stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eliel Wartiainen
Yhteiskunnallinen toiminta ja järjestötyö

Pian Sortavalaan muutettuaan Wartiainen liittyi Sortavalan Vapaapalokuntaan ja toimi sen päällikkönä vuosina 1901–1905. Hän oli myös mukana Kagaalin toiminnassa, joka pyrki vastustamaan venäläistämistoimia. Sisällissodan syttyessä Eliel Wartiainen liittyi Sortavalan suojeluskuntaan ja toimi sodan aikana Karjalan armeijan Sortavalan esikunnan päällikkönä vuonna 1918. Sortavalan suojeluskunnan päällikkönä hän oli vuosina 1918–1921.
Sortavalassa Wartiaisella oli kunnallisia luottamustoimia ja hän oli vuosina 1929–1930 kaupunginvaltuuston jäsen. Talvisodan aikana hän toimi Sortavalan I alueen aluepäällikkönä.
Eliel Wartiainen oli innokas laulunharrastaja. Jo opiskeluaikanaan hän oli aktiivisesti mukana Ylioppilaskunnan laulajien ja Muntra Musikanter -kuoron toiminnassa. Sortavalaan muutettuaan hän kuului sekä mieskuoroon että sekakuoroon. Hän oli merkittävä vaikuttaja Sortavalan Laulujuhlien järjestelyissä, kuuluen juhlien päätoimikuntaan ja toimien työvaliokunnan sihteerinä. Wartiaisen aikana Sortavalassa järjestettiin laulujuhlat vuosina 1906, 1926 ja 1935.
Wartiainen tuli Karjalassa kuulisaksi erämiehenä ja erityisesti karhunkaatajana. Elämänsä aikana hän kaatoi kaikkiaan 15 aikuista karhua eräretkillään Laatokan ja Vienan Karjalassa sekä Aunuksessa. Eräretkillään ja Sortavalan laulujuhlilla hän tutustui myös Karjalan kulttuuriin, erityisesti runonlaulantaan ja loitsuihin. Hänestä tuli ahkera Karjalan kulttuurin puolestapuhuja ja kirjoitti useita Karjaan liittyviä teoksia. Wartiainen kuului myös Raja-Karjalan säätiön ja Kalevalaseuran perustajiin. Eliel Wartiaista onkin luonnehdittu sekä Karjalan Liitossa että Kalevalaseurassa ”viimeiseki suureksi kareliaaniksi”.
Perhe

Eliel Wartiainen meni vuonna 1905 naimisiin Karin Lindbergin (1887–1920) kanssa. Pariskunnalle syntyi kolme lasta: Veijo (1908), Eila (1910) ja ilmari (1913). Karinin kuoleman jälkeen Elien Wartiainen meni vuonna 1921 naimisiin Katri Moliisin (1893–1948) kanssa. Jäätyään jälleen leskeksi hän meni kolmannen kerran naimisiin vuonna 1953 Kerttu Olsosen (1896–1982) kanssa.
Teokset

Metsämiehen muistelmia karhunkaatoretkiltä: Shemeikkain ja Vornasten metsästäjätarina nuorisolle. Kuvittanut Väinö Hämäläinen. WSOY 1907.
Kesäkirja nuorisolle: Ruumiillinen työ, metsänkäynti, kalastus, retkeily ym.". WSOY 1911.
Shemeikka: Metsästäjä ja runonlaulaja Pedri Shemeikan elämänvaiheita. WSOY 1923, 2. näköispainos 1987.
Taikamaitten kansaa. Sortavalan kirjapaino Oy, Sortavala 1926.
Karhunajolla Kauko-Karjalassa: Metsästyskuvauksia, omistettu Ignoi Vornasen muistolle. Kuvittanut Bruno Pakarinen. WSOY 1928, 2. näköispainos 1990.
Honkavaaran partiopojat: Seikkailukertomus vainosotien ajoilta, Poikien seikkailukirjasto 48. Otava 1934 (nimimerkillä Sissonpoika).
Raja-Karjalan säätiön muistojen kirja, osa 1. Toimittanut Eliel Wartiainen. Raja-Karjalan säätiö, Sortavala 1934.
Raja-Karjalan säätiön muistojen kirja, osa 2. Toimittanut Eliel Wartiainen. Raja-Karjalan säätiö, Helsinki 1946.
Kun haltiat elivät...: Kuvauksia runon ja taian mailta. Raja-Karjalan Säätiön julkaisuja. Kustannusliike Pohjola ja kumpp. 1953.
Ödemarksfärder, Bonniers 1966.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Eliel Wartiainen on Wikiaineistossa  Luettelo Eliel Wartiaisen lehtiartikkeleista
Lehtori Eliel Wartiainen 75-vuotias. Laatokka, 22.2.1950, nro 43, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vanha eränkävijä ja musiikkimies, leht. Wartiainen kertoilee kokemuksiaan, Laatokka, 25.2.1950, nro 46, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kósynthos

