stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raahen tietokonealan oppilaitos
Tietokonetekniikka > Tietoliikennetekniikan laboratorio

Tietoliikennetekniikan laboratoriossa opiskelijat perehtyivät signaalinkäsittelyn perusteisiin ja digitaaliseen signaalinkäsittelyyn. Opiskelijoiden käytännön taidot joutuivat testiin viimeistään lopputöitä tehtäessä. Signaalinkäsittelyn opetusta toteutettiin "Aktivoitu opiskelu viikkoteemoin" -kokeiluna. Tavoitteena oli yhdistää tietokoneavusteinen opiskelu viikoittain vaihtuviin oppimisteemoihin. Tietoliikenne- ja automaatiotekniikan laboratorioiden yhteistyönä toteutettiin graafinen ohjelmointiympäristö virtuaali-instrumentointiin.
Tietokonetekniikka > Tietokonetekniikan laboratorio

Tietokonetekniikan laboratoriossa opiskelijat erikoistuivat sulautettuihin reaaliaikajärjestelmiin. Tärkeitä sovellutusalueita olivat sulautetut langattomat sekä langalliset verkot ja moniprosessorijärjestelmät. Käytettävät menetelmät tulevaisuuden prototyyppien rakentamiseen olivat uudelleenkäytön soveltaminen, oliotekniikat, tehokas versionhallinta sekä sumean logiikan ja itseoppivien järjestelmien periaatteet. Opiskelijoiden työympäristö käsitti emulaattorityöasemia (32-bittinen sulautettu RISC-, 16-bittinen sulautettu CISC-kontrolleri) sekä työasemia sulautettujen reaaliaikakäyttöjärjestelmien ja -ytimien tutkimiseen. Käytettävissä oli myös elektroniikan ja logiikkasuunnittelun ja -testauksen perustyökalut kuten esimerkiksi sarjaliikenne- ja logiikka-analysaattorit. Graafiset oliomallinnustyökalut olivat käytössä yhdessä muiden laboratorioiden kanssa. Uusi alansa terävintä kärkeä edustava opetuslaitteisto hankittiin. Saksalaisen Lauterbach GmbH -yrityksen valmistama laitteisto tarjosi yhteen kompaktiin pakettiin integroituna laadukkaat välineet kaikkeen mikroprosessoripohjaisten laitteiden kehitystyöhön. Opetuslaitteistoon (ICE, In Circuit Emulator) käytettiin graafisen Windows-tyylisen käyttöliittymän kautta. Teollisuudessa vastaavia laitteita käytettiin miltei kaikissa alan yrityksissä mitä moninaisimpien tuotteiden kehityksessä. Esimerkkeinä mainittakoon kännykät, auto- ja sotilaselektroniikka. ICEn käyttökelpoisuus perustui siihen, että se näytti kaikki kohdelaitteen prosessorin sisäiset tapahtumat reaaliajassa. ICE kytkettiin tutkittavaan kohdelaitteeseen, minkä jälkeen voitiin monitorista seurata laitteen toimintaa.
Tietokonetekniikka > Ohjelmistotekniikan laboratorio

Ohjelmistotekniikan laboratorio tuki eri aineiden opetusta tarjoamalla opiskelijoiden käyttöön viisi uudenaikaista PC-luokkaa sekä erilaisia suunnittelu-, ohjelmointi-, testaus- ja dokumentointivälineitä. Laboratorio ylläpiti oppilaitoksen paikallisverkkoa, johon on kytketty PC:itä - n. 300 kpl - sekä Unix- ja Macintosh-työasemia. Kuusi verkkopalvelinta piti huolen resurssien hallinnasta, sähköpostista ja tietoliikenteestä. Opiskelijoilla oli käytettävissään välineitä, jotka tukivat sulautettujen järjestelmien kehitystyötä: rakenteisen analyysin ja suunnittelun menetelmiä. Lisäksi tarjottiin ohjelmakehitysympäristöjä eri kielille, esim. C++, C, Pascal ja Assembler, tietokantasovellutusten kehitysvälineitä, projektinhallinta-, dokumentointi- ja matemaattisia ohjelmistoja.
Aiheesta muualla

