stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oshakati
Politiikka

Oshakatia hallitsee kaupunginvaltuusto, jossa on seitsemän valtuutettua.
Oshanan alue, johon Oshakati kuuluu, on Namibian hallitsevan puolueen SWAPOn vahvaa tukialuetta. Vuoden 2015 paikallisvaaleissa SWAPO sai maanvyörymävoiton tulokset olivat seuraavat:
| Oshakatin paikallisvaalit 2015> Puolue | Oshakatin paikallisvaalit 2015> Äänimäärä | Oshakatin paikallisvaalit 2015> Ääniosuus | Oshakatin paikallisvaalit 2015> Paikkoja | Oshakatin paikallisvaalit 2015>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| SWAPO | 4 569 | 91,2% | 6 |  |
| Democratic Turnhalle Alliance (DTA) | 330 | 6,6% | 1 |  |
| Rally for Democracy and Progress (RDP) | 110 | 2,2% | 0 |  |
| Yhteensä  | 5 009  | 100%  | 7 |  |
Vuoden 2020 paikallisvaalien tulokset olivat seuraavat:
| Oshakatin paikallisvaalit 2020> Puolue | Oshakatin paikallisvaalit 2020> Äänimäärä | Oshakatin paikallisvaalit 2020> Ääniosuus | Oshakatin paikallisvaalit 2020> Paikkoja | Oshakatin paikallisvaalit 2020>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| SWAPO | 3 028 | 56,2% | 4 |  |
| Independent Patriots for Change (IPC) | 1 887 | 35,0% | 3 |  |
| Popular Democratic Movement | 309 | 5,7% | 0 |  |
| Namibia Economic Freedom Fighters | 85 | 1,6% | 0 |  |
| Congress of Democrats | 30 | 0,6% | 0 |  |
| National Empowerment Fighting Corruption | 30 | 0,6% | 0 |  |
| All People’s Party | 17 | 0,3% | 0 |  |
| Yhteensä  | 5 389  | 100%  | 7 |  |
SWAPOa edustava pormestari Katrina Shimbulu on toiminut virassaan 2007–2010 ja edelleen vuoden 2015 vaaleista lähtien.
Kulttuuri

Oshakatin kaupunki isännöi vuosittaista Oshakati Totem Expo -nimistä tapahtumaa, jossa juhlitaan paikallisia traditioita sekä pidetään moderneja liike-elämän messuja. Tapahtuman pani alulle Oshanan alueen kuvernööri Clemens Kashuupulwa 9.6.2012. Tapahtuma kestää neljä päivää, ja se järjestetään joko kesä- tai heinäkuussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oshakati Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Oshakati
Käännös suomeksi
25. lokakuuta

25. lokakuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 298. päivä (299. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 67 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Sointu
suomenruotsalainen kalenteri: Yvonne
ortodoksinen kalenteri: Marko
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Soabá
vanhemmissa kalentereissa: Chrispin, Christiana, Crispin, Crispinus, Hilda, Inga, Krispinus
Tapahtumia

473 – Keisari Leo I nimitti pojanpoikansa Leo II:n Itä-Rooman keisariksi.
1187 – Gregorius VIII:sta tuli paavi.
1415 – Agincourtin taistelu: englantilaiset murskasivat ranskalaiset.
1632 – Ruotsin valtakunnan toisen yliopiston, Academia Gustavianan, juhlalliset avajaiset pidettiin Tartossa.
1760 – Kuningas Yrjö III nousi Britannian valtaistuimelle isoisänsä Yrjö II:n kuoltua.
1854 – Krimin sota: Balaklavan taistelu.
1861 – Toronton pörssi perustettiin.
1868 – Uspenskin katedraali vihittiin käyttöön Helsingissä.
1875 – Tšaikovskin pianokonsertto nro 1 sai kantaesityksensä.
1911 – Xinhai-vallankumous levisi Guangzhoun kaupunkiin, jossa Kiinan salamurhaajajoukot murhasivat kenraali Feng-shanin.
1924 – Zinovjev-kirje julkaistiin Daily Mail -lehdessä; työväenpuolue syytti myöhemmin tätä kirjettä konservatiivien murskavoitosta neljä päivää myöhemmin.
1932 – George Lansburysta tuli oppositiossa olevan brittiläisen työväenpuolueen johtaja.
1944 – Japani aloitti kamikaze-lennot Leytenlahden taistelussa.
1945 – Japani luovutti Taiwanin Kiinan tasavallalle.
1946 – Nürnbergin oikeudenkäyntien lääkärioikeudenkäynnin syytteet nostettiin.
1961 – Yhdysvaltain presidentti Kennedy julkisti Apollo-ohjelman uuden tavoitteen: Maata kiertävien lentojen sijaan päätettiin ennen 1960-luvun loppua viedä ihminen Kuuhun ja tuoda hänet turvallisesti takaisin.
1962 – Kuuban ohjuskriisi: Adlai Stevenson esitteli YK:ssa valokuvia, jotka osoittivat neuvostoliittolaisia ohjuksia olleen asennettuna Kuubaan.
1971 – YK:n yleiskokouksen päätöslauselma 2758: Kiinan tasavalta karkotettiin YK:sta ja Kiinan kansantasavalta astui sen tilalle.
1980 – Haagin lapsikaappaussopimus solmittiin.
1983 – Yhdysvallat hyökkäsi Grenadaan (Operation Urgent Fury).
1990 – Kazahstanin sosialistinen neuvostotasavalta julistautui itsenäiseksi.
1993 – Jean Chrétienistä tuli Kanadan pääministeri hänen johtamansa Liberaalipuolueen (Liberal Party) saatua yleisten vaalien maanvyörymävoiton. Vallassa ollut konservatiivipuolue (Progressive Conservatives)  menetti 149 paikkaa 151 parlamenttipaikastaan.
1997 – Denis Sassou Nguesso julistautui lyhyen sisällissodan jälkeen Kongon tasavallan presidentiksi.
2001 – Microsoft julkisti Windows XP:n.
2007 – Singapore Airlines sai ensimmäisen Airbus A380:n käyttöönsä.
Kuolleita

1154 – Tapani, Englannin kuningas (s. 1096)
1400 – Geoffrey Chaucer, englantilainen kirjailija, filosofi ja diplomaatti (s. n. 1343)
1647 – Evangelista Torricelli, italialainen fyysikko ja matemaatikko (s. 1608)
1733 – Giovanni Girolamo Saccheri, italialainen jesuiittapappi, filosofi ja matemaatikko (s. 1667)
1760 – Yrjö II, Ison-Britsnnian ja Irlannin kuningas, Hannoverin vaaliruhtinas (s. 1683)
1934 – Lauri Ingman, Suomen pääministeri ja Turun arkkipiispa (s. 1868)
1946 – Rudolf Walden, suomalainen kenraali ja teollisuusmies (s. 1878)
1955 – Sadako Sasaki, japanilainen atomipommin uhri (s. 1943)
1956 – Risto Ryti, Suomen tasavallan presidentti (s. 1889)
1957 – Edward John Moreton Drax Plunkett ("Lordi Dunsany"), irlantilainen kirjailija (s. 1878)
1965 – Martti Hela, suomalainen opettaja, urkuri ja säveltäjä (s. 1890)
1967 – José Guillermo Lovell, argentiinalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti (s. 1918)
1968 – Eero Tommila, suomalainen kemisti (s. 1900)
1973 – Abebe Bikila, etiopialainen juoksija (olympiavoittaja) (s. 1932)
1985 – Gary Holton, englantilainen näyttelijä ja muusikko (s. 1952)
1990 – Jaakko Summanen, suomalainen sotakirjailija (s. 1922)
1993 – Vincent Price, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1911)
1995 – Viveca Lindfors, ruotsalainen näyttelijä (s. 1920)
2000 – Alberto Demiddi, argentiinalainen soutaja ja olympiamitalisti (s. 1944)
2002 – Richard Harris, irlantilainen näyttelijä ja muusikko (s. 1930)
2003 – Veikko Hakulinen, suomalainen hiihtäjä (olympiavoittaja ja maailmanmestari) (s. 1925)
2004 – John Peel, brittiläinen radiotoimittaja (s. 1939)
2004 – Marty Marshall, yhdysvaltalainen nyrkkeilijä (s. 1923)
2009 – Martti Palo, suomalainen näyttelijä (s. 1943)
2012 – Jacques Barzun, ranskalais-yhdysvaltalainen kulttuurihistorioitsija (s. 1907
2014 – Jack Bruce, skotlantilainen rock- ja jazzmuusikko (s. 1943)
2015 – Timo Merjola, suomalainen kenraaliluutnantti (s. 1936)
2017 – Jack Bannon, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1940)
2017 – Maud Linder, ranskalainen elokuvaohjaaja (s. 1924)
2018 – Thomas Keating, yhdysvaltalainen trappistimunkki, pappi ja kirjailija (s. 1923)
2018 – Veijo Vanamo, suomalainen keittiömestari (s. 1927)
2018 – Elder Roma Wilson,  yhdysvaltalainen pappi, huuliharpunsoittaja ja gospelmuusikko (s. 1910)
2019 – Chou Wen-chung, kiinalais-yhdysvaltalainen säveltäjä ja professori (s. 1923)
2019  – Unto Salo, suomalainen arkeologi ja professori (s. 1928)
2020 – Diane di Prima, yhdysvaltalainen kirjailija (s. 1934)
2021 – Fófi Gennimatá, kreikkalainen poliitikko (s. 1929)
2021 – Irma Polari, suomalainen näytelmäkirjailija (s. 1929)
Merkkipäiviä

Kansainvälinen lyhyiden ja pienikokoisten ihmisten päivä
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  |   Lyhyt tiivistelmä päivästä 25. lokakuuta: |  |
:   Katy Perry 1838 – Ranskalainen säveltäjä Georges Bizet syntyi.  1881 – Espanjalainen taidemaalari Pablo Picasso syntyi.  1924 – Zinovjev-kirje julkaistiin Daily Mail -lehdessä; työväenpuolue syytti myöhemmin kirjettä konservatiivien murskavoitosta neljä päivää myöhemmin.  1971 – YK:n yleiskokouksen päätöslauselma 2758: Kiinan tasavalta karkotettiin YK:sta ja Kiinan kansantasavalta astui sen tilalle.  1980 – Haagin lapsikaappaussopimus solmittiin.  1984 – Laulaja-lauluntekijä Katy Perry syntyi.  
Katso myös: kalenteri ~ 24. lokakuuta, 26. lokakuuta
Valde

| Valde |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Walde
Vastineita eri kielissä:  Valdemar, Ewald, Volodja, Vladimir
Nimen alkuperä:  Valdemar
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valde on suomalainen miehen etunimi. Se on muunnelma vanhasta Valdemar-nimestä, joka tuli Skandinaviaan lainana kelteiltä ja joka myöhemmin slaavilaistui Vladimiriksi. Valdea on käytetty myös jonkin verran osana yritysten nimiä. Vuoden 2016 kesäkuuhun mennessä Suomessa on rekisteröity 1808 Valdea. Nimeä on rekisteröity jonkin verran yleisemmin 1900-luvun alkupuoliskolla, kuin sen jälkeen. Suomalaisessa kalenterissa Valdella ei ole omaa nimipäivää, joskin kantanimen Valdemarin sekä saamenkielisessä kalenterissa olevan Válden päivä on 18. huhtikuuta.
Valde on myös Suomessa esiintyvä harvinainen ja suojattu sukunimi. Sitä on esiintyy sukunimenä myös ulkomailla, kuten Norjassa, Espanjassa ja Yhdysvalloissa.
Tunnettuja Valdeja ja Waldeja > Walde sukunimenä

Hans-Joachim Walde (1942–2013), saksalainen kymmenottelija ja olympiamitalisti
Tunnettuja Valdeja ja Waldeja > Valde tai Walde etunimenä

Valde Aulanko (1883–1955), suomalainen arkkitehti
Valde Condu (1889–1970), suomalainen näyttelijä, joka vaihtoi nimensä Evald Terhoksi.
Valde Hirvikanta (1863–1911), suomalainen vapaaherra ja Turun hovioikeuden presidentti
Valde Hyvönen (1890–1955), suomalainen yritysjohtaja ja maanviljelysneuvos
Valde Mikkonen (1934–2022), psykologian professori ja järjestöjohtaja
Valde Nevalainen (1919–1994), suomalainen poliitikko, kansanedustaja ja ministeri
Valde Näsi (1903–1993), suomalainen toimittaja
Walde Sario (1888–1952), suomalainen konsuli, liikemies, heimosoturi ja Lapuanliikkeen vaikuttaja
Valde Sorsa (1920–1942), suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari
Kuvitteellisia Valdeja

Valde, Pirkka-Pekka Peteliuksen esittämä sketsihahmo televisiosarjoissa Hymyhuulet ja Pulttibois
HMS Valiant (1863)

| HMS Valiant |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Westwood & Baille, Cubitt Town Thames Ironworks and Shipbuilding Company, Leamouth, Lontoo
Kölinlasku:  helmikuu 1861
Laskettu vesille:  14. lokakuuta 1863
Palveluskäyttöön:  15. syyskuuta 1868
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1957
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 710 t
Pituus:  85,39 m (pp)
Leveys:  17,14 m
Syväys:  7,62 m
Koneteho:  1-akselinen Maudslay HRCR -höyrykone, 6 kattilaa 3 560 ihp
Nopeus:  12,36 solmua
Miehistöä:  530
Aseistus
Aseistus:  2 x 8" MLR -tykkiä 16 x 7" MLR-tykkiä
HMS Valiant oli Ison-Britannian merivoimien vuonna 1861 vesillelaskettu Hector-luokan panssarifregatti. Vuonna 1868 valmistunut alus romutettiin vuonna 1957.
Valmistus

Isaac Wattsin suunnittelema alus tilattiin 12. tammikuuta 1861 alun perin Millwallista Westwood & Baillielta, jonka ajauduttua konkurssiin tilaus siirrettiin vielä samana vuonna Thames Ironworks and Shipbuilding Companylle Leamouthiin Lontooseen. Köli laskettiin 1. helmikuuta 1861 ja alus laskettiin vesille 14. lokakuuta 1863. Alus valmistui telakan konkurssin ja aseistukseen tehtyjen muutosten vuoksi vasta 15. syyskuuta 1868.
Palvelus

Alus siirrettiin reserviin elokuussa vuonna 1885 Devonportissa. Se sijoitettiin satamapalvelukseen  1897 varastolaivaksi ja alus nimettiin 1904 HMS Indus IV:ksi. Alus nimettiin uudelleen 1916 HMS Valiant (Old)iksi ja edelleen HMS Valiant III:ksi 3. tammikuuta 1918. Vuonna 1924 alus muutettiin kelluvaksi polttoainevarastoksi, missä tehtävässä se palveli romuttamiseensa saakka. Alus saapui 9. joulukuuta 1956 romutettavaksi Zeebruggeen.
Val Müstair

| Val Müstair |
| --- | --- |
 vaakuna

 Val Müstair
 Koordinaatit: 46°36′0″N, 10°25′0″E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Graubünden
Hallintoalue (Region):  Engiadina Bassa/Val Müstair
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  198,64  km²
Korkeus:  1 220 – 3 180 m
Väkiluku:  1 533
 – Väestötiheys:  8 as./km²
 
