stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tietokoneen virtalähde

Tietokoneen virtalähde avattuna.
OCZ:n valmistama 600 watin tehoinen kiinteillä kaapeleilla varustettu virtalähde.
Tietokoneen virtalähde on virtalähde, joka muuntaa verkkovirran tietokoneen tarvitsemalle virralle.
PC-yhteensopivien henkilökohtaisten tietokoneiden virtalähteitä määrittää ATX-standardi. Tätä ennen on ollut käytössä AT- ja XT-yhteensopivia virtalähteitä. Pienemmissä Mini-ITX ja SFF-koteloissa käytetään omia virtalähteitään.
Tyypillinen henkilökohtaisen tietokoneen virtalähde on kytkentää tekevä (engl. switched mode) hakkuriteholähde. Tietokoneen virtalähde muuttaa vaihtovirrasta tasavirraksi ja laskee jännitteen tietokoneen käyttämälle tasolle. Tietokoneiden virtalähteissä käytetään aktiivisia (engl. active power factor correction converter, APFC) tai passiivisia osia (PFC) säätelemään virtaa, joka vaikuttaa virtalähteen todellisuudessa antamaan tehoon verrattuna nimellistehoon.
Aktiivisilla komponenteilla hyötysuhde on parempi, mutta ne maksavat enemmän kuin passiiviset.
Tietokoneiden virtalähteissä "modulaarisissa" virtalähteissä kaapelit ovat irrotettavia kun taas ei-modulaarisissa ne ovat kiinteästi asennettuja. Modulaarisissa virtalähteissä kaapelin toinen pää on standardoitu (mm. ATX, SATA, PCIe) mutta virtalähteen päässä oleva liitin ja kaapeleiden järjestys voi vaihdella.
Virtalähteen hyötysuhdeluokasta kerrotaan tyypillisesti vapaaehtoisella 80 Plus -merkinnällä, jota myös Energy Star käyttää huolimatta sen puutteista.
Tietokoneiden virtalähteitä on kehitetty lähinnä näytönohjaiten vaatimen virransyötön osalta. Virtalähteisiin on lisätty 6-piikkinen liitin lisävirtaa varten  näytönohjaimelle (max 75 wattia), myöhemmin 8-piikkinen (max 150 wattia). Vuonna 2022 julkaistu ATX3.0-standardi sisältää uuden 12-piikkisen ns. PCIe 5.0 12VHPWR -virtaliittimen ja sallii näytönohjaimen ottaa 600 wattia lisätehoa.
Lithocarpus edulis

| Lithocarpus edulis |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fagales
Heimo::  Pyökkikasvit Fagaceae
Suku::  Lithocarpus
Laji::  edulis
Kaksiosainen nimi
 Lithocarpus edulis  (Makino) Nakai 
Katso myös
   Lithocarpus edulis Wikispeciesissä   Lithocarpus edulis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lithocarpus edulis on Lithocarpus-sukuun kuuluva ainavihanta puu tai pensas. Se on kotoisin Japanista, missä sitä esiintyy luonnonvaraisena. Lajia viljellään Euroopassa koristekasvina.
Lithocarpus edulis kasvaa yleensä 9–12 metrin korkuiseksi. Sen lehdet ovat kapean soikeita, nahkamaisia ja kiiltävän vihreitä, pituudeltaan korkeintaan 15-senttisiä. Kasvi kukkii keväällä ja on yksikotinen. 25 millimetriä pitkät ja 8 millimetriä leveät pähkinät ovat syötäviä ihmisille, mutta maistuvat pahalta niiden sisältämien tanniinien vuoksi. Tanniinit voi kuitenkin poistaa liottamalla niitä vedessä useamman päivän tai jauhamalla jauheeksi ja liottamalla, jolloin prosessi tapahtuu nopeammin.
Lithocarpus edulis on suosittu koristekasvi sen ikivihreän lehvästön ja houkuttelevan ulkonäön vuoksi. Se viihtyy parhaiten aurinkoisessa tai puolivarjoisessa paikassa ja sietää erilaisia maaperätyyppejä, kunhan ne ovat hyvin vettä läpäiseviä. Kasvi on suhteellisen kylmänkestävä ja soveltuu viljeltäväksi alueilla, joilla talvet eivät ole liian ankaria. Yksi tunnettu lajike on Lithocarpus edulis 'Starburst', joka erottuu lehtiensä kirkkaan keltaisella keskiosan kirjavuudella. Tämä lajike kasvaa nopeasti ja sitä voidaan kasvattaa pienenä puuna tai suurena pensaana. Se tuottaa pieniä terhoja, jotka ovat vihreä- ja keltaraidallisia.
Académie de la Grande Chaumière

Vuonna 1930 valmistunut Koulun pääovi Pariisissa.
Koulun kyltti.
Maksutosite opiskeluista vuodelta 1912.
Académie de la Grande Chaumière on taidekoulu, joka sijaitsee Pariisin kaupungin 6. arrondissementissa. Koulun perusti 1902 sveitsiläinen Martha Stettler (1870–1945). Koulu perustettiin vastalauseena tiukan akateemista maalaustaidetta opettavalle École des Beaux-Artsille. Koulu nimettiin Académie Charpentieriksi vuonna 1957.
Akatemiaan houkuteltiin oppilaita hinnoilla, jotka olivat jopa Académie Juliania halvempia. Paikka tarjosi oppilailleen lämmityksen ja mallin.
Maineikkaita oppilaita

Alexander Calder
Alberto Giacometti
Tove Jansson
Tamara de Lempicka
Amedeo Modigliani
Otto Mäkilä
Eero Nelimarkka
Aiheesta muualla

Koulun verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Geórgios Zoitákis

| Geórgios Zoitákis> Γεώργιος Ζωιτάκης |
| --- | --- |
 Puolustusvoimien komentaja kenraali Odysséas Angelís tervehtii huhtikuussa 1971 valtionhoitajaa Geórgios Zoitákisia (oikealla). Stylianós Pattakós heidän välissään siviiliasussa.
Kreikan sijaishallitsija
 13. joulukuuta 1967 – 21. maaliskuuta 1972  
Edeltäjä:  Konstantin II
Seuraaja:  Geórgios Papadópoulos
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1910 Náfpaktos, Kreikka
Kuollut: 21. lokakuuta 1996 (86 vuotta) Ateena, Kreikka
Ammatti:  upseeri, kenraali
Puoliso:  Sofía Vouranzéri
Lapset:  1
Tiedot
Tutkinnot:  Kreikan sotilasakatemia
Uskonto:  ortodoksinen
Etnisyys:  kreikkalainen
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Kreikka
Palvelusvuodet:  1932–1973
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti vuodesta 1967 ja kenraali vuodesta 1972
Taistelut ja sodat:  Kreikan taistelu Kreikan sisällissota Kreikan sotilasvallankaappaus 1967
Geórgios Zoitákis (kreik. Γεώργιος Ζωιτάκης, 3. maaliskuuta 1910 Náfpaktos – 21. lokakuuta 1996 Ateena) oli Kreikan sotilasvallankaappaukseen osallistunut kenraali ja toimi kaappausta seuranneen Kreikan sotilasjuntan nimellisenä valtionpäämiehenä varakuninkaan nimellä vuosina 1967–1972 kuningas Konstantinin paettua maasta.
Ura ennen sotilasjuntan aikaa

Sotilasuralle Zoitákis tuli valmistuttuaan tykistön vänrikiksi sotilasakatemiasta vuonna 1932. Sen jälkeiset korkeammat sotilaskoulut hän kävi Kreikassa sekä NATO-maan upseerina Länsi-Saksassa  ja Yhdysvalloissa 1950- ja 60-luvuilla.
Lokakuussa 1940 syttyneessä Italian–Kreikan sodassa hän palveli kapteenina. Tässä sodassa hän haavoittui, mutta oli mukana Kreikan armeijan puolustautuessa Saksan hyökättyä Jugoslaviaan ja edelleen Kreikkaan huhtikuussa 1941. Zoitákis haavoittui toistamiseen tässä sodassa. Saksan miehittäessä Kreikkaa Zoitákis asui kotiseudullaan Náfpaktoksessa. Kotiseudulla ollessaan hän oli mukana salaisessa vastarintajärjestössä, joka liittyi Napoléon Zérvasin tasavaltaiseen vastarintaliikkeeseen EDES. Kesällä 1944 kilpailevan kommunistisen vastarintaliikkeen ELASin vallan kasvaessa Kreikassa ELAS vangitsi Zoitákisin elokuusta lokakuuhun 1944, mutta vapautti Casertassa brittien johdolla tehdyn Kreikan vastarintaliikkeiden yhteistyösopimuksen nojalla. ELAS oli tappanut jo aiemmin syksyllä 1943 hänen isänsä Konstantínoksen vuonna 1943 vastarintaliikkeiden välisissä taisteluissa. Kuningasvalta palautettiin syksyllä 1946. Sisällissota kuningaskunnan ja kommunistisen ELASin välillä kiihtyi tällöin. Zoitákis toimi Kreikan sisällissodan aikana 1940-luvun lopulla majurin arvoisena kuninkaallisen armeijan joukoissa.
Sisällissodan päättymisen jälkeen lokakuussa 1949 Zoitákis palveli jalkaväkiyksikköjen komentajana eri puolilla Kreikkaa. Hän oli myös kuningas Paulin adjutanttina. Hänet ylennettiin everstiksi vuonna 1955. Hän toimi vuodesta 1963 divisioonankomentajana ja vuodesta 1967 armeijan kenraalina. Hän työskenteli tällöin Pohjois-Kreikassa.
Vallankaappaus ja varakuninkaana

Kreikan sisäpoliittisen tilanteen kiristyttyä 1960-luvun puolivälissä korkeimmat upseerit alkoivat suunnitella sotilasvallankaappausta siviilihallitusta kohtaan. Nuori kuningas Konstantin II oli myös sekaantunut poliittisiin kysymyksiin, ja päävastustajaksi kuninkaalle 
muodostui keskusta-vasemmiston johtajaksi noussut pitkän linjan poliitikko Geórgios Papandréou. Juuri ennen parlamenttivaaleja 21. huhtikuuta 1967 Kreikan korkeimmat upseerit etunenässä everstit Geórgios Papadópoulos ja Nikólaos Makarézos ja prikaatinkenraali Stylianós Pattakós sekä korkeimman oikeuden syyttäjä, oikeuskansleri Konstantínos Kóllias ottivat vallan ja muodostivat Kreikan sotilasjuntan johdon. Poliittiset puolueet kiellettiin ja keskeiset poliitikot vangittiin.
Kuningas Konstantin yritti 13. joulukuuta 1967 vastavallankaappausta, mutta epäonnistui ja pakeni perheensä kanssa maasta. Tällöin Zoitákis, joka oli tukenut kevään kaappaustilanteessa everstijunttaa, nimitettiin maata muodollisesti johtavaksi varakuninkaaksi. Zoitákis nimitti samassa yhteydessä juntan vahvan miehen eversti Papadópouloksen pääministeriksi, koska juntan pääministeri Kóllias oli tukenut kuningasta ja paennut hänen kanssaan maasta. Juntta täydensi perustuslakia vuonna 1968, koska siinä ei ollut varakuninkaan virkaa. Kuningas Konstantin ei pakolaisuudessaan tunnustanut varakuninkaan olemassaoloa. Varakuninkaana Zoitákis oli yli neljä vuotta aina 21. maaliskuuta 1972 asti. Eron taustalla oli ristiriidat muun sotilasjuntan kanssa. Seuraajaksi tuli sotilasjuntan pääministeri, eversti Papadópoulos. Tässä vaiheessa Zoitákis siirtyi eläkkeelle, mutta ylennettiin samalla täydeksi kenraaliksi.
Juntan jälkeinen aika - vankeus

Kreikka siirtyi takaisin demokratiaan kesäkuussa 1974, jolloin juntan johto joutui Kyproksen konfliktin vuoksi hankalaan poliittiseen tilanteeseen ja luopui vallasta. Seuraavana vuonna kenraali Zoitákis kuului yhtenä syytettynä sotilasjuntan jäsenenä ja tuomittiin elinkautiseen vankeuteen, jota kesti 13 vuoden ajan vuoteen 1988 asti. Tällöin hänet vapautettiin terveydellisistä syistä. Zoitákis haki armahdusta tuomiostaan vuonna 1993, mutta silloinen presidentti Konstantínos Karamanlís hylkäsi anomuksen. Tämän jälkeen hän oli kotiarestissa Ateenassa aina kuolemaansa vuoteen 1996 asti.
Hehkusoihtulilja

| Hehkusoihtulilja |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Soihtukasvit Asphodelaceae
Suku::  Soihtuliljat Kniphofia
Laji::  uvaria
Kaksiosainen nimi
 Kniphofia uvaria  (L.) Oken 
Katso myös
   Hehkusoihtulilja Wikispeciesissä   Hehkusoihtulilja Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hehkusoihtulilja (Kniphofia uvaria) on Etelä-Afrikasta kotoisin oleva soihtukasvilaji, jota käytetään koristekasvina.
Hehkusoihtulilja on monivuotinen ruohokasvi, jonka miekkamaiset, sinivihreät lehdet muodostavat tiiviin tyviruusukkeen. Kasvi kukkii toukokuusta heinäkuuhun; korkeiden kukkavarsien päässä olevat kukat ovat aluksi punaisia, mutta muuttuvat kukinnan edetessä keltaisiksi, mikä antaa kukinnolle soihtua muistuttavan ulkonäön.
Hehkusoihtulilja viihtyy parhaiten aurinkoisella paikalla hiekkaisessa, hyvin vettä läpäisevässä maassa ja suosii rikasta, humuspitoista maaperää. Kasvi kestää kuivuutta, mutta saattaa tarvita kylminä talvina talvisuojausta, ja kuihtuneet kukinnot kannattaa poistaa heti kukinnan jälkeen. Kasvia voidaan lisätä maavarren avulla, keväällä jakamalla tai siemenistä. Hehkusoihtulilja ei siedä liian kosteaa maaperää, joka voi aiheuttaa juurimätää; toisinaan kasvissa esiintyy myös ripsiäisiä.
Kasvin tieteellinen sukunimi on annettu saksalaisen lääkärin ja kasvitieteilijän Johann Hieronymus Kniphofin (1704–1763) mukaan.
Perussuomalaiset Nuoret

| Perussuomalaiset Nuoret |
| --- | --- |

Perustettu:  18. tammikuuta 1997
Toimiala:  poliittinen nuoriso- ja opiskelijajärjestö
Kotipaikka:  Helsinki
Toiminta-alue:  koko Suomi
Jäsenmäärä:  2 600 (vuosi 2016)
Pääsihteeri:  Antti Moisander
Puheenjohtaja:  Asseri Kinnunen
Hallitus (2020):  Auri Siika-aho, 1. vpj Laura Jokela Liina Isto Linus Linsén Henri Määttä Henri Hautamäki
Jäsenlehti:  Rahvas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Perussuomalaiset Nuoret (ruots. Finsk Ungdom, engl. The Finns Party Youth) oli perussuomalaisten nuoriso- ja opiskelijajärjestö. Järjestö hakeutui konkurssiin toukokuussa 2020. Sen tilalle perustettiin Perussuomalainen Nuoriso.
Emopuolue katkaisi helmikuussa 2020 suhteensa nuorisojärjestöön, koska nuorisojärjestö ei hyväksynyt emopuolueen vaatimaa sääntömuutosta. Perussuomalaisten Nuorten jäseneksi saivat liittyä kaikki 15–35-vuotiaat perussuomalaisuuden omakseen tuntevat. Järjestön jäsenyys ei ollut kytketty puolueen jäsenyyteen. Vuonna 2018 järjestö sai 115 000 euroa valtionavustusta. Vuodelta 2019 valtionavustus peruttiin nuorisolain rikkomisen takia.
Perussuomalaisten Nuoret perustettiin vuonna 1997 ja rekisteröitiin yhdistysrekisteriin vuonna 2006. Yhdistyksen jäsenlehti oli Rahvas, joka ilmestyi vuodesta 2013 alkaen. Järjestön viimeinen puheenjohtaja oli Asseri Kinnunen.
Historia > Nuorisojärjestön perustaminen ja ensimmäiset vuodet

”Miksi, mitä ja milloin olivat kysymyksiä, joita pohdittiin. Miksi perustettaisiin Perussuomalaisille Nuorille oma itsenäinen valtakunnallinen nuorisojärjestö ja mihin tehtävään. Viimeinen kysymys oli helpoin, ensin oli saatava ns. emopuolue kunnolla kasaan. Aluksi pohtijoita oli muutama, kun paperille piirrettiin eri kuvioita organisaatiosta, tekijöistä ja tehtävistä. Siitä nuorisojärjestön perustaminen lähti. Käytiin keskusteluja laajemmin ja tahto sekä tarve tulivat voimakkaasti esille”. Näin aloitti nuorisojärjestön ensimmäinen puheenjohtaja Fihlman-Lehikoinen toimintaselostuksen perussuomalaisten puolueneuvostolle Mikkelissä 1. elokuuta 1998 ja kuvasi Perussuomalaisten Nuorten perustamisen taustoja.
Perussuomalaiset Nuoret – Sannfinländsk Ungdom -niminen yhdistys perustettiin Kuopiossa 18. tammikuuta 1997. Perussuomalaiset r.p. oltiin perustettu Kokkolassa 11. toukokuuta 1995. Perussuomalaisten Nuorten toiminta käynnistyi siten hieman yli puolitoista vuotta puolueen perustamisen jälkeen. Perustajajäseniä nuorisojärjestössä olivat Pia-Marina Fihlman-Lehikoinen, Ritva Marin ja Marja Tikkanen. Fihlman-Lehikoinen valittiin puheenjohtajaksi, Ritva Marin varapuheenjohtajaksi ja Marja Tikkanen sihteeriksi. He toimivat tehtävissään 2000-luvun alkuun saakka. Nuorisojärjestön perustamisvuonna hallituksen jäsenet olivat pääosin Pohjois-Savosta ja Pohjois-Karjalasta, mitä selittää osaltaan se, että silloinen Perussuomalaisten Kuopion piiri oli vahva toimija. Nuorisojärjestön aktiiveilla oli myös aiempaa taustaa SMP:stä, Kehittyvän Suomen Nuorten Liitosta ja kunnanvaltuustosta, ja esimerkiksi ensimmäiseen puheenjohtajavalintaan vaikutti aiempi kokemus SMP:n nuorisojärjestöstä ja tehtävä siirtää tietotaito nuoremmille.
Vuonna 2001 nuorisojärjestölle valittiin uusi puheenjohtaja. Vuodesta 1997 Perussuomalaisia Nuoria johtanut Fihlman-Lehikoinen sai seuraajakseen Jouni Viitasen Tampereelta. Viitasen Perussuomalaisille kirjoittaman raportin mukaan kokouksen pääasiallisena tarkoituksena oli saada uudelleen käyntiin nuorten toiminta ”parin käymisvuoden jälkeen”. Perussuomalaisten Nuorten räväkkä tyyli tai itsenäinen asema puolueorganisaatiossa herätti ilmeisesti myös vastakkaisia mielipiteitä. Väistynyt puheenjohtaja Fihlman-Lehikoinen kirjoitti Perussuomalainen-lehdessä vuonna 2001: ”Ehkä jotkut kokevat nuorisojärjestön uhkaksi, tietämättä että yhteisen asian eteen ponnistellaan. Niin turhaan kapuloita rattaisiin isketään.”
Historia > Elon puheenjohtajakausi 2011−2014

Vuoden 2011 eduskuntavaalien ja Perussuomalaisten vaalivoiton myötä nuorisojärjestön jäsenmäärä lähti rajuun nousuun, kun jäsenhakemuksia tuli sadoittain. Nuorisojärjestö tuplasi jäsenmääränsä muutamassa päivässä. 2010-luvun alussa myös piirijärjestöjen toteuttamat Ryhtiliike-tapaamiset alkoivat kasvaa. Vuonna 2011 Perussuomalaiset Nuoret erosi Kristillisdemokraattisten nuorten ja kokoomusnuorten kanssa Allianssista, koska he katsoivat, että Allianssista oli tullut ”jättiläismäinen suojatyöpaikkaorganisaatio, joka on hyvin etäällä nuorten arjesta”. Vuodesta 2012 lähtien puheenjohtaja Simon Elo ja pääsihteeri Simo Grönroos olivat kokopäiväisiä työntekijöitä, ja nuorisojärjestö muutti Yrjönkadun puoluetoimistolle.
Elon puheenjohtajakaudella jäsenistöstä tuli kysyntää periaateohjelman päivittämiselle, minkä vuoksi periaateohjelma päivitettiin ja laajennettiin 2012. Vuoden 2012 periaateohjelmassa järjestö ilmoitti kannattavansa muun muassa kansallismielisyyttä ja optimaalisen valuutta-alueen löytämistä Suomelle. Järjestö myös ilmoitti talouspoliittiseksi linjakseen kansallisliberalismin, alun perin Olli Immosen aloitteesta. Periaateohjelmassa säilytettiin aiemmin vakiintunut kanta, ettei Suomen tule hakea Naton täysjäsenyyttä. Vuonna 2013 julkaistiin myös Rahvas-aikakauslehden ensimmäinen numero. Vuonna 2013 järjestö sai uuden logon, jossa esiintyvät Kalevan Neito ja Pohjantähti. Vuonna 2014 järjestö vaati, että Suomen on järjestettävä EU- ja eurojäsenyydestä kansanäänestys vuoteen 2016 mennessä. Yhdistyksen hallintorakenne kehittyi vuonna 2014 sääntöuudistuksen myötä, kun yhdistykseen perustettiin uusi toimielin, edustajisto.
Simon Elon kaudella Perussuomalaiset Nuoret liittyi yhteistyöjärjestö European Young Conservativesin jäseneksi. Elo painotti puheenjohtajakaudellaan keskiluokan merkitystä ja puhui ”verokapinasta”, jonka avulla puolue nostetaan pääministeritasolle. Elon mukaan Perussuomalaiset Nuoret siirtyi hänen kaudellaan (2011−2014) oikealle.
Historia > Tynkkysen puheenjohtajakausi 2015−2016

Vuoden 2014 syyskokouksessa Turussa Perussuomalaisille Nuorille valittiin uudeksi puheenjohtajaksi Sebastian Tynkkynen, joka oli aiemmin tullut tunnetuksi osallisuudestaan Big Brother -televisiosarjaan. Vuonna 2015 periaateohjelmaa päivitettiin muun muassa Nato-kannan suhteen, jonka mukaan Suomi voi kuulua puolustusliittoihin, mikäli kansallisen etu sitä edellyttää. Järjestön periaatteisiin lisättiin muun muassa myös šaria-lain vastustaminen, yksilönvapauksien kannattaminen ja kirkon ja valtion erottaminen toisistaan.
Järjestö sai laajaa näkyvyyttä, kun puheenjohtaja Tynkkynen ja varapuheenjohtaja Hernesniemi käynnistivät kansalaisaloitteen Suomen EU-kansanäänestyksen järjestämisestä. Kun aloite oli kerännyt noin 20 000 kannatusilmoitusta, pääministeri Juha Sipilä ilmoitti, ettei EU-kansanäänestystä järjestetä Suomessa. Aloite keräsi lähes 34 000 kannatusilmoitusta eikä edennyt eduskunnan käsittelyyn. Tynkkysen mukaan pääministeri Sipilän lausunto lamaannutti kannattajat.
Vuonna 2016 kohua herätti myös Perussuomalaisten Nuorten pakkoruotsia vastustava video, jossa Tynkkynen esiintyi kirkon portailla ruoskittavana. Kampanjavideo huomioitiin myös Ruotsissa, jossa sen katsottiin hyökkäävän ruotsin kieltä vastaan.
Historia > Kinnusen puheenjohtajakausi 2019−

Heti Asseri Kinnusen kauden alussa Perussuomalaiset nuoret otti kantaa kansainvälisen adoption kelatukien korotuksia vastaan. Oulun seksuaalirikoskohun aikana järjestö otti kantaa turvapaikanhakijoiden sulkemisesta ulos muusta yhteiskunnasta. Hävittäjähankintakeskustelussa järjestö toi esiin 80 ja 96 koneen mallit. Perussuomalaiset Nuoret vastustaa hoitajamitoitusta. Järjestö syytti Yle Kioskin vaalikonetta ”punavihreäksi propagandaksi” ja vaati sitä suljettavaksi sekä Yleisradiolle sisäistä selvitystä. Perussuomalaiset Nuoret vastusti ehdotettua sähköautojen hankintatukea ja vaati sen sijaan, että vanhan auton romutuspalkkiota maksettaisiin myös käytetyn auton ostajalle. Järjestö esitti hiilitullia ja kotimaisen tuotannon suosimista.
Perussuomalaisten Nuorten kevätkokous 2019 teki seitsemän julkilausumaa: järjestö vaatii, että Suomen on vastustettava lisäajan myöntämistä Brexitille, vaatii että ylioppilaskunnat eroavat Setan kannatusjäsenyyksistä, vaatii Suomen eroa Euroopan talousalueesta, Viron ottamista Pohjoismaiden neuvostoon, Suomen irtaantumista kehitysyhteistyöjärjestöistä (järjestö mainitsi nimiltä Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelma UNDP:n, Yhdistyneiden kansakuntien teollistamisjärjestö UNIDO:n, Afrikan kehityspankki AfDB:n, Aasian kehityspankki ADB:n, Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki EBRD sekä Maailmanpankin), Suomen kaksikielisten yliopistojen säätämistä yksikielisesti suomenkielisiksi ja varusmiesten äänestysmahdollisuuden turvaamista tarjoamalla äänestysmahdollisuus varuskunnissa.
Kinnunen valittiin jatkokaudelle puheenjohtajana järjestön syyskokouksessa Riihimäellä 10. marraskuuta 2019. Hän sai 55 ääntä ja vastaehdokas Laura Jokela 45. Ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi valittiin Auri Siika-aho ja toiseksi varapuheenjohtajaksi Toni Jalonen. Kolmanneksi varapuheenjohtajaksi valittiin Tomer Souranto. Pääsihteeriksi tehtävästä luopuneen Toni Saarisen tilalle valittiin Antti Moisander, joka voitti vastaehdokkaansa Kasper Holtarin äänin 55−44. Hallituksen jäseniksi erovuoroisten tilalle valittiin Liina Isto, Laura Jokela sekä Linus Linsén.
3. varapuheenjohtaja Tomer Souranto erosi tehtävästään maaliskuussa 2020. Hän perusteli eroaan terveydellisillä seikoilla, mutta kertoi myös saaneensa itseensä kohdistuneita antisemitistisiä ja rasistisia kommentteja jäsenistöltä ja järjestön hallitukselta.
Historia > Järjestön hajoaminen

Perussuomalaisten johto ehdotti alkuvuodesta 2020 nuorisojärjestölleen sääntömuutosta, jonka mukaan sen äänivaltaisiksi jäseniksi pääsisivät vain puolueeseen kuuluvat. Nuorisojärjestö hylkäsi sääntömuutosehdotuksen Tampereella järjestetyssä ylimääräisessä kokouksessa helmikuun lopulla. Tämän seurauksena puolue katkaisi välit nuorisojärjestöönsä maaliskuun alussa. Huhtikuussa antamassaan haastattelussa Asseri Kinnunen kertoi, että järjestö aiotaan ajaa alas. Nuorisjojärjestö hakeutui konkurssiin. Opetus- ja kulttuuriministeriö ei ollut saanut perittyä yhdistykseltä takaisin sille jo maksettua mutta palautettavaksi määräämäänsä osaa valtionavustuksesta.
Maaliskuussa Perussuomalaisten nuorten tilalle perustettiin puolueen uusi nuorisojärjestö Perussuomalainen Nuoriso.
Kesäkuussa entiset Uudenmaan Perussuomalaiset nuoret perustivat Uudenmaan akseli -nimisen ryhmän. Se toimii omien sanojensa mukaan Suomen Sisun yhteydessä ja harjoittaa kansallismielistä nuorisotoimintaa, esimerkiksi liikunnan, koulutuksien ja keskustelutilaisuuksien muodossa. Ryhmä myös otti omaan käyttöönsä vanhat Uudenmaan Perussuomalaisten nuorten käyttäjätilit sosiaalisessa mediassa.
Ideologia ja kannat > Yleiset periaatteet

Perussuomalaisten Nuorten säännöissä järjestön aatteeksi ja tarkoitukseksi määritellään kansallismielisyys ja kansallisvaltiokeskeisyys. Aatteen ilmoitetaan pohjautuvan suomalaiskansalliseen identiteettiin ja sen vahvistamiseen. Järjestö ilmoittaa jatkavansa suomalaisuusliikkeen perintöä. Järjestön päämääräksi on määritelty edustuksellisen ja suoran demokratian kehittäminen sekä yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden ja kansalaisten välisen tasa-arvon lisääminen. Järjestön tehtäväksi on säännöissä kirjattu nuorten kerääminen ”vastuulliseen, laaja-alaiseen ja tasavertaiseen yhteiskunnalliseen uudistustyöhön” ja ”tulevaisuuden rakentamiseen myös tuleville sukupolville”.
Perussuomalaisten Nuorten on periaateohjelmasta päätetään sääntöjen mukaan yhdistyksen kokouksissa. Muutokset tehdään hallituksen esityksillä, ja niiden on saatava taakseen vähintään kahden kolmasosan enemmistö annetuista äänistä tullakseen voimaan. Nykyisessä periaateohjelmassaan Perussuomalaiset Nuoret määrittelee pohjaavansa poliittisen ajattelunsa populistiseen yhteiskuntakäsitykseen ja yksilönvapauksiin. Järjestö vastustaa korruptiota ja liiallista byrokratiaa, suurpääoman mielivaltaa, ylisuuria yksiköitä, valtion ja järjestöjen mielivaltaa sekä moraalista rappiota.