stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Likviditeettipreemio

Likviditeettipreemio (engl. Liquidity premium) on taloustieteessä selitys kahden eri tyyppisen finanssiarvopaperin (esim. osake) eroista, joilla on kaikki samat ominaisuudet paitsi likviditeetti.
Käännös suomeksi
Lehavim

| Lehavim |
| --- | --- |

 Lehavim
 Koordinaatit: 31°22′08″N, 34°48′47″E 
Valtio:  Israel
Hallintoalue:  Eteläinen
Väkiluku (2018):  6 350
 
 www.lehavim.muni.il 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lehavim (hepr. ‏להבים‎) on kaupunki Israelin Eteläisellä hallintoalueella lähellä Beerseban kaupunkia. Sen asukasluku vuonna 2018 oli 6 350.
Maantiede

Lehavim sijaitsee Etelä-Israelissa Negevin autiomaan pohjoisosassa ja Juudean kukkuloiden eteläjuurella. Sen korkeus merenpinnasta on noin 300 metriä. Beerseba sijaitsee Lehavimista noin 15 kilometriä etelään.
Historia

Lehavim perustettiin vuonna 1985. Tarkoituksena oli perustaa uusi hyvätuloisten asuinalue kohtuullisen matkan päähän, ja hyvien yhteyksien varrelle, Beersebaan nähden. Hankkeen rahoittivat Benei Shimonin aluehallinto ja Israel Land Authority. Oman kunnallisvaltuustonsa Lehavim sai vuonna 1989.
Väestö

Lehavimin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 6 350. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 4 770.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lehavim Wikimedia Commonsissa
Paikallinen synagoga.
Likymnios

Likymnios oli kreikkalaisessa mytologiassa Elektryonin ja fryygialaisen Mideian poika ja siten Alkmenen velipuoli. Hänen kaikki veljensä saivat surmansa taistelussa Pterelaoksen poikia vastaan – vain hän itse säästyi nuoren ikänsä vuoksi.
Likymnios lyöttäytyi yhteen Amfitryonin kanssa, joka matkasi Thebaan antaakseen Kreonin puhdistaa itsensä Elektryonin surmasta. Täällä Kreon antoi sisarensa Perimedeen Likymniokselle vaimoksi. Heillä oli pojat Argios ja Melas.
Herakleen oli Likymnioksen sisarenpoika, mutta hänen oma poikansa Tlepolemos tappoi isosetänsä – toisen version mukaan vahingossa tämän juostua väliin Tlepolemoksen oltua kurittamassa kepillä palvelijaansa, toisen mukaan tarkoituksella vihan puuskassa.
Leena Lumme

Leena Marja Lumme (ent. Ahvonen-Mäkiö; s. 1. marraskuuta 1941 Hämeenlinna) on suomalainen opettaja ja kuvittaja.
Lumme valmistui ylioppilaaksi 1960 ja kuvaamataidon opettajaksi Taideteollisesta oppilaitoksesta 1967. Hän työskenteli opettajana eri oppilaitoksissaa vuodesta 1967 vuoteen 1982. Vuodesta 1982 hän on ollut freelancer-kuvittaja. Hän on kuvittanut yli 80 teosta.
Lumme syntyi everstiluutnantti Kokko Lumpeen ja arkistonhoitaja Kaija Miettisen perheeseen. Hänen toinen puolisonsa on arkkitehti Erkki Mäkiö. Lumpeen poika on muusikko Niko Ahvonen hänen ensimmäisestä avioliitostaan.
Palkintoja ja huomionosoituksia

WSOY:n tunnustuspalkinto, 2002, 1985
Tietopöllö-palkinto, 1999 (Maija Larmolan kanssa)
Rudolf Koivu -palkinto, 1995
Valtion kirjallisuuspalkinto, 1991 (Maija Larmolan kanssa)
Mikkelin kuvitustriennaalin palkinto, 1987, 1999
Vuoden 2001 keittokirjapalkinto (työryhmä)
Kuvituksia

