stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Séraphine Louis
Elämäkerta

Séraphine Louisin isä oli työläinen, äidin perhe maataloustyöläisiä. Séraphinen äiti kuoli tyttären yksivuotissyntymäpäivänä, ja hänen uudestaan avioitunut isänsä kuoli ennen kuin hän täytti seitsemän, jolloin hän joutui vanhimman sisarensa hoiviin. Hän työskenteli ensin paimenena, mutta vuonna 1881 hän meni palkolliseksi Sallimuksen sisarten luostariin Oisen Clermontiin. Vuodesta 1901 alkaen hän työskenteli Senlisin kaupungissa varakkaampien perheiden siivoojana ja pyykkärinä.
Päivät Séraphine teki raskasta työtä, ja iltaisin hän maalasi kynttilänvalossa, pääasiassa kenenkään tietämättä, kunnes taiteenkerääjä Wilhelm Uhde löysi hänen valtavan teoskokoelmansa vuonna 1912. Senlisissä ollessa Uhde näki naapurillaan omena-asetelman ja hämmästyi kuultuaan, että tämän siivooja Séraphine oli maalannut sen. Uhde oli tuskin ehtinyt päästä alkuun Séraphinen tukemisesta, kun hän jo joutui elokuussa 1914 lähtemään Saksaan. Ensimmäisen maailmansodan puhkeamisen vuoksi hän ei saksalaisena ollut tervetullut vieras Ranskassa. He tapasivat uudemman kerran vasta 1927, kun Uhde, joka oli palannut Ranskaan ja asui Chantillyssa, kävi Senlisissä paikallisten taiteilijoiden näyttelyssä ja nähtyään Séraphinen työn, tajusi että tämä oli yhä elossa ja maalasi innokkaasti. Uhden taloudellisella tuella Séraphine alkoi maalata parimetrisiä tauluja ja sai mainetta aikansa naivistitaiteilijana. Uhde järjesti 1929 näyttelyn "Pyhän sydämen taiteilijat", jossa pääosassa olivat Séraphinen maalaukset, ja Séraphine sai kokea ennennäkemätöntä taloudellista menestystä, josta hän ei kuitenkaan osannut pitää huolta. Uhden menetettyä varansa 1920-luvun lopun laman aikana hänellä ei enää vuonna 1930 ollut mahdollisuutta ostaa Séraphinen teoksia.
Séraphine joutui vuonna 1932 psykoosin vuoksi psykiatriseen hoitoon Clermontin hoitolaan, jossa hänellä ei enää ollut mahdollisuutta toteuttaa taiteellisia pyrkimyksiään. Vaikka Uhde väitti Séraphinen kuolleen 1934, tämä todellisuudessa eli vuoteen 1942 sairaalan sivurakennuksessa Villers-sous-Erqueryssä, jossa hän kuoli yksinäisenä. Jotkut lähteet väittävät edelleekin, että Séraphine olisi kuollut 1934. Hänet haudattiin yhteishautaan.
Uhde jatkoi hänen töidensä asettamista näytteille: Vuonna 1932 Pariisissa "Moderneja naivisteja", vuosina 1937–1938 näyttelyssä "Todellisuuden kansanmestareita", joka kiersi Pariisissa, Zürichissä sekä New Yorkissa MoMAssa, 1942 näyttelyssä "1900-luvun naivisteja" Pariisissa ja vihdoin 1945 yksityisnäyttely Pariisissa. Hänen teoksiaan on Musée Maillol'ssa Pariisissa, Musée d'art de Senlisissä, Nizzan Musée d'art naïfissa ja Villeneuve-d'Ascqissa Musée d'Art moderne Lille Métropolessa.
Séraphine de Senlisin taide

Séraphinen teokset ovat pääasiallisesti koristeellisina toistuvia mielikuvituksellisia kukka-aiheita. Hän käytti salassa pitämiään erikoisista aineista tekemiään värejä ja pigmenttejä, jotka ovat kestäneet hyvin aikaa. Maalausten pinta on himmeä, miltei vahamainen. Toisinaan hän on tehnyt signeerauksen, yleensä muodossa "S. Louis", veitsellä kaivertamalla, niin että vastakkaista väriä oleva pohja paljastuu. Toisinaan hän näyttäisi tehneen signeerauksen jo ennen maalaamista.
Séraphinella oli vastustamaton tarve luoda – "se kuuluisa sisäinen pakko, josta Kandinsky puhui", kuten Musée Maillolin konservaattori Bertrand Lorquin sanoo näyttelyn "Séraphine Louis dite Séraphine de Senlis" esittelyssä Pariisin Musée Maillolissa talvella 2008–2009.
Elokuva

Martin Provostin elokuva Seraphine (2008) sai seitsemän Césaria.
Kirjallisuutta

Alain Virdondelet, Séraphine de Senlis, Albin Michel, 1986.
Aiheesta muualla

Musée d'art naïf (M.A.N.) Beraut (lähellä Toulousea) (Arkistoitu – Internet Archive), Elämäkerta (ranskaksi)
Palais Episcopal - Musée d'Art et d'Archéologie Museo avataan korjaustöiden valmistuttua 2010
Artnet
Näyttely Musée Maillolissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  Museum of Modern Art  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Juustohapero

| Juustohapero |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Haperot Russula
Laji::  amoenolens
Kaksiosainen nimi
 Russula amoenolens  Romagn. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Juustohapero (Russula amoenolens) on kupera tai laakealakkinen ruskehtava haperolaji. Sienen jalka on valkea, samoin kuin malto. Maku on epämiellyttävän kirpeä ja haju on härski. Laji ei ole ruokasieni. Heltat ovat kermanväriset. Sieni kasvaa tammien seuralaisena Keski- ja Etelä-Euroopan lehtimetsissä eikä sitä esiinny Suomessa.
Juttukierrätys

Juttukierrätys (myös juttujen kierrätys tai aineiston kierrätys) tarkoittaa saman aineiston julkaisemista joko täysin samanlaisena tai vähän muunneltuna eri viestintävälineissä. Esimerkiksi sama kirjoitus voidaan taittaa eri tavoin ja julkaista eri kuvin ja otsikoin varustettuna useissa sanomalehdissä.
Juttukierrätystä harjoitetaan tavallisesti samaan lehtiyhtymään kuuluvissa julkaisuissa. Myös saman uutistoimiston toimittajien kirjoittamia uutisia tai artikkeleita saatetaan kierrättää. Esimerkiksi ulkomailla työskentelevän toimittajan uutisia ja artikkeleita saatetaan kierrättää. Sanomalehdissä julkaistut valokuvat ovat olleet jo pitkään kierrätyksessä.
Juttukierrätys liittyy mediakonvergenssiin ja konsernijournalismiin.
Arvostelu

Juttukierrätys on herättänyt arvostelua. Julkisuudessa esimerkiksi Journalistiliiton puheenjohtaja Arto Nieminen on ilmaissut huolen viestimien omistuksen keskittymisestä ja sisältöyhteistyön lisääntymisestä, minkä takia samoja juttuja kierrätetään eri julkaisuissa. Jos lehdistön sisältö yksipuolistuu, Niemisen mukaan vahvat maakunnalliset viestijät menettävät vahvinta ominaisuuttaan eli paikallisuutta. Sananvapaus kaventuu, koska viestintäkentän ääni yhdenmukaistuu.
Niin sanottua ”leikkaa-liimaa journalismia” tutkineen Laura Juntusen mukaan ulkopuolisten vaikuttajien, PR-koneiston, valta on kasvussa. Samat uutissisällöt kiertävät enenevästi viestimien sisällä ja tiedotusvälineet ovat yhä riippuvaisempia toistensa tarjonnasta. Näin ollen tulevaisuudessa lukijoiden on entistä vaikeampaa arvioida tiedon alkuperää ja paikkansapitävyyttä. Jos kierrätettyjen sisältöjen vastapainoksi ei tule uutta luovaa juttutuotantoa, Juntusen mukaan vapaa tiedonvälitys typistyy. Riskinä on, että journalismin riippumattomuus vaarantuu ja ulkopuolisten toimijoiden valta uutisten määrittelijöinä kasvaa.
Suomen arvostelijain liiton tietojen mukaan kaikkiaan 34 sanomalehteä julkaiseva Alma Median osa Alma Aluemedia julkaisee osan taidearvosteluistaan useissa eri lehdissään. Liiton mukaan Aluemedia on ryhtynyt karsimaan taiteesta kirjoittavia kriitikkojaan ja samojen kirjoittajien tekstejä käytetään kaikissa lehdissä.
Vuoden 2013 alusta Alma Aluemedia liittyi lehtijuttujen kierrätysrinkiin Pohjalaista ja Ilkkaa julkaisevan Ilkka-yhtymän kanssa. Myös Turun Sanomat ja Kaleva ovat liittymässä samaiseen rinkiin.
Lounaanmorsiusyökkönen

| Lounaanmorsiusyökkönen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Maayökköset Noctuinae
Suku::  Morsiusyökköset Noctua
Laji::  fimbriata
Kaksiosainen nimi
 Noctua fimbriata  (Schreber, 1759) 
Katso myös
   Lounaanmorsiusyökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lounaanmorsiusyökkönen (Noctua fimbriata) on huomiota herättävän kookas loppukesän ja alkusyksyn yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Lounaanmorsiusyökkösen sukupuolet eroavat toisistaan etusiipien värisävyn osalta. Naaraat ovat vaalean kellanruskeita kun koiraiden sävy on tummanruskea. Siipien kuviointi on kuitenkin samanlainen. Etusiivissä sisempi poikkiviiru erottuu hieman taustaväriä tummempana. Ulompi poikkiviiru on vaalea viiru, joka tekee mutkan ulospäin. Viirujen väliin jäävällä alueella munuaistäplä näkyy niin ikään vaalean viirun rajaamana. Siiven ulkoreuna ulomman poikkiviirun ulkopuolella on muuta siipeä vaaleampi ja siinä erottuvat sekä vaalea aaltoviiru että tumma kärkitäplä etureunassa. Takasiivet ovat lämpimän kirkkaankeltaiset ja niissä on huomattavan leveä, mustanruskea kaarijuova. Takasiivessä ei ole keskipilkkua. Siipiväli 53–60 mm.
Ruskeat etusiivet ja keltaiset, tumman kaarijuovan kirjomat takasiivet ovat myös muille morsiusyökkösille tunnusomainen piirre.
Levinneisyys ja lentoaika

Lounaanmorsiusyökköstä tavataan Pohjois-Afrikasta ja Euroopan länsiosista Etelä-Venäjälle ja Kaukasukselle. Suomessa laji on jokseenkin yleinen, mutta havainnot painottuvat vahvasti etelä- ja lounaisrannikoille. Hajanaisia havaintoja on suunnilleen Kokkola–Jyväskylä–Imatra-linjalle saakka. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuulta syyskuulle huipun ollessa heinä-elokuun vaihteessa.
Elinympäristö ja elintavat

Laji viihtyy lehti- ja sekametsissä, lehdoissa sekä puistoissa ja puutarhoissa, mutta myös avoimemmissa ympäristöissä kuten kedoilla ja ahoilla. Aikuisia perhosia tulee valolle, mutta erityisen hyvin makealla nesteellä kostutetulle syötille. Naaraita tavataan koiraita useammin. Laji talvehtii toukkana ja toukka koteloituu keväällä maaperään.
Ravintokasvi

Toukka elää monilla erilaisilla ruohovartisilla kasveilla, mutta joskus myös puilla ja pensailla.
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1009838  ADW: Noctua_fimbriata  BioLib: 54427  BOLD: 22839  CoL: 6RYSV  EoL: 461276  EUNIS: 309747  Fauna Europaea: 448845  Fauna Europaea (new): 36503fca-da2b-4b0d-955a-6f11ae69f0af  GBIF: 1789745  iNaturalist: 324707  IRMNG: 10309847  LepIndex: 251882  LoB: 4237  MaBENA: NoctuaFimbr  NBN: NBNSYS0000006196  NCBI: 753202  Observation.org: 1749  Open Tree of Life: 161679  Laji.fi: MX.63041
Juupajoen seisake

Juupajoen seisake (lyh. Jj) on rautatieliikennepaikka Tampere–Haapamäki-radalla Juupajoen keskustaajamassa Korkeakoskella.
Seisake avattiin toukokuussa 1998 noin puolitoista kilometriä Korkeakosken asemalta Oriveden suuntaan lähemmäksi taajaman keskustaa. Seisakkeella on 80 metriä pitkä korotettu laituri, puinen odotuskatos sekä liityntäpysäköintialue. Seisakkeella pysähtyy päivittäin kolme kiskobussivuoroa kumpaankin suuntaan.
Juutalaiskreikka

Juutalaiskreikka eli jevani (kreik. ρωμανιώτικα, romaniótika tai γεβανικά, gevaniká) on Kreikan juutalaisten puhumasta kreikan kielen variantista käytetty nimitys.
Juutalaiset ovat käyttäneet kreikkaa jo antiikin aikana lingua francana sekä jokapäiväisen kanssakäymisen ja kulttuurin kielenä. 1400-luvun lopussa monet Kreikan juutalaiset sulautuivat ladinoa puhuneisiin Espanjan juutalaisiin, mutta romaniottien ryhmä käytti kreikkaa puhe- ja osittain myös kirjakielenään aina toiseen maailmansotaan saakka. Heidän puhumassaan kreikassa oli aramealaisia, hepreankielisiä ja 1400-luvulta lähtien myös turkkilaisia vaikutteita. Sen kirjoittamiseen käytettiin heprealaista kirjaimistoa.
Ennen toista maailmansotaa juutalaiskreikkaa puhuttiin Kastorián, Ioánninan ja Chalkídan kaupunkien sekä Korfun ja Zákynthoksen saarten juutalaisyhteisöissä. Kieli säilyi pitkään myös Istanbulin karaiiteilla. Toisen maailmansodan jälkeen holokaustista selvinneet Kreikan juutalaiset siirtyivät puhumaan kreikan yleiskieltä tai uusien kotimaidensa kieliä. Nykyään juutalaiskreikalla on tuskin lainkaan kieltä sujuvasti taitavia puhujia.
Lucky Luke sotapolulla

| Lucky Luke Sotapolulla> La Ballade des Dalton |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Henri Gruel  Morris   Pierre Watrin  René Goscinny 
Käsikirjoittaja:   Morris  René Goscinny  Pierre Tchernia 
Perustuu:  Morrisin ja Goscinnyn Lucky Luke -sarjakuviin
Tuottaja:  Georges Dargaud
Säveltäjä:  Claude Bolling
Leikkaaja:  Terry Rawlings
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Studio Idéfix
Levittäjä:  Mokép
Ensi-ilta:  1978
Kesto:  82 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Edeltäjä:  Lucky Luke – Daisy Town
Seuraaja:  Lucky Luke – Daltonin veljekset pakomatkalla
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lucky Luke sotapolulla (La Ballade des Dalton) on vuonna 1978 ensi-iltansa saanut Morrisin ja René Goscinnyn Lucky Luke -sarjakuviin perustuva animaatioelokuva. Elokuva on tunnettu eri medioissa myös suomenkielisillä nimillä Balladi Daltoneista ja Daltonien taru. Elokuvan ranskankielisessä ääniraidassa Goscinny toimii itse Lucky Luken hevosen Jolly Jumperin äänenä. Elokuva valmistui vuosi Goscinnyn kuoleman jälkeen.
Juoni

Daltonin veljekset perivät hirtetyltä sedältään Henry Daltonilta suuren omaisuuden. Omaisuus luovutetaan veljeksille vain sillä ehdolla, että he surmaavat tuomarin ja valamiehistön, joka tuomitsi heidän setänsä. Daltonit pakenevat vankilasta ja alkavat suorittaa tehtävää. Testamentissa Lucky Luke on määrätty valvomaan toimenpidettä, ja hän liittyy Daltonien seuraan teeskennellen olevansa mukana juonessa. Lucky Luke auttaa lavastamaan jokaisen uhrin kuoleman, jolloin Daltonit luulevat heidän kuolleen, vaikka todellisuudessa ketään ei tapeta. Lopussa totuus paljastuu Daltoneille. Rantanplan seuraa koko juonen ajan Daltoneita, koska uskoo heidän varastaneen vankilan.
Ääninäyttelijät

Alkuperäiset äänet:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Daniel Ceccaldi  | … |  Lucky Luke   |
|  Pierre Trabaud  | … |  Joe Dalton   |
|  Gérard Hernandez  | … |  Jack Dalton   |
|  Jacques Balutin  | … |  William Dalton   |
|  Pierre Tornade  | … |  Averell Dalton   |
|  René Goscinny  | … |  Jolly Jumper   |
|  Bernard Haller  | … |  Rantanplan   |
Englanninkieliset äänet:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Graham  | … |  Ming Li Foo   |
|  Douglas Lambert  | … |  Lucky Luke, Bill   |
|  Dick Vosburgh  | … |  William Dalton   |
|  Tony Sibbald  | … |  Rantanplan   |
|  Blain Fairman  | … |  Jack Dalton, Tobias Wills, Sam Game, Bud Bugman, Aldous Smith, Tom O’Connor    |
|  David Healy  | … |  Joe Dalton   |
|  Beth Porter  | … |  neiti Worthlesspenny   |
|  Thick Wilson  | … |  Averell Dalton   |
|  Lucille Bliss  | … |  sivuäänet   |
|  Roddy McDowall  | … |  Mathias Bones   |
|  Ron Gans  | … |  Thadeus Collins   |
|  Mel Smith  | … |  sivuäänet  |
Elokuva Suomessa

Select Video julkaisi elokuvan suomeksi tekstitettynä VHS-kasettina. Elokuvaa ei toistaiselksi ole julkaistu Suomessa DVD-versiona. Elokuvasta tehtiin myös kirja- ja sarjakuvaversiot. Kirja on tunnettu nimellä Daltonien taru ja sarjakuva nimellä Balladi Daltoneista.
Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuvaa luonnehdittiin paikoin vauhdikkaaksi lännenpiirretyksi, jossa on mainio ”iskelmäkimara”. Elokuva sai kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Luettelo 400 metrin juoksun Suomen mestareista

Tämä on luettelo 400 metrin juoksun Suomen mestareista. 400 metrin juoksun Suomen mestaruudesta on kilpailtu Kalevan kisoissa vuodesta 1907 lähtien. Naiset ovat kilpailleet Suomen mestaruudesta vuodesta 1957 lähtien.
Mestaruudet

Miehet (yht. 117)
7 – Bertel Storskrubb
6 – Erik Wilén
4 – Waldemar Wickholm, Rolf Back, Voitto Hellsten, Markku Kukkoaho, Hannu Mykrä, Matti Välimäki
3 – Lauri Pihkala, Erik Åström, Jussi Rintamäki, Heikki Pippola, Ossi Karttunen, Jari Niemelä, Ari Pinomäki, Petri Pohjonen, Ville Lampinen
2 – Juho Huhta, Börje Strandvall, Aku Räkköläinen, Aki Tammisto, Runar Holmberg, Wilson Kirwa, Antti Toivonen, Christoffer Envall, Viljami Kaasalainen
1 – Ragnar Stenberg, Petter Mattsson, Uuno Railo, Erkki Kättö, Valentin Bergman, Akilles Järvinen, Veikko Tolamo, Einar Fabricius, Arvi Tonteri, Sven-Oswald Mildh, Pentti Rekola, Matti Honkanen, Erkki Kolkka, Jaakko Tuominen, Juhani Kotikoski, Markku Taskinen, Hannu Mäkelä, Heikki Hämäläinen, Matti Rusanen, Petri Hänninen, Mika Hänninen, Mikael Söderman, Janne Pajunen, Kari Louramo, Tommi Hartonen, Mikko Karppi, Abdelghani Nouidra, Ari Kauppinen, Juhani Mikkola, Jani Koskela, Markus Teijula, Eljas Aalto, Tommi Mäkinen, Erik Back, Juho Venäläinen
Naiset (yht. 68)
8 – Eeva Haimi
6 – Sonja Finell
5 – Pirjo Häggman, Kirsi Mykkänen
4 – Aulikki Jaakkola, Petra Söderström, Mette Baas
3 – Riitta Salin, Terhi Tarkiainen, Katri Mustola
2 – Tuija Helander, Heidi Suomi, Suvi Myllymäki, Karin Storbacka, Ella Räsänen
1 – Inga-Lill Nyqvist, Mona-Lisa Strandvall, Marika Eklund, Barbro Lindström, Riitta Vesanen, Satu Jääskeläinen, Riikka Niemelä, Anniina Laitinen, Sanna Aaltonen, Hilla Uusimäki, Aino Pulkkinen, Amira Chokairy, Viivi Lehikoinen
Vuosittain

Wilson Kirwa voitti miesten Suomen mestaruuden 2000 ja 2002.
Juhani Mikkola voitti miesten Suomen mestaruuden 2007.
Karin Storbacka voitti naisten Suomen mestaruuden 2008 ja 2009.
Jump (Madonnan kappale)

| ”Jump” Madonna |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Confessions on a Dance Floor
 B-puoli: ”History”
 Äänitetty : 2005
 Julkaistu: 31. lokakuuta 2006
 Formaatti: 12", CD, digitaalinen
 Tekijä(t): Madonna Stuart Price Joe Henry
 Tuottaja(t): Madonna Stuart Price
 Tyylilaji: dancepop, synthpop
 Kesto: 03.59
 Levy-yhtiö: Warner Bros. Records
Madonnan muut singlet
| ”Get Together” 2006 | ””Jump”” 2006 | ”Hey You” 2007 |
Jump on yhdysvaltalaisen popartistin Madonnan neljäs ja viimeinen single vuonna 2005 julkaistulta Confessions on a Dance Floor -albumilta. Madonnan, Stuart Pricen ja Joe Henryn kirjoittama kappale julkaistiin singlenä 30. lokakuuta 2006. Alun perin ”Jump” oli tarkoitus julkaista albumin kolmantena singlenä, mutta ”Get Together” päädyttiin lopulta julkaisemaan ensin. Musiikillisesti kappale edustaa dance-popia ja synthpopia. Sanoitus kertoo vaikutusvallasta, oman tien raivaamisesta sekä tarpeesta päästä liikkumaan eteenpäin elämässä.
Musiikkivideo kuvattiin Tokiossa Confessions Tour -kiertueen aikana. Videon ohjasi ruotsalainen Jonas Åkerlund, joka on ohjannut myös aiempia Madonnan videoita. Liikuntakeskeisellä videolla Madonna esiintyy lyhyessä ja vaaleassa peruukissa. Hän laulaa kappaletta mainoskylttien edustalla pukeutuneena nahkaiseen asukokonaisuuteen. Lisäksi videolla nähdään kiertuetanssijoiden esittämiä parkour-suorituksia.
”Jump” menestyi kohtuullisesti eri maiden listoilla sijoittuen parhaimmillaan Italiassa ja Unkarissa listojen kärkisijalle. Suomessa kappale saavutti parhaimmillaan toisen ja Espanjassa kolmannen sijan. Yhdysvalloissa kappale ei yltänyt Billboardin Hot 100 -listalle, mutta nousi Bubbling Under Hot 100 Singles -listalla sijalle viisi. Sen sijaan Billboard Hot Dance Club Songs -listalla ”Jumpista” tuli Madonnan 37. ykkössijan saavuttanut kappale. Nielsen SoundScanin mukaan single myi Yhdysvalloissa 31 000 kappaletta digitaalisena ja 8 000 kappaletta fyysisenä singlenä.
Taustaa

Kappale syntyi Madonnan, Stuart Pricen ja Joe Henryn yhteistyönä. Kappaleen nauhoitti Stuart Price hänen kotonaan Lontoossa ja sen miksasi Mark ”Spike” Stent Olympic Studiosilla Los Angelesissa. Madonnan mukaan Confessions on a Dance Floor -albumin levytyspaikalla oli suuri merkitys, eikä hän olisi kyennyt tekemään sitä missään muualla.
»Haluan, että olosuhteet ovat tismalleen samanlaiset kuin silloin, kun kirjoitin ensimmäiset kappaleeni.» 
(Madonna)
”Jump” oli alun perin tarkoitus julkaista Confessions on a Dance Floor -albumin kolmantena singlenä. ”Get Together” oli kuitenkin myynyt yli 20 000 kappaletta digitaalisessa myynnissä, kun taas ”Jump” oli tuolloin yltänyt vain 9 000 myytyyn kappaleeseen. Näin ollen kolmantena singlenä päädyttiin julkaisemaan ”Get Together”. 12. heinäkuuta 2006 Billboard vahvisti, että ”Jump” julkaistaisiin neljäntenä singlenä albumilta.
Musiikki ja sanoitukset

