stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rantarata
Tulevaisuus

Vuonna 1995 valmistunut perusparannus ei poistanut kaikkia radan ongelmakohtia. Suurimpia ongelmia ovat penkereiden huono kestävyys kaarteissa ja Turun päässä savipitoisen maan painuminen radan alla. Näiden syiden takia radalla on paljon nopeusrajoituksia. Turvalaitekaapeleiden huono kunto on aiheuttanut ongelmia ja katkoksia liikenteessä etenkin ukkosella. Turvalaitteiden lyhyet suojavälit mahdollistavat junien lähettämisen Kirkkonummi–Turku-välillä peräkkäin viiden minuutin välein. Liikenteen lisääminen on kuitenkin vaikeaa, koska suurin osa radasta on yksiraiteista ja kohtauspaikkoja on liian vähän.
Matkustajamääräennusteet vuosille 2030 ja 2050 ovat saavutettavissa radan nykyisellä kapasiteetilla. Parannustoimenpiteillä olisi mahdollista vähentää Turun ja Helsingin välistä matka-aikaa 5–10 minuutilla.
Tulevaisuus > Oikorata

1970-luvulla suunnitellun Espoo–Lohja–Salo-oikoradan eli Elsa-radan suunnitelmat nostettiin uudelleen esiin 2000-luvun alussa. Tekniset vaatimukset olivat kuitenkin muuttuneet kolmen vuosikymmenen aikana niin, että oikorata piti käytännössä suunnitella uudelleen. Alun perin Elsa-rata oli suunniteltu 160 km/h:n nopeudelle, mutta uudessa versiossa radan geometria suunniteltiin nopean liikenteen vaihtoehdossa nopeudelle 200 km/h ja suurnopeusvaihtoehdossa nopeudelle 300 km/h. Vuonna 2006 Liikenne- ja viestintäministeriön rantaradan tulevaisuutta pohtinut työryhmä kuitenkin päätyi ehdottamaan nykyisen rantaradan parantamista ja lisäraiteiden rakentamista sekä hylkäämään Elsa-radan toistaiseksi. Kaavoituksen takia Elsa-radan suunnittelua kuitenkin jatketaan.
Tulevaisuus > Lisäraiteet

Espoon kaupunkiradan rakennustyöt alkoivat alkuvuodesta 2024, ja töiden on arvioitu valmistuvan vuonna 2028. Hankkeessa rakennetaan kaksi lisäraidetta Leppävaarasta Kauklahteen asti jatkaen Helsingistä alkavaa kaupunkirataa. Lisäraiteiden lisäksi työt sisältävät asemien uudistamista, Rantaradanbaana pyöräilyn pääreitin ja lähialueiden kadunrakennusta. Lisäraiteet vapauttavat kapasiteettia lähiliikenteen käyttöön ja parantavat liikenteen täsmällisyyttä erottamalla lähiliikenteen kaukoliikenteestä.
Tulevaisuus > Satamaradan siirto

Turun satamaan rakennettavan uuden yhteisterminaalin rakennustöiden yhteydessä Turun päärautatieaseman ja Turun sataman rautatieaseman välinen satamarata on tarkoitus siirtää. Uusi rata väistää kaupunkialueet kulkemalla pohjoisempana Pahaniemen sillan alitse. Siirto mahdollistaa Linnanniemen alueen kehittämisen muun muassa asumisen ja liikerakentamisen tarpeisiin, ja samalla alueelta poistuu kahdeksan tasoristeystä. Pituudeltaan uusi rata tulee olemaan likipitäen sama eli noin 2–2,5 kilometriä. Nykyinen satamarata arvioidaan purettavan vuonna 2028. Siirto maksaa 18 miljoonaa euroa.
Rataosalla sattuneet onnettomuudet

Pitäjänmäen junaonnettomuus 1910
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rantarata Wikimedia Commonsissa
Kauklahden rautatieasema 1920-luvulla.
Hv1-vetoinen pikajuna Turusta Helsinkiin vuonna 1958.
Kauniaisten puinen asema­rakennus vaurioitui tulipalossa 30. elokuuta 2008.
Espoon vanha asemarakennus.
Juna matkalla kohti Aurajoen ylittävää rautatiesiltaa Turussa.
Helka-näyttö Helsingin liikenteen­ohjaus­keskuksesta välillä Kauniainen–Kirkkonummi.
Ensimmäinen juna kulkemassa Espoon tunnelin läpi 1. maaliskuuta 1966.
ELSA-oikoradan linjausvaihtoehtoja
Atte Kalajoki

Atte Bernhard Carolus Kalajoki (24. heinäkuuta 1914 Oulu – 16. syyskuuta 2004 Oulu), vuoteen 1934 asti Calamnius, oli oululainen yliopiston apulaissihteeri, opettaja, journalisti, kirjailija, kotiseutumies ja kamarineuvos. Kalajoen vanhemmat olivat kirjailija Ilmari Kiannon vanhempi veli maanmittausinsinööri Wäinö Calamnius ja tämän toinen puoliso sairaanhoitaja Helny Sigrid Maria Aejmelaeus.
Henkilöhistoria

Kalajoki syntyi vuonna 1914 Oulussa, jossa myös kirjoitti ylioppilaaksi 1934 ja suoritti pääosan elämäntyöstään. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui vuonna 1944 Helsingin yliopistosta. Kamarineuvoksen nimen ja arvon hän sai vuonna 1977. Vuonna 1983 hänet promovoitiin Oulun yliopiston kunniatohtoriksi.
Kalajoki oli nuoruudessaan lehtimiehenä (Kaiku-lehti) ja myöhemmin opettajana ja Oulun yliopiston apulaissihteerinä. Hänet tunnettiin monien eri kulttuuriyhteisöjen aktiivisena jäsenenä ja kotiseutuihmisenä. Talvi- ja jatkosotien aikana Kalajoki toimi myös marsalkka Mannerheimim henkivartioryhmässä.
Kirjallinen toiminta

Kalajoki oli vuonna 1945 perustamassa kulttuurilehti Kaltiota, jonka päätoimittaja hän oli vuodesta 1945 vuoteen 1963. Lehden talousvastaavana hän toimi vuoteen 1987 asti. Kirjojen ja kirjasten ohella hän julkaisi suuren määrä tekstejä artikkeleina, pakinoina ja muina kirjoituksina.
Pakinoitsijana Kalajoki käytti nimimerkkiä Panu. Pakinoissa tärkeimmässä asemassa on kotiseutu, Oulu. Yleispätevää osuutta ovat muistelut menneiltä ajoilta, kuten sota-ajan joulujen kuvaukset. Kevennyksenä on vähän pakinamaisuutta esimerkiksi huvittavien sitaattien tai muisteluiden muodossa. Oulun kaupunginkirjasto on digitoinut noin 1 700 Atte Kalajoen pääosin Oulu-lehteen nimimerkillä Panu kirjoittamaa pakinaa. Digitoidut pakinat löytyvät ARTO-artikkeliviitetietokannasta.
Atte Kalajoen kirjoja ja kirjasia

Oulun lehdet 1829–1946 1947, uusintap. 1980
Genalogia Sursillianan näköispainos (yhdessä Martti Wiljakkalan kanssa) 1959 ja 1960
Kirjailijain Oulu 1961
25 vuotta kulttuurirahastotoimintaa Pohjois-Suomessa 1953–1978 1978
Runoileva merikapteeni – Kulttuurikuvia Merikosken partaalta 1984
Rurik Calamniuksen runojen jäljillä 1986
Oulun kirjailijat 1986 ja 1987
Frans Michael Franzén, runoilija Oulusta ja Suomen Turusta 1989
Oulun taloja ja tarinoita – Panun pakinoita 55 vuotta 1989
Franzénin matkassa kotona ja maailmalla 1990
Franzénin jäljillä Ruotsissa – Kuusi kirjettä kesäiseltä matkalta 1990
Pohjatuulta – Artikkeleita ja esseitä 1994
Yli rajojen – Campo Mussolinilta Kauko-Karjalaan 1935–1995 1996
Suomalaisen runon tienraivaajia – 1700-luvun runoilevat Calamniukset 1999
Totta ja tarua – Panun pakinoita 66 vuotta 2001.
Aiheesta muualla

Atte Kalajoen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Kirjastot.fi: Atte Kalajoki
KirjastoVirma: Atte Kalajoki (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Suomi (KANTO)  Alankomaat 
Henkilöt:  Ritva
227 eaa.

| --- | --- |
Vuosisadat: 300-luku eaa. · 200-luku eaa. · 100-luku eaa.
Vuosikymmenet: 300-luku eaa. · 290-luku eaa. · 280-luku eaa. · 270-luku eaa. · 260-luku eaa. · 250-luku eaa. · 240-luku eaa. · 230-luku eaa. · 220-luku eaa. · 210-luku eaa. · 200-luku eaa. · 190-luku eaa.
Vuodet: 300 eaa. · 299 eaa. · 298 eaa. · 297 eaa. · 296 eaa. · 295 eaa. · 294 eaa. · 293 eaa. · 292 eaa. · 291 eaa. · 290 eaa. · 289 eaa. · 288 eaa. · 287 eaa. · 286 eaa. · 285 eaa. · 284 eaa. · 283 eaa. · 282 eaa. · 281 eaa. · 280 eaa. · 279 eaa. · 278 eaa. · 277 eaa. · 276 eaa. · 275 eaa. · 274 eaa. · 273 eaa. · 272 eaa. · 271 eaa. · 270 eaa. · 269 eaa. · 268 eaa. · 267 eaa. · 266 eaa. · 265 eaa. · 264 eaa. · 263 eaa. · 262 eaa. · 261 eaa. · 260 eaa. · 259 eaa. · 258 eaa. · 257 eaa. · 256 eaa. · 255 eaa. · 254 eaa. · 253 eaa. · 252 eaa. · 251 eaa. · 250 eaa. · 249 eaa. · 248 eaa. · 247 eaa. · 246 eaa. · 245 eaa. · 244 eaa. · 243 eaa. · 242 eaa. · 241 eaa. · 240 eaa. · 239 eaa. · 238 eaa. · 237 eaa. · 236 eaa. · 235 eaa. · 234 eaa. · 233 eaa. · 232 eaa. · 231 eaa. · 230 eaa. · 229 eaa. · 228 eaa. · 227 eaa. · 226 eaa. · 225 eaa. · 224 eaa. · 223 eaa. · 222 eaa. · 221 eaa. · 220 eaa. · 219 eaa. · 218 eaa. · 217 eaa. · 216 eaa. · 215 eaa. · 214 eaa. · 213 eaa. · 212 eaa. · 211 eaa. · 210 eaa. · 209 eaa. · 208 eaa. · 207 eaa. · 206 eaa. · 205 eaa. · 204 eaa. · 203 eaa. · 202 eaa. · 201 eaa. · 200 eaa. · 199 eaa.
Tapahtumia

Rhodoksen kolossi tuhoutui maanjäristyksessä (eri arvioissa 227–220 eaa.).
Syntyneitä

Publius Cornelius Scipio Nasica, roomalainen poliitikko.
Kimmo Kajaste

Kimmo Kajaste
Kimmo Kajaste (s. 1945 Porvoo) on suomalainen yhteiskunnallinen toimija, journalisti, kolumnisti, entinen päätoimittaja ja viestinnän ammattilainen.
Opinnot ja työtehtävät

Kajaste on tullut ylioppilaaksi Porvoon Yhteislyseosta ja opiskellut Helsingin yliopistossa sosiologiaa, kasvatustiedettä ja tiedotusoppia.
Kajaste on ollut toimittajana Uusimaassa, ylioppilaslehti Contactorissa ja WSOY:n kirjankustantamossa. Hän on toimittanut ja julkaissut useita kirjoja. Sittemmin hän toimi Kansallisen Kokoomuksen tiedottajana ja vuosina 1975-1988 päätoimittajana puolueen äänenkannattaja Nykypäivässä. Hän on työskennellyt viestintäpäällikkönä Suomen Kaupunkiliitossa ja kuntien edunvalvojana ja yhteiskuntasuhteista vastaavana päällikkönä Suomen Kuntaliitossa, josta tehtävästä hän siirtyi eläkkeelle vuonna 2010.
Yksityiselämä ja harrastukset

Kimmo Kajaste avioitui vuonna 1970 Pirjo o.s. Pihkalan kanssa, ja heillä on kaksi aikuista lasta. Hän asuu syntymäkaupungissaan Porvoossa.
Luottamustoimia

Kajaste on ollut kahdesti presidentin valitsijamies vuosina 1978 (Urho Kekkonen) ja 1982 (Harri Holkeri). Porvoon kaupunginvaltuustossa hän toimi yhtäjaksoisesti 32 vuotta ja oli jatkuvasti valtuuston puheenjohtajiston jäsen ja kokoomusryhmän puheenjohtaja. Hän on työskennellyt Itä-Uudenmaan seutukaavaliiton ja Itä-Uudenmaan maakuntaliiton puheenjohtajana ja muun muassa Seutusuunnittelun Keskusliiton hallituksessa.
Kajaste oli koko 1970-luvun Porvoon seurakunnan kirkkovaltuuston jäsen.
Kajaste on Suomi-Seuran johtokunnan jäsen ja muun muassa Itä-Uudenmaan Rakennussuojelusäätiö Salvuksen puheenjohtaja. Hän on toiminut Suomi-Saksa yhdistysten liiton puheenjohtajana, maanpuolustustiedotuksen suunnittelukunnan (MTS) tiedotusjaoston puheenjohtajana sekä pitkään muun muassa valtion ympäristönsuojeluneuvostossa ja Kansallisen Veteraanipäivän valtakunnallisessa päätoimikunnassa ja Tammenlehvän Perinneliton hallituksessa. Hän on edustanut Suomea Suomen YK-valtuuskunnassa ja Pohjoismaiden Suomen instituutin hallituksen puheenjohtajana.
Tunnustuksia

Kajasteelle on myönnetty muiden muassa Suomen Valkoisen ruusun ensimmäisen luokan ritarimerkki, Suomen Leijonan ritarimerkki, sotilasansiomitali, Saksan Liittotasavallan Verdienstkreuz am Bande, Keskuskauppakamarin elämäntyömerkki ja Suomen Kuntaliiton kultainen kunniamerkki.
Kajasteelle on myönnetty maakuntaneuvoksen nimi ja arvo vuonna 2008.
Julkaisuja

Kaupunki - elämän näyttämö, Kirjayhtymä 1992, ISBN 951-26-3774-X
Uusiutuvat kuntamme, Suomen Kuntaliitto 1995, ISBN 951-598-213-8
Suomalainen mahdollisuus - näkökulmia hyvinvointimme tulevaisuuteen, Edita 1997, ISBN 951-37-2195-7
Arvomme yhteiskunnassa, Edita 1999, ISBN 951-37-2758-0
Kunta - ihmisten yhteisö, Gummerus 2000, ISBN 951-755-417-6
Eheään elämään - näkökulmia ihmisenä olemiseen uhkien ja toivon maailmassa, Edita 2001, ISBN 951-37-3616-4
Ystävät - Porvoo & Dinkelsbühl, Kirjapaino Uusimaa 2002, ISBN 951-96331-9-7
Culinary Porvoo, A la Carte Books 2006, ISBN 978-952-5290-64-6
Culinary Kotka, A la Carte Books 2007, ISBN 978-952-52906-6-0
Lähteet:

Porvarillisen työn arkisto
Uusimaa arkisto
Uusimaa 29.12.2013
Helsingin Sanomat 70-vuotishaastattelu 19.8.2015.
Nanao Sakaki

Nanao Sakaki (jap. 榊七夫, Sakaki Nanao; 1923–2008) oli japanilainen runoilija. Häntä luonnehditaan kulkurirunoilijaksi, sillä hän kiersi maailmaa kävellen. Loppuelämänsä Sakaki vietti vuorilla Naganon lähellä.
Tero Tähtinen on suomentanut Sakakin runoja kokoelman Syödään tähtiä!. Runot on suomennettu ja valikoitu englanninkielisistä kokoelmista Break the mirror ja Let's eat stars. Sakaki on kirjoittanut runot alun perin japaniksi ja kääntänyt ne itse englanniksi. Esipuheen on kirjoittanuta Gary Snyder.
Suomeksi

Syödään tähtiä!, suomentanut Tero Tähtinen. Turku: Savukeidas, 2011 ISBN 978-952-268-010-5 (Savukeitaan maailman nykyrunouden sarja, 5.)
SCL Tigers

| SCL Tigers |
| --- | --- |

Perustettu:  1946
Kaupunki:  Langnau im Emmental, Sveitsi
Kotiareena:  Emmental Versicherung Arena
– kapasiteetti:  6 050
Sarjataso:  National League
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Pascal Müller
Puheenjohtaja:   Peter Jakob
Päävalmentaja:   Thierry Paterlini
Kapteeni:   Harri Pesonen
Mestaruudet:  1 (1976)
Hopeaa:  3 (1970, 1977, 1978)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
SCL Tigers, vuoteen 1999 Schlittschuh-Club Langnau, on sveitsiläinen jääkiekkojoukkue Langnau im Emmentalista Keski-Sveitsistä. Joukkue pelaa maansa pääsarjassa National League:ssa.
Joukkue

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 38 |  | Stéphane Charlin | L | 2025 |  |  |
| 39 |  | Luca Boltshauser | L | 2026 | Zürich, Sveitsi |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 9 |  | Brian Zanetti | L | 2025 | Lugano, Sveitsi |  |
| 21 |  | Bastian Guggenheim | L | 2027 |  |  |
| 24 |  | Noah Meier | L | 2027 |  |  |
| 34 |  | Claudio Cadonau | R | 2025 | Zürich, Sveitsi |  |
| 42 |  | Phil Baltisberger | L | 2026 | Zofingen, Sveitsi |  |
| 46 |  | Vili Saarijärvi | R | 2025 | Rovaniemi, Suomi |  |
| 50 |  | Juuso Riikola | L | 2027 | Joensuu, Suomi |  |
| 51 |  | Claude-Curdin Paschoud | L | 2026 | Davos, Sveitsi |  |
| 72 |  | Samuel Erni | L | 2026 | Frauenfeld, Sveitsi |  |
| 90 |  | Jonas Schwab | L | 2025 | Bern, Sveitsi |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 8 |  | Saku Mäenalanen | L | VLH / KH | 2026 | Tornio, Suomi |
| 10 |  | Joshua Fahrni | R | KH | 2026 | Thun, Sveitsi |
| 13 |  | Oskars Lapinskis | L | H | 2027 | Riika, Latvia |
| 16 |  | Michal Krištof | L | KH / VLH | 2025 | Nitra, Slovakia |
| 19 |  | Pascal Berger | R | H | 2025 | Burgdorf, Sveitsi |
| 22 |  | Joel Salzgeber | L | KH | 2027 |  |
| 25 |  | Aleksi Saarela | L | KH / VLH | 2027 | Helsinki, Suomi |
| 28 |  | Dario Allenspach | L | H | 2026 | Herisau, Sveitsi |
| 37 |  | Sean Malone | L | KH | 2025 | Buffalo, New York, Yhdysvallat |
| 40 |  | Flavio Schmutz (A) | L | KH / VLH | 2027 | Andwil, Sveitsi |
| 63 |  | Dario Rohrbach | R | OLH | 2026 |  |
| 66 |  | Jiří Felcman | L | KH | 2026 | Hradec Králové, Tšekki |
| 71 |  | Julian Schmutz (A) | R | KH / OLH | 2026 | Bern, Sveitsi |
| 82 |  | Harri Pesonen (C) | L | VLH | 2026 | Muurame, Suomi |
| 83 |  | Darels Dukurs | L | H | 2025 | Sigulda, Latvia |
| 87 |  | Timo Jenni | L | OLH | 2026 |  |
| 91 |  | Matthias Rossi | R | OLH | 2025 | Menziken, Sveitsi |
| 94 |  | Patrick Petrini | R | H | 2027 |  |
Joukkue > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Thierry Paterlini
Apuvalmentaja: Steve Hirschi
Apuvalmentaja: Jukka Varmanen
Maalivahtivalmentaja: William Rahm
Fysiikkavalmentaja: Thaddäus Schnider
Huoltopäällikkö: Mark Beck
Puheenjohtaja: Peter Jakob
Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Jann Falett
Toimitusjohtaja: Pascal Müller
Apulaistoimitusjohtaja & Pelaajakehitysjohtaja: Philipp Bohnenblust
Lähde: EliteProspects
Kaitakämmekkä

| Kaitakämmekkä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kämmekkäkasvit Orchidaceae
Suku::  Liuskakämmekät Dactylorhiza
Laji::  traunsteineri
Kaksiosainen nimi
 Dactylorhiza traunsteineri  (Saut. ex Rchb.) Soó 
Katso myös
   Kaitakämmekkä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaitakämmekkä (Dactylorhiza traunsteineri, syn. D. curvifolia, Orchis traunsteineri, Dactylorchis traunsteineri) on liuskakämmeköiden sukuun kuuluva purppuranpunaisin kukin kukkiva kämmekkäkasvi. Se on nimetty itävaltalaisen apteekkarin Joseph Traunsteinerin (1798–1850) mukaan. Kaitakämmekkää tavataan melko harvinaisena tai harvinaisena Länsi- ja Keski-Euroopasta Fennoskandiaan ja edelleen Venäjälle Aasiaan asti yltävällä alueella. Suomessa laji on uhanalainen ja maan pohjoisosaa lukuun ottamatta rauhoitettu.
Ulkonäkö ja koko

Ohut- ja hentovartinen kaitakämmekkä kasvaa 20–40 cm korkeaksi. Juurimukula on syvään liuskainen. Lehdet ovat tavallisesti alle sentin leveitä, tasasoukkia tai suikeita, kapeahkotyvisiä, sirottavia ja toisinaan myös kaarevia. Lehdet ovat alta sinivihreitä, päältä tummanvihreitä ja ruskeatäpläisiä tai joskus myös täplättömiä. Varren ylin lehti ei tavallisesti yltä kukintoon saakka. Kukinto on lyhyt, leveähkö, harsu ja vähäkukkainen tähkä. Kukka on väriltään purppuranpunainen ja tummakirjailuinen. Huuli on leveä, matalaan kolmiliuskainen ja sen laidat eivät ole selvästi taakäänteisiä. Kannus on sikiäimen pituinen. Kaitakämmekkä kukkii kesä-heinäkuussa.
Ulkonäkö ja koko > Taksonomia

Kaitakämmekkä kuuluu liuskakämmeköiden sukuun, jonka lajit ovat muuntelevia ja muodostavat helposti paikallisrotuja, mikä hankaloittaa suuresti kaitakämmekän tunnistamista. Myös lajin taksonominen asema on kiistelty. Määrittelyä vaikeuttaa myös se, että liuskakämmekät risteytyvät helposti. Kaitakämmekän tiedetään risteytyvän erityisen helposti maariankämmekän (Dactylorhiza maculata) kanssa. Suomessa risteymää tavataan yleisenä lajien yhteisillä kasvupaikoilla, ja risteämän levinneisyysalue yltää Kainuun ja Pohjanmaan korkeudelta Keski-Lappiin. Kaitakämmekän ja punakämmekän (D. incarnata) risteymä on lähes yhtä yleinen, Suomessa sitä esiintyy Pohjois-Karjalasta Kittilän korkeudelle. Lisäksi kaitakämmekän ja kalkkimaariankämmekän (D. fuchsii) välinen risteymä tunnetaan, Suomessa se on löydetty Länsi-Lapista.
Levinneisyys

Kaitakämmekkää kasvaa Euroopassa harvinaisena paikallisesti lauhkealla ja havumetsävyöhykkeellä Britteinsaarilta ja Ranskasta Fennoskandiaan ja Venäjälle. Lajia tavataan myös Siperiassa ja Aasiassa vastaavissa ilmastoissa. Yhtenäisin levinneisyysalue sillä on Pohjoismaissa.
Suomessa kaitakämmekkä on yleisin Itä- ja Pohjois-Suomessa Rovaniemen korkeudelle asti. Pohjois-Pohjanmaa–Pohjois-Karjala-linjan eteläpuolisella alueella kasvi tunnetaan lukuisilta, mutta vain yksittäisiltä paikoilta. Eteläisimmät kasvupaikat ovat Ahvenanmaalla ja Hankoniemellä, pohjoisin Enontekiöllä. Etelä-Suomessa laji on taantunut ja tuoreita havaintoja on hyvin vähän.
Elinympäristö

Kaitakämmekkä kasvaa kosteilla kalkkipitoisilla mailla: letoilla, lähdesoistumissa ja suoniityillä.
Uhanalaisuus

Suomessa kaitakämmekkä on uhanalaisuusluokittelussa vaarantunut. Uhanalaistumisen syitä ovat rakentaminen, avoimien kasvupaikkojen sulkeutuminen sekä keräily. Lajin kasvupaikkoja on tuhoutunut myös soiden ojitusten takia, erityisesti Etelä-Suomessa.
Kaitakämmekkä on vuodesta 2021 alkaen ollut rauhoitettu koko Suomessa. Tätä ennen kasvi oli rauhoitettu Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun eteläpuolella sekä Ahvenanmaan maakunnassa. Ruotsissa laji on rauhoitettu kokonaan.
Aiheesta muualla

Pohjolan kasvien pauloissa: Dactylorhiza traunsteineri - kaitakämmekkä
Valokki - Nettikasvio: Kaitakämmekkä (Dactylorhiza traunsteineri)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Dactylorhiza traunsteineri:  Wikidata: Q1315819  Wikispecies: Dactylorhiza traunsteineri  BioLib: 42151  BOLD: 292156  CoL: 33WN9  EoL: 1093206  EPPO: DAKTR  GBIF: 2810532  iNaturalist: 511546  IPNI: 626694-1  NCBI: 230573  Open Tree of Life: 904672  PFI: 8200  Plant List: kew-55609  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:626694-1  Species+: 26377  Tropicos: 23500184  WFO: wfo-0000936917  Laji.fi: MX.40066 
Orchis traunsteineri:  Wikidata: Q39340329  CoL: 7XRQP  EUNIS: 189595  IPNI: 649208-1  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:649208-1  Tropicos: 23513779  WFO: wfo-0000260109 
Kaitakämmekän kukinto.
23. Waffen-SS-vuoristodivisioona Kama

| 23>  Waffen-SS-vuoristodivisioona Kama (2. kroatialainen) |
| --- | --- |
 Divisioonan tunnus
Toiminnassa:  17. kesäkuuta - 24. syyskuuta 1944
Valtio:   Saksa
Puolustushaarat:  Waffen-SS
Aselajit:  Vuoristo
Rooli:  partisaanientorjunta
Koko:  Divisioona (3 800 miestä)
Lempinimi:  Kama
Sodat ja taistelut:  Unkari
23. Waffen-SS-vuoristodivisioona Kama (2. kroatialainen) (saks. 23. Waffen-Gebirgs-Division der SS „Kama“ (kroatische Nr. 2)) oli vuonna 1944 pääosin Bosnian muslimeista koottu Waffen-SS:n vuoristojääkäridivisioona, joka ei ehtinyt koskaan kunnolla aloittaa toimintaansa. Bosnialaisille oli 1943 perustettu kroaateilla ja saksalaisilla täydennetty 13. Waffen-SS-vuoristodivisioona Handschar, ja seuraavana keväänä ryhdyttiin kokoamaan toista muslimidivisioonaa. Uusia miehiä saatiin kuitenkin värvättyä vain noin 4 000. Osaston koulutus jäi kesken, kun se hajotettiin karkuruuden lisääntymisen vuoksi syyskuussa 1944. Divisioona ei tiettävästi koskaan osallistunut taisteluihin. Sen numero 23. annettiin myöhemmin hollantilaiselle panssarikrenatööridivisioonalle.
Handscharin tavoin myös Kama-divisioonaa täydennettiin katolisilla kroaateilla ja saksalaisilla upseereilla. Nimi Kama tarkoitti Balkanin paimenten käyttämää pientä tikaria.
CBD-A

| --- | --- |

CBD-A
Systemaattinen (IUPAC) nimi
 ?
Tunnisteet
CAS-numero:  ?
ATC-koodi:  ?
PubChem CID: 160570
Kemialliset tiedot
Kaava:  ?
Moolimassa:  ?
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Kannabidiolihappo eli CBD-A on kannabiskasveissa esiintyvä Kannabidiolin esiaste. Kannabinoidi-syntaasi on monivaiheinen prosessi. Hamppukasvissa olevat yhdisteet muodostavat ensin kannabigerolihapon (CBG-A:n), josta myös muut kannabinoidihapot muodostuvat. Vaikka CBD-A:ta on pidetty ei-aktiivisena komponenttina ja dekaboksyloitua CBD:tä aktiivisena, niin nykytutkimusten mukaan myös CBD-A:lla on tutkittuja terapeuttisia vaikutuksia. Lämmön ja ajan vaikutuksesta kannabinoidihapot muuttuvat kannabinoideiksi. Tätä muuntumisprosessia kutsutaan dekarboksylaatioksi. CBD-A ei ole päihdyttävä.
Moskeija

Moskeija Malesiassa, oikealla minareetti.
Jumala
Jumalan ykseys
Muhammed
profeetat
Islamin viisi peruspilaria
uskontunnustus
rukous
paasto
almuvero
pyhiinvaellus
Koraani
Aleksanteri Suuri Koraanissa
Koraanin historiallis-kriittinen tutkimus
Koraanin käännökset
Luettelo Koraanin suurista
Muhammed Koraanissa
Polta Koraani -päivä
Raamattu ja Koraani
Sanaan käsikirjoitukset
Suura
Väkivalta Koraanissa
Kirjoitukset
Koraani
sunna
hadith
fiqh
šaria
Luettelo šarialain käytöstä maantieteellisesti
kalam
sira
Luettelo profeetta Muhammedin elämäkerroista
Islamin suuntaukset
sunnalaisuus
šiialaisuus
Ibadilaisuus
suufilaisuus
Ahmadiyya
Kulttuuri ja yhteiskunta
islamilainen arkkitehtuuri
islamilainen filosofia
islamilainen kalenteri
islamilainen taide
islamilainen tiede
islamilaiset pyhäpäivät
islam ja naiset
islam ja politiikka
islamin suhtautuminen muihin uskontoihin
jihad
moskeija
luettelo muslimienemmistöisistä valtioista
Muuta aiheeseen littyvää
Allah
islamin historia
islamin kritiikki
islamofobia
Historiallis-kriittinen islamin tutkimus
islam Suomessa
Šarian historia
Moskeija (arab. مسجد‎, masjid ) on islaminuskossa perusmuodossaan yksinkertaisesti puhdas alue, joka on tarkoitettu rukoiluun. Sillä tarkoitetaan myös rakennusta, jossa muslimit rukoilevat. Moskeijan välttämätön osa on matoilla katettu rukoussali, jossa on mahdollisimman suuri, avoin ja kalustamaton lattiatila rukoukseen osallistujille. Moskeijaan voi kuulua yksi tai useampi minareetti (arab. منارة‎, manāra) eli torni, josta kutsu rukoukseen kuulutetaan. Minareetit yleistyivät 1000-luvulla.
Miespuolisia muslimeja kannustetaan rukoilemaan viisi päivittäistä rukoustaan yhteisesti moskeijassa. Musliminaiset voivat vapaasti rukoilla, missä se on mukavinta.