Raahe kamppailee ammattikorkeakoulunsa kanssa
Raahen tekniikan ja talouden yksikön aluetaloudelliset vaikutukset
Deryk Engelland

| Deryk Engelland |
| --- | --- |
 Deryk Engelland vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1982 (ikä 42) Edmonton, Alberta, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Engo
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  89 kg
Sarja:  NHL
Pelinumero:  29
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–2020
Seurat:  Lowell Lock Monsters (AHL) Las Vegas Wranglers (ECHL) Hershey Bears (AHL) South Carolina Stingrays (ECHL) Reading Royals (ECHL) Wilkes-Barre/Scranton (AHL) Pittsburgh Penguins (NHL) Rosenborg IHK (GET-ligaen)   Calgary Flames (NHL) Vegas Golden Knights (NHL)
NHL-varaus:  194. varaus, 2000 New Jersey Devils
Deryk Engelland (s. 3. huhtikuuta 1982 Edmonton, Alberta, Kanada) on uransa päättänyt kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Ura

Engelland pelasi kaudet 1998–2003 WHL:n Moose Jaw Warriorsissa. New Jersey Devils varasi hänet 194. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2000. Kaudella 2003–2004 Engelland pelasi AHL:n Lowell Lock Monstersissa ja ECHL:n Las Vegas Wranglersissä, jossa pelasi myös kauden 2004–2005. Kaudet 2005–2007 hän vietti AHL:n Hershey Bearsissa sekä ECHL:n South Carolina Stingraysissa ja Reading Royalsissa.
Kaudeksi 2007–2008 Engelland siirtyi NHL-seura Pittsburgh Penguinsiin, jonka farmijoukkueessa Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa pelasi kaksi täyttä kautta. Kaudella 2009–2010 hän debytoi NHL:ssä 10. marraskuuta 2009 Boston Bruinsia vastaan. Engelland pelasi kauden aikana NHL:ssä yhdeksän ottelua tehopistein 0+2=2. Kaudella 2010–2011 hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa 12. marraskuuta 2010 Tampa Bay Lightningia vastaan. Engelland vietti koko kauden NHL:ssä; 63 ottelussa hän sai tehopisteet 3+7=10 ja 123 jäähyminuuttia. Kaudella 2011–2012 hän pelasi 73 runkosarjaottelua tehopistein 4+13=17 ja NHL-uransa ensimmäiset kuusi pudotuspeliottelua.
Engelland teki 1.7.2014 kolmen vuoden sopimuksen Calgary Flamesin kanssa.
Dave Brubeck

| Dave Brubeck |
| --- | --- |
 Brubeck Schipholin kansainvälisellä lentoasemalla Amsterdamissa, 9. lokakuuta 1964.
Henkilötiedot
Koko nimi:  David Warren Brubeck
Syntynyt: 6. joulukuuta 1920 Concord, Kalifornia, Yhdysvallat
Kuollut: 5. joulukuuta 2012 (91 vuotta) Norwalk, Connecticut, Yhdysvallat
Ammatti:  jazzpianisti, säveltäjä, orkesterinjohtaja
Muusikko
Aktiivisena:  1940-luku–2012
Tyylilajit:  jazz, cool jazz, West Coast -jazz
Soittimet:  piano
Yhtyeet:  The Dave Brubeck Quartet
Levy-yhtiöt:  Fantasy, Columbia, Legacy, Atlantic, A&M, Concord, Sony, Telarc
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
David Warren ”Dave” Brubeck (6. joulukuuta 1920 Concord, Kalifornia, Yhdysvallat – 5. joulukuuta 2012 Norwalk, Connecticut, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti.
Brubeck valmistui University of the Pacificista vuonna 1942 ja palveli sen jälkeen armeijassa. Hän sai musiikinopetusta Darius Milhaud’lta. Brubeck sai urallaan Grammyn elämäntyöstään, Yhdysvaltain National Medal of Artsin 1994 sekä tähden Hollywood Walk of Famelle. Brubeck tunnetaan useiden jazzstandardien säveltäjänä. Eräs hänen yhtyeensä The Dave Brubeck Quartetin tunnetuimmista kappaleista on yhtyeen saksofonistin ja Brubeckin pitkäaikaisen aisaparin Paul Desmondin säveltämä ”Take Five”.
Brubeck on saanut monia sekä kansallisia että kansainvälisiä kunnianosoituksia ja palkintoja. Hän jatkoi muusikonuraansa kuolemaansa saakka 91-vuotiaana vuonna 2012.
Nuoruus

