stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut 2010
Mitalistit > Naiset

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Vapaauinti
| 50 m |  Ranomi Kromowidjojo | 23,37 |  Hinkelien Schreuder | 23,81 |  Arianna Vanderpool-Wallace | 24,04 |
| 100 m |  Ranomi Kromowidjojo | 51,45 KE |  Femke Heemskerk | 52,18 |  Natalie Coughlin | 52,25 |
| 200 m |  Camille Muffat | 1.52,29 KE |  Katie Hoff | 1.52,91 |  Kylie Palmer | 1.52,96 |
| 400 m |  Katie Hoff | 3.57,07 KE |  Kylie Palmer | 3.58,39 |  Federica Pellegrini | 3.59,52 |
| 800 m |  Erika Villaécija | 8.11,61 |  Mireia Belmonte | 8.12,48 |  Kate Ziegler | 8.12,84 |
Selkäuinti
| 50 m |  Zhao Jing | 26,27 KE |  Rachel Goh | 26,54 |  Mercedes Peris | 26,80 |
| 100 m |  Natalie Coughlin | 56,08 KE |  Zhao Jing | 56,18 |  Gao Chang | 56,21 |
| 200 m |  Alexianne Castel | 2.01,67 |  Missy Franklin | 2.02,01 |  Zhou Yanxin | 2.03,22 |
Rintauinti
| 50 m |  Rebecca Soni | 29,83 |  Leiston Pickett | 29,84 |  Zhao Jing | 29,90 |
| 100 m |  Rebecca Soni | 1.03,98 KE |  Leisel Jones | 1.04,26 |  Ji Liping | 1.04,79 |
| 200 m |  Rebecca Soni | 2.16,39 KE |  Sun Ye | 2.18,09 |  Rikke Møller Pedersen | 2.18,82 |
Perhosuinti
| 50 m |  Therese Alshammar | 24,87 KE |  Felicity Galvez | 24,90 |  Jeanette Ottesen | 25,24 |
| 100 m |  Felicity Galvez | 55,43 KE |  Therese Alshammar | 55,73 |  Dana Vollmer | 56,25 |
| 200 m |  Mireia Belmonte | 2.03,59 KE |  Jemma Lowe | 2.03,94 |  Petra Granlund | 2.04,38 |
Sekauinti
| 100 m |  Ariana Kukors | 58,95 |  Kotuku Ngawati | 59,27 |  Hinkelien Schreuder | 59,53 |
| 200 m |  Mireia Belmonte | 2.05,73 KE |  Ye Shiwen | 2.05,94 |  Ariana Kukors | 2.06,09 |
| 400 m |  Mireia Belmonte | 4.24,21 KE |  Ye Shiwen | 4.24,55 |  Li Xuanxu | 4.29,05 |
Viestit
| 4 × 100 m vapaauinti |  Alankomaat Femke Heemskerk Inge Dekker Hinkelien Schreuder Ranomi Kromowidjojo | 3.28,54 KE |  Yhdysvallat Natalie Coughlin Katie Hoff Jessica Hardy Dana Vollmer | 3.29,34 |  Kiina Tang Yi Zhu Qianwei Pang Jiaying Li Zhesi | 3.29,81 |
| 4 × 200 m vapaauinti |  Kiina Chen Qian Tang Yi Liu Jing Zhu Qianwei | 7.35,94 ME |  Australia Blair Evans Jade Neilsen Kelly Stubbins Kylie Palmer | 7.37,57 |  Ranska Camille Muffat Coralie Balmy Mylène Lazare Ophélie-Cyrielle Étienne | 7.38,33 |
| 4 × 100 m sekauinti |  Kiina Zhao Jing Zhao Jin Liu Zige Tang Yi | 3.48,29 KE |  Yhdysvallat Natalie Coughlin Rebecca Soni Dana Vollmer Jessica Hardy | 3.48,36 |  Australia Rachel Goh Leisel Jones Felicity Galvez Marieke Guehrer | 3.48,88 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yhdysvallat | 12 | 6 | 7 | 25 |
| 2 |  Venäjä | 4 | 4 | 2 | 10 |
| 3 |  Espanja | 4 | 2 | 2 | 8 |
| 4 |  Kiina | 3 | 5 | 6 | 14 |
| 5 |  Ranska | 3 | 3 | 2 | 8 |
| 6 |  Alankomaat | 3 | 2 | 1 | 6 |
| 7 |  Brasilia | 3 | 1 | 4 | 8 |
| 8 |  Etelä-Afrikka | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 9 |  Australia | 1 | 7 | 3 | 11 |
| 10 |  Tunisia | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 11 |  Ruotsi | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 11 |  Saksa | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 13 |  Venezuela | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 14 |  Japani | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 15 |  Tanska | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 15 |  Unkari | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 17 |  Italia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 17 |  Itävalta | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 19 |  Iso-Britannia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 19 |  Ukraina | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 21 |  Bahama | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 21 |  Norja | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 40 | 41 | 39 | 120 |
Kiikoisten kirkonkylä

| Kiikoisten kirkonkylä |
| --- | --- |
 Kiikoisten kirkonkylä
 Koordinaatit: 61°27′5″N, 22°34′41″E 
Valtio:   Suomi
Maakunta:  Pirkanmaa
Seutukunta:  Lounais-Pirkanmaa
Kunta:  Sastamala
Entinen kunta:  Kiikoinen
Pinta-ala:  
 – Maa:  3,29 km²
Väkiluku (2016):  522
 – Väestötiheys:  158,8 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Tilastokeskus. Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2016 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kiikoisten kirkonkylä (ruots. Kikois kyrkoby) on taajama ja kylä Sastamalan kaupungissa Pirkanmaalla. Taajama oli Kiikoisten kunnan keskusta. Se sijaitsee Sastamalan länsiosassa Kiikoisjärven rannalla. Vuonna 2016 kirkonkylän asukasluku 522.
Kirkonkylän taajama-asutus on syntynyt 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Se kulkee vanhan Jaara-Tervahauta-tien myötäisesti ja jatkuu miltei yhtenäisenä ketjuna kyseisiin kyliin saakka. Kiikoisten alueen kunnallispalvelut sijaitsevat kirkonkylällä kuin myös Kiikoisten kirkko ja seurakuntatalo. Kiikoisten alueen ainoa koulu, Toukolan koulu, sijaitsee kirkonkylän ja Tervahaudan välissä.
Kelvin Lindemann

| Kelvin Lindemann> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1911 Kainsk, Siperia, Venäjä
Kuollut: 2004 (92–93 vuotta)
Kansalaisuus:  Tanska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: tanska
Tuotannon kieli: tanska
Tyylilajit:  historiallinen romaani, fantasianovelli
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kelvin Lindemann (1911 Kainsk, Siperia, Venäjä – 2004) oli tanskalainen kirjailija.
Lindemannin isä oli kauppias. Lindemann syntyi Siperiassa ja tuli Tanskaan 1916. Hän oli toisen maailmansodan aikana Saksan miehittäessä Tanskaa pakolaisena Ruotsissa ja Suomessa 1944–1945. Romaaneissaan 1930-luvulla hän käsittelee juuretonta nuoruutta, mutta sodan aikana hän kirjoitti historiallisia romaaneja, joissa on viittauksia miehitystapahtumiin. Hän on kirjoittanut myös fantasianovelleja.
Suomennetut teokset

Isertin kauppahuone (Huset med det grønne Træ), suom. Ilta Boisen, Helsinki: Otava 1944. Sarja: Länsimaisia romaaneja, 1
Ken osaa vapaa olla (Den kan vel Frihed bære), suom. Aukusti Simojoki, Helsinki: Otava 1946. Sarja: Nykyajan kertojia, 3
Kultaiset kahleet (Gyldne Kaeder), suom. Aura Louhija ja Jarl Louhija, Helsinki: Otava 1950. Sarja: Otavan kirjakerho, 1950, 4
Japanilainen seikkailuni (Moth on a paper lantern), suom. tekijän englanninkielisestä käsikirjoituksesta Leena Reijonen, Helsinki: Otava 1961. Sarja: Otavan kirjakerho, 1961, 2.
Aiheesta muualla

Kelvin Lindemann, Frihedsmuseets modstandsdatabase (tanskaksi)
Tyhjiö (tähtitiede)

Aineen jakautuminen kuution muotoisessa osassa maailmankaikkeutta. Sininen rakenne edustavaa ainetta (lähinnä pimeää ainetta) ja tyhjät alueet välissä edustavat kosmisia tyhjiöitä.
Kosmiset tyhjiöt ovat valtavia galaksisäikeiden (jotka ovat maailmankaikkeuden suurimpia rakenteita) väliin jääviä alueita, jotka sisältävät galakseja hyvin vähän tai eivät lainkaan. Tyhjiöt ovat tyypillisesti halkaisijaltaan kymmenestä sataan megaparsekia. Erityisen suuria tyhjiöitä, jotka jäävät materiarikkaiden superjoukkojen väliin, kutsutaan usein supertyhjiöiksi. Niissä on vähemmän kuin kymmenesosa siitä keskimääräisestä materiarikkaudesta, joka lasketaan tyypilliseksi maailmankaikkeudessamme. Ne havaittiin ensimmäisen kerran vuonna 1978 Stephen Gregoryn ja Laird A. Thompsonin uraauurtavassa tutkimuksessa Kitt Peak National Observatoryssa.
Tyhjiöiden uskotaan muodostuneen alkuräjähdyksessä,  tiiviin baryonisen aineen imploosiosta, alkaen pienistä kvanttivaihtelun anisotropioista varhaisessa maailmankaikkeudessa. Nämä anisotropiat kasvoivat suuremmiksi ajan myötä. Korkeamman tiheyden omaavat maailmankaikkeuden alueet luhistuivat nopeammin painovoiman alla, lopulta johtaen laajamittaiseen, vaahtomaiseen tyhjiöiden ja galaksimuurien "kosmiseen verkkoon", minkä nykypäivänä pystyy näkemään. Tyhjiöt, jotka sijaitsevat korkeamman tiheyden omaavilla alueilla ovat pienempiä kuin tyhjiöt, jotka sijaitsevat matalamman tiheyden omaavilla alueilla.
Tyhjiöt näyttävät korreloivan kosmisen taustasäteilyn havaitun lämpötilan kanssa Sachs–Wolfe-ilmiön vuoksi. Kylmemmät alueet korreloivat tyhjiöiden kanssa ja lämpimämmät galaksisäikeiden kanssa johtuen gravitaatiollisesta punasiirtymästä. Koska Sachs–Wolfe-vaikutus on merkittävä ainoastaan, jos maailmankaikkeutta hallitsee säteily tai pimeä energia, tyhjiöt on merkittäviä tekijöitä fyysisien todisteiden tarjoamisessa pimeästä energiasta.
Suuren mittakaavan rakenne

Maailmankaikkeutemme rakenteet voidaan hajottaa osiin, mikä voi helpottaa yksittäisten eri kosmoksen alueiden piirteiden kuvailua. Nämä ovat kosmisen verkon pääkomponentit:
Tyhjiöt – laajoja, usein ympyränmuotoisia alueita erittäin matalilla keskimääräisillä tiheyksillä, halkaisijoiltaan jopa 100 megaparsekia (Mpc).
Muurit – alueita, joissa tyypillinen materiarikkauden tiheys on normaali. Muurit voidaan hajottaa vielä kahteen pienempään rakenteelliseen osaan:
Galaksijoukot – korkeatiheyksisiä alueita, joissa muurit kohtaavat ja risteävät, lisäten paikallisen muurin tosiasiallista kokoa.
Säikeet – haarautuvia muurialueita jotka voivat ulottua kymmenien megaparsekien pituisiksi.
Tyhjiöiden keskimääräinen tiheys on vähemmän kuin kymmenesosa maailmankaikkeuden tavallinen tiheys. Tämä toimii usein määritelmänä kosmiselle tyhjiölle vaikkakaan tyhjiölle ei olekaan mitään yksittäistä hyväksyttyä ja tarkkaa määritelmää. Maailmankaikkeuden keskimääräinen aineen tiheyden arvio perustuu usein pikemminkin galaksien lukumäärään eikä aineen kokonaistiheyteen tilavuusyksikössä.
Historia

Kosmiset tyhjiöt astrofysiikan tutkimisaiheena alkoi 1970-luvun puolivälissä kun punasiirtymiä alettiin tutkia tarkemmin, mikä johti vuonna 1978 kahden erillisen astrofyysikkoryhmän löytämään ja tunnistamaan superjoukkoja ja tyhjiöitä galaksien levittäytymisessä avaruudessa. Uudet punasiirtymätutkimukset mullistivat tähtitieteen alana lisäten syvyyttä kaksiulotteisiin karttoihin maailmankaikkeuden rakenteista, jotka olivat ennen usein tiheästi pakattuja ja päällekkäisiä, mahdollistaen ensimmäisen kolmiulotteisen kartan maailmankaikkeudesta. Punasiirtymätutkimuksissa syvyys laskettiin galaksien yksittäisistä punasiirtymistä, jotka johtuvat maailmankaikkeuden laajenemisesta Hubblen lain mukaan.
Historia > Aikajana

1961 – Suuren kokoluokan rakenneosat kuten nk. "toisen asteen joukot", joka on erityinen superjoukkojen tyyppi, tuotiin astronomisen yhteisön huomioon.
1978 – Ensimmäiset kaksi tutkielmaa tyhjiöistä suuren kokoluokan rakenteissa julkaistiin mainiten tyhjiöt, jotka löydettiin Coma/A1367-joukkojen etualalla.
1981 – Suuri, halkaisijaltaan 50 h−1 Mpc:n tyhjiö Karhunvartijan alueelta löydettiin. (Tyhjiön koko myöhemmin laskettiin uudestaan 34 h−1 Mpc:ksi).
1983 – Tietokonesimulaatioita, jotka olivat tarpeeksi hienostuneita antamaan suhteellisen luotettavia tuloksia suuren mittakaavan rakenteesta, syntyi ja antoi syvempää ymmärrystä suuren luokan galaksilevinneisyydestä.
1985 – Yksityiskohtia superjoukko- ja tyhjiörakenteesta Perseuksen-Kalojen alueesta tutkittiin.
1989 – Astrofysiikan Keskuksen Punasiirtymäkartoitus paljasti, että suuret tyhjiöt, terävät säikeet ja muurit, jotka ympäröivät niitä dominoivat maailmankaikkeuden suuren luokan rakennetta.
1991 – Las Campanas -punasiirtymätutkimus varmisti maailmankaikkeuden suuren luokan rakenteen tyhjiörikkauden (Kirshner ja muut 1991).
1995 – Optisesti valitut galaksikartoitukset osoittivat, että sama määrä tyhjiöitä löytyy riippumatta otoksen koosta.
2001 – Kaksiasteinen yksittäisten galaksien punasiirtymäkartoitus lisäsi merkittävän suuren määrän tyhjiöitä tunnettujen kosmisten tyhjiöiden tietokantaan.
2009 – Sloan Digital Sky Surveyn (SDSS) tieto yhdistettynä edellisiin suuren mittaluokan tutkimuksiin tarjoaa nyt kaikista täydellisimmän näkymän yksityiskohtaisesta kosmisten tyhjiöiden rakenteesta
Löytämiskeinot

On olemassa useita tapoja löytää tyhjiöitä suuren mittaluokan universumikartoituksilla. Monista erilaisista algoritmeista kuitenkin lähes kaikki voidaan jakaa kolmeen yleiseen luokkaan. Ensimmäinen luokka koostuu "tyhjiöetsijöistä", jotka yrittävät löytää tyhjiä alueita avaruudesta perustuen paikalliseen galaksitiheyteen. Toisessa luokassa ovat ne, jotka yrittävät löytää tyhjiöitä pimeän aineen geometristen rakenteiden levinneisyyden kautta, galaksien viittaamana. Kolmas luokka koostuu niistä etsijöistä, jotka tunnistavat rakenteita dynaamisesti käytämällä gravitatiivisesti epävakaita pisteitä pimeän aineen distribuutiossa.
Merkitys

Tyhjiöt ovat vaikuttaneet merkittävästi nykyaikaiseen käsitykseen maailmankaikkeudesta sovelluksilla, jotka vaihtelevat pimeää energiaa valottavista kosmologista evoluutiota jalostaviin ja rajoittaviin.
Merkitys > Pimeä energia

Suurimpien tunnettujen tyhjiöjen ja galaksijoukkojen samanaikainen olemassaolo vaatii noin 70 % pimeää energiaa maailmankaikkeudessa nykyään, mikä vastaa viimeisimpiä tietoja kosmisesta mikroaaltotaustasta.
Tyhjät toimivat universumissa kuplina, jotka ovat herkkiä taustakosmologisille muutoksille. Tämä tarkoittaa, että tyhjiön muodon kehittyminen on osittain seurausta maailmankaikkeuden laajenemisesta. Koska tämän kiihtyvyyden uskotaan johtuvan pimeästä energiasta, ontelon muodon muutosten tutkimista tietyn ajanjakson aikana voidaan käyttää rajoittamaan standardia ΛCDM-mallia tai jalostamaan edelleen Quintessence + Cold Dark Matter -menetelmää. QCDM) malli ja antaa tarkemman pimeän energian tilayhtälön. Lisäksi tyhjien runsaus on lupaava tapa rajoittaa pimeän energian tilayhtälöä.
Merkitys > Neutriinot

Neutriinot, johtuen niiden erittäin pienestä massasta ja erittäin heikosta vuorovaikutuksesta muiden aineiden kanssa, virtaavat vapaasti sisään ja ulos tyhjistä tiloista, jotka ovat pienempiä kuin neutriinojen keskimääräinen vapaa reitti. Tällä on vaikutusta onteloiden kokoon ja syvyysjakaumaan, ja sen odotetaan mahdollistavan tulevien tähtitieteellisten tutkimusten (esim. Euclid-satelliitti) avulla kaikkien neutriinolajien massojen summan mittaamisen vertaamalla tyhjien näytteiden tilastollisia ominaisuuksia. teoreettiset ennusteet.
Merkitys > Galaktinen muodostuminen ja evoluutiomallit

Kosmiset tyhjiöt sisältävät sekoituksen galakseja ja ainetta, joka on hieman erilainen kuin muut maailmankaikkeuden alueet. Tämä ainutlaatuinen sekoitus tukee puolueellista galaksimuodostuskuvaa, joka on ennustettu Gaussin adiabaattisissa kylmän pimeän aineen malleissa. Tämä ilmiö tarjoaa mahdollisuuden muokata morfologia-tiheyskorrelaatiota, jolla on eroja näiden tyhjien tilojen kanssa. Sellaiset havainnot, kuten morfologia-tiheyskorrelaatio, voivat auttaa paljastamaan uusia puolia galaksien muodostumisesta ja kehittymisestä suuressa mittakaavassa. Paikallisemmassa mittakaavassa onteloissa sijaitsevilla galakseilla on erilaiset morfologiset ja spektriominaisuudet kuin seinissä sijaitsevilla galakseilla. Eräs havaittu piirre on se, että onteloiden on osoitettu sisältävän huomattavasti enemmän nuorten, kuumien tähtien tähtipurkauksia, verrattuna seinissä oleviin galaksinäytteisiin.
Tyhjiöt tarjoavat mahdollisuuksia tutkia galaktisten välisten magneettikenttien voimakkuutta. Esimerkiksi vuonna 2015 julkaistu tutkimus päättelee tyhjiöiden läpi kulkevien blasaari-gammasäteilyn taipumiseen perustuen, että galaksien välinen avaruus sisältää magneettikentän, jonka voimakkuus on vähintään 10-17 G. Universumin erityinen suuren mittakaavan magneettinen rakenne viittaa alkukantaiseen "magnetogeneesiin", joka puolestaan on voinut vaikuttaa magneettikenttien muodostumiseen galaksien sisällä ja saattaa myös muuttaa arvioita rekombinaation aikajanasta.  varhaisessa universumissa.
Merkitys > Suunnasta riippuvat poikkeukset

Kylmät täplät kosmisella mikroaaltotaustalla, kuten Wilkinson Microwave Anisotropy Proben löytämä WMAP-kylmä piste, voidaan mahdollisesti selittää erittäin suurella kosmisella tyhjiöllä, jonka säde on ~120 Mpc, kunhan myöhään integroitu Sachs-Wolfe-efekti huomioitu mahdollisessa ratkaisussa. Poikkeavuuksia CMB-seulontatutkimuksissa selitetään nyt mahdollisilla suurilla tyhjiöillä, jotka sijaitsevat kylmien pisteiden näkyvyyden alapuolella.
Merkitys > Laajennus

Vaikka pimeä energia on tällä hetkellä suosituin selitys maailmankaikkeuden kiihtyvälle laajenemiselle. Toinen teoria käsittelee mahdollisuutta, että galaksimme on osa erittäin suurta ei niin alitiivistä kosmista tyhjyyttä. Tämän teorian mukaan tällainen ympäristö voisi naiivisti johtaa pimeän energian kysyntään ongelman ratkaisemiseksi havaitun kiihtyvyyden kanssa. Koska aiheesta on julkaistu lisää tietoja, mahdollisuudet, että se on realistinen ratkaisu nykyisen ΛCDM-tulkinnan tilalle, ovat suurelta osin pienentyneet, mutta niitä ei ole kokonaan luovuttu.
Merkitys > Gravitaatioteoriat

Tyhjiöiden runsaus, erityisesti yhdistettynä galaksijoukkojen runsauden kanssa, on lupaava menetelmä yleisestä suhteellisuusteoriasta poikkeamien tarkkuustesteissä suuressa mittakaavassa ja pienitiheyksisillä alueilla.
Tyhjiöiden sisäosat näyttävät usein noudattavan kosmologisia parametreja, jotka eroavat tunnetun universumin vastaavista [viittaus tarvitaan]. Tämän ainutlaatuisen ominaisuuden ansiosta kosmiset tyhjiöt tarjoavat upeita laboratorioita tutkimaan gravitaatioklustereiden ja kasvunopeuksien vaikutuksia paikallisiin galakseihin ja rakenteisiin, kun kosmologisilla parametreilla on erilaiset arvot kuin universumin ulkopuolella. Johtuen havainnosta, että suuremmat tyhjiöt pysyvät pääasiassa lineaarisessa järjestelmässä, ja useimmat sisällä olevat rakenteet osoittavat pallomaista symmetriaa alitiheässä ympäristössä; toisin sanoen alitiheys johtaa lähes merkityksettömiin hiukkasten ja hiukkasten gravitaatiovuorovaikutuksiin, joita muuten esiintyisi normaalin galaktisen tiheyden alueella. Tyhjiöiden testausmallit voidaan suorittaa erittäin suurella tarkkuudella. Kosmologiset parametrit, jotka eroavat näissä tyhjiöissä, ovat Ωm, ΩΛ ja H0.
Aiheesta muualla

Cosmicvoids.net (Arkistoitu – Internet Archive)
Animoitu näkymät onteloita ja niiden jakelu (Arkistoitu – Internet Archive) alkaen Hume Feldman Sergei Shandarin, Dept. Fysiikan ja Tähtitieteen, University of Kansas, Lawrence, KS, YHDYSVALLAT.
Visualisointi Lähellä olevien Suurten Rakenteiden Fairall, A. P., Paverd, W. R., & Ashley, R. P.
Hierarkkinen rakenne ja dynamiikka onteloita (Arkistoitu – Internet Archive) arXiv:1203.0248
Kartta galaktisista tyhjiöistä
43×43×43 megaparsekin kuutio näyttää suuren mittakaavan rakenteen kehityksen logaritmisen ajanjakson aikana alkaen punasiirtymästä 30 ja päättyen punasiirtymään 0. Mallin avulla on helppo nähdä, kuinka ainetiheät alueet supistua kollektiivisen gravitaatiovoiman alaisena ja samalla auttaa kosmisten tyhjien laajenemisessa, kun aine pakenee seiniin ja filamentteihin.
CMB maailmankaikkeuden seulonta.
Keravan Naisvoimistelijat

Keravan Naisvoimistelijat on Keravalla toimiva voimisteluseura, joka on perustettu vuonna 1937. Seura järjestää kilpailutoimintaa joukkuevoimistelussa, rytmisessä voimistelussa, kilpa-aerobicissa ja showtanssissa.
Kemoreseptori

Kemoreseptori on aistinsolu, jonka tarkoitus on reagoida, joko elimistön ulkopuolisiin tai sen itse tuottamiin aineisiin. Haju- ja makureseptorit ovat kemoreseptoreja.
Keraaminen magneetti

Keraaminen magneetti on jauhemetallurgisilla menetelmillä valmistettu magneetti, jossa on suuria määriä metallioksideja. Esimerkiksi keraaminen ferriitti on ferrimagneettinen keraaminen materiaali, jossa on rautaoksidia, booria ja bariumia tai strontiuma tai molybdeeniä.
Keraamisen kestomagneetin magneettivuon tiheys B on noin 0,35 teslaa ja magneettikentän voimakkuus H on noin 30–160 kiloampeerikierrosta metrille (400–2000 oerstedtiä).[lähde? ]
Käyttö

Ferriittimagneetit tuotetaan usein jauheena, josta voidaan sintrata kiinteitä sydämiä. Tekemällä sintraus magneettikentässä säilytetään kiteiden magneettien suuntaus ja saadaan aikaan kestomagneetti. Ferriittisydämiä käytetään elektroniikan keloissa, muuntajissa, sekä solenoideissa ja releissä, joissa ferriitin käyttö pienentää pyörrehäviöitä. Ferriittirenkaita käytetään elektronisissa laitteissa yleisesti suojaamaan kaapeleita sähkömagneettisilta häiriöiltä. Varhaiset tietokonemuistit tallensivat tietoa ferriittirenkaiden remanenssimagnetismiin. Ferriittirengasmuisti koostui joukosta matriisiin asetettuja ferriittirenkaita, joiden läpi kulki luku- ja kirjoitusjohtimia. Kukin rengas saatettiin magnetoida joko myötä- tai vastapäivään ja sisälsi yhden bitin informaatiota. Ferriittijauhetta käytetään magneettinauhojen ja levykkeiden pinnoitusmateriaalina. Yleisesti käytössä olevissa kodinkoneissa ja esimerkiksi kaiuttimissa käytetään juuri ferriittimagneetteja.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Ferrite FAQ (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kirjallisuusvuosi 1791

Kirjallisuusvuosi 1791 käsittelee vuoden 1791 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Brittiläinen Observer-sanomalehti alkoi ilmestyä.
Ruotsalaisen Carl Michael Bellmanin 1790-luvun laulukokoelmissa Fredmans epistles ja Fredmans sånger nimihenkilönä on Jean Fredman, vuosina (1712/1713–1767) elänyt hovin kelloseppä. Bellmanin hautajaisista tehty laulu oli ensimmäinen Bellmanin hänestä kirjoittama.
Julkaisuja

Carl Michael Bellman – Fredmans sånger
James Boswell – The life of Samuel Johnson (suom. Tohtori Johnsonin elämä, 1970)
Immanuel Kant – Über das Misslingen aller philosophischen Versuche in der Theodicee
Thomas Paine – Rights of Man (alkuosa)
Ann Radcliffe – The Romance of the Forest
Karl Leonhard Reinhold – Fundament des philosophischen Wissens
Markiisi de Sade – Justine, ou, Les malheurs de la vertu (suom. Justine, eli hyveellisen neidon kovat kokemukset, 1970)
Kauralampi (Mäntyharju, Kokkosenkylä)

| Kauralampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°18′46″N, 27°05′57″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.978.1.063
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  127,9 m  
Pituus:  370 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  0,836 km  
Pinta-ala:  3,146 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKauralampi 
Kauralampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Kokkosenkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 370 metriä pitkä, 160 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Tainaveden valuma-alueeseen (14.978) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 127,9 metriä mpy.
Kirjallisuusvuosi 1785

Kirjallisuusvuosi 1785 käsittelee vuoden 1785 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

The Daily Universal Register (myöhempi The Times) alkoi ilmestyä Lontoossa.
Markiisi de Sade kirjoitti vankeudessa ollessaan teoksen Sodoman 120 päivää. Se julkaistiin vasta vuonna 1904.
Oxford University Press alkoi käyttää Raamattujen painamisessa erittäin ohutta raamattupaperia, jota tuotiin Kiinasta.
Ruotsin painovapautta rajoitettiin siten, että aikakauskirjallisuus asetettiin riippuvaksi ennakkoluvasta, joka voitiin milloin tahansa peruuttaa. Eräitä asioita ei aikakauslehdissä saanut käsitellä ollenkaan.
Julkaisuja

Denis Diderot – Jacques le fataliste et son maître (suom. Jaakko Fatalisti ja hänen isäntänsä, 1992)
Immanuel Kant – Grundlegung zur Metaphysik der Sitten (suom. Moraalin metafysiikan perustus)
William Paley – The Principles of Moral and Political Philosophy
Rudolf Erich Raspe – Baron Munchausen's Narrative of his Marvellous Travels and Campaigns in Russia (suom. Paroni von Münchhausen)
Friedrich Schiller – Ode an die Freude (runo)
Thomas Thorild – Passionerna (vuoden 1781 kirjoituskilpailuun osallistunut runoteos)
Karl Gottlieb von Windisch – Sammlung christlicher Lieder und Gesänge zum Gebrauche evangelischer Religionsverwandten
Lunkentus, ruotsalainen kansankirja
Thomas Thorildin runoteos Passionerna 1785. Nimiölehdellä tekijän omistuskirjoitus.
Kirjallisuusvuosi 1789

Kirjallisuusvuosi 1789 käsittelee vuoden 1789 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.