stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ayn Rand
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ayn Rand Wikimedia Commonsissa
Ayn Rand Institute. (englanniksi)
Ayn Rand. Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Ayn Rand Institute finds dilemma in radical author's evolving legacy. The Guardian.(englanniksi)
How Ayn Rand became the new right's version of Marx. The Guardian. (englanniksi)
Ayn Rand: Can two new biographies unravel the mystery of the mad, sad heroine of the American right? Independent. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Ayn Randin ja hänen puolisonsa hauta Kensicon hautausmaalla Valhallassa New Yorkin osavaltiossa.
Heino Aspelin

Heino Lemmitty Aspelin (18. heinäkuuta 1881 Helsinki – 16. tammikuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, pilapiirtäjä, sarjakuvantekijä ja mainosgraafikko.
Aspelinin vanhemmat olivat professori, valtionarkeologi Johan Reinhold Aspelin ja Anna Sofie Elisabeth Nielsen. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1900 Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta ja opiskeli arkkitehtuuria Polyteknillisessä opistossa ja sitten kuvataidetta äitinsä kotikaupungin Kööpenhaminan taideakatemiassa vuodesta 1903. Vuodet 1905–1906 hän vietti Pariisissa.
Aspelin alkoi piirtää karikatyyrejä Kööpenhaminassa. Hänen piirroksiaan julkaistiin etenkin pilalehti Tuulispäässä, mutta myös ulkomaisissa lehdissä. Hän suunnitteli myös muun muassa kirjankansia ja mainoksia. Suomen itsenäistyttyä pilalehtien tarve pieneni, ja Aspelin työskenteli myöhempinä vuosinaan muun muassa Suomen Arkkitehtiliitossa, kirjapainossa ja pankkiiriliikkeessä.
Aspelin oli myös yksi ensimmäisiä suomalaisia sarjakuvantekijöitä. Tuulispäässä julkaistiin hänen sarjakuvaansa nimeltä Väkevämies.
Heino Aspelinin ensimmäinen puoliso Rauha Magdalena Sundelin oli kenraali Alexander Järnefeltin avioton tytär. He erosivat vuonna 1942, minkä jälkeen Aspelin nai Margit Charlotta Regnellin. Hänellä oli ensimmäisestä avioliitostaan kaksi lasta, joista toinen oli näyttelijä Kati Aspelin (myöh. Haapkylä).
Museovirasto

| Museovirasto Museiverket |
| --- | --- |

 Museoviraston toimipiste Helsingissä.
Perustettu:  1972
Tehtävä:  kulttuuriympäristön suojelu ja tutkimus
Ministeriö:  Opetus- ja kulttuuriministeriö
Sijainti:  Hakaniemenranta 6 Helsinki
Valtio:  Suomi
Pääjohtaja:  Tiina Merisalo
Työntekijöitä:  269 (2023)
Vuosibudjetti:  47,2 milj. € (2023)
Aiheesta muualla
Sivusto
Museovirasto (lyh. MV; ruots. Museiverket) on Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön alainen asiantuntijavirasto, joka tutkii, säilyttää ja hoitaa suomalaista esineellistä kulttuuriperintöä ja kulttuuriympäristöä, rakennusperintöä, muinaisjäännöksiä ja kulttuurillisesti merkittävää esineistöä yhteistyössä muiden viranomaisten kanssa. Lisäksi se tarjoaa alaa koskevia palveluita.
Organisaatio ja toiminta

Museovirasto on prosessiorganisaatio, jonka toiminta on jaettu neljään eri ydinprosessiin:
Suomen kansallismuseo: museopalvelut ja kokoelmat
Kulttuuriympäristön suojelu: ohjaus ja tuki, Länsi-Suomen kulttuuriympäristöpalvelut, Itä- ja Pohjois-Suomen kulttuuriympäristöpalvelut
Kulttuuriympäristön hoito: restaurointipalvelut, tilapalvelut, arkeologiset kenttäpalvelut
Arkisto- ja tietopalvelut: arkisto ja arkeologiset kokoelmat, kirjasto, kuvakokoelmat, tiedonhallinta
Museovirasto toimii budjettivaroilla. Osa määrärahoista suunnataan erilaisiin avustuksiin kuten kulttuurihistoriallisesti arvokkaiden rakennusten kunnossapitoon. Viraston toimenkuvaan kuuluu myös tilastotietojen kokoaminen Suomen museoista sekä lupien myöntäminen muinaisjäännösten tutkimukseen ja osassa kulttuuriesineiden maastavientiä.
Vuoden 2023 lopulla Museovirastossa työskenteli 269 henkilöä.
Museovirasto digitoi ja julkaisee Finna-palvelussa lehtikuvakokoelman kuvia.
ELY-keskus päättää rakennusten suojelusta pyydettyään lausunnon muun muassa Museovirastolta.
Kun suojeltuun rakennukseen tehdään korjauksia tai muutoksia, Museovirasto antaa lausunnon suunnitelman hyväksyttävyydestä ja ohjeita sen muuttamiseen ja töiden toteuttamiseen. Museovirastolta kannattaa kysyä ohjeita jo suunnitteluvaiheessa tai jopa ottaa se mukaan suunnittelun tai toteutuksen ohjaukseen.
Historiaa > Virastona

Suomalaisen Kirjallisuuden Seura teki aloitteen Suomen muinaisjäännösten suojelusta jo vuonna 1867. Valtiopäivien 1882 hyväksymän ehdotuksen pohjalta annettiin seuraavana vuonna asetus muinaismuistojen suojelusta ja rauhoittamisesta. Muinaismuistoasetuksen toimeenpanoa valvomaan perustettiin 19. kesäkuuta 1884 annetulla julkistuksella Arkeologinen toimisto (Arkeologisk Kommission), joka oli ensimmäinen muinaismuistojen säilymistä valvonut valtiollinen toimielin Suomessa. Siihen kuului puheenjohtajana valtionarkeologi sekä kuusi muuta jäsentä, jotka edustivat Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraa, Helsingin yliopistoa, Suomen Tiedeseuraa, Suomen Historiallista Seuraa sekä Suomen muinaismuistoyhdistystä. Organisaation nimeksi vaihtui vuonna 1908 Arkeologinen toimikunta ja vuonna 1911 Muinaistieteellinen toimikunta. Toimikunta aloitti 1890-luvulla Suomen keskiaikaisten linnojen restauroinnin; 1920-luvulla olivat vuorossa Suomenlinna ja Turun tuomiokirkko.
Toimikunnan alaisuuteen perustettiin 1893 Valtion historiallinen museo esinekokoelmia hallinnoimaan. Sen pohjalta kehittyi myöhemmin Suomen kansallismuseo, joka avattiin vuonna 1916. Myös Seurasaaren ulkomuseo siirtyi toimikunnan alaisuuteen vuonna 1913, neljä vuotta perustamisensa jälkeen. Muinaistieteellinen toimikunta muutettiin vuonna 1920 kollegiaaliseksi virastoksi. Viraston tehtäväkenttää laajensivat huomattavasti vuonna 1963 annettu uusi muinaismuistolaki sekä vuonna 1964 säädetty rakennussuojelulaki, joka velvoitti laajamittaiseen rakennussuojeluun. Myöhemmin uutena alana on tullut mukaan myös meriarkeologia. Vuonna 1972 toimikunnasta muodostettiin nykyinen Museovirasto.
Museovirasto toimi vuodesta 1972 Helsingin Nervanderinkadulla Väinö Vähäkallion suunnittelemassa entisessä Suomalaisen yhteiskoulun rakennuksessa, mutta muutti vuosien 2011–2013 aikana Alvar Aallon suunnittelemaan Kulttuuritaloon ja sen vieressä sijaitsevaan entiseen kotitalousopettajaopiston rakennukseen Sturenkadulle.
Historiaa > Pääjohtajat

Titteli vuoteen 1971 valtionarkeologi, 1972–1992 ylijohtaja, vuodesta 1993 pääjohtaja
Valtionarkeologit (1885–1971)
Johan Reinhold Aspelin 1885–1915
Hjalmar Appelgren-Kivalo 1915–1926
Julius Ailio vt. 1926–1927, 1928–1929
U. T. Sirelius vt. 1927–1928
Juhani Rinne 1929–1934
Carl Axel Nordman 1934–1959
Nils Cleve 1959–1971
Ylijohtaja (1972–1992)
Carl Jacob Gardberg 1972–1993
Pääjohtajat (1993–)
Henrik Lilius 1993–2003
Paula Purhonen 2003–2009
Juhani Kostet 2010–2019
Tiina Merisalo 2020–
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Museovirasto Wikimedia Commonsissa
Museoviraston kotisivu.
Rakennusperinto.fi[vanhentunut linkki]
Kuvakokoelmat.fi
Museiverket hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Domnarvets GoIF

Seuran logo
Domnarvets GoIF (Domnarvets Gymnastik och Idrottförening) on vuonna 1906 perustettu ruotsalainen urheiluseura. Borlängen vanhimman urheiluseuran nykyisiä lajeja ovat hiihto, suunnistus ja hiihtosuunnistus. Alkuperäisiä lajeja olivat hiihto ja jalkapallo, joiden lisäksi lajeja ovat aikojen saatossa olleen myös uinti, jääpallo, paini, voimistelu, mäkihyppy, varpa ja vetokoiraurheilu. Seuran puheenjohtajana toimii Stefan Westling.
Seuran naissuunnistajat ovat voittaneet Tiomilan vuosina 2000, 2005, 2013 ja 2015 sekä Venlojen viestin 2008, 2011 ja 2015. Suunnistuksen maailmanmestarit Dana Brožková ja Karolina Arewång-Höjsgaard sekä hiihdon maailmanmestari Thomas Eriksson ovat edustaneet seuraa.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Honiara

| Honiara |
| --- | --- |
 Honiaran pääkatu.
 Koordinaatit: 9°26′S, 159°57′E 
Valtio:  Salomoninsaaret
Provinssi:  Honiara
Saari:  Guadalcanal
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  22 km²
Väkiluku (2017)  (Arvio):  84 520
 – Väestötiheys:  3 842 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+11
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Honiara on Tyynenmeren lounaisosassa sijaitsevan Salomoninsaarten pääkaupunki, ja väkiluvultaan maan ylivoimaisesti suurin kaupunki. Sen asukasluku vuoden 2009 väestönlaskennassa oli 64 602 ja arvio vuodelle 2017 oli 84 520. Kaupungin pinta-ala on noin 22 neliökilometriä. Kaupungissa on satama, lentoasema, uudelleenrakennettu hallitustalo ja kansallismuseo.
Maantieto

Kaupunki sijaitsee Guadalcanal-saaren pohjoisrannalla Mataniko-joen suulla. "Honiara" on gharinkielinen nimitys nykyisen Honiaran alueella sijaitsevalle Point Cruzille, joka on pieni, kaupungin ainoa, luonnollinen satama sen rannikkoalueella. "Naho-ni-ara" puolestaan tarkoittaa "Kohti koillistuulta".
Maantieto > Ilmasto

Honiarassa on trooppinen ilmasto, vuorokauden kuukausikeskilämpötila on ympäri vuoden noin 26–27 °C. Korkein kaupungissa mitattu lämpötila on 35 °C ja matalin 17 °C. Sadekausi kestää marraskuusta huhtikuuhun ja sen aikana kuukauden keskisademäärä on lähes 300 millimetriä. Toukokuun ja syyskuun välisenä aikana Honiarassa on kuiva kausi, jonka aikana kuukaudessa sataa keskimäärin 100 millimetriä. Vuosittainen sademäärä on noin 2 000–2 500 millimetriä. Suurin vuosittainen sademäärä on ollut 2 970 mm. Trooppiset hirmumyrksyt eivät ole tavallisia Honiarassa, mutta niitä esiintyy jossain määrin. 
Honiarassa tuulee pääsääntöisesti lounaasta ja etelästä.
Historia

Ennen eurooppalaisten tuloa nykyisen Honiaran alue oli osa Ndi-Nggain territoriota ja sen alueella sijaitsi kaksi kylää, joiden nimet olivat Mataniko ja Kakambona. 1800- ja 1900-luvuilla eurooppalaiset kauppiaat aloittivat alueen vuokraamisen ja vuonna 1893 alue tuli osaksi Brittiläistä Salomonsaarten protektoraattia.
Alueella sijaitsi toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltojen sotilastukikohta ja Honiaran kaupunki perustettiin sodan jälkeen. Sodan aikana rakennettua infrastruktuuria, kuten sairaalaa, teitä ja siltoja, käytettiin hyväksi kaupungin kehittämisessä. Saaren vallanneet japanilaiset olivat myös rakentaneet kaupungin läheisyyteen lentokentän, joka toimii yhä Honiaran lentökenttänä. Vuonna 1952 Honiara korvasi entisen pääkaupungin, Tulaghin, Brittiläisen protektoraatin pääkaupunkina, ja säilytti pääkaupunkiasemansa myös maan itsenäistyessä.
Hallinto

Honiara muodostaa oman hallintoalueensa eli pääkaupunkialueen. Honiaran kaupunginvaltuusto on Salomonsaarten ainoa paikallishallinto, jolla on laajat valtuudet esimerkiksi nostaa veroja, ja joka on yksin vastuussa alueen kaupankäynnistä.
Talous

Honiaran talous alkoi kehittymään huomattavasti 1960-luvulla, ja ensimmäiset monikerroksiset talot rakennettiin 1980-luvulla. Honiaran tärkeitä kauppatavaroita ovat esimerkiksi kookospähkinät, puutavara, kala ja kulta.
Urheilu

Vuoden 2023 Tyynenmeren kisat tullaan järjestämään Honiarassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Honiara Wikimedia Commonsissa
Salomonsaarten provinssit
Choiseul
Keskiprovinssi
Guadalcanal
Honiara
Isabel
Läntinen provinssi
Makira-Ulawa
Malaita
Rennell ja Bellona
Temotu
Point Cruz Yacht Club ja Honiara Golf Club.
Lifeway Christian Resources

| Lifeway Christian Resources> Baptist Sunday School Board |
| --- | --- |
Perustettu:  1891
Perustaja:  James Marion Frost
Toimiala:  kristillinen kustannustoiminta
Kotipaikka:  Nashville, Tennessee
Kattojärjestö:  Eteläinen baptistikonventio
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lifeway-kustantamon pääkonttori Nashvillessa.
Lifeway Christian Resources (aik. Baptist Sunday School Board) on vuonna 1891 perustettu eteläisen baptistikonvention julkaisu- ja jakeluyksikkö sekä kirkon liiketoimintapalvelujen tarjoaja. Järjestön pääkonttori sijaitsee Tennesseen Nashvillessä. Lifeway Christian Resources on yksi maailman suurimmista kristillisten resurssien tarjoajista. Sen valikoimaan kuuluvat muun muassa raamatut, raamatunopetukset, tutkimukset, tapahtumat, kirkkomusiikki, kirkkotarvikkeet, digitaaliset palvelut ja muut palvelut. Järjestön toiminta ulottuu yli 160 maahan. Lifeway Christian Resources perustettiin baptististeksi pyhäkoululautakunnaksi.
Historia

Lifeway Christian Resources perustettiin vuonna 1891 Alabaman Birminghamissa ja sen ensimmäisenä johtajana toimi James M. Frost. Ensimmäisenä toimeksiantona järjestö julkaisi pyhäkoulun opetussuunnitelman. Vuosien mittaan järjestön toiminta laajentui ja nimenmuutos tuli ajankohtaiseksi. Lifeway-nimeä on käytetty vuodesta 1971 rajoitetusti ja vuonna 1998 järjestön nimi muutti virallisesti nimensä mutooon Lifeway Christian Resources.
Osastot > Kustannustoiminta

Lifeway Christian Resourcesin kustannustoiminnasta vastaa B&H Publishing Group. B&H Publishing Group julkaisee kristillistä sisältöä digitaalisesti ja painettuna kaupallisilla, kirkollisilla ja akateemisilla markkinoilla. B&H Publishing Groupin tärkeimpiä tuotemerkkejä ovat B&H Academic, B&H Publishing, B&H Español, B&H Kids ja Holman Bibles. Aikaisemmin kustannustoiminnan yksikkö on tunnettu nimellä Broadman & Holman Publishers. Nimenmuutos tapahtui 1. kesäkuuta 2006.
IAM Cycling

IAM Cyclingin kauden 2014 pyöräilijöitä.
IAM Cycling oli sveitsiläinen maantiepyöräilytalli. Tallin johtajana toimi entinen kilpapyöräilijä Serge Beucherie. Talli perustettiin tammikuussa 2013 ja se lopetti toimintansa kauden 2016 jälkeen.
Joukkueen kokoonpano > 2016

| Joukkueen kokoonpano> Ajaja | Joukkueen kokoonpano> Syntymäaika | Joukkueen kokoonpano> Maa | Joukkueen kokoonpano> Edellinen joukkue |
| --- | --- | --- | --- |
| Marcel Aregger | 28. elokuuta 1990 |  Sveitsi |  |
| Matthias Brändle | 7. joulukuuta 1989 |  Itävalta | NetApp (2012) |
| Clément Chevrier | 29. kesäkuuta 1992 |  Ranska | Bissell Development (2014) |
| Stef Clement | 24. syyskuuta 1982 |  Alankomaat | Belkin (2014) |
| Jérôme Coppel | 6. elokuuta 1986 |  Ranska | Cofidis, Solutions Crédits (2014) |
| Stefan Denifl | 22. syyskuuta 1987 |  Itävalta | Vacansoleil-DCM (2012) |
| Dries Devenyns | 22. heinäkuuta 1983 |  Belgia | Giant-Shimano (2014) |
| Martin Elmiger | 23. syyskuuta 1978 |  Sveitsi | AG2R La Mondiale (2012) |
| Sondre Holst Enger | 17. joulukuuta 1993 |  Norja | Sparebanken Sør (2014) |
| Mathias Frank | 9. joulukuuta 1986 |  Sveitsi | BMC Racing Team (2013) |
| Jonathan Fumeaux | 7. maaliskuuta 1988 |  Sveitsi | Atlas Personal-Jakroo (2012) |
| Heinrich Haussler | 25. helmikuuta 1984 |  Australia | Garmin-Sharp (2012) |
| Reto Hollenstein | 22. elokuuta 1985 |  Sveitsi | NetApp (2012) |
| Leigh Howard | 18. lokakuuta 1989 |  Australia | Orica-GreenEDGE (2015) |
| Roger Kluge | 5. helmikuuta 1986 |  Saksa | NetApp-Endura (2013) |
| Vegard Stake Laengen | 7. helmikuuta 1989 |  Norja | Joker (2015) |
| Pirmin Lang | 25. marraskuuta 1984 |  Sveitsi | Atlas Personal-Jakroo (2012) |
| Oliver Naesen | 16. syyskuuta 1990 |  Belgia | Topsport Vlaanderen-Baloise (2015) |
| Jarlinson Pantano | 19. marraskuuta 1988 |  Kolumbia | Colombia (2014) |
| Simon Pellaud | 6. marraskuuta 1992 |  Sveitsi | Atlas Personal-Jakroo (2012) |
| Matteo Pelucchi | 21. tammikuuta 1989 |  Italia | Team Europcar (2012) |
| Vicente Reynès | 30. heinäkuuta 1981 |  Espanja | Lotto-Belisol (2013) |
| Aleksejs Saramotins | 8. huhtikuuta 1982 |  Latvia | Cofidis, le Crédit en Ligne (2012) |
| David Tanner | 30. syyskuuta 1984 |  Australia | Belkin (2014) |
| Jonas Van Genechten | 16. syyskuuta 1986 |  Belgia | Lotto-Belisol (2014) |
| Lawrence Warbasse | 28. kesäkuuta 1990 |  Yhdysvallat | BMC Racing Team (2014) |
| Marcel Wyss | 25. kesäkuuta 1986 |  Sveitsi | NetApp (2012) |
| Oliver Zaugg | 9. toukokuuta 1981 |  Sveitsi | Tinkoff-Saxo (2015) |

Lähde: UCI
huomio: Marcel Aregger
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta IAM Cycling Wikimedia Commonsissa
Tallin verkkosivusto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: wp:Sivu
Käännös suomeksi
N. A. Raivio

Niilo (N. A.) Raivio (14. syyskuuta 1909 Pori – 28. tammikuuta 1993 Pori) oli suomalainen ammattikoulunopettaja ja tietokirjailija.
Niilo Raivio teki pitkän päivätyön Porin teknisessä ammattioppilaitoksessa metalliosaston esimiesopettajana. Hän laati useita koneistamon metallinkäsittelyn oppikirjoja.
Teoksia

Metallisorvarin käsikirja. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 23. Otava 1940, 2. uus. painos 1944 nimellä Metallinsorvaajan käsikirja, 3. uusittu ja täydennetty painos 1949 nimellä Metallinsorvarin käsikirja,  4. uusittu ja täydennetty painos 1961 ja uud. painokset nimellä Metallinsorvarin kirja, 5. uusittu ja täydennetty painos 1966, 9. uud. painos 1977
Metallisorvaajille ammattitietoa kysymyksinä ja vastauksina : kirj. Mikko Valjakka, N. A. Raivio. Pellervo, Helsinki 1950
Metalliala : ammattitietoa kysymyksinä ja vastauksina ; kirj. Mikko Valjakka, N. A. Raivio. Pellervo, Helsinki 1951
Jyrsintyöt : 1-5 opintokirje. Tietomies, (teknillinen) kirjeoppilaitos, Helsinki 1953
Sorvaustyöt : 1-6 opintokirje. Tietomies, (teknillinen) kirjeoppilaitos, Helsinki 1953
Aikaan täysikuun

| Aikaan täysikuun Kari Tapio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syksyllä 1989
 Studio : MTV-studiot
 Julkaistu: 1990
 Formaatti: LP-levy (SLP 739)   C-kasetti (SMK 739)   CD-levy (SCD 739)
 Tuottaja(t): Veikko Samuli 
 Tyylilaji: iskelmä, pop, balladi, blues, country, tango 
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
 Levymerkki: Scandia
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Kari Tapion muut julkaisut
| Tää kaipuu 1988 | Aikaan täysikuun 1990 | Yön tuuli vain 1992 |
Singlet albumilta Aikaan täysikuun
 ”Aikaan täysikuun” / ”Nainen” Julkaistu: 1989 (KS 1164)  ”La Cumparsita” / ”Tuuli kääntyä voi” Julkaistu: 1989 (KS 1172)  ”Etkö uskalla mua rakastaa” / ”Teitä kumpaakin rakastan” Julkaistu: 1989 (KS 1181)
Aikaan täysikuun on suomalaislaulaja Kari Tapion 12. studioalbumi, joka julkaistiin alkuvuodesta 1990. Albumin tuottajana toimi edellisistä Tapion levyistä poiketen Veikko Samuli. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat nimikappale ”Aikaan täysikuun”, ikivihreä tango ”La Cumparsita” sekä ”Nainen”.
Albumin äänimaisemaan vaikutti merkittävästi äänittäjä Jari Laasanen, joka vastasi myös ohjelmoinnista ja taustalauluista yhdessä Vesa Torpan kanssa. Kari Tapio oli jo muutamalle aiemmalle levylleen tehnyt muutamia sanoituksia, mutta tällä levyllä Tapion sanoituksia on peräti neljä.
Scandia julkaisi albumin vinyyli -ja CD-levyinä sekä C-kasettina vuonna 1990. Albumi oli Tapion ensimmäinen, josta julkaistiin tuoreeltaan CD-painos.
Tietoa kappaleista

Albumin avausraitana toimii sen nimikappale ”Aikaan täysikuun”, joka on käännös Roy Orbisonin hittikappaleesta ”California Blue”. Veikko Samuli hyödyntää sovituksessaan Juha Björnisen ja artistin oman pojan Jiri Jalkasen soittamia kitaroita. Alun perin Timi Yyron tulkitsema ”Make the World Go Away” on Hank Cochranin country-henkinen sävelmä, johon suomenkielisen sanoituksen teki Chrisse Johansson. Kappaleen sovitusta sävyttää Björnisen sähkökitarat. Johansson käänsi myös tanskalaisen Tommy Seebachin sävellyksen ”Sig mig nu ärligt” suomeksi nimellä ”Pelkkää huumaa”. ”Nainen” on jo monien suomalaisten iskelmälaulajien kuten Juhani Markolan ja Esko Rahkosen tulkitsema käännöskappale, johon Reino Helismaa teki suomenkielisen tekstin. Tapion tyyliin sopivan sävelmän sovitusta tukevat kitaristi Jarmo Nikku ja viulisti Jari Lappalainen. ”Kortit nää” puolestaan on Veikko Samulin country-tyylinen sävelmä, jonka Tapio sanoitti. Kappale on osittain omaelämäkerrallinen, sillä siinä lauletaan ”miten elämän korttipakkaa jaettaessa saa valtikseen laulun lahjan, jolla kannattaa yrittää”. A-puolen päättää Samulin blues-henkinen ”Teitä kumpaakin rakastan”, jonka sanoitti Juha Vainio. Kappaleen alttosaksofonisoolosta vastaa Pentti Lasanen.
B-puolen avaa eteläamerikkalainen, ikivihreä tango ”La Cumparsita”, jonka suomennoksesta vastaa Sauvo Puhtila. Samulin sovitus on hyvin konemainen, mutta sovitukseen tyyliä luovat hanuristi Heimo Mäntynen ja kitaristi Björninen. ”Missä nyt meet” on Tapion kääntämä ja tulkitsema versio Shirley Basseyn kappaleesta ”La pasion que nos devora”. ”Takamaan tyttö” on edellisen kappaleen tapaan Tapion käännös ja sen levytti ensimmäisenä countrylaulaja Hoyt Axton nimellä ”Evangelina”. Kappaleen sovituksessa Björninen ja Jiri Jalkanen ovat kitaroineen keskeisessä roolissa. ”Yksinäisyys” oli yksi Olavi Virran tunnetuimmista kappaleista. Tapio on pitänyt Virtaa suurimpana esikuvanaan. Samulin konemaista sovitusta tasoittaa klarinetisti Lasanen. Lasasta kuullaan alttosaksofonissa seuraavassa, Helena Siltalan tulkitsemassa kappaleessa, ”Etkö uskalla mua rakastaa”, joka on Erik Lindströmin tekemä kappale. Tapion laulutyyli sopii hyvin Lindströmin viivyttelevään sävelmään. Albumin päättää Kari Kuuvan ”Niin hyvät oli laulut ennenaikaan”, jossa muistellaan vanhoja iskelmiä. Sovituksessa on tunnistettavissa viitteitä Toivo Kärjen ja Helismaan Lappi-teemaisiin lauluihin.
Kappaleet

Kaikkien kappaleiden sovitukset Veikko Samuli.
Kappaleet > A-puoli

Aikaan täysikuun – 4.00 (alkup. ”California Blue”, säv. ja alkup. san. J. Lynne / R. Orbison / T. Petty, suom. san. Kari Tapio)
Tuuli kääntyä voi – 3.33 (alkup. ”Make the World Go Away”, säv. ja alkup. san. H. Cochran, suom. san. Chrisse Johansson)
Pelkkää huumaa – 4.16 (alkup. ”Sig mig nu ärligt”, säv. Tommy Seebach, alkup. san. Ivan Pedersen, suom. san. C. Johansson)
Nainen – 3.12 (alkup. ”Mujer”, säv. ja alkup. san. P. Pauli, suuom. san. R. Kouta)
Kortit nää – 3.27 (säv. V. Samuli, san. K. Tapio)
Teitä kumpaakin rakastan – 4.00 (säv. V. Samuli, san. Juha Vainio)
Kappaleet > B-puoli

La Cumparsita – 3.49 (säv. G. Matos Rodríguez, alkup. san. P. Contursi / E. Maroni, suom. san. Saukki)
Missä nyt meet – 5.00 (alkup. ”La pasion que nos devora”, säv. ja alkup. san. E. Schultz / L. Schultz, suom. san. K. Tapio)
Takamaan tyttö – 3.31 (alkup. ”Evangelina”, säv. ja alkup. san. Hoyt Axton / Kenneth Higginbotham, suom. san. K. Tapio)
Yksinäisyys – 2.43 (alkup. ”Vivre loin de toi / Solitariness”, säv. S. Goncalves, alkup. san. J. Rodor, suom. san. Saukki)
Etkö uskalla mua rakastaa – 2.53 (säv. Erik Lindström, san. Saukki)
Niin hyvät oli laulut ennenaikaan – 3.41 (säv. ja san. Kari Kuuva)
Lähteet:
Tekijät

Kari Tapio (oik. Kari Jalkanen) – laulu
Tekijät > Muusikot

Albumin takakannessa mainitaan muusikkona myös Raimo Kero, mutta vuoden 2011 CD-kokoelman Olen suomalainen – kaikki levytykset 1972 – 1992 mukaan Kero ei esiinny albumilla muusikkona.
Juha Björninen – kitarat (1, 2, 5–9, 12)
Vesa Torppa – taustalaulu (1, 3, 5, 9, 12)
Pentti Lasanen – puhallinsoittimet; alttosaksofoni (6, 11), klarinetti (10)
Veikko Samuli – kapellimestari, piano (9), syntetisaattorit (1–8, 11, 12), sähköpiano (2–6, 12)
Jari Laasanen – ohjelmointi (1–9, 11, 12), taustalaulu (1–3, 5, 9, 12)
Jiri Jalkanen – kitarat (1, 9)
Kim Lönnholm – taustalaulu (1)
Heimo Mäntynen – harmonikka (7, 12)
Heikki Jäntti – huuliharppu (10)
Jari Lappalainen – viulu (4)
Jarmo Nikku – kitara (4)
Tapio Salo – basso (10*)
Aku Toivonen – piano (10*)
Lähteet:
(*) todennäköisesti
Tekijät > Tuotanto

Veikko Samuli – tuotanto
Jari Laasanen / MTV-studiot, Helsinki – äänitys (syksyllä 1989)
Magnus Löfving – valokuvat
Lähteet: