stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Galaksi
Synty ja kehitys

Ensimmäiset tähdet ja galaksit syntyivät parisataa miljoonaa vuotta alkuräjähdyksen jälkeen, kun avaruuden täyttävä kaasu tiivistyi pimeän aineen valmiisiin painovoimakuoppiin. Varhaiset galaksit olivat kääpiögalakseja, joiden massa oli miljoona Auringon massaa. Kääpiögalaksien säteilyn seurauksena avaruuden vetykaasu muuttui ionisoituneeseen muotoon. Sen seurauksena kääpiögalakseja ei enää päässyt muodostumaan, vaan syntyvien galaksien massan alaraja nousi useita kertaluokkia korkeammaksi. On mahdollista, että kaikki avaruuden nykyiset kääpiögalaksit syntyivät ennen tätä uudelleenionisoitumisen aikaa.
Suuret galaksit ovat voineet syntyä kahdella tavalla. Yksi massiivinen kaasupilvi on voinut kutistua ja murentua joukoksi tiivistymiskeskuksia, joissa on syntynyt suuria määriä tähtiä. Toinen syntytapa on, kun erilliset, lähekkäiset kääpiögalaksit sulautuivat suuremmaksi kokonaisuudeksi. Miljardien vuosien kuluessa galaksit ovat muuttaneet muotoaan niiden möykkyjen etsiessä tasapainoa, keräytyessä yhteen ja muodostaessa galaksin tiiviin keskusosan, jonne muodostui suuri musta aukko. Galaksien kehitykseen ovat vaikuttaneet myös ulkoiset tekijät eli suuret ja pienet törmäykset kääpiögalaksien kanssa. Törmäys voi kasvattaa galaksin läpimittaa ja saada galaksissa aikaan voimakkaan tähtien syntyryöpyn.
Jotkin galaksit saivat ellipsigalaksin muodon, toiset kierregalaksin. Tämän syytä ei osata vielä kunnolla selittää. Muodon syntyyn on voinut vaikuttaa galaksien erilaiset massat tai niiden erilainen sijainti pimeän aineen verkostossa.
Useimpien galaksien massasta suurin osa on pimeää ainetta. Vuoteen 2019 mennessä on löydetty vain kaksi galaksia, joissa pimeää ainetta ei ole juuri lainkaan. Tällaisten galaksien muodostumista ei vielä ymmärretä.
Tulevaisuudessa galaksit kerääntyvät yhä massiivisemmiksi joukoiksi, kun galaksiryhmät sulautuvat yhteen. Viimeiset tähdet syntyvät galakseissa noin vuonna 1014. Galaksit alkavat sen jälkeen kadota näkyvistä kun tähtiä sammuu. Tähdet pakenevat galakseista tai syöksyvät niiden keskustan mustaan aukkoon, ja galaksit ovat hajonneet vuoteen 1025 mennessä.
Törmäily

