stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
810 Naval Air Squadron
Perustaminen

810 NAS perustettiin 3. huhtikuuta 1933 Gosportissa yhdistämällä 463. ja 464. torpedolentueiden Blackburn Dart koneet lentolaivueeksi.  Perustettaessa laivueella oli kaksitoista lentokonetta. Laivue siirrettiin 8. toukokuuta Kotilaivastoon HMS Courageousille. Blackburn Ripon koneet korvasivat syyskuussa laivueen Dartit. Laivueen kaluston vaihtaminen Blackburn Baffineiksi aloitettiin heinäkuussa 1934 ja koko laivue oli kalustettu marraskuussa. Abessinian kriisin vuoksi siirrettiin HMS Courageous laivueineen Välimerelle elokuussa 1935. Alus laivueineen palasi kotivesille helmikuussa 1936.
Laivueen kalusto vaihdettiin kahteentoista Blackburn Shark -koneeseen huhtikuussa 1937 ja edelleen Fairey Swordfisheiksi syyskuussa 1938. Käsky siirrosta HMS Ark Royalille  tuli lokakuussa ja laivue siirtyi 11. tammikuuta 1939. Laivue siirtyi Amiraliteetin valvontaan 24. toukokuuta 1939.
Toinen maailmansota

Toisen maailmansodan syttyessä 810 NAS oli edelleen palveluksessa HMS Ark Royalilla kalustonaan 12 Fairey swordfish konetta.
Laivue lakkautettiin elokuussa 1945.
Uudelleen perustaminen

Laivue perustettiin uudelleen ja se otti osaa Suezin kriisiin sekä Korean sotaan. Operaatio Musketeerin aikana laivueen kalustona olivat Hawker Sea Hawkit ja se palveli HMS Bulwarkilla.
Laivue lakkautettiin uudelleen.
Laivue luotiin uudelleen ja otettiin palvelukseen 3. maaliskuuta 1983 RNAS Culdroseen. Laivueen kalustona oli 10 Sea King HAS.5 helikopteria. Laivueen kalusto vaihto Sea King HAS.6 helikoptereiksi aloitettiin lokakuussa 1989 ja viimeinen vaihdettiin helmikuussa 1990. Laivue lakkautettiin heinäkuussa 2001.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aari

Aari (lat. area ’pinta-ala’, tunnus a) on pinta-alan yksikkö ja kooltaan sata neliömetriä. Neliön muotoinen aari on siis 10 metriä × 10 metriä. Sata aaria on hehtaari. Aaria käytetään puhuttaessa pienistä pellon tai metsän aloista.
Aake

| Aake |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  17. huhtikuuta, 7. toukokuuta, 29. marraskuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Aage, Åke, Ove, Uwe
Nimen alkuperä:  kreikkalais-latinalainen Akatius, syytön
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aake on suomalainen miehen etunimi. Nimi on todennäköisesti syntynyt lyhentymänä kreikkalais-latinalaisesta nimestä nimestä Akatius tai Achatius, joka merkitsee syytöntä. Tanskassa nimi esiintyy muodossa Aage. Samaa alkuperää ovat myös ruotsalaiset nimet Åke ja Ove.
Suomalaisessa almanakassa Aaken nimipäivä oli 8. toukokuuta vuosina 1908–1928. Samalla päivällä oli aikaisemmin ollut nimi Achatius, ja nykyisinkin sama päivä on ruotsinkielisen kalenterin mukaan Åken nimipäivä. Sen sijaan suomenkielinen nimi Aake esiintyy nykyisin vain ortodoksisessa kalenterissa, jossa se on käsitetty lyhentymäksi nimestä Akakios.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Aake-nimisiä miespuolisia henkilöitä
on Suomessa ollut vuoden 2021 loppuun mennessä 938.
Tunnettuja Aakeja

