stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirausk
Aiheesta muualla

Lyhyt kuvaus kaupungista (englanniksi) (BYcity.org)
Kaupungin keskustan kartta (venäjäksi) (BYcity.org)
Кировский район - Tietoa piiristä taajamineen (venäjäksi) (dorogiby.info)
WikiMapia karttalinkki kaupungista ympäristöineen, kohteiden selitykset pääosin (englanniksi) tai (venäjäksi)
Neuvostoliiton aikaista topografiakarttaa 1:100 000 ja 1:200 000 alueesta (venäjäksi)
Piirin perustietoja ja kartta (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (emaps-online.com)
Tietoa piirin palveluista ja kuvia rakennuksista (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (region.mogilev.by)
Hallintopiiristä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (region.mogilev.by)
Kuvia Kirauskin piiristä (englanniksi), (valkovenäjäksi), (venäjäksi) ja (puolaksi) (radzima.org)
Bruderhof

| Bruderhof |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  anabaptismi
Teologia:  kristillinen pasifismi
Toiminta-alue:  Yhdysvallat, Iso-Britannia, Australia, Saksa, Paraguay, Etelä-Korea ja Itävalta
Perustaja:  Eberhard Arnold
Perustettu:  1920 Sinntal, Saksa
Seurakuntia:  26 yhteisöä (15 Yhdysvalloissa, 3 Britanniassa, 3 Australiassa, 2 Saksassa, 1 Paraguayssa, 1 Etelä-Koreassa ja 1 Itävallassa
Jäseniä:  yli 2 900
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bruderhof on anabaptistinen kristillinen yhteisö, joka harjoittaa yhteisomistusta seuraten esimerkkiä, jonka se katsoo löytävänsä Raamatun Apostolien teoista. Heillä on yhteisöjä Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa, Saksassa, Australiassa ja Paraguayssa. Yhteisomistuksen lisäksi liikkeen opillisiin erityispiirteisiin kuuluvat aikuiskaste, väkivallattomuus, ja elinikäinen aviouskollisuus.
Oppi

Bruderhof katsoo edustavansa anabaptistista traditiota. Se mainitsee muina saman tradition edustajina mennoniitat ja amissit, mutta pitää näitä läheisempänä itselleen hutteriitteja, joihin heitä yhdistää yhteisomistuksen periaate sekä pyrkimys elää veljellisessä ja sisarellisessa rakkaudessa. Liike tunnustaa Raamatun auktoriteetin kaikissa uskon ja elämän kysymyksissä ja hyväksyy Apostolisen ja Nikean uskontunnustuksen. Liike mainitsee oppiinsa erityisesti vaikuttavan ja inspiroivan Apostolien tekojen 2. ja 4. luvun sekä vuorisaarnan.
Bruderhofin yhteisöt ovat avoimia uusille jäsenille, mutta he eivät aktiivisesti yritä värvätä jäseniä, sillä Bruderhof ei pidä itseään ainoana kristillisenä yhteisönä eikä ainoana tienä pelastukseen. Uusien jäsenten tulee olla vähintään 21-vuotiaita ja heidän pitää olla käynyt uskovien kasteella. Yhteisössä syntyneet lapset eivät tule automaattisesti jäseniksi, sillä heidänkin on koettava erityinen kutsu elää yhteisössä.
Bruderhofin yhteisöissä harjoitettu yhteisomistus merkitsee sitä, ettei kukaan jäsen omista mitään. Kaikki omaisuus kuuluu yhteisölle. Uuden jäsenen liittyessä yhteisöön kaikki hänen tulonsa ja omaisuutensa annetaan kirkolle ja jokaiselle annetaan elämään tarpeelliset hyödykkeet kuten ruokaa, vaatteita ja asunto. Jokainen on tilivelvollinen yhteisölle käyttämästään rahasta eikä kukaan jäsen ole toista rikkaampi tai köyhempi.
Bruderhofiin kuuluvat pyrkivät pukeutumaan vaatimattomasti ja kunnioittavasti, mikä erottaa heidät jossain määrin muusta väestöstä. He välttävät sekä varallisuutta ilmaisevaa pukeutumista sekä sellaista pukeutumista, joka olisi provokatiivista tai seksuaalista. Pukeutumisella halutaan myös kunnioittaa sitä eroa, jonka Jumalan katsotaan luoneen miehen ja naisen välille. Naisten pukeutumiseen kuuluu mekko ja pään peittäminen. Miesten vaatetus ei eroa yhtä paljon valtaväestöstä mutta on myöskin yksinkertainen.
Jäsenmäärä

Liike ilmoittaa jäsenmääränsä olevan yli 2 900. Yhteisöjen koko vaihtelee noin 20:stä 350:een. Yhteisöjä perustetaan tarvittaessa lisää ja osana sitoutuneisuutta liikkeelle jäsenet muuttavat tarvittaessa uusiin kohteisiin perustamaan yhteisöjä. Eniten yhteisöjä on Yhdysvalloissa, 15. Britanniassa ja Australiassa on kummassakin kolme, Saksassa kaksi sekä Paraguayssa, Itävallassa ja Etelä-Koreassa kussakin yksi.
Yhdysvalloissa liike on selvästi keskittynyt New Yorkin osavaltioon, jossa sijaitsee yhdeksän yhteisöä. Pennsylvaniassa on kolme yhteisöä ja Floridassa, Pohjois-Carolinassa ja Minnesotassa on kussakin yksi.
Aiheesta muualla

Yhteisön kotisivut
Yhteisön Youtube-kanava
Liikkeen perustaja Eberhard Arnold.
Teetauko Cotswoldsin yhteisössä.
Bruderhofin jäseniä aterioimassa Peckhamin yhteisössä Britanniassa.
Presbyterian Church (USA)

| Presbyterian Church (USA) |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  päälinjan protestantismi
Teologia:  liberaaliteologia
Hallinto:  presbyteerinen
Yhteistyötahoja:  National Council of Churches Reformoitujen kirkkojen maailmanyhteisö Kirkkojen maailmanneuvosto
Toiminta-alue:  Yhdysvallat
Perustettu:  10. kesäkuuta 1983
Seurakuntia:  8 572 (2023)
Jäseniä:  1 094 733 (2023)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Presbyterian Church (USA) (lyh. PCUSA) on yhdysvaltalainen protestanttinen kirkkokunta. Kirkkokunta on muodostettu 10. kesäkuuta 1983, kun United Presbyterian Church in the USA ja Presbyterian Church in the United States yhdistyivät. Yhdistyminen lopetti kirkkokuntien jakautumisen etelään ja pohjoiseen, joka oli peräisin Yhdysvaltain sisällissodasta.
2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä kirkkokuntaan kuului lähes kaksi miljoonaa jäsentä noin 10 000 seurakunnassa. Sen päämaja on Louisvillessä, Kentuckyssa. PCUSA kuuluu jäsenyhteisönä National Council of Churches-järjestöön.
Historia > Tausta ja muodostuminen

Vuonna 1958 United Presbyterian Church of North America yhdistyi USA Presbyterian Churchin kanssa muodostaen United Presbyterian Church in the USAn. Tästä kirkosta tuli aktiivinen ekumeenisissa asioissa. Kirkkokunta hyväksyi uuden tuunnustuksen vuonna 1967. Eteläinen Presbyterian Church in the United States oli perinteisesti kuitenkin edistänyt paikallista toimintaa ja rajoittanut keskusvallan toimintaa. Täten yritykset yhdistää kirkkokunnat epäonnistuivat vielä 1950-luvulla. 1970-luvun lopulla syntyi uusi liikehdintä yhdistymisen puolesta ja se onnistui vuonna 1983.
Historia > Opin muodostuminen