| Kósynthos Κόσυνθος |
| --- | --- |
 Kósynthos-joki lähellä Xánthia.
Alkulähde:  Chaïntoú-vuori, Koúla
Laskupaikka:  Vistonída-järvi  41°05′08″N, 25°06′17″E
Maat:   Kreikka
Pituus:  55 km
Kósynthos (kreik. Κόσυνθος), antiikin Kossinites (m.kreik. Κοσσινίτης, kath.kreik. Κοσσινίτης, Kossinítis), on joki, joka virtaa Länsi-Traakiassa Kreikassa. Sen pituus on 55 kilometriä. Joki saa alkunsa Koúla-vuorten Chaïntoú-vuorelta. Se kulkee Xánthin kaupungin läpi ja laskee Vistonída-järveen.
Laki tähkylöistä

Laki tähkylöistä tai Laki kolmesta tähkylästä (ven.  Закон о трёх колосках) oli kolhoosien omaisuutta suojelevan Neuvostoliiton lain kutsumanimi. Kutsumanimensä laki sai, koska sen perusteella voitiin syyttää ei vain tavallisia varkaita, vaan myös jokaista, joka korjasi pellolta elonkorjuun jälkeen niinkin vähän kuin kourallisen viljaa tai ”tähkylöitä” sen jälkeen kun sato oli virallisesti kerätty ja laskettu.
Laki perustui Neuvostoliiton Keskuskomitean ja ministerineuvoston elokuun 7. päivänä vuonna 1932 päivättyyn asetukseen ”Valtion yritysten, kolhoosien ja sovhoosien omaisuuden suojelemisesta ja julkisen (sosialistisen) omaisuuden vahvistamisesta”.
Lakia kutsuttiin myös ”Seitsemäs kahdeksatta laiksi” (Закон 'семь восьмых') sen päiväyksen takia (7/8/1932).
Kohta I kattoi varkaudet rautateillä ja vesiliikenteessä
Kohta II kattoi varkaudet kolhooseissa ja sovhooseissa
Kohta III kattoi kolhoosin jäsentä (ven. колхо́зник, kolhoznik) kohtaan osoitetun väkivallan käytön, uhkailun ja pelottelun. Rangaistuksena oli viidestä kymmeneen vuotta pakkotyötä Gulagissa.
Pääasiallinen rangaistus lain rikkomisesta oli kuolemanrangaistus ampumalla. Lieventävien asianhaarojen salliessa rangaistus muutettiin vähintään kymmeneksi vuodeksi vankeutta.
Kaikissa tapauksissa henkilön omaisuus takavarikoitiin.
Lain perusteella on arvioitu yli miljoonan ihmisen tulleen syytetyksi ja yli 200 000:n tuomituksi (tavallisimmin 5–10 vuodeksi pakkotyöhön), niistä enemmän kuin 11 000 oli kuolemantuomioita. Professori Ellman on tutkinut, miksi kuolemantuomioita oli niin vähän: ”Stalin oli esittänyt asetuksen pääsäännöksi kuolemanrangaistuksen. Se tosiasia, että vain pieni vähemmistö todella ammuttiin, johtuu oikeus- ja turvallisuushenkilöstön yleisestä haluttomuudesta lain täytäntöönpanosta sen ankarimmassa muodossa, koska asetusta pidettiin epäkäytännöllisenä ja barbaarisena.”
Lain nojalla tuomituilla ei ollut mahdollisuutta armahdukseen.
Lain allekirjoittivat Mihail Kalinin, Vjatšeslav Molotov ja Avel Enukidze.
Aiheesta muualla

