stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hangzhou
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hangzhou Wikimedia Commonsissa
Hangzhou City Information (erityisesti talouspainotus) (englanniksi) (chinaknowledge.com)
Radio86.fi: Hangzhou - Idyllinen kaupunki itärannikolla
China Postal code Zhejiang Province (prefektuuri ja piirikuntataso) (englanniksi) (youbianku.com)
| n k  Kiinan alueiden pääkaupungit |
| --- | --- |
Kansallinen:  PRC Peking  ROC Taipei 
Maakunnat:  AH Hefei  FJ Fuzhou  GD Kanton  GS Lanzhou  GZ Guiyang  HA Zhengzhou  HB Wuhan  HE Shijiazhuang  HI Haikou  HL Harbin  HN Changsha  JL Changchun  JS Nanjing  JX Nanchang  LN Shenyang  QH Xining  SC Chengdu  SD Jinan  SN Xi’an  SX Taiyuan  YN Kunming  ZJ Hangzhou 
Autonomiset alueet:  GX Nanning  NM Hohhot  NX Yinchuan  XJ Ürümqi  XZ Lhasa 
Itsehallinnolliset kunnat:  BJ Tongzhou  CQ Yuzhong  SH Huangpu  TJ Hexi 
Erityishallintoalueet:  HK Hongkong  MO Macao 
| n k Megakaupungit |
| --- | --- |
Afrikka (3):  Kairo  Kinshasa  Lagos 
Aasia (29):  Bangalore  Bangkok  Chengdu  Chennai  Chongqing  Delhi  Dhaka  Hangzhou  Hồ Chí Minh  Hyderabad  Istanbul  Jakarta  Kalkutta  Kanton  Karachi  Keihanshin  Lahore  Metro Manila  Mumbai  Nagoya  Peking  Soul  Shanghai  Shenzhen  Teheran  Tianjin  Tokio  Wuhan  Xiamen 
Eurooppa (5):  Istanbul  Lontoo  Moskova  Pariisi  Rein–Ruhr 
Pohjois-Amerikka (3):  Los Angeles  México  New York 
Etelä-Amerikka (5):  Bogotá  Buenos Aires  Lima  Rio de Janeiro  São Paulo 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  NARA  IdRef 
Verkkokauppa Alibaban pääkonttorin aluetta Hangzhoun Binjiangin piirissä.
Teepensaita Hangzhoun prefektuurissa.
Tapio Harittu

Tapio Johannes Harittu (s. 20. syyskuuta 1945) on suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän voitti pelaajana Turun Palloseurassa Suomen mestaruuden kolmesti. Hän toimi TPS:n päävalmentajana vuosina 1978–1980.
Haribongo

| Haribongo |
| --- | --- |
Valtiot:  Mali
Koordinaatit:  16°10′59″N, 2°31′01″W
Mittaustietoja
 fiHaribongo 
Haribongo (myös Haribomo) on Nigerjoen entinen tulvajärvi Malissa. Se sijaitsi Timbuktun alueen Gourma-Rharousin piirissä Garoujärven koillispuolella.
Nuolenkärjen muotoisen Haribongon pituus oli 25 ja leveys neljä kilometriä. Siihen johti kymmenen kilometriä pitkä Hazabab-niminen kanava Garoun yhteyteen kuuluneesta Titolaouenjärvestä. Järven pinta-ala oli laajimmillaan 55 neliökilometriä, vesimäärä enimmillään 290 miljoonaa kuutiometriä ja suurin syvyys 11,5 metriä.
Haribongo ja Kabongo olivat Nigerjoesta kauimpana sijainneet tulvajärvet. Ne täyttyivät korkeintaan kahdeksaksi tai kymmeneksi vuodeksi ja pysyivät kuivina jopa 15–30 vuoden ajan. Haribongo täyttyi viimeksi vuosien 1955–1956 tulvien aikana. Vesi pysyi korkealla vuoteen 1967 saakka, mutta vuoden 1972 jälkeen järvi kuivui kokonaan. Haribongon kuivuminen hävitti kalastuselinkeinon ja vaikeutti maanviljelyä ja karjanhoitoa, minkä johdosta monet seudun asukkaista joutuivat muuttamaan maan muihin osiin.
Komun rautatieasema

Komun rautatieasema (lyh. Kom) sijaitsee Pyhäjärvellä Iisalmi–Ylivieska-radalla. Junaliikenne Iisalmesta Komuun ja Pyhäsalmeen alkoi vuonna 1925 ja vielä samana vuonna Ylivieskaan asti. Rataosuus on suunniteltu sähköistettäväksi vuosina 2021-2023.
Komulla oli tärkeä rooli Kaukas-yhtiön Pyhäjärvellä vuonna 1953 toimeenpaneman Suomen ensimmäisen suuren traktorisavotan käyttämänä lastauspaikkana.
Komun rautatieasemaan liittyvän teoksen "... ja seuraavana Komu" on kirjoittanut pyhäjärvinen Eero Komu.
Haperot

| Haperot |
| --- | --- |
 Russula amethystina
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Haperot Russula  Pers.
Katso myös
   Haperot Wikispeciesissä   Haperot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haperot (Russula) on laaja helttasienisuku. Ne muistuttavat ulkoisesti paljon lähisukulaisiaan, samaan Russulaceae-heimoon kuuluvia rouskuja, mutta eroavat niistä siinä, ettei haavoitetusta haperosta valu maitiaisnestettä rouskun tapaan. Haperoilla on kirkkaan värinen, monesti hieman kiiltävä lakki. Lakin pintakelmu on usein nyljettävissä ainakin lakin reunasta. Paras haperokausi on heinä-syyskuussa. Monet haperot ovat erinomaisia ruokasieniä, eikä myrkyllisiä haperolajeja tiedetä löytyvän Suomesta. Lajeja tunnetaan Suomesta noin 130, mutta lajimäärä voi todellisuudessa olla jopa kaksinkertainen. Suomessa kahdeksan haperolajia on luokiteltu uhanalaiseksi.
Haperon tunnistaa helposti siitä, että jalkaa taitettaessa se "hapertuu" eli murtuu pieniksi juustomaisiksi paloiksi. Esimerkiksi seitikkien jalan voi puolestaan repiä koko jalan mittaisiksi suikaleiksi. Haperoksi tunnistamisen jälkeen sienestä voi maistaa palan ja sylkäistä pois, tärkeää on odottaa muutamasta sekunnista kymmeneen että sienessä mahdollisesti oleva kirpeys tulee esiin. Maultaan miedot haperot kelpaavat käytettäviksi ryöppäämättä, voimakkaan makuiset voi kiehauttaa, jotta väkevän maun saa pois.
Haperoiden tunnistamisesta

Haperoiden lajilleen tunnistaminen on monesti ongelmallista. Tunnistamista voi harjoittaa ilman mikroskooppiakin. Tässä merkitystä on kasvupaikalla, läheisillä puulajeilla, lakin ja jalan värillä, helttojen tiheydellä sekä tuoksulla ja maulla. Yksi paljon käytetty tuntomerkki on mallon värimuutokset. Tärkeä on myös lakin pintakelmun irtoamistapa. Edelleen itiöpölyn väri vaihtelee paljon lajista toiseen: Se voi olla valkoista, kermanväristä, okraa tai keltaista ja näiden sävyjä. Itiöiden vertailussa on käytetty paljon Romagnesin väriluokitusta. Haperoiden taksonomiassa on kuitenkin mikroskooppisilla tuntomerkeillä ja viimeaikaisilla DNA-tunnistusmenetelmillä yhä suurempi merkitys.
Aiheesta muualla

Luontoportti: Haperot
Puutarha.net: Haperot viihtyvät kaikkialla
Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Haperot (Russulales)
Sienituntemus 52063, Pinkka, Helsingin yliopisto
Haperot
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q216110  Wikispecies: Russula  APNI: 131787  AusFungi: 60015518  BioLib: 60033  CoL: 7B7X  EoL: 16727  EPPO: 1RUSSG  FloraBase: 38733  Fungorum: 18493  GBIF: 2551169  iNaturalist: 48339  IRMNG: 1364485  MycoBank: 18493  NBN: NHMSYS0001496613  NCBI: 5402  NZOR: 5831067e-76ca-4564-aa22-5d2cb4494c8a  Open Tree of Life: 611411  Plazi: 9701A921-8289-5DF9-8505-D2CE73E4F70C
Alexander Hamilton

| Alexander Hamilton |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 1. valtiovarainministeri
 11. syyskuuta 1789 – 31. tammikuuta 1795  
Presidentti:  George Washington
Seuraaja:  Oliver Wolcott, Jr.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. tammikuuta 1755 tai 1757 Charlestown, Nevis, Brittiläiset Leewardsaaret
Kuollut: 12. heinäkuuta 1804 Greenwich Village, New York City, New York, Yhdysvallat
Arvonimi: Kenraalimajuri
Puoliso:  Elizabeth Schuyler Hamilton
Tiedot
Puolue:  Federalisti
 Nimikirjoitus
Alexander Hamilton (11. tammikuuta 1755 tai 1757 – 12. heinäkuuta 1804) oli yhdysvaltalainen lakimies, upseeri ja valtiomies. Hän oli  Yhdysvaltojen perustajia. Hamilton toimi myös Yhdysvaltain ensimmäisenä valtiovarainministerinä 1789–1795.
Elämä > Nuoruus

Alexander Hamilton syntyi Nevis-nimisellä saarella Karibianmerellä joka oli osa Brittiläisiä Leewardsaaria. Hänen isänsä oli huonosti menestynyt liikemies James Hamilton ja äitinsä Rachel Fawcett Lavien, joka oli vielä Alexanderin syntymän aikoihin naimisissa John Lavien -nimisen miehen kanssa. Vaikka Rachel myöhemmin erosi ja perusti uuden perheen James Hamiltonin kanssa, he eivät koskaan menneet naimisiin. Vuonna 1765 perhe muutti Saint Croixin saarelle, minkä jälkeen James hylkäsi perheensä ja katosi. Tienatakseen elantonsa Alexanderin äiti perusti pienen kaupan, veli James ryhtyi kirvesmieheksi ja tuolloin 11-vuotias Alexander toimi apulaisena Cruger and Beckman -nimisessä kauppapaikassa. Vuonna 1768 äiti kuoli keltakuumeeseen ja veljekset jäivät orvoiksi. Veljekset otti huostaan serkku Peter Lytton, mutta hän teki itsemurhan jo seuraavana vuonna 1769. Veljesten selviytyminen työn ohella jäi muiden saarelaisten hyväntahtoisuuden varaan, vaikkakin heitä säälittiin ja paheksuttiin jonkin verran aviorikoksesta syytetyn äitinsä takia.
Ahkerasta Hamiltonista tuli paikallisesti tunnettu, minkä ansiosta saaren presbyteeripappi Hugh Knox keräsi yhdessä useiden muiden paikallisten kesken kolehdin, jolla he kustansivat Hamiltonin opiskelut Yhdysvaltain mantereella. Erityisesti kolehdin suosioon vaikutti alun perin hänen isälleen tarkoittamansa kirjeen julkaiseminen paikallisten suosimassa lehdessä Royal Danish-American Gazettessa. Kirjeessä Hamilton kuvasi tunteikkaasti saarta runnellutta myrskyä sekä sen herättämiä tunteita.
Koska Hamilton vietti koko nuoruutensa Amerikan siirtokuntien ulkopuolella, hän ei koskaan tuntenut erityistä lojaalisuutta mitään aluetta kohtaan. Tämän ansiosta Hamilton pystyi ajattelemaan Yhdysvaltoja yhtenä tasavertaisena alueena, mihin moni hänen kollegoistaan ei kyennyt. Lisäksi Hamilton näki St. Croixissa asuessaan valkoisten raakuuden mustia orjia kohtaan. Hamiltonin asuessa saarella orjat yrittivät useaan kertaan kapinoida omistajiaan vastaan, mutta kapinat tukahdutettiin aina väkivaltaisesti. Kokemustensa takia Hamilton vastusti vanhemmalla iällä orjuutta. Hamilton kuului New Yorkin manumissio seuraan, jonka tehtävänä oli edistää orjien vapauttamista. Hamilton ei kuitenkaan ollut kantansa suhteen ehdoton. Eteläisten osavaltioiden taloudellinen riippuvaisuus orjien työpanoksesta teki poliittisesta keskustelusta vaikeaa. Kompromissina Hamilton ei ajanut uransa aikana vahvasti orjien vapauttamista, jotta hänen muut ohjelmansa voisivat saada laajempaa kannatusta.
Sotilasura

Saavuttuaan opintojaan varten New Yorkiin vuonna 1772 Hamilton asui Hugh Knoxin presbyteeriystävien kanssa. Hamilton ei vielä tuolloin tukenut täysin Yhdysvaltain itsenäistymistä ajaneita tahoja. Opiskellessaan King’s Collegessa (nykyinen Columbian yliopisto) Hamilton kuitenkin ryhtyi lukemaan vallankumousta ajaneiden yhdysvaltalaisten, kuten James Otisin, John Adamsin ja John Dickinsonin kirjoituksia. Ensimmäisen kerran Hamilton itse vaati julkisesti uudistuksia vuonna 1774 Fields Parkissa pitämässään puheessa, jossa hän puolusti Bostonin teekutsujen toimintaa ja vaati siirtokuntien kongressiin vapailla vaaleilla valittuja edustajia. Hamilton ei silti vieläkään pitänyt itseään vallankumouksellisena vaan olisi halunnut Yhdysvaltain kuuluvan Isoon-Britanniaan yhdenvertaisena emämaansa kanssa. Britannian parlamentti ja kuningas eivät kuitenkaan olleet halukkaita antamaan Yhdysvalloille enempää oikeuksia.
Britannian joukot hyökkäsivät 19. huhtikuuta 1775 Yhdysvaltain itsenäisyyttä kannattaneita miliisijoukkoja vastaan ja aloittivat siten avoimen sodan Yhdysvaltain itsenäisyyttä ajaneiden joukkojen ja Britannian välille. Bostonin piirityksen jälkeen Hamilton värväytyi New Yorkin miliisijoukkoihin, jossa hänet määrättiin kapteeniksi tykistöjoukkoihin. Hamiltonin palveltua kaksi vuotta armeijassa siirtokuntien armeijan ylipäällikkö George Washington nimitti hänet henkilökohtaiseksi adjutantikseen ja antoi hänelle everstiluutnantin arvon. Nimityksensä ansiosta Hamiltonista tuli pidetty henkilö merkittävien poliitikkojen keskuudessa, mikä osaltaan auttoi hänen myöhempää uraansa Washingtonin ja John Adamsin hallituksissa. Erityisesti New Yorkin poliittinen johto arvosti suuresti hänen hyviä puhujantaitojaan ja tietämystään sodan kulusta.
Poliittinen ura > Perustuslain laatijana

Yhdysvaltain perustuslain säätänyt perustuslaillinen konventti kutsuttiin 1787 koolle Hamiltonin johdolla. Hamilton toimi yhtenä kolmesta New Yorkin osavaltion valtuutettuna. Kokouksessa hän piti puheen, jossa hän kannatti vaalimonarkiaa ja vahvaa keskushallintoa. Hamilton ehdotti presidenteille ja senaattoreille elinikäisiä virkakausia, joista erottaminen olisi mahdollista virkasyytteellä. Hamilton näki vahvan ja pitkäaikaisen johtajan parhaana tapana pitää liittovaltion monimutkainen sisäpoltiikka hallinnassa ja toimintakykyisenä. Useat aikalaiset pitivät Hamiltonin taipumusta monarkiaan vaarallisena ja hänen uskollisuuttensa demokraattiselle tasavallalle nostettiin usein esille hänen uransa aikana. Lopulta perustuslaillisessa konventissa sovittiin merkittävien oikeuksien antamisesta liittovaltiolle, mutta kuitenkin huomattavasti vähemmissä määrissä kuin Hamilton oli esittänyt. New Yorkin osavaltio ei kuitekaankaan ratifioinut perustuslakia vielä, koska kaksi muuta New Yorkin valtuutettua oli lähtenyt konventista, koska he vastustivat vahvaa liittovaltiota. Hamilton kuitenkin allekirjoitti perustuslain henkilökohtaisesti edustamatta New Yorkia.
New Yorkiin palattuaan Hamilton asettui tukemaan perustuslakia kuumassa poliittisessa keskustelussa. Vuosina 1787-1788 Hamilton, James Madison ja John Jay yhteistyössä julkaisivat New Yorkin sanomalehdissä voimakasta keskushallintoa tukevia esseitä, jotka lopulta koottiin The Federalist - esseesarjaksi. Vuonna 1788 Hamilton valittiin New Yorkin valtuutetuksi mannermaakongressiin, jossa New York ratifioi perustuslain.
Yksityiselämä

Hamilton avioitui vuonna 1780 vapaussodan merkittävän kenraalin Philip Schuylerin tyttären Elizabethin kanssa. Varaton Hamilton tapasi Elizana tunnetun naisen ollessa vielä Washingtonin avustaja sodassa. Schuylerin suku oli yksi New Yorkin merkittävimmistä aristokraattisuvuista Hamilton oli myös läheinen vanhimman sisaren Angelica Schuylerin kanssa. Heidän suhteensa luonnetta on arvailtu. Todisteita salaisesta suhteesta ei ole, vaikkakin heidän kirjeensä ovat hyvin lämminsävyisiä. Angelica ei piilottanut ihailuaan Elizalta, eikä se vaikuttanut haittaavan häntä.
Hamiltonin ja Elizan onnelliseksi kuvattuun avioliittoon syntyi 8 lasta, joista pojat seurasivat isänsä jalanjälkiä ja loivat uransa lakialalla ja politiikassa. Lakia opiskellut esikoinen, 19-vuotias Philip Hamilton, kuoli vuonna 1801 kaksintaistelussa George Eackeria vastaan. Eacker oli loukannut Philippiä väittämällä, että hänen isänsä Alexander aikoi käyttää armeijaa poliittisten vastustajien painostamiseen. Poika John Hamilton taas omisti elämänsä historian ja erityisesti isänsä elämän tutkimukselle ja julkaisi kirjallisuutta hänestä.
Flirttailusta tunnetun Hamiltonin uskollisuutta epäiltiin moneen otteeseen, ja vuonna 1791 alkanut suhde Maria Reynoldsiin aloitti julkiseksi tultuaan Yhdysvaltojen ensimmäisen seksiskandaalin. Suhde sai alkunsa, kun Reynolds valitteli avuliaana tunnetulle Hamiltonille rahaongelmiaan. Hamilton joutui pitkäaikaisen kiristyksen uhriksi Reynoldsin ja hänen miehensä James Reynoldsin toimesta. Lopulta suhde tuli julkisuuteen, kun Hamiltonin tekemiä rahasiirtoja James Reynoldsille epäiltiin korruptioksi. Hamilton puolustautui julkaisemalla kirjoituksen, jossa myönsi suhteensa Maria Reynoldsiin erittäin yksityiskohtaisesti. Korruptiosyytteet vedettiin takaisin, mutta Hamiltonin poliittinen vaikutusvalta sekä maine heikkenivät merkittävästi. Eliza antoi anteeksi Hamiltonin syrjähypyn, ja heidän avioliittonsa kesti Hamiltonin kuolemaan saakka, jonka jälkeen Eliza eli vielä 50 vuotta leskenä. Hän tuomitsi edesmennyttä miestään kohtaan esitetyn laajan kritiikin ja puolusti hänen perintöään..
Elämän loppuvaihe

Vuoden 1796 presidentinvaaleissa hän oli valitsijamiehistössä. Vuonna 1801 hän perusti New York Evening Post -sanomalehden.
Valmisteluissa Kvasisotaa varten presidentti John Adams pyysi George Washingtonia palaamaan armeijan palvelukseen. Washington halusi Hamiltonin tuekseen ja vaati Adamsia tekemään Hamiltonista kenraalimajurin. Washington ei ottanut aktiivista roolia armeijan valmisteluissa, joka teki Hamiltonista käytännössä Yhdysvaltain armeijan korkeimman vallankäyttäjän vuosina 1798–1800, erityisesti vuoden 1799 joulukuussa tapahtuneen Washingtonin kuoleman jälkeen.
Kaksintaistelu ja kuolema

Hamilton kuoli haavoituttuaan vakavasti pitkäaikaista poliittista vastustajaansa, varapresidentti Aaron Burria vastaan 1804 käymässään kaksintaistelussa. Ennen kaksintaistelua Hamilton oli estänyt Burrin pääsyn New Yorkin kuvernööriksi. Lisäksi Hamilton oli estänyt Burrin pääsyn Yhdysvaltojen kolmanneksi presidentiksi vuoden 1800 vaaleissa. Hamiltonin antama tuki kallisti presidentinvaalien voiton Thomas Jeffersonille. Merkittävää Hamiltonin antamassa tuessa oli, että Jefferson oli aikaisemmin Hamiltonin pitkäaikainen poliittinen vastustaja. Hamilton perusteli Jeffersonille antamaansa tukea seuraavalla näkemyksellä: ”Olen aina ollut Jeffersonin kanssa monista periaatteista eri mieltä, mutta häneltä sentään löytyy periaatteita toisin kuin Burrilta”. Kaksintaistelu käytiin New Jerseyn Weehawkenissa. Hamilton ja hänen vaimonsa on haudattu New Yorkin Trinity Churchin kirkkomaalle.
Perintö

Alexander Hamiltonin elämäkerran kirjoittanut Ron Chernow on kuvaillut Hamiltonin roolia Yhdysvaltain historiassa seuraavasti: "Siinä missä George Washington oli maan isä ja James Madison perustuslain isä, niin Alexander Hamilton oli hallinnon isä."
Hamilton loi valtiovarainministerinä vahvan ja luotettavan pohjan Yhdysvaltojen talousjärjestelmälle ja teollisuudelle, joka on nähty merkittävänä tekijänä Yhdysvaltojen nousulle epävakaasta osavaltioiden liitosta maailman vaikutusvaltaisimmaksi valtioksi. Samaan aikaan Yhdysvalloissa monet vaikutusvaltaiset poliitikot näkivät Yhdysvaltojen tulevaisuuden maatalousyhteiskuntana, jonka johdosta Hamiltonin ajamat ohjelmat olivat usein kiistanalaisia. Thomas Jeffersonin ollessa presidentin virassa selvitti hän mahdollisuuksia purkaa haitalliseksi näkemiään Hamiltonin järjestelmiä. Hän pyysi omaa puoluettaan (Demokraattis-republikaaninen-puolue) edustavaa valtiovarainministeriä Albert Gallatinia selvittämään mahdollisia muutoksia ja etsimään todisteitä Hamiltonin tekemistä virheistä tai petoksista. Jeffersonin pettymykseksi Gallatinilta löytyi pitkän selvitystyön jälkeen vain kehuja Hamiltonin luomaa talousjärjestelmää kohtaan.
Hamiltonin kuoleman jälkeen hänen uransa painui suuressa määrin unohduksiin. Vuonna 2015 julkaistu musikaali Hamilton toi hänet takaisin yleiseen tietoisuuteen kansakunnan perustajaisänä.
Hamiltonin kuva on painettu useisiin Yhdysvaltain seteleihin alkaen kymmenen dollarin setelistä vuonna 1928 nykypäivään asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alexander Hamilton Wikimedia Commonsissa
| n k  Yhdysvaltain valtiovarainministerit |
| --- | --- | --- |
|  Hamilton  Wolcott  Dexter  Gallatin  Campbell  Dallas  Crawford  Rush  Ingham  McLane  Duane  Taney  Woodbury  Ewing  Forward  Spencer  Bibb  Walker  Meredith  Corwin  Guthrie  Cobb  Thomas  Dix  Chase  Fessenden  McCulloch  Boutwell  Richardson  Bristow  Morrill  Sherman  Windom  Folger  Gresham  McCulloch  Manning  Fairchild  Windom  Foster  Carlisle  Gage  Shaw  Cortelyou  MacVeagh  McAdoo  Glass  Houston  Mellon  Mills  Woodin  Morgenthau  Vinson  Snyder  Humphrey  Anderson  Dillon  Fowler  Barr  Kennedy  Connally  Shultz  Simon  Blumenthal  Miller  Regan  Baker  Brady  Bentsen  Rubin  Summers  O'Neill  Snow  Paulson  Geithner  Lew  Mnuchin  Yellen  |  Hamilton  Wolcott  Dexter  Gallatin  Campbell  Dallas  Crawford  Rush  Ingham  McLane  Duane  Taney  Woodbury  Ewing  Forward  Spencer  Bibb  Walker  Meredith  Corwin  Guthrie  Cobb  Thomas  Dix  Chase  Fessenden  McCulloch  Boutwell  Richardson  Bristow  Morrill  Sherman  Windom  Folger  Gresham  McCulloch  Manning  Fairchild  Windom  Foster  Carlisle  Gage  Shaw  Cortelyou  MacVeagh  McAdoo  Glass  Houston  Mellon  Mills  Woodin  Morgenthau  Vinson  Snyder  Humphrey  Anderson  Dillon  Fowler  Barr  Kennedy  Connally  Shultz  Simon  Blumenthal  Miller  Regan  Baker  Brady  Bentsen  Rubin  Summers  O'Neill  Snow  Paulson  Geithner  Lew  Mnuchin  Yellen  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  US Congress 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef 
Alexander Hamilton New Yorkin tykistön uniformussa, maalannut Alonzo Chappel.
Hamiltonin hautamuistomerkki New Yorkissa.
Hamiltonin kuva on ollut Yhydysvaltojen kymmenen dollarin setelissä vuodesta 1928.
Kondan kieli

Kondan kieli on Intiassa Andhra Pradeshin osavaltion Visakhapatnamin ja Srikakulamin piirikunnissa sekä Orissan Koraputin piirikunnassa puhuttu dravidakieli. Sen puhujia on noin 18 000 henkeä.
Konda kuuluu dravidakielten etelä-keskiryhmään. Se toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä.
Happy Meal

Happy Meal -aterian laatikko.
Happy Meal (suom. iloinen ateria) on McDonald’s-ravintolaketjun vuodesta 1979 lähtien myymä lapsille suunnattu ateriatuote.
Ateriakokonaisuus sisältää asiakkaan valitseman tavallisen hampurilaisen, juustohampurilaisen, pienen kanahampurilaisen, pienen vegehampurilaisen tai kananugetit, asiakkaan valitseman lisukkeen, kuten esimerkiksi miniporkkanat, omenapussi tai ranskalaiset perunat ja juomana virvoitusjuoman, mehun tai maidon.
Happy Meal -ateriaan kuuluu ateriakokonaisuuden lisäksi lelu, jonka aiheet vaihtelevat teemoittain. Lelu on nykyisin ostettavissa myös erikseen. McDonald’s on järjestänyt myös lastenkirjakampanjoita, joiden aikana halutaan kiinnittää huomiota lapselle lukemisen tärkeyteen. Kirja on osa Happy Meal -ateriaa.
Vaikka Happy Mealin ja muiden lasten pikaruoka-aterioiden myynti on viime vuosina laskenut, arvioidaan Happy Mealin muodostavan noin 10 prosenttia McDonald’s-yhtiön 20 miljardin euron vuotuisesta liikevaihdosta. Happy Mealien takia McDonald’sista on tullut joidenkin arvioiden mukaan maailman suurin leluja myyvä yhtiö.
Historiaa

Happy Mealin kehitti Kansas Cityssä toimiva mainostoimisto Bernstein, Rein & Boasberg vuonna 1977, kun paikalliset McDonald’s-ravintoloitsijat halusivat keksiä keinoja palvella lapsiperheitä paremmin. Toimiston johtaja Bob Bernstein kertoo saaneensa idean omasta pojastaan, joka aamiaismuroja syödessään tuijotti aina muropakettia ja luki sen pieniä tekstejä. ”On jotain tekemistä”, poika oli vastannut isän ihmettelyyn. Bernsteinin mainostoimistossa suunniteltiin erilaisia kartonkipakkauksia, jotka muistuttivat koululaisten käyttämiä eväsrasioita. He tilasivat lastenkirjakuvittajilta ideoita, joita painattaa pakkausten kylkiin lasten katseltavaksi aterian aikana. Ensimmäisiin rasioihin valittiin kuvitukseksi vetureiden ja junanvaunujen kuvia. Rasian sisään päätettiin laittaa hampurilainen, pieni ranskanperuna-annos, pieni keksipaketti, pieni virvoitusjuoma ja yllätyslahja, jollaisen käyttöä oli jo kokeiltu joissakin Kanadan McDonald’s-ravintoloissa.
Happy Mealiksi nimettyä uutuutta mainostettiin Kansas Cityn alueen televisio- ja radiokanavilla, ja se osoittautui niin suureksi menestykseksi, että McDonald’s päätti lanseerata Happy Mealin kaikkialla Yhdysvalloissa vuonna 1979. Yllätyslelua vaihdettiin lähes viikoittain, ja vuonna 1987 aloitettiin yhteistyö The Walt Disney Companyn kanssa Disney-animaatiohahmoihin perustuvista Happy Meal -aterioista. Myöhemmin McDonald’s on tehnyt samanlaista yhteistyötä Legon, Transformers-leluvalmistaja Hasbron ja Teletappien oikeudenomistajien kanssa. Monista Happy Meal -pakkauksista ja -leluista on tullut suosittuja keräilykohteita.