Musiikkinäytteet
Näyte kappaleen ensimmäisen säkeistön lopusta ja kertosäkeen alusta.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Musiikillisesti kappale on saanut vaikutteita 1980-luvun synthpopista. ”Jumpia” pidetään karuna klubikappaleena, jolla Madonna laulaa alarekisteristään. Kappaleeseen on myös sisällytetty Ibizan klubeissa soitettua teknoa. Introa pidetään kunnianosoituksena Pet Shop Boysin vuoden 1984 kappaleelle ”West End Girls”.
”Jumpin” tempo on 126 iskua minuutissa. Kappale on sävelletty C-duuriin. Madonnan äänenkorkeus vaihtelee välillä D3-A4. Se seuraa varsinaisissa säkeistöissä sävelkulkua E–Em–A ja kertosäkeessä sävelkulkua C–Dm–E.
Kappaleen sanoitukset kertovat vaikutusvallasta ja oman tien raivaamisesta. Se muistuttaa yhdestä Madonnan varhaisimmista viesteistä – kohtaa pelkosi, älä katso taaksesi. Kappale korostaa tarvetta liikkua eteenpäin ennen kuin on liian myöhäistä sekä halua ottaa riskejä. Kappaleen sanoituksia on verrattu Madonnan vuonna 1990 Like a Prayer -albumilta julkaistuun singleen ”Keep It Together”. Myös ”Jump” sivuaa perhearvoja, mutta keskittyy enemmänkin tulevaisuuden raivaamiseen.
Musiikkivideo

Lopetellessaan Confessions Touria Japanissa, Madonna järjesti musiikkivideon kuvakset Tokiossa. Video kuvattiin useissa paikoissa eri puolella kaupunkia. Madonna ja hänen hiusstylistinsä Andy LeCompte päättivät viedä hänen tyylinsä kokonaan uudelle tasolle ja valitsivat videolle platinanvaalean peruukin. Peruukki oli Madonnan käytössä myös hänen kahtena viimeisenä konsertti-iltanaan Confessions Tourilla. Kriitikot pitivätkin Madonnan uutta tyyliä sulavalinjaisimmaksi ja tyylikkäimmäksi uudistumiseksi siihen mennessä. Uuteen tyyliin liittyen Madonna oli pukeutunut videolla mustaan nahka-asuun, jonka Entertainment Weekly huomioi korostavan hänen ”hyväkuntoista kroppaansa”.
Musiikkivideo jatkoi Confessions on a Dance Floor -albumin muiden musiikkivideoiden tapaan liikunnallista linjaa. Videolla fyysistä itsekuria havainnollistettiin parkour-suorituksin, joita suoritti muun muassa Sébastien Foucan. Videon alussa nähdään Tokion taivaanrantaa ja parkouraajia seisomassa katoilla. Madonna itse tanssii ja laulaa kappaletta neonkylttien edustalla, joissa lukee muun muassa ”Madonna” ja ”Jump” japaniksi kirjoitettuna. Kappaleen edetessä näytetään erilaisia parkouraajia juoksemassa ja hyppimässä kaupungilla. Video päättyy lähikuvaan Madonnasta ja Tokion taivaanrannasta illalla.
Videon ohjasi ruotsalainen ohjaaja Jonas Åkerlund, joka on ohjannut myös aiemmin Madonnan musiikkivideoita. Musiikkivideo sai ensiesityksensä 5. lokakuuta 2006 AOL:lla.
Julkaisu ja vastaanotto

”Jump” julkaistiin singlenä 31. lokakuuta 2006. Single tuli myyntiin CD-formaatissa, 12 tuuman vinyylilevyjulkaisuna sekä digitaalisena. Kappaleesta julkaistiin albumiversion lisäksi pidennetty albumiversio sekä lyhyempi radioversio. Miksattuja versioita julkaistiin kolme kappaletta. ”Jumpin” B-puolena julkaistiin myös Confessions on a Dance Floor -albumilta pois jäänyt kappale ”History”.
Euroopassa ja Yhdysvalloissa ”Jump” julkaistiin singlen promoamista varten lyhennettyinä versioina. Japanissa ”Jumpista” julkaistiin promoamista varten liveversio, joka tallennettiin Confessions Tour -kiertueella.