stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hami
Historia

Historiansa aikana Hami eli Kumul on ollut tärkeä osa vanhan silkkitien pohjoista haaraa. Kiina valloitti kaupungin ensimmäisen kerran Han-dynastian aikana vuonna 73 jaa. ja uudelleen vuonna 86. 400-luvulla Tarimin allasta hallitsivat niin sanotut valkoiset hunnit eli hefthaliitit. Tang-dynastia (618-907) levitti jälleen kiinalaisten vallan alueelle kukistaen alueen turkkilaiset kansat, jotka aiheuttivat kuitenkin tulevaisuudessakin vaikeuksia heidän etsiessään yhä uusia laidunalueita. Kiinalaisten vallan alaisuudessa Hamista tuli I-chou-nimisen (eli pinyin-muotona: Yizhou) prefektuurin hallinnollinen pääkaupunki. Vuonna 763 tiibetiläiset valloittivat kaupungin ja vuonna 840 se päätyi uiguureille. 1200-luvulla Hami oli mongolien hallitsija Tšingis-kaanin väliaikainen pääkaupunki ja mongolivallan jälkeen kaupungista tuli yksi monista alueen uiguurien hallitsemista pikkuvaltioista. Tutkimusmatkailija Marco Polo vieraili kaupungissa 1200-luvun lopulla kuvailen sen elintasoa hyväksi ja lisäten paikan olevan tunnettu vieraanvaraisuudestaan.
Vuonna 1473 Hami päätyi Turfanin sulttaanikunnan alaisuuteen ja 1500-luvulla alueen valloittivat džungaarit. Džungaarit antoivat nimensä Džungarian alueelle. Vuonna 1696 Qing-dynastian keisari Kangxi kukisti džungaarien hallitsija kaani Galdanin ja viimeksi mainitun kuoltua džungaarien perimmyyskiistat johtivat lopulta heidän lopulliseen tuhoonsa kiinalaisten käsissä sodassa vuosina 1755-1758. Sodan aikana kiinalaiset käyttivät Hamia tukikohtanaan alueella. Kiinalaiset hallitsivat aluetta antamalla alueen entisten keidasvaltioiden hallitsijoille virallisen aseman hallinnossa. Hami kärsi pahoja tuhoja muslimikapinassa vuosina 1862-78. Samankaltainen kapina kukistettiin jälleen pahoin tuhoin vuonna 1932.
Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla Hami jaetaan yhteen  kaupunkipiiriin, yhteen piirikuntaan ja yhteen autonomiseen piirikuntaan (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Galleria

Hamin rautatieasema.
Hamin lentoasema.
Muqam-museo Hamissa.
Moskeija Hamissa.
Satelliittikuva Barkoljärvestä ja Barkölin piirikunnasta.
Vanha valokuva Hamista vuodelta 1875.
Vanha valokuva Hamista vuodelta 1875.
Vanha valokuva Hamista vuodelta 1875.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hami Wikimedia Commonsissa
Hamin hallinnollinen jako.
Harry Hannus

Hannus vuonna 1971.
Harry Hans Erik Hannus (s. 20. joulukuuta 1949 Porvoon maalaiskunta) on suomalainen kilpapyöräilijä. Hän oli Suomen paras maantiepyöräilijä 1970-luvulla.
Porvoon Akillesta edustanut Harry Hannus osallistui olympiakisoihin neljästi. Parhaimmillaan hän sijoittui ratapyöräilyssä 13:nneksi – 4 kilometrin takaa-ajossa 1976 – ja henkilökohtaisessa maantieajossa 12:nneksi 1980.
Hannuksen kansainvälinen huippuhetki oli maantiepyöräilyn MM-kisojen neljäs sija San Cristóbalissa, Venezuelassa 1977. Se on Suomen miesten pyöräilyhistorian paras MM-sijoitus. Vuonna 1973 Hannus sijoittui Barcelonan MM-kisoissa kuudenneksi. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti 1974. Vuoden urheilija -äänestyksessä Hannus sijoittui yhdeksänneksi 1977. Hannus ajoi vuonna 1974 tunninajon Suomen ennätyksen 45,299 km. Se säilyi Suomen ennätyksenä vuoteen 2015 asti, jolloin Jussi Nummikko rikkoi sen.
Saavutuksia

Münchenin olympiakisoissa 1972 keskeytys henkilökohtaisessa maantieajossa ja 18:s 100 kilometrin joukkueajossa
Montrealin olympiakisoissa 1976 13:s 4 kilometrin takaa-ajossa ja 20:s henkilökohtaisessa maantieajossa
Moskovan olympiakisoissa 1980 seitsemäs 100 kilometrin joukkueajossa ja 12:s henkilökohtaisessa maantieajossa
Los Angelesin olympiakisoissa 1984 13:s 100 kilometrin joukkueajossa ja 31:s henkilökohtaisessa maantieajossa
MM-kisojen henkilökohtaisessa maantieajossa 15:s 1970, 12:s 1971, kuudes 1973, 21:s 1974, keskeytys 1975 ja neljäs 1977
MM-kisojen 100 kilometrin joukkueajossa 12:s 1978 ja 11:s 1983
PM-kultaa henkilökohtaisessa maantieajossa 1974, pronssia 1979 ja 1982
37 Suomen mestaruutta 1968–1984
henkilökohtaisessa maantieajossa 1972–1974, 1978, 1982, 1984
Justin Bieberin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Justin Bieber vuonna 2015.
Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 6 |  |
| ↙Kokoelmat | 3 |  |
| ↙EP:t | 2 |  |
| ↙Singlet | 58 |  |
Kanadalaisartisti Justin Bieberin diskografia käsittää kuusi studioalbumia, yhden EP-levyn ja yli 40 singleä.
Bieberin debyyttijulkaisu, EP-levy My World, julkaistiin 17. marraskuuta 2009. Se oli viiden parhaimman albumin joukossa Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa ja Kanadassa, jossa se sijoittui ensimmäiseksi. EP-levy sisälsi myös menestyksekkään singlen ”One Less Lonely Girl” ja myynninedistämistarkoituksessa julkaistut singlet ”Favorite Girl” ja ”Love Me”. EP-levyä seurannut täyspitkä studioalbumi My World 2.0 julkaistiin 23. maaliskuuta 2010. Se debytoi ensimmäisellä sijalla Yhdysvalloissa ja useissa muissa maissa. Studioalbumia edelsi single ”Baby”, jossa esiintyy myös yhdysvaltalainen räppäri Ludacris. Se sijoittui myös kymmenen parhaan joukkoon ympäri maailmaa.
Albumit > Studioalbumit

My World 2.0 (2010)
Under the Mistletoe (2011)
Believe (2012)
Purpose (2015)
Changes (2020)
Justice (2021)
Albumit > Kokoelmat

My Worlds: The Collection (2010)
Albumi on kansainvälinen versio My Wourld Acoustic -albumista, ja se sisältää akustisia versioita My World -EP:n ja My World 2.0 -albumin kappaleista.
Journals (2013)
Joulukuussa 2013 julkaistava albumi on aluksi saatavilla ainoastaan iTunesissa ja se sisältää kappaleita, jotka Bieber kirjoitti Believe-kiertueellaan. Monet niistä julkaistiin yksitellen kymmenen viikon aikana joka maanantai 7. lokakuuta – 9. joulukuuta 2013 jo ennen varsinaisen albumin julkaisua Justin Bieber’s Believe -elokuvan promoamiseksi. Albumilla on myös viisi sellaista kappaletta, jotka eivät olleet saatavilla aiemmin.
The Best (2019)
Albumit > Remix-albumit

My Worlds Acoustic (2010)
Bieberin ensimmäinen remix-albumi ilmestyi marraskuussa 2010, ja sitä myytiin alun perin Yhdysvalloissa vain Wallmart- ja Sam's Club -ketjuissa. Albumi sisältää akustisia versioita My World- ja My World 2.0 -albumien kappaleista.
Never Say Never: The Remixes (2011)
Toinen remix-albumi ilmestyy tammikuussa 2011, ja se tukee Bieberin konserttielokuvaa Justin Bieber: Never Say Never. Albumi sisältää remixejä My World 2.0 -albumin kappaleista.
Believe Acoustic
Tammikuussa 2013 julkaistaan Believe Acoustic, joka sisältää akustisia versioita Believe-albumin kappaleista sekä kolme uutta kappaletta: ”Nothing Like Us”, ”Yellow Raincoat” ja ”I Would”.
Albumit > EP-levyt

My World (2009)
Freedom (2021)
Singlet

"One Time" (2009)
"One Less Lonely Girl" (2009)
"Baby" (feat. Ludacris, 2010)
"Eenie Meenie" (with Sean Kingston, 2010)
"Somebody to Love" (2010)
"Never Say Never" (feat. Jaden Smith, 2010)
"Mistletoe" (2011)
"Boyfriend" (2012)
"Turn to You (Mother's Day DedicationM 2012)"
"As Long as You Love Me" (feat. Big Sean, 2012)
"Beauty and a Beat" (feat. Nicki Minaj, 2012)
"Right Here" (feat. Drake, 2013)
"All Around the World" (feat. Ludacris, 2013)
"Heartbreaker" (2013)
"All That Matters" (2013)
"Hold Tight" (2013)
"Wait for a Minute" (with Tyga, 2013)
"Recovery" (2013)
"Bad Day" (2013)
"All Bad" (2013)
"PYD" (feat. R. Kelly, 2013)
"Roller Coaster" (2013)
"Change Me" (2013)
"Confident" (feat. Chance the Rapper, 2013)
"Home to Mama" (with Cody Simpson) (2014)
"Where Are Ü Now" (with Jack Ü, 2015)
"What Do You Mean?" (2015)
"Sorry" (2015)
"Love Yourself" (2015)
"Company" (2016)
"Friends" (BloodPopin kanssa) (2017)
"I Don’t Care" (Ed Sheeranin kanssa) (2019)
"F10,000 Hours" (Dan + Shayn kanssa) (2019)
"Yummy" (2020)
"Intentions" (feat. Quavo) (2020)
"Forever" (feat. Post Malone & Clever) (2020)
"Stuck with U" (Ariana Granden kanssa) (2020)
"Holy" (2020)
"Lonely" (Benny Blancon kanssa) (2020)
"Monster" (Shawn Mendesin kanssa) (2020)
"Anyone" (2021)
"Hold On" (2021)
"Peaches" (2021)
”Stay” (The Kid Laroin kanssa, 2021)
Singlet > Justin Bieber toisena artistina

"We Are the World 25 for Haiti" (2010)
"Wavin' Flag" (2010)
"Next to You" (Chris Brown feat. Justin Bieber) (2011)
"Live My Life" (Far East Movement feat. Justin Bieber) (2012)
"#thatPower" (will.i.am feat. Justin Bieber) (2013)
"Lolly" (Maejor Ali feat. Juicy J ja Justin Bieber) (2013)
"Gas Pedal" (Remix) (Sage the Gemini feat. Justin Bieber ja Iamsu!) (2014)
"Cold Water" (Major Lazer feat. Justin Bieber ja MØ) (2016)
"Let Me Love You" (DJ Snake feat. Justin Bieber) (2016)
"Deja Vu" (Post Malone feat. Justin Bieber) (2016)
"Despacito" (Remix) (Luis Fonsi ja Daddy Yankee feat. Justin Bieber) (2017)
"I'm the One" (DJ Khaled feat. Justin Bieber, Quavo, Chance the Rapper ja Lil Wayne) (2017)
"Bankroll." (Diplo feat. Justin Bieber, Rich the Kid ja Young Thug) (2017)
"Hard 2 Face Reality" (Poo Bear feat. Justin Bieber & Jay Electronica) (2018)
"No Brainer" (DJ Khaled feat. Justin Bieber, Chance the Rapper & Quavo) (2018)
"Love Thru the Computer" (Gucci Mane featuring Justin Bieber) (2019)
"Don't Check on Me" (Chris Brown featuring Justin Bieber and INK) (2019)
"Falling for You" (Jaden Smith featuring Justin Bieber) (2020)
Singlet > Promosinglet

”Love Me” (2009)
”Favorite Girl” (2009)
”Never Let You Go” (2010)
”The Christmas Song (Chestnuts Roasting on an Open Fire)” (mukana Usher) (2011)
”All I Want for Christmas Is You (SuperFestive!)” (mukana Mariah Carey) (2011)
”Die in Your Arms” (2012)
”I'll Show You” (2015)
”Get Me” (feat. Kehlani) (2020)
Halvard Hanevold

Halvard Hanevold
Halvard Hanevold (3. joulukuuta 1969 – 3. syyskuuta 2019 Asker) oli norjalainen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Hanevold saavutti ampumahiihdossa yhteensä 22 arvokisamitalia, joista yhdeksän henkilökohtaisilta matkoilta. Olympiakultaa hän voitti Naganon kisoissa 1998. Hän lähti 20 kilometrin matkalle kolmanneksi viimeisenä ja johti viimeiselle ampumapaikalle tullessaan selvästi. Siellä hän kuitenkin ampui toiseksi viimeisen laukauksensa ohi ja putosi 15 sekunnin päähän Italian Pier Alberto Carrarasta. Viimeisellä kahdella kilometrillä Hanevold hiihti tuon eron kiinni ja voitti 5,5 sekunnin turvin. Viestissä hän sai hopeaa ja sijoittui 10 kilometrillä kahdeksanneksi.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Hanevold voitti 2003, silloinkin 20 kilometrin kilpailussa. Hän sijoittui vielä 39-vuotiaana sprintissä pronssille Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009.
Maailmancupissa Hanevold voitti yhdeksän osakilpailua, oli 14 kertaa toinen ja 17 kertaa kolmas. Cupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui neljänneksi kausilla 1997–1998 ja 2003–2004.
Hanevold lopetti uransa kauden 2009–2010 jälkeen.
Saavutukset > Olympialaisissa

1998 Nagano
Kultaa 20 kilometrillä
Hopeaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä
2002 Salt Lake City
Kultaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä
2006 Torino
Hopeaa 10 kilometrillä
Pronssia 20 kilometrillä
2010 Vancouver
Kultaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä
Saavutukset > MM-kisoissa

1995
Kultaa joukkuekilpailussa
1998
Kultaa joukkuekilpailussa
1999
Pronssia 4 x 7,5 kilometrin viestissä
2000
Hopeaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä
2001
Pronssia 10 kilometrillä
Pronssia 4 x 7,5 kilometrin viestissä
2003
Kultaa 20 kilometrillä
Hopeaa takaa-ajossa
2004
Hopeaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä
2005
Kultaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä
2006
Hopeaa 4 x 6 kilometrin sekaviestissä
2007
Hopeaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä
2008
Hopeaa 10 kilometrillä ja viestissä
2009
Kultaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä
Pronssia 10 kilometrillä
Aiheesta muualla

Halvard Hanevold Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU). (englanniksi)
Miesten ampumahiihdon normaalimatkan olympiavoittajat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Saksa
Hannele

| Hannele |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  21. heinäkuuta
– ruotsinkielinen:  21. heinäkuuta
– ortodoksinen:   31. tammikuuta  18. huhtikuuta  9. lokakuuta 
Muunnelmia:  Hanneli
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Johanna, Hanna
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hannele on kansainvälinen naisen etunimi. Saksassa sitä käytetään Johannan puhuttelumuotona. Toisaalta sen voidaan ajatella tulevan heprean armoa tarkoittavasta Hannah-nimestä, kuten esimerkiksi Hanna.
Suomessa Hannele on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu nimeksi 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 93 156 naiselle ja alle viidelle miehelle. Erityisen suosittu Hannele on ollut jälkimmäisenä etunimenä. Suomessa Hannan hellittelymuotona on käytetty myös nimeä Hanneli. Se on virallisena nimenä noin 550 naisella ja muutamalla miehellä.
Nimipäivä

Hannele viettää Suomessa nimipäivää sekä suomen- että ruotsinkielisen almanakan mukaan 21. heinäkuuta. Samana päivänä juhlivat myös Johanna, Hanna, Jenni, Jenna, Jonna, Hanne ja Joanna. Suomenkielisessä almanakassa se on ollut vuodesta 1951 ja ruotsinkielisessä vuodesta 1973.
Tunnettuja Hanneleita

Hannele Anttila (s. 1950), korkeushyppääjä
Hannele Cantell (s. 1967), kasvatustieteilijä, tietokirjailija ja kansalaisvaikuttaja
Hannele Dufva (s. 1951), soveltavan kielitieteen professori
Hannele Harju (1951–2022), suomalainen yleisurheilija
Hannele Harjunen, yhteiskuntatieteilijä
Hannele Huovi (s 1949), kirjailija
Hannele Impola (s. 1984), keilaaja
Hannele Kainulainen (s. 1950), näyttelijä ja ohjaaja
Hannele Kauppinen, o.s. Suominen, Taiska (s. 1955), suomalainen iskelmälaulaja
Hannele Keinänen (1929–2004), balettitanssija ja koreografi
Hannele Kivistö (s. 1953), kuulantyöntäjä
Hannele Klemettilä (s. 1966), myöhäiskeskiajan kulttuurihistorian tutkija
Hannele Koivunen (s. 1949), filosofian tohtori, virkamies ja kulttuurintutkija
Hannele Korhonen (s. 1976), fyysikko ja Ilmatieteen laitoksen tutkimusprofessori
Hannele Koskela (s. 1966), pituushyppääjä
Hannele Koskinen, taitoluistelija
Hannele Kuutti (s. 1984), yleisurheilija
Hannele Kylänpää (s. 1948), kuvanveistäjä
Hannele Laaksonen (s. 1950), näyttelijä
Hannele Laine, Wilma Schlizewski, Hantta Krause (s. 1958), suomalainen tatutointitaiteilija ja televisiojuontaja
Hannele Lampela (s. 1982), toimittaja ja kirjailija
Hannele Lanu (1952–2023), näyttelijä
Hannele Lauri (s. 1952), näyttelijä
Hannele Laurila, malli ja iskelmälaulajien manageri
Hannele Lehtikuusi (1960–2004), järjestösihteeri, Setan puheenjohtaja 1991–1994
Hannele Luukkainen (s. 1950), poliitikko, Vihreän liiton ent. kansanedustaja
Hannele Niemi (s. 1948), kasvatustieteen professori
Hannele Nieminen (s. 1951), näyttelijä
Hannele Paasonen (s. 1967), jalkapalloilija
Hannele Pohjanmies (s. 1946), kirjailija ja kääntäjä
Hannele Pokka (s. 1952), keskustalainen poliitikko, ministeri ja Lapin läänin ent. maaherra
Hannele Päiviö (s. 1957), pappi ja tietokirjailija
Hannele Rantala (s. 1952), valokuvataiteilija
Hannele Ranta-Lassila (s. 1959), juristi, Korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvos
Hannele Rubinstein (s. 1949), teatteriohjaaja
Hannele Ruotsalo (s. 1947), dramaturgi ja teatteriohjaaja
Hannele Segerstam (1943–2024), viulisti
Hannele Soikkeli, o.s. Parkkonen (s. 1956), aitajuoksija
Hannele Mikaela Taivassalo (s. 1974), kirjailija
Hannele Tonna, o.s. Valkonen (s. 1978), hiihtosuunnistaja ja maailmanmestari
Hannele Voionmaa (1953–2016), diplomaatti
Hannele Yki-Järvinen (s. 1956), lääkäri ja professori, diabeteksen tutkija
Hanna (profeetta)

