stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tippu Tip

| Hamad bin Muhammad bin Juma bin Rajab el Murjebi "Tippu Tip" |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: noin 1838 Sansibar, Oman
Kuollut: 14. kesäkuuta 1905 Kivikaupunki, Sansibarin sulttaanikunta
Ammatti:  orjakauppias
Tippu Tip tai Tippu Tib (oikealta nimeltään Hamad bin Muhammad bin Juma bin Rajab el Murjebi) (arab. حمد بن محمد بن جمعة بن رجب بن محمد بن سعيد المرجبي),  n. 1838 – 14. kesäkuuta 1905) oli afrikkalais-arabialainen orjakauppias. Hän rakensi mahtavan kauppaverkoston Itä-Afrikkaan. Tippu Tip kävi kauppaa myös muilla artikkeleilla ja omisti suuria plantaaseja Sansibarissa, jonka sulttaanin suojeluksessa hän oli.
Elämäkerta

Tippu Tip syntyi lähellä Sansibaria vuoden 1840 paikkeilla. Tipin äiti Bint Habib bin Bashir oli Muscatin arabeja ja hänen isänsä Mohammed ben Juma oli rikas ja vaikutusvaltainen swahilikauppias, jonka poliittiset kytkökset ulottuivat nykyisen Tansanian mannermaalle saakka. Tippu Tip itse alkoi osallistua isänsä kauppatoimintaan jo 12-vuotiaana. 20-vuotiaana hän puolestaan lähti omille kaupparetkilleen, jotka ulottuivat Tanganjikajärven etelärannikolle. Hän matkusti myös mahdollisesti Kongongin alueelle jo ennen 1860-lukua. Kauppamatkat sujuivat yleensä rauhallisesti, mutta Tippu Tip oli valmis ajamaan etujaan myös väkivaltaisesti. Hänen lempinimensä Tippu Tip tuleekin hänen aseidensa pitämästä äänestä, ”tip-tip”.
Saavutettuaan mainetta kauppatoiminnallaan Tippu Tip alkoi saada tukea Tarya Topanilta, joka johti rikkaita intialaisia sijoittajia Sansibarissa. Vuonna 1870 Tippu Tip lähti matkalle Kongoon, jossa hänen vaikutusvaltansa kasvoi kauppiaasta paikalliseksi hallitsijaksi. Kasongosta tuli vuonna 1875 hänen toimintansa keskus. Sieltä käsin hän hallitsi alaisiaan, jotka kuljettivat norsunluuta hänelle ja suoraan Tarya Topanille Sansibariin. Norsunluuta saatiin paitsi kaupalla ja metsästyksellä, myös hyökkäämällä paikallisiin kyliin ja ottamalla norsunluuta pantiksi. Norsunluun kuljettamiseen käytettiin orjia.
Tippu Tipin hallitsema Kasongo alkoi saada valtion piirteitä. Henry Morton Stanleyn saapuessa alueelle lokakuussa 1876 Tippu Tip antoi tämän käyttöön joukkojaan, joiden avulla tämä pääsi matkaamaan alavirtaan Lualabajokea. Tippu Tip hyötyi siitä siten, että hänen vaikutusvaltansa levisi retkikunnan mukana pohjoiseen. Hän asetti paikallisten johtoon päälliköitä, piti yllä teitä, sääteli norsunmetsästystä ja tuki islamin levitystä. Vuonna 1882 käydessään Sansibarissa hän suostui hallitsemaan alueitaan Sansibarin sulttaanin edustajana.
Tippu Tipin johtamat swahilikauppiaat päätyivät lopulta yhteenottoihin eurooppalaisten kilpailijoidensa kanssa. Swahilit voittivat nämä Boyomaputouksella käydyssä taistelussa vuonna 1886, mutta Tippu Tip piti kuitenkin eurooppalaisten voittamista kokonaan mahdottomana. Hän liittoutuikin Stanleyn välityksellä Kongon vapaavaltion kanssa, ja hänestä tuli Boyomaputouksien alueen kuvernööri Leopold II:n alaisuudessa. Leopold II:ta alettiin kuitenkin painostaa hylkäämään orjakauppiasliittolaisensa. Belgialaiset kävivätkin sotaan ”arabi”-kauppiaita vastaan vuosina 1892–1895. Belgialaiset valtasivat Tippu Tipin hallitsemat alueet, ja sodan uhreihin kuului muiden mukana Tippu Tipin poika Sefu. Tippu Tip asui sittemmin Sansibarissa, jossa hän kirjoitti muistelmansa. Hän kuoli malariaan vuonna 1905.
Kirjallisuutta

Brode, Heinrich: Tippu Tip: The Story of His Career in Central Africa Narrated by His Own Accounts.  Lontoo:  Arnold, 1909.  (englanniksi)
Tippu Tipin talo Sansibarin Kivikaupungissa.
Tippu Tip maalauksessa sansibarilaisessa museossa.
Nadežda Tkatšenko

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tkatšenko Moskovan olympialaisissa 1980. |  Tkatšenko Moskovan olympialaisissa 1980. |  Tkatšenko Moskovan olympialaisissa 1980. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Moskova 1980 | viisiottelu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rooma 1974 | viisiottelu |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Moskova 1973 | viisiottelu |  |
Nadežda Vladimirovna Tkatšenko (ven. Надежда Владимировна Ткаченко, s. 19. syyskuuta 1948 Krementšuk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilun moniottelija, viisiottelun olympiavoittaja Moskovassa 1980 ja Euroopan-mestari Roomassa 1974.
Tkatšenko aloitti huippu-uransa viisiottelussa sijoittumalla yhdeksänneksi Münchenin olympialaisissa. Kaksi vuotta myöhemmin Rooman EM-kisoissa hän voitti kultaa tuloksella 4776. Montréalin olympialaisissa Tkatšenko johti ennen viimeistä lajia mutta jäi viidenneksi. Tkatšenko teki Lillessä 18. syyskuuta 1977 uuden viisiottelun maailmanennätyksen tuloksella 4839.
Prahan EM-kisoissa 1978 Tkatšenko voitti kultaa, mutta jäi kiinni doping-testissä. Suoritus hylättiin ja hän sai puolentoista vuoden kilpailukiellon, josta vapautui ennen Moskovan olympialaisia.
Moskovassa ennakkosuosikki oli tuore maailmanennätysnainen Olga Kuragina. Koko Neuvostoliiton kolmikko otteli yli odotusten ja ennen viimeistä lajia, 800 metrin juoksua oli ilmeistä että viisiottelussa tulisi edellisten olympialaisten tapaan kolmoisvoitto – mutta ei Itä-Saksalle vaan Neuvostoliitolle. Kaikki kolme juoksivat viimeisessä erässä, jossa koettiin ainutlaatuinen hetki yleisurheilun historiassa. Kuraginan maailmanennätys oli 4856. Ensimmäisenä maalilinjan ylitti Kuragina, jonka loppupisteet olivat 4875 – uusi maailmanennätys. Vain 1,2 sekuntia hänen jälkeensä maaliin tuli Olga Rukavišnikova, jonka loppupisteet olivat 4937 – uusi maailmanennätys. 0,4 sekuntia lisää ja maaliin tuli Tkatšenko loppupistein 5083 – uusi maailmanennätys. Vain 1,6 sekunnin aikana oli maailmanennätys vaihtunut kolme kertaa, tosin näistä vain viimeinen hyväksyttiin viralliseksi ennätykseksi. Tkatšenkon tulos jäi viisiottelun viimeiseksi ennätykseksi, koska seuraavana vuonna laji muuttui seitsenotteluksi.
Voittonsa aikaan Tkatšenko oli 165 cm pitkä ja painoi 70 kg. 800 metrin tulos 2.05,20 oli hämmästyttävä hänen fyysisiin mittoihinsa nähden. Toimittaja Mel Watman kuvaili voittajaa toteamalla: Hänellä on lihaksia sellaisissa paikoissa, missä meillä muilla ei ole edes paikkoja.
Toni Tirri

| Toni Tirri> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1980
Kuollut: 6. huhtikuuta 2014
Kansalaisuus:  suomalainen
Kirjailija
Tyylilajit:  sarjakuva
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Toni Tirri (1980 – 6. huhtikuuta 2014) oli suomalainen sarjakuvantekijä. Hän julkaisi vuodesta 1998 kalentereita ja sarjakuvakokoelmia, joissa esiintyi leppäkerttu Leppiz.
Albumeja

Leppiz, ruohonjuuritason Casanova.  Turku:  Zum Teufel, 2007.  ISBN 978-952-99699-2-0
Leppiz, ruohonjuuritason Casanova!: Ruohikossa suhisee.  Helsinki: Jyväskylä:  Minerva, 2008.  ISBN 978-952-492-162-6
Aiheesta muualla

Verkkopäiväkirja.
Jukka Laine: Leppiz tahtoo piparii! Kvaak.fi 14.4.2007.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Todan kieli

Todan kieli on Etelä-Intian Nilgirivuorilla asuvien todien puhuma dravidakieli. Sillä on 1 600 puhujaa.
Toda kuuluu dravidakielten eteläryhmään. Se toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä.
Titanyylisulfaatti

| Titanyylisulfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  13825-74-6
PubChem CID:  10866624
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  TiOSO4
Moolimassa:  159,94
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Tiheys:  2,71 g/cm3
Titanyylisulfaatti (TiOSO4) on titaanin, hapen ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa nahankäsittelyssä ja titaanidioksidin valmistuksessa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa titanyylisulfaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedellisinä hydraatteja, kuten mono- ja dihydraatit (TiOSO4·H2O ja TiOSO4·2H2O). Titanyylisulfaatti liukenee kylmään veteen, mutta hydrolysoituu kuumassa vedessä titaanidioksidiksi. Aine muodostaa kaksoissulfaatteja alkalimetallien kanssa.
Titanyylisulfaattia valmistetaan liuottamalla titaanidioksidi tai titaanidioksidipitoisia mineraaleja kuumaan rikkihappoon.
Titanyylisulfaattia käytetään nahkojen parkituksessa, peittana tekstiilivärjäyksessä ja titaanidioksidin valmistuksessa.
Titus Annius Milo

Titus Annius Milo Papianus (k. 48 eaa.) oli roomalainen kansankiihottaja. Milon ura on tyypillinen esimerkki Rooman tasavallan lopunaikojen epävakaudesta. Hän järjesti Pompeiusta tukiessaan väkivaltaisia rähinöitsijöitä, jotka ottivat yhteen Clodiuksen vastaavien joukkioiden kanssa. Milo oli kansantribuuni 57 eaa. Hänellä oli näkyvä rooli, kun Cicero kutsuttiin takaisin maanpaosta 57 eaa. Hän oli preettori 54 eaa. Seuraavana vuonna hän yritti konsuliksi. Clodius oli ehdolla preettoriksi. Miehet tapasivat joukkioineen Via Appialla. Välikohtaus päättyi Clodiuksen murhaan. Milo joutui syytteeseen. Ciceron oli määrä puolustaa häntä, mutta Milo oli pakotettu ennen oikeudenkäyntiä lähtemään maanpakoon. Milo liittyi vuonna 48 eaa. Caesaria vastustaneeseen rintamaan, mutta hänet saatiin kiinni ja teloitettiin.
Kirjallisuutta

Fezzi, L.: Il tribuno Clodio, Roma-Bari 2008.
Henrikson, Alf: Antiikin tarinoita 1–2.  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18515-9
Homola, Uwe: Untersuchungen zu Titus Annius Milo. Diss. Mannheim 1997 (Microfiche).
Tatum, W. J.: The Patrician Tribune. Publius Clodius Pulcher, Chapel Hill 1999.
Tuomisto, Pekka: Rooman diktaattorit.  Karisto, 2003.  ISBN 951-23-4442-4
Tisza

| Tisza |
| --- | --- |

Alkulähde:  Taka-Karpatia, Ukraina  48.0746°N, 24.2445°E
Laskupaikka:  Tonava, Serbia
Maat:   Ukraina,  Romania,  Unkari,  Slovakia, Unkari,  Serbia
Pituus:  966 km
Valuma-alue:  157 186 km²

Tisza (saks. Theiß, rom. Tisa, serb. Тиса, Tisa, slovakiksi Tisa, ukr. Тиса, Tysa, lat. Tissus, Tisia tai Pathissus) on Tonavan suurin sivujoki ja Unkarin toiseksi pisin joki. Joen pituus on 966 kilometriä ja sen valuma-alue on 157 186 neliökilometriä, joka on noin 20 prosenttia Tonavan valuma-alueesta. Tizsa virtaa Ukrainassa, Romaniassa, Unkarissa ja Serbiassa. Joen mukaan on nimetty myös myöhäisneoliittinen Tiszan kulttuuri.
Tisza alkaa Ukrainassa Taka-Karpatian alueella Rah'ivin kaupungin koillispuolella kohdassa, jossa idästä saapuva Valkoinen Tisza ja pohjoisesta laskeva toinen alkujoki Musta Tisza yhdistyvät. Virrattuaan runsaat 20 kilometriä kohti etelää Tisza toimii Ukrainan ja Romanian rajajokena sekä hieman myöhemmin Ukrainan ja Unkarin rajajokena. Se kulkee vielä Unkarin ja Slovakian rajallakin viiden kilometrin matkan ja kääntyy sitten etelälounaaseen. Ukrainan kaupungeista sen varrella sijaitsevat muun muassa Velykyi Bytškiv, Hust, Vynohradiv ja Tšop, Romaniassa Sighet.
Tiszan pituus on nykyään 966 kilometriä. Alun perin se oli 1 419 kilometriä ja joki mutkitteli huomattavasti nykyistä enemmän. Mutkaisuudesta seuranneiden useiden tulvien takia unkarilaiset suoristivat Tiszaa vuosina 1846–1880. Tästäkin huolimatta tulvat ovat edelleen aiheuttaneet aika ajoin tuhoja. Suurimpia kaupunkeja Tiszan varrella ovat Tokaj, Tiszafüred, Szolnok, Csongrád ja Szeged. Szegedin lähellä Tisza ylittää Unkarin ja Serbian rajan ja virtaa eteläsuunnassa Vojvodinaan, jossa se laskee Tonavaan hieman Novi Sadista itään.
Jokea kohtasi 31. tammikuuta 2000 luonnonkatastrofi, kun eräässä romanialaisessa kultakaivoksessa sattuneen onnettomuuden seurauksena jokeen pääsi Someş-sivujoen kautta syanidia. Tämän seurauksena joesta kuoli melkein kaikki elollinen, mikä luonnollisesti merkitsi katastrofia myös joenvarren kalastajille.
Kuvia

Tysa (Tisza) yläjuoksullaan Rah'ivin kaupungissa Ukrainan Taka-Karpatiassa.
Tisza lähellä Szolnokin kaupunkia.
Tisza Szegedin kaupungissa.
Ilmakuva Tisan (Tisza) laskukohdasta Tonavaan Serbiassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tisza Wikimedia Commonsissa
Tlingitit

Tlingitit ovat intiaaniheimo Yhdysvaltojen Alaskassa sekä Kanadan Brittiläisessä Kolumbiassa ja Yukonissa. Tlingitien alkuperäinen kieli on tlingit, joka muodostaa oman kielikuntansa. Kielellä on 1 430 puhujaa, ja valtaosa tlingiteistä puhuu englantia.
Kulttuuri > Yhteiskunta

Tlingitit jakautuivat kuuteentoista itsenäiseen heimoon, jotka olivat nimeltään tongass, sanya, hehl, stikine, sumdum, auke, taku, chilkat, huna, gonaho, yakutat, hanega eli henya, kuiu, kake, hutsnuwu ja sitka. Heimot jaettiin ennemminkin maantieteellisin kuin yhteiskunnallisin perustein. Suvun ja klaanien jäsenyys periytyi äidin puolelta, ja samaan tapaan periytyi kahden eksogaamisen veljestön jäsenyys. Kyläkunnan päällikkyys periytyi enolta. Klaanit olivat tlingit-yhteisöjen tärkeimpiä osia. Ne jakautuivat korppiin ja susiin, jotka olivat toistensa vastakohtia. Nuo kaksi ryhmää esimerkiksi esittivät toisilleen eri rituaaleja. Jaolla korppiin ja susiin ei kuitenkaan ollut juuri muuta merkitystä. Klaani otti yleensä nimensä sen oletetusta synnyinpaikasta. Naisia pidettiin arvossa, ja he saivat käyttää sananvaltaansa esimerkiksi taloudellisissa asioissa. Tlingitit olivat melko sotaisia, ja he taistelivat esimerkiksi haidoja ja eskimoita, mutta myös toisiaan vastaan. Voitonmerkeiksi tlingitit ottivat alun perin vihollisensa pään, mutta myöhemmin yleistyi vain päänahkojen otto. Tlingiteillä oli orjia, joita ostettiin tsimshianeilta, ja orjien saamiseksi tehtiin myös sotaretkiä. Sotaretket saattoivat ulottua Kanadan rannikon eteläosiin ja Washingtoniinkin saakka. Puget Soundissa liikkui tlingitejä ryöstöretkillä vielä 1850-luvulla.
Kulttuuri > Elinkeinot

Perinteisesti tlingitit hankkivat elantonsa kalastuksella ja merieläinten pyynnillä. Maaeläimiä metsästettiin lähinnä ansojen avulla. Lumivuohet olivat suuressa arvossa niiden rasvan, lihan ja sarvien takia. Sarvia käytettiin muun muassa kahvoissa ja lusikoissa. Tlingitit metsästivät myös karhuja, ensin keihäillä ja sitten tuliaseilla. Tlingitien asuialueelle nousi viisi eri lohilajia, joita voi pyytää helposti niiden noustessa kutemaan. Lohenpyynti taantui, kun kaloja alettiin purkittaa 1800-luvun lopussa. Lohen ohella kalastettiin tyynenmerensilliä ja kuoreita. Tyynenmerenpallasta kalastettiin tätä tarkoitusta varten erityisesti tehtyjen koukkujen avulla. Kalojen lisäksi ryöstettiin merilintujen pesiä. Linnuista saatiin myös sulkia, joita käytettiin koristeina. Pohjoiset tlingitit saivat Copperjoen varrelta puhdasta kuparia, josta tehtiin koruja ja veitsiä. Tlingiteillä oli käytössä myös koristeltuja kuparikilpiä, mutta niitä tehtiin eurooppalaisilta saadusta kuparista.
Kulttuuri > Uskonto

Tlingitien perinteinen usko oli šamanistinen. Jokaisessa klaanissa oli vähintään yksi šamaani, joka oli yleensä mies, mutta joskus myös nainen. Šamaanien uskottiin saavan voimansa eri esineistä. He pystyivät muun muassa muuttamaan säätä, ennustamaan tulevaisuutta ja tunnistamaan noidat. Perinteisen uskonnon mukaan lähes joka asialla oli henki tai sielu. Näiden henkien ja sielujen uskottiin olevan voimakkaampia kuin ihmiset ja siksi eri asioita käsiteltäessä piti noudattaa erityisiä sääntöjä. Esimerkiksi metsästäjät lauloivat erityisiä lauluja saaliseläimilleen. Vainajien uskottiin viettävän kuoleman jälkeen tuonelassa samanlaista elämää kuin maan päälläkin. Poikkeus olivat väkivaltaisesti kuolleet ihmiset ja soturit, jotka pääsivät taivaaseen, missä elämän uskottiin olevan valoisaa ja iloista. Noidat ja varkaat päätyivät puolestaan synkkään manalaan. Tlingitit uskoivat myös, että osa vainajista syntyi uudelleen. 1830-luvulta lähtien tlingitit alkoivat kääntyä ortodoksiseen uskoon, ja myöhemmin 1870-luvulla presbyteerit tekivät lähetystyötä heidän keskuudessaan. Kristillistymisen myötä perinteinen šamanismi väheni ja viimeiset šamaanit katosivat 1930-luvulla. Perinteitä on sittemmin elvytetty.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tlingitit Wikimedia Commonsissa
Louis S. Glanzmanin maalaus Sitkassa vuonna 1804 käydystä taistelusta. Maalaus vuodelta 1988.
Taku-heimon tlingitpäällikkö Anotklosh kuvattuna vuonna 1913.
Tlingitien toteemipaalu, joiden rakentaminen omaksuttiin haidoilta ja tsimshianeilta 1800-luvulla.
Jarmo Tinkala

Jarmo Tinkala
Jarmo Tinkala (s. 1964 Kestilä) on suomalainen harmonikka- ja bandoneonmuusikko.
Koulutus

Jarmo Tinkala on suorittanut harmonikansoiton opettajatutkinnon Keski-Suomen konservatoriossa vuonna 1987 ja harmonikansoiton diplomin 1993.
Ura

Tinkala on pitkän linjan viihde- ja studiomuusikko, joka tunnetaan muun muassa Seinäjoen tangomarkkinoiden orkesterin vakiojäsenenä, yhteistyöstä Veikko Ahvenaisen kanssa Veikon hanurikvartetin vakiojäsenenä, Marita Taavitsaisen ja Risto Nevalan pitkäaikaisena säestäjänä sekä Kultainen Harmonikka -kilpailun voittajana vuodelta 1990.
Tinkala on ollut mukana useissa studio- ja televisio-orkesterikokoonpanoissa. Hän on myös säveltänyt ja sovittanut viihdemusiikkia sekä toiminut viihdeorkestereiden kapellimestaritehtävissä.
Palkinnot ja tunnustukset

Viljo Vesterinen -kilpailun voitto 1982
Kultainen Harmonikka -kilpailun voitto 1990
Tangomarkkinoiden stipendi 1999
Tango Finlandia -palkinto 2008
Yksityiselämä

Tinkala oli kahden vuoden ajan kihloissa tangokuningatar Marita Taavitsaisen kanssa 1990-luvun lopulla. Kihlaus päättyi vuonna 2000.
Aiheesta muualla

Jarmo Tinkalan tuotanto fono.fi -äänitetietokannassa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Titaanikarbidi

| Titaanikarbidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  12070-08-5
PubChem CID:  16211963 ja 22836362
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  TiC
Moolimassa:  59,88
Ulkomuoto:  Vihertävä tai harmaa kiteinen aine
Sulamispiste:  3 140 °C
Kiehumispiste:  4 820 °C
Tiheys:  4,93 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene
Titaanikarbidi (TiC) on epäorgaaninen yhdiste ja titaanin karbidi. Suuren kovuutensa ja kuumuudenkestävyytensä vuoksi yhdistettä käytetään työkalujen terissä.
Rakenne ja ominaisuudet

Titaanikarbidi kuuluu niin kutsuttuihin välisijayhdisteisiin. Yhdisteen rakenteessa hiiliatomit sijaitsevat titaanin metallihilan välisijoissa. Koostumukseltaan yhdiste on usein epästoikiometrinen ja vaihtelee välillä TiC0,47–TiC. Titaanikarbidi on hyvin kovaa ja sulaa vasta 3 140 °C lämpötilassa. Se on kuitenkin hyvin haurasta. Yhdiste on suhteellisen inertti ja hapettuu hapen vaikutuksesta titaanidioksidiksi vasta noin 450 °C lämpötilassa. Titaanikarbidi reagoi typen kanssa muodostaen titaaninitridiä noin 1 000 °C lämpötilassa. Titaanikarbidi ei liukene veteen eikä vahvastikaan emäksisiin liuoksiin. Laimeat hapot eivät vaikuta siihen mutta väkevän typpihapon ja vetyfluoridin seos liuottaa titaanikarbidia.
Valmistus ja käyttö

Titaanikarbidia valmistetaan tyypillisesti kuumentamalla titaanidioksidia hienojakoisen hiilen kanssa yli 2 000 °C lämpötilassa vetykaasukehässä. Tämän jälkeen tuote jauhetaan ja mahdollisesti metallihilassa epäpuhtauksina olevat happi ja typpi poistetaan kuumentamalla. Yhdistettä voidaan valmistaa myös muilla tavoin. Ohuita pinnoitteita valmistetaan kemiallisella kaasufaasipinnoitusmenetelmällä, jonka lähtöaineina ovat titaanitetrakloridi, vety ja metaani. Titaanikarbidia voidaan valmistaa myös titanaattiestereistä ja hiilestä.
Titaanikarbidi on hyvin kovaa, mutta liian haurasta yksin käytettäväksi. Tämän vuoksi sitä käytetään seoskarbidina volframi- tai tantaalikarbidin kanssa tai kovametalliseoksina koboltin ja nikkelin kanssa. Titaanikarbidia käytetään poranterissä, sahojen terissä, erikoisteräksissä ja säänkestävinä pinnoitteina.
Togon vaakuna

Togon vaakuna on Togon tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1962.
Leijonat ovat vaakunassa symboloimassa kansan rohkeutta. Niiden käsissään pitämät jousi ja nuoli kuvaavat lujaa tahtoa puolustaa maata vihollisilta. Keskellä olevat kirjaimet tulevat sanoista République Togolaise, Togon tasavalta. Niiden yläpuolella on kaksi Togon lippua.
Ylhäällä lukee valtion ranskankielinen motto Travail, Liberté, Patrie, suomeksi työ, vapaus, isänmaa.
Grano

| Grano Group Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  2014 (Kopijyvän ja DMP Digitalin fuusio)
Perustaja:  Panostaja Oyj
Toimitusjohtaja:  Kimmo Kolari
Puheenjohtaja:  Tapio Tommila
Kotipaikka:  Helsinki
Toiminta-alue:  Suomi
Toimiala:  Markkinoinnin palvelut
Tuotteet:  Markkinointiviestinnän palvelut
Liikevaihto:  111,5 milj. euroa (10/2022 päättynyt tilikausi) 
Liikevoitto:  -5,1 milj. euroa (10/2022) 
Henkilöstö:  908 (10/2022)
Tytäryhtiöt:  Grano Oy, Grano Diesel Oy, Suomen Arkistovoima Oy
Omistaja:  Panostaja Oyj, Turun Metsänkävijät ry, toimiva johto
Kotisivu:  www.grano.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grano on suomalainen monitoimialayhtiö, joka tarjoaa pääasiassa markkinointiviestinnän palveluita. Grano on Suomen suurin graafisen alan yritys.
Historia > Kopijyvä (1977–2014)

Kauko Sorjonen ja Heikki Sorjonen perustivat Jyväskylään vuonna 1977 kopiolaitoksen, josta sittemmin tuli Kopijyvä. Sorjonen on perustanut myös kirjakustantamo Minerva Oy:n.
Tamperelainen Panostaja osti Kopijyvän huhtikuussa 2008. Kopijyvällä oli 130 työntekijää Keski- ja Itä-Suomessa ja sen toimitusjohtajana toimi Heimo Viinanen. Panostajan tavoitteena oli kasvattaa Kopijyvästä valtakunnallisinen digipainoketju.
Vuonna 2010 Kopijyvä osti kuopiolaisen Graafiset Palvelut Oy:n. Syksyllä 2013 Kopijyvä osti MainosPainoDuon Lappeenrannasta ja Kuvatkirjaksi.fi-palvelun. Kopijyvä tarjosi tulostus-, kopiointi- ja painopalveluita.
Kopijyvän liikevaihto vuonna 2011 oli 31,5 miljoonaa euroa.
Kopijyvän emoyhtiö Digiprint Finland Oy osti DMP:n joulukuussa 2012. Kaupan jälkeen Kopijyvä jatkoi omalla brändillään vielä 1,5 vuoden ajan. Kaupan jälkeen Digiprint Finlandin omistajia olivat Panostaja (56 prosenttia) sekä Kopijyvän ja DMP:n johto.
Historia > DMP (2004–2014)

Vuonna 2004 perustettu Digital Media Partner (DMP) keskittyi markkinointiviestinnän palveluihin. DMP oli erikoistunut suurkuvien suunnitteluun ja mallintamistekniikoihin.
Pääkaupunkiseudulla toimineen DMP:n liikevaihto vuonna 2011 oli yli 15 miljoonaa euroa.
Kopijyvän emoyhtiö Digiprint Finland osti DMP:n joulukuussa 2012. Kaupan jälkeen DMP jatkoi omalla brändillään seuraavan 1,5 vuoden ajan. DMP:llä olin noin 80 työntekijää.
Helmikuussa 2014 DMP osti Eriksen Oy:ltä painoliiketoiminnan.
Historia > Multiprint (1997–2015)

Multiprint on perustettu vuonna 1997. Sen pääomistaja oli partiolippukunta Turun Metsänkävijät ry. Multiprint toimi pääkaupunkiseudulla ja Etelä- ja Länsi-Suomessa ja sen pääkonttori sijaitsi Turussa.
Vuonna 2005 Multiprint toi markkinoille nettipalvelun, jonka kautta sai tilattua valmiita kuva-albumeita omista digikuvista. Yhtiöllä oli digipaino Helsingissä
Vuonna 2007 Multiprint osti digitaaliseen painotekniikkaan erikoistuneen Otamedia Oy:n Printeliltä. Printel Oy oli ostanut Otamedian vuonna 2002 Keski-Uusimaa konserniltajolle se oli vuonna 1999 päätynyt TKK:n monistuspalvelut ja VTT Offsetpainon konekannan vuosina 1996-1997 hankkineelta Libella Oy:ltä.
Elokuussa 2014 Multiprint osti 3D-tulostukseen keskittyneen RP Casen Lahdesta. Yhtiö oli toiminut alalla vuodesta 2007 lähtien. Vuoden liikevaihto oli noin 34 miljoonaa euroa ja sillä oli 335 työntekijää.
Toukokuussa 2015 Grano kertoi fuusioituvansa Multiprintin kanssa.