stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Captive (vuoden 2012 elokuva)

| Captive |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Brillante Mendoza
Käsikirjoittaja:   Brillante Mendoza  Patrick Bancarel  Boots Agbayani Pastor  Arlyn dela Cruz 
Tuottaja:   Didier Costet  Brillante Mendoza  Antonio Exacoustos  Jamie Brown  Alex Brown 
Säveltäjä:  Teresa Barrozo
Kuvaaja:  Odyssey Flores
Leikkaaja:   Yves Deschamps  Gilles Fargout  Kats Serraon 
Pääosat:  Isabelle Huppert
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Filippiinit  Saksa  Britannia 
Tuotantoyhtiö:   Swift Productions (Ranska)  Arte France Cinéma (Ranska)  Centerstage Productions (Filippiinit)  B. A. Produktion (Saksa)  Studio Eight Productions (Britannia) 
Ensi-ilta:   2012-2-1212. helmikuuta 2012 (Berliinin elokuvajuhlat, Saksa)  
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti, ranska ja filipino (tagalog)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Captive on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Brillante Mendozan ohjaama ranskalais-filippiiniläis-saksalais-brittiläinen psykologinen jännitysdraamaelokuva, jonka keskeistä pääosaa näyttelee Isabelle Huppert. Elokuvan käsikirjoituksen laativat Brillante Mendoza, Patrick Bancarel, Boots Agbayani Pastor ja Arlyn dela Cruz. Didier Costet, Brillante Mendoza, Antonio Exacoustos, Jamie Brown ja Alex Brown olivat elokuvan tuottajina. Tositapahtumiin perustuva elokuva kertoo Dos Palmas -kidnappauksista, jotka tapahtuivat Filippiineillä vuosina 2001–2002. Islamistinen separatistiryhmä Abu Sayyaf sieppasi noin 20 ihmistä korkealuokkaisesta Dos Palmasin lomakohteesta Palawanin saarelta ja vei heidät Basilanin saarelle. Elossa selviytyneet panttivangit pääsivät vapaaksi yli vuoden vankeuden jälkeen.
Captive sai ensi-iltansa vuoden 2012 Berliinin elokuvajuhlilla, missä Brillante Mendoza oli ehdokkaana pääkilpailussa parhaan elokuvan Kultaisen karhun saajaksi.
Juoni

Ranskalainen Thérèse Bourgoine (Isabelle Huppert) on vapaaehtoisena sosiaalityöntekijänä Palawanin saarella Filippiineillä. Kun hän on toimittamassa tarvikkeita kansalaisjärjestölle, islamistinen separatistiryhmä Abu Sayyaf sieppaa hänet, toisen vapaaehtoistyöntekijän ja ryhmän turisteja ja vie heidät pienillä moottoriveneillä Aby Sayyafin tukialukseen. Tästä seuraa kuukausia kestävä karmiva tapahtumaketju, jonka aikana panttivankeja kuljetetaan nälkäisinä pitkin käärmeitä ja skorpioneja vilisevää viidakkoa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Isabelle Huppert  | … |  Thérèse Bourgoine   |
|  Kathy Mulville  | … |  Sophie Bernstein   |
|  Marc Zanetta  | … |  John Bernstein   |
|  Rustica Carpio  | … |  Soledad Carpio   |
|  Ronnie Lazaro  | … |  Abu Azali   |
|  Maria Isabel Lopez  | … |  Marianne Agudo Pineda   |
|  Angel Aquino  | … |  Olive Reyes   |
|  Sid Lucero  | … |  Abu Mokhif   |
|  Raymond Bagatsing  | … |  Abu Saiyed   |
|  Timothy Mabalot  | … |  Hamed   |
|  Mercedes Cabral  | … |  Emma Policarpio   |
|  Pieter Overbeeke  | … |  Oswald Rivadero   |
|  Coco Martin  | … |  Abusama   |
Tuotanto

Brillante Mendoza ja Isabelle Huppert tapasivat ensimmäisen kerran vuoden 2009 Cannesin elokuvajuhlilla. He tapasivat toisensa uudelleen sattumalta myöhemmin São Paulossa, jolloin Mendoza tarjosi Huppertille roolia uudesta Captive-elokuvastaan, jota hän oli tuolloin kehittämässä.
Captiven kohtaukset kuvattiin kronologisessa järjestyksessä Filippiinien Luzonin saarella 1,56 miljoonan euron budjetilla. Elokuvassa käytettiin avustajina oikeita sotilaita. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat ranskalaiset Swift Productions ja Arte France Cinéma, filippiiniläinen Centerstage Productions, saksalainen B. A. Produktion ja brittiläinen Studio Eight Productions. Elokuvan virallinen ranskalainen traileri julkaistiin 25. heinäkuuta 2012.
Julkaisu

Captive sai ensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla Saksassa 12. helmikuuta 2012. Elokuvan Filippiinien ensi-ilta oli Mandaluyongissa ranskalaiselokuvien elokuvajuhlilla 9. kesäkuuta 2012. Elokuvan Filippiinien teatteriensi-ilta oli 5. syyskuuta 2012 ja Ranskan 19. syyskuuta 2012. Elokuvan teatterilevittäjinä olivat Filippiineillä Star Cinema Productions ja Ranskassa Équation Distribution. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 16 019 katsojaa. Elokuvan Britannian ensi-ilta oli Lontoon elokuvajuhlilla 12. lokakuuta 2012. Captive ei saanut Suomessa teatteriensi-iltaa, mutta se esitettiin Rakkautta ja anarkiaa -elokuvajuhlilla Helsingissä 20. syyskuuta 2012.
Captive julkaistiin Ranskassa DVD:lle 6. maaliskuuta 2013.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Ehdokas | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| Berliinin elokuvajuhlien Kultainen karhu | Paras elokuva | Brillante Mendoza | Ehdokkuus |
| Gentin elokuvajuhlien Grand Prix | Paras elokuva | Brillante Mendoza | Ehdokkuus |
Aiheesta muualla

Captive Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Captive AllMoviessa. (englanniksi)
Captive AlloCinéssä (ranskaksi)
Captive UniFrancessa (ranskaksi)
Captive JP’s Box-Officessa (ranskaksi)
Klaus Vala

Klaus Vala (19. tammikuuta 1930 Porvoo – 22. lokakuuta 2000) oli suomalainen matemaatikko ja matematiikan professori Helsingin yliopistossa. Hän aloitti matematiikan opinnot Helsingin yliopistossa vuonna 1947 ja väitteli sieltä tohtoriksi vuonna 1957 väitöskirjalla Sur le puissance extérieure d’un espace linéaire. Hän sai matematiikan professuurin Oulun yliopistosta vuonna 1961. Hän palasi Helsinkiin vuonna 1964 ja perusti Helsingin yliopistoon yhä toimivan funktionaalianalyysin koulukunnan ja seminaarin. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1990.  Klaus Valan isä oli kustantaja, kirjailija ja kriitikko Erkki Vala.
Julkaisut

E. T. Bell (suom. Helka ja Klaus Vala): Matematiikan miehiä (alkuteos Men of Mathematics).  WSOY, 1963.
Klaus Vala: Lineaarialgebra.  Limes ry, 1969.  ISBN 951-745-065-6
Suominen, Kalevi & Vala, Klaus: Topologia.  Gaudeamus, 1965.  ISBN 951-662-050-7
Ivar Ekeland (suom. Helka ja Klaus Vala): Ennakoimattoman matematiikka.  Art House, 1989.  ISBN 951-884-006-7
Klaus Vala: Pisteen Neliöimisestä.  Art House, 1990.  ISBN 9518840229
John Allen Paulos (suom. Klaus Vala): Numerotaidottomuus : matemaattinen lukutaidottomuus ja sen seuraukset.  Art House, 1991.  ISBN 9518840822
RN Borea (1902)

| RN Borea |
| --- | --- |
 RN Borea

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Pattisonin telakka, Napoli
Kölinlasku:  2. lokakuuta 1899
Laskettu vesille:  12. joulukuuta 1902
Palveluskäyttöön:  6. lokakuuta 1903
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 14.–15. toukokuuta 1917
Tekniset tiedot
Uppouma:  380 t (kuormattu)
Pituus:  64,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  5,94 m
Syväys:  2,29 m
Koneteho:  5 200 - 5 350 ihp
Nopeus:  30,2 solmua (koeajot)
Miehistöä:  51–58
Aseistus
Aseistus:  5 × 57 mm/43 tykkiä 4 × 356 mm torpedoputkea
RN Borea (ital. Regia Nave Borea) oli Italian kuninkaallisen laivaston Nembo-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Napolista Pattisonin telakalta, missä köli laskettiin 2. lokakuuta 1899. Alus laskettiin vesille 12. joulukuuta 1902 ja liitettiin laivaston 6. lokakuuta 1903.
Palvelus