Giotto di Bondone, Kristuksen temppeliinkäynti, 1304–1306. Hanna oikealla.
Hanna (hepr. ‏חַנָּה‎‎), Hannah, (m.kreik. Ἄννα), Anna) on Luukkaan evankeliumissa mainittu naisprofeetta. Hänet mainitaan Simeonin ohella kertomuksessa Jeesuksen tuomisesta 40 päivän ikäisenä Jerusalemin temppeliin.
Maininnat Raamatussa

Luukkaan evankeliumissa Hannasta kerrotaan, että hän oli profeetta, joka oli Fanuelin tytär ja kuului Asserin sukukuntaan. Hän oli aikoinaan mennyt naimisiin miehen kanssa, jonka nimeä Raamatussa ei mainita, mutta jäänyt seitsemän vuoden avioliiton jälkeen leskeksi.
Monissa Raamatun käännöksissä, muun muassa vuoden 1938 suomennoksessa, sekä vanhemmissa Raamatun selitysteoksissa hänen sanotaan olleen 84-vuotias Jeesuksen syntyessä. Evankeliumin kreikankielisessä alkutekstissä oleva sanonta ”hän oli 84 vuoden leski” (καὶ αὐτὴ χήρα ὡς ἐτῶν ὀγδοηκοντατεσσάρω) on kuitenkin kaksiselitteinen; se voi tarkoittaa joko, että hän oli 84-vuotias tai että hän oli ollut leskenä 84 vuotta.  Tämän mukaisesti kohta onkin käännetty uusimmassa, vuoden 1992 suomennoksessa. Koska nainen sai juutalaisen lain mukaan mennä avioliitton aikaisintaan 14 vuoden ikäisenä, tästä tulkinnasta kuitenkin seuraa, että hänen on täytynyt olla Jeesuksen syntyessä ainakin 14+7+84 = 105-vuotias.
Raamatussa hänestä kerrotaan edelleen, että hän vietti vanhuutensa päivät temppelistä poistumatta sieltä ja siellä Jumalaa paastolla ja rukouksilla yöt ja päivät. Kun Jeesus tuotiin pyhäkköön, Hanna näki hänet, ylisti Jumalaa ja puhui lapsesta kaikille, jotka odottivat Jerusalemin lunastusta.
Kirkollinen perimätieto ja kunnioitus

Hannaa kunnioitetaan pyhimyksenä sekä katolisessa että ortodoksisessa kirkossa, ja hänestä käytetään nimitystä naisprofeetta Hanna. Ortodoksinen kirkko pitää Hannaa ja Simeonia viimeisinä vanhan liiton profeettoina ja viettää heidän yhteistä muistopäiväänsä 3. helmikuuta, välittömästi kynttilänpäivää eli Herran temppeliintuomisen juhlaa seuraavana päivänä. Niissä ortodoksisissa kirkoissa, joissa juhlapäivät yhä määräytyvät vanhan juliaanisen kalenterin mukaan, tämä vastaa kuitenkin helmikuun 16. päivää nykyisen gregoriaanisen kalenterin mukaan. Myös katolisessa kirkossa Hannan muistopäivä on 3. helmikuuta, paikoitellen kuitenkin 1. syyskuuta.
Hannan kuva esiintyy säännöllisesti Jeesuksen temppeliintuomista esittävissä ikoneissa yhdessä Jeesuksen, Marian, Joosefin ja Simeonin kanssa. Ortodoksien perinteisen käsityksen mukaan Kristus kohtasi kansansa, Israelin, Simeonin ja Hannan henkilöissä.
Aiheesta muualla

