stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keurusselkä
Muuta

Järven luoteisrannalla on toiminut Keuruun varuskunta vuosina 1967–2014.
Kirjallisuutta

Kinnunen, Kari & Hietala, Satu: Keurusselän pirstekartioiden tarkastelua. Geologi, 2009, nro 3, s. 68-85.  Helsinki:  Suomen Geologinen Seura. ISSN 0046-5720  Artikkelin verkkoversio. (pdf) Viitattu 5.1.2013. Arkistoitu 5.3.2016.
Öhman, Teemu: Pirstekartioista Keurusselällä ja maailmalla. Geologi, 2009, nro 6, s. 190-197.  Helsinki:  Suomen Geologinen Seura. ISSN 0046-5720  Artikkelin verkkoversio. (pdf) Viitattu 5.1.2013. Arkistoitu 4.3.2016.
Aiheesta muualla

Pajunen, Hannu: Järvisedimentit kuiva-aineen ja hiilen varastona.  (Tutkimusraportti 160)  Espoo:  Geologinen tutkimuskeskus, 2004.  ISBN 951-690-894-2  ISSN 0781-4240  Teoksen verkkoversio (PDF) Viitattu 29.10.2022.
Ymparisto.fi
Somerikko.net
Google-kartta
Eliaksenristeilyt.fi
Unb.ca
E.T.

| E> T..E.T. the Extra-Terrestrial |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Steven Spielberg
Käsikirjoittaja:  Melissa Mathison
Tuottaja:  Kathleen Kennedy Steven Spielberg
Säveltäjä:  John Williams
Kuvaaja:  Allen Daviau
Leikkaaja:  Carol Littleton
Pääosat:  Dee Wallace Peter Coyote Henry Thomas Robert MacNaughton Drew Barrymore
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures Amblin Entertainment
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:   11. kesäkuuta 1982  17. joulukuuta 1982
Kesto:  114 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  10 500 000 Yhdysvaltain dollaria
Tuotto:  792 910 554 Yhdysvaltain dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
E.T. (engl. E.T. the Extra-Terrestrial) on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut Steven Spielbergin ohjaama tieteiselokuva. Maahan eksyneestä avaruusolennosta ja pienestä pojasta kertovan tarinan pääosissa ovat Henry Thomas, Drew Barrymore ja Dee Wallace. Elokuva voitti neljä Oscar-palkintoa ja 37 muuta palkintoa. Lisäksi se oli ehdolla 27 muun palkinnon saajaksi. American Film Institute valitsi sen vuonna 2006 kymmenen kaikkien aikojen innoittavimman yhdysvaltalaiselokuvan joukkoon..
Elokuvan budjetti oli noin 10 miljoonaa dollaria, mutta se tuotti maailmanlaajuisesti 792,9 miljoonaa dollaria ja oli koko 1980-luvun parhaiten tuottanut Hollywood-elokuva. Siitä tehtiin vuonna 2002 erikoisversio, jossa oli uusia kohtauksia ja muutellut erikoistehosteet. Vuonna 1982 tehtiin elokuvaan perustuva videopeli Atari 2600:lle, jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen huonoimmista.
E.T:llä on Rotten Tomatoes -verkkosivulla arvosanana 98 %, joka oli vuonna 2007 korkeampi kuin millään muulla tieteiselokuvalla.
Näyttelijät

| Alkuperäinen näyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Henry Thomas | ? | Elliott Taylor |
| Pat Welsh (ääni) | ? | E.T. |
| Dee Wallace | Rinna Paatso | Mary Taylor |
| Robert MacNaughton | Peter Pihlström | Michael Taylor |
| Drew Barrymore | ? | Gertie Taylor |
| Peter Coyote | Carl-Kristian Rundman | Keys |
| K. C. Martel | Samuel Harjanne | Greg |
| Sean Frye | ? | Steve |
| C. Thomas Howell | ? | Tyler |
| Richard Swingler | Eero Saarinen | biologian opettaja |
| Frank Toth | Eero Saarinen | poliisi |
| Robert Barton | Eero Saarinen | ultraäänimies |
| David M. O'Dell | - | koulupoika |
| Erika Eleniak | - | tyttö |
Elokuva dubattiin suomeksi vuonna 2002 uudelle teatterikierrokselle.
Aiheesta muualla

E.T. Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta E.T. Wikimedia Commonsissa
| n k Steven Spielbergin ohjaamat elokuvat |
| --- | --- |
 Amblin’ (1968)  Kauhun kilometrit (1971)  Something Evil (1972)  Kovat ratsastajat (1974)  Tappajahai (1975)  Kolmannen asteen yhteys (1977)  1941 – Anteeksi, missä on Hollywood? (1979)  Kadonneen aarteen metsästäjät (1981)  E.T. (1982)  Hämärän pelottavat varjot (1983)  Indiana Jones ja tuomion temppeli (1984)  Häivähdys purppuraa (1985)  Auringon valtakunta (1987)  Indiana Jones ja viimeinen ristiretki (1989)  Always – ikuisesti (1989)  Hook – Kapteeni Koukku (1991)  Jurassic Park (1993)  Schindlerin lista (1993)  Amistad (1997)  Kadonnut maailma – Jurassic Park (1997)  Pelastakaa sotamies Ryan (1998)  A.I. – Tekoäly (2001)  Minority Report (2002)  Ota kiinni jos saat (2002)  Terminaali (2004)  Maailmojen sota (2005)  München (2005)  Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta (2008)  Tintin seikkailut: Yksisarvisen salaisuus (2011)  Sotahevonen (2011)  Lincoln (2012)  Vakoojien silta (2015)  Iso kiltti jätti (2016)  The Post (2017)  Ready Player One (2018)  West Side Story (2021)  The Fabelmans (2022) 
| n k Parhaan draamaelokuvan Golden Globe -palkinnon saaneet elokuvat |
| --- | --- |
1951–1970:  Paikka auringossa (1951)  Suuri maailmansirkus (1952)  Näin hänen kuolevan (1953)  Alaston satama (1954)  Eedenistä itään (1955)  Maailman ympäri 80 päivässä (1956)  Kwai-joen silta (1957)  Kahlitut (1958)  Ben-Hur (1959)  Spartacus (1960)  Navaronen tykit (1961)  Arabian Lawrence (1962)  Kardinaali (1963)  Becket (1964)  Tohtori Živago (1965)  Kunnian mies (1966)  Yön kuumuudessa (1967)  Leijona talvella (1968)  Tuhannen päivän kuningatar (1969)  Rakkaustarina (1970) 
1971–1990:  Kovaotteiset miehet (1971)  Kummisetä (1972)  Manaaja (1973)  Chinatown (1974)  Yksi lensi yli käenpesän (1975)  Rocky (1976)  Käännekohta (1977)  Keskiyön pikajuna (1978)  Kramer vastaan Kramer (1979)  Tavallisia ihmisiä (1980  Kultalampi (1981)  E.T. (1982)  Hellyyden ehdoilla (1983  Amadeus (1984)  Minun Afrikkani (1985)  Platoon – nuoret sotilaat (1986)  Viimeinen keisari (1987)  Sademies (1988)  Syntynyt 4. heinäkuuta (1989)  Tanssii susien kanssa (1990) 
1991–2010:  Bugsy (1991)  Naisen tuoksu (1992)  Schindlerin lista (1993)  Forrest Gump (1994)   Järki ja tunteet (1995)  Englantilainen potilas (1996)  Titanic (1997)  Pelastakaa sotamies Ryan (1998)  American Beauty (1999)  Gladiator (2000)  Kaunis mieli (2001)  Tunnit (2002)  Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (2003)  Lentäjä (2004)  Brokeback Mountain (2005)  Babel (2006)  Sovitus (2007)  Slummien miljonääri (2008)  Avatar (2009)  The Social Network (2010) 
2011–:  The Descendants (2011)  Argo (2012)  12 Years a Slave (2013)  Boyhood (2014)  The Revenant (2015)  Moonlight (2016)  Three Billboards Outside Ebbing, Missouri (2017)  Bohemian Rhapsody (2018)  Taistelulähetit – 1917 (2019)  Nomadland (2020)
Ilmaston keikahduspisteet
Saavutetut keikahduspisteet

Yhtäkään arvioitua keikahduspistettä ei ole vielä saavutettu, mutta viiden kohdalla keikahduspisteen sisältävän alueen raja ylittyy.
Alaraja ylitetty, keikahduspiste lähestyy > Grönlannin jäätikön romahdus

Romahduksen arvioidaan kestävän 10 000 vuotta.
Alaraja ylitetty, keikahduspiste lähestyy > Länsi-Antarktiksen jäätikön romahdus

Romahduksen arvioidaan kestävän 2 000 vuotta.
Alaraja ylitetty, keikahduspiste lähestyy > Matalien leveysasteiden koralliriuttojen kuolema

Valkenevaa korallia.
Kun veden lämpötila kohoaa tietyn rajan yli, korallit hylkäävät niiden kanssa symbioosissa elävät levät, mikä johtaa korallin valkenemiseen ja kuolemaan. Meren happaneminen pahentaa tilannetta. Korallit muodostavat monimuotoisen ekosysteemin. Niiden kuolema vaikuttaisi miljoonien ihmisten elämään. Muutoksen uskotaan kestävän 10 vuotta.
Alaraja ylitetty, keikahduspiste lähestyy > Ikiroudan äkillinen sulaminen

Ikiroutaan on varastoitunut 1035 gigatonnia hiiltä, joka vapautuu jään sulaessa. Äkilliseen sulamiseen liittyvät prosessit kuten termokarstijärvien muodostuminen voivat aiheuttaa 50–100% enemmän päästöjä hitaaseen sulamiseen verrattuna. Prosessin arvioidaan kestävän 200 vuotta.
Alaraja ylitetty, keikahduspiste lähestyy > Labradorin- ja Irmingerinmerten kierron romahdus

Kierron romahduksen uskotaan laskevan maailmanlaajuista keskilämpötilaa puolella celsiusasteella ja aiheuttavan äärisääilmiöitä Euroopassa. Romahduksen arvioidaan kestävän 10 vuotta.
Saavutettavat keikahduspisteet

Keikahduspisteet, jotka tullaan saavuttamaan, mikäli nykyiset poliittiset toimet toteutuvat.
Saavutettavat keikahduspisteet > Barentsin merijään äkillinen menetys

Muutoksen uskotaan kestävän 25 vuotta.
Saavutettavat keikahduspisteet > Vuoristojäätiköiden menetys

Kestää 200 vuotta.
Poissuljetut keikahduspisteet

Pisteet, joiden saavuttaminen ei ole näköpiirissä nykyisillä poliittisilla toimilla.
Poissuljetut keikahduspisteet > Ikiroudan romahdus

Kestää 50 vuotta.
Poissuljetut keikahduspisteet > Arktisen merijään romahdus

Romahduksen uskotaan nostavan maailmanlaajuista keskilämpötilaa 0,6:lla celsiusasteella. Romahduksen odotetaan kestävän 20 vuotta.
Poissuljetut keikahduspisteet > Itä-Antarktiksen jäätikön romahdus

Maailman suurin jäätikkö, jonka sulaminen nostaisi merenpintaa 50 metriä. Romahduksen uskotaan nostavan maailmanlaajuista keskilämpötilaa 0,6:lla celsiusasteella.
Poissuljetut keikahduspisteet > Länsi-Afrikan monsuunin siirtyminen ja Sahelin vihertyminen

Sahelin vihertyminen on harvinainen esimerkki myönteiseen suuntaan vievästä kehityksestä keikahduspisteen jälkeen.
Muutoksen uskotaan tapahtuvan 50 vuoden aikavälillä.
Poissuljetut keikahduspisteet > Boreaalimetsä, pohjoinen laajeneminen

Muutoksen arvellaan kestävän sata vuotta.
Poissuljetut keikahduspisteet > Boreaalimetsä, eteläinen kuolema

Vesistön muutokset, yleistyvät tulipalot ja kaarnakuoriaisten tuhot voivat johtaa itseään vahvistavaan kierteeseen, joka muuttaa metsät aroksi tai preeriaksi. Muutoksen arvellaan kestävän sata vuotta.
Poissuljetut keikahduspisteet > Atlantic Meridional Overturning Circulation, romahdus

Aiemmin nimellä THC, nykyään AMOC. AMOCin arvioidaan heikentyneen 15% viimeisten 50 vuoden aikana ja se on menettänyt osan vakaudestaan. Kierron romahduksen uskotaan laskevan maailmanlaajuista keskilämpötilaa puolella celsiusasteella. Se johtaisi mm. Sahelin ja Amazonin alueen kuivumiseen ja luontaisten hiilinielujen pienenemiseen. Romahduksen arvioidaan kestävän 50 vuotta.
Poissuljetut keikahduspisteet > Amazonin sademetsän kuolema

Amazonin alueella sijaitsevat maailman suurimmat trooppiset metsät. Metsä toimii hiilinieluna. 1970-luvulta vuoteen 2020 mennessä ihmisten toimet ovat kuitenkin pienentäneet Amazonin alueen metsiä 17%. Sen seurauksena Amazonian kaakkoiset osat ovat muuttuneet hiilinielusta hiilen lähteeksi. Kuivuus ja metsien hävittäminen lisäävät ekosysteemin stressiä..
Jo viidenneksen tai neljänneksen suuruinen metsäkato voi johtaa kuivumiseen, jonka seurauksena sademetsä muuttuu savanniksi. Muutoksen arvioidaan kestävän 100 vuotta.
Poissuljetut keikahduspisteet > Itäisen Etelämantereen jäänalaisten altaiden romahdus

Romahduksen arvioidaan kestävän 2 000 vuotta.
Aiheesta muualla

Valérie Masson-Delmotte: Global Warming of 1.5°C IPCC 2021 (englanniksi)
How Close Are We to Climate Tipping Points? State of the planet 2021 (englanniksi)
Nine ‘tipping points’ that could be triggered by climate change Carbon Brief, 10. helmikuuta 2020 (englanniksi)
Ikirouta sulaa Alaskassa.
Mursuja Barentsinmeren jäälautoilla.
Jäätikkö Glacierin kansallispuistossa.
Sahel vihertyy.
Palanutta metsää Brasiliassa.
Modaalinen jazz

Modaalinen jazz on jazztyylisuuntaus, jossa improvisoinnin pohjana käytetään vapaan improvisoinnin ja sointujen sijasta sävelasteikkoja. Modaalisuus tarkoittaa sävelasteikkoa, joka alkaa mistä tahansa valkoisesta koskettimesta ja etenee siitä valkoisten koskettimien kautta oktaavin ylöspäin (vertaa kirkkosävellaji). Modaalinen jazz syntyi Yhdysvalloissa 1950-luvulla. Miles Davis alkoi tosissaan kirjoittaa modaalisessa muodossa levyllä Milestones (1958), mutta Kind of Blue vuodelta 1959 on siitä tunnetuin esimerkki. John Coltrane oli kehittämässä uutta tyyliä Davisin kanssa ja hänen levynsä Giant Steps (1960) syntyi samoihin aikoihin Kind of Blue -sessioiden kanssa. Coltranen myöhempi albumi My Favorite Things (1960) oli yksi kaupallisesti menestyneimpiä modaalisen jazzin levytyksiä. Muita modaalisen jazzin vaikuttajia olivat Bill Evans sekä Wayne Shorter, Herbie Hancock ja Thelonious Monk.
Tyylisuunnan syntyyn vaikuttanut teoreetikko oli George Russell, jolta Davis ja Coltrane ammensivat ajatuksia.
Kirjallisuutta

Liukko, Vesa: Modaalisen jazzin tulo Suomeen (Arkistoitu – Internet Archive). Väitöskirja. Tampereen yliopisto, 2012. (PDF)
Russell, George: The Lydian Chromatic Concept of Tonal Organization. Concept Publishing Company, 1959.
Kevätlupikka

| Kevätlupikka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Lupikat Sesleria
Laji::  heufleriana
Kaksiosainen nimi
 Sesleria heufleriana  Schur 
Katso myös
   Kevätlupikka Wikispeciesissä   Kevätlupikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kevätlupikka (Sesleria heufleriana) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, lupikoiden (Sesleria) sukuun kuuluva kasvilaji. Lajia kasvatetaan koristeheinänä.
Kevätlupikka on mätästävä ja harvoin rönsyjä muodostava heinälaji. Se on nuorena vihreä, mutta muuttuu alkukesästä sinertäväksi. Korret kasvavat yleensä 25–80 senttimetriä korkeiksi, mutta joskus jopa metrinkorkuisiksi. Lehdet sijaitsevat suurimmaksi osaksi korsien tyvillä. Lehtitupet ovat kaljuja ja kielekkeet ovat lyhyitä, 0,2–0,5 millimetriä pitkiä. Varsilehtien lavat ovat 0,8–5 senttimetriä pitkiä ja noin 0,2–0,5 senttimetriä leveitä. Kevätlupikan kukintona on tiheä, munanmuotoinen tai liereä röyhy, joka on 1–8 senttimetriä pitkä ja halkaisijaltaan 0,7–1,1 senttimetriä. Yksittäiset tähkylät ovat 3–6 millimetriä pitkiä. Tähkylöiden kaleet ja helpeet ovat 3–4 millimetriä pitkiä ja kussakin kukassa on kaksi lyhyttä vihnettä.
Kevätlupikka kasvaa luontaisena itäisessä Keski-Euroopassa, mutta sitä kasvatetaan koristekasvina myös muun muassa Pohjois-Amerikassa. Luonnossa laji kasvaa metsissä ja kallioilla, yleensä kalkkipitoisilla paikoilla.
Barbie Hsu

Barbie Hsu Hsi Yuan (kiin.: 徐熙媛; pinyin: Xú Xīyuán; 6. lokakuuta 1976 – 2025) oli taiwanilainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan esimerkiksi sarjoista Meteor Garden (2001), Meteor Garden II (2002) ja Mars (2004).
Hsu esiintyi muusikkona duossa siskonsa Dee Hsun kanssa.
Aiheesta muualla

Barbie Hsu Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Fatim Diarra

| Fatim Diarra |
| --- | --- |
 Fatim Diarra vuonna 2019.
Kansanedustaja
 5.4.2023–  
Ryhmä/puolue:  Vihreä eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Helsingin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. toukokuuta 1986 (ikä 38) Vantaa
Tiedot
Puolue:  Vihreä liitto
Aiheesta muualla
Kotisivu
Fatim Winshett El Habib Diarra (s. 26. toukokuuta 1986 Vantaa) on suomalainen poliitikko ja kansanedustaja. Hän on vihreiden entinen varapuheenjohtaja ja entinen Helsingin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja 2021–2023 sekä Naisasialiitto Unionin puheenjohtaja. Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa hänet valittiin kansanedustajaksi.
Tausta

Diarra varttui Helsingin Jakomäessä ja Munkkiniemessä. Hänen isänsä Habib Diarra oli malilainen lääkäri, joka toimi Suomessa lääkärinä vuodesta 1991 ja oli mukana poliittisessa toiminnassa kokoomuksen jäsenenä Helsingissä sekä ehdolla vuoden 1999 eduskuntavaaleissa.
Diarra kävi sekä peruskoulun että lukion Helsingin ranskalais-suomalaisessa koulussa. Hän on kaksikielinen ja puhuu sekä suomea että ranskaa. Hän on opiskellut Jyväskylän yliopistossa yhteiskuntapolitiikkaa ja Helsingin yliopistossa sosiaalietiikkaa, mutta ei ole suorittanut loppututkintoa. Diarra on valmistumassa vuonna 2023 Jyväskylän yliopistosta, ja hänen pro gradu -tutkielmansa käsittelee naisten oikeuksien toteutumista Suomessa kansainvälisten sopimusten näkökulmasta.
Diarra on työskennellyt muun muassa luokanopettajan sijaisena sekä Suomen ylioppilaskuntien liiton kansainvälisten asioiden sihteerinä. Vuodesta 2018 hän on työskennellyt Pohjoisranta Burson-Marstellerin vaikuttajaviestinnän konsulttina.
Poliittinen ura

Diarra aloitti poliittisen uransa nuoriso- ja opiskelijapolitiikassa. Hän on ollut Suomen lukiolaisten liiton hallituksen jäsen ja varapuheenjohtaja. Vuonna 2009 hän toimi Helsingin vihreiden nuorten puheenjohtajana. Suomen nuorisoalan kattojärjestö Allianssin kansainvälisten asioiden ja kansainvälisen politiikan jaoston puheenjohtaja hän oli 2010–2011 ja jäsenenä ennen sitä. Vuonna 2011 hän oli Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunnan hallituksen jäsen.
Kunnallisvaalit 2008 olivat ensimmäiset yleiset vaalit, joissa Diarra oli ehdolla. Hän sai 243 ääntä eikä tullut valituksi. Seuraavan kerran Diarra oli ehdolla kunnallisvaaleissa 2017 ja sai 1 068 ääntä. Hän tuli valituksi, vaikka kertoo tehneensä vain vähän vaalityötä. Valtuustokaudella 2017–2021 hän oli kasvatus- ja koulutuslautakunnan jäsen ja valtuustoryhmän varapuheenjohtaja.
Vuonna 2019 Diarra oli ehdolla eduskunta- ja eurovaaleissa. Ensimmäisissä hän sai 4 552 ja jäi varakansanedustajaksi. Toisissa hän sai 9 637 ääntä eikä vihreiden listan viidentenä tullut valituksi.
Kesäkuussa 2019 Diarra valittiin yhdeksi vihreiden kolmesta varapuheenjohtajasta.
Diarra on myös Munkkiniemen seurakunnan seurakuntaneuvoston jäsen sekä Naisasialiitto Unionin puheenjohtaja. Hän on kertonut kohtaavansa paljon häirintää erityisesti pitäessään esillä feministisiä teemoja.
Vuonna 2020 Diarra nosti kansalliseen keskusteluun sosiaalisissa medioissa tapahtuvan seksuaalisen häirinnän. Diarra kertoi saavansa sosiaalisessa mediassa sukuelinten kuvia tuntemattomilta henkilöiltä. Hän kertoi kokevansa, että peniskuvien lähettämisessä on kyse seksuaalisesta väkivallasta, jolla halutaan hiljentää.
Vuonna 2020 Vihreät naiset julkaisivat Turvassa-oppaan verkkoväkivallan urheiksi joutuneille. Oppaan kokoamista johtivat Diarra sekä viestinnän ja feministisen politiikan asiantuntija Annika Ojala Vihreistä naisista. Turvassa-oppaan ohjeistus on järjestön mukaan puoluekentällä ensimmäinen laatuaan, ja se on tarkoitettu puolueen sisäiseen käyttöön.
Vuonna 2021 Diarra oli ehdokkaana kuntavaaleissa 2021 Helsingissä ja tuli valituksi 3 857 äänellä.
Vuonna 2021 Diarra oli ehdokkaana kuntavaaleissa 2021 Helsingissä ja tuli valituksi 3 857 äänellä.
Vuonna 2023 Diarra valittiin eduskuntavaaleissa kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä. Hän sai 6 774 ääntä.
OmaTahto2020-kansalaisaloite

Diarra toimi puheenjohtajana Naisasialiitto Unionissa, kun sen hallinnoima OmaTahto2020-kansalaisaloite aborttilain muuttamisesta hyväksyttiin viidentenä kansalaisaloitteena eduskunnassa. Kansalaisaloitteen seurauksena raskaana olevan oma tahto on riittävä peruste ennen 12. raskausviikkoa tehtävässä abortissa ja kahden lääkärin puoltavan lausunnon vaatimuksesta luovutaan. Eduskunta päätti muutoksista aborttilakiin niin, että kansalaisaloitteen keskeinen sisältö saatettiin voimaan muuttamalla raskauden keskeyttämisestä annettua lakia.
Ehjänä Syntynyt-kansalaisaloite

Diarra oli mukana jättämässä ja tekemässä Ehjänä syntynyt kansalaisaloitta, jonka tavoitteena oli kieltää hoidot, jotka tähtäävät seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen niin kutsuttuun "eheyttämiseen", eli muuttamiseen siten, että henkilöistä saadaan cissukupuolisia heteroita. Kansalaisaloite raukesi valiokunnan käsittelyssä aikatauluun vedoten
Kirjat

Diarran ja Iida Tani julkaisivat vuonna 2024 Into kustannuksen kustantamana Lupa olla tyttö teoksen, joka käsittelee naisten ja tyttöjen kokemaa ahdistelua Suomessa.
Kohut > Facebook-kirjoitukset

Diarra sai 2017 kansallista huomiota kirjoitettuaan henkilökohtaisen Facebook-sivunsa keskusteluketjuun: ”Jos haluaa asua metsässä niin ole hyvä, mutta ihan turha odottaa samaa palvelutasoa ja metsässä on ankeata, ainoa syy muuttaa sinne on insesti ja se että kukaan ei kuule kun vaimo huutaa apua.” Kirjoituksen herättämän kohun jälkeen hän seuraavana päivänä pahoitteli kirjoitustaan sekä kuvasi sitä mauttomaksi ja inhottavaksi mustaksi huumoriksi, joka oli irroitettu asiayhteydestään. Hän myös kertoi kirjoituksen viittaavaan omiin sukujuuriinsa Suomen maaseudulla.
Kohut > Helkaman sähköpyörä

Elokuussa 2020 Diarra kertoi sosiaalisen median kanavissaan, että oli tehnyt Helkaman kanssa sopimuksen saadakseen vajaan 3 000 euron arvoisen sähköpyörän palkaksi sen markkinoinnista Diarran henkilökohtaisella Instagram-tilillä. Diarra vastasi syytöksiin poliittisen asemansa hyväksikäytöstä seuraavasti: ”Nyt puhutaan Instagram-maailmasta ja siitä, että siellä ihminen, jolla on paljon seuraajia, niin hehän vastaanottavat ja pyytävät erilaisia tuotteita testeihin”. Asian tultua julkisuuteen Diarraa kritisoitiin poliittisen uransa ja yksityiselämänsä liittämisestä yhteen, vaikka tapaukseen ei liittynyt suoranaista korruptiota. Diarra kertoi korvaavansa pyörän hinnan Helkamalle.
Kohut > Instagram-julkaisut

Tammikuussa 2024 Diarra julkaisi Instagramissa viestin, jossa väitettiin Jussi Halla-ahoa fasistiksi, jota norjalainen joukkomurhaaja Anders Behring Breivik lainaa äärioikeistolaisessa manifestissaan. Julkaisun aikaan Diarra toimi vihreiden kansanedustajana, ja Suomessa oli käynnissä presidentinvaalit, jossa Halla-aho oli ehdokkaana. Diarra pahoitteli myöhemmin julkaisuaan.
Kohut > Taiwanin-matka

Helmikuussa 2025 herätti keskustelua se, että Diarra ja kansanedustaja Saku Nikkanen olivat syksyllä 2024 vierailleet Taiwanissa Taiwanin valtion kutsumana ja maksamalla matkalla samaan aikaan kun presidentti Stubb oli käymässä Kiinassa. Taiwan oli maksanut myös Diarran puolison matkan.
Muu julkinen toiminta

Diarra on osallistunut kahteen reality-tv-sarjaan. Vuonna 2022 hän oli puolisoineen mukana MTV:n Kaaoksen kesyttäjät -sarjassa, jossa laitettiin kodin tavaroita järjestykseen ja karsittiin kodin tavaroista puolet. 2024 Diarra osallistui Nelosen Petolliset-sarjan toiseen tuotantokauteen.
Yksityiselämä

Fatim Diarra on naimisissa Suomen ylioppilaskuntien liiton puheenjohtajanakin toimineen Jari Järvenpään kanssa. Rap-artisti ja muotisuunnittelija Bakari Diarra on Fatim Diarran veli.
Aiheesta muualla

Fatim Diarran verkkosivut
| n k Vihreän liiton kansanedustajat 2023–2027 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (13):  Alametsä (2024–)  Diarra  Elo   Forsgrén  Haavisto  Harjanne  Holopainen  Hopsu  Hyrkkö  Mikkonen  Ohisalo (2023–2024)  Pitko  Tynkkynen  Virta 
| n k Helsingin vaalipiirin kansanedustajat 2023–2027 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (23):  Alametsä (2024–)  Biaudet  Castrén (2024–)  Diarra  Gebhard  Haatainen  Haavisto  Halla-aho  Harakka  Harjanne  Heinäluoma  Honkasalo  Kaleva  Kivelä  Koskela  Koulumies  Lindberg  Ohisalo (2023–2024)  Rantanen  Razmyar  Rydman  Salla (2023–2024)  Sarkomaa  Valtonen  Zyskowicz 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Eduskunta 
Muut:  Hufvudstadsbladet
Saksin kuningaskunta

Saksin kuningaskunta (saks. Königreich Sachsen) oli vuosina 1806–1918 kuningaskunta nykyisen Saksan alueella. Sen pääkaupunki oli Dresden. Kuningaskunta yhdistyi Saksan keisarikuntaan vuonna 1871, mutta säilyi nimellisenä monarkiana keisarikunnan kukistumiseen asti, jolloin siitä tuli vapaavaltio.