stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dream City Church

| Dream City Church |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  kristinusko
Kirkkokunta:  helluntaiherätys
Perustettu:  1923
Johtava pastori:  Luke Barnett
Pääkirkko:  Phoenix, Arizona
Jäseniä:  n. 21 000 /vko (2019)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dream City Church on kristillinen seurakunta, joka sijaitsee Phoenixin kaupungissa Arizonassa, Yhdysvalloissa. Seurakunnalla on yhteensä noin 21 000 viikoittaista kävijää. CBS Newsin mukaan seurakunta oli Yhdysvaltain 14. suurin megakirkko vuonna 2019. Seurakunnan johtava pastori on Luke Barnett.
KAJ (yhtye)

| KAJ |
| --- | --- |
 KAJ vuonna 2025.
Tiedot
Toiminnassa:  2009–
Tyylilaji:  tanssipop
Kotipaikka:  Vöyri, Suomi
Laulukieli:  suomenruotsi
Jäsenet:  Kevin Holmström Axel Åhman Jakob Norrgård
Infobox OKNimi-testi OK: 
KAJ on suomenruotsalainen vuonna 2009 perustettu musiikki- ja viihderyhmä Pohjanmaan Vöyriltä. Sen teknotyylinen huumorimusiikki perustuu suomenruotsin Vöyrin murteeseen.  Yhtyeen kolme jäsentä ovat Kevin Holmström, Axel Åhman ja Jakob Norrgård, joiden etunimien ensimmäisistä kirjaimista yhtyeen nimi tulee.
Historia

KAJ on perustettu vuonna 2009. Yhtyeen jäsenet tutustuivat toisiinsa jo ala-asteella. Yhtye on julkaissut seitsemän albumia. Albumeita on ollut tuottamassa vaasalainen Janne Hyöty, joka on säveltänyt useita euroviisukarsintakappaleita. KAJn musiikkivideot ovat saaneet Youtubessa satoja tuhansia katselukertoja. Vuonna 2014 yhtyeen ”Jåo nåo e ja jåo YOLO ja nåo” valittiin vuoden suomenruotsalaiseksi radiokappaleeksi ja vuonna 2015 yhtyeen jäsenet valittiin vuoden pohjalaisiksi.
Musiikkiprojektien ja useiden konserttien lisäksi yhtyeellä on ollut 24 esityskertaa saanut show Wasa Teaterissa ja vuonna 2014 se teki joulukalenteriohjelman Yle X3M -radiokanavalle.
Syksyllä 2018 sai ensi-iltansa KAJ-yhtyeen ja Wasa Teaterin yhteistuotantona tekemä musikaali Gambämark, jonka ohjasi teatterin aiempi johtaja Ann-Luise Bertell. Sitä esitettiin teatterin remontin vuoksi entisessä elokuvateatteri Ritzissä. Gambamärk myi Wasa Teaterissa 23 000 lippua vuonna 2019.
Ryhmän 10-vuotiskonsertti KAJ 10 keräsi 8 000 kuulijaa Botnia-halliin vuonna 2019. Yle Areenasta konserttitallennetta on katsottu yli 78 000 kertaa. Tallenne on tekstitetty suomeksi.
Melodifestivalen ja Eurovision laulukilpailu

KAJ osallistui vuoden 2025 Melodifestivaleniin kappaleella ”Bara bada bastu”. Se kilpaili neljännessä osakilpailussa ja eteni suoraan finaaliin. Finaalissa KAJ voitti kilpailun ja edustaa Ruotsia vuoden 2025 Euroviisuissa Sveitsin Baselissa. Yhtye rikkoi Melodifestivalenin yleisöääniennätyksen, saatuaan noin 4,3 miljoonaa yleisöääntä. Aiempi ennätys oli Loreenin, joka sai 3 783 148 yleisöääntä ”Tattoo” -kappaleella vuoden 2023 Melodifestivalenissa.
Viimeksi Ruotsi kilpaili Euroviisuissa ruotsinkielisellä kappaleella vuonna 1998. Edellinen ruotsiksi laulettu kappale Euroviisuissa oli Suomen Pernilla Karlssonin esittämä balladi ”När jag blundar” vuoden 2012 kilpailussa.
Diskografia > Albumit

