stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sélingué

| Sélingué |
| --- | --- |
 Kalastajia Sélinguejärvellä.
Valtiot:  Mali
Paikkakunta:  Sikasson alue 
Koordinaatit:  11°34′01″N, 8°10′59″W
Laskujoki:  Sankarani 
Mittaustietoja
Pinta-ala:  34,2 km²
Tilavuus:  2,2 km³
Keskisyvyys:  5,3 m
 fiSélingué 
Sélingué on Nigerin sivujoen Sankaranin muodostama tekojärvi Sikasson alueen Yanfolilan piirissä Malissa.
Sélinguén vesivoimalaitos valmistui vuonna 1982. Voimala, jonka kapasiteetti on 44 megawattia ja tuotanto noin 230 gigawattituntia, kaksinkertaisti Malin sähköntuotannon ja turvasi Bamakon sähkönjakelun. Sen 23 metriä korkea ja 2 600 metriä pitkä säännöstelypato muodostaa 34,2 neliökilometrin laajuisen tekojärven, jonka varastointikyky on 2,2 kuutiokilometriä. Pato mahdollistaa noin 60 000 hehtaarin laajuisen alueen keinokastelun, mutta toistaiseksi siitä on käytössä vain 1 350 hehtaaria.
Säännöstelypadon entisen metsäsavannin paikalle muodostama järvi syntyi vuonna 1980.
Haarukanmuotoisen järven keskisyvyys on 5,3 metriä, mutta vuodenajasta riippuen vesi voi olla kolme metriä keskiarvon ylä- tai alapuolella. Järvi täyttyy heinä-syyskuussa ja on alimmillaan tammi-kesäkuussa.
Tekojärven alta joutui muuttamaan pois 13 500 ihmistä 30 kylästä. Sen alle jäivät myös asukkaille tärkeät hedelmätarhat, paljon metsää ja suuri osa karjan laidunmaasta. Alueen väestö on sittemmin kasvanut huomattavasti ja sinne on muuttanut uusia kalastajia ja riisinviljelijöitä. Vuosittainen kalansaalis on kasvanut yli 4 000 tonniin, josta 70 % viedään myytäväksi Bamakoon. Noin 1 600 maanviljelijää vuokraa puolen hehtaarin keinokasteltuja riisipeltoja, joiden vuosituotanto on yhteensä 6 000–7 500 tonnia. Alueesta on tullut myös tärkeä vesilintujen asuinympäristö.
Scipio Africanus

Scipio Africanus. Museo Archeologico Nazionale, Napoli.
Publius Cornelius Scipio Africanus (236–183 eaa.) oli roomalainen valtiomies ja sotapäällikkö toisessa puunilaissodassa. Hänet tunnetaan ennen muuta Hannibalin voittajana. Tästä voitosta hän sai lisänimen Africanus. Historioitsija Livius on kirjoittanut hänen vaiheistaan laajasti. Scipio on yksi Rooman tasavallan tunnetuimmista sotapäälliköistä ja taitava valtiomies.
Luonne ja myytit

Scipio Africanus kuului Rooman aatelistoon eli patriiseihin. Hän oli  älykäs ja karismaattinen henkilö, jolla oli rajaton itseluottamus. Scipion nuoruudesta löytyy tarinoita, joilla on yhtymäkohtia hellenistisiin prinsseihin ja kuninkaisiin. Myöhemmin hänen ympärilleen kehittyi Aleksanteri Suureen kietoutunut myytti, joka vihjasi hänen syntymänsä olleen jumalallista alkuperää. Scipio ihaili antiikin Kreikkaa, mitä monet aikalaiset, kuten Cato vanhempi, pitivät moraalittomana ja epäisänmaallisena käytöksenä. Cato vanhempi yritti saada Scipiota jopa syytteeseen lahjusten otosta. Oikeudenkäynti sattui olemaan Zaman taistelun vuosipäivänä. Scipio käytti tätä hyväkseen puheessaan, jossa hän sanoi: "Sellaisena päivänä ei roomalaisten sovi kuunnella herjauksia sitä miestä vastaan, jota hänen syyttäjiensä on kiittäminen siitä, että he ylipäänsä voivat puhua. Päinvastoin kaikkien velvollisuus on viettää suuren voiton muistoa menemällä Capitoliumille kiittämään jumalia isänmaan pelastuksesta. Sen minä teen nyt, ja ken ajattelee samoin kuin minä, seuratkoon minua!" Kansa seurasi Scipiota, joka oli täten voittanut oikeudenkäynnin.
Elämäkerta > Toinen puunilaissota

