stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mitä Jussi Halla-aho tarkoittaa?
Sisältö > Mike Pohjola: Epäloogisuuksien leikkipuisto

Mike Pohjola käsittelee erästä Halla-ahon blogikirjoitusta. Pohjolan mukaan siinä on esillä kirjoittajalle tyypillinen tyylikeino, niin sanottu olkinukkeargumentointi. Halla-aho esittää tietystä asiakysymyksestä oman versionsa, jota kukaan ei ole esittänyt. Siksi se on helpompi näennäisesti kumota. Pohjolan mukaan Halla-ahon tarjoamat tosiasiaväitteet ovat usein yleistyksien, vääristelyiden ja oikeiden tilastojen sekoituksia. Varsin tyypillistä Halla-ahon teksteille on, että niissä ”vääristellään, kärjistetään, provosoidaan, vittuillaan, vitsaillaan, agitoidaan”. Halla-aho kysyy, onko suomalaisilla esimerkiksi kehitysavun kautta ”velvollisuus ratkaista ongelmia, joita eivät ole olleet aiheuttamassa”? Pohjolan mukaan tähän kiteytyy yksi maahanmuuttokriittisyyden suurista loogisista virheistä. Suomalaiset kurjistavat kehitysmaiden oloja ostamalla orjatyövoimalla diktatuureissa tehtyjä tuotteita. Maahanmuuttajien syyllistäminen ei ole järkevää vaan rasistista, vaikka se tuottaisikin suosiota ”kouluttamattomien kansanjoukkojen manipuloijille”.
Pohjola kirjoittaa Homma-keskustelupalstalla olevan satoja viestiketjuja, joissa esimerkiksi arvostellaan maahanmuuttomyönteiseksi koettua julkista puheenvuoroa. Kannan esittänyttä henkilöä haukutaan ja oman puolen edustajiksi koettuja kehutaan. Monet palstan jäsenet kokevat vastustajikseen ”hyysäävät kukkahattutädit” sekä ”vihervasemmistolaiset stalinistit”. Pohjolan mukaan myös Halla-aho käyttää stalinistisyytöksiä esimerkiksi vastustaessaan koulujen kasvisruokapäivää. ”Ulkopuolisen on joskus vaikea hahmottaa, miksi Halla-aho aina vertaa kasvissyöjiä juuri Staliniin eikä koskaan esimerkiksi Hitleriin, joka kuitenkin oli kasvissyöjä.” Pohjolan mukaan foorumilla ajatellaan mielellään, että heidän käsityksenä pohjautuvat järkeen ja vastustajien tunteisiin. Pohjola ihmettelee, miksi siis maahanmuuttajista puhutaan usein hyvin kielteisillä käsitteillä. Kun Hommafoorumilla on käsitelty Halla-ahon kirjoituksia, useat viesteistä ovat ”ylistävää päännyökyttelyä”. Mukana on kuitenkin kriittisiä kantoja esittäviä keskustelijoita. Esimerkiksi Homma ry:n puheenjohtaja kirjoittaa, ettei pidä eräästä Halla-ahon tekstistä, joka on tyyliltään raaka ja itse sanoman kannalta epäolennainen. Pohjolan mukaan Halla-aho vastaa tähän tyypillisellä ristiriitaisella tyylillään, jossa ei lopulta otakaan vastuuta sanomisistaan.
Sisältö > Timo Hännikäinen: Miksi äänestin Jussi Halla-ahoa

Timo Hännikäinen kertoo äänestäneensä yhden asian poliitikoksi mieltämäänsä Halla-ahoa vastalauseena. Maahanmuutosta käydyssä keskustelussa on oltu hyväuskoisia, vaiettu asioista ja valehdeltu. Vahvimmin tässä on ollut asialla lukeneisto, joka on sulkenut silmänsä sananvapauden kaventamiselta. Vielä Salman Rushdien tapauksessa monet tuomitsivat fundamentalismin ja tukivat kirjailijaa. Toisin oli  Muhammed-pilapiirrosjupakan kohdalla vuonna 2005. Hännikäisen mukaan tuolloin haluttiin välittää viesti, että islamin arvosteleminen ei ole sallittua. Halla-ahon tapauksessa Suomen PEN toimi ”poliittisen islamin viidentenä kolonnana”.
Hännikäinen toteaa olevansa islamofobi, joka tuntee vastenmielisyyttä islamia kohtaan ja pelkää sen vaikutusta. Hännikäisen mukaan monikulttuurisuus ei toimi käytännössä. Hänen mukaansa suurin osa ihmisistä haluaa elää ympäristössä, jossa enemmistöllä on sama kieli, ihonväri, historia ja tapakulttuuri kuin itsellä. Monikulttuurisuus johtaa ennakkoluuloihin, jännitteisiin, eristäytymiseen ja väkivaltaan. Sen sijaan kansallisvaltiossa on olemassa samastumisen ja yhteisvastuun perusta. Kiistoissa voittaja on häikäilemättömintä valtapolitiikkaa harjoittava yhteisö kuten islam. Hännikäisen mukaan maltillinenkin islam on ristiriidassa länsimaisen sananvapauden, kirkon ja valtion eron ja naisten oikeuksien suhteen. Hännikäisen mukaan Suomi ”rypee itseinhon ja alemmuuden tunnoissa” ja kansallinen ylpeys on kadonnut.
Hännikäisen mukaan nykyisin kantaväestöä vaaditaan sopeutumaan maahanmuuttajien tapoihin ja monikulttuurisuutta pidetään itsessään myönteisenä ilmiönä. Hännikäisen mukaan maahanmuuttoa on rajoitettava ja siirtolaisia vaadittava sulautumaan suomalaiseen yhteiskuntaan. Hännikäinen myöntää, että ”halla-aholaisuudella” on ääri-ilmiönsä, jossa ”oikeat rasistit ja muut luonnehäiriöiset yksilöt” ilmaisee itseään tappouhkauksilla ja muilla häirikköviesteillä. Heidät tulee pitää omista riveistä loitolla.
Sisältö > Jukka Mallinen: Ihmiskunta luo itsensä erilaisuudessa ja erilaisuuden kohtaamisessa

Jukka Mallinen muistuttaa, kuinka 1900-luvun alussa eurooppalaiset konservatiivit puhuivat ”keltaisesta vaarasta” kuten nykyisin ennustetaan länsimaiden tuhoa Mallisen mukaan Halla-aho näkee todelliset kulttuurit kliseinä ja kaventaa myös länsimaisen kulttuurin rotupuhtaaksi ihanteeksi. Tavoitteena on levittää hysteriaa demonisoinnin keinoin. Mallisen mukaan Halla-ahon tai Timo Vihavaisen käsitys kulttuureista on kuin suoraan 1930-luvun äärioikeistolta. Identiteettipolitiikka tarvitsee vastakkainasettelua. Kulttuurisessa rasismissa ”erilaisia ihmisryhmiä voidaan sulkea yhä romanttisemmin perustein joidenkin keinotekoisten rajojen ulkopuolelle”.
Sisältö > Sirpa Pietikäinen: Pelon politiikkaa

Sirpa Pietikäinen kirjoittaa ihmisille ominaisesta stereotypioinnista ja laumakäyttäytymisestä muiden ihmisten kustannuksella. Pelon ja uhkakuvien kautta on helppo tehdä politiikkaa. Tietoisella toiseuden rakentamisella voidaan rapauttaa yhteiskunnan luottamuspääomaa. Toisaalta voidaan myös tehdä valinta, että luottamuspääomaa kasvatetaan. Pietikäisen mukaan maahanmuutto ei ole valtaosalle ihmisistä asia, joka on heille arjessa tärkeä. Siitä puhutaan siksi, että siihen on helppo ottaa kantaa. Työttömyyden kaltaisesta ilmiöstä taas on vaikeampi rakentaa vastakkainasetteluun perustuvaa keskustelua eikä sitä ole helppo hahmottaa.
Sisältö > Husein Muhammed: Halla-aholla ei ole realistisia ratkaisuja

Husein Muhammedin mukaan Halla-ahon väitteet eivät vastaa maahanmuuton todellisuutta. Halla-ahon taktiikkana on kommentoida yksittäisten ihmisten monesti asiayhteydestään irrotettuja lauseita ja sanoja. Muhammedin mukaan Halla-ahon ja kumppanien väitteet perustuvat pitkälti vääristelyihin, yksinkertaistuksiin, yleistyksiin tai suoranaisiin valheisiin. Muhammedin mukaan Halla-aho ja hänen kannattajansa heittäytyvät uhreiksi, jotka toisaalta väittävät edustavansa kansan enemmistöä ja toisaalta näkevät vastustajia kaikkialla. ”Halla-aholaisilla näyttää olevan muutenkin voimakas taipumus vainoharhaisiin salaliittoteorioihin – tai sitten niillä vain halutaan vakuuttaa tyhmiä.”
Muhammed viittaa Halla-ahon blogiteksteihin, joissa hän kirjoittaa rotujen välillä olevan älykkyyseroja, mustien aiheuttavan maailmanlaajuisesti kärsimyksiä valkoisille ja somalien olevan geneettisiltä ominaisuuksiltaan ryöstelijöitä. Halla-ahon mielestä kansalaisilla tulisi olla oikeus kantaa ampuma-asetta kaikkialla. Halla-aho on myös kirjoittanut, keihin hän toivoisi raiskausten kohdistuvan, koska ”heihin ei tehoa mikään muu kuin se, että monikulttuuri osuu omaan nilkkaan”. Halla-aho on sanonut pyrkivänsä lisäämään ja ylläpitämään maahanmuuttajavastaisia asenteita. ”Ruotsi on epäilemättä Länsi-Euroopan totalitaarisin valtio.” ”Minun on vaikea keksiä maailmankaikkeudesta alhaisempaa matelijaa kuin pohjoismainen sosialidemokraatti.”
Sisältö > J. Sakari Hankamäki: Maahanmuutosta asiallisesti

Jukka Hankamäen mukaan ”maahanmuutosta eniten kärsineissä maissa” maahanmuuttokritiikki on noussut jo 2000-luvun alussa.  ”Käytännössä jokaisesta maahanmuuttohankkeesta tulee valloitusretki.” Uudet etniset vähemmistöt keskittyvät oman kulttuurinsa ja yhteisöjensä pariin, mikä on merkki syrjinnästä ja syrjäytymisestä. Hankamäen mukaan yhteiskuntaluokkien yhteisvastuu ja länsimainen hyvinvointi toteutuivat kansallisvaltioiden kautta. Hankamäen mukaan oikeisto on halunnut maahanmuuton kautta halpaa työvoimaa. Hankamäki katsoo, että monikulttuurisuus on EU:n virallinen poliittinen aate, jota ohjaavat kapitalismin edut. Vaikka valtaosa kansalaisista on tutkimusten mukaan maahanmuuttoa vastaan, eivät poliitikot kuuntele. Kun vasemmistokin on kääntynyt länsimaiden työläisten etuja vastaan, nationalististen puolueiden kannatus on noussut. Hankamäen mukaan työperäistä maahanmuuttoa on valvottava enemmän, sillä valtiovallan tehtävä on suojella suomalaista työvoimaa. Suomessa työskentelyn tulisi olla tiukemmin luvanvaraista.
Sisältö > Jussi K. Niemelä: Hyödylliset ja hyödyttömät idiootit Euroopan raunioilla

Jussi K. Niemelän mukaan Suomessa on noussut vainoharhainen poliittinen kulttuuri, jossa ”rähistään, solvataan ja uhkaillaan”. Maahanmuuttokriitikot esitetään sankarillisina toisinajattelijoina, joita vainoaa salaliitto. Tosiasiassa maahanmuuttoon on Niemelän mukaan aina suhtauduttu myös arvostelevasti, etenkin valtapuolueissa ja alan ammattilaisten parissa. Erona nationalistisiin maahanmuuttokriitikoihin on se, että he esittävät rakentavia ehdotuksia. Niemelän mukaan nationalististen liikkeiden johtajat rakentavat eräänlaista maailmanlopun kulttia, jolle on ominaista hyvä-paha-vastakkainasettelun kaipuu. Niemelän mukaan Halla-ahon kertomus kääntymisestä vasemmistolaisesta Suomen Sisun nationalistiksi on valetta. ”Halla-ahon lukioaikainen opettaja on kertonut väitelleensä kyseisen nuoren rasistin kanssa oppitunneilla.” Niemelän mukaan Halla-aholle ja hänen kannattajilleen on ominaista rikostilastojen vääristely muun muassa pienin otoksin.
Sisältö > Katja Kettu

Katja Kettu esittää, että Halla-ahon tekstit ”hämäävät, provosoivat, leikittelevät käsitteillä, esittävät väitteitä totuuksina ja arvoja luonnonlakeina”.
Vastaanotto

Toimittaja Kari Salminen sanoi Aamulehden ja Turun Sanomien arvostelussa, että ”halla-aholaisuus” on puoliuskonnollinen kultti, jossa kannattajat nimittävät Halla-ahoa Mestariksi ”puoliksi leikillään eli taatusti tosissaan”. Ryhmän sisällä käytetään omaa ”salakieltä”, jonka tarkoitus on tukea sen yhteenkuuluvuutta ”erotuksena noista hipeistä tuolla ulkona”. Ryhmän puolustama valkoinen heteroseksuaalinen mies on uhattuna maahanmuuttajien ohella myös seksuaalisten vähemmistöjen, naistutkijoiden, humanistien, vallanpitäjien ja muiden sellaisten taholta, jotka eivät ”harrasta kokolihaa, ammuntaa ja kansallisuusaatetta”. Salmisen mukaan Halla-ahon kannattajat katsovat olevansa ”järjen ääni poliittisesti korrektia sumutusta vastaan”, vaikka toisaalta verkkosivuilta paljastuu myös avoimen rasistisia näkemyksiä. Virallisen maahanmuuttopolitiikan puoltajat puhuvat puolestaan valtiollisen totuuden voimalla, käyttävät hyväksi havaittuja käytännöllisen filosofian hokemia ja sarkastisesti vähättelevät vastustajiaan. Salmisen mukaan kaivattua keskustelua syntyy, mutta se ei ole kovin rakentavaa: ”heitellään tilastoja ja huudellaan hävyttömyyksiä leiristä toiseen”.
Aiheesta muualla

Jukka Hankamäki: Mahatma on suomeksi suuri sielu. Jukka Hankamäen blogi 25.8.2010.
Tuomas Martikainen: Maahanmuuttokritiikistä ja halla-aholaisuudesta. Kommentti.fi 9.12.2010.
Jussi Moilanen: Äärioikeiston nousu ja uho[vanhentunut linkki]. Kaltio 4/2011.
Giuseppe Matarrese

Giuseppe Matarrese (3. kesäkuuta 1934 Andria – 27. kesäkuuta 2020) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. maaliskuuta 1959 ja nimitettiin Frascatin suburbikaarisen hiippakunnan piispaksi 11. marraskuuta 1989. Piispaksi konsekroinnin suoritti 16. joulukuuta Ugo Poletti, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Luigi Liverzani. Matarrese asetettiin virkaansa 14. tammikuuta 1990, ja hän toimi siinä, kunnes jäi eläkkeelle 2. heinäkuuta 2009.
Giuseppe Melas

Giuseppe Melas (13. lokakuuta 1901 Guasila – 10. syyskuuta 1970) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1926 ja nimitettiin Nuoron hiippakunnan johtoon 31. tammikuuta 1947. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ernesto Maria Piovella, jota avustivat Lorenzo Basoli ja Francesco Cogoni. Melas osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja kuoli 68-vuotiaana virassa.
GP2 Abu Dhabin Grand Prix 2014

|  GP2 Abu Dhabin Grand Prix 2014 |
| --- | --- |
 11. osakilpailu 11 osakilpailusta kaudella 2014. 

Päivämäärä:  22. marraskuuta 2014
Sijainti:  Yas Island, Abu Dhabi, Yhdistyneet arabiemiirikunnat
Rata:  Osittainen katurata   5,554 km

Lauantain kilpailu
Pituus:  31 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Stoffel Vandoorne
Talli:  ART Grand Prix
Aika:  1.48,088
Nopein kierros
Kuljettaja:   Jolyon Palmer
Talli:  DAMS
Aika:  1.51,185 (kierroksella 24)
Palkintokoroke
Voittaja:   Stoffel Vandoorne  (ART Grand Prix)
Toinen:   Jolyon Palmer  (DAMS)
Kolmas:   Mitch Evans  (Russian Time)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  22 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:  {{{{{paalulta lähtijän maa genetiivissä2}}} lippu}} {{{paalulta lähtijä2}}}
Talli:  {{{paalulta lähtijän talli2}}}
Aika:  {{{paaluaika2}}}
Nopein kierros
Kuljettaja:   Stoffel Vandoorne
Talli:  ART Grand Prix
Aika:  1.52,088 (kierroksella 16)
Palkintokoroke
Voittaja:   Stefano Coletti  (Racing Engineering)
Toinen:   Felipe Nasr  (Carlin)
Kolmas:   Arthur Pic  (Campos Racing)
GP2 Abu Dhabin Grand Prix 2014 oli GP2-kauden 2014 yhdestoista ja samalla viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 22.–23. marraskuuta Yas Marinan moottoriradalla Abu Dhabissa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Adu Dhabin GP:n ohessa.
Lauantain kilpailun voittoon ajoi paalupaikalta startannut ART Grand Prix -tallin kuljettaja Stoffel Vandoorne. Sunnuntain kilpailun voitti Racing Engineering -tallin Stefano Coletti.
Osakilpailut GP2-kaudella 2014
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Bahrain |  Espanja |  Monaco |  Itävalta |  Britannia |  Saksa |  Unkari |  Belgia |  Italia |  Venäjä |  Abu Dhabi |
GP2-luokan Abu Dhabin Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 |
Radat: Yas Marina Circuit (2010–2011, 2013–2016)
Mỹ Lain verilöyly

Mỹ Lain verilöylyn uhreja, Ron Haeberlen valokuva
Vietnamilaisia naisia ja lapsia Mỹ Laissa. Heidät ammuttiin muutamia sekunteja tämän kuvan ottamisen jälkeen.
Yhdysvaltalaisten sotilaiden tappama mies ja lapsi
Tapettuja siviilejä palavan asumuksen edessä
Mỹ Lain verilöyly oli Vietnamin sodan aikainen yhdysvaltalaisten sotilaiden toteuttama vietnamilaisten siviilien joukkomurha, joka tapahtui 16. maaliskuuta 1968. Amerikkalaiset joukot surmasivat satoja aseettomia vietnamilaisia siviilejä, joista suurin osa oli naisia ja lapsia. Tapauksesta tuli Yhdysvaltojen Vietnamissa tekemien sotarikosten symboli, ja se herätti laajalti suuttumusta maailmalla. Lisäksi se vähensi Vietnamin sodan kannatusta Yhdysvalloissa.
Verilöyly

Americal-divisioonan 11. prikaatin C-komppania saapui Vietnamiin joulukuussa 1967. Heidän ensimmäinen kuukautensa sujui suhteellisen rauhallisesti ilman suoraa viholliskosketusta.
Komppanianpäällikkö, kapteeni Ernest Medina, oli huonoissa väleissä joukkueenjohtajansa, vänrikki William Calleyn kanssa ja nöyryytti tätä usein julkisesti. Calley oli liipaisinherkän ja yli-innokkaan johtajan maineessa, ja hän oli sekä ylempiensä että joukkueensa epäsuosiossa. Hän oli kiistatta rohkea, mutta epäpätevä johtaja, eikä kyennyt hallitsemaan miehiään. Jatkuva kiusaaminen ja nöyryyttäminen olivat myös heikentäneet hänen moraaliaan.[lähde? ]
Vietkongin 48. pataljoona suoritti useita hyökkäyksiä Quảng Ngãissa Têt-hyökkäyksen aikaan tammikuussa 1968. Yhdysvaltojen tiedustelu päätteli, että vetäytymisen jälkeen 48. pataljoona piilotteli Son Myn kylässä. Kylän sisällä sijaitsevia pienoiskyliä – jotka amerikkalaiset tunsivat nimillä Mỹ Lai 1, 2, 3 ja 4 (epävirallisesti ”Pinkville”) – epäiltiin pataljoonan suojelemisesta. Pienoiskyliä vastaan alettiin valmistella suurhyökkäystä. Kapteeni Medinalta oli kysytty, miten siviilien kanssa tulee menetellä, mutta hänen vastauksensa jäi epäselväksi.
Ennen hyökkäystä C-komppania partioi Mỹ Lain kylien läheisillä alueilla ja kärsi jatkuvia miehistötappioita tarkka-ampujien, miinojen ja erilaisten ansojen seurauksena. C-komppania myöskin menetti suositun kersantin Vietkongin ansaan juuri ennen hyökkäystä. Miehet olivat järkyttyneitä, vihaisia ja turhautuneita, koska vihollinen oli näkymätön ja kosto täysin mahdotonta.[lähde? ]
16. maaliskuuta sotilaat olivat varautuneet suurhyökkäykseen, mutteivät löytäneet kylästä vihollisjoukkoja. He tappoivat satoja siviilejä, joista suurin osa oli vanhoja miehiä, naisia, lapsia ja vauvoja. Uhreja kidutettiin ja raiskattiin. Kymmeniä ihmisiä vietiin ojaan ja teloitettiin automaattiaseilla. Uhrien tarkka lukumäärä vaihtelee lähteestä riippuen. Tavallisimmin mainitaan 347 ja 504 kuollutta. Paikalle pystytetyssä muistomerkissä on 504 nimeä ja uhrien iät vaihtelevat yksivuotiaasta 82-vuotiaaseen.
Armeijan tiedusteluhelikopteri keskeytti teurastuksen laskeutumalla amerikkalaisjoukkojen ja bunkkeriin piiloutuneiden henkiin jääneiden vietnamilaisten väliin. 24-vuotias pilotti Hugh Thompson ilmoitti joukkojen johtajille avaavansa tulen, mikäli joukot jatkavat siviilien tappamista. Thompson johti kylän evakuoimista samalla kun kaksi miehistön jäsentä, Lawrence Colburn ja Glenn Andreotta, pitivät hyökkääjiä aloillaan aseilla uhaten. Miehet pelastivat ainakin kymmenen henkeä, mutta heitä pidettiin pitkään armeijan keskuudessa pettureina. 8. huhtikuuta 1968 Glenn Andreotta ja Charles Dutton kuolivat, kun OH-13 (62-03813) ”Warlord” -tiedustelukopteri ammuttiin alas. Kolmikko sai urhoollisuusmitalin vasta tasan 30 vuotta myöhemmin, kun aiheesta tehtiin televisiodokumentti.
Peittely-yritykset

Vaikka tieto tapahtuneesta levisi virkaportaita pitkin ylöspäin, Mỹ Lain todellinen luonne salattiin. Hugh Thompson teki asiasta valituksen komentoteitse, mutta valitus ei johtanut minkäänlaisiin toimenpiteisiin. Armeija kuvasi yhä tapausta voitettuna taisteluna, jossa sai surmansa 128 vihollissotilasta.
Myöhemmin yksikköön siirretty sotilas Ronald Ridenhour teki omia tutkimuksiaan haastattelemalla Mỹ Laissa olleita asetovereitaan. Tieto levisi ulkopuolelle vasta, kun Ridenhour siviiliin päästyään kirjoitti kuulemastaan kirjeen ja lähetti sen 30 kongressin jäsenelle, Pentagoniin ja Valkoiseen taloon. Ridenhouria haastatellut toimittaja Seymour Hersh julkaisi artikkelin verilöylystä St. Louis Post Dispatch -lehdessä marraskuussa 1969. Juttu levisi julkisuudessa ja vaikutti yleiseen mielipiteeseen. Vuonna 1970 Hersh voitti artikkelillaan Pulitzer-palkinnon kansainvälisten asioiden raportoinnista.
11. kevyen jalkaväkiprikaatin komentaja eversti Oran Henderson luovutti huhtikuussa 1968 kirjallisen raportin, jonka mukaan noin 20 siviiliä sai vahingossa surmansa Mỹ Laissa suoritetun sotilasoperaation yhteydessä.
Sotaoikeus

17. maaliskuuta 1970 Yhdysvaltain armeija haastoi 14 upseeria oikeuteen tapahtumaan liittyvien tietojen peittelystä. Useimmista haasteista luovuttiin.
Vänrikki William Calley puolustautui sanomalla toimineensa kapteeni Medinan ohjeiden mukaan. Vuonna 1971 Calleyn todettiin syyllistyneen murhaan antaessaan ampumismääräyksen ja hänet tuomittiin elinkautiseen. Kaksi päivää myöhemmin presidentti Richard Nixon määräsi hänet vapautettavaksi. Calley kärsi kolmen ja puolen vuoden kotiarestin Fort Benningissä, minkä jälkeen osavaltion tuomari vapautti hänet.
Kapteeni Ernest Medina vapautettiin syytteistä, sillä oikeus ei kyennyt osoittamaan hänen antaneen ampumiskäskyä. Sen sijaan Medinan katsottiin syyllistyneen virkavirheeseen hänen nöyryytettyään julkisesti Calleyta, minkä seurauksena hänen katsottiin menettäneen auktoriteettinsa ja kykynsä johtaa joukkuettaan. Medina erotettiin armeijasta.
Osalliset > 1. pataljoona

Ernest Medina – C-komppanian päällikkö, kiusasi ja nöyryytti vänrikki Calleyta
William Calley – C-komppanian 1. joukkuetta johtanut vänrikki, ainoa tuomittu
David Mitchell – kersantti
Ronald L. Haeberle – komppanian valokuvaaja
Charles Sledge – radisti, todisti nähneensä Calleyn tappavan tietoisesti pienen lapsen
Paul Meadlo – sotamies, todisti pelänneensä joutuvansa ammutuksi, mikäli hän ei osallistuisi verilöylyyn
Dennis Conti – sotamies, väitti eksyneensä ja yrittäneensä löytää komppanian
James Dursi – sotamies, todisti nähneensä Calleyn ja Meadlon ampuvan ojassa olevia siviilejä
Allen Boyce – sotamies
Ronald Grzesik – sotamies
Robert Maples – sotamies, väitti kieltäytyneensä osallistumasta
Varnado Simpson – sotamies, tappoi ainakin kahdeksan ihmistä, teki itsemurhan Mỹ Laita koskevan syyllisyyden vuoksi
Fred Widmer – radisti, tappoi kaksi lasta
Harry Stanley – väitti kieltäytyneensä osallistumasta
Gary David Roschevitz – tuntematon
Elmer Haywood – tuntematon
William Lloyd – tuntematon
Lenny Lagunuy – tuntematon
Sidney Kye – tuntematon
Robert Bergthold – tuntematon
Robert Mauro – tuntematon
Robert Lee – tuntematon
Isaiah Cowan – tuntematon
Bruce Cox – tuntematon
Harry Stanley – tuntematon
Charles Hall – tuntematon
Roy Wood – tuntematon
Herbert Carter – tuntematon
David Mitchell – tuntematon
Gregory Olsen – tuntematon
Daniel Simone – tuntematon
Kirjallisuutta

Calley, Willian L. (toim. John Sack): Luutnantti Calley, My Lain tarina.  (Lieutenant Calley, His Own Story)  Suomentanut Aarne Valpola. WSOY, 1971.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mỹ Lain verilöyly Wikimedia Commonsissa
Report of the Department of the Army Review of the Preliminary Investigations into the My Lai Incident, Volume III, Exhibits, Book 6  – Photographs – Todistusaineistona käytettyjä valokuvia Mỹ Laista (pdf)
BBC World Service: 23.4.2008 lähetetty radio-ohjelma Mỹ lain verilöylystä (englanniksi)
Giuseppe Merisi

Giuseppe Merisi

Giuseppe Merisi (s. 25. syyskuuta 1938 Treviglio) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Milanon arkkihiippakuntaan 27. helmikuuta 1971 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Drusilianan titulaaripiispaksi 8. syyskuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Maria Martini, jota avustivat Renato Corti ja Attilio Nicora.
Merisi sai 14. marraskuuta 2005 nimityksen Lodin piispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 17. joulukuuta.
GP2 Abu Dhabin Grand Prix 2015

|  GP2 Abu Dhabin Grand Prix 2015 |
| --- | --- |
 11. osakilpailu 11 osakilpailusta kaudella 2015. 

Päivämäärä:  28. marraskuuta 2015
Sijainti:  Yas Island, Abu Dhabi, Yhdistyneet arabiemiirikunnat
Rata:  Osittainen katurata   5,554 km

Lauantain kilpailu
Pituus:  31 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Pierre Gasly
Talli:  DAMS
Aika:  1.47,769
Nopein kierros
Kuljettaja:   Nathanaël Berthon
Talli:  Lazarus
Aika:  1.51,866 (kierroksella 27)
Palkintokoroke
Voittaja:   Stoffel Vandoorne  (ART Grand Prix)
Toinen:   Raffaele Marciello  (Trident)
Kolmas:   Mitch Evans  (Russian Time)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  22 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:  {{{{{paalulta lähtijän maa genetiivissä2}}} lippu}} {{{paalulta lähtijä2}}}
Talli:  {{{paalulta lähtijän talli2}}}
Aika:  {{{paaluaika2}}}
Nopein kierros
Kuljettaja:   [[|]]
Palkintokoroke
Voittaja:   [[|]]
Toinen:   [[|]]
Kolmas:   [[|]]
GP2 Abu Dhabin Grand Prix 2015 oli GP2-kauden 2015 yhdestoista ja samalla viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 28.–29. marraskuuta Yas Marinan moottoriradalla Abu Dhabissa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Adu Dhabin GP:n ohessa.
Lauantain kilpailun voittoon ajoi ART Grand Prix -tallin kuljettaja Stoffel Vandoorne. Sunnuntain kilpailun ensimmäisellä kierroksella kolmannessa mutkassa DAMS -tallin Pierre Gasly pyörähti, jonka seurauksena useampi auto rysäytti ratavalliin samaan kasaan. Kilpailua ei enää jatkettu, sillä rataa ei saatu kuntoon aikataulun puitteissa.