stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pjotr Kapitsa

| Pjotr Leonidovitš Kapitsa> Пётр Леонидович Капица |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Пётр Леонидович Капица
Syntynyt: 8. heinäkuuta (26. kesäkuuta) 1894 Kronstadt, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 8. huhtikuuta 1984 Moskova, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:  Neuvostoliittolainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Pietarin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Abram Ioffe ja Ernest Rutherford
Instituutti:  Cavendishin laboratorio Neuvostoliiton tiedeakatemia Moskovan fysiikan ja teknologian instituutti
Oppilaat:  Aleksandr Šalnikov ja Nikolai Aleksejevski
Tutkimusalue:  Fysiikka
Palkinnot:  Franklin-mitali (1944)  Nobelin fysiikanpalkinto (1978)
Pjotr Leonidovitš Kapitsa (ven. Пётр Леонидович Капица, 8. heinäkuuta (J: 26. kesäkuuta) 1894 – 8. huhtikuuta 1984) oli neuvostoliittolainen fyysikko. Kapitsa syntyi Kronstadtissa vuonna 1894 ja valmistui Pietarin yliopistosta vuonna 1918. Tämän jälkeen hän työskenteli Ernest Rutherfordin kanssa kymmenen vuotta Cavendishin laboratoriossa. Arvostetun Royal Societyn jäsen hänestä tuli vuonna 1929. Vuosien 1930 ja 1934 välisenä aikana hän työskenteli Mondin laboratoriossa. Näiden vuosien aikana hän teki monia tieteellisiä saavutuksia.
Kapitsa sai vuonna 1978 Nobelin fysiikanpalkinnon tutkimuksistaan aineen käyttäytymisestä matalissa lämpötiloissa. Palkinto oli jaettu puoliksi kosmisen taustasäteilyn löytäneiden Arno Penziaksen ja Robert Wilsonin kanssa.
Vuonna 1982 löydetty päävyöhykkeen asteroidi 3437 Kapitsa on nimetty fyysikon mukaan.
Floating Through Space

| ”Floating Through Space” Sia & David Guetta |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Music
 Julkaistu: 19. helmikuuta 2021
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Greg Kurstin, David Guetta, Mike Hawkins, Toby Green
 Tyylilaji: tanssipop
 Kesto: 02.44
 Levy-yhtiö: Monkey Puzzle, Atlantic Records
Sian muut singlet
| ”Hey Boy” 2020 | ”Floating Through Space” 2021 | ”Titans” 2021 |
David Guettan muut julkaisut
| ”Big” 2021 | ”Floating Through Space” 2021 | ”Bed” 2021 |
Floating Through Space on australialaislaulaja-lauluntekijän Sian ja ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan musiikkikappale. Sen julkaisivat Monkey Puzzle sekä Atlantic Records Sian yhdeksännen studioalbumin Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture ensimmäisenä promosinglenä 4. helmikuuta ja virallisena singlenä 19. helmikuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet Sia sekä Greg Kurstin joista jälkimmäinen myös tuotti sen David Guettan, Mike Hawkinsin ja Toby Greenin kanssa. Kappaleelle on toteutettu myös Lior Molchon ohjaama musiikkivideo joka julkaistiin promosinglejulkaisun yhteydessä 4. helmikuuta 2021. Videolla nähdään kolme skeittilautailijaa Sian tavaramerkkinä tunnetut mustavalkoiset peruukit päässä esittämässä skeittitaitojaan skeittipuistossa.
Floating Through Space oli kaupallisesti kohtalainen menestys sen päästyä singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon Alankomaissa ja Belgian Valloniassa sekä kolmenkymmenen parhaan joukkoon Uudessa-Seelannissa. Lisäksi kappale on myynyt Itävallassa kultaa.
Käännös suomeksi
Kaisla Löyttyjärvi

Kaisla Löyttyjärvi (s. 1972) on suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Kotikatu-televisiosarjassa Pirkko Pétitiä (ent. Mäkimaa, o.s. Karppinen) vuosina 1996–2004. Hän oli mukana käsikirjoittamassa ja näyttelemässä viihdeohjelmassa Ähläm Sähläm. Lisäksi hän on näytellyt Suomen Kansallisteatterissa vuonna 2006 ensi-iltansa saaneessa näytelmässä Sorsastaja.
Hänen isänsä on kamerunilainen ja äitinsä entinen kansanedustaja Marja-Liisa Löyttyjärvi.
Elokuvat ja televisiosarjat

| Ilmestymisvuosi/ Ensiesiintyminen | Nimi | Tyyli | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996–2004 | Kotikatu | televisiosarja | Pirkko Pètit (ent. Mäkimaa, o.s. Karppinen) |
| 2001 | Tango Kabaree | elokuva |  |
| 2006 | Ähläm Sähläm | viihdeohjelma | Beba Mama |
| 2022 | Paratiisi | televisiosarja | Inari Lagsman |
Aiheesta muualla

Kaisla Löyttyjärvi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Belgian Grand Prix 1974

Belgian Grand Prix 1974 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. toukokuuta 1974 Nivellesin radalla. Kilpailun voitti Emerson Fittipaldi, jolle voitto oli kauden toinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Emerson Fittipaldi | McLaren-Ford | 85 | 1'44:20.57 | 4 | 9 |
| 2 | 12 |  Niki Lauda | Ferrari | 85 | 0.35 | 3 | 6 |
| 3 | 3 |  Jody Scheckter | Tyrrell-Ford | 85 | 45.61 | 2 | 4 |
| 4 | 11 |  Clay Regazzoni | Ferrari | 85 | 52.02 | 1 | 3 |
| 5 | 14 |  Jean-Pierre Beltoise | BRM | 85 | + 1:08.05 | 7 | 2 |
| 6 | 6 |  Denny Hulme | McLaren-Ford | 85 | + 1:10.54 | 12 | 1 |
| 7 | 33 |  Mike Hailwood | McLaren-Ford | 84 | + 1 krs. | 13 |   |
| 8 | 26 |  Graham Hill | Lola-Ford | 83 | + 2 krs. | 29 |   |
| 9 | 10 |  Vittorio Brambilla | March-Ford | 83 | + 2 krs. | 31 |   |
| 10 | 41 |  Tim Schenken | Trojan-Ford | 83 | + 2 krs. | 23 |   |
| 11 | 28 |  John Watson | Brabham-Ford | 83 | + 2 krs. | 19 |   |
| 12 | 27 |  Guy Edwards | Lola-Ford | 82 | + 3 krs. | 21 |   |
| 13 | 17 |  Jean-Pierre Jarier | Shadow-Ford | 82 | + 3 krs. | 17 |   |
| 14 | 21 |  Gijs Van Lennep | Iso Marlboro-Ford | 82 | + 3 krs. | 30 |   |
| 15 | 22 |  Vern Schuppan | Ensign-Ford | 82 | + 3 krs. | 14 |   |
| 16 | 37 |  François Migault | BRM | 82 | + 3 krs. | 25 |   |
| 17 | 34 |  Teddy Pilette | Brabham-Ford | 81 | +4 krs. | 27 |   |
| 18 | 16 |  Brian Redman | Shadow-Ford | 80 | Moottori | 18 |   |
| Kesk. | 2 |  Jacky Ickx | Lotus-Ford | 72 | Ylikuumeneminen | 16 |   |
| Kesk. | 42 |  Tom Pryce | Token-Ford | 66 | Kolari | 20 |   |
| Kesk. | 7 |  Carlos Reutemann | Brabham-Ford | 62 | Moottori | 24 |   |
| Kesk. | 1 |  Ronnie Peterson | Lotus-Ford | 56 | Polttoainevuoto | 5 |   |
| Kesk. | 4 |  Patrick Depailler | Tyrrell-Ford | 53 | Jarrut | 28 |   |
| Kesk. | 19 |  Jochen Mass | Surtees-Ford | 53 | Ripustukset | 26 |   |
| Kesk. | 43 |  Gérard Larrousse | Brabham-Ford | 53 | Pyörä | 11 |   |
| Kesk. | 18 |  Carlos Pace | Surtees-Ford | 50 | Ohjattavuus | 8 |   |
| Kesk. | 8 |  Rikky von Opel | Brabham-Ford | 49 | Moottori | 22 |   |
| Kesk. | 24 |  James Hunt | Hesketh-Ford | 45 | Onnettomuus | 9 |   |
| Kesk. | 20 |  Arturo Merzario | Iso Marlboro-Ford | 29 | Voimansiirto | 6 |   |
| Kesk. | 15 |  Henri Pescarolo | BRM | 12 | Kolari | 15 |   |
| Kesk. | 9 |  Hans Joachim Stuck | March-Ford | 6 | Kytkin | 10 |   |
| DNQ | 44 |  Leo Kinnunen | Surtees-Ford |   |   |   |   |
Muuta

Nopein kierros: Denny Hulme 1'11.310
Teddy Piletten paras sijoitus (17. sija)
Remix

Remix (myös uudelleenmiksaus, remiksi) on musiikkikappaleen rinnakkaisversio alkuperäisestä versiosta, jossa alkuperäisen kappaleen soitin- ja/tai lauluraidat on miksattu uudelleen, toisinaan muun materiaalin kanssa. Remixaamalla voidaan esimerkiksi vaihtaa kappaleen musiikkityyliä, toistaa kappaleen parhaita kohtia tai korostaa laulajan osuutta. Se, kuinka paljon kappale muistuttaa alkuperäistä, vaihtelee paljon. Myös videoista voidaan tehdä remixejä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Remix Wikimedia Commonsissa
Flux

| ”Flux” Ellie Goulding |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 28. helmikuuta 2019
 Formaatti: digitaalinen lataus, suoratoisto
 Tuottaja(t): Joe Kearns, Maxwell Cooke
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.49
 Levy-yhtiö: Polydor Records
Ellie Gouldingin muut singlet
| ”Mama” 2019 | ”Flux” 2019 | ”Close to Me (Red Velvet Remix)” 2019 |
Flux on brittiläislaulaja Ellie Gouldingin musiikkikappale. Sen julkaisi Polydor Records digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 28. helmikuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Goulding, Jim Eliot ja Joe Kearns, joista viimeisin myös tuotti sen Maxwell Cooken kanssa. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin Gouldingin YouTube-kanavalla 1. maaliskuuta 2019.
"Flux" oli kaupallisesti huono menestys, sen päästyä singlelistan viidenkymmenen parhaan joukkoon ainoastaan Skotlannissa ja Uudessa-Seelannissa. Artistin kotimaassa Britanniassa kappaleen paras sijoitus oli singlelistan sija 97.
Käännös suomeksi
Kalle Päätalo

| Kalle Päätalo |
| --- | --- |
 Kalle Päätalo vuonna 1958 Kangasalan kansakoulun rakennustyömaalla.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kaarlo Alvar Päätalo
Syntynyt: 11. marraskuuta 1919 Taivalkoski
Kuollut: 20. marraskuuta 2000 (81 vuotta) Tampere
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kirjailija
Vanhemmat:  Herman Päätalo  Riitta-Stiina Päätalo  o.s. Neulikko
Puoliso:  Helvi Ojala  Leena Janakka
Lapset:  Riitta Liisa 1956–  Elina Tuulikki (1959–2008)
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Aikakausi:  1958–2000
Esikoisteos:  1958 Ihmisiä telineillä
Pääteokset:  Koillismaa- ja  Iijoki-sarja
Palkinnot
 1978 Pro Finlandia  1999 Väinö Linnan palkinto  1999 Suomi-palkinto 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kaarlo (Kalle) Alvar Päätalo (11. marraskuuta 1919 Taivalkoski – 20. marraskuuta 2000 Tampere) oli tunnettu suomalainen kirjailija. Päätalo tunnetaan parhaiten omakohtaisiin kokemuksiin perustuvista Koillismaa- ja Iijoki-sarjoista, joista jälkimmäinen on omaelämäkerrallinen teos. Päätalon tuotanto sisältää 39 romaania, kolme näytelmää ja kertomuskokoelmaa.
Pitkälinjaisen ja polveilevan proosansa perusteella Päätalo on saanut lempinimen ”selkosten Proust”. Monet historioitsijat ovat käyttäneet Päätalon teoksia lähteinään tutkiessaan Koillismaan yhteiskunnallisia oloja 1900-luvun alkuvuosikymmenillä, koska seudun elämästä ei ollut ennen Päätaloa – lukuun ottamatta vero- ja käräjäpöytäkirjoja – kirjoitettu juuri mitään.
Tuotanto

Päätalo kuvasi teoksissaan usein metsä- ja rakennustöitä, joista hänellä oli paljon omakohtaisia kokemuksia. Päätalon koko tuotanto kertoo köyhyydestä ja kurjuudesta, rehellisellä työllä kunnon elinmahdollisuuksien puolesta ponnistelevasta kansanosasta.
Päätalo on kirjoittanut kaksi sarjaa, Koillismaa- ja Iijoki-sarjat. Koillismaa-sarjaan kuuluu viisi ja Iijoki-sarjaan 26 teosta. Yhteensä Päätalo kirjoitti 39 romaania, kolme näytelmää ja kolme kertomuskokoelmaa.
Iijoki-sarjassa hän kuvaa elämäänsä varhaislapsuudesta vanhuuteen. Iijoki-sarjan henkilöiden nimet ovat Taivalkosken kuvausten osalta oikeita ja myöhempien vaiheiden osalta peitenimiä. Päätalo on merkittävä koillismaalaisen selkos- eli erämaakulttuurin kuvaaja.
Päätalo kirjoitti kirjansa vanhalla kirjoituskoneella, ja hän kirjoitti jokaisen kirjan kolmeen, jopa neljään kertaan täysin uudelleen. Vuodesta 1986 Päätalolla oli jo tietokone. Eräässä haastattelussalähde tarkemmin? hän sanoi, että häntä hävettää tietokoneen käytön helppous ja se, miten vaivatonta käsikirjoituksen teko tietokoneella oli. Päätalon tuotannon julkaiseminen jatkui vielä hänen kuolemansa jälkeen muutamien vuosien ajan.
Tuotanto > Koillismaa-sarja

Koillismaa (1960)
Selkosen kansaa (1962)
Myrsky Koillismaassa (1963)
Myrskyn jälkeen (1965)
Mustan lumen talvi (1969)
Tuotanto > Iijoki-sarja

| --- | --- |
 Huonemiehen poika (1971)  Tammettu virta (1972)  Kunnan jauhot (1973)  Täysi tuntiraha (1974)  Nuoruuden savotat (1975)  Loimujen aikaan (1976)  Ahdistettu maa (1977)  Miinoitettu rauha (1978)  Ukkosen ääni (1979)  Liekkejä laulumailla (1980)  Tuulessa ja tuiskussa (1981)  Tammerkosken sillalla (1982)  Pohjalta ponnistaen (1983) :  Nuorikkoa näyttämässä (1984)  Nouseva maa (1985)  Ratkaisujen aika (1986)  Pyynikin rinteessä (1987)  Reissutyössä (1988)  Oman katon alle (1989)  Iijoen kutsu (1990)  Muuttunut selkonen (1991)  Epätietoisuuden talvi (1992)  Iijoelta etelään (1993)  Pato murtuu (1994)  Hyvästi, Iijoki (1995)  Pölhökanto Iijoen törmässä (1998)
Tuotanto > Muu tuotanto

| --- | --- |
 Ihmisiä telineillä (1958)  Ennen ruskaa (1964)  Koillismaa kuvina (1964, kuvat: Reino Rinne)  Viimeinen savotta (1966)  Nälkämäki (1967)  Kairankävijä (1968)  Höylin miehen syksy (1970)  Susipari (1971)  Päätalo, Kalle & Kariniemi, Annikki: Reissumies ja ämmänlänget / Ankara maa.  Suomalainen-lehti, 1976.   Päätalo, Kalle & Niskanen, Mikko & Kainulainen, Martti: Kalle Päätalo – Elämän vonkamies.  Kirjayhtymä, 1986.   Polva, Anni & Hietamies, Laila & Päätalo, Kalle: Joulumuisto.  Gummerus, 1992.  :  Sateenkaari pakenee (1996)  Juoksuhautojen jälkeen (1997)  Mustan Lumperin raito (1999)  Selkosten viljastaja (2000)  Kannaksen lomajuna (2001)  Vikke Nilon tarina (2002)  Isäni Hermanni (2003)  Riitun poika (2004)  Ihmisiä Iijoen törmällä (2005)  Montuissa ja tellingeillä (2006)  Linjoilla ja linjojen takana (2007)
Päätalo-elokuvat > Romaanit

Edvin Laine ohjasi kaksi Päätalon romaaniin perustuvaa elokuvaa, Viimeisen savotan (1977) ja Ruskan jälkeen (1979). 
Mikko Niskanen tarttui Päätalon Iijoki-sarjaan 1980-luvulla. Elämän vonkamies (1986) on romaaneihin Huonemiehen poika, Tammettu virta ja Kunnan jauhot perustuva 8-osainen televisiosarja ja siitä on tehty myös parituntiseksi lyhennetty samanniminen elokuvaversio. Sarjan jatkoksi Niskanen ohjasi elokuvan Nuoruuteni savotat (1988), jonka pohjana ovat romaanit Kunnan jauhot, Täysi tuntiraha ja Nuoruuden savotat. Päätalo-sarja jäi kesken Niskasen kuoltua vuonna 1990.
Vuonna 2002 Taivalkoskella kuvattiin Hannu Kahakorven ohjaama niin sanottu Päätalo-pilotti, jolla haettiin rahoitusta pitempää elokuvaa varten. Paikallisten harrastajanäyttelijöiden ja elokuvan ammattilaisten voimin tehdyn lyhytelokuvan nimi oli Räntyt ja kuoletukset. Kallea näytteli ristijärveläinen Aki Kuvaja.
Päätalo-elokuvat > Elämäkerta

Syksyllä 2008 ensi-iltansa sai Hannu Kahakorven ohjaama Päätalon elämäkertaelokuva. Sen pääroolissa ovat Kai Lehtinen sekä kirjailijan toista vaimoa Leenaa esittävä Susanna Anteroinen. Elokuva sai ensi-iltansa 26. syyskuuta 2008. Ennen Helsingin ensi-iltaa oli elokuvaa esitetty myös Koillismaalla.
Päätalo-elokuvat > Kirjojen filmatisoinnit

Viimeinen savotta (1977, Edvin Laine) (497 298 katsojaa)
Ruskan jälkeen (1979, Edvin Laine) (410 337 katsojaa)
Elämän vonkamies (1986, Mikko Niskanen), perustuu kirjoihin Huonemiehen poika, Tammettu virta ja Kunnan jauhot (161 167 katsojaa)
Nuoruuteni savotat (1988, Mikko Niskanen), perustuu kirjoihin Kunnan jauhot, Täysi tuntiraha sekä Nuoruuteni savotat (155 727 katsojaa)
Päätalo-pilotti, "Räntyt ja kuoletukset" (2002, Hannu Kahakorpi), perustuu teokseen Kunnan jauhot
Päätalo (2008, Hannu Kahakorpi), Päätalon elämäkerta (117 478 katsojaa)
Ooppera

Juoksuhautojen jälkeen -romaanin ilmestymisen jälkeen vuonna 1997, alkoi samannimisen Juoksuhautojen jälkeen –oopperan tekeminen.  Oopperan sävelsi musiikin maisteri Vesa Haapaniemi ja tekstin eli libreton teki Juice Leskinen. Ooppera sai ensi-illan 11. marraskuuta 2019 Tampereen tuomiokirkossa, jolloin Päätalon syntymästä tuli kuluneeksi sata vuotta.
Organisoitu Päätalo-aiheinen toiminta

Kirjailijan tuotantoa vaalii vuonna 1979 perustettu Kalle Päätalon -seura ry., jossa on noin 700 jäsentä. Seuran nimi muutettiin kirjailijan kuoleman jälkeen vuonna 2001 Kalle Päätalo -seuraksi. Seura julkaisee keväisin ilmestyvää lehteä nimeltä Päätalosanomat. Taivalkoskella on järjestetty vuodesta 1981 alkaen joka vuosi heinäkuun alussa myös Päätalopäivät.
Vuonna 1990 Gummerus, Kalle ja Leena Päätalo, Taivalkosken kunta, kirjapaino Kaleva ja Kalle Päätalo -seura perustivat Kallioniemi-säätiön. Säätiö hoitaa Kallioniemeä, joka museoitiin 1990 ja on auki yleisölle kesäisin. Se ylläpitää myös Päätalo-instituuttia, joka antaa kirjoituskoulutusta ja järjestää kirjoituskilpailuja.
Päätalo-keskus Taivalkosken koulukeskuksessa kirkonkylällä avattiin yleisölle 1.7.2009. Keskukseen kuuluu
näyttelytilat (Kalle Päätalon näköistyöhuone ja muuta Päätaloon liittyvää näyttelyesineistöä sekä vaihtuvien näyttelyiden tila, josta osa on Taivalkosken pääkirjaston lehtisalia), arkistotilat (Kalle Päätalon arkisto, Päätalo-instituutin satuarkisto sekä kulttuuriperinteen digiarkistot), Möllärimestari-omakustannekirjasto ja Päätalo-instituutin ja kansalaisopiston toimistotilat.
Kalle Päätalo -palkinto on Gummeruksen myöntämä palkinto.
Muistomerkit

Taivalkosken keskustorilla paljastettiin Kalle Päätalon muistomerkki kesällä 2005. Muistomerkin nimi on Kirja.
Vuonna 2014 julkistettiin Tampereella veistos Kalle Päätalon muistolle. Se sijaitsee Tampellan kaupunginosassa olevalla Aleksandra Siltasen puistossa. Corten-teräksisen veistoksen suunnitteli Arja Renell’ ja sen nimi on Maaltamuutto. Se on jatkoa Taivalkoskella sijaitsevalle muistomerkille.
Tampereen Viialassa sijainnut Viialanpuisto nimettiin 2000-luvun alussa Kalle Päätalon puistoksi.
Päätalon lukijoilta

Päätalo sai runsaasti lukijapostia, johon hän myös usein vastasi kirjeellä tai kortilla. Jenni Janatuinen kokosi vuosien 1958 ja 1985 välisenä aikana tulleista yli tuhannesta lukijakirjeestä parisataa kirjaan, jossa ne ovat lähes alkuperäisessä asussaan mutta anonyymisti esitettyinä, Päätalon kirjailijakollegoita lukuun ottamatta. 407-sivuisen kirjan nimi on Kunnioitettu herra mestari: Ihailijakirjeitä Kalle Päätalolle 1958–1985 ja sen kustansi Johnny Kniga.
Kirjallisuutta

Heikkinen, Antti: Kallio-poika.  Gummerus, 2019.  ISBN 978-951-24-1581-6
Hirvasnoro, Kai: Päätalon matkassa.  Työväen historian ja perinteen tutkimuksen seura, 2013.  Blogi.
Janatuinen, Jenni: Miehenkuva: Kalle Päätalon perintö.  Helsinki:  Johnny Kniga, 2005.  ISBN 951-0-30577-4
Janatuinen, Jenni (toim.): Kunnioitettu herra mestari: Ihailijakirjeitä Kalle Päätalolle 1958-1985.  Helsinki:  Johnny Kniga, 2006.  ISBN 951-0-31861-2
Jokisalmi, Raimo: Jokijärven rannalta.  Myllylahti, 2012.
Jokisalmi, Raimo: Ihmisiä Iijoki-sarjassa.  Kirjakenno, 2015.
Kirstinä, Leena: ”Päätalo, Kalle (1919–2000)”, Suomen kansallisbiografia, osa 7, s. 850–852.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006.  ISBN 951-746-448-7  / Teoksen verkkoversio.
Marttinen, Eero: Mestarin eväät: Kalle Päätalon taival kuvin ja sanoin.  Jyväskylä:  Gummerus, 1994.  ISBN 951-20-4014-X
Marttinen, Eero: Mestarin selkonen: Kalle Päätalon Koillismaa sanoin ja kuvin.  Jyväskylä:  Gummerus, 1996.  ISBN 951-20-4965-1
Marttinen, Eero: Mestari elämän telineillä: Kalle Päätalo ystävien silmin.  Jyväskylä:  Gummerus, 1999.  ISBN 951-20-5337-3
Mällinen, Juhani: Porinoita polultani: Päätalosta – Päätalopäiviltä.  M. Ojala, 2002.
Niklander, Hannu: Kaksi talvisodasta myöhästynyttä. Kuinka saa sanoa. Robustos 2015.
Porvali, Seppo: Kalle Päätalo: Elämäkerta 1919–2000. Ison miehen savotta.  Revontuli, 2000.
Porvali, Seppo: Kersantti Kalle Päätalo: Menestyskirjailijan sota.  Revontuli, 2015.
Päätalo, Kalle: Semmonen savotta – Talvi- ja jatkosota Kalle Päätalon silmin.  (Katkelmia Päätalon romaaneista ja niiden rinnastus sotahistoriaan. Toimittaneet Eero Marttinen ja Hannu Kahakorpi)  Helsinki:  Gummerus, 2014.  ISBN 978-951-20-9709-8
Päätalo, Kalle: Vaaran vuodet: Jälleenrakennuksen aika Kalle Päätalon silmin.  (Katkelmia Päätalon romaaneista kehystettynä poliittisen ilmapiirin kuvauksin. Toimittanut Eero Marttinen)  Helsinki:  Gummerus, 2015.  ISBN 978-951-24-0089-8
Päätalo, Kalle: Paluu Iijoen törmälle – Kuvia ja mielikuvia Kalle Päätalon sanavirrasta.  (Kuvat ja teksti Pekka Väisänen)  Pohjoinen fantasia tmi, 2015.
Päätalo, Kalle: Murroksen aika: 1950-luku Kalle Päätalon silmin.  (Katkelmia Päätalon 1950-luvun romaaneista jäsenneltynä historiallisen ajan tapahtumin. Toimittanut Eero Marttinen)  Helsinki:  Gummerus, 2016.  ISBN 978-951-24-0376-9
Päätalon juurella.  (Juhlakirja 11.11.1999 Kalle Päätalon täyttäessä 80 vuotta)  Gummerus, 1999.
Tikkanen, Ville: Kalle Päätalon kaverina: Muisteluksia elämän varsitieltä.  Myllylahti, 2002.
Timonen, Karoliina: Kirjeitä Iijoelle: Kalle Päätalon elämän naiset.  Helsinki:  Gummerus, 2019.  ISBN 978-951-24-1320-1
Vehviläinen, Matti: Päätalo.  Jyväskylä:  Gummerus, 1978.  ISBN 951-20-1605-2
Ylisirniö, Unto: Iltapihti pirtin päälle: Kirjailija Kalle Päätalon sanastoa.  Taivalkoski:  Kalle Päätalo -seura ry, 1989.  ISBN 952-90112-3-7
Ylönen, Ritva: Tervaksinen toteemi: Kalle Päätalon Iijoki-sarjan vastaanotto ja vaikutus.  Tampere:  Tampere University Press, 2013.  ISBN 978-951-44-9213-6
Ylönen, Ritva: Kalle Päätalo: Kirjailijan elämä.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017.  ISBN 978-952-222-845-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kalle Päätalo -kulttuuriraitti.
Kalle Päätalon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Päätalo-instituutti.
Kirjailijaesittely Kalle Päätalosta KirjastoVirmassa. (Arkistoitu – Internet Archive)
Kalle Päätalo -seura.
Päätalo, proosan puurtaja (henkilökuva vuodelta 1987) Elävä arkisto. Yleisradio.
Kalle Päätalo Kirjasammossa.
Hiltunen, Jari Olavi: Järkäle selkosten kirjailijasta. Kirjallisuuskritiikin verkkolehti Kiiltomato.net 20.12.2017.
Päätalo, Kalle hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Henkilöt:  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Yle  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef 
Kalle Päätalon sukupuu.
Kalle Paatalo vuonna 1972.
Hautakivi Tampereen Messukylässä
Riva del Garda

| Riva del Garda |
| --- | --- |
 Satama-aukio, Piazza Tre Novembrea.
 Riva del Garda
 Koordinaatit: 45°53′N, 10°51′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Trentino-Etelä-Tiroli
Maakunta:  Trento
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  40,73 km²
Korkeus:  61–2 075 m
Väkiluku (1.1.2017):  17 190
 – Väestötiheys:  422 as./km²
 
 www.rivadelgarda.tn.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Riva del Garda on kaupunki Trenton maakunnassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella Pohjois-Italiassa. Se sijaitsee Gardajärven pohjoispäässä. Kaupungissa on runsaat 17 000 asukasta, ja se on järveä ympäröivistä kunnista väkiluvultaan toiseksi suurin.
Historiaa

Strategisen sijaintinsa takia Riva del Garda on vuosisatojen kuluessa ollut monien heimojen, sukujen ja valtioiden hallinnassa. Napoleonin kukistumisen jälkeen vuonna 1814 kaupunki kuului Itävallalle ja vuodesta 1918 alkaen se on ollut Italiaa. Rivan keskus on satama-aukio, Piazza Tre Novembrea, jota ympäröi vanhakaupunki.
Riva del Gardan tärkein elinkeino on matkailu. Kaupunki on erityisesti surffaajien ja purjehtijoiden suosiossa.