stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tomb Raider (vuoden 2013 videopeli)

| Tomb Raider |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Crystal Dynamics Eidos Montreal (moninpeli)
Julkaisija:  Square Enix
Ohjaaja:  Noah Hughes Daniel Chayer Daniel Neuburger
Tuottaja:  Kyle Peschel
Suunnittelija:  Darrell Gallagher
Käsikirjoittaja:  Rhianna Pratchett Susan O'Connor
Taiteilija:  Visual Works (CGI)
Säveltäjä:  Jason Graves
Ohjelmoija:  Scott Krotz
Pelisarja:  Tomb Raider
Pelimoottori:  muokattu Crystal engine
Julkaistu:  Microsoft Windows, PlayStation 3, Xbox 360WW 5. maaliskuuta 2013OS XWW 23. tammikuuta 2014PlayStation 4, Xbox OneNA 28. tammikuuta 2014AUS 30. tammikuuta 2014EU 31. tammikuuta 2014LinuxWW 27. huhtikuuta 2016Shield TVWW 7. maaliskuuta 2017
Lajityyppi:  toimintaseikkailu, tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 18  OFLC: MA15+
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation 3, Xbox 360, OS X, PlayStation 4, Xbox One, Linux, Shield TV, Stadia
Jakelumuoto:  Blu-ray, DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK         : 
Tomb Raider on Crystal Dynamicsin kehittämä ja Square Enixin julkaisema Tomb Raider -pelisarjaan kuuluva toimintaseikkailu- ja tasohyppelypeli. Peli julkaistiin maaliskuussa 2013 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle.
Pelistä on julkaistu päivitetty versio Tomb Raider: Definitive Edition PlayStation 4 ja Xbox One -konsoleille.
Pelissä on mukana myös kolme pelimuotoa sisältävä moninpeli, jossa pelaajat taistelevat toisiansa vastaan.
Lara Croftin ääninäyttelijäksi vaihtui pelin myötä Camilla Luddington, joka korvasi neljässä aiemmassa Tomb Raider -pelissä ääninäytelleen Keeley Hawes’n.
Juoni > Asetelma ja hahmot

Tomb Raider sijoittuu kuvitteelliselle Yamatain saarelle Lohikäärmeen kolmiossa Japanin rannikolla. Saarta on pidetty aikoinaan kuningaskuntansa kanssa mysteerien ympäröimänä, koska se on tunnettu pelottavista myrskyistä ja rannikon runsaista haaksirikoista. Yamatain saarta hallitsi aikoinaan Himiko-niminen kuningatar, joka tunnettiin "Aurinkokuningattarena" ja joka legendan mukaan oli siunattu säätä hallitsevilla shamanistisilla voimilla. Yamatain historiasta Himikon kuoleman jälkeen tiedetään hyvin vähän, saaren pahamaineisuuden tiedettiin kuitenkin tällöin alkaneen. Tutkiessaan saarta pelaaja voi löytää todisteita siitä, että muun muassa portugalilaiset kauppiaat, Yhdysvaltain merijalkaväki ja japanilainen sotilasprojekti ovat jääneet jumiin Yamataihin historian eri vaiheissa. Pelin alussa saarella asuu ainoastaan väkivaltainen kultti, Solarii-veljeskunta, joka koostuu rikollisista, palkkasotureista ja haaksirikkoutuneista eloonjääneistä. Solarii-veljeskunta on perustanut oman Himikon palvontaan perustuvan yhteiskuntansa, jolla on oma yhteiskuntarakenteensa ja omat lakinsa, ja heidän tarkkoja tarkoitusperiään tutkitaan pelin tarinan aikana.
Pelaajan hahmo on Lara Croft, joka on nuori ja kunnianhimoinen ja jolla on arkeologian tutkinto. Hänen teoriansa Yamatain kuningaskunnan sijainnista ovat saaneet Yamatain kansan jälkeläisistä koostuvan Nishimuran perheen vakuuttuneeksi kuningaskuntaa etsivän retkikunnan rahoittamisesta. Retkikuntaa johtaa tohtori ja julkkisarkeologi James Whitman, joka on joutunut vaikeuksiin ja yrittää välttää epätoivoisesti konkurssin. Mukana ovat Conrad Roth, kuninkaallisen merijalkaväen sotilas, josta on tullut seikkailija sekä Samantha "Sam" Nishimura, Laran ystävä ja Nishimuran suvun edustaja, joka kuvaa tutkimusmatkaa dokumenttia varten; Joslyn Reyes, skeptinen ja temperamenttinen mekaanikko ja yksinhuoltajaäiti; Jonah Maiava, vakuuttava ja rauhallinen kalastaja, joka on valmis uskomaan paranormaalien ilmiöiden olemassaoloon; Angus "Grim" Grimaldi, perämies; ja Alex Weiss, elektroniikka-asiantuntija.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameSpot: 8.5/10 
IGN: 9.1/10
KonsoliFIN: 5/5
Pelit: 83/100
Pelaaja: 8/10
Tomb Raider otettiin vastaan pääosin myönteisesti tai erittäin myönteisesti. Suomessa Pelit-lehden arviossa pelin uskottiin olleen kehityksensä alussa selviytymispeli, jollaisena sitä myös markkinoitiin, mutta siitä tehtiin lineaarisempi toimintapeli; varusteiden päivittämiseen ja eläinten metsästämiseen liittyvät pelimekaniikat nähtiin tämän jäänteinä. Muutoksesta sanottiin: "Menetetty potentiaali harmittaa, sillä alkuperäisessä ajatuksessa oli ainesta uudeksi suunnannäyttäjäksi Unchartedien jälkeiselle ajalle. Uusi Tomb Raider on kieltämättä hyvä, mutta samalla varman päälle tehty, kovin tavanomainen toimintaseikkailu."
Pelin tarinaa kehuttiin, mutta siinä myös nähtiin ongelmia. Pelaajan arviossa "Ennen Tomb Raiderit ovat olleet kasa kohtauksia, mutta uusin pelisarjan osa kertoo selkeän, komeasti kootun tarinan", ja KonsoliFINin arviossa se "ajaa tämänkaltaisessa seikkailupelissä hyvin asiansa ja sen seuraa ihan mielellään ainakin kerran alusta loppuun." Pelit-lehden mielestä pelin käsikirjoitus oli taas "heikkotasoinen", sivuhahmot olivat "joko rasittavia stereotyyppejä tai täysin persoonattomia pallinaamoja, joita pitää vähän väliä olla pelastamassa." KonsoliFINin mielestä tarinan sivuhahmot olivat "värittömiä ja unohdettavia persoonia, joihin ei saa minkäänlaista tunnesidettä aikaiseksi."
Pelin tarinan suurimpana ongelmana nähtiin ludonarratiivinen dissonanssi eli Laran hahmonkehityksen ristiriitaisuus pelin mekaniikkojen kanssa. KonsoliFINin mielestä "Arka ja pelosta tärisevä tyttö kasvaa todella nopeasti aseilla räiskiväksi tappajaksi", mikä nähtiin epärealistisen nopeana. Pelit-lehden mielestä "On vaikea ottaa vakavasti Laran itkeskelyä välianimaatioissa, kun sama nainen on aiemmin tappanut toista tusinaa sotilasta omin käsin." Pelaajan arviossa "Muutosta selitetään sillä, että Lara pakotetaan päätöksiin ja pelastamaan oma ja ystäviensä henki, mikä juonellisesti toimiikin vielä jotenkuten. Kun Lara alkaa jossakin vaiheessa peliä huudella suojan takaa uhkauksia pelin pahiksille, ollaan kuitenkin jo täysin väärillä teillä."
Myynti

Square Enixin johtaja Yosuke Matsuda on kertonut pelin myyneen yhteensä 11 miljoonaa kappaletta. Pelin myynnistä noin puolet on Steam-palvelussa.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Camilla Luddington  | … |  Lara Croft   |
|  Robin Atkin Downes  | … |  Conrad Roth / Axis Scientist / Prisoner / Solarii   |
|  Cooper Thornton  | … |  Dr. James Whitman / Helicopter Pilot / Solarii   |
|  Robert Craighead  | … |  Mathias   |
|  Arden Cho  | … |  Samantha Nishimura / Stephanie / Sun Queen   |
|  Chieko Hidaka  | … |  Samantha Nishimura   |
|  Andy Hoff  | … |  Alex Weiss / Crewman   |
|  Earl Baylon  | … |  Jonah Maiava   |
|  Tanya Alexander  | … |  Joslin Reyes   |
|  James Walsh  | … |  Angus Grimaldi   |
Aiheesta muualla

Tomb Raider MobyGamesissa (englanniksi)
Tomb Raider: Definitive Edition MobyGamesissa (englanniksi)
Tomb Raider Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Siunattu sotilaallinen konstantinolainen Pyhän Yrjön ritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia
Siunattu sotilaallinen konstantinolainen Pyhän Yrjön ritarikunta (ital. Sacro Militare Ordine Costantiniano di San Giorgio, esp. Sagrada Orden Militar Constantiniana de San Jorge) oli Molempain Sisiliain kuningaskunnassa jaettavat ritarikunta. Sen tarkkaa perustamisaikaa ei tiedetä. Ritarikunnan jäsenistö koostui lähes yksinomaan aatelisista, joiden odotettiin puolustavan katolista kirkkoa ritarikunnan jäseninä.
Kunnianosoitusta jaettiin viidessä luokassa, jotka jakautuivat edelleen alaluokkiin:
tuomarin suurristi (6 alaluokkaa)
armon suurristi (3 alaluokkaa)
ansion suurristi (3 alaluokkaa)
virkaritari (1 alaluokka)
mitali (3 alaluokkaa)
Nykyään ritarikunnan jäsenet toimivat lähinnä hyväntekeväisyystyössä katolisten järjestöjen hyväksi. Italian tasavalta tunnusti ritarikunnan hyväntekeväisyysjärjestöksi vuonna 1963. Ritarikuntaan nimitetyt Italian kansalaiset saavat liittyä Italian presidentin vuonna 1973 perustamaan hyväntekeväisyysjärjestöön.
Sokol (1895)

| Sokol (1895-1902) Pruitki (1902-1917) |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yarrow, Poplar
Kölinlasku:  marraskuu 1894
Laskettu vesille:  22. elokuuta 1895
Palveluskäyttöön:  lokakuu 1895
Poistui palveluskäytöstä:  16. elokuuta 1922
Loppuvaihe:  romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  220-240 t
Pituus:  57,91 m
Leveys:  5,64 m
Syväys:  2,29 m
Koneteho:  2 900 ihp
Nopeus:  29 solmua
Miehistöä:  54
Aseistus
Aseistus:  1 × 75 mm tykki 3 × 47 mm tykkiä 2 × 380 mm torpedoputkea 10 × miinaa
Sokol oli Venäjän keisarikunnan laivaston ensimmäinen torpedovenehävittäjä, joka muodosti perustan Sokol-luokan aluksille.
Suunnittelu ja valmistus

Britannian kuninkaallisen laivaston jälkeen seuraava oli Venäjän keisarikunnan laivasto, joka tilasi Yarrow'lta torpedoasein varustetun nopean aluksen, torpedovenehävittäjä. Yarrow'n suunnitelma aluksesta oli samankaltainen kuin sen Kuninkaalliselle laivastolle valmistamat Havock- ja Charger-luokkien alukset, mutta niissä käytettäisiin runsaammin nikkeliterästä rungossa ja alumiinia joissakin rakenteissa keventämään kokonaispainoa.
Aluksen kokonaispituus oli 57,91 metriä ja sen leveys oli 5,64 ja syväys 2,29 metriä. Uppouma aluksella oli 220-240 tonnia. Propulsiojärjestelmä koostui kahdesta kolmivaihehöyrykoneesta, joiden tarvitsema höyry tuotettiin kahdeksalla Yarrow'n valmistamalla vesiputkikattilalla. Höyrynpaine oli 200 psitä ja koneisto pyöritti kahta akselia. Järjestelmä tuotti 2 900 indusoitua hevosvoimaa, mikä mahdollisti 29 solmun huippunopeuden.
Aluksen pääaseistuksena oli tulenjohtotornin katolle asennettu 75 millimetrin  tykki. Apuaseina oli kolme 47 millimetrin tykkiä sekä kaksi 380 millimetrin torpedoputkea, jotka oli asennettu takakannelle keskilinjaan. Aluksella oli kaikkiaan kuusi torpedoa. Aluksella voitiin myös kuljettaa  kymmentä miinaa. Miehistön vahvuus oli 54.
Köli laskettiin marraskuussa 1964. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta 1895. Koska propulsiojärjestelmä oli kokonaisuudessaan asennettu, voitiin alustavat koeajot aloittaa seuraavana päivänä. Alus saavutti 30,285 solmun nopeuden ja virallisissa koeajoissa 30,28 solmua, mikä oli aikansa maailmanennätys sotalaivoilla.
Vuosina 1896-1908 aluksen pohjalta valmistettiin Venäjän telakoilla 31 vastaavaa alusta, joista 26 lasketaan Sokol-luokkaan tai Puilki-luokkaan ja viisi Tverdi-luokkaan, johon asennettiin suuremmat torpedoputket. Venäjällä valmistetut alukset eivät kuitenkaan saavuttaneet Sokolin nopeutta.
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen lokakuussa 1895 ja saapui Kronstadtiin lokakuun lopulla. Alus liitettiin Mustanmeren laivastoon.
Alus nimettiin 22. maaliskuuta 1902 Pruitkiksi. Alusta käytettiin 1902-1903 koealuksena testattaessa lennokkien käyttöä tulenjohdossa tai sääpalvelussa. Alus oli modernisoitavana 1909-1910, jolloin sen aseistus uusittiin. Alukselle asennettiin toinen 75 millimetrin tykki korvaamaan kolme 47 millimetrin tykkiä ja torpedoputket vaihdettiin 457 millimetrin putkiksi.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus oli vanhentunut eikä kelvannut ensilinjan tehtäviin siten se muutettiin 1915 miinanraivaajaksi. Alus oli miinanraivaajana Suomenlahdella ja Pohjanlahdella ja se liitettiin tammikuussa 1916 Itämeren laivaston 2. miinanraivaajadivisioonaan.
Lokakuun vallankumouksessa aluksen miehistö siirtyi bolševikkien riveihin liittyen punaiseen laivastoon. Maaliskuussa 1918 Saksan Itämeren divisioona nousi maihin Hangossa ja aloitti marssin kohti Helsinkiä, mikä uhkasi Itämeren laivaston Helsingissä talvehtia joukkoja. Bolševikit aloittivat 10. huhtikuuta Helsingin evakuoinnin. Pruitki saapui Kronstadtiin 19. huhtikuuta.
Elokuussa alus siirrettiin Itämeren laivastossa olevine sisaraluksineen Pietarista kanavajärjestelmän kautta Volgalle. Alukset saapuivat Nizhni Novgorodiin 24. elokuuta, mistä alkaen Pruitki osallistui sotatoimiin valkoista armeijaa vastaan Kazanin lähistöllä ja Karnajoella. Lokakuussa alus siirtyi Volgalle ja Kaspianmeren pohjoisosissa, missä se osallistui sotatoimiin 1919-1920. Alus poistettiin laivaluettelosta 16. elokuuta 1922 ja se romutettiin.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Russian destroyer Sokol (1895)
Käännös suomeksi
Sotaromaani

Sotaromaani on kaunokirjallisuuden romaanityyppi, joka lukeutuu sotakirjallisuuteen.
Sotaromaani, Väinö Linnan Tuntemattoman sotilaan alkuperäiskäsikirjoitus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sotaromaani”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Stanisław Dulias

Stanisław Dulias (12. huhtikuuta 1939 – 17. marraskuuta 2020) oli puolalainen poliitikko, joka toimi Sejmin jäsenenä. 
Dulias kuoli 17. marraskuuta 2020 COVID-19 : aan 81-vuotiaana.
Siunattu hulluus

Siunattu hulluus tarkoittaa seuraavia asioita:
Siunattu hulluus, Aapelin eli Simo Puupposen romaani vuodelta 1948
Siunattu hulluus, romaaniin pohjautuva elokuva vuodelta 1975
Siunattu hulluus, Freud Marx Engels & Jung -yhtyeen albumi vuodelta 1987.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Siunattu hulluus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Skriivaa ku riivaa

Skriivaa ku riivaa -liigan logo.
Skriivaa ku riivaa (lyh. SKR) on Suomen ensimmäinen kirjoitettujen rap-battlejen liiga.
Historia

MC:t Kajo ja S-Molli perustivat liigan Turussa 8.12.2012. Tuolloin Kaarinan Old Texasissa käytiin liigan ensimmäinen battle, jossa vastakkain olivat Ironine ja Nikke Ankara. Myöhemmin liigassa ovat battlanneet perustajien lisäksi mm. Rap SM -kisoista tutut Altis, Jonkka, Keijo Usum, Rivo, Rölli, Santeri, Toni ja Ironine. Englanninkieliset battlet tulivat mukaan vuonna 2014, jolloin vastakkain olivat Dagger D ja Liquid Flow.
Tapahtumia on järjestetty Helsingin Pacificon, Tampereen Grooven, Jyväskylän Rentukan ja Seinäjoki Hiphop Festival -tapahtumissa. Kaikki battlet kuvataan ja julkaistaan internetissä.
Formaatti

Skriivaa ku riivaan esikuvina ovat toimineet kanadalainen King of the Dot ja yhdysvaltalainen Grind Time -liigat. Ottelijat saavat tietää vastustajansa vähintään kuukautta etukäteen,[lähde? ] jonka aikana he kirjoittavat kolme (yleensä 1-2 minuutin) verseä, jotka tuomaroidaan itse battletapahtumassa. Verset räpätään a capellana, joka yhdistettynä esimerkiksi rekvisiittaan, tilannekomiikkaan tai pitkälle vietyihin riimikuvioihin mahdollistaa monipuoliset ja omalaatuiset esitykset. Ylisuuret freestyleosuudet, aikarajan ylitykset ja huono valmistautuminen tulkitaan epäkunnioitukseksi vastustajaa kohtaan ja voi johtaa liigasta putoamiseen.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Skriivaa ku riivaa -liigan Facebook-sivu
Skriivaa ku riivaa -liigan Youtube-kanava
Skriivaa ku riivaa -liigan Podcast
Silverpit-kraatteri

Kraatterin sijainti
Seismisellä luotauksella tehty kuva Silverpit-kraatterista.
Valhalla-kraatteri Kallistossa
Silverpit-kraatteri on 20 kilometriä leveä törmäyskraatteri, joka sijaitsee 40 metrin syvyydessä Pohjanmeressä, 130 kilometrin päässä Englannin itärannikosta. Kraatteri koostuu kymmenestä samankeskisestä rengasvallista, jotka ovat hautautuneet 1,5 kilometrin paksuisen sedimenttipatjan alle. Se muistuttaa paljon Valhalla-kraatteria, joka sijaitsee Jupiterin Kallisto-kuussa.
Kraatteri syntyi 60–65 miljoonaa vuotta sitten, dinosaurusten tuhon aikoihin, kun maahan törmäsi suuri taivaankappale 20–50 kilometrin sekuntinopeudella. Törmäysaluetta peitti jo tuolloin 50–300 metrin syvyinen meri. Tiedemiehet ovat laskeneet, että jos kappale oli meteoriitti, sen täytyi olla läpimitaltaan noin 120 metriä ja painaa 2 miljoonaa tonnia. Jos se sen sijaan oli komeetta, sen täytyi olla vielä tätäkin suurempi, koska jää on kiveä harvempaa.
Silverpit-kraatteri löydettiin sattumalta, kun englantilaiset geologit etsivät uusia maakaasuesiintymiä Pohjanmereltä analysoimalla seismisellä luotauksella kerättyä dataa. Tiedemiehet eivät ole toistaiseksi pystyneet selittämään, miten sen kehät ovat syntyneet.
Kraatterin syvyyskuva. Violetti= syvä; punainen= matala
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Silverpit-kraatteri Wikimedia Commonsissa
Sinsheim

| Sinsheim |
| --- | --- |
 Historiallinen ristikkotalorivistö Sinsheimissa.
 vaakuna
 Sinsheim
 Koordinaatit: 49°15′N, 8°53′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Karlsruhe
Piirikunta:  Rhein-Neckar-Kreis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  127,01 km²
Korkeus:  154 m
Väkiluku (30.6.2022):  36 323
 – Väestötiheys:  286 as./km²
 
 www.sinsheim.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sinsheim on kaupunki Rein–Neckarin metropolialueella Baden-Württembergin osavaltion luoteisosassa Saksassa noin 22 kilometriä Heidelbergistä kaakkoon. Se sijaitsee Kraichgaun mäkiseudulla Heidelbergin ja Heilbronnin välissä ja rajoittuu pohjoisessa Odenwaldin vuorijonoon. Kaupungin läpi virtaa Neckarin 53-kilometrinen sivujoki Elsenz. Sinsheimissa oli kesäkuun 2022 lopussa 36 323 asukasta.
Sinsheim rajoittuu idästä myötäpäivään seuraaviin kuntiin: Bad Rappenau, Kirchardt, Ittlingen ja Eppingen (Landkreis Heilbronn), Östringen (Landkreis Karlsruhe) sekä Angelbachtal, Mühlhausen (Kraichgau), Dielheim, Zuzenhausen, Waibstadt ja Neckarbischofsheim (Rhein-Neckar-Kreis). Sinsheim on huomattava koulukaupunki.
Historia

Vanhin ja merkittävin löytö nykyisen Sinsheimin alueen asutuksesta on noin 600 000 vuoden takaa. Vuonna 1907 Mauerin kylästä Sinsheimin ja Heidelbergin välissä löydettiin jäänteitä heidelberginihmisestä. Alueen nykyinen asutus on saanut alkunsa nuoremmalla kivikaudella ja pronssikaudella. Roomalaisten valtakausi alkoi 90-luvulla ja päättyi 260-luvulla, kun germaanit valtasivat alueen. Noin vuonna 500 alue liitettiin frankkien valtakuntaan. Vanhimmat jäljet frankkien asutuksesta nykyisen kantakaupungin alueella ovat 550-luvulta.
Varhaisin kirjallinen maininta Sinsheimista on vuodelta 770 Lorschin koodeksissa. Kaupunkioikeudet Sinsheimille myönsi keisari Henrik VI vuonna 1192. Vuodesta 1329 vuoteen 1803 kaupunki oli osa Kurpfalzin ruhtinaskuntaa. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana 1600-luvulla Sinsheimia piinasi köyhyys. Kaupungin ympäristössä käytiin suuria taisteluita, kuten Mingolsheimissa sekä Wimpfenissä, ja Johann Tillyn joukot hävittivät kaupunkia. Vuonna 1674 käytiin Sinsheimissa 20 000 sotilaan taistelu, jossa ranskalainen Henri Turenne joukkoineen löi Saksan keisarilliset joukot. 1689 kenraali Ezéchiel de Mélacin johtamat Ludvig XIV:n joukot polttivat kaupungin.
Sinsheim alkoi vähitellen kasvaa 1700-luvun puolivälissä. Vuoden 1848 epäonnistuneen Badenin vallankumouksen jälkeen alueelta lähti runsaasti ihmisiä Pohjois-Amerikkaan köyhyyttä pakoon. Useat heistä taistelivat Yhdysvaltain sisällissodassa pohjoisvaltioiden joukoissa, tunnetuimpana upseeri Franz Sigel. Vuosina 1868 ja 1869 rakennettiin Sinsheimin kautta kulkeva rautatielinja Meckesheim–Jagstfeld ja vuonna 1900 avattiin Elsenztalbahnin ja Kraichgaubahnin välinen poikittaisyhteys Steinsfurt–Eppingen. Vuoden 1910 tienoilla suurin osa Sinsheimia liitettiin sähköverkkoon ja vesijohtoverkkoon. Kaupungin väkiluku oli tuolloin noin 3 300.
Kristalliyönä (saks. Reichspogromnacht) 10. marraskuuta 1938 tuhottiin myös Sinsheimin alueella juutalaisten omaisuutta, kuten synagogia ja hautausmaita. Väkivaltaisuuksia johti kaupunginjohtaja ja kansallissosialistipuoleen aktivisti Jürgen Rieg. Toisen maailmansodan lopussa Sinsheimia pommitettiin rajusti ja Neckarin ylittävien siltojen tuhoutuminen aiheutti ongelmia pitkään sodan jälkeen. Sinsheimin osalta sota päättyi 2. huhtikuuta 1945 Yhdysvaltain joukkojen marssittua kaupunkiin. Sodan jälkeinen pakolaistulva paisutti kaupungin historiallisten rajojensa yli ja uudisrakentaminen muutti kaupunkikuvaa voimakkaasti. Moottoritieosuuden Heilbronn–Mannheim (osa tietä A 6) valmistuttua 1960-luvulla Sinsheimin talous sai piristysruiskeen uusista teollisuusyrityksistä. Kuntaliitokset 1970-luvulla kolminkertaistivat kaupungin väkiluvun 8 000:sta yli 25 000:een. Vuodesta 1987 vuoteen 2007 väkiluku kasvoi noin 30 prosenttia.
Kulttuurielämä ja nähtävyydet

Sinsheimissa on useita harrastajateattereita, kuten Würfeltheater. Kaupungin lukuisista museoista tunnetuin on tekniikan museo Auto- und Technikmuseum Sinsheim. Merkittäviin historiallisiin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa linna Burg Steinsberg, josta varhaisin maininta on vuodelta 1109. Linnan kahdeksankulmainen torni rakennettiin 1200-luvulla. Vanha kaupungintalo, Altes Rathaus, toimii kaupunginmuseona. Sinsheimin vuosittaisiin tapahtumiin kuuluu muun muassa Fohlenmarkt.
Sinsheimin merkittävin jalkapalloseura on TSG 1899 Hoffenheim. Sen kotikenttä on vuonna 2009 valmistuva 30 500-paikkainen Rhein-Neckar-Arena. Suuri koko oikeuttaa stadionin bundesliigakelpoiseksi.
Talous ja liikenne

Sinsheimissa on rautatieasemat Steinsfurt, Sinsheim-Museum, Sinsheim ja Hoffenheim. Kaupunki sijaitsee moottoritie A 6:n läheisyydessä (liittymät Sinsheim ja Sinsheim-Steinsfurt). Hieman kauempaa kulkevat valtatiet B 39, B 45. Valtatie B 292 kulkee kaupungin halki.
Kuuluisuuksia

Sinsheimissa ovat syntyneet muun muassa kuvanveistäjä Hans Seyfer ja fyysikko Emil Rupp. Kaupungissa vaikuttaneisiin henkilöihin lukeutuvat muun muassa yrittäjä Dietmar Hopp ja muusikko Tommy Schleh (DJ Klubbingman).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sinsheim Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (saksaksi)
Muistomerkkijäljitelmä Rooman valtakunnan ajalta: Jupiterin jättiläispylväs (Jupitergigantensäule) Snh.-Steinsfurtin kaupunginosassa.
Sotasaalista Itä-Karjalasta

| Sotasaalista Itä-Karjalasta - Suomalaistutkijat miehitetyillä alueilla 1941-1944 |
| --- | --- |

Kirjailija:  Tenho Pimiä
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2007
Sivumäärä:  287
ISBN:  9789512075317
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sotasaalista Itä-Karjalasta: suomalaistutkijat miehitetyillä alueilla 1941-1944 on Tenho Pimiän kirjoittama tietokirja suomalaisten tutkijoiden toiminnasta suomalaisten jatkosodassa valloittamien Itä-Karjalan alueiden kansankulttuurin parissa.
Teos liittyy tekijän vuonna 2009 julkaistuun etnologian alaan kuuluvaan väitöstutkimukseen Tähtäin idässä : suomalainen sukukansojen tutkimus toisessa maailmansodassa.
Silmät hämärässä

| Silmät hämärässä |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Veikko Itkonen
Käsikirjoittaja:  Juha Nevalainen
Tuottaja:  Veikko Itkonen
Säveltäjä:  Heikki Aaltoila
Kuvaaja:  Veikko Itkonen
Leikkaaja:  Veikko Itkonen
Lavastaja:  Osmo Osva
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Veikko Itkonen
Ensi-ilta:  1952
Kesto:  77 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Silmät hämärässä on Veikko Itkosen ohjaama elokuva vuodelta 1952.
Elokuvan käsikirjoittaja on Juha Nevalainen, jonka pitkän skenaristiuran tämä elokuva yhdessä Edvin Laineen samoihin aikoihin valmistuneen Yhden yön hinnan (1952) kanssa aloitti. Käsikirjoituksen nimi oli Totuuden varkaat. Elokuva oli ensimmäinen näytelmäelokuva, jossa on näkymiä kesällä 1950 avatusta  Linnanmäen huvipuistosta. Studiojaksot kuvattiin Teuvo Tulion studiossa ja hänen kalustollaan. Elokuvan yleisömenestys jäi vuoden keskitason alle.
Alun taustamusiikkiin on sovitettu Anton Karasin sävellys "The Harry Lime Theme" Carol Reedin elokuvasta Kolmas mies (1949).
Arviot

Useat kriitikot huomasivat että Juha Nevalainen oli siirtynyt arviopuolelta tuotantopuolelle. Hän sai kiitosta työstään muun muassa Olavi Veistäjältä (Aamulehti): "Skenaristilla on taitoa punoa jännittäviä tilanteita ja myös psykologista vaistoa". Sen sijaan Itkonen sai kiitoksen lisäksi tylyä tyrmäystä esimerkiksi juuri Veistäjältä: "Hänen avuttomuutensa ohjaajana ilmenee monin paikoin selvästi."