stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vuorenmäen koulu
Aiheesta muualla

Koulun kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 13.9.2015.
Vindelnin kirkko

| Vindelnin kirkko Vindelns kyrka |
| --- | --- |

Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Luulajan hiippakunta
Seurakunta:  Vindelns församling
Rakentamisvuosi:  1903
Suunnittelija:  Fredrik Olaus Lindström
Tyylisuunta:  Uusgotiikka
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vindelnin kirkko (ruots. Vindelns kyrka) on Ruotsissa Vindelnin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1901 ja kirkko vihittiin käyttöön Lucian päivänä 1903. Suunnitelmat teki Uumajan kaupunginarkkitehti Fredrik Olaus Lindström uusgoottilaiseen tyyliin. Kirkon sokkeli on graniittia ja seinät punaista tiiltä, mutta katto tehtiin kustannussyistä puusta.
Käännös suomeksi
Walther Kadow

Walther Kadow (1863–1923) oli saksalainen koulunopettaja, jonka Rudolf Höss ja Martin Bormann murhasivat vuonna 1923. Kadow oli kommunisti ja uskottiin laajalti, että hän ilmiantoi varhaisen natsien kannattajan Albert Leo Schlageterin Ranskan miehityshallinnolle Ruhrissa.
Höss sai raakalaismaisesta kostomurhasta kymmenen vuoden vankeusrangaistuksen, kun taas hänen kumppaninsa Martin Bormann (entinen Kadowin oppilas), sai vuoden vankeusrangaistuksen. Bormannista tuli myöhemmin NSDAP:n valtakunnanjohtaja ja Hitlerin yksityissihteeri. Hössistä puolestaan tuli Auschwitzin keskitysleirin komendantti.
U.D.O:n diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 16 |  |
| ↙Livealbumit | 6 |  |
| ↙Kokoelmat | 3 |  |
| ↙Singlet | 24 |  |
| ↙Videot | 6 |  |
| ↙Musiikkivideot | 24 |  |
U.D.O. on Udo Dirkschneiderin vuonna 1987 perustama saksalainen heavy metal -yhtye. U.D.O. oli toiminnassa vuoteen 1992 saakka, kunnes Dirkschneider palasi laulajaksi Accept-yhtyeeseen. Acceptin hajottua toisen kerran, Dirkschneider kokosi U.D.O:n uudelleen vuonna 1996.
Studioalbumit

Animal House (1988,  RCA Records)
Mean Machine (1989,  RCA Records)
Faceless World (1990,  RCA Records)
Timebomb (1991,  RCA Records)
Solid (1997,  GUN Records)
No Limits (1998,  GUN Records)
Holy (1999,  Breaker)
Man and Machine (2002,  Breaker)
Thunderball (2004,  AFM Records)
Mission No. X (2005,  AFM Records)
Mastercutor (2007,  AFM Records)
Dominator (2009,  AFM Records)
Rev-Raptor (2011,  AFM Records)
Steelhammer (2013,  AFM Records)
Decadent (2015,  AFM Records)
Steelfactory (2018,  AFM Records)
We Are One (2020,  AFM Records)
Game Over (2021,  AFM Records)
Touchdown (2023)
Livealbumit

Live from Russia (2001,  Breaker)
Nailed to Metal – The Missing Tracks (2003,  AFM Records)
Mastercutor Alive (2008,  ZXY)
Live in Sofia (2011)
Steelhammer - Live from Moscow (2014)
Navy Metal Night (2015,  AFM Records)
Live in Bulgaria 2020 – Pandemic Survival Show (2021,  AFM Records)
EP:t

24/7 (AFM Records)
The Wrong Side of Midnight (2007,  AFM Records)
Infected (2009,  AFM Records)
Leatherhead (2011,  AFM Records)
Kokoelma-albumit

Best of (1999,  GUN Records)
Metallized - 20 Years of Metal (2007,  AFM Records)
Celebrator: Rare Tracks (2012,  AFM Records)
The Legacy (2022,  AFM Records)
Singlet

They Want War (1988)
Heart of Gold (1990)
Faceless World (1990)
Two Faced Woman (1997)
Independence Day (1997)
Lovemachine (1998)
Dancing With An Angel (2002)
24/7 (2005)
The Wrong Side of Midnight (2007)
Infected (2009)
Leatherhead (2011)
Metal Machine (2013)
Steelhammer (2013)
Decadent (2014)
Rising High (2018)
One Heart One Soul (2018)
Make the Move (2018)
Neon Diamond (2020)
We Are One (2020)
Metal Never Dies (2021)
Kids And Guns (2021)
Prophecy (2021)
Forever Free (2023)
Touchdown (2023)
Videoalbumit

Nailed to Metal: The Complete History (2003)
Thudervision (2004)
Mastercutor Alive (2008)
Live in Sofia (2012)
Steelhammer: Live from Moscow (2014)
Navy: Metal Night (2015)
Live in Bulgaria 2020 – Pandemic Survival Show (2021)
Musiikkivideot

They Want War (1988)
Go Back to Hell (1988)
Break the Rules (1989)
Heart of Gold (1990)
Independence Day (1997)
Dancing with an Angel (2002)
Thunderball (2004)
The Arbiter (2004)
Trainride in Russia (2004)
Blind Eyes (2004)
Mean Streets (2005)
The Wrong Side of Midnight (2007)
Black and White (2009)
Leatherhead (2011)
I Give as Good as I Get (2011)
Metal Machine (2013)
Heavy Rain (2013)
Decadent (2014)
One Heart One Soul (2018)
Neon Diamond (2020)
We Are One (2020)
Kids And Guns (lyriikkavideo, 2021)
Prophecy (2021)
Holy (2022)
Vjatšeslav Karavajev

Vjatšeslav Karavajev vuonna 2020.
Vjatšeslav Karavajev (s. 20. toukokuuta 1995 Moskova) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan useimmiten oikea laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 176-senttimetrinen. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut vuosina 2014–2018 Tšekissä ja sen jälkeen runsaat 1,5 vuotta Alankomaissa. Syyskuusta 2019 alkaen hän on edustanut kotimaassaan Zenit Pietaria. Hän on pelannut Tšekin jalkapalloliigassa kolmessa joukkueessa yhteensä 88 ottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia, Alankomaiden Eredivisiessa Vitessen joukkueessa 57 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia, ja Venäjän valioliigassa kahdessa joukkueessa yhteensä 47 ottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia. Hän on voittanut Venäjän liigamestaruuden Zenitissä vuosina 2020 ja 2021, ja hän pelasi kaksi liigaottelua vuonna 2014 TsSKA Moskovassa sen voittaessa mestaruuden. Venäjän cupin Karavajev voitti Zenitin joukkueessa vuonna 2020.
Karavajev pelasi useissa Venäjän nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Venäjän A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2019 EM-karsintaottelussa Kyprosta vastaan. Hän on kesäkuun 7. päivään 2021 mennessä pelannut 13 maaottelua ja tehnyt kaksi maaottelumaalia, yhden syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Serbiaa vastaan ja yhden kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Puolaa vastaan.
Villa Leino

| Villa Leino |
| --- | --- |
Sijainti:  Naantali, Varsinais-Suomi
Rakennustyyppi:  huvila
Valmistumisvuosi:  1918
Suunnittelija:  Karl Rud Bäckström
Rakennuttaja:  Frans Leino
Omistaja:  yksityinen
Runkorakenne:  hirsi
Kerrosluku:  3
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Villa Leino on Naantalissa Varsinais-Suomessa sijaitseva historiallinen hirsihuvila. Vuonna 1918 valmistunut huvilarakennus sijaitsee Naantalin vanhassa kaupungissa Tuulensuunkadulla. Rakennus toimii yksityisasuntona ja lisäksi siellä on sijainnut pitkään taiteilija Pentti Koivikon taidegalleria.
Historia ja arkkitehtuuri

Villa Leinon on suunnitellut Karl Rud Bäckström ja rakennuttanut rakennusmestari Leino vuonna 1918. Huvilan arkkitehtoonisiin piirteisiin kuuluu mansardikatto, sekä rakennuksen luonaiskulmassa sijaitseva torni. Huvilassa on kadun puolella suuri kuisti, joka muutettiin vuonna 1939 lasikuistiksi. Rakennukseen valmistui keskuslämmitys 1960-luvulla. Kiinteästä sisustuksesta on säilynyt jäljellä vain yksi Kupittaan Saven valmistama kakluuniuuni. Rakennuksessa sijainneet muut kakluunit purettiin 1960-luvun keskuslämmitysremontissa. Rakennuksessa on kaksi asuinkerrosta, sekä kellari johon rakennettiin sauna- ja pesutilat 1980-luvulla.
Vjatšeslav Lavrov

| Vjatšeslav Lavrov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. huhtikuuta 1958 Kirov, Neuvostoliitto
Kuollut: 16. toukokuuta 2000 (42 vuotta)
Kansalaisuus:   Neuvostoliitto
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  181 cm
Paino:  83 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1979–1993
Seurat:  SKA Pietari (USSR/RSL) Lada Toljatti (RUS-2) Ilves (SM-liiga) Centers IFK (I-div.) Jeppis Hockey (III-div.)
Vjatšeslav Lavrov ven. Вячесла́в Васи́льевич Лавро́в (30. huhtikuuta 1958 Kirov, Neuvostoliitto – 16. toukokuuta 2000) oli venäläinen jääkiekkoilija, Hän pelasi miltei koko ammattilaisuransa Neuvostoliiton jääkiekon mestaruussarjassa SKA Pietarissa. Lavrov oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuului Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueeseen vuoden 1987 Rendez-vousissa. Hänen poikansa Andrei Lavrov on jääkiekkoilija ja alamäkiluistelija.
Lavrov kuoli liikenneonnettomuudessa toukokuussa 2000.
Ville Juntura

| Ville Juntura> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ville Juntura
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1988 (ikä 36)
Kansalaisuus:   Suomi
Lentopalloilija
Pituus:  192 cm
Nyk. joukkue:   Akaa-Volley
Sarja:  Lentopallon Mestaruusliiga
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2006–2008 2008–2009 2009–2010 2010–2011 2011–2014 2014– :   Piivolley   Pateri   Saimaa Volley   Enonkosken Pyrintö 1-s   Saimaa Volley   Raision Loimu 
Maajoukkueet
2014–:   Suomi
Ottelut:  36
Ville Juntura (26. maaliskuuta 1988) on toisen polven suomalainen lentopalloilija, takavuosien huippulentopalloilija Matti Junturan poika. Kesällä 2014 Juntura teki ensiesiintymisensä miesten lentopallomaajoukkueessa ja kaikkiaan hän on pelannut 36 A-maaottelua. Juntura on pelannut Raision Loimun riveissä Mestaruusliigassa kaudesta 2014–2015 lähtien. Kauden 2016–2017 jälkeen hän on pelannut pääsarjassa 316 ottelua.
Ura

Juntura aloitti lentopallouransa menestyksellisessä Perttelin Peikoissa isänsä innostamana. Junturan tie vei Kuortaneen Urheiluopistoon kaudeksi 2005-2006, jonne koottiin maan parhaimmat ikäluokan lentopalloilijat.
Vuoden Kuortaneella opiskelujen jälkeen 18-vuotias Juntura lähti takaisin kotiseuduilleen, Salon Piivolleyhin pelaamaan, SM-liigaan. Kuortaneella ollessaan Juntura oli pelannut lentopallon 1-sarjassa nuorten maajoukkueen mukana. Ensimmäisellä SM-liigakaudellaan Juntura oli kakkospassarina Viron maajoukkuepassarin Kert Toobalin hoitaessa ykköspassarin hommia. Kaudelta palkintokaappiin tarttui SM-pronssia ja Suomen Cupin toinen sija. SM-pronssipeleissä Piivolley kaatoi Isku-Volleyn, mutta Suomen cupin finaalissa joukkue hävisi Pielaveden Sampolle.
Juntura jatkoi Piivolleyn kokoonpanossa 2007–2008 kaudella myös. Paikkana oli kuitenkin jälleen kakkospassarin rooli, kun Saloon oli hankittu maajoukkuepassari Antti Esko. Esko kuitenkin pelasi välittäin ajoittain huonojakin pelejä, joten Juntura pääsi kentälle selvästi enemmän kuin ensimmäisellä kaudellaan. Kaudelta ei palkintokaappiin tarttunut SM-liigassa mitaleja, mutta Suomen cupista tuli jälleen hopeisen mitalit, kun Pielaveden Sampo oli jälleen parempi.
Kauden jälkeen Juntura teki sopimuksen SM-liigaan nousseen Keski-Savon Paterin kanssa. Hän jatkaa kaudella 2009–2010 Paterin sarjapaikan ottaneen Saimaa Volleyn joukkueessa. Seuraavan kauden Juntura haki vauhtia 1-sarjassa pelanneesta Enonkosken Pyrinnöstä palatakseen 2011-2012 -kaudeksi Saimaa Volleyn paitaan.
Kausi 2012-2013 oli Junturan uran paras tähän mennessä. Mies valittiinkin kauden päätteeksi myös Suomen miesten lentopallomaajoukkueen 22 pelaajan ryhmään.
Kesällä 2014 Juntura oli mukana Suomen miesten lentopallomaajoukkueessa kahdeksan ottelun verran Maailmanliigassa.
Kesällä 2014 Juntura siirtyi Raision Loimuun. Ennen kauden 2014-2015 päättymistä Juntura allekirjoitti kahden vuoden jatkosopimuksen Loimun kanssa. Sopimuksessa on ns. ulkomaanpykälä keväällä 2016.
Nuorten maajoukkue

Juntura nousi nuorten maajoukkueeseen nopeasti, ja alkoi pelaamaan vuoden 1987-1988 syntyneiden maajoukkueryhmässä. Nuorten maajoukkueen kanssa hän opiskeli Kuortaneen Urheiluopistolla vuonna 2006, josta palasi takaisin Saloon vuoden jälkeen. Nuorten maaotteluita hänellä on kasassa kolmisenkymmentä.
Muuta

Ville Junturan isä Matti Juntura oli yksi 1980–1990-lukujen menestyksekkäimmistä lentopalloilijoista. Matti Juntura pelasi A-maajoukkueessa 186 A-maaottelua.
Saavutukset

Suomen cupin hopea 2006, 2007
SM-pronssia 2007
Vladimir Ivaško

| Vladimir Ivaško |
| --- | --- |
 Vladimir Ivaško vuonna 1990.
Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteeri (virkaa tehnyt)
 24.–29. elokuuta 1991  
Edeltäjä:  Mihail Gorbatšov
Neuvostoliiton kommunistisen puolueen apulaispääsihteeri
 11. heinäkuuta 1990 – 29. elokuuta 1991  
Ukrainan kommunistisen puolueen ensimmäinen sihteeri
 28. syyskuuta 1989 – 22. kesäkuuta 1990  
Edeltäjä:  Volodymyr Štšerbytskyi
Seuraaja:  Stanislav Hurenko
Neuvostoliiton kommunistisen puolueen politbyroon täysjäsen
 9. joulukuuta 1989 – 29. elokuuta 1991  
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. lokakuuta 1932, Poltava, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto
Kuollut: 13. marraskuuta 1994 (62 vuotta) Moskova, Venäjä
Tiedot
 Nimikirjoitus
Vladimir Antonovitš Ivaško (ven. Владимир Антонович Ивашко, ukr. Володимир Антонович Івашко, Volodymyr Antonovytš Ivaško; 28. lokakuuta 1932 Pultava, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 13. marraskuuta 1994 Moskova, Venäjä) oli ukrainalaissyntyinen neuvostoliittolainen poliitikko. Hän oli Ukrainan kommunistisen puolueen ensimmäinen sihteeri vuosina 1989–1990 sekä Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) apulaispääsihteeri vuosina 1990–1991 ja viimeinen pääsihteeri muutaman päivän ajan elokuussa 1991.
Elämä

Ivaško valmistui kaivosinsinööriksi Harkovan kaivosinstituutista vuonna 1956 ja työskenteli vuodesta 1957 korkeakouluopettajana Harkovassa. Hän liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen (NKP) vuonna 1960 ja suoritti taloustieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1969. Ivaško oli vuodesta 1973 Ukrainan kommunistisen puolueen (UKP) Harkovan alueen komitean tiede- ja opetusosaston johtaja ja vuodesta 1978 koko aluekomitean johtaja. Hänestä tuli vuonna 1986 UKP:n keskuskomitean sihteeristön jäsen ja politbyroon ehdokasjäsen. Vuosina 1987–1988 hän oli Dnipropetrovskin alueen puoluekomitean johtaja. Tammikuussa 1988 hänet valittiin UKP:n politbyroon täysjäseneksi. Hänet nimitettiin joulukuussa 1988 puolueen toiseksi sihteeriksi ja syyskuussa 1989 Volodymyr Štšerbytskyin tilalle ensimmäiseksi sihteeriksi eli Ukrainan puoluejohtajaksi.
Ivaško valittiin NKP:n keskuskomitean ehdokasjäseneksi vuonna 1986 ja täysjäseneksi huhtikuussa 1989 sekä NKP:n politbyroon täysjäseneksi joulukuussa 1989. Hänet valittiin myös Neuvostoliiton kansanedustajien kongressiin ja korkeimpaan neuvostoon vuonna 1989. Kesä–heinäkuussa 1990 hän oli muiden tehtäviensä ohella kuukauden ajan Ukrainan korkeimman neuvoston puhemiehenä eli Ukrainan nimellisenä valtionpäämiehenä. Ivaško erosi tehtävistään Ukrainassa, kun Neuvostoliiton puoluejohtaja Mihail Gorbatšov pyysi häntä yllättäen uuteen NKP:n apulaispääsihteerin virkaan. Ivaško päihitti NKP:n 28. puoluekokouksen suorittamassa vaalissa vastaehdokkaansa Jegor Ligatšovin äänin 3109–776 ja aloitti apulaispääsihteerinä 11. heinäkuuta 1990.
Elokuun 1991 vallankaappausyrityksen aikana Ivaško yritti toimia syrjäytetyn Gorbatšovin ja vallankaappaajien muodostaman poikkeustilakomitean välissä asettumatta selkeästi kummankaan puolelle. Kaappauksen jälkeen Gorbatšov erosi NKP:n pääsihteerin tehtävästä 24. elokuuta, joten Ivaško toimi virkaa tehneenä pääsihteerinä viiden päivän ajan, kunnes koko puolueen toiminta lakkautettiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vladimir Ivaško Wikimedia Commonsissa
WarioWare: Snapped!

| WarioWare: Snapped! |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Intelligent Systems Nintendo SPD
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Pelisarja:  WarioWare
Julkaistu:  JP 24. joulukuuta 2008 AU 2. huhtikuuta 2009 EU 3. huhtikuuta 2009 NA 5. huhtikuuta 2009
Lajityyppi:  toimintapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 3+
Alusta:  Nintendo DSi
Jakelumuoto:  Digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
WarioWare: Snapped! on Nintendon julkaisema toimintapeli Nintendo DS:lle. Peli julkaistiin alun perin Japanissa 24. joulukuuta 2008. Peli on viides osa WarioWare-pelisarjaa. Pelissä pitää suorittaa tehtäviä hyödyntäen Nintendo DSi:n sisäkameraa.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Volgan vesivoimalaitos

| Volgan vesivoimalaitos    Волжская ГЭС |
| --- | --- |

Valtio:  Venäjä 
Sijainti:  Volgogradin alue ja Volžski 
Koordinaatit:  48°49′34″N, 44°40′19″E
Rakentaminen alkoi:  1950
Vihkiminen:  1961
Sähköverkkoon:  1958
Valmistunut:  1961
Omistaja:  RusHydro 
Pato
Vesistö:  Volgan vesistö (d) 
Joki tai koski:  Volga 
Korkeus:  44 m
Pituus:  725 m
Yläpuolinen patoallas
Nimi:  Volgogradin tekojärvi
Pinta-ala:  3 117 km²
Kokonaistilavuus:  31,5 km³
Voimalaitos
Tyyppi:  jokivoimalaitos
Turbiinit:  7×115 MW 10×125,5 MW 5×120 MW 1×11 MW
Kapasiteetti:  1 671 MW
Vuosituotanto:  10,999 TWh
 fiVolgan vesivoimalaitos 
Commons:  luokka
Volgan vesivoimalaitos (ven. Волжская ГЭС, Во́лжская гидроэлектроста́нция , Volžskaja GES, Volžskaja gidroelektrostantsija) on Euroopan suurin vesivoimala. Se sijaitsee Euroopan suurimman joen, Volgan alajuoksulla Etelä-Venäjällä Volgogradin kaupungin yläpuolella, noin 400 kilometriä ylävirtaan joen suulta Kaspianmeressä. Volgan vesivoimalaitos on alin Volgan-Kaman jokisysteemin suurten voimalapatojen ja tekojärvien sarjassa. Sen pato salpaa yläpuolelleen 540 kilometrin pituisen ja yli 3 000 neliökilometrin laajuisen Volgogradin tekojärven.
Voimalan nykyinen kokonaisteho on 2 650 megawattia. Voimala kuuluu RusHydro-energiayhtiön vesivoimaloihin.
Historia

Voimalaitos rakennettiin osana suurten kommunististen rakennushankkeiden sarjaa, joka käynnistettiin Neuvostoliiton ministerineuvoston ja Josef Stalinin päätöksellä elokuussa 1950. Rakennustyö alkoi 1952, ja voimala käynnistettiin vaiheittain vuosina 1958–1961. Rakennustöihin kerättiin kymmenin tuhansin Komsomol-nuorisoa koko neuvostovaltiosta. Volžskin kaupunki voimalan kohdalla joen itärannalla syntyi rakentajien asutuskeskukseksi.
Vuonna 1959 valmistui 500 kVn korkeajännitelinja laitoksesta Moskovaan. Myöhemmin laitokselta rakennettiin maailman ensimmäinen korkeajännitteinen, 800 kV:n tasajännitelinja Donbassin teollisuusalueelle. Laitos toimi myöhemminkin useiden vesivoimainnovaatioiden koepaikkana.
Voimalaitoksella oli keskeinen osa Ala-Volgan alueen ja Donbassin talouskehityksessä ja Keski- ja Etelä-Venäjän talousalueiden energiaverkon rakentumisessa. Patoaltaiden rakentaminen teki myös Volgan ala- ja keskijuoksut navigointikelpoisiksi Kaspianmereltä Astrahanista Saratoviin. Hankkeeseen liittyi myös Volgan vasemman puolen keinokasteluprojekteja, erityisesti Länsi-Kazakstanin alueella.
Teknisiä tietoja

Voimalaitokseen liittyvän patorakennelman pituus 4,9 kilometriä. Joen ylittävä suora betonirakenteinen osuus on 725 metriä pitkä ja 44 m leveä, ja siihen liittyy 3,2 km maapatoa, joka on enimmillään 47 m korkea. Vedenpintojen ero on noin 15 m. Padon yli on maantie- ja rautatieyhteydet. Padon yhteyteen on rakennettu sen ohittava kalatie.
Voimalaitoksen nykyteho on 2 592,5 MW ja vuosituotanto 11 626 GWh. Generaattoreita on yhteensä 22, yksikköteholtaan 115–125,5 MW. Sähkö ohjataan lähinnä Volgogradin, Moskovan ja Donbassin tarpeisiin.
Volgan vesivoimalaitos alimpana
Ilmakuva alueen yltä.
Aiheesta muualla

Volžskaja GES RusGidron sivusto (venäjäksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Volga Hydroelectric Station – vuoden 2012 versio, mutta joitakin tietoja on päivitetty ja lähteistetty!
Käännös suomeksi
Rick Rozz

Rick Rozz.
Rick Rozz (s. 9. tammikuuta 1967) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hänet tunnetaan mm. Deathin ja Massacren entisinä kitaristeina. Hän soitti ensin mainitussa yhtyeessä ainoastaan yhdellä studioalbumilla.
Nykyisinmilloin? Rozz soittaa M Inc. -nimisessä death metal -yhtyeessä.
Vindelnin piiri

| Vindelnin piiri |
| --- | --- |
 Vindelnin kirkko
 fiVindelnin piiri 
 64°11′38″N, 19°42′07″E 
Valtio:   Ruotsi
Maakunta:  Västerbotten
Lääni:  Västerbottenin lääni
Kunta:  Vindelnin kunta
Piirikoodi:  323013
Väestö
Väkiluku (2022):  5 027 
Vindelnin piiri (ruots. Vindelns distrikt) sijaitsee Vindelnin kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on 5 027  (31. joulukuuta 2022).
Aiheesta muualla

SCB Regina Web Map (Näyttää piirin rajat karttapalvelussa) Statistiska centralbyrån. (ruotsiksi)
Vindelnin kunnan piirit
Ristimäen hautausmaa

Ristimäen hautausmaa voi viitata seuraavin paikkoihin:
Ristimäen hautausmaa, Lempäälä
Ristimäen hautausmaa, Viipuri
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ristimäen hautausmaa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ristimäen kalmisto

Ristimäen kalmiston muistomerkki Ruuhijärven kylässä.
Ristimäen kalmisto sijaitsee Ruuhijärven nuorisoseurantalon (Korkeentie 792, 15580 Ruuhijärvi) lähellä. Ns-talon pihalla on Ruuhijärven kulttuuripolun infotaulun, jonka vieressä on kalmiston muistokivi. Arkeologisten kaivausten perusteella paikalla on ollut ristiretkiaikainen (noin 1050-1150/1300 jaa) tai osittain varhaiskristillinen kalmisto. Vainajat on haudattu polttamatta ja hautoihin on pantu mukaan muun muassa koruja ja työkaluja. Erityisesti naisten haudat olivat rikkaita ja niistä on löydetty esimerkiksi solkia ja riipuksia.[lähde? ]
Vorbe Goale

| ”Vorbe Goale” Giulia Anghelescu |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Äänitetty : 2012
 Julkaistu: 21. kesäkuuta 2012
 Formaatti: CD single, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Deaconu Dan Andrei
 Tyylilaji: pop, dance
 Kesto: 03.24
 Levy-yhtiö: Abyrecords, Cat Music
Giulia Anghelescun muut singlet
| ”Underrated Love” 2011 | ”Vorbe Goale” 2012 | ”Un Om Cu Un Pian” 2012 |
Vorbe Goale (Suomeksi: Tyhjät sanat) on romanialaisartisti Giulia Anghelescun kappale. Sen julkaisivat Abyrecords ja Cat Music singlenä 21. kesäkuuta 2012. Kappaleen yhtenä tuottajana toimi Deaconu Dan Andrei. Artisti on kuvaillut kappaletta koskettavaksi ja sanonut pitävänsä siitä niin paljon, että jatkaa samankaltaisen musiikin tekoa jatkossakin. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa päivää ennen singlejulkaisua. Video muodostui menestykseksi, kerättyään vuorokaudessa yli 50 000 näyttökertaa. Kappaleesta ei muodostunut kansainvälistä menestystä, mutta kotimaassaan se ylsi singlelistan toiselle sijalle.
Kappaleet

Digitaalinen lataus
Vorbe Goale (Radio Edit) – 3.24
Vorbe Goale (Slow Version) – 3.32
Listasijoitukset

| Listat (2012) | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Romania (RomanianChart40): 2
Verbenat

| Verbenat |
| --- | --- |
 Jättiverbena Verbena bonariensis
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Verbenakasvit Verbenaceae
Suku::  Verbenat Verbena  L.
Katso myös
   Verbenat Wikispeciesissä   Verbenat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Verbenat eli rautayrtit eli rautaverbenat (Verbena) on verbenakasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu 250 luonnonvaraisena elävää lajia. Luonnonvaraiset lajit ovat monivuotisia, mutta puutarhoissa koristekasveina käytettyjä lajeja kasvatetaan usein yksivuotisina. Verbenoiden lähisukulaisia ovat liuskaverbenat eli liuskarautayrtit (Glandularia).
Ulkonäkö ja koko

Tarhaverbenat kasvavat vain 20–40 cm:n korkuisiksi, kun taas rohtoverbena on 60 cm:n korkuinen ja jättiverbena on 70–120 cm korkea. Koristekasveina kasvatettujen lajien kukkien väri on violetti, sininen, punainen, vaaleanpunainen tai valkoinen.
Levinneisyys

Luonnonvaraisena verbenoita tavataan lähinnä läntisellä pallonpuoliskolla kuumalla ja lämpimällä vyöhykkeellä. Myös itäisellä pallonpuoliskolla esiintyy kaksi lajia luonnonvaraisina.
Käyttö

Tarha-, sametti-, riippa-, tuoksu-, sini- ja jättiverbenoita käytetään koristekasveina puutarhoissa. Riippa- ja samettiverbena sopivat maanpeittokasveiksi sekä kasvatettaviksi amppelissa. Jättiverbena soveltuu leikkokukaksi.
Viljellyt verbenat viihtyvät kosteahkossa hyvin ravitussa maassa aurinkoisella kasvupaikalla. Niiden taimet pitää taimikasvattaa.