Lakiteksti Google-kääntäjällä suomennettuna.
Emil Böök

Emil Böök (9. marraskuuta 1835, Helsinki – 15. heinäkuuta 1914 Nastola) oli suomalainen kasvatustieteilijä, rehtori ja professori.
Emil Böökin vanhemmat olivat tullivartija Karl Gustaf Böök ja Fredrika Sjöberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1856 Porvoon lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1861, filosofian maisteriksi 1864 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1867.
Böök väitteli tohtoriksi vuonna 1868 kouluhistoriallisella tutkimuksella Realismen i den tyska skolan intill medlet af det adertonde århundradet. Väitöksen jälkeen hän toimi kasvatustieteen dosenttina vuoteen 1892 saakka. Kasvatus- ja opetusopin professorin Zachris Joachim Cleven jäätyä eläkkeelle vuonna 1882 Böök hoiti 1880-luvulla yliopiston kasvatus- ja opetusopin professorin virkaa useaan eri otteeseen virkaa tekevänä.
Emil Böök toimi alun perin Lauantaiseuran vuonna 1831 perustaman Helsingfors Lyceumin rehtorina vuosina 1869–1891. Rehtorin mukaan koulua kutsuttiin "Böökin lyseoksi", ja sen oppilaisiin kuului muun muassa C. G. E. Mannerheim, jonka Böök joutui vuonna 1879 erottamaan koulusta kurittomuuden vuoksi. Lopulta Mannerheim kuitenkin suoritti koulun loppuun yksityisesti Böökin lyseossa vuonna 1887.
Helsingissä Vuorikatu 22:ssa sijainneen Böökin lyseon toiminta päättyi 1891, koska se oli ollut lähellä suomalaisuusliikettä oleva ruotsinkielinen koulu ja suomenkieliset perheet alkoivat vähitellen panna lapsiaan entistä enemmän suomenkielisiin kouluihin. Tämän jälkeen Emil Böök toimi vielä vuosina 1891–1914 ruotsalaisen normaalilyseon historian yliopettajana. Böök sai professorin arvon 1908.
Böök oli naimisissa vuodesta 1863 Eugénie (Jenny) Charlotta Amalia Augusta Paldanin kanssa. Emil Böökin poika Einar Böök oli suomalaisen sosiaalipolitiikan kehittäjä, joka toimi muun muassa sosiaalihallituksen ylitirehtöörinä ja sosiaaliministerinä.
Teoksia

Realismen i de tyska skolan, dosentin väitöskirja. 1868
Joannes Ludovicus Vives, en reformator inom den pedagogiska vetenskapen, väitöskirja. Helsingfors 1887
Från en studieresa. Helsingfors 1892
Emigre

Emigre Inc. on yhdysvaltalainen digitaalisten kirjaintyyppien eli fonttien valmistaja ja myyjä.
Emigre aloitti vuonna 1984 Zuzana Lickon ja Rudy VanderLansin julkaisemana kalifornialaisena taide- ja designlehtenä. Ensimmäiset kirjaintyypit olivat Lickon Emigre-lehteä varten suunnittelemia, ja myöhemmin lehden lukijat saattoivat ostaa niitä. Sittemmin Licko ja VanderLans perustivat samannimisen yrityksen kirjaintyyppien myyntiä varten. Se oli yksi ensimmäisistä pienistä fonttivalmistajista. Nykyisin Emigren fonttivalikoimaan kuuluu yli 250 alkuperäistä kirjaintyyppiä, joiden suunnittelijoina on useita tunnettuja kirjainmuotoilijoita kuten Jonathan Barnbrook.
Emigre on voittanut useita palkintoja, kuten Chrysler award for innovation in design. Vuonna 2011 viisi Emigren digitaalista kirjaintyyppiä hankittiin New Yorkin MoMA:n pysyvään kokoelmaan.
Emigren kirjaintyyppejä

Base 9 & 12
Cholla
Dead History
Democratica
Exocet
Keedy
Lo-Res
Mason
Mrs Eaves
Oblong
Platelet
Priori
Solex
Tarzana
Triplex
Vista Sans
Emil Christian Hansen

Emil Christian Hansen
Emil Christian Hansen (1842–1909) oli tanskalainen kasvitieteilijä, fysiologi ja hiivatutkimuksen uranuurtaja.
Hansen oli alun perin maalarin kisälli, sitten kansakoulunopettaja. Hän tuli ylioppilaaksi 1871, tutki aluksi Japetus Steenstrupin ohjeiden mukaan turvemuodostumia ja sai 1876 yliopiston kultamitalin tutkimuksesta De danske Gjodningssvampe. Hän oli vuodesta 1879 Carlsbergin laboratorion fysiologisen osaston johtaja ja julkaisi hiivatutkimuksissa uranuurtavan tohtorinväitöskirjansa Organismer i Øl og Ølurt (1879). Myöhemmin hän julkaisi sarjassa Meddelelser fra Carlsberg-Laboratoriet lähinnä juuri käymiseliöitä koskevia kirjoituksia, joista erityisen merkittävä on Undersøgelser over Alkoholgjærsvampens Fysiologi og Morfologi.
Hansenin tutkimuksilla oli mullistava merkitys myös käytännön mallasjuomateollisuudelle, sillä hän katsoi, ettei hiivan puhtaaksiviljelyssä riittänyt ainoastaan haitallisten bakteerien poistaminen, vaan hän huomasi, että tavallinen puhdas hiiva sisältää soluja, joista osa aiheuttaa pilaantumista. Hän aloitti puhdasviljelyn yhdestä ainoasta eristetystä hiivasolusta, joten saaduissa hiivalajeissa ei enää ollut villejä hiivasoluja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emil Christian Hansen Wikimedia Commonsissa
Emiiri

Sher Ali Khan, Afganistanin emiiri vuonna 1869 otetussa kuvassa.
Emiiri (arab. أمير‎; amīrah, ãmir; "komentaja", persia ja urdu: امیر) on heimopäällikön arvonimi arabimaailmassa. Emiirejä pidetään yleensä korkea-arvoisina šeikkeinä, mutta nimitystä käytetään ruhtinaan tapaan myös eräistä monarkeista, jolloin heidän valtakuntaansa kutsutaan emiraatiksi. Emiirejä nimittävät myös jotkut turkkilaiset kansat.
Emiiri on aina ollut korkea sotilasarvo. Länsimainen amiraali-sana on johdettu emiiriarvosta amir al-bahr, merivoimien komentaja.
Etymologia

Johtajaa tai komentajaa tarkoittava arabian kielen sana ãmir tulee sanasta amr, suom. käsky. Toisen teorian mukaan sanassa korostuu myös "suojelijan" rooli.
Emiko Suzuki

| Mitalit> Maa:   Japani.Naisten taitouinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten taitouinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten taitouinti. Olympialaiset  | Maa:   Japani> Naisten taitouinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | joukkueohjelma |  |
|  Pronssia | Peking 2008 | pariuinti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Fukuoka 2001 | joukkueohjelma |  |
|  Hopeaa | Montreal 2005 | joukkueohjelma |  |
|  Hopeaa | Melbourne 2007 | tekninen joukkueuinti |  |
|  Hopeaa | Melbourne 2007 | yhdistetty vapaaohjelma |  |
|  Pronssia | Montreal 2005 | pariuinti |  |
|  Pronssia | Melbourne 2007 | tekninen pariuinti |  |
|  Pronssia | Melbourne 2007 | pariuinnin vapaakilpailu |  |
|  Pronssia | Melbourne 2007 | joukkueuinnin vapaakilpailu |  |
Emiko Suzuki (jap. 鈴木絵美子, s. 12. marraskuuta 1981 Urawa, nyk.Saitama) on japanilainen taitouimari ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Pariuinnissa hänen parinaan on uinut Saho Harada.
Suzuki voitti Ateenan olympialaisissa 2004 hopeaa joukkueohjelmassa. Pekingin olympialaisista 2008 Suzuki ja Harada voittivat pariuinnin pronssia. Suzuki on kahminut mitaleita myös MM-tasolla Japanin vahvan joukkuepanoksen siivittämänä.
Aiheesta muualla

Profiili 2008 olympialaisista (englanniksi)
Profiili (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Kustaa Rasku

Kustaa Olavi Rasku (23. toukokuuta 1934 Nurmo – 9. lokakuuta 2010 Seinäjoki) oli suomalainen pesäpalloilija.
Toistakymmentä vuotta Nurmon Jymyn edustusjoukkueen lukkarina pelannut Kustaa (Köpi) Rasku saavutti SM-pronssia 1956, jolloin hänet valittiin myös vuoden lukkariksi. Pelasi Itä-Länsi -ottelussa 1956, -58 ja -60 ja oli Lännen B-yhdistelmän lukkarina 1957.
Ulkopelissä Rasku muodosti voimakaksikon ykkösvahti Jussi Kitinojan kanssa. Tämä pallottelu sai yleisöltä nimen "raksuttelu".
Yleisurheilussa Rasku saavutti kiekonheiton pm-hopeaa ja SOU:n mestaruuspronssia.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-pronssi: 1956
3 Itä-Länsi-ottelua: 1956, 1958, 1961
Vuoden lukkari: 1956
Aiheesta muualla

Kustaa Raskun muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
Don’t Wait Up

| ”Don’t Wait Up” Shakira |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 16. heinäkuuta 2021
 Tuottaja(t): Ian Kirkpatrick, Shakira
 Tyylilaji: elektroninen, dance, electropop, pop
 Kesto: 03.24
 Levy-yhtiö: Ace, Sony Music Latin, RCA Records
Shakiran muut singlet
| ”Girl Like Me” 2020 | ”Don’t Wait Up” 2021 | ”Te Felicito” 2022 |
Don’t Wait Up on kolumbialaislaulajan Shakiran musiikkikappale. Se julkaistiin hänen tulevan kahdennentoista studioalbumin ensimmäisenä singlenä 16. heinäkuuta 2021. Se on Shakiran ensimmäinen täysin englanninkielinen kappale sitten vuonna 2016 julkaistun kappaleen "Try Everything". Kappaleen musiikkivideon ohjasi Warren Fu ja se julkaistiin singlen julkaisupäivänä. Video kuvattiin Espanjan Teneriffalla.
"Don’t Wait Up" oli kaupallinen menestys, sen päästyä singlelistan kärkeen Guatemalassa ja laulajan kotimaassa Kolumbiassa sekä viiden parhaan joukkoon Costa Ricassa, Hondurasissa ja Paraguayssa.
Käännös suomeksi
Lasitehtaan koulu

| Lasitehtaan koulu |
| --- | --- |
 Lasitehtaan koulun vuonna 1991 valmistunut uudempi koulurakennus.
Sijainti:  Tehtaankatu 27, Riihimäki
Koordinaatit:  60°44′12″N, 24°44′06″E
Perustettu:  1915
Luokat:  1–5 (peruskoulu)
Vuonna 1954 valmistunut vanhempi koulurakennus.
Harmaa talo.
Lasitehtaan koulu on Riihimäen Hirsimäellä sijaitseva alakoulu. Koulu sijaitsee nimensä mukaisesti Riihimäen vanhan lasitehtaan lähellä. Koulussa toimii perusopetusluokat (1–5) sekä yksilöllisen opetuksen pienryhmä YPR ja esiopetuksen ryhmät. Koulussa järjestetään myös iltapäivätoimintaa 1–2. luokkalaisille. Yhteistyössä koulun kanssa toimii myös lasinpuhaltajakerho, joka pitää vuosittain pari kertaa kummitunteja 4. luokkalaisille, jolloin oppilaat tutustuvat lasinpuhalluksen historiaan.
Lasitehtaan koulu perustettiin 1915, mutta alkuperäinen koulurakennus on purettu. Nykyään koulun tilat käsittävät rakennusmestari Urho Mäkisen suunnitteleman vanhemman rakennuksen ns. sinisen talon vuodelta 1954, arkkitehtitoimisto Juha Laurilan suunnitteleman uudemman rakennuksen  ns. valkoisen talon vuodelta 1991 sekä vuonna 2014 siirretyn ns. harmaan talon.
Kurt Paetau

Kurt Birger Emil Paetau ['peːtau] (24. heinäkuuta 1904 Helsinki – 27. lokakuuta 1975 Kanariansaaret) oli suomalainen pappi ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Paetau toimi Porvoon ruotsalaisen maaseurakunnan kappalaisena 1952–1971.
Teoksia

Åbo svenska församling 1921–1941: En minneskrift. Redaktion Hortense Grönstrand, Karl-Erik Forssell, Kurt Paetau. Åbo svenska församling, Åbo 1941.
Prosten K. Th. Grönstrand: En människa och ett tidsskede. Förbundets för svenskt församlingsarbete i Finland förlag i distribution, Åbo 1942.
Några ord om korsukulturen. Särtryck ur Vårdträdet 3. Åbo 1944.
Lövängars land. Söderström, Helsingfors 1953.
Havslöparen. Söderström, Helsingfors 1954.
Klocka av glas. Söderström, Helsingfors 1956.
Frihet för hästar. Söderström, Helsingfors 1959.
Gräsbrand: Dikter. Söderström, Helsingfors 1964.
Ruotsinnoksia

Hans Lilje: Luther: Den nya tidens genombrott och kris. Svenska kyrkans diakonistyrelses bokförlag, Stockholm 1950.
Lasitus

Lasituksella tarkoitetaan keramiikkaesineen tai materiaalin päällystämistä lasitteella. Lasite levitetään haluttuun kohtaan valelemalla, sutimalla tai upottamalla. Päällystämisen jälkeen keramiikkaesine poltetaan keramiikkauunissa, jolloin lasitteen lasitehiukkaset sulavat muodostaen lasipinnan. Lasitteita on mahdollista saada eri värisinä ja eri lämpötilassa sulavina.
Ericsson R380

| Ericsson R380 |
| --- | --- |

Julkaistu:  2000
Mitat:  130 x 50 x 26 mm
Paino:  164 g
Värien lukumäärä:  mustavalkoinen
Radio:  ei
Valmiusaika:  150 tuntia
Puheaika:  4 tuntia
Akku:  NiMH
Tiedonsiirto:  Infrapuna
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ericsson R380 on vuonna 2000 julkaistu varhainen kosketusnäyttöinen älypuhelin, jossa oli avoin käyttöjärjestelmä. Puhelimen kosketusnäytön sai käyttöön kääntämällä näppäimistön ylös. Puhelin käytti Symbian käyttöjärjestelmää ja se oli ensimmäinen, mitä markkinointiin älypuhelimena. Laitteen näyttö oli mustavalkoinen.
Aiheesta muualla

https://www.gsmarena.com/ericsson_r380-195.php
Kultakala

| Kultakala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särkikalat Cyprinidae
Suku::  Carassius
Laji::  auratus
Alalaji::  auratus
Kolmiosainen nimi
 Carassius auratus auratus  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Kultakala Wikispeciesissä   Kultakala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kultakala (Carassius auratus auratus) on särkikaloihin kuuluva makeanveden kala. Tämä isokokoinen parvikala on ensimmäisiä ”kesytettyjä” kaloja, joka tuotiin Eurooppaan Kiinasta 1600-luvulla.
Kultakala on akvaariokaloista yksi pitkäikäisimmistä, ja se voi elää yli 25 vuotta ja kasvaa jopa 40 cm:n pituiseksi.
Alkuperä

Kultakala elää Keski-Aasiassa, Kiinassa ja Japanissa. Portugalilaiset toivat sen Eurooppaan ja 1700-luvulla Alankomaissa opittiin kalojen kasvatus.
Kultakala on levinnyt ihmisen mukana muuallekin, mutta useat maat ovat raportoineet sen aiheuttaneen epäsuotuisia vaikutuksia alkuperäiseen luontoon.
Kala on läheistä sukua ruutanalle ja hopearuutanalle, jota on pidetty aiemmin sen alalajina, ja se voi selvitä ja lisääntyä eri puolilla Eurooppaa. Suomea lähimmät luonnonvaraiset kannat ovat Saarenmaan rannikolla ja laji voi levitä lähivuosina Suomenkin etelärannikolle. Luonnossa lisääntyvä kultakala menettää muutamassa sukupolvessa punaisen värinsä.
Käyttäytyminen

Kultakalat ovat parvikaloja. Ilman parvea elävät yksilöt ovat värittömämpiä, arempia ja herkempiä sairauksille. Kultakalat ovat ystävällisiä muita kaloja kohtaan, mutta saattavat syödä pienempiä kaloja kuten neontetroja, jos ne sattuvat osumaan tielle.
Vesiolot ja ravinto

Kultakala suosii happamuudeltaan neutraalia ja emäksistä (pH 7,0–8,0) vettä ja kestää lämpötiloja +22:sta lähelle nollaa, toisin sanoen se on viileän veden kala. Luonnossa se syö äyriäisiä, hyönteisiä ja erilaisia kasveja. Akvaariotarvikkeiden joukosta löytyy niille suunnattuja erityisiä kultakalaruokahiutalesekoituksia. Kultakalaa on hyvä ruokkia useita kertoja päivässä, sillä sen mahalaukku on melko pieni, ja tyhjenee nopeasti. Kasvislisän tarjoaminen on tärkeää; kasvein koristellussa altaassa se järjestää asian toisinaan itse ja syö jopa limaa. Koska kultakala on hyvin suureksi kasvava parvikala, ei sitä missään nimessä voi pitää pyöreässä maljassa, kuten monissa elokuvissa ja sarjakuvissa tehdään. Muutamana syynä mainitaan lasimaljan pieni koko ja sen muoto, joka ilmeisesti hämää kalaa kuin kalaa. Kolmen kultakalan ryhmälle riittää jo 300-litrainen akvaario, mutta suuremmalle parvelle olisi suotuisaa hankkia vähintään 500-litrainen akvaario. Riittävän suuri uimatila on kultakalalle tärkeää. Jos haluaa pitää kotonaan kultakaloja, kannattaa harkita, pystyykö täyttämään tämän suureksi kasvavan viileänveden parvikalan elinvaatimukset.
Aiheesta muualla

The Times 01 October 2003 – Goldfish pass memory test (englanniksi)
Kyproksen ralli 2002

|  Kyproksen ralli 2002 |
| --- | --- |
 5. osakilpailu 14 osakilpailusta kaudella 2002. 
Ajankohta:  19.−21. huhtikuuta 2002
Pituus:  20 erikoiskoetta


Palkintokoroke
Voittaja:   Marcus Grönholm  Timo Rautiainen  (Peugeot Sport)
Toinen:   Richard Burns  Robert Reid  (Peugeot Sport)
Kolmas:   Tommi Mäkinen  Kaj Lindström  (Subaru World Rally Team)
Kyproksen ralli 2002 (virallisesti 30. Cyprus Rally) oli Rallin MM-sarjan kauden 2002 viides osakilpailu, joka ajettiin 19.−21. huhtikuuta 2002. Kilpailussa oli 20 erikoiskoetta.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Marcus Grönholm |  Timo Rautiainen | Peugeot 206 WRC | 4:21.25,7 |  | 10 |
| 2. |  Richard Burns |  Robert Reid | Peugeot 206 WRC | 4:22.22,5 | +56,8 | 6 |
| 3. |  Tommi Mäkinen |  Kaj Lindström | Subaru Impreza WRC 2001 | 4:22.24,7 | +59,0 | 4 |
| 4. |  Harri Rovanperä |  Risto Pietiläinen | Peugeot 206 WRC | 4:22.44,4 | +1.18,7 | 3 |
| 5. |  Petter Solberg |  Phil Mills | Subaru Impreza WRC 2002 | 4:23.43,6 | +2.17,9 | 2 |
| 6. |  Colin McRae |  Nicky Grist | Ford Focus RS WRC 02 | 4:24.11,2 | +2.45,5 | 1 |
Lähde:
Latvian parlamenttivaalit 2022

Latvian parlamenttivaalit 2022 järjestettiin 1. lokakuuta, ja niissä valittiin kaikki parlamentin eli Saeiman 100 edustajaa seuraavaksi nelivuotiskaudeksi.
Tausta ja vaalijärjestelmä

Äänioikeus vaaleissa on kaikilla Latvian kansalaisilla, jotka ovat vaalipäivään mennessä täyttäneet 18. Äänestäjäksi ei tarvitse erikseen rekisteröityä eikä äänestäminen ole pakollista.
Maa on jaettu viiteen vaalipiiriin, joista kustakin valitaan 13–32 edustajaa. Ehdokkaaksi voivat asettua äänioikeutetut vähintään 21-vuotiaat kansalaiset. Myös hakemuksella kansalaisuuden saaneet sekä ulkomailla asuvat kansalaiset saavat asettua ehdokkaaksi. Ehdokkaaksi eivät saa asettua sellaiset henkilöt, jotka ovat työskennelleet Neuvostoliiton hallinnossa, oikeuden vajaavaltaiseksi julistamat henkilöt sekä rikoksesta tuomitut henkilöt.
Vaaleissa noudatetaan suhteellista vaalitapaa avoimilta listoilta. Poliittisiin puolueisiin sovelletaan 5 %:n äänikynnystä.
Tulokset

| Puolue | Ääniä | Osuus äänistä (%) | Paikkoja |
| --- | --- | --- | --- |
| JV Uusi yhtenäisyys | 173 425 | 18,97 | 26 |
| ZZS Vihreiden ja maanviljelijöiden liitto | 113 676 | 12,44 | 16 |
| AS | 100 631 | 11,01 | 15 |
| NA Kansallinen liittouma | 84 939 | 9,29 | 13 |
| Vakauden puolesta! | 62 168 | 6,80 | 11 |
| Latvia ensin | 57 033 | 6,24 | 9 |
| Edistykselliset | 56 327 | 6,16 | 10 |
| Par! | 45 452 | 4,97 | 0 |
| Harmonia | 43 943 | 4,81 | 0 |
Hyväksyttyjä ääniä: 903 639
Hylättyjä/ tyhjiä ääniä: 13 052
Ääniä yhteensä: 916 368
Äänioikeutettuja: 1 542 407
Lähde:
Kaksi päivää vaalien jälkeen presidentti Levits nimitti Krišjānis Kariņšin hallitustunnustelijaksi, jonka tehtävänä oli muodostaa maalle uusi hallitus. Seuraavana päivänä ZZS ilmoitti, ettei se aio tukea Kariņšin muodostamaa hallitusta. Joulukuussa 2022 Kariņšin toinen hallitus aloitti toimintansa: siihen kuuluivat JV, NA ja AS.
Galleria

Äänestäjiä jonottamassa äänestyspaikalle Riiassa
Äänestyslipukkeita
Kannatustutkimukset