stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Darius N. Couch

Darius N. Couch
Darius Nash Couch (23. heinäkuuta 1822 Putnamin piirikunta, New York – 12. helmikuuta 1897 Norwalk, Connecticut) oli yhdysvaltalainen sotilas, liikemies ja luonnontutkija.
Couch opiskeli West Pointissa 1842–1846 ja valmistui vänrikiksi. Hän osallistui Meksikon–Yhdysvaltain sotaan 1847–1848. Jo sotansa toisena päivänä osoittamastaan urheudesta hänet ylennettiin luutnantiksi. 1849–1850 Couch osallistui seminolisotiin Floridassa.
Couch piti sapattivuoden armeijan palveluksesta 1853–1854, jolloin hän osallistui Smithsonian-instituutin järjestämälle tutkimusmatkalle Meksikon pohjoisosiin. Täällä hän keräsi ja kuvaili tieteelle uutena lajina aavikkokorpin (Corvus cryptoleucus). Vuonna 1855 Couch erosi armeijasta ja toimi pari seuraavaa vuotta kauppiaana New York Cityssä. Tämän jälkeen hän muutti Massachusettsiin ja työskenteli vaimonsa perheen omistamassa kuparitehtaassa.
Yhdysvaltain sisällissodassa 1861–1865 Couch toimi ensin Pohjoisvaltioiden armeijassa everstin arvoisena, kunnes hänet lopulta ylennettiin kenraalimajuriksi. Sodan päätyttyä Couch siirtyi siviiliin ja pyrki Massachusettsin kuvernööriksi, siinä kuitenkaan onnistumatta. Myöhemmin hän toimi erään kaivosyhtiön johtajana Länsi-Virginiassa. 1871 hän muutti Connecticutiin, jossa palveli armeijan leivissä vuoteen 1884 saakka.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Darius Maskoliūnas

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Maskoliūnas vuonna 2022. |  Maskoliūnas vuonna 2022. |  Maskoliūnas vuonna 2022. |  |
Maa:   Liettua
Miesten koripallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Sydney 2000 |  |  |
Darius Maskoliūnas (s. 6. tammikuuta 1971 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija sekä olympiamitalisti.
Maskoliūnas pelasi lähinnä Liettuassa ja Puolassa. Hän voitti Euroliigan mestaruuden vuonna 1999, Saporta Cupin ja Liettuan sekä Puolan mestaruuksia.
Maskoliūnas kuului Liettuan maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Sydneyssä 2000. Hän kilpaili Liettuan joukkueessa myös vuoden 1998 MM- ja vuosien 1997 ja 1999 EM-kilpailuissa.
Valmentajana Maskoliūnas on työskennellyt muun muassa kotimaassaan.
Cyrix Cx5x86

Cyrix 5x86
Cyrix Cx5x86 on Cyrixin valmistama x86-arkkitehtuurin mukainen suoritin. Se julkaistiin elokuussa 1995, neljä kuukautta ennen kuuluisamman Cyrix 6x86:n julkaisua. Cx5x86 oli nopein suoritin, joka sopi Socket 3 -suoritinkantaan.
Suoritin perustui 6x86:n käyttämään M1-ytimeen, mutta siitä oli poistettu puolet transistoreista. Tämä pudotti hieman suorituskykyä, joka oli noin 80-prosenttinen 6x86:een verrattuna. Cx5x86:ssa oli Intel i486:n 32-bittinen väylä, mutta sisäisesti sillä oli enemmän yhteistä 6x86:n, AMD K5:n, Intel Pentiumin ja jopa Intel Pentium Pron kanssa kuin 486:n. Siksi Cx5x86:ta ei tulisi sekoittaa AMD Am5x86:een, joka oli käytännössä nopea 486.
Elisabetta Gnone

Elisabetta Gnone on italialainen journalisti, joka on tullut tunnetuksi W.I.T.C.H. -sarjakuvan luojana ja kirjoittajana. Huhtikuussa 2001 luodusta italialaisesta sarjakuvasta on myöhemmin tehty samanniminen televisiosarja.
Aiheesta muualla

Gnonen profiili Inducksissa (Arkistoitu – Internet Archive)
David Politzer

| Hugh David Politzer> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. elokuuta 1949 New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Michiganin yliopisto Harvardin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Sidney Coleman
Instituutti:  California Institute of Technology
Tutkimusalue:  Fysiikka
Tunnetut työt:  Kvanttikromodynamiikka Asymptoottinen vapaus
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (2004)
Hugh David Politzer (s. 31. elokuuta 1949 New York) on yhdysvaltalainen teoreettisen fysiikan professori California Institute of Technologyssa Pasadenassa. Hän sai fysiikan Nobel-palkinnon vuonna 2004 yhdessä David Grossin ja Frank Wilczekin kanssa. Palkinto myönnettiin vuonna 1973 julkaistusta vahvaa vuorovaikutusta koskevasta tutkimuksesta Reliable Perturbative Results for Strong Interactions?
Historia

Politzer valmistui ylioppilaaksi Bronx High School of Sciencesista 1966. Hän sai kandidaatin (bachelor) arvon Michiganin yliopistosta 1969 ja valmistui Harvardista 1974 fysiikan tohtoriksi. Nobelin palkintoon oikeutti Politzerin ensimmäinen julkaistu työ Reliable Perturbative Results for Strong Interactions?, jonka Politzer kirjoitti väitöskirjaa valmistellessan. Se julkaistiin 1973 Physical Review Letters -lehdessä. Vuonna 1975 hän meni vierailevaksi tutkijaksi Kalifornian teknilliseen yliopistoon. Vakinaisen viran hän sai 1976 ja professorin viran 1979. Hän työskenteli fysiikan laitoksen johtajana 1986–1988.
Vuonna 1989 hän nousi muuta tietä julkisuuteen, kun hänelle tarjottiin fyysikko Robert Serberin sivuosaa elokuvassa Salaisuuksien varjossa (Fat Man and Little Boy). Ohjaaja Roland Joffe etsi ammattifyysikoita ja valitsi Politzerin, koska tämän ala oli hyvin lähellä roolihenkilön alaa.
Nobel-palkinto

Politzer jakoi palkinnon kahden muun tutkijan, Princetonin yliopiston Grossin ja Wilczekin, kanssa. He julkaisivat tutkimuksen samasta aiheesta samoihin aikoihin. Löytö on tunnettu 31 vuotta nimellä "asymptoottinen vapaus" ("asymptotic freedom"), ja fysiikan professorit käyttävät siitä usein vertauskuvana kuminauhaa, joka venytettäessä kiristyy voimakkaasti. Mitä lähempänä kvarkit ovat toisiaan, sitä heikompi vahva vuorovaikutus niiden välillä on. Hyvin lähellä toisiaan ydinvoima kvarkkien välillä on niin heikko, että ne käyttäytyvät melkein kuin vapaat hiukkaset. Löytö vaikutti huomattavasti QCD-teorian kehittymiseen.
Gross, Wilczek ja Politzer käyttivät kynää ja paperia tutkimuksensa laskennassa. Heidän siihen aikaan käyttämänsä laskentamenetelmät olivat juuri hiljan kehitettyjä ja vaativat äärimmäistä tarkkuutta. Nykyään sama laskutehtävä annetaan usein fysiikan jatko-opiskelijoille kotitehtäväksi.
Aiheesta muualla

David Politzer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
http://pr.caltech.edu/media/Press_Releases/PR12590.html
Ekerön kirkko

| Ekerön kirkko Ekerö kyrka |
| --- | --- |

Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Tukholman hiippakunta
Seurakunta:  Ekerön seurakunta
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ekerön kirkko on Ruotsissa Ekerön kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Se on rakennettu 1100-luvun jälkipuoliskolla.
Alun perin kirkko rakennettiin tyypilliseen romaaniseen tyyliin: siinä oli runkohuone ja kapeampi kuori. Kirkkoa laajennettiin vuoden 1300 tienoilla goottilaisen tyylin mukaiseksi, jolloin kuori purettiin ja sakaristo rakennettiin. Torni ja runkohuoneen päällä olevat tiiliholvit rakennettiin 1400-luvulla. 1480 tienoilla holveja ja seiniä koristeltiin kalkkimaalauksilla, jotka kalkittiin piiloon 200 vuotta myöhemmin ja palautettiin osia niistä näkyville vuonna 1933.
Kirkko paloi vuonna 1647, mutta vasta 1680-luvulla sille tehtiin kunnollinen remontti kreivi Erik Lindschöldin ehdotuksesta ja osittain myös hänen rahoillaan. Tornia varten suunnitelmat teki Nicodemus Tessin nuorempi ja runkohuoneeseen lisättiin ristisakarat. Torni sai nykyisen ulkonäkönsä vuonna 1792 Thure Wennbergin piirustusten mukaisesti.
Suurin osa kirkon vanhemmista esineistä myytiin 1883 ja osan niistä omistaa nykyään valtion historiallinen museo. Alttarilla on öljymaalaus, joka kuvaa Jeesusta Getsemanessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bebyggelseregistret (ruotsiksi)
Kirkon esittely Ekerön pastoraatin sivuilla (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Ekerö kyrka
Käännös suomeksi
Eestinhevonen

| Eestinhevonen |
| --- | --- |

Tyyppi::  kevyt kylmäverinen
Alkuperä ja nimet
Alkuperämaa::   Viro
Polveutuminen::  paikalliset hevoskannat
Muita nimityksiä::  eestiläinen, eestinponi
Esiintyminen ja käyttö
Käyttötarkoitus::  harrasteratsu
Tärkeimmät alueet::  lähinnä Virossa
Merkitys Suomessa::  noin 300 yksilöä
Ominaisuudet
Korkeus::  135–165 cm
Värit::  kaikki paitsi kirjava
Eestinhevonen (vir. eesti hobune tai eesti tõugu hobune) on Virosta kotoisin oleva hevosrotu. Eestinhevonen on tyypiltään kylmäverinen maatiaisrotu, joka muistuttaa suomenhevosta. Eestinhevonen on viimeisiä säilyneitä rotuja, jotka polveutuvat suoraan pohjoisen tyypin hevosesta. Rotu on suhteellisen puhdas, sillä siihen ei ole risteytynyt paljoakaan muita rotuja.
Historia

Eestinhevonen oli sukupuuton partaalla teollistumisen aikaan, kun koneet korvasivat hevoset. Vaikka kanta on elpymässä Virossa, eestinhevonen kuuluu siellä edelleen suojeltaviin rotuihin. Puhtaita eestinhevosia on nykyään Virossa yli 600 ja uusia varsoja syntyy kymmeniä vuodessa. Eestinhevosia kasvatetaan lähinnä Viron saarissa, kuten Saarenmaalla. Suomessa eestinhevosia on noin 300 yksilöä.
Käyttö

Nykyään eestinhevosia käytetään lähinnä ratsuina ja työhevosina.  Ne sopivat myös reen tai kärryjen eteen.Väriltään eestinhevonen on yleensä yksivärinen (vaikkakin sabinogeeniä esiintyy), ja yleisimpiä ovat perusvärit (ruunikko, rautias ja musta) sekä kimo ja hallakko. rodussa kuitenkin esiintyy melko runsaasti voikko- ja hopeavärejä. Säkäkorkeudeltaan eestinhevonen on noin 135–165 cm, minkä vuoksi sitä on toisinaan kutsuttu eestinponiksiselvennä.
Suomeen on tuotu suoraan Virosta melko runsaasti eestinhevosia varsinkin ratsastuskoulukäyttöön 1990-luvun alkupuolelta lähtien. Ne rekisteröidään Hippoksessa kuitenkin toistaiseksi vain yleisesti kylmäverirotuisiksi, eikä Suomessa harrasteta mainittavaa omaa kasvatusta.
Aiheesta muualla

Suomen eestinhevosyhdistys
Eestinhevonen Hevosmaailma.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Dordogne

Dordogne ([dɔʁ.dɔɲ], oksitaaniksi Dordonha) on departementti keskisessä Ranskassa. Uuden-Akvitanian alueeseen kuuluva departementti on saanut nimensä Dordogne-joesta. Dordognen pääkaupunki on Périgueux, ja departementissa asui 404 051 ihmistä vuonna 2006.
Dordognen alueella on yli tuhat linnaa. Muihin seudun nähtävyyksiin kuuluu Lascaux’n luola, josta löytyy lukuisia kalliomaalauksia. Lisäksi Périgueux’ssä on merkittävät roomalaiset rauniot.
Peräti kymmenen Dordognen kylää on otettu jäseneksi Ranskan kauneimpien kylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France. Nämä ovat Belvès, Beynac-et-Cazenac, Castelnaud-la-Chapelle, Domme, La Roque-Gageac, Limeuil, Monpazier, Saint-Amand-de-Coly, Saint-Jean-de-Côle ja Saint-Léon-sur-Vézère. Dordogne jakaa tässä ykkössijan Oksitanian alueen Aveyronin departementin kanssa, josta niin ikään on valittu järjestön jäseniksi kymmenen kylää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dordogne Wikimedia Commonsissa
Prefektuurin kotisivut (ranskaksi)
Damaskoksen linnoitus

| Damaskoksen linnoitus |
| --- | --- |
 Linnoitusta vuonna 2009.
Sijainti:  Damaskos  Syyria
Koordinaatit:  33°30′42″N, 36°18′7″E
Rakennustyyppi:  linnoitus
Valmistumisvuosi:  1000-luku (nykyisellään)
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Damaskoksen linnoitus on keskiaikainen linnoitus Syyrian pääkaupunki Damaskoksessa. Nykyisin se on osa Unescon maailmanperintöluettelon Damaskoksen vanhankaupungin kohdetta. Linnoitus sijaitsee vanhan kaupunginmuurin luoteisosassa. Varhaisia linnoituksia oli nykyisen linnoituksen paikalla mahdollisesti jo hellenistisellä kaudella, mutta nykyisen linnoituksen voidaan katsoa saaneen alkunsa seldžukkien kaudella 1000-luvun lopulla. Myöhemmin linnoitusta rakennettiin  edelleen ja ajoittain se kärsi tuhoja kaupnugin hallinnasta käydyissä taisteluissa ja maanjäristyksissä. Sen sisätiloja käytettiin vankilana aina 1980-luvulle saakka. Nykyisin linnoituksella on tehty kunnostustöitä ja arkeologisia kaivauksia.
Linnoitus

Damaskoksen linnoitus sijaitsee Damaskoksen vanhankaupungin kaupunginmuurien luoteisnurkassa. Sen pohjoispuolella virtaa kaupungin läpi kulkeva Baradajoki, sekä Banyaspuro. Linnoituksen eteläpuolella sijaitsee Suq al-Hamidiye, itäpuolella Suq al-Asruniye ja länsipuolella Sharia al-Thawra. Itse linnoitus on suurin piirtein neliskulmainen. Se käsittää 12 tornia ja 3 pääasiallista porttia.
Historia > Mahdolliset varhaiset linnoitukset

Arkeologisissa kaivauksissa nykyisen linnoituksen paikalta on tehty löytöjä, jotka on ajoitettu varhaiselle pronssikaudelle. Vielä tuolloin paikalla ei kuitenkaan välttämättä ollut varsinaista kaupunkia, vaan hajanaista asutusta. Linnoitus on vielä myöhempää perua. Damaskos muodostui paikalle, jolla ei ole joidenkin muiden kaupunkien tapaista kukkulaa, jollaisille linnoituiksia usein rakennettiin. Jonkinlainen linnoitus rakennettiin ehkä kuitenkin hellenistisellä kaudella Zeuksen temppelin länsipuolelle samalle paikalle, jolle myöhempiä linnoituksia rakennettiin. Hellenistisen linnoituksen mainitsee Josephus. Roomalaiset rakennuttivat paitsi kaupunginmuurin, mutta myös linnoituksen (castrum). Roomalaisen linnoituksen sijaintia ei tunneta varmuudella, mutta mahdollisesti he uudelleenrakennuttivat vanhaa hellenististä linnoitusta.
Historia > Nykyinen linnoitus

