stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jordan Larsson
Seurajoukkueura

Larsson syntyi Rotterdamissa hänen isänsä Henrik Larssonin pelatessa Feyenoordissa. Hän asui lapsena isänsä jalkapallouran vuoksi myös Glasgow'ssa ja Barcelonassa. Hänen oma jalkapallouransa alkoi FC Barcelonan junioriakatemiassa. Larsson muutti perheensä mukana Ruotsiin vuonna 2006 ja samalla siirtyi Barcelonan junioriakatemiasta Högaborgin junioreihin. Kesäkuussa 2013 hän pelasi yhdessä isänsä kanssa Ruotsin neljännen sarjatason ottelussa Tenhults IF:ää vastaan. Larsson pelasi Högaborgissa vuosina 2012–2014 43 ottelua ja teki niissä 12 maalia.
Heinäkuussa 2014 Larsson siirtyi Högaborgista Helsingborgiin. Larsson teki ensimmäisen maalinsa Helsingborgin pelaajana 26. elokuuta 2014 Ruotsin cupin ottelussa Torslandaa vastaan. Allsvenskanissa hän avasi maalitilinsä vasta 6. kesäkuuta 2015 ÅFF:ää vastaan. Kaikki kilpailut mukaan lukien Larsson pelasi Helsingborgissa vuosina 2014–2016 yhteensä 73 ottelua, joissa hän teki 18 maalia ja antoi 12 maalisyöttöä.
Larsson siirtyi tammikuussa 2017 alankomaalaiseen NEC Nijmegeniin kauden 2019–2020 loppuun ulottuvalla sopimuksella. Joukkue kuitenkin putosi Eredivisiestä kauden 2016–2017 päätteeksi. Tammikuussa 2018 Larsson siirtyi NEC Nijmegenistä kotimaansa IFK Norrköpingiin pelattuaan NEC:issä vasta vuoden. Ensimmäisellä kaudellaan Norrköpingissä Larsson pelasi 25 ottelua ja teki yhden maalin. Kaudella 2019 Larsson pelasi seurassa 16 ottelua, joissa hän teki 11 maalia ja antoi yhden maalisyötön.
Elokuussa 2019 Larsson siirtyi Venäjän Valioliigan Spartak Moskovaan noin neljän miljoonan euron siirtosummalla. Kaudella 2020–2021 hän oli Venäjän liigan kolmanneksi paras maalintekijä 15 maalillaan. Eurooppa-liigassa Larsson pelasi ensimmäistä kertaa 15. syyskuuta 2021 ottelussa Legia Varsovaa vastaan.
Larsson jätti Spartakin keväällä 2022 Venäjän hyökättyä Ukrainaan ja pelasi loppukauden lainasopimuksella AIK:ssa. Kesäkuussa 2022 hän purki sopimuksensa Spartakin kanssa.
Larsson teki elokuussa 2022 saksalaisseura Schalken kanssa kolmivuotisen sopimuksen. Hän pelasi Schalkessa kaudella 2022–2023 11 bundesliigaottelua ja yhden Saksan cupin ottelun, mutta ei tehnyt otteluissa maaleja. 28. tammikuuta 2023 hän siirtyi Schalkesta Tanskan Superliigan FC Kööpenhaminaan puolen vuoden lainasopimuksella, jossa oli myös osto-optio. Keväällä 2023 Larsson voitti FC Kööpenhaminan riveissä Tanskan mestaruuden ja Tanskan cupin.
Kesäkuussa 2023 FC Kööpenhamina käytti lainasopimukseen sisältyneen osto-option ja Larsson siirtyi tanskalaisseuraan pysyvästi. 20. syyskuuta 2023 Larsson debytoi Mestarien liigassa ottelussa Galatasarayta vastaan.
Maajoukkueura

Larsson edusti Ruotsin eri juniorimaajoukkueita vuosina 2012–2018. Ruotsin A-maajoukkueessa Larsson pelasi ensimmäistä kertaa 7. tammikuuta 2018 ystävyysottelussa Viroa vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki 9. tammikuuta 2020 ystävyysottelussa Moldovaa vastaan.
Larsson valittiin Ruotsin joukkueeseen kesän 2021 EM-kilpailuihin, mutta ei pelannut turnauksessa.
Muuta

Larsson on saanut etunimensä koripalloilija Michael Jordanin mukaan.
Larssonilla on kapverdeläistä taustaa. Hänen isoisänsä muutti Ruotsiin Kap Verdeltä 1960-luvulla.
Sinirintabulbuli

| Sinirintabulbuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Bulbulit Pycnonotidae
Suku::  Bulbulit Pycnonotus
Laji::  cyaniventris
Kaksiosainen nimi
 Pycnonotus cyaniventris  Blyth, 1842 
Katso myös
   Sinirintabulbuli Wikispeciesissä   Sinirintabulbuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinirintabulbuli (Pycnonotus cyaniventris) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Sinirintabulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa ja Thaimaassa. Se on melko laajalla levinnyt ja yleinen, mutta vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Jean-Luc Vannuchi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jean-Luc Vannuchi
Syntymäaika: 13. syyskuuta 1970 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Marseille, Bouches-du-Rhône, Ranska
Pituus: 182 cm
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1990–1996 1996–1998 1998–2000 2000–2004 |  OGC Nice  EA Guingamp  AS Cannes  Nîmes Olympique | 72 (1) 46 (0) 60 (0) 75 (0) |
Valmennusura
2005–2007 2007–2008 2009–2011 2012–2014 2014–2016 2016–2017:  Nîmes Olympique B  Nîmes Olympique  Paris FC  FC Martigues  AJ Auxerre  Gazélec Ajaccio
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jean-Luc Vannuchi (s. 13. syyskuuta 1970) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Ura pelaajana

Vannuchi aloitti pelaajauransa OGC Nicen organisaatiossa juniorina ja debytoi edustusmiehistössä kaudella 1990/91. Vannucchi pelasi Nicen takalinjoilla Ligue 2:ssa ja oli mukana joukkueessa, joka nousi liigaan kauden 1993/94 päätteeksi. Kaikkiaan Vannuchi pelasi seurassa kuusi kautta, kunnes siirtyi kesällä 1996 En Avant de Guingampiin.
EA Guingampissa Vannuchi pääsi vaihdosta kentälle, kun seura pelasi Coupe de Francen loppuottelussa OGC Niceä vastaan. Vannucchi joutui pettymään, kun hänen entinen seuransa voitti ottelun rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Vannuchi edusti Guingampia vain kaksi kautta, sillä peliaika seurassa jäi vähiin. Hän siirtyi AS Cannesiin, josta pari vuotta myöhemmin Nîmes Olympiqueen. Vannuchi lopetti uransa Nîmes'ssä vuonna 2004.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Ligue 2: 1994
Coupe de France
Hopeaa: 1997
Ura valmentajana

Pelaajauransa lopettamisen jälkeen Vannuchi jatkoi Nîmes Olympiquen organisaatiossa reservijoukkueen valmentajana. Joulukuussa 2007 Laurent Fournier sai potkut ja Vannuchi nousi Nîmes'n edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Kauden päätteeksi Nîmes sijoittui Nationalissa kolmanneksi ja nousi kuuden kauden jälkeen Ligue 2:een. Tulokset korkeammalla sarjatasolla jäivät heikoiksi ja Vannuchi sai potkut joulukuussa 2008.
Oltuaan lähes vuoden verran sivussa valmennustehtävistä Vannuchista tuli syyskuussa 2009 Paris FC:n päävalmentaja. Hän luotsasi seuraa aina toukokuuhun 2011 saakka. Paris'n vuosinaan Vannuchi suoritti myös valmentajatutkinnon (DEPF). Helmikuussa 2012 hänestä tuli FC Martigues'n päävalmentaja.  Vannuchi ei onnistunut nostamaan seuraa Nationalin hänniltä, vaan Martigues putosi kauden 2011/12 jälkeen amatöörisarjaan.
Maaliskuun puolivälissä 2014 Vannuchista tuli yllättäen Ligue 2:ssa sijalla 16 majailleen AJ Auxerren päävalmentaja.  Vannuchin johdolla joukkue onnistui säilyttämään sijoituksensa ja säilyi sarjassa. Kaudella 2014/15 Auxerre pelasi paremman kauden, mutta lukuisat tasapelit verottivat pistesaalista ja joukkue oli lopulta seitsemäs. Ranskan cupissa Vannuchi sen sijaan piiskasi Auxerren menestykseen ja joukkue eteni aina loppuotteluun saakka. Yllätysmestaruus jäi haaveeksi, kun suurseura Paris Saint-Germain voitti joukkueen finaalissa 1–0.  Kaudella 2015/16 Vannuchi luotsasi Auxerren Ligue 2:ssa kahdeksanneksi ja nousuun oikeuttavat sijat jäivät 10 pisteen päähän. Kauden jälkeen hän jätti seuran.
Kesäkuussa 2016 Vannuchista tuli Ligue 2:een pudonneen Gazélec Ajaccion päävalmentaja. Vannuchi ei onnistunut luotsaamaan korsikalaisseuraa takaisin Ligue 1:een, vaan tuloksena oli yhdeksäs sija. Kauden jälkeen Vannuchi jätti tehtävänsä seuran päävalmentajana. Taustalla olivat erimielisyydet seuran kehittämisestä.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Coupe de France
Hopeaa: 2015
Joe Elliott

| Joe Elliott |
| --- | --- |
 Joe Elliott vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. elokuuta 1959 (ikä 65) Sheffield, Yorkshire, Englanti
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Joe, Zeff
Aktiivisena:  1975–
Tyylilajit:  glam metal, hard rock, heavy metal
Soittimet:  laulu, kitara, piano
Yhtyeet:  Atomic Mass, Def Leppard, Cybernauts, Down 'n' Outz, Kings of Chaos
Levy-yhtiöt:  Island Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Joseph Thomas Elliott (s. 1. elokuuta 1959 Sheffield) on englantilaisen hard rock -yhtye Def Leppardin laulusolisti.
Def Leppard

Elliott tapasi ensimmäiseksi Pete Willisin, Atomic Mass-nimisen yhtyeen jäsenen vuonna 1977, kun hän myöhästyi bussista. Sen jälkeen kun Elliott ja Willis saivat tietää, että ovat kummatkin muusikkoja, Elliott tapasi Atomic Mass-yhtyeen muut jäsenet. Alussa Elliott esiintyi bändissä kitaristina, mutta myöhemmin hänestä tuli laulaja, koska muut bändin jäsenet olivat vakuuttuneet hänen laulutaidoista. Bändi jopa vaihtoi nimensä Elliottin ehdotuksesta "Deaf Leopardiksi", mikä kumminkin vaihtui myöhemmin "Def Leppardiksi", koska siihen aikaan eläimen nimi oli suosittu punk -yhtyeissä, eikä Def Leppard halunnut olla punk-bändi. Elliottista tuli oleellinen osa bändiä hänen lauluntekijän taitojensa ansiosta.
Lauluntekijänä Elliott on käyttänyt monipuolista musiikkimakuaan (pop-rockista folkiin ja kaikkea niiden väliltä) inspiraation
lähteenä. Hän on usein myös sanonut että laulujen sanoitukset eivät ole henkilökohtaisia, vaan niiden pitää olla kuuntelijalle
helposti lähestyttäviä. Hän soittaa myös kitaraa, rumpuja, pianoa sekä syntetisaattoria.
Sivuprojektit

Elliott on työskennellyt monissa sivuprojekteissa uransa aikana. Hän on myös työskennellyt monissa tribuuteissa muille artisteille
kuten Freddie Mercurylle, Alice Cooperille, Mick Ronsonille, Ian Hunterille ja David Bowielle. Hänellä oli kunnia esittää Queenin jäljellä olevien jäsenten kanssa "Tie Your Mother Down" Freddie Mercuryn Muistokonsertin avajaisissa vuonna 1992.
Joe on myös vieraillut monissa projekteissa, kuten Rolling Stones-yhtyeen kitaristi Ronnie Woodin sooloalbumilla Slide On This;"
Lori Spree's Those Faces;" Ricky warwickin, The Almightyn ja monessa muussa.
Elliottilla ja Phil Collenilla oli sivuprojektina Cybernauts-niminen bändi. Projekti oli lyhytikäinen ja online-albumi, joka
ilmestyi 1990-luvun puolivälissä, poistettiin ilmestymisen jälkeen.
Joe Elliott toimi Ricky Warwickin Tattoos & Alibis levyn tuottajana vuonna 2003.
Yksityiselämä

Elliott asuu tällä hetkellä Stepasidessa Dublinissa, Irlannissa, vaimonsa Kristinen kanssa. Heillä on poika, Finlay (s. joulukuussa 2009). Elliottin isä, Joe Elliott Sr, kuoli heinäkuussa 2011. Elliott pitää yllä levytysstudiota, nimeltään "Joen Autotalli" (Joe's Garage) kotonaan, jossa hän on tuottanut ja äänittänyt isoja artisteja.
Artistit ovat äänittäneet "Joen Autotallissa" silloinkin, kun Elliott on ollut kiertueella Def Leppardin kanssa. ja Yhdysvalloissa se oli saavuttanut kaksitoistakertaisen platinamyynnin rajan.
Italian Grand Prix 2019

|  Italian Grand Prix 2019  |
| --- | --- |
 14. osakilpailu 21 osakilpailusta kaudella 2019. 

Päivämäärä:  8. syyskuuta 2019
Rata:  Autodromo Nazionale Monza
Sijainti:  Monza, Italia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,793 km
Kilpailun pituus:  53 kierrosta, 306,720 km
Sää:   Puolipilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Charles Leclerc   (Ferrari)
Paaluaika:  1.19,307
Palkintokoroke
Voittaja:   Charles Leclerc   (Ferrari)
Toinen:   Valtteri Bottas   (Mercedes)
Kolmas:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Kierrosaika:  1.21,779 (kierroksella 51)
Italian Grand Prix 2019 (virallisesti Formula 1 Gran Premio Heineken d’Italia 2019) oli Formula 1 -kauden 2019 14. osakilpailu, joka ajettiin 8. syyskuuta Monzan moottoriradalla Italiassa.
Viikonlopun aikataulu ja sää

| Päivä | Aikataulu> Paik. | Aikataulu>  | Sessio | Sää | Ilma | Rata | Kosteus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 6. syyskuuta | 11:00–12:30 | 12:00–13:30 | 1. vapaat harjoitukset |  Sateinen | 16–18 °C | 19–23 °C | 72–87 % |
| 6. syyskuuta | 15:00–16:30 | 16:00–17:30 | 2. vapaat harjoitukset |  Pilvinen | 19 °C | 23–25 °C | 61–67 % |
| 7. syyskuuta | 12:00–13:00 | 13:00–14:00 | 3. vapaat harjoitukset |  Pilvinen | 19–21 °C | 25–29 °C | 56–61 % |
| 7. syyskuuta | 15:00–16:00 | 16:00–17:00 | Aika-ajot |  Puolipilvinen | 22–23 °C | 36–38 °C | 49–53 % |
| 8. syyskuuta | 15:10–17:10 | 16:10–18:10 | Kilpailu |  Puolipilvinen | 21 °C | 31–36 °C | 48–52 % |
Lähde:
Vapaat harjoitukset

Kilpailua varten moottorintoimittajat Mercedes, Renault, Ferrari ja Honda toivat päivitettyjä moottorinosia, joista Renault’n ja Hondan päivitykset aiheuttivat lähtöruuturangaistuksia Max Verstappenille, Pierre Gaslylle ja Lando Norrisille. Ensimmäisten vapaiden harjoitusten aikana esiintyneet sadekuurot aiheuttivat monen kuljettajan kuten Kimi Räikkösen, Sergio Pérezin ja Gaslyn pyörähtämisen mutkissa, sekä punaisten lippujen heiluttamista radalla. Harjoitusten nopein oli Ferrarin Charles Leclerc ennen McLarenin kuljettajia Carlos Sainzia ja Norrisia.
Toisten vapaiden harjoitusten alussa tallit ajoivat heti testejä kuivan kelin renkailla, kunnes 30 minuutin kuluttua radalla alkoi jälleen sataa. Sateiden ajaksi ratavirkailijat päättivät myös heiluttaa punaisia lippuja siivotakseen soran ja kivet pois radalta. Harjoitusten loppuosan tallit ajoivat ensin välikelin renkailla, mutta vaihtoivat kuivan kelin renkaisiin radan kuivuessa. Norrisin harjoitukset menivät pieleen auton öljyvuodon vuoksi ja hän joutui odottamaan suurimman osan harjoitusajasta varikolla. Leclerc oli jälleen harjoitusten nopein, Lewis Hamilton toinen ja Sebastian Vettel kolmas.
Kolmansien vapaiden harjoitusten aikaa lyhennettiin kymmenellä minuutilla, koska Formula 3 -luokan pitkässä kilpailussa australialaiskuljettaja Alex Peroni ajoi Parabolica-mutkan korotettuun ratareunukseen ja ajautui ilmalennon kautta ratavalliin, minkä seurauksena FIA:n virkailijat päättivät poistattaa korokkeen. Harjoitusten lopputuloksissa neljäntoista kuljettajan ajat olivat alle sekunnin sisällä toisistaan, vaikka monen kuljettajan aikakierros jouduttiin hylkäämään harjoitusten aikana ratareunojen ylittämisestä Parabolicassa. Vettel oli harjoitusten nopein ennen Verstappenia ja Valtteri Bottasta.
Aika-ajot

Aika-ajojen ensimmäisessä osiossa tallit pyrkivät ottamaan vetoapua toisiltaan ajamalla toistensa imussa, mutta noudattaen samalla kisatuomariston asettamia vähimmäisnopeusrajoituksia. Verstappenin ja Pérezin autojen moottoreihin iski teknisiä ongelmia, minkä seurauksena he eivät pystyneet ajamaan nopeinta aikakierrostaan ja putosivat jatkosta.
Toisessa osiossa Mercedes kykeni haastamaan Ferrarin vauhdissa, kun Hamilton oli nopein ennen Leclerciä ja Vetteliä. Muiden tallien osalta Racing Pointin kuljettaja Lance Stroll ajoi viimeiseen osioon ensimmäistä kertaa kauden aikana, ja Alfa Romeo Racingin kuljettajien kesken käytiin taistelua viimeisestä jatkopaikasta, jonka Antonio Giovinazzi hävisi Räikköselle vain kahdella sekunnin tuhannesosalla.
Viimeisessä osiossa Räikkönen aiheutti radalle punaiset liput, kun hän menetti autonsa hallinnan Parabolicassa ja osui ratavalliin, minkä seurauksena hän joutui lähtemään kilpailuun varikolta. Viimeisten minuuttien aikana koettiin erikoinen tilanne, kun kaikki radalle lähteneet kuljettajat halusivat ottaa vetoapua toisiltaan ajamalla tarkoituksellisesti hiljaa, jolloin monen kuljettajan valmistautuminen lämmittelykierroksella meni pieleen eikä aikakierrokselle ehtinyt lopulta kukaan muu kuin Sainz ja Leclerc. Renault’n kuljettajat Daniel Ricciardo ja Nico Hülkenberg hyötyivät eniten autonsa aerodynaamisista ratkaisuista, kun he onnistuivat ajamaan viidenteen ja kuudenteen lähtöruutuun. Leclerc ajoi paalupaikalle, Hamilton oli toinen ja Bottas kolmas.
Aika-ajojen jälkeen tuomaristo tutki Vettelin mahdollista ratareunojen ylittämistä sekä Sainzin, Strollin ja Hülkenbergin hidasta ajamista viimeisessä osiossa, mutta kukaan heistä ei saanut rangaistusta.
Kilpailu

Varikkosuoralta lähteneen Räikkösen kilpailu meni alusta lähtien pieleen, kun hänen autoonsa laitettiin väärä rengassarja väärin tulkitun sääntöpykälän vuoksi, sai siitä kymmenen sekunnin pysähdysrangaistuksen ja lisäksi kyseinen sarja ei toiminut Räikkösen mukaan lainkaan kilpailun aikana. Jälkijoukoista Räikkösen kanssa lähteneet Pérez ja Verstappen sen sijaan nousivat kilpailussa lopulta seitsemänneksi ja kahdeksanneksi, vaikka Verstappen rikkoi lähdössä etusiipensä. Haasin kuljettajien Romain Grosjeanin ja Kevin Magnussenin vauhti ei riittänyt haastamaan muita kuljettajia, ja kilpailu heidän osaltaan päättyi Magnussenin keskeytykseen ja Grosjeanin ajaessa maaliin kuudentenatoista osuttuaan kilpailun aikana Gaslyyn. Williamsilla sen sijaan George Russell oli tyytyväinen neljänteentoista sijaansa, koska kilpailu oli tallille pitkien suorien ja auton heikon suoranopeuden vuoksi etukäteen arvioiden yksi kauden vaikeimmista kilpailuista.
Keskijoukoissa ajaneista kuljettajista Giovinazzi onnistui ajamaan toista kertaa kauden aikana pisteille sijoittumalla yhdeksänneksi, mutta Toro Rosson Daniil Kvjatin tavoitesija kuudes päättyi moottoririkosta aiheutuneeseen keskeytykseen. Keskijoukossa käytiin myös tiukkaa taistelua Sainzin ja Red Bullin Alexander Albonin välillä, kun heikommasta suoranopeudesta kärsinyt Albon päätti yrittää ohitusta Della Roggia -mutkan jälkeen ensimmäisessä Lesmo-mutkassa, mutta Sainzin erilainen jarrutuslinja pakotti hänet lopulta soralle. Myöhemmin kilpailussa Albon sai aikarangaistuksen oikaisemisesta taistellessaan Magnussenia vastaan sijoituksista. Sainzin kilpailu päättyi lopulta keskeytykseen, kun varikkopysähdyksen aikana uusi eturengas ei mennyt kiinni.
Kärjessä Renault’n kuljettajat Ricciardo ja Hülkenberg pitivät yllä aika-ajoissa esiintynyttä vauhtiansa sijoittumalla neljänneksi ja viidenneksi. Vettelin kilpailu epäonnistui alusta lähtien, kun hän menetti lähdössä sijansa Hülkenbergille, ohitti tämän takasiivellä, mutta muutamaa kierrosta myöhemmin pyörähti Variante Ascari -mutkan korokkeisiin aiheuttaen samalla Strollin pyörähtämisen. Vettel sai vaaratilanteesta kymmenen sekunnin pysähdysrangaistuksen ja Stroll läpiajorangaistuksen, koska hänen pyörähdyksensä pakotti takana tulleen Gaslyn ajamaan soralle.
Voittotaistelu käytiin Leclercin, Hamiltonin ja Bottaksen välillä. Aluksi Leclerc ja Hamilton taistelivat varikkokäyntien jälkeen tiukasti keskenään yrittämällä ohitusta rengas rengasta vasten sekä ajamalla pitkäksi jarrutuskohdissa. Tuomaristo varoitti Leclerciä mustavalkoisella lipulla, että tämä jättäisi auton mitan verran tilaa, ja Mercedes päätti antaa viimeisenä keinonaan Bottaksen yrittää ohitusta Leclercistä. Bottaksen ja Hamiltonin renkaat kuitenkin kuluivat loppuun ja Leclerc ajoi paalupaikalta voittoon.
Tulokset > Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Osioiden ajat> 1. osio | Osioiden ajat> 2. osio | Osioiden ajat> 3. osio | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 16 |  Charles Leclerc | Ferrari | 1.20,126 | 1.19,553 | 1.19,307 | 1 |
| 2 | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 1.20,272 | 1.19,464 | 1.19,346 | 2 |
| 3 | 77 |  Valtteri Bottas | Mercedes | 1.20,156 | 1.20,018 | 1.19,354 | 3 |
| 4 | 5 |  Sebastian Vettel | Ferrari | 1.20,378 | 1.19,715 | 1.19,457 | 4 |
| 5 | 3 |  Daniel Ricciardo | Renault | 1.20,374 | 1.19,833 | 1.19,839 | 5 |
| 6 | 27 |  Nico Hülkenberg | Renault | 1.20,155 | 1.20,275 | 1.20,049 | 6 |
| 7 | 55 |  Carlos Sainz | McLaren-Renault | 1.20,413 | 1.20,202 | 1.20,455 | 7 |
| 8 | 23 |  Alexander Albon | Red Bull Racing-Honda | 1.20,382 | 1.20,021 | Ei aikaa | 8 |
| 9 | 18 |  Lance Stroll | Racing Point-BWT Mercedes | 1.20,643 | 1.20,498 | Ei aikaa | 9 |
| 10 | 7 |  Kimi Räikkönen | Alfa Romeo Racing-Ferrari | 1.20,634 | 1.20,515 | Ei aikaa | Varikko |
| 11 | 99 |  Antonio Giovinazzi | Alfa Romeo Racing-Ferrari | 1.20,657 | 1.20,517 |  | 10 |
| 12 | 20 |  Kevin Magnussen | Haas-Ferrari | 1.20,616 | 1.20,615 |  | 11 |
| 13 | 26 |  Daniil Kvjat | Scuderia Toro Rosso-Honda | 1.20,723 | 1.20,630 |  | 12 |
| 14 | 4 |  Lando Norris | McLaren-Renault | 1.20,646 | 1.21,068 |  | 16 |
| 15 | 10 |  Pierre Gasly | Scuderia Toro Rosso-Honda | 1.20,508 | 1.21,125 |  | 17 |
| 16 | 8 |  Romain Grosjean | Haas-Ferrari | 1.20,784 |  |  | 13 |
| 17 | 11 |  Sergio Pérez | Racing Point-BWT Mercedes | 1.21,291 |  |  | 18 |
| 18 | 63 |  George Russell | Williams-Mercedes | 1.21,800 |  |  | 14 |
| 19 | 88 |  Robert Kubica | Williams-Mercedes | 1.22,356 |  |  | 15 |
| 20 | 33 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda | Ei aikaa |  |  | 19 |
107 % aika: 1.25,734
Lähde:
Tulokset > Kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Valmistaja | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 16 |  Charles Leclerc | Ferrari | 53 | 1:15.26,665 | 1 | 25 |
| 2. | 77 |  Valtteri Bottas | Mercedes | 53 | +0,835 | 3 | 18 |
| 3. | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 53 | +35,199 | 2 | 15+1 |
| 4. | 3 |  Daniel Ricciardo | Renault | 53 | +45,515 | 5 | 12 |
| 5. | 27 |  Nico Hülkenberg | Renault | 53 | +58,165 | 6 | 10 |
| 6. | 23 |  Alexander Albon | Red Bull Racing-Honda | 53 | +59,315 | 8 | 8 |
| 7. | 11 |  Sergio Pérez | Racing Point-BWT Mercedes | 53 | +1.13,802 | 18 | 6 |
| 8. | 33 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda | 53 | +1.14,492 | 19 | 4 |
| 9. | 99 |  Antonio Giovinazzi | Alfa Romeo Racing-Ferrari | 52 | +1 kierros | 10 | 2 |
| 10. | 4 |  Lando Norris | McLaren-Renault | 52 | +1 kierros | 16 | 1 |
| 11. | 10 |  Pierre Gasly | Scuderia Toro Rosso-Honda | 52 | +1 kierros | 17 |  |
| 12. | 18 |  Lance Stroll | Racing Point-BWT Mercedes | 52 | +1 kierros | 9 |  |
| 13. | 5 |  Sebastian Vettel | Ferrari | 52 | +1 kierros | 4 |  |
| 14. | 63 |  George Russell | Williams-Mercedes | 52 | +1 kierros | 14 |  |
| 15. | 7 |  Kimi Räikkönen | Alfa Romeo Racing-Ferrari | 52 | +1 kierros | Varikko |  |
| 16. | 8 |  Romain Grosjean | Haas-Ferrari | 52 | +1 kierros | 13 |  |
| 17. | 88 |  Robert Kubica | Williams-Mercedes | 51 | +2 kierrosta | 15 |  |
| Kesk.. | 20 |  Kevin Magnussen | Haas-Ferrari | 43 | Hydrauliikka | 11 |  |
| Kesk. | 26 |  Daniil Kvjat | Scuderia Toro Rosso-Honda | 29 | Öljyvuoto | 12 |  |
| Kesk. | 55 |  Carlos Sainz | McLaren-Renault | 27 | Rengas | 7 |  |
Nopein kierros: Lewis Hamilton (Mercedes) 1.21,779 (kierroksella 51).
Lähde:
Tulokset > Sijoitukset kilpailun jälkeen

Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.
Muuta

Kuljettajat ajoivat hitaasti aika-ajojen viimeisen osion viimeisten minuuttien aikana saadakseen vetoapua toisiltaan, minkä seurauksena vain Carlos Sainz ja Charles Leclerc ehtivät aloittaa viimeiset aikakierroksensa ja tapaus meni FIA:n tutkintaan. Samanlainen tilanne tapahtui Formula 3:sten aika-ajoissa, josta FIA antoi seitsemälletoista kuljettajalle lähtöruuturangaistuksen kilpailuun.
Daniel Ricciardon ja Nico Hülkenbergin neljäs ja viides sija kilpailussa oli Renault’n paras tulos molemmilla kuljettajilla ajettuna sitten kauden 2008 Japanin GP:n.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Italian Grand Prix 2019 Wikimedia Commonsissa
Formula 1 -luokan Italian Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Autodromo Nazionale Monza (1950–1979, 1981–) Autodromo Enzo e Dino Ferrari (1980)