stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aija Ollila

Aija Ollila (s. 27. heinäkuuta 1967) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen yleisurheilija ja lentopalloilija.
Ollila on urheillut muun muassa seitsenottelussa. Seuratasolla hän edusti koko uransa ajan Vähänkyrön Viestiä ja hänen valmentajanaan toimi Osmo Ylitalo. Kalevan kisoista Ollila saavutti seitsenottelusta kaksi hopeaa vuosina 1984 ja 1988. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1992 jälkeen. Lisäksi Ollila on kilpaillut myös muun muassa 400 metrin aitajuoksussa, mistä hänellä on 12-vuotiaiden tyttöjen Suomen ennätys ajalla 74,5 sekuntia.
Ollila on pelannut myös lentopalloa laitahyökkääjänä Vaasan Vasamassa 1970- ja 1980-luvuilla, ollen mukana useassa joukkueen Suomen mestaruudessa. Hän pelasi Suomen maajoukkueessa 51 maaottelua vuosina 1990–1992.
647

| --- | --- |
Vuosisadat: 400-luku · 500-luku · 600-luku · 700-luku · 800-luku
Vuosikymmenet: 590-luku · 600-luku · 610-luku · 620-luku · 630-luku · 640-luku 650-luku · 660-luku · 670-luku · 680-luku · 690-luku · 700-luku
Vuodet: 590 · 591 · 592 · 593 · 594 · 595 · 596 · 597 · 598 · 599 600 · 601 · 602 · 603 · 604 · 605 · 606 · 607 · 608 · 609 610 · 611 · 612 · 613 · 614 · 615 · 616 · 617 · 618 · 619 620 · 621 · 622 · 623 · 624 · 625 · 626 · 627 · 628 · 629 630 · 631 · 632 · 633 · 634 · 635 · 636 · 637 · 638 · 639 640 · 641 · 642 · 643 · 644 · 645 · 646 · 647 · 648 · 649 650 · 651 · 652 · 653 · 654 · 655 · 656 · 657 · 658 · 659 660 · 661 · 662 · 663 · 664 · 665 · 666 · 667 · 668 · 669 670 · 671 · 672 · 673 · 674 · 675 · 676 · 677 · 678 · 679 680 · 681 · 682 · 683 · 684 · 685 · 686 · 687 · 688 · 689 690 · 691 · 692 · 693 · 694 · 695 · 696 · 697 · 698 · 699 700 · 701 · 702 · 703 · 704 · 705 · 706 · 707 · 708 · 709
Maatalousyhteiskunta

Keskiaikaista maanviljelyä Ranskassa.
Maatalousyhteiskunta eli agraariyhteiskunta on yhteiskunta, jonka bruttokansantuotteesta maatalous muodostaa valtaosan ja ihmisistä valtaosa työskentelee maatalouden parissa. Maatalousyhteiskuntaa edelsi metsästäjä-keräilijäyhteiskunta ja sitä seurasi teollisuusyhteiskunta. Siirtyminen kohti maatalousyhteiskuntaa alkoi neoliittisesta vallankumouksesta, jolloin ihmiset alkoivat itse kasvattaa ruokansa. Uusi tuotantomuoto mahdollisti yhteisöjen ja organisaatioiden kasvun, mikä lopulta johti sivilisaatioiden syntyyn. Väestönkasvun myötä maanviljelystä tuli vähitellen yhteiskunnan talouden välttämätön perusta.[lähde? ]
Kulttuuri

Maatalousyhteiskuntia on esiintynyt eri puolilla maailmaa jopa 11 000 vuoden takaa aina nykypäivään asti. Suuren ajallisen ja paikallisen vaihtelun vuoksi ne eivät muodosta yhtenäistä kulttuurimuotoa, mutta tiettyjä yhtenäisiä piirteitä niillä voidaan havaita.
Maatalousyhteiskunnassa maatalous oli ihmisten pääosan elinkeino ja koko muu yhteiskunta perustui maatalouden ylijäämään. Maatalouden ylijäämä mahdollisti erikoistumisen, esimerkiksi pappien, hallinnon, sotilaiden ja käsityöläisten elättämisen. Abstraktimmin ylijäämä mahdollisti uskonnon, tieteen, taiteen ja tekniikan uudenlaisen kehittymisen, mutta teollisuuden ja tiedon merkitys oli silti hyvin vähäinen verrattuna maatalouteen.
Maatalousyhteiskuntaa luonnehtii syklinen ajankäsitys, yksinkertaisuus, pysyvyys ja luonnon yliherruus ihmiseen nähden.[lähde? ] Maatalousyhteiskunnan vaikuttaminen perustui pääosin väkivaltaan, sodankäyntiin.[lähde? ] Maatalousyhteiskunta on keskeisesti aluksi valtiota pienempi ja myöhemmin valtiollinen ilmiö.
Maatalousyhteiskunnassa esineet tehtiin käsityönä. Niiltä puuttui pitkälti yhteensopivuus, eli esimerkiksi miekan tuppi valmistettiin tietylle miekkayksilölle. Arvokkaampia käsityötuotteita luonnehti usein koristeellisuus ja korkea työn laatu.
Talous

Maatalousyhteiskuntien talous koostuu pääsin maataloustuotannosta. Verrattuna sitä edeltäneisiin metsästäjä-keräilijä-kulttuureihin ihmiset eivät vain kerää ympäristössä satunnaisesti esiintyvää ravintoa, vaan vaikuttavat omalla työllään ravinnon sijaintiin, määrään ja laatuun. Maatalousyhteiskunta pyrkii lisäämään vaikutustaan ympäristöönsä ja muokkaamaan sitä mieleisekseen. Kasvava maatalousyhteiskunta ottaa haltuunsa yhä suuremman osan maapallon ekosysteemeistä.
Maatalousyhteiskuntien lähes ainoa energianlähde on kasvien vuotuinen fotosynteesin avulla keräämä aurinkoenergia. Tämä energia siirtyy hyödylliseen käyttöön pääasiallisesti ihmisten ja kotieläinten lihasvoiman avulla, jonka ylläpitäminen edellyttää ravinnosta saatavia kaloreita. Muita keinoja ovat muun muassa lämmön tuottaminen biomassaa polttamalla sekä biomassan hyödyntäminen rakennusmateriaalina. Yhteiskunnan perustuminen lihasvoimaan rajoittaa sen kompleksisuuden astetta, sillä ihmisten ja eläinten fyysiset ominaisuudet mahdollistavat vain tietyn työn kokonaismäärän.
Maatalousyhteiskunnat edustavat suurempaa kompleksisuuden astetta kuin metsästäjä-keräilijä-kulttuurit. Niissä esiintyy yleensä yhteiskunnallista kerrostuneisuutta ja keskitettyä hallintoa. Tämä on mahdollista maatalouden ylijäämän avulla. Maatalousyhteiskuntien ruoantuotannon EROEI-suhteen on arvioitu olleen ajasta ja paikasta riippuen lukujen 1,1 ja 1,6 välissä, mikä tarkoittaa sitä, että noin 10–40 prosenttia tuotannosta on voitu käyttää muuhun kuin maataloustuotannon itsensä ylläpitämiseen. Ylijäämä on ollut riittävä sivilisaatioiden kehittymiselle, mutta ravinnontuotantoon on tarvittu kuitenkin yleensä ainakin 80 % väestöstä, mikä on suuri määrä verrattuna nykyisiin teollisuusyhteiskuntiin.
Maatalousyhteiskuntien tuotannon kasvattaminen edellyttää joko laajenemista tai tuotannon intensiivisyyden lisäämistä. Laajeneminen on saattanut tapahtua joko valtaamalla alueita muilta yhteiskunnilta sodankäynnin avulla, tai valtaamalla ekologisia lokeroita muilta eliölajeilta uusia peltoja raivaamalla. Tuotannon intensiivisyyttä on voitu lisätä erilaisilla teknisillä ratkaisuilla, jotka kaikki kuitenkin ovat edellyttäneet työn määrän lisäämistä peltoalaa kohden. Antropologi Joseph Tainter huomauttaa, että molemmat keinot ovat alisteisia alenevan rajahyödyn laille. Laajeneminen on aloitettu yleensä parhaimmista viljelyalueista, mutta niiden jo ollessa käytössä on ollut pakko edetä huonommille alueille. Työn määrän lisääminen peltoalaa kohden ei puolestaan tuota ikuisesti uutta ylijäämää, vaan vaadittavan työn määrä kasvaa nopeammin kuin pellon tuotto, jolloin ylijäämä kutistuu. Pyrkimykset tehostaa ja kasvattaa maatalousyhteiskuntaa ovat johtaneet lopulta siten lähes säännönmukaisesti yhteiskunnalliseen romahdukseen.
Historia > Synty ja varhaishistoria

Siirtyminen metsästäjä-keräilijä-kulttuureista maatalousyhteiskuntaan on tapahtunut ihmiskunnan historiassa itsenäisesti ainakin kuusi kertaa. Ensimmäisenä siirtyminen kohti ruoantuotantoa alkoi Lounais-Aasiassa noin 11 000 vuotta sitten. Tästä riippumattomasti sama kehitys alkoi Kiinassa 9 000 vuotta sitten, Meksikossa 6 000 vuotta sitten sekä Etelä-Amerikassa ja Afrikassa 5 000 vuotta sitten. Kaakkois-Aasian osalta ajoitus on epävarma.
Prosessi sai alkunsa, kun ihminen ryhtyi keräämisen sijasta hoitamaan kasveja, tehostaakseen niistä saamaansa energiaa, lääkeaineita tai muita hyödynnettäviä osia. Merkittävä muutos oli, kun ihminen siirtyi energiansaannissaan metsästyksestä, kalastuksesta ja keräilystä pääosin maataloustuotteisiin ja kotieläinten pitämiseen. Syy siirtymiseen on epävarma, koska maanviljely vaatii enemmän työtä kuin metsästäminen ja keräily. Muita haittapuolia olivat ruokavalion yksinkertaistuminen, riippuvaisuus tiettyyn paikkaan sidotusta epävarmasta sadosta, tautien helpompi leviäminen sekä sosiaaliset ongelmat, kuten yhteiskunnan epätasa-arvoistuminen ja lisääntyneet konfliktit. Mahdollisesti siirtymä tapahtuikin pakotettuna, ehkä väestönkasvun tai ilmastonmuutoksen seurauksena.
Maanviljelyn kanssa rinnakkain kehittyi paimentolaisuus, joka perustui liikkuvalle karjanhoidolle. Halki koko maanviljelysyhteiskunnan historian on maanviljelijöiden ja paimentolaisten välillä esiintynyt vastakkainasettelua, useimmiten paimentolaisten hyökätessä jatkuvasti maanviljelijöiden alueille. Asetelma vaikutti huomattavasti muun muassa Rooman valtakunnan ja Kiinan historiaan.
Maatalous synnytti tiiviimmän yhteisön, jolloin kontaktien ja tiedon vaihdon määrä kasvoi. Suurempi yhteisö vaati uutta suurempaa organisaatiota ihmismäärien, suurempien töiden ja erikoistuneemman yhteisörakenteen hallintaan. Edeltävä vaihe, eli suurriistan metsästys oli jo luonnut uuden organisaation pohjaa. Vuoden 3500 jälkeen kehitys kulki kohti kaupunkikulttuuria ja varhaisia korkeakulttuureita. Mesopotamiassa, Indus-joen varrella, Kiinassa, Väli-Amerikassa ja Perussa syntyi imperiumeja, jotka ulottivat vaikutustaan yhä laajemmalle. Aluksi johtajina toimivat uskonnolliset johtajat, mutta vähitellen valta siirtyi lisääntyneen sodankäynnin myötä maallisille hallitsijoille. Syntyi maatalousyhteiskunnille tyypillinen asetelma, jossa sotilaallisen ja uskonnollisen eliitin hallitseva vähemmistö verotti ankarasti yhteiskunnan tuottavaa enemmistöä eli talonpoikia.
Historia > Leviäminen

Maatalousyhteiskunta levisi voimakkaasti ympäri maailmaa vuosien 200–1300 välillä. Liikenneyhteydet Euroopan, Aasian ja Afrikan välillä lisääntyivät ja alkuaan saarekkeina kehittyneet maatalousyhteiskunnat nivoutuivat yhtenäisiksi maatalousvyöhykkeiksi. Kulttuuriset tuotteet ja viljelykasvit levisivät entistä helpommin. Joissakin tapauksissa, kuten Afrikan sademetsäalueiden viljelyynotossa, alueen ensimmäiset viljelykasvit olivat toisesta maanosasta tuotuja. Euroopassa väestö kasvoi voimakkaasti sydänkeskiajalla ja yhä uusia alueita raivattiin pelloiksi.
Vuosina 1300–1500 maanviljelyn maantieteellinen leviäminen hidastui, koska parhaimmat viljelyalueet vanhan maailman alueella olivat jo otettu käyttöön, 1200-luvulta alkanut ilmaston kylmeneminen ei suosinut huonompien alueiden käyttöönottoa sekä johti useisiin katovuosiin, musta surma ja muut kulkutaudit hidastivat väestönkasvua ja kauempana Euroopasta sijaitsevia mantereita ei ollut vielä löydetty. Euroopan väkiluku ei kasvanut vuosien 1300 ja 1500 välillä.
Uusi, entistä nopeampi maatalouden leviämisvaihe alkoi löytöretkien myötä 1500-luvulla. Eurooppalaiset perustivat plantaaseja kaikkialla minne menivät, ja suuret alueet Australiassa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa joutuivat ensimmäistä kertaa tekemisiin laajamittaisen maanviljelyn kanssa. Uusia maataloustuotteita, kuten peruna ja maissi, levisi Eurooppaan, mutta vielä merkityksellisempi oli siirtomaiden ekologinen kolonisaatio. Tulevan Yhdysvaltain itärannikon kasvi- ja eläinmaailma koki perusteellisen muutoksen, kun alue raivattiin maanviljelysmaiksi. Parantuneiden kuljetusyhteyksien ansiosta maataloustuotteita voitiin entistä helpommin kuljettaa matkojen päähän, mikä johti alueelliseen erikoistumiseen ja mahdollisti voimakkaamman kaupungistumisen kauppaverkostojen keskusalueilla.
Historia > Siirtyminen teollisuusyhteiskuntaan

Siirtyminen maatalousyhteiskunnasta kohti teollisuusyhteiskuntaa alkoi Englannista 1700-luvulla kivihiilen kasvaneeseen hyödyntämiseen perustuneen teollisen vallankumouksen myötä. Siirtyminen vuotuisesta aurinkoenergiasta miljoonien vuosien aikana kerääntyneeseen fossiiliseen energiaan antoi yhteiskunnille käyttöön aivan uusia mahdollisuuksia. Aluksi yhteiskunnan rakennemuutos oli kuitenkin hidasta ja suurin osa väestöstä pysyi edelleen maanviljelyn parissa. Samaan aikaan monissa paikoissa maailmaa siirtyminen metsästäjä-keräilijä-kulttuureista kohti maanviljelysyhteiskuntaa oli vasta alkamassa, kuten Pohjois-Amerikan keski- ja länsiosissa.
Teollistuvissa maissa teollinen tuotanto oli kasvamassa maataloustuotannon ohi. Maaöljyn käyttöönotto ja polttomoottorin keksiminen johtivat maatalouden koneistamiseen, minkä myötä väestö siirtyi maaseudulta kaupunkeihin ja maanviljelystä teollisuus- ja toimistotöihin. Suomessa maatalousyhteiskunta eli vielä toisen maailmansodan alkaessa vahvana, mutta vuosina 1950–1970 Suomessa koettiin poikkeuksellisen nopea rakennemuutos, johon liittyivät kaupungistuminen, teollistuminen, koulutuksen lisääntyminen ja fossiilisten polttoaineiden kasvanut hyödyntäminen. Nykyisellään vain muutama prosentti Suomen väestöstä toimii maatalouden parissa.
Sama fossiilisiin polttoaineisiin perustuva siirtyminen maatalousyhteiskunnasta kohti teollisuusyhteiskuntaa jatkuu edelleen maailman ns. kehittyvissä maissa, kuten Kiinassa, missä suuri osa väestöstä asuu edelleen maaseudulla ja elää maanviljelystä.
Siirtyminen teollisuusyhteiskuntaan ei ole kuitenkaan tarkoittanut sitä, että maatalous olisi menettänyt merkityksensä. Modernit yhteiskunnat ovat riippuvaisia maatalouden tuotteista ja ne kuluttavat niitä enemmän kuin koskaan aikaisemmin.
Tulevaisuus

Mikäli teollistuminen jatkuu tulevaisuudessa edelleen maailman kehittyvissä maissa, väistyy maatalousyhteiskunta yhä syrjemmälle 2000-luvun aikana. Toisaalta jotkut arvelevat tulevaisuudessa tapahtuvan ihmisten paluun maanviljelyn pariin, kun fossiilisten polttoaineiden väheneminen pakottaa yhteiskunnat yksinkertaistamaan itseään. Mahdollisena paluuseen johtavana laukaisijana saattaa toimia ilmastonmuutos tai öljyhuippu. Ongelmalliseksi asian tekee se, että teollistumisen myötä maailman väkiluku on kasvanut huomattavasti ja nykyistä väestömäärää ei voi ruokkia ilman teollistunutta maataloustuotantoa.
Härkäparin vetämä kyntöaura. Kotieläinten lihasvoima tehosti maataloustuotantoa, mutta toisaalta eläinten ruokkimisen kannalta välttämättömät niityt ja heinäpellot olivat pois viljelypeltoalasta.
Pengerviljelmiä Vietnamissa. Pengerviljely on ollut yleinen viljelymuoto eri puolilla maailmaa ja mahdollistanut muun muassa paljon vettä vaativan riisinviljelyn vuorisilla seuduilla.
Modernin maanviljelyn välineistöä. Maataloustuotannon koneistaminen on vapauttanut teollisuusmaiden väestön enemmistön muihin tehtäviin.
Mehustin

Tavallinen kolmiosainen mehustin käyttövalmiina.
Mehustin (myös mehumaija) on marjamehun valmistamiseen tarkoitettu keittiöväline, joka muistuttaa kattilaa. Mehumaijassa on pohjakattila, jossa vesi kiehuu, sen yläpuolella mehukattila, johon mehu kertyy ja josta se johdatetaan letkulla pois, marjakehikko, johon mehustettavat marjat tai hedelmät laitetaan sekä tiivis kansi. Parhaat mehustimet ovat ruostumatonta terästä, koska happamat marjat voivat syövyttää alumiinimehustinta.
Mehustimen pohjakattilaan lisätään vettä, joka kuumennetaan kiehuvaksi keittolevyllä. Marjat pannaan siiviläosaan, jossa lämpö rikkoo marjojen solut. Tällöin mehustettava aines liukenee ja mehu valuu vesihöyryn kuumentamaan mehukattilaan.
Mehustimen keksijä oli saksalainen Firma Wilhelm Wagner GmbH & Co. vuonna 1949, ja tuotteen nimi "Saftborn". Se tuli Suomeen 1950-luvulla, mutta nimen "Mehumaija" keksi Toivo Rautavaara[lähde? ].
Aiheesta muualla

Pieni säilöntäopas (HS, heinäkuu 2009)
Höyrymehun valmistus (HS, elokuu 1993)
Viinimarjojen mehustus (Kotikokki, 2007)
Mehustimen käyttö- ja hoito-ohje (Arkistoitu – Internet Archive) (Opa)
Mei Feingold

Mei Feingold Eurovision laulukilpailun lehdistötilaisuudessa 2014.
Mei Feingold tai Mei Finegold (hepr. ‏מיי פיינגולד‎, s. 16. joulukuuta 1982) on israelilainen laulaja. Hänen uransa käynnistyi vuonna 2009 sijoittumisella kolmanneksi Kokhav Nolad 7 -laulukilpailussa, joka perustuu Idols-formaattiin. Hän edusti Israelia Eurovision laulukilpailussa 2014 kappaleella ”Same Heart”, mutta karsiutui semifinaalissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mei Feingold Wikimedia Commonsissa
Laulajan profiili Eurovision.tv-sivustolla. (englanniksi)
Mei Yi Foo

Mei Yi Foo (kiin. 傅美兒) on malesialainen pianisti. Hän on kotoisin Serembanista, mutta on asettunut Lontooseen.
Foo opiskeli Lontoon Royal College of Musicissa ja Royal Academy of Musicissa Yonty Solomonin, Christopher Eltonin ja Aleksandr Satsin johdolla. Hän eteni finalistiksi Maj Lind -pianokilpailussa vuonna 2002 ja sai vuonna 2008 Ateenassa Maria Callas Grand Prix'n. Tammikuussa 2011 Foolle myönnettiin Setiawan Tuanku Muhriz -mitali panoksesta Malesian taide- ja musiikkielämään. Vuonna 2013 hänet nimettiin BBC Music Magazinen "Vuoden tulokkaaksi" Odradek Recordsilla julkaistun Musical Toys -albumin ansiosta.
Foo on tehnyt esiintymisiä muun muassa Royal Festival Hallissa, Finlandia-talossa, Hongkongin kaupunginsalissa, Wigmore Hallissa, Veronan Teatro Filarmonicossa, Ateenan konserttitalossa ja Salle Gaveaussa. Kapellimestareita, joiden johdolla hän on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Matthias Bamert, Martyn Brabbins, Claus Peter Flor, János Fürst, Kirill Karabits ja Christopher Warren-Green. Kamarimusiikin parissa Foon yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet Dimitri Ashkenazy, Shlomy Dobrinsky, Cristina Ortiz, Antti Siirala, Ashley Wass, Juri Žislin, Patricia Kopatchinskaja, Hugo Ticciati, Matthew Trusler, Nicolas Dautricourt ja Bartosz Woroch.
Foo on tehnyt yhteistyötä myös aikansa säveltäjien kanssa. Näiden joukossa ovat olleet Dai Fujikura, Unsuk Chin, Richard Baker ja Chris Harman. Malaysian Composers Collectiven kautta Foo on tehnyt yhteistyötä myös muiden muassa Adeline Wongin kanssa. Foo on opettanut Royal Welsh College of Music and Dramassa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Mehun-sur-Yèvre

| Mehun-sur-Yèvre |
| --- | --- |
 Kaupungintalo
 vaakuna
 Mehun-sur-Yèvre
 Koordinaatit: 47°09′00″N, 2°13′00″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Centre-Val de Loire
Departementti:  Cher
Arrondissementti:  Vierzon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  24,5 km²
Väkiluku (2018):  6 574 
 – Väestötiheys:  268 as./km²
Kunnan numero:  18141
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mehun-sur-Yèvre on kunta Ranskassa Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella.  Se sijaitsee Yèvre-joen varrella, noin 15 kilometriä Vierzonin kaupungista kaakkoon.
Mehun-sur-Yèvre on vanha keskiaikainen linnoitettu kaupunki. Kaupungin puolustuslinna Château de Mehun on mainittu ensimmäisen kerran 800-luvulla. Nykyään se on raunioitunut. Se oli 1400-luvulla kuninkaallinen linna, missä Ranskan kuningas Kaarle VII piti hoviaan. Linnan tornissa on museo, Le Musée Charles VII, joka on omistettu Kaarle VII:n hallituskaudelle.
Kaupungin vanhasta muurista on yhä jäljellä kelloportti, Porte de l’Horloge. Se on rakennettu 1200-luvun alussa ja kello on 1400-luvulta.
Kaupunki kuuluu Berryn historialliseen maakuntaan, jolla on pitkät perinteet posliinin valmistuksesta. 1800-luvulla kaupunkiin perustettiin Pillivuytin posliinitehdas, joka on nykyään Ranskan suurin.
Château de Mehunin torni
Kelloportti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mehun-sur-Yèvre Wikimedia Commonsissa
Aerosoft

| Aerosoft GmbH |
| --- | --- |

Perustettu:  1991
Toimiala:  ohjelmistoteollisuus, videopeliteollisuus
Kotisivu:  www.aerosoft.com/us/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aerosoft GmbH on saksalainen videopelejä ja simulaatiopelejä julkaiseva ja kehittävä yritys, joka on perustettu vuonna 1991.
Yritys on perustettu koulutusohjelmia tekevänä yrityksenä mutta julkaisee myös videopelejä.
Tuotteet

Yritys on julkaissut muun muassa OMSI – Der Omnibussimulator pelin sekä useita laajennuksia Microsoft Flight Simulator -sarjaan ja X-Plane -lentosimulaattoriin.
Aiheesta muualla

Yrityksen kotisivut (englanniksi)
Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Aarne Vartiainen

Aarne Vartiainen  (19. toukokuuta 1888 Viipuri – 25. huhtikuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen opettaja, rehtori ja tietokirjailija.
Henkilöhistoria

Aarne Vartiaisen vanhemmat olivat nahkurimestari Matti Vartiainen ja Ulriika Maria Paavilainen ja puoliso vuodesta 1922 sairaanhoitaja Lempi Vainio. Vartiainen tuli ylioppilaaksi 1906 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1909. Hän oli Kajaanin yhteislyseon vanhempi lehtori 1922–1930, vararehtori 1924–1929 ja rehtori 1929–1930. Viipurin kaksoislyseon vanhempana lehtorina Vartiainen toimi vuodesta 1930, vararehtorina 1931–1940 ja rehtorina 1940–1945. Helsingin kaksoisyhteislyseon vanhempi lehtori ja rehtori hän oli 1945–1948. Vartiaisella oli useita luottamustehtäviä, Kajaanin kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1924–1930. Vt. kouluneuvoksena Vartiainen toimi useita kertoja vuosien 1937 ja 1954 välillä, kouluneuvoksen arvon hän sai 1952.
Julkaisuja

Kajaanin kaupungin historia. 1, Isonvihan loppuun, 1931
Piirteitä Kajaanin seutujen asutuksesta ja taloudellisista oloista 16:nnella ja 17:nnellä vuosisadalla, 1933
Eräs Kajaanin tienoilla Itärajan yli käytyä kauppaa valaiseva asiakirja 1600-luvulta, 1938
300-vuotisen Kajaanin alkutaipaleelta, 1951, julkaisussa Kaltio, 7 (1951): 4–5, ss. 82–83
Kajaanin linna, 1955, julkaisussa Kalender utgiven av Svenska folkskolans vänner, 1955, ss. 77–84
Vaikeita aikoja, järkyttäviä tapahtumia (Pohjois-Savossa ja Pohjois-Karjalassa 1500- ja 1600-luvulla), 1959, julkaisussa Vartiaisten viesti, 1959: 5, ss. 8–15
Vartiaisten vaiheita 1500-luvulta lähtien, 1962
Aiheesta muualla

Kouluneuvos Aarne Vartiainen siunattiin haudan lepoon. Helsingin Sanomat, 3.5.1963, s. 8.
Mendionde

Château de Garro
Mendionde on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 707 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Mendionden pinta-ala on 21 neliökilometriä.
Mendota

Mendota voi viitata seuraaviin paikkoihin:
Mendota, kaupunki Kaliforniassa
Mendota, kaupunki Illinoisissa
Mendota, kaupunki Minnesotassa
Mendota, paikkakunta Virginiassa
Mendota Heights, kaupunki Minnesotassa
Mendotajärvi, järvi Wisconsinissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mendota”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mendip

| Mendip |
| --- | --- |

 Mendip
 Koordinaatit: 51°11′N, 2°33′W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Hallintoalue:  Lounais-Englanti
Kreivikunta:  Somerset
Perustettu:  1974
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Hallintopiiri
 – Johtaja:  Harvey Siggs
Piirivaltuusto:  47 paikkaa
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  739 km²
Väkiluku (2017):  113 513
 – Väestötiheys:  154 as./km²
 
 www.mendip.gov.uk 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mendip on noin 114 000 asukkaan hallintopiiri Somersetin kreivikunnassa Lounais-Englannissa. Hallintopiirin keskusta sijaitsee Shepton Malletin pikkukaupungissa, mutta sen suurin kaupunki on Frome. Mendip on enimmäkseen maaseutua, jossa on suunnilleen sata kylää tai taajamaa.
Aareavaara

| Aareavaara |
| --- | --- |
 .
 Aareavaara
 Koordinaatit: 67°26′32″N, 23°28′55″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Norrbotten
Kunta:  Pajalan kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,41 km²
Väkiluku:  51
 – Väestötiheys:  165,9 as./km²
 Tilastotiedot koskevat pientaajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2015 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aareavaara on kylä (pientaajama) Pajalan kunnassa Pohjois-Ruotsissa. Pientaajaman pinta-ala oli 41 hehtaaria ja siellä asui 51 asukasta vuoden 2015 tietojen mukaan. Aareavaaran kylä sijaitsee samannimisen vaaran lähistöllä Muonionjoen länsirannalla.
Syyskuussa 2009 arkeologit Olof Östlund ja Frida Palmbo tekivät Aareavaarasta Kaunisvaaralta sensaatiomaisen kivikautisia esineitä käsittäneen löydöksen, jonka esineet olivat radiohiiliajoituksen perusteella 11 300 vuotta vanhoja. Nykyisen käsityksen mukaan alueen olisi tuolloin pitänyt olla vielä paksun mannerjään peittämä.
4D Sports Boxing

| 4D Sports Boxing |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Distinctive Software
Julkaisija:  Mindscape
Pelisarja:  4D Sports series
Julkaistu:   15. kesäkuuta 1991
Lajityyppi:  urheilu
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  DOS, Amiga, Atari ST, FM Towns Marty ja Mac OS
Jakelumuoto:  Levyke
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
4D Sports Boxing on Distinctive Softwaren (DSI) kehittämä ja Mindscapen kesäkuussa 1991 julkaisema kolmiulotteista grafiikkaa käyttävä nyrkkeilyaiheinen urheilupeli. Peli julkaistiin Amigalle, Atarille, DOSsille ja Macintoshille.
Pelin tekoäly oli aikaisekseen hyvin kehittynyttä: osa vastustajista oli nopeita vastaiskijöitä. Osa puolestaan hyökkäsi raivokkaasti, ja jotkut perääntyivät iskujen tieltä. Pelaaja pystyi luomaan pelihahmon ulkoasun vaikuttamalla esimerkiksi hahmon pituuteen ja massaan.