Arabit valtasivat Damaskoksen vuonna 635. Umaijadit eivät ilmeisesti kokeneet tarvetta linnoittaa pääkaupunkinaan toiminutta Damaskosta. Ensimmäiset merkit muslimien rakennuttamasta linnoituksesta ovat seldžukkien kaudelta 1000-luvun lopulta. Ristiretkeläisten uhkaamat buridit rakennuttivat linnoitusta edelleen 1130-luvulla. Linnoituksesta tuli myös ensimmäistä kertaa paikallisen hallitsijan asunto buridihallitsija Taj al-Mulk Burin kaudella. Nur al-Dinin zangidien ja hänen seuraajansa Salah al-Dinin (länsimaalaisittain Saladinin) aijubidien kausilla linnoitusta ja kaupunginmuuria paranneltiin huomattavasti. Huomattavimpia rakennustöitä teki Salah al-Dinin seuraaja al-Adil, jonka kaudella aikaisemmat linnoitustyöt olivat kärsineet merkittäviä tuhoja maanjäristyksessä, sekä kaupungin hallinnasta käydyissä taisteluissa. Vanhan linnoituksen puolustusvarustukset olivat myös vanhentuneet piirityssodankäynnin muutosten takia. Al-Adilin muutokset olivat huomattavia ja osia linnoituksen muurista purettiin ja jälleenrakennettiin kokonaan. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1203 ja ne valmistuivat vuonna 1216.
Historia > Piiirityksiä ja taisteluja

Mongolit hyökkäsivät aijubidien hallitsemaan Syyriaan ja Aleppo kukistui jo tammikuussa 1260. Alppon kukistumisen jälkeen aijubidihallitsijat hylkäsivät Damaskoksen, joka vallattiin aluksi suhteellisen verettömästi helmikuussa 1260. Linnoituksen varuskunta päätti kuitenkin kapinoida aijubidien lupailtua avustusarmeijan saapumista, jolloin mongolit tuhosivat linnoituksen länsimuurin katapulteilla (trebuchet). Varuskunnan kukistuttua mongolit purkivat linnoituksen muureja estääkseen mahdolliset tulevat kapinat. Mongolit kärsivät kuitenkin vielä samana vuonna tappion Ain Jalutin taistelussa, jota seurasi mamelukkien valtakausi. Mamelukkihallitsija Baibars toteutti mittavia jälleenrakennustöitä linnoituksella. Mongolitaustaiset il-kaanit uhkasivat Damaskosta jälleen vuonna 1300. Tällä kertaa itse linnoitus ei kuitenkaan kukistunut, vaikka mnogolien onnistui vallata muu kaupunki. Mamelukkihallitsija Barquqin joukot valtasivat linnoituksen alueen kapinoineelta kuvernööriltä vuonna 1382. Merkittävää tuhoa aiheutti Timur Lenkin toteuttama Damaskoksen piiritys vuonna 1401. Linnoituksen pieni varuskunta puolustautui jonkin aikaa ylivoimaisia joukkoja vastaan, mutta antautui piirittäjien onnistuttua räjäyttämään linnoituksen suuren luoteistornin. Mamelukkeja seuranneiden osmanien kaudella linnoitus oli Damaskoksen osmanihallinnon keskus.
Nykyaika

Linnoituksen sisätiloja käytettiin vankilana aina 1980-luvulle saakka. Linnoituksesta tuli osa vuonna 1979 nimitettyä Damaskoksen vanhankaupungin Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta. Linnoitus on yksi harvemmista keskiajalta säilyneistä Damaskoksen kohteista, joista suurin osa on peräisin osmanien valtakaudelta. Sisätiloja on myöhemmin kunnostettu. Syyrian sisällissodan sytyttyä vuonna 2011 Unesco määritteli Syyrian maailmanperintökohteet vaarantuneiksi. Itse linnoitus säästyi taistelujen suuremmilta vahingoilta. Taistelujen Damaskoksessa myöhemmin rahoituttua linnoituksella on aloitettu uusia arkeologisia kaivauksia ja kunnostustöitä.
Saladinin (Salah al-Din) patsas linnoituksen edustalla.
Sisätiloja.
Piirroksessa vuodelta 1881.
Elisabetta Cocciaretto

| Elisabetta Cocciaretto |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. tammikuuta 2001 (ikä 23) Ancona, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Tennispelaaja
Pituus:  166 cm
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  1 712 192 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  43. (22.5.2023)
Voitot/tappiot:  169–96
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  1. kierros (2020, 2021, 2023)
Ranskan avoimet:  2. kierros (2023)
Wimbledon:  2. kierros (2022)
Yhdysvaltain avoimet:  1. kierros (2022)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  244  (10. elokuuta 2020)
Voitot/tappiot:  24–42
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Elisabetta Cocciaretto (s. 25. tammikuuta 2001 Ancona) on italialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 43 toukokuussa 2023.
Cocciaretto pelasi grand slam -turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Australian avoimissa 2020, missä hän hävisi pääsarjan ensimmäisellä kierroksella 17:nneksi sijoitetulle Angelique Kerberille.
Aiheesta muualla

Elisabetta Cocciaretto WTA:n sivuilla (englanniksi)
Elisabetta Cocciaretto ITF:n sivuilla (englanniksi)
Ekerö sommarstad

| Ekerö sommarstad |
| --- | --- |

 Ekerö sommarstad
 Koordinaatit: 59°16′34″N, 17°43′53″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Tukholman lääni
Maakunta:  Uppland
Kunta:  Ekerö
Väkiluku (2021):  594
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ekerö sommarstad on taajama Ekerön kunnassa Tukholman läänissä Upplandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 594 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ekerö sommarstad Wikimedia Commonsissa
Eichman

Eichman oli kauppiassuku 1600-luvulla Turussa. Suku on luultavasti lähtöisin Saksasta.
Henkilöitä

Ensimmäinen turkulainen kauppias (oluenpanija, silkkikankaanmyyjä) oli Caspar Eichman jo 1628, oman ilmoituksensa mukaan vuodesta 1615. Hän asui Luostarin Jokikadulla ja toimi raatimiehenä Turussa 6.6.1632-1649. Valvoi sisarensa etuja Mårten Friisin perunkirjoituksessa 2.1637; hänellä oli tuolloin myös omia saatavia. Pormestariksi Uuteenkaupunkiin 1649, jossa virassa oli kuolemaansa asti. Lisäksi hän oli Vaasaporin kreivikunnan hopmannina 1651-1654 sekä vt. päällysmiehenä ja pikkutullin ja aksiisin vuokraajana 1653-1655. Casper Eichman oli Turun edustaja valtiopäivillä 1635 ja 1644 sekä Uudenkaupungin 1655, 1657 ja 1659-1660. Caspar haudattiin 26.1.1668 Turun tuomiokirkkoon. Voidaan arvioida, että Caspar oli syntynyt n. 1590.
Turussa vaikutti myös lyypekkiläinen kauppias Joachim Eichman, joka sai porvarinoikeudet Lyypekissä 1617. Joachim Eichman hukkui kauppamatkalla Turkuun 1638, jonka jälkeen hänen leskensä ja lapsensa perivät hänen talonsa Lyypekissä. Tästä päätellen Joachim Eichman oli Caspar Eichmanin aikalainen - luultavasti samaa ikää.
Suomeen tuli myöhemmin myös toinen Eichman -suku Rügenwaldista.
Dansk Melodi Grand Prix 1992

| Eurovision laulukilpailu 1992  Tanskan euroviisukarsinta> Dansk Melodi Grand Prix 1992 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  29. helmikuuta 1992
Tapahtumapaikat:  Aalborghallen, Aalborg
Juontaja(t):  Anne Cathrine Herdorf Anders Frandsen
Kapellimestari:  Henrik Krogsgaard
Voittaja:  Lotte Nilsson & Kenny Lübcke ”Alt det som ingen ser”
Tanska Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 1991  1993 ► 
Dansk Melodi Grand Prix 1992 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 1992. Kymmenen kappaleen välinen kilpailu pidettiin 29. helmikuuta Aalborghallenissa Aalborgissa. Voittajan valitsivat katsojat puhelinäänestyksellä kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella äänestettiin viisi kappaletta toiselle kierrokselle, jossa voittaja äänestettiin. Kilpailun voitti duo Lotte Nilsson & Kenny Lübcke kappaleella "Alt det som ingen ser". Kilpailua seurasi 2 529 000 katsojaa.
Tulos > Ensimmäinen kierros

| Numero | Artisti | Kappale | Lauluntekijä(t) | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Bebiane Jacobsen | "Til en ven" | Finn Skovgaard Olsen | Putosi |
| 2 | Dorthe Andersen | "Vild med dig" | Turid Nørlund Christensen, Hanne Juhl Petersen | Putosi |
| 3 | Lotte Nilsson & Kenny Lübcke | "Alt det som ingen ser" | Carsten Warming | Toinen kierros |
| 4 | Anne Karin & Hans Dal | "Som jeg ser dig" | Hans Dal | Putosi |
| 5 | Holger Nielsen | "Frøken fjern" | Bo C.K. Møller, Dorte Qvortrup Geisling | Putosi |
| 6 | Linda Vilhelmsen | "En sommernat" | Linda D. Wilhelmsen | Toinen kierros |
| 7 | Sweet Keld & The Hilda Hearts | "Det vil vi da blæse på" | Lotte Meincke, Keld Heick | Toinen kierros |
| 8 | Zindy Laursen & Jan Parber | "Sket igen" | Jan Parber, Jes Kerstein | Toinen kierros |
| 9 | Lise-Lotte Norup | "Livet spejler sig" | Henrik Jandorf | Putosi |
| 10 | Fenders | "Solens børn" | Palle Andreassen, Susan Magnusson | Toinen kierros |
Tulos > Toinen kierros

| Numero | Artisti | Kappale | Äänet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Lotte Nilsson & Kenny Lübcke | "Alt det som ingen ser" | 6438 | 1 |
| 2 | Linda Vilhelmsen | "En sommernat" | 4564 | 4 |
| 3 | Sweet Keld & The Hilda Hearts | "Det vil vi da blæse på" | 2900 | 5 |
| 4 | Zindy Laursen & Jan Parber | "Sket igen" | 5999 | 2 |
| 5 | Fenders | "Solens børn" | 4978 | 3 |
Aiheesta muualla

Koko karsintafinaali DR:n sivuilla: Osa 1, Osa 2
Dansk Melodi Grand Prix
| --- | --- |
1950-luku:   1957  1958  1959 
1960–luku:   1960  1961  1962  1963  1964  1965  1966  1967– 
1970–luku:   –1977  1978  1979 
1980–luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990–luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998  1999 
2000–luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010–luku:   2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020–luku:   2020  2021  2022  2023  2024
Dansk Melodi Grand Prix 1993

| Eurovision laulukilpailu 1993  Tanskan euroviisukarsinta> Dansk Melodi Grand Prix 1993 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  3. huhtikuuta 1993
Tapahtumapaikat:  Odense Kongrescenter, Odense
Juontaja(t):  Keld Heick Kirsten Siggaard
Kapellimestari:  Henrik Krogsgaard
Voittaja:  Tommy Seebach Band ”Under stjernerne på himlen”
Tanska Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 1992  1995 ► 
Dansk Melodi Grand Prix 1993 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 1993. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 231 kappaletta. Lähetetyistä kappaleista valittiin kymmenen finalistia.
Finaali pidettiin 3. huhtikuuta Odense Kongrescenterissa Odensessa. Finaalissa voittaja valittiin kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella asiantuntijaraati valitsi viisi kappaletta toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella voittajan valitsivat katsojat puhelinäänestyksellä. Kilpailun voitti Tommy Seebach Band kappaleella "Under stjernerne på himlen". Finaalia seurasi 1 990 000 katsojaa.