Leena Lumme: Hannan lintupäiväkirjasta (2005)
Kukkulan kortteli-sarja: Maija Larmola, Yrjö Larmola, Erkki Mäkiö ja Leena Lumme: Kukkulan kortteli. Kaupungin kaksi vuosisataa (1987), Maija Larmola ja Leena Lumme: Kesätukka ja muita juttuja Kukkulan korttelista (1990), Maija Larmola ja Leena Lumme: Monosukka ja muita juttuja Kukkulan korttelista (1992, Maija Larmola ja Leena Lumme: Jenkkikassi ja muita juttuja Kukkulan korttelista (1998), Maija Larmola, Antti Larmola ja Leena Lumme: Tiikerihevonen ja muita juttuja Kukkulan korttelista (2010)
Milja-sarja: Reetta Niemelä: Miljan kesä (2002), Miljan talvi (2004), Miljan syksy(2002) Miljan kevät (2004), Miljan puutarha (2005), Miljan kaupunki (2007), Milja nikkaroi (2009) ja Milja maatilalla (2014)
Konsta-sarja: Tuula Kallioniemi: Kotikujan Konsta (1999), Konstan kotiaapinen (2001), Konsta, eka A (2004), Koulu on kivaa, Konsta (2005), Konsta, tokaluokkalainen (2006), Konsta ja näkymätön Niklas (2007), Konsta kesälaitumella (2006), Salapoliisi Konsta (2008), Konsta kovanaama (2009), Konstan etsivätoimisto (2009), Konsta sydämen asialla (2010), Konsta, talenttitähti (2011)
Emma-sarja: Pirkko Harainen: Mitä kuuluu, Emma? (1998), Emmalla on mukavaa (1999), Emma on eri mieltä (2000), Emma ja koirakuume (2001), Älä narraa, Emma (2002), Emma ja harmillinen häviö (2003), Emma menee esikouluun (2004), Emman tehtäväkirja (2004), Emma ja erilainen perhe (2008), Tekemistä riittää, Emma (2012)
Alho, Eve (toim.): Vauvakulta (1998)
Kaarina Helakisa (toim.): Suomen lasten runotar (1994), Suomen lasten juhlakirja (1999)
Laila Hietamies: Koivukoto (1999)
Hannele Huovi: Salaperäinen rasia (1985)
Sanna Jaatinen (toim.) Unikeinu (2000)
Johanna Jokipaltio (toim.): Liian pitkä kettu (1996)
Terttu Kaivola (toim.): Aarteet 1982
Laila Kohonen: Hakkapeliitan aarre (1982)
Leena Koivu (toim.): Syntymä (1982)
Tuula Korolainen: Kantarelli, sanoi Elli (1997), Kissaenkeli muuttaa taivaaseen (1999)
Tuula Korolainen ja Riitta Tulusto: Mansikkaheinä (1999), Pummelo ja rumeliini (2000), Sillä sipuli (2001), Haavi auki (2003)
Maria Laukka: Tämä kirja on raudasta (1980)
Maria Laukka ja Leena Ahvonen-Mäkiö: Arvaa onko lauantai? (1983)
Maria Laukka, Leena Ahvonen-Mäkiö ja Erkki Mäkiö: Suutari, räätäli… (1986)
Ismo Loivamaa (toim.): Tammen suuri satukirja (2002)
Raili Manninen: Renesto Angelico Aragonialainen (2003)
Tittamari Marttinen: Severin uudet naapurit (1995), Severin yllätysvieras (1997), Oonan ja Moonan ullakkojuhlat (1998), Tuuliviiri-Siirin tuttavapiiri (1999), Ilmapallomeri (2001)
Hannu Mäkelä: Iso Pekka ja Pekka Pieni (1997)
Naisten rauhankalenteri 1981 – 1985
Tuula Nikala-Soiha: Vanhan raatihuoneen pönthiittinen (1991)
Tuula Palmunen: Prinsessa ja lohikäärme (1984)
Mikko Perkoila: Lohikäärme ja seitsemän prinsessaa (2009)
Arja Puikkonen: F. Jokinen ja vintin väki (2004)
Rauhanlauluja lapsille (1981)
Pirkko Talvio: Minä olen Davor (1994)
Ritva Toivola: Tanssiva lohikäärme (1985)
Zacharias Topelius: Topeliuksen satuhelmiä (2006)
Mika Waltari: Kiinalainen kissa (2008)
Maria Vuorio: Annin päivä (1987)
Lisäksi kuvituksia oppikirjoihin.
Leppälattari

