stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
NHL-kausi 2007–2008
Palkinnot

| --- | --- |
Stanley Cup:: Detroit Red Wings
Presidents' Trophy:: Detroit Red Wings
Prince of Wales Trophy:: Pittsburgh Penguins
Clarence S. Campbell Bowl:: Detroit Red Wings
Art Ross Trophy:: Aleksandr Ovetškin (Washington Capitals)
Bill Masterton Memorial Trophy:: Jason Blake (Toronto Maple Leafs)
Calder Memorial Trophy:: Patrick Kane (Chicago Blackhawks)
Conn Smythe Trophy:: Henrik Zetterberg (Detroit Red Wings)
Frank J. Selke Trophy:: Pavel Datsjuk (Detroit Red Wings)
Hart Memorial Trophy:: Aleksandr Ovetškin (Washington Capitals)
Jack Adams Award:: Bruce Boudreau (Washington Capitals)
James Norris Memorial Trophy:: Nicklas Lidström (Detroit Red Wings)
King Clancy Memorial Trophy:: Vincent Lecavalier (Tampa Bay Lightning)
Lady Byng Memorial Trophy:: Pavel Datsjuk (Detroit Red Wings)
Lester B. Pearson Award:: Aleksandr Ovetškin (Washington Capitals)
Lester Patrick Trophy:: 
Mark Messier Leadership Award:: Mats Sundin (Toronto Maple Leafs)
Maurice 'Rocket' Richard Trophy:: Aleksandr Ovetškin (Washington Capitals)
NHL Plus/Minus Award:: Pavel Datsjuk (Detroit Red Wings)
Roger Crozier Saving Grace Award:: Dan Ellis (Nashville Predators)
Vezina Trophy:: Martin Brodeur (New Jersey Devils)
William M. Jennings Trophy:: Dominik Hasek/Chris Osgood (Detroit Red Wings)
Norojärvi (Mänttä-Vilppula)

| Norojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Mänttä-Vilppula
Koordinaatit:  61°58′15″N, 24°23′14″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Ruoveden alue (35.33)
Laskuoja:  oja Saarijärveen 
Järvinumero:  35.337.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  112,9 m  
Rantaviiva:  0,602 km  
Pinta-ala:  2,363 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiNorojärvi 
Norojärvi  on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa Suluslahden kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,4 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Salojärven valuma-alueeseen (35.337) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 112,9 metriä mpy.
Nuorittan koulu

Nuorittan koulu oli Ylikiimingin kunnan Nuorittan kylässä sijainnut 1.–6. vuosiluokkien peruskoulu. Koulu perustettiin vuonna 1918 ja se toimi aluksi kansakouluna sekä myöhemmin peruskouluna aina vuoteen 2005, jolloin se lakkautettiin.
Nuorittan koulu perustettiin kansakouluna Nuorittan koulupiirissä vuonna 1918. Aluksi kansakoulu toimi Matti Paasolalta luokkahuoneeksi vuokratussa pirtissä. Lisäksi koulun opettajalle vuokrattiin asuintilat sekä muita taloushuoneita ja -rakennuksia. Toukokuussa 1919 tehtiin varsinaisen koulurakennuksen rakentamisurakka, rakentajana toimi Matti Wesa ja rakennuksen hinnaksi muodostui 15 000 markkaa. Rakennuksen valmistuminen viivästyi mm. hirsien huonon saatavuuden vuoksi ja se valmistui vasta vuonna 1920. Ensimmäiseksi naisopettajaksi valittiin toisella hakukierroksella kahdesta hakijasta Aino Viljanen ja poikien veistonopettajaksi Matti Kirvesoja. Naisopettajien saapuminen Nuorittalle kuitenkin ilmeisesti peruuntui sillä myöhemmin väliaikaiseksi opettajattareksi palkattiin Aino Säävälä. Koulutoiminta alkoi 22. lokakuuta 1920 kahdenkymmenenkahden oppilaan voimin. Alakoulun toiminta alkoi vuonna 1928. Opettajien saanti Nuorittalle tuntui olevan ongelma, ja koulun alkutaipaleella useat valituiksi tulleista opettajista eivät saapuneet lainkaan Nuorittalle, pakottaen koululautakunnan turvautumaan väliaikaisiin opettajiin.
Opintokerhotoiminta aloitettiin Nuorittan kansakoululla lokakuussa 1938, ja sen toimintaan ilmoittautui mukaan 17 jäsentä.
Vuonna 1941 koulun johtokunta teki päätöksen, että syksyllä jokaiselle oppilaalle tullaan tarjoamaan lämmin kouluateria päivittäin. Koulun asiakirjoista ei kuitenkaan löydy mainintaa toteutuiko kouluateriointi. Vuonna 1943 koululle valittiin keittäjä-vahtimestari ja kouluateria päätettiin maksuttomaksi.
Kansakoulu jatkoi supistettuna kansakouluna aina vuoteen 1949 saakka, vaikka täydellisen kansakoulun 25 oppilaan raja oli ylittynyt jo aiemmin. Tällöin perustettiin myös erilliset ylä- ja alakansakoulunopettajan virat, joihin jouduttiin nimittämään henkilöt hakijoiden puutteen vuoksi. Koulun muuttamista kolmiopettajaiseksi ehdotettiin 1957, sillä koulussa opiskeli jo 68 oppilasta ja oppilasmäärä kasvaisi kahdeksaankymmeneen seuraavana vuonna. Uusi koulurakennus valmistui ja vihittiin käyttöön 17. marraskuuta 1957, ja vuonna 1964 koulun kerhohuoneessa aloitti toimintansa Ylikiimingin kirjaston sivukirjasto.
Koulurakennuksen peruskorjaus aloitettiin 1984 ja se valmistui 1986.
Vuonna 1993 Alavuoton koulu lakkautettiin ja se liitettiin Nuorittan koulupiiriin, johon kuului näiden lisäksi myös Jokikokko. Koulupiirin oppilasmäärä oli pudonnut 1960-luvun suurten ikäluokkien vuosista, ollen enää yli kolmekymmentä.
Koululle rakennettiin liikuntahalli vuonna 1996 ja se vihittiin käyttöön 1. joulukuuta samana vuonna. Vuonna 1997 koulun oppilasmäärä oli 36, joista 3.–6. luokilla 24. Lukuvuonna 1998–1999 oppilasmäärä putosi 34:ään.
Nuorittan koulu lakkautettiin lukuvuoden päättyessä 4. kesäkuuta 2005.
Níkaia (Lárisa)

| Níkaia Νίκαια |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Níkaia
 Koordinaatit: 39°33′45″N, 22°27′53″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Thessalia
Alueyksikkö:  Lárisa
Kunta:  Kilelér
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  220401
Väkiluku (2011):  6 535
 – Kaupunki:  3 876
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  ΡΙ
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Níkaia (kreik. Νίκαια; myös Níkea) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Kilelérin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Νικαίας, Dimotikí Enótita Nikaías) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Lárisan alueyksikössä Thessalian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 6 535 ja varsinaisen Níkaian kaupungin väkiluku 3 876 (vuonna 2011). Níkaia on Kilelérin kunnan kuntakeskus.
Níkaian kaupunki sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Lárisasta kaakkoon. Se on nimetty Vähässä-Aasiassa sijaitsevan Nikaian eli Nikean (nykyinen İznik) kaupungin mukaan. Níkaia oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kilelérin kuntaan yhdessä Arménion, Krannónaksen ja Platýkampoksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Níkaian kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Chará | Chará | 234 |
| Dílofo | Dílofo | 124 |
| Moschochóri | Kyparíssia | 92 |
| Moschochóri | Moschochóri | 152 |
| Mýra | Kaló Neró | 251 |
| Mýra | Mýra | 349 |
| Mýra | Sofó | 241 |
| Néa Léfki | Néa Léfki | 152 |
| Nées Karyés | Nées Karyés | 448 |
| Nées Karyés | Révma | 69 |
| Níkaia | Níkaia | 3 876 |
| Záppeio | Záppeio | 547 |
Yhteensä: 6 535
Ariane 5

Ariane 5:n pienoismalli
Ariane 5 on käytöstä poistettu suuri eurooppalainen kertakäyttöinen kantoraketti. Raketti on kehitetty ESAn kantorakettiohjelmassa ja sen valmistaja on Arianespace. Teollisen valmistuksen pääurakoitsija on EADS Space Transportation-yhtiö. Raketit laukaistaan ESAn avaruuskeskuksesta Guayanan avaruuskeskuksesta, Etelä-Amerikasta.
Raketti

Ariane 5:n päämoottori on nk. kryogeenimoottori eli se käyttää ajoainetta, joka varastoidaan kylmänä. Moottorin tyyppi on H155 Vulcain – siitä käytetään myös nimitystä EPC (ranskan kielen sanoista Etage Principal Cryotechnique). Se polttaa 132,3 tonnia nestehappea ja 25,8 tonnia nestevetyä. Rakettimoottori tuottaa 1 160 000 Newtonin työntövoiman.
Ensimmäiseen rakettivaiheeseen kuuluu myös kaksi kiinteäajoainemoottoria, jotka tuottavat lähdössä yli 90% koko raketin työntövoimasta. Booster-raketit ovat yli 30 metriä korkeita ja niissä on kussakin 237,8 tonnia ajoainetta. Ajoaineesta 18 % on alumiinia (polttoaine) ja 68 % ammoniumperkloraattia (hapetin). Loput 14 % on sidosainetta.
Raketin toinen vaihe kuljettaa hyötykuorman halutulle radalle. Ariane 5G-versio käyttää hypergolista EPS (Étage à Propergols Stockables/Storable Propellant Stage) vaihetta, mutta Ariane 5 ECA-versio uudempaa kryogeenista ESC:tä (Étage Supérieur Cryotechnique/Cryogenic Upper Stage).
Ariane 5 pystyy nostamaan geostationaariselle siirtoradalle (GTO, jonka apogeum on 36 000 km) 6 200 kg painavan satelliitin. Ariane 5 -rakettia on tarkoitus kehittää siten, että nostokyky nousisi 12 000 kg:aan.
Historia

Ariane 5 korvasi Ariane 4 -kantoraketin. Ariane 5:n kehitystyö kesti kymmenen vuotta ja maksoi 7 miljardia euroa. Ariane 5 oli suunniteltu laukaisemaan ESAn Hermès-avaruussukkula, jota ei kuitenkaan toteutettu. Toinen syy suuren kantoraketin toteutukseen oli oletus siitä, että jatkossa  tietoliikennesatelliitit ovat hyvin suurikokoisia ja toteutuneena tavoitteena laukaista kaksi suurta tietoliikennesatelliittia yhdellä laukaisulla geostationaariselle kiertoradalle.
Ensimmäinen Ariane 5 -laukaisu (lento 501) 4. kesäkuuta 1996 päätyi raketin asennonsäätöä ohjaavan ohjelmiston virhetoiminnon takia tilanteeseen, jossa raketti lensi väärään suuntaan. Raketti tuhottiin räjäyttämällä se 40 sekuntia laukaisun alun jälkeen. Raketin tietokoneen (OBC) ohjelmisto yritti muunnosta 64-bittisestä liukuluvusta 16-bittiseen kokonaislukuun, joka aiheutti vikatilanteen kun arvo ei mahtunut muuttujaan. OBC:n Ada-kielisessä ohjelmakoodissa ei ollut suojausta kyseisen muuttujan muuntamiselle, vaikka toiset vastaavat muunnokset samassa koodissa oli suojattu. Ohjelmakoodi oli peräisin aiemmasta Ariane 4 -raketista. Tämä johti väärään ohjauskomentoon. Laukaisussa oli lähellä se, että raketista putoavat romut vahingoittavat laukaisua katsoneita VIP-vieraita. Laukaisussa menetettiin 4 ESAn Cluster-satelliittia.
Kolme seuraavaa lentoa olivat onnistuneita. Viides laukaisu 12. heinäkuuta 2001 oli epäonnistunut, koska laukaisu sijoitti kaksi satelliittia liian matalalle radalle. ESAn Artemis-tietoliikennesatelliitti pystyi kuitenkin omalla ionipropulsio-moottorillaan ajamaan itsensä oikealle radalle. Tämä ei merkittävästi lyhentänyt Artemisin käyttöikää, koska se on edelleen käytössä vuonna 2010.
Ensimmäisen Ariane 5 ESC-A-version laukaisu epäonnistui 11. joulukuuta 2002. Sen jälkeiset laukaisut ovat onnistuneet virheettömästi.
Vuoden 2009 lopussa ja huhtikuussa 2010 Ariane 5-laukaisun lähtölaskenta piti keskeyttää ja lykätä laukaisua raketin vetytankkien väärän paineistuksen tai paineistusmittauksen vuoksi. Joulukuussa 2009 tämä viivästytti laukaisua 9 vuorokautta. Arianespace asetti tutkimusryhmän selvittämään ongelman alkuperää.
Viimeinen Ariane 5 -laukaisu tehtiin kesällä 2023. Raketin seuraajaksi tulee vielä kehitysvaiheessa oleva Ariane 6.
Versioita

Ariane 5 Generic (G) on raketin alkuperäisen version nimi. Sillä voitiin laukaista 6200 kg painava satelliitti geostationaariselle siirtoradalle (GTO).
5G-versiosta jatkokehitettiin Generic Plus (G+), jonka tehokkaamman toisen vaiheen ansiosta GEO-radalle voitiin nyt laukaista 6950 kg painava satelliitti. Se lensi neljä kertaa vuonna 2004.
Edellisen korvasi Ariane 5 GS, jonka nostokyky on 6700 kg. Siinä on kehitetty Vulcain 1B -päämoottori.
Ariane 5 ECA on uusin ja voimakkain versio. Se käyttää uutta Vulcain 2 -päämoottoria ja uusien kevyempien materiaalien ansiosta siihen voi tankata enemmän ajoainetta. Toisen vaiheen, ESC-A:n, moottorina toimii HM-7B (joka oli Ariane 4:n kolmannen vaiheen moottori), jolla hyötykuorma GTO-radalle nousee 10 000 kg. ESC-A painaa 6500 kg ja polttaa 14 000 kg kryogeenista ajoainetta.
ESC-B-versiossa käytetään aikanaan uutta "Vinci"-moottoria, joka lisää nostokyvyn 12 000 kg GTO-radalle. Sen kehitys on keskeytynyt.
Ariane 5 ES ATV-kantorakettiversio on suunniteltu ATV-huoltoaluksen laukaisuun. Sillä voidaan laukaista 21 000 kg matalalle maatakiertävälle radalle.
Ariane 5:n laukaisut > Seuraavat laukaisut

31.3.2011 noin klo 00:40 Suomen aikaa Ariane 5 yritti laukaista Yahsat- ja NewDawn-tietoliikennesatelliitit. Raketin päämoottori käynnistyi, mutta järjestelmä sammutti sen 7 sekunnin sisällä eikä boosterimoottoreita käynnitetty. Raketti joutui teknisen tutkimuksen kohteeksi ennen seuraavaa laukaisuyritystä.  Syynä oli Vulcain-moottorin suuttimen mekanismi, joka ei viallisten komponenttien takia sallinut suuttimen normaalia liikettä. Vika oli huhtikuun puoliväliin (2011) mennessä korjattu.
| Päivä | Aika (UTC) | Lennon numero | Raketin tyyppi | Sarjanumero | Hyötykuorma | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010-12-28 |  | V-199 | Ariane 5ECA |  ??? | Koreasat 6 , HispaSat-1E | Suunnitteilla |
| 2011-02-15 |  | V-200 | Ariane-5ES | 544 | ATV-2 "Johannes Kepler" | Suunnitteilla |
Ariane 5:n laukaisut > Käytöstä poistaminen

Raketin viimeinen laukaisu oli 5. heinäkuuta 2023. Kyydissä oli kaksi satelliittia, yksi ranskalainen ja yksi saksalainen. Viimeisen laukaisun hetkellä seuraaja Ariane 6 ei ollut vielä käyttövalmis.
Seuraaja

Vuoden 2009 lopulla alkoi kuulua huhuja keskikokoisen Ariane 6 -kantoraketin ja suuren eurooppalaisen kantoraketin rakentamisesta. Toukokuussa 2010 Saksa on ilmaissut, ettei se ole valmis panostamaan lainkaan mahdolliseen Ariane 6-ohjelmaan (myös termiä "next generation launcher" on käytetty) ESAn puitteissa. Ranska on ajatunut tätä ideaa noin vuoden ajan. Ariane 5 laukaisuja on 2000-luvulla tehty 5-7 kappaletta vuodessa, kun alun perin tuotannon "break-even"-pisteen oli ajateltu olevan 10 vuosittaisen laukaisun kohdalla. ESAn rahoittamat Ariane 5 kehitysohjelmat ovat auttaneet Ariane 5-rakettia rakentavaa teollisuutta ylläpitämään toiminan. Vuonna 2008 ESAn ministerikokouksessa Ariane 5-ohjelmaan kuuluvat maat panostivat noin miljardi euroa Ariane 5:n Midlife Extensioniin. Kahden miljardin euron panostus uuteen kehitysohjelmaan tulisi väitetysti tehdä viimeistään vuoden 2012 lopussa uudestaan, jotta vuonna 2017 olisi käytössä suuremman nostokyvyn omaava Ariane 5. Ennen joulua 2010 ESAn miehitettyjen lentojen komitea ei pystynyt päättämään jatkaako ESA ISS-avaruusaseman rahoitusta vuodesta 2015 vuoteen 2020 asti, koska Arianespace oli vaatinut kahdeksi vuodeksi 120 M€/vuosi tukea Ariane 5:n tuotannon ylläpitoon, kun edellinen 200 M€/vuosi tukiohjelma EGAs päättyi vuoden 2010 lopussa. Vaadittu tuki on kaksivuotinen, koska ESAn ministerikokous vuonna 2012 päättää seuraavasta - todennäköisesti pitempiaikaisesta - tukipaketista. Maaliskuussa 2011 ESAn neuvosto päätti siitä, että Arianespacea tuetaan 120 miljoonalla eurolla vuodessa kahden vuoden ajan.
Ranska on vuonna 2010 antanut 82,5 miljoonaa euroa uuden "Post Ariane 5 next-generation launcher"-kantoraketin esisuunnitteluun ja tulossa on kaikkiaan 250 miljoonaa euroa "big load"-tyyppisenä rahoituksena.
Kesällä 2010 Astrium Space Transportation-yhtiö sai 10 miljoonan euron suuruisen ja 15 kk kestävän urakan toteuttaa Ariane 5-rakettia pienemmän vuonna 2025 käyttöön saatavan kantoraketin esisuunnitteluN. ESAn ministerikokous päättää toteutusohjelmasta vuoden 2012 lopussa. Uusi raketti vaikuttaa Sojuzin kokoluokan raketilta - voi olla mahdollista, että ESA pyrkii luomaa niin luotettavan raketin (jota Ariane 5 ei ole), että sitä voitaisiin käyttää avaruuslentäjien kuljettamiseen avaruuteen?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ariane 5 Arianespacessa
ESA:n Ariane 5-sivusto
Kantoraketit
| --- | --- |
Nykyiset::   Ariane 6  Atlas V  Athena  Delta IV  Dnepr  Electron  Falcon 9 9 B4  9 B5  Falcon Heavy  GSLV  H-IIA  Kosmos-3M  Pitkä marssi -rakettiperhe  Minotaur  Pegasus  Proton  PSLV  Rokot  Shavit  Štil  Start-1  UR-100  Space Launch System  Strela  Sojuz U  FG  2  Taurus  Tsyklon 3  Volna  Vega  Zenit 
Suunnitteilla::   Angara  BFR  GSLV III  GX  H-IIB  KSLV  New Glenn  Taurus II  Vulcan 
Entiset::   Ariane 1  2  3  4  5  Atlas SM-65 Atlas  I  II  III  Black Arrow  Delta  II  III  Diamant  Energija  Europa  Falcon 1  Falcon 9 9 v1.0  9 v1.1  9 v1.2  H-II  J-I  Juno I  Lambda  Mu (V)  Molnija M  N1  Poljot  R-7  Saturn I  IB  V  INT-21  Scout  Sparta  Thor  Thor-Agena  Thor-Burner  Thorad-Agena  Titan I  II  III  IIIB  IV  Tsiklon 2  Vanguard  Voshod  Vostok 
Ariane 5:n ECA-versio, hyötykuormana kaksi satelliittia
Olavi Rytkölä

Yhteysupseeri, luutnantti Eino Nuutinen ja toimistosihteeri, vänrikki Olavi Rytkölä sotien aikana puolustus­voimain intendentin­toimistossa.
Veikko Olavi Rytkölä (4. huhtikuuta 1914 Viipuri – 26. toukokuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen julkisoikeuteen erikoistunut oikeustieteilijä.
Rytkölä väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1948 väitöskirjallaan Valtion vakinaisten virkamiesten palkkaus- ja eläkeoikeus, jonka jälkeen hän kirjoitti myös lukuisia muitakin teoksia virkamiesoikeuden alalta. Hän toimi Yhteiskunnallisen korkeakoulun kunnallispolitiikan professorina vuosina 1953–1962 ja Turun yliopiston hallinto- ja finanssioikeuden professorina vuosina 1962–1981.
Rytkölä edusti käsitelainoppia, jota ilmensi etenkin hänen teoksensa Julkisoikeudellinen sopimus (1949). Artikkelissaan Hallinto- ja finanssioikeudessa sovellettavista oikeusnormeista (1965) Rytkölä puolusti käsitelainopillisen ajattelun, joka oli joutunut analyyttisen oikeustieteen kritiikin kohteeksi, erityisen tärkeää merkitystä hallinto-oikeuden alalla.
Kirjallisuutta

Juhlajulkaisu Olavi Rytkölä 1914 – 4/2 – 1984
Nurlat

| Nurlat |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 fiNurlat 
 54°25′59″N, 50°48′00″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Tatarstan
Perustamisajankohta:  1905
Kaupungiksi:  1961
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  15,2 km²
Väkiluku 2021:  33 990 
 nurlat.tatarstan.ru/rus/index.htm 
Nurlat (ven. Нурлат, tat. Норлат) on kaupunki ja kaupunkikunta Venäjällä Tatarstanin  eteläosassa, 268 kilometriä tasavallan pääkaupungista Kazanista kaakkoon. Nurlat kuuluu Nurlatin piiriin ja on sen hallinnollinen keskus. Nurlatin seudulla on rikkaat maaöljyvarat.
Historia

Nurlat perustettiin vuonna 1905 ja kaupunki siitä tuli vuonna 1961.
Asukasluvun kehitys:
12 700 (1959)
32 500 (2002)
32 601 (2010)
Tatarstanin lippu
Olivia Gallay Bertrand

Olivia Gallay Bertrand (s. 2. tammikuuta 1989 Évian-les-Bains) on ranskalainen alppihiihtäjä.
Maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran 15. joulukuuta 2006 Reiteralmissa. Bertrandin paras maailmancupin sijoitus on 12:s sija Cortina d'Ampezzon (tammikuu 2009) ja Aspenin (marraskuu 2009) suurpujotteluista. Ranskan mestaruuskisoissa hän on voittanut super-g:ssä kultaa vuosina 2006 ja 2009 sekä hopeaa syöksylaskussa vuonna 2006.
Åren MM-kilpailuissa 2007 Bertrand oli super-g:ssä 17:s ja Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 13:s. Vancouverin olympialaisissa 2010 Bertrand oli suurpujottelussa 12:s.
Only Love Survives

| Only Love Survives |
| --- | --- |
 Ryan Dolan esittämässä kappalettaan Eurovision laulukilpailun harjoituksissa.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Ryan Dolan
Kesto:  3:00
Säveltäjä(t):  Wez Devine, Ryan Dolan
Sanoittaja(t):  Wez Devine, Ryan Dolan
Euroviisutiedot
Vuosi:  2013
Maa:  Irlanti
Kieli:  englanti
Sijoitus:  26.
Pisteet:  5
Sijoitus semifinaalissa:  8.
Pisteet semifinaalissa:  54
Sanat:  sanoitus
Only Love Survives (suom. Vain rakkaus selviää) on Ryan Dolanin esittämä kappale, joka edusti Irlantia vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa Ruotsin Malmössä.
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui kahdeksanneksi ja selviytyi finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui sijalle 26. eli viimeiseksi.
NHL-kausi 2012–2013

| NHL-kausi 2012–2013 |
| --- | --- |
Laji:  jääkiekko
Järjestyksessä oleva kausi:  95.
Maa:   Yhdysvallat  Kanada
Joukkueiden määrä:  30
Sarja alkoi:  19. tammikuuta 2013
Sarja päättyi:  24. kesäkuuta 2013
Runkosarjan voittaja:  Chicago Blackhawks 
Mestari:  Chicago Blackhawks 
Pistepörssin voittaja:  Martin St. Louis 
Runkosarjan arvokkain pelaaja:  Aleksandr Ovetškin 
Pudotuspelien pistepörssin voittaja:  David Krejčí 
Pudotuspelien arvokkain pelaaja:  Patrick Kane 
  ← 2011–2012 :  2013–2014 → 
NHL-kausi 2012–2013 oli National Hockey Leaguen 95. kausi. Sen aikana 30 joukkuetta pelasi kukin 48 ottelua. Stanley Cupin voitti Chicago Blackhawks, joka kukisti finaalisarjassa Boston Bruinsin otteluvoitoin 4–2. Chicago myös voitti runkosarjan ensimmäisen kerran sitten NHL-kauden 1990–1991.
Kauden käynnistymistä edelsi 15. syyskuuta 2012 alkanut ja 6. tammikuuta 2013 päättynyt työsulku. Keskeisimmät työsulkuun liittyneet kiistanaiheet NHL-liigan ja pelaajayhdistyksen välillä olivat palkkakaton suuruus sekä tulojen jakosuhde. Neuvottelujen tuloksena syntyneen kymmenvuotisen työehtosopimuksen nojalla jääkiekkotulot jaetaan tasan pelaajien ja seurojen välillä. Kumpikin osapuoli saa siis 50 prosenttia tuloista, kun taas edellinen sopimus takasi pelaajille 57 prosentin osuuden. Kauden 2013–2014 palkkakatoksi sovittiin 64,3 miljoonaa dollaria, joka vastaa tarkalleen kaudella 2011–2012 käytettyä kattoa.
Runkosarjan ensimmäinen kierros pelattiin 19. tammikuuta 2013, ja pudotuspelit alkoivat 30. huhtikuuta 2013. Kaikki runkosarjaottelut pelattiin samassa konferenssissa olevien joukkueiden välillä. Näin ollen kauden ainoat ottelut, joissa eri konferensseihin kuuluvat joukkueet kohtasivat toisensa, pelattiin Stanley Cup -finaalisarjassa.
Runkosarjan pistepörssin voitti Tampa Bay Lightningia edustanut Martin St. Louis. Hän teki 48 ottelussa ottelussa yhteensä 60 tehopistettä, joista 17 oli maaleja ja 43 syöttöpisteitä. Art Ross Trophyn ohella hänelle myönnettiin Lady Byng Memorial Trophy. Maalitilaston ykkönen oli puolestaan Washington Capitalsin Aleksandr Ovetškin, joka teki kauden aikana 32 maalia. Ovetškin sai parhaalle maalintekijälle annettavan Maurice Richard Trophyn lisäksi Hart Memorial Trophyn, joka oli hänen uransa kolmas Hart-palkinto.
Pudotuspelien pistepörssin voittaja oli Boston Bruinsin David Krejčí. Hän teki 22 ottelussa 26 tehopistettä, joista 9 oli maaleja ja 17 syöttöpisteitä. Parhaalle tulokkaalle jaettava Calder Memorial Trophy myönnettiin Florida Panthersia edustaneelle Jonathan Huberdeaulle. Norris Trophyn sai puolestaan Montreal Canadiens -puolustaja P. K. Subban. Vezina Trophy annettiin Columbus Blue Jackets -maalivahti Sergei Bobrovskille.
Runkosarja > Itäinen konfenrenssi

|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  H ja>  |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Pittsburgh Penguins  | 48 |  36  |  0  |  12  |  165  |  119  | +46 | 72 |
| 2 | Montreal Canadiens  | 48 |  29  |  5  |  14  |  149  |  126  | +23 | 63 |
| 3 | Washington Capitals  | 48 |  27  |  3  |  18  |  149  |  130  | +19 | 57 |
| 4 | Boston Bruins  | 48 |  28  |  6  |  14  |  131  |  109  | +22 | 62 |
| 5 | Toronto Maple Leafs  | 48 |  26  |  5  |  17  |  145  |  133  | +12 | 57 |
| 6 | New York Rangers  | 48 |  26  |  4  |  18  |  130  |  112  | +18 | 56 |
| 7 | Ottawa Senators  | 48 |  25  |  6  |  17  |  116  |  104  | +12 | 56 |
| 8 | New York Islanders  | 48 |  24  |  7  |  17  |  139  |  139  | 0 | 55 |
| 9 | Winnipeg Jets  | 48 |  24  |  3  |  21  |  128  |  144  | -16 | 51 |
| 10 | Philadelphia Flyers  | 48 |  23  |  3  |  22  |  133  |  141  | -8 | 49 |
| 11 | New Jersey Devils  | 48 |  19  | 10  |  19  |  112  |  129  | -17 | 48 |
| 12 | Buffalo Sabres  | 48 |  21  |  6  |  21  |  125  |  143  | -18 | 48 |
| 13 | Carolina Hurricanes  | 48 |  19  |  4  |  25  |  128  |  160  | -32 | 42 |
| 14 | Tampa Bay Lightning  | 48 |  18  |  4  |  26  |  148  |  150  | -2 | 40 |
| 15 | Florida Panthers  | 48 |  15  |  6  |  27  |  112  |  171  | -59 | 36 |
Pittsburgh Penguins, Montreal Canadiens ja Washington Capitals voittivat omat divisioonansa.