stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ignaz Vinzenz Zingerle
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ignaz Vinzenz Zingerle Wikimedia Commonsissa
In Concert with The London Symphony Orchestra

| Live at the Royal Albert Hall Deep Purple |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 25. ja 26. syyskuuta 1999
 Julkaistu: Joulukuu 1999
 Tuottaja(t): Deep Purple
 Tyylilaji: hard rock, klassinen musiikki, pop, rock
 Levy-yhtiö: Eagle
Deep Purplen live muut julkaisut
| Total Abandon: Australia ’99 1999 | Live at the Royal Albert Hall 1999 | Live at the Rotterdam Ahoy 2001 |
In Concert with The London Symphony Orchestra on Deep Purplen livealbumi vuodelta 1999. Se on taltiointi Jon Lordin konserton (Concerto for Group and Orchestra) 30-vuotisjuhlaesityksistä syyskuulta 1999. Mukana on myös useita vierailijoita sekä mielenkiintoisia kappalevalintoja. Purplea säestää Lontoon Sinfoniaorkesteri (LSO) Paul Mannin johdolla.
Kappaleet

1. Pictured Within (Lord)
2. Wait A While (Lord)
3. Sitting In A Dream (Glover)
4. Love Is All (Glover/Hardin)
5. Via Miami (Glover/Gillan)
6. That's Why God Is Singing The Blues (Corbett)
7. Night Meets Light (Morse) (myöhemmissä painoksissa)
8. Take It Off The Top (Morse)
9. Wring That Neck (Blackmore/Simper/Paice/Lord)
10. Pictures Of Home (Blackmore/Gillan/Glover/Lord/Paice)
11. Concerto For Group And Orchestra - Movement I (Lord)
12. Concerto For Group And Orchestra - Movement II (Lord)
13. Concerto For Group And Orchestra - Movement III (Lord)
14. Ted The Mechanic (Deep Purple)
15. Watching The Sky (Deep Purple)
16. Sometimes I Feel Like Screaming (Deep Purple)
17. Smoke On The Water (Blackmore/Gillan/Glover/Lord/Paice)
18. Smoke On The Water (mpeg-video USA:n painoksessa)
19. Ted The Mechanic (mpeg-video UK:n painoksessa)
Muusikot

Ian Gillan: laulu
Roger Glover: basso
Jon Lord: urut, kosketinsoittimet
Steve Morse: kitara
Ian Paice: rummut
Lontoon Sinfoniaorkesteri Paul Mannin johdolla
Vierailijat:
Aitch Mc Robbie: laulu
Margo Buchanan: laulu
Pete Brown: laulu, kitara
Mario Argandona: laulu, lyömäsoittimet
Sam Brown: laulu (kpl. 2,17)
Miller Anderson: laulu, kitara (kpl. 1,17)
Ronnie James Dio: laulu (kpl. 3-4,17)
Graham Preskett: viulu (kpl. 3,17)
Steve Morris: kitara (kpl. 5-6,17)
Eddie Hardin: piano (kpl. 4,17)
Mickey Lee Soule: kosketinsoittimet (kpl. 4,17)
Steve Morse Band (kpl. 7-8,17):
Steve Morse: kitara
Dave La Rue: basso
Van Romaine: rummut
The Kick Horns (kpl. 5,8,9,14,17):
Annie Whitehead: trombone
Paul Spong: trumpetti, käyrätorvi
Roddy Lorimer: trumpetti, käyrätorvi
Simon C Clarke: saksofoni, huilu
Tim Sanders: saksofoni
Kilpailu eversti Balckin pokaalista

Kilpailu eversti Balckin pokaalista oli kilpailu eversti Viktor Balckin nimeä kantaneesta kiertopalkinnosta, joka perustettiin 1907 Helsingin ja Tukholman parhaiden jääpallojoukkueiden kesken kilpailtavaksi viitenä vuonna. Ensimmäinen pokaalin voittaja oli Helsingin Polyteknikkojen Urheiluseura vuonna 1908. AIK, joka oli tukholmalaisten edustaja kaikissa kilpailuissa, onnistui voittamaan pokaalin kolme kertaa (1909, 1913 ja 1914), minkä johdosta tukholmalaiset voittivat pokaalin omakseen. Tosin suomalaisten tulkinnan mukaan vuoden 1909 uusintaottelussa PUS:sta saavutettu voitto oli vähintäänkin kyseenalainen, koska ruotsalaiset vaihtoivat osan pelaajista toiseen otteluun.
Ottelut Balckin pokaalista > 1908

Helsingissä
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Polyteknikkojen Urheiluseura | 5–3 | AIK |
Ottelut Balckin pokaalista > 1909

11. helmikuuta, uusinta 12. helmikuuta Tukholmassa
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| AIK | 3–3 | Polyteknikkojen Urheiluseura |
| AIK | 4–2 | Polyteknikkojen Urheiluseura |
Ottelut Balckin pokaalista > 1912

Helsingissä
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Helsingin IFK | 6–5 | AIK |
Ottelut Balckin pokaalista > 1913

Tukholmassa, Pohjoismaisten kisojen puolivälieräottelu
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| AIK | 4–2 | Helsingin IFK |
Ottelut Balckin pokaalista > 1914

Helsingissä
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Helsingin IFK | 4–5 | AIK |
Ihmisen polveutuminen ja sukupuolivalinta

| Ihmisen polveutuminen ja sukupuolivalinta> The Descent of Man, and Selection in Relation to Sex |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Charles Darwin
Kieli:  englanti
Genre:  evoluutiobiologia
Kustantaja:  John Murray
Julkaistu:  1871
Suomennos
Suomentaja:  Anto Leikola
Kustantaja:  Terra Cognita
Julkaistu:  2015
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  640
ISBN:  978-952-5697-66-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ihmisen polveutuminen ja sukupuolivalinta (engl. The Descent of Man, and Selection in Relation to Sex) on Charles Darwinin 1870–1871 julkaistu tietokirja. Teos on ilmestynyt suomeksi vuonna 2015 Anto Leikolan kääntämänä. Kirjassa Darwin tarkasteli seksuaalivalinnan näkökulmasta ihmisen evoluutiota apinoiden kaltaisista eläimistä. Ennen kirjan julkaisua Darwin oli pelännyt julkaisun lisäävän hänen näkemyksiinsä kohdistuneita ennakkoluuloja. Kuitenkin Lajien synty -teoksen saama myönteinen kohtelu etenkin nuoremmilta tutkijoilta sai aikaan sen, että Darwin päätti julkaista teoksensa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Darwin, Charles: The Descent of Man, and Selection in Relation to Sex.  London:  John Murray, 1871.  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Portin, Petter: Antoisa suomennos Darwin-klassikosta. Tieteessä tapahtuu 1/2016. (PDF)
Isoparatiisilintu

| Isoparatiisilintu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Paratiisilinnut Paradisaeidae
Suku::  Paratiisilinnut Paradisaea
Laji::  apoda
Kaksiosainen nimi
 Paradisaea apoda  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Isoparatiisilintu Wikispeciesissä   Isoparatiisilintu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isoparatiisilintu (Paradisaea apoda) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Isoparatiisilintua tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Iris Tanner

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Naisten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | 4 × 100 m vapaauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 1928 | 4 × 100 m vapaauintiviesti |  |
Iris Vera Tanner (20. marraskuuta 1906 Eastbourne – 1971 Hailsham) oli brittiläinen uimari ja olympiamitalisti.
Tanner osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa 17-vuotiaana Pariisissa 1924. Hän sijoittui tuolloin 100 metrin vapaauinnissa viidenneksi ja pääsi 400 metrin matkalla välieriin saakka. Tanner myös ui maansa hopeaa voittaneessa 4 × 100 metrin vapaauintiviestijoukkueessa. Amsterdamin olympialaisissa 1928 hän oli 400 metrillä kuudes, mutta putosi välierissä 100 metrillä. Tanner sai kisoissa toista kertaa peräkkäin viestin hopeaa.
Irpinian–Basilicatan maanjäristys 1694

