stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Etelävaltioiden lippu
Sotalippu > Sotalipun käyttö nykypäivänä

Sotalipun nykykäyttö alkoi vuoden 1948 presidentinvaalien alla Yhdysvaltain demokraattisesta puolueesta eronneiden, afroamerikkalaisten oikeuksia vastustavien ja rotuerottelua kannattavien Dixiecrat-puolueen kannattajien toimesta. Sen käyttö kasvoi vastauksena Yhdysvaltain kansalaisoikeusliikkeeseen 1950- ja 1960-luvuilla.[lähde? ]
Monet lipun käyttäjät sanovat käyttävänsä sitä juhlistaakseensa "Etelän ylpeyttä", kannattaakseen osavaltioiden oikeuksia ja vastustaakseen liberalismia, mutta se usein mielletään edustamaan äärioikeistolaisuutta, valkoista ylivaltaa, rasismia ja orjuutta, koska Etelävaltiot, joita lippu edustaa, erkaantui liittovaltiosta ja päätyi sisällissotaan orjuuden säilyttämisen vuoksi. Lippua on käyttänyt muun muassa Ku Klux Klan, äärioikeistolaiset ja Donald Trumpin kannattajat Charlottesvillen Unite the Right -mielenosoituksessa sekä Yhdysvaltain kongressitalon valtauksessa.
Etelävaltioiden lipun käyttö on hyvin kiistanalainen Yhdysvalloissa, ja se on poistettu rasistisen taustansa takia esimerkiksi Mississippin osavaltion lipusta, jossa se oli ollut vuodesta 1894. Heinäkuussa 2015 tapahtuneen afroamerikkalaisiin kohdistuneen Charlestonin kirkkoampumisen jälkeen verkkokaupat eBay ja Amazon sekä tavarataloketju Walmart lopettivat lipun kopioiden myymisen. Ampuja Dylann Roofista oli löydetty kuva, missä hän poseerasi etelävaltioiden lipun kanssa, mikä johti niiden myyntilukujen moninkertaistumiseen Amazonissa ennen niiden poistamista sen valikoimasta.
Sotalippu > Sotalipun käyttö nykypäivänä > Lipun käyttö Suomessa

Suomessa Etelävaltioiden lippu on liitetty osaksi Rockabilly-musiikin kulttuuria. Se rantautui Suomeen Englannista, kun Teddy & The Tigers kävi tutustumassa englantilaiseen rockabilly-kulttuuriin vuonna 1978. Monet suomalaiset eivät edes ajattele sitä Etelävaltioiden lippuna vaan puhtaasti rockabilly-lippuna, joka edustaa vain musiikkigenreä. Sen käyttö on kuitenkin vähentynyt nykypäivinä, kun tietoisuus sen alkuperän merkityksestä on levinnyt.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etelävaltioiden lippu Wikimedia Commonsissa
Grandin, Greg: The Confederate Flag at War (But Not the Civil War) (Kooste lipun käytöstä Yhdysvaltain sodissa sisällissodan jälkeen.) Common Dreams.  7.7.2015. (englanniksi)
Etelävaltioiden sotalippu
Erkki Saxén

Arno Erik (Erkki) Saxén (23. elokuuta 1921 Helsinki – 24. elokuuta 2021 Helsinki) oli Helsingin yliopiston patologisen anatomian professori. Hän oli kansainvälisesti tunnettu syöpätautien asiantuntija.
Saxénin vanhemmat olivat professori Arno Saxén ja Katri Natalia Palmroth, professori Lauri Saxén oli hänen veljensä. Saxén tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1939 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1947. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1948 ja sai patologian erikoislääkärin pätevyyden 1953. Saxén oli Helsingin yliopiston patologisen anatomian dosentti vuodesta 1953 vuoteen 1960. Hän työskenteli valmistuttuaan sekä Helsingin yliopiston että muun muassa HYKSin palveluksessa, patologisen anatomian ruotsinkieliseksi professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1961, ja suomenkieliseen virkaan hänet nimitettiin vuonna 1978. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1986.
Saxén avioitui 1947 presidentti Risto Rytin ja hänen puolisonsa Gerda Rytin tyttären, lääketieteen lisensiaatti Eva Rytin kanssa. He saivat neljä lasta, joista Irma Thesleff on professori.
Aiheesta muualla