Alus upposi yöllä 14.-15. toukokuuta 1917 Albanian rannikolla taistelussa Itävalta-Unkarin laivaston hävittäjiä SMS Csepeliä ja SMS Balatonia vastaan.
RN Strale (1900)

| RN Strale |
| --- | --- |
 RN Strale

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  F. Schichau, Elbing
Kölinlasku:  7. marraskuuta 1899
Laskettu vesille:  19. toukokuuta 1900
Palveluskäyttöön:  6. heinäkuuta 1901
Poistui palveluskäytöstä:  13. tammikuuta 1924
Tekniset tiedot
Uppouma:  315 t
Pituus:  62,05 m (kokonaispituus)
Leveys:  6,50 m
Syväys:  2,60 m
Koneteho:  5 230 - 5 998 ihp
Nopeus:  31+ solmua (koeajot)
Miehistöä:  53-61
Aseistus
Aseistus:  1 × 76 mm/40 tykki 5 × 57 mm/43 tykkiä 2 × 356 mm torpedoputkea
RN Strale (ital. Regia Nave Strale) oli Italian kuninkaallisen laivaston Lampo-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Saksasta Elbingistä F. Shichaulta, missä köli laskettiin 7. marraskuuta 1899. Alus laskettiin vesille 19. toukokuuta 1900 ja liitettiin laivastoon 6. heinäkuuta 1901.
Palvelus

Alus poistettiin laivastoluettelosta 13. tammikuuta 1924.
Julius Nurminen

| Julius Nurminen |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 4.4.1917–24.7.1918  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Viipurin läntinen, Viipurin itäinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1887 Sääksmäki
Kuollut: 24. heinäkuuta 1918 (31 vuotta) Tammisaari
Ammatti:  päätoimittaja
Puoliso:  Anna Haverinen (1913–)
Julius Ivar Nurminen (9. kesäkuuta 1887 Sääksmäki – 24. heinäkuuta 1918 Tammisaari) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1917–1918. Hän työskenteli muun muassa Sortavalassa ilmestyneen Päivän Tiedot -lehden päätoimittajana. Nurminen ei osallistunut sisällissodan tapahtumiin, mutta joutui siitä huolimatta valkoisten vangiksi ja kuoli Tammisaaren vankileirillä.
Elämä > Nuoruus

Julius Nurmisen vanhemmat olivat suutari Jakob Edvard Nurminen (s. 1850) ja Maria Adolfiina Lindström (s. 1851). He olivat muuttaneet Saaksmäkeen joitakin vuosia ennen Nurmisen syntymää, mutta palasivat pari vuotta myöhemmin kotipitäjäänsä Urjalaan. Julius Nurminen oli perheen viidestä lapsesta toiseksi nuorin. Hän kävi neljä vuotta Nuutajärven lasitehtaan yksityistä kansakoulua, joka oli köyhien lapsille ilmainen. Kevään 1905 Nurminen opiskeli sisarensa Olgan kanssa Kaarlo Wesalan Kuortaneella toimineessa esiseminaarissa, jonka jälkeen hän työskenteli kiertokoulun opettajana Tohmajärven Kutsunvaarassa.
Elämä > Työväenliikkeeseen ja kansanedustajaksi

Kesällä 1906 Nurminen kiinnostui työväenliikkeestä osallistuttuaan Urjalassa pidetyille sosiaalisille luentopäiville, jossa esitelmöivät muun muassa Juho Astala, Yrjö Loimaranta ja Santeri Nuorteva. Seuraavana syksynä Nurminen perusti Kutsuntavaaraan työväenyhdistyksen, minkä johdosta kirkkoherra Johan Antero Cederberg erotti hänet kesken lukuvuoden. Tämän jälkeen Nurminen toimi Tohmajärven sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön agitaattorina kevään 1907 eduskuntavaaleihin saakka. Kotiin palattuaan Nurminen liittyi Urjalankylän työväenyhdistys Kipinään. Isoveli Emil (1878-1927) toimi sen rahastonhoitajana ja myös sisar Olga puolisoineen olivat yhdistyksen aktiiveja. Kesän aikana Nurminen tutustui myös tulevaan puolisoonsa Anna Kemppiin tämän organisoidessa palvelijoiden lakkoa Urjalassa. Syyskuussa 1907 hän aloitti piiriagitaattorina Lounais-Hämeessä. Talvella 1908 Nurminen työskenteli Ihanneliiton ylläpitämän koulun opettajana Porissa. Koulun lopetettua taloudellisista syistä jo samana keväänä Nurminen jatkoi Satakunnan piirin kiertävänä vaalipuhujana. Heinäkuun eduskuntavaalien jälkeen Nurminen palkattiin Viipurin läänin läntisen vaalipiirin Kotkan alapiirin puhujaksi Kymenlaaksoon ja vuoden kuluttua hänestä tuli alapiirin piirisihteeri. Vuonna 1911 Nurminen siirtyi piirisihteeriksi Viipuriin, josta Anna sai työpaikan piiritoimiston kanslistina. Syksyllä 1913 Nurminen opiskeli SDP:n puolueopistossa. Hän vaikutti myös osuustoimintaliikkeessä. Vuonna 1915 Nurminen valittiin Viipurin Osuusliikkeen hallituksen puheenjohtajaksi ja hän suoritti Tuusulan kansanopistolla järjestetyn Suomen Osuustoimintaopiston kurssin. Joulukuussa 1915 Nurminen jätti piirisihteerin tehtävänsä ja siirtyi Viipurissa ilmestyneen Työ-lehden toimittajaksi. Hän kirjoitti lehteen myös nimimerkeillä ”JN” ja ”n”. Toukokuussa 1916 Nurminen kutsuttiin Sortavalaaseen Päivän Tiedot -lehden päätoimittajaksi V. F. Aaltorannan kuoltua. Myöhemmin samana kesänä Nurminen valittiin kansanedustajaksi, mutta hän pystyi jatkamaan päätoimittajan tehtäviänn, koska uusi eduskunta kutsuttiin koolle vasta yhdeksän kuukauden kuluttua. Nurminen kuului Otto Wille Kuusisen johtamaan SDP:n radikaaliin siipeen, joka vastusti hallitusyhteistyötä porvarien kanssa.
Elämä > Sisällissota

Eduskunnan hajottamisen jälkeen Nurminen valittiin kansanedustajaksi jälleen lokakuun 1917 vaaleissa. Päivän Tietojen toimituksessa Nurminen edusti vallankumouksellista linjaa yhdessä Juho Lonkaisen kanssa, kun taas toimitussihteeri Pekka Railo, lehtiosuuskunnan puheenjohtaja Anton Kotonen ja talouspäällikkö Pekka Kapanen olivat maltillisia. Yleislakon jälkeen pidetyssä SDP:n puoluekokouksessa myös Nurminen kääntyi  maltillisempaan suuntaan. Vaalikamppailun aikana syntyneiden erimielisyyksien johdosta Nurminen päätti karistaa Sortavalan tomut jaloistaan ja hakeutui jälleen Työn toimitukseen, jossa hänen oli määrä aloittaa helmikuussa 1918.
Eduskunnan kokoonnuttua viimeisen kerran ennen sisällissodan alkamista Nurminen lähti 27. tammikuuta Sortavalaan. Muutamaa päivää myöhemmin hän yritti palata Helsinkiin, mutta sotatoimien ollessa jo käynnissä pääsi junalla vain Mikkeliin saakka ja joutui kääntymään takaisin. Sortavala jäi sodan alkupäivinä valkoisten haltuun taisteluitta, jonka jälkeen Päivän Tietojen seuraajaksi vuodenvaihteessa perustettu Kansa lakkautettiin ylipäällikkö C. G. E. Mannerheimin määräyksestä.lähde? Nurminen vangittiin helmikuun lopussa ja toimitettiin Sortavalan vankileirille. Juristeista koostunut tutkijalautakunta kuulusteli Nurmista ja puolsi vapauttamista kansanedustajastatukseen vedoten, mutta suojeluskunta piti hänet vangittuna. Nurminen siirrettiin myöhemmin Kokkolan vankileirille ja kesäkuussa edelleen Tammisaaren vankileirille. Nurmisen kunto heikkeni nopeasti epäinhimillisissä oloissa ja Pekka Railon mukaan hän makasi viikkotolkulla sairaalassa toimintakykynsä täysin menettäneenä ennen kuolemaansa heinäkuun lopussa. Viralliseksi kuolinsyyksi merkittiin nälkä. Nurmisen tilalle kansanedustajaksi nousi Jussi Rapo.
Perhe

Julius Nurmisen puoliso oli Anna Haverinen (os. Fonsell, ent. Kemppi), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1913. Hän toimi myöhemmin SDP:n kansanedustajana vuosina 1922-1930. Heidän pojanpoikansa Pertti Nurminen (1943–2020) julkaisi pariskunnan elämänvaiheita tutkivan väitöskirjan vuonna 2013.
Aiheesta muualla

Haatainen, Kalle: Työväenaattesta punapääomaan (audio)  9.5.2013. Yle Areena.
Sosialidemokraattien kansanedustajat
| n k Sosiaalidemokraattien kansanedustajat 1917 (ensimmäiset valtiopäivät) |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (103):  Aakula  Aalle-Teljo  Alavirta  Airola  Annala  Aromaa  Aronen  Blomqvist  Eloranta  Eronen  Forsten  Gylling  Hakala  Hakkinen  Hautala  Herrala  Hiekkaranta  Hiltunen  Hoikka  Huhtinen  A. Huotari  An. Huotari  E. Huttunen  P. Huttunen  Jalava  Jalonen  Johansson  A. Jokinen  V. Jokinen  Karhinen  Kiiskinen  J. Kohonen  H. Kohonen  Komu  Koponen  Korhonen  Kujala  Kurkinen  Kuusinen  Laakkonen  Lapveteläinen  Latvala  Lautasalo  Lehmus  Lehokas  Lehtimäki  Lehtinen  Lehtosaari  Leivo  Lepola  Leppä  Leppänen  Letonmäki  Lindqvist  Lonkainen  Lumivuokko  Manner  Marttila  Murto  A. Mäkelin  Y. Mäkelin  Mäkelä  Mäki  Mänty  Nurminen  Orasmaa  Paasonen  Paasivuori  Peitsalo  Perttilä  Piisinen  Pohjaväre  Pohjola  Pärssinen  Raitanen  F. Rantanen  S. Rantanen  Rikkonen  Saarikivi  Sainio  Salmi  Salomaa  Savolainen-Tapaninen  Sillanpää  Sirén  Sundberg  Suosalo  Takala  Tirkkonen  Toivonen  Tokoi  Tolonen  Tuomi  Typpö  Valjakka  Valpas  Vatanen  Vihersalo  Virkki  Väisänen  Wiik 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Eduskunta
RN Benedetto Brin

| RN Benedetto Brin |
| --- | --- |
 Benedetto Brin

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Regio Cantiere di Castellammare di Stabia, Castellammare di Stabia
Kölinlasku:  30. tammikuuta 1899
Laskettu vesille:  7. marraskuuta 1901
Palveluskäyttöön:  1. syyskuuta 1905
Poistui palveluskäytöstä:  tuhoutunut räjähdyksessä 27. syyskuuta 1915
Tekniset tiedot
Uppouma:  13 215 t (normaali) 14 737 t (kuormattu)
Pituus:  138,65 m (kokonaispituus)
Leveys:  23,84 m
Syväys:  9,00 m
Koneteho:  20 475 ihp
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  812–900
Aseistus
Aseistus:  4 × 12″/40 tykkiä 4 × 8″/40 tykkiä 20 × 3″/40 tykkiä 2 × Cannone da 47/40 2 × 37 mm/20 tykkiä 2 × 10 mm Maxim-konekivääriä 4 × 450 mm torpedoputkea
RN Benedetto Brin (ital. Regia Nave Benedetto Brin) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1905 palvelukseen otettu Regina Margherita -luokan predreadnought-taistelulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta, missä köli laskettiin 30. tammikuuta 1899. Alus laskettiin vesille 7. marraskuuta 1901 ja liitettiin laivastoon 1. syyskuuta 1905.
Palvelus

Alus tuhoutui räjähdyksessä Brindisin satamassa 27. syyskuuta 1915.
RN Emanuele Filiberto (1897)

| RN Emanuele Filiberto |
| --- | --- |
 RN Emanuele Filiberto

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Regio Cantiere di Castellammare di Stabia, Castellammare di Stabia
Kölinlasku:  5. lokakuuta 1893
Laskettu vesille:  29. syyskuuta 1897
Palveluskäyttöön:  16. huhtikuuta 1902
Poistui palveluskäytöstä:  29. maaliskuuta 1920
Tekniset tiedot
Uppouma:  9 645 t (normaali) 9 940 t (kuormattu)
Pituus:  111,80 m (kokonaispituus)
Leveys:  21,12 m
Syväys:  7,27 m
Koneteho:  13 552 ihp
Nopeus:  18,1 solmua
Miehistöä:  565
Aseistus
Aseistus:  4 × 10″/40 tykkiä 8 × 6″/40 tykkiä 8 × 4,7″/40 tykkiä 6 × 3″/40 tykkiä 8 × Cannone da 47/40 4 × 450 mm torpedoputkea
RN Emanuele Filiberto (ital. Regia Nave Emanuele Filiberto) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1897 vesillelaskettu Ammiraglio di Saint Bon -luokan predreadnought-taistelulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta, missä köli laskettiin 5. lokakuuta 1893. Alus laskettiin vesille 29. syyskuuta 1897 ja otettiin palvelukseen 16. huhtikuuta 1902.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 29. maaliskuuta 1920.
RN Carabiniere (1909)

| RN Carabiniere |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ansaldo, Genova
Kölinlasku:  7. marraskuuta 1905
Laskettu vesille:  12. lokakuuta 1909
Palveluskäyttöön:  26. tammikuuta 1910
Poistui palveluskäytöstä:  7. toukokuuta 1925
Tekniset tiedot
Uppouma:  395-424 t
Pituus:  65,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  6,1 m
Syväys:  2,1 m
Koneteho:  6 000 ihp (suunniteltu)
Nopeus:  28,5 solmua
Miehistöä:  3 + 52-47
Aseistus
Aseistus:  4 × 76 mm/40 tykkiä 3 × 450 mm torpedoputkea 10 × miinaa
RN Carabiniere (ital. Regia Nave Carabiniere) oli Italian kuninkaallisen laivaston Soldato-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Genovasta Gio. Ansaldo & Co.:ltä, missä köli laskettiin 7. marraskuuta 1905. Alus laskettiin vesille 12. lokakuuta 1909 ja liitettiin laivaston 26. tammikuuta 1910.
Palvelus

Alus luokiteltiin 1. heinäkuuta 1921 torpedoveneeksi. Se poistettiin alusluettelosta 7. toukokuuta 1925.
Karin Tidbeck

Karin Margareta Tidbeck (s. 6. huhtikuuta 1978 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen kirjailija. Hän kirjoittaa enimmäkseen fantasiaa, kauhua ja uuskummaa. Tidbeckin julkaisi esikoisensa, novellikokoelman Vem är Arvid Pekon? vuonna 2010. Hän kirjoittaa sekä ruotsiksi että englanniksi. Vuonna 2013 Tidbeck vieraili Finnconissa Helsingissä. Tidbeckistä käytetään englanniksi sukupuolineutraalia persoonapronominia they/them.
Tuotanto

Vem är Arvid Pekon? (2010)
Amatka, Mix förlag (2012)
Jagannath, Cheeky Frawg Books (2012)
The memory theater, Pantheon books (2021)
Suomennokset:
Jag har lagt min sjukdom på dig (2010) (Olen laskenut surusi yllesi), suom. Christine Thorel,  teoksessa Surupukki - Ruotsalaisia tieteistarinoita (2015), Osuuskumma, Tampere
Aiheesta muualla

Karin Tidbeckin kotisivu (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Karin Tidbeck
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki 
Muut:  Europeana  IdRef 
Käännös suomeksi
Geroi asfalta

| Geroi asfalta Arija |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1987
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 38.30
 Levy-yhtiö: Arija Records, Melodija Moroz Records
Muut kannet
 Vuoden 1998 uusintapainos
Arijan muut julkaisut
| S kem ty? 1986 | Geroi asfalta 1987 | Igra s ognjom 1989 |
Geroi alfalta (ven. Герой асфальта) on venäläisen heavy metal -yhtye Arijan 3. albumi, joka julkaistiin vuonna 1987.
Kappaleet

Na službe sili zla – 7.10
Geroi asfalta – 5.13
Mörtvaja zona – 6.43
1100 – 4.55
Ulica Roz – 5.56
Ballada o drevneruskom voine – 8.31
Kokoonpano

Valeri Kipelov – laulu
Vladimir Holstinin – kitara
Sergei Marvin - soolokitara
Vladimir Dubinin – baskitara
Maksim Udalov – rummut
Janne Haavisto

| Janne Haavisto |
| --- | --- |
 Janne Haavisto Tavastia-klubilla Mitja Tuuralan 50-vuotiskonsertissa vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Janne Pekka Haavisto
Syntynyt: 28. marraskuuta 1964 (ikä 60) Espoo
Ammatti:  Muusikko, tuottaja
Muusikko
Laulukielet:  Suomi
Aktiivisena:  1980–
Tyylilajit:  Suomirock, blues, surf, pop
Soittimet:  rummut, perkussiot
Yhtyeet:  Laika and the Cosmonauts, Shubie Brothers
Palkinnot
 Emma 1992 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Janne Pekka Haavisto (s. 28. marraskuuta 1964 Espoo) on suomalainen rumpali, musiikkituottaja ja -äänittäjä, joka on toiminut ammattimuusikkona vuodesta 1983 lähtien.
Ura muusikkona

Haavisto kävi nuoruudessaan Sibelius-lukiota ja soitti rumpuja Bablers-nimisessä yhtyeessä yhdessä muun muassa Arto Tammisen ja Sam Yaffan kanssa. Vuonna 1980 tämä yhtye levytti albumin Whats All About.
16-vuotiaana hän sai veljensä Ollin avustuksella paikan J. Karjalainen & Mustat Lasit -yhtyeessä. Tuo pesti kesti 12 vuotta, ja alkuvaiheissa Haavisto kävi lukion loppuun sekä kirjoitti ylioppilaaksi kiertueiden lomassa. Keikkoja heillä oli tuohon aikaan jopa 300 vuodessa.
Mustien Lasien kiertueiden lomassa Haavisto teki Mitja Tuuralan kanssa Radio Cityyn ohjelmaa, jossa soitettiin paljon vanhaa amerikkalaista musiikkia, mm. surf-musiikkia, mikä johti vuonna 1988 surf-musiikkia soittaneen Laika & The Cosmonauts -yhtyeen perustamiseen. Karjalaisen tehtyä paluun albumilla Et ole yksin, Haavisto palasi soittamaan yhtyeessä.
Muita yhtyeitä, joissa Haavisto on soittanut, ovat mm. TTV, The JP’s ja Janne Haavisto & The Farangs. 2010-luvulla hän on soittanut myös Irina Björklundin ja Erinin yhtyeissä.
Toiminta tuottajana

Soittamisen ohella Haavisto on pitkään toiminut äänittäjänä ja tuottajana. Hän kertoo soittaneensa yhtä aikaa J. Karjalaisen ja Mikko Kuustosen yhtyeissä sekä Laikoissa ja tuottaneensa samaan aikaan seitsemän levyä vuosittain.
Jätettyään Mustat Lasit hän jatkoi kuitenkin yhteistyötä J. Karjalaisen kanssa ja on tuottanut tämän kolme levyä, joista Tähtilampun alla toi hänelle tuottaja-Emman vuonna 1992. Hän on tuottanut myös J. Karjalaisen 2010-luvulla ilmestyneet albumit Et ole yksin, Sinulle Sofia sekä Sä kuljetat mua.
Muusikkosuvun jäsenenä

Haaviston isä Jukka Haavisto oli tunnettu muusikko, samoin hänen kymmenen vuotta vanhempi veljensä Olli Haavisto. Sisar Susanna Haavisto tunnetaan sekä laulajana että näyttelijänä.
Luottamustehtävät

Teosto-palkinto loppuraadin jäsen 2007
Diskografia > Sooloalbumit

Welcome Tourist We Take Your Dolar (2000)
Permanent Jet Lag (2002)
Janne Haavisto kesällä 2019 J. Karjalaisen keikalla.
Laiturinkylä

| Laiturinkylä |
| --- | --- |
 Laiturinkylä
 Koordinaatit: 63°11.057′0″N, 22°50.407′0″E 
Valtio:  Suomi
Kunta:  Kauhava
Entinen kunta:  Alahärmä
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Postinumero:  62300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Laiturinkylä (myös Laituri tai Laiturin kylä) on kylä Kauhavalla, entisen Alahärmän kunnan alueella. Kylä sijaitsee Lapuanjoen varrella, noin kuuden kilometrin päässä Alahärmän kirkonkylästä. Kauhavan keskustaan matkaa on noin 16 kilometriä. Suurin osa Laiturin pinta-alasta on peltoa. Kylän luoteisosassa on myös metsää.
Laituri on osa Yliviitalan kylää.