Jelena Tšižova
Kirjallinen ura

Risteilyalusonnettomuuden jälkeen Tšižova omistautui romaanien ja novellien kirjoittamiseen. Vuonna 2000 hän julkaisi ensimmäisen romaaninsa Kroshki Tsakhes (ven. Крошки Цахес), joka debytoi Zvezda-lehdessä. Se kertoo oppilaan muistoista loistavasta ja vaativasta opettajastaan ​​ja tarjoaa pohdiskelua taiteen merkityksestä. Hänen myöhemmät romaaninsa olivat molemmat ehdolla Venäjän Booker-palkinnon saajaksi: Lavra (ven. Лавра, 'Suurluostari') vuonna 2003 ja Prestupnitsa (ven. Преступница, 'Rikollinen') vuonna 2005.
Hänen vuoden 2009 romaaninsa Vremja ženštšin voitti saman vuoden Venäjän Booker-palkinnon, jolloin Tšižovasta tuli yksi viidestä naisvoittajasta palkinnon historiassa. Romaanin ei ollut odotettu voittavan, eräs kriitikko piti sitä "hautausmaaerotiikana". Suhteellisen lyhyessä romaanissa on useita toisiinsa kietoutuvia näkökulmia, mikä luo huomattavaa monimutkaisuutta kerrontaan. Simon Patterson ja Nina Chorda käänsivät Vremja ženštšin englanniksi vuonna 2012 nimellä The Time of Women. Romaani on myös sovitettu näytelmäksi.
Tšižova on sittemmin julkaissut useita muita romaaneja, mukaan lukien Terrakotovaja staruha (ven. Терракотовая старуха, 'Terrakotta vanha nainen') vuonna 2011, Planeta gribov (ven. Планета грибов, 'Sieniplaneetta') vuonna 2013/2014 ja Kitaist (ven. Китаист, 'Kiina-asiantuntija') vuonna 2017. Vuonna 2018 hänen esikoisromaaninsa Kroshki Tsakhes julkaistiin englanniksi Carol Ermakovan käännöksenä nimellä Little Zinnobers.
Hänen kirjansa sijoittuvat usein hänen neuvostoaikaiseen kotikaupunkiinsa Leningradiin ja vaikka hän asuukin nykyvenäläisessä Pietarissa, hän ei pidä itseään "pietarilaisena kirjailijana". Hänen teoksensa käsittelevät usein kysymyksiä Venäjän yhteiskunnasta, historiasta ja uskonnosta. Hän kuvailee työskentelevänsä länsimaisen perinteen mukaisesti venäläisessä kirjallisuudessa. Fiktiokirjoituksensa lisäksi hän on työskennellyt kirjallisuuslehtien toimittajana ja kääntäjänä. Hän on PEN International -keskuksen johtaja Pietarissa.
Hänen romaaninsa Vremja ženštšin (Naisten aika, 2009) palkittiin vuoden parhaalle romaanille myönnettävällä Venäjän Booker-palkinnolla. Uskonto yksilön vakaumuksena ja kirkollisena toimintana on huomion kohteen hänen tuotannossaan, esimerkiksi hänen toisessa romaanissaan Lavra (Suurluostari, 2002). Neuvostoliiton toisinajattelijoille uskonto oli protestoinnin keino ja samalla hengenvaarallista toimintaa, kun taas nyky-Venäjällä uskonnon asema valtiokoneistossa on huomattava. Tšižovaa kiinnostaa yksilön uskonnollisuuden ja kirkko-organisaation jännitteinen suhde. Romaanissa Naisten aika hän tarttuu toiseen ajankohtaiseen aiheeseen: historialliseen muistiin tai pikemminkin sen puuttumiseen. Teoksessa kolme vanhaa naista kasvattaa orvoksi jäänyttä tyttöä. Samalla he toimivat perinteen jatkajina ja historiallisen muistin kantajina.
Jelena Tšižova toimii Vsemirnoje slovo (suom. Maailman sana) -aikakauslehden päätoimittajana ja esseistinä, sekä Kansainvälisen kirjailijajärjestö PENin Pietarin osaston puheenjohtajana. Vuodesta 2000 alkaen useita hänen kirjallisuusartikkeleitaan on julkaistu esimerkiksi Voprosy literatury (suom. Kirjallisuuskysymyksiä) -kirjallisuuslehdessä.