stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vihreäkivi

Vihreäkivi on metamorfinen kivilaji. Vihreäkiville tyypillisiä mineraaleja ovat albiitti, kloriitti, aktinoliitti sekä epidootti. Kolme viimeisintä aiheuttavat kivelle tyypillisen vihreän värin. Vihreäkivet muodostuvat basalttisista kivistä ns. vihreäkivifasieksen olosuhteissa melko alhaisessa paineessa ja 300–500 °C lämpötilassa.
Vihreäkiveen liittyy malmiesiintymiä, esimerkiksi kultaa.
Suomessa vihreäkiveä esiintyy Itä-Suomessa sekä Keski-Lapissa. Itä-Suomen vihreäkivivyöhyke on iältään arkeeinen. Keski-Lapin vihreäkivivyöhyke on laajempi, mutta proterotsooinen, eli iältään nuorempi.
Vihreäkivi on Kainuun maakuntakivi.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2006

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2006 järjestettiin 8.–9. heinäkuuta Mikkelissä.
Yleisen sarjan mitalistit > Miehet

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Turun Urheiluliitto | 40,50 | Teppo Heimo | Antti Toivonen | Juha Sonck | Timo Salonen |
| 2. | Helsingin Kisa-Veikot | 41,11 | Lauri Kalima | Tuomas Näsi | Kalle Simpanen | Rami Jokinen |
| 3. | Karhulan Katajaiset | 41,21 | Ilari Porkka | Esa Liukkonen | Tommi Huomanen | Stefan Koivikko |
4 × 400 m
| 1. | Lahden Ahkera | 3.13,37 | Ari-Pekka Lattu | Juha Kukkamo | Collins Hart | Mustapha Mabrouki |
| 2. | Turun Urheiluliitto | 3.15,70 | Teemu Linkosaari | Tomas Johansson | Mikko Moisio | Antti Toivonen |
| 3. | Esbo IF | 3.17,25 | Oki Vuonoranta | Matti Vesterinen | Robert Rotkirch | Jan Bosas |
4 × 800 m
| 1. | Lahden Ahkera | 7.26,57 | Mustapha Mabrouki | Wilson Kirwa | Zach Whitmarsh | Juha Kukkamo |
| 2. | Helsingin Kisa-Veikot | 7.36,13 | Aki Nummela | Tapani Virtanen | Mikael Talasjoki | Mikko Lahtio |
| 3. | Gamlakarleby IF | 7.40,50 | Joni Hautala | Jani Hautala | Robert Hagström | Tommy Granlund |
4 × 1 500 m
| 1. | Helsingin Kisa-Veikot | 15.47,53 | Tapani Virtanen | Aki Nummela | Mikael Talasjoki | Mikko Lahtio |
| 2. | Lahden Ahkera | 15.48,14 | Wilson Kirwa | Jussi Utriainen | Zach Whitmarsh | Jonas Hamm |
| 3. | Turun Urheiluliitto | 15.49,33 | Anders Rockas | Tuomo Lehtinen | Olli Rantamäki | Arto Aalto |
3 × 5 000 m kävely
| 1. | Lappeenrannan Urheilu-Miehet | 1.10.26,61 | Jani Lehtinen | Seppo-Juhani Savolainen | Heikki Kukkonen |  |
| 2. | Raision Ryhti | 1.12.44,92 | Timo Viljanen | Juha Kinnunen | Heikki Kinnunen |  |
| 3. | Lappeenrannan Urheilu-Miehet II | 1.18.35,86 | Tuukka Grönholm | Olavi Kotro | Veli-Matti Partanen |  |
Yleisen sarjan mitalistit > Naiset

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Lappeenrannan Urheilu-Miehet | 47,60 | Elina Sorsa | Maiju Björkholm | Jenni Saarinen | Ilona Ranta |
| 2. | Oulun Pyrintö | 47,61 | Hanna-Riikka Hosio | Anna-Maria Jääskeläinen | Mirkka Anias | Heidi Hannula |
| 3. | Tampereen Pyrintö | 47,74 | Laura Setälä | Elisa Hakamäki | Heini Vilonen | Anna Heiniö |
4 × 400 m
| 1. | Kokkolan Veikot | 3.46,42 | Saara Haanpää | Jenni Nikula | Minna Järvenpää | Mari Järvenpää |
| 2. | Helsingin Kisa-Veikot | 3.49,14 | Attaa Asare | Katja Erävistö | Minna Nummela | Suvi Myllymäki |
| 3. | Turun Urheiluliitto | 3.51,03 | Riikka Aro | Liina Aalto | Sophie Ylinen | Johanna Lehtinen |
4 × 800 m
| 1. | Kokkolan Veikot | 8.45,14 | Saara Haanpää | Jenni Nikula | Minna Järvenpää | Mari Järvenpää |
| 2. | Helsingin Kisa-Veikot | 8.52,62 | Riikka Pirinen | Katja Erävistö | Minna Nummela | Suvi Myllymäki |
| 3. | Lahden Ahkera | 9.01,69 | Maija Saarinen | Mirjam Beekmann | Irina Watkins | Päivi Varis |
3 × 3 000 m kävely
| 1. | Pyhäselän Urheilijat | 45.51,25 | Jaana Eskelinen | Anna-Riikka Tiitinen | Jutta Jolkkonen |  |
| 2. | Vihdin Viesti | 47.29,10 | Sanna Rajala | Annika Lehtoranta | Mia Hovi |  |
| 3. | Ikurin Vire | 48.58,07 | Jenni Lahtinen | Marja Katajisto | Heidi Viitaniemi |  |
Unbinilium

Unbinilium tai toiselta nimeltään eka-radium on väliaikainen nimi hypoteettiselle alkuaineelle, jota ei ole kokeellisesti pystytty valmistamaan. Sille on annettu väliaikaiseksi tunnukseksi Ubn ja sen järjestysnumero on 120.
Saksalaiset ja venäläiset tutkijat ovat vuodesta 2007 lähtien yrittäneet valmistaa ainetta plutoniumista ja raudasta sekä uraanista ja nikkelistä siinä onnistumatta. Alkuaine 120 on siksi kiinnostava, että se saattaa kuulua stabiilisuuden saareen. Alkuaineen 120 pitäisi olla saaren raskain alkuaine, olettaen, että atomin ydin on pallomainen.
Alkuaineen puoliintumisaika olisi laskujen mukaan 1–20 mikrosekuntia. Alkuaine kuuluisi maa-alkalimetalleihin ja muistuttaisi todennäköisesti radiumia, mutta metalli olisi vieläkin reaktiivisempi kemiallisesti. Todennäköisiä yhdisteitä olisivat oksidi UbnO ja hydroksidi Ubn(OH)2.
USS Wainwright (DD-419)

| USS Wainwright |
| --- | --- |
 USS Wainwright
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Norfolkin laivastontelakka
Kölinlasku:  7. kesäkuuta 1938
Laskettu vesille:  21. kesäkuuta 1939
Palveluskäyttöön:  15. huhtikuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  29. elokuuta 1946
Loppuvaihe:  alusluettelosta 13. heinäkuuta 1948 upotettu maalilaivana 5. heinäkuuta 1948
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 600 t (standardi) 2 211 t (kuormattu)
Pituus:  106,15 m
Leveys:  11 m
Syväys:  4,07 m
Koneteho:  50 000 hv
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  192
Aseistus
Aseistus:  4 x DP 5"/38 -tykkiä 4 x .50"/90 konekivääriä 8 x 21" (533 mm) torpedoputkea 2 x syvyyspommikiskoa, joissa 10 syvyyspommia
USS Wainwright (runkonumero DD-419) oli vuonna 1940 palvelukseen otettu Yhdysvaltain laivaston Sims-luokan hävittäjä.
Valmistus

Yhdysvaltain laivasto tilasi aluksen Norfolkin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 7. kesäkuuta 1938. Alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1939 kumminaan Henry Meiggsin puoliso ja otettiin palvelukseen 15. huhtikuuta 1940 ensimmäisenä päällikkönään Thomas L. Lewis.
Palvelus

Koeajojen päätyttyä alus liitettiin Atlantin laivastoon, jonka mukana se aloitti puolueettomuuden valvonnan.
Vihreän joen rannalla (kauan sitten)

Vihreän joen rannalla (kauan sitten) on rockyhtye Eppu Normaalin kappale, joka julkaistiin vuonna 1985 levyllä Kahdeksas ihme. Kappale on yksi heidän tunnetuimmistaan, sekä eräs yhtyeen soitetuimpia kappaleita.
Vlaardingen

| Vlaardingen |
| --- | --- |
 Hollandiagebouw Vlaardingenissä vuonna 1978.
 lippu:  vaakuna

 Koordinaatit: 51°54′N, 4°20′E 
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Etelä-Hollanti
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Bert Blase
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  26.71 km²
 – Maa:  23.76 km²
 – Josta vettä:  2.95 km² 
Väkiluku (30.6.2008):  70 656
 – Väestötiheys:  2974 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  3130 - 3139
 
 www.vlaardingen.nl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kartta Vlaardingenin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Vlaardingen on Alankomaissa, Etelä-Hollannin provinssissa, Nieuwe Waterwegin varrella sijaitseva kunta ja kaupunki. Asukkaita kunnassa on 70 656 (30.6.2008) ja väestötiheys on 2 974 as./km². Kunnan pinta-ala on 26,71 neliökilometriä, josta vettä on 2,95 km². Vlaardingenin pormestari on Tjerk Bruinsma. Kunnan keskuspaikkakunta on samanniminen, kuin kuntakin. Vlaardingenin elinkeinoja ovat muun muassa kalastus, meijeritoiminta sekä kemikaali- (fosfaatti) ja metallurgiatyöt.
Vlaardingenin nähtävyyksiä ovat muun muassa Grote Kerk ("Suuri Kirkko") vuodelta 1643, kaupungintalo vuodelta 1650 sekä kalatori vuodelta 1778. Vuonna 1967 valmistunut Benelux-tunneli alkaa Vlaardingenin alueella.
Vlaardingenin naapurikunnat ovat Midden-Delfland pohjoisessa, Schiedam idässä, Rotterdam idässä ja etelässä ja Maassluis lännessä.
Vlaardingenin ystävyyskunta on tšekkiläinen Moravská Třebová.
Vuodesta 1987 on Vlaardingenin Suuressa kirkossa (Grote Kerk) jaettu joka maaliskuun 13. päivä kansainvälinen Geuzen-mitali (Geuzenpenning) henkilölle tai järjestölle, joka on puolustanut tai edistänyt demokratiaa ja vastustanut kaikenmuotoista diktatuuria, syrjintää tai rasismia. Vuonna 2008 mitalin sai presidentti Martti Ahtisaari.
Historia

Vuonna 1018 Vlaardingenin lähistöllä käytiin taistelu, jonka Hollanti voitti.
Vlaardingen kehittyi 1900-luvulla yhdeksi Alankomaiden suurimmista merisatamista. Suuren telakan valmistuminen vuonna 1958 läheiselle Rozenburg-saarelle kasvatti Vlaardingenin merkitystä.
Kuuluisia asukkaita

Bassie en Adriaan, näyttelijä
Edith Bosch, judoka
Wouter Bos, valtiovarainministeri Balkenenden IV. hallituksessa
Wilma van Hofwegen, uimari
Mark Huizinga, olympiakullan judossa voittanut
Karen Mulder, huippumalli
Martijn LeNoble, basisti
Ted van de Parre, maailman vahvin mies vuonna 1992
Roel Pieper, liikemies
Winston Post, näyttelijä, malli
Remi Poppe, poliitikko
Harald Wapenaar, ammattilaisjalkapalloilija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vlaardingen Wikimedia Commonsissa
Virallinen kotisivu (hollanniksi) (puolaksi) (englanniksi)
Kunnan kartta (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
Vollin kirkko

| Vollin kirkko Voll kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2013.
Sijainti:  Rauma, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Møren hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1896
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  290
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vollin kirkko (norj. Voll kyrkje) on Rauman kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puukirkko vuodelta 1829.
Kirkkosali
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vollin kirkko Wikimedia Commonsissa
Voll (Rauma)

| Voll |
| --- | --- |
 Huoltoasema Vollissa vuonna 2022.
 Voll
 Koordinaatit: 62°31′42″N, 7°26′20″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Møre ja Romsdal
Kunta:  Rauma
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,8 km²
Väkiluku (2023):  500
 – Väestötiheys:  625 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Voll on taajama Rauman kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 500 vuonna 2023.
Kuvia

Vollin kirkko
Tšerdynin piiri

Tšerdynin piiri Permin aluepiirin kartalla.
Tšerdynin piiri ven. Че́рдынский райо́н, Tšerdynski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 20 872 neliökilometriä. Asukkaita on 32 100 henkeä (vuonna 2009).
Tšerdynin piiri sijaitsee Permin aluepiirin pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Komin tasavaltaan, idässä Krasnovišerskin, etelässä Solikamskin sekä lännessä Permin Komin Kosan ja Gainyn piireihin. Pinta-alasta 94 % on metsää. Hyötykaivannaisia ovat hiekka, sora, savi, öljy ja turve. Suurimmat joet ovat Kama, Višera ja Kolva.
Piiriin kuuluu Tšerdynin kaupunki, Nyrobin kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) sekä 8 maalaiskuntaa: Bondjug, Kertševski, Kolva (keskuspaikka Verhnjaja Kolva), Poktša, Rjabinino, Ust-Urolka (Kurgan), Valai ja Vilgort. Hallinnollinen keskus on Tšerdyn. Asutuskeskuksia on yhteensä 114.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 90,5 % asukkaista on venäläisiä, 1,5 % tataareja ja 1,5 % ukrainalaisia. Kaupunkiväestön osuus on 39,3 %.
Piirin läpi kulkee Solikamskin ja Nyrobin välinen maantie. Talous perustuu puunhankintaan ja -jalostukseen. Lisäksi on elintarviketeollisuutta. Maatalous on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon.
Piirissä toimii lasten musiikki- ja taidekoulut, ammattikoulu, kirjastolaitos sekä kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia. Paikallislehtenä ilmestyy Severnaja zvezda (”Pohjolan tähti”).
Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiä ovat Tšerdynin ja Nyrobin historialliset rakennukset, maaseutukylien kirkot sekä Tšerdynin kotiseutumuseo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tšerdynin piiri Wikimedia Commonsissa
Aleksandrovsk • Barda • Berezniki • Berjozovka • Bolšaja Sosnova • Dobrjanka • Gainy • Gornozavodsk • Gremjatšinsk • Gubaha • Iljinski • Jelovo • Jurla • Jusva • Karagai • Kišert • Kizel • Kosa • Kotšovo • Krasnokamsk • Krasnovišersk • Kudymkar • Kudymkar • Kujeda • Kungur • Kungur • Lysva • Nytva • Ohansk • Oktjabrski • Orda • Osa • Otšor • Perm • Perm • Siva • Solikamsk • Solikamsk • Suksun • Tšaikovski • Tšastyje • Tšerdyn • Tšernuška • Tšusovoi • Uinskoje • Usolje • Vereštšagino • Zvjozdnyi
Valkosalvia

| Valkosalvia |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Huulikukkaiskasvit Lamiaceae
Suku::  Salviat Salvia
Laji::  apiana
Kaksiosainen nimi
 Salvia apiana  Jeps. 
Katso myös
   Valkosalvia Wikispeciesissä   Valkosalvia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkosalvian siemeniä ja hedelmiä.
Valkosalvia (Salvia apiana) on monivuotinen huulikukkaiskasvien heimoon kuuluva pensas, joka on kotoisin Yhdysvaltojen Lounais-Kaliforniasta ja Meksikon Baja Californiasta. Kasvia viljellään sen tuoksuvien harmaanvihertävien lehtien ja valkoisten kukkien vuoksi.
Kasvi kasvaa noin 60–100 senttimetriä korkeaksi.
Viljely

Valkosalviaa lisätään siemenestä tai pistokkaista. Esikasvatus siemenestä aloitetaan maaliskuussa. Laji itää hitaasti ja epätasaisesti ja vaatii lämpimän ympäristön itääkseen. Taimet istutetaan ravinteikkaaseen multaan. Laji vaatii pitkän ja lämpimän kasvukauden, ruukkukasvatus onnistuu kasvihuoneessa tai lämpimällä seinustalla. Laji on hallanarka, eikä talvehdi Suomessa.
Käyttö

Valkosalviaa käytetään suitsukkeena. Sen savulla uskotaan uuspakanallisissa uskonnoissa olevan puhdistava ja huonoa energiaa poistava vaikutus.[lähde? ]
USS Virginia (SSN-774)

| USS Virginia |
| --- | --- |
 USS Virginia

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  General Dynamics Electric Boat, Groton, Connecticut
Kölinlasku:  2. syyskuuta 1999
Laskettu vesille:  16. elokuuta 2003
Palveluskäyttöön:  23. lokakuuta 2004
Tekniset tiedot
Uppouma:  7 150 t (pinnalla) 7 800 t (sukelluksissa)
Pituus:  114,91 m
Leveys:  40,23 m
Syväys:  10,36 m
Koneteho:  1 x S9G-painevesireaktori
Nopeus:  pinnalla: 15 solmua sukelluksissa: 25+ solmua
Miehistöä:  113
Aseistus
Aseistus:  4 x 533 mm torpedoputkea 12 x Mk36 VLS -siiloa Tomahawk-risteilyohjusten laukaisemiseksi
USS Virginia (runkonumero SSN-774) on Yhdysvaltain laivaston Virginia-luokan ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä rakentaminen aloitettiin 2. syyskuuta 1999. Se laskettiin vesille 16. elokuuta 2003 kumminaan Virginian kuvernöörin ja senaattorin Charles Robbin puoliso ja presidentti Lyndon B. Johnsonin tytär Lynda Johnson Robb ja liitettiin laivastoon 23. lokakuuta 2004 ensimmäisenä päällikkönään David Kern.
Palvelus

Virginia palasi 23. marraskuuta 2005 New Londonin sukellusvenetukikohtaan ensimmäiseltä partiomatkaltaan. Alus siirrettiin 12. tammikuuta 2006 koeajojen jälkeiseen tarkastukseen telakalle. Robert E. Clark vastaanotti 27. kesäkuuta 2008 aluksen päällikkyyden.
Alus lähti 15. lokakuuta 2009 ensimmäiselle kuuden kuukauden partiomatkalleen, jolta se palasi 13. huhtikuuta 2010 Grotoniin Connecticutiin matkattuaan yli 37000 merimailia. Matkan aikana se vieraili Rotassa, Soudanlahdella, Fujaihrassa ja Aksazissa. Timothy Salter vastaanotti aluksen päällikkyyden 29. huhtikuuta New Londonin sukellusvenetukikohdassa.
Alus saapui 28. kesäkuuta Halifaxiin kansainväliseen laivastokatselmukseen ja se saapui 1. syyskuuta Portsmouthin laivastontelakalle Kitteryssä Mainessa ensimmäiseen ylläpitohuoltoonsa, joka sisälsi ylläpitäviä korjauksia sekä järjestelmäpäivityksiä. Alus palasi palvelukseen 5. toukokuuta 2012 oltuaan 19 kuukautta telakalla.
Steven W. Antcliff vastaanotti aluksen päällikkyyden 15. helmikuuta 2013 Grotonissa. Alus lähti 13. elokuuta New Londonista merelle. Alus kiinnittyi 24. elokuuta laituriin Portsmouthissa Britteinsaarilla viikoksi. Alus saapui 7. lokakuuta Clydeen ja se palasi Grotoniin 13. helmikuuta 2014 oltuaan puoli vuotta partiomatkalla. Seuraavan matkalle alus lähti 28 maaliskuuta ja palasi 3. heinäkuuta.
Lokakuussa alus oli telakalla rutiinitarkastuksessa, mistä palattuaan se oli joulukuun alun koeajoissa. Alus kiinnittyi 23. toukokuuta 2015 Nova Scotiassa Halifaxissa laituriin ja 1. marraskuuta New Londonissa.
Alus saapui 22. maaliskuuta 2016 Clydeen Skotlantiin ja edelleen 8. heinäkuuta Devonportiin kahdeksaksi päiväksi. Alus palasi 28. heinäkuuta New Londoniin oltuaan kuusi kuukautta merellä. Aluksen päällikkö Steven W. Antcliff luovutti 2. syyskuuta New Londonissa päällikkyyden seuraajalleen Jeffrey Andersonille, josta tuli samalla aluksen kuudes päällikkö.
Alus lähti tammikuun alussa 2017 Grotonista  Floridan rannikolle. Alus ankkuroitui 17. tammikuuta Port Caanveraliin, mistä se jatkoi matkaansa 20. tammikuuta. Alus palasi Cape Canaveraliin vielä tammikuun lopulla, minkä jälkeen se palasi Grotoniin helmikuussa.
Alus lähti elokuun lopulla Grotonista merelle ja se saapui 10. joulukuuta Clydeen Skotlantiin, mistä se lähti 16. joulukuuta. Alus palasi 22. joulukuuta Clydeen viiden päivän lepoon. Alus osallistui 20.-24. tammikuuta 2018 sukellusveneentorjuntaharjoitukseen Cadizinlahdella, mistä vapauduttuaan alus vieraili Rotassa Espanjassa. Alus lähti merelle 8. helmikuuta ja se saapui 22. helmikuuta New Londoniin oltuaan puoli vuotta partiomatkalla.
Alus saapui 26. syyskuuta Portsmouthin laivastotelakalle Kitteryyn Maineen, missä se telakoitiin 20 kuukaudeksi.
Valkorunkosembra

| Valkorunkosembra |
| --- | --- |
 Vanha valkorunkosembrayksilö.
Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Havupuut Pinophytina
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Suku::  Männyt Pinus
Laji::  albicaulis
Kaksiosainen nimi
 Pinus albicaulis  Engelm. 

Katso myös
   Valkorunkosembra Wikispeciesissä   Valkorunkosembra Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkorunkosembra (Pinus albicaulis) on mäntyjen sukuun kuuluva havupuu, joka elää noin 500-vuotiaaksi ja kasvaa 10–20 metriä korkeaksi. Se on erittäin uhanalainen, ja sitä tavataan Pohjois-Amerikan läntisillä vuoristoalueilla.
Ulkonäkö ja koko

Valkorunkosembra on hitaasti kasvava ja pitkäikäinen puu. Suotuisissa olosuhteissa se kasvaa 10–20 metriä korkeaksi, mutta levinneisyysalueen korkeusrajan tuntumassa se jää vain pensaaksi. Puu elää todennäköisesti noin 500-vuotiaaksi mutta kylmillä ja kuivilla alueilla mahdollisesti jopa tuhat vuotta. Se muistuttaa huomattavasti kalliovuortensembraa, vaikkakin niiden kävyt ovat erilaiset. Valkorunkosembran kaarna on nuorilla yksilöillä kalkinvalkoista ja ohutta. Vanhoilla yksilöillä se on paksua ja muodostaa ohuita harmaita suomumaisia muodostelmia. Neulaset ovat viiden ryppäissä ja 3–9 senttimetriä pitkiä. Ne ovat yleensä sinivihreitä ja hieman mutkalla.
Valkorunkosembra on yksikotinen, eli sillä on sekä hede- että emikukinto. Heteet kehittyvät latvuston uusille oksille ja levittävät siitepölyn heinäkuun ensimmäisellä puoliskolla. Emikukinnot ja kävyt kehittyvät latvaoksien kärkiin. Kävyt ovat munanmuotoisia tai lähes pyöreitä ja 3–8 senttimetriä pitkiä. Noin senttimetrin pitkät siemenet vapautuvat kävyistä vasta, kun kävyt ovat tippuneet ja alkaneet maatua.
Levinneisyysalue

Valkorunkosembraa kasvaa läntisen Pohjois-Amerikan vuoristoalueilla. Sitä tavataan vain korkeiden vuoristojen harjanteilla, joten sen levinneisyysalue ei ole yhtenäinen. Kanadassa sitä kasvaa Brittiläisen Kolumbian Rannikkovuorilla ja Albertan Kalliovuorilla. Yhdysvaltojen puolella levinneisyysalue jatkuu Kaskadeille Washingtoniin ja sieltä edelleen Kalifornian eteläosiin sekä Kalliovuorille Montanaan, Idahoon ja Wyomingiin.
Aiheesta muualla

USDA: Pinus albicaulis (englanniksi)
ITIS: Pinus albilcaulis (englanniksi)
Valkorunkosembran käpy.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2007

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2007 järjestettiin 7.–8. heinäkuuta Turussa.
Yleisen sarjan mitalistit > Miehet

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Helsingin Kisa-Veikot | 40,90 | Markus Pöyhönen | Rami Jokinen | Tuomas Näsi | Lauri Kalima |
| 2. | Viipurin Urheilijat | 41,02 | Hannu Hämäläinen | Niko Taavitsainen | Teemu Vilén | Markus Vilén |
| 3. | Turun Urheiluliitto | 41,65 | Teppo Heimo | Mikko Moisio | Mika Ketola | Juha Sonck |
4 × 400 m
| 1. | Noormarkun Nopsa | 3.13,87 | Tommi Poussu | Matti Välimäki | Lauri Kohtamäki | Hannu Poussu |
| 2. | IF Kraft | 3.16,57 | Mats-Johan Hagman | Richard Mitts | Johan Nordmyr | Jonathan Åstrand |
| 3. | Lahden Ahkera | 3.17,44 | Collins Hart | Ari-Pekka Lattu | Wilson Kirwa | Mustapha Mabrouki |
4 × 800 m
| 1. | Helsingin Kisa-Veikot | 7.38,34 | Mikael Talasjoki | Tapani Virtanen | Simo Wannas | Aki Nummela |
| 2. | Lahden Ahkera | 7.39,44 | Mustapha Mabrouki | Ari-Pekka Lattu | Wilson Kirwa | Juha Kukkamo |
| 3. | Gamlakarleby IF | 7.49,86 | Marcus Prest | Mikael Bergdahl | Joni Hautala | Tommy Granlund |
4 × 1 500 m
| 1. | Helsingin Kisa-Veikot | 15.59,99 | Tapani Virtanen | Mikael Talasjoki | Aki Nummela | Simo Wannas |
| 2. | Lahden Ahkera | 16.02,86 | Wilson Kirwa | Juha Kukkamo | Jussi Utriainen | Francis Kirwa |
| 3. | Jyväskylän Kenttäurheilijat | 16.06,17 | Jaakko Nieminen | Miika Takala | Juha Puttonen | Henri Manninen |
3 × 5 000 m kävely
| 1. | Lappeenrannan Urheilu-Miehet | 1.06.04,96 | Veli-Matti Partanen | Heikki Kukkonen | Jani Lehtinen |  |
| 2. | Lappeenrannan Urheilu-Miehet II | 1.14.43,37 | Janne Havukainen | Olavi Kotro | Tuukka Grönholm |  |
| 3. | Turun Weikot Yleisurheilu | 1.16.40,42 | Jan-Erik Sundqvist | Christer Sundqvist | Timo Viljanen |  |
Yleisen sarjan mitalistit > Naiset

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Lahden Ahkera | 46,17 | Hanna Korell | Seyi Omojuwa | Maisa Korri | Noora Pesola |
| 2. | Jyväskylän Kenttäurheilijat | 46,20 | Suvi Lehosvuo | Minna Laukka | Annu Kangasaho | Johanna Manninen |
| 3. | Viipurin Urheilijat | 47,02 | Annimari Korte | Ifeoma Chukwuma | Jasmina Viitala | Jasmin Showlah |
4 × 400 m
| 1. | Kokkolan Veikot | 3.46,28 | Saara Haanpää | Jenni Nikula | Minna Järvenpää | Mari Järvenpää |
| 2. | IK Falken | 3.49,80 | Caroline Backa | Jannica Rönnqvist | Caroline Wärn | Karin Storbacka |
| 3. | Lahden Ahkera | 3.54,26 | Päivi Varis | Mirjam Beekmann | Maija Saarinen | Maisa Korri |
4 × 800 m
| 1. | Kokkolan Veikot | 8.38,52 SE | Saara Haanpää | Jenni Nikula | Minna Järvenpää | Mari Järvenpää |
| 2. | Nurmon Urheilijat -99 | 9.06,12 | Henna-Maija Koivisto | Sara Sajanti | Mari Mäki-Torkko | Eeva Sajanti |
| 3. | Lahden Ahkera | 9.07,15 | Maija Saarinen | Katriina Uusimäki | Mirjam Beekmann | Päivi Varis |
3 × 3 000 m kävely
| 1. | Pyhäselän Urheilijat | 45.45,21 | Jaana Eskelinen | Tiina-Liisa Soikkeli | Jutta Jolkkonen |  |
| 2. | Turun Weikot Yleisurheilu | 46.18,50 | Helinä Salonen | Johanna Väliniemi | Outi Sillanpää |  |
| 3. | Kenttäurheilijat-58 | 47.13,76 | Elisa Lähdesmäki | Jasmin Köykkä | Tiina Muinonen |  |
Unbitrium

Unbitrium on väliaikainen nimi alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä yhdelle alkuaineista, joita ei ole vielä löydetty. Unbitriumin väliaikainen kemiallinen merkki on Ubt, ja sen järjestysluku on 123. Sen sijainti taulukossa, kuten myös sen ominaisuudet, on osittain määritelty laskennallisesti.[lähde? ]
Unbitriumia ei vielä (2011) ole yritetty syntetisoida, mutta jos sen atomeja saataisiin aikaan, niiden isotoopin 326Ubt odotetaan olevan pysyvin.