stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mohammed Omar
Elämäkerta

Talibanin mukaan Mohammed Omar syntyi vuonna 1960 Chah-i-Himmatin kylässä lähellä Kandaharia. Hänen perheensä oli köyhää, maatonta hotak-heimoa, joka kuuluu Ghilzai-pataaneihin. Historiallisesti Ghilzai-heimo on durrani-heimon vihollinen; tähän heimoon kuuluu muun muassa Afganistanin entinen presidentti Hamid Karzai.
Afganistanin sodan aikana Mohammed Omar taisteli Neuvostoliiton joukkoja vastaan. Tuona aikana hän haavoittui sirpaleesta oikeaan silmäänsä. Sodan aikana hän tapasi myös Osama bin Ladenin. Afganistanin sodan aikana Omar komensi pienikokoisia joukkioita ja mainetta hän sai varsinaisesti vasta vuonna 1994, kun hän johti paikallista kapinaa sodan jälkeen Kandaharin alueella vaikuttaneita sotalordeja vastaan. Näitä tapahtumia on pidetty Taliban-liikkeen alkuna.[lähde? ]
Vuosien 1994 ja 1996 välillä Taliban soti muita ryhmittymiä vastaan vallaten lopulta Afganistanin pääkaupunki Kabulin. Vuonna 1996 hän nousi liikkeen johtoon.
Taliban-liikkeen vallattua suuren osan Afganistanista Omar asettui suureen taloon Kandahariin ja poistui kaupungista vain harvoin. Vaikka hän olikin Talibanin johtohahmo, jäivät julkiset tiedotukset lähes yksinomaan hänen ulkoministerinsä Wakil Ahmad Mutawakkilin vastuulle. Erään tiedon mukaan Omarin Kandaharin talon oli rakennuttanut Osama Bin Laden.[lähde? ]
Osama Bin Ladenin ja Omarin kerrotaan keskustelleen päivittäin satelliittipuhelimien välityksellä ja käyneen joskus kalastamassa. Erään tiedon mukaan Omar myös meni naimisiin Osama bin Ladenin vanhimman tyttären kanssa ja Osama bin Laden nai vuorostaan yhden Omarin tyttäristä.[lähde? ]
Syyskuun 11. päivän terroritekojen jälkeen Omar puolusti Osama bin Ladenia syytöksiltä iskun toteuttamisesta väittäen Yhdysvaltojen vain yrittävän peitellä oman tiedustelunsa epäonnistumisia.
Yhdysvaltojen hyökättyä vuonna 2001 Afganistaniin ja syöstyä Talibanin vallasta Omar katosi. Hän on ollut siitä lähtien yksi etsityimmistä henkilöistä. Hänen on epäilty piileskelevän Pakistanin ja Afganistanin rajaseuduilla.. Viimeisin Omarin tekemäksi väitetty ääninauha vuodettiin julkisuuteen vuonna 2006.
Vuonna 2011 Washington Post- sanomalehti kertoi mullah Omarin olleen hoidossa Pakistanissa saatuaan sydänkohtauksen 7. tammikuuta. Hänet vei hoitoon Pakistanin tiedustelupalvelu ISI.
Heinäkuussa 2015 Afganistanin turvallisuusvirasto tiedotti uutistoimisto AP:lle että Mullah Omar kuoli luonnollisesti sairaalassa Pakistanin suurimassa kaupungissa Karachissa jo vuonna 2013. Taliban vahvisti kuoleman ja valitsi uuden johtajan, joka on Akhtar Mansoor.
Taliban julkaisi vuonna 2015 Omarin elämäkerran. Uutta tietoa Omarin vaiheista on helmikuussa 2019 ilmestyneessä hollantilaisen Bette Damin teoksessa, jonka nimi on englanniksi Searching for an Enemy.
Mo (Nord-Odal)

| Mo |
| --- | --- |
 Mon kirkko
 Mo
 Koordinaatit: 60°25′43″N, 11°38′25″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Innlandet
Kunta:  Nord-Odal
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,6 km²
Väkiluku (2023):  408
 – Väestötiheys:  680 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mo on taajama Nord-Odalin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 408 vuonna 2023.
Pikkukoski

Pikkukoski voi tarkoittaa seuraavia:
Pikkukoski, koski Vantaanjoessa Helsingin Veräjämäessä
Pikkukosken uimaranta Veräjämäessä
Pikkukoski, koski Keravanjoessa Vantaan Rekolassa
Pikkukoski, koski Jyrängönvirrassa Heinolassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pikkukoski”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mikko Korhonen (golfaaja)

Mikko Korhonen syyskuussa 2009 Hollannissa.
Mikko Korhonen (s. 23. heinäkuuta 1980 Mäntsälä) on uransa vuonna 2024 lopettanut suomalainen golf-pelaaja. Hän pelasi ammattilaisena 24-vuotiaasta lähtien. Hän kilpaili eurooppalaisella pääkiertueella DP World Tourilla 255 kilpailua. Kaikkiaan hän pelasi urallaan lähes 400 ammattilaiskilpailua vuodesta 2011 lähtien ja voitti ensimmäisen European Tourin osakilpailun Itävallassa kesäkuussa 2018. Hän sai voitostaan 170 000 euroa palkintorahaa. Toisen kerran Korhonen voitti Euroopan-kiertueella Kiinan Shenzenissä toukokuussa 2019 ja ansaitsi voitostaan 444 000 euroa.
Korhosen seura Suomessa on Suur-Helsingin Golf ja hänen valmennuksestaan vastasi Timo Rauhala. Korhosen taustalla sponsoreina olivat muun muassa Finnair, SEAT ja Defa. Hänellä on kolme lasta.
Korhonen osallistui toisena suomalaisena major-turnaukseen elokuussa 2018 pelaamalla PGA Championship -turnauksessa.
Käännös suomeksi
Pitkälampi (Keuruu, Huhkonperä)

| Pitkälampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä, Keuruu
Koordinaatit:  62°08′16″N, 24°48′21″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Asunnanjärven valuma-alue (35.68)
Laskujoki:  oja Huhkojärveen 
Järvinumero:  35.689.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  124,3 m  
Rantaviiva:  0,854 km  
Pinta-ala:  1,826 ha  
Tilavuus:  0.000050 km³ 
Keskisyvyys:  2,72 m  
Suurin syvyys:  3,6 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiPitkälampi 
Pitkälampi  on Keski-Suomessa Keuruulla ja Jämsässä Huhkonperän kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 49 700 kuutiometriä eli 0,050 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,7 metriä ja suurin syvyys on 3,6 metriä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Asunnanjärven valuma-alueella (35.68), jonka Letkujoen–Huhkojärven valuma-alueeseen (35.689) se kuuluu.
Mikojan MiG 1.44

| MiG 1> 44 |
| --- | --- |
 MiG 1.44 MAKS-2015-ilmailunäyttelyssä
Tyyppi:  prototyyppi
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto  Venäjä
Valmistaja:  Mikojan
Ensilento:  29. helmikuuta 2000
Tila:  tuntematon
Mikojan MiG 1.44 (ven. Микоян МиГ-1.44;Nato-raportointinimi Flatpack) oli Mikojan-suunnittelutoimiston kehittämä prototyyppilentokone. Projekti oli Venäjän vastaus Yhdysvaltojen ATF-ohjelmaan (Advanced Tactical Fighter), ja siinä oli joitain viidennen sukupolven hävittäjän piirteitä, kuten esimerkiksi kyky lentää yliäänennopeudella ilman jälkipoltinta. Koneen tutka-poikki-pinta-alaa oli myös hiukan pyritty pienentämään aikaisempiin koneisiin verrattuna, joskaan se ei ollut varsinaisten häivekoneiden tasolla. Ohjelmaa vaivasi vakava rahoituksen puute, ja konetyyppi lensikin esilentonsa vasta 29. helmikuuta 2000, yhdeksän vuotta aikataulusta myöhässä. Projektin nykyinen tila on tuntematon.
Tekniset tiedot

Huom!: Suurin osa teknisistä tiedoista on arvioita, koska 1.44 ei edennyt esituotantovaihetta pidemmälle
Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&019.&&&&0019 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&015.&&&&0015 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.05000004,50 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&018000.&&&&0018 000 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&028000.&&&&0028 000 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&035000.&&&&0035 000 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Lyulka AL-41F jälkipolttavaa ohivirtaussuihkumoottoria; &&&&&&&&&&&&0176.&&&&00176 kN  per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&02760.&&&&002 760 km/h (Mach &&&&&&&&&&&&&&02.06000002,6)
Toimintasäde: &&&&&&&&&&&04000.&&&&004 000 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&021555.&&&&0021 555 m
Aseistus
Tykit
1 × 30 mm Izhmash GSh-301 -tykki (250 ammusta)
Ohjukset:
R-77 (AA-12 Adder) keskimatkan tutkaohjautuvia ohjuksia
R-73 (AA-11 Archer) lyhyen matkan lämpöhakeutuvia ohjuksia
K-37 pitkänmatkan tutkaohjautuvia ohjuksia
K-74 lyhyen matkan lämpöhakeutuvia ohjuksia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mikojan MiG 1.44 Wikimedia Commonsissa
Hallen hävittäjäsivu: MiG-1.42 (Arkistoitu – Internet Archive)
MiG 1.44 piirroskuvia
Pieni Lietjärvi

| Pieni Lietjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°56′06″N, 27°13′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyveden alue (14.93)
Laskujoki:  Lietlahdenjoki Kyyveteen 
Järvinumero:  14.932.1.032
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  114,7 m  
Pituus:  820 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  1,716 km  
Pinta-ala:  7,943 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni Lietjärvi 
Pieni Lietjärvi  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Kalvitsan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 820 metriä pitkä, 160 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,9 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Kyyveden lähi-alueeseen (14.932) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 114,7 metriä mpy.
Pikkukosken uimaranta

Pikkukosken uimaranta loppukeväällä
Pikkukosken uimaranta talvella
Pikkukosken uimaranta on Helsingin Veräjämäessä sijaitseva uimaranta. Rannan osoite on Pikkukoskentie 23.
Vantaanjoen poukamassa sijaitsevalla rannalla on muun muassa kesäkioski, pukusuojat, suihku, sauna, wc, rantalentopallokenttä, koripallokenttä sekä ulkourheilulaitteita. Uimarannalla on myös isokokoinen nurmialue. Profiililtaan ranta on melko matala, mutta vesi syvenee nopeasti keskemmälle Vantaanjokea mentäessä. Rannalla on kesäisin Helsingin kaupungin uimavalvonta. Ranta rajautuu pohjoispuolella Pirunkallioon, jonka päältä on näköala rannalle ja joka talvisin on jääkiipeilypaikka. Talvisin uimaranta palvelee myös avantouintipaikkana.
Mikon Ateenalainen

| Mikon Ateenalainen> Μίκων ὁ Ἀθηναῖος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 400-luku eaa. Ateena
Ammatti:  taidemaalari, kuvanveistäjä
Taiteilija
Kuuluisimpia töitä:  Stoa poikilen, Theseionin ja Anakeionin maalaukset
Mikon Ateenalainen (m.kreik. Μίκων ὁ Ἀθηναῖος, Mikōn ho Athēnaios, lat. Micon Atheniensis; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä, joka oli kotoisin Ateenasta.
Elämä

Mikonin elämästä ei tiedetä antiikin lähteistä paljoakaan. Hän oli Fanokhoksen poika ja Polygnotoksen aikalainen, ja toimi klassisen kauden alkupuolella noin vuoden 460 eaa. tienoilla.
Teokset

Plinius vanhemman mukaan Mikon oli Polygnotoksen kanssa ensimmäisiä, joka käytti väreinä vaaleaa attikalaista okraa sekä mustaa, joka oli saatu poltetuista viinirypäleiden kuorista tai viininoksista. Varro mainitsee hänet yhtenä niistä varhaisemman ajan taidemaalareista, joiden perinteisestä muotokielestä erkanemalla myöhemmät taiteilijat, kuten Apelles ja Protogenes, veivät maalaustaiteen aikansa huipulle.
Mikonin maalauksiksi mainitaan seuraavat:
Amatsonomakhia – Maalaus, joka esitti amatsonomakhiaa eli Theseuksen ja ateenalaisten taistelua amatsoneja vastaan, ja joka sijaitsi Ateenan Stoa poikilessa. Pliniuksen mukaan Mikon teki stoan maalaukset maksusta, kun taas Polygnotos työskenteli ilmaiseksi.
Marathonin taistelu – Vuoden 490 eaa. Marathonin taistelua esittänyt maalaus, joka oli myös Stoa poikilessa, ja jonka tekijäksi mainitaan yleensä Panainos, mutta johon Mikon ja Polygnotos ilmeisesti myös osallistuivat. Heidät määrättiin 30 minan suuruisiin sakkoihin siksi, että barbaarit oli maalattu suuremmiksi kuin kreikkalaiset. Maalauksessa ollut tunnettu ja kiitetty kohta, uskollinen koira joka oli seurannut omistajaansa taisteluun, laitettiin joskus Mikonin ja joskus Polygnotoksen nimiin.
Mikon maalasi myös kolme Theseionin eli Theseukselle omistetun pyhäkön seinistä. Yhdellä seinällä oli maalaus amatsonomakhiasta. Toisella seinällä oli maalaus kentauromakhiasta eli kentaurien ja lapiittien välisestä taistelusta, jonka keskiössä oli kentaurin surmannut Theseus. Kolmannen seinän maalauksen aihetta Pausanias ei tunnistanut. Mikon vaikuttaa saaneen apua Polygnotokselta näihin teoksiin.
Mikon ja Polygnotos tekivät maalauksia yhdessä myös Anakeioniin eli dioskuureille omistettuun temppeliin. Mikon teki sinne maalauksen, joka esitti Iasonia ja argonautteja, joko heidän lähtöään tai paluutaan. Polygnotoksen aiheena oli Leukippoksen tytärten ryöstö.
Mikonin kerrotaan olleen erityisen taitava maalaamaan hevosia. Esimerkiksi argonautteja esittäneessä maalauksessa hän kiinnitti erityistä huomiota Akastokseen ja tämän hevosiin. Hevosista kirjoittanut Simon Hippiatrikos kuitenkin löysi hänen hevosistaan virheitä: Mikon oli maalannut ripset niiden alempiin silmäluomiin. Tarinan toisessa versiossa sama virhe laitetaan Apelleen nimiin.
Kerrotaan, että eräässä maalauksistaan Mikon esitti erään Buteen murskautuneena kiven alle, niin että vain hänen päänsä oli näkyvissä. Tästä tulivat nopeasti tekemistä tarkoittaneet sanonnat ”piirtää Mikonin Butes” (Βούτην Μίκων ἔγραφεν, Būtēn Mikōn egrafen) ja ”nopeammin kuin Butes” (θᾶττον ἢ Βούτης, thātton ē Būtēs).
Mikon oli myös kuvanveistäjä, ja teki patsaan 77. olympiadin Olympian kisojen pankration-voittajasta Kalliaasta. Pausanias sanoo suoraan, että veistoksen teki taidemaalari Mikon, ja myös ajoitus sopii häneen.
Ennallistuspiirros Stoa poikilessa olleesta Marathonin taistelusta.
Pesäpallon suomensarja 1994

Pesäpallon miesten suomensarja pelattiin 50. kerran kaudella 1994. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana, jonka jälkeen alkoivat neljän parhaan pudotuspelit lohkovoitosta. Lohkovoittajat Kempeleen Kiri, Kajaanin Pallokerho ja Ulvilan Pesä-Veikot nousivat ykköspesikseen kaudeksi 1995. Lohkojen heikoin putosi suoraan maakuntasarjaan ja sijoille 8-11 päätyneet karsivat sarjapaikastaan. Kausi oli neljästoista, jolloin suomensarja oli kolmanneksi korkein sarjataso miesten pesäpallossa, ja toistaiseksi viimeinen kausi, jolloin pesäpallossa käytettiin normaalia pisteenlasku- ja voitonmääritystapaa, jossa enemmän juoksuja tekevä joukkue ilman muuta voittaa ottelun.
Suomensarja > Pohjoislohko

Lohkossa uusina joukkueina pelasivat maakuntasarjasta nousseet Vimpelin Veto (2-joukkue), Lappajärven Veikot, Iin Urheilijat, Karstulan Kiva ja Kinnulan Kimmot (mk-sarjan 3. sijalta). Aiemmin lohkossa pelannut Palokan Urheilijat siirtyi itälohkoon.
Suomensarja > Itälohko

Lohkossa uusina joukkueina pelasivat ykköspesiksestä pudonnut Joensuun Maila, maakuntasarjasta nousseet Kajaanin Pallokerho, Pesä Ysit ja Leppävirran Viri sekä pohjoislohkosta siirtynyt Palokan Urheilijat. Kuopion Kelta-Mustat nostettiin ykköspesikseen, Tipasojan Isku vetäytyi sarjasta ja ykkösestä pudonnut Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat luopui pesäpallotoiminnasta, joten Kulhon Kunto edelliskauden parhaana putoajana säilyi.
Suomensarja > Länsilohko

Lohkossa uusina joukkueina pelasivat ykköspesiksestä pudonnut Ikaalisten Tarmo ja ykköspesispaikastaan luopunut Mansen Pesäpallo sekä maakuntasarjasta nousseet Hämeenlinnan Paukku ja Mynämäen Vesa.
Aiheesta muualla

http://www.mrasilainen.com/
Pesäpallon 3. sarjatason kaudet
| Aluesarja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1930-luku |  | 1931 | 1932 | 1933 | 1934 | 1935 | 1936 | 1937 |  |  |
Valtakunnansarja
| 1930-luku |  |  |  |  |  |  |  |  | 1938 | 1939 |
| 1940-luku | 1940 | Sota | Sota | Sota | Sota |  |  |  |  |  |
Maakuntasarja
| 1940-luku |  |  |  |  |  | 1945 | 1946 | 1947 | 1948 | 1949 |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Suomensarja
| 1980-luku |  | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 | 2025 |  |  |  |  |
Pieni Loukolampi

| Pieni Loukolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°09′17″N, 27°13′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyveden alue (14.93)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.937.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,4 m  
Pituus:  160 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,407 km  
Pinta-ala:  0,755 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni Loukolampi 
Pieni Loukolampi  on Etelä-Savossa Pieksämäellä  Montolan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 160 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Iso-Naakkiman valuma-alueeseen (14.937) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 115,4 metriä mpy.
Morarji Desai

| Morarji Ranchhodji Desai> મોરારજી રણછોડજી દેસાઈ |
| --- | --- |

Intian pääministeri
 1977–1979  
Edeltäjä:  Indira Gandhi
Seuraaja:  Choudhary Charan Singh
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. helmikuuta, 1896 Valsad ,Gujarat
Kuollut: 10. huhtikuuta 1995 (99 vuotta) Delhi, Intia
Ammatti:  virkamies
Tiedot
Puolue:  Janata
Uskonto:  hindulaisuus
 Nimikirjoitus
Morarji Ranchhodji Desai (gudžaratiksi મોરારજી રણછોડજી દેસાઈ, Morārjī Raṇchoḍjī Desāī; 29. helmikuuta 1896 – 10. huhtikuuta 1995) oli Intian pääministeri, talousministeri ja vapaustaistelija. Pääministerinä hän toimi 1977–1979, talousministerinä 1959–1964 ja 1967–1970. Desai oli Janata-puolueen jäsen – hän oli ensimmäinen pääministeri, joka ei kuulunut Intian kongressipuolueeseen.
Bramiinisuvusta polveutunut Desai oli vapaustaistelija, joka Mahatma Gandhin taistelutoverina ja brittiläisen siirtomaahallinnon vastustajana vietti 1930- ja 1940-luvuilla lähes kymmenen vuotta vankilassa kolmeen eri otteeseen. Hän oli vankilassa vuosina 1975–1977 pääministeri Indira Gandhin poliittisesta vastustamisesta.
Pääministerikaudellaan Morarji Desai pyrki vakauttamaan Intian jännittyneitä suhteita kahteen suureen naapurimaahan, Pakistaniin ja Kiinaan. Desai on ainut intialainen, joka on saanut sekä Intian että Pakistanin siviilihenkilöille merkittävästä valtiollisesta toiminnasta myönnettävät korkeimmat kunniamerkit, intialaisen Bharat Ratnan ja pakistanilaisen Nishaan-e-Pakistanin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Morarji Desai Wikimedia Commonsissa
Intian pääministerit
Nehru
Nanda
Shastri
I. Gandhi
Desai
C. C. Singh
R. Gandhi
V. P. Singh
Shekhar
Rao
Vajpayee
Gowda
Gujral
M. Singh
Modi
Plaisir d’amour

Plaisir d’amour on ranskalainen laulelmaklassikko. Sen on vuonna  1784 säveltänyt Jean-Paul-Égide Martini (1741–1816). Teksti on peräisin Jean-Pierre Claris de Florianin (1755–1794) runosta, joka sisältyy hänen romaaniinsa Célestine. Laulu on ollut hyvin suosittu J. P. E. Martinin versiona. Hector Berlioz on sovittanut sen vuonna 1859 orkesterille (H134). Louis van Waefelghem on sovittanut sävelmän 1880-luvulla esitettäväksi viola d’amorella tai alttoviululla ja pianolla. Siitä on tehty myös useita popversioita.
Sanat

Eero Väre on levyttänyt sen suomeksi Kullervon sanoittamana (1948) nimellä ”Lemmen onnetar”. Birgit Kronström hyräilee laulua elokuvassa Amor hoi.
Käännös suomeksi
Mohammed Tchité

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mohammed Tchité
Syntymäaika: 31. tammikuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Bujumbura, Burundi
Kansalaisuus:  belgialainen  kinshasankongolainen  ruandalainen
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 176 senttimetriä
Seura
Seura: Standard Liège
Pelinumero: 10
Junioriseurat
1996–2001: Dragon Super Rangers
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2006 2006–2007 2007–2010 2010– | Standard Liège Anderlecht Racing Santander Standard Liège | 58 (21) 30 (21) 88 (24) 43 (19) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 8. maaliskuuta 2012.
Mohammed "Mémé" Tchité (s. 31. tammikuuta 1984 Bujumbura, Burundi) on burundilainen jalkapalloilija. Hän edustaa belgialaista Club Bruggea . Hänellä on myös Kongon, Ruandan ja Belgian kansalaisuus. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura

Standard Liègessä Tchité kuului edustusjoukkueen vakiokalustoon ja teki kolmen kauden aikana 58 ottelussa yhteensä 21 maalia. Kaudella 2005–2006 Standard sijoittui sarjassa toiseksi Tchitén tehdessä yhteensä 16 maalia. Maalimäärällään hän sijoittui maalipörsissä toiseksi heti Tosin Dosunmun jälkeen, joka teki 18 maalia.
31. elokuuta 2007 viimeisenä päivänä ennen siirtoikkunan umpeutumista, Tchité siirtyi 7,5 miljoonan euron siirtosummalla Racing Santanderiin paikkaamaan Valenciaan siirtynyttä Nikola Žigićiä. 16. syyskuuta 2007 hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa ottelussa Levantea vastaan.
1. marraskuuta 2008 Tchité teki hattutempun Valenciaa vastaan, ottelu päättyi Racingin 4–2-voittoon ja täten he aiheuttivat Valencialla kauden ensimmäisen tappion.
Pelattuaan kolme kautta espanjalaisseurassa hän palasi 31. elokuuta 2010 takaisin Standard Liègeen.
Aiheesta muualla

Tilastot BDFutbol -sivustolla (englanniksi)
Michael Fincke

| Edward Michael "Mike" Fincke |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1967-03-1414. maaliskuuta 1967 Pittsburgh
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  koelentäjä (insinööri)
Ura
Tyyppi:  astronautti
Tila:  aktiivinen
Sotilasarvo:  eversti, USAF
Aika avaruudessa:  381d 15h 11m
Valittu avaruuslentäjäksi:  1996
Lennot

 :  Sojuz TMA-4
:  Retkikunta 9
 
 :  Sojuz TMA-13
:  Retkikunta 18
 
:  STS-134
 
Edward Michael "Mike" Fincke (s. 14. maaliskuuta 1967 Pittsburgh, Yhdysvallat) on Yhdysvaltain ilmavoimien eversti ja NASAn astronautti.
Finckellä on maisterin tutkinto ilmailusta ja astronautiikasta Stanfordin yliopistosta vuodelta 1990 ja toinen maisterintutkinto planetaarisesta geologiasta Houston–Clear Laken yliopistosta vuodelta 1991. Fincke osaa japania ja venäjää. Hän on naimisissa Renita Saikian kanssa ja heillä on kolme lasta.
Ura

Fincke valmistui MIT:stä vuonna 1989 ja osallistui välittömästi kesän vaihto-ohjelmaan Moskovan ilmailuininstituutin kanssa Neuvostoliitossa, missä hän opiskeli kosmonautiikkaa. Valmistuttuaan  Stanfordin yliopistosta 1990 Fincke liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin, missä hänet sijoitettiin Air Force Space and Missiles Systems Centeriin, Los Angelesin lentotukikohtaan Kaliforniassa. Hän palveli Space Systems Engineerin ja Space Test Engineerin tehtävissä. Vuonna 1994, suoritettuaan Yhdysvaltain ilmavoimien koelentäjäkoulun Edwardsin lentotukikohdassa Kaliforniassa, Fincke liittyi 39:een Flight Test Squadroniin Eglinin lentotukikohtassa Floridassa koelento-insinöörinä työskennellen useissa koelento-ohjelmissa, lentäen F-16 ja F-15 lentokoneita. Tammikuussa 1996 hän imoittautui Gifu Test Centeriin, Gifun lentotukikohtaan Japanissa, missä hän toimi Yhdysvaltain ilmavoimien koelento-yhteysupseerina japanilais-amerikkalaisessa XF-2 hävittäjäohjelmassa. Fincke (vuoteen 2005) on lentänyt yli 800 lentotuntia yli 30 erilaisella lentokoneella ja on sotilasarvoltaan eversti. Fincke on Geological Society of American ja British Interplanetary Societyn jäsen.
Ura NASAssa

Fincke valittiin NASAn astronauttiohjelmaan huhtikuussa 1996. Hän ilmoittautui Johnson Space Centeriin elokuussa 1996. Läpäistyään kaksi vuotta kestävän koulutuksen ja arvioinnin hänet sijoitettiin teknisiin tehtäviin Astronaut Office Station Operations Branchiin palvellen Kansainvälisen avaruusaseman (ISS) Spacecraft Communicatorina (ISS CAPCOM), Crew Test Support Teamin jäsenenä Venäjällä ja ISS crew procedures -tiimin johtajana.
Heinäkuussa 1999 Fincke nimitettiin ISS:n Retkikunta 4:n varamiehistöön, myöhemmin myös Retkikunta 6:n varamiehistöön ja hänellä on "vasemman istuimen" lentoinsinöörin (co-pilot) kelpoisuus venäläisessä Sojuz-avaruusaluksessa. Hän oli komentajana NASA Extreme Environment Mission Operations (NEEMO 2) tehtävässä eläen ja työskennellen 7 päivää veden alla toukokuussa  2002.