| Leppälattari> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kaksisiipiset Diptera
Alalahko::  Kärpäset Brachycera
Osalahko::  Muscomorpha
Yläheimo::  Muscoidea
Heimo::  Lattajalkakärpäset Platypezidae
Suku::  Agathomyia
Laji::  alneti
Kaksiosainen nimi
 Agathomyia alneti  Ståhls & Rättel, 2014 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leppälattari (Agathomyia alneti) on lattarien eli lattajalkakärpästen heimoon kuuluva kärpäslaji. Lattarit elävät vanhoissa lehtimetsissä, joissa on kääpiä. Leppälattarilla on suuret punaiset silmät. Ne ovat hyvin pienikokoisia, noin 5 mm. Ne eivät juuri lennä.
Lattarit ovat saaneet nimensä siitä, että erään ryhmään kuuluvan heimon naaraiden takanilkat muistuttavat kengänpohjallista.
Laji on ollut tuntematon ennen kuin se löytyi Helsingistä Haltialan metsästä ja sen lähellä olevasta Tuomarinkylän Lystikukkulan metsästä. Löydöstä tiedotettiin helmikuussa 2015.
Aiheesta muualla

InsectoId: Agathomyia alneti, taxonomy (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Live from the Union Chapel

| Live from the Union Chapel Damien Rice |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 2003
 Julkaistu: 2007
 Tuottaja(t): Damien Rice
 Tyylilaji: folk, rock
 Kesto: 36.00
 Levy-yhtiö: DRM & 14th Floor Records
Damien Rice:n muut julkaisut
| Live at Fingerprints Warts & All 2007 | Live from the Union Chapel 2007 | My Favourite Faded Fantasy 2014 |
Live from the Union Chapel on irlantilaisen laulaja-lauluntekijä Damien Ricen live-albumi. Albumi äänitettiin vuonna 2003, mutta julkaistiin vasta 2007. Ricen lisäksi albumilla laulaa myös laulaja Lisa Hannigan.
Kappaleet

Delicate – 5:21
The Blower's Daughter – 4:59
Volcano – 5:23
Then Go – 5:46
Baby Sister – 4:24
Be My Husband – 2:41
Amie – 4:25
Silent Night – 3:04
Aiheesta muualla

Live from the Union Chapel discogs.com -sivustolla
Led Zeppelin Box Set

| Box Set Led Zeppelin |
| --- | --- | --- |

Boksi-julkaisun tiedot
 Äänitetty : 1968–1979
 Julkaistu: 1990
 Tuottaja(t): Jimmy Page
 Tyylilaji: Hard rock,  Heavy metal,  Folk rock,  Blues rock
 Kesto: 289.51
 Levy-yhtiö: Atlantic Records
Led Zeppelinin muut julkaisut
| Profiled 1990 | Box Set 1990 | Box Set, Vol. 2 1993 |
Led Zeppelin (Box Set) on englantilaisen rockyhtye Led Zeppelinin vuoden 1990 lokakuussa julkaistu neljän Lp:n tai CD:n kokoelmalevy, joka sisältää yhtyeen tunnetuimpia kappaleita digitaalisesti uudelleenmuokattuina.
Albumin on julkaissut Atlantic Records ja sen on tuottanut Led Zeppelinin kitaristi, Jimmy Page.
Kappalelista > CD 1

"Whole Lotta Love"
"Heartbreaker"
"Communication Breakdown"
"Babe I'm Gonna Leave You"
"What Is and What Should Never Be"
"Thank You, I Can't Quit You Baby"
"Dazed and Confused"
"Your Time Is Gonna Come"
"Ramble On"
"Travelling Riverside Blues" (ennenjulkaisematon)
"Friends"
"Celebration Day"
"Hey Hey What Can I Do" (ennenjulkaisematon)
"White Summer/Black Mountain Side" (ennenjulkaisematon)
Kappalelista > CD 2

"Black Dog"
"Over the Hills and Far Away"
"Immigrant Song"
"The Battle of Evermore"
"Bron-Y-Aur Stomp"
"Tangerine"
"Going To California"
"Since I've Been Loving You"
"D'yer Mak'er"
"Gallows Pole"
"Custard Pie"
"Misty Mountain Hop"
"Rock and Roll"
"The Rain Song"
"Stairway to Heaven"
Kappalelista > CD 3

"Kashmir"
"Trampled Under Foot"
"For Your Life"
"No Quarter"
"Dancing Days"
"When the Levee Breaks"
"Achilles Last Stand"
"The Song Remains the Same"
"Ten Years Gone"
"In My Time of Dying" (ennenjulkaisematon tässä muodossa)
Kappalelista > CD 4

