stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Avril Lavigne
Yksityiselämä

Lavigne on ottanut vasemman ranteensa sisäpuolelle tähti-tatuonnin, joka täsmää hänen ensimmäisen levynsä tyyliin. Samaan aikaan Lavignen tatuoinnin kanssa myös Ben Moodylle tehtiin samanlainen tatuointi. Vuoden 2004 lopulla Lavigne hankki oikeaan ranteeseensa pienen pinkin sydämen, jonka sisällä on hänen silloista poikaystäväänsä Deryck Whibleyta kuvaava kirjain ”D”. Kanadalainen Whibley on laulaja-kitaristi punkyhtyeessä Sum 41.
Lavigne ja Whibley alkoivat tapailla toisiaan helmikuussa 2004 ja he menivät kihloihin 27. kesäkuuta 2005. He avioituivat 15. heinäkuuta 2006 yksityisessä kartanossa Kalifornian Montecitossa. Erohuhut alkoivat liikkua vuoden 2009 kesäkuussa, ja 17. syyskuuta 2009 Lavigne vahvisti niiden todenperäisyyden. Hän totesi kuitenkin haluavansa olla yhä ystävä Whibleyn kanssa. Whibleyn jälkeen Lavigne seurusteli Brody Jennerin kanssa, mutta kahden vuoden seurustelun jälkeen pari päätti erota.
Lavigne tapasi Nickelback-yhtyeen laulaja-kitaristin Chad Kroegerin heidän tehdessään yhdessä musiikkikappaletta, ja kaveruus johti seurusteluun. He menivät naimisiin kesällä 2013, mutta syyskuun alussa 2015 Lavigne ilmoitti heidän eroavan.
Lavignella diagnosoitiin vuonna 2015 Lymen tauti eli borrelioosi, jonka hän sai punkin puremasta ja hän vältteli julkisuutta vuoteen 2017 saakka. Lavigne kihlautui huhtikuussa 2022 muusikko Mod Sunin kanssa ja he erosivat helmikuussa 2023.
Elokuva- ja televisioroolit

| Vuosi | Nimi | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Sabrina, teininoita | Oma itsensä | Esitti kappaleen ”Sk8er Boi” |
| 2004 | Going the Distance | Oma itsensä | Esitti kappaleen ”Losing Grip” |
| 2004 | Saturday Night Live | Oma itsensä |  |
| 2004 | Mad Tv | Oma itsensä | cameorooli |
| 2006 | Fast Food Nation | Alice |  |
| 2006 | Yli aidan | Heather | Äänirooli |
| 2007 | Pahan jäljillä | Beatrice Bell | Epäillyn tyttöystävä |
| 2010 | American Idol | Oma itsensä | Vieraileva tuomari |
| 2011 | Majors & Minors | Oma itsensä | Vieraileva mentori |
| 2017 | Charming | Lumikki | Äänirooli |
Diskografia > Albumit

Let Go (2002)
Under My Skin (2004)
The Best Damn Thing (2007)
Goodbye Lullaby (2011)
Avril Lavigne (2013)
Head Above Water (2019)
Love Sux (2022)
Diskografia > EP:t

2003: Angus Drive
2004: Live Acoustic EP
Diskografia > DVD:t

2003: My World
2005: Live at Budokan
2008: Live in Toronto
Diskografia > Singlet

2002: Complicated
2002: Sk8er Boi
2003: I'm With You
2003: Losing Grip
2004: Don't Tell Me
2004: My Happy Ending
2004: Nobody's Home
2005: He Wasn't
2007: Girlfriend
2007: When You’re Gone
2008: Hot
2008: The Best Damn Thing
2010: Alice
2011: What the Hell
2011: Smile
2011: Wish You Were Here
2012: How You Remind Me
2013: Here's To Never Growing Up
2013: Rock N Roll
2013: Let Me Go
2014: Hello Kitty
2015: Fly
2018: Head Above Water
2019: Dumb Blonde (feat. Nicki Minaj)
Bändi

Nykyiset jäsenet:
Stephen Anthony Ferlazzo Jr. — koskettimet, taustalaulu (2007–)
Al Berry - basso, taustalaulu (2007–)
Sofia Toufa - tanssi, taustalaulu (2007–)
Lindsay Bluafarb  - tanssi, taustalaulu (2007–)
Rodney Howard - rummut, taustalaulu (2007–)
Jim McGorman - kitara, taustalaulu (2007)
Steve Fekete — kitara, taustalaulu (2008–)
Entiset jäsenet:
Mark Spicoluk - basso, taustalaulu (2002)
Jesse Colburn - kitara (2002–2003)
Evan Taubenfeld - kitara, taustalaulu (2002–2004)
Charlie Moniz - basso (2002–2007)
Matt Brann - rummut (2002–2007)
Craig Wood - kitara, taustalaulu (2003–2007)
Devin Bronson - kitara, taustalaulu (2004–2008)
Kiertueet

Try To Shut Me Up Tour (2003)
Mall Tour (2004)
Bonez Tour (2005)
The Best Damn Tour (2008)
The Black Star Tour (2011)
Avril Lavigne esiintyi ensimmäisen kerran Suomessa 20. kesäkuuta 2005 Coca-Cola Soundwave -tapahtumassa Helsingin jäähallissa, jossa hän oli pääesiintyjä. Toisen kerran Lavigne konsertoi Suomessa Helsingin jäähallilla 30. kesäkuuta 2008 lämmittely-yhtyeenään Stalingrad Cowgirls.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Avril Lavigne Wikimedia Commonsissa
Avril Lavignen virallinen sivusto (englanniksi)
Avril Lavigne Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Avril Lavigne Myspacessa (englanniksi)
Avril Lavigne
| --- | --- |
Studioalbumit:   Let Go  Under My Skin  The Best Damn Thing  Goodbye Lullaby  Avril Lavigne  Head Above Water  Love Sux 
EP:t:   Angus Drive  Live Acoustic 
DVD:t:   My World  Live at Budokan  Live in Toronto 
Singlet:   ”Complicated”  ”Sk8er Boi”  ”I'm With You”  ”Losing Grip”  ”Don't Tell Me”  ”My Happy Ending”  ”Nobody's Home”  ”He Wasn't”  ”Girlfriend”  ”When You’re Gone”  ”Hot”  ”The Best Damn Thing”  ”Alice”  ”What the Hell”  ”Smile”  ”Wish You Were Here”  ”How You Remind Me”  ”Here's To Never Growing Up”  ”Rock N Roll”  ”Let Me Go”  ”Hello Kitty”  ”Fly”  ”Head Above Water”  ”Dumb Blonde” 
Let Go -logo
Lavigne Vancouverissa, Kanadassa vuonna 2004.
Lavigne mainostamassa albumiaan The Best Damn Thing Hongkongissa vuonna 2007.
Avril Lavigne esiintymässä Amsterdamissa vuonna 2008.
Lavigne oli 2006–2009 naimisissa Sum 41 -yhtyeen Deryck Whibleyn kanssa.
Lavigne esiintymässä vuonna 2005. Hänen oikeassa ranteessaan erottuu tatuointi.
Lavigne Yli aidan -elokuvan ensi-illassa Los Angelesissa vuonna 2006.
Aino Louhi

| Aino Louhi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1981 (ikä 42–43) Espoo
Ammatti:  kuvittaja, kuvataiteilija ja sarjakuvantekijä
Aiheesta muualla
Kotisivut
Aino Louhi (s. 1981 Espoo) on suomalainen kuvataiteilija, kuvittaja ja sarjakuvantekijä.
Elämä ja ura

Louhen äiti on Kristiina Louhi, joka teki Aino-lastenkirjasarjaa. Louhi aloitti kuvataiteen opinnot vuonna 2001 Tampereen ammattikorkeakoulussa ja oli sieltä vuonna 2004 opiskelijavaihdossa (Ontario College of Art and Design) Torontossa Kanadassa. Hän valmistui Tampereen ammattikorkeakoulusta taiteen kandidaatiksi vuonna 2005.
Louhen työt käsittävät lastenkirjakuvituksia, omaelämäkerrallisia sarjakuvia, piirustus- ja neuleinstallaatioita sekä luontoaiheisia maalauksia. Hän on tehnyt ympäristötaidetta Kaija Papun kanssa. He ovat päällystäneet muun muassa puita, lyhtypylväitä ja patsaita neuleilla. He ovat myös tehneet ja julkaisseet yhdessä sarjakuvia.
Louhi päätyi kuvittajaksi, kun Eppu Nuotio pyysi häntä kuvittamaan kirjoittamansa lastenkirjan. Sen jälkeen hän on kuvittanut useita muitakin Nuotion lastenkirjoja.
Louhen sarjakuvateos Tähtienvälinen avaruus oli Tulenkantaja-palkintoehdokkaana 2022.
Julkaisut

Mielikuvitustyttö = Imaginary girl.  (Englanninkielinen käännös: Haasjoki, Pauliina)  Tampere:  Suuri Kurpitsa, 2019.  ISBN 978-952-7160-31-2
Tähtienvälinen avaruus.  Tampere:  Suuri Kurpitsa, 2022.  ISBN 978-952-7160-57-2
Aiheesta muualla

Kansihaastattelu – Aino Louhi lecool tampere. Arkistoitu 6.9.2019. Viitattu 6.4.2019.
Aino Louhi Bazar. Viitattu 6.4.2019.
Mikko: Aino Louhi: Mielikuvitustyttö Kirjavinkit.  5.4.2019. Viitattu 6.4.2019.
Nótia Ródos

| Nótia Ródos Νότια Ρόδος |
| --- | --- |
 Näkymä Ródoksen saaren eteläisimmästä kolkasta, Prasonísista, kohti pohjoista.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Nótia Ródos
 Koordinaatit: 36°01′N, 27°55′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Ródos
Kunta:  Ródos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  690109
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  379 km²
Väkiluku (2011):  3 561
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nótia Ródos (kreik. Νότια Ρόδος; virallisesti Δημοτική Ενότητα Νότιας Ρόδου, Dimotikí Enótita Nótias Ródou) on yksi Ródoksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Ródoksen saarella, Ródoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 3 561 (vuonna 2011).
Nótia Ródos eli ”Etelä-Ródos” oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Kunnan pinta-ala oli 379 km², mikä teki kunnasta sekä Ródoksen saaren että koko Egean alueen pinta-alaltaan suurimman kunnan. Kunnan pinta-ala kattoi 27 prosenttia koko Ródoksesta. Kunnan kuntakeskus oli Gennádi. Vuoden 2011 alussa Nótia Ródos yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Ródoksen kuntaan yhdessä Afántoun, Archángeloksen, Attávyroksen, Ialysóksen, Kallithéan, Kámeiroksen, Líndoksen ja Petaloúdesin kanssa.
Nótia Ródoksen ilmasto on välimerellinen. Toukokuusta lokakuuhun kestää kuiva ja lämmin kausi. Alueella paistaa aurinko vuodessa 3 000 tuntia ja lämpötilat ovat suhteellisen korkeat. Kesäaikaan lämpötilat nousevat yli 28 celsiusasteeseen, mutta tuulet viilentävät ilmaa. Nótia Ródoksen talvet ovat leudot.
Kunnallisyksikön osat

Nótia Ródoksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Apolakkiá | Apolakkiá | 496 |
| Arnítha | Arnítha | 215 |
| Asklipieío | Asklipieío | 483 |
| Asklipieío | Kiotári | 163 |
| Gennádi | Gennádi | 671 |
| Ístrios | Ístrios | 291 |
| Kattavía | Ágios Pávlos | 20 |
| Kattavía | Kattavía | 278 |
| Kattavía | Machairiá | 9 |
| Kattavía | Prasonísi | 0 |
| Lachaniá | Chína (saari) | 0 |
| Lachaniá | Lachaniá | 153 |
| Lachaniá | Plimmýri | 0 |
| Mesanagrós | Mesanagrós | 155 |
| Profília | Profília | 304 |
| Váti | Váti | 323 |
Yhteensä: 3 561
Aiheesta muualla

Δημοτική Ενότητα Νότιας Ρόδου. Δήμος Ρόδου. Nótia Ródoksen kunnallisyksikön verkkosivu. (kreikaksi)
Ródoksen saaren kunnat
| --- | --- |
Nykyiset:  Ródos
Entiset:   Afántou  Archángelos  Attávyros  Ialysós  Kallithéa  Kámeiros  Líndos  Nótia Ródos  Petaloúdes  Ródoksen kaupunki
Helsingin temppeli

| Helsingin temppeli |
| --- | --- |
 Temppeli valokuvattuna vuonna 2007
Perustiedot
Sijainti:  Espoo, Suomi
Rakennustyyppi:  kirkko
Uskonnollinen käyttö:  mormonit
Arkkitehtuuri
Rakennuttaja:  NC Rakennus OY
Arkkitehdit:  Evata Architects
Valmistumisvuosi:  2006
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helsingin temppeli on Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon temppeli Espoon Karakalliossa. Temppelin suunnitteli Evata Architects ja rakennutti NC Rakennus OY.
Temppeli ei ole yleisölle avoin, eikä siellä järjestetä jumalanpalveluksia. Sisäänpääsy on mahdollista vain kirkon jäsenille, joilla on kirkon myöntämä niin sanottu temppelisuositus. Temppelissä järjestetään temppelitoimituksia, eli kirkon seremonioita ja rituaaleja, kuten endaumentteja, sijaiskasteita ja -konfirmointeja, esitoimituksia ja sinetöintejä.
Suomalaisten kirkon jäsenten lisäksi se on lähin temppeli myös Pietarissa ja Baltiassa asuville jäsenille. Temppeli valmistui vuoden 2006 elokuussa. Se vihittiin käyttöön saman vuoden lokakuun 22. päivänä. Se on järjestyksessä 124. temppeli. Temppelissä pidettiin avoimien ovien päivä, jonka jälkeen se suljettiin muilta kuin mormoneilta.
Temppeliä tarjottiin rakennettavaksi myös Helsinkiin ja Vantaalle. Espoon apulaiskaupunginjohtaja Olavi Louko sai tehtäväkseen valita temppelirakennuksen ulkonäön. Temppelin tornista piti alun perin rakentaa korkeampi, mutta Espoon rakennusvalvontavirasto ei hyväksynyt sitä. Temppeli rakennettiin Italiasta ja Yhdysvalloista tuoduista materiaaleista.
Uzo Aduba

| Uzo Aduba |
| --- | --- |
 Uzo Aduba vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. helmikuuta 1981 (ikä 43) Boston, Massachusetts, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2003–
Merkittävät roolit:  Orange Is the New Black
Palkinnot
 Primetime Emmy, paras naisvierailija komediasarjassa  2014 Orange Is the New Black  Primetime Emmy, paras naissivuosa draamasarjassa  2015 Orange Is the New Black 
Aiheesta muualla
IMDb 
Uzoamaka Nwaneka ”Uzo” Aduba  (s. 10. helmikuuta 1981 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Suzanne ”Crazy Eyes” Warrenin roolistaan televisiosarjassa Orange Is the New Black (2013-2019), josta hänet palkittiin Emmyllä parhaasta naisvierailijasta komediasarjassa vuonna 2014 sekä  parhaasta naissivuosasta draamasarjassa vuonna 2015. Aduba palkittiin roolistaan myös parhaan komediasarjan naisnäyttelijän sekä parhaan komediasarjan näyttelijäkokoonpanon SAG-palkinnoilla. Aduba sai roolistaan myös kaksi Golden Globe -ehdokkuutta.
Aiheesta muualla

Uzo Aduba Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jacques Buus

Jacques Buus (n. 1500 Gent – elokuu 1565 Wien) oli ranskalais-flaamilainen säveltäjä ja urkuri.
Buusin ensimmäiset julkaistut chansonit painoi Jacques Moderne Lyonissa vuonna 1538. Buus muutti vuonna 1541 Venetsiaan, jossa hän sai toisen urkurin aseman Basilica di San Marcossa. Hän teki tässä tehtävässään yhteistyötä Giovanni Armonio Marson kanssa. Buus työskenteli Basilica di San Marcossa, kunnes lähti Habsburgien hovin palvelukseen Wieniin vuonna 1550. Hän oli yksi varhaisimmista ricercarien säveltäjistä. Hän sävelsi myös motetteja ja teki paitsi katolista, myös protestanttista musiikkia.
Viron apostolinen ortodoksinen kirkko

| Viron apostolinen ortodoksinen kirkko |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  Ortodoksinen
Hallinto:  Autonominen metropoliittakunta Konstantinopolin ekumeenisen patriarkaatin alaisuudessa
Johtaja:  Tallinnan ja koko Viron metropoliitta Stefanos
Toiminta-alue:  Viro
Perustettu:  7. heinäkuuta 1923 (Autonomia-tomos ekumeeniselta patriarkaatilta)  1996 (perustettu uudelleen)
Irtautunut:  Venäjän ortodoksisesta kirkosta v. 1920 Moskovan patriarkaatista 1996
Kirkkoon yhdistyneet:  Venäjän ortodoksiseen kirkkoon v. 1945
Hiippakuntia:  2
Jäseniä:  27 000
Kotisivu:  www.eoc.ee (viroksi)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Viron apostolinen ortodoksinen kirkko (vir. Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik, EAÕK) on toinen Viron ortodoksista kirkoista. Apostolinen ortodoksinen kirkko on Konstantinopolin patriarkaatin alainen autonomisena kirkkokuntana. Kirkon johtaja on Tallinnan ja koko Viron metropoliitta Stefanos, joka valittiin tehtävään vuonna 1999. Toinen Viron ortodoksinen kirkko on Moskovan patriarkaatin alainen Moskovan patriarkaatin Viron ortodoksinen kirkko.
Viron apostolisessa ortodoksisessa kirkossa on noin 27 000 jäsentä, kun taas Moskovan patriarkaatin alaisessa kirkossa lähes 200 000.
Viron lainsäädännön mukaan Viron apostolinen ortodoksinen kirkko on ennen toista maailmansotaa toimineen Viron ortodoksisen kirkon jatkaja ja siten kirkon omaisuus kuuluu sille. Kirkkoon kuuluu 51 seurakuntaa.
Historia

Kristinuskon historia Virossa alkaa noin 900-luvulta. Itsenäinen ortodoksinen kirkko sai ensimmäisen piispansa vuonna 1917. Piispa Platonin kausi oli lyhyt, sillä bolševikit ampuivat hänet Tartossa Viron vapaussodan lopulla 14.1.1919, kun virolaiset joukot lähestyivät Tallinnaa. Kesäkuun 15. päivä 1920 Venäjän ortodoksinen kirkko virallisti Viron kirkon itsenäisyyden. Kirkko siirtyi vuonna 1923 Konstantinopolin patriarkaatin alaisuuteen yhdessä Suomen ortodoksisen kirkon kanssa, sillä Moskovan patriarkaattiin oli vaikea pitää yhteyttä.
Maailmansotien välisenä aikana venäjänkieliset seurakunnat muodostivat oman, Narvan hiippakunnan.
Kun Neuvostoliitto miehitti Viron, kirkon autonomisuus otettiin pois ja siitä tuli Moskovan patriarkaatin alainen vuonna 1941. Saksalaismiehityksen aikaan 1941–1945 kirkko liittyi Konstantinopoliin, kunnes uuden neuvostomiehityksen alkaessa kirkko palasi Moskovan alaisuuteen 1945. Moskovan patriarkaatin mukaan Viron kirkon hakeutuminen ekumeenisen patriarkan alaisuuteen oli vain väliaikainen toimenpide, jonka syynä oli normaalin yhteydenpidon mahdottomuus Moskovan kanssa. Viron itsenäistyttyä uudestaan kirkko sai vuonna 1992 sisäisen autonomian. Kirkko haki ja sai jäsenyyden uudestaan Konstantinopolin patriarkaatista 20. helmikuuta 1996.
Kun kirkon väliaikaiseksi päämieheksi asetettiin Suomen ortodoksikirkon silloinen arkkipiispa Johannes, Venäjän kirkko katkaisi yhteydet kolmeksi kuukaudeksi sekä Suomen että Viron kirkkoon.
 Toukokuussa 1998 piispaksi vihitty Simeon ehti toimia apulaispiispana vain reilut kolme kuukautta ennen kuolemaansa. Lopulta vuonna 1999 kirkon johtoon valittiin aikaisemmin Nizzassa piispana toiminut Stefanos.
Aiheesta muualla

Viron apostolisen ortodoksikirkon sivut
Ahomansikka

| Ahomansikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Tribus::  Potentilleae
Alatribus::  Fragariinae
Suku::  Mansikat Fragaria
Laji::  vesca
Kaksiosainen nimi
 Fragaria vesca  L. 
Katso myös
   Ahomansikka Wikispeciesissä   Ahomansikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ahomansikka eli metsämansikka (Fragaria vesca) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon ja mansikoiden (Fragaria) sukuun kuuluva kasvi. Ahomansikka on ukkomansikan (Fragaria moschata) ja karvamansikan (Fragaria viridis) ohella yksi Suomessa luonnonvaraisena kasvavista mansikkalajeista.
Ulkonäkö ja koko

Ahomansikka kasvaa 5–20 senttimetrin korkuiseksi. Se aloittaa kukintansa joskus jopa toukokuussa, mutta kukkii pääasiassa kesä–heinäkuussa. Ahomansikan terälehdet ovat valkoiset ja marjat pieniä ja punaisia. Lehdet ovat mansikalle tunnusomaiset, vaikkakin kohtalaisen pienet. Ahomansikalla voi olla jopa kahden metrin pituisia rönsyjä.
Kasvupaikka

Ahomansikka on nimensä mukaisesti aukean, kuivahkon ja aurinkoisen paikan kasvi. Ahomansikka ei menesty tiheässä ja korkeassa ruohostossa. Luonnonlaidunten vähentyessä ahomansikkakin on vähentynyt, mutta se on löytänyt uusia kasvupaikkoja tienpientareilta.
Ahomansikka viihtyy kulttuuriympäristössä. Sanonta “oma maa mansikka, muu maa mustikka” kertoo siitä, että se kasvaa kasketuilla peltoalueilla tai laitumilla, sekä siitä, että mustikka kasvaa metsittyneillä alueilla, jotka ennen isojakoa olivat lähes aina yhteisomaisuutta.
Levinneisyys

Ahomansikkaa kasvaa koko Euroopassa Lapin pohjoisosia ja Espanjan eteläosia lukuun ottamatta.
Käyttö

Ahomansikka ei kestä kuumentamista sisältämiensä aromiaineiden vuoksi, vaan maku kitkeröityy. Ne ovat furaanijohdoksia (2,5-dimetyyli-4-metoksi-3(2H)-furanoni = 'mesifuraani' ja 2,5-dimetyyli-4-hydroksi-3(2H)-furanoni ='fydroksimesifuraani'). Niitä on myös mesimarjassa, mutta ei kummankaan lähisukuisessa marjassa puutarhamansikassa ja -vadelmassa. Yhdisteiden pilkkoutumistuotteet ovat luultavasti karvaita.
Terveysvaikutukset

Ahomansikoiden syöminen voi aiheuttaa pienillä lapsilla  allergisen reaktion, ihottuman tai kuumetta.
Historiaa

Oppineet väittivät uuden ajan alussa, että ahomansikan syönti aiheuttaisi happovaivoja, koliikkia, ripulia ja katarria. Ruotsalainen biologi Karl Linné oli kuitenkin eri mieltä ja päin vastoin suositteli niitä monien sairauksien kuten kihdin hoitoon.
Ahomansikka oli 1800-luvun ja 1900-luvun taitteessa kaupallisesti tärkeä talousmarja. Niitä myytiin toreilla. Puutarhamansikat korvasivat sittemmin ahomansikat ravintokäytössä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Ahomansikka (metsämansikka) (Fragaria vesca)
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Ahomansikka (Fragaria vesca)
Luontoportti: Ahomansikka (Fragaria vesca)
Pohjolan kasvien pauloissa: Fragaria vesca - ahomansikka
Flora of China: Fragaria vesca (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Fragaria vesca (wild strawberry) (englanniksi)
Ahomansikan kasviopiirros.
Pobedim

| Pobedim |
| --- | --- |
 Pobedimin kirkko
 lippu
 Pobedim
 Koordinaatit: 48°38′56″N, 17°48′10″E 
Valtio:  Slovakia
Alue (kraj):  Trenčínin alue
Piiri:  Nové Mesto nad Váhom
Hallinto:  
 – Pormestari:  Martin Lednický
Väkiluku (2023):  1 128
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 [pobedim.sk/] 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pobedim on kylä Trenčínin alueella Slovakiassa. Vuonna 2023 siellä asui 1 128 asukasta. Sen alueella sijaitsee  700-luvulta peräisin oleva linnavuori. Vuonna 1928 kylän romanit häädettiin kuusi kuolonuhria vaatineessa pogromissa.
Hallinto

Kylän pormestarina toimii HLAS – sociálna demokracia puolueen Martin Lednický
Historia

Pobedimin vanhimmat asutuslöydökset ovat kivikaudella. Slaavit saapuivat sen alueelle 500-luvulla. Hradištian alueelta on löytynyt yksi Tonavan slaavien vanhimmista linnavuorista. Se tuhoutui samoihin aikoihin kun Määri valtasi aluetta hallinneen Nitran ruhtinaskunnan 800-luvun alkupuolella.
Kylän keskusta siirtyi nykyiselle paikalleen 1000- ja 1100-lukujen aikana. Ensimmäinen kirjallinen maininta Pobedimista on vuodelta 1355, jolloin sen nimi oli Popeden. Vuonna 1392 Unkarin kuningas lahjoitti Pobedinin sen lähialueineen Stibor Stiboriczille. Myöhemmin kylä kuului kirkolle aina vuoteen 1848 saakka, ja sen talonpojat olivat maaorjia. Pobedimiin rakennettiin koulu 1900-luvun alussa.
Historia > Vuoden 1928 pogromi

Pobedim kuului vastaitsenäistyneeseen Tšekkoslovakian tasavaltaan vuodesta 1918 alkaen. Kylän asukkaiden suhde sen laitamilla sijainneeseen romaniasutukseen heikkeni huomattavasti 1920-luvulle tultaessa. Kyläläiset syyttivät romaneita muun muassa varkauksista. Pobedimilaiset tuhosivat romanien asutuksen jo vuonna 1924, mutta Tšekkoslovakian viranomaiset määräsivät sen jälleenrakennettavaksi. Tuolloin Pobedimissa asui noin 150–180 romania, jotka saivat elantonsa muun muassa paikallisissa rakennusprojekteissa ja sepänpajoissa.
Vuoden 1928 lokakuun 1. ja 2. päivän välisenä yönä noin neljäkymmentä aseistettua kylän asukasta hyökkäsi romanien asutukseen. Hyökkäys oli toteutettu ammattimaisesti, sillä moni sen suunnittelijoista oli osallistunut ensimmäiseen maailmansotaan. Pobedimilaiset tappoivat kuusi romania ja haavoittivat kahdeksaatoista. Nuorin kuolonuhreista oli kuusivuotias. Pobedimilaiset tuhosivat asutuksen maan tasalle.
Viranomaiset pidättivät hyökkääjistä 21, joiden joukossa oli muun muassa kylän pormestari. Lopulta ainoastaan neljä hyökkäykseen osallistunutta tuomittiin oikeudessa muun muassa törkeästä murhasta. Tuomio oli huomattavan kevyt, sillä vahingonkorvausten maksamisen lisäksi syylliset saivat vain hieman yli kaksi vuotta vankeusrangaistusta. Pogromi sai paljon huomiota tasavallan lehdistössä, missä yleinen mielipide oli vahvan romanivastainen. Ainoastaan kommunistien puoluelehti suhtautui pogromin uhreihin ymmärtäväisesti.
Podedimin romanit muuttivat pogromin jälkeen pois kylästä lähialueiden muihin romaniasutuksiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pobedim Wikimedia Commonsissa
Lentopallon miesten 2-sarja

| Lentopallon 2-sarja |
| --- | --- |
Laji:  lentopallo
Maa(t):  Suomi
Joukkueita:  22
Ylempi taso:  1-sarja
Alempi taso:  3-sarja
Lentopallon miesten 2-sarja on lentopalloliiton alaisuudessa toimiva lentopallosarja. Se on Suomen kolmanneksi korkein sarjataso lentopallossa.
Lentopallon Suomensarja perustettiin maan toiseksi korkeimmaksi sarjatasoksi samalla, kun Suomen mestaruudestakin alettiin pelata 1957. Nimi muuttui kakkossarjaksi 1970-luvun alussa, muuttuen myöhemmin nykyiseen muotoonsa 2-sarja. Kauteen 1974-1975 saakka 2-sarja oli maan toiseksi korkein sarjataso, kaudesta 1975-1976 (jolloin perustettiin 1-sarja) kolmanneksi korkein, kaudesta 1996-1997 kauteen 2000-2001 neljänneksi korkein (väliin luotiin Supersarja) ja sen jälkeen jälleen kolmanneksi korkein sarjataso Suomen lentopallossa.
Joukkueet kaudella 2024-2025 > Lohko A

Lapin Narvi-Pallo, Rauma
Lempo-Volley II, Lempäälä
Valkeakosken Isku-Veikot, Valkeakoski
Aitolahden Riento, Tampere
VaLePa II, Sastamala
Luolajan Kajastus, Hämeenlinna
Joukkueet kaudella 2024-2025 > Lohko B

Tammelan Ryske, Tammela
TUTO Volley II, Turku
Kosken Kaiku, Koski Tl
Loimaan Jankko, Loimaa
Raision Loimu II, Raisio
Salon Viesti, Salo
Joukkueet kaudella 2024-2025 > Lohko C

PuMa-Volley II, Helsinki
Vilppulan Tähti, Mänttä-Vilppula
JyväsLentis, Jyväskylä
Kouvolan Lentopalloilijat -57, Kouvola
Liperi Volley, Liperi
Joukkueet kaudella 2024-2025 > Lohko D

Oulun Kisko II, Oulu
Kokkolan Tiikerit II, Kokkola
Kauhavan Wisa, Kauhava
Oulunsalon Vasama, Oulu
Arctic Volley, Rovaniemi