stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leimut

| Leimut |
| --- | --- |
 Syysleimun (Phlox paniculata) lajikkeita.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ericales
Heimo::  Sinilatvakasvit Polemoniaceae
Suku::  Leimut Phlox  L.
Katso myös
   Leimut Wikispeciesissä   Leimut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leimut (Phlox) on suku sinilatvakasvien (Polemoniaceae) heimossa. Sukuun kuuluvat lajit ovat perennoja tai yksivuotisia monimuotoisia ruohovartisia kasveja. Useita sukuun kuuluvia lajeja ja risteymiä viljellään koristekasveina ja niistä on jalostettu runsaasti lajikkeita.
Lajeja, risteymiä ja lajikeryhmiä

Phlox × arendsii – suvileimu
Phlox borealis – alaskanleimu
Phlox carolina – kiiltoleimu
Phlox divaricata – sinileimu
Phlox douglasii – mätäsleimu
Phlox drummondii – kesäleimu
Phlox Grandiflora-ryhmä
Phlox Nana Compacta-ryhmä
Phlox Stellata-ryhmä
Phlox maculata – täpläleimu
Phlox ovata – suloleimu
Phlox paniculata – syysleimu
Phlox × procumbens – ruusuleimu
Phlox sibirica – siperianleimu
Phlox stolonifera – rönsyleimu
Phlox subulata – sammalleimu
Phlox bifida – hietaleimu
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Phlox
Suomen Lajitietokeskus: Leimut – Phlox
Funet: Leimut (Phlox)
ITIS: Phlox (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q652016  Wikispecies: Phlox  BioLib: 40626  CoL: 6NSB  EPPO: 1POXG  FNA: 125061  GBIF: 2927698  GRIN: 9262  iNaturalist: 52152  IPNI: 328376-2  IRMNG: 1293734  ITIS: 30897  NBN: NHMSYS0000461202  NCBI: 40749  NZOR: c9893bd9-09fa-4b94-90db-4c2d6c48c3e2  Open Tree of Life: 581720  Panartic Flora: 7001  PLANTS: PHLOX  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:328376-2  Tropicos: 40007000  VASCAN: 1537  WFO: wfo-4000029286
Lehtomäkiminttu

| Lehtomäkiminttu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Elinvoimainen
 
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida 
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Huulikukkaiskasvit Lamiaceae
Suku::  Mäkimintut Clinopodium
Laji::  vulgare
Kaksiosainen nimi
 Clinopodium vulgare  L. 
Synonyymit
 Calamintha vulgaris (L.) Halácsy non Clairv.  Satureja vulgaris (L.) Fritsch 
Katso myös
   Lehtomäkiminttu Wikispeciesissä   Lehtomäkiminttu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtomäkiminttu eli mäkiminttu (Clinopodium vulgare synonyymeja Satureja vulgaris, Calamintha vulgaris, Calamintha clinopodium) on monivuotinen, ruohovartinen huulikukkaiskasvi. Sen on perinteisesti katsottu kuuluvan laajasti käsitettyyn sukuun Satureja, josta on käytetty suomenkielistä nimeä käenmintut. Tällöin siitä on käytetty myös nimiä punainen käenminttu tai yleinen käenminttu. Tämä suku on ehdotettu jaettavaksi eri tavoin, minkä seurauksena mäkimintusta on käytetty myös useita tieteellisiä nimiä.
Ulkonäkö

Mäkiminttu muodostaa maarönsyjen avulla harvoja kasvustoja. Yksittäiset varret ovat yleensä haarattomia ja 20–60 cm pitkiä, joskus pitempiäkin. Varret ovat pystyjä, mutta voivat varsinkin pidemmiksi kasvettuaan painua tyveltä maanmyötäisiksi. Lyhytruotiset lehdet ovat huulikukkaiskasvien tapaan vastakkain varressa. Lehdet ovat 2–4 cm:n pituisia ja muodoltaan puikeita. Lehtien kärki on pyöreähkö ja reunat lähes ehyet, enintään heikosti hampaiset. Varret ja lehdet ovat pehmeäkarvaisia. Kukat ovat viuhkoina varren yläosan lehtihangoissa niin, että latvaan ja ylimpien lehtiparien yhteyteen muodostuu yhdestä neljään valekiehkurakukintoa. Ne ovat puolipallomaisia, tiheitä ja runsaskukkaisia. Yleensä kuitenkin vain muutama kukka kerrallaan on avoinna. Kukkien verhiö on tyveltä kapea ja käyrätorvinen. Sen laide on kaksihuulinen; ylähuulessa on kolme ja alahuulessa kaksi pitkää ja teräväkärkistä liuskaa. Myös verhiö on pehmeäkarvainen. Teriö on noin puolentoista senttimetrin pituinen. Sen tyviosa on suora ja torvimainen. Teriön ylähuuli on lyhyt ja litteä. Teriö on väriltään vaaleanpunainen.
Levinneisyys

Mäkiminttu on Keski- ja Etelä-Euroopan laji, jonka levinneisyysalue ulottuu vain Fennoskandian etelä- ja keskiosissa jonkin verran havumetsävyöhykkeen puolelle. Etelässä sitä esiintyy Afrikan pohjoisosassa rannikon tuntumassa. Idässä lajin alue ulottuu Etelä-Uralille ja toisaalta Etelä-Venäjän arojen eteläpuolitse vuoristoissa Mustanmeren rantojen, Kaukasuksen ja Pohjois-Iranin kautta Pamirille ja Himalajan länsiosaan. Pohjoisempana Siperiassa lajia esiintyy muutamilla alueilla ihmisen mukana sinne levinneenä. Itä-Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa esiintyy muotoja, joita pidetään samaan lajiin kuuluvina muunnoksina.
Suomessa mäkiminttu kasvaa lehdoissa, varsinkin niiden reunoissa ja aukkopaikoilla, lehtomaisissa kangasmetsissä, ahoilla ja kedoilla. Se on kalkinsuosija. Lajin esiintymisalue on Suomessa melko selvästi kaksiosainen, yhtäältä lounaassa varsinkin Ahvenanmaalla, mutta myös rannikon lähellä Etelä-Satakunnasta Uudellemaalle, toisaalta Itä-Suomen sisämaassa, varsinkin Etelä-Savossa. Yksittäisiä havaintoja on pohjoisessa Pirkanmaalle ja Pohjois-Savoon asti. Mäkiminttu on Suomessa alkuperäinen laji, jonka luontaisia kasvupaikkoja ovat ilmeisesti olleet kuivahkot lehdot, erityisesti rinnelehdot, joissa usein on kivien ja kallioiden vuoksi luonnostaan ketomaisia, valoisia aukkopaikkoja. Lounais-Suomessa se kasvaa erityisesti lehtoniityillä. Itä-Suomessa se on hyötynyt kaskiviljelystä ja metsälaidunnuksesta, jotka ovat synnyttäneet sille sopivia valoisia ja melko avoimia, mutta reheviä ahoja ja hakamaita.
Aiheesta muualla

Kasviatlas: Mäkimintun levinneisyys Suomessa[vanhentunut linkki]
Den virtuella floran: Mäkimintun levinneisyys pohjoisella pallonpuoliskolla
Luontoportti: Mäkiminttu (Satureja vulgaris)
Pohjolan kasvien pauloissa: Clinopodium vulgare - lehtomäkiminttu
ITIS: Clinopodium vulgare (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Clinopodium vulgare (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Clinopodium vulgare[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Clinopodium vulgare (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q163952  Wikispecies: Clinopodium vulgare  AoFP: 4409  APDB: 144043  APNI: 72515  BioLib: 41101  Calflora: 12378  CoL: W6WV  EoL: 488269  EPPO: STIVU  EUNIS: 174218  FNA: 220003040  FoIO: clivul  GBIF: 2926945  GRIN: 316629  iNaturalist: 84281  IPA: 54672  IPNI: 61206-2  IRMNG: 10764271  ISC: 113374  ITIS: 501592  MichiganFlora: 1541  NatureServe: 2.146740  NBN: NBNSYS0000004217  NCBI: 204222  NZOR: fcafc22f-7544-411a-99b6-20ecb69201d2  NZPCN: 3699  Observation.org: 2445  Open Tree of Life: 482043  PalDat: Clinopodium_vulgare  PFI: 4604  Plant List: kew-43704  PLANTS: CLVU  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:61206-2  RHS: 4022  Tropicos: 17600035  VASCAN: 6368  VicFlora: 5e68f5e4-243a-4397-8300-6c7991d0d7eb  WisFlora: 3158  WoI: 2333  WFO: wfo-0000893535  Laji.fi: MX.39504
Kgatleng

| Kgatleng |
| --- | --- |
 Näkymä Mochudiin.
 Sijainti
Valtio:   Botswana
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Mochudi
Pinta-ala:  7960 km²
Väkiluku (2022)  ():  121 882
HDI (2022):  0,722
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  BW-KL
Kgatleng on yksi Botswanan hallinnollisista alueista. Sen naapurialueita ovat lounaassa South-East District, lännessä Kweneng ja pohjoisessa Central District. Idässä rajanaapurina ovat Etelä-Afrikan Limpopon provinssi.
Kgatlengin alueen pinta-ala on 7 960 neliökilometriä. Väkiluku oli vuoden 2022 väestönlaskennassa 121 882 asukasta (VL2011: 91 660 as.). Alueen ja sen hallinnollinen keskus on Mochudi (50 321 as., 2022). Muita alueen suurempia asutuskeskuksia (VL2022) ovat: Oodin (10 257 as.) ja Bokaan (9 146 as.) kylät.
Phutadikobon museossa Mochudissa on yksi Botswanan parhaista kansatieteellisistä kokoelmista. Matsiengissä on kalliopiirroksia, joihin liittyy sanien kansanperinnettä.
Jalanjälkiä kalliossa (Matsieng, Kgatleng District).
Mochudin kaupunkia (2020).
Phutadikobon museo Mochudissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kgatleng Wikimedia Commonsissa
Botswanan alueet
Central
Chobe
Ghanzi
Kgalagadi
Kgatleng
Kweneng
North-East
North-West
South-East
Southern
Mestarien liigan kausi 1997–1998

Mestarien liigan kausi 1997–1998 oli Mestarien liigan kuudes kausi ja Euroopassa pelattavan jalkapallocupin 43. kausi. Loppuottelu pelattiin Amsterdamissa 20. toukokuuta 1998. Espanjalainen Real Madrid voitti loppuottelussa italialaisen Juventuksen 1–0. Ottelun ainoan maalin teki Predrag Mijatović. Voitto oli Real Madridin seitsemäs Euroopan mestareiden cupin tai liigan voitto. Välierissä Real Madrid voitti Borussia Dortmundin yhteismaalein 2–0 ja Juventus AS Monacon 6–4.
Mestarien liigan kausi 1996–1997

Mestarien liigan kausi 1996–1997 oli Mestarien liigan viides kausi ja Euroopassa pelattavan jalkapallocupin 42. kausi. Loppuottelu pelattiin Münchenissä 28. toukokuuta 1997. Saksalainen Borussia Dortmund voitti loppuottelussa italialaisen Juventuksen maalein 3–1. Loppuottelussa Dortmundin maalintekijät olivat kaksi maalia tehnyt Karl-Heinz Riedle ja Lars Ricken, ja Juventuksen ainoan maalin teki Alessandro Del Piero. Voitto oli Dortmundin ensimmäinen ja vielä 20 vuotta myöhemminkin ainoa Euroopan mestareiden cupin tai liigan voitto. Välierissä Dortmund voitti englantilaisen Manchester Unitedin yhteismaalein 2–0 ja Juventus alankomaalaisen Ajaxin yhteismaalein 6–2.
Kauden paras maalintekijä oli viisi maalia tehnyt Atlético Madridin Milinko Pantić.
Messier 50

| Messier 50 |
| --- | --- |

Historia
Löytäjä:  Charles Messier
Löytöpäivä:  1772
Muut nimet:  M50, NGC 2323
Ominaisuudet
Tyyppi:  avoin tähtijoukko
Etäisyys:  881 pc (2 870 valovuotta)
Koko:  16 kaariminuuttia
Ikä:  130 miljoonaa vuotta
Tähtien lukumäärä:  noin 80
Havaitseminen
Tähdistö:  Yksisarvinen
Rektaskensio:  7 h  2.7 min
Deklinaatio:  -8° 22'
Suhteellinen kirkkaus:  +5.9
Messier 50 (M50, NGC 2323) on Yksisarvisen tähdistössä sijaitseva avoin tähtijoukko, jonka Charles Messier löysi ja luetteloi vuonna 1772. Giovanni Domenico Cassini havaitsi sen mahdollisesti jo ennen vuotta 1711. Se sijaitsee noin 2 900 valovuoden päässä Maasta ja sisältää noin 80 tähteä.
Kiikarilla joukosta on mahdollista erottaa kirkkaimpia tähtiä, ja pienellä kaukoputkella himmeämmätkin tähdet tulevat näkyviin.
Aiheesta muualla

SEDSin Messier -sivut M50:sta (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  β Mon, α Mon, γ Mon, δ Mon, ζ Mon, ε Mon, 13 Mon, 18 Mon, S Mon, 28 Mon, 17 Mon, 20 Mon, 3 Mon, 27 Mon, 19 Mon, 2 Mon, 10 Mon, 25 Mon, 77 Ori, 7 Mon, β Mon, 21 Mon, 78 Ori, β Mon, 12 Mon, 16 Mon, Plaskettin tähti, 1 Mon, T Mon, HD 52265, 24 Mon, 14 Mon, 9 Mon, ε Mon, 6 Mon, U Mon, HD 46375, V Mon, Luyten's Star, R Mon, Ross 614, V838 Mon
Eksoplaneetat:  HD 52265 b, HD 46375 b
Messierin luettelo
Curtis LeMay

Curtis LeMay
Curtis Emerson LeMay (15. marraskuuta 1906 Columbus, Ohio – 1. lokakuuta 1990 Kalifornia) oli Yhdysvaltojen ilmavoimien kenraali. Hän toimi ilmavoimien esikuntapäällikkönä 1957–1961 ja komentajana 1961–1965. LeMay oli myös riippumattoman George Wallacen varapresidenttiehdokas vuoden 1968 presidentinvaaleissa.
Elämäkerta

LeMay liittyi vuonna 1928 Yhdysvaltain maavoimien ilmavoimiin. Hän valmistui upseeriksi vuonna 1929. LeMay palveli toisessa maailmansodassa pommitusilmavoimissa ja komensi muun muassa Japanin vastaisia ilmapommituksia. LeMay käski aloittaa laajamittaisen palopommien käytön Japanin suurimpia kaupunkeja vastaan, siirsi pommituslennot yöaikaan ja laski lentokorkeutta. Päivällä korkealta suoritetut pommitukset olivat osoittautuneet tehottomiksi. Kaupunkien laaja terroripommittaminen ja palopommien käyttö lisäsi merkittävästi Japanin kärsimiä tuhoja. Esimerkiksi Tokion pommituksissa maaliskuussa 1945 sai surmansa 100 000–200 000 ihmistä. LeMay yleni sodan aikana everstiluutnantista kenraalimajuriksi. ”Vain yhdessä yössä poltimme kuoliaaksi 100 000 siviiliä – naisia, lapsia ja miehiä Tokiossa”, Robert McNamara muisteli jälkeenpäin. Curtis LeMay sanoi kerran hänelle: ”Jos olisimme hävinneet sodan, olisimme kaikki joutuneet syytteeseen sotarikoksista.”
Mao Tse Tung oli eräs, joka teki Keisarillisen Japanin sotavoimia vastaan yhteistyötä, muun muassa säätietoja luovuttamalla USAF:n käyttöön ja joka kutsui LeMay:ta nimellä Culltse Lee May.
Sodan jälkeen LeMay komensi Yhdysvaltojen ilmavoimien Eurooppaan sijoitettuja joukkoja. Vuosina 1948–1957 hän toimi Yhdysvaltain ilmavoimien strategisen johtoportaan komentajana (engl. Strategic Air Command). Hän kehitti kylmän sodan alkuaikoina strategisista ilmavoimista merkittävän toimijan. LeMay painotti lentoyksiköiden valmiutta, johtamisjärjestelmän hyvää toimintaa ja henkilöstön kouluttamista. Hän oli henkilökohtaisesti valmis suorittamaan strategisen ensi-iskun ydinaseilla Neuvostoliittoa vastaan. Vuonna 1951 hänet ylennettiin täydeksi neljän tähden kenraaliksi. Strategisten ilmavoimien johtoporras vastasi massiivisen vastaiskun ydinaseopin aikana (vuosina 1954–1962) ydinasepelotteen ylläpitämisestä. Sen vastuulla oli mahdollisen ydinsodan voittaminen. Pommikoneiden merkitys alkoi kuitenkin vähetä 1950-luvun lopulla, kun käyttöön otettiin ballistiset ydinkärkiohjukset. Vuonna 1957 LeMaysta tehtiin Yhdysvaltain ilmavoimien esikuntapäällikkö ja vuonna 1961 hän yleni ilmavoimien komentajaksi. Hänen aikanaan ilmavoimissa painotettiin strategista ilmasodankäyntiä ja taktisia ilmavoimia, muun muassa hävittäjien ja tulitukikoneiden käyttöä LeMay väheksyi. Vietnamin sodan aikana taktiset ilmavoimat kuitenkin osoittautuvat tärkeiksi. Vuonna 1965 LeMay siirtyi eläkkeelle.
LeMay ajautui usein erimielisyyksiin sotilaallisten ja poliittisten esimiestensä kanssa. Hän onnistui myös riitelemään eversti Paul Tibbetsin sekä majuri Thomas W. Ferebeen kanssa. Käytetty lähdeviiteteos väittää, epäsuorasti tosin LeMayn yrittäneen hajottaa 509. raskas erityispommitusrykmentti.  LeMayn ansaitsemia lempinimiä olivat Bombs Away-LeMay sekä Old Iron Pants tai Old Iron Ass.
LeMayn hellittämättömän vastarinnan presidentti Lyndon B. Johnsonin hallinnon Vietnamin-politiikkaa kohtaan otaksutaan vaikuttaneen hänen eläkkeelle siirtymiseensä vuonna 1965.
Mestarien liigan kausi 1995–1996

Loppuottelu Juventus – Ajax: joukkueiden avauskokoonpanot.
Mestarien liigan kausi 1995–1996 oli Mestarien liigan neljäs kausi ja Euroopassa pelattavan jalkapallocupin 41. kausi. Loppuottelu pelattiin Roomassa 22. toukokuuta 1996. Italialainen Juventus voitti loppuottelussa alankomaalaisen Ajaxin rangaistuspotkukilpailussa maalein 4–2 tilanteen oltua jatkoajankin jälkeen 1–1. Loppuottelun maalintekijät olivat varsinaisella peliajalla Juventuksen Fabrizio Ravanelli ja Ajaxin Jari Litmanen. Rangaistuspotkukilpailussa maalin tekivät Juventuksen Ciro Ferrara, Gianluca Pessotto, Michele Padovano ja Vladimir Jugović sekä Ajaxin Jari Litmanen ja Arnold Scholten. Voitto oli Juventuksen toinen Euroopan mestareiden cupin tai liigan voitto. Välierissä Juventus voitti ranskalaisen Nantesin yhteismaalein 4–3 ja Ajax kreikkalaisen Panathinaikosin yhteismaalein 3–1.
Kauden paras maalintekijä oli yhdeksän maalia tehnyt Ajaxin suomalaispelaaja Jari Litmanen.
Messier 54

| Messier 54 |
| --- | --- |

Historia
Löytäjä:  Charles Messier
Löytöpäivä:  1778
Muut nimet:  M54, NGC 6715
Ominaisuudet
Tyyppi:  pallomainen tähtijoukko
Etäisyys:  26.8 kpc
Koko:  9 kaariminuuttia
Havaitseminen
Tähdistö:  Jousimies
Rektaskensio:  18 h  55.1 min
Deklinaatio:  -30° 29'
Suhteellinen kirkkaus:  +7.7
Messier 54 (M54, NGC 6715) on Jousimiehen tähdistössä sijaitseva pallomainen tähtijoukko, jonka Charles Messier löysi ja luetteloi vuonna 1778.
Joukon uskottiin aikaisemmin sijaitsevan noin 50 000 valovuoden päässä, mutta nykyisen tiedon mukaan se sijaitseekin Linnunradan ulkopuolella noin 87 000 valovuoden päässä Jousimiehen elliptisessä kääpiögalaksissa.
M54 erottuu kiikareilla pistemäisenä tähden ζ Sgr tuntumasta, mutta sen yksittäisten tähtien erottaminen on vaikeaa suurellakin kaukoputkella. Suomessa kohde ei nouse horisontin yläpuolelle.
Aiheesta muualla

SEDSin Messier -sivut M54:sta (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  ε Sgr, σ Sgr, ζ Sgr, δ Sgr, λ Sgr, π Sgr, γ2 Sgr, η Sgr, φ Sgr, τ Sgr, ξ2 Sgr, ο Sgr, μ Sgr, ρ1 Sgr, β1 Sgr, α Sgr, ι Sgr, β2 Sgr, θ1 Sgr, 62 Sgr, υ Sgr, X Sgr, 59 Sgr, 52 Sgr, γ1 Sgr, ω Sgr, 4 Sgr, 21 Sgr, 60 Sgr, ν1 Sgr, ψ Sgr, 56 Sgr, 43 Sgr, 11 Sgr, ν2 Sgr, 61 Sgr, ξ1 Sgr, χ1 Sgr, 55 Sgr, 29 Sgr, 15 Sgr, 54 Sgr, θ2 Sgr, Gl 783, 7 Sgr, 28 Sgr, χ3 Sgr, 14 Sgr, 24 Sgr, 50 Sgr, 18 Sgr, κ1 Sgr, 51 Sgr, κ2 Sgr, 33 Sgr, 63 Sgr, Y Sgr, ρ2 Sgr, 57 Sgr, 9 Sgr, HD 169830, 16 Sgr, RS Sgr, 63 Oph, 26 Sgr, HD 179949, 6 Sgr, 30 Sgr, 53 Sgr, 25 Sgr, 65 Sgr, RY Sgr, 17 Sgr, χ2 Sgr, HD 190647, Ross 154, Pistoolitähti, S2
Eksoplaneetat:  HD 169830 b, HD 169830 c, HD 179949 b, HD 190647 b
Messierin luettelo
Mestarien liigan kausi 1999–2000

Mestarien liigan kausi 1999–2000 oli Mestarien liigan kahdeksas kausi ja Euroopassa pelattavan jalkapallocupin 45. kausi. Loppuottelu pelattiin Pariisiissa 24. toukokuuta 2000. Espanjalainen Real Madrid voitti loppuottelussa toisen espanjalaisseuran Valencian 3–0. Loppuottelun maalintekijät olivat Fernando Morientes, Steve McManaman ja Raúl. Voitto oli Real Madridin kahdeksas Euroopan mestareiden cupin tai liigan voitto. Välierissä Valencia voitti kolmannen espanjalaisseuran FC Barcelonan yhteismaalein 5–3 ja Real Madrid saksalaisen Bayern Münchenin yhteismaalein 3–2.
Kauden parhaat maalintekijät olivat kymmenen maalia tehneet Real Madridin Raúl, FC Porton Jardel ja FC Barcelonan Rivaldo.
FC Barcelona teki kauden aikana 45 maalia, mikä säilyi yhden kauden maaliennätyksenä kauteen 2017–2018 saakka kunnes Liverpool teki vielä enemmän maaleja (tosin ottelumäärät eri kausina ovat vaihdelleet).
Messier 55

| Messier 55 |
| --- | --- |

Historia
Löytäjä:  Nicolas Louis de Lacaille
Löytöpäivä:  1751
Muut nimet:  M55, NGC 6809
Ominaisuudet
Tyyppi:  pallomainen tähtijoukko
Etäisyys:  5.3 kpc
Koko:  19 kaariminuuttia
Ikä:  10-14 miljardia vuotta
Havaitseminen
Tähdistö:  Jousimies
Rektaskensio:  19 h  40.0 min
Deklinaatio:  -30° 58'
Suhteellinen kirkkaus:  +7.0
Messier 55 (M55, NGC 6809) on Jousimiehen tähdistössä sijaitseva pallomainen tähtijoukko, jonka Nicolas Louis de Lacaille löysi vuonna 1751. Charles Messier lisäsi sen luetteloonsa vuonna 1778. Se sijaitsee noin 17 000 valovuoden päässä Maasta ja on noin 100 valovuoden levyinen.
Kiikarilla M55 erottuu pistemäisenä, ja suuremmalla kaukoputkella voi erottaa yksittäisiä tähtiä. Kohde ei kuitenkaan nouse Suomessa horisontin yläpuolelle.
Aiheesta muualla

SEDSin Messier -sivut M55:sta (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  ε Sgr, σ Sgr, ζ Sgr, δ Sgr, λ Sgr, π Sgr, γ2 Sgr, η Sgr, φ Sgr, τ Sgr, ξ2 Sgr, ο Sgr, μ Sgr, ρ1 Sgr, β1 Sgr, α Sgr, ι Sgr, β2 Sgr, θ1 Sgr, 62 Sgr, υ Sgr, X Sgr, 59 Sgr, 52 Sgr, γ1 Sgr, ω Sgr, 4 Sgr, 21 Sgr, 60 Sgr, ν1 Sgr, ψ Sgr, 56 Sgr, 43 Sgr, 11 Sgr, ν2 Sgr, 61 Sgr, ξ1 Sgr, χ1 Sgr, 55 Sgr, 29 Sgr, 15 Sgr, 54 Sgr, θ2 Sgr, Gl 783, 7 Sgr, 28 Sgr, χ3 Sgr, 14 Sgr, 24 Sgr, 50 Sgr, 18 Sgr, κ1 Sgr, 51 Sgr, κ2 Sgr, 33 Sgr, 63 Sgr, Y Sgr, ρ2 Sgr, 57 Sgr, 9 Sgr, HD 169830, 16 Sgr, RS Sgr, 63 Oph, 26 Sgr, HD 179949, 6 Sgr, 30 Sgr, 53 Sgr, 25 Sgr, 65 Sgr, RY Sgr, 17 Sgr, χ2 Sgr, HD 190647, Ross 154, Pistoolitähti, S2
Eksoplaneetat:  HD 169830 b, HD 169830 c, HD 179949 b, HD 190647 b
Messierin luettelo
Messier 62

| Messier 62 |
| --- | --- |

Historia
Löytäjä:  Charles Messier
Löytöpäivä:  1771
Muut nimet:  M62, NGC 6266
Ominaisuudet
Tyyppi:  pallomainen tähtijoukko
Etäisyys:  6.9 kpc
Koko:  14 kaariminuuttia
Ikä:  10-13 miljardia vuotta
Havaitseminen
Tähdistö:  Käärmeenkantaja
Rektaskensio:  17 h  1.2 min
Deklinaatio:  -30° 7'
Suhteellinen kirkkaus:  +6.6
Messier 62 (M62, NGC 6266) on Käärmeenkantajan tähdistössä sijaitseva pallomainen tähtijoukko, jonka Charles Messier löysi ja luetteloi vuonna 1771. Se sijaitsee noin 22 000 valovuoden päässä Maasta ja on noin 50 valovuoden levyinen. Joukko sisältää 89 muuttuvaa tähteä, ja siitä on löydetty useita röntgenlähteitä sekä pulsareita.
M62 näkyy kiikarilla, ja suuremmalla kaukoputkella voi erottaa yksittäisiä tähtiä. Se ei kuitenkaan nouse Suomessa horisontin yläpuolelle.
Aiheesta muualla

SEDSin Messier -sivut M62:sta (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  α Oph, η Oph, ζ Oph, δ Oph, β Oph, κ Oph, ε Oph, θ Oph, ν Oph, 72 Oph, γ Oph, λ Oph, 67 Oph, 70 Oph, 44 Oph, χ Oph, 45 Oph, φ Oph, 36 Oph, σ Oph, ι Oph, ξ Oph, 68 Oph, ω Oph, ψ Oph, 47 Oph, ρ Oph, μ Oph, υ Oph, 20 Oph, 71 Oph, 41 Oph, τ Oph, 51 Oph, 66 Oph, 30 Oph, 74 Oph, 58 Oph, 24 Sco, HD 156681, 36 Oph, ο Oph, 23 Oph, τ Oph, 43 Oph, 37 Oph, 21 Oph, 24 Oph, 73 Oph, 14 Oph, 26 Oph, 12 Oph, 53 Oph, U Oph, ρ Oph, 16 Oph, 19 Oph, V986 Oph, 61 Oph, Y Oph, 29 Oph, 52 Oph, ο Oph, 18 Oph, Barnardin tähti, Wolf 1061, Gl 673, SN 1604
Eksoplaneetat: 
Messierin luettelo
Messier 58

| Messier 58 |
| --- | --- |

Historia
Löytäjä:  Charles Messier
Löytöpäivä:  1779
Muut nimet:  M58, NGC 4579
Ominaisuudet
Tyyppi:  sauvaspiraaligalaksi
Etäisyys:  20 Mpc
Koko:  5.9 x 4.7 kaariminuuttia
Ikä:  13.2 miljardia vuotta
Havaitseminen
Tähdistö:  Neitsyt
Rektaskensio:  12 h  37.7 min
Deklinaatio:  11° 49'
Suhteellinen kirkkaus:  +9.8
Messier 58 (M58, NGC 4579) on Neitsyen tähdistössä sijaitseva sauvaspiraaligalaksi, jonka Charles Messier löysi ja luetteloi vuonna 1779. Se sijaitsee noin 70 miljoonan valovuoden päässä Maasta ja on noin 100 000 valovuoden levyinen. Galaksi on yksi kirkkaimmista Neitsyen joukon galakseista, ja sen ikä on noin 13,2 miljardia vuotta.
M58:n suhteellinen kirkkaus on +9,8, joten sen havaitsemiseen tarvitaan kaukoputki. Galaksi näkyy tänne suoraan päältä, mutta rakenteen erottaminen vaatii hyvin suuren kaukoputken.
Aiheesta muualla

SEDSin Messier -sivut M58:sta (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  Spica, γ Vir A, ε Vir, ζ Vir, δ Vir, β Vir, γ Vir B, 109 Vir, μ Vir, η Vir, ν Vir, ι Vir, ο Vir, κ Vir, τ Vir, θ Vir, 110 Vir, λ Vir, π Vir, χ Vir, l Vir, 61 Vir, 69 Vir, ψ Vir, σ Vir, φ Vir, ξ Vir, ρ Vir, o Vir, 89 Vir, 16 Vir, 70 Vir, 82 Vir, 53 Vir, υ Vir, 49 Vir, 90 Vir, 59 Vir, 57 Vir, 76 Vir, d2 Vir, ω Vir, 68 Vir, 4 Vir, 55 Vir, 84 Vir, 7 Vir, 63 Vir, 87 Vir, 106 Vir, 95 Vir, 21 Vir, 86 Vir, 1 Ser, 75 Vir, 83 Vir, 31 Vir, g Vir, 6 Vir, 33 Vir, 71 Vir, 108 Vir, 80 Vir, 2 Ser, 11 Vir, 66 Vir, 44 Vir, 12 Vir, CS Vir, 25 Vir, 65 Vir, 64 Vir, 13 Vir, 92 Vir, y Vir, 10 Vir, 50 Vir, 46 Vir, 73 Vir, 37 Vir, 72 Vir, 34 Vir, 38 Vir, 85 Vir, 104 Vir, 27 Vir, 41 Vir, 54 Vir, 20 Vir, 35 Vir, 96 Vir, 17 Vir, 94 Vir, 48 Vir, S Vir, 62 Vir, 28 Vir, 56 Vir, 77 Vir, R Vir, HD 114783, HD 130322, HD 125612, EQ Vir, DT Vir, Ross 128, Wolf 424, FL Vir, PSR 1257+12
Eksoplaneetat:  70 Vir b, HD 114783 b, HD 130322 b, HD 125612 b, Draugr, Poltergeist, Phobetor
Messierin luettelo
Messier 66

| Messier 66 |
| --- | --- |

Historia
Löytäjä:  Charles Messier
Löytöpäivä:  1780
Muut nimet:  M66, NGC 3627
Ominaisuudet
Tyyppi:  kierteisgalaksi
Etäisyys:  15 Mpc
Koko:  9,1 x 4,2 kaariminuuttia
Ikä:  13,2 miljardia vuotta
Havaitseminen
Tähdistö:  Leijona
Rektaskensio:  11 h 20,3 min
Deklinaatio:  12° 59'
Suhteellinen kirkkaus:  +9,0
Leijonan kolmikko. Oikealla ylhäällä M65, alhaalla M66 ja vasemmalla NGC 3628.
Messier 66 (M66, NGC 3627) on Leijonan tähdistössä sijaitseva kierteisgalaksi, jonka Charles Messier löysi ja luetteloi vuonna 1780. Se sijaitsee noin 50 miljoonan valovuoden päässä Maasta ja on noin 120 000 valovuoden levyinen. Galaksin ikä on noin 13,2 miljardia vuotta.
M66:n suhteellinen kirkkaus on +9,0, joten sen havaitsemiseen tarvitaan kaukoputki. Suurella kaukoputkella sen itäpuoliskosta on mahdollista erottaa erityisen paksu kierteishaara. Se on yksi Leijonan kolmikon galakseista yhdessä M65:n ja NGC 3628:n kanssa.