1990-luvulla Presbyterian Church (USA) kamppaili homoseksuaalisuutta koskevan kysymyksen kanssa. Erityisesti kysymykseksi muodostui, tuliko kirkon kieltäytyä homoseksuaalien vihkimisestä virkaan. Vuonna 1997 kirkkokunta muutti perussopimustaan siten, että se kielsi papin, vanhimpien ja diakonien virat kaikilta, jotka harrastivat irtosuhteita. Vuonna 2011 tämä päätös kuitenkin kumottiin jolloin kukin presbyteeri voi itse päättää virkakysymyksestä. Saman vuonna Scott Andersonista tuli kirkkokunnan ensimmäinen avoimesti homoseksuaalinen pappi.
Kirkkokunta kävi keskustelua myös samaa sukupuolta olevien avioliiton hyväksymisestä. Vuonna 2012 kirkko hylkäsi ehdotuksen, jonka mukaan perussopimuksessa muutettaisiin määritelmä avioliitosta miehen ja naisen välisenä. Vuonna 2014 kirkon yleiskokous puolsi samaa sukupuolta olevien avioliiton solmimisesta silloin, kun se on osavaltioiden lain mukaan mahdollista. Kirkon yleiskokous hyväksyi myös avioliiton määritelmän muutoksen, jonka se oli hylännyt aikaisemmin.
Organisaatio ja jäsenistö

Presbyterian Church (USA):ta ohjaa perustuslaki, joka koostuu kahdesta niteestä: Tunnustuskirjasta, joka käsittelee opillisia asioita ja järjestyskirjasta, joka käsittelee kirkon organisaatio, jäsenyyttä ja hallintoa. Perustuslain muuttamista koskevat päätökset on hyväksyttävä presbyteerien enemmistöllä.
Kirkon korkein hallintoelin on yleiskokous, jonka presbyteerit valitsevat joka toinen vuosi pidettäviin kokouksiin. Alemmilla tasoilla toimivat pastoreista, vanhimmista ja diakoneista koostuvat alueelliset presbyteerit sekä synodit, jotka koostuvat useiden alueiden presbyteereistä. Alimmalla tasolla on istunto, joka koostuu yksittäisen seurakunnan pastoreista ja aktiivista vanhimmista.
Organisaatio ja jäsenistö > Kannatusalueet

PCUSA:n suhteellisesti vahvimpia kannatusalueita osavaltioittain ovat Etelä-Carolina, Pohjois-Carolina, Pennsylvania,  Iowa ja Virginia. Yksittäisistä kaupungeista vahvimpia ovat Mexio, Spirit Lake, Pinehurst, New Castle ja Worthington.
Hutteriitit

Hutteriittinaisia käsittelemässä maissisatoa.
Hutterismi eli huterilaisuus on protestanttiseen tunnustuskuntaan kuuluva kristillinen ryhmä, joka on mennoniittien ja amissien tavoin anabaptistinen.
Hutteriitit elävät äärimmäisen yhteisöllistä elämää Lounais-Kanadassa ja Yhdysvaltojen pohjoisosissa. Hutteriittien lukumäärä on noin 42 000. Äidinkielenään he puhuvat saksan murretta.
Jokainen hutteriitti elää maatalousyhteisössä, syö yhteisön ruokasalissa, peseytyy yhteisissä pesutiloissa ja asuu talossa, josta kullekin perheelle annetaan huoneet tarpeen mukaan nukkumista varten. Samaa sukupuolta olevat hutteriitit pukeutuvat hyvin samankaltaisiin vaatteisiin. Yksilön elämä on hutteriittiyhteisössä muutenkin rajoitettua: ”Mitä vähemmän vapauksia ihmisellä on, sitä turvallisempaa elämä on.”lähde?
Ajatuksena oli luoda yhteisö, jossa yksilöt toimisivat oman etunsa unohtaen kuin mehiläiset. Poikkeamista yhteisistä normeista rangaistaan ankarasti. Evolutiivisen uskontotieteen tutkija D. S. Wilson kutsuu tällaista yhteisöä ”superorganismiksi”.lähde?
Oppi

