stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Porovaara
Väestö

Suurin osa Porovaaran asukkaista oli karjalaisia. Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan kylän 74 asukkaasta oli karjalaisia 56, suomalaisia 14 ja venäläisiä neljä. Porovaaran karjalainen asutus oli syntynyt 1870-luvulla, kun Vienan Karjalan Uhtuan, Vuokkiniemen ja Oulangan kunnista muutti väestöä nälkävuosia pakoon Petsamonvuonon rannoille.
Asukasluvun kehitys:
62 (1921)
37 (1925)
74 (1929)
29 (1930)
57 (1935)
Göran Porvali

| Göran Porvali> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. lokakuuta 1975 (ikä 49) Tanga, Tansania
Kansalaisuus:   Suomi
Uimari
Lajit:  selkäuinti
Göran Porvali (s. 21. lokakuuta 1975 Tanga, Tansania) on suomalainen, 1990-luvun lopulla maajoukkueeseen kuulunut uimari, jonka pääasiallinen uintimuoto oli selkäuinti. Hän edusti urallaan espoolaisia Tapiolan Uimareita ja Cetusta. Hän sijoittui lyhyen radan EM-kilpailuissa 1998 neljänneksi 4 × 50 metrin sekauintiviestissä.
Porvali lopetti uintiuransa selkävamman vuoksi ja työskenteli sen jälkeen muun muassa vaatemyyjänä Helsingin Kämpin Diesel Storessa. Vuosituhannen vaihteessa hän myös seurusteli Linda Lampeniuksen kanssa.
Sittemmin Porvali on työskennellyt poliisina ainakin vuoteen 2015 asti.
Polikarpov Po-2

Polikarpov Po-2 museoituna Dresdenissä.
Polikarpov U-2 (vuodesta 1944 lähtien Polikarpov Po-2) on neuvostoliittolainen yleiskäyttöinen kaksitasoinen ja yksimoottorinen lentokone. Sen kutsumanimi oli Kukuruznik (ven. Кукурузник, ’maissintähkä’). Konetta valmistettiin vuodesta 1928 1950-luvun alkuun asti ilmeisesti 20 000–30 000 kappaletta. Se on maailman eniten valmistettu kaksitasolentokonetyyppi.
Historia

Nikolai Polikarpov suunnitteli U-2-lentokoneen vuonna 1927. Sen ensilento tapahtui tammikuussa 1928. Kone oli helppo ja vakaa lennettävä.
Koneen käyttötarkoituksia

Kone oli Neuvostoliiton ilmavoimien alkeiskoulukone. Lisäksi U-2-lentokonetta käytettiin maataloudessa peltojen lannoitukseen ja myrkkyjen levitykseen.
Koneen käyttötarkoituksia > Käyttö toisessa maailmansodassa

Toisessa maailmansodassa konetta käytettiin yöpommittajana; saksalaiset kutsuivat konetta ”ompelukoneeksi” sen äänen perusteella. Myös nimitys ”hermosaha” oli käytössä.
Erityisen kuuluisaksi konetyyppi tuli Neuvostoliiton vain naisista koostuvan 588. yöpommituslentorykmentin käytössä. Rykmentti teki häirintäpommituslentoja aivan rintaman läheisyydessä olevilta kentiltä. Pienen pommikuorman vuoksi lentoja tehtiin mahdollisimman monta – jopa 18 lentoa yhden yön aikana lentokonetta ja miehistöä kohti.
Yöpommituksissa kone lennettiin matalalennossa muutaman metrin korkeudessa. Kohdetta lähestyttäessä kone vedettiin ylös, moottori pysäytettiin ja kohdetta lähestyttiin äänettömästi liitäen yön pimeydessä. Jotkut yksikön lentäjät tekivät yli 1 000 taistelulentoa sodan aikana.
Vihollishävittäjille kone oli hankala alasammuttava; yleisimpien hävittäjätyyppien sakkausnopeus oli suurempi kuin U-2:n lentonopeus. Ketterä ja hidas kone onnistui usein väistämään nopeasti ohi lentävän hävittäjän tulen. Hävittäjän puolestaan piti tehdä laaja kaarto uutta lähestymistä ja hyökkäystä varten.
Koneen käyttötarkoituksia > Käyttö Suomessa

Suomen ilmavoimat sai sotasaaliskoneina kuusi U-2-konetta, joista neljä otettiin ilmavoimien käyttöön. Koneita käytettiin lähinnä yhteyskoneina vuosina 1942–1945. Ne rekisteröitiin ilmavoimille tunnuksella VU. Samalla tunnuksella VU-2 oli kaksi eri konetta.
VU-2: Kone saatiin sotasaaliiksi sen laskeuduttua järven jäälle ja ilmatorjunnan vaurioitettua sitä Kellomäellä maaliskuussa 1942. Se poistettiin jo kesällä 1943 moottorivaurion ja sitä seuranneen pakkolaskun jälkeen.
VU-2: Kone saatiin sotasaaliiksi syyskuun lopulla 1943 neuvostolentäjän eksyttyä ja laskeuduttua Äänisjärven etelärannalle. Kone oli katettu U-2VG. Se poistettiin vuonna 1949 ja myytiin seuraavana vuonna.
VU-3: Saatiin sotasaaliiksi neuvostolentäjän eksyttyä ja ilmatorjunnan pakotettua koneen laskeutumaan lokakuussa 1943. Poistettiin ja myytiin romuksi vuonna 1950.
VU-4: Saatiin sotasaaliiksi neuvostolentäjän tehtyä pakkolaskun polttoaineen loppumisen vuoksi helmikuussa 1944. Kesäkuussa samana vuonna vihollishävittäjä ampui koneeseen osumia ja seuranneen pakkolaskun jälkeen omat sytyttivät sen tuleen, jottei kone jäisi vihollisen haltuun.
Koneen käyttötarkoituksia > Käyttö Suomessa > Museokoneita Suomessa

Suomen Ilmavoimamuseolla Tikkakoskella on yksi Polikarpov Po-2 varastoituna, mutta se ei ole osa näyttelyä. Kyseinen ”keltainen 1” saatiin sotasaaliiksi jo talvisodassa, mutta sitä ei koskaan otettu ilmavoimien rekisteriin.
Koneen käyttötarkoituksia > Korean sota

Pohjois-Korea käytti konetta vielä hyökkäyksessään Etelä-Koreaan vuonna 1950. Konetta oli hankala ampua alas, sillä puurunkoisena ja kangaspintaisena sen tutkaheijastus oli heikko.
Tekniset tiedot

Miehistö: 1–2
Pituus: 8,70 m
Kärkiväli: 11,40 m
Korkeus: 3,10 m
Siipipinta-ala: 33,2 m²
Tyhjäpaino: 770 kg
Lentopaino: 1 350 kg
Voimalaite: yksi Švetsov M-11D -tähtimoottori, 86 kW (115 hv)
Huippunopeus: 152 km/h
Lentomatka: 530 km
Lakikorkeus: 3 000 m
Nousunopeus: 167 m/min
Siipikuormitus: 41 kg/m²
Teho-painosuhde: 0,06 kW/kg
Tekniset tiedot > Aseistus

1 kpl 7,62 mm ŠKAS-konekivääri, tähystäjän käytössä
2 kpl 120 kg pommeja tai 4 RS-82-rakettia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Polikarpov Po-2 Wikimedia Commonsissa
Polikarpov U-2LNB -yöpommittaja
Saksalaisten itärintamalla sotasaaliiksi saama Polikarpov U-2.
Port-Royalin logiikka

Port-Royalin logiikka (ransk. Logique Port-Royal) on yleinen nimitys teokselle, jonka koko nimi on La logique, ou l’art de penser (”Logiikka, tai ajattelun taito”). Se on merkittävä logiikan alan teos, jonka julkaisivat Antoine Arnauld ja Pierre Nicole vuonna 1662. He olivat jansenisteja, jotka toimivat kummatkin Port-Royalin luostarissa. Myös Blaise Pascalin on arveltu osallistuneen teoksen kirjoittamiseen.
Port-Royalin logiikka on malliesimerkki perinteisestä termien logiikasta. Teos oli kirjoitettu kansankielellä. Siitä tuli hyvin suosittu, ja sitä käytettiin 1900-luvulle saakka logiikan johdantoteoksena. Metafysiikaltaan ja tietoteorialtaan teos oli hyvin kartesiolainen. Arnauld oli yksi niistä henkilöistä, jonka vastaväitteet oli julkaistu osana René Descartesin teosta Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta.
1900-luvulla teosta tutki tutki erityisesti Louis Marin (La Critique du discours, Éditions de Minuit, 1975). Michel Foucault katsoi teoksessaan Sanat ja asiat (Les Mots et les choses, 1966), että Port-Royalin logiikka oli yksi nykyaikaisen épistémèn perustuksia.
Port-Royalin logiikkaan liittyi toinen kielioppia käsitellyt teos, Port-Royalin grammatiikka (Grammaire générale et raisonnée contenant les fondemens de l’art de parler, expliqués d'une manière claire et naturelle, 1660).
Kirjallisuutta

Arnauld, Antoine & Nicole, Pierre: The Port-Royal Logic: Translated from the French, with Introduction, Notes, and Appendix.  (Käännös ja selitykset Thomas Spencer Baynes)  J. Gordon, 1861.
Arnauld, Antoine & Nicole, Pierre: Logic or the Art of Thinking.  (Toimittanut Jill Vance Buroker, avustajat Karl Ameriks ja Desmond M. Clarke)  Cambridge University Press, 1996.  ISBN 0521483948
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Port-Royal Logic
Käännös suomeksi
Polytoninen ortografia

Polytoninen ortografia (kreik. πολυτονικό σύστημα γραφής, polytonikó sýstima grafís) on kreikan kielen kirjoittamisessa käytetty diakriittisten merkkien järjestelmä, joka perustuu klassisen kreikan lausumiseen. Se oli käytössä muinaiskreikan kirjoittamisessa hellenistiseltä kaudelta lähtien ja nykykreikassakin aina vuoteen 1982 saakka. Järjestelmä käytti useita diakriittisiä merkkejä eli tarkkeita.
Muinaiskreikkaa lausuttiin alun perin eri sävelkuluilla. Polytonisessa ortografiassa jokainen diakrittinen merkki kuvaa omanlaistaan sävelkorkeutta tai äännettä, ja korkomerkkien lisäksi siihen kuuluu muun muassa henkosmerkkejä. Tarkkeita saattoi olla saman kirjaimen yhteydessä useampia. Nykykreikassa käytetään monotonista ortografiaa, johon kuuluu vain kaksi diakriittistä merkkiä, akuutti ja treema.
Historia

Polytoninen ortografia syntyi hellenistisellä kaudella, jolloin aikakauden koinee-kreikassa tapahtui äännemuutoksia klassiseen kreikkaan verrattuna. Aleksandriassa toimineet grammaatikot kokivat tarpeelliseksi merkitä klassinen ääntämys ylös tekstiin jollakin tavalla, koska sillä oli usein merkitystä kieliopin ja sanojen erottamisen kannalta. Ortografian kehittäjänä pidetään grammaatikko Aristofanes Byzantionlaista (n. 257–180 eaa.).
Polytonisesta ortografiasta tuli oleellinen osa muinaiskreikan kirjoittamista, ja se säilyi Bysantin kreikassa läpi bysanttilaisen ajan. Myös nykykreikan kirjakielet katharévousa ja dimotikí käyttivät alun perin 1800-luvun alusta lähtien polytonista ortografiaa. Ortografiasta oli kuitenkin hyötyä enää lähinnä kieliopin kannalta, sillä se ei ollut vastannut lausumista enää antiikin ajan jälkeen. Polytonisesta ortografiasta luovuttiin Kreikassa virallisessa käytössä ja koulujärjestelmässä hallituksen päätöksellä vuonna 1982, ja näin siirryttiin nykyiseen monotoniseen ortografiaan. Ajatus oli, että lausumisen kannalta tarpeettomasta kirjoitustavasta luopuminen säästää opiskelijoilta suuren määrän tunteja, jotka voidaan käyttää muiden asioiden opiskeluun.
Polytonista ortografiaa käytetään Kreikassa kuitenkin edelleen erityisesti konservatiivien taholla. Sitä käytetään erityisesti katharévousaa kirjoitettaessa mutta joskus myös dimotikíssa. Ortografiaa käytetään osassa painettua runoutta ja muuta kaunokirjallisuutta, ja sitä käyttää myös esimerkiksi perinteinen sanomalehti Estía. Myös Kreikan ortodoksinen kirkko käyttää julkaisuissaan polytonista ortografiaa. Erimielisyydet ortografian käytöstä olivat aiemmin osa pitkään kestänyttä Kreikan kielikiistaa, ja voidaan nähdä edelleenkin sen jatkumona. Joidenkin polytonisen ortografian kannattajien mukaan monotoninen ortografia vieraannuttaa ihmiset klassisesta kreikkalaisesta kirjallisuudesta. Jotkut ovat nähneet monotonisen ortografian jopa yrityksenä edistää ”romanisaatiota”, kuten asteittaista luopumista kreikkalaisesta kirjaimistosta.
Diakriittiset merkit

Polytonisen ortografian mukaiset diakriittiset merkit merkitään aina tavun vokaalille tai diftongin tapauksessa jälkimmäiselle vokaalille. Merkit ovat:
| Merkki> Korkomerkit | Esim> .Korkomerkit | Nimi> Korkomerkit | Käyttö> Korkomerkit |
| --- | --- | --- | --- |
| ´ |  | akuutti | Nousevan koron tavussa. Voi esiintyä vain sanan kolmella viimeisellä tavulla, mutta kolmanneksi viimeisellä vain jos viimeinen tavu on lyhyt. |
| ` |  | gravis | Laskevan koron tavussa. Voi esiintyä vain sanan viimeisellä tavulla ja vain jos sitä seuraa välittömästi toinen sana. |
| ῀ |  | sirkumfleksi | Nousevan ja laskevan koron tavussa. Voi esiintyä vain pitkässä vokaalissa tai diftongin jälkimmäisessä vokaalissa sanan kahdella viimeisellä tavulla, mutta toiseksi viimeisellä vain jos viimeinen tavu on lyhyt. |
Henkosmerkit
| ῾ |  | spiritus asper | Vahva alkuhenkonen. Aina vokaalilla alkavan sanan alkutavussa, jos se ei saa spiritus lenistä. Myös sananalkuisessa rhoo (ῥ-) -kirjaimessa tai kaksois-rhoon (-ῤῥ-) jälkimmäisessä kirjaimessa. |
| ᾿ |  | spiritus lenis | Heikko alkuhenkonen. Aina vokaalilla alkavan sanan alkutavussa, jos se ei saa spiritus asperia. Myös kaksois-rhoon (-ῤῥ-) ensimmäisessä kirjaimessa. |
Muut merkit
| ᾿ |  | koronis | Krasiksen merkkinä supistumavokaalissa sanan keskellä. |
| ι |  | iota subscriptum | Pitkää vokaalia seuraavan mykän iootan merkitsemistapa. |
| ¨ |  | treema | Kaksoisvokaalin jälkimmäisessä vokaalissa sen ollessa ioota tai ypsilon merkitsemässä diereesiä silloin, kun vokaalit kuuluvat eri tavuihin eli eivät muodosta diftongia. |
| ˘ |  | breve | Lyhyen vokaalin lyhyyden korostaminen tarvittaessa, yleensä alfan, iootan ja ypsilonin yhteydessä, joista pituutta ei näe muutoin. Käytössä lähinnä kielitieteessä, oppimateriaaleissa yms. |
| ˉ |  | makron | Pitkän vokaalin pituuden korostaminen tarvittaessa, yleensä alfan, iootan ja ypsilonin yhteydessä, joista pituutta ei näe muutoin. Käytössä lähinnä kielitieteessä, oppimateriaaleissa yms. |
Käyttö > Isoissa kirjaimissa

| Henkonen tms> .Henkonen tms. | Korko |  | Vokaalit>  | Vokaalit>  | Vokaalit>  | Vokaalit>  | Vokaalit>  | Vokaalit>  | Vokaalit>  | Vokaalit> Adscriptum | Vokaalit> Adscriptum | Vokaalit> Adscriptum | Rhoo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |   | Α | Ε | Η | Ι | Ο | Υ | Ω | ᾼ | ῌ | ῼ | Ρ |
|  | Akuutti | ´ | Ά | Έ | Ή | Ί | Ό | Ύ | Ώ |   |   |   |   |
|  | Gravis | ` | Ὰ | Ὲ | Ὴ | Ὶ | Ὸ | Ὺ | Ὼ |   |   |   |   |
| Heikko |  | ᾿ | Ἀ | Ἐ | Ἠ | Ἰ | Ὀ |  | Ὠ | ᾈ | ᾘ | ᾨ |   |
| Heikko | Akuutti | ῎ | Ἄ | Ἔ | Ἤ | Ἴ | Ὄ |  | Ὤ | ᾌ | ᾜ | ᾬ |   |
| Heikko | Gravis | ῍ | Ἂ | Ἒ | Ἢ | Ἲ | Ὂ |  | Ὢ | ᾊ | ᾚ | ᾪ |   |
| Heikko | Sirkumfleksi | ῏ | Ἆ |  | Ἦ | Ἶ |  |  | Ὦ | ᾎ | ᾞ | ᾮ |   |
| Vahva |  | ῾ | Ἁ | Ἑ | Ἡ | Ἱ | Ὁ | Ὑ | Ὡ | ᾉ | ᾙ | ᾩ | Ῥ |
| Vahva | Akuutti | ῞ | Ἅ | Ἕ | Ἥ | Ἵ | Ὅ | Ὕ | Ὥ | ᾍ | ᾝ | ᾭ |   |
| Vahva | Gravis | ῝ | Ἃ | Ἓ | Ἣ | Ἳ | Ὃ | Ὓ | Ὣ | ᾋ | ᾛ | ᾫ |   |
| Vahva | Sirkumfleksi | ῟ | Ἇ |  | Ἧ | Ἷ |  | Ὗ | Ὧ | ᾏ | ᾟ | ᾯ |   |
| Treema |  | ¨ |  |  |  | Ϊ |  | Ϋ |  |  |  |  |  |
| Makron |  | ˉ | Ᾱ |  |  | Ῑ |  | Ῡ |  |  |  |  |  |
| Breve |  | ˘ | Ᾰ |  |  | Ῐ |  | Ῠ |  |  |  |  |  |
Käyttö > Pienissä kirjaimissa

| Henkonen tms> .Henkonen tms. | Korko |  | Vokaalit>  | Vokaalit>  | Vokaalit>  | Vokaalit>  | Vokaalit>  | Vokaalit>  | Vokaalit>  | Vokaalit> Subscriptum | Vokaalit> Subscriptum | Vokaalit> Subscriptum | Rhoo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | α | ε | η | ι | ο | υ | ω | ᾳ | ῃ | ῳ | ρ |
|  | Akuutti | ´ | ά | έ | ή | ί | ό | ύ | ώ | ᾴ | ῄ | ῴ |   |
|  | Gravis | ` | ὰ | ὲ | ὴ | ὶ | ὸ | ὺ | ὼ | ᾲ | ῂ | ῲ |   |
|  | Sirkumfleksi | ῀ | ᾶ |   | ῆ | ῖ |   | ῦ | ῶ | ᾷ | ῇ | ῷ |   |
| Heikko |  | ᾿ | ἀ | ἐ | ἠ | ἰ | ὀ | ὐ | ὠ | ᾀ | ᾐ | ᾠ | ῤ |
| Heikko | Akuutti | ῎ | ἄ | ἔ | ἤ | ἴ | ὄ | ὔ | ὤ | ᾄ | ᾔ | ᾤ |   |
| Heikko | Gravis | ῍ | ἂ | ἒ | ἢ | ἲ | ὂ | ὒ | ὢ | ᾂ | ᾒ | ᾢ |   |
| Heikko | Sirkumfleksi | ῏ | ἆ |   | ἦ | ἶ |   | ὖ | ὦ | ᾆ | ᾖ | ᾦ |   |
| Vahva |  | ῾ | ἁ | ἑ | ἡ | ἱ | ὁ | ὑ | ὡ | ᾁ | ᾑ | ᾡ | ῥ |
| Vahva | Akuutti | ῞ | ἅ | ἕ | ἥ | ἵ | ὅ | ὕ | ὥ | ᾅ | ᾕ | ᾥ |   |
| Vahva | Gravis | ῝ | ἃ | ἓ | ἣ | ἳ | ὃ | ὓ | ὣ | ᾃ | ᾓ | ᾣ |   |
| Vahva | Sirkumfleksi | ῟ | ἇ |   | ἧ | ἷ |   | ὗ | ὧ | ᾇ | ᾗ | ᾧ |   |
| Treema |  | ¨ |  |  |  | ϊ |  | ϋ |  |  |  |  |  |
| Treema | Akuutti | ΅ |  |  |  | ΐ |  | ΰ |  |  |  |  |  |
| Treema | Gravis | ῭ |  |  |  | ῒ |  | ῢ |  |  |  |  |  |
| Treema | Sirkumfleksi | ῁ |  |  |  | ῗ |  | ῧ |  |  |  |  |  |
| Makron |  | ˉ | ᾱ |  |  | ῑ |  | ῡ |  |  |  |  |  |
| Breve |  | ˘ | ᾰ |  |  | ῐ |  | ῠ |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta kreikan diakriittiset merkit Wikimedia Commonsissa
Polytonista ortografiaa edelleen käyttävän Estía-lehden kansi 8. joulukuuta 2014.
Porraspyramidi

Egyptiläinen faarao Djoserin Sakkaran porraspyramidi.
Muinaisiranilaisen Elamin Tšogha Zanbilin zikkurratin jäännökset.
Pieniä porraspyramideja Teotihuacánissa Meksikossa.
Porraspyramidi on pyramidi, joka kapenee portaittain ylöspäin mentäessä. Yleensä sen pohja on neliö tai suorakaide. Muutamat muinaiset kansat rakensivat porraspyramidin muotoisia temppeleitä ja hautoja. Mesopotamian ja lähialueiden muinaisia porraspyramideja kutsutaan nimellä zikkurat. Intiaanien Mesoamerikassa nykyisen Etelä-Meksikon seuduilla rakennettiin ennen eurooppalaisten tuloa laajalti porraspyramidimaisia monumentteja lähinnä temppeleiksi.
Egyptin ensimmäiset pyramidit olivat porraspyramideja. Aiemmin Egyptin kuninkaat oli haudattu mastaboihin, jotka olivat penkin muotoisia kumpuja. Porraspyramidit syntyivät kun mastaboja alettiin rakentaa toistensa päälle. Varhaisimman pyramidin, Sakkaran porraspyramidin rakennutti vanhan valtakunnan aikaisen kolmannen dynastian faarao Djoser 2600-luvulla eaa. Djoserin seuraajan Sekhemkhetin porraspyramidi jäi keskeneräiseksi, eikä häntä ilmeisesti ollut haudattu siihen. Myös seuraavat faaraot Khaba ja Huni rakensivat omat porraspyramidinsa. Sen jälkeen pyramidien sivuista alettiin tehdä sileitä kattamalla ne katekivillä.
Sumerilaiset rakensivat Etelä-Mesopotamiassa temppelinsä matalille tasanteille. Kun uusia temppeleitä rakennettiin vanhojen päälle, tasanteet kasvoivat korkeutta. Näin syntyivät zikkuratit. Kun tasanteet kasvoivat suuriksi, ne pengerrettiin ja syntyi porraspyramidi. Assyrialaiset rakensivat Pohjois-Mesopotamiaan jumaltensa kunniaksi suuria zikkurateja kuten sumerilaisetkin. Myös babylonialaiset omaksuivat sumerilaisilta zikkuratit.
Amerikassa mayat ja muut mesoamerikkalaiset kansat rakensivat porraspyramideja. Pyramidien huipulla oli temppeli, jonne johti veistoksin ja kaiverruksin koristellut portaat. Kuninkaat haudattiin joskus pyramidin sisälle.
Etelä-Amerikassa mochicat, chavinit, nazcat, chimut ja inkat rakensivat tasahuippuisia porraspyramideja ja kumpuja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porraspyramidi Wikimedia Commonsissa
Polvinivel

Oikean polven rakenne ulkopuolelta katsottuna. Polvilumpio (Patella) on polven etuosassa. Muita osia: reisiluu (Femur), sääriluu (Tibia), nivelside (Ligament), nivelkierukka (Menicus).
Polvinivel (lat. articulatio genus), lyhyemmin polvi, on alaraajan nivel, jossa niveltyvät reisiluu, sääriluu ja polvilumpio. Se on ihmisen suurin nivel.
Rakenne > Luut

Reisiluu ja sääriluu muodostavat polven ollessa ojennettuna keskimäärin 15 asteen kulman. Patologisen suurta kulmaa kutsutaan pihtipolvisuudeksi ja pientä kulmaa länkisäärisyydeksi.
Pohjeluu niveltyy yläpäästään sääriluuhun polvinivelen läheisyydessä, muttei kuulu varsinaisesti polviniveleen.
Rakenne > Nivelet

Sääri-reisiluunivel muodostuu reisiluun lateraalisen ja mediaalisen nivelnastan sekä sääriluun lateraalisen ja mediaalisen nivelnastan välille siten, että väliin jäävät lateraalinen ja mediaalinen nivelkierukka.
Polvilumpionivel muodostuu polvilumpion ja kraniaalisen reisiluun telan välille.
Rakenne > Nivelsiteet

Polven nivelsiteet ovat erittäin vahvat. Niiden tehtävä on pitää reisiluu ja sääriluu aloillaan, sillä nivelpinnat eivät yksinään siihen pysty. Polven nivelpussiin liittyy useita vahvistavia jänteitä ja nivelsiteitä.
Polvinivelen nivelsiteet ovat:
Ligamentum collaterale mediale (lig. collaterale tibiale) kulkee polven sisäsyrjällä reisiluun distaalisesta päästä sääriluun proksimaaliseen päähän osana nivelpussia.
Ligamentum collaterale laterale (lig. collaterale fibulare) kulkee polven ulkosyrjällä reisiluun distaalisesta päästä pohjeluun proksimaaliseen päähän nivelpussin ulkopuolella.
Ligamentum popliteum obliquum ja ligamentum popliteum arcuatum polven takana osina nivelpussia.
Eturistiside (ligamentum cruciatum anterius) nivelpussin sisällä nivelkierukoiden välissä reisiluusta sääriluuhun.
Takaristiside (ligamentum cruciatum posterius) nivelpussin sisällä nivelkierukoiden välissä reisiluusta sääriluuhun.
Ligamentum femoropatellare laterale ja ligamentum femoropatellare mediale kulkevat reisiluusta polvilumpioon.
Lumpiojänne (lat. ligamentum patellae) yhdistää sääriluun polvilumpioon.
Rakenne > Nivelkierukat

Polvinivelen nivelkierukat tuovat polveen lisää vakautta. Nivelkierukat ovat C-kirjaimen muotoisia rustolevyjä, jotka tunkeutuvat kiilamaisesti ulkoa sisään ja ohentuvat nivelpintojen väliin.
Nivelkierukoiden kiinnikesiteet kiinnittävät nivelkierukat joko sääriluuhun tai reisiluuhun. Niitä ovat:
Ligamentum tibiale craniale menisci laterale kiinnittää lateraalisen nivelkierukan kraniaalisen reunan sääriluuhun.
Ligamentum tibiale craniale menisci mediale kiinnittää mediaalisen nivelkierukan kraniaalisen reunan sääriluuhun.
Ligamentum tibiale caudale menisci laterale kiinnittää lateraalisen nivelkierukan kaudaalisen reunan sääriluuhun.
Ligamentum tibiale caudale menisci mediale kiinnittää mediaalisen nivelkierukan kaudaalisen reunan sääriluuhun.
Ligamentum meniscofemorale kiinnittää lateraalisen nivelkierukan reisiluun mediaaliseen nivelnastaan.
Polven poikittaisside (lat. ligamentum transversum genus) kiinnittää nivelkierukat kraniaaliselta puolelta toisiinsa. Kotieläimistä vain lihansyöjillä ja lehmällä on kyseinen nivelside.
Liikkeet

Polvinivelen pääasiallinen liike on koukistus ja ojennus. Polvea voi koukistaa aktiivisesti (lihasvoimalla) 130 astetta ja passiivisesti (vetämällä) 160 astetta. Polvea voi ojentaa 10 astetta. Koukistettua polviniveltä voi myös kiertää jonkin verran pitkittäisakselin ympäri, ulospäin 40 astetta, enimmillään jopa 70 astetta, mutta sisäänpäin vain 10 astetta.
Liikkeet > Koukistavat lihakset

Kaksipäinen reisilihas
Puolijänteinen lihas
Puolikalvoinen lihas
Polvitaivelihas
Kaksoiskantalihas
m.plantaris
Liikkeet > Ojentavat lihakset

Leveän peitinkalvon jännittäjälihas
Nelipäinen reisilihas
Ison pakaralihaksen tractus iliotibialikseen kiinnittyvät säikeet
Vaivat

Polvinivel on ihmisen yleisimmin vaurioituva nivel. Tämän syitä ovat polvinivelen mutkikas rakenne sekä se, että polvinivel joutuu kantamaan koko yläruumiin painon lähes jatkuvassa pystyasennossa.
Polvilumpio voi mennä sijoiltaan tai nivelkierukka rikkoutua, mikä aiheuttaa nivelnesteen määrän lisääntymisen. Mediaalinen kollateraalinen nivelside voi vaurioitua etenkin urheilusuorituksessa. Polviniveltä voivat vaivata myös nivelrikko ja nivelreuma.
Oikean polven verisuonet edestä.
Oikean polven nivelsiteet ulkopuolelta.
Oikean polven nivelsiteet sisäpuolelta.
Polvinivelen nivelsiteiden vaurioituminen.
Porto Cervo

Porto Cervo keväällä 2003.
Porto Cervo on kylä Arzachenan kunnassa koillisessa Sardiniassa Sassarin maakunnassa. Porto Cervo on Smaragdirannikon keskuspaikka, missä on rikkaille luksushotelleja ja venesatama.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porto Cervo Wikimedia Commonsissa
Charles Porter

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Porter vuonna 1958. |  Porter vuonna 1958. |  Porter vuonna 1958. |  |
Maa:   Australia
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | korkeushyppy |  |
Charles Michael ”Chilla” Porter (11. tammikuuta 1936 Brisbane – 15. elokuuta 2020 Innaloo) oli australialainen korkeushyppääjä ja olympiamitalisti.
Porter saavutti korkeushypyssä olympiahopeaa Melbournessa 1956 tuloksella 210 cm. Hän paransi aiempaa omaa ennätystään viisi senttimetriä ja hävisi Yhdysvaltain Charles Dumasille kaksi senttimetriä. Dumasin ja Porterin lisäksi vain Neuvostoliiton Igor Kaškarov ylitti 210 cm tai enemmän vuonna 1956. Kansainyhteisön kisoissa Porter saavutti hopeaa vuosina 1958 tuloksella 203 cm ja 1962 tuloksella 208 cm. Hän kilpaili myös Rooman kesäolympialaisissa 1960. Porter sairasti elämänsä lopulla syöpää ja kuoli 84-vuotiaana 15. elokuuta 2020.
Aiheesta muualla

Charles Porter Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics  Tilastopaja 🔒