| Irpinian–Basilicatan maanjäristys 1694 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  8. syyskuuta 1694
Magnitudi:  6,9 (Mw)
Episentrumin sijainti:  40.90°N, 15.43°E
Maat, joihin vaikutukset ulottuivat:  Italia
Henkilövahingot:  yli 6 000
Irpinian–Basilicatan maanjäristys tapahtui 8. syyskuuta 1694 silloisessa Napolin kuningaskunnassa, joka on nykyään Italiaa. Se tuhosi täysin 14 kaupunkia ja useita muita kärsi pienempiä vahinkoja. Kuolonuhreja oli ainakin 6 000.
Irpinian maanjäristys

| Irpinian maanjäristys |
| --- | --- |
Päivämäärä:  23. marraskuuta 1980
Magnitudi:  6,9 (Mw)
Syvyys:  20 km
Episentrumin sijainti:  40.85°N, 15.28°E
Maat, joihin vaikutukset ulottuivat:   Italia
Henkilövahingot:  3 114 kuollutta, 1 500 kadonnutta, yli 7 000 haavoittunutta
Irpinian maanjäristys tapahtui Etelä-Italiassa Irpinian alueella 23. marraskuuta 1980. Sen keskipiste oli Avellinon maakunnassa sijaitsevassa Conza della Campanian kylässä, joka tuhoutui lähes kokonaan. Myös naapurimaakunnissa Salernossa ja Potenzassa järistys aiheutti suurta tuhoa. Kaikkiaan 684 kuntaa kärsi vahinkoja. Suurimpia henkilövahinkoja Conza della Campanian 184 uhrin lisäksi kärsivät Sant'Angelo dei Lombardi (482), Laviano (303), Lioni (228) ja Teora (137). Napolissa kuoli 68 henkilöä, vaikka se sijaitsee noin 100 kilometrin päässä järistyksen keskipisteestä.
Jälleenrakennukseen tarkoitettujen varojen käytöstä syntyi poliittinen skandaali 1990-luvulla, koska ainakin 4 miljardia liiraa oltiin käytetty poliitikkojen lahjuksiin.[lähde? ]
Ihmisen vaiheet

| Ihmisen vaiheet> The Ascent of Man |
| --- | --- |
Tyyli:  dokumenttisarja
Kestoaika:  50 min
Kehittäjä(t):  David Attenborough
Pääosissa:  Jacob Bronowski
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Alkuperäiskieli:  englanti
Julkaistu:  1973
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  13
Tuotanto
Tuottaja(t):  Adrian Malone Dick Gilling
Käsikirjoittaja(t):  Jacob Bronowski
Tuotantoyhtiö(t):  BBC Time-Life Films
Aiheesta muualla
IMDb 
Ihmisen vaiheet (The Ascent of Man) on David Attenborough’n kehittämä ja Jacob Bronowskin käsikirjoittama ja juontama brittiläinen televisiosarja vuodelta 1973. Dokumentaarisen 13-osaisen sarjan aiheena on ihmisen evoluutio ja ihmiskunnan historia.
Ihmisen vaiheet oli yksi BBC:n 1970-luvulla tuottamista suuren budjetin dokumenttisarjoista, jotka pyrkivät sekä valistamaan että viihdyttämään ja jotka perustuivat yhteen pääesiintyjään, monissa kuvauspaikoissa eri maissa kiertävään asiantuntijajuontajaan, joka myös käsikirjoitti sarjan. Näyttävinä värituotantoina toteutettujen sarjojen tavoitteena oli ennen kaikkea tehdä tunnetuksi väritelevisiolähetyksiä ja tarjota värivastaanottimen jo ostaneiden rahalle vastinetta. Muita sarjoja olivat Kenneth Clarkin Länsimainen perintömme (Civilisation, 1969), Alistair Cooken Uusi manner (America, 1972–1973), James Burken Kytkentöjä (Connections, 1978) ja David Attenborough’n Elävä maa (Life on Earth, 1979).
Bronowski keskittyy sarjassa erityisen merkittäviin käännekohtiin ihmisen kehityksessä, kuten ensimmäiseen työkaluun, jolla saattoi lyödã, kaapia ja muokata. Kuvauskohteita on löydetty ihmiskunnan alkukodista Afrikasta, Kaliforniasta, Islannista, Espanjasta ja ensimmäisessä jaksossa Lapista, jossa saamelaiset poroelinkeinoineen esitetään ainoana ihmisryhmänä, joka on säilyttänyt jääkauden ajan elämäntavan.
Sarja esitettiin Suomen television kakkosverkossa vuodenvaihteessa 1976–1977, ja samoihin aikoihin julkaistiin aiheesta myös Jacob Bronowskin laatima ja Antero Mannisen suomentama tietokirja Ihmisen vaiheet (Kirjayhtymä 1975). Sarja esitettiin uusintana syksyllä 1986. Helsingin Sanomien Osmo Jokisen mukaan Ihmisen vaiheet jää television historiaan yhtenä loisteliaimmista tieteen popularisoinneista, vaikka Bronowski itse ehti kuolla vuonna 1974 pian sarjan valmistumisen jälkeen. Heikki Brotherus kirjoitti Bronowskin olevan sarjassa parhaimmillaan tunnustellessaan tieteen rajallisuutta maailmassa, jossa yhä moni, kenties useampi kuin koskaan, uskoo tuntevansa totuuden, päässeensä perille maailmankaikkeuden syy- ja seuraussuhteista. ”Omalla havannollisella tavallaan Bronowski osoittaa holistisen totuuden mahdottomuuden ja vaarallisuuden.”
Jaksot

Ensimmäiset merkit (Lower than the Angels) – ihmisen evoluution alkuvaiheet
Vuodenaikojen sato (The Harvest of the Seasons) – ihmisen varhainen migraatio, maanviljelyn alku, ensimmäiset yhdyskunnat, sota.
Kivenjyvänen (The Grain in the Stone) – työkalut, maanviljelyn ja kivenveiston kehitys.
Kätketty rakenne (The Hidden Structure) – tuli, metallit, alkemia.
Avaruuksien musiikkia (Music of the Spheres) – lukujen ja matematiikan maailma.
Tähtien sanansaattaja (The Starry Messenger) – Galileo Galilein maailmankuva ja sen vastustus.
Mahtava kellokoneisto (The Majestic Clockwork) – Isaac Newtonin ja Albert Einsteinin teoriat.
Tahto valtaan (The Drive for Power) – teollinen vallankumous ja sen vaikutukset arkielämään.
Luomisen askelmat (The Ladder of Creation) – Charles Darwinin ja Alfred Russel Wallacen ajatukset lajien synnystä.
Maailma maailmassa (World within World) – alkuainetaulukko ja atomi.
Tieto vai varmuus (Knowledge or Certainty) – tieteenvastaisuus, Auschwitz, Hiroshiman ja Nagasakin pommitukset.
Sukupolvesta sukupolveen (Generation upon Generation) – elämän nautinnot, seksi, perinnöllisyystiede, kloonauksen pimeä puoli.
Pitkä lapsuus (The Long Childhood) – Bronowskin yhteenveto.
In Bloom

| ”In Bloom” Nirvana |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Nevermind
 Äänitetty : 1991
 Julkaistu: lokakuu 1992
 Tuottaja(t): Butch Vig
 Tyylilaji: grunge
 Kesto: 09.02
 Levy-yhtiö: DGC
Nirvanan muut singlet
| ”Lithium” 1992 | ”In Bloom” 1992 | ”Puss / Oh, the Guilt” 1993 |
In Bloom on grungeyhtye Nirvanan kappale, josta on julkaistu kaksi versiota. Siitä on myös tehty kaksi videota. Ensimmäisen version julkaisi vuonna 1990 yhtyeen alkuperäinen levy-yhtiö Sub Pop musiikkivideona. Toinen versio julkaistiin vuoden 1991 menestysalbumilla Nevermind ja Euroopassa myös singlenä vuonna 1992. Sub Pop -versio kuullaan Nirvanan With The Lights Out -box-setin DVD-puolelta vuodelta 2004. Kurt Cobainin elämäkerran kirjoittaja Charles Crossin mukaan kappale kertoo Cobainin ystävästä Dylan Carlsonista.
Kappaleen musiikkivideossa Nirvana esittää Beatles-yhtyettä esiintymässä The Ed Sullivan Show'ssa vuonna 1964. Kappaleen video voitti palkinnon vuonna 1993 MTV Video Music Awardseissa "Parhaasta vaihtoehtovideosta". Singlen B-puolina kuultiin kappaleet "Sliver (live)", ja "Polly (live)".
Kappaleet

In Bloom – 4.17
Sliver (Live) – 2.06
Polly (Live) – 2.47
Listasijoitukset

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1992 | Mainstream Rock Tracks (US) | No. 5 |
| 1992 | Slovakian Airply Chart | No. 5 |
| 1992 | Official Irish Singles Chart | No. 7 |
| 1992 | Poland Airplay Chart | No. 15 |
| 1992 | Official New Zealand Singles Chart | No. 20 |
| 1992 | Official UK Singles Chart | No. 28 |
| 1992 | Official Sweden Singles Chart | No. 30 |
| 1992 | Official Australian Singles Chart | No. 75 |
| 1992 | Official Holland Singles Chart | No. 87 |
Aiheesta muualla

Nirvana - In Bloom YouTubessa.
Nirvana
| --- | --- |
Studioalbumit:   Bleach  Nevermind  In Utero 
Livealbumit:   MTV Unplugged in New York  From the Muddy Banks of the Wishkah 
Kokoelmat:  Nevermind It's an Interview | Incesticide | Nirvana | Sliver: The Best of the Box
EP:t:  Blew | Hormoaning
Singlet:  "Love Buzz" | "Sliver" | "Molly's Lips" | "Here She Comes Now" | "Smells Like Teen Spirit" | "Come as You Are" | "Lithium" | "On a Plain" | "In Bloom" | "Oh, The Guilt" | "Heart-Shaped Box" | "All Apologies" | "Rape Me" | "Pennyroyal Tea" | "About a Girl (Unplugged)" | "The Man Who Sold the World (Unplugged)" | "Where Did You Sleep Last Night" | "Lake of Fire (Unplugged)" | "Aneurysm (live)" | "Drain You (live)" | "You Know You’re Right"
Video- ja box set -julkaisut:  Live! Tonight! Sold Out!! | Singles | With the Lights Out | Classic Albums - Nirvana - Nevermind
Muuta:  Nirvanan diskografia | Grunge | X-sukupolvi | Courtney Love | Frances Bean Cobain | Kurt & Courtney | Last Days | Outcesticide | Fecal Matter | Foo Fighters | Sweet 75
In Concert 1987: Abigail

| In Concert 1987: Abigail King Diamond |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1987
 Julkaistu: 1991
 Tuottaja(t): Roberto Falcao   King Diamond
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 52.49
 Levy-yhtiö: Roadrunner
Muut kannet
 remasteroidun levyn kansikuva
King Diamond muut julkaisut
| The Eye 1990 | In Concert 1987: Abigail 1991 | A Dangerous Meeting 1992 |
In Concert 1987: Abigail on King Diamond -yhtyeen ensimmäinen livelevy. Levy on taltioitu Yhdysvaltain ja Euroopan Abigail-kiertueelta 9. heinäkuuta – 20. joulukuuta 1987. Levyllä soitetaan kappaleita albumeilta Fatal Portrait, Abigail ja Don’t Break the Oath. Levy on vuodelta 1991 ja remasteroitu versio vuodelta 1997.
Kappaleet

Funeral – 1.56
Arrival – 5.47
Come To The Sabbath – 5.43
The Family Ghost – 4.25
The 7th Day Of July 1777 – 4.27
The Portrait – 4.47
Guitar Solo – 3.19 (Andy La Rocque)
The Posession – 4.08
Abigail – 4.28
Drum Solo – 3.26 (Mikkey Dee)
The Candle – 6.01
No Presents For Christmas – 4.22
Kokoonpano

King Diamond: laulu
Andy La Rocque: kitara
Mike Moon: kitara
Timi Hansen: basso
Mikkey Dee: rummut
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
In Concert 1987: Abigail Discogsissa. (englanniksi)
Albumi In Concert 1987: Abigail Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
King Diamond
| --- | --- |
Studioalbumit:   Fatal Portrait  Abigail  ”Them”  Conspiracy  The Eye  The Spider’s Lullabye  The Graveyard  Voodoo  House of God  Abigail II: The Revenge  The Puppet Master  Give Me Your Soul...Please  The Institute 
EP:t:  Demo • The Dark Sides • Collector's Item
Livealbumit:  In Concert 1987: Abigail • Deadly Lullabyes: Live
Kokoelmat:  A Dangerous Meeting • Nightmare in the Nineties • Decade of Horror • The Best of King Diamond
Singlet:  "No Presents for Christmas" • "Halloween" • "The Family Ghost" • "Welcome Home" • "Eye of the Witch" • "Masquerade of Madness"
Ingrid (albumi)

| Ingrid Johanna Kurkela |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 11. syyskuuta 2015
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Jurek ja Aku Rannila
 Levy-yhtiö: Kaiku Recordings
Johanna Kurkelan muut julkaisut
| Joulun lauluja 2013 | Ingrid 2015 | Uneni kaunein – Parhaat 2018 |
Ingrid on Johanna Kurkelan vuonna 2015 julkaistu seitsemäs studioalbumi.
Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin marraskuussa 2014 kappale ”Ei panikoida”, toisena singlenä toukokuussa 2015 kappale ”Kuolevainen” ja kolmantena singlenä syyskuussa 2015 kappale ”Rakkaus tekee vapaaks”. Itse albumi julkaistiin 11. syyskuuta 2015, viikko kolmannen singlen julkaisemisen jälkeen. Se nousi julkaisunsa jälkeen Suomen virallisen albumilistan sijalle kuusi ja oli listalla yhteensä kaksikymmentä viikkoa.
Albumin kaikki kappaleet on sanoittanut Saara Törmä. Suurimman osan albumin kappaleista ovat säveltäneet Aku Rannila ja Jurek, kappaleita ”Kiertokulku” ja ”Ystäväin” on ollut säveltämässä myös Henna Sarriola. Rannila ja Jurek ovat albumilla myös soittavina muusikkoina. Heidän lisäkseen albumilla soittavat sellisti Juho Kanervo ja pianisti Antti Pitkäjärvi.
Ingrid palkittiin vuoden iskelmäalbumina maaliskuussa 2016 järjestetyssä Emma-gaalassa. Artisti itse oli ehdolla vuoden naissolistin Emman saajaksi. Kuukausi aiemmin Kurkela palkittiin vuoden naisartistina Iskelmägaalassa.
Kappaleet

Kuolevainen – 4.02
Maailman valtiaat – 4.11
Rakkaus tekee vapaaks – 4.17
Yksinäisyys – 4.05
Kiertokulku – 3.53
Ingrid – 4.05
Olkaa kilttejä – 3.51
Ystäväin – 4.06
Ei panikoida – 3.34
Suojelkaa mua – 3.38
Rauha rakkaani – 4.57
Aiheesta muualla

Kappaleen ”Ei panikoida” lyriikkavideo YouTubessa
Kappaleen ”Kuolevainen” musiikkivideo YouTubessa
Iso-Ahveninen (Uurainen)

| Iso-Ahveninen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Uurainen
Koordinaatit:  62°29′05″N, 25°19′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Lanneveden va (14.65)
Laskuoja:  oja Kukkaroiseen 
Järvinumero:  14.652.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  162,7 m  
Pituus:  620 m  
Leveys:  340 m  
Rantaviiva:  1,588 km  
Pinta-ala:  14,49 ha  
Tilavuus:  0,0002798 km³ 
Keskisyvyys:  1,93 m  
Suurin syvyys:  3,6 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso-Ahveninen 
Iso-Ahveninen  on Keski-Suomessa Uuraisissa  Kyynämöisten lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 620 metriä pitkä, 340 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 14,5 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 279 800 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,9 metriä ja suurin syvyys on 3,6 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Lanneveden valuma-alueella (14.65), jonka Isojoen alueeseen (14.652) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 162,7 metriä mpy.
Irish American Athletic Club

| Irish American Athletic Club |
| --- | --- |
Perustettu:  1897
Lakkautettu:  1930
Entiset nimet:  Greater New York Irish Athletic Association
Kotiareena:  Celtic Park
Paikkakunta:  New York, Yhdysvallat
Lajit:  gaelilaiset urheilulajit, yleisurheilu
Irish American Athletic Club (IAAC), alkujaan Greater New York Irish Athletic Association (GNYIAA) oli yhdysvaltalainen urheiluseura, joka perustettiin 1897 erityisesti irlantilaisia ja gaelilaisia urheilulajeja varten. Siitä muodostui kuitenkin 1900-luvun ensimmäisten vuosikymmenien yleisurheilun mahtiseura. Sen kilpailijat voittivat useita olympiakultia ja tekivät useita maailmanennätyksiä. IAAC:n riveissä kilpaili irlantilaistaustaisten lisäksi urheilijoita myös monista muista maista.
Historia