Aake Hildén, oik. Aarne Hildén (1940–2024), sanoittaja, laulaja ja musiikkituottaja
Aake Jermo (1920–1980), toimittaja ja kirjailija
Aake Kalliala (s. 1950), näyttelijä
Aake Mäkelä (1931–2019), pikajuoksija ja kelloseppä
Aake Otsala (s. 1976), suomalainen muusikko, musiikkituottaja, äänittäjä ja miksaaja
Aake Pesonen (1914–1987), sota- ja tietokirjailija
829 Naval Air Squadron

Laivueen tunnus
829 Naval Air Squadron (829 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.
Palvelus > Toinen maailmansota

Laivue perustettiin 15. kesäkuuta 1940 RNAS Fordissa kalustonaan 9 Fairey Albacorea. Osa laivueesta siirrettiin heinäkuussa Campbeltowniin, johon laivue kasattiin syyskuun lopulla. Laivue siirtyi 7. lokakuuta St. Evaliin ja alistettiin rannikkolennostolle iskuihin Ranskan rannikon laivaliikennettä vastaan sekä Brestin telakoille. Iskuissa laivue menetti komentajansa 9. lokakuuta.
Laivue siirrettiin 15. marraskuuta RNAS Crailista HMS Formidablelle suojaamaan saattuetta Länsi-Afrikkaan ja Kapkaupunkiin. Tukialus oli tammikuussa 1941 Punaisella merellä ja helmikuussa laivue suoritti Mogadishuun ja Massawaan pommituslentoja, joissa se  menetti useita koneita. Laivueen saavuttua maaliskuussa Välimerelle sen konevahvuuteen lisättiin Fairey Swordfishejä. Tukialuksen kannella laivue otti osaa Matapanin taisteluun, kun Albacore sai osuman Italian laivaston taistelulaivaan Vittorio Venetoon. Laivue menetti taistelussa komentajansa.
Laivueen taistelu jatkui Vichyn Ranskaa vastaan Syyriassa, jolloin Nikosiaa käytettiin heinäkuussa tukikohtana. Tukialuksen vaurioiduttua ilmahyökkäyksessä laivue supistettiin kuuteen Fairey Swordfishiin ja se purjehti tukialuksella Välimereltä Kapkaupungin kautta Yhdysvaltoihin telakalle. Laivue suojasi alusta matkan aikana sukellusveneiltä. Laivue toimi 23. elokuuta alkaen Jamaikalla Palisadoesin kentällä, josta se siirtyi 2. joulukuuta HMS Illustriousille, jonka mukana se purjehti kuuden päivän matkan Norfolkiin Virginiaan. Laivue palasi 10. joulukuuta HMS Formidablelle matkalle Englantiin.
Laivue palveli RNAS Eastleighissa ja myöhemmin RNAS Lee-on-Solentissa, kun sen kalustoa täydennettiin ja vaihdettiin kahteentoista Fairey Swordfish II ASV -koneeseen. Laivue siirtyi koulutuksen jälkeen 7. maaliskuuta 1942 HMS Illustriousille, jonka mukana laivue osallistui Madagaskarin valtaukseen. Madagaskarilla laivue suoritti muun muassa hyökkäyksen Diego Suareziin. Onnistunut hyökkäys kahta Vichyn Ranskan laivaston sukellusvenettä ja kahta saattajaa vastaan maksoi laivueelle viisi lentokonetta. Laivue lakkautettiin 7. lokakuuta 1942 Etelä-Afrikassa liittämällä se 810 laivueeseen.
Laivue perustettiin uudelleen 1. lokakuuta 1943 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan 12 Fairey Barracuda II:sta. Laivue liitettiin 52. Laivaston torpedopommittajalennostoon ja se siirrettiin 12. helmikuuta HMS Victoriousille. Laivue osallistui 3. huhtikuuta 1944 hyökkäykseen saksalaista taistelulaiva Tirpitziä vastaan menettäen kaksi konetta. Seuraava yritys toukokuussa peruutettiin, minkä jälkeen laivue suoritti pinta-alusten torjuntaa Norjan rannikolla. Laivue liitettiin 9. heinäkuuta 831 laivueeseen lakaten samalla olemasta.
Palvelus > Toinen maailmansota > Komentajat

O S Stevinson 15. kesäkuuta 1940 -
J Dalyell-Stead 12. lokakuuta 1940 -
L C B Ashburner 29. maaliskuuta 1941 -
F M Griffiths 24. joulukuuta 1941 -
G P C Williams, DSC 1. lokakuuta 1943 -
D W Phillips 3. maaliskuuta 1944 -
Palvelus > Helikopterilaivueena

Laivueen kalustona Lynx HAS.3, mikä lakkautettiin 25. maaliskuuta 1993 RNAS Portlandissa.
Laivue perustettiin uudelleen 21. lokakuuta 2004 RNAS Culdrosessa kalustonaan Merlin HM.1 helikopterit. Laivueeseen tulee täysin varustettuna kuulumaan kahdeksan helikopteria, joista kuusi palvelee Tyypin 23 fregateilla: HMS Lancaster (ZH848 eli 457/LA), HMS Monmouth (ZH858 eli 415/MM), HMS Northumberland, HMS Richmond, HMS Somerset ja HMS Westminster (ZH 850 eli 462/WM). Loput kaksi palvelevat maatukikohdassa koulukoneina (ZH833 eli 500/CU).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Laivueen viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
A Little Bit (Nina Åströmin kappale)

| A Little Bit> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Nina Åström
Säveltäjä(t):  Luca Genta
Sanoittaja(t):  Gerrit aan 't Goor
Euroviisutiedot
Vuosi:  2000
Maa:  Suomi
Kieli:  englanti
Sijoitus:  18.
Pisteet:  18
Sanat:  sanoitus
A Little Bit oli Nina Åströmin esittämä Suomen edustuskappale Eurovision laulukilpailussa 2000, joka järjestettiin Tukholmassa. Kappale valittiin Suomen edustuskappaleeksi asiantuntijaraadin ja puhelinäänestyksen perusteella. Tukholmassa kappale sijoittui 18. sijalle yhteensä 18 pisteellä.
Suomen saamat pisteet

Alankomaat: 5
Viro: 7
Romania: 4
Ruotsi: 2
Listasijoitus

| Lista | Sija |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: 17 (17/2000)
Mika Aarnikka

Mika Lauri Aarnikka (s. 6. lokakuuta 1967 Helsinki) on suomalainen, 1990-luvulla menestynyt kilpapurjehtija.
Aarnikka sijoittui olympialaisissa yhdessä Petri Leskisen kanssa 470-luokassa neljänneksi sekä Barcelonassa 1992 että Atlantassa 1996. Maailmanmestaruuskilpailuissa Leskinen ja Aarnikka saavuttivat pronssia vuonna 1992, ja heidän muita MM-sijoituksiaan olivat 14:s vuonna 1991, seitsemäs vuonna 1993, 42:s vuonna 1995 ja 21:s vuonna 1996. Euroopan-mestaruuskilpailuissa pari saavutti hopeaa vuonna 1995, ja lisäksi he sijoittuivat 36:nneksi vuonna 1989, viidenneksi vuonna 1993 ja kahdeksanneksi vuonna 1994.
Seuratasolla Aarnikka edusti Nyländska Jaktklubbenia. Hän voitti Leskisen kanssa Suomen-mestaruuden vuosina 1991, 1992, 1994, 1995 ja 1996. Pari valittiin vuoden suomalaispurjehtijaksi vuosina 1992 ja 1996.
Hän toimii suomalaisen IT-ohjelmisto- ja -palveluyrityksen Tietoevryn pilvipalvelut ja infrastruktuuriratkaisut -divisioonan Tietoevry Connectin myynti- ja yhteistyökumppanijohtajana. Hän työskenteli aiemmin Huaweilla.
Timo Aalto (kuvataiteilija)

| Timo Aalto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. tammikuuta 1941 Helsinki
Kuollut: 21. marraskuuta 2003 (62 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Taiteilija
Palkinnot
 Kuvataiteen valtionpalkinto 1973 
Timo Martti Severi Aalto (5. tammikuuta 1941 Helsinki – 21. marraskuuta 2003 Helsinki) oli helsinkiläinen taidemaalari ja taidegraafikko. Aalto kuului keskeisiin suomalaisiin konstruktivisteihin. Hän teki selkeitä ja puhdaslinjaisia abstraktin geometrisia teoksia, ja käytti usein voimakkaita värejä.
Aalto opiskeli Vapaassa Taidekoulussa 1957–1958 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1958–1962.
Aalto opetti Suomen Taideakatemian koulussa 1971–1974, erityisopettajana 1974–1986, Taideteollisessa oppilaitoksessa 1968–1971 ja Lahden taideoppilaitoksessa 1970–1971.
Aalto asui Oulunkylän taiteilijatalossa. Hän sai Kuvataiteen valtionpalkinnon 1973.
Aiheesta muualla

Timo Aalto (kuvataiteilija) Kansallisgallerian kokoelmissa
Timo Aallon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
7,62 ITKK 31 VKT

| 7,62 ITKK 31 VKT |
| --- | --- |
 7,62 ITKK 31-40 VKT kartiojalustalla m/31
Aseen tyyppi:  Ilmatorjuntakonekivääri
Alkuperämaa:   Suomi
Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  1933-1988
Sodissa:  talvisota jatkosota Lapin sota
Valmistushistoria
Suunnittelijat:  Aimo Lahti
Suunniteltu:  1931
Valmistajat:  VKT
Valmistusvuodet:  1933-1944
Valmistusmäärä:  507
Eri versiot:  7,62 ITKK 31-40 VKT
Tekniset tiedot
Malli:  7,62 ITKK 31 VKT
Paino:  104 kg (jalustan kanssa) 47 kg (ase)
Pituus:  113 cm
Piipun pituus:  72,3 cm
Miehistö:  6
Patruuna:  7,62x53R
Toimintatapa:  Lyhyt rekyyli
Lipas:  250 patruunan katkeava metallivyö
Tulinopeus:  2x900 laukausta/minuutissa
Lähtönopeus:  800 m/s
Tehokas kantama:  600 m
Maksimikantama:  1000 m
Tähtäimet:  Rengastähtäin
Kuljetustapa:  m/31 kartiojalusta m40 kolmijalka
Ampumakulmat:  -10° - +80°
7,62 ITKK 31 VKT eli 7,62 mm kaksoisilmatorjuntakonekivääri malli 1931 valmistaja VKT oli Suomen armeijan pääasiallinen ilmatorjuntakonekivääri toisessa maailmansodassa. Ase on Aimo Lahden suunnittelema ja sitä valmistettiin 507 kappaletta vuosien 1933 ja 1944 välillä kahtena eri versiona: alkuperäinen 7,62 ITKK 31 VKT ja parannettu 7,62 ITKK 31-40 VKT.
Tausta

1920-luvulla Suomi oli vasta itsenäistynyt, ja suurin osa armeijan kalustosta oli vanhan Tsaarin Venäjän perua. Kalustossa oli vain vähän ilmatorjunta-aseita ja nekin olivat vanhentuneita. Osana suunnitelmaa parantaa ilmatorjunta-aseistusta päätettiin kehittää jalkaväen Maxim-konekivääreitä tehokkaampia erityisesti suunniteltuja ilmatorjuntakonekivääreitä. Vuosien 1930-1934 kehityssuunnitelma määritteli tarpeeksi 125 raskasta 13,2 mm konekivääriä ja 125 7,62 mm konekivääriä. Aseiden suunnitteleminen annettiin Aimo Lahden tehtäväksi.
7,62 ITKK 31 VKT