Hutteriittien opin mukaan kristityn tulee nöyrtyä Jumalansa edessä ja jättäytyä Jumalan armon varaan. Kristitty myös luopuu yksityisestä omaisuudesta ja liittyy yhdessä muiden kristittyjen kanssa kommunistiseen yhteisöön, Bruderhofiin. Itsensä kieltämistä ja Jumalan armoon jättäytymistä kutsutaan ”Gelassenheitiksi”. Kun ihminen luopuu itsestään, hänestä tulee Jumalan instrumentti.
Lisääntyminen

Hutteriittien syntyvyys on D. S. Wilsonin mukaan korkein maailmassa. Hutteriitit eivät kuitenkaan lisäänny vain ihmisyksilöinä, vaan myös itse Bruderhof lisääntyy tietyn tarkan kaavan mukaan jakautumalla kahdeksi erilliseksi Bruderhofiksi: Kun Bruderhofin jäsenmäärä alkaa lähestyä 160:tä, Bruderhof ostaa uutta maata ja alkaa rakentaa uutta yhteisöä, johon puolet vanhan yhteisön jäsenistä siirtyy. Jäsenraja vaikuttaisi osuvan juuri Dunbarin luvun rajoihin.
Jako lähtijöihin ja jääjiin tapahtuu jakamalla ensin yhteisö kahteen ryhmään niin, että ryhmät ovat työkyvyn, sukupuolen ja ikärakenteen suhteen mahdollisimman tasavahvat. Vanhukset saavat valita ryhmän itse. Molemmat ryhmät pakkaavat tavaransa, minkä jälkeen arvalla valitaan kumpi ryhmä lähtee ja kumpi saa jäädä. Lähtijät nousevat kuorma-autoihin ja siirtyvät tyypillisesti muutaman kilometrin päässä olevaan uuteen Bruderhofiin, toiset purkavat tavaransa.
Erikoinen jakautumistapa edistää ilmeisesti omalta osaltaan Bruderhofien koheesiota.
Kirjallisuutta

Ilmari Vesterinen: Geishat ja muita etnologisia kirjoituksia. Hämeenlinna: Karisto Oy, 1992.
D. S. Wilson: Darwin's Cathedral: Evolution, Religion, and the Nature of Society. The University of Chicago Press, 2003.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta hutteriitit Wikimedia Commonsissa
Hutteriittikoululaisten tekemä sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Hutteriittien oma sivusto
Anabaptistien hutteriittisivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Jacob Hutter.
Hutteriittien muuttoliikkeet Euroopassa.
Albertalainen hutteriittityttö pikkusiskonsa kanssa. Kuva vuodelta 1950.
Axel Åhman

| Axel Åhman |
| --- | --- |
 Axel Åhman Göteborgin kirjamessuilla 2024.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. helmikuuta 1993 (ikä 32) Vöyri, Suomi
Ammatti:  muusikko, koomikko, kirjailija
Muusikko
Laulukielet:  ruotsi, suomi
Aktiivisena:  2009–
Yhtyeet:  KAJ
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Axel Åhman (s. 6. helmikuuta 1993 Vöyri) on suomenruotsalainen kirjailija, muusikko ja koomikko. Hän on ollut osa  KAJ-yhtyettä vuodesta 2009 yhdessä  Jakob Norrgårdin ja  Kevin Holmströmin kanssa.
Muusikkona

Åhman osallistui yhtyeensä KAJ kanssa Melodifestivalen 2025 -laulukilpailuun kappaleella ”Bara bada bastu” ja voittivat kilpailun. Voiton myötä he edustavat Ruotsia vuoden 2025 Eurovision laulukilpailussa. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Åhmanin lisäksi Kevin Holmström, Jakob Norrgård, Robert Skowronski, Kristofer Strandberg ja Anderz Wrethov.
Kirjailijana

Åhman on julkaissut kolme kirjaa. Yhden novellikokoelman, romaanin sekä lastenkirjan. Åhman on palkittu Arvid Mörne -kilpailussa vuonna 2017.
Yksityiselämä