Galaksit ovat saaneet nykyiset muotonsa vuosimiljardien aikana tapahtuneissa törmäyksissä ja yhteensulautumissa. Näissä kohtaamisissa vanhat rakenteet hajoavat ja syntyy uusia. Kohtaamiset laukaisevat uusien tähtien syntyä ja ohjaavat ravintoa galaksien keskustojen mustille aukoille. Kun kohtaaminen on ohi, galaksit asettuvat uuteen tasapainoon. Törmäämisen seurauksena voi syntyä monella tavalla epäsäännöllisen mallisia galakseja. Erityyppisissä kohtaamisissa syntyy esimerkiksi kaasuhäntiä, tähtivirtoja, rengasgalakseja, monenlaisia kehiä, häntiä ja siltoja, tähtien syntyryöppyjä, tihentymiä, väliaikaisia kierrehaaroja, tyhjiä alueita ja ”pääskysenpyrstöjä”. Galaksien törmäyksen lopputulokseen vaikuttavat etenkin ohitusetäisyys, ohitusnopeus ja galaksien massojen suhde mutta myös kohtaamiskulma ja pyörimissuunta.
Koska tähdet ovat niin harvassa, galaksien törmäämisessä tähdet vain kulkevat toistensa lomitse ja vaikuttavat ainoastaan painovoimallaan. Myöskään galaksin kuumassa halossa tai pimeän aineen alueella ei törmäyksellä ole mainittavaa vaikutusta. Sen sijaan kylmien kaasu- ja molekyylipilvien törmätessä syntyy voimakkaita shokkeja, joiden seurauksena pilvet hajoavat roiskeina eri suuntiin. Suuremmasta galaksista läpi kulkevan pienemmän galaksin mukana avaruuteen sinkoutuu suuria määriä kaasua, joka kuitenkin sataa myöhemmin takaisin galaksin kiekkoon tai keskustaan. Kevyempi galaksi menettää näin suurimman osan kaasustaan raskaammalle. Törmäys aiheuttaa myös kaasupilvien tiivistymistä, jonka seurauksena galaksien keskustaan ajautuu suuria määriä kaasua, mikä synnyttää voimakkaan tähtien syntyryöpyn.
Galaksien törmäyksessä tyypillinen läpikulkuaika on parisataa miljoonaa vuotta. Halon ja pimeän aineen suuri massa voi vetää läpikulkeneen galaksin nopeasti takaisin, ja muutaman kierroksen jälkeen galaksit sulautuvat yhteen.
Galaksityyppejä > Hubblen luokittelu

Galaksien luokittelun standardi on Edwin Hubblen 1930-luvulla esittelemä Hubblen luokittelu. Se jakaa galaksit rakenteen mukaan kolmeen tyyppiin: elliptiset galaksit, tavalliset kierteisgalaksit ja sauvakierteisgalaksit. Tähän ääniraudan muotoiseen kaavioon lisättiin myöhemmin epäsäännölliset galaksit, jotka Hubblekin oli havainnut mutta jättänyt alkuperäisestä kaaviostaan pois.
Elliptiset galaksit (E) ovat ellipsoidin muotoisia galakseja, jotka koostuvat lähes yksinomaan vanhoista tähdistä. Ne jaetaan litistymisasteen mukaan luokkiin E0–E7, jossa E0 on täysin pallomainen ja E7 kaikkein littein ellipsoidi.
Linssimäiset galaksit (S0 tai SB0) ovat elliptisen ja kierteisgalaksin välimuotoja, jotka ovat kiekkomaisia mutta joilta puuttuvat kierteishaarat.
Tavalliset kierteisgalaksit (S) ovat kiekkomaisia galakseja, joilla on lähinnä vanhoista tähdistä koostuva kirkas keskuspullistuma ja nuoremmista tähdistä koostuvat kierteishaarat. Ne jaetaan keskuspullistuman suhteellisen koon ja haarojen tiiviyden mukaan luokkiin Sa–Sd. Sa-galaksin keskuspullistuma on kirkas suhteessa kierteishaaroihin ja haarat sijoittuvat hyvin tiiviisti. Sd-galaksilla ei ole selkeästi erottuvaa keskuspullistumaa, ja sen haarat ovat hyvin väljät.
Sauvaspiraaligalaksit (SB) ovat kierteisgalakseja, joiden keskuspullistuma on sauvan muotoinen ja kierteishaarat alkavat "sauvan" molemmista päistä. Ne jaetaan luokkiin SBa–SBd samoin perustein kuin tavalliset kierteisgalaksitkin.
Neljän spiraaligalaksiluokan lisäksi on epävirallinen viides luokka SAm (SBm), jossa ei ole lainkaan keskuspullistumaa ja vain yksi huonosti erottuva kierrehaara.
Epäsäännölliset galaksit (Irr) sisältävät kaikki edellisiin luokkiin kuulumattomat galaksit. Ne ovat galakseja, joiden rakenne on häiriintynyt esimerkiksi vuorovaikutuksen seurauksena jonkin toisen galaksin kanssa. Ne jaetaan luokkiin Irr I (jälkiä kierteisrakenteesta) ja Irr II (täysin epäsäännöllinen).
Galaksityyppejä > Väriluokittelu

Nykyisin galaksit jaetaan myös niiden lähettämän säteilyn mukaan. Kun galakseja löytyi digitaalisissa kartoituksessa miljoonittain, tietokoneet eivät kyenneet jakamaan galakseja niiden muodon mukaisesti, eivätkä tutkijat ehtineet käydä läpi kuvia. Lisäksi moni galaksi näkyi kartoituksissa vain pienenä pisteenä. Siksi galaksit jaettiin värin mukaan punaisiin ja sinisiin galakseihin. Galakseista viidesosa on punaisia, mutta ne sisältävät kaikkien galaksien valosta 40 prosenttia ja yhteismassasta 60 prosenttia. Punaiset galaksit ovat Hubblen luokittelussa E- tai S0-tyyppiä, sillä niissä on vanhoja tähtiä, jotka ovat väriltään punaisia. Sinisiä tähtiä ovat kierregalaksien nuoret tähdet.
Galaksityyppejä > Kääpiögalaksit

Kääpiögalakseja esiintyy paikallisessa galaksiryhmässä ja luultavasti muissakin galaksiryhmissä ja -joukoissa. Ne luokitellaan kahteen pääluokkaan: pallomaisiin galakseihin ja epäsäännöllisiin galakseihin, joiden lisäksi on olemassa joitain sekamuotoja. Epäsäännöllisiin galakseihin luokitellaan myös siniset kompaktit kääpiöt ja ultrakompaktit kääpiöt, joita paikallisessa ryhmässä ei esiinny.
Galaksityyppejä > Aktiiviset galaksit

Aktiivinen galaksi on galaksi, jonka ytimen energia on peräisin supermassiiviseen mustaan aukkoon putoavasta aineesta. Aktiivisten galaksien ydin on poikkeuksellisen kirkas.
Seyfertin galaksit ovat kierteisgalakseja, joilla on ylikirkas ydin. Niitä on kahta laatua, tyyppiä 1 ja tyyppiä 2, jotka eroavat toisistaan spektriviivojensa leveydeltä.
Radiogalaksit ovat suuria ellipsigalakseja, jotka lähettävät voimakasta radiosäteilyä. Säteilyn alkuperä on todennäköisesti galaksin ytimessä olevan mustan aukon ympäristössä.
Kvasaarit ovat aktiivisista galakseista kaikkein voimakkaimpia, ja niiden lähettämä valo voidaan nähdä läpi koko maailmankaikkeuden. Ne ovat luultavasti aktiivisten galaksien kirkkaita ytimiä, joissa mustaan aukkoon imeytyvä materia kuumenee ja alkaa hehkua. Kaikki havaitsemamme kvasaarit ovat hyvin kaukaisia. Blasaari on suoraan säteilysuihkun suunnasta nähty kvasaari.
Havaintohistoria

Linnunradan vaalea juova taivaalla on varmasti ollut tunnettu jo esihistoriallisella ajalla. Magellanin pilvet ovat myös hyvin nähtävissä paljain silmin eteläisellä pallonpuoliskolla. Ensimmäiset muistiin merkityt havainnot muista galakseista ovat peräisin Persiasta, jossa tähtitieteilijä Al-Sufi merkitsi luetteloonsa Andromedan galaksin ja Suuren Magellanin pilven. Vuonna 1521 portugalilainen Fernão de Magalhães havaitsi ensimmäisellä maailmanympäripurjehduksella Suuren ja Pienen Magellanin pilven, jotka nimettiin hänen mukaansa.
Kaukoputken keksimisen aikoihin vuonna 1610 Galileo Galilei havaitsi, että Linnunrata koostuu lukemattomista himmeistä tähdistä. Vuonna 1755 filosofi Immanuel Kant esitti Thomas Wrightin ajatusten pohjalta, että eräät sumumaiset kohteet taivaalla olivat ”saariuniversumeja”, Linnunradan kaltaisia pyöriviä tähtikiekkoja. Ajatus sai sitä tukevat todisteet vasta paljon myöhemmin. Vuonna 1855 lordi Rosse havaitsi suurella kaukoputkellaan kierteisrakenteen Messier 51:llä, jota nykyäänkin kutsutaan Pyörregalaksiksi.
Vuonna 1918 Harlow Shapley havaitsi, että pallomaiset tähtijoukot sijaitsevat Linnunradan halossa, jonka keskus oli kaukana Aurinkokunnan sijainnista. Siten ymmärrettiin, ettemme sijaitse galaksimme keskuksessa. Vuonna 1923 Hubble löysi Andromedan galaksista kefeidejä, joiden perusteella hän sai galaksille niin suuren etäisyyden, ettei se voinut sijaita Linnunradan sisällä. Galaksien todellinen luonne alkoi vihdoin selvitä. 1900-luvun kuluessa kaukoputkien kehittyessä havaittiin yhä kaukaisempia galakseja ja valtavia galaksijoukkoja.
Kirjallisuutta

Adams, Fred & Greg Laughlin: Maailmankaikkeuden elämäkerta: Ikuisuuden fysiikkaa.  (Alkuteos: Five Ages of the Universe: Inside the Physics of Eternity, 1999.)  Suomentanut J. Pekka Mäkelä. Helsinki:  Like, 2002.  ISBN 952-471-018-8
Karttunen, Hannu & Donner, Karl Johan & Kröger, Pekka & Oja, Heikki & Poutanen, Markku: Tähtitieteen perusteet.  (Neljäs laitos)  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 952-5329-30-5
Krauss, Lawrence M.: Atomi: Matka maailmankaikkeuden alusta elämän syntyyn ja siitä edelleen.  (Alkuteos: Atom: An Odyssey from the Big Bang to Life on Earth...and Beyond, 2001.)  Suomentanut Juha Pietiläinen. Helsinki:  Terra Cognita, 2002.  ISBN 952-5202-51-8
Rees, Martin: Ennen alkua: Oma maailmankaikkeutemme ja muut.  (Alkuteos: Before the Beginning: Our Universe and Others, 1998. Ursan julkaisuja 75.)  Suomentanut Hannu Karttunen. Helsinki:  Ursa, 2000.  ISBN 952-5329-08-9
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Linnaluoto, Seppo: Esitelmä galakseista Kirkkonummen Komeetan esitelmäsarja. 6.10.2001. Viitattu 18.1.2019. Karl Johan Donnerin esitelmä galakseista.
Galaksit muodostuivat ehkä paljon uskottua aiemmin Turun Sanomat. 12.4.2011. Viitattu 18.1.2019.
Saman ryhmän galaksit voivat sijaita suhteellisen lähekkäin. Stephanin kvintetti on viiden galaksin muodostama galaksiryhmä.
Kaksi galaksia sulautumassa yhteen.
Hubblen luokittelu.
Hubble-avaruusteleskoopin ottama kuva kvasaarin ytimestä. Oikeanpuoleisessa kuvassa kvasaarin valo on himmennetty, jolloin ympäröivä galaksi erottuu.
Autiojoen lampi

| Autiojoen lampi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°23′21″N, 25°38′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Tuomiojärven−Palokkajärven v−a (14.29)
Laskujoki:  Autiojoki Korttajärveen 
Järvinumero:  14.295.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  131 m  
Pituus:  260 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,727 km  
Pinta-ala:  1,882 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAutiojoen lampi 
Autiojoen lampi 69211743429910 on Keski-Suomessa Jyväskylässä Tikkakosken kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 131 metriä mpy.
Iso Joutenlampi (Jyväskylä)

| Iso Joutenlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°22′13″N, 25°32′22″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Tuomiojärven−Palokkajärven v−a (14.29)
Laskuoja:  oja Savilampeen 
Järvinumero:  14.295.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  186,1 m  
Pituus:  580 m  
Leveys:  360 m  
Rantaviiva:  1,552 km  
Pinta-ala:  12,607 ha  
Tilavuus:  0,0002587 km³ 
Keskisyvyys:  2,05 m  
Suurin syvyys:  6 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Joutenlampi 
Iso Joutenlampi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Sikomäen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 12,6 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 258 700 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,1 metriä ja suurin syvyys on 6,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 186,1 metriä mpy.
Cherry Bombz

The Cherry Bombz oli Hanoi Rocksin entisten kitaristien Andy McCoyn ja Nasty Suiciden vuonna 1985 perustama yhtye, jossa oli mukana myös rumpali Terry Chimes (The Clash, Hanoi Rocks), basisti Dave Tregunna (Sham 69, Iggy Pop) ja laulaja Anita Chellamah. Kokoonpano hajosi jo syksyllä 1986.lähde?
Yhtye

Kesällä 1985 Hanoi Rocksin hajottua Andy McCoy, Nasty Suicide, Timo Kaltio ja Terry Chimes perustivat McCoyn ja Suiciden johdolla Cherry Bombzin, jonka laulajaksi otettiin Toto Coelo -yhtyeessä vaikuttanut Anita Chellamah. Cherry Bombz jatkoi Glam rock- ja glam punk-linjalla. Cherry Bombz esitti monia Hanoi Rocksin kappaleita, joita ei oltu ehditty levyttää Hanoi Rocks -albumeille. Ensimmäinen kokoonpano ehti levyttää Britanniassa alun perin julkaistun 7" singlen "Hot Girls In Love / Feline Feeling" ja Japanissa sekä Yhdysvalloissa julkaistun EP:n "Hot Girls In Love / 100 Degrees In The Shade / Feline Feeling / Oil & Gasoline".lähde?
Yhtyeen piti levyttää kokonainen LP, mutta rahat eivät riittäneet kuin "mini-LP:hen" eli käytännössä EP:hen The Cherry Bombz, joka sisälsi samat kappaleet kuin aiemmin julkaistu EP, lisättynä vain kappale "Pin-Up Boy".lähde?
Loppuvuoden 1985 yhtyeessä jäsenenä ollut Timo Kaltio korvattiin vuoden 1986 alusta lähtien Dave Tregunnalla (The Lords of the New Church, Sham 69). Tämä kokoonpano julkaisi 7" singlen "House Of Ecstasy / Declaration", EP:n "House of Ecstasy / Declaration / Countryfield Inner City Blues /Running (Back To Your Lover)" ja live-LP:n Coming Down Slow, joka julkaistiin vuonna 1987 yhtyeen jo hajottua. Lisäksi syntyivät vielä keikkavideot "Hot Girls In Love" ja "Live At The Marquee" sekä kokoelmakasetti "100 Degrees In The Shade" vuonna 1986. Yhtye ehti kiertää Yhdysvalloissakin, mutta syksyllä 1986 yhtye hajosi, kun McCoy antoi Chellamahille potkut.lähde?
Diskografia

Hot Girls In Love (1985)
The Cherry Bombz (1985)
The House Of Ecstasy (1986)
Coming Down Slow (1987)
100 Degrees In The Shade (kokoelmakasetti, 1986)
Videografia

Hot Girls In Love (video, 1986)
Live At The Marquee (video, 1986)
Kokoonpanot > 1985

Anita Chellemah - laulu
Andy McCoy -  sähkökitara, laulu
Nasty Suicide - sähkökitara, laulu
Timo Kaltio - bassokitara
Terry Chimes - rummut
Kokoonpanot > 1986

Anita Chellamah - laulu
Andy McCoy -  sähkökitara, laulu
Nasty Suicide - sähkökitara, laulu
Dave Tregunna - bassokitara
Terry Chimes - rummut
Iso-Peräinen

| Iso-Peräinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°24′42″N, 25°38′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Tuomiojärven−Palokkajärven v−a (14.29)
Laskupuro:  Korpelanpuro Alaseen 
Järvinumero:  14.295.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  135,8 m  
Pituus:  360 m  
Leveys:  180 m  
Rantaviiva:  0,933 km  
Pinta-ala:  3,615 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso-Peräinen 
Iso-Peräinen  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Tikkakosken kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,6 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,8 metriä mpy.
Iso Kilpilampi (Uurainen)

| Iso Kilpilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Uurainen
Koordinaatit:  62°26′16″N, 25°32′22″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Tuomiojärven−Palokkajärven v−a (14.29)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.295.1.048
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  177,8 m  
Pituus:  180 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,407 km  
Pinta-ala:  1,174 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Kilpilampi 
Iso Kilpilampi  on Keski-Suomessa Uuraisissa Kummunkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 177,8 metriä mpy.
Iso Riuttalampi

| Iso Riuttalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Uurainen
Koordinaatit:  62°26′57″N, 25°34′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Tuomiojärven−Palokkajärven v−a (14.29)
Laskujoki:  suo-oja Tuomipuroon 
Järvinumero:  14.295.1.043
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  176,2 m  
Pituus:  210 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,485 km  
Pinta-ala:  1,323 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Riuttalampi 
Iso Riuttalampi  on Keski-Suomessa Uuraisissa Pirttiperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 176,2 metriä mpy.
Karting

Kartingkilpailu.
Kartingauto.
Kartingauto vuodelta 1960.
Karting eli mikroautoilu on autourheilulaji, jota ajetaan niin harraste- kuin ammattilaistasollakin. Kartingauto on yksinkertainen, yksipaikkainen, putkirunkoinen ja jousittamaton auto, jossa on jäykkä taka-akseli. Art Ingels rakensi ensimmäisen gokart-auton Los Angelesissa vuonna 1956.
Karting on tärkein autourheilun nuorisolajeista ja usein ensimmäinen askel ennen isompia luokkia. Esimerkiksi useimmat Formula 1 -kuljettajat, mukaan lukien kaikki suomalaiset F1-kuljettajat ovat aloittaneet ajamisen kartingluokista. Ulkomaisista F1-kuljettajista kartingia ajaneita kuljettajia ovat muun muassa Sebastian Vettel, Nico Rosberg, Ayrton Senna, Max Verstappen, Lewis Hamilton, Michael Schumacher ja Fernando Alonso.
Karting-sarjoja on useita, joista ylimänä Kartingin maailmanmestaruussarja.
Aloittaminen

Kartingharrastus kannattaa aloittaa liittymällä paikalliseen autourheiluseuraan, joita on lähes jokaisella paikkakunnalla. Harrastukseen liittyy monta osa-aluetta. Sekä kuljettajalle että huoltajalle/mekaanikolle riittää oppimista moneksi vuodeksi.
Yksin aloitettaessa joutuu kantapään kautta tekemään kaikki aloittelijan virheet, vaikka olisikin kokemusta muista moottoriurheilulajeista. Useimpien ensimmäinen auto on käytetty. Suomessa seuratoiminta on poikkeuksellisen aktiivista, ja se on loputon tiedonlähde aloittelevalle mutta myös kokeneelle kuljettajalle sekä huoltajalle tai mekaanikolle. Seurat tarjoavat myös usein omia kartingautojaan vuokrattavaksi lähinnä kokeilua varten.
Sekä ajamisen oppiminen, että karting eli auton huoltamisen ja säätämisen oppiminen ovat molemmat ehtoja kilpailumenestykselle.
Kansainvälisiin FIA-luokkiin (OKJ-, OK- ja KZ-luokat) vaaditaan kv-lisenssi. Näissä luokissa ajetaan ainoastaan kartingin Suomen-, Euroopan- ja maailmanmestaruuksista. OKJ-luokkaan pääsee sinä vuonna kun täyttää 12, ja OK-luokkaan sinä vuonna kun täyttää 14 vuotta. KZ-luokkaan pääsee sinä vuonna kun täyttää 15 vuotta.
Kartingluokat ja kilpasarjat Suomessa

Kartingia ajetaan kilpatasolla useissa luokissa ja sarjoissa. Merkittävimmät kilpasarjat Suomessa ovat Karting SM-sarja, Flying Finn Raket Cup sekä IAME Series Finland ja Rotax Max Challenge.
Lisäksi Suomen Kartingliitto järjestää mestaruussarjan, jossa ei ajeta omia osakilpailuja, vaan pisteet lasketaan pienten luokkien osalta Flying Finn Cupin sekä vuosittain valittavien kansallisten kilpailujen joukosta. Mestaruussarja on pienten luokkien keskuudessa arvostettu sarja ja sen pistelaskulla on merkitystä erityisesti kansallisten, muiden sarjojen ulkopuolisten kilpailujen elinvoimaisuudelle.
Kilpailuja järjestävät myös paikalliset kerhot. Nämä ovat ns. harjoituskilpailuja joissa pyritään opastamaan kilpailukäytäntöjä ja auttamaan harrastajia lajin pariin. Kilpailut ovat muodoltaa kuten muutkin ainoana poikkeuksena kansallisiin sarjoihin on että monet lähdöt ajetaan sekalähtöinä eli saman vauhtiset tai kokoiset autot niputetaan samaan lähtöön. Ennen olikin esimerkiksi TAG sarja jossa Iame X30 ja Rotax Max autot ottivat mittaa toisistaan. Tämä toteutuu osin edelleen näissä harjoituskilpailuissa. Nämä kerhokilpailut ovat myös kerhojen pääsääntöinen tapa ansaita rahaa jotta karting ratoja voidaan ylläpitää ja laji pysyy elinvoimaisena.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Luokka | Sarja | Moottori | Ikäraja | Arvo |
| Cadet | Flying Finn Raket Cup | Raket 95 | 6 |  |
| Micro | Flying Finn Raket Cup | Raket 95 | 8–11 | CUP |
| Raket | Flying Finn Raket Cup | Raket 95 | 10–15 | SJM |
| Mini | Karting SM-sarja | Mini 60 | 10 | SJM |
| OKj | Karting SM-sarja | OKj | 12–14 | SM |
| OK | Karting SM-sarja | OK | 14 | SM |
| KZ2 | Karting SM-sarja | KZ | 15 | SM |
| Raket120 |  | Raket120 | 13 |  |
| Micro Max | Rotax Max Challenge | Rotax 125 MAX (kuristettu 9.5hv) | 8–11 |  |
| Mini Max | Rotax Max Challenge | Rotax 125 MAX (kuristettu 13hv) | 10–13 |  |
| Junior Max | Rotax Max Challenge | Rotax 125 MAX (kuristettu 23hv) | 12–14 |  |
| Senior Max | Rotax Max Challenge | Rotax 125 MAX | 14 |  |
| Max Master | Rotax Max Challenge | Rotax 125 MAX | 32 |  |
| DD2 | Rotax Max Challenge | Rotax 125 DD2 MAX | 15 |  |
| DD2 Master | Rotax Max Challenge | Rotax 125 DD3 MAX | 32 |  |
| X30 Micro | IAME Series Finland | IAME WaterSwift60 | 8-12 |  |
| Mini60 | IAME Series Finland | Mini60 | min 10 |  |
| X30 Junior | IAME Series Finland | IAME X30 (kuristin 22,7mm) | 12–16 |  |
| X30 Senior | IAME Series Finland | IAME X30 | 14 |  |
| X30 Senior Heavy | IAME Series Finland | IAME X30 | 14 |  |
| X30 Master | IAME Series Finland | IAME X30 | 30 |  |
Kartingradat Suomessa

AKK:n kartingsääntökirjan mukaan Suomessa on 48 toiminnassa olevaa, kilpailukäyttöön tarkoitettua ulkorataa. Espoon Bembölen FK-rata on Suomen vanhin, edelleen käytössä oleva asfaltoitu ulkokartingrata.