Uuden 7,62 mm ilmatorjuntakonekiväärin prototyyppi valmistui 1931 ja se hyväksyttiin palveluskäyttöön nimikkeellä 7,62 mm kaksoisilmatorjuntakonekivääri m 31. Valtion Kivääritehtaalta (VKT) tilattiin 1933 130 konekiväärin sarja joista ensimmäiset jaettiin yksiköille 22.6.1934. Vuonna 1940 valmistui vielä pieni 10 kappaleen sarja jolloin kokonaismääräksi muodostui 140 kappaletta.
Teknisesti 7,62 ITKK 31 VKT on Maxim-konekivääri joka muokattu kiihdyttimellä ja 250 patruunan katkeavilla metallivöillä suuremman tulinopeuden saamiseksi. Näillä muutoksilla tulinopeus saatiin nostettua 2x900 laukaukseen minuutissa. Ase myös muutettiin vesijäähdytteisestä ilmajäähdytteiseksi ja vesivaipan tilalle tehtiin Lahti-Saloranta M/26 -pikakiväärin tapainen jäähdytysvaippa. Vaipan suussa on liekinsammuttimena kartiomainen holkki. Kaksoiskonekiväärinä kaksi asetta on kiinnitetty rinnakkain patruunakannujen ollessa sivuilla tyhjien hylsyjen ja vyölinkkien pudotessa alapuolella oleviin laatikoihin. Molempien aseiden viritysvivut ovat oikealla puolella ja palautinjouset vasemmalla; vasemmanpuoleisen aseen syötin on muunnettu niin että patruunavyö juoksee vasemmalta oikealle.
Kummallakin aseella on omat kahvansa joita on jonkin verran muutettu Maximin perinteisestä lapiokahvasta pistoolimalliseksi niin että kummallakin aseella on etusormella painettava liipaisin. Aseen takaosan vartalotuen avulla ampuja pystyi nopeasti kääntämään asetta. Alkuperäinen kartiojalusta m/31 oli 135 cm korkea ja, vaikkakin käyttökelpoinen, raskas ja hankala liikutella. Tähtäimenä on ajalle tyypillinen soikiomainen rengastähtäin ennakkokaarineen edessä ja suojarenkaan ympäröimä pallojyvä takana. Tulitoiminnassa ilmatorjuntakonekiväärin miehistöksi oli tarkoitettu kuusi miestä: johtaja, ampuja, kaksi lataajaa ja kaksi ammusmiestä. Varusteisiin kuuluivat kuljetuslaatikko, varapiiput, -lukot ja -jouset, työkalusarja ja puinen kuljetuslaatikko kymmenelle vyölaatikolle.
7,62 ITKK 31-40 VKT

7,62 ITKK 31 VKT -mallista löydettiin jo 1930-luvulla joitakin puutteita. Aseen rekyyli aiheutti kestotulta ammuttaessa piippujen nousemisen ylöspäin, jolloin tarkkuus kärsi. Talvisodassa kömpelö kartiojalusta todettiin hankalaksi käsitellä ja kiväärikaliiperisen aseen havaittiin olevan kovin heikkotehoinen lentokoneita vastaan. Kaliiperiongelmaa pahensi se, ettei kotimaisen 13,2 mm raskaan konekiväärin suunnittelu ollut edennyt prototyyppiastetta pidemmälle ja koko projekti keskeytettiin myöhemmin. Heikkotehoiselle kaliiperille ei voinut mitään, mutta muita puutteita oli mahdollista korjata. Paremman version suunnittelu alkoikin jo kesällä 1939.
Rekyyliongelma ratkaistiin ohjaamalla ruutikaasut sysäyksenvahvistajasta vain ylöspäin tuottamaan vastavoima rekyylin aiheuttamalla piippujen kohoamiselle. Epäsymmetrinen rasitus vaati kuitenkin myös piippujen ja piipunsuojusten vahvistamisen. Myös aseen tähtäin suunniteltiin uudestaan. Aseen kehtoon lisättiin vaakasuora tanko johon maaliin nopeuden mukaan siirrettävä rengastähtäin kiinnitettiin. Rengastähtäimen soikiokehät suunniteltiin 30° ja 60° ampumakulmia varten. Kartiojalustan tilalle kehitettiin uusi kolmihaarainen putkijalusta m/40. Putkijalustasta kehitettiin myöhemmin vielä toinen kevennetty malli. Kokonaisuutena aseeseen tehtiin seuraavat muutokset:
Paksumpi piippu
Paksumpi, tiheällä pyöreällä rei’ityksellä varustettu vaippa
Kartiomainen rei’itetty suujarru ruutikaasujen ohjaamiseen ylöspäin
Uusi tähtäin
Kolmihaarainen putkijalusta
Uutta mallia tilattiin Valtion Kivääritehtaalta 240 kappaletta 17. maaliskuuta 1941 sekä 82 kappaletta myöhemmin toimitettavaksi. Jatkosodan alku viivästytti kuitenkin tuotantoa eikä sarjavalmistus alkanut kunnolla ennen vuotta 1943. 7,62 ITKK 31-40 VKT -mallia valmistettiin yhteensä 367 kappaletta, joista suurin osa vuonna 1944. Kaikki aseet eivät ehtineet ottaa osaa sotaan. Osa alkuperäisen mallisista aseista muutettiin uuden version mukaiseksi korjaustöiden yhteydessä.
Palveluskäyttö

7,62 ITKK 31 VKT ja 7,62 ITKK 31-40 VKT olivat Suomen tärkeimmät ilmatorjuntakonekiväärit toisessa maailmansodassa. Niitä käytettiin ilmatorjuntakonekiväärikomppanioissa ja -joukkueissa sekä ilmatorjuntapattereiden lähipuolustusaseina. Sotien jälkeen niitä käytettiin harjoituskalustona 1960-luvulle asti ja varauskalustona aina vuoteen 1986, jolloin ne lopulta poistettiin vanhentuneina. Kokonaismäärä oli poistettaessa 467 kappaletta, joista 41 alkuperäisestä 7,62 ITKK 31 VKT kantatyyppiä. Osa aseista museoitiin sekä myytiin keräilijöille lähde? ja loput romutettiin vuonna 1988.
Museoidut aseet

Bunkkerimuseo Virolahti
Salpalinjamuseo Miehikkälä
Sotamuseo Helsinki
Forum Marinum Turku
Aaro Forsman

| Aaro Forsman |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Toimitusjohtaja:  Ari Santamäki
Kotipaikka:  Suokalliontie 7, 01740 Vantaa
Toimiala:  kahvin, teen ja mausteiden tukkukauppa
Kotisivu:  forsman-tea.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aaro Forsman Oy on Vantaan Viinikkalassa, Kehä III:n pohjoispuolella toimiva, vuonna 1979 perustettu suomalainen teetalo. Se tunnetaan nimellä Forsman tea myydystä teetuotteista. Yritys on keskittynyt irtoteen maahantuontiin, valmistukseen ja tukkukauppaan.
Sisänäkymä Forsman teen (Aaro Forsman Oy) teemyymälästä Vantaan Viinikkalassa. Asiakkaat saavat halutessaan maistaa teetä. Valittavana on yli 500 erilaista teelaatua.
Yrityksellä on toimitilat Vantaan Viinikkalassa, lähellä Kehä III:a. Rakennuksessa on myös teemyymälä ja teehuone, jossa asiakkaat saavat maistella teelaatuja ja jossa järjestetään teenmaisteluja myös suuremmille ryhmille. Myymälässä on esillä yrityksen kaikki, yli 500 teelaatua. Pääosa, yli 80 prosenttia alallaan Pohjoismaiden suurimpiin kuuluvan yrityksen tuotannosta viedään ulkomaille, 20 maahan.
Yrityksen tunnetuimpiin teesekoituksiin kuuluu Keisarin Malja, joka avasi Forsman teelle Venäjän markkinat 1990-luvulla, kun moskovalaisen tavaratalon sisäänostaja hullaantui Aaro Forsmanin ja nykyisen toimitusjohtaja Ari Santamäen sinne tuoman teen makuun.
Aaronin sauva

Aaronin sauva on yksi niistä kahdestatoista sauvasta, jotka edustivat Raamatun kertomuksessa israelilaisia heimoja. Vaikka israelilaisten ilmestysmajassa olleet sauvat olivat kuivia, tämä yksi versoi.
Aaron oli Leevin sukua. Hän oli Mooseksen veli ja toimi tämän oikeana kätenä, koska toisin kuin Mooses hän oli puhetaitoinen mies. Herra nimitti Aaronin ensimmäiseksi ylipapiksi. Aaronin luonne ei ollut luja eikä kestävä, ja hänet mainitaankin useita kiertoja Siinain vaelluksen aikana sattuneiden tapausten yhteydessä.
Neljännen Mooseksen kirjan luvuissa 16–17 mainitaan kertomus lehtiä, kukkia ja kypsiä manteleita versovasta sauvasta. Jumala antoi sauvan versoa, ja siihen ilmestyi silmuja, puhjenneita kukkia ja kypsiä manteleita. Tällä ihmeteolla ja sen kautta Jumala vahvisti Aaronin ylipapillisen aseman uudelleen.
Puusta irrotettua oksaa ja sen versomista pidettiin suurena Jumalan tekemänä ihmeenä, jonka tarkoitus oli saada Israelin kansa lopettamaan napinansa johtajiaan Moosesta ja Aaronia vastaan.
Aaronin sauva päätyi hänen kuoltuaan Liitonarkkiin, jossa sitä säilytettiin. Aina kun kuninkaita kruunattiin Jerusalemin temppelissä, ylimmäinen pappi ojensi sauvan kuninkaan käteen symboloimaan sitä että tämä oli yhtä lailla pappi kuin hallitsija.
Aamurusko (lehti)

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Aamurusko oli Viipurissa vuosina 1857–1859 ilmestynyt aikakaus- ja sanomalehti.
Pietari Hannikaisen toimittama Aamurusko ilmestyi aluksi lastenlehtenä, joka saavutti huomattavan valtakunnallisen levikin. Vuonna 1859 Aamuruskoon yhdistettiin Sanan-Lennätin, jolloin siitä tuli lähinnä Viipurin seudulle levinnyt sanomalehti. Yhteiskunnallisesti radikaalia lehteä julkaisi Wiborg-lehtensä rinnalla Johannes Alfthan. Vuonna 1858 sen levikki oli 1 112 kappaletta, mutta seuraavana vuonna enää 612.
Aiheesta muualla

Aamurusko digitoituna kansalliskirjastossa
Sarah Aaronsohn

| Sarah Aaronsohn |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. tammikuuta 1890 Zichron Jakov, Osmanien valtakunta
Kuollut: 10. lokakuuta 1917 Zichron Jakov
Ammatti:  vakoilija
Muut tiedot
Järjestö:  Nili
Sarah Aaronsohn (5. tammikuuta 1890 Zikhron Ya'akov, Osmanien valtakunta  – 9. lokakuuta 1917 Zikhron Ya'akov, Osmanien valtakunta) oli turkinjuutalainen vakooja, joka kuului Ison-Britannian hyväksi ensimmäisessä maailmansodassa toimineeseen juutalaisvakoojien Nili-verkostoon.
Lokakuussa 1917 turkkilaisviranomaiset pidättivät Aaronsohnin ja kiduttivat tätä kuulusteluissa. Aaronsohn yritti itsemurhaa ampumalla itseään suuhun 5. lokakuuta, mutta ei kuollut välittömästi. Hän menehtyi saamiinsa vammoihin lopulta 9. lokakuuta 1917.
Hänen veljensä Aaron Aaronsohn, joka oli tunnettu kasvi- ja maataloustieteilijä, oli myös Nilin jäsen.
5 kulmaa kosmologiaan

| 5 kulmaa kosmologiaan |
| --- | --- |
Tyyli:  keskusteluohjelma
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:  Esko Valtaoja (isäntä)
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV1
Esitetty:  11. elokuuta 2008 – 8. syyskuuta 2008
Jaksoja:  5
Tuotanto
Tuottaja(t):  Teija Peltoniemi Mika Rihalahti Niko Rihalahti
Ohjaaja(t):  Atro Lahtela
Käsikirjoittaja(t):  Atro Lahtela
Tuotantoyhtiö(t):  Silva Mysterium Oy
Aiheesta muualla
IMDb
5 kulmaa kosmologiaan oli viisiosainen Yle TV1:llä syyskesällä 2008 esitetty keskusteluohjelma, jota isännöi avaruustähtitieteen professori Esko Valtaoja. Sarjan ohjasi ja käsikirjoitti Atro Lahtela. Tuottajina toimivat Niko ja Mika Ritalahti (Silva Mysterium Oy) sekä Teija Peltoniemi (Yle) Sarjan jokaisessa jaksossa Valtaoja keskusteli maailmankaikkeudesta kahden asiantuntijan kanssa.
Sarja kuvattiin Villa Hummerheimissa, Kirkkonummella syyskuussa 2007.
Jaksot > Kaikkeuden alku

Vieraina kosmologi Kari Enqvist ja uskontotieteilijä Matti Kamppinen.
Jaksot > Tähdissä tehty elämä / Elämä ja tajunta

Vieraina biologi Kirsi Lehto ja tietoisuustutkija Antti Revonsuo.
Sattuma vai välttämättömyys?
Sattuman sanelema evoluutio
Tietoisuus
Tietoisuutta ilman aivoja?
Sielu?
Evoluution seuraava askel
Miksi tämä kaikki?
Jaksot > Missä kaikki ovat?

Vieraina geodeetti Markku Poutanen ja kuvataiteilija Jyrki Siukonen.
Jaksot > Tiekartta tähtiin

Vieraina professori Tuija Pulkkinen ja kuvataiteilija Antti Tanttu.
Jaksot > Leikin loppu

Vieraina kosmologi Kari Enqvist ja uskontotieteilijä Matti Kamppinen.
Aiheesta muualla

YLE:n ohjelmaopas: 5 kulmaa kosmologiaan (arkistoitu sivu)
Aamunairut

Lehden näytenumeron etusivu.
Aamunairut oli Tampereella ja Helsingissä vuosina 1884–1896 ilmestynyt raittiuslehti.
Kristillishenkinen Aamunairut otettiin vuonna 1887 Raittiuden Ystävien äänenkannattajaksi. Vuoden 1897 alusta se yhdistettiin Matti Heleniuksen Kansan Lehteen ja niiden tilalla alettiin julkaista viikkolehti Kylväjää.
Aamunairut ilmestyi vuosina 1885–1888 ja 1893–1896 kahdesti ja vuosina 1889–1892 kerran kuukaudessa. Se saavutti yli kahden tuhannen kappaleen levikin. Toimittajina työskentelivät A. Mäkinen (1884–1886), A. A. Granfelt (1887–1895) ja K. A. Widenius (1896). Aamunairuen sisarlehtenä ilmestyi vuosina 1887–1891 ruotsinkielinen Nykterhetsvännen.
Aiheesta muualla

Aamunairut digitoituna kansalliskirjastossa
Aareschlucht

Kanjonin seinämät nousevat pystysuoraan yli 100 metrin korkeuteen.
Aareschlucht on Aarejoen kanjoni, Keski-Sveitsissä, Meiringenin eteläpuolella. Kanjoni on noin 1 400 metriä pitkä, korkeimmillaan lähes 200 metriä korkea ja kapeimmillaan muutaman metrin leveä.
Aareschucht on ollut nähtävyys 1800-luvulta alkaen: kanjonin läpi rakennettiin kulkureitti matkailijoita varten vuonna 1888. Kanjoni on avoinna matkailijoille huhtikuulta marraskuulle.
Kanjonin ohitse tunnelissa kulkee Kraftwerke Oberhasli AG:n rautatie, jolla on seisakkeet kanjonin molemmissa päissä (Aareschlucht West ja Aareschlucht Ost). Kanjonissa ei ole tietä, vaan sen ohi kulkee tie noin 120 metriä kanjonia ylempänä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aareschlucht Wikimedia Commonsissa