stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juha Häyhä
Ura

Häyhä valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1979, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1988 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1996. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1983 toimittuaan notaarina Porvoon tuomiokunnassa.
Häyhä työskenteli tutkijana sekä Helsingin yliopistossa että Suomen Akatemiassa vuosina 1983–2000. Hänen tutkimustoimintansa painottui sopimus-, vahingonkorvaus- ja vakuutusoikeuteen. Hän toimi Oikeus- ja yhteiskuntatieteellisen yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 2000–2002.
Häyhä toimi kuluttajavalituslautakunnan jaoston puheenjohtajana vuosina 1987–2001 sekä markkinatuomioistuimen varajäsenenä vuosina 1994–1998 ja jäsenenä vuosina 1998–2001. Häyhä nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi 1. lokakuuta 2001. Hän on myös toiminut useissa lainsäädäntötoimikunnissa. Häyhä jäi eläkkeelle vuonna 2024.
Julkaisuja

Sopimus, laki ja vakuutustoiminta.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 1996.  ISBN 951-855-158-8.
(toim.): Minun metodini.  Helsinki:  Werner Söderström Lakitieto, 1997.  ISBN 951-670-004-7.
Jälleenvakuutus sopimuksena.  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 2000.  ISBN 951-45-8830-4.
Aleksejs Širokovs

| Aleksejs Širokovs |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. helmikuuta 1980 Riika, Latvian SNT
Kansalaisuus:   Latvia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  182 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  HK Kalev-Välk Tartu
Sarja:  Meistriliiga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–
Aik. seurat:  Pārdaugava Rīga HK Liepājas Metalurgs SG Cortina Dinamo Moskova Metallurg Novokuznetsk Himik Moskovan alue Metallurg Žlobin Dinamo Riika Amur Habarovsk HK Ozolnieki/Monarhs Rauman Lukko HC Kometa Brno HK Kaztsink-Torpedo HC Red Ice Martigny-Verbier Prizma Riika Njoman Hrodna Šahtjor Soligorsk HK Kurbads Zvezda Tšehov Neftjanik Almetjevsk HK Mogo Olimp Riika
Aleksejs Širokovs (s. 20. helmikuuta 1980 Riika, Latvia) on latvialainen jääkiekkoilija. Širokovs pystyy pelaamaan sekä keskus- että laitahyökkääjänä
Širokovs on edustanut Latvian jääkiekkomaajoukkuetta muun muassa Vancouverin olympialaisissa (2010).
Jukka Nylund

Jukka Nylund (s. 26. maaliskuuta 1987) on espoolainen muusikko ja näyttelijä. Nylund opiskelee Sibelius-Akatemiassa musiikkikasvatusta. Hän esiintyi kesällä 2008 Linnanmäen Peacock-teatterissa esitettävässä High School Musicalissa, jossa hänellä oli miespääosa. Nylund on näytellyt joissain Helsingin Kaupunginteatterin, ja Turun Kaupunginteatterin näytelmissä esim. Tom Of Finland- musikaalissa.
Nylund kävi peruskoulun Espoon Mainingin koulussa musiikkiluokilla. Nylund kirjoitti ylioppilaaksi keväällä 2006 Tapiolan lukiosta, jossa opiskeli musiikkilinjalla. Lukioaikanaan hän esiintyi muun muassa Tapiolan 50-vuotisjuhlamusikaalissa lauluroolissa.
Nylund on suorittanut asepalveluksen Puolustusvoimien varusmiessoittokunnassa Lahdessa.
Laulamisen lisäksi Nylund soittaa poikkihuilua ja piccoloa.
Nylund on ollut myös Espoon nuorisovaltuuston jäsen vuosina 2001–2005.
Syksyllä 2014 Nylund tuurasi lauluyhtye Rajattomassa sapattivapaata viettänyttä tenori Hannu Lepolaa.
Nylund on myös ääninäyttelijänä Muumilaakson tarinoita -animaatiosarjan uudemmassa MTV:n dubbauksessa. Nylund on sarjassa Nipsun, Hosulin, ja Aaveen äänirooleissa.
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2011 | Virta | Kalle Litmanen |
| 2020 | Salatut elämät | Sami Kone Kananen |
Artūrs Bērziņš

| Artūrs Bērziņš> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Artūrs Bērziņš
Syntynyt: 12. kesäkuuta 1988 (ikä 36) Ogre, Latvian SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Latvia
Koripalloilija
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä
Pituus:  204 cm
Paino:  107 kg
Nyk. joukkue:   BK Ventspils
Sarja:  Latvijas Basketbola līga
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2004–2005 2005–2006 2007–2009 2009–:   BK Ogre  BK Ogre/Monta  BK Ķeizarmežs  BK Ventspils
Maajoukkueet
:   Latvia
Aiheesta muualla
FIBA
Artūrs Bērziņš (s. 12. kesäkuuta 1988 Ogre, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen koripalloilija.
Bērziņš kuului Latvian maajoukkueeseen vuoden 2011 EM-kilpailuissa, joissa Latvia hävisi kaikki viisi alkulohkon otteluaan ja sijoittui jaetulle 21. sijalle.
Yên Báin kapina

Yên Báin kapina oli kansallismielisen Việt Nam Quốc Dân Đảngin (VNQDD) järjestämä kapinayritys tuolloin Ranskan hallitsemassa Indokiinassa nykyisessä Vietnamissa 10. helmikuuta 1930.
Tausta

Việt Nam Quốc Dân Đảng (VNQDD; ’Vietnamin kansallispuolue’) oli vietnamilaisen kustantajan Hoàng Phạm Trânin ja radikaalin vietnamilaisen isänmaanystävän Nguyễn Thái Họcin perustama järjestö, jonka innoittajana oli Kiinan kansallismielinen puolue eli Kuomintang. VNQDD perustettiin joulukuussa 1927, ja siihen kuului esimerkiksi opettajia, toimittajia, opiskelijoita, joitakin virkamiehiä ja poliittisia aktivisteja. Järjestön tukialueita olivat etenkin Tonkin lähellä Kiinan rajaa ja Saigonin kaupungin alue Etelä-Vietnamissa. Järjestö kannatti vallankumouksellista ideologiaa Ranskan siirtomaavaltaa vastaan. VNQDD keskittyi etenkin värväämään Ranskan armeijassa palvelevia vietnamilaisia sotilaita valmistautuessaan aseelliseen vallankumoukseen.
VNQDD radikalisoitui entisestään, kun ranskalaiset siirtomaaviranomaiset kielsivät Việt Nam Dân Quốc (VNDQ) -järjestön sen pommitehtaalla tapahtuneen räjähdyksen takia. Monet VNDQ:n jäsenistä liittyivät VNQDD-järjestöön. Helmikuussa 1929 VNQDD salamurhasi ranskalaisen virkamiehen Hervé Bazinin, ja seurauksena oli, että ranskalainen poliisi Sûreté pidätti joukoittain VNQDD:n jäseniksi epäiltyjä. Nguyễn Thái Học oli ollut alun perin ennenaikaista vallankumousta vastaan, mutta pidätysaallon takia koko järjestön olemassaolo näytti nyt uhatulta ja vallankumous oli siten väistämätön.
Kapina

Yên Báin kapina alkoi vietnamilaisena uudenvuodenpäivän eli Tết-yönä 9.–10. helmikuuta 1930. Học yritti vielä viime hetkellä lykätä kapinaa, mutta hänen käskyjään ei kuunneltu. 10. helmikuuta kello 1.30 Yên Báin ranskalaisen sotilastukikohdan 40 vietnamilaista sotilasta hyökkäsi tukikohdan 29:ää ranskalaista sotilasta vastaan. Tukikohdan muut 550 vietnamilaista eivät suostuneet osallistumaan tapahtumiin. Viisi ranskalaista kuoli ja kolme haavoittui vakavasti. Noin kahdeksan tuntia myöhemmin seurasi ranskalaisten vastahyökkäys tukikohdan kapinoitsijoita vastaan. Kapinalliset voitettiin, ja 22. helmikuuta Ranskan Indokiinan kenraalikuvernööri Pierre Pasquier julisti kapinan tukahdutetuksi.
Seuraukset

Kapinan jälkeen ranskalaiset tuomitsivat kaikkiaan 547 sotilasta ja siviiliä kapinaan osallistumisesta. 80 sai kuolemantuomion, vaikkakin joitakin sittemmin armahdettiin. Sadat muut saivat pakkotyö- tai karkotustuomioita. Nguyễn Thái Học pidätettiin hänen yrittäessään paeta Kiinaan. Học ja 12 muuta vietnamilaista teloitettiin giljotiinilla 17. kesäkuuta 1930. VNQDD heikkeni järjestönä merkittävästi, mikä osaltaan aiheutti Ho Tši Minhin johtaman Indokiinan kommunistisen puolueen kasvun.
Leonīds Tambijevs

| Leonīds Tambijevs |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. syyskuuta 1970 (ikä 54) Riika, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Latvia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  177 cm
Paino:  80 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1989–2007
Seurat:  SKA Pietari (NL) Stars Riika (IVY) Pārdaugava Riika (Int.) Hvidovre IK (DEN) Rauman Lukko (SML) Iserlohn Roosters (DEL) Rødovre IK (DEN) Torpedo Nižni Novgorod (RSL) Amur Habarovsk (RSL) Tampereen Tappara (SML) EHC Chur (NLB) EHC Basel (NLA) DHK Latgale (LAT) HC Merano (ITA) EV Zeltweg (AUS-2)
Leonīds Tambijevs (s. 26. syyskuuta 1970 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Tambijevs pelasi maaotteluita vuodesta 1992 alkaen.
Tambijevs on kiertänyt paljon maailmaa seurajoukkueissa. Tambijevs on pelannut urallaan Latviassa, Venäjällä, Tanskassa, Suomessa, Saksassa, Sveitsissä ja Italiassa.
Aiheesta muualla

Leonīds Tambijevs Eurohockey.com. (englanniksi)
Þorsteinn Viikinginpojan saaga

Þorsteinn Viikinginpojan saaga (isl. Þorsteins saga Víkingssonar) on keskiaikainen islantilainen saaga.  Sen kirjoittajaa ei tunneta. Saaga luetaan luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Saaga kertoo ensin nimihenkilönsä Þorsteinnin isän Víkingrin (suom. ”Viikinki”) ja tämän veriveljen Njörfin seikkailuista ja siirtyy sitten seuraamaan veriveljien poikien, joita kummallakin on yhdeksän, keskinäistä verikoston kierrettä. Saaga on kirjoitettu noin vuoden 1300 paikkeilla, mutta saagan alussa olevaa, myyttisistä Pohjolan kuninkaista kertovaa osiota on pidetty myöhempänä lisäyksenä. On pidetty mahdollisena, että Þorsteinn Viikinginpojan saaga on laadittu Friðþjófr Uljaan saagan johdannoksi, sillä Þorsteinn esitetään nimikkosaagassaan viimeksi mainitun saagan päähahmon isänä. Saaga kuuluu niihin muinaissaagoihin, jotka eivät sisällä lainkaan runoutta.  Þorsteinn Viikinginpojan saagaa ei ole suomennettu.
Þorsteinn Viikinginpojan saaga lähteenä > Saagan erityispiirteitä

Huolimatta siitä, että Þorsteinn Viikinginpojan saaga luetaan yleensä nuorempiin muinaissaagoihin (ns. seikkailusaagoihin, saks. Abenteuersagas), sen taustalla on todennäköisesti vaikuttanut vanha tarinaperinne. Saaga myös muistuttaa rakenteellisesti hyvin paljon islantilaissaagoja siinä, että saaga kuvaa aluksi sukupuita ja keskittyy kerronnassaan useampaan sukupolveen. Islantilaissaagojen tavoin sen hahmoja ajaa toimintaan kosto. Viimeksi mainitun piirteen osalta Þorsteinn Viikinginpojan saaga eroaa muista nuoremmista muinaissaagoista, joissa saagahahmojen motivoivana voimana on usein vaimon (yleensä prinsessan) etsintä, kotoperäisten ritarisaagojen tavoin. Kuten monissa ritarisaagoissa, myös Þorsteinn Viikinginpojan saagassa tapahtumat sijoittuvat kuitenkin ajoittain hyvin eksoottisiin paikkoihin, kuten Intiaan (isl. Indíaland). Saaga sisältää runsaasti myös kansansaduille tyypillisiä elementtejä, kuten muodonmuutoksia, avuliaita kääpiöitä ja maagisia aseita.
Þorsteinn Viikinginpojan saaga lähteenä > Þorsteinn Viikinginpojan saaga suurvalta-ajan Ruotsissa

Kansansatumaisista ja ritarisaagoille tyypillisistä piirteistä huolimatta saagasta kiinnostuttiin suurvalta-ajan Ruotsissa lähteenä, joka voisi kertoa jotain Ruotsin muinaisesta menneisyydestä. Muinaissaagoja käytettiin myös suurvaltaideologian rakennusaineena ja propaganda tarkoituksessa. Þorsteinn Viikinginpojan saagan osalta syynä kiinnostukseen oli se, että osa saagassa kuvatuista tapahtumista sijoittui Ruotsin alueelle, kuten Göötanmaalle (isl. Gautland) sekä Ruotsin vaikutusalueille itään (esim. ”Idäntielle”, isl. Austrvegr). Ruotsalaiset eivät kuitenkaan enää ymmärtäneet muinaissaagojen kieltä, muinaisislantia, minkä vuoksi merkittävinä pidettyjä tekstejä alettiin kääntää ruotsiksi, joskus myös latinaksi.  



Myös Þorsteinn Viikinginpojan saaga ilmestyi Ruotsissa Jacob Reenhielmin kääntämänä ja toimittamana vuonna 1680 (Thorstens Viikings-sons saga. Uppsala: Henricus Curio). Reenhielm pyrki vakuuttamaan, että Þorsteinn Viikinginpojan saaga oli yliluonnollisista elementeistään huolimatta historiallinen lähde, ja selitti monien uskomattomilta vaikuttavien tekojen olevan seurausta menneiden aikojen paremmasta ruokavaliosta ja tiukemmasta fyysisestä harjoittelusta. Muinaissaagojen lähdearvosta esitettiin kuitenkin jo 1600-luvun Skandinaviassa kriittisiä näkemyksiä. Esimerkiksi tanskalainen Thomas Bartholin (1689) luki Þorsteinn Viikinginpojan saagan pikemminkin typeriin satuihin kuin totta oleviin tarinoihin.  Myös nykytutkimuksessa on esitetty, että saagalla ei todennäköisesti ole historiallista pohjaa vaan että se on laadittu pelkästään viihdyttäväksi tekstiksi.
Käännökset ja editiot

The Saga of Thorstein, Viking’s son. Teoksessa Rasmus Anderson & Jón Bjarnason (käänt.). 1877. Viking Tales of the North. Chicago: Scott, Forsman & co.
Reenhielm, Jacob (käänt. & toim.). 1680. Thorstens Viikings-sons saga. Uppsala: Henricus Curio.
Þorsteins saga Víkingssonar. Teoksessa Rafn, C. C. (toim.) 1829–1830. Fornaldar sögur Nordrlanda, 2. Kaupmannahöfn: [s.n.], 383–459.
Þorsteins saga Víkingssonar. Teoksessa Guðni Jónsson (toim.). 1954.  Fornaldar sögur Norðurlanda, 3. Akureyri: Íslendingasagnaútgáfan.
Aiheesta muualla

Þorsteins saga Víkingssonar muinaisislanniksi Heimskringla.no -sivustolla
Þorsteins saga Víkingssonar muinaisislanniksi Snerpa.is -sivustolla
Þorsteins saga Víkingssonar -bibliografia Stories for All Time: The Icelandic Fornaldarsögur (Arkistoitu – Internet Archive) -sivustolla
Þorsteins saga Víkingssonar englanniksi Germanic Mythology -sivustolla
Mārtiņš Meiers

| Mārtiņš Meiers |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Mārtiņš Meiers
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1991 (ikä 33) Jūrmala, Latvian tasavalta
Kansalaisuus:   Latvia
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  206 cm
Paino:  108 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2008–2009 2009–2013 2013–2014 2014–2015 2015–:  Jūrmalas Sports/Fēnikss BK Ventspils Mitteldeutscher BC BK Ventspils BK VEF Rīga
Maajoukkueet
:   Latvia
Aiheesta muualla
FIBA
Mārtiņš Meiers (s. 30. maaliskuuta 1991 Jūrmala, Latvian tasavalta) on latvialainen koripalloilija.
Meiers kuului Latvian maajoukkueeseen EM-kilpailuissa vuonna 2011, missä Latvia hävisi kaikki viisi alkulohkon otteluaan ja sijoittui jaetulle 21. sijalle, vuonna 2013, jolloin Latvia oli 11:s, ja vuonna 2015, jolloin se oli kahdeksas.
Agnese Āboltiņa

Agnese Āboltiņa
Agnese Āboltiņa (s. 7. helmikuuta 1996) on latvialainen alppihiihtäjä, joka edustaa SK Rīgas Favorīts -seuraa.
Nuorten talviolympialaisissa 2012 Āboltiņa sijoittui pujottelussa 16:nneksi, superalppiyhdistetyssä 22:nneksi ja supersuurpujottelussa 27:nneksi. Hän osallistui Schladmingin MM-kilpailuihin 2013 sijoittuen 74:nneksi suurpujottelussa. Sotšin olympialaisissa 2014 Āboltiņa sijoittui supersuurpujottelussa 31:nneksi ja pujottelussa 37:nneksi.
Volkswagen Passat (B4)

| Volkswagen Passat B4 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistaja:  Volkswagen
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  1993–1997
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Volkswagen Passat (B3)
Seuraaja:  Volkswagen Passat (B5)
Teknisesti samankaltaisia:  Volkswagen Corrado
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group B4
Moottori:  R4 VR6
Iskutilavuus:  1,6–2,9 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Volkswagen Passat B4 on Volkswagenin Passat-mallin kolmannesta sukupolvesta uudistettu versio, jota valmistettiin vuosina 1993–1997. Vaikka mallia kutsutaankin B4:ksi, se ei kuitenkaan ollut täysin uusi auto, sillä se perustui yhä samalle pohjalevylle kuin aiempi malli.
Volkswagen Passat (1993–1997)

Volkswagen Passat koki syksyllä 1993 merkittäviä uudistuksia. Keulassa oli nyt umpinaisen maskin sijasta perinteinen etusäleikkö, kyljistä poistettiin aiempi prässäys ja perä oli muotoiltu uudelleen. Myös koria oli jäykistetty, mikä takasi paremman turvallisuuden. Sisustuksen ja tekniikan uudistukset olivat vähäisempiä. Aiemmin lisävarusteina saatavina olleet kuljettajan ja etumatkustajan turvatyynyt sekä turvavöiden esikiristimet olivat nyt vakiona.
Moottorivalikoima pysyi pitkälti muuttumattomana. Bensiinimoottoreina olivat 1,8-litrainen (90 hv) yksipistesuihku, 2,0-litrainen (115 hv) monipistesuihku sekä 150-hevosvoimaiseksi kasvanut monipistesuihkutteinen 2,0 16V. Malliston huipulla oli 2,8-litrainen VR6 (174 hv). Dieselvaihtoehdot olivat 1,9 TD (75 hv) ja täysin uusi 1,9 TDI (90 hv). Joillain markkinoilla oli myös saatavana 2,9 VR6 (184 hv).
Aivan malliston loppumetreillä vuonna 1996 tarjolle tuli myös TDI-moottorin 110-hevosvoimainen versio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volkswagen Passat (B4) Wikimedia Commonsissa
Volkswagen Passat B4 Variant
Volkswagen Passat VR6
Mazie Hirono

| Mazie Hirono |
| --- | --- |

Yhdysvaltain senaattori Havajilta
 2013-1-33. tammikuuta 2013– Yhdessä Brian Schatzin kanssa  
Edeltäjä:  Daniel Akaka
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Havajin 2. vaalipiiristä
 3. tammikuuta 2007 – 3. tammikuuta 2013  
Edeltäjä:  Ed Case
Seuraaja:  Tulsi Gabbard
Havajin 9. varakuvernööri
 2. joulukuuta 1994 – 2. joulukuuta 2002  
Kuvernööri:  Ben Cayetano
Edeltäjä:  Ben Cayetano
Seuraaja:  Duke Aiona
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. marraskuuta 1947 (ikä 76) Koori, Fukushiman prefektuuri, Japani
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  Leighton Kim Oshima
Tiedot
Puolue:  demokraatit
Uskonto:  buddhalaisuus
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.hirono.senate.gov
Mazie Keiko Hirono (jap. 広野 慶子, s. 3. marraskuuta 1947) on Yhdysvaltain demokraattisen puolueen poliitikko ja 3. tammikuuta 2013 alkaen Havaijin edustaja Yhdysvaltain senaatissa. Hän toimi aiemmin vuodesta 2007 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Havaijin toisesta vaalipiiristä.
Tausta ja yksityiselämä

Hirono syntyi Fukushimassa, Japanissa, mutta muutti amerikanjapanilaisen äitinsä kanssa Yhdysvaltoihin vuonna 1955. Hironon vanhemmat erosivat isän alkoholi- ja uhkapeliongelmien takia. Hänelle myönnettiin Yhdysvaltain kansalaisuus vuonna 1959, samana vuonna kun Havaijista tuli virallisesti osavaltio.
Vuonna 1970 Hirono valmistui Havaijin yliopistosta pääaineenaan psykologia. Tämän jälkeen hän muutti Washingtoniin ja alkoi opiskella oikeustiedettä Georgetownin yliopistossa, josta hän valmistui kahdeksan vuotta myöhemmin. Tämän jälkeen hän muutti takaisin Havaijille ja alkoi työskennellä julkishallinnossa.
Uskonnolliselta vakaumukseltaan Hirono on buddhalainen.
Poliittinen ura

Hironon poliittinen ura alkoi vuonna 1980, kun hänet valittiin Havaijin osavaltion edustajainhuoneeseen. Hän istui siellä yli vuosikymmenen, kunnes nousi osavaltion varakuvernööriksi. Hirono toimi Havaijin varakuvernöörinä vuosina 1994–2002. Hän oli vuonna 2002 Linda Linglen vastaehdokkaana Havaijin osavaltion kuvernöörinvaaleissa, mutta hävisi saatuaan 47 % äänistä.
Vuonna 2006 Hirono valittiin ensimmäisen kerran Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen. Virkaan astuessaan tammikuussa 2007 hänestä ja Hank Johnsonista tuli ensimmäiset Yhdysvaltain kongressiin valitut buddhalaiset.
Yhdysvaltain senaattiin Hirono valittiin ensimmäistä kertaa vuonna 2013, jolloin hänestä tuli myös maan ensimmäinen buddhalainen senaattori.
Yhdysvaltain kongressitalon valtauksen jälkeen Hirano vaati Ted Cruzin ja Josh Hawleyn senaattorinmandaattien poistamista, koska nämä olivat äänekkäästi vaatineet senaattia hylkäämään vuoden 2020 presidentinvaalien tuloksen. Lisäksi Hirano vaati Yhdysvaltain perustuslain 25. lisäykseen turvautumista, minkä nojalla Donald Trump pantaisiin viralta.
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 2018

| Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 2018 |
| --- | --- |
 Berliinin olympiastadion
Sijainti:  Berliini Saksa
Kilpailupaikka:  Berliinin olympiastadion
Kilpailulajeja:  50
Avajaiset:  6. elokuuta
Päättäjäiset:  12. elokuuta
Kotisivu:  Virallinen sivusto
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 2018 olivat 24:nnet yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut. Ne järjestettiin 6.–12. elokuuta 2018 Berliinissä, Saksassa. Kilpailupaikkana toimi Berliinin olympiastadion. Vuoden 2018 kisat olivat kolmannet Saksassa järjestetyt yleisurheilun EM-kisat, edelliset kilpailut olivat Münchenissä 2002 ja Stuttgartissa 1986.
Mitalitaulukko

Isäntämaa
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Iso-Britannia | 7 | 5 | 6 | 18 |
| 2 |  Puola | 7 | 4 | 1 | 12 |
| 3 |  Saksa | 6 | 7 | 7 | 20 |
| 4 |  Ranska | 3 | 4 | 3 | 10 |
| 5 |  Belgia | 3 | 2 | 1 | 6 |
| 5 |  Kreikka | 3 | 2 | 1 | 6 |
| 7 |  Valko-Venäjä | 3 | 1 | 3 | 7 |
| 8 |  Norja | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 9 |  Espanja | 2 | 4 | 4 | 10 |
| 10 |  Ukraina | 2 | 2 | 3 | 7 |
| 11 |  Portugali | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 12 |  Alankomaat | 1 | 3 | 4 | 8 |
| 13 |  Turkki | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 14 |  Sveitsi | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 15 |  Ruotsi | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 16 |  Italia | 1 | 1 | 4 | 6 |
| 17 |  Liettua | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 18 |  Israel | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 18 |  Kroatia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 20 |  Tšekki | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 21 |  Azerbaidžan | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 21 |  Bulgaria | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 21 |  Slovakia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 24 |  Itävalta | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 25 |  Irlanti | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 25 |  Unkari | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 25 |  Viro | 0 | 0 | 1 | 1 |
| – |  Neutraalit urheilijat | 1 | 3 | 2 | 6 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 2018 Wikimedia Commonsissa
Georgijs Pujacs

| Georgijs Pujacs |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1981 (ikä 43) Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Latvia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  98 kg
Seura
Seura:  Dinamo Riika
Sarja:  Optibet Hokeja Līga
Pelinumero:  18
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–
Aik. seurat:  Pārdaugava Rīga HK Liepājas Metalurgs HK Vilki Riika HK Riga 2000 Himik Moskovan alue Lada Toljatti Dinamo Minsk Sibir Novosibirsk Avangard Omsk<HK Neftehimik Nižnekamsk HC 05 Banská Bystrica Prizma Riika Dresdner Eislöwen Olimp Riika
NHL-varaus:  264. varaus, 1999 Boston Bruins
Georgijs Pujacs (s. 11. kesäkuuta 1981 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa latvialaista Dinamo Riikaa.
NHL-joukkue Boston Bruins varasi Pujacsin vuoden 1999 NHL:n varaustilaisuuden yhdeksännellä kierroksella, 264. pelaajana.
Valdis Muižnieks

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 |  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 |  |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bulgaria 1957 |  |  |
|  Kultaa | Turkki 1959 |  |  |
|  Kultaa | Jugoslavia 1961 |  |  |
Valdis Muižnieks (ven. Валдис Карлович Муйжинекс, Vаldis Kаrlovitš Muižineks, 22. helmikuuta 1935 Riika – 29. marraskuuta 2013) oli latvialainen Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Muižnieks saavutti Neuvostoliiton koripallomaajoukkueessa olympiahopeaa Melbournessa 1956, Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964, Yhdysvaltain vietyä kultamitalit jokaisella kerralla. Euroopan mestaruuden Neuvostoliitto ja Muižnieks voittivat vuosina 1957, 1959 ja 1961. Seuratasolla Muižnieks voitti ASK Rīgan joukkueessa FIBA Euroliigan kolmasti peräkkäin vuosina 1958–1960 ja neljä Neuvostoliiton mestaruutta.
Muižnieks kuoli 29. marraskuuta 2013. Hän oli kuollessaan 78-vuotias.
Lauris Dārziņš

| Lauris Dārziņš |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. tammikuuta 1985 (ikä 39) Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Latvia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  Dinamo Riika
Sarja:  KHL
Pelinumero:  10
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  Ilves (SML) Vsetínská Hokejová (ČEL) HC Oceláři Třinec (ČEL) HK Gomel (BEL) Ak Bars Kazan (KHL)   Traktor Tšeljabinsk (KHL)
NHL-varaus:  268. varaus, 2003 Nashville Predators
Lauris Dārziņš (s. 28. tammikuuta 1985 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen ammattilaisjääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä KHL-liigassa Dinamo Riian riveissä. Dārziņš aloitti uransa juniorina Suomessa.