IAAC:n edeltäjän Greater New York Irish Athletic Associationin perusti vuonna 1897 irlantilainen Patrick J. Conway. Sen tarkoituksena oli Conwayn mukaan tukea irlantilaisten urheiluharrastusta ja edistää gaelilaisia urheilulajeja, kuten gaelilaista jalkapalloa ja hurlingia. Limerickistä kotoisin ollut Conway oli muuttanut Yhdysvaltoihin 12-vuotiaana, ja hän toimi seuran puheenjohtajana usean vuoden ajan. GNYIAA:n perustajat ostivat 9 000 dollarilla maata Queensin syrjäisestä osasta Laurel Hillistä Long Island Cityn rajalta. He rakennuttivat sinne 48 000 dollarilla Celtic Park -nimisen urheilukentän.
GNYIAA keskittyi yleisurheiluun, vaikka se vuokrasi kenttää myös muiden lajien käyttöön. Ruotsalaissyntyinen Ernie Hjertberg palkattiin pian sen valmentajaksi, jona hän alkoi kehittää seuraa Yhdysvaltain menestyneimpien joukkoon. Hjertberg valitsi joukkueeseen irlantilaisten lisäksi muitakin kansallisuuksia. Moukarinheittäjä John Flanagan voitti vuonna 1901 seuran ensimmäisen henkilökohtaisen Yhdysvaltain-mestaruuden.
GNYIAA nousi lopullisesti huipulle 1904, kun se voitti ulkoratojen Yhdysvaltain-mestaruuden ennen New York Athletic Clubia. Saman vuoden kesäolympialaisissa sen urheilijoista John Flanagan voitti kultaa moukarissa, Martin Sheridan kiekonheitossa sekä Myer Prinstein pituushypyssä ja kolmiloikassa. IAAC:ksi uudelleennimetty seura otti vuonna 1906 ensimmäisen kahdeksasta perättäisestä (tosin vuonna 1909 seura ei osallistunut kilpailuun) ulkoratojen Yhdysvaltain-joukkuemestaruudesta.
IAAC:n todellinen kultakausi alkoi 1909 skotlantilaissyntyisen Lawson Robertsonin tultua sen valmentajaksi. Se hallitsi suvereenisti vuosien 1911–1914 Yhdysvaltain-mestaruuskilpailuja. Tukholman olympialaisissa 1912 seuran jäsenet ottivat kahdeksan Yhdysvaltain kolmestatoista yleisurheilun kultamitalista. IAAC:n maailmanennätysmiehiin kuuluivat heittolajeihin erikoistuneet irlantilaiset Patrick McDonald, Matt McGrath ja Patrick Ryan, Melvin Sheppard, Abel Kiviat sekä keskimatkoja juossut italialainen Emilio Lunghi, pitkä matkoja juossut suomalainen Hannes Kolehmainen ja kolmiloikkaaja Dan Ahearn.
IAAC voitti vielä 1916 maan joukkuemestaruuden jäätyään vuonna 1915 toiseksi. Sen jälkeen seuran toiminta alkoi kuitenkin hiipua. Ensimmäisen maailmansodan aikana IAAC:llä ei ollut toimintaa, mutta sodan jälkeen sitä yritettiin elvyttää yhteistyössä Gaelic Athletic Associationin kanssa. Lopullisesti IAAC lakkautettiin 1930, jolloin Celtic Park myytiin City and Suburban Homes Companylle 300 000 dollarilla. Seuraavana vuonna urheilukentän paikalle rakennettiin asuntoja.
IAAC:n Myer Prinstein rinnassaan seuran logo.
Niin kutsuttuja ”irlantilaisia valaita”: vasemmalla IAAC:n John Flanagan ja Martin Sheridan sekä oikealla New York Athletic Clubin James Mitchel.