stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maryan Abdulkarim

| Maryan Abdulkarim> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. toukokuuta 1982 (ikä 42) Mogadishu, Somalia
Kirjailija
Tyylilajit:  tietokirjallisuus
Esikoisteos:  Noin 10 myyttiä feminismistä (yhdessä Eveliina Talvitien kanssa)
Palkinnot
 Minna Canth -palkinto, 2019 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Maryan Abdulkarim (s. 12. toukokuuta 1982 Mogadishu, Somalia) on kansalaisaktivisti, kolumnisti ja kirjailija, joka on kirjoittanut kolumneja Yleisradiolle ja Hufvudstadsbladetiin. Hän oli mukana Ylen Jälkiviisaiden raadissa vuosina 2017–2022. Maryan Abdulkarim oli perustamassa rasisminvastaista Rasmus-yhdistystä ja vuonna 2016 hän oli mukana perustamassa feminististä puoluetta. Abdulkarim toimi Naisasialiitto Unionin varapuheenjohtajana vuosina 2014–2016. Abdulkarimille myönnettiin vuonna 2019 Minna Canth -palkinto ja 2021 Helsinki-mitali.
Koulutus ja ura

Abdulkarim valmistui leipuri-kondiittoriksi vuonna 2004. Tämän jälkeen hän opiskeli sosionomiksi ja työskenteli Kelan asiakaspalvelijana ja Väestöliiton monikulttuurisuusasiantuntijana.
Muuta

Hän on kirjoittanut yhdessä Eveliina Talvitien kanssa teoksen Noin 10 myyttiä feminismistä, joka julkaistiin Minna Canthin päivänä 19. maaliskuuta 2018.
Abdulkarim on käsikirjoittanut Tuffi Filmsin tuottamaan Yksittäistapaus-sarjaan Unelmaduuni-nimisen lyhytelokuvan.  Abdulkarim on The Miracle Workers Collectiven jäsen, Frame valitsi kollektiivin edustamaan Suomea Venetsian biennaaleilla 2018 teoksella The Great Miracle of Perception.
Jälkiviisaat hän jätti protestina sille, että raatiin 2022 kutsuttiin Perussuomalaisten entinen puheenjohtaja Timo Soini.
Abdulkarim on ollut Yhdysvaltain entisen presidentin Barack Obaman Obama-säätiön verkoston keskustelutilaisuudessa Amsterdamissa vuonna 2018.
Yksityiselämä

Abdulkarim on syntynyt Mogadishussa ja muutti Suomeen perheensä kanssa lapsena. Hän on kasvanut Tampereella, josta muutti myöhemmin Helsinkiin.
Tunnustukset

Abdulkarimille myönnettiin Helsingin kirjamessuilla vuonna 2019 Minna Canth -palkinto. Palkinnon myöntämisen perusteluina oli muun muassa: ”Hän on Minna Canthin tavoin rohkea yhteiskunnallinen kirjoittaja ja keskustelija. Hän ottaa väsymättä kantaa naisten ja vähemmistöjen puolesta ja tekee epätasa-arvoa näkyväksi myös alueilla, joilla moni ajattelee tasa-arvon jo vallitsevan.” Vuonna 2021 Helsingin kaupunginhallitus myönsi Abdulkarimille kultaisen Helsinki-mitalin. Kaupunginhallituksen mukaan Abdulkarimin työn ja puheenvuorojen ansiosta Helsinki oli herännyt paremmin monimuotoistuvan kaupungin vaatimiin muutoksiin.
Teokset

Abdulkarim, Maryan & Talvitie, Eveliina: Noin 10 myyttiä feminismistä.  Helsinki:  SKS, 2018.  ISBN 9789522229618.
The Miracle Workers Collective: The Greater Miracle of Perception
Unelmaduuni - lyhytelokuva Yksittäistapaus sarjaan, tuottaja: Tuffifilms
Aiheesta muualla