David Warren Brubeck syntyi Concordissa Kaliforniassa 6. joulukuuta 1920. Hänen äitinsä Elisabeth Brubeck (s. Ivey) oli pianisti, ja hänen isänsä oli cowboy. Brubeckin kahdesta vanhemmasta veljestään tuli ammattimuusikoita. Brubeck itse alkoi opiskella pianonsoittoa neljävuotiaana. Hän oli 12-vuotias, kun perhe muutti karjatilalle Sierra Nevadan juurelle. Hänen elämänsä muuttui dramaattisesti: pianotunnit päättyivät ja cowboyelämä alkoi. Hän työskenteli isänsä kanssa 45 000 hehtaarin karjatilalla. Brubeck alkoi 14-vuotiaana soittaa paikallisissa tanssiyhtyeissä viikonloppuisin. Hän oli teini-ikäisenä intohimoinen muusikko, mutta aikoi tästä huolimatta käytännöllisemmälle uralle eläinlääkäriksi.
Brubeck esiintyi öisin pianistina opiskellessaan College of the Pacificissa Stocktonissa Kaliforniassa. Yksi hänen professoreistaan ehdotti, että Brubeckin kannattaisi opiskella musiikkia. Brubeck kuunteli neuvoa ja valmistui collegesta vuonna 1942. Samana vuonna hän värväytyi armeijaan. Vapauduttuaan asepalveluksesta vuonna 1946 hän ilmoittautui Kalifornian Oaklandissa sijaitsevaan Mills Collegeen opiskelemaan sävellystä ranskalaisen säveltäjän Darius Milhaud’n johdolla. Milhaud rohkaisi Brubeckia jatkamaan uraa jazzin parissa ja sisällyttämään sävellyksiinsä jazzelementtejä.
Ura

Brubeck perusti vuonna 1947 nimeään kantaneen oktetin, johon kuului hänen lisäkseen muita Milhaud-opiskelijoita, jotka kokeiluissaan yhdistelivät erilaisia musiikkityylejä. Oktetin musiikki sai vaikutteita polyrytmien ja polytonaalisuuden opiskelusta. Se teki useita äänityksiä, mutta ajalleen varsin kokeellinen yhtye hajosi yleisön puutteeseen. Brubeck loukkaantui 1951 vakavasti ollessaan Havailija surffaamassa. Hän vauroitti selkäytimensä ja useita nikaimia ja sai käsiinsä hermovaurion, joka vaikutti hänen soittamiseensa.
Ura > The Dave Brubeck Quartet

Brubeck ja alttosaksofonisti Paul Desmond muodostivat 1951 The Dave Brubeck Quartetin. Heidän yhteistyönsä kesti yli seitsemäntoista vuotta. The Dave Brubeck Quartet tekivät 1950- ja 1960-luvun alussa jazzia tutuksi nuorille levytyksillää ja yliopistokampuksilla järjestyissä konserteilla. Kvartetin yleisö ei kuitenkaan rajoittunut vain opiskelijoihin, sillä yhtye soitti jazzklubeilla kaikissa suurissa kaupungeissa ja kiersivät yhdessä muun muassa Duke Ellingtonin, Ella Fitzgeraldin, Charlie Parkerin, Dizzy Gillespien ja Stan Getzin kanssa. The Dave Brubeck Quartet voitti myös monia ammattilehtien, kriitikkojen ja lukijaäänestyksien palkintoja. Brubeckin muotokuva oli vuonna 1954 Time-lehden kannessa, ja sen yhteydessä oli artikkeli jazzin ”renessanssista” ja Brubeckin suosion suuresta noususta.
The Dave Brubeck Quartet teki 1958 ensimmäisen kansainvälisen kiertueensa. Yhdysvaltain ulkoministeriö kustansi kvartetin esiintymiset Puolassa, Intiassa, Turkissa, Sri Lankassa, Afganistanissa, Pakistanissa, Iranissa sekä Irakissa. Yhtyeen musiikissa alkoivat tämän jälkeen näkyä uudet kulttuurivaikutteet. Vuoden 1959 albumi Time Out sisälsi tavanomaisesta poikkeavia jazzin tahtilajeja. Se oli myös ensimmäinen miljoona kappaletta myynyt jazzalbumi, ja kappaleet ”Blue Rondo à la Turk” sekä ”Take Five” tulivat jukeboxeihin ympäri maailmaa. ”Take Five” -kappaletta pidetään klassikkona, ja se on myydyin jazzsingle.
Alkuperäinen The Dave Brubeck Quartet lopetti vuonna 1967, mutta Brubeck perusti samana vuonna uuden kvartetin Jack Sixin, Alan Dawsonin ja Gerry Mulliganin kanssa.
Brubeck esiintyi 1970-luvulla kiertueella myös poikiensa Dariuksen (koskettimet), Chrisin (basso ja pasuuna) ja Danin (rummut) kanssa. Heidän yhtyeensä nimi oli Two Generations of Brubeck (suom. Kaksi sukupolvea Brubeckeja). Yhtyeen musiikki sekoitti jazzia, rockia ja bluesia. Brubeck kokosi 1970-luvun puolessavälissä ”perinteisen” Dave Brubeck -kvartetin uudelleen yhtyeen 25-vuotisjuhlakiertuetta varten, mutta yhtye oli yhdessä vain hetken Paul Desmondin kuoltua vuonna 1977. Brubeck kiersi myös apartheidinaikaisessa Etelä-Afrikassa. Hänen sopimuksensa mukaan yhtye soittaisi vain yleisöille, joita ei olisi erotettu konserttikävijöiden ihonvärin mukaan. Kiertue keskeytettiin, kun joidenkin tapahtumapaikkojen järjestäjät eivät suostuneet integroituihin konsertteihin.
Vuonna 1987 The Dave Brubeck Quartet teki Neuvostoliiton-kiertueen. Brubeckin poika Chris soitti sähköbassoa. Myöhemmin samana vuonna Brubeck sävelsi kappaleen ”Upon This Rock”, jota soitettiin paavi Johannes Paavali II:n San Franciscon -vierailulla. Vuonna 1988 The Dave Brubeck Quartet matkusti Yhdysvaltain presidentin Ronald Reaganin mukana Moskovaan esiintymään Reaganin ja Mihail Gorbatšovin huippukokouksessa.
Ura > Sooloura

Brubeck teki 1970-luvun jälkeen monia arvostettuja albumeita, vaikka taloudellisesti hänen albuminsa eivät enää myyneet samalla tavalla kuin aiemmin. Kriitikoilta saivat ylistystä muun muassa Paper Moon (1981), Blue Rondo (1986), Moscow Nights (1987), Nightshift (1993), In Their Own Sweet Way (1994) ja To Hope! A Celebration (1996). A Dave Brubeck Christmas (1996) nostettiin jopa historian parhaaksi jazz-joulualbumiksi. Brubeckin myöhäisvaiheen levytyksiin kuului myös muun muassa soolopianoesityksiä, kuten One Alone (2000).
1990-luvulla Brubeck sai useita palkintoja. Hän vastaanotti muun muassa Grammy-elämäntyöpalkinnon helmikuussa 1996.
Ura > Esiintymiset Suomessa

Suomessa Brubeck on esiintynyt ainakin Helsinki Jazz Festivalilla vuonna 1964, Kulttuuritalolla vuonna 1966, Pori Jazzissa vuonna 1990 sekä Espoon April Jazzissa vuonna 2000.
Kuolema

Brubeck kuoli sydämen vajaatoimintaan 91-vuotiaana. Hän olisi täyttänyt seuraavana päivänä 92 vuotta. Brubeck oli vaimonsa kanssa naimisissa 70 vuotta.
Yksityiselämä

Brubeck meni armeijaan värväytymisen jälkeen naimisiin collegeaikaisen opiskelukaverinsa Iola Whitlockin kanssa 21. syyskuuta 1942. Heidän ensimmäinen poikansa David Darius Brubeck syntyi 14. kesäkuuta 1947 ja toinen Michael Lawrence Brubeck 18. maaliskuuta 1949. Heidän kolmas poikansa Christopher William Brubeck syntyi 19. maaliskuuta 1952. Neljäntenä lapsena heille syntyi 5. marraskuuta 1953 tytär Catherine Ivey Brubeck. He saivat neljännen poikansa Daniel Peter Brubeckin 4. toukokuuta 1955 ja viidennen poikansa Charles Matthew Brubeckin 9. toukokuuta 1961.
Michael kuoli 30. kesäkuuta 2009. Iola kuoli 90-vuotiaana 12. maaliskuuta 2014.
Kunnianosoitukset

Brubeck sai pitkän uransa aikana monia kansallisia ja kansainvälisiä kunnianosoituksia. Hänelle myönnettiin muun muassa National Medal of Arts, National Academy of Recording Arts and Sciences -akatemian elämäntyöpalkinto sekä tähti Hollywood Walk of Famelle. Hän on saanut myös useita kunniatohtorin arvoja yhdysvaltalaisista, kanadalaisista, englantilaisista sekä saksalaisista yliopistoista ja hengellisen teologian kunnia-arvon Fribourgin yliopistosta Sveitsistä. Brubeck sai Distinguished Arts Award -palkinnon Michiganin yliopiston Ford Honors -ohjelmasta ja vuonna 2006 Notre Damen yliopiston korkeimman kunnianosoituksen, Laetare-mitalin. Hän oli Yalen yliopiston Duke Ellington -stipendiaatti ja Yalen musiikkikorkeakoulu myönsi hänelle Sanford-mitalin.
Vuonna 2000 National Endowment for the Arts julisti Dave Brubeckin jazzmestariksi. Hänet valittiin vuonna 2003 American Classical Music Hall of Fameen vuonna 2003, ja vuonna 2007 hän sai Living Legacy Jazz Award -palkinnon Kennedy Centeriltä ja Arison-palkinnon National Foundation for the Advancement of the Artsilta.
Brubeckin kansainvälisiä kunniamainintoja ovat Itävallan korkein taidepalkinto, Ranskan hallituksen kunniamaininta ja Italian Bocconi-mitali. Lontoon sinfoniaorkesteri tunnusti pitkän yhteistyönsä Brubeckin kanssa ja myönsi hänelle elämäntyöpalkinnon vuonna 2007.
Vuonna 2009 Brubeck vastaanotti Kennedy Center Honors -palkinnon, jonka presidentti Barack Obama myönsi hänelle hänen 89-vuotissyntymäpäivänään.
Perintö

Brubeckia pidetään yhtenä merkittävimmistä jazzmuusikoista. Los Angeles Timesin mukaan Brubeck oli ”yksi jazzin ensimmäisistä poptähdistä”. Brubeck ei tosin itse aina pitänyt kuuluisuudestaan; esimerkiksi Time-lehden kansikuvassa oli Brubeckin mielestä pitänyt olla hänen sijaansa Duke Ellington. Brubeck kokeili erilaisten tahtilajien sekä sävellajien kanssa, mikä on yksi syy sille, että hänen musiikkiaan pidetään omintakeisena. Brubeck ei aina tosin saanut kriitikoiden arvostusta, jotka kutsuivat hänen musiikkiaan muun muassa kaavamaiseksi, mahtipontiseksi ja – sana, josta Brubeck erityisesti ei pitänyt – juroksi.
Brubeck kertoi kerran, mitä jazz merkitsi hänelle:
»Yksi niistä syistä, jonka takia uskon jazziin on se, että ihmisten ykseys voi ilmestyä sydämesi rytmin kautta. Se on samanlainen missä puolella maailmaa tahansa, se sydämenlyönti. Se on ensimmäinen asia, jonka kuulet syntyessäsi – tai ennen synnyttyäsi – ja viimeinen asia, jonka kuulet.»
Diskografia

Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dave Brubeck Wikimedia Commonsissa
Dave Brubeckin viralliset kotisivut (englanniksi)
Dave Brubeck Discography Project (englanniksi)
The Dave Brubeck Quartet vuonna 1962. Vasemmalta oikealle: Brubeck, Paul Desmond, Joe Morello ja Gene Wright.
Brubeck esiintymässä Deauvillessä vuonna 1990.
Brubeck esiintymässä Helsinki Jazz Festivalilla vuonna 1964.
Brubeck vastaanottamassa Kennedy Center Honors -palkintoa Valkoisessa talossa 6. joulukuuta 2009. Vasemmalta oikealle: ensimmäinen nainen Michelle Obama, Mel Brooks, Dave Brubeck, Grace Bumbry, Robert De Niro, Bruce Springsteen ja presidentti Barack Obama.
Dmitri Linter

Dmitri Linter Arnold Meren hautajaisissa huhtikuussa 2009.
Dmitri Linter (ven. Дмитрий Линтер, s. 22. marraskuuta 1973) on venäläinen virkamies, hän toimi varapuheenjohtajana koordinointikeskuksella Novorossija Moskovassa.. Vuonna 2007 hän oli Pronssisoturi-muistomerkkiä suojelleen Yövartio-liikkeen johtaja Virossa.
Pronssisotilaan siirtämiseen liittyvien mielenosoitusten aikana huhtikuussa 2007 Linter oli yksi 27:stä tutkintavankeuteen vangitusta. Myös hänen avustajansa Yövartioliikkeessä Maksim Reva pidätettiin. Venäjän liittoneuvoston puhemies Sergei Mironov vaati Linterin vapauttamista. Virossa vieraillut Leonid Slutskin johtama duuman parlamenttivaltuuskunta vaati saada tavata Linterin, mutta pyyntöä pidettiin Viron puolesta mahdottomana toteuttaa. Duuman parlamenttivaltuuskunta raportoi matkansa tulokset voitonpäivän jälkeen.[lähde? ] Dmitri Linter on aikaisemmin ollut mukana Viron venäläisessä puolueessa. Hän on ollut ehdokkaana Euroopan parlamentin vaaleissa 2004 ja Riigikogun vaaleissa 2007.
Latvian rajavartiosto otti Linterin kiinni  Moskova-Riika -junassa 15. maaliskuuta 2009, jossa hän oli matkalla Riikaan Tulevaisuus ilman fasismia -konferenssiin (venäjäksi "Будущее – без нацизма"). Koska hänellä oli ollut vain yksikertaviisumi Venäjälle, ei häntä voitu palauttaa junassa Moskovaan, vaikka Linterin mukaan latvialaiset väittivät, että hänellä on vielä kerran mahdollisuus matkustaa Venäjälle. Linter ei ole Venäjän federaation kansalainen.
Aiheesta muualla

Kommersant: Estonia Buries Relations with Russia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
11.2.2010 20:05 Veikko Saksi, Viron "Yövartiossa" repeämä, Uusi Suomi Blogit
Дмитрий Линтер собирает добровольцев для поездки в Крым
Линтер: желающих поехать в Крым уже 500 человек
Medinska “izlūk brauciens” (Krievijas Federācijas kultūras ministrs Vladimirs Medinskis)
Dmitri Linter on Venemaa kultuuriministri abi[vanhentunut linkki]
Дмитрий Линтер стал помощником министра культуры РФ и выступает с докладами в Крыму[vanhentunut linkki]
18 октября 2014 года Дмитрий Линтер принимал участие в церемонии открытия в Риге мемориальной доски (Arkistoitu – Internet Archive)
Новая Русь - ДМИТРИЙ ЛИНТЕР (Arkistoitu – Internet Archive), заместитель руководителя Центра координации «Новая Русь»
Digermulenin kirkko

| Digermulenin kirkko Digermulen kirke |
| --- | --- |

Sijainti:  Vågan, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Sør-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1951
Suunnittelija:  Andreas Melchior Wiel Nygaard ja Torstein Schyberg
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  250
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Digermulen kirkko (norj. Digermulen kirke) on Våganin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen kivikirkko vuodelta 1951.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Digermulenin kirkko Wikimedia Commonsissa
Dying to Try

|  Dying To Try |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Brendan Murray
Levy-yhtiö:  Universal Music
Kesto:  03:00
Tyylilaji:  pop
Julkaistu:  29. maaliskuuta 2017
Säveltäjä(t):  Jörgen Elofsson James Newman
Sanoittaja(t):  Jörgen Elofsson James Newman
Euroviisutiedot
Vuosi:  2017
Maa:  Irlanti
Kieli:  englanti
Sijoitus semifinaalissa:  13.
Pisteet semifinaalissa:  86
Sanat:  sanoitus
Dying To Try on irlantilaislaulaja Brendan Murrayin esittämä kappale, jolla hän edusti Irlantia vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa 11. toukokuuta 2017,  jossa se sai 86 pistettä, jäi sijalle 13 eikä päässyt finaaliin.
Murray esittämässä kappalettaan Euroviisujen harjoituksissa.
Raw (tiedostomuoto)

Filmikamera
Valokuvafilmi
mustavalkofilmi
värifilmi
dia
filmiherkkyys
Digitaalikamera
Valokuvakenno
CMOS
CCD
rajauskerroin
kohina
ISO-luku
Digitaalinen tallennusmedia
Muistikortti
CF
SD
xD
Memory Stick
Valokuvien tiedostomuoto
JPEG
RAW:t
TIFF
Objektiivi
laajakulma
normaali
kauko
bokeh
tynnyri
tyyny
vinjetointi
Kuvankäsittely
Kuvankäsittelyohjelma
Photoshop
Photo-Paint
GIMP
Krita
PaintShop Pro
Pixel32
Paint.NET
RawTherapee
Teemasivu
Raw (suom. raaka) tarkoittaa joukkoa erilaisia raakakuvan tiedostomuotoja. Muodot sisältävät tietoa digitaalikameran kuvakennolta (CCD tai CMOS), jota on prosessoitu vain minimaalisesti. Kennot tallentavat jännitetasoja, jotka muutetaan pikselikohtaisiksi väritiedoiksi, kun tieto tallennetaan toisessa muodossa (esimerkiksi JPEG- tai TIFF-muotoon).
Raw-muodot ovat usein valmistajakohtaisia suljettuja muotoja, joista ei ole dokumentaatiota. Ammattilaiset ovat kritisoineet tätä seikkaa ja OpenRAW-organisaatio pyrkii ratkaisemaan asiaa. Myös Adoben DNG-muoto pyrkii luomaan normalisoidun muodon raakatiedolle. Raw-tiedoston mukana kamera tallettaa otsikkotiedoston, jossa ovat kameran asetukset kuvaushetkellä. Tiedot riipuvat kamerasta, mutta mukana on tietoja kuten kontrastitaso, värilämpö ja niin edelleen. Kuvakennon antama tieto käsitellään suodattamalla, jolloin "mosaiikista" saadaan pikselikohtaiset väritiedot.
Raakadataa käsitellään useissa vaiheissa, jotka ovat peruuttamattomia. Raakatiedoston etu on, että käsittelyä voidaan lykätä myöhemmäksi kuvaajan tarpeiden mukaan.
Raw-muodon käsittelyä varten ohjelman on tunnettava kameramalli, josta kuva on peräisin. Kamerassa olevalla näytöllä esitetään kameran itsensä prosessoima ennakkokatselu JPEG-muodon avulla.
Digitaalinen raakadata

Kuvakennolta saatu tieto voidaan tallettaa 12- tai 14-bittisenä Raw-tiedostona, jolloin värikanavaa kohden on 4 096 tai 16 384 värisävyä (yhteensä 68,7 miljardia RGB-väriä tai 4,4 triljoonaa väriä). Vastaavasti JPEG-kuvassa on kahdeksan bittiä värikanavaa kohden, jolloin yhdessä kanavassa voi olla 256 sävyä ja yhteensä 16,8 miljoonaa väriä. 
Raw-tiedosto mahdollistaa laajemman väriskaalan ja dynaamisen alueen (kirkkauden) verrattuna JPEG-kuvaan. Raw-kuvasta on paremmat mahdollisuudet korjata yli- tai alivalottuminen.
Raw-tiedostot voivat käyttää häviötöntä pakkausta tai olla pakkaamattomia, jolloin kuvan laatu ei heikkene. Raw-tiedostot voidaan muuttaa toisiin raw-kuviin tai kuvia voidaan yhdistää HDR-kuviksi. Väriavaruutta, valkotasapainoa ja värilämpötilaa voidaan muuttaa jälkikäteen raw-kuvasta.
Raw-tiedostoille ei ole vakiintunutta standardia valmistajien kesken. Canonin raakakuvatiedostoja ovat esimerkiksi CIFF-tiedostomuotoa vastaava CRW- ja TIFF-tiedostomuotoa vastaava CR2. Minoltalla on MRW, Nikonilla myös TIFF-pohjainen NEF ja Olympuksella ORF. 
Standardin puutteesta johtuen kuvankäsittelyohjelmat eivät välttämättä kykene avaamaan kaikkia raakakuvatiedostoja, joskin ongelmia tuottavat lähinnä hyvin uudet tai erittäin vanhat tai harvinaiset tiedostomuodot.
Digitaalinen raakadata > DNG

Adoben DNG on tarkoitettu vaihtoehdoksi Raw-muodolle. 
Suoraan DNG-muotoisia tiedostoja tuottavia kameroita ovat muun muassa Hasselblad H2D, Leica Digital-Modul-R, Ricoh GR Digital, Samsung Pro 815 ja Pentaxin järjestelmäkamerat, myös keskikoon 645D, sekä Windows Phone Black- ja Cyan-käyttöjärjestelmäversioita käyttävät Nokia Lumia 1020- ja 1520 -kamerapuhelimet.
Digitaalinen raakadata > Valmistajien Raw-tiedostomuotoja

3FR Hasselblad
ARW Sony
BAY Casio
CAP, IIQ Phase One
CR2, CR3, CRW Canon
DCR, DCS, K25, KDC Kodak
DNG Hasselblad, Leica, Ricoh, Samsung, Pentax, Nokia
DRF Kodak
FFF Imacon
MEF, MOS Mamiya
MRW Konica, Minolta
NEF, NRW Nikon
ORF Olympus
PEF, PTX Pentax
PXN Logitech
R3D Red
RAF Fujifilm
RAW Casio, Epson, Konica, Panasonic
RW2 Panasonic
RDC Rollei
RWZ Rawzor
SR2 Sony
SRF Sony
X3F Sigma
Kamerat voivat myös tallettaa suoraan esimerkiksi TIFF-muodossa.