luku)
Carl Frans Gabriel von Haartman (8. joulukuuta 1819 – 1. toukokuuta 1888 Luzern, Sveitsi) oli suomalainen lääketieteilijä, salaneuvos ja Nikolai I:n puolison, keisarinna Aleksandra Fjodorovnan, henkilääkäri.
Von Haartman oli vanhempiensa, lääketieteen ja kirurgian tohtorin, Turun kaupungin ja lasaretin lääkärin Carl Daniel von Haartmanin ja tämän ensimmäisen puolison Maria Helena Rosina Franzénin (1800–1840) vanhin lapsi. Hänen äitinsä oli runoilija ja piispa Frans Mikael Franzénin tytär. Hän valmistui lääketieteen kandidaatiksi vuonna 1843 ja lisensiaatiksi vuonna 1845
Von Haartman opiskeli Moskovassa vuosina 1840–1841. Hän oli lääkintöhallituksen ylimmäinen kanslisti vuonna 1843. Hän opiskeli ulkomailla vuosina 1846–1848. Palattuaan Suomeen hän toimi alilääkärinä Helsingin yleisessä sairaalassa 1849–1850, mutta piti myös yksityispraktiikkaa. Yksityispraktiikan venäläiset asiakkaat saivat hänet houkutelluksi Pietariin, jossa hän jatkoi praktiikan pitoa, mutta sen ohella toimi myös virassa, nuorempana lääkärinä venäläisessä 26. meriekipaasissa. Hän sai hovineuvoksen arvonimen 1851. Hän oli ohjaaja ja lääkemääräysten antaja Povivalin instituutissa Pietarissa 1852, suuriruhtinatar Maria Nikolajevnan lääkäri 1853, nuorempi lääkäri venäläisessä 13. meriekipaasissa 1854–1855, Maria Nikolajevnan vakituinen lääkäri 1856, kollegiasessori 1857. Valtioneuvoksen arvon hän sai 1858. Tiettävästi hän oli keisarin henkilääkäri vuodesta 1860, mutta ainakin ja keisarinnan henkilääkäri vuodesta 1863.
Keisarin vanhimman pojan, perintöruhtinas Nikolain kuolema laskettiin kilpailijoiden piirissä hänen syykseen, mutta todellisuudessa silloisin lääketieteen toimin selkärangasta aivoihin levinnyttä tuberkuloosia ei olisi voitu parantaa. Hän jatkoi keisarinnan lääkärinä, mutta koki syytökset raskaina. Haartman erosi tehtävästä 1875, ja hänen seuraajakseen tuli venäläinen Sergei Petrovitsh Botkin. Sitä ennen Venäjän ylimystöpiireissä oli luottamus venäläislääkäreihin ollut vähäinen, siksi lääkärit olivat ulkomaalaisia, kuten Haartmankin.
Von Haartman avioitui Sofia Maria von Fehleisenin kanssa, ja heille syntyi tytär Gourly. Von Haartman kuoli 1. toukokuuta 1888 Sveitsin Luzernissa, jonne hän oli rakennuttanut huvilan.
Carl Fogarty

| Carl Fogarty |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1965 (ikä 59) Blackburn, Lancashire, Englanti
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Uratiedot
Aktiiviura:  1990–1993
Pyörä(t):  Honda, Cagiva
Ensimmäinen GP-startti:  Britannia 1990
Viimeinen GP-startti:  Britannia 1993
Tilastot
GP-startit:  8
MM-pisteet:  37
Aiheesta muualla
www.carlfogarty.com
Carl George Fogarty (s. 1. heinäkuuta 1965 Blackburn, Lancashire, Englanti) on brittiläinen uransa lopettanut ratamoottoripyöräilijä. Hän on Superbiken maailmanmestaruussarjan nelinkertainen mestari ja voittanut eniten kilpailuja Superbikessa. Fogarty on kilpaillut myös satunnaisesti 500-kuutioisissa 1990-luvulla.
Hänen isänsä George Fogarty oli myös ratamoottoripyöräilijä.
Ben Daglish

| Ben Daglish |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. heinäkuuta 1966
Kuollut: 1. lokakuuta 2018 (52 vuotta)
Ammatti:  muusikko, säveltäjä, ohjelmoija
Muusikko
Tyylilajit:  videopelimusiikki 
Aiheesta muualla
ben-daglish.net
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ben "Benn" Daglish (31. heinäkuuta 1966 Lontoo – 1. lokakuuta 2018) oli brittiläinen muusikko, säveltäjä ja tietokoneohjelmoija. Hänet tunnetaan parhaiten työstään pelimusiikin parissa 1980-luvulla Commodore 64, ZX Spectrum ja Amstrad CPC -alustojen peleihin. Sittemmin hän kirjoitti näytelmämusiikkia ja soitti muun muassa joissakin rock- ja folk-tyylisissä yhtyeissä.
Daglish pyrki musiikkia C64:lle laatiessaan välttämään filtterin käyttöä, jotta lopputulos kuulostaisi samalta kaikissa eri C64-malleissa.
Daglishin tunnetuimmat sävellykset ovat Cobra, Trap, Deflektor ja Last Ninja -peleihin.
Daglish kuoli maanantaina 1. lokakuuta 2018 uusiutuneeseen keuhkosyöpään.
Joitakin tunnetuimpia kappaleita > Atari ST

3D Galax (1987)
Action Fighter (1986)
Artura (1988)
Axel's Magic Hammer (1989)
Blasteroids (1989)
Butcher Hill (1989)
California Games (1989)
Captain America - Defies the Doom Tube (1988)
Chase H.Q. (1989)
Chubby Gristle (1988)
Continental Circus (1989)
Cosmic Relief (1987)
Dark Fusion (1988)
Deflektor (1988)
Dynamite Dux (1988)
FoFT - Federation of Free Traders (1989)
Footballer of the Year 2 (1989)
Gary Lineker's Hot Shots
Greg Norman's Ultimate Golf (1990)
H.A.T.E. – Hostile All Terrain Encounter (1989)
Hot Rod (1990)
John Lowe's Ultimate Darts (1989)
Kingmaker (1993)
Legends of Valour (1993)
Lotus Esprit Turbo Challenge (1990)
Masters of the Universe (1988)
Mickey Mouse: The Computer Game (1988)
Monty Python's Flying Circus (1990)
Motor Massacre (1988)
Motörhead (1992)
The Munsters (1988)
North Star (1988)
Pac-Mania (1989)
Passing Shot (1988)
Prison (1989)
Rick Dangerous (1989)
Rick Dangerous 2 (1990)
Road Raider (1988)
Saint & Greavsie (1989)
Skidz (1990)
Super Cars (1989)
Super Scramble Simulator (1989)
Switchblade (1989)
Terramex (1987)
The Flintstones (1988)
The Running Man (1989)
Thunderbirds (1989)
Wizard Warz (1987)
Xybots (1989)
Joitakin tunnetuimpia kappaleita > Commodore 64

Auf Wiedersehen Monty (Rob Hubbardin kanssa)
Biggles (1986)
Bulldog (1987)
Deathwish III (1987)
Jack the Nipper I & II (1986, 1987)
Krakout (1987)
The Last Ninja (1987, pelissä mukana myös Anthony Leesin kappaleita)
Rainbow Dragon (1988)
Terramex (1987)
Trap (1986)
Joitakin tunnetuimpia kappaleita > Commodore Amiga

Deflektor (1988)
Pac-Mania (1988, sovitettu kolikkopelistä)
Switchblade (1989)
Corporation (1990)
Aiheesta muualla

Kotisivut (englanniksi)
Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Haastattelu remix64-sivustolla (englanniksi)
Ben Daglish VGMdb-sivustolla (englanniksi)