Pystynen, Venla: Muslimiaktivisti Maryan Abdulkarim: ”Suomessa rasismista ja jopa rotuopista on tullut salonkikelpoista” Gloria.  23.2.2016. Viitattu 12.1.2020.
Alenius, Kaisa: Maryan Abdulkarim: Kaipaan lastenkirjoihin tavallisia ruskeita lapsia Yle Kirjojen Suomi.  11.05.2017. Viitattu 12.1.2020.
Sophia Wekesa, Meri Nenonen, Maryan Abdulkarim, Tine Alavi.: Unelmaduuni (lyhytelokuva) areena.yle.fi.
Nigerian keskuspankki

| Nigerian keskuspankki Central Bank of Nigeria |
| --- | --- |
Perustettu:  1959 (1958)
Kotipaikka:  Plot 33, Abubakar Tafawa Balewa Way, Central Business District, Cadastral Zone, Abuja, Nigeria
Toimiala:  keskuspankki
Omistaja:  Nigerian valtio
Kotisivu:  www.cbn.gov.ng
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nigerian keskuspankin päätoimipaikka Abujassa.
Nigerian keskuspankki (engl. Central Bank of Nigeria, lyhennys CBN) on Nigerian keskuspankki. Pankin perustamisesta säädettiin laki vuonna 1958 ja toiminta alkoi kesällä 1959. CNB:n päätoimipaikka sijaitsee Abujassa ja haaraosastot Nigerian 36:ssa osavaltiossa.
Nigerian keskuspankki vastaa muun muassa maan rahayksikön nairan (NGN) ja sitä vastaavan digitaalisen rahan (eNaira) liikkeellelaskusta ja valuutan vakaudesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nigerian keskuspankki Wikimedia Commonsissa
Nela Pocisková

Nela Pocisková
Nela Pocisková (s. 4. lokakuuta 1990 Bratislava) on slovakialainen laulaja. Hän aloitti aktiivisen uransa vuonna 2007 ja edusti maataan Eurovision laulukilpailussa 2009 kappaleella Leť tmou yhdessä Kamil Mikulčíkin kanssa. Vuonna 2010 Pocisková voitti Let's Dance -ohjelman eli Dancing with the Starsin slovakialaisen version neljännen kauden. Hän julkaisi vuonna 2013 albumin WAR.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nela Pocisková
Käännös suomeksi
Millionääri

| Millionääri Rehtorit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 11.–14. syyskuuta 1995 Helsingin Pop & Jazz Konservatorio
 Julkaistu: 1995
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): T. T. Oksala & Rehtorit
 Tyylilaji: ramopunk
 Kesto: 39.23
 Levy-yhtiö: Poko Records
Rehtoreiden muut julkaisut
|   | Millionääri 1995 | Hiljaa! 2002 |
Millionääri on ramopunk-yhtye Rehtoreiden esikoisalbumi. Se julkaistiin marraskuussa 1995 levymerkillä Poko Records.
Kappaleet

Mun baby tykkää musta – 1.51
Ankka linnassa – 2.14
Spectorin tytöt – 2.48
Millionääri – 2.28
Paha luutnantti – 2.46
B-I-B – 2.31
Rock and roll -unelma – 3.01
Ikuisesti teini-ikäinen – 2.31
Ne ei tuu ikinä back – 2.37
Älä luovuta! – 3.01
Meillon kaikkee – 3.38
Telttakeppi mysteeri – 3.14
Pekka ja Pätkä rokkareina – 2.10
Uskon Beatleksiin – 2.17
Tätä sä et pysty selittään! – 2.16
Kokoonpano

Rehtori Pajunen – laulu, saksofini, urut
Rehtori Heko – kitara
Finski – kitara, taustalaulu
Stindy-Boy – bassokitara, taustalaulu
Kaide – rummut
Aiheesta muualla

Millionääri finnmusic.net -sivustolla
Nigerian korkein oikeus

| Nigerian korkein oikeus The Supreme Court of Nigeria  |
| --- | --- |
 Nigerian vaakuna
Perustettu:  1963
Tehtävä:  Tuomioistuin
Toimivalta:   Nigeria
Ministeriö:  Nigerian oikeusministeriö
Päätoimi­paikka:  Abuja,Nigeria
Ylijohtaja:  Olukayode Ariwoola
Aiheesta muualla
Sivusto
Nigerian korkein oikeus (engl. Supreme Court of Nigeria) on Nigerian liittotasavallan korkein oikeusaste. Korkeimman oikeuden nimestä käytetään lyhennettä SCN (Supreme Court of Nigeria). Korkein oikeus sijaitsee Abujassa ns. keskusalueella "Three Arms Zone-alueella", jonka läheisyydessä sijaitsee Nigerian presidentinlinna sekä kansalliskokous.
Korkeimman oikeuden jäsenet

Korkeimman oikeuden vakinaisia jäseniä ovat:
| Jäsen | Virkakausi alkoi |
| --- | --- |
Ariwoola, OlukayodeOlukayode Ariwoola (presidentti): 2011 - jatkuu
Kekere-Ekun, KudiratKudirat Kekere-Ekun: 2013 - jatkuu
Inyang Okoro, JohnJohn Inyang Okoro: 2013 - jatkuu
Musa Abba Aji, UwaniUwani Musa Abba Aji: 2018 - jatkuu
Garba, M. LawalM. Lawal Garba: 2020 - jatkuu
Ogunwumiju, Helen M.Helen M. Ogunwumiju: 2020 - jatkuu
Saulawa, I. M. M.I. M. M. Saulawa: 2020 - jatkuu
Jauro, AdamuAdamu Jauro: 2020 - jatkuu
Abubakar, TijjaniTijjani Abubakar: 2020 - jatkuu
Agim, Emmanuel A.Emmanuel A. Agim: 2020 - jatkuu
Tsammani, HarunaHaruna Tsammani: 2024 - jatkuu
Adumein, MooreMoore Adumein: 2024 - jatkuu
Sankey, JummaiJummai Sankey: 2024 - jatkuu
Uwa, ChidiebereChidiebere Uwa: 2024 - jatkuu
Nwosu-Iheme, ChiomaChioma Nwosu-Iheme: 2024 - jatkuu
Ogbuinya, ObandeObande Ogbuinya: 2024 - jatkuu
Adah, StephenStephen Adah: 2024 - jatkuu
Abiru, HabeebHabeeb Abiru: 2024 - jatkuu
Tukur, JamiluJamilu Tukur: 2024 - jatkuu
Umar, AbubakarAbubakar Umar: 2024 - jatkuu
Idris, MohammedMohammed Idris: 2024 - jatkuu
Nel blu dipinto di blu

| Nel blu dipinto di blu |
| --- | --- |
 Kapellimestari Alberto Semprini ja laulaja Domenico Modugno Eurovision laulukilpailussa 1958.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Domenico Modugno
Säveltäjä(t):  Domenico Modugno
Sanoittaja(t):  Domenico Modugno, Franco Migliacci
Euroviisutiedot
Vuosi:  1958
Maa:  Italia
Kieli:  italia
Sijoitus:  3.
Pisteet:  13
”Nel blu dipinto di blu”, joka tunnetaan nykyisin paremmin nimellä ”Volare”, on Domenico Modugnon säveltämä kappale, jonka sanoituksen Modugno teki yhdessä Franco Migliaccin kanssa. Se voitti vuonna 1958 San Remon musiikkifestivaalit, jossa sen esittivät Modugno ja Johnny Dorelli. Kappale edusti Italiaa saman vuoden Eurovision laulukilpailussa, jossa Modugno esitti sen italiaksi ja sijoittui kolmanneksi.
Vaikka kappale sijoittui euroviisuissa vasta kolmanneksi, se nimettiin uudelleen kilpailujen jälkeen ”Volareksi”, ja siitä tuli ensimmäinen kansainvälinen euroviisuhitti. Se nousi listoille ympäri Euroopan ja peräti listaykköseksi Yhdysvalloissa, missä se on nykyisinkin kaikkien aikojen suosituin euroviisukappale. Kymmenet artistit ovat laulaneet kappaleesta oman versionsa, mukaan lukien Dean Martin, Louis Armstrong, Frank Sinatra ja Petula Clark. Suomeksi kappaleen on levyttänyt muun muassa Olavi Virta.
”Volare” oli yksi 14 kappaleesta, jotka valittiin ehdolle ”kaikkien aikojen euroviisuksi” vuonna 2005 Eurovision 50-vuotista taivalta juhlistaneeseen Congratulations-tapahtumaan. Se sijoittui toiseksi.
Aiheesta muualla

Kappaleen sanat
Never Too Loud

| Never Too Loud Danko Jones |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 18. huhtikuuta 2008
 Kesto: 38.22
 Levy-yhtiö: Bad Taste Records
Listasijoitukset
  23.
Danko Jonesin muut julkaisut
| Sleep Is the Enemy 2006 | Never Too Loud 2008 | Below the Belt 2010 |
Never Too Loud on Danko Jonesin studioalbumi, joka julkaistiin 18. huhtikuuta 2008.
Kappaleet

Code Of The Road – 2.57
City Streets – 4.02
Still In High School – 2.26
Take Me Home – 3.31
Lets Get Undressed – 3.07
King Of Magazines – 3.18
Forest For The Trees – 6.06
Your Tears, My Smile – 3.31
Something Better – 3.04
Ravenous – 3.11
Never Too Loud – 3.02
Kokoonpano

Danko Jones - kitara, laulu
John Calabrese - basso
Dan Cornelius - rummut
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 8/10
Soundi:
Nerf

Yhdysvaltain merijalkaväen perheiden lapset leikkimässä Nerf-aseilla.
Nerf-ase on vaahtomuovisia, pyöreitä tai tikanmuotoisia, suomeksi pehmonuoliksi kutsuttuja ammuksia ampuva leikkiase. Alun perin Nerf-nimellä alettiin valmistaa vuonna 1970 vaahtomuovista tehtyjä palloja, joita mainostettiin "maailman ensimmäisiksi viralliseksi sisäpelipalloiksi". Myöhemmin samasta materiaalista alettiin tehdä myös ammuksia ja niiden ampumiseen tarkoitettuja Nerf-aseita.
Nerf on tehnyt eri sarjoja aseille, kuten Zombie Strike, N-Strike, N-Strike Elite, Super Soaker, Rebelle, Modulus, Rival jne. Nerf-sotiin on tehty muun muassa Nerf-luotiliivejä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nerf Guns - Pics and Reviews of All Nerf Guns (englanniksi)
New Harmony

New Harmonyn molemmat kirkot. Charles Alexandre Leseurin piirros, toukokuu 1826.
New Harmony oli Robert Owenin vuonna 1824 Yhdysvaltoihin Indianan osavaltioon perustama kommunistinen yhdyskunta. Säilyneet rakennukset on listattu Yhdysvaltojen historiallisten kohteiden rekisteriin.
Tehtaan johtajana Englannissa vaurastunut Owen osti lehti-ilmoituksen perusteella 30 000 eekkerin kokoisen alueen 150 000 dollarilla. Alueen myivät rappilaisiksi kutsutut siirtolaiset, jotka olivat rakentaneet alueelle Harmonie-nimisen kylän. Owen halusi kokeilla keskinäiseen yhteistoimintaan perustuvaa teollisuussiirtolaa, jonka asukkaat tuottaisivat omalla työllään kaiken tarvitsemansa. Miehet hoitaisivat varsinaisen tuotannon ja naiset vastaisivat talousaskareista ja lasten kasvatuksesta. Owenin kokeilulle oli hyvät lähtökohdat: kylässä oli valmiiksi katuja, puistikko, asuintaloja, tehdas- ja teollisuusrakennuksia sekä noin kolme tuhatta eekkeriä maata viljelyksessä, kaikki hyvässä kunnossa. Owenin apuna kokeilussa toimi geologi William Maclure, jonka oli tarkoitus vastata uuden yhdyskunnan kouluista ja opetuslaitoksista. Macluren mukana alueelle muutti joukko nimekkäitä tiedemiehiä ja opettajia.
Owen kutsui “työtätekevät ja hyvää harrastavat kaikista kansoista” tulemaan uuteen siirtolaan, jonka nimeksi hän antoi New Harmony. Uusia asukkaita tulikin kaikkiaan 900. Mitään kelpoisuusehtoja tulijoille ei ollut, eikä tulon syytä kysytty. New Harmonyn yhdyskuntakokeilu kesti kaksi vuotta, minä aikana yhdyskunnalle laadittiin seitsemän erilaista hallitusmuotoa. Lopulta kokeilun kohtaloksi koituivat erimielisyydet ja yhdyskunnan hajaantuminen pienempiin osiin. Uskontoon liittyvät kysymykset, asukkaiden erilaiset arvot ja yhteisen suunnitelman puute olivat erimielisyyden syistä suurimpia.
Aiheesta muualla

About New Harmony
New Harmony - a historic utopia
Niilo Nikkilä

Pauli Niilo Nikkilä (16. syyskuuta 1907 Kemi – 1. helmikuuta 1957 Oulu) oli suomalainen toimittaja ja kommunistipoliitikko.
Nikkilä syntyi työmiehen perheeseen. Hän meni kansakoulun jälkeen latojan oppiin ja työskenteli vuosina 1928–1929 sanomalehti Pohjan Voiman vastaavana toimittajana. Nikkilä liittyi Suomen kommunistiseen nuorisoliittoon vuonna 1926 ja kommunistiseen puolueeseen vuonna 1928. Hän oli poliittisen toimintansa takia vangittuna vuosina 1932–1937.
Vapauduttuaan vankilasta Nikkilä työskenteli kirjapainoissa Oulussa, Kokkolassa, Mikkelissä ja Helsingissä. Hän oli jatkosodan aikana turvasäilössä vuosina 1941–1944.
Sodan jälkeen Nikkilä toimi SKDL:n Lapin piirisihteerinä kesään 1945 saakka, jolloin hän ryhtyi valmistelemaan sanomalehti Kansan Tahdon perustamista. Nikkilä työskenteli lehden päätoimittajana kuolemaansa saakka kirjoittaen pakinoita nimimerkillä Kärkevä. Hän toimi myös SKP:n piirikomitean puheenjohtajana sekä Oulun kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä.
Naamiotiaiskerttuli

| Naamiotiaiskerttuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttulit Parulidae
Suku::  Loistokerttulit Setophaga
Laji::  pitiayumi
Kaksiosainen nimi
 Setophaga pitiayumi  (Vieillot, 1817) 
Synonyymit
 Parula pitiayumi 
Alalajit
 S. p. alarum  S. p. cirrha  S. p. elegans  S. p. graysoni  S. p. inornata  S. p. insularis  S. p. melanogenys  S. p. nana  S. p. nigrilora  S. p. pasifica  S. p. pitiaymi  S. p. pulchra  S. p. roraimae  S. p. speciosa 
Katso myös
   Naamiotiaiskerttuli Wikispeciesissä   Naamiotiaiskerttuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Naamiotiaiskerttuli (Setophaga pitiayumi) on laajalla alueella Pohjois- ja Etelä-Amerikassa tavattava kerttuleihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan naamiotiaiskerttuli on noin 10 cm. Naamiotiaiskettulikoiraan selkä on siniharmaa lukuun ottamatta keskiselän oliivinvihreää laikkua . Koiraalla on harmaassa päässä tumma maski ja rinnan keltainen muuttuu vatsaa kohti oranssiksi. Alavatsa ja alaperä ovat valkoiset. Naaraalta ja nuorelta yksilöltä puuttuvat maski ja väritys on vaaleampi. Kummallakin sukupuolella on kaksi valkoista siipijuovaa, joiden pituus vaihtelee yksilöittäin.
Elinympäristö ja ravinto

Naamiotiaiskerttulia tavataan Texasin eteläisimmissä osissa, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa aina Argentiinaan saakka.  Amazonin alueelta laji puuttuu.  Laji elää metsien reunamilla, avoimissa metsissä sekä pensaikoissa.  Texasissa lajia tavataan erityisesti tammimetsistä. Yhdysvaltojen kanta on vähentynyt hyönteismyrkkyjen käytön, elinympäristöjen häviämisen sekä mahdollisesti turpiaalien loisimisen vuoksi.
Ravintonaan naamiotiaiskerttuli käyttää hyönteisiä ja muita niveljalkaisia, joita se etsii puiden lehvästöistä. Pesänsä laji tekee epifyyttien kuten naavatillandsian (Tillandsia usneoides) joukkoon.
Aiheesta muualla

BirdForumin artikkeli naamiotiaiskerttulista
Niilo Nylander

Niilo Nylander (1. toukokuuta 1864 Tornio – 24. helmikuuta 1934 Kemi) oli suomalainen Kemissä vaikuttanut kauppias ja laivanvarustaja.
Nylander muutti 17-18-vuotiaana Torniosta Kemiin ja meni kauppias Matti Pruntsin palvelukseen juoksupojaksi.  Hän kohosi sittemmin liikkeen konttoristiksi ja osti itselleen talon Pakkahuoneenkadun varrelta Kemistä. Nylander perusti sitten oman kauppaliikkeen Kemiin ja hän harjoitti ennen rautatien valmistumista Kemiin suurta jauhojen tukkukauppaa Peräpohjolassa. Nylander harjoitti myös kalastusta ja vuokrasi pitkiksi ajoiksi Simon ja Kemin lohikymmenykset. Hän hankki yhdessä K. E. Castrenin kanssa hinaaja-aluksia, joilla he suorittivat hinauksia sekä suomalaisille että ulkomaisille puutavarayhtiöille. Nylander harjoitti myös matkustajalaivaliikennettä Kemin ja Tornion välillä.
Nylander oli mukana perustamassa Pohjolan Osake-Pankkia ja hän oli pankin Kemin konttorin valvojana ja apulaisjohtajana konttorin perustamisesta lähtien. Nylander oli Kemin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1917-1920 ja useita vuosia kaupungin rahatoimikamarin jäsenenä. Nylander oli myös muun muassa Kemin kaupungin kiinteistöjen tarkastajana 10 vuoden ajan. Hän kuului Kemin säästöpankin isännistöön ja oli perustamassa Kemin Suomalaista Klubia ja raittiusseura Toivoa.
1900-luvun alussa Nylander osallistui vuonna 1905 SS John Grafton-laivalla maahan salakuljetettujen aseiden vastaanottoon Möylynkarilla. Hän joutui sen vuoksi vangituksi mutta onnistui pakenemaan Ruotsiin, josta hän palasi Suomeen vuoden 1905 suurlakon jälkeen.
Nylander tunnettiin Pohjois-Suomessa ravikilpailumiehenä. Ensimmäisen hevosensa hän hankki 1880 Oulun markkinoilta ja ensimmäisen ravikilpailussa menestyneen hevonsensa Hilpurin hän osti 1894. Muita tunnettuja Nylanderin omistamia ravihevosia olivat Linnunpoika II, Villi ja Yrjön-Pöly. Menestyksekkäin Nylanderin hevosista oli Yrjö, jonka hän osti 1904 Oulunkylän kilpa-ajoissa 1 800 markan hinnasta. Nylander ajoi tällä hevosella noin 50 palkintoa eri kilpailuissa, suurin osa oli I palkintoja.
Niilo Nylander kuoli helmikuussa 1934 Karihaaran sairaalassa sairastettuaan pidemmän aikaa. Nylanderin poika oli Kemin ensimmäinen kaupunginjohtaja Olli Nylander.
Masutatsu Ōyama

| Masutatsu Ōyama |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. heinäkuuta 1923 Gimje, Pohjois-Jeolla, Korea
Kuollut: 26. huhtikuuta 1994 (70 vuotta) Tokio, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Ammatti:  karateka
Puoliso:  Chiyako Oyama (1946–1994)
Lapset:  Kuristina Oyama
Muut tiedot
Tyyli:  Kyokushin
Aiheesta muualla
Kotisivu
Masutatsu (Mas) Ōyama (jap. 大山倍達, Ōyama Masutatsu, syntyjään kor. 최영의, Choi Yeong-eui, 27. heinäkuuta 1923 Korea – 26. huhtikuuta 1994 Tokio, Japani) oli korealaissyntyinen japanilainen karateka. Ōyama kehitti karaten merkittävimmän täyskontaktityylisuunnan kyokushinkain. Hänellä oli tapana kokeilla ja osoittaa karatetaitojensa toimivuus lukuisissa haasteotteluissa. Ōyama tunnetaan myös sonneja vastaan käymistään tappeluista, joissa hänen väitetään tappaneen nautaeläimiä yhdellä iskulla.
Varhaisvuodet > Oyama Dojo

Ōyama asui 1950 karjateurastamon vieressä, jossa hän kävi harjoittelemassa elävien sonnien kanssa kokeillaakseen kykyjään. Hän tappeli 52 sonnin kanssa, joista hän tappoi kolme yhdellä iskulla ja loput 49 menettivät sarvensa. Kaksi vuotta myöhemmin Ōyama matkasi Yhdysvaltoihin esittelemään karatea. Hän vieraili 32 eri kaupungissa ja otteli tuona aikana seitsemässä ottelussa. Ōyama vieraili 1952 myös Havaijilla, jossa hän tapasi Bobby Lowen, joka oli harjoitellut isänsä opissa kungfuta ja omasi 4. danin mustanvyön judossa, 2. danin kenpossa ja 1. danin aikidossa, sekä välisarjan ottelija nyrkkeilyssä. Lowe matkasi Ōyaman mukana Japaniin uchideshiksi ja harjoitteli hänen opissaan päivittäin puolentoista vuoden ajan.
Ōyama avasi oman dojon Ōyama Dojon Mejirossa, Tokiossa 1953 ja jatkoi matkustamista ympäri Japania ja maailmaa esittelemässä kehittämäänsä karatea. Yhdysvalloissa hän tappeli sonnia vastaan Chicagossa, jossa Ōyama katkaisi shutolyönnillä sonnilta sarven. Kaksi vuotta myöhemmin hän vieraili Etelä-Amerikassa ja Euroopassa, jossa Ōyama kävi myös haasteotteluita. Palattuaan takaisin Japaniin hän siirsi dojonsa 1956 Rikkyo yliopiston takana olleeseen balettikoulun tiloihin. 1957 mennessä hänen karatensa oli saanut maineen vahvana, intensiivisenä ja kovaa lyövänä, mutta käytännöllisenä tyylinä, jonka Ōyama nimesi Kyokushiniksi, joka tarkoittaa lopullista totuutta. Samana vuonna hän vieraili Mexico Cityssä esittelemässä karateaan ja otteli jälleen sonnia vastaan, mutta oli tällä kertaa menettää henkensä, kun sonni hyökkäsi häntä takaapäin. Ōyama onnistui kuitenkin katkaisemaan sonnilta sarven, mutta vietti kuusi kuukautta parannellen vammojaan. Myös muiden tyylisuuntien harjoittajat kävivät harjoittelemassa hänen dojollaan ja ottivat osaa täyskontakti otteluissa, jotka olivat loukkaantumisherkkiä sillä ottelu päättyi vasta, kun jompi kumpi ottelijoista verbaalisesti kertoi luovuttavansa. Oyama Dojon jäsenet ottivat täysikontakti ottelunsa tosissaan nähdessään heidän tyylinsä olleen ensisijaisesti taistelutaito. Ottelussa oli muutamia laittomia tekniikoita, mutta sallittuja olivat muun muassa kantapäällä potkiminen, pyyhkeeseen tai rättiin käärityillä nyrkeillä, heitot ja potku nivusiin oli myös yleisiä. Yksi hänen oppilaistaan Kenji Kato kertoi Ōyaman tarkkailevan muita tyylejä ja omaksuvan mielestään hyödylliset tekniikat oikeassa tappelussa omaan tyyliinsä, eikä rajoittanut niitä pelkästään karatetekniikoihin. Vuoteen 1957 mennessä Ōyamalla oli noin 700 oppilasta, vaikka useat oppilaat jättivät dojon liian kovan treenin vuoksi, joista koitui loukkaantumisia. Tuolloin heillä ei ollut virallisia karatepukuja, vaan oppilaat käyttivät tavallisia vaatteita.
Varhaisvuodet > Kyokushinin perustaminen

Ōyaman saadessa lisää oppilaita myös ulkomailta hän päätti siirtää dojonsa 1963 Ikebukuroon, jossa hän piti avajaiset kesäkuussa 1964. Sitä ennen tammikuussa 1964 Oyaman Dojo oli saanut haasteen thainyrkkeilijöiltä, jonka he aluksi hylkäsivät, mutta myöhemmin lähettivät kolme ottelijaa mukaan lukien Noboru Osawan Thaimaahan, jossa he voittivat kaksi ottelua kolmesta. Huhtikuussa 1964 kaksi kuukautta ennen virallisia avajaisia Japanin entinen pääministeri Eisaku Sato nimitettiin International Karate Organization järjestön puheenjohtajaksi, kun Ōyama itse toimi järjestön johtajana. Heidän järjestö järjestäisi useita kouluja muualle päin maailmaa opettamaan Kyokushinia. Perustamisen jälkeen Kyokushin saavutti pian 120 jäsenmaan rajan ja rekisteröityjä jäseniä yli kymmenen miljoonaa. Ōyama kävi elokuussa 1968 lähi-idässä opettamassa yksityisesti Jordanian kuningasta, jonne perustettiin myös Lähi-idän IKO. 1969 hän järjesti ensimmäiset Japanin mestaruuskilpailut ja myöhemmin 1975 ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut, jotka molemmat käydään avoimessapainoluokassa. Myöhemmin 1985 Brasilian ministeriö myönsi Ōyamalle kulttuuri palkinnon. Kaksi vuotta neljännen World Openin jälkeen Ōyama pyysi heinäkuussa 1989 muiden tyylien edustajia osallistumaan Kyokushin turnauksiin, pyrkimyksenään kehittämään Japanin karatetasoa ja vastavuoroisesti parantamaan kamppailulajien kehitystä.
Yksityiselämä

Ōyama oli naimisissa Chiyakon kanssa aina kuolemaansa saakka. He saivat kolme tytärtä Ruiko, Grace-Eki ja Christina Kikuko. Ōyama sai neljä muuta lasta avioliiton ulkopuolella. Keiko Nakamura syntyi toisen maailmansodan aikana. Ōyama itse kertoi elämäkerrassaan, ettei ollut tietoinen lapsesta, ennen kuin asia kävi ilmi 1970-luvulla. Tuolloin hän oli saanut myös kolme poikaa korealaisvaimonsa kanssa; Choi Kwang Bum, Choi Kwang Soo ja Choi Kwang Hwa. Lapset kertoivat isänsä käyneen kerran kuukaudessa katsomassa heitä Koreassa. He harjoittelivat myös kamppailulajeja isänsä innoittamana, kuten hapkidoa ja taekwondoa.
Kuoleman jälkeen

Bungei Shunjū lehti valitsi joulukuussa 2021 Ōyaman sata vaikutusvaltaisinta japanilaista sadan vuoden ajalta listalle.
Aiheesta muualla

Masutatsu Ōyaman sivusto
Oyama 1954.