stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Myonnesos
Historia

Myonnesoksen historiasta tiedetään antiikin lähteiden kautta vain vähän. Kaupungin tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Kaupunki oli pienikokoinen, ja Thukydideen mukaan Teoksen alaisuudessa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Myonēsios (Μυονήσιος).
Myonnesos toimi ainakin jossakin vaiheessa historiaansa merirosvojen tukikohtana samoin kuin eräät seudun muut kaupungit, kuten Korykos. Roomalaiset saivat Myonnesoksen lähellä meritaisteluvoiton Antiokhos III:sta Syyrian sodassa vuonna 190 eaa. L. Aemiliuksen johdolla.
Rakennukset ja löydökset

Myonnesoksen paikalla on suoritettu vain vähän arkeologisia tutkimuksia. Ainoat merkittävämmät löydöt ovat kyklooppimuurin jäänteet.
Myyty morsian

Myyty morsian (tšek. Prodaná nevěsta) on tšekkiläisen säveltäjän Bedřich Smetanan komediallinen ooppera.
Oopperan kantaesitys oli Prahassa vuonna 1866. Myyty morsian tuli Tšekissä niin suosituksi, että se sai kansallisoopperan aseman. Syitä suosioon olivat tšekinkielisyys, maalaisympäristöön sijoitetut realistisesti kuvatut ihmiset, tšekkiläinen kansanperinne ja tšekkiläisiin kansansävelmiin perustuva musiikki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Myyty morsian Wikimedia Commonsissa
Heikki Mäkelä

Heikki Kalervo Mäkelä (19. helmikuuta 1946 Lahti – 29. syyskuuta 2024) oli suomalainen meloja.
Mäkelä edusti Suomea kolmissa olympialaisissa, lajina kajakkinelosten 1 000 metriä. Méxicossa 1968 hän sijoittui viidenneksi ja Münchenissä 1972 seitsemänneksi. Montréalissa 1976 hän karsiutui keräilyerissä. Kaikilla kolmella kerralla venekuntaan kuului myös Ilkka Nummisto ja kahdella ensimmäisellä kerralla Jorma Lehtosalo mutta muutoin melojat vaihtuivat. MM-kilpailuissa Mäkelä sijoittui nelosten 10 000 metrillä viidenneksi vuosina 1971 ja 1973 sekä vuonna 1970 kuudenneksi 10 000 metrillä ja kahdeksanneksi 1 000 metrillä. EM-kilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi ja Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti kolme pronssia vuosina 1967–1969.
Seuratasolla 179-senttinen Mäkelä edusti Vesisamoilijoita. Hän voitti yhteensä 10 Suomen-mestaruutta vuosina 1965–1970.
Mäkelä pelasi vuosina 1963–1964 vesipallon SM-sarjassa edustaen Lahden Uimaseuraa.
Aake Mäkelä

Aake Armas Mäkelä (11. huhtikuuta 1931 Sippola – 17. toukokuuta 2019 Kouvola) oli suomalainen pikajuoksija. Ammatiltaan hän oli kelloseppä.
Mäkelä oli Suomen yleisurheilun huipulla 1950-luvun alussa. Hän edusti Suomea kaikkiaan kuudessa maaottelussa vuosina 1950–1957. Mäkelän ura jäi suhteellisen lyhyeksi, sillä hän lopetti aktiiviuransa 1950-luvun lopulla. Kalevan kisoissa hän saavutti kaikkiaan neljä pronssimitalia, joista kaksi tuli 100 metrillä vuosina 1950 ja 1952 sekä kaksi 200 metrillä vuosina 1955 ja 1956. Hän oli lisäksi vuonna 1957 tuomassa seuransa Myllykosken Kilpa-Veljet toiseksi SM-viestien 4 × 100 metrillä. Hyvinkään Tahkoa hän edusti vuoteen 1954 saakka.
Työuransa Mäkelä teki kelloseppänä Kymenlaaksossa Myllykoskella, jossa hän perusti oman kellosepänliikkeen vuonna 1954 ja oli töissä liikkeessä joulukuuhun 2018 asti.
Mähnälä

| Mähnälä Мя́глово, Mjaglovo |
| --- | --- |
 Mähnälä
 Koordinaatit: 59°53′24″N, 30°41′20″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Seuloskoin piiri
Kunta:  Rosmittala
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2011):  298
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mähnälä (myös Määhnälä, ven. Мя́глово, Mjaglovo) on kylä Leningradin alueen Seuloskoin piirin Rosmittalan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Kelton ylängöllä viisi kilometriä Rosmittalasta etelään. Kylässä on 298 asukasta (vuonna 2011).
Kylä mainitaan vuoden 1727 kartassa. Sen asukkaat olivat etupäässä Kelton luterilaiseen seurakuntaan kuuluneita inkerinsuomalaisia. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Mähnälässä asui 148 savakkoa ja 41 suomalaista. Kylän talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. 1800–1900-lukujen vaihteessa se kuului Pähkinälinnan kihlakunnan Kelton volostiin.
Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan Mähnälässä asui 373 inkerinsuomalaista, 20 suomensuomalaista ja 13 venäläistä. Mähnälän kyläneuvostoon kuuluivat myös Pitkämäen, Pappilanaution, Rosmittalan, Riisikkalan ja Hännikäisen kylät. Vuonna 1931 Mähnälä liitettiin Pappilanaution suomalaiseen kyläneuvostoon. Kansallinen kyläneuvosto lakkautettiin vuonna 1939 ja suomalaiset karkotettiin muualle Neuvostoliittoon toisen maailmansodan aikana vuonna 1942. Mähnälässä vuonna 1920 syntynyt ja Neuvostoliitossa syksyyn 1942 asti asunut Matti Putkinen kirjoitti muistelmansa 1950-luvulla. Ne julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen vuonna 2015.
Mähnälän pohjoispuolitse kulkee Pietarista Murmanskiin johtava M18-valtatie, josta haarautuu Sverdloville nimetyn taajaman ja Seuloskoin välinen maantie. Kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Siellä toimii pieni sahalaitos.
Sannikon ja Paulovan välisellä rautatiellä oleva Mähnälän asema sijaitsee viisi kilometriä Mähnälän kylästä länteen. Rautatien varrella kylän eteläpuolella on 1930-luvulla syntynyt Mähnälän louhoksen (ven. Karjer-Maglovo) asutus.
Mythologia Fennica

Mythologia Fennican 1. painoksen nimilehti (1789)
Mythologia Fennica (suom. Suomen mytologia) on Christfried Gananderin vuonna  1789 julkaisema ruotsinkielinen suomalaisen mytologian sanakirja. Kirjassa on 430 hakusanaa, laajoja selityksiä ja kansanrunoudesta poimittuja runo- ja loitsukatkelmia. Suomen ja lappalaisten mytologian lisäksi Ganander kertoo teoksessaan Skandinavian ja muiden kansojen jumalista. Teos on Gananderin Nytt Finskt Lexikon -teoksen ohella ollut vaikuttamassa Kalevalan syntyyn. Gananderia onkin sanottu "Lönnrotiksi ennen Lönnrotia".
Kirjasta on otettu useita uusintapainoksia 1900-luvulta lähtien.
Kirjallisuutta

Ganander, Christfrid: Mythologia Fennica.  ((Mythologia Fennica, 1789.) Näköispainos. 4. painos. Teksti ruotsiksi ja suomeksi)  Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1984.  ISBN 951-717-374-1
Ganander, Christfrid: Mythologia Fennica.  ((Mythologia Fennica, 1789.) Toimittanut Juha Pentikäinen. Käännös: Brita Löflund)  Klaukkala:  Recallmed, 1995 (2. painos 2003).  ISBN 951-9221-72-7
Aiheesta muualla

Digitoitu versio Mythologia Fennicasta google books -sivustolla
Pertti Mäkelä (jääkiekkoilija)

| Pertti Mäkelä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. tammikuuta 1948 (ikä 76) Pori
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä 
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1965–1973
Seurat:  Karhut (SM-sarja) Ässät (SM-sarja)
Pertti Mäkelä (s. 7. tammikuuta 1948 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1965–1973 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Mäkelä edusti SM-sarjaurallaan Porin Karhuja ja Porin Ässiä. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 197 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 53 + 22 = 75 ja jäähymääränsä 94 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1971.
Myzíthres

Myzíthresin saaret, vasemmalla lähes Zákynthoksen pääsaaressa kiinni oleva Megáli Myzíthra ja oikealla Mikrí Myzíthra.
| --- | --- |
Muut nimet:  Kotrónia (Κοτρώνια), Pyrgákia (Πυργάκια), Lampádo (Λαμπάδο)
Sijainti:  37°38′54″N, 20°48′54″E, Zákynthos Zákynthos, Jooniansaaret Kreikka
Saariryhmä:  Jooniansaaret
Merialue:  Joonianmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,016 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Myzíthres (kreik. Μυζήθρες) eli Kotrónia (Κοτρώνια) eli Pyrgákia (Πυργάκια) eli Lampádo (Λαμπάδο) on kahden pienen Kreikan saaren ryhmä, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja jonka saaret sijaitsevat Zákynthoksen eteläpään Kérin niemen rannikolla. Saaret ovat asumattomia. Hallinnollisesti Myzíthresin saaret kuuluvat Zákynthoksen kuntaan, Zákynthoksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Saaret ovat saaneet nimensä myzíthra-juustosta.
Saaret

Saariparin saaret ovat:
|  | Nimi | Sijainti | Pinta-ala (km²) (n> ) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Megáli Myzíthra (Μεγάλη Μυζήθρα, ”Suuri Myzíthra”) | 37°38′56″N, 20°48′57″E | 0,012 |
| 2 | Mikrí Myzíthra (Μικρή Μυζήθρα, ”Pieni Myzíthra”) | 37°38′52″N, 20°48′53″E | 0,004 |
Saaret ovat korkeita ja muodoltaan kartiomaisia. Saarista Megáli Myzíthra sijaitsee käytännössä kiinni Zákynthoksen pääsaaressa, jonka rannikolla saarten kohdalla sijaitsee Myzíthresin ranta.
Timo Mäkelä (jääkiekkoilija)

| Timo Mäkelä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. toukokuuta 1943 (ikä 81) Pori
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1964–1967
Seurat:  RU-38 (SM-sarja)
Timo Mäkelä (s. 31. toukokuuta 1943 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1964–1967 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Mäkelä edusti koko SM-sarjauransa Rosenlewin Urheilijat -38:aa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 60 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 13 + 6 = 19 ja jäähymääränsä 20 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1967.
Hän pelasi myös jalkapalloa Mestaruussarjassa vuonna 1968 Ässien riveissä. Mäkelä pelasi kaikki joukkueen 22 ottelua tehden niissä neljä maalia.
Måndagen

Måndagenin ensimmäisen numeron etusivu. Lehden erikoisuutena oli runsas kuvitus ja kulttuuripitoisuus.
Måndagen oli Helsingissä vuosina 1905–1910 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Måndagen oli maan ainoa maanantaiaamuisin ilmestynyt sanomalehti ja täytti siten muiden uutisvälineiden jättämää aukkoa. Lähinnä kaupunkilaisille suunnattu lehti oli runsaasti kuvitettu ja hyvin kulttuuripitoinen. Sen avustajina toimi Euterpe-ryhmän jäseniä sekä tunnettuja taiteilijoita kuten Albert Edelfelt, Axel Gallén ja Magnus Enckell. Poliittiselta linjaltaan Måndagen oli varovaisen ruotsinmielinen ja perustuslaillinen. Lehti lakkasi ilmestymästä taloudellisista syistä vuoden 1909 lopussa, mutta seuraavana keväänä julkaistiin vielä pari numeroa. Päätoimittajana työskenteli Helsingfors-Postenin perustajiin kuulunut Julius Hirn.
Aiheesta muualla

Måndagen Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
Luettelo operaatio Exporterin joukoista

Luettelo operaatio Exporterin joukoista luettelossa on kesä-heinäkuussa 1941 toisen maailmansodan operaatio Exporteriin liitetyt liittoutuneiden joukot sekä puolustautuneet Vichyn Ranskan joukot. Operaatio Exporterissa liittoutuneet valtasivat Vichyn Ranskan hallussa olleet Libanonin ja Syyrian alueet,
Liittoutuneet

Operaation komentajana oli Britannian Lähi-idän joukkojen komentaja kenraali Archibald Wavell ja hänen apunaan Palestiinan ja Transjordanian sotilaskomentaja brittiläinen kenraali Henry Maitland Wilson.
Liittoutuneet > Beirutiin hyökännyt osasto

Etelä-Syyrian ja Libanonin valtausta varten olivat seuraavat joukot (18. kesäkuuta Australian I armeijakunnaksi), joiden komentajana oli kenraaliluutnantti John Lavarack:
Australian 21. prikaati (prikaatikenraali Jack Edwin Stawell Stevens)
2/14th Battalion
2/16th Battalion
2/27th Battalion
Australian 25. prikaati (prikaatikenraali Alfred Baxter-Cox, 22. kesäkuuta alkaen prikaatikenraali E. C. P. Plant)
2/25th Battalion
2/31th Battalion
2/33th Battalion
Australian 17. prikaati (28. kesäkuuta alkaen, prikaatikenraali Stanley Savige)
2/3rd Battalion
2/5th Battalion
2/2nd Pioneer Battalion
Divisioonajoukot
6th Divisional Cavalry
9th Divisional Cavalry
Tykistöjoukot (tykistökomentaja prikaatikenraali Frank Berryman)
2/4th Field Regiment
2/5th Field Regiment
2/6th Field Regiment
2/2nd Antitank Regiment
57. kevyt ilmatorjuntarykmentti (vahvennuksena)
2/3rd Machine Gun Battalion
Royal Scots Greys and The Staffordshire Yeomanry (mekanisoitu rykmentti, joka oli siirretty brittiläisestä 1. ratsuväkidivisioonasta)
komppania The Royals -rykmentistä (brittiläinen 1. ratsuväkidivisioona)
C pataljoona SSB
Liittoutuneet > Damaskokseen hyökännyt osasto

Gentforce, joka aktivoitiin 12. ja lakkautettiin 18. kesäkuuta kenraalimajuri Paul Legentilhomme (oik. Paul Louis Le Gentilhomme), joka haavoittui 12. kesäkuuta, ja prikaatikenraali Wilfrid Lewis Lloyd
Brittiläinen 16. jalkaväkiprikaati (20. kesäkuuta alkaen, prikaatikenraali Cyril Lomax)
King's Own Royal Regiment II pataljoona
Leicestershire Regiment II pataljoona
Queen's Royal Regiment II pataljoona
Brittiläinen 23. jalkaväkiprikaati (29. kesäkuuta alkaen, prikaatikenraali Alexander Galloway)
Durham Light Infantry I pataljoona
Tšekkoslovakian 11. jalkaväkipataljoona
Border Regiment IV pataljoona
Intian 5. prikaati (prikaatikenraali Wilfrid Lewis Lloyd ja everstiluutnantti L. B. Jones Lloydin ollessa Gentforcen komentaja)
Royal Fusiliers I pataljoona
1st Punjab Regiment III pataljoona
6th Rajputana Rifles IV pataljoona
1. kenttätykistörykmentti (engl. 1st Field Regiment, Royal Artillery)
18th Field Company Bombay Sappers and Miners (pioneerikomppania)
prikaati d’Orient
1. merijalkaväkipataljoona
2. merijalkaväkipataljoona
13. Muukalaislegioonan kevyt prikaati
kenttätykistöpatteri (4 x 75 mm)
panssarivaunukomppania (9 vaunua)
panssarintorjuntakomppania
komppania merijalkaväkeä
ratsuväki (300 sotilasta)
Kokoonpanoista on jätetty pois pioneeri, viesti ja huoltoyksiköt. Divisioonan kahden oman pioneerikomppanian lisäksi sitä oli vahvennettu yhdellä komppanialla. Divisioona joukkoihin liitetyt kaksi jalkaväkipataljoonaa, konekivääripataljoona sekä 9. ratsuväkirykmentti olivat puutteellisesti varustettuja. Jalkaväkipataljoonat muun muassa vastaanottivat kuljetuskalustonsa vasta 17. kesäkuuta.
Vapaan Ranskan joukkoihin liitettiin myöhemmin kolme pataljoonaa senegalilaisia ja toinen patteri, jolloin divisioonaan voitiin muodostaa toinen prikaati.
Liittoutuneet > Öljyputki

Öljyputken varmistamisen sai vastuulleen Habforce, jonka komentajana oli kenraalimajuri John George Walters Clark.
Brittiläinen 4. ratsuväkiprikaati (Brittiläisestä 1. ratsuväkidivisioonasta, kenraalimajuri James Joseph Kingstone 24. kesäkuuta saakka ja sitten kenraalimajuri J. G. E. Tiarks 29. kesäkuuta alkaen)
Household Cavalry Regiment
North Somerset Yeomanry
Royal Wiltshire Yeomanry
Essex Regiment I pataljoona
Arabilegioonan mekanisoitu rykmentti
237. kenttätykistöpatteri
australialainen panssarintorjuntakomppania
169. kevyt ilmatorjuntapatteri
Liittoutuneet > Aleppoon hyökännyt osasto

13th Duke of Connaught's Own Lancers
157. kenttätykistörykmentti
Intian 21. jalkaväkiprikaati (prikaatikenraali Charles Joseph Weld)
2/10th Gurkha Rifles
2/4th Gurkha Rifles
4/13th Frontier Force Rifles
Intian 25. jalkaväkiprikaati (prikaatikenraali Ronald Gervase Mountain)
1/5th Mahratta Light Infantry
2/11th Sikh Regiment
3/9th Jat Regiment
2/8th Gurkha Rifles (vahvistuksena Intian 20. jalkaväkiprikaatista)
Liittoutuneet > Koillis-Syyria

Osasto oli suoraan Irakiin sijoitettujen brittijoukkojen komentajan kenraaliluutnantti Edward Quinanin alaisuudessa.
Intian 20. jalkaväkiprikaati (Intian 10. jalkaväkidivisioonasta, prikaatikenraali Donald Powell)
2/7th Gurkha Rifles
3/11th Sikh Regiment
Intian 17. jalkaväkirykmentti (prikaatikenraali Douglas Gracey)
1/12th Frontier Force Regiment
5/13th Frontier Force Rifles
Vichyn Ranska

Syyrian ja Libanoniin sijoitettujen joukkojen komentajana oli kenraali Henri Dentz ja hänen apulaisenaan kenraali de Verdilhac. Kolme aluekomentajaa olivat Damaskoksessa kenraali Delhomme, Beirutissa kenraali Beucler ja Aleppossa eversti Rottier. Ilmavoimien komentajana oli kenraali Jennequin.
Syyriassa oli Vichyn Ranskalla joukkoja seitsemästä vakinaisesta jalkaväkirykmentistä. Nämä olivat Muukalaislegioonan 6. rykmentti, Marokon 1. rykmentti, Tunisian 16. rykmentti, Senegalin 17. rykmentti, Algerian 22. rykmentti, 24. siirtomaarykmentti ja Algerian 29. rykmentti. Yhteensä joukkoja oli 18 pataljoonaa, joista neljä muukalaislegioonasta. Jalkaväen lisäksi oli kaksi panssarivaunurykmenttiä (ransk. Chasseurs d'Afrique), joista kumpaankin kuului 45 kappaletta kahdentoista tonnin Renault 35 panssarivaunuja aseistuksenaan 37 millimetrin tykit. Tykistöä joukoilla oli kaikkiaan 30 patteria. Vakinaisen väen lisäksi oli yksitoista pataljoonaa Lähi-idän joukkoja, joiden taistelukyky ei ollut paras mahdollinen.
Taistelutoimien alkaessa Algerian joukkoihin kuuluvat Spahit sekä toinen rykmenteistä olivat rannikolla ja loput algerialaisista Khirben ja Kiamin alueilla. Baniasista itään oli Senegalin 17. rykmentti ja osa panssarivaunuista ja -autoista. Yksi komppania I pataljoonasta vetäytyi Baniasta ja II pataljoona vetäytyi Sheikh Meskinestä, jolloin sen vahvuus oli pudonnut 350 mieheen. III pataljoona miehitti Kuneitraa.
Beirutiin ja Tripoliin oli sijoitettu pieni laivasto-osasto amiraali Gautonin La Division Navale du Levant. Siihen kuuluivat hävittäjät Guépard ja Valmy, kolme sukellusvenettä, partioalus, miinalaiva ja sluuppi. Osastoa täydennettiin kolmannella hävittäjällä Vauquelin, joka lähti Marseillesta 8. kesäkuuta.
Ilmavoimat oli sijoitettu seuraavasti:
Rayakissa 6. hävittäjärykmentin III laivue (ransk. Groupe de Chasse III/6), jossa 25 kappaletta Dewoitine D.520 -hävittäjä ja pommituslentotykmentti 39 I laivue (ransk. Groupe de Bombardament I/39), jossa kolme kappaletta Martin M167F -koneita sekä tiedustelulentolaivue 592 (ransk. Escadrille de Observation 592) kuudella Potez 25TOE -konetta
Estabelissa GC I/7, jossa kaksitoista Morane-Saulnier M.S.406 -hävittäjää
Madjalounissa GB I/39, jossa kymmenen Martin M167F, sekä EB 3/39 kuudella MB200-konetta
Damaskos-Mezze GR II/39, jossa kaksitoista Potez 63-11-konetta, ja EO 594 kuudella Potez 25TOE
Aleppo-Nerab GC I/7, jossa kuusi Morane-Saulnier M.S.406 hävittäjää, GAO 583, jossa viisi Potez 63-11, sekä EO 593 kuusi Potez 25TOE
Palmyra EO 595 kuusi Potez 25TOE
Deir ez Zor EO 596 neljä Potez 25TOE
Tripoli 19S (laivaston ilmavoimat) viisi Loire 130 -konetta
Myrkkypitohui

| Myrkkypitohui |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kuhankeittäjät Oriolidae
Suku::  Pitohuit Pitohui
Laji::  dichrous
Kaksiosainen nimi
 Pitohui dichrous  (Bonaparte, 1850) 
Katso myös
   Myrkkypitohui Wikispeciesissä   Myrkkypitohui Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Myrkkypitohui (Pitohui dichrous) eli aiemmalta nimeltään lepattajaviheltäjä on Uudessa-Guineassa tavattava kuhankeittäjiin kuuluva varpuslintu. Lajilla on linnuille erikoinen ominaisuus; se ja muutamat sen lähisukulaiset ovat myrkyllisiä.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan myrkkypitohui on 15–20 cm. Myrkkypitohuin pää, siivet ja selkä ovat mustat ja muodostavat voimakkaan kontrastin punaoranssin selän ja vatsan kanssa. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään.
Myrkyllisyys

Myrkkypitohuin myrkyllisyys selvisi vuonna 1989, kun Uudessa-Guineassa ollut tutkija sai oireita käsiteltyään lintua. Myöhemmin selvisi, että lepattajaviheltäjän höyhenet, iho ja lihakset sisälsivät erittäin myrkyllistä alkaloidia, homobatrakotoksiinia. Etelä-Amerikassa elävät nuolimyrkkysammakot erittävät samaa yhdistettä. Lepattajaviheltäjän höyhenet sisältävät homobatrakotoksiinia jopa 20 μg. Eräät muutkin lähisukulaislajit, kuten parvipitohui (Pitohui kirhocephalus), isoviheltäjä (Pseudorectes ferrugineus) ja mustaisoviheltäjä (Melanorectes nigrescens) ovat myrkyllisiä, mutta myrkkypitoisuudet ovat myrkkypitohuita pienempiä. Lajien myrkyllisyyden syytä ei täysin vielä tunneta. Yhdeksi lähteeksi on arveltu ravintoa. Lepattajaviheltäjä syö monenlaisia hyönteisiä ja on mahdollista, että myrkky on peräisin eräistä kovakuoriaislajeista, joita lintu syö.
Elinympäristö ja pesiminen

Myrkkypitohuin elinympäristöä ovat Uuden-Guinean trooppiset metsät.
Pesä on kuppimainen ja rakennettu köynnösmäisten kasvien kärhistä. Pesä sijaitsee puussa ja tuetaan oksiin. Poikaset kuoriutuvat heinäkuussa ja kehittävät nopeasti aikuismaisen höyhenpuvun. Linnut ruokkivat poikasiaan selkärangattomilla eläimillä ja punaisilla marjoilla. Poikasten vanhempien lisäksi pesää puolustaa myös muutama muu lepattajaviheltäjäyksilö.
Yrjö Mäkelä (kymmenottelija)

Jaakko Yrjö Mäkelä (2. joulukuuta 1926 Helsinki – 23. toukokuuta 2015 Espoo) oli suomalainen kymmenottelija. Hän edusti Suomea vuoden 1948 kesäolympiakisoissa sijoittuen 13. sijalle. SM-kilpailuissa hän voitti hopeaa vuonna 1948 ja kultaa vuonna 1950 (tulos 6488).
Tuukka Mäkelä

Tuukka Tapio Mäkelä (5. syyskuuta 1927 Pori – 2. elokuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen haulikkoampuja ja elokuva-alan toimija.
Mäkelä sijoittui Méxicon olympialaisissa 1968 skeetissä 22:nneksi. Hän edusti Suomea useissa maailman- ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa ja saavutti EM-joukkuepronssin vuonna 1966. Kotimaassaan hän edusti Suomen Metsästysyhdistystä, Etelä-Satakunnan Ampujia ja Pohjois-Hämeen Ampujia.
Tuukka Mäkelän poika Juha Mäkelä kilpaili skeetampujana olympialaisissa vuonna 1984.
Tuukka Mäkelä työskenteli vanhempiensa perustamassa elokuva-alan Kinosto Oy:ssä ja vastasi yhtiön elokuvateatteritoiminnasta. Vuosina 1982–1986 hän oli yhtiön hallituksen puheenjohtaja. Vuonna 1986 hän myi veljensä Mauno Mäkelän kanssa Kinoston, josta muodostettiin uusi yhtiö Finnkino Oy. Tuukka Mäkelä oli myös elokuviin tekstityksiä tekevän Interprint Oy:n toimitusjohtaja.
Yrjö Mäkelä

Yrjö (George) Armas Mäkelä (11. syyskuuta 1886 Pikkarala, Oulujoki – 8. kesäkuuta 1957 Fitchburg, Massachusetts) oli amerikansuomalainen toimittaja ja työväenliikkeen aktivisti.
Mäkelä kävi kansakoulun ja muutti vuonna 1904 Yhdysvaltoihin, missä hän työskenteli kaivostyöläisenä. Hän opiskeli Työväen Opistossa ja työskenteli vuodesta 1909 lähtien Työmiehen toimittajana. Vuosina 1911–1913 tai mahdollisesti vuoteen 1915 saakka Mäkelä työskenteli kanadalaisessa Työkansassa, vuosina 1915–1917 Työmiehessä ja Raivaajassa, vuosina 1917–1918 kanadalaisessa Vapaudessa ja vuosina 1918–1952 jälleen Raivaajassa. Hän oli Raivaajan päätoimittaja vuosina 1918–1924 ja 1931–1952.
Mäkelä oli Amerikan Suomalainen Sosialistijärjestön aktivisti. Hän johti Yhdysvaltain Sosialistipuolueen suomalaisen järjestön uudelleen organisointia 1920-luvun alussa.
Mykene

| Mykene> Μυκῆναι |
| --- | --- |
 Mykenen akropolis eli linnavuori.
Sijainti
 Mykene
Koordinaatit:  37°43′49″N, 22°45′28″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Árgos-Mykínes, Argolis, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  1600–1100 eaa.
Huippukausi:  1400–1200 eaa.
Kulttuuri:  mykeneläinen kulttuuri
Alue:  Argolis
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Mykenen ja Tirynsin arkeologiset alueet 
Aiheesta muualla
  Mykene Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mykene (m.kreik. Μυκῆναι, Mykēnai tai Μυκήνη, Mykēnē; lat. Mycenae) oli pronssikautinen kaupunki ja antiikin aikainen kaupunkivaltio (polis) Argoksen tasangolla Argoliin maakunnassa Kreikassa. Se oli yksi pronssikautisen Kreikan merkittävimmistä kaupungeista ja on antanut nimensä koko mykeneläiselle kulttuurille. Kaupunki tunnetaan ennen kaikkea linnavuorestaan ja palatsistaan.
Mykenen arkeologinen kohde, joka on yksi koko Kreikan merkittävimmistä, sijaitsee nykyisessä Árgos-Mykíneen kunnassa. Se on yhdessä Tirynsin kanssa osa Unescon maailmanperintökohdetta nimeltä Mykenen ja Tirynsin arkeologiset alueet vuodesta 1999. Vaikuttavimpia löydöksiä Mykenestä ovat Heinrich Schliemannin löytämät kulta- ja hopea-aarteet – näistä tunnetuimpana niin kutsuttu Agamemnonin kuolinnaamio, joka on nykyään näytteillä Ateenan kansallisessa arkeologisessa museossa. Arkkitehtuurissa Mykene tunnetaan erityisesti Leijonaportistaan. Arkeologisen alueen yhteydessä toimii Mykenen arkeologinen museo.