stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uus-Babylonia

Lähi-itä n. 600 eaa. Tummansininen - Lyydia, vaaleanvihreä - Meedia, punaruskea - Uus-Babylonia, oranssi - Egypti. Lähde: William R. Shepherd: Historical Atlas. New York, Henry Holt and Company, 1911.
Eräs näkemys Uus-Babylonian rajoista vuonna 540 eaa.
Uus-Babylonia oli Uus-Assyriasta uudelleen irtautunut Babylonian valtio. Vuosisatoja kestäneet meedialaisten ja babylonialaisten hyökkäykset olivat muutenkin jo heikentäneet Assyrian valtaa, mutta varsinaisen kuoliniskun antoi Assyrian viimeisen voimakkaan hallitsijan Assurbanipalin kuolema (630/627 eaa.), jolloin maa ajautui sisällissotaan. Tilannetta käytti hyväkseen kaldealainen Nabopolassar, joka sai joukkoineen karkotettua assyrialaiset Babyloniasta.
Uus-Babylonian keskus oli nykyisessä Irakissa muinoin sijainnut Babylonin kaupunki. Sitä johti niin sanottu kaldealaisten dynastia, jonka ensimmäinen kuningas oli Nabopolassar. Hänen poikansa Nebukadressar II valloitti Juudan ja vei juutalaiset pakkosiirtolaisuuteen.  Babylonian viimeinen kuningas oli Nabunaid, mutta viimeisinä vuosina Uus-Babyloniaa hallitsi käytännössä varakuningas Belsassar, koska Nabunaid oli Arabiassa.
Koska Nabunaid palvoi kuunjumalaa, perinteisen auringonjumalan palvojapapit liittoutuivat häntä vastaan ja saivat tukea Persian Kyyrokselta, jonka sotajoukko valtasi muutamien taistelujen jälkeen verettä Babylonin vuonna 539 eaa.
Kulttuuri

Arkeologiset kaivaukset ovat tuoneet päivänvaloon Uus-Babylonian aikaisten rakennusten jäänteitä. Nebukadressar II oli merkittävä hallitsija ja merkittävä rakennuttaja. Babylonin kaupungin ympärille rakennutettiin suuret vallihautojen ympäröimät muurit. Muurissa sijaitsi myös kuuluisa Ištarin portti. Muureista ei kaupungille ollut lopulta mitään hyötyä, sillä se antautui ilman taistelua.
Kaupunkeihin rakennettiin suuria yksityisten kansalaisten omistamia taloja, ja hallitsija rakennutti itselleen palatsin, jonka yhteydessä on oletettu olleen antiikin maailman seitsemän ihmeen joukkoon kuuluneet riippuvat puutarhat. Kuuluisa "Baabelin torni", Etemenanki rakennutettiin suurelta osin Nebukadressar II:n hallituskaudella. Erään säilyneen kirjoituksen mukaan tornista oli olemassa vain kaksi kaksi alinta kerrosta, mutta Nebukadressar II määräsi sen rakennettavaksi loppuun. Suurimmat rakennukset koristeltiin värillisillä tiilillä ja ne saattoivat esittää leijonia tai taruolentoja.
Kulttuurihistoriallisesti merkittäviä ovat Uus-Babylonian ajalta säilyneet savitaulut, jotka ovat paljastuneet yksityishenkilöiden kirjoittamiksi kirjeiksi. Kirjeet käsittelevät liikeasioita, uskontoa ja tavallisten ihmisten jokapäiväisiä kuulumisia.
Eräässä kirjeessä liikematkalla ollut kauppias vastaa vaimolleen, että "...jumalien armosta voin hyvin. Kotiinpäin matkustavan kauppiaan mukana lähetän sinulle vehnää. Ole kotia hoitaessasi huolellinen ja rukoile jumalia. Lähetä jotain tietoja itsestäsi". Muuan nimettömäksi jäänyt nainen taas kirjoittaa ystävättärelleen ihmettelevään sävyyn, että miksi tämä ei halua tavata häntä, vaikka he ovat nyt samassa kaupungissa.
Liikeasiat ja velat eivät aina menneet tuohonkaan aikaan kuten olisi pitänyt. Muuan mies on mennyt takuuseen ystävänsä puolesta viljakauppiaalle. Velallinen ei ollut maksanut viljakauppiaalle ja nyt takaaja tiedustelee, että "Onko tarkoitus, että minä maksan velkasi?" Kirjoittaja jatkaa, että jos maksua ei ala kuulua, niin "...haastan sinut kuninkaan tuomioistuimen eteen."
Monet säilyneistä kirjeistä käsittelevät Sipparissa olleen auringonjumalan temppelin taloutta. Temppelin talous oli vaativaa työtä ja kirjeissä todetaan, että temppelin omistamien tilojen viljelijät olivat laiskoja ja huolimattomia ja pellot eivät tuottaneet riitävästi. Lisäksi sen papisto valittaa, että sillä on jatkuva puute laadukkaista kankaista.
Uusbabylonialainen dynastia

Uus-babylonialainen tai kaldealainen Babylonin XI eli 11. dynastia.
Nabopolassar 626–605 eaa.
Nebukadressar II 605–562 eaa.
Amel-Marduk 562–560 eaa.
Nergal-sharezer 560–556 eaa.
LabašiMarduk  556 eaa.
Nabonidus 556–539 eaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uus-Babylonia Wikimedia Commonsissa
Kyyroksen hyökkäys Babyloniaan.
Käveleviä urosleijonia esittävä värillinen tiilikuvio Babylonian Ištarin portissa. Pergamon museo, Berliini.
Vaalesjoki

| Vaalesjoki (Titovka) |
| --- | --- |

Alkulähde:  Välijärvi
Laskupaikka:  Barentsinmeri, Muotkavuono, Valaslahti
Maat:  Venäjä
Pituus:  83 km
Alkulähteen korkeus:  118 m
Valuma-alue:  1320 km²
Vaalesjoki (ven. Тито́вка, Titovka) on 83 km:n pituinen joki Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä.
Joki saa alkunsa Inarin Välijärvestä (saameksi Koskâjävri). Lounaisen latvahaaran nimi on Valasjoki. Vaalesjoki virtaa koilliseen Petsamon piirin ja Kuolan piirin raja-alueella, joka vuosina 1920–1944 oli Suomen Petsamon ja Neuvostoliiton raja-aluetta. Se laskee Barentsinmeren Muotkavuonosta etelään työntyvään Valaslahteen.
Toisessa maailmansodassa Vaalesjoki oli taistelujen kohteena operaatio Hopeakettua toimeenpantaessa 1941. Vaalesjoen suussa sijaitsi ennen samanniminen kalastajakylä.
Aiheesta muualla

Tanner, Väinö: Ihmismaantieteellisiä tutkimuksia Petsamon seudulta, s. 52.  (Kuvio 2)  Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2000.  ISBN 9789517461849
Virtaamatilastoja (15,5 km laskukohdasta yläjuoksulle)/ R-Arctic Net (englanniksi)
Uusi kirkkoraamattu

| Uusi kirkkoraamattu> Kirkkoraamattu 1992 |
| --- | --- |
 Vuonna 1999 painettu Uusi kirkkoraamattu.
Lyhenne:  KR92
Kieli:  nykysuomi
Kokonaan julkaistu:  1992
Kokoonpano:  39 (VT) + 27 (UT)
Suuntaus:  luterilaisuus • ekumenia
Lue lisää artikkelistaRaamattu
Uusi kirkkoraamattu eli Kirkkoraamattu 1992 (KR92) on vuonna 1992 julkaistu nykysuomenkielinen raamatunkäännös. Käännös hyväksyttiin virallisesti Suomen evankelis-luterilaisen kirkon raamatunkäännökseksi kirkolliskokouksen päätöksellä vuonna 1992. Se korvasi virallisessa käytössä aiemman, vuosien 1933/1938 käännöksen.
Uuden käännöksen katsottiin olevan tarpeellinenkenen mukaan? koska:
Vanha käännös sisälsi selviä käännösvirheitä sekä heprean että kreikan kielistä. Erityisesti heprean kielen joidenkin sanojen tulkinta perustui konsonanteilla kirjoitettujen sanojen väärään lukutapaan, ja uudella lukutavalla jotkut sanat muuttuivat täysin toisiksi. Vanha käännös perustui kuitenkin 1900-luvun alkupuolella vallalla olleisiin tulkintoihin, ja samat virheet esiintyivät osittain myös muunkielisissä Raamatuissa.
Vanha käännös oli kieliasultaan vanhentunut, eivätkä nykyajan lukijat kyenneet ymmärtämään kaikkia sanoja ja sanontatapoja. Kieliasu haluttiin siis nykyaikaistaa.
Historia

Raamatunkäännöskomitea uutta kirkkoraamattua varten asetettiin vuonna 1973.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokoukselle jätettiin 1968 aloite uuden virallisen raamatunsuomennoksen valmistamiseksi. Aloitteen perusteluissa todettiin, että vuosina 1933 ja 1938 käyttöön otettu Raamattu oli suomen kielen ja raamatuntutkimuksen näkökulmasta vanhentunut ja että varsinkin nuoriso tunsi sen sanamuodot vanhahtaviksi ja vieraannuttaviksi.
Aloitteen johdosta kirkolliskokous asetti kymmenjäsenisen raamatunkäännöskomitean. Komitean ensimmäinen kokoonpano käsitti Vanhan testamentin ja seemiläisen filologian edustajina professorit Jussi Aron ja Ilmari Soisalon-Soinisen sekä piispa Aarre Lauhan, Uuden testamentin ja kreikkalaisen filologian edustajina professori Aimo T. Nikolaisen, apul.prof. Esko Haavan, professori Heikki Koskenniemen sekä vt. prof. Jukka Thurénin, kirkon opin edustajana apul.prof. Kalevi Toiviaisen sekä suomen kielen ja tyylin edustajina professori Osmo Ikolan ja kirjailija Lassi Nummen. Koko käännöstyön ajan puheenjohtajana työskenteli piispa Nikolainen. Kohta työnsä alkuvaiheessa komitea pyysi Suomen ei-luterilaisia kirkkoja ja yhteisöjä nimeämään edustajansa. Tämän johdosta Suomen ortodoksinen kirkko ja Suomen vapaakristillinen neuvosto valitsivat komiteaan kumpikin yhden jäsenen. Katolinen kirkko työskenteli mukana vuonna 1977 asetetussa palauteryhmässä.
Uusi kirkkoraamattu hyväksyttiin viralliseen käyttöön tammikuussa 1992.
Kirjallisuutta

Pyhä Raamattu.  (Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokouksen vuonna 1992 käyttöön ottama suomennos)  Helsinki:  Suomen kirkon sisälähetysseura, 2002.  ISBN 952-449-075-7
Martti Päivänsalo: Taistelu Raamatusta–300 esimerkkiä uudesta raamatunkäännöksestä.
Aiheesta muualla

Uusi kirkkoraamattu.
Vuoden 1992 käännöksen esipuhe (Arkistoitu – Internet Archive).
Uuno

| Uuno, Uno |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  Uuno: 25. kesäkuuta
– ruotsinkielinen:  Uno: 25. kesäkuuta
– ortodoksinen:  1. joulukuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  italian tai espanjan uno ’yksi’ tai muinaisskandinaavinen Une
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uuno on suomalainen miehen nimi. Muun muassa muissa Pohjoismaissa sekä Virossa vastaava muoto on Uno. Uunon nimipäivä on suomenkielisessä almanakassa 25. kesäkuuta. Unon nimipäivä on ruotsinkielisessä almanakassa samana päivänä. Vuoden 2019 loppuun mennessä Uuno-nimen on Suomessa saanut 10 216 miestä ja muutama nainen. Yli puolet heistä on syntynyt vuosien 1900 ja 1920 välisenä aikana. Muodossa Uno nimi on Suomessa annettu 2 095 henkilölle.
Nimen on yleensä oletettu johtuvan italian tai espanjan lukusanasta uno, joka tarkoittaa lukua yksi, samoin kuin myös latinan sana unus. Eräät ruotsalaiset tutkijat ovat kuitenkin arvelleet sen olevan muunnos skandinaavisesta nimestä Une, joka oli keskiajalla naisen, mutta nykyisin miehen nimi ja joka johtunee vanhasta skandinaavisten kielten verbistä una, rakastaa.
Sanaa uuno käytetään myös joskus jonkinlaisena haukkumanimenä, jolla tarkoitetaan typerää, huonoälyistä, helposti jymäytettävää jne. Sana uuno on mainittu tällaisessa merkityksessä Nykysuomen sanakirjassakin.
Kuvitteellisia Uunoja

Kokemäen Uuno, koomikko Osmo Pertolan luoma hahmo
Uuno Laurila, rikollinen Väinö Linnan romaanissa Täällä Pohjantähden alla
Uuno Turhapuro, viihdetaiteilija Spede Pasasen luoma ja Vesa-Matti Loirin näyttelemä hahmo Spede Show’ssa sekä elokuvissa
Vaajakosken moottoritie