Åhman asuu Vaasassa ja on naimisissa Louise-puolisonsa kanssa.
Toivo Kalevi Kääriö

| Kalevi Kääriö |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. kesäkuuta 1939 Helsinki
Kuollut: 2012 Huittinen
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kuvataiteilija
Toivo Kalevi Kääriö (4. kesäkuuta 1939 Helsinki – 2012 Huittinen) oli suomalainen kuvataiteilija, joka teki veistoksia ja lasitaidetta.
Kääriö perusti Kuopioon Suokatu 17:ään Taidekellarin (1963–64) ja toimi Taidekellari ry:n puheenjohtajana. Hän piti ensimmäisen näyttelynsä Helsingissä vuonna 1966.
Tasolasista tehty reliefi
Myöhäisempää kautta, osa vaivaisukkoteemaa
Kääriön tuotanto käsitti veistoksia, lasitaidetta, maalauksia ja keramiikkaa. 
Myöhäisempään tuotantoon kuului myös vaivaisukko-teema.
Kääriön teoksia on mm. Suomen lasimuseon ja Urpo Lahtisen kokoelmissa.
Elämäntapa

Vuodesta 1996 lähtien Kääriö asui rakentamassaan liikkuvassa ateljeessa, joka oli entinen linja-auto. Auto toimi sekä kotina että työtilana, ja se oli varustettu muun muassa aurinkopaneeleilla ja juoksevalla vedellä.
2000-luvulla hän toteutti Euroauto 2000 -hanketta, jonka tavoitteena oli esitellä suomalaista kulttuurihistoriaa, taidetta ja osaamista eri puolilla Eurooppaa sekä luoda kansainvälinen galleriaverkosto.
Perhe

Kääriön vanhemmat olivat Ev.luutn. Pekka Kääriö ja Ljuba Maria Kääriö (o.s. Riskowa). Kääriö oli naimisissa Lea Kääriön, (o.s Wilska) kanssa, heillä oli kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Kansallisgalleria: Kalevi Kääriön kokoelma, 1995 - 2010
Porno -68 – paljon porua mutta vähän pornoa
Mika Myllylä

| Mika Myllylä |
| --- | --- |
 Mika Myllylä Trondheimissa 1997
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mika Kristian Myllylä
Syntynyt: 12. syyskuuta 1969 Oulu
Kuollut: 5. heinäkuuta 2011 (41 vuotta) Kokkola
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Pituus:  183 cm
Seura:  Haapajärven Kiilat, Joutsan Pommi
Laji:  maastohiihto
Maailmancup
Voitot:  10
Palkintokorokkeella:  25
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Nagano 1998 | 30 km (p) |  |
|  Hopeaa | Lillehammer 1994 | 50 km (p) |  |
|  Pronssia | Lillehammer 1994 | 30 km (v) |  |
|  Pronssia | Lillehammer 1994 | 4 × 10 km |  |
|  Pronssia | Nagano 1998 | 10 km (p) |  |
|  Pronssia | Nagano 1998 | 4 × 10 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Trondheim 1997 | 50 km (p) |  |
|  Kultaa | Ramsau 1999 | 10 km (p) |  |
|  Kultaa | Ramsau 1999 | 30 km (v) |  |
|  Kultaa | Ramsau 1999 | 50 km (p) |  |
|  Hopeaa | Trondheim 1997 | takaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Trondheim 1997 | 4 × 10 km |  |
|  Hopeaa | Ramsau 1999 | takaa-ajo |  |
|  Pronssia | Thunder Bay 1995 | 10 km (p) |  |
|  Pronssia | Trondheim 1997 | 10 km (p) |  |
Mika Myllylä vuonna 2001.
Mika Kristian Myllylä (12. syyskuuta 1969 Oulu – 5. heinäkuuta 2011 Kokkola) oli Suomen menestyneimpiä mieshiihtäjiä. Hän voitti olympiakultaa perinteisen hiihtotavan 30 kilometrin matkalla Naganossa 1998 ja neljä maailmanmestaruutta, joista kolme Ramsaun MM-hiihdoissa 1999. Yhteensä Myllylä voitti urallaan kuusi olympiamitalia ja yhdeksän MM-mitalia. Seuratasolla Myllylä edusti Haapajärven Kiiloja ja uransa viimeisinä vuosina Joutsan Pommia.
Arvokisamitalien määrällä (15 kpl) mitattuna Myllylä on yksi menestyneimpiä suomalaisia maastohiihtäjiä yhdessä Marja-Liisa Kirvesniemen ja Aino-Kaisa Saarisen kanssa.
Myllylästä, Jari Isometsästä ja Harri Kirvesniemestä käytettiin heidän aktiiviaikanaan nimikettä ”karpaasit”.
Myllylä oli yksi niistä suomalaishiihtäjistä, jotka jäivät kiinni dopingtestissä Lahden MM-hiihdoissa 2001. Hän ei kilpailukieltonsa jälkeen onnistunut tekemään paluuta maajoukkueeseen ja lopetti uransa kauden 2004–2005 jälkeen.
Mika Myllylä löydettiin kotoaan kuolleena 5. heinäkuuta 2011. Kuolinsyyksi todettiin tapaturma, mutta asiasta ei ole annettu sen tarkempaa tietoa julkisuuteen.
Lapsuus ja nuoruus sekä uran alku

Mika Myllylän ollessa kaksivuotias perhe muutti vuonna 1971 Haapajärveltä Ruotsiin Trollhättaniin, jossa Mikan vanhemmat työskentelivät Saabin autotehtaalla. Kouluikään ehdittyään Mika innostui isänsä ohjauksessa urheilusta ja liittyi paikalliseen urheiluseuraan, jossa hänen päälajikseen tuli suunnistus. Perhe palasi Ruotsista Suomeen Haapajärvelle talvella 1980. Myllylä kirjoitti myöhemmin muistelmissaan, että saatuaan vuonna 1980 joululahjaksi Järvisen lasikuitusukset hänen ainoaksi ajanvietteekseen tuli hiihto. Voitettuaan ensimmäisen piirinmestaruutensa talvella 1983 Myllylä päätti ryhtyä kilpahiihtäjäksi. Peruskoulun jälkeen Myllylä ei enää jatkanut koulunkäyntiä.
Vuonna 1984 Myllylä aloitti paikallsesti tunnetun hiihtovalmentajan Aarne Ahon ohjauksessa hiihdon eri osa-alueiden määrätietoisen harjoittelun. Vuonna 1989 Myllylä kilpaili nuorten maailmanmestaruuskisoissa, mutta hänet jätettiin erään kostean illanvieton vuoksi pois nuorten viestijoukkueesta. Hän pääsi kuitenkin samana vuonna mukaan Suomen hiihdon MM-joukkueen valmennusryhmään, kun siitä oli vapautunut yksi paikka Marjo Matikaisen päätettyä lopettaa uransa ennen seuraavan kauden alkua.
Uran jälkeen

Myllylä perusti vuonna 1999 Mika Myllylä Oy -nimisen urheilualan tukkukauppaan keskittyvän yrityksen (aikaisemmin Hespolar Oy). Yrityksen aputoiminimenä oli M-LOGO ja hallituksen toisena varajäsenä toimi Myllylän vaimo Suvi-Päivikki Myllylä. Yritys toimi Kokkolassa ja Nivalassa.
Kilpailukieltonsa jälkeen Myllylä palasi kilpaladuille muttei tehnyt paluuta maajoukkueeseen eikä kansainväliselle huipulle. Hän voitti kuitenkin muutaman suomenmestaruuden ennen kuin lopetti uransa lopullisesti kauden 2004–2005 jälkeen. Myllylä palasi kuitenkin kilpaladuille vielä vuonna 2009 ja hiihti Keski-Pohjanmaan Maakuntaviestissä Nivalan joukkueen ankkurina sekä Kontiolahdella SM-kilpailuissa Joutsan Pommin miesten viestijoukkueen 3. osuuden. Maakuntaviestissä Myllylä hävisi kaksi minuuttia osuuden nopeimmalle, Teemu Kattilakoskelle.
Yksityiselämä

