stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hietalampi (Saarijärvi)

| Hietalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°39′00″N, 25°07′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Saarijärven alue (14.61)
Laskupuro:  puro Kalliolampeen 
Järvinumero:  14.618.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  164,5 m  
Pituus:  330 m  
Leveys:  170 m  
Rantaviiva:  0,786 km  
Pinta-ala:  3,076 ha  
Tilavuus:  0,0001313 km³ 
Keskisyvyys:  4,27 m  
Suurin syvyys:  8,5 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiHietalampi 
Hietalampi  on Keski-Suomessa Saarijärvellä  Hietamäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 330 metriä pitkä, 170 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 131 300 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 4,3 metriä ja suurin syvyys on 8,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Saarijärven alueella (14.61), jonka Katajapuron valuma-alueeseen (14.618) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 164,5 metriä mpy.
I Wanna (Bob Sinclarin kappale)

| ”I Wanna” Bob Sinclar feat>  Shaggy, Costi Ionita Andrea |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Made in Jamaïca
 Julkaistu: 2010
 Formaatti: CD single, digitaalinen lataus, airplay
 Tyylilaji: house music, pop-folk, reggaefusion, reggaeton
 Kesto: 03.45
 Levy-yhtiö: Doctor Music, Cat Music, Payner, Yellow Productions, Ministry of Sound Australia
Bob Sinclarin muut singlet
| ”Love You No More” 2010 | ”I Wanna” 2010 | ”Rainbow of Love” 2010 |
Andrean muut singlet
| ”S teb da budem pak” 2010 | ”I Wanna” 2010 | ”Neblagodaren” 2010 |
I Wanna on ranskalaisen DJ Bob Sinclarin single, joka julkaistiin vuonna 2010. Kappaleella vierailevat Shaggy ja Andrea.
Listasijoitukset

| Lista (2010) | Korkein sijoitus |
| --- | --- |
Belgia (Ultratop 50 Flanderi): 29
Belgia (Ultratop 50 Vallonia: 24
Aiheesta muualla

Virallinen YouTube-video
Henning Karström

| Henning Karström |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. toukokuuta 1899 Urjala, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 1. joulukuuta 1989 (90 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Instituutti:  Valion laboratorio, Kemiantutkimus-Säätiö
Tutkimusalue:  biokemia, maataloustiede
Henning Mauritz Karström (10. toukokuuta 1899 Urjala – 1. joulukuuta 1989 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen biokemisti. Hän oli Nobel-palkitun A. I. Virtasen lähin työkumppani, joka oli kehittämässä AIV-rehua. Karström teki rehun kehittämisessä ratkaisevan tutkimuksen, joka varmisti tarvittavan pH-arvon. Hän jäi 1930-luvulla kuitenkin varsinaisen tutkimustyön ulkopuolelle, kun Virtanen joutui siirtämään hänet vastaamaan AIV-rehun patenttihakemuksista. Uskoontulonsa ja patenttitaisteluiden takia Karströmin kiinnostus tiedeuraan alkoi hiipua, ja hän jätti Virtasen laboratorion vuonna 1946. Karström toimi myöhemmin kahden kristillisen koulun rehtorina ja oli aktiivinen kansanterveyden puolestapuhuja.
Nuoruus ja opiskelu