Vaajakosken moottoritie on Jyväskylän keskustan ja Vaajakosken välinen moottoritie. Keskustassa tie liittyy Rantaväylään. Moottoritie on osa valtateitä 4, 9, 13 ja 23 sekä eurooppateitä E63 ja E75. Tien keskimääräinen liikennemäärä on noin 25 000 ajoneuvoa vuorokaudessa, josta noin 1 600 ajoneuvoa on raskasta liikennettä.
Historia

Jyväskylän liikenneratkaisun suunnittelun osana 1960-luvulla esitettiin moottoritien rakentamista silloisen Jyväskylän maalaiskunnan Vaajakoskelle. Se piti rakentaa läpikulkutien jälkeen, mutta moottoritie rakennettiin ennen sitä läpikulkuratkaisun mutkistuessa ja liikenneruuhkien takia. Vaajakoskentie osoittautui Jyväskylän tukkoisimmaksi sisääntuloväyläksi. Liikenneministeriö hyväksyi Insinööritoimisto Viatekin laatiman suunnitelman vuonna 1972. Rakennustyöt käynnistyivät välittömästi Keski-Suomen tiepiirin omana työnä. Tien piti valmistua vuonna 1975, mutta rahoitusongelmien takia työt pitkittyivät ja kustannukset nousivat. Tiestä otettiin käyttöön viiden kilometrin osuus vuonna 1977 ja loput vuonna 1978. Moottoritien avajaiset koko tieosuuden valmistuttua olivat 1. marraskuuta 1978.
Ensimmäisen puolen vuoden aikana moottoritien liikennevaloissa tapahtui noin kymmenen kolaria. Eniten onnettomuuksia sattui Leppävedentieltä ja moottoritieltä samaan aikaan risteykseen tulleiden autojen kohtaamistilanteissa. Molemmista suunnista tulleille paloi vihreä valo samanaikaisesti, ja autojen kääntyessä oli epäselvää kummalla oli väistämisvelvollisuus.
Moottoritien valaistuskustannukset olivat alkuaikoina noin 40 000 markkaa vuodessa. 1979 tiellä toteutettiin kokeilu, jossa energian säästämiseksi valot sammutettiin risteyksiä ja opaskilpiä lukuun ottamatta kello 23–5 väliseksi ajaksi. Tämän ansiosta valaistuskulut laskivat 55 prosenttia. Kesällä 1980 päätettiin moottoritien valaistus poistaa kokonaan kello 24–5 väliseksi ajaksi.
Moottoritie katkaisi yhteyden Niitynpäästä Sammallahden teollisuusalueelle, mikä pidensi monien työtekijöiden työmatkaa ja aiheutti tyytymättömyyttä. Alkuaikoina esiintyikin tien laitonta ylittämistä. Niitynpään kodikkuuden sanottiin vähentyneen moottoritien myötä ja kalojen ja sorsien kadonneen lahdesta.
Tien rakenne

Tie on vain 6,7 kilometriä pitkä, mutta sillä on 19 siltaa. Siltojen suuri määrä johtuu siitä, että tie vedettiin teollisuusalueiden halki, vanhan maantien ja Jyväskylä–Pieksämäki-radan rinnalle. Moottoritien hintaa kasvattivat sillat, suuret kallioleikkaukset ja 50 rakennuksen purkaminen tien tieltä. Rakennustyötä aloitettaessa hinnaksi arvioitiin 35 miljoonaa markkaa, myöhemmin 50 miljoonaa ja lopulta töiden pitkittyessä loppuhinta nousi 90 miljoonaan. Tien metrihinta oli 10 000 markkaa, ja puhuttiinkin "Suomen kalleimmasta tiestä".
Moottoritien Vaajakosken puoleisessa päässä on liikenneympyrä, joka oli aluksi kaksikaistainen, välillä yksikaistainen ja muutettiin vuonna 2008 taas kaksikaistaiseksi. Liikenneruuhkat ja tiejärjestelyjen toimimattomuus yksikaistaisessa ympyrässä huolestuttivat viranomaisia ja maakuntavaltuustoa. Uusitussa kaksikaistaisessa ympyrässä pyrittiin liikenteenohjauksen selkeyteen paremmilla opasteilla ja viitoituksella.
Uusitussakin kaksikaistaisessa ympyrässä on kuitenkin sattunut onnettomuuksia.
Vaajakosken moottoritielle on suunniteltu noin kolmen kilometrin pituista jatkoa, joka ohjaisi liikenteen Vaajakosken keskustan ohi. Vaajakosken ohitustie kulkisi Haapalahdesta Kanavuoreen Sammallahden teollisuusalueen ja Varassaaren läpi uutta siltaa pitkin Vaajavirran yli. Ohitustie sijoittuisi osittain Vaajakosken valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön alueelle. Sille on kaavailtu vaihtoehdoksi myös tunnelia, jonka pituus olisi lyhyemmän vaihtoehdon mukaan kaksi kilometriä ja pidemmän 3,4 kilometriä. Tammikuussa 2012 Keski-Suomen ELY-keskus tiedotti valinneensa jatkosuunnitteluun vaihtoehdon, jossa ohitustie kulkee maastokäytävässä Varassaaren kautta. Arvio moottoritien jatko-osuuden kustannuksista on 125 miljoonaa euroa.
Vaajakosken liikenneympyrä
Vaasi

Vaasi (< lat. vas, ’astia’, ’kulho’; m.kreik. ἀγγεῖον, angeion) on erityisesti antiikin ajan keramiikan tutkimuksessa erilaisista astioista käytetty yleisnimitys. Vaaseja valmistettiin paitsi savesta eli keraamisina myös muun muassa kivestä, metallista ja lasista.
Urheiluvuosi 2001

Urheiluvuosi 2001 käsittelee vuoden 2001 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Alppihiihto

Maailmanmestaruuskilpailut 28.1.–10.2. St. Antonissa, Itävallassa. Isäntämaa Itävalta oli kisojen paras maa kolmella kulta-, kuudella hopea- ja kahdella pronssimitalilla; se sai kolmoisvoiton naisten syöksylaskussa sekä kaksoisvoiton miesten syöksylaskussa ja pujottelussa. Kaikkiaan kultamitaleille ylsi seitsemän ja mitaleille yhdeksän maata.
Maailmancupkaudella 2000–2001 miesten kokonaiskilpailun voitti ylivoimaisesti Itävallan Hermann Maier ja naisten kokonaiskilpailun Kroatian Janica Kostelić.
Amerikkalainen jalkapallo

35. Super Bowl 28.1. Tampassa. Baltimore Ravens voitti New York Giantsin 34–7.
Ampumahiihto

Maailmanmestaruuskilpailut 3.–11.2. Pokljukassa, Sloveniassa. Kisaohjelmaan kuului viisi miesten ja viisi naisten lajia. Venäjä oli mitalitilaston ykkönen kolmella kultamitalilla, joista Pavel Rostovtsev voitti kaksi. Ruotsin Magdalena Forsberg voitti kultaa 15 kilometrillä ja 12,5 kilometrin yhteislähtökilpailussa, Ranskan Raphaël Poirée taasen 15 kilometrin yhteislähtökilpailussa ja viestissä. Suomen Paavo Puurunen voitti kultaa 20 kilometrillä.
Autourheilu

Rallin maailmanmestaruuskausi alkoi tammikuussa Monte Carlo -rallilla ja päättyi 22.–25.11. ajettuun Walesin ralliin. Osakilpailuja oli neljätoista. Subarulla ajanut britti Richard Burns voitti kartanlukijansa Robert Reidin kanssa maailmanmestaruuden kahden pisteen erolla Fordia kuljettaneeseen maanmieheensä Colin McRaehen. Suomalainen Mitsubishi-kuljettaja Tommi Mäkinen hävisi McRaelle yhden pisteen jouduttuaan viimeisessä osakilpailussa keskeyttämään rikkoutuneen kiinnityspultin vuoksi. Burns voitti kauden aikana vain yhden MM-osakilpailun, syyskuussa ajetun Uuden-Seelannin rallin. Valmistajien mestaruuden voitti Peugeot.
Formula 1:n maailmanmestaruuskausi alkoi maaliskuussa Australian GP:llä ja päättyi 14.10. Suzukassa ajettuun Japanin GP:hen. Osakilpailuja oli seitsemäntoista. Ferrarin saksalaiskuljettaja Michael Schumacher varmisti mestaruuden jo neljä osakilpailua ennen kauden päätöstä ja 2.9. Belgian Spassa hän ajoi 52. Formula 1 -voittonsa ohittaen Ranskan Alain Prostin kaikkien aikojen voittotilaston kärjessä. Toiseksi MM-sarjassa sijoittui McLarenilla ajanut britti David Coulthard ja kolmanneksi Ferrarin brasilialaiskuski Rubens Barrichello. Michael Schumacher voitti kauden aikana yhdeksän osakilpailua ja hänen veljensä Ralf Schumacher kolme. Tallimestaruuden voitti Ferrari.
Baseball

MLB:n mestaruuden voitti Arizona Diamondbacks, joka oli World Seriesissä New York Yankeesia parempi otteluvoitoin 4–3.
Biljardi

Snookerin maailmanmestaruusturnaus 28.4.–7.5. Sheffieldissä, Englannissa. Englantilainen Ronnie O'Sullivan voitti loppuottelussa skotlantilaisen John Higginsin 18–14.
Mika Immonen voitti 9-pallossa ensimmäisenä suomalaisena poolbiljardin maailmanmestaruuden 22.7. Cardiffissa, Walesissa.
Curling

Maailmanmestaruuskilpailut 1.–8.4. Lausannessa, Sveitsissä. Miesten loppuottelussa Ruotsi voitti Sveitsin 6–3. Pronssia sai Norja. Naisten loppuottelussa Kanada voitti Ruotsin 5–2, ja pronssi meni Tanskaan.
Euroopan-mestaruuskilpailut 8.–16.12. Vierumäellä, Suomessa. Miesten loppuottelussa Ruotsi voitti Sveitsin 5–4 ja pronssiottelussa Suomi Norjan 6–4. Naisten loppuottelussa Ruotsi voitti Tanskan 7–3, ja pronssia sai Sveitsi.
Freestylehiihto

Maailmanmestaruuskilpailut 17.–21.1. Whistler Mountainissa, Kanadassa. Norjan Kari Traa  voitti kultaa sekä kumparelaskussa että parikumparelaskussa. Miesten kumparelaskun mestari oli Suomen Mikko Ronkainen.
Golf

Masters-turnaus 5.–8.4. Augustassa. Yhdysvaltain Tiger Woods voitti kahden lyönnin erolla maanmiehensä David Duvaliin.
Yhdysvaltain avoin turnaus 14.–18.6. Tulsassa. Etelä-Afrikan Retief Goosen voitti uusinnassa Yhdysvaltain Mark Brooksin.
Britannian avoin turnaus 19.–22.7. St. Andrews'ssa, Skotlannissa. Yhdysvaltain David Duval voitti kolmen lyönnin erolla ruotsalaiseen Niclas Fasthiin. Suomen Mikko Ilonen sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle kaksi lyöntiä Fasthille hävinneenä.
PGA Championship 16.–19.8. Atlantassa. Yhdysvaltalainen David Toms voitti yhden lyönnin erolla maanmieheensä Phil Mickelsoniin.
Jalkapallo

UEFA-cupin loppuottelu 16.5. Dortmundissa, Saksassa. Englantilaisseura Liverpool voitti espanjalaisen Alavésin jatkoajalla 5–4.
Mestarien liigan loppuottelu 23.5. Milanossa, Italiassa. Saksalainen Bayern München voitti espanjalaisseura Valencian rangaistuspotkukilpailun jälkeen 5–4.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 23.6.–7.7. Saksassa. Saksa voitti Ruotsin jatkoajalla 1–0 Ulmissa pelatussa loppuottelussa.
Jousiammunta

Maailmanmestaruuskilpailut 16.–23.9. Pekingissä, Kiinassa. Tähtäinjousen henkilökohtaisen mestaruuden voittivat eteläkorealaiset Yeon Jung-ki ja Park Sung-hyun. Taljajousella mestareiksi ampuivat Slovenian Dejan Sitar ja Ruotsin Ulrika Sjöwall.
Judo

Maailmanmestaruuskilpailut 26.–29.7. Münchenissä, Saksassa. Sekä miehillä että naisilla oli ohjelmassa seitsemän eri painoluokkaa sekä avoin luokka. Japani voitti neljä kulta-, kaksi hopea- ja neljä pronssimitalia. Mitaleille ylsi kaikkiaan 26 maata. Venäjän Aleksandr Mihailin voitti kultaa sekä yli 100-kiloisissa että avoimessa luokassa. Ranskan Céline Lebrun voitti kultaa avoimessa luokassa mutta jäi pronssille alle 78 kilogramman luokassa.
Jääkiekko

Miesten maailmanmestaruuskilpailut 28.4.–13.5. Saksassa. Mukana oli 16 joukkuetta. Tšekki voitti maailmanmestaruuden voittamalla loppuottelussa Suomen jatkoajalla 3–2. Ruotsi sijoittui pronssille ja Yhdysvallat oli neljäs. Pistepörssin ykkönen oli Suomen Juha Ylönen (5+9=14) ja paras maalintekijä Suomen Sami Kapanen (7 maalia). Kisojen parhaaksi pelaajaksi valittiin Tšekin David Moravec.
Naisten maailmanmestaruuskilpailut 2.–8.4. Yhdysvalloissa. Kanada voitti loppuottelussa Yhdysvallat 3–2. Pronssiottelussa Venäjä voitti Suomen 2–1.
NHL:n loppuotteluissa Colorado Avalanche voitti Stanley Cupin, kun se oli New Jersey Devilsiä parempi otteluvoitoin 4–3.
Jääpallo

Maailmanmestaruuskilpailut 23.3.–1.4. Suomen Oulussa ja Torniossa sekä Ruotsin Haaparannalla. Loppuottelussa Venäjä voitti Ruotsin 6–1 ja pronssiottelussa Suomi voitti Kazakstanin 3–2.
Keilailu

Euroopan-mestaruuskilpailut 10.–24.6. Aalborgissa, Tanskassa. Englanti voitti viisi kultamitalia ja Suomi neljä. Neljän kultamitalin keilaajia olivat Suomen Mika Luoto ja Englannin Kirsten Penny.
Koripallo

Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 31.8.–9.9. Antalyassa ja Istanbulissa, Turkissa. Loppuottelussa Jugoslavia voitti Turkin 78–69, ja pronssia sai Espanja.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 14.–23.9. Ranskassa. Loppuottelussa Ranska voitti Venäjän 73–68, ja pronssille sijoittui Espanja.
NBA:n loppuotteluissa Los Angeles Lakers voitti Philadelphia 76ersin otteluvoitoin 4–1. Runkosarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Philadelphian Allen Iverson ja pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi Los Angelesin Shaquille O’Neal.
Käsipallo

Miesten maailmanmestaruuskilpailut 23.1.–4.2. Ranskassa. Loppuottelussa Ranska voitti Ruotsin jatkoajalla 28–25. Pronssille sijoittui Jugoslavia.
Naisten maailmanmestaruuskilpailut 4.–16.12. Italiassa. Loppuottelussa Venäjä voitti Norjan 30–25. Pronssia sai Jugoslavia.
Lentopallo

Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 8.–16.9. Ostravassa, Tšekissä. Loppuottelussa Jugoslavia voitti Italian 3–0, ja pronssille sijoittui Venäjä.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 22.–30.9. Varnassa ja Sofiassa, Bulgariassa. Loppuottelussa Venäjä voitti Italian 3–2, ja pronssille sijoittui Bulgaria.
Melonta

Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailut 22.–26.8. Poznańissa, Puolassa. Kisojen menestynein maa oli Unkari kahdeksalla kultamitalilla. Kahteen henkilökohtaiseen kultamitaliin ylsi Italian Josefa Idem Guerrini.
Moottoripyöräily

RR-ajon maailmanmestaruuden voittivat San Marinon Manuel Poggiali (125 ksm), Japanin Daijiro Katoh (250 ksm) ja Italian Valentino Rossi (500 ksm).
Motocrossin maailmanmestareiksi ajoivat Ison-Britannian James Dobb (125 ksm), Ranskan Mickael Pichon (250 ksm) ja Belgian Stefan Everts (500 ksm).
Trialin maailmanmestaruuden voitti Ison-Britannian Dougie Lampkin.
Enduron maailmanmestarit olivat suomalaiset Petteri Silván (kaksitahtisten 125 ksm) ja Juha Salminen (kaksitahtisten 250 ksm ja yleiskilpailu), Ranskan Stéphane Peterhansel (nelitahtisten 250 ksm), Australian Stefan Merriman (nelitahtisten 400 ksm) sekä Ruotsin Anders Eriksson (nelitahtisten 500 ksm). Kuuden päivän ajon eli joukkuemaailmanmestaruuden voitti Ranska.