stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Order
Kirjallisuutta järjestöstä

Kevin Flynn & Gary Gerhardt. The Silent Brotherhood, Signet 1990, ISBN 978-0451167866.
Thomas Martinez & John Guinther. The Brotherhood of Murder, iUniverse 1999, ISBN 978-1583485804.
Morris Dees. Gathering Storm: America's Militia Threat. Harper Perennial (April 23, 1997) ISBN 0060927895
Magnus Söderman & Henrik Holappa. Unbroken Warrior - The Richard Scutari Letters, Nationellt Motstånd Förlag 2011, ISBN 978-91-85737-04-8
Elokuvaa

TV-elokuva 'Brotherhood of Murder'.
Tyttö astuu elämään

| Tyttö astuu elämään |
| --- | --- |
 Elli Arho (Ansa Ikonen), Lillukka Koponen (Laila Rihte) ja Aino Mäkinen (Kyllikki Forssell).
Ohjaaja:  Orvo Saarikivi
Käsikirjoittaja:  Mika Waltari
Tuottaja:  Toivo Särkkä
Säveltäjä:  Väinö Haapalainen
Kuvaaja:  Armas Hirvonen
Leikkaaja:  Orvo Saarikivi Armas Vallasvuo
Lavastaja:  Karl Fager
Pääosat:  Ansa Ikonen Eino Kaipainen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Ensi-ilta:  28. helmikuuta 1943
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tyttö astuu elämään (En flicka i grått) on suomalainen lottaelokuva vuodelta 1943. Jatkosodan alkuvaiheisiin ajoittuva teos perustuu Mika Waltarin alkuperäiskäsikirjoitukseen. Varakkaasta perheestä lähtöisin oleva Elli päätyy rintamalotaksi ja kasvaa hemmotellusta tytöstä vastuuntuntoiseksi nuoreksi naiseksi. Lemmensäpinää muodostuu Ellin ja luutnantti Tanin välille. Elokuva on mustavalkoinen.
Henkilöt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ansa Ikonen  | … |  Elli Arho   |
|  Eino Kaipainen  | … |  luutnantti Arvo Tani   |
|  Laila Rihte  | … |  Lillukka Koponen   |
|  Kyllikki Forssell  | … |  Aino Mäkinen   |
|  Yrjö Tuominen  | … |  johtaja Arho (Ellin isä)   |
|  Ossi Elstelä  | … |  nostomies Mälli   |
|  Eero Eloranta  | … |  Veli Arho   |
Juoni

Eletään kevättä 1941. Yläluokkainen Elli Arho liittyy lottiin, vaikka on alkuun vastahakoinen ajatukselle. Kun valtioiden johtajat päättävät aloittaa sotatoimet, Elli saa siirron rintamalle lottaystäviensä Lillukan ja Ainon kanssa. Matkalla Elli tapaa luutnantti Tanin, joka suitsii nuorten naisten intoa painottamalla sodan raakuutta. Tytöt palvelevat kanttiinissa eräässä tuhotussa kaupungissa. Heti alkajaisiksi he joutuvat ilmahyökkäykseen. Kanttiinissa tytöt paitsi tarjoilevat, myös kuuntelevat sotamiesten lauluja ja murheita. Elli tapaa myös veljensä, joka on läpikulkumatkalla komennuspaikkaansa. Yhden tytöistä pitää lähteä rintamalle kenttäkanttiiniin; vedetään pitkää tikkua ja tehtävä lankeaa Ellille. Nostomies Mälli ajaa Ellin sisään rintaman tilanteeseen. Mällin kanssa Elli käy eräässä sotilassairaalassa, missä hän järkyttyy nähtyään vaikeasti haavoittuneita. Etulinjalla Elli kohtaa jälleen luutnantti Tanin, heidän välilleen alkaa kehkeytyä romanssinpoikanen. Myös Mälli on kiinnostunut kauniista lotasta, mutta Elli torjuu hänen kosintansa kohteliaasti.
Kun neuvostopartio hyökkää läpi linjojen, Mälli haavoittuu ja Elli joutuu puna-armeijan upseerin vangiksi. Tani tulee pelastamaan Elliä, Mällin onnistuu ampua punaupseeri, jonka jälkeen hän kuolee Ellin syliin. Ellin veli tulee paikalle Lillukan ja Ainon kanssa ja suosittaa siskolleen lomaa. Junamatkalla Elli törmää Taniin, jolle on annettu kahden viikon toipumisloma. Karaistunut Elli kertoo nyt olevansa täysin tietoinen sodan raakuudesta. Kotona isä huomaa ettei Elli ole entisensä. Tyttö kutsuu Tanin vierailulle, seuraa molemminpuolisia rakkaudentunnustuksia. Kumpainenkin palaa lyhyen, onnellisen loman jälkeen rintamalle. Nuorta rakkautta varjostavat kaikkialla vaaniva kuolema ja epätietoisuus tulevaisuudesta. Silti Elli ja Tani jaksavat uskoa huomiseen.
Kuvausajat ja -paikat

Teosta Tyttö astuu elämään kuvattiin syksystä 1942 alkutalveen 1943. Ulkokuvia otettiin Helsingissä ja Hangossa. Studiona oli SF-studio 3.
Arvioinnit

Aikalaiskriitikot antoivat vaihtelevia arvioita elokuvalle Tyttö astuu elämään. Uusi Suomi huomioi, että kyseessä oli ensimmäinen lottia käsittelevä elokuva. Lehti piti teoksen kokoonpanoa kuitenkin ”liian kevyenä”. Helsingin Sanomien mielestä aihe oli ”hyvä ja kaunis”, mutta huteloiden toteutettu. Aamulehti piti teosta "ajankohtaisena ja tervehenkisenä". Pääosien esittäjät saivat myönteisiä arvioita roolisuorituksistaan.
Huomioita

Tyttö astuu elämään kiellettiin jatkosodan jälkeen. Teos määrättiin hävitettäväksi, mutta siitä säilyi pelasteduplikaatti, jonka ääni on kuitenkin osittain tuhoutunut. Elokuva sai huonon yleisövastaanoton muualla paitsi Helsingissä, jossa sen katsojaluvut nousivat jonkin verran vuoden 1943 keskitason yläpuolelle.
Filmiryhmä lähdössä Helsingin asemalta Hankoon kuvaamaan: näyttelijä Leo Riuttu, näyttelijä Laila Rihte, skripta Kaarina Heliö, maskeeraaja Senja Soitso, kampaaja Marianne Seppälä ja järjestäjä Leo Sarri.
Osituksen sovittelu

Osituksen sovittelu tarkoittaa osituksen lopputuloksen muuttamista osapuolten kannalta kohtuullisemmaksi. Sovittelu pannaan vireille tekemällä käräjäoikeuteen osituksen moite eli moitekanne osituksen toista osapuolta vastaan. Sovittelusta säädetään avioliittolaissa (234/1929, 103b §). Sovittelukeinoja ovat seuraavat menettelyt
puolison velvollisuutta tasingon suorittamiseen voidaan alentaa tai poistaa kokonaan
puolison omaisuutta voidaan määrätä avio-oikeuden ulkopuoliseksi. Tämä koskee omaisuutta, joka puolisolla on ollut ennen avioliittoa, tai jonka tämä on saanut puolisoiden asuessa erillään tai jonka puoliso on saanut avioliiton aikana vastikkeetta. Tämä keino vähentää tai poistaa tasingon maksuvelvollisuuden.
puolison omaisuutta, joka avioehtosopimuksen perusteella on avio-oikeuden ulkopuolella, voidaan määrätä avio-oikeuden piiriin. Tätä keinoa ei voi käyttää, jos avio-oikeuden puuttumisen syynä on testamentin tai lahjakirjan määräys.
Kaksi ensimmäistä sovittelukeinoa eivät sovellu tilanteisiin, joissa puolisoiden kaikki omaisuus on kertynyt avioliiton aikana, ja he omistavat sen puoliksi ja heillä on samansuuruinen avio-oikeuden alainen omaisuus, josta on vähennetty velat.
Tuomioistuin voi sovitella ositusta, jos lain mukaan tehty ositus johtaa kohtuuttomuuteen tai toinen puoliso saa siinä perusteetonta etua. Tilannetta arvioitaessa ratkaisuun vaikuttaa avioliiton kestoaika, puolisoiden yhteistä taloutta edistävät toimet, heidän toimensa omaisuuden kerryttämiseksi ja muut talouteen vaikuttavat toimet. Sovitteluun ei vaikuta puolison käyttäytyminen eikä avioliiton purkautumiseen johtanut syyllisyys.
Osituksen sovittelua käytetään usein silloin, kun puolisoiden varallisuudet ovat hyvin erisuuruiset tai kun kaikki omaisuus on kertynyt ennen avioliittoa. Jos avioliitto tällöin kestää vain lyhyen ajan, olisi omaisuuden puolittaminen kohtuutonta. Sovittelun tuloksena molemmat säilyttävät oman omaisuutensa eikä varakkaampi maksa tasinkoa. Toinen tavallinen tilanne on se, että vain toisella puolisolla on varallisuutta, joka on hankittu yhteisesti pitkän avioliiton aikana. Tällöin avioehtosopimuksen määräys, ettei puolisoilla ole avio-oikeutta toistensa varallisuuteen, johtaisi kohtuuttomuuteen. Silloin vähemmän omistavalle voidaan myöntää osittainen avio-oikeus varakkaamman puolison omaisuuteen.
Oscar (Irlantilainen mytologia)

Oscar (oscara = 'peuran ystävä') on Fenian-tarujen hahmo Irlantilaisessa mytologiassa
Hän on Oisínin ja naiskeiju Niamhin soturipoika sekä eeppisen sankarin Fionn mac Cumhailin pojanpoika.  Oscarilla on myös kaunis sisar Plor na mBan.
Vaikka Oscar tuli mukaan myöhäisenä lisäyksenä Fenian-tarustoon, on Oscar suosittu hahmo ja esiintyy näkyvästi monissa myöhäisissä Fenian-taruissaa. Hän taistelee isoisänsä johtamassa Fianna-nimisessä soturijoukkiossa.
Hänen kuolemansa on kuvailtu Cath Gabhrassa (Gabhran taistelu). Siinä Fianna käy sotaan Irlannin suurkuningasta Cairbre Lifechairia vastaan.
Oscar surmaa taistelukentällä Cairbren pojat, prinssit Connin ja Artin. Taistelun tuoksinassa Cairbre saa kuolettavan iskun Oscarilta, mutta myös Oscar itse kuolee, kun raivostunut Cairbre sinkoaa keihään Oscarin selän läpi, ja se iskeytyy suoraan sydämeen. Oscarin kuolema saa Fionnin puhkeamaan kyyneliin ainoan kerran elämässään.
Aiheesta muualla

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Oscar (Irish mythology)
Käännös suomeksi
Osasto Paatsalo

Osasto Paatsalo oli keväästä 1940 kapteeni (sittemmin majuri) Harri Paatsalon johtama Päämajan tiedusteluosaston Rovaniemen alatoimisto, joka harjoitti kaukopartio- ja tiedustelutoimintaa Suomen itärajalla Kiestingistä Jäämereen ulottuvalla alueella.
Paatsalo oli käynnistänyt itärajan taakse ulottuvan tiedustelun Pohjois-Suomessa jo ennen talvisotaa syksyllä 1939. 1. heinäkuuta 1943 alkaen osasto Paatsalo kuului Erillinen pataljoona 4:ään. Majuri Paatsalo siirrettiin kesäkuussa 1944 eversti Reino Hallamaan johtamiin erikoistehtäviin Mikkeliin, ja hänen tilalleen tuli kapteeniluutnantti Pentti Ahola.
Paatsalo kirjoitti 1970-luvulla nimellä Harri Paarma omien muistiinpanojensa ja muistitiedon pohjalta kaksi teosta sotavuosien tiedustelutoiminnasta.
Asemasodan aikana kaukopartiotoiminnan organisointi vakinaistettiin siten, että 1. heinäkuuta 1943 perustettiin päämajan johtoon kaukopartiotoiminnan johtoporras Erillinen pataljoona 4 (ErP 4). Siihen tuli kuulumaan neljä komppanian tasoista alajohtoporrasta, joilla oli alueellinen toimintavastuu eri rintamansuunnilla. Osastot nimettiin johtajiensa mukaan. Ne olivat etelästä lukien Osasto Vehniäinen, Osasto Kuismanen, Osasto Marttina ja Osasto Paatsalo.
Kirjallisuutta

Paarma, Harri: Salaista tiedustelua napapiirillä 1939. Karisto 1970
Paarma, Harri: Salaisen tiedustelun partiot 1940–1945. Karisto 1972 ISBN 951-23-0673-5
Oravanpyörä

Oravanpyörä (< ruots. ekorrhjul) on vertauskuva loputtomalle ja turhalta tuntuvalle toiminnalle. Erityisesti sitä käytetään kritisoitaessa stressaavia töitä sekä elintasokilpailuun ja kuluttamiseen pohjautuvaa yhteiskuntaa. Osa työntekijöistä vierastaa työ- ja kulutuskeskeistä elämää. Työnteon kohtuullistamisen tarvetta on usein lasten ollessa pieniä tai lähellä eläkeikää. Vähäisempi työnteko voi olla tarpeen, jos työtehtävät ovat hyvin vaativia tai jos työntekijällä on ongelmia terveyden tai työn mielekkyyden kanssa.
Sanan alkuperä

Kirjaimellisesti oravanpyörä tarkoittaa oravan käyttämää juoksupyörää. Todellisuudessa jyrsijöiden juoksupyörät ovat nykyään enemmän hiirten, hamsterien ja gerbiilien käyttämiä eikä oravan pitäminen häkkieläimenä Suomessa nykyään ole edes laillistalähde?. Näin ollen sanaa ei nykyisin juuri käytetä kirjaimellisessa merkityksessä.
Kirjallisuutta

Kaarina Davis: Irti osavanpyörästä; omakustanne 2010; ISBN 978-952-240-034-5
Kasvio Antti, Lundell Susanna: Ulos oravanpyörästä - Työn kohtuullistamisen edut ja haitat; TTL 2015; ISBN 978-952-261-493-3
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Hyppyjä oravanpyörästä
Onko oravanpyörästä hyppääminen uhka kansantaloudelle? Helsingin Uutiset 2.7.2014 (Arkistoitu – Internet Archive)
Oroya

| Oroya |
| --- | --- |
 Oroya peruviana
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Trichocereeae
Suku::  Oroya  Britton & Rose (1922)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oroya on eteläamerikkalainen kaktuskasvisuku.
Ulkonäkö ja koko

Kasvit ovat tavallisesti yksivartisia, matalakasvuisia ja mukulajuurisia. Varsi on litistyneen pallomainen tai lyhyen lieriömäinen. Varressa on paljon uurteita, ja niiden reunat muodostavat toisinaan matalia kyhmyjä. Areolit ovat pitkiä ja kapeita ja niissä on 1–6 keskipiikkiä sekä useita kampamaisesti asettuneita säteittäispiikkejä. Kukat sijaitsevat lähellä varren kärkeä ja ovat usein rengasmaisessa muodostelmassa. Kukat ovat säteittäisiä, kellomaisia tai suppilomaisia. Uloimmat kehälehdet harittavat ulospäin, sisemmät ovat pystyjä; väriltään kehä on punainen, vaaleanpunainen tai keltainen. Lyhyen pohjusmaljan ulkopinnalla on pieniä suomuja ja vähäkarvaisia areoleja. Hedelmä on vaihtelevasti pallomainen, hieman mehevä, keltainen tai punainen ja pienisuomuinen; kehälehtien jäänteet ovat tallella. Siemenet ovat kypärämäisiä ja punertavanruskeita.
Levinneisyys

Suvun molemmat lajit (Oroya borchersii ja Oroya peruviana) kasvavat Perun Andeilla.
Tyräkkikiitäjä

| Tyräkkikiitäjä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Kehrääjämäiset Bombycoidea
Heimo::  Kiitäjät Sphingidae
Alaheimo::  Macroglossinae
Suku::  Hyles
Laji::  euphorbiae
Kaksiosainen nimi
 Hyles euphorbiae  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Tyräkkikiitäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tyräkkikiitäjä (Hyles euphorbiae) on kiitäjiin kuuluva perhonen.
Koko ja ulkonäkö

Tyräkkikiitäjä on ulkonäöltään melko vaihteleva, ja sillä on levinneisyysalueellaan varsin useita alalajeja, joista osalle on myöhemmin annettu jopa erillisen lajin asema. Etusiiven pohjaväri on vaalean kellanruskea. Siiven etureunan ruskea alue ei ole yhtenäinen vaan muodostuu pisteistä ja yhtyy vaaleaan taustaväriin ilman selvää rajaa. Ruskea väri muodostaa kaksi tai kolme laajempaa täplää siiven etuosaan. Etusiiven ulkoreunassa ruskea väri on yhtenäinen. Takasiipien poikki kulkeva leveä raita on kokonaan punainen mutta muuttuu valkoiseksi siiven vartalonpuoleisessa päässä. Siipiväli on 70–85 mm.
Monet Hyles-suvun kiitäjät muistuttavat suuresti tyräkkikiitäjää, niin myös Suomessa yleinen matarakiitäjä (Hyles gallii). Matarakiitäjän siivissä on kuitenkin siiven tummien ja vaaleiden alueiden välillä voimakkaampi kontrasti. Lisäksi etureunan tummanruskea alue on matarakiitäjällä yhtenäinen.
Kirjava toukka on huomiota herättävän näköinen, pohjaväriltään aluksi vihreä, mutta myöhemmin tumma, keltainen tai punainen, ja sen sivuilla on tummalla pohjalla parittaisia valkoisia täpliä. Täplien välissä on keltaista väriä. Molemmilla sivuilla on oranssinkeltainen pitkittäisviiru ja selkäpuolella punainen pitkittäisviiru. Raajat ovat punaiset. Peräpäässä on punainen, mustakärkinen piikki. Täysikasvuisena toukka on 70–80 mm pitkä.
Tyräkkikiitäjä♂
Tyräkkikiitäjä♂△
Tyräkkikiitäjä♀
Tyräkkikiitäjä♀△
Levinneisyys ja lentoaika

Laji on yleinen Etelä- ja Keski-Euroopassa, ja sitä esiintyy yksi tai kaksi sukupolvena vuodessa elinalueesta riippuen, ja esiintymisalue ulottuu idässä Keski-Aasiaan. Se on myös viety biologiseksi torjujaksi Yhdysvaltoihin ja Kanadaan hävittämään sinne levinneitä tyräkkilajeja. Perhosten lentoaika on paikasta riippuen toukokuusta syyskuulle, Pohjoismaissa niitä on tavattu heinäkuun lopulta elo-syyskuun vaihteeseen.
Suomesta tyräkkikiitäjää on tavattu erittäin harvinaisena harhailijana muutamia kertoja, viimeksi vuosina 2003 ja 2011, jolloin löydettiin myös runsaasti toukkia.
Elinympäristö ja elintavat

Esiintymisalueellaan tyräkkikiitäjä viihtyy kuivilla ja lämpimillä alueilla, joilla kasvaa ruohovartisia tyräkkilajeja. Laajemmin sitä tavataan runsaskukkaisilla, aurinkoisilla ja avoimilla paikoilla. Laji välttelee metsiä. Päivisin perhoset lepäävät matalan kasvillisuuden suojassa, kivenlohkareilla tai maassa ja lähtevät lentoon pian auringonlaskun jälkeen. Joskus harvoin perhosia lentää myös päivällä. Tyräkkikiitäjä ei juurikaan lennä valolle, mutta käy ahkerasti etenkin muodoltaan torvimaisilla kukilla.
Parittelu kestää 3–4 tuntia ja tapahtuu yöllä. Naaras alkaa munimisen pian sen jälkeen ja munii 300–400 munaa yhdestä pariinkymmeneen munaan kerralla. Munat kuoriutuvat runsaan viikon kuluttua, ja nuoret toukat elävät ryhminä. Vanhemmiten toukka viettää päivät lähellä maanpintaa ja kiipeää hämärän laskeutuessa ylös syömään. Toukka on hyvin aktiivinen. Sen räikeä väritys toimii varoituskeinona saalistajia kohtaan, eikä se pyri erityisemmin piiloutumaan. Täysikasvuinen toukka koteloituu maanpinnalle karikkeen joukkoon, yleensä kauaksi ravintokasvistaan. Kotelovaihe kestää kahdesta viikosta kahteen vuoteen. Se talvehtii kotelona.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat erilaiset tyräkit (Euphorbia), erityisesti merityräkki (Euphorbia paralias) sekä tarhatyräkki (Euphorbia cyparissias).
Aiheesta muualla

Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q913451  Wikispecies: Hyles euphorbiae  AfroMoths: HYLEPHRB  BAMONA: Hyles-euphorbiae  BioLib: 51198  BOLD: 18296  BugGuide: 26815  CoL: 3NF4P  EoL: 637303  EPPO: CELEEU  Fauna Europaea: 443766  Fauna Europaea (new): 8c7819f7-18d8-4a51-a12a-d5555ab41b6b  GBIF: 1862719  iNaturalist: 70071  ITIS: 936074  LoB: 3958  MONA: 7892  MaBENA: HylesEupho  NatureServe: 2.116494  NBN: NBNSYS0000006074  NCBI: 283855  Observation.org: 1649  Open Tree of Life: 3092749  Laji.fi: MX.61486
Ortegocactus macdougallii

| Ortegocactus macdougallii |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  versokasvit Embryophyta
Alakaari::  putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Cacteae
Suku::  Ortegocactus  Alexander (1961)
Laji::  macdougallii
Kaksiosainen nimi
 Ortegocactus macdougallii  Alexander (1961) 
Synonyymit
 Cochemiea macdougallii (Alexander) P.B.Breslin & Majure (2021) 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ortegocactus on kaktuskasvisuku, jossa on vain yksi laji, O. macdougallii.
Ulkonäkö ja koko

Laji on mätästävä ja varreltaan pallomainen tai lyhyelti lieriömäinen, matalakasvuinen. Varren väri on harmaanvihreä ja siinä on matalia nystyjä (podarioita) kierteisesti järjestäytyneinä. Areoleja eli kääpiöversoja ovat dimorfisia ja niiden yläosassa on villakarvaa ja piikkejä. Piikeistä yksi on pysty, musta tai vaalea ja mustakärkinen, noin puolen sentin mittainen keskipiikki; säteittäispiikkejä on seitsemän tai kahdeksan ja ne ovat vaaleita ja mustakärkisiä, suoria ja pidempiä kuin keskipiikki. Suppilomaiset ja keltaiset kukat kehittyvät kyhmyjen tyvelle, ja kasvi kukkii päiväaikaan. Kukkapohjus on vartalon ympäriltä villakarvainen ja suomuton. Hedelmä on pallomainen tai hieman pitkänomainen, punainen ja kypsänä kuiva; kehälehdet ovat siinä jäljellä. Siemenet ovat miltei pyöreitä, mustia tai ruskeita.
Levinneisyys

Kasvi kasvaa Meksikossa, Oaxacan osavaltiossa pienellä alueella kalkkikallioilla.
Alimžan Orlov

| Alimžan Orlov> Галимҗан Орлов Ğalimcan Orlov |
| --- | --- |
 Orlov vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. lokakuuta 1929 (ikä 95)  Kamkino, Nižni Novgorodin alue, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Alimžan (Alimdžan) Mustafinovitš Orlov (ven. Алимжа́н (Алимджа́н) Мустафи́нович Орло́в, tat. Галимҗан Мостафа улы Орлов, Ğalimcan Mostafa ulı Orlov; s. 10. lokakuuta 1929) on tataaritaustainen venäläinen historioitsija, joka tunnetaan etenkin hänen työstään keskittyen Nižni Novgorodin alueen mišääreihin eli suomentataarien esivanhempien heimoon. Lyhykäisyydessään Orlovin teorian mukaan mišääritataarit olisivat paljolti Donin kasakoiden jälkeläisiä, jotka kuuluivat alkujaan Kultaisen ordan- ja sittemmin Venäjän alaisuuteen. Orlov tarkentaa uskovansa mišäärien juurten juontavan meštšeraheimoon, minkä hän kuitenkin toteaa turkkilaiseksi, ei suomalais-ugrilaiseksi.
Teoksia

Meštšera, meštšerjaki, mišari. (Мещера, мещеряки, мишари, 1992. — ISBN 5-298-01050-4)
Nižegorodskije tatary: etnitšeskije korni i istoritšeskije sudby (Нижегородские татары: этнические корни и исторические судьбы, 2001)
Kamkino: istorija i sovremennost (Камкино: история и современность, 2003)
Aiheesta muualla

Alimžan Orlov - Nižni Novgorodin tataarit: etniset juuret ja historialliset kohtalot (venäjäksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Tšekki
Hugo Otava

Hugo Edvard Otava (ent. Nyman; 7. elokuuta 1889 Turku – 6. elokuuta 1967) oli kuvataiteilija, sanomalehtipiirtäjä ja kuvittaja. Hänen vanhempansa olivat ratavartija Johan Lääninpää-Nyman ja Eva Kristiina o.s. Kurppa. Otava oli naimisissa Signe Matilta o.s. Laineen kanssa.
Hugo Otava opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1907–1911. Hän debytoi Helsingissä vuonna 1911. Otava osallistui lukuisiin Suomen Taiteilijain näyttelyihin. Ulkomailla hän osallistui näyttelyihin Kööpenhaminassa, Tukholmassa, Oslossa, Göteborgissa ja Lyypekissä. Kuvittajana hän saattoi päätökseen Aarno Karimon kesken jääneen Kalevalan kuvituksen. Kalevala valmistui 1953 ja sisälsi noin 2 500 kuvaa. Otava kuului Pro Natura -ryhmään.
Tampereen taidemuseon ja Turun taidemuseon kokoelmissa on Hugo Otavan teoksia. 
Otava sai ylimääräisen palkinnon Vaasan itsenäisyyspatsaskilpailussa 1935 ja Elannon suihkukaivoveistoskilpailussa 1936. Hänet palkittiin myös Kiven kuvituskilpailussa 1944 (Kullervo).
Tuusulan kirkko

| Tuusulan kirkko Tusby kyrka |
| --- | --- |
 Tuusulan kirkko talvella 2009.
Sijainti:  Kirkkotie 34, Tuusula
Koordinaatit:  60°24′46.9″N, 025°01′58.8″E
Seurakunta:  Tuusulan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1734
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  480
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Tuusulan kirkko (ruots. Tusby kyrka) on hirsinen ristikirkko Tuusulan kirkonkylässä Tuusulanjärven rannalla. Se on rakennettu 1700-luvun kirkonrakennusperinteiden mukaisesti ja olemukseltaan erittäin koruttomaksi. Kirkon suunnittelijaksi arvellaan talonpoika Erik Hannulaa, joka myös johti kirkon rakennustöitä.
Tuusulan kirkko on valmistunut vuonna 1734 ja se on Helsingin lähialueen vanhimpia puukirkkoja. Kirkon suunnittelijaa ei tiedetä varmasti, mutta korjausten suunnitteluun osallistuneita arkkitehteja ovat muun muassa lääninarkkitehti Jean Wik, joka suositteli ikkunoiden ulkoasun muuttamisen goottilaistyyliseksi 1850-luvun korjauksessa, Ernest Albin Kranck, joka suunnitteli 1900-luvun alun peruskorjauksen ja Dag Englund, joka vastasi vuonna 1952 toteutetusta kirkon penkkien istuinmukavuuden parantamisesta.
Kirkko on pohjamuodoltaan tasavartinen ristikirkko, jossa sakaristo on ristinurkkauksessa. Kirkon aumatun paanukaton lappeet ovat jyrkät ja kohoavat korkealle, myös sisällä tynnyriholvit ovat korkeat. Parville valoa antavat paanukaton ikkunakomerot eivät ole alkuperäiset. Eteiset ovat harjakattoiset.
Rakentaminen

Kirkon suunnittelu aloitettiin vuonna 1729 ja rakennustyö alkoi 1732. Kun paanukatto oli saatu valmiiksi, kirkko vihittiin käyttöön 1. marraskuuta 1734, mutta lopullisesti valmiiksi se tuli vasta kymmenen vuotta myöhemmin. Valmistuessan kirkko oli varsin vaatimaton, hirsiseinät olivat laudoittamattomat eikä ristisakaroiden päissä ollut eteisiä. Parvet olivat pienet, samoin ikkunat, kirkkosalissa oli irtopenkit ja sisäkatossa sidehirret olivat näkyvillä. Kirkon katolla ristikeskuksessa oli alkuvaiheessa torni.
1700-luvun aikana seurakuntalaisten määrä kasvoi ja kirkkoon tarvittiin lisää tilaa, sitä saatiin laajentamalla parvet. Valaistus parani ikkunoita suurentamalla ja valkaisemalla seinät. Kirkkoon tehtiin eteiset ja ulkolaudoitus, joka punamullattiin.