stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suojatyö
Suojatyö > Yhteenvetoa

Suojatyön kehityshistoria osoittaa, että vammaisjärjestöjen omasta aloitteesta syntynyt ja alun perin "yhteiskuntakel­poisille" vam­maisille tarkoitettu järjestelmä ei houkutellut alkuperäistä kohderyh­määnsä. 1970-luvun alussa valtiollistunut systeemi joutui aluksi laajen­tamaan asiakaspiiriään alkoholistien ja sosiaalisesti sopeutumattomien henkilöiden suuntaan ja lopulta 1990-luvulla myös mielenterveyspotilaisiin ja kehitysvammaisiin. Siitä huolimatta paikkamäärät pysyivät alhaisina. Suojatyö ei houkutellut, koska se koettiin leimaavaksi. Työvalikoi­mat olivat kapeita ja palkat alhaisia. Suoja­työtä ei käyttäjien keskuu­dessa koettu kuntouttavana tienä työelämään vaan syrjäyty­misrai­teena. Suoja­työkes­kuksia voi osittain pitää jopa vanhojen työ- ja ojen­nushuo­neiden myö­häi­sinä perilli­sinä: työky­kyiset avunhakijat velvoi­tetaan valvot­tuun työnte­koon työttö­myys­kor­vauk­sen katkaisemi­sen uhalla. Työnteon perinteinen siveellinen ja kasvattava tehtävä oli muuttunut "kun­toutukseksi".
Heikosta suosiostaan huolimatta suojatyö  säilytti pitkään asemansa vajaa­kuntoisten henkilöiden työllistämistä koskevissa virallisissa tavoitteissa. YK:n Kansainvälisen työjärjestön ILO:n yleissopimukseen (1983) liittyvässä suosituksessa todettiin, että työllistämistoimenpiteisiin tulisi kuulua asianmukainen valtion tuki erilaisten suojatyöpaik­kojen luomiseksi niille vajaakuntoisille henkilöille, joiden on mahdo­tonta saada työtä avoimilta työmarkkinoilta. Vajaakuntoisten henkilöiden työllistymistä koskevassa ­­kansallisessa toimintaohjelmassa vuodelta 1995 suojatyö nähtiin keinona  ehkäistä työelämästä syrjäytyminen.
Suojatyö > 2000-luku

Euroopan unionin jäsenyys ja erityisesti Euroopan sosiaalirahaston tuki avasi 1990-luvun puolivälistä lähtien runsaasti projektimuotoisia mahdollisuuksia uusille vammaisten ja vajaakuntoisten työllistämiskeinoille. Suojatyötä korvaavia tai täydentäviä uusia toimintamalleja ovat mielenterveyskuntoutujien klubitalot, tuetun työllistymisen järjestelmä, työvalmentajapalvelut sekä oman lakinsa (Laki sosiaalisista yrityksistä) turvin käynnistyneet sosiaaliset yritykset.[lähde? ]
Huhtikuun 1. päivänä 2002 voimaan tulleella sosiaalihuoltolain muutoksella suojatyö siirrettiin sosiaalihuollon toimintakentässä vammaispalvelulaista sosiaalihuoltolakiin. Sosiaalipalvelut, joihin suojatyö kuuluu, ovat sosiaalihuoltolain 17 §:n mukaan sosiaalityö, kasvatus- ja perheneuvonta, kotipalvelut, asumispalvelut, laitoshuolto, perhehoito, omaishoidon tuki sekä vammaisten henkilöiden työllistymistä tukeva toiminta ja vammaisten henkilöiden työtoiminta.[lähde? ]
Työllistymistä tukeva toiminta vastaa työsuhteista suojatyötä ja vammaisten henkilöiden työtoiminta muuta työntekoa sisältävää toimintaa. Sosiaalihuoltolain 27d §:n mukaan vammaisten henkilöiden työllistymistä tukevalla toiminnalla tarkoitetaan erityisien työhön sijoittumista edistävien kuntoutus- ja muiden tukitoimien järjestämistä. Tällaisesta työstä voidaan säätää myös valtakunnallisella työehtosopimuksella.[lähde? ]
Vastaavasti 27e §:n mukaan vammaisten henkilöiden työtoiminnalla tarkoitetaan toimintakyvyn ylläpitämistä ja sitä edistävää toimintaa. Työtoimintaa järjestetään työkyvyttömille henkilöille, joilla vammaisuudesta johtuen ei ole edellytyksiä osallistua 27d §:ssä tarkoitettuun työhön ja joiden toimeentulo perustuu pääosin sairauden tai työkyvyttömyyden perusteella myönnettäviin etuuksiin. Työhallinto käyttää työnhakijan ohjaamista suojatyökeskuksiin hyvin vähän. Työhallinnon tulkinnan mukaan suojatyöhön työllistyminen ei ole työvoimapoliittisesti tarkoituksenmukainen ratkaisu. Useimmat suojatyöntekijät eivät ole työhallinnon tarkoittamalla tavalla työmarkkinoiden käytettävissä. Työhallinnon uusin painoalue vaikeasti työllistyvien työnhakijoiden palveluissa ovat sosiaaliset yritykset.[lähde? ]
Suojatyön arvostelua

Kehitysvammaisten kohdalla kehitysvammalaki käyttää suojatyötä vastaavasta toiminnasta nimitystä työtoiminta. Saloviita, Lehtinen ja Pirttimaa esittivät vuonna 1997 kehitysvammaisten työtoiminnasta viisi ristiriitaa:
Työntekoa ilman palkkaa. Palkattomuuden taustalla on vaivaishoidon historia, sillä hoitolaitoksissa on vanhastaan teetetty hoidokeilla ja potilailla työtä. Palkaton työ siirtyi niistä päivähuoltoloihin ja suojatyökeskuksiin.
Työkyvyttömät tekemässä työtä. Osallistujat on diagnosoitu työkyvyttömiksi, mutta heidän edellytetään tekevän työtä. Tämän voi tulkita olevan vaivaishoidon historiasta nousevaa moralismia: hoidon saaminen ei saa olla vastikkeetonta. Vaihtoehtona voisi olla esimerkiksi vapaa-ajantoimintaan osallistuminen.
Kuntoutusta ilman tavoitteita ja tuloksia. Työtoiminta ei todellisuudessa kuntouta avoimille työmarkkinoille. Puhe kuntoutuksesta palautuu vanhaan ajatukseen siitä, että köyhiä on siveellisestä kasvatettava työnteon avulla.
Integraatiota yhteiskunnan ulkopuolella. Työkeskukset sulkevat osallistujansa normaalin työelämän ulkopuolelle maailmaan, jossa on vain kehitysvammaisia ja heidän palkattuja ohjaajiaan.
Yritystoimintaa, joka ei kannata. Työtoiminnassa jäljitellään yritystoimintaa, mutta markkinoitten ulkopuolella ja ilman kannattavuutta. Työnteko muuttuu luonteeltaan symboliseksi.
Valtakunnallinen vammaisneuvosto totesi vuonna 2014, että kehitysvammaisten työtoimintaan osallistuminen ei ollut aina vapaaehtoista, eikä siitä maksettu palkkaa, vaikka toiminnan tuloksena syntyi myytävä tuote tai palvelu ja toimintaan osallistuvilta edellytettiin työaikojen noudattamista. Neuvosto huomautti, että avotyötoiminnassa olevilla henkilöillä saatettiin teettää viikonloppu-, ilta- ja pyhävuoroja, jotta työsuhteessa oleville työntekijöille vältyttiin maksamasta työvuorolisiä.
Suomen Siivet

Suomen Siivet oli Suomen ensimmäinen ilmailuhistoriallinen lehti. Sitä julkaistiin vuodesta 1968 vuoden 1973 loppuun asti. Lehti oli alan harrastajien tekemä ja julkaisema. Monet sen kirjoittajista olivat merkittäviä museolentokoneiden entisöijiä.
Lehden juuret juontavat 1950-luvulle, kun Ossi Anttonen (1933–2024), Eino Ritaranta, Veikko Salo ja Mauno A. Salo (1917–2002) ja tutustuivat ilmailuharrastuksen parissa. Tiedon ja tyyppikuvien kartuttua he päättivät perustaa Suomeen ensimmäisen ilmailuhistoriaan keskittyvän lehden. Yhdysvalloissa asunut, toisen maailmansodan veteraani, Mauno A. Salo oli kirjoittanut ilmailuaiheisia artikkeleita englanninkielisiin julkaisuihin ja hänen aloitteestaan uusi lehti sai nimen Suomen Siivet. Lehden päätoimittaja oli Ossi Anttonen ja lehden toimitus sekä postitus tapahtui kotioloissa Tuusulan Rantatiellä. Näytenumeron jakelu toi lehdelle 600 tilaajaa, ja innostunut palaute rohkaisi toimituskuntaa seuraavana vuonna nelinumeroisen vuosikerran julkaisuun. Vuosina 1971–1974 vuosikerta kattoi jo kuusi numeroa.
Lehden julkaisukertojen lisäännyttyä ja tilaajakunnan kasvettua kansainväliseksi, lisääntyivät myös toimitus- ja postitustyö sekä kirjeenvaihto. Lehdenteko päivätyön ohella alkoi muodostua ylivoimaiseksi. Tunnustelut Ilmailuliittoon ja Ilmailumuseoyhdistykseen eivät johtaneet lehden jatkon kannalta tyydyttävän ratkaisuun. Suomen Siivet -lehden viimeinen numero ilmestyi  vuoden 1973 lopussa. Viimeisenä ilmestymisvuonnaan lehdellä oli 2 200 tilaajaa.
Näytenumeron lisäksi ilmestyi kaikkiaan 26 Suomen Siivet -numeroa: yhteensä 750 sivua Suomen ilmailuhistoriaa, noin 1 200 valokuvaa sekä kymmeniä piirroksia. Vuonna 1994 Suomen ilmailuhistoriallinen lehti jatkoi Suomen Siivet -lehden aloittamaa työtä.
Monet lehden kirjoittajista toimivat Ilmavoimien killoissa ja omasivat vankan sotilas- tai siviili-ilmailutaustan. Lehti oli osaltaan auttamassa Keski-Suomen ilmailumuseon ja Suomen ilmailumuseon syntyä.
Koska lehden historia on lyhyt ja sen artikkelit ovat merkittävä lähde muun muassa Wiki-artikkeleille, lehtien sisältö on listattu alla.
Sisältö > 1968

Numero 1, 1968 (vuoden ainoa lehti)
Mauno Salo ja Ossi Anttonen, Esipuhe
Suomen ilmavoimat 30. marraskuuta 1939selvennä (Lentorykmenttien komentajat, laivueet, niiden päälliköt ja lentokoneet)
Veteraanisarja (vuoden 1968 ilmarekisterin kolme vanhinta lentokonetta: kaksi Klemm L-25:tä ja Junkers Junior A50)
Mauno Salo, Gladiaattorit talvisodassa (muun muassa ilmavoitot ja tappiot)
SB:llä saunaan! (SB-2bis pommikoneen SB-4 tuhoutuminen Malmilla 4. elokuuta 1942)
Ossi Anttonen, Pärinää Pyrystä
Ossi Anttonen, Lintumiehiä – lentomestari Jussi Tolkki
Sisältö > 1969

Numero 1, 1969, 1. vuosikerta
Ossi Anttonen, Ilmailumuseo (Vesivehmaan varastohallin koneet)
Ossi Anttonen, Lukijalle (pääkirjoitus)
Kalevi Keskinen, Kittyhawk – outo lintu
Ilmasotakoulun vaipuneet kotkat (vuodet 1929–1968)
Vanhat valokuvat kertovat
Kalevi Keskinen, Kun kenttä ei löytynyt
Eino Ritaranta, OH-harvinaisuuksia
Ossi Anttonen, Lintumiehiä – ylikersantti Klaus J. Alakoski
Mekaanikkokurssi 10 Santahaminassa 1933–1934
Finnairin käyttämät koneet (vuodet 1924–1969)
Kar-Airin käyttämät koneet (1937–1969)
Harvinainen ”löytö”! (Polikarpov Po-2)
Ossi Anttonen, Morane-Saulnier M.S. 406 C-1 (maalauskaavio.)
Kaaviokuva nuorille ilmailuhistorianharrastajille
Ossi Anttonen, JK-251:n viimeinen startti
To our foreign readers
Numero 2, 1969
VL Kotka, IVL Haukka, IVL Haukka II
Ossi Anttonen, Ilmailumuseosta vieläkin (pääkirjoitus)
Kuinka se tapahtui? (1935 Junkersien törmäys lennolla)
Eino Ritaranta, Suomen siviilikoneet 30v sitten
Ossi Anttonen, Fokker D.XXI talvisodassa
Kalevi Keskinen, MBR-lentoveneiden tarina
To our foreign readers
Mauno Salo, Gloster Gauntlet
Ilmasotakoulun vaipuneet kotkat
Pentti Virtanen, Vanha kunnon ”Gurduu”
Kysymyksiä ja vastauksia
Numero 3, 1969
Ossi Anttonen, Museomiehen painajainen (Ilmavoimien romuvarastoja kenttien laidoilta 1950-luvulla)
Kalevi Keskinen, Westland Lysander, I osa
Kalevi Keskinen, Brewster rahtikoneena! (BW-354)
Pertti Virtanen, Lintumiehiä – lentomestari Viljo F. Salminen
Vesivehmaan ”museokoneet”, 3:s osa
Kalevi Keskinen, LaGG-3
Täydennyksiä: Fokker D.XXI (edelliseen lehteen)
Ossi Anttonen, Ihminen Kuussa 21. heinäkuuta 1969
To our foreign readers
Kysymyksiä ja vastauksia
Numero 4, 1969
Lentomestari Matti Leinonen, ”Aave-kunnialaukaukset” 7. marraskuuta 1941
Ossi Anttonen, Lukijalle (pääkirjoitus)
Karhumäen veljesten lentokoneet
Mauno Salo, Ruotsalainen vapaaehtoisrykmentti F 19 talvisodassa
Eino Ritaranta, Tältä ne  näyttivät – ennen Suomeen tuloaan, Osa I
Pentti Virtanen, Lintumiehiä – lentomestari Jorma A. Norola
K:Niska: Tupolev SB-2:n (ANT 40), SB-2bis ja SB-3 maalauskaaviot
Leo Soronen, Fiat G.50 FA-21:n maalauskaavio
Pertti Virtanen, Nuo mainiot miehet Sääksmäellä (lentokonesuunnittelijat E.Nyberg ja A.Blomqvist)
Kalevi Keskinen, Koolhoven F.K.52
Vesivehmaan ”museokoneet”, IV osa
Kysymyksiä ja vastauksia
Kapt. Granroth, Mekaanikoista ja heidän työstään (lyhennelmä Aero-lehdestä 2-3/1933)
Sisältö > 1970

Numero 1, 1970
Lintumiehiä – kapteeni U.E. Mäkelä
Ossi Anttonen, Ilmailumuseoyhdistys
Ossi Anttonen, Sukeltajat ja ilmailuhistoria
Pertti Virtanen, Riponilla raja taa
Eino Ritaranta, Tältä ne näyttivät – ennen tuloaan Suomeen, II osa
Ei nimi konetta pahenna
Nämä olivat vastustajiamme 1939–1944, 1. osa
Mauno A. Salo, Ruotsalainen vapaaehtoisrykmentti F 19 talvisodassa, II osa (muun muassa Hawker Hartin maalauskaavio)
E. Jäske, Ilmailumuseoyhdistys ja ilmavoimien kiltojen perinnetyö
E. Jäske, Kiltatoiminnasta yleensä
Lentotekniikan Kilta ry
Vieraat siivet Suomen taivaalla (Luftwaffe 1941–1944)
Ossi Anttonen, 2,5 tunnissa Helsingistä Ouluun (Koolhoven F.K.31)
Kysymyksiä ja vastauksia
Kirjeitä lukijoilta
Numero 2, 1970
Ossi Anttonen, Vainko sotilasilmailumme historiaa?
Ossi Anttonen, Talvisodanaikaiset konehankinnat
Pertti Virtanen, BL-200 – ainoako maailmassa?
In memoriam (1918)
Eino Ritaranta, Tältä ne näyttivät – ennen Suomeen tuloaan, osa III
Börje Sjögren, Ilmailumuseoyhdistys r.y.
Kalevi Keskinen, VL Myrsky:n kehityshistoria
A.Hakkarainen, Mekaanikko muistelee
Ossi Anttonen, Nämä olivat vastustajiamme 1939–1944, 2. osa
Pertti Virtanen, Lintumiehiä – yliluutnantti Väinö Vesanterä
Onni Kuuluvainen, Hyppäsin ”Myrskystä”!
Ossi Anttonen, Suomalainen helikopterikeksintö vuonna 1923!
Lentotekniikan kilta ry
Kysymyksiä ja vastauksia
Lentovierailuja Suomessa
Numero 3, 1970
Pertti Virtanen, Lintumiehiä – lentäjä Soimi W. Särkkä
Ossi Anttonen, Nykyajan ”ilmailun pioneerit” (pääkirjoitus - Goudrou-Leseurre B3 entisöity)
Ossi Anttonen, Suomen siviililentokoneet 1. tammikuuta 1950
Ossi Anttonen, T-slovakian konetyypit Suomessa
In memoriam (1919-1920)
Ilmailumuseoyhdistys r.y.
Ossi Anttonen, Nämä olivat vastustajiamme 1939–1944, 3. osa Polikarpov I-153 ”Tshaika”
Mauno O. Salo, Jatkoa VL Myrskyn kehityshistoriaan
Lentovierailuja Suomessa, II osa
Lentotekniikan kilta ry
K.Annala, Vanhoja muistellen – eli turinaa Ilmasotakoulun alkuajoilta
Mauno A. Salo, Fokker D.21:n sivuperäsimiä
Kysymyksiä ja vastauksia
Numero 4, 1970
Mauno A. Salo, Fiat G.50:n sivuperäsimiä
Ossi Anttonen, Uusikaa tilauksenne (pääkirjoitus ja mainos)
Mauno A. Salo, Brewstereiden tarina 1.
Ins.majuri E. Jäske, Ilmapiiri – tapahtumia ilmailun piirissä
Eino Ritaranta, Rajavartiolaitoksen lentokoneen ja helikopterit (1931–1970)
Ossi Anttonen, Stieglitz muuttolintuna
Nämä olivat vastustajiamme 1939–1944, 4. osa, Petljakov Pe-2 (B.Hielmin maalauskaavio)
In memoriam, osa III (1920–1921)
Ossi Anttonen, Sotakonetilanne 2. heinäkuuta 1941
E. Jäske, Tuulen ja siiven välistä (kaskuja)
Lentotekniikan kilta ry tiedotuksia
Esko Laine, Suomenkielinen ilmailuaiheinen kirjallisuus I
Kysymyksiä ja vastauksia
Tom Brown

Tom Brown voi tarkoittaa seuraavia:
Tom Brown (1922–2011), yhdysvaltalainen tennispelaaja
Tom Brown (1913–1990), yhdysvaltalainen näyttelijä
Tom Brown (1663–1704), englantilainen satiirikko
Tom Brown (1888–1958), yhdysvaltalainen pasunisti
kuvitteellinen henkilö:
Tom Brown, päähenkilö brittiläisessä televisiosarjassa Tom Brownin kouluvuodet.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tom Brown”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Synsiö

| Synsiö |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  62°04′24″N, 26°27′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskujoki:  Kokkoniemenjoki Iso-Kaihlaseen
Järvinumero:  14.926.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110,4 m  
Pituus:  9,12 km  
Leveys:  5,693 km  
Rantaviiva:  82,6456 km  
Pinta-ala:  19,4157 km²  
Tilavuus:  0,059756 km³  
Keskisyvyys:  3,08 m  
Suurin syvyys:  17,34 m  
Saaria:  96 
 fiSynsiö 
Synsiö eli Synsiä on Etelä-Savossa Kangasniemellä Synsiön lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Synsiö on 9,1 kilometriä pitkä, 5,7 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 1 942 hehtaaria eli 19,4 neliökilometriä. Synsiö on Puulan kalastusalueen pohjoisosassa sijaitseva lievästi tummavetinen, karu ja matala järvi. Synsiönjärvi on moreenipohjainen. Se jakautuu kahteen järvialtaaseen: Haahkalanselkään ja Synsiään.
Siinä on 96 saarta, joiden pinta-ala on 86,94 hehtaaria eli noin noin 4,3 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista 9 on yli hehtaarin suuruisia, 59 yli aarin ja loput 28 ovat alle aarin kokoisia. Suurin saari on Orastensaari ja seuraavaksi suurin on suojeltu Hänninsaari. Muita saaria ovat esimerkiksi Rahuaari, Vuorisensaari, Lehtisensaari, Lamposaari, Hirvisaari ja Jokilahdensaari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 59,76 miljoonaa kuutiometriä eli 0,05976 kuutiokilometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 3,1 metriä. Sen syvänteessä on 17,3 metriä syvää. Järven rantaviivan pituus on 82,6 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituuden osuus siitä on 21,1 kilometriä.
Luontoarvoja

Järvireitillä on runsaasti järvitaimenen lisääntymiseen soveltuvia virtavesiä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Synsiäjärven valuma-alueeseen (14.926) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,4 metriä mpy.
Synsiöstä vedet laskevat Kokkoniemenjokea Iso-Kaihlaseen ja siitä edelleen Puulan luoteisosaan, Sätkynselälle. Synsiään laskevat järvet ovat Iso-Siikajärvi ja Ylänne, jotka ovat karuja ja tummavetisiä.
Tommy Fury

Tommy Fury (s. 7. toukokuuta 1999) on brittiläinen ammattilaisnyrkkeilijä ja tosi-tv-persoona. Hän on Tyson Furyn nuorempi velipuoli.
Thomasin McKenzie

| Thomasin McKenzie |
| --- | --- |
 McKenzie vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Thomasin Harcourt McKenzie
Syntynyt: 26. heinäkuuta 2000 (ikä 24) Wellington, Uusi-Seelanti
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2012–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Thomasin Harcourt McKenzie (s. 26. heinäkuuta 2000 Wellington) on uusiseelantilainen näyttelijä.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2012 | Existence | Scraps |
| 2014 | Consent: The Louise Nicholas Story | nuori Louise |
| 2014 | A Long Beside | Kate nuorena |
| 2014 | Hobitti – Viiden armeijan taistelu | Astrid |
| 2015 | The Boyfriend Game | Edith |
| 2017 | The Changeover | Rose Keaton |
| 2018 | Leave No Trace | Tom |
| 2019 | The King | kuningatar Filippa |
| 2019 | Jojo Rabbit | Elsa Korr |
| 2019 | True History of the Kelly Gang | Mary |
| 2020 | Lost Girls | Sherre Gilbert |
| 2021 | The Justice of Bunny King | Tonyah |
| 2021 | Old | Maddox Cappa |
| 2021 | The Power of the Dog | Lola |
| 2021 | Last Night in Soho | Eloise |
| TBA | Perfect | Kerri Strug |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Nimi | Rooli | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015–2020 | Shortland Street | Pixie Hannah | 28 jaksoa |
| 2015 | End of Term | Annabel | 1 jakso |
| 2016 | Bright Summer Night | Petra Quince | 4 jaksoa (2–3, 6, 10) |
| 2016 | Jean | nuori Jean | televisioelokuva |
| 2017 | The Cul De Sac | Willa | 3 jaksoa |
| 2017 | Lucy Lewis Can't Lose | Lucy Lewis | päärooli |
| 2022 | Elämä elämältä | Ursula Todd | päärooli |
Aiheesta muualla

Thomasin McKenzie Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
The Art of an Endless Creation

| The Art of an Endless Creation Dies Irae |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Julkaistu: 2008
 Formaatti: CD + DVD
 Tyylilaji: death metal
 Levy-yhtiö: Metal Mind Productions
Dies Iraen muut julkaisut
| Sculpture of Stone 2004 | The Art of an Endless Creation 2009 |   |
The Art of an Endless Creation on puolalaisen death metal -yhtye Dies Iraen CD+DVD digipak, joka on julkaistu vuonna 2009. Julkaisuun sisältyy myös yhtyeen viimeisin albumi Sculpture of Stone sekä vuoden 1994 demo Fear of God.
DVD on julkaistu levymerkillä Metal Mind Records.
Kappalelista

Sculpture of Stone
Beyond All Dimensions – 4.19
The Hunger – 3.38
Unrevealed by Words – 3.58
The Art of an Endless Creation – 3.40
Trapped in the Emptiness – 4.15
The Plague – 3.17
The Oceans of Filth – 4.20
The Beginning of Sin – 6.19
Sculpture of Stone – 5.33
Konsertti, Metalmania 2005, DVD
Intro / Beyond All Dimensions
The Hunger
Comrade of Death
Incarnation of Evil
The Art of an Endless Creation
Zohak
Infinity
The Truth
Videot
Lion of Knowledge (musiikkivideo)
The Art of an Endless Creation (musiikkivideo)
Live bootleg (Empire Invasion Tour 2004)
Bonus audio
"Die of Satan"
Fear of God (1994, demo)
"Intro - Evil" - 01:41
"Unheavenly Salvation" - 03:23
"Fear of God" - 02:45
"Dies Irae - Part I" - 01:52
"Blasphemous Words" - 06:08
"Dies Irae - Part II" - 02:45
"Internal Sin War"
Ekstrat
Kuvagalleria
Biografia
Diskografia
Väritaustakuvat
Linkit
Kokoonpano

Mauser – laulu (Fear of God, demo 1994), kitara
Novy – bassokitara, laulu
Jacek Hiro – kitara
Docent – rummut
Vitek – rummut Live bootleg (Empire Invasion Tour 2004)
Arvostelut

Imperiumi: 5½/10
Aiheesta muualla

The Art of an Endless Creation Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Art of an Endless Creation Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Tiffany-timantti

Tiffany-timantti ja "Bird on a Rock"
Tiffany-timantti on suuri 128,54 karaattia painava keltainen timantti.
Timantti löydettiin vuonna 1877 Etelä-Afrikasta Kimberleyn kaivoksesta. Raakatimantin paino oli tuolloin 287,42 karaattia. Seuraavana vuonna Tiffany & Co. -jalokiviliikkeen perustaja Charles Lewis Tiffany osti raakatimantin. Hän lähetti sen Pariisiin, missä se leikattiin ja hiottiin 128,54 karaattia painavaksi timantiksi. Timantti nimettiin Tiffany-timantiksi.
Timantti oli näytteillä vuonna 1893 Chicagon World's Columbian Exposition -näyttelyssä ja vuonna 1901 Buffalon Pan-American Exposition -näyttelyssä. Vuonna 1955 timantti oli ensimmäisen ja ainoan kerran nähtävillä Tiffany & Co:n lippulaivamyymälän näyteikkunalla New Yorkin Fifth Avenuella.
Vuonna 1961 ranskalainen korusuunnittelija Jean Schlumberger asetti Tiffany-timantin kaulakoruun, joka oli Audrey Hepburnin kaulalla elokuvan Aamiainen Tiffanylla mainosvalokuvissa. Vuonna 1972 Timantti oli myynnissä 24 tunnin ajan viiden miljoonan dollarin hinnalla, mutta kauppoja ei syntynyt. Vuonna 1995 korusuunnittelija Jean Schlumberger teki timantista teoksen "Bird on a Rock", ja se oli näytteillä Pariisin Musée des Arts Décoratifssa.
Vuonna 2012 oli Tiffany & Co:n perustamisen 175-vuotisjuhla, ja Tiffany-timantti asetettiin valkoisista timanteista tehtyyn kaulaketjuun. Nykyään se on näytteillä kunniapaikalla yrityksen Fifth Avenuen myymälässä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tiffany-timantti Wikimedia Commonsissa
Taskuvaras (vuoden 1953 elokuva)

| Taskuvaras> Pickup on South Street |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Samuel Fuller
Käsikirjoittaja:  Samuel Fuller
Tuottaja:  Jules Schermer
Säveltäjä:  Leigh Harline
Kuvaaja:  Joseph MacDonald
Leikkaaja:  Nick DeMaggio
Pääosat:  Richard Widmark Jean Peters Thelma Ritter Murvyn Vye
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Studios
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Kesto:  80 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Taskuvaras (Pickup on South Street) on Samuel Fullerin käsikirjoittama ja ohjaama film noir -tyylinen mustavalkoinen rikoselokuva vuodelta 1953. Sen pääosia näyttelevät Richard Widmark, Jean Peters, Thelma Ritter ja Murvyn Vye.
Juoni

New Yorkin rantojen rähjäisissä netissä asustava taskuvaras (Widmark) nappaa naiselta (Peters) kukkaron joka sisältää mikrofilmattuja salaisuuksia. Pian häntä jahtaavat sekä poliisit että maata uhkaavat kommunistit.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1990, että pienillä budjeteilla toiminut Fuller on tähän elokuvaan kerrankin saanut tasavahvan näyttelijäkaartin, josta vahvimpana nousee esiin pääosan esittäjä Widmark.
The studs

| the studs スタッズ> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2007–
Tyylilaji:  Nagoya kei
Kotipaikka:  Japani
Laulukieli:  Japani
Jäsenet:  Daisuke (大佑), laulu   aie (アイエ), kitara  
Entiset jäsenet:  Hibiki (響), rummut   yukino (ユキノ), kitara  
Levy-yhtiö:  Free-Will  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
the studs on vuonna 2007 perustettu japanilainen yhtye. Yhtye koostui laulaja Daisukesta (ent. Kagerou), kitaristi Aiesta (ent. Deadman), basisti Yukinosta (ent. Gullet) ja rumpali Hibikistä (ent. Blast). Jo pian yhtyeen perustamisen jälkeen se ilmoitti esiintyvänsä Pariisissa. Pariisin keikan jälkeen he jatkoivat keikkailua Japanissa. Ensimmäisen täyspitkän albuminsa the studs julkaisi 5. maaliskuuta 2008 Japanissa ja se kantoi nimeä And Hate. 15. kesäkuuta 2010 solisti Daisuke menehtyi, hänen tiedettiin kärsineen sydänongelmista aivan syntymästä asti, mutta kuolinsyytä ei ole ilmoitettu julkisuuteen.
Diskografia

And Hate (2008)
Alansmithee (2009)
Aiheesta muualla

The studs Discogsissa. (englanniksi)