stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Slash (kitaristi)
Yksityiselämä

Hänen äitinsä on afroamerikkalainen ja isänsä Englannin juutalainen. Slash on erityisen tunnettu siitä, että hän soittaa Gibson Les Paul -kitaroilla. Muista kitaroista hän soittaa ja on soittanut erityisesti alkuaikoina B.C. Richin Mockingbird ja Warlock -kitaroilla sekä Gibson SG:n kaksikaulaisella. Hän onkin lukuisissa haastatteluissa kertonut omistavansa yli sata kitaraa. Slashin muita tavaramerkkejä ovat mieltymys Jack Daniel’s -viskiin, suupielestä roikkuva Marlboron savuke sekä eritoten mustat, hänen kasvonsa lähes kokonaan peittävä kiharainen hiuspehko, mustat aurinkolasit ja iso silinterihattu. Vuoden 2004 lopussa silinteri varastettiin, mutta varas palautti sen muutama kuukausi myöhemmin. Slash tosin kertoo elämäkerrassaan joutuneensa useasti silinterivarkaan kohteeksi ja hukanneensa niitä useita.
Slashin äiti Ola Hudson kuoli keuhkosyöpään vuonna 2009, minkä jälkeen Slash lopetti tupakoinnin.
Slash oli vuosina 1992–1997 naimisissa Renee Suranin kanssa. Perla Ferrerin kanssa hän avioitui vuonna 2001 ja heillä on kaksi poikaa (s. 2002 ja 2004). Elokuussa 2010 Slash ja Ferrer aikoivat erota, mutta peruivat eronsa kahden kuukauden päästä. Vuonna 2015 pari haki avioeroa uudelleen ja he pääsivät vasta vuonna 2018 sopuun omaisuuden jaosta, jossa Slash maksaa ex-vaimolleen tasinkoa 6,6 miljoonaa dollaria ja elatusapua 100 000 dollaria kuussa. Slash asuu nykyään Los Angelesissa avoliitossa nuoruuden tyttöystävänsä Meegan Hodgesin kanssa.
Slash on ujo ihminen ja sen vuoksi välttänyt katsekontaktia ihmisten kanssa jo lapsesta asti. Pitkät hiukset ja silinteri antoivat turvaa esiintymiskammoa vastaan, kun ei tarvinnut olla suorassa katsekontaktissa yleisöön. Hänellä oli Guns N’ Roses -aikoinaan pahoja ongelmia huumeiden (hänellä oli 1990-luvun alussa vakava huumeiden yliannostus, mutta hänet saatiin elvytettyä) ja alkoholin kanssa. Omien sanojensa mukaan hän ”rohkaistui puhumaan ihmisille vasta ollessaan alkoholin vaikutuksen alaisena”. Hän kävi alkoholiongelman takia lähellä kuolemaa 35-vuotiaana, ja tuolloin lääkärit sanoivat hänellä olleen enää muutama viikko elinaikaa. Slashille laitettiin sydämentahdistin, joka antaa sähköshokkeja, jos sydän lyö liian nopeasti tai liian hitaasti, mikä rajoittaa myös muun muassa hänen lavaliikkumistaan. Tahdistimen vuoksi hän myös lopetti pääosin juomisen ja alkoi liikkua paljon harrastaen muun muassa kehonrakennusta. Hänellä meni aikaa palata takaisin normaaliin kuntoonsa, mutta hän selvisi, ja on ollut siitä asti lähes täysin raittiina.
Slash on kertonut kappaleen, jonka soittamisesta kitaralla hän eniten nauttii, olevan Heart-rockyhtyeen kappale ”Barracuda”.
Diskografia > Guns N’ Roses

Pääartikkeli: Guns N’ Rosesin diskografia
Appetite for Destruction (1987)
GN’R Lies (1988)
Use Your Illusion I (1991)
Use Your Illusion II (1991)
The Spaghetti Incident? (1993)
Diskografia > Slash’s Snakepit

It’s Five O’Clock Somewhere (1995)
Ain’t Life Grand (2000)
Diskografia > Velvet Revolver

Contraband (2004)
Libertad (2007)
Diskografia > Soolo

Slash (2010)
Apocalyptic Love (2012)
World on Fire (2014)
Living the Dream (2018)
4 (2022)
Orgy of the Damned (2024)
Teokset

Slash & Anthony Bozza: Slash.  Suomentanut Kim Männistö. Like Kustannus, 2009.  ISBN 978-952-01-0259-3
Slash: Slash: the autobiography / Slash with Anthony Bozza.  Lontoo:  Harper Collins, 2008.  ISBN 978-0-00-725777-5  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Slash's Twitter
Slash (kitaristi) Myspacessa (englanniksi)
Slash Online
Virallinen fanisivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Slash-kirja Liken sivulla[vanhentunut linkki]
Slash Internet Movie Databasessa (IMDb.com) (englanniksi)
| n k Guns N’ Roses |
| --- | --- |
 Axl Rose  Slash  Duff McKagan  Dizzy Reed  Richard Fortus  Frank Ferrer  Melissa Reese   Entiset jäsenet: Tracii Guns  Izzy Stradlin  Ole Beich  Rob Gardner  Steven Adler  Gilby Clarke  Matt Sorum  Paul Huge  Robin Finck  Tommy Stinson  Josh Freese  Chris Pitman  Bryan Mantia  Buckethead  Ron Thal  DJ Ashba 
Studioalbumit:  Appetite for Destruction  GN’R Lies  Use Your Illusion I  Use Your Illusion II  The Spaghetti Incident?  Chinese Democracy 
Livealbumit:  Live Era ’87–’93  Appetite for Democracy 
Kokoelmat:  Use Your Illusion  Greatest Hits 
EP:t:  Live ?!*@ Like a Suicide  Live from the Jungle  The "Civil War" EP  Hard Skool 
Singlet:  ”It's So Easy”  ”Welcome to the Jungle”  ”Sweet Child O' Mine”  ”Welcome to the Jungle” (uudelleenjulkaisu)  ”Paradise City”  ”Sweet Child O' Mine” (re-mix)  ”Patience”  ”Nightrain” (uudelleenjulkaisu)  ”Civil War”  ”You Could Be Mine”  ”Don't Cry”  ”Live and Let Die”  ”November Rain”  ”Pretty Tied Up”  ”Knockin' on Heaven's Door”  ”Yesterdays”  ”Ain't It Fun”  ”Hair of the Dog”  ”Estranged”  ”Since I Don't Have You”  ”Sympathy for the Devil”  ”Oh My God”  ”Chinese Democracy”  ”Better”  ”Street Of Dreams”  ”Shadow of Your Love”  ”Absurd”  ”Hard Skool”  ”Perhaps”  ”The General” 
Videot:  Use Your Illusion World Tour 1992 in Tokyo I  Use Your Illusion World Tour 1992 in Tokyo II  Makin’ F@*!king Videos  Welcome to the Videos 
Konserttikiertueet:  Appetite for Destruction Tour  Use Your Illusion Tour  Chinese Democracy World Tour  Up Close and Personal Tour  Appetite for Democracy Tour 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Slash esiintymässä vuonna 2015.
Slash on erityisen tunnettu Gibson Les Paul -kitaroistaan, mutta on soittanut 1980-luvulta lähtien myös muun muassa B.C. Rich Mockingbird -kitaralla.
Velvet Revolver -yhtye vuonna 2007.
Slash ja laulaja Myles Kennedy konsertoimassa vuonna 2015.
Axl Rose ja Slash vuonna 2017.
Noel

| Noel |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  23. joulukuuta
– ruotsinkielinen:  23. joulukuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Noël, Natale
Nimen alkuperä:  ranskalainen Noël, joulu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Noel, ranskalaisittain Noël, on henkilön­nimi, joka johtuu joulua tarkoittavasta ranskan kielen sanasta Noël. Nimi esiintyy sekä suku­nimenä että miehen etunimenä. Keski­ajalla nimi annettiin yleensä jouluna syntyneille pojille. Sen nais­puolisia vastineita ovat Noèle, Noela ja Noelle.
Nimen ranskan­kielinen kirjoitus­asu on Noël, muoto Noel esiintyy vanhastaan lähinnä englannin­kielisissä maissa. Sana esiintyy myös joulu­pukin ranskan­kielisessä nimityksessä Père Noël, sanan­mukaisesti "Isä Joulu" tai "Isä Noël".
Treema nimessä e:n yläpuolella (ë) osoittaa, että o ja e äännetään erillisinä, eri tavuihin kuuluvana, ja sitä käytetään lähinnä selvyyden vuoksi, erotukseksi yhdelmästä œ, joka ääntyy kuten suomen ö.
Suomessa nimi Noel on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 3 660 pojalle ja ainakin 40 tytölle. Suurin osa Suomen Noeleista on 2010-luvulla syntyneitä. Vuodesta 2015 lähtien Noelin nimipäivä on Suomessa sekä suomen- että ruotsin­kielisen kalenterin mukaan juuri joulun edellä, 23. joulukuuta.
Tunnettuja Noel- ja Noël-nimisiä > Sukunimenä

Alyson Noël (s. 1965), yhdysvaltalainen kirjailija
Chris Noel (s. 1941), yhdysvaltalainen näyttelijä ja radiopersoona
Christian Noël (s. 1945), ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja
Christian Vicente F. Noel (1937–2017), filippiiniläinen katolinen piispa
Clément Noël (s. 1997), ranskalainen alppihiihtäjä
Cleo A. Noel (1918–1972), yhdysvaltalainen diplomaatti
David Noël (s. 1999), kanadalainen jääkiekkoilija
Fabien Noël (s. 1959), ranskalainen uimari
Jacques Noël (1920–2004), ranskalainen miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari
Jules Noël (1903–1940), ranskalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä
Laurent Noël (1920–2022), kanadalainen katolinen piispa
Natasha Noel (s. 1993), intialainen jooganopettaja, tanssija ja mediapersoona
Nerlens Noel (s. 1994), yhdysvaltalainen koripalloilija
Philip Noel-Baker (1889–1982), brittiläinen poliitikko, diplomaatti ja urheilija, Nobelin rauhanpalkinnon saaja
William King-Noel (1805–1893), Lovelacen jaarli, brittiläinen diplomaatti
Tunnettuja Noel- ja Noël-nimisiä > Etunimenä

Noel Acciari (s. 1991), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Noël Bas (1877–1960), ranskalainen voimistelija
Noel Bauldeweyn (n. 1480–1530), ranskalais-flaamilainen säveltäjä
Noël Bernard (1925–1981), romanialainen journalisti
Noel Blanc (s. 1938), yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja toimitusjohtaja
Noel Borshi (s. 1995), albanialainen uimari
Noël Brunet (1916–1973), kanadalainen viulisti ja musiikkipedagogi
Noël de Castelnau (1851–1944), ranskalainen kenraali
Noël Coward (1899–1973), englantilainen näytelmäkirjailija ja näyttelijä
Noël Delberghe (1897–1965), ranskalainen vesipalloilija
Noel Desmond Daly (1929–2004), australialainen katolinen piispa
Noel Edmonds (s. 1948), englantilainen radio- ja televisiojuontaja
Noel Fielding (s. 1973), englantilainen näyttelijä ja stand up -koomikko
Noel Fisher (s. 1984), kanadalainen näyttelijä
Noel Flores (1935–2012), intialainen pianisti ja musiikkipedagogi
Noel Furlong (1937–2021), irlantilainen pokerinpelaaja
Noel Gallagher (s. 1965), englantilainen lauluntekijä ja kitaristi
Noël Godin (s. 1945), belgialainen kirjailija, kriitikko ja näyttelijä
Noel Gunler (s. 2001), ruotsalainen jääkiekkoilija
Noel Harrison (1934–2013), englantilainen näyttelijä, laulaja ja alppihiihtäjä
Noel Kelehan (1935–2012), irlantilainen muusikko ja kapellimestari
Noël Kokora-Tekry (1922–2001), norsunluurannikkolainen katolinen arkkipiispa
Noël Lee (1924–2013), yhdysvaltalais-ranskalainen pianisti ja säveltäjä
Noël Leslie (1878–1956), englantilainen Rothesin kreivitär, Titanicin turmasta selviytynyt
Noël Mamère (s. 1948), ranskalainen poliitikko
Noel Nelson Messone (s. 1960), gabonilainen diplomaatti
Noël Milarew Odingar (1932–2007), tšadilainen poliitikko ja upseeri
Noel Neill (1920–2016), yhdysvaltalainen näyttelijä
Noël Ott (s. 1994), sveitsiläinen beachfutispelaaja
Noel Pietilä (s. 2000), suomalainen jääkiekkoilija
Noel Redding (1945–2003), brittiläinen rockmuusikko
Noël Simard (s. 1947), kanadalainen katolinen piispa
Noel Stookey (s. 1937), yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä
Noël Treanor (1950–2024), irlantilainen katolinen piispa
Noel Turner (s. 1974), maltalainen jalkapalloilija
Noel Valladares (s. 1977), hondurasilainen jalkapallomaalivahti
Noel Van Horn (s. 1968), yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä
Noël Vandernotte (1923–2020), ranskalainen kilpasoutaja ja olympiamitalisti
Tunnettuja Noel- ja Noël-nimisiä > Taiteilijanimenä

Marjorie Noël, oik. Françoise Nivot (1945–2000), ranskalainen laulaja
Papa Noël, oik. Antoine Nedule Montswet (1940–2024), kinshasankongolainen rumbamuusikko
Sak Noel, oik. Isaac Mahmood Noell (s. 1983), katalonialainen elektronisen musiikin artisti ja DJ
Tunnettuja Noel- ja Noël-nimisiä > Kuvitteellisia henkilöitä

Noel Axelsson (ent. Taalasmaa), tv-sarjassa Salatut elämät
Julien Stéphan

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 18. syyskuuta 1980 (ikä 44)
Syntymäpaikka: Rennes, Bretagne, Ranska
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Seura
Seura: avoin
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
:  Girondins Bordeaux
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1998–2001 |  Paris SG II |  |  |
| 2001–2002 |  Toulouse FC II |  |  |
| 2002–2003 |  Racing Club |  |  |
| 2003–2005 |  Stade Briochin |  |  |
| 2005–2008 |  FC Drouais |  |  |
Valmennusura
2005–2008:  FC Drouais (juniorit)
2008–2010:  LB Châteauroux U19
2010–2012:  FC Lorient U19
2012–2015:  Stade Rennais U19
2015–2018:  Stade Rennais II
2018–2021:  Stade Rennais
2021–2023:  RC Strasbourg
2023–2024:  Stade Rennais

Julien Stéphan (s. 18. syyskuuta 1980) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Julienin isä Guy Stéphan on myös jalkapallovalmentaja.
Uraa

Stéphan edusti pelaajaurallaan Ranskan alemmilla sarjatasoilla pelanneita joukkueita. Hän edusti Girondins Bordeaux'ta, PSG:tä ja Toulousea, mutta esiintyi vain joukkueiden reservimiehistöissä. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2008 FC Drouaisin joukkueessa.
Valmennusuransa Stéphan aloitti Drouais'n juniorivalmentajana vuonna 2005. Lopetettuaan pelaajauransa Stéphan siirtyi LB Châteauroux'n organisaatioon, jossa valmensi kahden kauden ajan U19-joukkuetta. Hän toimi juniorivalmentajana myös Lorientissa ja Stade Rennaisissa. Kesällä 2015 hänestä tuli Stade Rennaisin reservijoukkueen päävalmentaja.
Joulukuussa 2018 Stéphan nousi Rennaisin edustusjoukkueen päävalmentajaksi Sabri Lamouchin saatua potkut. Stéphanin johdolla Stade Rennais selvitti historiallisesti tiensä Eurooppa-liigan pudotuspeleihin ja seura palkitsi hänet kesään 2020 ulottuvalla sopimuksella. Ranskan cupissa Stéphan luotsasi Rennaisin loppuotteluun, jossa joukkue kaatoi PSG:n rangaistuspotkukilpailun jälkeen 6–5 ja voitti seurahistorian ensimmäisen pokaalin 48 vuoteen. Ranskan liigassa Rennais paransi sijoitustaan neljällä pykälällä ja oli lopulta kymmenes. Kauden jälkeen seura teki Stéphanin kanssa kesään 2022 ulottuvan jatkosopimuksen.
Kaudella 2019/20 Stéphan luotsasi Rennes'n kamppailemaan europelipaikoista Ligue 1:ssä. Joukkuen syyskausi oli heikompi, sillä Rennes voitti vain kolme kauden kymmenestä ensimmäisestä ottelustaan, mutta tulokset paranivat ja joulukuun alusta koronapandemian vuoksi kauden viimeiseksi jääneelle 28. kierrokselle Rennes hävisi vain kolme ottelua. Loppusijoitus ennen aikojaan päättyneellä kaudella oli kolmas, mikä oli seuran paras sijoitus pääsarjassa. Ranskan cupissa puolustavat mestarit putosivat välierissä AS Saint-Étiennelle. Kaudella 2020/21 Rennes pelasi kohtuullisen syyskauden, mutta lyhyen talvitauon jälkeen Stéphan onnistui luotsaamaan joukkueensa voittoon vain yhdessä kymmenestä ottelusta. Hän erosi päävalmentajan tehtävästään maaliskuun alussa 2021.
Heinäkuussa 2021 Stéphan aloitti RC Strasbourgin päävalmentajana. Hän luotsasi Strasbourgin kaudella 2021/22 Ranskan liigassa kuudenneksi, mikä oli joukkueen paras sijoitus sitten kauden 1979/80. Kausi 2022/23 sujui kehnommin ja lopulta putoamiskamppailuun liigan toiseksi viimeiseksi vajonnut Strasbourg erotti Stéphanin tammikuussa 2023.
Marraskuun puolivälissä 2023 Stéphan palasi Stade Rennais'n päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuran kauden päätteeksi liigassa sijalle 10 ja Ranskan cupissa välieriin. Kausi 2024/25 alkoi kangerrellen ja Stéphan sai potkut marraskuussa 2024 Rennais'n majaillessa liigassa sijalla 13.
Saavutukset

Ranskan cup: 2019
Aro (täsmennyssivu)

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Aro voi viitata johonkin seuraavista:
aro, kasvillisuusvyöhyke, kuiva puuton ruohosto
arokosteikko, suotyyppi, kausikosteikko, jossa esiintyy suokasvillisuutta mutta ei juurikaan turvetta, kansanomaisia nimitysiä aro ja lakso
ARO, romanialainen automerkki
arot, kansa Afrikassa
Aro-Yhtymä, suomalainen autoalan yritys ja kateainevalmistaja
Sukunimenä

Aro on seuraavien henkilöiden sukunimi. Henkilöt ovat suomalaisia tai Suomessa syntyneitä, ellei toisin mainita:
Antti Aro (1952–2005), näyttelijä
Bobby Aro (1926–1996), amerikansuomalainen radiotoimittaja ja viihdetaiteilija
Eino J. Aro (1909–1998), metsänhoitaja ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Elina Aro (1923–2007), kirjailija
Emil Aro (1897–1972), teollisuusneuvos, OTK:n teollisuustoiminnan johtaja
Erkki Aro (1916–1993), suunnistaja
Eva-Mari Aro (s. 1950), professori
Hasse Aro (s. 1967), ruotsinsuomalainen toimittaja ja juontaja
Helle Aro (s. 1960), virolaissuomalainen yleisurheilija
Ilkka Aro (s. 1955), näyttelijä
Impi Aro (1906–1996), näyttelijä ja teatteriohjaaja
Jasmiine Julin-Aro (s. 1950), vaatesuunnittelija
Jessikka Aro (s. 1980), toimittaja
Johan Emil (J. E.) Aro (1874–1928), hyönteistieteilijä
Jorma Aro (s. 1950), jääkiekkoilija
Juha Aro (s. 1974), päätoimittaja
Jussi Aro (1928–1983), kirjailija ja tieteilijä
Kaarle Kustaa Aro (1876–1958),  rovasti, kirkkoneuvos ja opetusministeriön esittelijäneuvos
Kari Aro (1935–2003), jääkiekkoilija ja ekonomi
Katariina Salmela-Aro (s. 1961), kasvatustieteen professori
Katju Aro (s. 1974), graafinen suunnittelija ja Feministisen puolueen poliitikko
Kenneth Aro (s. 1974), lentopalloilija
Marco Aro (s. 1971), ruotsalainen laulaja
Maria Aro (1942–2024), näyttelijä
Matti Aro (1906–1991), teatterinjohtaja ja ohjaaja
Mika Aro, Tampereen Tapparan toimitusjohtaja
Mikael Aro (s. 1965), yritysjohtaja
Mikko J. Aro (s. 1945), yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Minna Aro (s. 1944), näyttelijä
Olli Aro (1920–1968), kirjailija
Paavo Aro (1899–1978),  metsätieteilijä
Pekka O. Aro (1950–2003), juristi, työoikeuden asiantuntija
Pirkko Aro (1923–2012), LKP:n ja SDP:n kansanedustaja
Ritva Aro (1905–1991), näyttelijä
Samuli Aro (s. 1975), endurokuljettaja
Sulo Aro (1904–1998),  viulisti ja konserttimestari
Toivo J. Aro (1891–1950), SDP:n kansanedustaja
Toivo Aro (1887–1962),  uimahyppääjä ja urheiluvaikuttaja
Tommi Aro (s. 1986), salibandyn pelaaja
Tuuve Aro (s. 1973), kirjailija ja elokuvakriitikko
Uno Aro (1899–1963), kuvanveistäjä
Usko Aro (1922–1992), viulisti ja konserttimestari
Werner Aro (1873–1929), SDP:n kansanedustaja
Kuvitteellisen henkilön sukunimenä

Jimi Aro, Uusi päivä -sarjan hahmo
Maija Aro, Salatut elämät -hahmo
Rafael Aro, Salatut elämät -hahmo
Romeo Aro, Salatut elämät -hahmo
Aro sala- tai taiteilijanimenä

Aro, oik. Arkadiusz Jabłoński (s. 1979), puolalainen muusikko, säveltäjä, laulaja, kitaristi ja sanoittaja
Hemmi Aro, oik. Herman Laukkanen (1892–1938), neuvostoliitonsuomalainen kirjailija
Markku Aro, oik. Markku Puputti (s. 1950), suomalainen iskelmälaulaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Aro”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tom Bildo

Tom Bildo (s. 1. lokakuuta 1955) on suomalainen muusikko ja äänittäjä, joka on vuodesta 1983 toiminut Helsingin kaupunginorkesterin pasuunan äänenjohtajana. Sitä ennen vuosina 1976–1984 hän toimi UMOn bassopasunistina.
Helsingin Punavuoressa asuneen musikaalisen perheen poika aloitti puhallinsoittimien parissa 6-vuotiaana Pelastusarmeijan I osaston poikasoittokunnassa  Uudenmaankadulla, instrumentteinaan kornetti ja baritonitorvi. Ruotsalaisessa normaalilyseossa Tom Bildo oli mukana koulun puhallinorkesterissa, jossa soitti myös muun muassa Magnus Lindberg. Bildo hakeutui Sibelius-Akatemian nuoriso-osastolle ja kiinnostui äänitystekniikasta. Hän työskenteli 1970-luvulla pitkään äänittäjänä Finnvox-studioilla ja Finnlevyssä.
Bildo soitti muun muassa Paroni Paakkunaisen yhtyeessä ja Tapiola Big Bandissä, kunnes sai paikan vuonna 1976 perustetussa UMOssa. Seuraavana vuonna Bildo kiinnitettiin myös Radion sinfoniaorkesteriin.
Helsingin kaupunginorkesterin pasuunan äänenjohtajaksi Bildo valittiin vuonna 1983. Päätyönsä rinnalla Bildo on toiminut Töölö Brassin ja Karelia-puhallinorkesterin kapellimestarina. Parin vuosikymmenen ajan Bildo soitti kesäisin Savonlinnan oopperajuhlien orkesterissa.
Kristoffer Ajer

Kristoffer Ajer Celticin pelaajana helmikuussa 2018.
Kristoffer Vassbakk Ajer (s. 17. huhtikuuta 1998 Rælingen) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 198-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brentfordia. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa vuodesta 2018.
Ajer pelasi Lillestrømin junioreissa vuosina 2008–2014 ja aloitti liigauransa  Startin joukkueessa heinäkuussa 2014. Hän pelasi kolmen kauden aikana 54 liigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Hän oli liigakauden 2015 avausottelussa Lillestrømiä vastaan joukkueen kapteeni vähän ennen 17-vuotissyntymäpäiväänsä.
Ajer siirtyi heinäkuussa 2016 skotlantilaisseura Celticiin ja pääsi vielä samassa kuussa kentälle yhdessä Mestarien Liigan karsintaottelussa mutta aloitti Skotlannin Valioliigassa lainasopimuksella Kilmarnockissa vuoden 2017 alkupuoliskolla. Hän pelasi lainapestinsä aikana 16 liigaottelua ja kaikissa niissä täydet minuutit. Kausina 2017–2021 Ajer pelasi Celticissä 115 valioliigaottelua, joissa hän teki viisi maalia, ja 18 Eurooppa-liigan ottelua. Hän voitti kolme kertaa niin liigamestaruuden, cupin kuin liigacupinkin. Vuoden 2020 cupin loppuottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa hän teki joukkueensa viidentenä laukojana voiton sinetöineen maalin.
Ajer siirtyi kesällä 2021 Englannin Valioliigaan nousseeseen Brentfordiin. Hän pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa 13. elokuuta 2021 Arsenalia vastaan avauskokoonpanossa ja tuli 71. minuutilla loukkaantumisen vuoksi vaihtoon. Hän pelasi kauden 2021–2022 aikana 24 valioliigaottelua, jotka yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa, ja teki maalin toukokuussa Southamptonia vastaan. Kaudella 2022–2023 hän pelasi vain yhdeksän valioliigaottelua, jotka kaikki avauksessa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Valioliigassa 28 ottelua, joista 21:ssa hän oli avauskokoonpanossa. Hän teki maaliskuussa maalin peräkkäisissä liigaotteluissa Burnleyä ja Manchester Unitedia vastaan. Kaudella 2024–2025 hän on joulukuun 19. päivään mennessä oelannut kahdeksan valioliigaottelua, yhtä vaille kaikki avauskokoonpanossa.
Ajer on pelannut yli 30 ottelua Norjan eri nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Norjan A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Australiaa vastaan. Hän on pelannut joulukuun 2024 puoliväliin mennessä 39 A-maaottelua, joissa kahta lukuun ottamatta avauskokoonpanossa ja 21 ensimmäisessä ottelussa täydet minuutit. Otteluista neljä on ollut MM-karsintaotteluita, 13 EM-karsintaotteluita ja yhdeksän Kansojen liigaa.
Aulis Oja

Yrjö Nurmio ja Aulis Oja Kansallis­arkistossa vuonna 1966.
Aulis Oja (3. helmikuuta 1910 Turku – 10. syyskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija.
Elämäkerta

Oja syntyi Turussa ja kävi koulunsa Kuusjoella, jossa hänen isänsä Antti Fabian Oja oli kirkkoherrana. Ojan sukujuuret olivat Nousiaisista, missä hän myös nuoruudessaan vietti pitkiä aikoja.
Oja väitteli tohtoriksi vuonna 1955 keskiaikaisen "Etelä-Suomen" aluejakoja ja asutusta käsittelevällä tutkimuksella ja kirjoitti etenkin Varsinais-Suomesta useita pitäjänhistorioita joko kokonaan tai osittain. Pääosan työurastaan Oja teki Suomen valtionarkistossa. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1973.
Aulis Ojan kokonaan tai osittain kirjoittamia pitäjänhistorioita ovat muun muassa Maarian, Karinaisten, Perttelin, Marttilan, Raision, Kuusjoen, Maskun ja Tarvasjoen pitäjänhistoriat. Väitöskirjassaan ja paikallishistoriallisissa tutkimuksissaan Oja kehitti etenkin jakokuntalaitoksen kehitykseen ja rakenteeseen nojautuvia keskiajan asutuksen ja maanomistusolojen historian tutkimusmetodeja, joilla oli mahdollista saada tietoa esimerkiksi asutuksen ikäsuhteista.
Aulis Ojan poikia ovat tähtitieteilijä Heikki Oja ja tietojenkäsittelytieteilijä Erkki Oja.
Julkaisuja

Aulis Oja: Keskiaikaisen Etelä-Suomen asutus ja aluejaot (pdf) (Väitöskirja)  Helsinki, 1955. Suomen historiallinen seura. Viitattu 18.10.2019.
Aiheesta muualla

Oja, Aulis hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Vatikaani 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland