stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kasettisoitin

Kasettidekki
Kannettava soitin
Kasettisoitin, nauhuri on äänentoistoon tarkoitettu laite, joka käyttää c-kasettia. Soitin voi olla myös kannettava. 
Ilmausta kasettidekki on käytetty lähinnä kookkaampien laitteiden yhteydessä. 
Laatukriteereitä: vähäinen huojunta ja kohina. Tallentavien laitteiden mikrofoni on joko sisään rakennettu tai liittimellä varustettu ulkoista mikrofonia varten.
Jevgeni Kafelnikov

| Jevgeni Kafelnikov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. helmikuuta 1974  Sotši 
Tennispelaaja
Pituus:  190  cm
Paino:  84 kg
Kätisyys:  oikeakätisyys, kahden käden rysty
Ammattilaisena:  1992–2003
Palkintorahat:  23 883 797 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  1  (3. toukokuuta 1999)
Voitot/tappiot:  609–306
Nelinpeli
Paras sijoitus:  4  (30. maaliskuuta 1998)
Voitot/tappiot:  358–213
Aiheesta muualla
yevgenykafelnikov.com
ITF
ATP
Jevgeni Aleksandrovitš Kafelnikov (ven. Евгений Александрович Кафельников, s. 18. helmikuuta 1974 Sotši, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen ammattilaistennispelaaja, joka voitti uransa aikana kaksi Grand Slam -turnausta kaksinpelissä ja neljä nelinpelissä sekä olympiakultaa Sydneyn olympialaisten kaksinpelissä. Nykyään hän kilpailee golfissa.
Tennisura > Ammattilaisuran alku

Kafelnikov aloitti ammattilaisuransa vuonna 1992. Seuraavan vuoden marraskuussa hän voitti Rogaskassa, Sloveniassa pelatun kaksinpelin haastajaturnauksen ja nousi voiton myötä ensimmäisen kerran ATP:n maailmanlistalla sadan parhaan joukkoon. Hän voitti vuoden aikana myös kaksi haastajatason nelinpeliturnausta, Dresdenissä ja Andorra la Vellassa, sekä pelasi  ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksen pääsarjassa. Hän eteni kaksinpelissä Ranskan avointen toiselle kierrokselle.
Kafelnikov teki läpimurtonsa kaudella 1994. Tammikuussa hän otti ensimmäisen ATP-tason turnausvoittonsa voitettuaan Adelaidessa kovalla alustalla pelatun turnauksen. Vuoden aikana hän voitti myös kaksi muuta ATP:n kaksinpeliturnausta, mattoalustalla Kööpenhaminassa ja kovalla alustalla Long Islandilla, ja neljä nelinpeliturnausta. Kafelnikov pelasi vuoden aikana ensimmäisen kerran kaikkien neljän Grand Slam -turnauksen pääsarjassa sekä kaksinpelissä että nelinpelissä, ja paras saavutus oli välieräpaikka Marc-Kevin Goellnerin kanssa Wimbledonin nelinpelissä. Kaudella 1994 Kafelnikov nousi parhaimmillaan sekä kaksinpelin että nelinpelin ATP-maailmanlistalla aivan kymmenen kärjen tuntumaan, sijalle 11.
Tennisura > Uran viimeiset vuodet

Uransa neljällä viimeisellä kaudella Kafelnikov voitti kolme ATP:n kaksinpeliturnausta ja kolme nelinpeliturnausta. Kaudella 2001 hän voitti Marseillen kovalla alustalla pelatun kaksinpeliturnauksen ja jo viidennen kerran Moskovassa mattoalustalla pelatun kaksinpeliturnauksen sekä nelinpeliturnaukset Indian Wellsissä (parina Wayne Ferreira), Rooma (parina Ferreira) ja Pietarissa (parina maanmies Denis Gonovalov). Grand Slam -kisoista hän menestyi parhaiten Yhdysvaltain avoimissa, joiden kaksinpelissä hän eteni välieriin, joissa hän hävisi Lleyton Hewittille. Hän pysyi kaksinpelin maailmanlistan kymmenen parhaan joukossa läpi kauden ja nelinpelissä hän oli kymmenen kärjessä yli kymmenen viikkoa tammikuun ja huhtikuun välillä.
Syyskuussa 2002 Kafelnikov otti Taškentissa viimeisen kaksinpelin turnausvoittonsa. Kesäkuussa 2002 hän voitti uransa neljännen ja viimeisen nelinpelin Grand Slam -mestaruutensa voitettuaan Paul Haarhuisin kanssa Ranskan avointen nelinpelin loppuottelussa Mark Knowlesin ja Daniel Nestorin suoraan kahdessa erässä. Hän oli vuonna 2002 myös osa ensimmäisen kerran Davis Cupin voittanutta Venäjän joukkuetta. Kafelnikov oli lokakuussa 2002 viimeistä kertaa ATP:n kaksinpelin maailmanlistan kymmenen kärjessä. Vuonna 2003 Kafelnikov uusi Haarhuisin kanssa Ranskan avointen nelinpelin loppuottelupaikkansa. He hävisivät loppuottelussa yhdysvaltalaisille Bob Bryanille ja Mike Bryanille. Hän voitti vuoden aikana nelinpeliturnaukset Indian Wellsissä (parina Wayne Ferreira) ja Washingtonissa (parina Sargis Sargsian). Kausi 2003 oli Kafelnikovin viimeinen tennisammattilaisena.
Tennisura > Uran yhteenveto

Jevgeni Kafelnikov voitti yksitoistavuotisella tennisammattilaisen urallaan olympiaturnaus mukaan lukien 26 ATP-tason turnausta kaksinpelissä ja 27 nelinpelissä. Näiden voittojen lisäksi hän voitti myös yhden haastajatason kaksinpeliturnauksen ja kaksi haastajatason nelinpeliturnausta. Kafelnikov hävisi urallaan 20 ATP-tason kaksinpelin loppuottelua sekä yhdeksän eri parin kanssa 14 nelinpelin loppuottelua.
Golfura

Tennisuransa lopetettuaan Kafelnikov on pelannut golfia. Vuonna 2011 hän voitti Venäjän golfmestaruuden. Hänen tavoitteenaan oli osallistua Rio de Janeiron olympialaisiin 2016, joissa golf palasi olympiaohjelmaan.
Grand Slam -loppuottelut kaksinpelissä > Kaksi voittoa

| Vuosi | Turnaus | Vastustaja | Lopputulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Ranskan avoin tennisturnaus |  Michael Stich | 7–6(4), 7–5, 7–6(4) |
| 1999 | Australian avoin tennisturnaus |  Thomas Enqvist | 4–6, 6–0, 6–3, 7–6(1) |
Grand Slam -loppuottelut kaksinpelissä > Yksi tappio

| Vuosi | Turnaus | Vastustaja | Lopputulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | Australian avoin tennisturnaus |  Andre Agassi | 6–3, 3–6, 2–6, 4–6 |
Grand Slam -loppuottelut nelinpelissä > Neljä voittoa

| Vuosi | Turnaus | Pari | Vastustajat | Lopputulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Ranskan avoin tennisturnaus |  Daniel Vacek |  Guy Forget &  Jakob Hlasek | 6–2, 6–3 |
| 1997 | Ranskan avoin tennisturnaus |  Daniel Vacek |  Todd Woodbridge &   Mark Woodforde | 7–6, 4–6, 6–3 |
| 1997 | Yhdysvaltain avoin tennisturnaus |  Daniel Vacek |  Jonas Björkman &   Nicklas Kulti | 7–6, 6–3 |
| 2002 | Ranskan avoin tennisturnaus |  Paul Haarhuis |  Mark Knowles &   Daniel Nestor | 7–5, 6–4 |
Grand Slam -loppuottelut nelinpelissä > Yksi tappio

| Vuosi | Turnaus | Pari | Vastustajat | Lopputulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Ranskan avoin tennisturnaus |  Paul Haarhuis |  Bob Bryan &   Mike Bryan | 7–6(3), 6–3 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jevgeni Kafelnikov Wikimedia Commonsissa
Jevgeni Kafelnikov vuonna 2002.
Karnilaiset kielet

Karnilaisten kielten puhuma-alue
Karnilaiset kielet on pama-nyungalaisiin kieliin kuuluva kieliryhmä, joka sijoittuu maantieteellisesti Australian keskiosiin.
Kieliryhmään lasketaan kuuluvan 16 kieltä, jotka jaetaan edelleen neljään alaryhmään:
Badjiri-itäkarnilaiset kielet
Badjirri
Palpakunu
Garlali
Keskikarnilaiset
Kurruwali
Mithaka
Dieri
Ngamini-yarluyandi-karangura
Pirlatapa
Yandruwandha
Yawarawarga
Palkukielet
Arabana
Wangganguru
Pitta-pitta
Wanggamala
Pirriya-kungari -kielet
Pirriya
Kuugkari
Kalle Kämäräinen (harmonikkataiteilija)

Kalle Samuli Kämäräinen (s. 1991 Mikkeli) on suomalainen harmonikkataiteilija.
Kämäräinen on yltänyt useaan otteeseen palkintosijoille suomalaisissa harmonikkakilpailuissa.
Hän on vaikuttanut Helminauha-orkesterissa vuodesta 2007.
Historia

Kämäräinen aloitti soittamaan harmonikkaa seitsemänvuotiaana. Hänen opettajinaan ovat toimineet mm. Arto Kivekäs ja Alpo Pohja.
Levytykset

* ''Arto Kivekkään Harmonikkakoulun 25v Juhlalevy'' (2005)
* ''Saimaan aalloilla'' (2010)
* ''Haitari ja Kesäyö'' (2010)
* ''Toisesta todellisuudesta CD-single'' (2013)
* ''Mitä tahdot CD-single'' (2013)
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1965

| Mestaruussarjan kausi 1965 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  12
Ajankohta:  25. huhtikuuta− 10. lokakuuta
Mestari:  Haka 3. Mestaruussarjan mestaruus 3. Suomen mestaruus
Toinen sija:  HJK
Kolmas sija:  Reipas
Pudonneet joukkueet:  UPallo ÅIFK TaPa
Ottelut:  132
Maalit:  398 (3,0 per ottelu)
Paras maalintekijä:  Kai Pahlman (22)
Suurin kotivoitto:  Reipas−TaPa 8−0
Suurin vierasvoitto:  TaPa−GBK 0−5
Eniten maaleja ottelussa:  HJK−GBK 7−3
Suurin yleisömäärä:  17 293 HJK−Haka 0−2
Alin yleisömäärä:  122 TaPa−HIFK 1−2
Kokonainen yleisömäärä:  345 128
Yleisökeskiarvo:  2 615
Alempi sarjataso:  Suomensarja
  ← 1964 :  1966 → 
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1965 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 34. kausi. Kaudella 1965 Mestaruussarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti Haka, joka varmisti kolmannen mestaruutensa viimeisellä kierroksella 10. lokakuuta, kun se voitti Esko Malmin ja Asko Mäkilän maaleilla ÅIFK:n 2–1. Viimeisiksi sijoittuneet UPallo, ÅIFK ja TaPa putosivat Suomensarjaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1965 voitti HJK:n Kai Pahlman 22 maalilla. Palloliitto valitsi vuoden 1965 jalkapalloilijaksi Mestaruussarjassa pelanneen UPallon maalivahti Lars Näsmanin. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1965 oli yhteensä 345 128 henkeä eli keskimäärin 2 615 katsojaa ottelua kohti. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 5. syyskuuta Olympiastadionilla pelatussa ottelussa HJK–Haka, kun ottelua saapui seuraamaan 17 293 katsojaa. Yleisömäärä oli Mestaruussarjan uusi ottelukohtainen yleisöennätys.
HJK hävisi kaudella 1965–66 Euroopan Cupin karsintakierroksen otteluparinsa englantilaiselle Manchester Unitedille yhteismaalein 2–9. Reipas hävisi Cup-voittajien cupin ensimmäisen kierroksen otteluparinsa unkarilaiselle Honvédille yhteismaalein 2–16.
Joukkueet

Mestaruussarjaan osallistui 12 joukkuetta, joista yhdeksän kaudelta 1964 ja kolme nousijaa kauden 1964 Suomensarjasta. Suomensarjan Länsilohkon voittaja TaPa, Itälohkon voittaja UPallo ja Pohjoislohkon voittaja VPS nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeisiksi jääneet HPS:n, MiPK:n ja KIF:n.
| Joukkue | Kaupunki |
| --- | --- |
Gamlakarleby BK (GBK): Kokkola
Helsingfors IFK (HIFK): Helsinki
Helsingin Jalkapalloklubi (HJK): Helsinki
Ilves-Kissat (I-Kissat): Tampere
Kotkan Työväen Palloilijat (KTP): Kotka
Kuopion Palloseura (KuPS): Kuopio
Lahden Reipas (Reipas): Lahti
Tampereen Palloilijat (TaPa): Tampere
Upon Pallo (UPallo): Lahti
Vaasan Palloseura (VPS): Vaasa
Valkeakosken Haka (Haka): Valkeakoski
Åbo IFK (ÅIFK): Turku
Sarjataulukko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Haka (M) | 22 | 14 | 3 | 5 | 56 | 28 | +28 | 31  |
| 2 | HJK | 22 | 12 | 5 | 5 | 50 | 30 | +20 | 29  |
| 3 | Reipas | 22 | 9 | 7 | 6 | 44 | 24 | +20 | 25  |
| 4 | GBK | 22 | 9 | 7 | 6 | 32 | 32 | 0 | 25  |
| 5 | HIFK | 22 | 9 | 4 | 9 | 25 | 27 | −2 | 22  |
| 6 | KuPS | 22 | 8 | 6 | 8 | 25 | 28 | −3 | 22  |
| 7 | I-Kissat | 22 | 7 | 8 | 7 | 25 | 29 | −4 | 22  |
| 8 | KTP | 22 | 8 | 5 | 9 | 41 | 43 | −2 | 21  |
| 9 | VPS | 22 | 9 | 3 | 10 | 30 | 48 | −18 | 21  |
| 10 | UPallo (P) | 22 | 8 | 4 | 10 | 35 | 28 | +7 | 20  |
| 11 | ÅIFK (P) | 22 | 5 | 6 | 11 | 21 | 31 | −10 | 16  |
| 12 | TaPa (P) | 22 | 2 | 6 | 14 | 14 | 50 | −36 | 10  |
Lähde: Jalkapallokirja 1966
(M) = Suomen mestari; (P) = Putoaja
Huomautukset:
Tulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Koti \ Vieras1 | Haka | HJK | REI | GBK | HIFK | KuPS | I-K | KTP | VPS | UP | ÅIFK | TaPa |
| Haka  |   | 0–1  | 3–0  | 4–0  | 3–3  | 3–0  | 0–3  | 4–1  | 7–0  | 3–1  | 2–1  | 7–1 |
| HJK  | 0–2  |   | 2–2  | 7–3  | 1–0  | 2–0  | 4–0  | 5–3  | 2–2  | 3–1  | 1–1  | 4–0 |
| Reipas  | 0–1  | 3–4  |   | 2–2  | 4–0  | 2–0  | 0–0  | 2–1  | 6–0  | 0–2  | 4–0  | 8–0 |
| GBK  | 0–1  | 1–0  | 0–0  |   | 1–0  | 2–1  | 2–2  | 3–3  | 2–2  | 1–0  | 3–0  | 0–0 |
| HIFK  | 2–2  | 2–5  | 3–1  | 0–1  |   | 0–1  | 1–0  | 1–2  | 2–0  | 1–0  | 1–0  | 1–0 |
| KuPS  | 1–3  | 1–0  | 0–0  | 3–1  | 2–2  |   | 0–0  | 1–0  | 1–0  | 2–0  | 1–1  | 3–1 |
| I-Kissat  | 2–3  | 1–1  | 0–3  | 0–0  | 0–2  | 2–0  |   | 3–2  | 2–0  | 0–0  | 1–0  | 1–0 |
| KTP  | 2–2  | 0–2  | 4–2  | 3–0  | 0–0  | 4–3  | 4–2  |   | 2–3  | 3–2  | 0–0  | 1–0 |
| VPS  | 4–2  | 4–2  | 0–2  | 1–0  | 1–0  | 2–1  | 2–5  | 0–3  |   | 2–0  | 2–0  | 1–2 |
| UPallo  | 3–1  | 3–0  | 0–0  | 2–3  | 1–2  | 1–1  | 4–0  | 4–0  | 6–1  |   | 1–0  | 0–0 |
| ÅIFK  | 3–1  | 0–0  | 2–3  | 1–2  | 1–0  | 1–2  | 1–1  | 2–1  | 0–0  | 4–2  |   | 0–1 |
| TaPa  | 0–2  | 1–4  | 0–0  | 0–5  | 1–2  | 1–1  | 0–0  | 2–2  | 1–3  | 1–2  | 2–3  |   |
Lähde: Jalkapallokirja 1966
1 Kotijoukkue vasemmanpuoleisessa sarakkeessa.
Värit: Sininen = kotivoitto; Keltainen = tasapeli; Punainen = vierasvoitto.
Tilastot > Maalintekijät

|  | Pelaaja | Joukkue | M |
| --- | --- | --- | --- |

| 1 |  Kai Pahlman | HJK | 22 |
| 2 |  Asko Mäkilä | Haka | 21 |
| 3 |  Arto Tolsa | KTP | 16 |
| 4 |  Arvo Lamberg | GBK | 15 |
| 4 |  Kari Lehtolainen | HJK | 15 |
| 6 |  Markku Kumpulampi | UPallo | 13 |
| 7 |  Martti Hyvärinen | Reipas | 11 |
| 8 |  Pauli Laine | VPS | 10 |
| 9 |  Esko Malm | Haka | 9 |
| 9 |  Timo Mäkinen | UPallo | 9 |
| 9 |  Semi Nuoranen | Reipas | 9 |
| 9 |  Kalevi Nupponen | Reipas | 9 |
Lähde: Jalkapallokirja 1966
Tilastot > Yleisömäärät

|  | Joukkue | O | Yht>  | Ka>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | HJK | 11 | 81 193 | 7 381 |
| 2 | KTP | 11 | 34 478 | 3 134 |
| 3 | Reipas | 11 | 31 290 | 2 845 |
| 4 | KuPS | 11 | 29 248 | 2 659 |
| 5 | HIFK | 11 | 28 507 | 2 592 |
| 6 | GBK | 11 | 24 972 | 2 270 |
| 7 | ÅIFK | 11 | 23 650 | 2 150 |
| 8 | VPS | 11 | 22 462 | 2 042 |
| 9 | Haka | 11 | 20 831 | 1 894 |
| 10 | UPallo | 11 | 19 913 | 1 810 |
| 11 | I-Kissat | 11 | 16 855 | 1 532 |
| 12 | TaPa | 11 | 11 729 | 1 066 |
|  | Yhteensä | 132 | 345 128 | 2 615 |
Lähde: Jalkapallokirja 1966
Suomen mestarit

| # | Pelaaja | O | M |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Martti Halme (mv) | 20 | 0 |
| 2 |  Olli Mäkinen | 22 | 0 |
| 3 |  Pentti Niittymäki | 22 | 2 |
| 4 |  Matti Nieminen | 22 | 1 |
| 5 |  Veijo Valtonen | 22 | 0 |
| 6 |  Markku Lahti | 21 | 6 |
| 8 |  Esko Malm | 22 | 9 |
| 9 |  Asko Mäkilä | 20 | 21 |
| 11 |  Mauri Paavilainen | 22 | 4 |
| 13 |  Mauri Tuuri | 14 | 4 |
| 16 |  Ossi Collin | 11 | 5 |
Lähteet: Jalkapallokirja 1981; Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006; Helsingin Sanomat
Kauden aikana joukkueessa pelasivat myös #15 Mikko Rikkonen (mv, 3/0), #7 Matti Pitko (11/0), #10 Timo Paimander (5/2), #12 Tapio Koivisto (5/2) ja #14 Jouko Niittymäki (2/0).
Eurocupit > Euroopan Cup

Karsintakierros
Manchester United voitti yhteismaalein 9–2.
Eurocupit > Cup-voittajien cup

1. kierros
Honvéd voitti yhteismaalein 16–2.
Karnosinemia

Karnosinemia on harvinainen perintötekijöistä johtuva sairaus, jonka oireina ovat neurologiset ongelmat. Sairauden aiheuttaa mutaatio karnosinaasientsyymiä koodaavassa CNDP1-geenissä. Karnosinemia-geenimutaatio on väistyvä.
Sairaus ilmenee yleensä ensimmäisen elinvuoden aikana hermostollisina ongelmina. Sairauden oireet ja merkit ovat hyvin vaihelevia, ja jotkut tapaukset ovat olleet oireettomia. Vain muutama kymmenen tapausta tunnetaan maailmanlaajuisesti. Perushoitona käytetään karnosiinivapaata ruokavaliota.
Karnosinemiaa eli karnosinaasientsyymin puutosta aiheuttaa CNDP1-geenin mutaatio autosomaalisessa kromosomissa 18. Oireina ovat hermoston kehityksen ja toiminnan ongelmat.
Karnosinaasi

Karnosinaasi on entsyymi, joka pilkkoo karnosiinidipeptidiä elimistössä.
Karnosinaasientsyymi pilkkoo karnosiinia veressä ja muissa kudoksissa. Karnosinaasit ovat haimassa tuottuviin eksopeptidaaseihin kuuluvia dipeptidaaseja (EC 3.4.13.3) joita erittyy ruuansulatukseen ohutsuolessa.
Karnosinaasia on muun muassa nisäkkäiden hermokudoksessa.
Karnosinaasientsyymin puutosta karnosinemiaa aiheuttaa CNDP1-geenin mutaatio kromosomissa 18. Oireina ovat hermoston kehityksen ja toiminnalliset ongelmat.
Karl Gotthard Werner von Rehausen

Karl Gotthard Werner von Rehausen (18. huhtikuuta 1846 Helsinki – 17. maaliskuuta 1879 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Von Rehausenin vanhemmat olivat lääninsihteeri, laamanni Kristian Adolf Verner von Rehausen ja Aurora Richter.  Von Rehausen tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1865, suoritti tuomarintutkinnon 1869 ja sai varatuomarin arvon 1873. Hän oli senaatin maanviljelystoimikunnan kanslisti vuodesta 1876. Von Rehausen oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1877–1878.
Von Rehausenin veli oli juristi, valtiopäivämies Ernst Viktor von Rehausen.
KFC Germinal Beerschot

K.F.C. Germinal Beerschot oli vuosina 1999–2013 toiminut belgialainen jalkapalloseura Antwerpenistä. Se perustettiin vuonna 1999 kahden seuran, KFC Germinal Ekerenin ja K. Beerschot VAC:n fuusiossa. Kauden 2012–2013 päätteeksi talousvaikeuksiin ajautunut seura putosi maan pääsarjasta ja se asetettiin konkurssiin toukokuussa 2013.
Aiheesta muualla

K.F.C. Germinal Beerschotin virallinen sivusto
Karl Gnädinger

Karl Gnädinger (5. marraskuuta 1905 – 12. maaliskuuta 1995) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Freiburg im Breisgaun arkkihiippakuntaan 16. maaliskuuta 1930 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Celerinan titulaaripiispaksi 5. marraskuuta 1960. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. tammikuuta 1961. Pääkonsekraattorina toimi Hermann Josef Schäufele, jota avustivat Wilhelm Sedlmeier ja Joseph Maria Reuss.
Gnädinger osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja jäi eläkkeelle 30. joulukuuta 1980.
Karl Gottlieb Horstig

Karl Gottlieb Horstig

Karl Gottlieb Horstig (3. kesäkuuta 1763 Reinswalde bei Sorau – 21. tammikuuta 1835) oli saksalainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.
Horstig opiskeli Leipzigissa teologiaa ja toimi muun muassa opettajana ja pappina. Hän julkaisi vuonna 1797 saksankielisen pikakirjoitusjärjestelmän, joka muistutti englantilaisia Taylorin ja Lewisin järjestelmiä. Sillä oli vaikutusta myöhempien saksalaisten pikakirjoitusjärjestelmien kehitykseen, ja muun muassa Wilhelm Stolze käytti omassa järjestelmässään useita samoja merkkejä kuin Horstig.
KFC Uerdingen 05

KFC Uerdingen 05 on saksalainen jalkapalloseura. Sen kotipaikka on Uerdingen, Krefeld. Parhaimmillaan seura on pelannut Bundesliigassa, mutta kaudella 2021–2022 se pelaa 4. korkeimmalla sarjatasolla, Regionalligassa.
Historia

Fußball-Club Uerdingen 05 perustettiin 17. marraskuuta 1905. Toisen maailmansodan aikana seura pelasi yhdessä VfB 1910 Uerdingenin kanssa nimellä Kriegspielgemeinschaft Uerdingen ja sodan jälkeen yhteistyö jatkui nimellä Spielvereinigung Uerdingen 05. Yhteistyö loppui 1948 ja Uerdingen 05 otti vanhan nimensä takaisin 1950. Vuonna 1953 FC Uerdingen 05 ja Bayerin työntekijöiden Werkssportgruppe Bayer AG Uerdingen yhdistyivät, minkä jälkeen seuran nimeksi tuli FC Bayer 05 Uerdingen. Bayerin tuki loppui 1995 ja seura otti nykyisen nimensä Krefelder Fußball-Club Uerdingen 05.
Uerdingen pelasi alkuaikoinaan paikallisissa amatöörisarjoissa. 1960-luvun alkuun mennessä seura oli noussut 3. korkeimmalle sarjatasolle, Amateurliga Niederrheiniin. Uerdingen nousi Regionalliga Westiin 1971 ja Bundesliigaan 1975. Ensimmäinen vierailu pääsarjatasolla kesti kauden ajan ja 1979 tapahtunut paluu kesti kaksi kautta. Vuosina 1983–1991 Uerdingen pelasi pisimmän jaksonsa Bundesliigassa. Tuolloin se saavutti parhaimmillaan kolmannen sijan kaudella 1985–1986 ja voitti Saksan cupin 1985. Cup-menestyksen myötä Uerdingen pääsi Cup-voittajien cupiin, jossa eteni aina välieriin asti. 1990-luvun alussa Uerdingen oli vuorovuosina Bundesliigassa ja 2. Bundesligassa. Vuonna 1996 tapahtuneen viimeisen Bundesliigasta putoamisen jälkeen Uerdingen valui vähitelleen 4. sarjaportaalle ja kauden 2007–2008 päätteeksi tapahtuneen sarjauudistuksen myötä KFC Uerdingen putosi 6. korkeimmalle tasolle, Verbandsliga Niederrheiniin.
Käännös suomeksi
Kantabrianvesikoira

| Kantabrianvesikoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:  Cantabria,  Espanja
Määrä:  Suomessa ei yhtään, Pohjois-Espanjassa 1 200
Rodun syntyaika:  ikivanha
Alkuperäinen käyttö:  kalastuskoira
Nykyinen käyttö:  seurakoira
Muita nimityksiä:  perro de agua cantábrico, Cantabrian Water Dog, txurikos, perro de lanas, merlucero
FCI-luokitus:  ei
Ulkonäkö
Paino:  uros 15–17 kg, narttu 12–14 kg
Säkäkorkeus:  uros 42–45 cm, narttu 40–43 cm
Väritys:  valkoinen, musta, musta-valkoinen ja fawn-valkoinen
Kantabrianvesikoira (esp. perro de agua cantábrico, baskiksi kantauriko ur-txakurra) on espanjalainen koirarotu. Se ei ole FCI:n eikä Real Sociedad Canina de Españan hyväksymä, mutta alueellinen ympäristöministeriö MMA tunnusti sen viralliseksi roduksi 22. maaliskuuta 2011.
Ulkomuoto

Kantabrianvesikoira on keskikokoinen, lihaksikas, elegantti ja tasapainoinen koira. Kirsu, huulet ja silmäluomet ovat joko mustat tai ruskeat. Iho on joustavaa, ohutta ja tiivistä. Karvapeite on vesikoirille tyypilliseen tapaan kihara, vedenkestävä ja tiheä. Runsas alusvilla muodostaa kasvaessaan karvapeitteeseen rastamaisia "laattoja", minkä vuoksi karvapeite pysyy helppohoitoisempana jos sen leikkaa säännöllisesti lyhyeksi. Väri on yleensä valkoinen, mutta myös mustia, musta-valkoisia ja fawn-valkoisia yksilöitä esiintyy. Urosten säkäkorkeus on 42–45 cm ja paino 15–17 kg, nartuilla vastaavat mitat ovat 40–43 cm ja 12–14 kg.
Rotu eroaa selvästi sekä ulkoisesti että geneettisesti lähialueiden ja naapurimaiden vesikoirista. Geneettisten tutkimusten mukaan se on yhtä lähellä villakoiraa ja barbetia kuin espanjanvesikoiraa. Se on esimerkiksi pienikokoisempi ja kevytrakenteisempi kuin espanjanvesikoira.
Luonne ja käyttäytyminen

Kantabrianvesikoira on älykäs, aktiivinen, iloinen, itsevarma ja erittäin oppivainen työkoira. Se on erinomainen uimari, joka nauttii vedestä. Se on kotioloissa tyyni ja hiljainen, mutta työskennellessään aktiivinen. Jalostuksessa pääpaino on koirien rohkeudessa, valppaudessa, älykkyydessä, työhalukkuudessa, luontaisessa vedestä nauttimisessa ja ennen kaikkea yleisessä laadussa. Arkuus ja aggressiivisuus ovat ei-toivottuja ominaisuuksia.
Alkuperä

Kantabrianvesikoira on ikivanha rotu, jolla on yhteinen alkuperä barbetin kanssa. Sen sosiaaliset, kulttuurilliset, historialliset ja maantieteelliset juuret ovat vahvasti sidoksissa Biskajanlahden kylissä, erityisesti Kantabrian rannikolla, mutta myös osittain Itä-Asturiassa ja Länsi-Vizcayassa. Sitä on perinteisesti käytetty kalastukseen liittyviin tehtäviin: pyydystämään yli laidan pudonneita tai verkoista karanneita kaloja, paikantamaan matalikoissa uivia kaloja, valvomaan saaliita veneen ollessa ankkuroituna satamassa, kuljettamaan köysia veneestä toiseen tai kiinnittämistä varten laiturille ja tilapäisten haaksirikkojen aikana toimimaan lisäksi hengenpelastajana. 1900-luvun puolivälistä lähtien populaation lukumäärä on laskenut jyrkästi, koska nykyteknologian vuoksi rotu ei ole enää yhtä tärkeä apu kalastuksessa kuin ennen. Sitä näkee nykyisin mukana veneissä vain harvoin, mutta se on yleinen satamissa pelkkänä seurakoirana. Kantabrian Maataloudellisen Kehityksen Ministeriön laskennan mukaan nykyinen populaatio käsittää 1 200 yksilöä.
Aiheesta muualla

Asociación Perro de Agua del Cantábrico
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: es:Perro de agua cantábrico
Käännös suomeksi
Kantabrianajokoira

| Kantabrianajokoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Espanja
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Rodun syntyaika:  useampi vuosisata sitten
Alkuperäinen käyttö:  villisian ja jäniksen metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Muita nimityksiä:  Sabuesu Cántabru, Sabueso Cántabro, Cantabrian Scenthound
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Väritys:  tricolor
Kantabrianajokoira (kantabrian murteella Sabuesu cántabru, espanjaksi Sabueso cántabro) on espanjalainen koirarotu.
Ulkonäkö

Karvapeite on musta ruskein ja valkoisin merkein (tricolor eli kolmivärinen).