Karström syntyi Urjalassa vuonna 1899. Hänen isänsä suku oli lähtöisin Norjasta ja äitinsä suku Ruotsin Värmlannista. Hän sai kotoaan perinnöksi kristinuskon ja koki jo nuorukaisena voimakkaasti uskon merkityksen, vaikka hän ei vielä nuorena uskonutkaan. Hän oppi sekä suomen että ruotsin kielen.
Karström liittyi lukion viimeisellä luokalla salaiseen tiedusteluosastoon, jonka tehtävänä oli seurata punaisten ja venäläisten liikkeitä. Sisällissota oli Karströmille raskas kokemus, sillä hän joutui huomaamaan, kuinka sota-aikana ihmisen moraalikäsitys höltyi. Karström oli mukana saaristolaisten neljännessä komppaniassa, joka etsi punaisia Toijalan radalta. Loimaalla komppania joutui pieneen kahakkaan, ja kerran Karström joutui osallistumaan neljä miestä ampuneeseen teloitusryhmään.
Karström valmistui keväällä 1918 Turun ruotsalaisesta lyseosta vuoden 1917 joulutodistuksen perusteella, koska keväällä ei sodan takia voitu järjestää kirjoituksia. Samana vuonna hän aloitti opinnot Helsingin yliopistossa. Karström saapui Helsinkiin myöhässä eikä voinut aloittaa agronomin opintoja. Proviisorin avustuksella hän kirjautui opiskelemaan kemiaa. Opiskeluaikojen rankin kokemus oli vuoden 1919 espanjantautiepidemia, jonka aikana Karström joutui taudin takia sotilassairaala Tilkan ”kuolinhuoneeseen”.
Karström valmistui maisteriksi 1924 ja otti professori Ossian Aschanin neuvosta yhteyttä A. I. Virtaseen, joka etsi nuorta apulaista Valion laboratorioon. Virtanen valitsi ensin Niilo Purasen, mutta vielä kesän aikana Puranen ilmoitti, ettei aio jatkaa laboratoriossa. Karström otti uudestaan yhtettä Virtaseen ja aloitti Valiolla elokuussa.
Tiedeura

Karströmin opinnot olivat vielä kesken, kun hän aloitti Valiolla. Hänen väitöskirjansa valmistuminen viivästyikin, sillä hän avusti Virtasta laboratorion voisuola- ja rehututkimuksissa. Hänestä tuli Virtasen lähin työkumppani, ja hän teki myös ratkaisevan tutkimuksen AIV-rehun kehittämisessä. Karströmin kokeessa toukokuussa 1923 ratkesi, että tuorerehun pH:n tuli olla alle 4.
Karströmin tieteellisesti tärkein henkilökohtainen työ oli hänen väitöskirjansa, joka valmistui lopulta 1930. Siinä hän tutki kolibakteerien sokeriaineenvaihduntaa. Vuonna 1965 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut Jacques Monod piti Karströmin entsyymitutkimuksia ”klassisina”.
Virtanen taisteli 1930-luvulla AIV-rehun ulkomaisen markkinoinnin puolesta ja joutui siirtämään Karströmin vuonna 1931 huolehtimaan patenttihakemusten paperisodasta. Hakemuksia oli jo lähetetty 15 maahan, eikä Karströmillä ollut enää aikaa omiin tutkimuksiinsa. Karström oli vuosina 1931–1935 Kemiantutkimus-Säätiön yliassistenttina, joten puhdas tiede olisi kuulunut hänen toimialaansa. Vuonna 1935 hänet siirrettiin Valion laboratorioon, jonka aloihin puolestaan kuuluivat AIV-rehun kehittäminen ja markkinoiminen.
Karström omaksui 1934 syvän uskonnollisen elämänkatsomuksen ja liittyi Adventtikirkkoon. Samaan aikaan hänen kiinnostuksena tutkimustyöhön alkoi laantua, sillä häntä eivät varsinaisesti motivoineet jatkuvat patenttiriidat, paperityöt eivätkä arkiset rutiinit. Lisäksi monet hänen työtovereistaan eivät oikein ymmärtäneet hänen uskonnollisuuttaan.
Adventtikirkko pyysi 1946 Karströmiä Toivonlinnan kristillisen opiston rehtoriksi. Biokemiallisen tutkimuslaitoksen kirjastossa pidettiin 29. marraskuuta Karströmin läksiäisjuhlat. Karström hoiti silti edelleen vuoteen 1947 kemian dosentuuria Helsingin yliopistossa ja 1950–1958 Turun yliopistossa. Hän sai vuonna 1979 professorin arvonimen.
Kristillisten koulujen rehtorina ja kansanvalistajana

Toivonlinnan rehtorina Karström toimi vuoteen 1961 asti, jolloin hän muutti Ruotsiin kristillisen Ekebyholmsskolan-koulun rehtoriksi. Sieltä hän jäi eläkkeelle vuonna 1968.
Karströmin periaatteisiin kuului raittius, ja A. I. Virtasen tavoin hän oli kansanterveyden puolestapuhuja. He kannattivat muun muassa presidentti J. K. Paasikiven ehdotusta kuntiin perustettavasta virasta kansan valistamiseksi. Erityisesti eläkepäivinään Karström puhui ja kirjoitti ravitsemusasioista sekä varoitti rasvojen, lihan ja sokerin vaaroista.
Yksityiselämä

Karström oli naimisissa serkkunsa tyttären Kitty Nymanin kanssa. He olivat naimisissa 53 vuoden ajan vuodesta 1925 Kittyn kuolemaan asti. Heidän ainoa poikansa teki itsemurhan hieman ennen kuin Kitty kuoli syöpään. Karström kuoli itse Tukholmassa vuonna 1989.
Karström kirjoitti muistojaan koko elämänsä ajan. Aila Annala kokosi niistä muistelmateoksen, joka julkaistiin ruotsiksi vuonna 2013. Suomeksi teos Kemistin elämäntarina – Henning Karström ilmestyi 2014.
ITC Willow

ITC Willow
ITC Willow on Tony Forsterin suunnittelema arts and crafts -liikkeen ja Wienin sessessionismin tyyli-ihanteita ilmentävä kirjaintyyppi, joka perustuu arkkitehti Charles Rennie Mackintoshin tekstaukseen. Siirtokirjainten valmistaja Letraset julkaisi alun perin kirjaintyypin vuonna 1990. ITC eli International Typeface Corporation julkaisi sen sittemmin nimellä ITC Willow.
Inaguanpäivännouto

| Inaguanpäivännouto> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malvales
Heimo::  Päivännoutokasvit Cistaceae
Suku::  Päivännoudot Helianthemum
Laji::  inaguae
Kaksiosainen nimi
 Helianthemum inaguae  Marrero Rodr., Gonz.-Mart. & Gonz.-Art. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Inaguanpäivännouto (Helianthemum inaguae) on päivännoutokasvien (Cistaceae) heimoon, päivännoutojen (Helianthemum) sukuun kuuluva kasvilaji. Sitä kasvaa luonnossa Kanariansaarilla Gran Canarian saaren länsiosissa Inaguan alueella. Inaguanpäivännouto on endeeminen laji Gran Canarialla sekä äärimmäisen uhanalainen laji Espanjassa. Lajin uhkina ovat muun muassa kuivuus sekä yksilömäärän vähyys ja populaatioiden eristyminen toisistaan.
Inaguanpäivännouto kasvaa noin 40–80 cm korkeaksi, ja sen varsi on haarainen. Lehdet ovat muodoltaan tasasoukkia tai suikeita, väriltään vihreitä ja pääsuonen kohdalta karvaisia. Kukinto on terttumainen ja kukkien terälehdet ovat keltaisia. Verholehdet ovat 2,8–4,5 mm pitkiä. Kukat ovat kaksineuvoisia. Inaguanpäivännouto kukkii huhti–toukokuussa ja tuottaa hedelmiä touko–heinäkuussa, joskus elokuussakin. Kukkaperät kääntyvät hedelmäasteella.
Inaguanpäivännouto kasvaa kuivissa havupuuvaltaisissa metsissä Inaguan vuoristoalueella 1200–1400 metrin korkeudessa.
Aiheesta muualla

Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Helianthemum inaguae (englanniksi)
Hoki Klupi Hyvinkää

| Hoki Klupi Hyvinkää |
| --- | --- |

Perustettu:  2010
Lakkautettu:  2022
Kotikunta:  Hyvinkää
Kotiareena:  Hyvinkään jäähalli
– kapasiteetti:  2 000
Värit:              
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hoki Klupi Hyvinkää (H.K.H) on hyvinkääläinen jääkiekkoseura. Se perustettiin vuonna 2010. H.K.H on voittanut kolmesti II-divisioonan. Viimeksi vuonna 2019 etelän lohkon. Seura pelasi viimeisen kautensa 2021–2022.
Kaudet

H.K.H. pelasi ensimmäisen kautensa (2010-2011) III-divisioonassa, jonka jälkeen se on pelannut II-divisioonassa.
| Kaudet | Runkosarjan Sijoitus | Pudotuspelien Sijoitus | Sarjataso | Kapteeni |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010-2011 | 3. sija | II-divisioona karsinta 3. sija, nousu | III-divisioona | Janne Lehtinen |
| 2011-2012 | 2. sija | Ei vahvaa tietoa | II-divisioona | Janne Lehtinen |
| 2012-2013 | 2. sija | Suomi sarja karsinta 5. sija, ei nousua | II-divisioona | Samu  Wilkman |
| 2013-2014 | 4. sija | Finaali tappio | II-divisioona | Jesse Pehu |
| 2014-2015 | 2. sija | Playoff mestaruus | II-divisioona | Jesse Pehu |
| 2015-2016 | 1. sija | Playoff mestaruus | II-divisioona | Jesse Pehu |
| 2016-2017 | 5. sija | Semifinaali tappio | II-divisioona | Samu Wilkman |
| 2017-2018 | 6. sija | Semifinaali tappio | II-divisioona | Jarno Nikander |
| 2018-2019 | 3. sija | Playoff mestaruus | II-divisioona | Jarno Nikander |
| 2019-2020 | Kausi Kesken | Kausi Kesken | II-divisioona | Jarno Nikander |
Pelaajia

H.K.H;n tähtipelaajina pidetään Jesse Pehua (33) ja Samu Wilkmania (33).
Jesse Pehulla on kokemusta useasta eri liigasta mm; Allsvenskanissa 34 peliä, SM Liigassa 19 peliä ja Mestiksessä 83 peliä.
Samu Wilkmanilla on SM Liiga kokemusta 64 peliä ja mestis kokemusta 180 peliä.
| Nimi | Pelipaikka | Pelinumero | Kansalaisuus |
| --- | --- | --- | --- |
| Julius Kivinen | Maalivahti | 34 | Suomi |
| Remy Pennanen | Maalivahti | 32 | Suomi |
| Ville Pirttinen | Maalivahti | 31 | Suomi |
| Niklas Helin | Puolustaja | 22 | Suomi |
| Teemu Jäske | Puolustaja | 51 | Suomi |
| Tatu Lankinen | Puolustaja | 3 | Suomi |
| Jarno Nikander | Puolustaja | 17 | Suomi |
| Marcus Nikander | Puolustaja | 18 | Suomi |
| Miika Nikander | Puolustaja | 19 | Suomi |
| Markus Sauvola | Puolustaja | 7 | Suomi |
| Jouni Aaltonen | Hyökkääjä | 8 | Suomi |
| Kim Aarola | Hyökkääjä | 28 | Suomi/ Thaimaa |
| Miska Alakoski | Hyökkääjä | 15 | Suomi |
| Artur Hägänen | Hyökkääjä | 47 | Suomi/Viro |
| Jere Karjalainen | Hyökkääjä | 16 | Suomi |
| Joni Lepola | Hyökkääjä | 26 | Suomi |
| Jaakko Lievonen | Hyökkääjä | 90 | Suomi |
| Juho Pajunen | Hyökkääjä | 91 | Suomi |
| Jesse Pehu | Hyökkääjä | 11 | Suomi |
| Kimi Räsänen | Hyökkääjä | 89 | Suomi |
| Jesse Tetri | Hyökkääjä | 74 | Suomi |
| Erik Viikinkoski | Hyökkääjä | 14 | Suomi |
| Samu Wilkman | Hyökkääjä | 12 | Suomi |
| Matias Väänänen | Hyökkääjä | 13 | Suomi |
| Roope Yrjänen | Hyökkääjä | 21 | Suomi |
Inajat Allah Khan

| Inajat Allah Khan |
| --- | --- |
 
Afganistanin kuningas
Valtakausi:  14. tammikuuta 1929 – 17. tammikuuta 1929
Edeltäjä:  Aman Allah Khan
Seuraaja:  Habib Allah Kalakani

Syntynyt:  20. lokakuuta 1888 Kabul, Afganistanin emiraatti
Kuollut:  12. elokuuta 1946 (57 vuotta) Teheran, Iranin keisarikunta
Puoliso:  Khairiya Khanum Effendi
Suku:  Barakzai
Isä:  Habib Allah Khan
Äiti:  Jamal Begum
Uskonto:  sunnalaisuus
Inajat Allah Khan (20. lokakuuta 1888 − 12. elokuuta 1946) oli Afganistanin kuningas muutaman päivän ajan tammikuussa 1929 hänen veljensä Aman Allahin luovuttua kruunusta hänen hyväkseen Habib Allah Kalakani uhkaavan kapinan takia. Myös Inajat Allah joutui eroamaan Kalakanin pakottamana. Inajat Allah pakeni ensin Intiaan ja eli sittemmin Iranissa.
Elämäkerta

Inajat Allah Khan syntyi 20. lokakuuta 1888. Hänen isänsä oli Afganistanin emiiri Habib Allah Khan, jolla oli myös toinen poika ja Inajat Allahin nuorempi veli Aman Allah Khan. Kruununprinsseinä veljekset menivät naimisiin Afganistanin politiikassa ja kulttuurielämässä vaikutusvaltaisen Mahmud Beg Tarzin kahden tyttären kanssa. Hän sai isältään marsalkan arvonimen vuonna 1905 ja vuonna 1916 hänestä tuli opetusministeri.
Habib Allah Khan murhattiin helmikuussa 1919 hämärissä olosuhteissa. Seurauksena oli lyhyt valtakamppailu, jonka osapuolia olivat Inajat Allahin veli Aman Allah ja heidän setänsä Nasr Allah. Kisan voitti tuolloin Kabulin kuvernöörinä toiminut Aman Allah. Amman Allah tarjosi muodollisesti kruunua vanhemmalle veljelleen, joka kuitenkin kieltäytyi, eikä puuttunut suuremmissa määrin politiikkaan veljensä valtakaudella. Aman Allah tuli vaimonsa Soraja Tarzin kanssa tunnetuksi uudistusmielisenä hallitsijaparina. Afganistanin vanhoillisissa piireissä tämä herätti kuitenkin suuttumusta. Marraskuussa 1928 syttyi kapina šinwar-pašujen keskuudessa ja hallitsijan talvipalatsi Jalalabadissa poltettiin. Myöhemmin myös tadžikkijohtaja Habib Allah Kalakani nostatti kapinan Kabulin pohjoispuolisilla alueilla. Kalakanin johtamien sotajoukkojen lähestyessä Kabulia tammikuussa 1929 Aman Allah päätti paeta Dorrani-heimon tukialueelle Kandahariin. Rolls-Roycellaan tiehensä ajanut hallitsija luopui kruunusta veljensä Inajat Allahin hyväksi. Hänen valtakautensa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä kalakani pakotti hänet luopumaan itse kruunustaan vain kolme päivää myöhemmin.
Brittien kuninkaallisten ilmavoimien lentokone evakuoi Inajat Allahin ja hänen perheensä Brittiläisen Intian Peshawariin. Myöhemmin hän asui Iranissa ja kuoli Teheranissa 12. elokuuta 1946.
Inajat Allah ja hänen perheensä.
Hokkaidonvaahtera

| Hokkaidonvaahtera |
| --- | --- |
 Acer japonicum 'Aconitifolium'
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Sapindales
Heimo::  Saippuamarjakasvit (Vaahterakasvit Aceraceae)
Suku::  Vaahterat Acer
Laji::  japonicum
Kaksiosainen nimi
 Acer japonicum  Thumb. 
Katso myös
   Hokkaidonvaahtera Wikispeciesissä   Hokkaidonvaahtera Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hokkaidonvaahtera (Acer japonicum) on pienikokoinen Japanista kotoisin oleva vaahteralaji, jota käytetään paljon koristekasvina. Englannista käännetyissä puutarhakirjoissa sitä kutsutaan kääpiöjapaninvaahteraksi. Varsinainen japaninvaahtera (Acer palmatum) on lajin sukulainen, samoin toista sukulaislajia Acer shirasawanum on joskus kutsuttu suomeksi japaninvaahteraksi.
Ulkonäkö ja koko

Hokkaidonvaahtera kasvaa noin 2–3 m korkeaksi. Sen pyöreähköt lehdet ovat 8–10 cm halkaisijaltaan ja sormiliuskaiset. Jalostetuilla lajikkeilla 'Aconitifolium' ja 'Dissectum' liuskaisuus on voimakkaampaa; Dissectumin lehdet ovat pitsinkaltaiset. Syksyllä lehdet saavat voimakkaan oranssinpunaisen syysvärin.
Levinneisyys

Hokkaidonvaahtera on alun perin kotoisin Honshūn ja Hokkaidōn saarilta Japanista. Se kasvaa tuoreissa runsasravinteisissa lehti- ja sekametsissä.
Huhtahanhikki

| Huhtahanhikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Sormihanhikit Potentilla
Laji::  intermedia
Kaksiosainen nimi
 Potentilla intermedia  L. 
Katso myös
   Huhtahanhikki Wikispeciesissä   Huhtahanhikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Huhtahanhikki (Potentilla intermedia) on ruusukasvien heimoon ja sormihanhikkien sukuun kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö ja koko

Huhtahanhikki on 25–40 senttimetrin korkuiseksi kasvava kaksivuotinen tai monivuotinen ruohokasvi, jolla saattaa olla useampia varsia. Karvainen, joskus punertava varsi on koheneva tai pysty. Huhtahanhikin korvakkeelliset lehdet sijaitsevat varressa kierteisesti; toisin kuin varsilehdet, tyvilehdet ovat pitkäruotisia. Sormilehdykkäisessä lehtilavassa on viisi kapeanpuikeaa, hammaslaitaista, harvakarvaista lehdykkää. Korvakkeet ovat ehyitä tai liuskaisia.
Huhtahanhikki kukkii kesä-elokuussa. Kasvin kukinto on monikukkainen huiskilo, jonka jokaisessa kukassa on viisi vaaleankeltaista, 4–5 millimetrin pituista terälehteä; teriö on säteittäinen ja noin senttimetrin levyinen. Terälehdet ovat hieman verhiötä lyhyempiä tai saman pituisia; verholehtiä on viisi ja kasvilla on myös ulkoverhiö. Kukassa on tavallisesti 20 hedettä ja useita erilehtisiä emejä. Kukasta kypsyvä hedelmä on vaaleanruskea, pyöreähkö ja sileäpintainen pähkylä, joita kasvaa useita yhdessä.
Kasvin kromosomiluku on 2n = 28, 42 tai 56.
Levinneisyys

Huhtahanhikin levinneisyyden ydinaluetta on Savon ja Karjalan kaski- ja huhta-alue; tästä tulee myös kasvin suomenkielinen nimi. Myöhemmin laji on hitaasti levinnyt myös lännemmäksi alueille, joilla ei koskaan ole ollut käytössä kaskiviljelyä. Kaskialueen ulkopuolella kasvava huhtahanhikki on saattanut tulla myös painolastikasvina, junanvaunujen mukana tai Suomen sodan aikana venäläisen sotaväen huoltokuljetuksissa.
Elinympäristö

Huhtahanhikki kasvaa ahoilla, kedoilla, pientareilla, tienvarsilla, ratapihoilla ja joutomailla aina ihmisasutuksen lähettyvillä, ei koskaan syrjäseuduilla.
Alkuperä

Huhtahanhikki on syntynyt ilmeisesti Keski-Venäjällä hopeahanhikin (Potentilla argentea) ja peltohanhikin (Potentilla norvegica) risteytyessä; tästä tulee myös kasvin tieteellinen nimi (intermedia merkitsee "välimuotoinen"). Huhtahanhikki on nimensä mukaisesti ominaisuuksiltaan kummankin kantalajin välimuoto; myöhemmin risteymäalkuperä on varmistettu geneettisillä tutkimuksilla. Kumpaakin kantalajia esiintyy myös Suomessa, usein samoilla paikoilla huhtahanhikin kanssa.
Herajärvi (Heinola)

| Herajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°18′35″N, 25°58′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Särkilampeen 
Järvinumero:  14.173.1.043
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  105,3 m  
Pituus:  360 m  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  0,901 km  
Pinta-ala:  3,678 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHerajärvi 
Herajärvi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Marjoniemen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105,3 metriä mpy.
Casper (Wyoming)

| Casper |
| --- | --- |
 Näkymä Casperiin.
 Casperin sijainti Natronan piirikunnan kartalla.
 Casper
 Koordinaatit: 42°50′N, 106°20′W 
Valtio:   Yhdysvallat
Osavaltio:  Wyoming
Piirikunta:  Natrona
Korkeus:  1 570 m
Väkiluku (2010):  55 316
 – Metropolialue:  75 450
 
 www.casperwy.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Casper on kaupunki Yhdysvaltojen Wyomingin osavaltion itäosassa. Kaupunki on perustettu vuonna 1888 ja se kasvoi etenkin lähistön maaöljyn ansiosta. Casperin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 55 316 ja suuremman metropolialueen 75 450.
Maantiede

Casper sijaitsee keskellä Wyomingin osavaltion itäosaa Casper Mountain-vuoren juurella ja North Platte-joen varrella. Lähistöllä lännessä ovat Kalliovuoriin kuuluvat Laramie Mountains-vuoret ja idässä avautuu tasanko. Casperin korkeus merenpinnasta on 1 570 metriä. Jonkin matkan päässä kaupungista sijaitsevat Grand Tetonin ja Yellowstonen kansallispuistot.
Historia

Ennen eurooppalaisten saapumista nykyisen Casperin lähialueella vaikutti useita eri tasankointiaanikansoja, kuten arapahot, siouxit, crow’t, mustajalat, kiowat, cheyennet ja shoshonit. Monet alueen intiaaneista metsästivät alueella liikkuneita biisoneja. Vuodesta 1812 lähtien alueella alkoi liikkua turkistenmetsästäjiä ja niin sanottu Oregon Trail -reitti mantereen läpi muodostui vuonna 1823. Casperista oli muodostunut useiden eri pienempien kulkureittien yhtymäkohta vuoteen 1847 mennessä. Reittejä käyttivät esimerkiksi mormonit heidän muuttaessaan kohti nykyistä Utahin osavaltiota. Reittejä käyttäville perustettiin lauttaliikennettä North Platte-joen yli ja vuonna 1859 paikalle perustettiin kauppa-asema. Siirtolaisten kasvava määrä johti yhteenottoihin paikallisten intiaanien kanssa. Vuonna 1865 yhdessä intiaanien kanssa käydyssä yhteenotossa sai surmansa Yhdysvaltain armeijan luutnantti Caspar Collins. Vuonna 1888 paikalla tyuolloin sijainnut telttakaupunki sai nimen Casper Casparin mukaan, joskin kirjoitusvirheen takia hieman väärässä muodossa. Casper oli tyypillinen villin lännen kaupunki, jonka pääkatua reunustivat saluunat ja joka houkutteli paikalle sekalaisen joukon siirtolaisia ja lainsuojattomia.
Vuonna 1889 lähellä Casperia sijainneelta Salt Creek Fieldin alueelta löydettiin maaöljyä. Löytö veti puoleensa suuren määrän uusia siirtolaisia, jotka pyrkivät rikastumaan luonnonvaroilla. Paikallisilla viranomaisilla oli vaikeuksia hallita tilannetta. Prostituution kitkemiseksi naisia kiellettiin liikkumasta pääkadun saluunojen varrella ja aseiden tulittaminen kaupungin alueella kiellettiin. Talous kuitenkin kukoisti ja paikalliset kaavailivat Casperista osavaltion pääkaupunkia. Öljyn ajama talous ajautui kuitenkin huomattaviin vaikeuksiin 1930-luvun laman myötä. Kaupunki menetti nopeasti lähes puolet asukkaistaan, eikä se toipunut ennen kuin toinen maailmansota kasvatti jälleen öljyn hintaa. Öljyn ja maakaasun hinnan nousu- ja laskusuhdanteet vaikuttivat kaupunkiin samaan tapaan vielä tulevina vuosikymmeninäkin. Suuri isku kaupungille oli sen öljynjalostamon sulkeminen vuonna 1991. Kaupungin taloutta alettiin tämän jälkeen monipuolistamaan panostamalla esimerkiksi turismiin ja palveluihin. Verotusta uudistettiin ja kaupungin historiallisia rakennuksia on kunnostettu. Öljynjalostamonkin toiminta saatiin käynnistymään uudelleen vuonna 1998.