"In the Evening"
"Candy Store Rock"
"The Ocean"
"Ozone Baby"
"Houses of the Holy"
"Wearing and Tearing"
"Poor Tom"
"Nobody's Fault But Mine"
"Fool in the Rain"
"In the Light"
"The Wanton Song"
"Moby Dick/Bonzo's Montreux" (ennenjulkaisematon)
"I'm Gonna Crawl"
"All My Love"
Henkilöt levyn takana

Led Zeppelin:
Jimmy Page - kaikki kitarat, tuottaja
Robert Plant - laulu ja huuliharppu
John Paul Jones - basso
John Bonham - rummut
Yves Beauvais - tuottaja
George Chkiantz - ääniteknikko
Glyn Johns - ääniteknikko
Jeff Griffin - tuottaja
Keith Harwood - ääniteknikko
Andy Johns - ääniteknikko
Eddie Kramer - ääniteknikko
John Mahoney - ohjelmointi
Vic Maile - ääniteknikko
George Marino - uudelleenmuokkaus
Leif Mases - ääniteknikko
Ron Nevison - ääniteknikko
John Timperley - ääniteknikko
John Walters - tuottaja
Tony Wilson - ääniteknikko
Chris Houston - ääniteknikko
Cameron Crowe - huomautukset
Kurt Loder - huomautukset
Rhonda Schoen - digitaalinen editointi
Bruce Buchanan - ääniteknikko
Robert Palmer - huomautukset
Chris Wroe - kuvitus
Jennifer Moore - kuvitus
John Timperly - ääniteknikko
Leppälä (Kuortane)

| Leppälänkylä |
| --- | --- |
 Leppälänkylä
 Koordinaatit: 62°47.217′N, 23°36.263′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaa
Kunta:  Kuortane
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Postinumero:  63120
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leppälänkylä sijaitsee Kuortaneella. Leppälänkylän keskustasta on noin 5 kilometrin matka Kuortaneen keskustaan. Leppälänkylän kautta kulkee Lehtimäelle menevä tie. Leppälänkylä rajoittuu pohjoisessa Kirkonkylään, lännessä Mäyryyn, etelässä Löyään ja idässä Alajärven (Lehtimäen) Länsikylään.
Aiheesta muualla

Kuortaneen kylät kartta (Arkistoitu – Internet Archive)
Larrousse

|  Larrousse |
| --- | --- |

Koko nimi:  Larrousse-Calmels
Päämaja:   Pariisi, Ranska
Perustajat:   Gérard Larrousse  Didier Calmels
Tunnetuimmat kuljettajat:   Michele Alboreto  Érik Comas  Philippe Alliot  Aguri Suzuki  Ukyo Katayama
Valmistajat:  Lola Venturi Larrousse
Moottorit:  Ford, Lamborghini
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  San Marinon GP 1987
Kilpailuja:  127
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  5
Viimeinen kilpailu:  Australian GP 1994
Larrousse Formula One oli moottoriurheilutalli, jonka perustivat Didier Calmels ja entinen kilpailija Gérard Larrousse vuonna 1987, Larrousse & Calmelsin nimellä. Se sijaitsi Antonyssä Pariisin eteläisissä esikaupungeissa. Se nimettiin uudelleen Larrousseksi, kun Calmels pidätettiin keväällä 1989 vaimonsa ampumisen vuoksi.
Lolan runko

Kausina 1987-1991 Larrousse käytti Lolan runkoja, jotka eivät tuoneet toivottua tulosta. Tulokaskaudellaan tallin paras tulos oli Yannick Dalmasin ajama viides sija Australian osakilpailussa, mutta hän ei saanut osakilpailusta pisteitä. Tallin toinen kuljettaja Philippe Alliot ajoi kauden aikana kolmesti kuudennelle sijalle ja keräsi 3 MM-pistettä. Kaudella 1988 tallin auto osoittautui raskaaksi ja vaikeasti ohjattavaksi, minkä seurauksena talli ei saanut yhtään MM-pisteitä. Kauden 1989 auton vaikeuksina olivat luotettavuusongelat sekä useat karsiutumiset kilpailuista. Alliot ajoi kauden aikana kerran pisteille, kun hän sijoittui Espanjan osakilpailussa kuudenneksi.
Vuosi 1990, jolloin talli käytti Lamborghinin moottoreita, oli Larroussen paras tallin ollessa valmistajien sarjan kuudes. Aguri Suzuki ajoi tallin parhaan tuloksen Japanin Grand Prix'ssa 1990 tultuaan kolmanneksi Nelson Piquet'n ja Roberto Morenon jälkeen. Vuonna 1991 talli joutui tyytymään Fordin asiakasmoottoreihin, kun Lamborghini perusti lyhytikäiseksi jääneen oman tallinsa. Kauden 1990 tapaan kuljettajina jatkoivat Aguri Suzuki ja lupaava Éric Bernard. Suzuki ja Bernard ajoivat tallille kaksi kuudetta sijaa Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Bernard kuitenkin loukkasi pahasti jalkansa myöhemmin samalla kaudella, ja korvaajaksi tuotiin Jordanilta syrjään jäänyt belgialais-ranskalainen Bertrand Gachot.
Yhteistyö Venturin kanssa

Ennen kautta 1992 65 % tallista myytiin Venturille. Jälleen talli lähti kauteen toiveekkaana tehtyään uuden sopimuksen Lamborghinin moottoreista. Gachot jatkoi tallissa, ja toiseen autoon tuli japanilaisten sponsorien myötä Ukyo Katayama. Kausi oli kuitenkin jälleen pettymys, vaikka Gachot olikin kuudes Monacon Grand Prix'ssa. Lisäksi yhteistyö uuden kumppanin, Venturin, kanssa päättyi jo syyskuussa.
Kaudet 1993 ja 1994

Kausilla 1993-1994 talli käytti itserakentamaansa runkoa ja kuljettajina toimivat kelvolliset ranskalaiset Érik Comas sekä paluun talliin tehnyt Alliot. Alliot oli San Marinon GP:ssä viides. Comasin kauden paras tulos oli kuudes Italian osakilpailusta. Tallilla ei kuitenkaan ollut juurikaan sponsoreita, ja Gérard Larrousse rahoitti toimintaa osittain omaan laskuunsa. Rahapulan vuoksi Alliot korvattiinkin kauden viimeisissä kilpailuissa Toshio Suzukilla (ei sukua Aguri Suzukille).
Kaudella 1994 talli oli jälleen omistusjärjestelyjen kohteena. Kun talli ei onnistunut saamaan Peugeot'n moottoreita heidän täytyi tyytyä Fordin HB-moottoreihin, joiden tehot olivat huomattavasti pienemmät kuin kärkitalli Benettonin käyttämien Ford Zetec-R -moottoreiden. Luotettavuus oli surkeaa koko kauden ajan, ja kuljettajat Érik Comas ja Olivier Beretta taistelivat yleensä joukon jälkipäässä. Tallin autolla ajettiin kaksi kertaa kuudenneksi, jälkimmäisessä maaliin selvisi lähtökolarisuman jälkeen vain kahdeksan kuljettajaa. Berettan rahat loppuivat kymmenen kilpailun jälkeen ja tilalle otettiin parin GP:n ajaksi ranskalaiskonkari Philippe Alliot. Kun rahat uhkasivat loppua joutui lahjakas Comas myös luopumaan paikastaan, ja korvaajiksi otettiin maksukuljettajia, mukaan lukien Hideki Noda ja Jean-Denis Délétraz, jotka laajalti tunnetaan eräinä 1990-luvun huonoimpina F1-kuljettajina.
Talli elätteli vielä toiveita osallistumisesta kaudelle 1995 ja kuljettajiksi kaavailtiin Eric Hélarya ja Christophe Bouchut'ta. Kun suunniteltu fuusio International Formula 3000 -sarjassa ajavan DAMS-tallin kanssa kariutui Larrousse vetäytyi MM-sarjasta.
Kuljettajat

Yannick Dalmas (1987-1989, 1994)
Philippe Alliot (1987-1989, 1993)
Aguri Suzuki (1988, 1990-1991)
Pierre-Henri Raphanel (1988)
Éric Bernard (1989-1991)
Michele Alboreto (1989)
Bertrand Gachot (1991-1992)
Ukyo Katayama (1992)
Toshio Suzuki (1993)
Érik Comas (1993-1994)
Olivier Beretta (1994)
Hideki Noda (1994)
Jean-Denis Délétraz (1994)
Huomioita

↑  Larrousse käytti kausina 1987–1992 Lolan ja Venturin valmistamia autoja ja keräsi niillä 18 MM-pistettä. Omalla autollaan talli keräsi kausilla 1993–1994 yhteensä 5 MM-pistettä.
Aarne Aho

Aarne Aho vuonna 1948 Kauklahden lasitehtaassa.
Aarne Rafael Aho (10. kesäkuuta 1904 Tampere – 12. syyskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen taidegraafikko ja -maalari. Hänen ensinäyttelynsä oli Helsingissä vuonna 1939.
Ahon vanhemmat olivat asianajaja Hjalmar Unger ja Maria Aho. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1935–1939 ja talvisodan jälkeen vielä vuonna 1941. Hänen puolisonsa oli taiteilija Lyyli Aho (s. Molander).
Aho aloitti taideopintonsa hieman tavanomaista myöhemmin, täytettyään jo kolmekymmentä. Hänen merkittävin tuotantonsa ajoittuukin vasta 1950-luvulle. Ahon teosten aiheina olivat muun muassa maisemat, henkilökuvat ja työnkuvat, ja teoksille on tunnusomaista rauhallinen sommittelu ja hiljainen tunnelma. Niille on ominaista myös suurpiirteinen naivistisisuus, jota on kuitenkin sävytetty hienostuneesti pehmeällä värien ja valoisuuserojen käsittelyllä. Grafiikassa Aho kehitti omintakeista ilmaisuaan erityisesti mezzotintotekniikalla.
Ahon grafiikkaa on ollut laajasti esillä myös monissa ulkomaisissa näyttelyissä 1940-luvulta lähtien. Aho palkittiin vuonna 1962 Pro Finlandia -mitalilla.
Kölnin tuomiokirkko

| Kölnin tuomiokirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Köln, Saksa
Rakentamisvuosi:  1248–1880
Suunnittelija:  mestari Gerhard
Istumapaikkoja:  1 200
Tyylisuunta:  goottilainen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kölnin tuomiokirkko (saks. Kölner Dom, virallinen nimi Hohe Domkirche St. Peter und Maria) on Saksassa, Kölnin kaupungissa sijaitseva katolinen tuomiokirkko. Se on kaupungin tunnetuin nähtävyys ja yksi Saksan tärkeimmistä arkkitehtuurikohteista.
Mitat

Kirkon pituus on 145 metriä ja leveys 86 metriä. Tornit ovat 157 metriä korkeat ja katonharja 61 metriä. Keskilaivan sisäkorkeus on 43 metriä ja sivulaivojen 20 metriä. Kirkossa on noin 1 200 istumapaikkaa ja 2 800 seisomapaikkaa. 98 metrin korkeudessa sijaitsee kirkon näköalatasanne, jonne on mahdollista kiivetä 533-askelmaista kierreportaikkoa pitkin.
Esineistö

Kölnin tuomiokirkon tunnetuimpia esineitä ovat Geron krusifiksi, joka on peräisin noin vuodelta 970, kolmen itämaan tietäjän reliikit noin vuodelta 1200, kaupungin mesenaattien alttari noin vuodelta 1442 ja Milanon Madonna noin 1280-luvulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kölnin tuomiokirkko Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut.
Kölnin tuomiokirkko Unescon maailmaperintöluettelon sivuilla.
Unescon maailmanperintökohteet Saksassa
Aachenin tuomiokirkko
Alppien paalutalot
Augustusburg ja Falkenlust
Bamberg
Bauhaus-kohteet Weimarissa ja Dessaussa
Bayreuthin oopperatalo
Bergpark Wilhelmshöhe
Berliinin modernistiset asuinalueet
Corveyn luostari
Darmstädter Künstlerkolonie Mathildenhöhe
Dessau-Wörlitzin puutarha
Fagus-Werk
Hedeby ja Danevirke
Hildesheimin tuomiokirkko ja Mikaelinkirkko
Karpaattien ja Saksan pyökkimetsät
Kaupungintalo ja Rolandin patsas Bremenin torilla
Keski-Reinin laakson yläosa
Kölnin tuomiokirkko
Le Corbusierin arkkitehtoniset työt
Lorschin luostari
Luther-muistomerkit Eislebenissä ja Wittenbergissä
Lyypekki
Maulbronnin luostari
Messelin kaivoksen fossiilialue
Museumsinsel Berliinissä
Muskaunpuisto (jaettu Puolan kanssa)
Naumburgin katedraali
Quedlinburg
Rammelsbergin kaivokset, Goslar ja Ylä-Harzin vesihuoltojärjestelmä
Regensburg
Reichenaun luostarisaari
Roomalaiset monumentit, tuomiokirkko ja Liebfrauen-kirkko Trierissä
Rooman rajalinjat (jaettu Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa)
Sanssouci, Neues Palais, Charlottenburgin linna
Speicherstadt ja Kontorhausviertel Hampurissa
Speyerin tuomiokirkko
Stralsund ja Wismar
Vattimeri (jaettu Alankomaiden ja Tanskan kanssa)
Völklingenin rautaruukki
Wartburgin linna
Weimar
Wiesin pyhiinvaelluskirkko
Würzburgin linna
Zollvereinin hiilikaivokset Essenissä
Laivan näkymä itään
Keskeneräinen kirkko vuonna 1856
Kirkossa ovat kolmen itämaan tietäjän reliikit.
Aarlammi

| Aarlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Hyvinkää, Loppi, Vihti
Koordinaatit:  60°35′06″N, 24°34′43″E
Järvinumero:  21.034.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  102,4 m 
Rantaviiva:  1,2 km 
Pinta-ala:  0,05 km² 
Suurin syvyys:  15 m 
 fiAarlammi 
Aarlammi on 4,7 hehtaarin laajuinen kirkasvetinen järvi Uudenmaan ja Kanta-Hämeen rajalla. Länsi–itäsuuntaisesti alle 400 metriä pitkä järvi sijaitsee kolmen kunnan alueella: itä- ja keskiosa kuuluu Hyvinkääseen, läntisin osa Loppeen ja väliin jäävä osa Vihtiin. Etäisyys Nummelasta on 31 kilometriä koilliseen, Hyvinkään keskustasta 16 kilometriä länsilounaaseen ja Helsingistä 50 kilometriä luoteeseen.
Aarlammin etelä- ja länsirannalla on jonkin verran asutusta, pohjoisessa levittäytyy Aarlamminsuo, jonka kautta vedet kulkevat Koirajokeen ja edelleen Kytäjärveen. Aarlampi saa valumavettä rantavaluntana ja pohjavesistä. Järven vesi on kirkasta ja jossain määrin humuspitoista, veden viipymä on pitkä. Järveen ei kohdistu mainittavaa ravinnekuormitusta.
Aarlammi (21.034.1.001) kuuluu Koirajoen valuma-alueeseen  (21.034), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vantaanjoen vesistössä (21). Toinen jakovaihe on Kytäjärven alue (21.03). Aarlammi on Vantaanjoen alueen luoteisia vakavesiä.
Aleksei Guštšin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Aleksei Guštšin |  Aleksei Guštšin |  Aleksei Guštšin |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten ammunta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | 50 m vapaapistooli |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Moskova 1958 | 50 m vapaapistooli, joukkue |  |
|  Kultaa | Kairo 1962 | 50 m vapaapistooli, joukkue |  |
|  Hopeaa | Moskova 1958 | 50 m vapaapistooli |  |
Aleksei Guštšin (ven. Алексей Гущин, 5. tammikuuta 1922 – 14. joulukuuta 1986 Moskova) oli Neuvostoliittoa edustanut  pistooliampuja ja olympiavoittaja.
Aleksei Guštšin saavutti olympialaisissa kultaa 50 m vapaapistoolilla Roomassa 1960. Lisäksi hän saavutti MM-kilpailuissa samassa lajissa Moskovassa 1958 joukkuekultaa ja henkilökohtaista hopeaa sekä Kairossa 1962 joukkuekultaa.
Lehtoängelmä

| Lehtoängelmä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Ängelmät Thalictrum
Laji::  aquilegiifolium
Kaksiosainen nimi
 Thalictrum aquilegiifolium  L. 
Katso myös
   Lehtoängelmä Wikispeciesissä   Lehtoängelmä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtoängelmä (Thalictrum aquilegiifolium) on Keski- ja Itä-Euroopassa tavattava monivuotinen lehtokasvi. Suomessa se on luonnonvaraisena alkuperäislajina erittäin harvinainen ja on rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella.