stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suurisilmät
Lajit ja anatomia

Suurisilmien heimo jaetaan 4 sukuun, joihin kuuluu yhteensä 18 lajia. Ne ovat keskikokoisia kaloja ja kasvavat suurimmillaan 25–65 cm pitkiksi. Heimon lajeille tyypillisiä piirteitä ovat suurikokoinen suu ja erittäin suuret silmät. Silmissä on myös ainutlaatuinen heijastava kerros. Selkäeviä suurisilmillä on yksi ja se on pitkähkö. Vatsaevät ovat kookkaat ja kiinni vatsassa kalvon välityksellä. Suurisilmälajien suomut ovat karkeat ja väritykseltään tyypillisesti punertavat. Eräillä lajeilla on myös hopeaisia laikkuja tai juovia.
Levinneisyys ja elintavat

Suurisilmälajit elävät trooppisissa ja subtrooppisissa vesissä Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilla. Ne liikkuvat yksin tai pieninä ryhminä lähellä kivikkoisia pohjia tai koralliriuttoja 5–400 metrin syvyydessä. Heimoon kuuluvat kalat ovat hämärä- ja yöaktiivisia. Suurisilmien ravintoa ovat pienemmät kalat ja selkärangattomat eläimet kuten äyriäiset. Monet suurisilmistä ovat hyviä ruokakaloja, mutta eivät kovin merkittäviä kaupallisesti. Saaliiksi kalastetaan muun muassa punasuurisilmiä (Priacanthus macracanthus) ja sirppisuurisilmiä (Priacanthus hamrur).
Ympäristöpsykologia

Ympäristöpsykologia on psykologian sovellusalue, joka tutkii ihmisen ja hänen aineellisen ja yhteisöllisen ympäristönsä suhdetta. Sitä käytetään kaavoituksen ja muun suunnittelun apuna, kun halutaan luoda miellyttäviä, ihmisläheisiä ympäristöjä. Aiemmin "ympäristö" rajattiin aineelliseen ympäristöön, nyt mukana ovat myös yhteisölliset vuorovaikutukset. Ympäristöpsykologiaa voi opiskella esimerkiksi arkkitehtuurin opintojen yhteydessä.
Kirjallisuutta

Aura, Seppo & Horelli, Liisa & Korpela, Kalevi: Ympäristöpsykologian perusteet.  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-21811-1
Horelli, Liisa: Ympäristöpsykologia.  (Prisma-tietokirjasto. Psykologia)  Espoo:  Weilin + Göös, 1982.  ISBN 951-35-2677-1
Salonen, Kirsi: Mieli ja maisemat: Eko- ja ympäristöpsykologian näkökulma.  (Persona grata -sarja)  Helsinki:  Edita: Suomen psykologiliitto, 2005.  ISBN 951-37-4277-6
Willie Young

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 25. marraskuuta 1951 (ikä 72)
Syntymäpaikka: Edinburgh, Skotlanti
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1970–1975 | Aberdeen |  |  |
| 1975–1977 | Tottenham Hotspur |  |  |
| 1977–1981 | Arsenal |  |  |
| 1981–1983 | Nottingham Forest |  |  |
| 1983 | Norwich City |  |  |
| 1984 | Brighton & Hove Albion |  |  |
| 1984–1985 | Darlington |  |  |

William David "Willie" Young (s. 25. marraskuuta 1951 Edinburgh) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka pelasi keskuspuolustajana.
Young pelasi kaudet 1970–1975 Skotlannissa Aberdeenin joukkueessa ja siirtyi sitten Englannin liigaan Tottenhamin joukkueeseen ja maaliskuussa 1977 edelleen Arsenaliin, jonka riveissä hän voitti FA Cupin vuonna 1979 ja oli loppuottelun häviävänä osapuolena vuosina 1978 ja 1980. Kaudella 1979–1980 hän pelasi Euroopan cup-voittajien cupissa kaikki Arsenalin yhdeksän ottelua ja teki niissä kolme maalia, kun Arsenal ylsi loppuotteluun, jossa se hävisi rangaistuspotkukilpailussa espanjalaisseura Valencialle. Kaudella 1980–1981 Young pelasi vielä liigassa 40 ottelua eli kahta vaille kaikki Arsenalin ottelut mutta kesken seuraavan kauden hän siirtyi Nottingham Forestiin. Vuosina 1983–1985 hän edusti vielä Norwichia, Brightonia ja Darlingtonia.
Ympäristö (topologia)

Pisteen p ympäristö joukossa V
Topologiassa pisteen ympäristöllä tarkoitetaan yleensä avointa joukkoa, joka sisältää  kyseisen pisteen. Formaalimmin, joukko  U\subset X on pisteen  a\in X ympäristö, jos  U on avoin joukossa  X ja  a\in U. Metrisissä avaruuksissa jokainen  a:n ympäristö  U sisältää kuulaympäristön  B(a,r)\subset U.
Joukko  U on joukon  A ympäristö, kun pätee  A\subset U\subset X ja  U on avoin joukko.
Toisinaan pisteen ympäristölle käytetään seuraavaa, edellisestä hieman poikkeavaa määritelmää. Olkoon  X topologinen avaruus ja  x\in X. Tällöin  V on  x:n ympäristö, jos on olemassa   X:n avoin joukko  U siten, että  x\in U\subset V.
Pisteen x ympäristökanta  \mathbb {B}  on sellainen kokoelma pisteen x ympäristöjä, että jokainen pisteen x ympäristö sisältää osajoukkonaan jonkin tähän kokoelmaan kuuluvan ympäristön.
Kirjallisuutta

Lipschutz, Seymour: General Topology.  McGraw-Hill, 1965.  ISBN 0-07-037988-2
Ylä-Valtimo

Ylä-Valtimon maisemaa.
Ylä-Valtimo on kylä Nurmeksen Valtimolla, Valtimo-, Kallio- ja Ylä-Valtimojärven rannoilla. Järvet kuuluvat Valtimonjoen vesistöalueeseen. Kylän asukasluku on noin 300 eli se on Valtimon suurimpia ja elinvoimaisimpia. Kyläkoulu on lakkautettu. Sodan jälkeen kylälle muutti siirtolaisia Karjalasta. Ylä-Valtimo kuuluu valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin. Maisemalle leimaa-antavia ovat järvien rannoilla olevat viljelysaukeat tiloineen, järvet ja korkeat vaarat. Noin sata vuotta sitten tehty järvien lasku toi kylälle lisää viljelysmaata. Kylän nähtävyyksiä ovat Porttivaaran ja Pertunvaaran näköalapaikat sekä Pertunvaaran hiidenkirnu. Kylällä on mm. puusepänteollisuutta, hirsirakennuksia valmistava yritys sekä hoitokoti.
Historia

Vuonna 1886 Ylä-Valtimon järviä laskettiin 90 senttiä, jolloin saatiin hedelmällistä rantamaata viljelyksille. Sodan jälkeen kylälle asutettiin karjalaisia siirtolaisia ja heille perustettiin Konttimäen ja Pertunjoen asutusalueet, yhteensä 27 uutta tilaa. Alkuun kylään kuulunut Sivakkajoki muotoutui Rauhalan koulunsa myötä omaksi kyläyhteisökseen. Kylälle valmistui ensimmäinen koulu vuonna 1926. Koululla oli 1950-luvun alussa niin paljon koululaisia, että osan piti käydä koulua tilapäisesti muualla. Kun 1957 rakennettiin uusi Ylä-Valtimon koulu, toimi vanha koulu alkuun Valtimon vanhainkodin mielisairasosastona ja myöhemmin Erähotelli-ravintola Sudenpesänä. Tiukulassa toimi orpokoti.
Aiheesta muualla

Valtimon kylät: Ylä-Valtimo (Arkistoitu – Internet Archive)
Pohjois-Karjalan Ympäristökeskus: Ylä-Valtimon maisema-alue
Suuren voimamme tunteminen

| Suuren voimamme tunteminen |
| --- | --- |
Kirjailija:  tuntematon
Kieli:  muinaiskreikka, kopti
Genre:  teologia
Julkaistu:  100-luku
Suomennos
Suomentaja:  Antti Marjanen
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2005
ISBN:  951-0-30859-5
Sarja: Nag Hammadin kirjasto
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Suuren voimamme tunteminen, toiselta otsikoltaan Ymmärtävä tunteminen, on gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi VI, kirja 4). Se on kirjoitettu koptin kielen sahidin murteella, ja perustuu todennäköisesti kreikankieliseen alkutekstiin. Kirjoitus on ajoitettu mahdollisesti toisen vuosisadan loppupuolelle.
Suuren voimamme tunteminen on melko vaikeaselkoinen teksti. Kirjoitus kuvaa maailman historian, käsittäen luomisen ja maailmanlopun välisen ajan. Tämä aika jakaantuu lihalliseen ja sielulliseen aikaan. Lihallisen ajan keskeinen tapahtuma on vedenpaisumus, sielullisen ajan puolestaan ”Suuren Voimamme” tuntevan opettajan, joka on mahdollisesti Jeesus, saapuminen. Lopun ajat tapahtumat alkavat Rooman valtakunnan käymän juutalaissodan myötä. Maailmanlopussa Suuren Voiman tuntevat sielut pelastuvat ja muut sielut tuhotaan.
Kirjallisuutta > Suomennos

Suuren voimamme tunteminen. Johdanto, käännös ja selitykset Antti Marjanen. Teoksessa Dunderberg, Ismo & Marjanen, Antti (toim.): Nag Hammadin kätketty viisaus – gnostilaisia ja muita varhaiskristillisiä tekstejä, s. 223–236.  (2. täydennetty painos)  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-30859-5
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

The Concept of Our Great Power. Teoksessa Robinson, James M. (toim.): The Coptic Gnostic Library.  (Volume 3. A Complete Edition of the Nag Hammadi Codices (5 vols.))  Brill, 2002.  ISBN 978-90-04-11702-0  Koptinkielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
The Concept of Our Great Power. Teoksessa Robinson, James M. (toim.): The Nag Hammadi Library in English, s. 311–317.  (The Definitive Translation of the Gnostic Scriptures Complete in One Volume. Composition by E. J. Brill, The Netherlands. 3rd revised edition)  HarperSanFrancisco, 1990.  ISBN 0-06-066935-7  Englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla

The Concept of Our Great Power. The Gnostic Society Library. (englanniksi)
The Concept of Our Great Power. Early Christian Writings. (englanniksi)
| n k Nag Hammadin kirjasto |
| --- | --- |
Koodeksi I:  Apostoli Paavalin rukous  Jaakobin salainen kirja  Totuuden evankeliumi  Tutkielma ylösnousemuksesta  Kolmiosainen tutkielma 
Koodeksi II:  Johanneksen salainen kirja  Tuomaan evankeliumi  Filippuksen evankeliumi  Hallitsijoiden olemus  Maailman alkuperästä  Kertomus sielusta  Tuomas Kilvoittelijan kirja 
Koodeksi III:  Johanneksen salainen kirja  Koptilainen egyptiläisten evankeliumi  Eugnostos Siunattu  Jeesuksen Kristuksen viisaus  Keskustelu Vapahtajan kanssa 
Koodeksi IV:  Johanneksen salainen kirja  Koptilainen egyptiläisten evankeliumi 
Koodeksi V:  Eugnostos Siunattu  Koptilainen Paavalin ilmestys  Ensimmäinen Jaakobin ilmestys  Toinen Jaakobin ilmestys  Aadamin ilmestys 
Koodeksi VI:  Pietarin ja kahdentoista apostolin teot  Ukkonen, täydellinen järki  Arvovaltainen opetus  Suuren voimamme tunteminen  Platonin Valtio 588a–589b  Tutkielma kahdeksannesta ja yhdeksännestä  Kiitosrukous  Asklepios 21–29 
Koodeksi VII:  Semin selitys  Suuren Setin toinen opetus  Gnostilainen Pietarin ilmestys  Silvanoksen opetukset  Setin kolme kivitaulua 
Koodeksi VIII:  Zostrianos  Pietarin kirje Filippukselle 
Koodeksi IX:  Melkisedek  Norean ajatus  Tutkielma totuudesta 
Koodeksi X:  Marsanes 
Koodeksi XI:  Tulkinta tiedosta  Valentinoksen teosten katkelmia  Allogenes  Hypsifrone 
Koodeksi XII:  Sekstoksen lauseet  Totuuden evankeliumi  Katkelmia tunnistamattomasta teoksesta 
Koodeksi XIII:  Kolmimuotoinen Protennoia  Maailman alkuperästä
Ypäjän vaakuna

Ypäjän vaakuna
Ypäjän kunnanvaakuna on saanut aiheensa Ypäjän historiasta ja elinkeinosta. Vaakunassa annetaan kohtalaisen tarkka kuva vuonna 1901 puretun vanhan Perttulan kappelikirkon kellotapulista. Tähkä viittaa kunnassa harjoitettuun maatalouteen.
Vaakunan on suunnitellut Aukusti Tuhka, ja se vahvistettiin käyttöön 27. kesäkuuta 1949. Vaakunan selitys on ”halkoisen kilven vasemmassa sinisessä kentässä hopeinen maalaiskirkon kellotapuli, oikeassa hopeisessa kentässä punainen tähkä”. Vaakunan historia on siinä mielessä erityinen, että Ypäjän vaakuna oli yksi ensimmäisistä suomenkielisten maalaiskuntien vaakunoista. Suomenkielisten parissa innostuksen vaakunoihin herätti 1940–luvun lopulla professori Esko Aaltonen. Aukusti Tuhka piirsikin tämän vaikutuksesta usealle Lounais-Hämeen kunnalle epäviralliset vaakunat, mutta heraldisen asiantuntemuksen lisäännyttyä näistä vahvistettiin myöhemmin virallisesti ainoastaan Ypäjän vaakuna hieman muunneltuna.
Suuri salaisuus (Kaija Kärkinen & Ile Kallio)

| Suuri salaisuus Kaija Kärkinen & Ile Kallio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1997
 Julkaistu: 1997
 Tuottaja(t): Ile Kallio & Pekka Witikka
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 50.41
 Levy-yhtiö: Audiovox Records
Listasijoitukset
  Suomi: 18. (syyskuu 1997)
Kaija Kärkisen & Ile Kallion muut julkaisut
| Lupaus 1996 | Suuri salaisuus 1997 | Noitavoimaa 1999 |
Suuri salaisuus on suomalaisen Kaija Kärkinen & Ile Kallio -duon neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1997.
Kappaleet

Kohtalo kulkee – 4.15
Aurinko nousee taas – 4.27
Ei kenenkään maa – 4.12
Pakenen – 4.30
Uusi maailma – 4.14
Armoton – 3.48
Vielä kerran – 5.13
Mies ja kitara – 4.40
Matkalla – 3.41
Laula pieni laulu – 6.00
Suuri salaisuus – 5.41
Kokoonpano

Kaija Kärkinen – laulu
Ile Kallio – kitara
Jukka Kiviniemi  – bassokitara (kappaleet 5, 7 & 8)
Harri Ala-Kojola – rummut (kappaleet 5, 7 & 8)
Pekka Witikka – kosketinsoitin, musiikkiohjelmointi
Anna-Mari Kähärä – taustalaulu
Ona Kamu – taustalaulu
Kokoonpano > Tuotanto

Pekka Witikka – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, kosketinsoitin, musiikkiohjelmointi
Ile Kallio – tuottaja
Pauli Saastamoinen – masteroija
Ilkka Kärkkäinen – kansikuva
Riitta Sourander – valokuvat
Aiheesta muualla

Suuri salaisuus discogs.com -sivustolla
Super Janne

| Janne Vakkilainen |
| --- | --- |
 Super Janne kesäkuussa 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1980 (ikä 43) Helsinki
Ammatti:  muusikko, säveltäjä, sanoittaja, radio DJ, musiikkituottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Super Janne Super Monni Slick Monni   Tähti   Ennio Monnicone  Kas Kas
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  rap, R&B
Soittimet:  laulu, kitara, basso, rummut, perkussiot, mandoliini, viulu
Yhtyeet:  Salamaryhmä, HKI Crates
Levy-yhtiöt:  Upleftbass Records Tough Break Super Since Birth
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Janne Vakkilainen (s. 9. joulukuuta 1980 Helsinki), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Super Janne (kirjoitetaan joskus myös Superjanne, SuperJanne tai Super-Janne), on suomalainen rap ja R&B -muusikko ja -tuottaja. Super Janne on kuulunut 2000-luvun alussa Salamaryhmä -nimiseen rap/reggae -yhtyeeseen nimellä Kaskas.
Ura

Super Janne julkaisi Hyvät munkit volume 1 -nimisen albumin vuonna 2006, jota edelsi vinyylijulkaisu Henkselit. Hyvät munkit volume 1 ja Henkselit single saivat 2006-2007 paljon radiosoittoa ja bassoradion kuuntelijat äänestivätkin Jannen Basso Gaalassa vuoden 2007 tulokkaaksi. Hänen ensimmäinen virallinen debyyttialbuminsa Munkkisaari julkaistiin 23. kesäkuuta 2010 Upleftbass Recordsin kautta. Kehuttu levy on saanut jo muutamassa arviossa klassikkostatuksen ja levy soi kesällä ja syksyllä 2010 tiuhaan Radio Helsingissä ja Bassoradiossa. Radio Helsingin Mahtavaa Mahtavaa-ohjelman vetäjä ja Stupido Shop-levykauppaa pyörittävä Aleksi Pahkala on kuvaillut Super Jannea Suomen De La Souliksi. Syksyllä 2010 Janne sävelsi ja tuotti MTV3:n Putous-ohjelman toisen tuotantokauden mainoskappaleen "Me ollaan", johon ohjelmaa tuottavan Story Off Oy:n Petteri Summanen ohjasi loistavan palautteen saaneen musiikkivideon. Super Janne on myös osa suomalaista HKI Crates -tuottajakollektiivia, joka julkaisi tuottajalevyn heinäkuussa 2012 Monsp Recordsin kautta.
Diskografia > Albumit

Hyvät munkit volume 1 (2006)
Munkkisaari (2010)
Hyvät munkit volume 2 (2011)
Hyvät munkit volume 3 (2013)
Diskografia > Singlet

"Henkselit MAXI vinyyli" (2006)
"Henkselit CD single" (2007)
Diskografia > HKI Crates

HKI Crates (2012)
Diskografia > Vierailijana

| Artisti | Kappale | Albumilta | Muut vierailijat | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kemmuru | "Goodbye Mister White Man" | Kehumatta paras | Seyed Ali, Tonoslono, Karri Koira, Rolf Teneriffa & Särre | 2006 |
| Kemmuru | "Pätäkkää" | Kehumatta paras |  | 2006 |
| Nopsajalka | "Tontilla taas" | Tontilla taas |  | 2006 |
| Loost Koos | "Takaisin Tallinnaan" | Peruna & timantti |  | 2007 |
| Valvomo | "Toivo" | Toivo |  | 2008 |
| Edu Kehäkettunen & DJPP | "Supershedut" | Hyvän olon konsultit |  | 2008 |
| Loost Koos | "Kukkia kotiin" | Ei väistetä jos ei tunneta |  | 2008 |
| Jonde | "Liikentees" | Täs o ollu kaikenlaista |  | 2008 |
| Pariisin kevät | "Mä haluun sua enemmän ku muut haluu" | – | Katri Ylander | 2008 |
| Nopsajalka | "Tunnelmissa" | Villi inkkari |  | 2008 |
| Nopsajalka | "Lanteilla" (musiikkivideoversio) | 5 sormee |  | 2009 |
| Mariska & Pahat Sudet | "Et löydä oikeempaa" | Mariska & Pahat Sudet |  | 2010 |
| Kemmuru | "Meya rahat" | Meiltä puuttuu kaikki |  | 2010 |
| Nopsajalka | "Teet mitä teet" | Kuningas soundi | Juno | 2010 |
| Jodarok | "Just mun tuuria" | Valvo viiteen nuku kolmeen |  | 2011 |
| Julma-Henri | "1995" | Radio Jihad... SRJTNT vol. 2 |  | 2011 |
| JVG | "Hesast Stadiin" | jvg.fi | Paperi T | 2012 |
| Loost Koos | "Sä tuut mun mieleen" | Pienempi kuin kolme |  | 2012 |
| Paha-Nuutti | "Oodi alfa-aalloille" | Oman elämän freelancer |  | 2012 |
| HKI Crates | "En sua nää" | HKI Crates |  | 2012 |
| Haamu | "Sielunveljii" | Aikaa kalliimpi | Monsteri-Makke | 2012 |
| Rekami & Keemoh | "Edellee hengis" | Vuoden tulokas | Haamu & Soul Valpio | 2013 |
| Yhdentekevää | "Tietoinen liike" | Yhdentekemää | Mano & Illmasta | 2014 |
| Kesken | "Fiiliksiin" | 1/0 |  | 2014 |
| Mäkki | "Unelmiin" | Ihan pomona |  | 2015 |
Diskografia > Musiikkivideot

Takaisin Tallinnaan (Loost Koos mukana Super Janne, 2008)
Lanteilla (Nopsajalka mukana Super Janne, 2009)
Kaikki muuttuu (2010)
Viivy (2012)
Rahamies (2014)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Super Janne Myspacessa (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Suuri onnettomuus viljavarastossa

| Suuri onnettomuus viljavarastossa> Kornspekulanten |
| --- | --- |
 Elokuvan tanskalainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Vilhelm Glückstadt
Pääosat:  Valdemar Møller, Gudrun Houlberg, Ove Jarne, Hildur Møller
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Tanska
Tuotantoyhtiö:  Filmfabriken Danmark
Ensi-ilta:  8. kesäkuuta 1918 (Tanska) 30. lokakuuta 1916 (Suomi)
Kesto:  756 metriä (30 min.)
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suuri onnettomuus viljavarastossa (tansk. Kornspekulanten, ”Viljakeinottelija”) on vuonna 1916 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. Vilhelm Glückstadtin ohjaaman draaman pääosaa esittää Valdemar Møller.
Juoni

Keinotteleva viljakauppias ahtaa varastonsa liian täyteen. Kun rakennus sortuu ja syttyy tuleen, hän jää liekkien vangiksi. Kauppias kutsuu puhelimella apua, ja hänen tyttärensä ja tämän sulhanen pelastavat hänet. Kauppiasta tavoitellut femme fatale saa surmansa takaa-ajossa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Valdemar Møller  | … |  viljakauppias Borg   |
|  Gudrun Houlberg  | … |  Inger, viljakauppiaan tytär   |
|  Ove Jarne  | … |  pörssivälittäjä Strøm   |
|  Hildur Møller  | … |  Vera Harston   |
|  Charles Løwaas  | … |  vieras Ingerin syntymäpäivillä   |
|  Hugo Bendix  | … |  vieras Borgin juhlissa   |
|  Viggo Larsen  | … |  Borgin työntekijä   |
|  Rasmus Ottesen  | … |     |
Tuotanto

Filmfabriken Danmarkin tuottama Suuri onnettomuus viljavarastossa valmistui vuonna 1916, mutta sai Tanskan ensi-iltansa vasta kahta vuotta myöhemmin. Vilhelm Glückstadtin ohjaajuutta ei pidetä täysin varmana.
Puutteellisena kopiona säilyneen elokuvan ansioita ovat sen kuvaus ja leikkaus, jotka tuovat mieleen 1920-luvun saksalaisen ekspressionismin. Suomessa ”jännittävää nykyajan draamaa” esitettiin pian sen valmistuttua syksyllä 1916.
Elokuva on nähtävissä European Film Gateway -sivustolla.
Aiheesta muualla

Suuri onnettomuus viljavarastossa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Malakanviirubulbuli

| Malakanviirubulbuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Bulbulit Pycnonotidae
Suku::  Indonesianbulbulit Ixos
Laji::  malaccensis
Kaksiosainen nimi
 Ixos malaccensis  (Blyth, 1845) 

Katso myös
   Malakanviirubulbuli Wikispeciesissä   Malakanviirubulbuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Malakanviirubulbuli (Ixos malaccensis) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Malakanviirubulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Singaporessa ja Thaimaassa. Se on edelleen yleinen tai melko yleinen laji, mutta on vähenemässä elinympäristöjen häviämisen seurauksena. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Elinympäristö

Malakanviirubulbuli elää alankometsissä 1 200 metrin korkeuteen asti. Yleensä sitä kuitenkin tavataan alemmissa korkeuksissa.
Ympäristötaide

Ympäristötaideteos Ballochissa Skotlannissa.
Ympäristötaide
Casagrande & Rintala, , teräksinen puisto Japanissa, 2003.
Suuntauksia
Installaatio | Maataide | Paikkasidonnainen taide | Tilataide | Valotaide
Suomalaisia tekijöitä
Jan-Erik Andersson | Marco Casagrande | Saara Ekström | Kaarina Kaikkonen| Ismo Kajander | Marja Kanervo | Jussi Kivi | Antti Laitinen | Harri Larjosto | Tuuli Luukas | Annikki Luukela | Anni Rapinoja | Sami Rintala | Catarina Ryöppy | Charles Sandison | Maaria Wirkkala
Ulkomaisia tekijöitä
Carl Andre | John Baldessari | Christo ja Jeanne-Claude | Jan Dibbets | Ian Hamilton Finlay | Hamish Fulton | Andy Goldsworthy | Hans Haacke | Michael Heizer | Robert Irwin | Nancy Holt | Richard Long | Walter de Maria | Ana Mendieta | Dennis Oppenheim | Robert Smithson | James Turrell | Wolf Vostell
Teoksia
Hiljainen kansa | Kolme aitaa | Maaltapako | 1000 Rauhanlippua
Ympäristötaide on rakennettuun kulttuuriympäristöön tai luonnonympäristöön tehtyä taidetta. Ympäristötaideteos voi olla myös teko, tapahtuma tai prosessi. Ympäristötaiteeksi voidaan sanoa myös ekologisia asioita käsittelevää taidetta.
Ympäristötaide sai alkunsa 1960- ja 1970-luvuilla Yhdysvalloissa. Aluksi ympäristötaide assosioitui selkeimmin veistoksiin, varsinkin maataiteessa ja paikkasidonnaisessa taiteessa (site-specific art). Aiempi kuvanveisto nähtiin vanhanaikaisena. Lisäksi katsottiin, ettei se ollut harmoniassa luonnon kanssa.
Lähellä ympäristötaidetta on tilataide, joka tarkoittaa erilaisiin paikkoihin tehtyjä kolmiulotteisia teoksia. Esimerkiksi Kaarina Kaikkosen installaatiot ovat usein myös ympäristötaidetta.
Suomessa

Suomeen ympäristötaide tuli kesänäyttelyiden rinnalla. Taiteilija saattoi muokata ympäristöä teokseksi sen sijaan että tuo valmiita objekteja puistoihin. Helsingin juhlaviikot oli tässä uranuurtaja.
Helsingin taidemuseossa Meilahdessa järjestettiin ensimmäinen suomalaisen ympäristötaiteen näyttely Siirrettävä tuonela vuonna 1983. Myös rakennusta ympäröivä puisto on ollut näyttelykäytössä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ympäristötaide Wikimedia Commonsissa
Nykytaiteen keinot
Installaatio
Käsitetaide
Mediataide
Performanssi
Valokuvataide
Videotaide
Yhteisötaide
Ympäristötaide
Äänitaide
Taiteen ja ympäristön peruskäsitteet
Installaatio
Julkinen taide
Kuvanveisto
Maataide
Maisema-arkkitehtuuri
Maisemataide
Paikkasidonnainen taide
Prosenttiperiaate
Rakennustaide
Tilataide
Valotaide
Ympäristötaide
Matti Ytti

Toivo Matti Ytti (10. heinäkuuta 1908 Huittinen – 7. tammikuuta 1973 Huittinen) oli suomalainen maanviljelijä ja agronomi, joka toimi kokoomuksen kansanedustajana 1940-luvun jälkipuoliskolla. Ytin ura kansanedustajana jäi kauden mittaiseksi, mutta puoluehallituksessa hän vaikutti vuoteen 1953 ja puoluevaltuustossa vuoteen 1955 saakka. Ytti toimi myös Kokoomuksen Nuorten Liiton varapuheenjohtajana ja Kokoomuksen maataloussihteerinä.
Ytin vanhemmat olivat talollinen Matti Ferdinand Ala-Fräkkilä ja Fanny Maria Ala-Fräkkilä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1929 ja valmistui agronomiksi 1946 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1947. Ytti toimi maanviljelijänä Huittisissa vuodesta 1935 alkaen. Hän oli myös kokoomuksen maataloussihteerinä 1956–1957 ja Maanomistajain liiton tilapäisenä arviomiehenä vuodesta 1959 alkaen.
Ytti oli kansanedustajana vuosina 1945–1948 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamies vuoden 1950 presidentinvaaleissa ja Huittisten kunnanhallituksen jäsen. Ytti kuului kokoomuksen puoluehallitukseen ja toimi pudottuaan eduskunnasta kokoomusnuorten varapuheenjohtajana vuosina 1949–1950.
Ytti oli naimisissa filosofian maisteri Irma Helkavaaran kanssa. Heidän tyttärensä on kuvataiteilija ja taidegraafikko Elsa Ytti (s. 1944).