Mika Myllylä oli naimisissa Suvi Myllylän (ent. Paavola) kanssa ja heillä on kolme lasta. Myllylän häistä julkaistiin Ilta-Sanomissa vuonna 1995 viiden sivun mittainen hääartikkeli. Myllylän häissä olivat kutsuttuina mm. Kirvesniemet, Räsäset, Vähäsöyringit ja Leppävuoret Myllylät erosivat vuonna 2007. Eronsa jälkeen Myllylä teki vuonna 2007 testamentin kahdelle pojalleen ja yhdelle tyttärelleen. Myllylät palasivat yhteen vuoden 2009 alussa mutta erosivat uudelleen saman vuoden syksyllä. Myllylä myös tunnusti julkisesti kristillistä uskoaan. Suvi Myllylä tunnusti tv-ohjelmassa vuonna 2019 tienneensä Mika Myllylän dopingin käytöstä jo ennen Lahden MM-kisoja.
Myllylä työskenteli oululaisessa metsästys- ja ulkoiluvaatteita myyvässä Erätukussa vuonna 2006 hetken ja teki yrityksen toimintaa tunnetuksi.
Hämeenlinnan kaupunginteatteri teki näytelmän Riisuttu mestari Myllylän tarinasta, joka perustui samannimiseen omaelämäkerralliseen kirjaan, joka ilmestyi Lahden doping-skandaalin jälkeen. Näytelmän dramatisoi ja ohjasi Hannu Matti Tyhtilä ja sen ensi ilta oli 21. helmikuuta 2008.
Joulukuussa 2009 Myllylä aloitti työt kokkolalaisessa kiinteistönvälitysfirmassa Asunto Björndahl Oy:ssä myyntineuvottelijana. Tammikuussa 2011 yhtiön www-sivuille ilmestyi Myllylää esittävän kasvokuvan päälle pahoinpitelyjupakan jälkeen teksti ”kuivumassa”.
2. helmikuuta 2010 Nelosen tv-uutiset kertoi Myllylän tunnustaneen Keskusrikospoliisin dopingtutkinnassa epo-hormonin käytön. Käytön tarkkaa aikaa tai sitä, kuka oli ainetta hänelle antanut, Myllylä ei ollut kertonut.
Toukokuussa 2011 Myllylä löydettiin tajuttomana kauppareissultaan WC-kopista ja vietiin tapauksen johdosta sairaalaan. Tapauksen johdosta poliisi eristi alueen.
Yksityiselämä > Rikostuomiot

Vuoden 2008 tammikuussa Myllylä sai Haapajärven käräjäoikeudessa kolme kuukautta ja kymmenen päivää ehdollista vankeutta sekä 40 päiväsakkoa (520 euroa). Tuomioon kuului myös kahdeksan kuukauden ajokielto. Hänen katsottiin syyllistyneen törkeään rattijuopumukseen, rattijuopumukseen, kulkuneuvon kuljettamiseen oikeudetta sekä kahteen väärän lausuman yllytysyritykseen viranomaismenettelyssä.
Myllylä jäi uudelleen kiinni rattijuopumuksesta marraskuussa 2009 ja hänet tuomittiin 18. helmikuuta 2010 30 päivän ehdolliseen vankeuteen törkeästä rattijuopumuksesta. Lisäksi hänet määrättiin ajokieltoon vuoden 2010 loppuun asti.
Lokakuussa 2010 Myllylä sai käräjäoikeudessa 74 päiväsakkoa kolmesta pahoinpitelystä, jotka olivat tapahtuneet saman vuoden tammi- ja maaliskuussa.
Yksityiselämä > Kuolema