 www.cdvm.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Val Müstair on kunta Sveitsin itäosassa, Engiadina Bassa/Val Müstairin hallintoalueella Graubündenin kantonissa. Kunta sijaitsee Adigen sivujoen Romin (saks. Rambach) ja sen sivujokien laaksoissa. Kulku muualle Sveitsiin tapahtuu Ofenpassin solan kautta.
Val Müstairissa oli vuoden 2014 lopulla 1 533 asukasta. Val Müstairin kunta syntyi 1.1.2009, kun kuusi Müstairin laakson pientä kuntaa (Fuldera, Lü, Müstair, Santa Maria Val Müstair, Tschierv ja Valchava) yhdistyivät.
Kieli

Val Müstair on vahvimpia retoromaanin kielen alueita: kunnan valtakieli on retoromaani ja sen paikallinen murre vallander. Vuonna 2000 noin 90 % müstairlaisista hallitsi retoromaanin ja 75 %:lle se oli pääkieli. Kouluopetuksessa retoromaani on pääopetuskieli ensimmäiset kolme vuotta, jonka jälkeen opetus muuttuu vähitellen saksankieliseksi.
Nähtävyydet

Kunnan tärkein nähtävyys on Unescon maailmanperintökohteisiin kuuluva St. Johannin benediktiiniluostari. Myös Sveitsin itäisin paikka Piz Chavalatsch sijaitsee Val Müstairissa.
Urheilu

Val Müstairissa toimii hiihtoseura SC Val Müstair, jonka tunnetuin edustaja on kunnassa asuva maastohiihtäjä Dario Cologna.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Val Müstair Wikimedia Commonsissa
Grimm, Paul Eugen: Val Müstair (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan web-sivut) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  21.2.2013. Bern:  Stiftung HLS. Viitattu 27.10.2015. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
| n k Graubündenin kantonin hallintoalueet ja kunnat |
| --- | --- |
Hallintoalue (saks. Region, retoromaaniksi district, ital. regione) ja kunnat (105 kpl, 1.1.2020–)
 Albula: Albula/Alvra • Bergün Filisur • Lantsch/Lenz • Schmitten • Surses • Vaz/Obervaz
 Bernina: Brusio • Poschiavo
 Engiadina Bassa/Val Müstair: Samnaun • Scuol • Val Müstair • Valsot • Zernez
 Imboden: Bonaduz • Domat/Ems • Felsberg • Flims • Rhäzüns • Tamins • Trin
 Landquart: Fläsch • Jenins • Landquart • Maienfeld • Malans • Trimmis • Untervaz • Zizers
 Maloja: Bever • Bregaglia • Celerina/Schlarigna • La Punt-Chamues-ch • Madulain • Pontresina • Samedan • S-chanf • Sils im Engadin/Segl • Silvaplana • St. Moritz • Zuoz
 Moesa: Buseno • Calanca • Cama • Castaneda • Grono • Lostallo • Mesocco • Rossa • Roveredo • San Vittore • Santa Maria in Calanca • Soazza
 Plessur: Arosa • Chur • Churwalden • Haldenstein • Tschiertschen-Praden
 Prättigau/Davos: Conters im Prättigau • Davos • Fideris • Furna • Grüsch • Jenaz • Klosters-Serneus • Küblis • Luzein • Schiers • Seewis im Prättigau
 Surselva: Breil/Brigels • Disentis/Mustér • Falera • Ilanz/Glion • Laax • Lumnezia • Medel • Obersaxen Mundaun • Safiental • Sagogn • Schluein • Sumvitg • Trun • Tujetsch • Vals
 Viamala: Andeer • Avers • Cazis • Domleschg • Ferrera • Flerden • Fürstenau • Masein • Muntogna da Schons • Rheinwald • Rongellen • Rothenbrunnen • Scharans • Sils im Domleschg • Sufers • Thusis • Tschappina • Urmein • Zillis-Reischen
Vajorahkasammal

| Vajorahkasammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Rahkasammalet Sphagnopsida
Lahko::  Sphagnales
Heimo::  Sphagnaceae
Suku::  Rahkasammalet Sphagnum
Laji::  majus
Kaksiosainen nimi
 Sphagnum majus  (Russow) C.E.O.Jensen 
Katso myös
   Vajorahkasammal Wikispeciesissä   Vajorahkasammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vajorahkasammal (Sphagnum majus) on rahkasammallaji. Se on yleisväriltään ruskeansävyinen, ylimmät lehdet ovat vihertäviä. 
Siitä on kaksi alalajia, Sphagnum majus subsp. majus ja Sphagnum majus subsp. norvegicum, joita tavataan myös Pohjois-Amerikassa.
Ulkonäkö ja koko

Vajorahkasammal on kookas (10-30 cm) rahkasammal. Se kasvaa yleensä ainakin osittain upoksissa ja on rentokasvuinen. Sen latvus on päältä katsoen tähtimäinen. Sillä on kaksi ulospäistä ja yksi tai kaksi alaspäistä haaraa. Sen varsilehdet ovat kolmiomaiset.
Levinneisyys

Vajorahkasammal kasvaa Suomessa yleisenä koko maassa.
Elinympäristö

Vajorahkasammal kasvaa vähäravinteisten nevojen rimpipinnoilla.
Aiheesta muualla

Kuva Sphagnum majus
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Sphagnum majus:  Wikidata: Q11900054  Wikispecies: Sphagnum majus  BioLib: 91467  CoL: 6YXWH  EoL: 928369  EPPO: SHGMU  EUNIS: 197050  FNA: 242443222  GBIF: 2668990  iNaturalist: 132816  IRMNG: 10801595  ITIS: 15688  NatureServe: 2.126549  NBN: NHMSYS0000310676  NCBI: 231113  Observation.org: 17616  Open Tree of Life: 521870  Plant List: tro-35174359  PLANTS: SPMA11  Tropicos: 35174359  WFO: wfo-0001189810  Laji.fi: MX.44051 
Sphagnum cuspidatum var. majus:  Wikidata: Q38351221  GBIF: 8221328  ITIS: 1136798  Tropicos: 35166973  WFO: wfo-0001185694
FS Valeureuse (1864)

| Valeureuse |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Brest
Kölinlasku:  23. toukokuuta 1861
Laskettu vesille:  18. elokuuta 1864
Palveluskäyttöön:  helmikuu 1867
Poistui palveluskäytöstä:  1886
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 900-6 000 t
Pituus:  80,72 m
Leveys:  17 m
Syväys:  7,7-8,4 m
Koneteho:  3 050-3 600 ihp
Nopeus:  13-14,5 solmua
Miehistöä:  579-594
Aseistus
Aseistus:  30 × 164 mm Mle 1858-60 BL -tykkiä
Valeureuse oli Ranskan laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu Provence-luokan panssarifregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 23. toukokuuta 1861. Alus laskettiin vesille 18. elokuuta 1864 ja se otettiin palvelukseen helmikuussa 1867.
Palvelus

Saksan–Ranskan sodassa alus oli Ranskan Pohjanmeren laivastossa.
Alus poistettiin Brestissä alusluettelosta 26. helmikuuta 1886 ja se romutettiin vuonna 1888.
Karl Vaino

| Karl Vaino |
| --- | --- |

Viron kommunistinen puolue (EKP), ensimmäinen sihteeri
 26. heinäkuuta 1978 – 16. kesäkuuta 1988  
Edeltäjä:  Johannes Käbin
Seuraaja:  Vaino Väljas
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. toukokuuta 1923 Tomsk, Siperia, Neuvostoliitto
Kuollut: 12. helmikuuta 2022 (98 vuotta)
Kansalaisuus:  venäjänvirolainen
Tiedot
Puolue:  Viron kommunistinen puolue (EKP)
Karl  Genrihhovitš Vaino, alkuperäinen nimi: Kirill Voinov (ven. Карл Генрихович Вайно; 28. toukokuuta 1923 Tomsk, Siperia, Neuvostoliitto – 12. helmikuuta 2022) oli neuvostoliittolainen poliitikko, joka toimi Neuvosto-Viron kommunistisen puolueen ensimmäisenä sihteerinä vuosina 1978–1988.
Koulutus Venäjällä ja siirtyminen Neuvosto-Viroon

Karl Vainon vanhemmat olivat Virosta Venäjälle muuttaneita siirtolaisia; isä Genrich (Heinrich) muutti vuonna 1918 ja äiti Lidia o.s. Savin perhe oli 1900-luvun alussa muuttanut Siperiaan. Molemmat vanhemmat olivat liittyneet Venäjällä kommunistipuolueeseen.
Karl Vaino valmistui Tomskissa paikallisesta Kuljetustekniikan instituutista vuonna 1947. Hän liittyi samana vuonna Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen ja siirtyi Neuvosto-Viroon paikallisen rautatieyhtiön palvelukseen. Vuodesta 1949 Karl Vaino toimi Viron kommunistipuolueen tehtävissä. Vuonna 1960 hänestä tuli puolueen keskuskomitean sihteeri. Hän ei vielä 30 vuotta Virossa asuttuaankaan puhunut sujuvasti viron kieltä
Neuvosto-Viron puoluetehtävissä ja kommunistipuolueen ykkösmieheksi

Vuodesta 1950 vallassa ollut Viron kommunistipuolueen ensimmäinen sihteeri Johannes Käbin joutui 1970-luvulla entistä tiukempaan valtataisteluun tiukemman keskusvallan kannattajien kanssa. Mottona oli "internationalismin voimistaminen ja nationalististen ilmiöiden tukahduttaminen sekä venäjän kielen vahvistaminen". Tämän taistelun seurauksena valtaan nousi Karl Vaino, heikosti vironkieltä puhuva, tiukka keskusvallan kannattaja. Hänen valtaannousunsa vahvana tukena oli venäläissyntyinen toinen sihteeri Konstantin Lebedev, joka ajoi tiukan keskusjohtoista linjaa jo Käbinin kaudella.
Viron venäläistämisen johtajana

Lokakuussa 1978 NKP:n keskuskomitea päätti venäjän kielen opetuksen tehostamisesta kaikissa neuvostotasavalloissa. Tästä tehtyä päätöstä ei virallisesti julkistettu. Karl Vainon johdolla Neuvosto-Virossa aloitettiin toimenpiteet "Viron nationalistien pakottamiseksi polvilleen". Vainon mukaan "Viron pienen kansan kulttuuri ja kieli voisivat tyydyttää vain paikalliset tarpeet – siksi ei ollut tarvetta pitää niitä tärkeinä tai nostaa esille." Venäjänkielisiä radio- ja TV-lähetyksiä lisättiin hyvin pian päätöksen jälkeen. Myös venäjänkielisten kirjojen ja sanomalehtien tarjontaa lisättiin Neuvosto-Virossa. Vaino esitti vaatimuksia yhteisten venäjän- ja vironkielisten lastentarhojen ja koulujen perustamisesta. Yliopisto-opetusta tuli antaa enemmän venäjänkielisenä. Virolaisia olisi lähetettävä opiskelemaan muualle Neuvostoliittoon entistä enemmän.
Venäläistämistoimet eivät kuitenkaan pysyneet salassa kauan. Virolaiset pyrkivät tekemään hankalaksi muodostuneen asemansa kansainvälisesti tunnetuksi. Luonnollinen tie asioiden julkistamiseksi kulki Suomen kautta muualle Länsi-Eurooppaan. Muutaman kuukauden kuluttua venäläistämispäätöksistä kerrottiin Suomen television iltauutisissa. Tämä hermostutti Karl Vainoa ja paikallista KGB:tä, mikä johti sisäisen epäluottamuksen lisääntymiseen Neuvosto-Virossa. Myös kanssakäymistä virolaisten ja suomalaisten kesken pyrittiin kontrolloimaan.
Virolaisessa yhteiskunnassa tilanne ei ollut enää hallittavissa vuonna 1980. 22. syyskuuta 1980 Tallinnassa pidetyn nuorisokonsertin jälkeen syntyi nuorisomellakka, jossa nuoret vastustivat kovaäänisesti venäläisiä, venäjän kielen korostamista ja uutta opetusministeriä. Virolainen sivistyneistö lähetti 28. lokakuuta 1980 ns. 40 kirjeen Pravdalle sekä paikallisille Rahva Hääl- ja Sovetskaja Estonija -sanomalehtien toimituksiin muistion, jossa esitettiin varovaisin sanakääntein vastalause venäjän kielen korostamiselle sekä virolaisten edut ohittavalle politiikalle. Vainon ja Lebedevin mielestä kyse oli läntisten tiedustelupalvelujen organisoimasta toiminnasta.
Kaikki tämä johti entistä tiukempaan keskusvallan kontrolliin, mistä seurasi pysyviä jännitteitä koko Neuvosto-Viron yhteiskunnassa.
Karl Vaino näkyi Suomessakin julkisuudessa edustaessaan NKP:tä vuonna 1984 Suomen kommunistipuolueen 20. ja 1987 21. edustajakoukouksessa.
Kohti itsenäisyyttä – Vainon ero

Mihail Gorbatšovin noustua maaliskuussa 1985 Neuvostoliiton johtoon lähti avoimempaa yhteiskunnallista keskustelua ja taloudellista uudistamista korostavat toimintaperiaatteet liikkeelle. Niinpä keväällä 1987 julkistetut suunnitelmat Koillis-Viron fosforiittikaivoksen avaamisesta johtivat ensimmäisiin julkisiin virolaisten protesteihin ympäristön säilyttämisen puolesta. Seuraavassa vaiheessa syksyllä 1987 virolaisten talousmiesten julkistama taloudellisen itsenäisyyden (IME) -ohjelma nousi julkiseen keskusteluun.
Vuosi 1988 muodosti käännekohdan. Huhtikuun puolivälissä syntyi Neuvosto-Viron demokraattista kehitystä tukeva Kansanrintama, joka haastoi vahvasti aiemman ainoan poliittisen järjestön Viron kommunistisen puolueen yhteiskunnallisen keskustelun suunnannäyttäjänä. Alkoi "laulavan vallankumouksen" aika suurine Tallinnan laululavan musiikkitapahtumineen. Tämä johti lopulta siihen, että Karl Vainon oli erottava 16. kesäkuuta 1988. Seuraajaksi tuli Vainon valtaannousun yhteydessä Neuvostoliiton suurlähettilääksi Nicaraguaan siirretty uudistusmielinen, Virossa syntynyt Vaino Väljas.
Karl Vaino lähti Virosta ja sai aluksi vähäarvoisia Neuvostoliiton kommunistipuolueen tehtäviä puolueen hajoamiseen asti. Hänen asuinpaikkansa oli Moskova. Hän oli tosin vielä Viron kommunistipuolueen keskuskomitean jäsen, kunnes joutui toukokuussa 1989 eroamaan puolueen tilanteen kriisiydyttyä kilpailevien poliittisten ryhmien paineessa.
Perhe

Karl Vainon poika Eduard (s. 1949) on toiminut vuodesta 2008 AvtoVAZ-konsernin varatoimitusjohtajana.
Karl Vainon pojanpoika Anton (s.1972) on Venäjän federaation virkamies ja diplomaatti ja kuuluu presidentti Vladimir Putinin lähipiiriin. Anton Vaino nimitettiin 12. elokuuta 2016 Venäjän presidentinhallinnon päälliköksi.