Professionella Pjasalappar (2012)
Lokalproducerat Pjas (2014)
Kom ti byin (2016)
Gambämark (2018)
KAJ 10 (live) (2020)
Botnia Paradise (2021)
Karar i arbeit (2024)
Diskografia > Singlet

”Heimani i skick” (2013)
”Jåo nåo e ja jåo YOLO ja nåo” (2014)
”Pa to ta na kako?” (2015)
"Härkas" (2016)
”TACO HEJ (me. GU$TA)” (2016)
”Paavos Barkbrö (live)” (2017)
”TEXT-TV” (2019)
”Vems pojk e do?” (2019)
”Firmans Man” (2024)
”Dansgolv” (2024)
”Bara bada bastu” (2025)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta KAJ Wikimedia Commonsissa
KAJ:n viralliset kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle
Primitive and Aboriginal Dogs Society

Primitive and Aboriginal Dogs Society (PADS) on kansainvälinen koirajärjestö, joka on keskittynyt alkukantaisiin koiriin ja muihin alkuperäisrotuihin eri puolilta maailmaa. Sen tehtävänä on edistää niiden suojelemista ja säilyttämistä.
Rodut

PADS jakaa rodut eri ryhmiin seuraavanlaisesti.
Rodut > Alkukantaiset/Dingot/Paariakoirat

Ryhmä A: Alkukantaiset ilman ihmistä elävät koirat
Dingo (Australia)
Laulava uudenguineankoira
Ryhmä B: Alkuperäiset kyläkoirat
B1: Alkuperäiskoirat joita ihminen ei ole tarkoituksella muokannut
Africanis (Saharan eteläpuolinen Afrikka)
Aso (Filippiinit)
Avuvi (Ghana)
Balinkoira
Basenji (Afrikka)
Formosanvuoristokoira
Hottentottikoira (Etelä-Afrikka: niemen alue)
Intianpaariakoira
Kaanaankoira (Israel)
Lähi-idän kyläkoira
Phu quocinkoira (Vietnam)
Santalinkoira (Intia)
Sica (Etelä-Afrikka: Natalin alue)
Telomian (Malesia)
B2: Alkuperäiskoirat joita ihminen on jonkin verran tarkoituksella muokannut
Jindo (Korea)
Perunkarvatonkoira
Xoloitzcuintle (Meksiko)
Rodut > Pohjoiset ja aasialaiset pystykorvat

Ryhmä A: Aasialaiset pystykorvat
Hokkaidonkoira (Japani)
Kainkoira (Japani)
Kishunkoira (Japani)
Shikokunkoira (Japani)
Shiba (Japani)
Ryhmä B: Pohjoiset pystykorvat
Buhund (Norja)
Inuiittikoira (Kanada ja Grönlanti)
Islanninlammaskoira
Karjalankarhukoira (Suomi)
Lunnikoira (Norja)
Suomenlapinkoira
Suomenpystykorva
Rodut > Venäläiset koirat

Ryhmä A: Laikat ja pohjoisvenäläiset rodut
Amurinlaika
Itäsiperianlaika
Jakutianlaika
Kamtšatkanrekikoira
Karjalais-suomalainen laika
Länsisiperianlaika
Porolaika (Pohjois-Ural)
Samojedinkoira
Tšukotkanrekikoira
Venäläis-eurooppalainen laika
Ryhmä B: Vinttikoirat
Taigan (Kirgistan)
Tazi (Länsi-Aasia)
Venäjänvinttikoira
Rodut > Alkuperäiset paimenkoirat

Bankhar (Mongolia)
Himalajanpaimenkoira/ Tiibetinmastiffi
Kaukasiankoira
Keskiaasiankoira
Rodut > Pystykorvaiset vinttikoirat

Andalusianpodenco (Espanja)
Etnankoira (Sisilia)
Faaraokoira (Malta)
Ibizanpodenco (Baleaarit)
Portugalinpodengo
Rodut > Muinaiset vinttikoirat

Afgaaninvinttikoira
Azawakh (Pohjois-Afrikka)
I-twina (Etelä- ja Itä-Afrikka)
Kreikanvinttikoira
Puolanvinttikoira
Saluki (Iran)
Sloughi (Arabia)
Theodore Rooseveltin pato

Theodore Rooseveltin pato, joka tunnetaan myös nimellä Roosevelt Dam, sijaitsee Arizonassa, noin 76 kilometriä pohjoiseen Phoenixista. Pato on rakennettu Salt River -joen ylittäväksi ja se on 109 metriä korkea ja muodostaa Theodore Roosevelt -järven. Se on nimetty Yhdysvaltain 26. presidentin Theodore Rooseveltin mukaan.
Pato valmistui vuonna 1911 ja se on ollut merkittävä osa Salt Riverin projektia, joka on tarjonnut vettä maataloustarpeisiin ja tulva-alueiden hallintaan. Patoa on myös parannettu ja laajennettu vuosina 1989-1996, ja se on nyt yksi maailman suurimmista padoista.lähde?
Palo Verde Nuclear Generating Station

| Palo Verde Nuclear Generating Station |
| --- | --- |

Tyyppi:  Painevesireaktori
Teho:  3937 MW
Omistaja:  Arizona Public Service (29.1%), Salt River Project (17.5%), El Paso Electric Co. (15.8%), Southern California Edison (15.8%), PNM Resources (10.2%), Southern California Public Power Authority (5.9%), Los Angeles Dept. of Water & Power (5.7%)
Rakentaminen aloitettu:  1976
Kytketty sähköverkkoon:  1986
Sijainti:  Tonopah, Arizona, Yhdysvallat
Koordinaatit:  33°23′21″N, 112°51′54″W
Palo Verde Nuclear Generating Station on ydinvoimalaitos Arizonassa Yhdysvalloissa ja maailman ainoa ydinvoimala, joka ei sijaitse suuren vesialtaan lähellä. Jäähdytysvetensä se ottaa lähialueen jätevesistä.
Palo Verde on nettotuotannolla mitattuna Yhdysvaltain suurin sähkövoimala. Yksikön 1 käyttölupa loppuu vuonna 2025, yksikön 2 seuraavana ja 3:n vuonna 2027.
Koordinaattijärjestelmä

Koordinaattijärjestelmän avulla kohteen sijainti voidaan ilmaista yksikäsitteisesti. Koordinaattijärjestelmä muodostuu datumin avulla reaalimaailmaan kiinnitetystä koordinaatistosta.
Koordinaattijärjestelmä voi olla globaali, alueellinen (käytössä esim. yhden mantereen alueella) tai paikallinen (käytössä esim. yhden valtion tai kunnan alueella).
Maan muodon approksimointi

Maapallon muoto geoidi on jonkin verran vääristynyt pallo. Geoidia voidaan approksimoida sopivan muotoisen ja sopivaan kohtaan sijoitetun ellipsoidin avulla varsin suurella tarkkuudella. Koordinaatisto yleensä määritellään tällaisen vertausellipsoidin pinnalle.
Datumi ja koordinaatisto

Datumi on parametrijoukko, joka määrittelee koordinaatiston origon, mittakaavan ja orientaation. Koordinaatisto on matemaattisten sääntöjen joukko, jolla määritellään se, miten pisteille annetaan koordinaatit.
Datumi määrittelee muun muassa vertausellipsoidin koon ja muodon sekä sen sijainnin maapalloon nähden. Lisäksi se määrittelee sen, kuinka koordinaatisto määritellään vertausellipsoidin pinnalle. Koordinaatisto on koordinaattijärjestelmän realisaatio. Realisaatiolla tarkoitetaan joukkoa pisteitä, joiden sijainti kyseisessä koordinaattijärjestelmässä on mitattu mahdollisimman tarkoin. Näiden pisteiden avulla voidaan määrätä kaikkien muiden pisteiden koordinaatit. Saman pisteen koordinaatit ovat erilaiset eri koordinaatistoissa. Vastaavasti eri koordinaatistojen samat koordinaatit tarkoittavat eri pisteitä.
Useita vertausellipsoideja

Maailmalla on käytössä kymmeniä erilaisia vertausellipsoideja. Tämä johtuu siitä, että historiallisesti kunkin valtion maanmittausorganisaatiot ovat valinneet käyttöönsä oman valtionsa alueen mahdollisimman hyvin kuvaavan vertausellipsoidin. Erityisesti GPS-järjestelmän käyttöönotto on johtanut maiden rajojen ylittävän koordinaattijärjestelmän tarpeeseen.
Koordinaattityypit

Eri tarpeisiin on kehitetty erilaisia koordinaattityyppejä. Saman koordinaattijärjestelmän yhteydessä voidaan yleensä käyttää useita erilaisia koordinaatteja.
Koordinaattityypit > Maantieteelliset koordinaatit

Maantieteelliset koordinaatit ilmaistaan leveys- ja pituusasteina, jotka ovat kulmia. Leveys- ja pituuspiirit yhdessä muodostavat asteverkon kartalle. Pituusaste on sijaintipaikan ja nollameridiaanin eli Greenwichin meridiaanin välinen kulmaero. Nollameridiaani kulkee Lontoon Greenwichin kautta ja jakaa maapallon itäiseen ja läntiseen pallonpuoliskoon. Leveysaste puolestaan ilmaisee pisteen etäisyyden päiväntasaajalta pohjoiseen tai eteläiseen pallonpuoliskoon. Päiväntasaaja tunnetaan myös nimellä ekvaattori.
Maantieteellinen pituusaste on lukuarvoltaan 0-180 astetta joko itään tai länteen nollameridiaanista. Maantieteellinen leveysaste on lukuarvoltaan 0-90 astetta joko pohjoiseen tai etelään päiväntasaajasta. Lisäksi koordinaateissa ilmaistaan pisteen sijaintipallonpuolisko. Esimerkiksi Vaasan torin sijainti WGS 84-koordinaattijärjestelmän maantieteellisinä koordinaatteina minuutin tarkkuudella on 63 astetta 6 minuuttia pohjoista leveyttä 21 astetta 37 minuuttia itäistä pituutta. Tämä merkitään yleensä 63°06'N 21°37'E.
Leveysasteella tarkoitetaan pisteen kautta kulkevan ellipsoidipinnan normaalin ja päiväntasaajan määrittelemän tason välistä kulmaa. Tämä geodeettinen leveysaste poikkeaa geosentrisestä leveysasteesta suurimmillaan noin 11 kaariminuuttia.
Koordinaattityypit > Geodeettiset koordinaatit

Kun maantieteellisten pituus- ja leveyskoordinaattien lisäksi esitetään myös korkeus, on kyse geodeettisista koordinaateista. Geodeettinen korkeus h ilmaistaan etäisyytenä vertausellipsoidin pinnasta. Tämä suure on siis eri korkeus kuin korkeus geoidin pinnasta eli korkeus merenpinnasta, joka merkitään H. Geoidin ja vertausellisoidin korkeusero, geoidikorkeus merkitään N ja siten pätee
h = H+N
Esimerkiksi Vaasan torin korkeus on noin 10 metriä merenpinnasta ja WGS 84 -koordinaattijärjestelmän geoidikorkeus alueella on noin +18 metriä. Siten torin geodeettinen korkeus on noin 28 metriä.
Koska geodeettinen korkeus vaihtelee ajan funktiona muun muassa maannousun takia, korkeus usein ilmoitetaan suhteessa jonkin korkeusjärjestelmän määrittämään nollatasoon.
Koordinaattityypit > Suorakulmaiset avaruuskoordinaatit

On yleinen käytäntö määritellä vertausellipsoidille toisiaan vasten kohtisuorassa sijaitsevat X-, Y- ja Z-akselit siten, että origo on ellipsoidin keskipisteessä. Z-akseli on maan akselin suuntainen osoittaen kohti pohjoista, X-akseli kohti nollameridiaania ja Y-akseli kohti meridiaania 90° itäistä pituutta.  Kullakin pisteellä on X-, Y- ja Z-koordinaatti, jonka arvo ilmoitetaan yleensä metreinä. Edellä mainitut Vaasan torin suorakulmaiset avaruuskoordinaatit WGS 84-järjestelmässä ovat X=2689908, Y=1065915, Z=5665030.
Koordinaattityypit > Suorakulmaiset tasokoordinaatit

Monessa käyttötarkoituksessa maantieteelliset koordinaatit ovat epäkäytännöllisiä avaruuskoordinaateista puhumattakaan. Useat koordinaattijärjestelmät määrittelevät myös suorakulmaisen tasokoordinaatiston, joka on tasavälinen ruudukko. Esimerkiksi kartastokoordinaattijärjestelmässä Vaasassa sijaitsevan Pohjanmaan museon suorakulmaiset tasokoordinaatit ovat 6999790P 1530588I. Koordinaatit ilmoittavat etäisyyden metreinä ruudukon nollapisteestä.
Maailmanlaajuiset ja alueelliset koordinaattijärjestelmät

Aiemmin kaikki koordinaattijärjestelmät ovat olleet alueellisia; tyypillisesti eri maiden maanmittausorganisaatioiden ylläpitämiä. Koordinaattijärjestelmien vaihtumiskohdassa on yleensä sauma, jonka kohdalla koordinaatit ovat epäjatkuvia. Vasta avaruudesta käsin tehdyt mittaukset ovat mahdollistaneet maapallon massakeskipisteen määrittämisen ja maailmanlaajuisten koordinaattijärjestelmien tuottamisen.
Maailmanlaajuisen koordinaattijärjestelmien perusongelma on se, että mannerlaattojen liikkeiden takia mitattujen pisteiden sijainti muuttuu jatkuvasti. Mannerlaattojen liike toistensa suhteen on muutamia senttimetrejä vuodessa ja se tulee ottaa huomioon, jos paikanmäärityksen tarkkuusvaatimus on suuri. Maailmanlaajuinen tarkka koordinaattijärjestelmä sisältääkin neljännen ulottuvuuden: ajan. Kullekin koordinaatille ilmoitetaan sijaintipisteen lisäksi se, koska sijainti on määritetty ja kuinka suuri koordinaatin muuttumisnopeus on.
Koska käytännössä muuttuvat koordinaatit ovat hankalia, eri osissa maailmaa on tuotettu alueellisia koordinaattijärjestelmiä, joiden koordinaatit eivät muutu ajan myötä. Nämä on yleensä kiinnitetty mannerlaatan muodoltaan muuttumattomaan osaan ja lisäksi sidottu johonkin maailmanlaajuiseen koordinaattijärjestelmään jonain tiettynä ajanhetkenä, epookkina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koordinaattijärjestelmä Wikimedia Commonsissa
Geodeettinen leveys φ ja geosentrinen leveys φ'
Chase Tower (Phoenix)

| Chase Tower |
| --- | --- |
 Chase Tower
Tiedot
Sijainti:  Phoenix, Arizona, Yhdysvallat
Rakennettu:  1971–1972
Avajaiset:  1972
Käyttötarkoitus:  toimisto
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  Welton Becket and Associates – yhtiö
Omistaja:  Chase Bank
Tekniset tiedot
Kerroksia:  40
Korkeus
Kattokorkeus:  147 m
Ylin kerros:  147 m
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chase Tower on 147 metriä korkea pilvenpiirtäjä Phoenixin kaupungissa Arizonan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rakennus on tunnettu aikaisemmin nimillä Valley Center ja Bank One Center. Chase Tower on Phoenixin korkein rakennus, ja siinä on 40 kerrosta.
Vuonna 2007 rakennus myytiin 166,9 miljoonalla dollarilla, joka on korkein toimistorakennuksesta maksettu hinta Phoenixissa.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chase Tower (Phoenix) Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Chase Tower (Phoenix)
Käännös suomeksi
Lauri Leppänen

Lauri Aukusti Leppänen (6. tammikuuta 1895 Huittinen – 8. joulukuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen jääkärikapteeni ja kuvanveistäjä. Kuvanveistäjänä hän aktivoitui myöhemmällä iällä ja toteutti useita jääkäriliikkeeseen liittyviä muistomerkkejä, runsaasti hautausmaiden sankarihautapatsaita ja muutamia suurmiespatsaita, joista tunnetuin lienee Eino Leinon patsas Helsingissä. Leppänen suosi realistista tyyliä ja isänmaallisia sekä usein myös militaristisia aiheita.
Perhetausta

Hänen vanhempansa olivat malliveistäjä Kustaa Ferdinand Leppänen, entinen Mörk ja Selma Adolfina West. Leppänen kerkesi olla elämänsä aikana neljä kertaa avioliitossa. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1925 Aune Agda Ahrenbergin kanssa  ja hänen kuoltuaan vuonna 1936 hän avioitui toisen kerran vuonna 1937 Hilma Salan kanssa, jonka kuoltua vuonna 1958 hän avioitui kolmannen kerran vuonna 1959 Hertta Granrothin kanssa, josta hän erosi ja avioitui neljännen kerran vuonna 1964 Kerttu Tellervo Kankaan kanssa. Vaikka hänellä oli monta vaimoa, hän sai vain yhden lapsen ensimmäisestä avioliitostaan.
Opinnot

Leppänen ehti aloittaa kansakoulun Huittisissa ennen perheen muuttoa työn perässä Helsinkiin vuonna 1908, jossa oli jo ennestään perheen vanhin poika ja äidin veli.. Perheen ja suvun käsityöperinteelle uskollisena Leppänen aikoi valmistua koristepuusepäksi, mutta Akseli Gallen-Kallelan kehotuksesta hän päätti suuntautua kuvanveistäjäksi.. Näin hän suoritti aluksi Taideteollisuuskeskuskoulun vuonna 1913 ja sen jälkeen opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä vuoteen 1915. Leppäsen opettajana toimi myös kuvanveistäjä Gunnar Finne. Leppänen suoritti myös yksityisesti viidennen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1915. Hän suoritti aktiiviupseerikurssin Kadettikoulussa vuonna 1920 Hän teki taideopintomatkan valtion ynnä muiden stipendiaattina Tanskaan ja Ruotsiin vuonna 1914 sekä Saksaan, Itävaltaan ja Italiaan vuosina 1923–1924.
Sotilasura

Leppänen toimi kuvanveistäjänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 12. tammikuuta 1916. Hän otti osaa ensimmäisen maailmansodan taisteluihin Saksan itärintamalla Misajoella, Riianlahdella ja Lielupejoella.
Leppänen astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Raudussa ja itärajalla. Hän johti muun muassa sitä joukkoa jonka ansioksi luetaan 25. huhtikuuta 1918 Grusinan rautatiesillan tuhoaminen vihollisen selustassa.
Leppänen palveli sisällissodan jälkeen joukkueenjohtajana ja komppanianvääpelinä 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 4:ssä, josta muodostettiin myöhemmin aluksi Jääkäripataljoona 2 ja myöhemmin Pohjolan jääkäripataljoona. Hän erosi armeijasta 11. helmikuuta 1919 ja työskenteli sen jälkeen 15. helmikuuta - 30. joulukuuta 1919 välisen ajan opettajana Taideteollisuuskeskuskoulun kuvanveisto-osastolla. Leppänen astui uudelleen armeijan palvelukseen 24. joulukuuta 1919 ja hänet sijoitettiin joukkueenjohtajaksi Suomen valkoisen kaartin 6. komppaniaan. Kuudennesta komppaniasta hänet komennettiin 14. helmikuuta 1920 opettajaksi rykmentin aliupseerikouluun, mistä hän palasi takaisin komppaniaansa 30. kesäkuuta 1920. Armeijasta hän erosi toistamiseen 19. marraskuuta 1920 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen 16. helmikuuta 1921 ja hänet komennettiin paikallispäälliköksi Kerimäen suojeluskuntaan, mistä hänet siirrettiin 31. elokuuta 1921 Mikkelin kaupungin suojeluskuntaan. Suojeluskunnasta hän erosi 15. joulukuuta 1921. Hän palveli 1. elokuuta 1933 – 16. marraskuuta 1935 ylimääräisenä topografina Yleisesikunnan topografikunnassa. Hän toimi Taideteollisuuskoulun muovailun opettajana vuonna 1919 ja Suomen Taideakatemian koulun yleisen kuvanveistoluokan opettajana vuosina 1954–1956.
Julkinen taide

Pääosa Leppäsen tekemästä julkisesta taiteesta on Suomen sotahistoriaan liittyviä muistomerkkejä ja sankarivainajien muistomerkkejä, mutta 1950-luvun alussa hän veisti myös muutaman tunnetun niin sanotun suurmiespatsaan. Voitto Eino Leinon patsaan kutsukilpailussa vuonna 1951 oli hänelle mieluinen, sillä hän oli ollut Leinon henkilökohtainen ystävä. Suurikokoinen patsas valmistui Helsingin Esplanadille 1953. Leppänen pääsi tekemään myös ensimmäisenä paljastetun marsalkka Mannerheimin patsaan Seinäjoelle vuonna 1955.
Luottamustoimet

Leppänen toimi Ähtärin suojeluskunnan esikunnan jäsenenä vuosina 1925–1927, Taiteilijaseuran johtokunnan jäsenenä vuosina 1934–1935 sekä Alfred Kordelinin säätiön taidejaoston varajäsenenä vuosina 1933–1936. Hän toimi jäsenenä valtion asiantuntijalautakannassa kuvaamataiteita varten vuonna 1934 ja toimi Suomen kuvanveistäjäliiton varapuheenjohtajana vuodesta 1934 alkaen.
Teokset > Julkiset

Jääkärien hautamuistomerkki, Dumbe (nyl. Klapkalnciems), Latvia, paljastettu 6.9.1929 (tuhottu 1950-luvulla)
Ristilahden taistelun muistomerkki (korkokuvat, muu osa Elis Borg), Uukuniemi, 22.8.1937 (jäi sotien jälkeen rajan taakse, tuhoutunut)
Jääkärimuistomerkki, Lockstedter Lager, Saksa, 31.5.1939
Antin ahven -suihkukaivo, Joensuu 1949
Minna Canth, Tampere 1951
J. L. Runebergin muistomerkki, Vanha Vaasa 1952
Eino Leino, Helsinki 1953
Carl Gustaf Emil Mannerheim, Seinäjoki 1955
Selim Palmgren, Pori 1955
Jääkäripatsas, Vaasa 1958
Jääkäripatsas, Lapua, 14.7.1958
Henki ja aine, Huittinen 1967
Aseseppä, Riihimäki 1971
Kukkula 13, Helsinki, Katajanokan kasinon piha, tekoaika tuntematon, pystytetty 1987
Lisäksi Leppänen suunnitteli lukuisia sankaripatsaita Suomen hautausmaille: Kiskoon (1947), Kurikkaan (1949), Sammattiin (1950), Huittisiin kirkonkylään (1950) ja Huhtamoon (1950), Ruovedelle kirkonkylään (1951) ja Muroleeseen (1951), Sysmään (1951), Vammalan Tyrväälle (1953), Laukaaseen (1956), Kangasniemelle (1956) sekä Enoon (1963). Hänen työtään ovat myös sotilasveistokset eräissä Hietaniemen hautausmaalla Helsingissä sijaitsevissa hautakivissä: kenraali Lauri Malmbergin haudalla (paljastettu 1963) ja suomalaisten Waffen-SS-vapaaehtoisten hautamuistomerkissä (paljastettu 4. kesäkuuta 1983).
Teokset > Muut

Kullervo (pronssia), 1928 (kopio Huittisten keskuskoulun puistikossa)
Orpo (pronssia), 1930
Pojan pää (pronssia), 1928
Presidentti P. E. Svinhufvud, korkokuva (pronssia)
Kauppaneuvos Jalmari Sahlbomin rintakuva (pronssia)
Kenraali K. M. Wallenius, rintakuva (pronssia)
Eversti C. R. Steniusen korkokuva (pronssia)
Aku-patsas, näköispatsas hämeenlinnalaisesta näyttelijästä Aku Peltosesta
Jatkosodan muistomitali
Huomionosoitukset

Pro Finlandia -mitali
Pyhän Olavin ritarikunnan kunniamerkki (Norja)
Professorin arvonimi 1969
Kuvia julkisista teoksista

Arvid Borgin muistomerkki, 1938, Ähtäri.
Kiskon sankarimuistomerkki, 1947, Salo.
Antin ahven, 1949, Joensuu.
A. A. Levónin rintakuva, 1949, Vaasa.
Usko tulevaisuuteen, Sammatin sankarimuistomerkki, 1950, Lohja.
Muroleen sankarimuistomerkki, 1951, Ruovesi.
Ruoveden sankarimuistomerkki, 1951. Ruovesi.
Minna Canthin muistomerkki, 1951, Tampere.
Sankarimuistomerkki, 1951, Sysmä
J. L. Runebergin muistomerkki, 1952, Vaasa.
Eino Leino, 1953, Helsinki.
Aseveljet, 1953, Vammala.
Selim Palmgrenin rintakuva, 1955, Pori.
Mannerheim, 1955, Seinäjoki.
Sankarimuistomerkki Enkeli ja lapsi, 1956, Laukaa.
A. A. Levónin rintakuva, 1956, Vaasa.
Jääkärimuistomerkki, jalusta Kaarlo Lamminheimo, 1958, Lapua.
Jääkäripatsas, 1958, Vaasa.
Aseseppä, 1971, Riihimäki.
Suomalaiset Saksan-vapaaehtoiset 1941–1943, suomalaisten SS-vapaaehtoisten muistomerkki, 1983, Helsinki.
Kukkula 13, 1987, Helsinki.