stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuninkuusravit 2021
Kuningatarkilpailu

Kuningatarkilpailussa ei ollut mukana yhtään tittelin aikaisemmin voittanutta tammaa. Avausmatkan parhaat olivat kaukaa takaa kirineet Hetviina, Suven Samettia ja Lakan Leija johtopaikalla juosseen Liisan Tulilinnun taipuessa lopukaarteessa.
Mailin kilpailun voitti keulapaikalla juossut Liisan Tulilintu ennen takaa kirineitä Ciiran Tähteä ja Suven Samettia. Kuningatarkilpailun suurimpana suosikkina pidetty avausmatkan voittanut Hetviina juuttui ulkoradoille ja oli maalissa vasta toiseksi viimeisenä.
Kuningatarkilvan päätösmatkan johtopaikalla juoksi kokonaiskilpailussa toisena ollut Ciiran Tähti. Taaempana juosseet Hetviina, Suven Sametti ja Liisan Tulilintu lähtivät kirimään vasta viimeisellä takasuoralla ja lopulta tasaisessa maaliintulossa voittajaksi nousi Liisan Tulilintu ennen Suven Samettia, Hetviinaa ja Ciiran Tähteä. Nopein kokonaisaika oli kuitenkin Suven Sametilla, joka saavutti kuningatartittelin voittamatta yhtään osalähtöä. Kuusivuotias Suven Sametti oli kilpailun ensikertalainen ja historian nuorin ravikuningatar.
Kuningatarkilpailu > Osallistujat

| No>  | Hevonen | Ohjastaja | Valmentaja | Omistaja | Ennätys | Voittosumma |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | R.R. Valssitar | Ari Moilanen | Kimmo Taipale | Yrjö Kettunen, Juuka | 22,7a | 052 755 € |
| 2 | Vennelmon Varma | Janne Räisänen | Tapio Kukkonen | Tero Kallinen, Joroinen | 22,8a | 084 810 € |
| 3 | Liisan Tulilintu | Harri Kotilainen | Harri Kotilainen | Susanna Raevaara & Arno Vepsäläinen, Rautalampi | 22,8a | 132 295 € |
| 4 | Lakan Leija | Santtu Raitala | Erkki Tuomaala | Mikko Tuomaala, Lapua | 22,7a | 070 500 € |
| 5 | Sokru | Timo Tuominen | Matti Mäki-Mattila | Matti Mäki-Mattila, Iitti | 21,8a | 067 040 € |
| 6 | Hetviina | Antti Tupamäki | Antti Tupamäki | Christer Sandholm, Kirkkonummi | 21,9a | 207 655 € |
| 7 | Ciiran Tähti | Esa Holopainen | Seppo Suuronen | L.M.V. Stable Oy, Orimattila | 22,1a | 072 860 € |
| 8 | Suven Sametti | Tapio Perttunen | Tapio Perttunen | Perttuset & Nea ja Pekka, Orimattila | 22,2a | 126 950 € |
| 9 | Elias Juonetar | Terho Rautiainen | Terho Rautiainen | Kainuun ammattiopisto -liikelaitos, Kajaani | 23,5a | 071 255 € |
| 10 | Tähtituula | Antti Teivainen | Jussi Suominen | Suvelan Talli, Jyväskylä | 22,8a | 058 115 € |
| 11 | Liinan Liekki | Juha Kurhela | Jouko Kurhela | Kurhelan valmennus- ja ravitalli, Alavus | 24,0a | 040 495 € |
| 12 | Taksvenla | Hannu Torvinen | Veijo Hakala | VEijo Hakala, Lapua | 23,5a | 065 195 € |
Kuningatarkilpailu > Tulokset

| Sijoitus | Hevonen | 2100 m | 1600 m | 3100 m | Kokonaisaika | Ero voittajaan |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Suven Sametti | 2. | 3. | 2. | 9.39,5 | 000,0 |
| 2. | Ciiran Tähti | 4. | 2. | 4. | 9.39,9 | 0+0,4 |
| 3. | Lakan Leija | 3. | 7. | 5. | 9.40,8 | 0+1,3 |
| 4. | Hetviina | 1. | 11. | 3. | 9.41,0 | 0+1,5 |
| 5. | Liisan Tulilintu | 12. | 1. | 1. | 9.41,9 | 0+2,4 |
| 6. | Taksvenla | 6. | 10. | 6. | 9.42,6 | 0+3,1 |
| 7. | Tähtituula | 7. | 4. | 7. | 9.45,2 | 0 +5,7 |
| 8. | Elias Juonetar | 11. | 9. | 8. | 9.48,2 | 0+8,7 |
| 9. | Sokru | 9. | 6. | 9. | 9.50,0 | 0+10,5 |
| 10. | R.R. Valssitar | 10. | 5. | 10. | 9.51,0 | 0+11,5 |
| 11. | Liinan Liekki | 8. | 8. | 12. | 9.52,3 | 0+12,8 |
| 12. | Vennelmon Varma | 5. | 12. | 11. | 10.06,7 | 0+27,2 |
Muut suurkilpailut

Viikonlopun muissa suomenhevosten suurkilpailuissa 4-vuotiaiden Pikkuprinssin voitti Hannu Torvisen ohjastama Siirin Valtsu ja 5-vuotiaiden Pikkukunkun Ari Moilasen ohjastama Ville Kalle. Suomenhevosten montén Suomen mestaruuden voitti Seija Myllyharjun ratsastama Layla.
Päin merta myrskyävää

Teos kokokuvassa.
Matti Hauptin reliefi sijaitsee vuonna 1955 valmistuneen silloisen Suomen Höyrylaiva Oy:n pääkonttorin seinässä.
Päin merta myrskyävää on Matti Hauptin tekemä reliefi entisen Suomen Höyrylaiva Oy:n pääkonttorin eli nykyisen Kirkon talon seinässä Helsingin Helsingin Eteläranta 8:ssa.
Pronssireliefi valmistui arkkitehtien Ola ja Ethel Hanssonin suunnittelemaan, vuonna 1955 valmistuneeseen rakennukseen. Reliefi on noin 2,5 metriä leveä ja 3 metriä korkea.
Reliefin kuva-aihetta on vaikea havaita. Siinä on merta uhmaava merenneito, joka istuu hevosen selässä. Kamppailun alusta riehuvan meren kanssa kertoo torvi, jota merenneito puhaltaa. Teoksen aihe kuvaa siviilimerenkulun kamppailua merta vastaan. Sen ilmaisukieli ja symboliikka ovat harkitun klassisia.
Päin nousevan Suomen rantaa

| Päin nousevan Suomen rantaa |
| --- | --- |
Kirjailija:  Artturi Leinonen
Kansitaiteilija:  Martti Mykkänen
Kieli:  suomi
Genre:  romaani
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1962
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  364
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Päin nousevan Suomen rantaa on Artturi Leinosen tositapahtumiin perustuva romaani. Kirja kertoo jääkäriliikkeestä ja siitä miten pienen pohjalaisen kirkonkylän pojat lähtevät hakemaan jääkärioppia Saksasta Lockstedtin koulutusleiriltä. Poikien seikkailu jatkuu ensimmäisen maailmansodan Saksan itärintaman taisteluihin muun muassa Misse-joelle ja viimein Suomeen, missä poikia odotti sisällissota.[lähde? ]
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Kiova)

| Pyhän Nikolauksen kirkko> Костел Святого Миколая |
| --- | --- |
 Pyhän Nikolauksen kirkko Kiovassa.
Sijainti:  Kiova, Ukraina
Koordinaatit:  50.4269°N, 30.5176°E
Rakennustyyppi:  kirkkorakennus
Valmistumisvuosi:  1909
Suunnittelija:  Władysław Horodecki ja Emilio Sala
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Nikolauksen kirkko (ukr. Костел Святого Миколая, Kostel Svjatoho Mykolaja) on roomalaiskatolinen, vuosina 1899–1909 rakennettu kirkkorakennus Ukrainan pääkaupunki Kiovassa.  Tyyliltään uusgoottilaisen, 55 metriä korkean rakennuksen suunnittelivat arkkitehti Władysław Horodecki ja kuvanveistäjä Emilio Sala. Kiovan kantakaupungissa, ydinkeskustan eteläpuolella sijaitseva kirkko on nimetty Nikolaos Ihmeidentekijän mukaan.
Syyskuussa 2021 sattunut tulipalo tuhosi muun muassa kirkon kuuluisana pidetyt urut.
Sisänäkymä urkujen suuntaan. Kuvan suuret urut tuhoutuivat tulipalossa syyskuussa 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Nikolaoksen kirkko (Kiova) Wikimedia Commonsissa
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Oía)

| Pyhän Nikolaoksen kirkko Ναός Αγίου Νικολάου |
| --- | --- |
 Pyhän Nikolaoksen kirkko.
Sijainti:  Oía, Thíra, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Koordinaatit:  36°27′39″N, 25°22′27″E
Kirkkokunta:  Kreikan kirkko
Hiippakunta:  Thíran, Amorgóksen ja saarten hiippakunta
Tyylisuunta:  kykladinen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Nikolaoksen kirkko (kreik. Ναός Αγίου Νικολάου, Naós Agíou Nikoláou) on ortodoksinen kirkko Oían kylässä Santorínilla Kreikassa. Se on omistettu Pyhälle Nikolaokselle.
Pyhän Nikolaoksen kirkko.
Pyhän Nikolaoksen kirkko sijaitsee Oían kylän eteläosassa lähellä Oían linnaa eli Pyhän Nikolaoksen linnaa, ja on rakennettu Santorínin kalderan laidalle noin 135 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kirkko edustaa kykladista arkkitehtuuria, ja siinä on sinisellä kupolilla varustettu kahdeksankulmainen torni. Harmaakivistä julkisivua lukuun ottamatta kirkko on sinivalkoinen.
Kirkko antoi alun perin nimensä Oían linnalle ja koko kylälle, jonka alkuperäinen nimi oli Kastropoliteía Agíou Nikoláou Apanomerías (Καστροπολιτεία Αγίου Νικολάου Απανωμερίας, ”Apanomerían Pyhän Nikolaoksen linnakaupunki/valtio”), jonka viimeisestä, saaren yläosassa sijaitsemiseen viittaavasta sanasta ”Apanomería” nykyinen ”Oía” on lyhentynyt.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Nikolaoksen kirkko Wikimedia Commonsissa
Power Grid

| Power Grid |
| --- | --- |

Pelaajia:  2-6
Ikäsuositus:  12+
Pelin kesto:  120 min
Monimutkaisuus:  keskitasoa
Strategisuus:  korkea
Satunnaisuus:  matala
 BoardGameGeek 
Power Grid eli Funkenschlag on Friedemann Friesen suunnittelema ja alun perin 2F-Spielen vuonna 2004 julkaisema lautapeli, jossa pelaajat johtavat energiayhtiöitä ja kilpailevat kaupunkien sähköistämisestä. Pelin aikana pelaajat ostavat itselleen uusia voimaloita, raaka-aineita ja laajentavat sähköverkkoaan uusiin kaupunkeihin. Peli on julkaistu lähes 20 kielellä. Lautapelit.fi julkaisi keväällä 2011 pohjoismaisen painoksen pelistä.
Peli sisältää yhteensä 42 erilaista voimalaitosta, jotka tarvitsevat sähkön tuottamiseen eri raaka-aineita. Sähköä voi tuottaa hiilellä, öljyllä, jätteellä, uraanilla tai tuulivoimalla. Pelin alussa voimaloiden hyötysuhde on melko huono, eli ne tuottavat vähän sähköä ja käyttävät paljon raaka-aineita, mutta pelin edetessä voimalat muuttuvat taloudellisemmiksi. On melko tärkeää kehittää jatkuvasti voimaloitaan, mutta toisaalta silloin rahaa ei riitä niin paljon laajentamista varten.
Power Gridin pelilauta on kaksipuolinen. Toisella puolella on Yhdysvaltojen ja toisella Saksan kartta. Peliin on olemassa useita lisäosia, joissa on eri maiden karttoja. Pelin kulku jakautuu kolmeen kauteen. Ensimmäinen kausi päättyy, kun joku pelaaja laajentaa sähköverkkoaan riittävästi. Toinen kausi loppuu, kun voimalapakka on käyty läpi. Kolmannen kauden lopussa peli päättyy ja voittaja on se pelaaja, joka sähköistää eniten kaupunkeja kyseisellä vuorolla. Kaudet vaikuttavat muun muassa raaka-aineiden tuloon markkinoille sekä siihen montako energiayhtiötä mahtuu samaan kaupunkiin.
Peli on tasapainotettu siten, että se pelaaja, jolla on laajin sähköverkko ostaa raaka-aineita viimeisenä ja joutuu aloittamaan voimalahuutokaupan. Molemmat ovat varsin epäedullisia asioita, koska raaka-aineiden hinta nousee niitä ostettaessa.
Pelin kulku

Yksi vuoro pelissä etenee seuraavasti:
Vuorojärjestyksen määrittäminen: pelaajat järjestetään jokaisen vuoron alussa sähköverkon laajuuden perusteella toimimisjärjestykseen. Laajimman verkon omistava pelaaja aloittaa voimalahuutokaupan, ostaa raaka-aineet viimeisenä ja laajentaa omaa verkkoaan myös viimeisenä. Jos kahdella pelaajalla on yhtä laaja sähköverkko, paremman voimalaitoksen omistaja joutuu toimimaan jälkimmäisenä.
Voimalahuutokauppa: aloittava pelaaja nimeää yhden myytävissä olevista voimaloista ja tarjoaa siitä vähintään minimihinnan tai passaa. Passaamalla putoaa kokonaan pois huutokaupasta eikä voi enää tulla mukaan myöhemmin. Yksittäisen voimalan huutaminen etenee myötäpäivään siten, että edellistä tarjousta on korotettava tai passattava. Korkeimman tarjouksen tekijä maksaa hinnan ja saa voimalan itselleen.
Raaka-aineiden osto: pelaajat ostavat raaka-aineita käänteisessä toimintajärjestyksessä.
Sähköverkon laajennus: pelaajat laajentavat sähköverkkoaan liittämällä sen piiriin yhä uusia kaupunkeja. Pelin ensimmäisessä vaiheessa yhdessä kaupungissa voi toimia vain yksi sähköyhtiö, toisessa kaksi ja viimeisessä kolme.
Byrokratia: byrokratiavaiheessa pelaajat toimittavat kaupunkeihin sähköä. Pelaajat käyttävät tarvittavat raaka-aineet, nostavat pankista taulukon mukaisesti rahaa ja raaka-ainetäydennykset asetetaan laudalle.
Aiheesta muualla

Funkenschlag 2F-Spielen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Lautapeliopas.fi: Power Grid
Pyhän Irenen kirkko (Ateena)

| Pyhän Irenen kirkko Ναός Αγίας Ειρήνης |
| --- | --- |
 Pyhän Irenen kirkko.
Sijainti:  Ateena, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′37″N, 23°43′40″E
Kirkkokunta:  Kreikan kirkko
Hiippakunta:  Ateenan arkkihiippakunta
Rakentamisvuosi:  1846–1850
Tyylisuunta:  uusklassinen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Irenen kirkko (kreik. Ναός Αγίας Ειρήνης, Naós Agías Eirínis) on ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa. Se on omistettu Pyhälle Irenelle.
Kirkko sisältä.
Pyhän Irenen kirkko on rakennettu vanhemman, Kreikan vapaussodassa suuria vahinkoja kärsineen mutta vuosina 1834–1835 kunnostetun bysanttilaisaikaisen kirkon paikalle. Vanhempi kirkko kuului Pentélin luostarin alaisuuteen ja toimi vuodesta 1835 lähtien Ateenan katedraalina eli piispanistuimena. 25. maaliskuuta 1838 siellä vietettiin Kreikan itsenäisyyspäivää ensimmäisen kerran.
Uuden kirkon suunnitteli arkkitehti Lýsandros Kaftantzóglou. Sen rakentaminen alkoi vuonna 1846, ja se valmistui vuonna 1850. Sen sisätilojen koristelut tehtiin 1879–1892. Kaupungin katedraalin asema siirtyi uudelle kirkolle, ja se toimi tässä tehtävässä siihen saakka, kun nykyinen katedraali Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali valmistui vuonna 1862.
Kirkko sijaitsee Aiólou-kadulla Ateenan vanhassa keskustassa. Kirkkorakennus edustaa uusklassista arkkitehtuuria. Se on muodoltaan kolmilaivainen basilika, jossa on kupoli ja kaksi tornia. Kirkon kullatun ikonostaasin on vuonna 1850 lahjoittanut Venäjän keisari Nikolai I.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Irenen kirkko Wikimedia Commonsissa
Polydor Records

| Polydor Records |
| --- | --- |

Emoyhtiö:  PolyGram
Perustettu:  1954
Lakkautettu:  1972
Perustajat:  Deutsche Grammophon GmbH
Tyylilajit:  pop, rock, viihdemusiikki
Kotimaa:  Iso-Britannia, monikansallinen
Sijainti:  Lontoo
Kotisivu
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Polydor Records Ltd. oli saksalaisen Deutsche Grammophon GmbH yhtiön Isossa-Britanniassa toiminut tytäryhtiö vuodesta 1954 vuoteen 1972. Alkujaan Polydor on saksalainen levymerkki, jonka perusti Polyphon-musikwerke AG 2.4.1913. Vuonna 1972 uudelleen nimetty Polydor Ltd. on nykyisin Britanniassa sijaitseva levy-yhtiö ja Universal Music Groupin tytäryhtiö.
Yrityksen historiaa > PolyGram

Vuonna 1962 Philips Phonografische Industrie (PPI) ja Deutsche Grammophon GmbH muodostivat yhteenliittymän Grammophon-Philips Group, GPG. 
Vuodesta 1962 alkaen Philips omisti Belgiassa Polygram SA yrityksen. Heinäkuussa 1970 Philips nimesi uusiseelantilaisen yrityksensä PolyGram Records Ltd. -nimiseksi mutta muutti 1972 sen nimeksi Phonogram Ltd.
Vuonna 1972 yhteenliittymän saksalainen Siemens & Halske AG:n Deutsche Grammophonin omistama Polydor International GmbH fuusioitui Philipsin omistamaan hollantilaiseen Phonogram International B.V. -yritykseen.
Vuonna 1972 Polydor Records Ltd. nimettiin uudelleen Polydor Ltd. -nimiseksi Britanniassa ja on nykyinen Universal Music Groupin tytäryhtiö. Vuonna 1978 maailmanlaajuisesti Phonogramin yhtiöt saivat nimen PolyGram. Yhtiön levymerkkejä olivat muun muassa Philips, Verve Records, Mercury ja Deutsche Grammophon.
PolyGram International nimesi myös PolyGramin Yhdysvalloissa. Polydorin yhtiöt jatkoivat toimintaansa tytäryhtiönä uuden yhtiön alaisena ja levymerkkinä. Vuosikymmenen puolessavälissä Englannin Polydor kiinnostui Sex Pistolsista, mutta hävisi sen EMI:lle.
1980-luvulla Polydor menestyi kohtuullisesti, mutta oli jatkuvasti PolyGramin sisaryhtiön Mercury Recordsin varjossa. A&R-johtaja Frank Neilson onnistui tuottamaan yhtiölle suuren top ten -hitin maaliskuussa 1981 Coast To Coastin kappaleella "Do The Hucklebuck" ja otti yhtiöön myös Ian Duryn, Billy Furyn ja Comsat Angelsin. Vuonna 1984 Polydoria parodioitiin rock-dokumenttielokuvassa This Is Spinal Tap, jossa yhtyeen levy-yhtiö oli "Polymer Records".
1990-luvun alussa Polydor alkoi tehdä tappiota, minkä seurauksena PolyGram teki henkilöstövähennyksiä ja siirsi yhtiön uudistetun PolyGram Label Groupin alle. Sen oli tarkoitus opastaa huonommin pärjääviä yhtiöitä kuten Island Recordsia, London Recordsia, Atlas Recordsia ja Verve Recordsia sekä ylläpitää niiden toimintaa siten, että PolyGram ei menettäisi rahaa.
Vuonna 1994 Island Records alkoi elpyä ja PolyGram häivytti suurimman osan PLG:stä siihen. Samoihin aikoihin Polydor Records ja Atlas Records fuusioituivat yhdeksi yhtiöksi Polydor/Atlas, joka siirrettiin PolyGramin tytäryhtiön A&M Recordsin alaiseksi. Vuonna 1995 Polydor/Atlas-yhtiöstä tuli jälleen Polydor Records.
Yrityksen historiaa > Loppuvuodet

Seuraavien vuosien aikana Polydor yritti pysyä pinnalla ottamalla uusia artisteja, mutta kävi yhä kannattamattomammaksi. Vuonna 1998 Universal Music Group osti PolyGramin. Näiden kahden suuren yhtiön vakauttamisen seurauksena Polydorin Yhdysvaltain toiminnot hajautettiin mutta muut pidettiin koskemattomina ja levyjä julkaistiin A&M:n ja sen uuden partnerin Interscope Recordsin kautta.
Nykyään Polydor Recordsin nimeä ja logoa käytetään enimmäkseen 1960- ja 1970-lukujen materiaalin uudelleenjulkaisuun. Britanniassa se kuitenkin julkaisee listahittejä artistien kuten Girls Aloudin, Rachel Stevensin, Sophie Ellis-Bextorin ja Kaiser Chiefsin avulla. Se on myös amerikkalaisten artistien kuten Eminemin ja Gwen Stefaniin Britannian yhtiö.
Yrityksen historiaa > Poptehdas

Keväällä 2006 Polydor perusti Fascination Recordsin, joka keskittyy pop-musiikin julkaisuun. Girls Aloud ja Sophie Ellis-Bextor siirtyivät uudelle yhtiölle.
Aiheesta muualla

Polydor UK
Polydor Saksa (Arkistoitu – Internet Archive)
Pyhän Henrikin säätiö

Pyhän Henrikin säätiö on Turussa toimiva kristillinen säätiö, jonka tarkoituksena on tukea evankelis-luterilaisen tunnustuksen mukaista lähimmäisenrakkauden toteuttamista, julkaisutoimintaa ja tutkimusta.
Säätiön toiminta on läheisessä yhteydessä Turun arkkihiippakuntaan. Se on nimetty piispa Henrikin mukaan.
Säätiön hallitus on vuodesta 2004 myöntänyt Pyhän Henrikin kulttuuripalkinnon. Palkinnon suuruus on 5 000 euroa (2006). Palkinnon tarkoituksena on antaa tunnustus taiteen tai muun kulttuurielämän alueella arkkihiippakunnassa tehdystä työstä, joka on merkittävällä tavalla edistänyt kirkollisen kulttuuriperinnön vaalimista tai kehittänyt kirkollisen elämän ja kulttuurielämän vuorovaikutusta. Palkinto jaetaan Pyhän Henrikin muistopäivänä 19. tammikuuta.
Säätiöllä on julkaisusarja Pyhän Henrikin säätiön julkaisu(ja).
Iisain kantologia. Nro 1
Paarma, Jukka. Arvot ja armo Nro 2
Arkki ja arki, Arkkipiispa Jukka Paarman juhlakirja. Nro 3
Kantola, Ilkka, Vastaan, siis kysyn
Silveri, Pirjo, Kirkonrakentajat. Kaikkien aikojen talkoot Tyrväällä Nro 5
Heininen, Simo, Turun piispat Pyhästä Henrikistä Mikko Juvaan Nro 6
Palkitut

2004 Jukka Perko palkittiin Kaanaanmaa-produktiosta.
2006 Juha Seppälä teoksesta Mitä sähkö on?
2008 Porin Teatterinuoret Ry
2010 arkkitehti Ulla Rahola Tyrvään Pyhän Olavin kirkon sisätilojen suunnittelusta.
2012 valokuvataiteilija Minna Havukainen
2014 kuvataiteilija Paavo Paunu
2016 kirjailija Tapio Koivukari
2018 Aurinkoinen tulevaisuus ry
2020 kirkkomuusikko Nicholas Söderlund
Pyhämainat

| Pyhämainat |
| --- | --- |
 Pyhämaina (Gracula religiosa)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kottaraiset Sturnidae
Suku::  Pyhämainat Gracula  Linnaeus, 1758
Katso myös
   Pyhämainat Wikispeciesissä   Pyhämainat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyhämainat (Gracula) on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintusuku. Pyhämainojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia. Joissain lähteissä sukuun esitetään kuuluvaksi viisi lajia.
Pyhämainoihin kuuluvia lajeja

Pyhämaina (Gracula religiosa)
Srilankanmaina (Gracula ptilogenys)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Gracula (englanniksi)
ZipcodeZoo: Gracula (englanniksi)
Kultaranta

| Kultaranta> Gullranda |
| --- | --- |

Osoite:  Luonnonmaantie
Sijainti:  Naantali
Koordinaatit:  60°28′04″N, 021°59′57″E
Valmistumisvuosi:  1916
Suunnittelija:  Lars Sonck
Rakennuttaja:  Alfred Kordelin
Omistaja:  Suomen valtio
Käyttäjä:  Suomen tasavallan presidentti
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kultaranta (ruots. Gullranda) on Naantalissa Luonnonmaan saaressa sijaitseva Suomen tasavallan presidentin kesäasunto. Huvilatilan pinta-ala on 54 hehtaaria, koostuen useista puistoista, rakennuksista ja kasvihuoneista. Puistot on jaettu kolmeen osaan, muoto-, metsä-, ja hyötypuutarhaan, joista matkailijat voivat kesäisin tutustua muoto- sekä hyötypuutarhaan. Huvilatilan korkeimmalla paikalla sijaitsee Kultarannan päärakennus graniittilinna Villa Kultaranta. Tasavallan presidentti saapuu kesänviettoon Kultarantaan noin 10. kesäkuuta ja lähtee elokuun puolessa välissä.
Vuosittain Kultarannassa käy noin 18 000 vierailijaa. Kultaranta on yksi valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä Suomessa.
Historia

Kultarannan tila oli pakkohuutokaupattavana vuonna 1906 ja sen osti maanviljelysneuvos Alfred Kordelin. Hän rakennutti graniittilinnan vuosina 1914–1916, omaksi kesähuvilakseen. 19-huoneisen linnan suunnitteli arkkitehti Lars Sonck. Talo on rakennettu Uudenkaupungin harmaasta graniitista, jota louhittiin muun muassa Lepäisten saaresta.
Alfred Kordelin ehti viettää uudessa huvilassaan vain muutaman kesän ennen murhaansa vuonna 1917. Kordelinin kuoltua Kultaranta lahjoitettiin Turun Suomalaiselle Yliopistoseuralle. Vuonna 1922 rakennus ja sen tontti siirtyivät Suomen valtion omistukseen silloisen eduskunnan päätettyä käyttää Kultarantaa tasavallan presidentin kesäasuntona. Ensimmäinen presidentti K. J. Ståhlberg kävi Kultarannassa vain lepäämässä, ja tasavallan presidentin kesävirka-asunnoksi Kultaranta vakiintui vasta Lauri Kristian Relanderin aikana. Sota-aikana Kultarannassa oli hiljaista. Risto Ryti kävi presidentin kesäasunnolla vain virkatehtävissä. Carl Gustaf Emil Mannerheim vieraili Kultarannassa, mutta heikon terveytensä takia ei viettänyt kesiä siellä.
Kesällä 2010 järjestettiin ensimmäinen taidenäyttely Kultarannassa. Näytteillä oli kuvanveistäjä Kari Huhtamon 10 abstraktia teräsveistosta. Näyttely pidettiin ulkona Kultarannan puutarhassa ja presidentti Tarja Halosen mukaan on mahdollista, että Kultarannasta tulisi pysyvä veistospuisto tai näyttelyistä jokavuotinen traditio. Näin kävikin, ja kesällä 2018 oli kahdeksas kerta kun Tasavallan presidentin kanslia ja Alfred Kordelinin säätiö järjestivät veistosnäyttelyn yhteistyössä. Näyttelyssä oli teoksia 11 taiteilijalta, muiden muassa Emil Wikströmiltä ja Viktor Janssonilta. Alkuvuosina näyttely oli taiteilijakohtainen, myöhemmin näytteillä oli samanaikaisesti eri taiteilijoiden teoksia.
Presidentti Lauri Kristian Relander puolisoineen Kultarannassa
Presidenttipari Relander Kultarannassa noin vuonna 1927
Pehr Evind Svinhufvud ja Ellen Svinhufvud Kultarannassa
Tasavallan presidentti Kyösti Kallio pelaamassa tennistä Kultarannassa
Presidentti Kekkonen ja U Thant Kultarannassa 1962
Linna

Kultarannan päärakennus, graniittilinna Villa Kultaranta, rakennettiin vuosina 1913–1916. Alun perin linna piti rakentaa rantaan, mutta Sonck muutti päärakennuksen rakennuspaikan 18 metriä merenpinnan yläpuolelle nousevalle kalliolle. Sisäosat korjattiin ja linnaa laajennettiin vuonna 1929. Nykyään se käsittää 19 huonetta. Linnan alakerrassa sijaitsevat juhla- ja asuinhuoneet, yläkerrassa ovat makuu- ja vierashuoneet. Linnan torniin johtavat marmoriportaat ja tornista on hyvät näkymät viereiseen Naantalin kaupunkiin ja huvilatilan puistoon. Alkuperäinen sisustus ei ole säilynyt, vaan suurin osa alkuperäisestä kalustosta päätyi myyntiin huutokaupassa. Alkuperäisestä sisustuksesta on jäljellä vain verannan terassikalusteet sekä kultaisen salongin yksi tuoli. Yleensä ottaen linnan sisäosat ovat kokeneet suuria muutoksia 1920-luvun kunnostustöissä, esimerkiksi kultaisen salongin holvikaaren mallinen tähtitaivaskatto on myöhemmin muutettu tasakatoksi.
Presidentin ollessa paikalla Kultarannan tornissa liehuu Tasavallan presidentin lippu. Lipun nostaa venekuljetuksista vastaava aliupseeri.
Muut rakennukset

Kultaranta: 1 Villa Kultaranta, 2 Portinvartijan asunto, 3 Karhupaviljonki, 4 Puutarhamestarin huvila, 5 Puutarhapaviljonki, 6 Munkkimäki, 7 Puutarhan lipunmyynti
Itse päärakennuksen lisäksi huvilatilaan kuuluu useita muita rakennuksia, kuten Munkkimäki ja Pikkulinna, jotka ovat pääasiassa henkilökunnan käytössä. Työntekijöiden asuntolana toimiva Munkkimäki tunnetaan myös nimellä Villa Waltonen.
Vuonna 2000 valmistui kaksikerroksinen Vierasmaja aivan merenrannan läheisyyteen. Vierasmajan ensimmäiset käyttäjät olivat Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa ja kuningatar Silvia.