stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Työuupumus
Työuupumuksen oireet

Työuupumuksen oireita ovat uupumusasteinen väsymys, kyynistynyt asenne työtä kohtaan ja heikentynyt ammatillinen itsetunto. Oireet voidaan jakaa tunneperäisiin (mm. ahdistus), ajatusperäisiin (mm. avuttomuus), sekä fyysisiin (mm. vatsaoireet, päänsärky ja unettomuus), käyttäytymisperäisiin (mm. impulsiivisuus) ja motivaatioperäisiin oireisiin (mm. ihanteiden menettäminen). Maslach (ym. 2001) korostaa neljää tunnusmerkkiä, jotka ovat emotionaalinen uupumus, depersonalisaatio (etäisyyden otto muiden esineellistämisellä), heikentynyt ammatillinen itsetunto ja kyynistyminen. Frustraatio-aggressio-hypoteesin mukaan (vrt. Berkowitz 1989) tilanteen hallinnan puutteen vuoksi henkilö alkaa ahdistua ja muuttuu turhautuneena epävakaaksi. Lisäksi tilanne heijastuu ympäristöön ja aiheuttaa vuorovaikutusongelmia.lähde?
Vaikutukset elimistöön

Krooninen työperäinen stressi saattaa johtaa kudostuhoon etuotsalohkoissa eli harmaan tai valkean aivosolukon tilavuuden pienenemiseen.  Vuonna 2016 julkaistun tutkimuksen mukaan työuupumuksesta kärsivien ihmisten aivojen tarkkaavaisuuteen ja muistiprosessointiin liittyvä aktivaatio on epänormaalia.
Pitkittynyt työperäinen stressi johtaa myös muun elimistön ennenaikaiseen kulumiseen. Se saattaa johtaa myös biologisen vanhenemisen kiihtymiseen, mikä saattaa johtua muun muassa solujen ennenaikaisesta vanhenemisesta telomeerien lyhenemisen vuoksi. Uupumukseen johtavan kroonisen työperäisen stressin on todettu korreloivan voimakkaasti veressä olevien elimistön immuunipuolustusta hoitavien valkosolujen telomeerien lyhentymisen kanssa myös niillä potilailla, jotka eivät kärsi masennuksesta, ahdistushäiriöistä tai alkoholin liikakäytöstä.
Joidenkin teorioiden mukaan ikä voi vaikuttaa siihen, mitkä tekijät työssä koetaan uuvuttavina. Esimerkiksi vanhemmille työntekijöille liika vaihtelu tai nuoremmille liian kova vaatimustaso voi altistaa uupumukselle.
Sairausloma

Työuupumus on Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tutkijoiden mukaan mielenterveysongelma. Työuupumusta ei pidetä kuitenkaan Suomessa itsenäisenä sairautena vaan pelkkänä oireena, minkä vuoksi vakuutusoikeuden alainen Kansaneläkelaitos ei hyväksy työuupumusta sairausloman syyksi.lähde?
Työtuomioistuin on silti velvoittanut työnantajan maksamaan työntekijälle sairausajan palkkaa myös pelkän työuupumusdiagnoosin perusteella. Myös Helsingin seudun kauppakamari ohjeistaa, että työuupumuksen ICD-koodi Z73.0 velvoittaa palkanmaksuun, jos kyseessä on työstä johtuva uupumustila.
Suomessa sairauslomatodistukseen merkitään yleensä työuupumuksen sijaan diagnoosiksi masennus eli depressio, jonka Kela hyväksyy sairausloman perusteeksi. Työuupumus kuitenkin ilmoitetaan diagnoosin yhteydessä lisäkoodilla (ICD-10: Z73.0), joka kertoo, että henkilöllä on elämäntilanteen hallintaan liittyvä ongelma.
Historia

Suomen Lääkärilehden entinen päätoimittaja Ilkka Vartiainen esitteli työuupumuksen käsitteen suomalaisille vuonna 1984.
Kirjallisuutta

Mattila, Juhani: Uupumuksesta takaisin elämään (Kirjapaja 2021 ISBN 978-952-354-479-6)
Rissa, Kari: Tulosta ja hyvinvointia. Druvan-malli.  Helsinki:  Työturvallisuuskeskus, 2007.  ISBN 978-951-8103151
Tamminen, Juhani: Takaisin peliin. Näin selvisin työuupumuksesta.  Helsinki:  Gummerus, 2011.  ISBN 978-951-208-551-4
Ksenarkhos Seleukeialainen

| Ksenarkhos> Ξέναρχος |
| --- | --- |
 Ksenarkhos. Keskiaikainen kuvitelma Liber Chronicarumissa eli Nürnbergin kronikassa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. vuosisata eaa. Seleukeia, Kilikia
Ammatti:  filosofi, grammaatikko
Koulutus ja ura
Koulukunta:  peripateettinen
Oppilaat:  Strabon
Ksenarkhos (m.kreik. Ξέναρχος, lat. Xenarchus; 1. vuosisata eaa./jaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi ja grammaatikko, joka oli kotoisin Kilikian Seleukeiasta.
Ksenarkhos toimi ensimmäisen vuosisadan eaa. lopulla ja ehkä vielä ensimmäisen vuosisadan jaa. alussa. Hän opetti ensin Aleksandriassa ja sitten Ateenassa ja Roomassa. Roomassa hän oli Areios Didymoksen ja sittemmin tämän oppilaan Augustuksen ystäviä. Ksenarkhos opetti maantieteilijänä tunnettua Strabonia, ja oli tämän kirjoittaessa vanha mutta vielä elossa. Strabonin lisäksi Ksenarkhoksen mainitsevat Simplikios ja Aleksanteri Afrodisiaslainen.
Olympian kisojen voittajat

| Olympian kisojen voittajat> Ὀλυμπιονίκας ἤτοι Χρονικὰ πραξιδικά.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Timaios Tauromenionlainen
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  historia, kronologia
Julkaistu:  200-luku eaa.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Olympian kisojen voittajat (m.kreik. Ὀλυμπιονίκας ἤτοι Χρονικὰ πραξιδικά, Olympionikas ētoi Khronika praksidika) oli Timaios Tauromenionlaisen kirjoittama kronologinen teos, jolla hän loi pohjan olympiadien käyttämiselle historiallisten tapahtumien ajoittamisessa. Se ei ole säilynyt nykyaikaan.
Historia

Timaios eli noin vuosina 352/350–256 eaa. Hänet tunnetaan ennen kaikkea teoksestaan Sisilian historia. Lisäksi hän kirjoitti sen jatkon muodostaneen teoksen Pyrrhoksesta. Olympian kisojen voitot muodosti eräänlaisen esityön näille historiateoksille. Sen avulla hän kykeni käyttämään historiateoksissaan aikaisempaa täsmällisempää kronologiaa. Teoksellaan Timaios muodosti kreikkalaisen historiankirjoituksen standardin, jossa tapahtumat ajoitettiin olympiadeja käyttäen. Tämä oli merkittävä edistysaskel, koska näin voitiin muodostaa yhteiskreikkalainen ajoituskehikko, jonka avulla paikallisten kreikkalaisten kalenterien mukaiset ajoitukset voitiin synkronoida.
Sudassa teoksen koko nimenä esiintyy Olympionikas ētoi Khronika praksidika, ”Olympian kisojen voittajat eli Khronika praksidika”. Nimen jälkiosa viittaa ajoituksiin, mutta sen tarkkaa merkitystä ei tunneta. Se on ilmeisesti myöhemmin lisätty selite eikä niinkään alkuperäinen osa teoksen nimeä.
Jo ennen Timaiosta Olympian kisojen voittajien luetteloita olivat koonneet ainakin Hippias Elisläinen sekä Aristoteles, joka koosti teoksen Olympian kisojen voitot. Viimeksi mainittu oli ottanut käyttöön olympiadien numeroinnin. Jo puoli vuosisataa Timaioksen jälkeen Eratostheneen koostama Olympian kisojen voittajien luettelo syrjäytti hänen teoksensa. Eratosthenes hyödynsi omaa luetteloaan Khronografioista-teoksessaan, joka oli Kreikan historian universaalikronologia, ja oli ensimmäinen, joka jakoi olympiadit neljään numeroituun vuoteen, mikä mahdollisti vielä tarkemmat ajoitukset. Myöhempinä aikoina laajamittaisin olympiadeja hyödyntänyt kronologia oli Eusebios Kesarealaisen Kronikka.
Sisältö

Timaioksen teos oli synkroninen luettelo Olympian kisojen voittajista, Spartan kuninkaista ja eforeista, Ateenan arkonteista sekä Heran papittarista Argoksessa. Polybioksen mukaan Timaios asetti nämä erilaiset luettelot ”vierekkäin”, mikä tarkoittaa oletettavasti sitä, että ne oli koottu ja sovitettu yhteen, oletettavasti taulukkomuodossa. Olympian kisojen osalta teos luetteli vain päälajin eli stadionjuoksun voittajat, ei kaikkien lajien voittajia.
Teoksesta ei ole säilynyt yhtään suoraa lainausta. Antiikin kirjallisuudessa esiintyy kuitenkin mainintoja siitä, mihin olympiadeihin Timaios oli kytkenut mitäkin tapahtumia. Hän esimerkiksi ajoitti Troijan valtauksen 417 vuotta ja Rooman ja Karthagon perustamisen 38 vuotta ennen ensimmäistä olympiadia vuonna 776 eaa. Tällaiset maininnat voivat olla peräisin joko suoraan Olympian kisojen voittajien luettelosta tai sitten hänen historiateoksistaan.
Bupalos ja Athenis

| Bupalos ja Athenis> Βούπαλος, Ἄθηνις |
| --- | --- |
 Bupalos ja Athenis kuvattuna teoksessa Promptuarii Iconum Insigniorum, Guillaume Rouille, 1553.
Henkilötiedot
Syntynyt: 500-luku eaa. Khios
Kuollut: 400-luku eaa.
Taiteilija
Aktiivisena:  n. 524–485 eaa.
Ala:  kuvanveistäjiä
Taidesuuntaus:  arkaainen kuvanveisto
Bupalos (m.kreik. Βούπαλος, Būpalos tai Boupalos, lat. Bupalus) ja Athenis (m.kreik. Ἄθηνις, Athēnis) olivat kaksi antiikin kreikkalaista kuvanveistäjää, jotka edustivat arkaaisen kauden kuvanveistoa. He olivat kotoisin Khiokselta ja toimivat 500- ja 400-lukujen eaa. taitteessa.
Bupalos ja Athenis olivat veljeksiä ja kuuluivat kuvanveistäjäsukuun. Heidän isänsä nimeksi mainitaan Anthermos, tosin nimestä esiintyy eri lähteissä erilaisia kirjoitusmuotoja, kuten Arkheneus. Plinius vanhempi kertoo, että he tekivät karikatyyrejä runoilija Hipponaksista, mihin runoilija vastasi kitkerillä satiireilla. Tämä ajoittaa veljekset noin vuosiin 524–485 eaa.
Bupalos ja Athenis tekivät veistoksensa marmorista. Roomalaisella kaudella keisari Augustus sijoitti veljesten veistoksia temppeleihinsä Roomassa.
A. P. Hämäläinen

| A>  P. Hämäläinen |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 22.5.1907–31.5.1909  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Kuopion itäinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1864 Kuopion pitäjä
Kuollut: 28. maaliskuuta 1918 (53 vuotta) Savonlinna
Ammatti:  veturinkuljettaja
Antti Pekka Hämäläinen (2. huhtikuuta 1864 Kuopion pitäjä – 28. maaliskuuta 1918 Savonlinna) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1909. Valkoiset surmasivat Hämäläisen sisällissodan aikana vaikkei hän ollut mukana punaisten toiminnassa.
Elämä

Kuopion pitäjän Tuusniemessä syntyneen Hämäläisen vanhemmat olivat värjäri Juho Pekka Hämäläinen (s. 1839) ja Maria Juliana Vartiainen (s. 1840). Hämäläinen kävi kansakoulun ja asevelvollisuuden suoritettuaan hän palveli aliupseerina Kuopion tarkk'ampujapataljoonassa, kunnes siirtyi Valtionrautateille vuonna 1890. Värtsilään asettunut Hämäläinen työskenteli aluksi lämmittäjänä ja myöhemmin veturinkuljettajana Karjalan radalla.
Hämäläinen lähti työväenliikkeen vuosisadan vaihteessa. Hämäläinen oli SDP:n puolueneuvoston jäsen ja vuonna 1907 hänet valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Hämäläinen uusi paikkansa 1908, muttei vuotta myöhemmin ollut enää ehdolla. 1910-luvulla Hämäläinen vaikutti Suomen Rautatieläisten Liitossa ja kuului Osuusliike Oma-avun hallitukseen. Vuosikymmenen alussa hän työskenteli myös Rajavahti-lehden toimituksessa.
Keväällä 1917 Kontiolahden Niinivaarassa asunut Hämäläinen valittiin helmikuun vallankumouksen jälkeen Joensuun järjestystoimikunnan jäseneksi. Ennen sisällissotaa Hämäläinen valittiin myös Kontiolahden kunnanvaltuustoon, mutta hän ei ehtinyt osallistumaan sen toimintaan. Hämäläinen surmattiin sisällissodan aikana keväällä 1918. Suomen sotasurmat -tietokannan mukaan Hämäläinen vangittiin 1. helmikuuta ja vapautettiin kaksi viikkoa myöhemmin, jonka jälkeen hänet murhattiin Savonlinnassa maaliskuun lopussa. Heikki Jalosen tietojen mukaan Hämäläinen oli ennen 8. helmikuuta käytyä Värtsilän taistelua kieltäynyt kuljettamasta valkoisten sotilasjunaa, jonka vuoksi hänet vangittiin ja ammuttiin myöhemmin Savonlinnan vankileirillä.
Perhe

Hämäläisen puoliso oli Erika Hämäläinen. Pariskunnalla oli neljä lasta. 1920-luvun vaihteessa heidän poikansa Aarne ja Onni Hämäläinen pyörittivät Rääkkylässä toiminutta Niemisen sahaa.
Hegerfors

Hegerfors on seuraavien ruotsalaisten henkilöiden sukunimi:
Arne Hegerfors (1942–2024), urheilutoimittaja
Sture Hegerfors (s. 1938), kirjailija, toimittaja ja pilapiirtäjä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Katriina Elovirta

Katriina Elovirta (15. helmikuuta 1961 Iisalmi – 19. kesäkuuta 2018 Espoo) oli Palloliiton kehityspäällikkö, jalkapalloilija ja kansainvälisen tason erotuomari.
Elovirta pelasi naisten SM-sarjassa vuosina 1985–1990 Helsinki Unitedissa sekä sen edeltäjissä KNF:ssä ja PP-Futiksessa. Keskikentällä pelannut Elovirta voitti urallaan kolme mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja Suomen cupin. Maajoukkueessa Elovirta pelasi 9 maaottelua.
Pelaajauransa päätyttyä Elovirta ryhtyi erotuomariksi vuonna 1991. Hän nousi kansainväliseksi tuomariksi jo 1995 ja toimi sen jälkeen tuomarina muun muassa naisten EM-kisoissa vuosina 1997 ja 2001 sekä naisten MM-kisoissa 1999 ja 2003. Elovirta tuomitsi myös ensimmäisen naisten UEFA Cupin finaalin 2002. Hänet palkittiin Suomessa vuoden parhaana erotuomarina vuonna 1996, jolloin palkinto oli vielä yhteinen miehille ja naisille sekä parhaana naiserotuomarina vuonna 2003.
Elovirta työskenteli Palloliiton kehityspäällikkönä.
Katrine Søndergaard Pedersen

Katrine Søndergaard Pedersen (s. 13. huhtikuuta 1977) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Tanskan naisten maajoukkueessa heinäkuun 2013 loppuun mennessä 210 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Hän on eniten maaotteluita pelannut tanskalainen naisjalkapalloilija. Hän kuului Tanskan joukkueeseen vuosien 1995, 1999 ja 2007 MM-kisoissa sekä useissa EM-kisoissa. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi syyskuussa 1994.
Pedersen on edustanut seuratasolla norjalaista Stabækia vuodesta 2009. Aiemmin hän on pelannut Stensballe IK:ssa vuoteen 1993, aarhusilaisseura HEI:ssä 1994–2002, IK Skovbakkenissa 2002, englantilaisessa Fulhamissa 2002–2003, norjalaisessa Fløyassa 2003–2005, ruotsalaisessa Djurgården/Älvsjössä 2006 ja norjalaisessa Asker Skiklubissa 2007–2008.
Katrine Pedersen valittiin Tanskan parhaaksi naispelaajaksi vuosina 2007 ja 2013.
Åke Falck

| Åke Falck |
| --- | --- |
 Falck vuonna 1957.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1925 Göteborg, Ruotsi
Kuollut: 12. lokakuuta 1974 (49 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja, tuottaja
Puoliso:  Karin Falck
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Åke Erik Lennart Falck (3. huhtikuuta 1925 Göteborg – 13. lokakuuta 1974) oli ruotsalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja televisiotuottaja. Hän ohjasi Göteborgin kaupunginteatterissa vuosina 1955–1960 ja siirtyi sitten Sveriges Televisionin palvelukseen. Hänen ohjaamansa Kaskad voitti Montreux’n festivaalien Kultaisen ruusun vuonna 1962. Vuonna 1972 Falck voitti Ruotsin Suuren journalistipalkinnon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Åke Falck Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  SNAC
Morgan (etunimi)

| Morgan |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  14. kesäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  merkitykseltään epäselvä, kelttiläinen nimi 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Morgan on englanninkielisissä maissa yleinen etunimi, joka voi olla miehen tai naisen nimi. Suomessa ja Skandinaviassa sitä käytetään tyypillisesti miehennimenä.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Morgan on joulukuuhun 2024 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 300–320 miehellä ja noin 70–90 naisella.
Nimipäivät

Suomessa Morgan lisättiin suomenruotsalaiseen kalenteriin vuonna 2020. Nimipäivä on 14. kesäkuuta.
Ruotsin almanakassa Morganilla on nykyään nimipäivä 28. maaliskuuta. Aikaisemmat nimipäivät olivat 11. marraskuuta (vuosina 1986–1992) ja 22. syyskuuta (vuosina 1993–2000).
Norjassa Morganin nimipäivä on 8. joulukuuta.
Tunnettuja Morganeita

Morgan Alling (s. 1968), ruotsalainen näyttelijä
Morgan Arritola (s. 1986), yhdysvaltalainen maastohiihtäjä
Morgan Barron (s. 1998), kanadalainen jääkiekkoilija
Morgan Bolding (s. 1995), brittiläinen soutaja ja olympiavoittaja
Morgan Brian (s. 1983), yhdysvaltalainen jalkapalloilija
Morgan Brittany (s. 1951), yhdysvaltalainen näyttelijä
Morgan De Sanctis (s. 1977), italialainen jalkapallomaalivahti
Morgan Ellis (s. 1992), kanadalainen jääkiekkoilija
Morgan Fairchild (s. 1950), yhdysvaltalainen näyttelijä
Morgan Fisher (s. 1950), brittiläinen kosketinsoittaja
Morgan Freeman (s. 1937), yhdysvaltalainen näyttelijä
Morgan Frost (s. 1999), kanadalainen jääkiekkoilija
Morgan Geekie (s. 1998), kanadalainen jääkiekkoilija
Morgan Geyser (s. 2001/2002), yhdysvaltalainen rikollinen
Morgan Gibbs-White (s. 2000), englantilainen jalkapalloilija
Morgan Johansson (s. 1970), ruotsalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko
Morgan Lake (s. 1997), brittiläinen seitsenottelija ja korkeushyppääjä
Morgan Lily (s. 2000), yhdysvaltalainen näyttelijä
Morgan Nicholls, englantilainen basisti ja kosketinsoittaja
Morgan Parra (s. 1988), ranskalainen rugbypelaaja
Morgan Scott Peck (1936–2005), yhdysvaltalainen psykiatri
Morgan Walter Philips (1902–1963), brittiläinen työväenpuolueen poliitikko
Morgan Rielly (s. 1994), kanadalainen jääkiekkoilija
Morgan Robertson (1861–1915), yhdysvaltalainen kirjailija
Morgan Rogers (s. 2002), englantilainen jalkapalloilija
Morgan Rose (s. 1968), yhdysvaltalainen heavy-muusikko
Morgan Schneiderlin (s. 1989), ranskalainen jalkapalloilija
William Morgan Sheppard (1932–2019), brittiläinen näyttelijä
Morgan Spurlock (1970–2024), yhdysvaltalainen dokumenttielokuvaohjaaja, televisiotuottaja ja käsikirjoittaja
Morgan Taylor (1903–1975), yhdysvaltalainen aitajuoksija
Morgan Tsvangirai (1952–2018), Zimbabwen pääministeri 2008–2013
Morgan Tuck (s. 1994), yhdysvaltalainen koripalloilija
Morgan Uceny (s. 1985), yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija
Morgan Wallen (s. 1993), yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä
Morgan Woolard (s. 1989), yhdysvaltalainen malli
Morgan York (s. 1993), yhdysvaltalainen näyttelijä
Kuvitteellisia Morganeita

Morgan Delt, päähenkilö elokuvassa Morgan – toivoton tapaus
Morgan DeWitt, hahmo televisiosarjassa Kauniit ja rohkeat
Morgan le Fay, kuningas Arthurin sisarpuoli, mahtava noita, Avalonin valtiatar
Morgan Kane, henkilöhahmo Louis Mastersonin kirjoissa
Morgan Stewart, päähenkilö elokuvassa Älä mokaa Morgan
Antti Tuuri

| Antti Tuuri |
| --- | --- |
 Antti Tuuri Turun kirjamessuilla vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. lokakuuta 1944 (ikä 80) Kauhava, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  kirjailija
Lapset:  Hanna Tuuri, Mika Tuuri
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Esikoisteos:  Asioiden suhteet (1971)
Palkinnot
 Finlandia-palkinto vuonna 1997 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto vuonna 1985 Aleksis Kiven palkinto vuonna 2009 Veijo Meri -palkinto 2020. 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Antti Elias Tuuri (s. 1. lokakuuta 1944 Kauhava) on palkittu suomalainen kirjailija. Hänet tunnetaan kotimaakuntaansa Etelä-Pohjanmaata kuvaavista kirjoistaan. Tuuri on myös kirjoittanut useita Äitini suku -sarjaan kuuluvia kirjoja, joissa kerrotaan Yhdysvaltoihin muuttaneiden suomalaisten kertomuksia. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu kuunnelma- ja elokuvakäsikirjoituksia, oopperalibrettoja, elämäkertoja ja historiikkeja.
Tuuri sai Finlandia-palkinnon 1997 teoksestaan Lakeuden kutsu. Vuonna 1985 Tuurille myönnettiin Suomen Leijonan ritarikunnan Pro Finlandia -mitali. Samana vuonna hänelle myönnettiin myös Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto Pohjanmaa-sarjan ensimmäisestä teoksesta Pohjanmaa. Vuonna 2009 Tuuri sai Aleksis Kiven palkinnon. Tuuri on myös suomentanut islantilaisia saagoja, mistä tunnustuksena maan presidentti Vigdís Finnbogadóttir luovutti hänelle vuonna 1983 Islannin Haukan ritarikunnan ristin. Vuonna 2022 Tuurille myönnettiin Suomen Leijonan Komentajamerkki.
Nuoruus ja opinnot

Tuuri aloitti vuonna 1951 kansakoulun Kauhavalla. Hänen luokkatovereihinsa kuului muun muassa Jukka Kemppinen. Ylioppilaaksi hän valmistui Vimpelin yhteiskoulusta 1963 ja graafisen alan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1972. Teekkareiden Äpy-lehti oli hänen ensimmäisiä julkaisualustojaan. Opiskeluaikanaan Tuuri työskenteli Saksassa.
Tuuri toimi Suomen Talkin tutkimusinsinöörinä 1972–1973, oululaisen sanomalehti Kalevan kirjapainon teknisenä johtajana 1973–1978, Wärtsilän painokoneosaston myyntipäällikkönä 1978–1979 sekä Wihurin omistaman Sanduddin tapettitehtaan teknisenä johtajana 1979–1980. Hän oli Insinöörijärjestöjen koulutuskeskuksen toimitusjohtajana 1980–1982 ja Otavan kehitysjohtajana 1982–1983. Vuonna 1983 hän ryhtyi kokopäiväiseksi kirjailijaksi.
Tuuri on sukupolvensa näkyvimpiä ja arvostetuimpia kertojia. Hänen varhaisessa tuotannossaan huomio kiinnittyi sanonnan tarkkuuteen ja niukkuuteen, joka toi joskus mieleen toisen diplomi-insinöörin, Antti Hyryn. Myöhemmin hänen tyylinsä tunnusmerkiksi on kohonnut pinnanalainen rikkaus, joka ilmenee joskus nasevina ”kirveen iskuina”, ja usein jonkin verran verhottuna huumorina tai satiirina. Tuuri on monissa julkisissa esiintymisissään kertonut kaunokirjallistenkin teostensa takana olevasta runsaasta ja huolellisesta taustatyöstä ja haastatteluista, joiden tuloksena on tarkkaa ja uskottavaa kerrontaa.lähde?
Hänen kirjansa Talvisota myi aikoinaan yli 100 000 kappaletta. 2020-luvulla hänen on ollut tyytyminen noin 5 000 kappaleen myyntilukemiin.
Tuurin teosten pohjalta on tehty useita elokuvia. Pekka Parikka ohjasi vuonna 1988 hänen romaaniinsa perustuvan elokuvan Pohjanmaa sekä vuonna 1989 samannimiseen Tuurin romaaniin perustuvan elokuvan Talvisota. Lauri Törhönen teki vuonna 1990 elokuvan Ameriikan raitti. Olli Saarela ohjasi vuonna 1999 lähinnä romaaniin Elämä isänmaalle pohjautuvan elokuvan Rukajärven tie ja  Ilkka Vanne vuonna 2000 Lakeuden kutsun, joka perustuu Pohjanmaa-sarjan viimeiseen teokseen sekä viimeisimpänä Antti-Jussi Annila vuonna 2017 Ikitien. Tuuri on myös itse useasti toiminut mukana filmattujen romaaniensa käsikirjoitustyössä (Talvisota, Pohjanmaa, Lakeuden kutsu, Rukajärven tie, Ikitie). Tämän lisäksi Tuuri on myös kirjoittanut Pekka Parikan ohjaaman TV-sarjan Hunajan maku (1993) sekä sotasyyllisyysoikeudenkäynneistä kertovan TV-sarjan Tuomitut (1995) ja lähes sata kuunnelmaa. Hänen kirjojaan on käännetty kuudelletoista kielelle.lähde?
Hän on Suomen viimeinen ammattikirjailija, joka kirjoittaa mekaanisella kirjoituskoneella.
Tuurilla on kotitalo Helsingin Roihuvuoressa, työhuone Kalliossa ja vapaa-ajan asunto Moikipäässä.
Tuuri avioitui vuonna 1968 Pirkko Wahlroosin kanssa. Heillä on aikuiset tytär ja poika; tytär Hanna Tuuri on myös kirjailija. Antti Tuurin kirja Mies kuin pantteri kertoo Pirkko Wahlroosin veljestä.
Tuuri on ollut kaksi kertaa naimisissa. Hänen toinen puolisonsa oli Merja Hietaharju-Tuuri.
Tuuri harrastaa tennistä ja purjehdusta.
Teokset > Romaanit

Asioiden suhteet.  Otava, 1971.
Marraskuun loppu.  Otava, 1973.  ISBN 951-1-00762-9
Joki virtaa läpi kaupungin.  Otava, 1977.  ISBN 951-1-04584-9
Vuodenajat maaseutukaupungissa.  Otava, 1979.  ISBN 951-1-05544-5
Viisitoista metriä vasempaan.  Otava, 1985.  ISBN 951-1-08659-6
Miehiä naisten kanssa.  Otava, 1993.  ISBN 951-1-12248-7
Sotaan syylliset.  Otava, 1994.  ISBN 951-1-12761-6
Elämä isänmaalle.  Otava, 1998.  ISBN 951-1-15605-5
Aukko taivaassa.  Otava, 2000.  ISBN 951-1-16838-X
Suuri asejuna Pietarista.  Kustannus HD, 2006.  ISBN 952-5556-15-8
Surmanpelto.  Otava, 2008.  ISBN 978-951-1-22983-4
Suuri viljajuna Siperiasta.  Kustannus HD, 2009.  ISBN 978-952-5556-54-4
Rata.  Otava, 2010.  ISBN 978-951-1-24566-7
Alkemistit - Maallinen rakkaus.  Otava, 2013.  ISBN 978-951-1-27111-6
Alkemistit II - Taivaalliset häät.  Otava, 2014.  ISBN 978-951-1-27636-4
Pitelemättömät.  Otava, 2015.  ISBN 978-951-1-28752-0
Aavan meren tuolla puolen.  Otava, 2018.  ISBN 978-951-1-30891-1
Levoton mieli.  Otava, 2019.  ISBN 978-951-1-33686-0
Lintujen kesyttäjä : romaani.  Helsinki:  Otava, 2023.  ISBN 978-951-1-46686-4
Teokset > Romaanit > Pohjanmaa-sarja

Pohjanmaa.  Otava, 1982.  ISBN 951-1-07085-1
Talvisota.  Otava, 1984.  ISBN 978-951-1-23866-9
Ameriikan raitti.  Otava, 1986.  ISBN 951-1-09148-4
Uusi Jerusalem.  Otava, 1988.  ISBN 951-1-10279-6
Maan avaruus.  Otava, 1989.  ISBN 951-1-10677-5
Lakeuden kutsu.  Otava, 1997.  ISBN 951-1-14438-3
Teokset > Romaanit > Äitini suku -sarja

Eerikinpojat.  Otava, 2001.  ISBN 951-1-17450-9
Ullan kirja.  Otava, 2002.  ISBN 951-1-17960-8
Muukalaiset.  Otava, 2003.  ISBN 951-1-18608-6
Wallenberg.  Otava, 2004.  ISBN 951-1-19204-3
Taivaanraapijat.  Otava, 2005.  ISBN 951-1-20040-2
Kylmien kyytimies.  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-22106-7
Ikitie.  Otava, 2011.  ISBN 978-951-1-23816-4
Rauta-antura.  Otava, 2012.  ISBN 978-951-1-25969-5
Tangopojat.  Otava, 2016.  ISBN 978-951-1-30583-5
Tammikuu 18. Otava 2017. ISBN 978-951-1-31380-9