Scipio syntyi vuonna 236 eaa. arvostettuun Corneliusten sukuun. Toisen puunilaissodan syttyessä Karthagoa vastaan vuonna 218 eaa. Scipio oli kahdeksantoistavuotias. Hänen isänsä, Publius Cornelius Scipio, palveli tuolloin konsulina. Scipio nuorempi osallistui isänsä mukana taisteluihin ratsumiehenä. Tarinan mukaan hän pelasti isänsä hengen Ticinuksen taistelussa.
Tyypilliseen roomalaiseen tapaan Scipion uralla oli vaihtelevia tehtäviä, jotka nykyisiin ryhmiteltäisiin siviili- ja sotilastehtäviksi. Vuonna 214 eaa. hänet valittiin vuoden ajaksi ediiliksi, jonka vastuulla olivat Rooman kaupungin festivaalit ja julkiset rakennukset. Vuonna 211 eaa. Scipion isä ja setä kaatuivat Hispaniassa taistelussa Hasdrubal Barkaa vastaan. Pian tämän jälkeen Scipio sai prokonsulaarisen vallan ja Iberian niemimaan sotajoukkojen komennon. Scipion valinta oli poikkeuksellista, sillä hän oli vasta 26-vuotias eikä ollut vielä toiminut preettorina tai konsulina. Lisäksi poikkeuksellista oli se, että Scipiolle annettiin valta kansan, ei senaatin aloitteesta.
Elämäkerta > Toinen puunilaissota > Sotaretki Hispaniassa

Vuonna 209 eaa. Scipio valtasi Hispaniassa nopeasti alueen tärkeimmän kaupungin Carthago Novan ja kukisti karthagolaisen kenraalin Hasdrubal Giscon komentaman armeijan Ilipan taistelussa vuonna 206 eaa.
Vuonna 206 eaa. Scipio oli voittanut Hispanian Roomalle, ja jatkoi matkaansa Afrikan puolelle etsimään liittolaisia Hannibalia vastaan. Tällä välin Hannibal hyökkäsi Italiaan, ja Scipio palasi kotiin, missä hänet valittiin vuonna 205 eaa. yksimielisesti senaattiin.
Elämäkerta > Toinen puunilaissota > Sotaretki Afrikassa

Roomalaiset eivät kyenneet voittamaan taistelussa Hannibalia, joten hän pysyi armeijoineen Italiassa. Hannibalin toimintamahdollisuudet heikkenivät koko ajan ja hänet ahdistettiin Italian niemimaan eteläosaan. Rooman senaatti päätti vuonna 205 eaa., että Karthagon voittamiseksi piti tehdä sotaretki Afrikkaan, Karthagon sydämeen. Sotaretken valmistelijaksi valittiin Scipio. Hyökkäys toteutui vuonna 204 eaa. ja vuonna 203 eaa. Scipio voitti Afrikassa karthagolaiset suuressa taistelussa.
Karthagon armeijan lyömisen jälkeen karthagolaiset kutsuivat Hannibalin kotiin ja anoivat rauhaa Roomalta. Rooman rauhanehdot olivat kovat, joten Hannibalin paluusta rohkaistuneena karthagolaiset päättivät rikkoa rauhanehdot ja jatkaa taistelua. Scipio kuitenkin voitti Hannibalin Zaman taistelussa 202 eaa. Scipio saneli rauhanehdot ja sota päättyi.
Elämäkerta > Puunilaissodan jälkeen

Scipion vaikutusvalta ja maine oli korkeimmillaan vuonna 194 eaa. jolloin hänet valittiin toisen kerran konsuliksi. Scipio osallistui veljensä Luciuksen legaattina seleukidien kuningas Antiokhos III Suurta vastaan käytyyn sotaan. Myöhemmin Corneliusten suku joutui vaikeuksiin senaatissa ja Scipio vetäytyi julkisesta elämästä tiluksilleen Rooman ulkopuolelle. Siellä hän kuoli vuonna 184 eaa. sairaana ja pettyneenä miehenä.
Scipion ura on hyvä osoitus siitä miten Roomassa harvainvaltaisen järjestelmän sisältä nousi miehiä vaikutusvaltaiseen asemaan. Näiden miesten kyvykkyys auttoi rakentamaan valtakuntaa. Scipion uran loppu taas on esimerkki siitä, miten järjestelmä tasapainotti itsensä syrjäyttämällä liian mahtavaan asemaan nousseen ylimyksen.
Myöhempi vaikutus kulttuurielämään

Scipio Africanuksen elämää ja kohtaamista Hannibalin kanssa on käsitelty useissa teoksissa. Renessanssivaikuttaja Petrarca tuli tunnetuksi aikalaisilleen Scipiosta kertovalla teoksella Africa. Paavo Cajander on kirjoittanut Scipiosta runoelman vuonna 1914. ja Carmine Gallone ohjannut elokuvan Scipio Africanus, Afrikan valloittaja vuonna 1937. Georg Friedrich Händel sävelsi oopperan Scipio vuonna 1726.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Cajanderin Scipio Africanus Wikiaineistossa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST 2  ISNI  VIAF 2  3  4  5  WorldCat 
Kansalliset:  Norja 2  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Australia  Kreikka  Alankomaat 2  Puola  Vatikaani 2 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Selene I

| Selene I> A Fall of Moondust |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Arthur C. Clarke
Julkaistu:  1961
Suomennos
Suomentaja:  Matti Kannosto
Kustantaja:  Kirjayhtymä
Julkaistu:  1976
ISBN:  951-26-1187-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Selene I (engl. A Fall of Moondust) on Arthur C. Clarken tieteisromaani vuodelta 1961.
Teos oli ehdolla Hugo-palkinnolle.
Aiheesta muualla

Andrew Seaman: A Fall of Moondust. Infinity plus 29.6.2002. (englanniksi)
Jo Walton: A future that never came: Arthur C. Clarke’s A Fall of Moondust. Tor.com 29.9.2010. (englanniksi)
Internet Speculative Fiction Database-sivustolla (englanniksi)
Šelmenitša

Šelmenitša (ven. Ше́меничи, Šemenitši) on kylä ja kylähallinto Koskenalan piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Kylähallintoon kuuluu myös Plotitšno (Плотично).
Vuonna 1933 Šelmenitša oli Šemenskin kyläneuvoston (Шеменского сельсовет) hallinnollinen keskus. Kyläneuvoston muodosti Šelmenitšan lisäksi Šekšozeron kylä. Asukkaita oli yhteensä 758. Vuonna 1936 keskus oli Pulaila (Bulajeva, ven. булаево), kyliä 11 ja maatiloja 119.
Jatkosodan aikana 1. elokuuta 1941–31. toukokuuta 1944 kyläpiiri oli suomalaisten hallussa. Suomalaiset tunsivat paikan Šemenskin (suomeksi myös Simanisto, ruotsiksi Schemenski) pogostana eli kirkonkylänä. Se toimi JR 61:n komentopaikkana. Pogostan puukirkko oli rakennettu vuonna 1522 ja se oli pyhitetty Pyhälle Yrjölle. Kirkko tuhoutui sodan aikana.
Selkupit

Selkupit eli ostjakkisamojedit on Venäjällä Siperiassa asuva samojedien ja Obin altaan aiemman väestön sulautumakansalähde?. He puhuvat uralilaisiin kieliin kuuluvaa selkupin kieltä. Selkuppeja asuu Tomskin alueella, Krasnojarskin aluepiirissa, Jamalin Nenetsiassa ja Nenetsiassa. Selkkupeja on yhteensä muutama tuhat, joista puolet käyttää äidinkielenään selkuppia. Selkuppien pääelinkeino on lähellä asuvien itäisten hantien tavoin oravanmetsästys, mutta myös ketunmetsästystä ja kalastusta harjoitetaan.
Samojedit saapuivat ensimmäisellä vuosituhannella Sajanvuorilta. Joitain selkuppeja asui 1700-luvulla Taz- ja Turuhanjoella. Selkuppien geeneissä on eniten Y-kromosomin haplotyyppiä Q Aasiassa. Vielä enemmän tyyppiä Q on intiaaneilla.
Selkuppien kansalliseepos on nimeltään Itje ja se on julkaistu vuonna 1913. Vuonna 2004 Jarmo Alatalo julkaisi pääasiassa Kai Donnerin aineistoihin perustuvan selkupin sanakirjan.
See My Friends

| ”See My Friends” The Kinks |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Kinks Kinkdom
 Äänitetty : Pye-studio no. 2, Lontoo, tod. näk. 3. toukokuuta 1965
 Julkaistu:  30. heinäkuuta 1965    29. syyskuuta 1965
 Formaatti: 7"-single
 Tekijä(t): Ray Davies
 Tuottaja(t): Shel Talmy
 Tyylilaji: psykedeelinen rock, raga rock, psykedeelinen pop
 Kesto: 02.46
 Levy-yhtiö:  Pye Records    Reprise Records
Listasijoitukset
  Britannia: 10.     Yhdysvallat: 111.   Kts. lisää listasijoituksia
The Kinksin muut singlet
| ”Set Me Free” 1965 | ”See My Friends” 1965 | ”Till the End of the Day” 1965”A Well Respected Man” (USA) 1965 |
”See My Friends” on The Kinksin kappale ja single vuodelta 1965. Se nousi yhtyeen kotimaassa Britanniassa listan sijalle 10, mutta Yhdysvalloissa se ei yltänyt sijaa 111 korkeammalle. Britanniassa ja muualla Euroopassa kappaletta ei julkaistu millään albumilla, mutta Yhdysvalloissa se ilmestyi levyllä Kinks Kinkdom.
Kappale oli ensimmäisiä raga rock -genreä edustavia levytyksiä.
Taustaa

Kappaleen kirjoittaja, The Kinksin laulaja-kitaristi Ray Davies sai kappaleeseen idean Intian-lomallaan. Hän asui hotellissa merenrannalla, ja joka aamu kello viisi paikalliset kalastajat aloittivat työnteon veisaten samalla laulujaan. Näitä lauluja ”See My Friends” jäljitteli melodialtaan. Ensimmäisen kerran Davies soitti valmiin kappaleen kahdelle siskolleen kotonaan Lontoon Muswell Hillissä.
Nauhoitus

”See My Friends” äänitettiin Lontoon Pye-studioilla todennäköisesti 3. toukokuuta 1965. Studiossa tapahtui lopputuloksen kannalta merkittävä vahinko, kun Ray Davies piti 12-kielistä Framus-kitaraansa liian lähellä mikrofonia, jolloin mikrofoni alkoi kiertää synnyttäen läpi kappaleen kuuluvan ”hurinan”. Tuottaja Shel Talmy halusi kuitenkin julkaista kappaleen sellaisenaan. Daviesin mukaan kappaleen lopputulos on sekoitus hänen (Daviesin) tyhmyyttä, tuottaja Talmyn opportunismia sekä äänittäjä Bob Augerin kyvykkyyttä. Davies pyysi lisäksi veljeään, Dave Daviesiä, imitoimaan kitarallaan intialaisia instrumentteja.
Nauhoitus > Kokoonpano

Ray Davies – laulu, 12-kielinen kitara
Dave Davies – kitara, taustalaulu
Pete Quaife – bassokitara, taustalaulu
Mick Avory – rummut
Julkaisu ja vastaanotto

”See My Friends” nousi Britanniassa listan sijalle 10 ja pysyi top 50 -listalla yhteensä 9 viikkoa. Yhdysvalloissa single ylsi Billboardin listalla sijalle 111. Lisäksi kappale oli pieni hitti joissain Manner-Euroopan maissa, esimerkkinä Ruotsin Kvällstoppen-listan 19. sija.
Vaikka ”See My Friendsiä” voi pitää kaupallisesta näkökulmasta katsoen jonkinasteisena floppina, herätti se arvostusta muusikkopiireissä. Muun muassa The Beatlesin Paul McCartney jakoi kappaleesta tunnustusta:
»Muistan sellaisen klubin kuin The Scotch of St. James, jossa meillä oli tapana hengailla, ja eräänä iltana kun kävelin sisään, Paul McCartney tuli luokseni ja sanoi: ”Se teidän 'See My Friends' -sinkkunne, minä pidän siitä tosi paljon. Minun olisi pitänyt kirjoittaa se.” ”No, etpäs kirjoittanut. Et sinä voi kaikkea tehdä...» 
(Dave Davies, soolokitaristi)
”See My Friends” oli ensimmäisiä intialaisvaikutteista raga rock -genreä edustavia kappaleita. Se julkaistiin vain hieman yli kuukausi The Yardbirdsin ”Heart Full of Soulin” jälkeen, jota pidetään tyylilajin ensimmäisenä kappaleena.
Tunnetuin esittäjä, joka on tehnyt kappaleesta cover-version, on brittiläinen muusikko Richard Thompson. Hän levytti ”See My Friendsin” vuonna 2003.
Julkaisu ja vastaanotto > Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Britannia | 10. | 9 (Top 50) | 7.8.1965 |  |
|  Ruotsi (Kvällstoppen) | 19. | 1 | 7.9.1965 |  |
|  Alankomaat | 26. | 6 (Top 40) | 28.8.1965 |  |
|  Länsi-Saksa | 36. |  | viikko 47/1965 |  |
|  Yhdysvallat | 111. |  |  |  |
Kappaleet singlellä

A-puoli
See My Friends – 2.46 (säv. Ray Davies)
B-puoli
Never Met a Girl Like You Before – 2.04 (Pye Recordsin painos, säv. R. Davies)
Wonder Where My Baby Is Tonight – 2.01 (Voguen painos, säv. R. Davies)
Selkäjänne

Selkäjänne (chorda dorsalis, notochorda) on selkäjänteisillä suolen ja selkäytimen välissä sijaitseva sauvamainen, jaokkeeton ja kimmoisa tukielin. Selkäjänteisten pääjaksoon kuuluvilla selkärankaisilla päätukielimeksi kehittyy selkäranka, mutta kaikilla selkärankaisilla esiintyy sikiöaikana selkäjänne yhtenäisenä elimenä. Pienille vesieläimille kuten sulkiaisille selkäjänne riittää sellaisenaan päätukielimeksi. Myös alkeellisilla kaloilla selkäjänne säilyy sellaisenaan.
Ségou

| Ségou |
| --- | --- |
 Biton Coulibalyn palatsi Ségoukorossa.
 Ségou
 Koordinaatit: 13°27′N, 6°16′W 
Valtio:  Mali
Alue:  Ségoun alue
Piiri:  Ségoun piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  23,74 km²
Väkiluku (2009):  130 700
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ségou on kaupunki, kunta sekä Ségoun alueen ja piirin hallinnollinen keskus Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen oikealla rannalla 235 kilometriä maan pääkaupungista Bamakosta koilliseen. Kunnassa on 130 700 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede

Ségoun kaupunkikunnan pinta-ala on 23,74 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Pelenganan, etelässä Sakoïban ja lännessä Sébougoun maalaiskuntiin sekä pohjoisessa Nigerjokeen. Kaupunginosia on 15: Alamissani, Angoulême, Bagadadji, Bananissabakoro, Bougoufié, Comatex, Dar Salam, Hamdallaye, Médine, Mission Catholique, Missira, Ségou Coura, Sido Soninkoura, Sokalakono ja Somono. Seudulla vallitsee kuiva Sahelin ilmasto.
Historia

Kaupunki oli 1700-luvulta lähtien Segun bambaravaltion keskus. Se koostui alun perin neljästä kahdentoista kilometrin säteellä sijainneesta kylästä, jotka olivat Segu-Koro eli ”Vanha Ségou”, maanviljelijöiden asuttama Segu-Bugu, Segu-Kura eli ”Uusi Segou” ja kuninkaan asuinpaikkana toiminut Segu-Sikoro. Umar Tallin johtamat tukulorit valloittivat paikkakunnan vuonna 1861. Ranskalainen Eugène Mage asui siellä vuosina 1864–1866, jolloin hän arvioi Segu-Sikoron asukasluvuksi 10 000 henkeä. Ranskalaiset valtasivat kaupungin vuonna 1890. Siirtomaaviranomaiset tekivät Ségousta hallintopiirin keskuksen vuonna 1893, ja myöhemmin siitä kehittyi huomattava kauppakaupunki.
Liikenne, talous ja palvelut

Ségoun kautta kulkee Bamakosta Moptiin ja Gaoon johtava maantie. Nigerjoella on laivaliikennettä.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, kaupankäynti ja käsityöammatit. Kaupungissa on myös tekstiili- ja elintarviketeollisuutta. Ségou on Nigerjoen ”kuollutta suistoa” keinokastelun avulla hyödyntävän Office du Nigerin keskuspaikka.
Kaupungissa on 33 ala- ja 17 yläkoulua sekä 40 koraanikoulua. Vuonna 2010 perustettu Ségoun yliopisto on Malin ensimmäinen maaseutuyliopisto. Terveyspalvelut käsittävät aluesairaalan ja kolme terveyskeskusta. Vesijohtoverkko kattaa 45 % talouksista.
Nähtävyydet ja matkailu

Ségoun nähtävyyksiä ovat siirtomaa-arkkitehtuuria edustavat julkiset rakennukset, katolinen kirkko, muslimien hautausmaa, käsityökeskukset ja Nigerjoen rannat. Kymmenen kilometrin päässä sijaitseva Ségoukorossa on bambarakuningas Biton Coulibalyn hauta, kolme moskeijaa ja muita sudanilaistyylisiä rakennuksia. Kaupungissa on hotelleja ja muita matkailupalveluja.
Kaupungissa järjestetään vuosittain helmikuussa kulttuurifestivaali Festival sur le Niger.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ségoun kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Ségoun matkailusivusto (ranskaksi)
Urheiluvuosi 1997

Urheiluvuosi 1997 käsittelee vuoden 1997 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Alppihiihto

Maailmanmestaruuskilpailut 3.–16.2. Sestrieressä, Italiassa. Ohjelmaan kuului viisi miesten ja viisi naisten lajia. Italian Deborah Compagnoni voitti kultaa pujottelussa ja suurpujottelussa. Norjalainen Lasse Kjus saavutti kolmessa lajissa hopeaa. Norja ja Italia voittivat kolme kultaa, ja kaikkiaan mitaleille ylsi kahdeksan maata.
Maailmancupkaudella 1996–1997 miesten kokonaiskilpailun voitti Ranskan Luc Alphand 34 pisteen erolla Norjan Kjetil André Aamodtiin. Naisten kokonaiskilpailussa Ruotsin Pernilla Wiberg oli ylivoimainen ykkönen.
Ampumahiihto

Maailmanmestaruuskilpailut 1.–6.2. Osrbliessä, Slovakiassa. Kisaohjelmaan kuului viisi miesten ja viisi naisten lajia. Saksa voitti kolme kultamitalia. Ruotsin Magdalena Wallin-Forsberg voitti henkilökohtaisilla matkoilla kaksi kultaa ja yhden pronssin. Miesten puolella Saksan Ricco Groß voitti kultaa 20 kilometrillä ja viestissä.
Autourheilu

Rallin maailmanmestaruussarjaan kuului 14 osakilpailua. Mitsubishilla ajanut Suomen Tommi Mäkinen voitti kartanlukijansa Seppo Harjanteen kanssa toisen peräkkäisen mestaruuden yhden pisteen erolla skotlantilaiseen Subaru-kuljettajaan Colin McRaehen. Kolmanneksi sijoittui Fordilla ajanut espanjalainen Carlos Sainz. McRae voitti viisi osakilpailua ja Mäkinen neljä. Tallimestaruuden voitti Subaru.
Formula 1:n maailmanmestaruuskausi alkoi maaliskuussa Australian GP:llä ja päättyi 26.10. Espanjan Jerezissä ajettuun Euroopan GP:hen. Osakilpailuja oli seitsemäntoista. Kanadalainen Williams-kuljettaja Jacques Villeneuve oli kauden aikana nopein seitsemässä osakilpailussa ja voitti maailmanmestaruuden. Saksalainen Ferrari-kuljettaja Michael Schumacher keräsi toiseksi eniten MM-pisteitä mutta viimeisen osakilpailun tahallisen törmäilyn vuoksi hänet tuomittiin menettämään kakkossijansa ja MM-pisteissä toiseksi nousi Saksan Williamsilla ajanut Heinz-Harald Frentzen ja kolmanneksi Benettonin ranskalaiskuljettaja Jean Alesi. Suomen Mika Häkkinen otti kauden päätösosakilpailussa uransa ensimmäisen MM-osakilpailuvoiton. Williams voitti tallien maailmanmestaruuden.
Golf

Masters-turnaus 10.–13.4. Augustassa. Yhdysvaltain Tiger Woods voitti ennätyksellisellä 12 lyönnin erolla maanmieheensä Tom Kiteen. Woods oli 21-vuotias ja kilpailun historian nuorin voittaja.
Yhdysvaltain avoin turnaus 12.–15.6. Bethesdassa, Marylandissa. Etelä-Afrikan Ernie Els voitti yhden lyönnin erolla Ison-Britannian Colin Montgomerieen.
Britannian avoin turnaus 17.–20.7. Troonissa, Skotlannissa. Yhdysvaltain Justin Leonard voitti kolmen lyönnin erolla Ruotsin Jesper Parnevikiin ja Ison-Britannian Darren Clarkeen.
PGA Championship 14.–17.8. Mamaroneckissä, New Yorkissa. Yhdysvaltain Davis Love III voitti viiden lyönnin erolla maanmieheensä Justin Leonardiin.
Ryder Cup 26.–28.9. Valderramassa, Espanjassa. Euroopan joukkue voitti Yhdysvallat pistein 14,5–13,5.
Jalkapallo

Cup-voittajien cupin loppuottelu 14.5. Rotterdamissa, Alankomaissa. Espanjalainen FC Barcelona voitti ranskalaisen Paris Saint-Germainin 1–0.
UEFA-cupin loppuottelut 7.5. Gelsenkirchenissä ja 21.5. Milanossa. Saksalaisseura Schalke voitti Italian Interin rangaistuspotkukilpailussa 4–1 molempien voitettua kotiottelunsa 1–0.
Mestarien liigan loppuottelu 28.5. Münchenissä, Saksassa. Saksalainen Borussia Dortmund voitti italialaisseura Juventuksen 3–1.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2.–12.7. Norjassa ja Ruotsissa. Loppuottelussa Saksa voitti Italian 2–0. Pronssia saivat Espanja ja Ruotsi.
Jääkiekko

Miesten maailmanmestaruuskilpailut 26.4.–14.5. Helsingissä, Turussa ja Tampereella, Suomessa. Mukana oli 12 joukkuetta. Kanada voitti maailmanmestaruuden, kun se oli loppuottelusarjassa Ruotsia parempi otteluvoitoin 2–1. Tšekki sai pronssia ja Venäjä oli neljäs. Isäntämaa Suomi jäi ylemmässä loppusarjassa viidenneksi. Pistepörssin kärjessä olivat Tšekin Martin Procházka ja Vladimír Vůjtek (7+7=14). Kisojen parhaaksi maalivahdiksi valittiin Ruotsin Tommy Salo, puolustajaksi Kanadan Rob Blake ja hyökkääjäksi Ruotsin Michael Nylander.
Naisten maailmanmestaruuskilpailut 31.3.–6.4. Kanadassa. Kanada voitti loppuottelussa Yhdysvallat jatkoajalla 4–3. Pronssiottelussa Suomi voitti Kiinan 3–0. Pistepörssin ykkönen oli Suomen Riikka Nieminen (5+5=10).
NHL:n loppuotteluissa Detroit Red Wings voitti Stanley Cupin, kun se oli Philadelphia Flyersia parempi otteluvoitoin 4–0.
Jääpallo

Maailmanmestaruuskilpailut 1.–9.2. Ruotsissa. Loppuottelussa Ruotsi voitti Venäjän 10–5 ja pronssiottelussa Suomi voitti Kazakstanin 7–3.
Keilailu

Euroopan-mestaruuskilpailut 22.–28.6. Nottinghamissa, Isossa-Britanniassa. Alankomaat voitti viisi kultamitalia ja Ruotsi neljä. Henkilökohtaisen kilpailun mestaruuden voittivat Norjan Tore Torgersen ja Alankomaiden Annemiek van den Boogart.
Koripallo

Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 4.–15.6. Budapestissa, Unkarissa. Loppuottelussa Liettua voitti Slovakian 72–62, ja pronssille sijoittui Saksa.
Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 25.6.–6.7. Espanjassa. Loppuottelussa Jugoslavia voitti Italian 61–49, ja pronssia sai Venäjä.
NBA:n loppuotteluissa Chicago Bulls voitti Utah Jazzin otteluvoitoin 4–2. Mestaruus oli Chicagon viides 1990-luvulla. Runkosarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Utahin Karl Malone ja pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi Chicagon Michael Jordan.
Käsipallo

Miesten maailmanmestaruuskilpailut 18.5.–1.6. Kumamotossa, Japanissa. Loppuottelussa Venäjä voitti Ruotsin 23–21. Pronssille sijoittui Ranska.
Naisten maailmanmestaruuskilpailut 30.11.–14.12. Saksassa. Loppuottelussa Tanska voitti Norjan 33–20. Pronssia sai Saksa.
Lentopallo

Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 6.–14.9. Eindhovenissa ja Den Boschissa, Alankomaissa. Loppuottelussa Alankomaat voitti Jugoslavian 3–1, ja pronssille sijoittui Italia.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 27.9.–5.10. Brnossa ja Zlínissä, Tšekissä. Loppuottelussa Venäjä voitti Kroatian 3–0, ja pronssille sijoittui Tšekki.