Myllylä oli hankkinut itselleen revolverin kuolemaansa edeltävänä viikonloppuna sillä seurauksella, että poliisi oli käynyt hakemassa hänet huostaansa. Myllylä oli hankkinut aseen kertomansa mukaan, koska eräs hänen tuttavansa oli uhannut tappaa hänet. Lisäksi Myllylän kerrottiin nukkuneen viime ajat kirves sängyn alla. Kiinni otettaessa hän puhalsi 2,05 promillea. Myllylä vakuutti poliisikuulustelussa ampuneensa rivitalonsa terassin ovelta takapihalle tähtäämättä mitään tai ketään. Hänellä ei kuitenkaan ollut revolverin hallussapitämiseen oikeuttavaa lupaa. Poliisivankilassa vietetyn yön jälkeen Myllylä ei muistanut, miksi hän oli ampunut revolverillaan.
Mika Myllylä löydettiin kotoaan kuolleena 5. heinäkuuta 2011 kello 11. Poliisi tutki asiaa kuolemansyyn selvittämisenä eikä epäillyt tapaukseen liittyvän rikosta. Ilmoitus asiasta tuli sivulliselta. Myllylä oli asunnossaan yksin, kun hänet löydettiin. Myllylälle tehtiin oikeuslääketieteellinen ruumiinavaus. Kuolinsyytutkimuksen valmistumisesta julkisuuteen kertoi Paavo M. Petäjä, jonka mukaan Myllylän kuolinsyy oli tapaturma. Kuolinsyyn huhuttiin aikaisemmin olleen itsemurha, mutta Petäjän mukaan kyseessä ei ollut sairauskohtaus eikä itsemurha vaan tapaturma, johon ei liity rikosta. Tarkempia tietoja tapaturmasta ei ole kerrottu. Myllylä haudattiin hiljaisesti perhepiirissä 22. heinäkuuta 2011 Haapajärven uudelle hautausmaalle.
Haapajärven kaupunki avasi 7. heinäkuuta 2011 Myllylän muistonäyttelyn, jossa esiteltiin mm. Myllylän palkintokokoelma, hiihtoasuja ja mitalisuksia.
Kuolinsyyn tietojen urkinta

Tammikuussa 2012 tuli esiin, että useat poliisit olivat urkkineet tietoja poliisin tietojärjestelmästä liittyen Myllylän kuolemaan. Poliisihallitus teki tutkintapyynnön Valtakunnansyyttäjänvirastolle, ja asiaa tutkittiin rikosnimikkeinä henkilörekisteririkos sekä virkavelvollisuuden rikkominen. Selvisi, että 136:ta poliisia epäiltiin urkinnasta. Kesäkuussa 2013 syytteen sai 90 henkilöä. Ensimmäiset tuomiot urkinnasta annettiin heinäkuussa: Pohjois-Karjalan käräjäoikeus tuomitsi neljästä syytetystä kahdelle seitsemän päiväsakkoa ja hylkäsi kahden muun syytteet. Kaiken kaikkiaan urkinnasta tuomittiin 72 henkilöä. Poliisien lisäksi tuomittujen joukossa oli myös vartijoita ja toimistotyöntekijöitä. Rangaistukseksi tuomitut saivat korkeintaan 15 päiväsakkoa.
Saavutukset > Olympialaiset

1994 Lillehammer, Norja
hopea, 50 km (p)
pronssi, 30 km (v)
pronssi, 4×10 km viesti
1998 Nagano, Japani
kulta, 30 km (p)
pronssi, 10 km (p)
pronssi, 4×10 km viesti
Saavutukset > MM-hiihdot

1995 Thunder Bay, Kanada
pronssi, 10 km (p)
1997 Trondheim, Norja
kulta, 50 km (p)
hopea, 25 km takaa-ajo
pronssi, 10 km (p)
hopea, 4×10 km viesti
1999 Ramsau, Itävalta
kulta, 30 km (v)
kulta, 10 km (p)
hopea, 25 km takaa-ajo
kulta, 50 km (p)
Saavutukset > SM-hiihdot

23 Suomen mestaruutta