Anna Catholic Encyclopedia. (englanniksi)
Kurt von Hammerstein-Equord

| Kurt von Hammerstein-Equord |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. syyskuuta 1878  Hinrichshagen, Saksa
Kuollut: 25. huhtikuuta 1943 (64 vuotta)  Berliini, Saksa
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksan keisarikunta  Weimarin tasavalta  Natsi-Saksa
Palvelusvuodet:  1898–1934, 1939
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota
Sotilasarvo:  Kenraalieversti
Kurt Freiherr von Hammerstein-Equord (26. syyskuuta 1878 Hinrichshagen, Saksa – 25. huhtikuuta 1943 Berliini, Saksa) oli saksalainen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana. Kenraaliksi Weimarin tasavallan armeijassa noussut Hammerstein-Equord oli Adolf Hitlerin ja Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen vannoutunut vastustaja.
Sotilasura

Aatelisperheeseen syntynyt Hammerstein-Equord liittyi Keisarillisen Saksan armeijan 3. jalkaväen kaartinrykmenttiin vuonna 1898. Ensimmäiseen maailmansotaan mennessä hän oli ylennyt kapteeniksi ja hän palveli ensimmäisen sotavuoden rintamalla jalkaväen komppanianpäällikkönä. Vuodesta 1915 sodan loppuun hän oli esikuntaupseerina VIII reservinarmeijakunnan esikunnassa. Hänet palkittiin ansioistaan useilla kunniamerkeillä.
Saksan antautumisen jälkeen Hammerstein-Equord jäi upseeriksi vastaperustettuun Weimarin tasavallan asevoimiin Reichswehriin. Hän pysyi uskollisena tasavallalle Kappin vallankaappausyrityksen aikana, jolloin osa armeijasta kannatti kapinaan nousseita äärioikeistolaisia ja monarkisteja. Hammerstein-Equord tunnettiin itsenäisenä ja laiskahkona miehenä, joka mieluummin metsästi, kuin rasitti itseään hallinnollisilla töillä. Hän vitsaili usein itsekin mukavuudenhaluisuutensa olevan suurin este hänen urakehitykselleen. Hän oli etäinen ja sarkastinen persoona, joka piti itseään valtion eikä sen poliittisten puolueiden palvelijana.
Natsien vastustaja

Hammerstein-Equord oli avoimen vihamielinen kansallissosialistista puoluetta kohtaan. Hän puhui kansallissosialisteista ”rikollisjoukkiona” ja ”likaisina sikoina”, viitaten Ernst Röhmin kaltaisten SA-johtajien homoseksuaalisuuteen. Hammerstein-Equordia itseään kutsuttiin ”Punaiseksi kenraaliksi”, koska hän tuli toimeen ammattiliittojen johdon kanssa. Marraskuussa 1930 hänet ylennettiin jalkaväenkenraaliksi ja hänet nimitettiin Reichswehrin maavoimien komentajaksi. Noihin aikoihin hän ilmoitti julkisesti, että ”Reichswehr ei anna Hitlerin nousta valtaan.”
Loppuvuonna 1932 kansallissosialistinen puolue näytti olevan lähellä valtaannousua. Hammerstein-Equord varoitti Hitleriä henkilökohtaisesti, että hän ammuttaisi Hitlerin mikäli kansallissosialistit yrittäisivät saada vallan laittomasti. Presidentti Paul von Hindenburgia hän varoitti nimittämästä Hitleriä kansleriksi. Hindenburg vakuutti Hammerstein-Equordille, ettei ikinä tekisi niin, mutta neljä päivää myöhemmin hän petti lupauksensa. Hitleristä tuli Saksan valtakunnankansleri ja kansallissosialistinen puole nousi valtaan Saksassa 30. tammikuuta 1933. Koska Hammerstein-Equord oli vastustanut puoluetta, hänet pakotettiin eroamaan tehtävästään maavoimien komentajana vuotta myöhemmin tammikuussa 1934.
Hammerstein-Equordia kaavailtiin 4. armeijan komentajaksi vuoden 1938 operaatiosuunnitelmassa Fall Rot-Grün, mikäli Tšekkoslovakiaan kuuluneen Sudeettimaan liittämisestä Saksaan olisi seurannut aseellinen kriisi.
Toinen maailmansota

Toinen maailmansota alkoi kun Saksa hyökkäsi Puolaan ilman sodanjulistusta 1. syyskuuta 1939. Hammerstein-Equord kutsuttiin uudelleen palvelukseen 10. syyskuuta ja hänen johtoonsa annettiin Saksan länsirajalla ollut armeijaosasto A. Tehtävä kesti kuitenkin vain 11 päivää. Tuona aikana hän yritti saada Hitleriä vierailemaan hänen maanalaisessa päämajassaan, jotta hän olisi voinut järjestää tälle vakavan onnettomuuden. Hitler kuitenkin kieltäytyi Hammerstein-Equordin kutsuista.
Hammerstein-Equord siirrettiin Sleesiassa olleen VIII sotilaspiirin komentajaksi, mutta hänet vapautettiin myös tästä tehtävästä pian, sillä hänellä katsottiin olleen ”negatiivinen asenne kansallissosialismia kohtaan”. Eikä syyttä, sillä Hammerstein-Equord oli jo mukana vastarintaliikkeen suunnitelmissa. Hän työskenteli tiiviisti kansallissosialistisen puolueen vastaisen salaliiton siviilijohtajan Carl Friedrich Goerdelerin kanssa.
Kurt von Hammerstein-Equord kuoli syöpään Berliinissä huhtikuussa 1943. Hänen perheensä kieltäytyi valtion kustantamista sotilashautajaisista, sillä silloin arkun päälle olisi asetettu hakaristin sisältävä sotalippu.
Kaksi Hammerstein-Equordin pojista, Ludwig ja Kunrat Hammerstein-Equord, olivat myös upseereita. He olivat mukana heinäkuun 20. päivän salaliitossa, jonka tarkoitus oli tappaa Hitler ja kaapata valta natseilta. Pommiattentaatin epäonnistuttua Hammerstein-Equordin leski ja kaksi muuta lasta siirrettiin keskitysleirille, josta he vapautuivat vasta keväällä 1945 Saksan hävittyä sodan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kurt von Hammerstein-Equord Wikimedia Commonsissa
Obituary of Maria-Therese von Hammerstein-Paasche
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef 
Hammerstein-Equord ja muu Reichswehrin johto tarkistamassa kunniakomppaniaa Paul von Hindenburgin syntymäpäivänä
Vesa Hanski

Vesa Juhani Hanski (s. 13. syyskuuta 1973 Turku) on suomalainen perhosuimari. Hän osallistui kaksiin kesäolympialaisiin Suomen edustajana, vuosina 1992 ja 1996. MM-kilpailuissa Hanski sijoittui parhaimmillaan lyhyellä radalla seitsemänneksi sekä pitkän radan EM-kilpailuissa neljänneksi. Sprinttiuinnin EM-kisoissa 1992 hän voitti viestissä kultaa.
Vesa Hanski toimii nykyään poliisina, ja hänet on valittu vuoden poliisiurheilijaksi vuonna 2001. Hänen arvonsa on ylikonstaapeli. Hanski valittiin RKP:n riveistä varasijalle Turussa kunnallisvaaleissa 2021.