Lentolaivue 34
1943–1958

Kolmannen kerran laivue perustettiin 23. tammikuuta 1943. Majuri Olavi Ehrnroothin komentama ja lentorykmentti 3:lle alistettu laivue sai käyttöönsä Saksasta hankitun Messerschmitt Bf 109 G-2 -kaluston. Majuri Ehrnroothille annettiin valtuudet valita parhaina pitämänsä ohjaajat sekä tekninen henkilökunta muista laivueista, tämä herätti kuitenkin jonkin verran vastustusta. Valittujen ohjaajien saavuttua lopulta Uttiin helmikuun ensimmäisen viikon aikana, lähti majuri Ehrnroothin johtama komennuskunta noutamaan laivueelle tulevaa kalustoa Saksasta 10. helmikuuta 1943. Saksassa suoritetun tyyppikoulutuksen jälkeen ohjaajat lensivät 16 ensimmäistä Messerschmittiä Suomeen, saapuen perille 13. maaliskuuta 1943. Laivueen tukikohdaksi määrättiin Utti, tehtävänään Kouvola-Kotka -alueen suojaus vihollisen ilmahyökkäyksiltä. Yksi lentue vuorollaan päivysti Malmin lentokentällä tehtävänään pääkaupungin suojaus. Laivueen ensimmäisen ilmavoiton saavutti lentomestari Ilmari Juutilainen, ampuessaan alas Pe-2-koneen 24. maaliskuuta 1943. Laivueen komentajan, majuri Ehrnroothin, saatua surmansa lento-onnettomuudessa 27. maaliskuuta, uudeksi komentajaksi määrättiin lentolaivue 30:n komentaja majuri Eino Luukkanen. Luukkasen johtama komennuskunta nouti kauppasopimukseen kuuluvat loput 14 Messerschmittiä Saksasta toukokuussa, ollen perillä Malmilla 16. toukokuuta 1943.
Laivue siirtyi 2. elokuuta 1943 Kymin lentokentälle, josta se suoritti torjuntalentoja muun muassa Kotkaan suuntautuneita ilmahyökkäyksiä vastaan. 14. helmikuuta 1944 laivueen nimeä täsmennettiin lisäämällä nimeen toimintaa kuvaava etuliite, jolloin uudeksi nimeksi tuli Hävittäjälentolaivue 34. 2. lentue luovutettiin 6. maaliskuuta koneineen ja ohjaajineen lentolaivue 30:lle, ja tämän vuoksi laivue toimi sodan loppuajan vain kahdella lentueella. Huhtikuussa 1944 laivue vastaanotti Messerschmitt Bf 109 G-6 -koneet luovuttaen samalla vanhan kalustonsa lentolaivue 24:lle. Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua laivue siirtyi ensin 12. kesäkuuta 1944 Immolaan, josta se siirtyi Lento-osasto Kuhlmeyn tieltä Lappeenrantaan 16. kesäkuuta. Viimeiseen sodanaikaiseen tukikohtaansa, Taipalsaareen, laivue siirtyi 23. kesäkuuta 1944. Laivue saavutti jatkosodassa Messerschmitt-kalustolla 346 ilmavoittoa menettäen 30 lentokonetta, joista ilmataisteluissa 13, ilmatorjunnan alasampumina 5, onnettomuuksissa 7 sekä teknisen vian takia 5 konetta. Nykytutkimuksen arvioiden mukaan kuitenkin vain noin 33-45 % ilmavoittoväitteistä olisi ollut todellisia pudotuksia. (Hannu Valtonen, C.F. Geust, Stenman-Keskinen, Rune Rautio, Jukka Raunio, Juri Rybin)
Aselevon astuttua voimaan 4. syyskuuta 1944, ilmavoimien esikunta määräsi laivueen pääosan (laivueen esikunta sekä 1. ja 3. lentue) siirtymään Selänpään lentokentälle. Seuraavana päivänä perustettiin laivueen Taipalsaareen jääneistä osista helmikuusta 1944 lähtien lakkautettuna ollut 2. lentue. Laivueen oli määrä osallistua Lapin sotaan osana lentoryhmä Sarkoa, tämän vuoksi laivue sai käskyn siirtää maaorganisaationsa 3. lokakuuta Ouluun, josta edelleen 11. lokakuuta Kemiin. Ryhmän komentaja eversti Sarko antoi 18. lokakuuta laivueen lentävälle portaalle käskyn siirtyä Kemiin, huono lentosää esti kuitenkin siirron. Laivueen komentaja majuri Luukkanen lensi Kemiin 21. lokakuuta, suorittaen sieltä yhden tutustumislennon 26. lokakuuta. Laivueen siirto Kemiin ja osallistuminen sotatoimiin peruuntui muuttuneen yleistilanteen ja ilmavoimien rauhanajan vahvuuteen saattamisen johdosta.
Laivue saatettiin rauhanajan vahvuuteen loka-marraskuun 1944 aikana muun muassa kotiuttamalla siinä palvelleet reserviläiset. Ilmavoimien lentolaivueet nimettiin 4. joulukuuta 1944 uudelleen, ja Uttiin siirtyneen laivueen nimeksi tuli hävittäjälentolaivue 33. Laivue jatkoi lentorykmentti 3:n toisen laivueen, HLeLv 31:n, kanssa koulutusta kalustonaan Messerschmitt Bf 109 G-6 -koneet. Ilmavoimien lentorykmentit nimettiin 1. joulukuuta 1952 lennostoiksi, jolloin lentorykmentti 3:sta tuli 3. lennosto. Samassa yhteydessä hävittäjälentolaivue 33:n uudeksi nimeksi tuli hävittäjälaivue 33. Viimeiset lennot MT-kalustolla lennettiin vuoden 1954 aikana, jonka jälkeen laivueella oli kalustona Valmet Vihurit. Karjalan lennostoon kuulunut laivue lakkautettiin 1. tammikuuta 1957 lähtien perustettavan kuljetus- ja tiedustelulentueen tieltä 1. elokuuta 1958.