Erik Saxén 1921–2021 (muisto­kirjoitus) Helsingin Sanomat.  3.10.2021.
Erikoisjoukkue

| Erikoisjoukkue> Spooks |
| --- | --- |

Tyyli:  jännitys/vakoilu
Kestoaika:  60 minuuttia
Luoja(t):  David Wolstencroft
Pääosissa:   Peter Firth  Richard Armitage  Nicola Walker  Shazad Latif 
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  BBC One Suomessa MTV3 ja Yle TV2
Esitetty:  13. toukokuuta 2002 –
Tuotantokausia:  10
Jaksoja:  86
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Erikoisjoukkue (Spooks) on BAFTA-palkintoja kerännyt brittiläinen sarja, jota tuottaa itsenäinen tuotantoyhtiö Kudos BBC Onen alaisena. Suomessa sarjaa ovat esittäneet sekä Yle TV2 että MTV3. Sarja keskittyy seuraamaan Britannian tiedusteluyksikkö MI5:n vakoojia ja heidän työtehtäviään. Sarja tunnetaan Amerikassa ja Ranskassa nimellä "MI-5". Kanadassa se tunnettiin alun perin nimellä MI5, mutta kulkee nyt alkuperäisnimellään, Spooks. Britanniassa sarja on ollut erittäin suosittu, niin yleisön kuin kriitikoidenkin keskuudessa.
Tekijät

Sarjan luojana toimii käsikirjoittaja David Wolstencroft ja sarjassa on vieraillut monia tunnettuja näyttelijöitä, kuten Hugh Laurie, Robert Hardy, Tim McInnerny, Bruce Payne, Ian McDiarmid, Ewen Bremner, Jimi Mistry, Andy Serkis, Andrew Tiernan, Anton Lesser, Anupam Kher, Alexander Siddig ja Anthony Head.
Vaikka sarjassa onkin usein kohtauksia MI5:n päämajasta Thames Housesta, ne kuvattiin todellisuudessa Lontoossa sijaitsevassa Freemasons' Hallissa.
Sarja on tunnettu vaihtuvasta näyttelijäkaartistaan ja siitä, ettei se pelkää tapattaa päähahmojaan.
Näyttelijät > Nykyiset päähenkilöt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Peter Firth; 2002–  | … |  Sir Harry Pearce KBE   |
|  Max Brown; 2010–  | … |  Dimitri Levendis   |
|  Simon Russell Beale; 2010–  | … |  William Towers MP   |
|  Lara Pulver; 2011  | … |  Erin Watts   |
|  Geoffrey Streatfeild; 2011  | … |  Calum Reed   |
|  Tom Weston-Jones, 2011  | … |  Sasha Gavrik   |
|  Jonathan Hyde; 2011  | … |  Ilya Gavrik   |
Näyttelijät > Aiemmat päähenkilöt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lisa Faulkner; 2002  | … |  Helen Flynn   |
|  Graeme Mearns; 2002  | … |  Jed Kelley   |
|  Jenny Agutter; 2002 – 2003  | … |  Tessa Phillips   |
|  Matthew Macfadyen; 2002 – 2004  | … |  Tom Quinn   |
|  Keeley Hawes; 2002 – 2004  | … |  Zoe Reynolds   |
|  David Oyelowo; 2002 – 2004  | … |  Danny Hunter   |
|  Hugh Simon; 2002 – 2010  | … |  Malcolm Wynn-Jones   |
|  Shauna Macdonald; 2003 – 2005  | … |  Sam Buxton   |
|  Olga Sosnovska; 2004 – 2005  | … |  Fiona Carter   |
|  Rory MacGregor; 2002 – 2006  | … |  Colin Wells   |
|  Nicola Walker; 2003 – 2006, 2009 – 2011  | … |  Ruth Evershed   |
|  Raza Jaffrey; 2004 – 2007  | … |  Zafar Younis   |
|  Rupert Penry-Jones; 2004 – 2008  | … |  Adam Carter    |
|  Alex Lanipekun; 2007 – 2008  | … |  Ben Kaplan DSO   |
|  Gemma Jones; 2007 – 2008  | … |  Connie James   |
|  Miranda Raison; 2005 – 2009  | … |  Jo Portman   |
|  Hermione Norris; 2006 – 2009  | … |  Ros Myers   |
|  Tobias Menzies; 2009  | … |  Andrew Lawrence MP   |
|  Richard Armitage; 2008 – 2010  | … |  Lucas North   |
|  Shazad Latif; 2009 – 2011  | … |  Tariq Masood   |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erikoisjoukkue Wikimedia Commonsissa
Hyssi, Mika: Erikoisjoukkue siirtyi Maikkarille Kokemäenjokilaakson Sanomat.  19.6.2007. Viitattu 26.2.2021.
FS Jean Bart (D615)

| Jean Bart |
| --- | --- |
 Jean Bart

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  DCNS
Kölinlasku:  12. helmikuuta 1986
Laskettu vesille:  19. maaliskuuta 1988
Palveluskäyttöön:  21. syyskuuta 1991
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 500 t
Pituus:  139 m
Leveys:  14 m
Syväys:  6 m
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  22 upseeria 142 aliupseeria 80 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  1 x Creusot-Loire Compact 100 mm/55 Mle 68 2 x 20 mm modèle F2 4 x 12,7 konekivääriä 1 x Mk13 ohjustenlaukaisujärjestelmä 8 x Exocet MM40 Block 3 2 x torpedoputkea 1 x Eurocopter Panther
Jean Bart on Ranskan laivaston vuonna 1991 palvelukseen otettu Cassard-luokan ilmatorjuntafregatti.
Valmistus

Alus tilattiin DCNS:n Lorientin telakalta, missä köli laskettiin 12. helmikuuta 1986. Se laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1988 ja otettiin palvelukseen 21. syyskuuta 1991.
Palvelus

Aluksen miehistö vangitsi 12. huhtikuuta 2008 Le Ponantin vallanneet merirosvot. Alus osallistui operaatio Unified Protectoriin, kunnes se palasi kotisatamaansa Touloniin huhtikuussa 2011. Alus oli 2014 palveluksessa kotisatamanaan Toulon.
FS Jauréguiberry (D637)

| Jauréguiberry |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Forges et Chantiers de la Gironde, Bordeaux
Kölinlasku:  syyskuu 1954
Laskettu vesille:  5. marraskuuta 1955
Palveluskäyttöön:  15. heinäkuuta 1958
Poistui palveluskäytöstä:  1977
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 750 t (standardi) 3 740 t (kuormattu)
Pituus:  128,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  12,7 m
Syväys:  5,4 m
Koneteho:  63 000 shp (47 000 kW
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  346
Aseistus
Aseistus:  6 x 127 mm Mle 1948 -tykkiä 6 x 57 mm/60 Modèle 1951 4 x 20 mm tykkiä 1 x Bofors 357 mm sukellusveneentorjuntaheitin 6 x 550 mm K2 tai L3 torpedoputkea
Jauréguiberry (runkonumero D637) oli Ranskan laivaston 1958 palvelukseen otettu Duperré-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Bordeaux'sta Forges et Chantiers de la Girondelta, missä köli laskettiin syyskuussa 1953. Se laskettiin vesille 5. marraskuuta 1955 ja otettiin palvelukseen 15. heinäkuuta 1958.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1977.
FS Jean Moulin (F785)

| Jean Moulin |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  15. tammikuuta 1975
Laskettu vesille:  31. tammikuuta 1976
Palveluskäyttöön:  11. toukokuuta 1977
Poistui palveluskäytöstä:  1999
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 250 t (kuormattu)
Pituus:  80 m
Leveys:  10,3 m
Syväys:  5,3 m
Koneteho:  2 x SEMT Pielstick 12PC2 V400 -dieselmoottoria, 12 000 hv
Nopeus:  24 solmua
Miehistöä:  7 upseeria 42 aliupseeria 43 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  1 x 100 mm CADAM -tykki 2 x 20 mm modèle F2 2 x Exocet MM38 4 x 12,7 mm konekivääriä 4 x L5 torpedoputkea 1 x 375 mm sukellusveneentorjuntaraketinheitin
Jean Moulin (runkonumero F785) oli Ranskan laivaston 1977 palvelukseen otettu D’Estienne d’Orves -luokan korvetti (ransk. Aviso).
Valmistus

Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 15. tammikuuta 1975. Se laskettiin vesille 31. tammikuuta 1976 ja otettiin palvelukseen 11. toukokuuta 1977.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1999.
Etelävenäjänkoira

| Etelävenäjänkoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:  alun perin  Ukraina, NL nykyisin  Venäjä
Määrä:  Suomessa rekisteröity 285
Rodun syntyaika:  1898
Alkuperäinen käyttö:  karjan vartiointi ja suojeleminen, kodin ja pihan vartiointi
Nykyinen käyttö:  laumanvartija -, palvelus- ja seurakoira
Muita nimityksiä:  SRO, South Russian Shepherd, berger de Russie meridionale, Südrussischer Ovtcharka, pastor de Rusia meridional, lõuna-vene lambakoer
FCI-luokitus:  ryhmä 1 Lammas- ja karjakoirat alaryhmä 1 Lammaskoirat #326
Ulkonäkö
Paino:  uros vähintään 35 kg narttu vähintään 30 kg
Säkäkorkeus:  uros vähintään 66 cm narttu vähintään 62 cm
Väritys:  valkoinen, kellertävän valkoinen, norsunluunvärinen, harmaa, valko-harmaa, valko-norsunluu tai valko-vehnä
Etelävenäjänkoira (ven. южнорусская овчарка, južnorusskaja ovtšarka) on venäläinen koirarotu, joka kuuluu FCI:n roturyhmään 1. Se on kaukasiankoiran ja keskiaasiankoiran ohella yksi Venäjän kolmesta ovtšarka-rodusta.
Ulkonäkö

Silmät ovat eteenpäin suuntautuneet, mantelinmuotoiset ja etäällä toisistaan. Sävyiltään ne vaihtelevat vaalean ruskeista tummiin, jälkimmäisen ollessa toivotumpi. Korvat ovat riippuvat, keskikokoiset, matalalle sijoittuneet ja kolmiomaiset. Karvapeite on pitkä (vähintään 10 cm), karhea, pörröinen ja paksu sekä hieman laineikas tai aaltoileva. Päässä pitkä ja paksu karva muodostaa viikset, parran ja kulmakarvat sekä uroksilla niskaan myös kauluksen. Pohjavilla on pitkää, paksua, pehmeää ja sävyltään peitinkarvaa vaaleampaa. Sallitut värit ovat valkoinen, kellertävän valkoinen, norsunluunvärinen, harmaa sekä valkoinen harmain, vaalean norsunluunvärisin tai vehnänvärisin (keksinväri) merkein. Musta, punainen, ruskea, sininen ja kolmivärinen luokitellaan virheiksi. Kooltaan urokset ovat vähintään 66 cm ja vähintään 35 kg, nartut vastaavasti vähintään 62 cm ja vähintään 30 kg.
Luonne ja käyttäytyminen

Etelävenäjänkoira on sopeutuvainen, säänkestävä ja helppohoitoinen. Näiden ominaisuuksien vuoksi se sopeutuu varsin hyvin erilaisiin ilmastoihin. Luonteeltaan se on itsenäinen, itsevarma, älykäs, omapäinen ja tasapainoinen. Sillä on hyvin vähän miellyttämishalua, mutta se voi silti olla perhettään kohtaan hyvin uskollinen, omistautuva, kiintynyt, rakastava ja hellä. Vieraita kohtaan se on sitä vastoin usein varautunut ja epäluuloinen, ja puolustaakin tarpeen tullen isäntäänsä ja tämän omaisuutta. Se ei sopeudu kerrostaloelämään, vaan tarvitsee vahdittavan alueen kuten omakotitalon pihan. Myös nuorena sosiaalistaminen ja kunnon tapakasvatus ovat ehdottoman tärkeitä.
Rodun kasvattaminen Tanskassa on ollut kiellettyä vuodesta 2010.
Alkuperä

Rodun esi-isien uskotaan olleen karkeakarvaisia, parrakkaita espanjalaisia laumanvartijoita, jotka kulkeutuivat Etelä-Venäjän aromaille lampaiden mukana 1700-luvun lopulla. Kyseiset koirat olivat katalonianpaimenkoiran näköisiä, ja niitä käytettiin lammaslaumojen kokoamisessa ja suojelemisessa. Uudessa asuinmaassaan ne risteytyivät muinaisten venäläisten vinttikoirien ja laumanvartijoiden kanssa. Risteytysten lopputuloksena syntynyt rotu tunnettiin alun perin Länsi-Euroopassa nimellä "venäjänpaimenkoira". Vinttikoiraristeytysten vuoksi se oli alkuperäisiä iberialaisia paimenkoiria kookkaampi, kevytrakenteisempi, rintakehältään litteämpi, vatsalinjaltaan kuroutuneempi, takakulmauksiltaan voimakkaampi ja väriltään valkovoittoinen. Varsinainen jalostuksen aloitti kuitenkin vasta vuonna 1898 Krimin Askania-Novan alueella nykyisessä Ukrainassa asunut saksalainen paroni Friedrich von Falz-Fein, jota on kiittäminen rodun nykyisestä ulkonäöstä. Hän myöskin antoi sille nimen "etelävenäjänpaimenkoira". 1930-luvun alussa Neuvostoliitossa hyväksyttiin ensimmäinen rotumääritelmä, jonka myötä rodun tyypillinen rakenne ja nimi vakiinnutettiin.
Alkuperä > Etymologia

Sananmukaisesti ovtšarka tarkoittaa "paimenkoiraa", mutta käytännössä on kuitenkin kyse laumavartijarodusta. Tämän vuoksi Suomen Kennelliitto muutti alkuperäisen "etelävenäjänpaimenkoira"-nimen muotoon "etelävenäjänkoira". Sen roturyhmä "lammas- ja karjakoirat" on kuitenkin säilytetty ennallaan, sillä FCI päättää alaistensa rotujen virallisista luokitteluista.
Aiheesta muualla

Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
Etelävenäjänkoira venäläisessä postimerkissä.
Forrest Kline

Forrest Kline
Forrest Scott Kline (s. 7. marraskuuta 1983 Huntington Beach, Kalifornia) on hellogoodbye-yhtyeen laulaja/laulujen sanoittaja sekä kitaristi. Hän kävi Huntington Beach High Schoolia yhdessä yhtyeen kosketinsoittajan Jesse Kurvikin kanssa.
Forrest Landis

Forrest Landis (s. 9. elokuuta 1994) on yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä. Hän esitti Mark Bakeria elokuvassa Villi tusina (2003) sekä sen jatko-osassa Villi tusina 2 (2005). Muita rooleja hänellä on ollut mm. elokuvassa Flightplan (2005).
Landis syntyi Palm Beachissa, Floridassa, ja kasvoi Indianapolisissa. Poika "löydettiin" Chicagossa hänen ollessaan 4-vuotias, ja 6-vuotiaana hän esiintyi jo McDonald'sin mainoksissa. Hän asuu Los Angelesissa, ja hänellä on sisko Lauren.
Forrest Sherman

Forrest Sherman
Forrest Percival Sherman (1896–1951) oli yhdysvaltalainen amiraali. Salomonsaarten taistelussa 1942 hän toimi lentotukialus Waspin päällikkönä ja vuosina 1943–1945 hän oli amiraali Chester W. Nimitzin apulaisesikuntapäällikkö. Yhdysvaltain laivaston apulaispäällikkönä Sherman toimi 1945–1948 ja Välimerelle sijoitetun laivaston komentajana 1948–1949 sekä Laivastovoimain komentajana (engl. Chief of Naval Operations) vuodesta 1949. Shermanin tavoitteena oli parantaa laivaston asemaa Yhdysvaltain maanpuolustuksessa ja hän muun muassa suunnitteli ja toteutti yhteistyön Espanjan laivaston kanssa.
Eotyrannus

| Eotyrannus |
| --- | --- |
 Eotyrannus lengin holotyypin osat. Holotyyppi on esiaikuinen yksilö, josta on löydetty noin 40 prosenttia.
 Varhaisliitukausi 131–126 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N  ↓   
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Alalahko::  Teropodit Theropoda
Yläheimo::  †Tyrannosaurit Tyrannosauroidea
Suku::  †Eotyrannus
Laji::  lengi
Kaksiosainen nimi
 † Eotyrannus lengi  Steve Hutt et al., 2001 
Katso myös
   Eotyrannus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eotyrannus (nimen merkitys: "aamunkoiton tyranni") oli teropodeihin kuulunut varhainen tyrannosaurisuku. Se eli noin 131–126 miljoonaa vuotta sitten varhaisella liitukaudella. Eotyrannuksen fossiileja on löydetty Wightsaarelta, Englannista. Joitakin Portugalista löydettyjä katkonaisia fossiileja lukuun ottamatta, Eotyrannus oli ensimmäinen Euroopasta kuvailtu tyrannosauri.
Nimi

Eotyrannus tarkoittaa "aamunkoiton tyrannia". Nimi tulee kreikan kielestä. Lengi on annettu dinosauruksen löytäjän, Gavin Lengin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö

Joidenkin Eotyrannuksen raajojen mitat viittaavat siihen, että eläin olisi ollut noin 4–5 metriä pitkä. Jotkut luiden ompeleet eivät ole kuitenkaan täysin sulautuneet yhteen, mikä viittaa siihen, että löydetty yksilö ei ollut kuollessaan aikuinen. Eotyrannuksen korkeuden on arvioitu olleen 1,5–1,8 metriä.
Tyrannosaurina Eotyrannuksella oli samoja piirteitä kuin muilla tyrannosaureilla: sahalaitaiset hampaat D-kirjaimen muotoisella poikkileikkauksella, ja suhteellisesti pitkänomaiset sääriluut ja jalkaluut yleensäkin. Alkukantaisena tyrannosaurina Eotyrannuksella oli pitkät kaulanikamat ja pitkät, hyvin kehittyneet eturaajat, joiden molemmissa pitkissä ja siroissa käsissä oli kolme sormea. Eotyrannuksen sormet olivat hyvin pitkät.
Koko ja ulkonäkö > Nopeus

Eotyrannuksella oli saalistajan hampaat ja rakenne, ja se oli todennäköisesti nopea ja ketterä epätavallisen pitkien jalkojensa ansiosta. Eotyrannus saattoi olla Wightsaaren nopeimmin juossut petodinosaurus.
Fossiilit

Eotyrannuksesta on löydetty fossiileja yhdestä yksilöstä, joka oli kuollessaan esiaikuinen. Fossiilit löydettiin Wightsaaren lounaisrannikolta. Tarkka löytöpaikan sijainti on pidetty salassa kaikkien lisäjäänteiden suojelemiseksi, jotka saattaisivat paljastua. Löydettyihin fossiileihin kuuluu muun muassa osia kallosta, joitain hampaita, selkänikamia kaulasta, selästä ja mahdollisesti hännästä, hartiavyö, värttinäluu, kyynärluu, kämmenluita, joitain sormiluita, mukaan lukien kynsiä, osia lantiosta, lähes kokonainen sääriluu, pohjeluu ja varvasluita, mukaan lukien yksi kynsi. Nämä löydetyt, fossiloituneet luut ovat melko hauraita.
Eotyrannuksen löytämisestä merkittävän tekee se, että löydetystä luurangosta on säilynyt niin suuri osa, että siitä voi tehdä rekonstruktion siitä, miltä dinosaurus saattoi näyttää.
Löydöksestä tekee vielä kiehtovamman se, että osa luista on nivelletty, kun taas jotkut toiset luut ovat liikkuneet täysin uusiin kohtiin. Tämän johdosta epäillään, että tuon Eotyrannus-yksilön jäänteitä olisi tongittu sen kuoleman jälkeen. Kalliolohkareet sisältävät lisäksi kahden muun erityyppisen dinosauruksen luita, joten kyseisen yksilön kuolintapa on yhä tuntematon.
Fossiilit > Fossiilien tutkiminen

Vuonna 1995 paikallinen keräilijä Gavin Leng toi rannalta löytämänsä kynnen Steve Huttille vanhaan Wightsaaren geologiseen museoon. Seuraavien viikkojen aikana kynnen löytöpaikka tutkittiin huolellisesti, ja paikasta löydetyt fossiilit poistettiin sieltä. Löydön luonteen vuoksi paikka pidettiin salassa. Seuraavien vuosien aikana fossiileja tutkittiin huolellisesti Portsmouthin yliopiston tutkijoiden toimesta. Tutkimiseen saatiin apua Natural History Museumista.
Fossiilit > Nimeäminen

Lopulta vuonna 2000 dinosaurus nimettiin uutena sukuna ja lajina. Nimeksi tuli Eotyrannus lengi. Lajinimi lengi otettiin Gavin Lengin sukunimestä, sen kunniaksi, että hän ensimmäisenä löysi kyseisen dinosauruksen. Uuden nimen julkistanut tutkimus julkaistiin kansainvälisesti tammikuussa 2001.
Ravinto

Eotyrannus oli lihansyöjä. Sen saaliseläimiin saattoi kuulua sellaisia kasvinsyöjädinosauruksia kuin Hypsilophodon ja Iguanodon, sekä muita pieni- ja keskikokoisia nisäkkäitä ja matelijoita. Eotyrannuksen pitkät jalat viittaavat siihen, että se oli nopea juoksija, ja se ehkä mieluummin ajoi saalistaan takaa, kuin tonki ruokaa maasta.
Muuta

Eotyrannus eli noin 60 miljoonaa vuotta ennen sen kuuluisampaa sukulaista Tyrannosaurus rexiä. Eotyrannuksen lähimmät sukulaiset ovat Juratyrant ja Stokesosaurus.
Eotyrannus lengi ja ihminen kokovertailussa.
Esko Mikkonen

Esko Uuras Antero Mikkonen (s. 18. elokuuta 1948 Sääminki) on suomalainen metsätieteilijä. Hän on ollut Helsingin yliopiston metsäteknologian professori. Hänen tutkimuskohteenaan ovat olleet puunhankinnan ja -keruun asiantuntijajärjestelmät. Hänet valittiin lokakuun alusta 2010 yliopiston Metsätieteiden laitoksen johtajaksi.
Esko Melametsä

Esko Melametsä, vuoteen 1955 Melender (4. toukokuuta 1927 Ylivieska – 22. heinäkuuta 2019 Kokkola) oli suomalainen kirjapainoalan yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Melametsän vanhemmat olivat maanviljelijä, kauppias Väinö Valdemar Melender ja kauppias Aleksandra (Sandra) Sofia Kivimaa ja puoliso vuodesta 1953 kotiteollisuusteknikko Anni Herttua. Melametsä kävi kansakoulun ja vuonna 1946 Keski-Pohjanmaan maamieskoulun ja valmistui agrologiksi Pienviljelysneuvojaopistosta Hyvinkäältä 1952. Hän oli Keski- ja Pohjois-Pohjanmaan maataloustuottajain liiton järjestökonsulentti 1953, Ylivieskan kunnansairaalan taloudenhoitaja 1953–1954 ja sitten Keski-Pohjanmaan Kirjapainon Ylivieskan toimipaikan konttorinhoitaja 1954–1971 ja yhtiön toimitusjohtaja Kokkolassa 1971–1988. Melametsä oli Ylivieskan kauppalanvaltuuston jäsen 1965–1970 ja puheenjohtaja 1969–1970 ja kauppalanhallituksen varapuheenjohtaja 1965–1968 sekä Ylivieskan kaupunginvaltuuston puheenjohtaja 1971. Hänellä oli lisäksi lukuisia muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonnimen Melametsä sai 1979.
Esko Miettinen

Esko Miettinen (s. 1947) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Koulutukseltaan hän on teologian maisteri ja humanististen tieteiden kandidaatti. Hän on kirjoittanut fantasiakirjallisuudesta ja uskonnosta teoksissa Velhot, örkit, sankarit – Johdatus fantasian maailmaan (2004) ja Velhon uskontunnustus (2008).
Etsijät (albumi)

| Etsijät Kauko Röyhkä |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : huhti-kesäkuu 2002
 Julkaistu: 2002
 Tuottaja(t): Mats Huldén ja Timo Vikkula
 Tyylilaji: poprock
 Levy-yhtiö: Ranka
Kauko Röyhkän muut julkaisut
| Talo meren rannalla 2002 | Etsijät 2002 | Selkäranka 1996–2004 2004 |
Etsijät on Kauko Röyhkän järjestyksessään 21. albumi. Se julkaistiin vuonna 2002.
Kappaleet

Sävellykset ja sanoitukset: Kauko Röyhkä paitsi 4, 9, 11 - säv. Röyhkä / Vikkula.
Sovitukset: Röyhkä / Vikkula / Huldén / Kling, (1) puhaltimet sov. Antero Priha.
"Etsijät" - 5:54
"Unettomuus" - 5:04
"Syyllisyys ja kaipaus" - 3:40
"Kesäpäivä" - 5:15
"Pauliina, rantatyttö" - 4:23
"Pieni mies" - 4:28
"Päivä kulki pois" - 2:38
"Kiittämätön" - 4:08
"Melankolia" - 4:54
"Kerran ilmestyin" - 8:07
"Valmis" - 3:57
Tekijät > Muusikot

Kauko Röyhkä - laulu
Timo Vikkula - kitarat, kosketinsoittimet, taustalaulu
Mats Huldén - basso, taustalaulu
Tero Kling - rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu
Tekijät > Muusikot > Sekä

Anna-Mari Kähärä - harmonikka (6, 9)
Kristiina Halttu - laulu (9)
Venla Kling - taustalaulu (10)
Kallio Horns (1):
Antero Priha - trumpetti
Heikki Keskinen - tenorisaksofoni
Jukka Tuovinen - baritonisaksofoni
Juhani Aaltonen - tenorisaksofoni (1, 11)
Tekijät > Muuta

Äänitys ja miksaus: Juha Heininen / H.I.P. (huhti-kesäkuu 2002)
Masterointi: Minerva Pappi / Finnvox H
Tuotanto: Mats Huldén / Timo Vikkula
Kansi: J.S. Karjalainen / King
Kuva: Nauska