stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Esikoinen

Esikoinen on ihminen, joka on vanhempiensa vanhin lapsi. Varsinkin aikaisemmin sanaa esikoinen saatettiin kuitenkin käyttää niin, että esikoinen on aina miespuolinen ja vanhempiensa ensimmäinen poika on esikoinen, vaikka hänellä olisi vanhempia sisaria. Muun muassa Raamatussa sanaa esikoinen käytetään näin.
Esikoisen asemaa on usein korostettu. Esikoisella on voinut olla oikeus esimerkiksi tavallista suurempaan perintöosaan. Useimmissa monarkioissa kruunun perii yleensä esikoinen. Aikaisemmin tässä esikoisuus käsitettiin aina niin, että esikoinen voi olla vain miespuolinen, mutta nykyään monissa monarkioissa on siirrytty sukupuolesta riippumattomaan kruununperimysjärjestykseen, jolloin kruunun perii monarkin vanhin lapsi sukupuolestaan riippumatta.
Tutkimusten mukaan esikoiset ovat myös tunnollisempia ja vastuullisempia kuin myöhemmin syntyneet. Vastuunkantaminen vaikuttaa helposti esikoisten ammatinvalintaan. Heitä päätyy tyypillisesti esimerkiksi opettajiksi ja hoiva-alalle. Esikoisilla on myös taipumus hakeutua esimiestyöhön.
Suurperheissä syntymäjärjestyksen on havaittu liittyvän jopa älykkyyteen. Jos perheessä on esimerkiksi kymmenen lasta, niin pienimmille riittää paljon vähemmän huomiota. Etelä-Amerikasta on tutkimustietoa, että suurperheissä lasten älykkyystaso on sitä matalampi mitä myöhempänä lapsi on syntymäjärjestyksessä.
Jan Kůrka

| Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Tšekkoslovakia> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | México 1968 | 50 m pienoiskivääri,makuu |  |
Jan Kůrka (s. 29. toukokuuta 1943 Pelhřimov) on entinen Tšekkoslovakiaa edustanut ampuja. Hän kilpaili vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja voitti siellä kultamitalin 50 metrin pienoiskiväärin makuussa. 300 metrin vapaakiväärin asennoissa hän kuitenkin jäi 12. ja 50 metrin pienoiskiväärin asennoissa 29. sijalle. Kotimaassaan Kůrka edusti Dukla Prahaa.
Ella ja seitsemän törppöä

| Ella ja seitsemän törppöä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Timo Parvela
Genre:  lastenkirjallisuus,  koululaishuumori
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2007
Sivumäärä:  141
ISBN:  978-951-31-3895-0
Sarja: Ella ja kaverit
Edeltävä:  Varokaa lapsia!
Seuraava:  Ella ja Äf Yksi
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ella ja seitsemän törppöä on Timo Parvelan kirjoittama Ella-sarjan kahdestoista kirja. Se julkaistiin vuonna 2007.
Juoni

Ellan luokalle on tullut uusi oppilas, Paavo, jonka Ella tunsi jo ennestään. Paavo on kova kilpailemaan ja väittää, että hänellä on enemmän isiä kuin kenelläkään muulla oppilaalla. Tuukka ei usko Paavon höpinöitä ja lyö Paavon kanssa vetoa: he matkustavat kaupunkiin Paavon isää tapaamaan. Vedonlyönnin häviäjä ei enää jatkossa pääse heidän lempikivelleen.
Kaupungissa luokka kilpailee lapsikuoro Pampuloiden kanssa kuumailmapallokyydistä (luokka haluaa tähystellä Paavon isää). Ellan luokka laulaa vain Lentävää kalakukkoa, mutta kuoro vaihtaa kappaletta, kunnes kuumailmapallo karkaa kuoro kyydissään. Samalla myös Paavo on kadonnut, ja oppilaat lähtevät seuraamaan hänen bussiaan taksilla. Muotinäytöksessä Pate ja Samppa esiintyvät kuuluttajan vastustuksesta huolimatta. Oppilaat myös kohtaavat opettajan, joka on vaimonsa kanssa viikonloppuostoksilla. Paavo on tehnyt edellisenä päivänä isänpäiväkortteja, joita oppilaat löytävät sieltä täältä. Tuukka tunnustaa huijanneensa Paavon bussiin, koska halusi voittaa vetonsa.
Luokka näkee Paavon televisiossa, ja he epäilevät tämän olevan ohjelmassa esiintyvien seitsemän törpön vankina. He lähtevät jäähallille kuuluttaakseen Paavoa, mutta laulavatkin lapsikuoro Pampuloina Suomen ja Ruotsin kansallislauluna Lentävän kalakukon ja saavat seurakseen jäähallin pysäköintialueelta koiran. Musta auto, jota ajava mies halajaa koiraa, pelästyttää luokan karkuun pimeälle varastoalueelle, missä he tapaavat seitsemän törppöä.
Televisioaseman ulkopuolella luokka näkee Paavon, ja he pääsevät lähetykseen. Opettaja yrittää kotonaan katsoa vaimonsa kanssa televisiota, mutta siellä näkyy oppilaita kuten kaupungillakin. Televisiossa Paavo tapaa isänsä, ja he ovat jälleen yhdessä. Oppilaat kuulevat runsaasti selityksiä ja ymmärtävät kaiken. Seuraavana päivänä, joka on isänpäivä, Paavo kertoo muulle luokalle muuttavansa pois. Tuukka siis saa istua kivellä edelleen. Lopuksi oppilaat antavat Paten isänpäivälahjaksi opettajalle.
Käännöksiä

Norja: Ella og de sju dustene.  (Kääntänyt Tveite, Tor)  Bergen:  Mangschou, 2013.  ISBN 978-82-8238-073-7.
Saksa: Ella und der Neue in der Klasse.  (Kääntänyt Stohner, Anu & Stohner, Nina)  München:  Carl Hanser Verlag, 2013.  ISBN 978-3-446-24176-3.
Jakob Faggot

Jacob Faggot noin 1750
Jakob Faggot (13. maaliskuuta 1699 Vendel, Uplanti – 28. helmikuuta 1777) oli ruotsalainen virkamies ja maanmittari.
Maanmittari Jakob Faggotin vanhemmat olivat nimismies Jakob Faggot ja Helena Wendler ja puoliso Eleonora Ehrenström. Faggot opiskeli Upsalan yliopistossa ja meni 1726 Ruotsin maanmittauskonttorin palvelukseen. Hän toimi maanmittauskonttorin johdossa vuodesta 1747.  Faggot oli isonjaon alkuunpanija, joka ehdotti jaon toimeenpanoa englantilaisten mallien mukaan. Varsinainen asetus siitä annettiin 1757. Faggot oli myös Ruotsin tiedeakatemian sihteeri ja julkaisi taloustieteellisiä tutkimuksia kuten Svenska landtbrukets hinder och hjelp (1746) ja Om allmänna tillståndets sjukdom och hjelp (1755).
Aiheesta muualla

Jakob Faggot, Nordisk familjebok
Jacob Faggot, Svenskt biografiskt lexikon
Esikoisoikeus

Esikoisoikeus on jo enimmäkseen poistunut käytäntö, jonka mukaan vanhin lapsi perii vanhempiensa talon, siihen liittyvän maatilan ja saa osansa muustakin perittävästä omaisuudesta. Esikoisoikeus on vanha perinne, ja se mainitaan Vanhassa testamentissa. Suomessa esikoisoikeuden käytöstä luovuttiin viimeistään 1800-luvulle tultaessa. Esikoisoikeus on edelleen vallitseva käytäntö monarkioiden kruununperimysjärjestyksessä.
Erató Kozákou-Markoullí

| Erató Kozákou-Markoullí> Ερατώ Κοζάκου-Μαρκουλλή |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. elokuuta 1949 (ikä 75) Limassol, Kypros
Kansalaisuus:  kyproslainen
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  Geórgios Markoullís
Lapset:  1
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Erató Kozákou-Markoullí (kreik. Ερατώ Κοζάκου-Μαρκουλλή; s. 3. elokuuta 1949)  on kyproslainen poliitikko, joka on toiminut Kyproksen ulko-, viestintä- ja työministerinä, sekä suurlähettiläänä.
Varhainen elämä

Markoullí syntyi Limassolissa vuonna 1949. Hän opiskeli lakia ja julkisoikeutta, sekä valtiotieteitä Ateenan yliopistossa valmistuen vuosina 1972 ja 1974. Hän sai sosiologian ja valtiotieteiden tohtorin tutkinnon Helsingin yliopistosta vuonna 1979.
Ura

Vuosina 1980–2007 hän toimi diplomaattina Kyproksen diplomaattisissa yksiköissä. Hän toimi Kyproksen Ruotsin-suurlähettiläänä (vuosina 1996–1998), Kyproksen Yhdysvaltain-suurlähettiläänä (vuosina 1998–2003), ja Kyproksen Libanonin- ja Jordanin-suurlähettiläänä (vuosina 2005–2007).
Markoullí toimi maansa ulkoministerinä heinäkuusta 2007 maaliskuuhun 2008 asti. Hänestä tuli viestintä- ja työministeri maaliskuussa 2010. Hänen toimikautensa kesti elokuuhun 2011, jolloin hänet nimitettiin jo toisen kerran ulkoministeriksi. Hän toimi virassa 1. maaliskuuta 2013 asti.
Yksityiselämä

Kozákou-Markoullí on naimisissa Geórgios Markoullísin kanssa. Parilla on yksi yhteinen poika, Pános Markoullís.
Käännös suomeksi
Italian Grand Prix 2000

|  Italian Grand Prix 2000  |
| --- | --- |
 14. osakilpailu 17 osakilpailusta kaudella 2000. 

Päivämäärä:  10. syyskuuta 2000
Sijainti:  Autodromo Nazionale Monza, Monza, Italia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,793 km
Kilpailun pituus:  53 kierrosta, 306,720 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Paaluaika:  1.23,770
Palkintokoroke
Voittaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Toinen:   Mika Häkkinen   (Mclaren-Mercedes)
Kolmas:   Ralf Schumacher   (Williams-BMW)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Mika Häkkinen   (Mclaren-Mercedes)
Kierrosaika:  1.25,595 (kierroksella 50)
Michael Schumacher varikolla.
Italian Grand Prix 2000 (virallisesti LXXI Gran Premio Campari d'Italia) oli Formula 1 -kauden 2000 14. osakilpailu, joka ajettiin 10. syyskuuta 2000 Monzan moottoriradalla Italiassa. Kilpailun voitti Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kuudes.
Kilpailu

Toisesta ruudusta lähtenyt Rubens Barrichello sai huonon lähdön, minkä takia Mika Häkkinen onnistui nousemaan kolmannesta ruudusta toiseksi aivan Michael Schumacherin kantaan. Barrichellon vaisun lähdön takia myös David Coulthard ja Jarno Trulli onnistuivat nousemaan hänestä ohi.
Heti ensimmäiseen shikaaniin tultaessa Eddie Irvine ajoi ulos ja joutui keskeyttämään. Samassa mutkassa muun muassa Mika Salo ajoi shikaanin suoraksi.
Variante della Roggia -mutkaan tultaessa Jordan-tallin Heinz-Harald Frentzen ajoi kovaa tallikaverinsa Jarno Trullin auton vasempaan takareunaan ja hieman myös Barrichellon autoon. Kaikkien kolmen autot pyörähtivät ja veivät myös Coulthardin auton ulos. Romua lensi ympäriinsä ja samalla paikalle tulleista peräpään autoista Pedro de la Rosa osui luultavasti Johnny Herbertin takapyörään. Hänen autonsa lensi melko korkealle ilmaan ja laskeutui samaan paikkaan kuin mihin juuri äsken keskeyttäneet autot olivat joutuneet. De la Rosan auto tuli todella vaarallisesti alas, sillä se lensi Coulthardin auton yli ja laskeutui Barrichellon auton viereen oikealle kyljelleen. Kaikki kuljettajat säilyivät onnettomuudesta kuitenkin ilman fyysisiä vaurioita. Onnettomuuden seurauksena turva-auto kutsuttiin radalle.
Vaikka kaikki kuljettajat selvisivätkin ilman vaurioita, Frentzenin autosta irronnut rengas osui ratavirkailija Paolo Gislimbertiin. Ratavirkailijaa yritettiin elvyttää radan reunalla, mutta hän menehtyi saamiinsa vammoihin. Ratavirkailija oli kuollessaan 33-vuotias. Kyseessä oli ensimmäinen kuolonuhri Formula 1:ssä sitten Ayrton Sennan ja kauden 1994.
Kierroksella 11 turva-auto sammutti kattovalonsa merkiksi siitä, että se tulisi varikolle kyseisellä kierroksella. Parabolica-mutkaa edeltäneellä suoralla kärjessä ajanut Michael Schumacher jarrutti rajusti, ilmeisesti kerätäkseen autot yhteen jonoon. Tilanne tuli kuudennella sijalla olleelle Jenson Buttonille pienoisena yllätyksenä, eikä hän ehtinyt jarruttaa. Hän ohjasi autonsa radan vasemmanpuoleiselle nurmikolle ja törmäsi hieman seinään. Auton ripustukset kuitenkin hajosivat tarpeeksi, eikä hän pystynyt enää jatkamaan matkaa.
Michael Schumacher kasvatti eroa toisena ajaneeseen Häkkiseen, joka ei pysynyt Schumacherin vauhdissa. Arrows-tallin Jos Verstappen ajoi hyvää kilpailua, ja oli välillä jopa sijalla kolme. Schumacher ajoi voittoon ja Häkkinen oli toinen. Häkkinen ajoi kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1,25.595.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 3 |  Michael Schumacher | Ferrari | 53 | 1:27.31,638 | 1 | 10 |
| 2 | 1 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 53 | +3,810 | 3 | 6 |
| 3 | 9 |  Ralf Schumacher | Williams-BMW | 53 | +52,432 | 7 | 4 |
| 4 | 19 |  Jos Verstappen | Arrows-Supertec | 53 | +59,938 | 11 | 3 |
| 5 | 12 |  Alexander Wurz | Benetton-Playlife | 53 | +1.07,426 | 13 | 2 |
| 6 | 23 |  Ricardo Zonta | BAR-Honda | 53 | +1.09,293 | 17 | 1 |
| 7 | 17 |  Mika Salo | Sauber-Petronas | 52 | +1 kierros | 15 |   |
| 8 | 16 |  Pedro Diniz | Sauber-Petronas | 52 | +1 kierros | 16 |   |
| 9 | 20 |  Marc Gené | Minardi-Fondmetal | 52 | +1 kierros | 21 |   |
| 10 | 21 |  Gaston Mazzacane | Minardi-Fondmetal | 52 | +1 kierros | 22 |   |
| 11 | 11 |  Giancarlo Fisichella | Benetton-Playlife | 52 | +1 kierros | 9 |   |
| 12 | 14 |  Jean Alesi | Prost-Peugeot | 51 | +2 kierrosta | 19 |   |
| Kesk. | 15 |  Nick Heidfeld | Prost-Peugeot | 15 | Ulosajo | 20 |   |
| Kesk. | 22 |  Jacques Villeneuve | BAR-Honda | 14 | Sähköt | 4 |   |
| Kesk. | 10 |  Jenson Button | Williams-BMW | 10 | Ulosajo | 12 |   |
| Kesk. | 8 |  Johnny Herbert | Jaguar-Cosworth | 1 | Kolari (de la Rosa) | 18 |   |
| Kesk. | 4 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 0 | Kolari (Frentzen) | 2 |   |
| Kesk. | 2 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 0 | Kolari (Barrichello) | 5 |   |
| Kesk. | 6 |  Jarno Trulli | Jordan-Mugen-Honda | 0 | Kolari | 6 |   |
| Kesk. | 5 |  Heinz-Harald Frentzen | Jordan-Mugen-Honda | 0 | Kolari (Barrichello) | 8 |   |
| Kesk. | 18 |  Pedro de la Rosa | Arrows-Supertec | 0 | Kolari (Herbert) | 10 |   |
| Kesk. | 7 |  Eddie Irvine | Jaguar-Cosworth | 0 | Kolari (Salo) | 14 |   |
Lähde:
Jan Laštůvka

Jan Laštůvka vuonna 2011.
Jan Laštůvka (s. 7. heinäkuuta 1982 Havířov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Ukrainan valioliigan FK Dnipro Dnipropetrovskia.
Ella ja Äf Yksi

| Ella ja Äf Yksi |
| --- | --- |

Kirjailija:  Timo Parvela
Kieli:  suomi
Genre:  lastenkirjallisuus
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2008
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  158
ISBN:  978-951-31-4315-2
Sarja: Ella ja kaverit
Edeltävä:  Ella ja seitsemän törppöä
Seuraava:  Ella ja jättipotti
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ella ja Äf Yksi on Timo Parvelan vuonna 2008 julkaistu Ella-kirja. Kirjan on kustantanut Tammi. Elokuva Ella ja kaverit perustuu tähän kirjaan.
Käännöksiä

Norja: Ella og eneren.  (Kääntänyt Tveite, Tor)  Bergen:  Mangschou, 2013.  ISBN 978-82-8238-074-4.
Saksa: Ella und das große Rennen.  (Kääntänyt Stohner Anu & Stohner Nina)  München:  Carl Hanser Verlag, 2013.  ISBN 978-3-446-24306-4.
Aiheesta muualla

Kirjan esittely Lasten sanojen ajassa[vanhentunut linkki]
Iwakura

Iwakura voi tarkoittaa:
Iwakura, šintolaisuudessa pyhä kivi
Iwakura (Aichi), kaupunki Japanin Aichin prefektuurissa
Iwakura-lähetystö, diplomaattinen lähetystö Meiji-kauden Japanissa
Iwakura Tomomi, japanilainen Meiji-restauraation aikainen valtiomies
Iwakura Lain, Serial Experiments Lain -animesarjan päähenkilö
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Iwakura”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Elmira Jackals

| Elmira Jackals |
| --- | --- |

Perustettu:  2000
Entiset nimet:  Elmira Jackals (UHL) (2000–2007) Elmira Jackals (ECHL) (2007–) 
Kaupunki:  Elmira, New York
Kotiareena:  First Arena
– kapasiteetti:  3 784
Sarjataso:  ECHL
Värit:                     
Päävalmentaja:   Mike Duco
Omistaja:  Mostafa Afr
Yhteistyöseurat:  Buffalo Sabres (NHL)  Rochester Americans (AHL)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elmira Jackals on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura Elmirasta, New Yorkista. Joukkue pelaa nykyisin ECHL-liigassa Amerikan konferenssin pohjoisessa divisioonassa. Elmira Jackals toimii NHL-seura Ottawa Senatorsin ja AHL-seura Binghamton Senatorsin farmijoukkueena. Suomalaisista Antti Mäkikyrö ja Riku Helenius ovat edustaneet seuraa.
Historia > UHL

Elmira Jackals perustettiin vuonna 2000 Columbus Blue Jacketsin farmijoukkueeksi UHL-sarjaan. Farmisopimus päättyi jo yhden kauden jälkeen, minkä jälkeen seura toimi itsenäisenä vuoteen 2007 asti.
Jackals saavutti pudotuspelipaikan jo ensimmäisellä kaudellaan 2000–2001, mistä putosi ensimmäisellä kierroksella. Seuraavalla kaudella seura pääsi finaaliin saakka häviten sen Muskegon Furylle voitoin 4–2. Tämä jäi joukkueen parhaaksi suoritukseksi UHL-liigassa. Jackals putosi 2002–2003 pudotuspeleissä toisessa erässä, ja 2003–2004 se pelasi jälleen finaaleissa, mutta hävisi jälleen Muskegon Furylle nyt suoraan neljässä ottelussa.
Tämän jälkeen Jackalsia ei enää UHL:n pudotuspeleissä nähty. Kausi 2006–2007 oli seuralle todella huono, jota varjostivat myös avainpelaajien loukkaantumiset. Päävalmentajankaan vaihto ei auttanut, ja joukkue jäi sarjassa viimeiseksi. Ainoana kauden valopilkkuna oli hyökkääjä Frank Littlejohnin tekemä seuran uusi maaliennätys, 43 maalia kaudessa. Kauden päätteeksi seurajohto ilmoitti Jackalsin siirtyvän ECHL-sarjaan.
Historia > ECHL

ECHL-liigassa Jackalsista tuli jälleen Columbus Blue Jacketsin sekä AHL-seura Syracuse Crunchin farmijoukkue. Seura uusi pelipaitansa ja logonsa ensimmäiseksi kaudekseen 2007–2008. Kaudella sattui ikävä onnettomuus, kun joukkue oli palaamassa bussilla vierasottelusta Cincinnatista. Bussi kolaroi moottoritiellä ja useat pelaajat loukkaantuivat lievästi. Kausi oli lopulta kuitenkin onnistunut, ja Jackals saavutti pudotuspelipaikan, joskin seura putosi toisella kierroksella.
Kaudeksi 2008–2009 Jackals teki sopimuksen Ottawa Senatorsin ja Binghamton Senatorsin kanssa, mikä teki Jackalsista niiden farmijoukkueen.
Menestys kausittain

O = ottelut, V = voitot, H = häviöt, JH = jatkoaikahäviöt, P = pisteet, TM = tehdyt maalit, PM = päästetyt maalit
| Kausi | Liiga | O | V | H | JH | P | TM | PM | Pudotuspelit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000–2001 | UHL | 74 | 32 | 33 | 9 | 73 | 260 | 289 | Putosi 1. kierroksella |
| 2001–2002 | UHL | 74 | 45 | 21 | 8 | 98 | 260 | 216 | Hävisi finaaleissa |
| 2002–2003 | UHL | 74 | 41 | 28 | 7 | 89 | 257 | 254 | Putosi 2. kierroksella |
| 2003–2004 | UHL | 76 | 33 | 34 | 9 | 75 | 238 | 256 | Hävisi finaaleissa |
| 2004–2005 | UHL | 80 | 24 | 51 | 5 | 53 | 224 | 310 | Ulkona |
| 2005–2006 | UHL | 76 | 27 | 42 | 7 | 61 | 231 | 300 | Ulkona |
| 2006–2007 | UHL | 76 | 30 | 45 | 1 | 61 | 217 | 287 | Ulkona |
| 2007–2008 | ECHL | 72 | 41 | 24 | 7 | 89 | 245 | 219 | Putosi 1. kierroksella |
| 2008–2009 | ECHL | 72 | 39 | 26 | 7 | 85 | 235 | 232 | Putosi 2. kierroksella |
| 2009–2010 | ECHL | 72 | 37 | 26 | 9 | 83 | 275 | 231 | Putosi 1. kierroksella |
| 2010–2011 | ECHL | 72 | 32 | 30 | 10 | 74 | 249 | 264 | Putosi 1. kierroksella |
| 2011–2012 | ECHL | 72 | 45 | 22 | 5 | 95 | 228 | 204 | Putosi 2. kierroksella |
Nykyinen joukkue

(Tilanne 22. syyskuuta 2017)
| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

 : 
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 3 |  | Guy Leboeuf | R | 2017 | Bedford, Québec, Kanada |  |
| 8 |  | Cole Martin | R | 2017 | Arlington, Teksas, Yhdysvallat |  |
|   |  | Corey Syvret | L | 2017 | Millgrove, Ontario, Kanada |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 15 |  | Nathan Moon | R | OLH | 2017 | Belleville, Ontario, Kanada |
| 44 |  | Casey Thrush | L | VLH | 2017 | Olney, Maryland, Yhdysvallat |
Nykyinen joukkue > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Mike Duco
Jääkiekkotoimintojen johtaja: Jared Abbott
Aiheesta muualla

Elmira Jackals ECHL-liigan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Seuran kotisivut (englanniksi)
Elmira Jackalsin UHL:ssä käyttämä logo.
Erkki Susi

Erkki Susi (27. tammikuuta 1947 Nurmo – 5. helmikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen toimittaja. Hän oli Tiedonantajan päätoimittaja vuosina 1984–2012. Susi kuului Suomen kommunistisen puolueen (aik. SKPy) keskuskomiteaan ja poliittiseen toimikuntaan vuodesta 1986.
Elämä

Susi aloitti poliittisen toimintansa 1960-luvulla. Hän liittyi Suomen kommunistiseen puolueeseen (SKP) vuonna 1969. Opiskellessaan Helsingin yliopistossa poliittista historiaa hän oli mukana Akateemisen Sosialistiseuran toiminnassa. Vuonna 1971 Susi aloitti SKP:n opposition Tiedonantaja-lehden toimittajana ja gradu jäi tekemättä. Aluksi hän kirjoitti lehteen historia-artikkeleja ja pakinoita nimimerkillä Aleksandrovitsh. SKP:n erotettua oppositionsa (niin sanotut taistolaiset) Tiedonantajasta tuli 1986 Suomen kommunistisen puolueen (yhtenäisyys) (SKPy) äänenkannattaja. Susi valittiin uuden puolueen poliittiseen toimikuntaan.
Susi osallistui vaaleihin SKP:n listoilla Helsingissä muun muassa eduskuntavaaleissa 2011 (48 ääntä) sekä kunnallisvaaleissa 2004 (79) ja 2008 (31).
2000-luvulla Susi osallistui aktiivisesti taistolaiskeskusteluun ja puolusti SKP:n opposition linjaa kriitikkoja vastaan.[lähde? ]
Susi jäi eläkkeelle elokuun 2012 lopussa. Hän jatkoi senkin jälkeen kirjoittelua Tiedonantajaan.
Aiheesta muualla

Erkki Suden muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Jane Withers

| Jane Withers |
| --- | --- |
 Jane Withersin muotokuva 1930-luvulta.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. huhtikuuta 1926 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat
Kuollut: 7. elokuuta 2021 (95 vuotta) Burbank, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1929–2002
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jane Withers (12. huhtikuuta 1926 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat – 7. elokuuta 2021 Burbank, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi 1930-luvulla suosittuna lapsinäyttelijänä, joka oli vuosikymmenen lopulla yksi eniten lipputuloja keränneistä elokuvatähdistä. Hänen suosionsa hiipui 1940-luvulla, ja hän jätti alan vuonna 1947. Withers palasi elokuviin kuitenkin vuoden 1956 elokuvaan Jättiläinen. Tämän jälkeen hän näytteli useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa, mutta hänen tunnetuin roolinsa oli Comet-puhdistusaineen mainoksissa, joita esitettiin 1963–1974. Withersin viimeinen rooli oli animaatiossa Notre Damen kellonsoittaja II.
Elämäkerta > Uran alku lapsinäyttelijänä

Jane Withers syntyi Atlantassa vuonna 1926. Hän oli Ruth ja Walter Withersin ainoa lapsi. Janen äiti halusi tyttärestään tähden ja vei häntä laulu- ja tanssitunneille. Janen ura esiintyjänä sai alkunsa jo taaperoiässä, kun hän voitti paikallisen kykykilpailun. Sitä kautta hän pääsi WGST-radiokanavan lauantaiaamujen Aunt Sally’s Kiddie Revue -ohjelmaan, missä hän lauloi, tanssi ja esitti elokuvatähtien imitaatioita. Neljävuotiaana hänellä oli jo oma ohjelmansa, Dixie’s Dainty Dewdrop.
Withers matkusti vuonna 1932 äitinsä kanssa Hollywoodiin, missä hän sai pian osia lasten radio-ohjelmista, piirretyistä ja elokuvista. Hänellä oli muun muassa kreditoimaton rooli elokuvassa Se käy kuin leikiten (1934). Siinä hän teki pantomiimikohtauksen koomikko W. C. Fieldsin kanssa. Fields oli itse valinnut Withersin kohtaukseen ja kehui jopa tämän suoritusta, vaikka tunnetusti inhosi lapsia.
Elämäkerta > Lapsitähtenä

Withersin elokuvaura lähti nousuun elokuvan Bright Eyes (1934) myötä. Siinä hän näytteli julmaa lasta, joka kohteli huonosti Hollywoodin suosituimman lapsinäyttelijän Shirley Templen hahmoa. Withers sai kehuja sekä yleisöltä että kriitikoilta, ja hän teki elokuvan ansiosta sopimuksen Fox Filmin kanssa. Withersin ensimmäinen päärooli oli elokuvassa Meidän lapset – toisten pennut (1935).
Withers näytteli 38 elokuvassa 12 vuoden aikana. Fox valitsi usein hänen ympärilleen henkilöstön, jota alettiin kutsua ”Withersin perheenä”. Withersin elokuviin kuuluivat 1930-luvulla muun muassa Paddy O’Day (1935), Pepper (1936) ja The Holy Terror (1937). Hän oli vuosien 1937 ja 1938 aikana Hollywoodin kymmenen eniten lipputuloja keränneen näyttelijän joukossa. Hänen vanhempansa lisensoivat hänen nimensä ja kuvansa ja myivat sen nukkesarjan ja 1940-alun mysteeriromaanisarjan käyttöön. Whitman Authorized Editions -sarjan teokset olivat tyyliltään samanlaisia kuin Neiti Etsivät. Withers lainasi nimensä sarjan kolmeen osaan.