stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raision nuorisovaltuusto

Raision nuorisovaltuusto on Raision kaupungin vuonna 2018 perustama lakisääteinen nuorisovaltuusto. Sen toimintaa ohjaa Raision kaupungin asettama virkamies. Nuorisovaltuusto kokoontuu noin kerran kuukaudessa. Vuonna 2023 nuorisovaltuuston puheenjohtajana toimii Leia Kuorilehto. Aikaisemmin nuorisovaltuuston puheenjohtajina ovat toimineet Ville Virtanen (2018), Aleksi Suro (2019–2020) ja Essi Tuokko (2021–2022).
Valtuusto koostuu 15 jäsenestä, mukaan lukien puheenjohtaja, varapuheenjohtajat ja sihteerit. Kouluista edustajia tulee neljätoista, ja lisäksi kaupunginhallitus nimittää yhden edustajan, joka asuu, mutta ei opiskele Raisiossa. Jokaisella jäsenellä on henkilökohtainen varajäsen.
Nuorisovaltuuston tehtävänä on tuoda raisiolaisten nuorten ajatuksia esille ja edustaa lähiseudun nuoria sekä valvoa, että nuorten mielipiteet otettaisiin huomioon kunnallisessa päätöksenteossa. Nuorisovaltuusto on nykyään lakisääteinen toimielin, mutta se ei vaikuta kaupunginvaltuuston tekemiin päätöksiin. Nuorisovaltuustolla on kuitenkin oikeus tehdä aloitteita kaupungin eri toimielimille. Nuorisovaltuustolla on myös lautakuntapaikkoja sekä puhe- ja läsnäolo-oikeus Raision kunnanvaltuustossa.
Tero Lehtovaara

Tero Heikki Mainio Lehtovaara (19. huhtikuuta 1937 Turku – 29. toukokuuta 2017 Porvoo) oli suomalainen diplomaatti, oppiarvoltaan lainopin kandidaatti. Lehtovaara oli suurlähettiläs muun muassa Havannassa Kuubassa 1983–1987, ulkoasiainministeriön lehdistö- ja kulttuuriosaston apulaisosastopäällikkö 1988–1989 sekä suurlähettiläs Kuwaitissa 1989–1992  ja Abu Dhabissa Yhdistyneessä arabiemiirikunnissa vuosina 1989–1991 ja ulkoasiainneuvos vuodesta 1992 eläkkeelle jäämiseensä saakka.
Lehtovaara kirjoitti ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1955. Hän valmistui lainopin kandidaatiksi 1960. Lehtovaaran puoliso vuodesta 1960 oli Marjatta (o.s. Sallinen). Hänen vanhempansa olivat farmasian tohtori Juuso Mainio Lehtovaara ja farmaseutti Helga Soveig (o.s. Allén).
Tero Laitinen

| Tero Laitinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Tero Peter Laitinen
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1987 (ikä 37) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä / Sentteri
Pituus:  201 cm
Paino:  100 kg
Nyk. joukkue:   Tapiolan Honka
Sarja:  Korisliiga
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2005–2007 2007–2009 2009–2011 2011–:   Torpan Pojat  Kouvot  Torpan Pojat  Tapiolan Honka
Tero Laitinen (s. 23. huhtikuuta 1987 Helsinki) on suomalainen koripalloilija, joka pelaa ison laitahyökkääjän sekä sentterin pelipaikoilla. Hän aloitti pääsarjauransa Korisliigan kaudella 2005–2006 kasvattajaseurassaan Torpan Pojissa. Vuosina 2007–2009 hän pelasi Kouvolan Kouvoissa, minkä jälkeen palasi Torpan Poikiin. Vuonna 2011 hän siirtyi I-divisioonassa pelanneeseen Tapiolan Honkaan ja oli nostamassa joukkuetta Korisliigaan keväällä 2013.
Laitinen on pelannut kymmeniä nuorten maaotteluita.
Sätran metroasema

Sätran metroasema on metroasema Tukholman metron Punaisella linjalla Sätran kaupunginosassa. Sen etäisyys Slussenilta on 10,3 kilometriä. Asema avattiin 16. toukokuuta 1965, jolloin se oli järjestyksessään 63:s. Alun perin se toimi linjan pääteasemana, kunnes radan jatko-osuus Skärholmenin suuntaan avattiin 1. maaliskuuta 1967.
Vuonna 2015 asemaa käytti arkisin 4 600 matkustajaa päivässä.
Kuvia

Sätran keskuksen lippuhalli
Aseman taidetta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sätran metroasema Wikimedia Commonsissa
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Bredängin metroasema ▷ Ropstenin metroasema |  |  Linja 13 |  | Skärholmenin metroasema ▷ Norsborgin metroasema |
muokkaa wikidataa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Sätra (tunnelbanestation)
Metroaseman sijainti
Käännös suomeksi
Tallennusformaatti

Tallennusformaatti on se tekninen muoto, jolla esimerkiksi video tai ääni tallennetaan myöhemmin käytettäväksi. Esimerkiksi videota voidaan tallentaa DVD:lle, ääntä taas vaikkapa CD:lle. Formaattimäärittelyyn voi tallennusmedian lisäksi kuulua koodausmenetelmä (johon voi sisältyä esimerkiksi tiedonpakkausta) sekä signaalin salaus.
Kun tallennusformaatti on digitaalisessa tietokoneella käsiteltävässä muodossa siihen kuuluu tyypillisesti tiedostojärjestelmä, jossa olevilla tiedostoilla on jokin tiedostomuoto. Kaikissa digitaalisissa muodoissa näitä ei ole, esimerkiksi audio-CD:llä näitä ei ole (sisältää PCM-ääntä).
Rakkaus lainassa (elokuva)

| Rakkaus lainassa> Something Borrowed |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Luke Greenfield
Käsikirjoittaja:  Jennie Snyder Urman
Perustuu:  Emily Giffinin samannimiseen romaaniin
Tuottaja:  Hilary Swank Molly Mickler Smith Broderick Johnson Andrew Kosove Aaron Lubin Pamela Schein Murphy
Säveltäjä:  Alex Wurman
Kuvaaja:  Charles Minsky
Leikkaaja:  John Axelrad
Pääosat:  Ginnifer Goodwin Kate Hudson John Krasinski Colin Egglesfield Steve Howey
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Alcon Entertainment
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:   6. toukokuuta 2011  10. kesäkuuta 2011
Kesto:  112 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  35 miljoonaa yhdysvaltain dollaria
Tuotto:  39,620,724 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rakkaus lainassa (Something Borrowed) on vuoden 2011 romanttinen komediaelokuva, joka perustuu Emily Giffinin samannimiseen romaaniin. Elokuvan on ohjannut Luke Greenfield ja sen pääosassa näyttelevät Ginnifer Goodwin, Kate Hudson, Colin Egglesfield ja John Krasinski.
Rakkaus lainassa on saanut kielteisiä arvosteluita. Rotten Tomatoes -verkkosivusto, joka seuraa laajaa valikoimaa eri kriitikkojen arvosteluja, on tilastoinut elokuvan saaman keskiarvon tasolle 3,9/10 siten, että 15 % kaikkiaan 108 listatusta arvostelusta on pitänyt elokuvasta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ginnifer Goodwin  | … |  Rachel White   |
|  Kate Hudson  | … |  Darcy Rhone   |
|  John Krasinski  | … |  Ethan   |
|  Colin Egglesfield  | … |  Dex Thaler   |
|  Steve Howey  | … |  Marcus   |
|  Ashley Williams  | … |  Claire   |
|  Geoff Pierson  | … |  Mr. Thaler   |
|  Jill Eikenberry  | … |  Mrs. Thaler   |
Aiheesta muualla

Rakkaus lainassa (elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tarvasjoen työväentalo

| Tarvasjoen työväentalo |
| --- | --- |
 Tarvasjoen työväenyhdistyksen työväentalo 1950-luvulla.
Osoite:  Salomäentie 9, 21450 Tarvasjoki
Sijainti:  Lieto, Tarvasjoki
Koordinaatit:  60°34′55″N, 22°45′11″E
Rakennustyyppi:  puurakennus
Valmistumisvuosi:  1907
Rakennuttaja:  Työväenyhdistys
Omistaja:  Tarvasjoen nuorisoseura
Runkorakenne:  puu
Julkisivumateriaali:  rimalaudoitus
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tarvasjoen työväentalo on Liedon kunnassa Tarvasjoen kylässä sijaitseva työväentalo. Nykyään talon omistaa Tarvasjoen nuorisoseura ja talo tunnetaan nimellä Vuorilinna.
Historiaa

Tarvasjoen työväenyhdistys on perustettu vuonna 1906 ja se rakennutti työväentalon vuonna 1907. 1970-luvulla rakennuksessa on toiminut puusepänverstas vuokratiloissa. Myöhemmin rakennus on myyty Tarvasjoen nuorisoseuralle.
Rakennus

Talo on rakennettu 1907. Työväenyhdistys osti rakennustarpeiksi vanhan riihen. Taloa on myöhemmin laajennettu mm. uudella näyttämöllä.
Nykyinen käyttö

Nykyään talon omistaa Tarvasjoen nuorisoseura. Talon nimi on Vuorilinna.
Rakkaus on jättänyt Maan

| Rakkaus on jättänyt Maan Soma |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. huhtikuuta 2008
 Tuottaja(t): Vesa Aleksi
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 32.04
 Levy-yhtiö: Rocket Records
Soman muut julkaisut
| Päiväni jumalana 2006 | Rakkaus on jättänyt Maan 2008 | Mä en usko Jeesukseen 2009 |
Rakkaus on jättänyt Maan on suomalaisen Soma-yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 23. huhtikuuta 2008.
Kappaleet

Rakkaus on jättänyt maan – 2.03
Kosketus – 3.12
Radio Suomi soi – 3.24
Vaeltajasydän – 4.16
Kultainen Palomino – 2.36
Hollywood – 2.45
Kummitusjuttuja – 2.35
Alain Delon – 4.04
Olen tuottanut surua – 3.39
Kaanaan vesitornilla – 3.24
Aiheesta muualla

Rakkaus on jättänyt Maan
Quagmiren perhe

Quagmiren perhe on yksi pääperheistä lasten- ja nuortenkirjasarjassa Surkeiden sattumusten sarja, jonka on kirjoittanut "Lemony Snicket" -nimen alla toiminut Daniel Handler. Nimeämättömät Quagmiren vanhemmat olivat salaisen VPK-järjestön jäseniä siihen asti, kunnes he kuolivat tulipalossa, joka tuhosi heidän kartanonsa ja orpoutti heidän lapsensa, kolmoset Duncanin, Isadoran ja Quigleyn.
Kun Violet, Klaus ja Sunny Baudelaire, sarjan protagonistit, tapaavat Duncanin ja Isadoran ensi kerran Vaaksavaaran valmistavassa koulussa, heistä tulee heti hyvät ystävät ja he uskovat Quigleyn kuolleen kolmosten vanhempien tavoin tulipalossa. Sarjan antagonisti kreivi Olaf kidnappaa Quagmiret ja yrittää viedä heidän omaisuutensa, safiirit. Duncan ja Isadora pakenevat VPK-jäsen Hectorin kanssa tämän kotitekoisella kuumailmapallolla.
Baudelairet tapaavat Quigleyn myöhemmin Mortmain-vuorilla etsiessään vanhempiaan. He joutuvat kuitenkin eroamaan, kun Baudelairet lähtevät etsimään sokerikkoa, ja Quigley liittyy VPK:hon ja lähtee etsimään sisaruksiaan Kit Snicketin avulla. Lopussa Suuri tuntematon nielaisee Duncanin, Isadoran ja Quigleyn.
Perheenjäsenet > Herra ja rouva Quagmire

Herra Quagmire on Duncanin, Isadoran ja Quigleyn isä, rouva Quagmiren mies sekä VPK-järjestön jäsen. Herra Quagmire vaimoineen kuoli tulipalossa pian Baudelairen vanhempien Bertrandin ja Beatricen kuoltua samantapaisessa onnettomuudessa ja pian Monty-sedän kuoleman jälkeen.
Rouva Quagmire on kolmosten äiti, herra Quagmiren vaimo ja myös VPK:n jäsen. Kun Quagmirien kartano paloi, rouva Quagmire pelasti Quigleyn hengen näyttämällä hänelle salaisen tunnelin Monty-sedän taloon, mutta kuoli yrittäessään pelastaa Duncania ja Isadoraa.
Perheenjäsenet > Duncan ja Isadora Quagmire

Duncan ja Isadora esitellään ensimmäisen kerran kirjassa Omituinen opinahjo. Heidät on nimetty tanssija Isadora Duncanin mukaan. Heidän kykynsä ja kiinnostuksen kohteensa paljastetaan nopeasti: Isadora kirjoittaa mielellän runoja, erityisesti säepareja, ja Duncan on aloitteleva toimittaja, joka yrittää tehdä muistiinpanoja kaikesta mahdollisesta. Kirjan lopussa Olaf sieppaa kolmoset Vaaksavaaran valmistavasta koulusta kätyreidensä avulla. Ennen autoon joutumistaan Duncan huutaa "VPK!" Klausille sanoen, että se on jotain kamalaa, mitä hän ja Isadora saivat selville tutkiessaan Olafin historiaa.
Haamuhississä kolmoset ovat häkissä käyttämättömän hissikuilun pohjalla Pimeä puistotie 667:ssä. Vaikka Baudelairet löytävätkin Quagmiret, he eivät onnistu vapauttamaan heitä. Haamuhissin lopussa Olaf, Esmé Kurjimo ja koukkukätinen mies onnistuvat pakenemaan Quagmirejen kanssa.
Duncan ja Isadora esiintyvät viimeisen kerran Kelvoton kylä -kirjassa, vaikka heihin viitataankin monesti lopun kirjasarjan aikana. Heidät on piilotettu varissuihkulähteeseen keskelle Variksenpalvojien kylään, ja he onnistuvat kertomaan siitä Baudelaireille Isadoran säeparien avulla. Baudelairet onnistuvatkin lopulta vapauttamaan kolmoset. Kun kyläläiset huomaavat nyt valheellisesti murhasta syytettyjen Baudelairien olevan vapaalla jalalla, he lähtevät ajamaan näitä takaa. Kylän korjausmies Hector onnistuu pelastamaan Quagmiret mukaansa, muttei Baudelaireja.
VPK:n kotkat hyökkäsivät Isadoran ja Quagmiren kimppuun myöhemmin, ja he putosivat kapteeni Vastakarvan Queequeg-sukellusveneeseen. Suuri tuntematon vie heidät pian pois. On mahdollista, että kaikki kolme kolmosta ovat kuolleet.
Perheenjäsenet > Quigley Quagmire

Quigley Quagmiren uskottiin kuolleen tulipalossa vanhempiensa kanssa, kunnes Violet ja Klaus Baudelaire tapasivat hänet luolassa lumipartiolaisiksi naamioituneina kirjassa Luikurin liuku. Kirjan lopussa Baudelairet ja Quigley pakenevat Olafia, mutta jäinen virta sulaa, ja Quigley huuhtoutuu pois. Hän kuitenkin ilmeisesti selviää, sillä kirjassa Synkkä syöveri hän lähettää Baudelaireille sähkeen, jossa ehdottaa tapaamista Brinyn rannalla. Quigley on VPK:n skisman hyvien puolella.
Kirjassa Ratkaisun rajoilla Kit Snicket kertoo Baudelaireille, että Quigley ja Kit suunnittelivat taapavansa lapset yhdessä, mutta he saivat sanoman Duncanilta ja Isadoralta, että heitä kohden hyökättiin taivaalla. Kit sanoo, että Quigley varasti helikopterin ja meni auttamaan Hectoria ja sisaruksiaan.
Sarjan lopussa Kit kertoo, että Quigleyn onnistui tavata sisaruksensa, mutta VPK:n kotkat puhkaisivat pallot, jotka pitelivät heitä ilmassa. Kaikki kuumailmapallotalossa mukana olleet putosivat suoraan heidän allaan olevaan Queequegiin, joka tuhoutui. Duncan, Isadora, Kit Snicket, kapteeni Vastakarva, Fernald, Fiona, Phil, Hector, Hirmumyrkyllinen kyy ja Quigley olivat kaikki vedessä hetken, kunnes suuri kysymysmerkin muotoinen objekti, suuri tuntematon tuli paikalle ja nielaisi heidät.
Omaisuus

Quagmiren kartano on talo, jossa Duncan, Isadora ja Quigley asuivat vanhempiensa kanssa. Se kuitenkin paloi maan tasalle tuhopoltossa.
Quagmiren safiirit ovat erittäin harvinaisia ja arvokkaita jalokiviä. Ne jäivät vahingoittumattomiksi palossa, joka tuhosi kaiken muun. Koska Quagmiren sisarukset katosivat "suuren tuntemattoman" mukaan, safiirit luultavasti joko myytiin tai tuhottiin.
Rakkaus on.

| ”Rakkaus on> ” Antti Tuisku |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Toisenlainen tie
 Julkaistu: 18. helmikuuta 2013
 Formaatti: digitaalinen
 Tekijä(t): Saara Törmä Aku Rannila 
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.57
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Antti Tuiskun muut singlet
| ”Rukous” 2011 | ”Rakkaus on.” 2013 | ”Jää tai mee” 2013 |
”Rakkaus on.” on suomalaisen poplaulaja Antti Tuiskun kappale, joka julkaistiin singlenä 18. helmikuuta 2013. Kappale on Tuiskun toukokuussa 2013 julkaistun yhdeksännen studioalbumin ensimmäinen single. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin samana päivänä itse singlen kanssa.
Kappaleet

Rakkaus on. – 3.57
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: —
Suomen virallinen latauslista: 19 
Radiolista: 13
Tauno Mustanoja

Tauno Mustanoja
Tauno Frans Mustanoja (vuoteen 1945 Salminen; 30. maaliskuuta 1912 Tampere  – 2. maaliskuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä ja professori, joka saavutti kansainvälistä arvostusta keskiajan englannin kielen tutkijana.
Mustanoja kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseosta vuonna 1931, valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1938 pääaineenaan englantilainen filologia sekä suoritti jatko-opintoja Cambridgen yliopistossa Englannissa vuosina 1938–1939. Hän osallistui talvi- ja jatkosotaan ja oli sotilasarvoltaan yliluutnantti. Tohtoriksi Mustanoja väitteli vuonna 1948 tutkimuksella, joka käsitteli 1300-luvun englantilaista runoa The Good Wife Taught Her Daughter. Mustanoja oli Helsingin yliopistossa englannin kielen opettajana vuodesta 1939 sekä englantilaisen filologian dosentti vuodesta 1948, apulaisprofessori vuosina 1957–1961 ja professori vuosina 1961–1975. Hänen kansainvälisestikin tunnettu pääteoksensa oli keskiajan englannin kielen lauseoppia käsitellyt Middle English Syntax vol. I vuodelta 1960. Siihen on myöhemmin viitattu lähteenä lukuisissa ulkomaisissakin tutkimuksissa, koska aiheesta ei ollut aiemmin julkaistu kunnollista perusteosta. Mustanoja oli vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa vuosina 1965–1966.
Mustanoja kutsuttiin monien kansainvälisten kielitieteellisten seurojen jäseneksi. Hän kuului Suomalaiseen Tiedeakatemiaan vuodesta 1961 ja sai Emil Aaltosen säätiön kunniapalkinnon vuonna 1962. Hän oli Uusfilologisen yhdistyksen puheenjohtaja vuosina 1981–1987 ja sen lehden Neuphilologische Mitteilungenin toimitussihteeri vuosina 1947–1965 sekä päätoimittaja vuosina 1981–1987. Lisäksi hän oli British Council Scholars’ Associationin Suomen osaston puheenjohtaja vuosina 1948–1951, Suomi-Amerikka Yhdistysten Liiton puheenjohtaja vuosina 1966–1968 ja Yhdysvaltain Suomen-opetussäätiön (USEF) johtokunnan puheenjohtaja vuosina 1974–1984.
Mustanojan viimeinen teos oli esseekokoelma Runo ja kulkuri.
Helsingin yliopiston kirjastossa on Mustanojan lahjoittamista teoksista alkunsa saanut Tauno F. Mustanojan kirjakokoelma.
Teoksia

Englantia aikuisille ; tekijät Tauno Mustanoja ja Elsa Vuorinen. Otava 1946, 10. painos 1969
The good wife taught her daughter : the good wife wold a pylgremage : the thewis of gud women, väitöskirja. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1948
Les neuf joies Nostre Dame : a poem attributed to Rutebeuf ; ed. Tauno F. Mustanoja. Annales Academiae scientiarum Fennicae. Series B 73, 4. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1952
Outlines of the history of the English Bible : being the introduction to the "Guide to the manuscripts and printed books exhibited in celebration of the Tercentenary of the Authorised Version: British Museum Bible Exhibition 1911" ; abridged for the use of studens at the University of Helsinki by Tauno F. Mustanoja. University of Helsinki 1957, revised and augmented new edition 1963
The English syntactical type one the best man and its occurrence in other Germanic languages. Mémoires de la Société néophilologique de Helsinki 20, 5. Helsinki 1958
American fiction in Finland : an essay and bibliography ; tekijät Philip Durham, Tauno Mustanoja. Mémoires de la Société néophilologique de Helsinki 24. Helsinki 1960
A middle English syntax 1, Parts of speech. Mémoires de la Société néophilologique de Helsinki 23. Helsinki 1960
Ready, steady, go : kansakoulun englannin kielen oppikirja 1. 1, Textbook = oppikirja ; tekijät Hope Castrén, Tauno Mustanoja, Marja Wuorenheimo ; kuv. ja taitto Lemmikki Louhimies. Weilin + Göös, Helsinki 1966, 7. painos 1971
Ready, steady, go : kansakoulun englannin kielen oppikirja 1. 2, Workbook = työkirja ; tekijät Hope Castrén, Tauno Mustanoja, Marja Wuorenheimo ; kuv. ja taitto Lemmikki Louhimies. Weilin + Göös, Helsinki 1966, 7. painos 1971
Ready, steady, go : kansakoulun englannin kielen oppikirja 1. 3, Kuvataulut ; tekijät Hope Castrén, Tauno Mustanoja, Marja Wuorenheimo ; kuv. ja taitto Lemmikki Louhimies. Weilin + Göös, Helsinki 1966
Ready, steady, go : kansakoulun englannin kielen oppikirja 1. 4, Methods : opettajan ohjekirja ; tekijät Hope Castrén, Tauno Mustanoja, Marja Wuorenheimo. Weilin + Göös, Helsinki 1966
Runo ja kulkuri. Kirjayhtymä, Helsinki 1981
Takaisin todellisuuteen

| Takaisin todellisuuteen 013 |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maalis–huhtikuu 1983
 Julkaistu: 1983 (1996, 2005)
 Formaatti: LP, CD
 Tyylilaji: punk
 Kesto: n. 25.00
 Levy-yhtiö: Propaganda Records
Takaisin todellisuuteen on pukkilalaisen 013-yhtyeen ensimmäinen pitkäsoitto. Propaganda Records julkaisi albumin vuonna 1983. Alkuperäinen vinyyliversio on nykyään erittäin harvinainen. Myöhemmin albumi on ilmestynyt lisensoituna CD-versiona Suomessa ja vinyyliversiona Saksassa. Svart Records uudelleenjulkaisi albumin vuonna 2014.
Nauhoitus

Levy on nauhoitettu pääpiirteittäin mikrofonien kautta eli kitaroita tai bassoja ei ole soitettu suoraan äänityslaitteisiin. Ääni on siis äänitetty suoraan mikrofoneihin, jotta tietty soundi säilyisi. "Wently Keeps" mukailee The Beatlesin kappaletta "While My Guitar Gently Weeps".
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittaneet  Ismo Ala-Sippola, ellei muuta ilmoitettu.
A-puoli
Neulat suonissa – 1.44
Sä et voi – 2.11
Jalat maassa – 1.32
En pidä susta – 1.47
Aivot on – 2.20
Spurgu – 2.20
B-puoli
Kateus voittaa – 1.49
Takaisin todellisuuteen – 1.53
Vapaa – 2.06
Wently Keeps – 2.06
Eteen – 2.44
Työn välittäjä – 1.01
Kuinka moni? – 1.23
Kokoonpano

Ismo Ala-Sippola – komppi- ja soolokitara, laulu
Arto "Epe" Helenius – komppikitara, laulu
Harri "Jolla" Ala-Sippola – bassokitara, laulu
Ilpo "Kräki" Kotilainen – rummut ja laulu kappaleessa "Kuinka moni?"
Aiheesta muualla

Takaisin todellisuuteen discogs.com -sivustolla
Sámi Grand Prix

Sámi Grand Prix vuonna 2010.
Sámi Grand Prix on vuotuinen saamelainen laulu- ja joikukilpailu. Sen järjestää Samisk Musikkfestival -järjestö ja se pidetään Koutokeinossa, Norjassa. Ensimmäinen Grand Prix järjestettiin vuonna 1990.
Kilpailu koostuu kahdesta osasta: joikaamisesta ja laulamisesta. Kilpailun voittaja osallistuu Liet-Lávlutiin, eurooppalaisilla vähemmistökielillä käytäville laulufestivaaleille.
Sámi Grand Prixiin osallistuvat artistit tulevat pääosin Norjasta, Ruotsista ja Suomesta.
Voittajat > Laulamisosa

| Vuosi | Artisti | Kappale | Maa |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | Sáve | Muital midjiide |  |
| 1991 | Marit Elisabeth Hætta Øverli | Jáddá go beaivi? |  |
| 1992 | Audhild Valkeinen | Máná eallinmokta |  |
| 1993 | Ann Mari Andersen | Ráhkisvuohta seamma lea |  |
| 1994 | Inger Marie Gaino Nilut ja Niko Valkeapää | Duinna gávnnadit | / |
| 1995 | Niko Valkeapää | Vádjolus |  |
| 1996 | Nils Henrik Buljo | Go beaivváš badjána |  |
| 1997 | Anne Inger ja Marit Elisabeth Eira | Don |  |
| 1998 | Anja Vesterheim | Guorus váibmu |  |
| 1999 | Anja Vesterheim | Boares muitu |  |
| 2000 | Marit Susanne Utsi | Duinna |  |
| 2001 | Sofia och Anna | Meahci mánná |  |
| 2002 | Elvira Galkina | Immel agk |  |
| 2003 | Sofia Jannok | Liekkas |  |
| 2004 | Johan Kitti | Eŋgelat lávllodit |  |
| 2005 | Poppoo | Giella ii leat jáddan |  |
| 2006 | Johan Kitti ja Ellen Sara Bæhr | Luđiin muitalan | / |
| 2007 | Ola Stinnerbom | Snowflow |  |
| 2008 | Elin Kåven | Áibbas jaska |  |
| 2009 | SomBy | Ii iđit vel |  |
| 2010 | Pia-Maria Holmgren | Geaidnu |  |
| 2011 | rOlfFa | Gulat go? |  |
| 2012 | Inger Karoline Gaup | Oainnát go? |  |
| 2013 | Melina Kuhmunen | Sordon Ráhkisvuohta |  |
| 2014 | Heli Aikio | Naharij kanda |  |
| 2015 | Nils Henrik Buljo | "1+1" |  |
| 2016 | Ella Marie H. Isaksen | Luoddaearru |  |
| 2017 | Inger Marie Gaino Nilut | Min duovdagat |  |
| 2018 | Inger Karoline Gaup | Oahppan lean |  |
| 2019 | Saara Hermansson | Mov laavlome |  |
2020: ei jaettu
| 2021 | Lávre Johan Eira ja Hilda Länsman | Jođi | / |
| 2022 | Ingá-Máret Gaup-Juuso | Dovdameahttumii |  |
| 2023 | Mihka ja Andreas | Ále guođe mu |  |
Voittajat > Joikaamisosa

| Vuosi | Artisti | Kappale | Maa |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | Johan Anders Eira | Báktevári searat  |  |
| 1991 | Anders Nils J. Eira | Anders Nils Eira |  |
| 1992 | Anders Nils J. Eira | Johan M. Kemi |  |
| 1993 | Marit Gaup Eira | Mihkkal Juhán |  |
| 1994 | Anders Aslak N. Eira | Mathis Rasmus |  |
| 1995 | Anders Aslak N. Eira | Nils Lars |  |
| 1996 | Anders P. Bongo | Mikkel Ánná |  |
| 1997 | Marit Gaup Eira | Hilbon Májjáš |  |
| 1998 | Nils Jørgen Utsi | John Máhtte |  |
| 1999 | Berit Anne Oskal Kemi | Dovnnas luohtái |  |
| 2000 | Lars-Ánte Kuhmunen | Gabna duottar |  |
| 2001 | Anfissa Agueva | Meleš |  |
| 2002 | Ellen Oskal | Ellen Sara Oskal Gaup |  |
| 2003 | Marit Gaup Eira | John Martin |  |
| 2004 | John Mathis Utsi | Issát Ánte |  |
| 2005 | Anne Berit Peltoperä ja Solveig Skum Solbakken | Áinnut |  |
| 2006 | Anna-Reetta Niemelä | Golleeatnama mánná |  |
| 2007 | Anne Berit Peltoperä | Helene |  |
| 2008 | Ánte Niillas N. Bongo | Sara Inga |  |
| 2009 | Inga Biret Márjá Triumf ja Ann Caroline Eira | Johan Martin Eira |  |
| 2010 | John Mathis A. Utsi | Rásttoš Jovnna |  |
| 2011 | Jan Ole Hermansen | Inga Karita |  |
| 2012 | Marit Kristine H Sara | Máhtte Ánte |  |
| 2013 | Per Bueng | Kate Heidi |  |
| 2014 | Jörgen Stenberg | Nejla |  |
| 2015 | Johan Anders Bær | Skomáhkár Ánde |  |
| 2016 | Johan Ivvár Gaup | Mikkel Andreas |  |
| 2017 | John-André Eira | Svein Egil Hætta |  |
| 2018 | Hans Ole Eira | Mina Helene |  |
| 2019 | Kim Hallgeir Berg | John Heandarat |  |
2020: ei jaettu
| 2021 | Máhtte Ánte J. Sara | Karen Marianne |  |
| 2022 | Jörgen Stenberg | Skilgget |  |
| 2023 | Saara Hermansson | Goeksege'' |  |