stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mma Ramotswe
Mma Ramotswe -romaanit

Naisten etsivätoimisto nro 1 (The No 1 Ladies' Detective Agency, 1998, suom. 2003)
Kirahvin kyyneleet (Tears of the Giraffe, 2000, suom. 2004)
Siveysoppia kauniille tytöille (Morality for Beautiful Girls, 2002, suom. 2004)
Kalaharin konekirjoituskoulu miehille (The Kalahari Typing School for Men, 2003, suom. 2005)
Elämän kirkas keskipäivä (The Full Cupboard of Life, 2004, suom. 2006)
Botswanan iloiset rouvat (In the Company of Cheerful Ladies, 2006, suom. 2007)
Onni ja siniset kengät (Blue Shoes and Happiness, 2006, suom. 2008)
Oivallinen aviomies (The Good Husband of Zebra Drive, 2007, suom. 2009)
Pieniä ihmeitä autokorjaamolla (The Miracle at Speedy Motors, 2008, suom. 2010)
Teetä ja sympatiaa (Tea Time for the Traditionally Built, 2009, suom. 2011)
Harhapolkuja savannilla (The Double Comfort Safari Club, 2010, suom. 2012)
Häähuumaa lauantaina (The Saturday Big Tent Wedding Party, 2011, suom. 2013)
Limpopon yksityisetsiväkoulu (The Limpopo Academy of Private Detection, 2012, suom. 2014)
Pienten muutosten kauneussalonki (The Minor Adjustment Beauty Salon, 2013, suom. 2015)
Kahvia komeille miehille (The Handsome Man's De Luxe Cafe, 2014, suom. 2016)
Nainen joka käveli auringossa (The Woman Who Walked in Sunshine, 2015, suom. 2018)
Kelpo rouva johtajat (Precious and Grace, 2016, suom. 2018)
Olemmeko sukua? (The House of Unexpected Sisters, 2017, suom. 2019)
Kaikenkirjavaa karjaa (The Colours of All the Cattle, 2018, suom.2020
Kadonneiden ystävien maille ("To the land of long lost friends", 2019, suom. 06/2021)
Kuinka elefantti kasvatetaan ("How to Raise an Elephant"),2020, suom. 2022)
Aiheesta muualla

Naisten etsivätoimisto nro 1 kirjailijan kotisivulla (englanniksi)
Kai Ekholm: Humanisti Botswanasta. Uusi Suomi 3.12.2007.
Miklagard – The History of the Vikings Volume II

| Miklagard -The History of The Vikings volume II Rebellion |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23.1.2007
 Tyylilaji: heavy metal, power metal
 Kesto: 60.43
 Levy-yhtiö: Massacre Records
Rebellion muut julkaisut
| Sagas of Iceland -The History of The Vikings volume I 2005 | Miklagard -The History of The Vikings volume II 2007 | Arise: From Ginnungagap to Ragnarök - The History of the Vikings Volume III  2009 |
Miklagard -The History of The Vikings volume II on saksalaisen power metal -yhtyeen Rebellionin neljäs levy, joka julkaistiin 23. tammikuuta 2007.
Konseptialbumi on toinen osa kolme albumia käsittävää trilogiaa, jonka teemana on viikinkien historia. Ensimmäisen levyn Islannin vesiltä siirrytään manner-Eurooppaan ja sanoitus kuvaa matkaa Skandinaviasta Miklagardiin (viikinkien nimitys Konstantinopolista). Levyllä kitaristi Simone Wenzel korvasi yhtyeestä lähteneen Björn Eilenin. Levyn tuottivat Uwe Lulis ja Gerd Lücking.
Kappaleet

Vi Seglar Mot Miklagard (1:49)
Sweden (4:23)
Free (5:04)
On the Edge of Life (6:00)
Ulfberth (4:42)
The Rus (4:07)
Kiew (4:32)
Aifur (4:09)
Taste of Steel (3:27)
God of Thunder (5:23)
Our Back to the Wind (5:26)
Miklagard (4:34)
The Uprising (7:07)
Kokoonpano

Michael Seifert (laulaja)  (laulaja)
Uwe Lulis (kitara)
Simone Wenzel (kitara)
Tomi Göttlich (bassokitara)
Gerd Lücking (rummut)
Aiheesta muualla

Miklagard – The History of the Vikings Volume II Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Miklagard – The History of the Vikings Volume II Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Mr. Cheeks

Mr. Cheeks on yhdysvaltalainen rap-artisti, joka tunnetaan parhaiten The Lost Boyz -ryhmän jäsenenä ja sooloartistina.
Diskografia > Sooloalbumit

John P. Kelly (2001)
Back Again! (2003)
Ladies And Ghettomen (2004)
Diskografia > Singlet

2001: "Lights, Camera, Action!"
Diskografia > The Lost Boyzin albumit

Diamond Dust (1994) Progressive
Jeeps, Lex Coups, Bimaz & Benz [EP] (1995) Uptown
Lifestyles of the Rich and Shameless [single] (1995) Uptown
Renee [CD single](1996) PolyGram
Legal Drug Money (1996) Uptown/Universal
Love, Peace & Nappiness (1997) Uptown/Universal
Me and My Crazy World (1997) Uptown/Universal
LB IV Life (1999) Uptown/Universal
Forever (2005) Contango Records/Legal Drug Money
Benjamin Guggenheim

Benjamin Guggenheim
Benjamin Guggenheim (26. lokakuuta 1865 –  15. huhtikuuta 1912) oli yhdysvaltalainen kaivosmagnaatti, ja hän oli yksi aikansa rikkaimpia ihmisiä[lähde? ]. Loppuelämänsä aikana hän asui vakituisesti Pariisiissa Ranskassa. Guggenheim matkusti rakastajattarensa Madame Leontine Pauline Aubertin kanssa Titanicin ensimmäisessä luokassa ja menehtyi laivan haaksirikossa.
Elämäkerta

Meyer Guggenheimin (1828–1905) poika Benjamin Guggenheim syntyi Philadelphiassa Pennsylvanian osavaltiossa 12-henkiseen suurperheeseen.
Vuonna 1894 Guggenheim meni naimisiin Floretta Seligmanin, lupaavan newyorkilaispankkiirin tyttären, kanssa. Heille syntyi kolme tytärtä: Benita, taiteenkerääjä Peggy Guggenheim ja Hazel.
Kun Meyer Guggenheim kuoli vuonna 1905, sai Benjamin perintönä suuren rahasumman. Muutamien huonojen sijoitusten jälkeen hänen omaisuutensa väheni, ja hän etääntyi vaimostaan joutuessaan liiketoimien vuoksi viettämään runsaasti aikaa poissa pariskunnan New Yorkissa sijaitsevasta kodista. Hänellä oli asunto Pariisissa Ranskassa, josta hän oli palaamassa Yhdysvaltoihin RMS Titanicilla yhdessä rakastajattarensa, ranskalaisen laulajan Madame Léontine Pauline Aubertin (1887–1964), kanssa. Guggenheimin hytti oli B82.
Kun loistoristeilijä törmäsi jäävuoreen ja alkoi upota, Guggenheimin korviin kantautui uutinen, että pelastusveneissä oli paikkoja vain puolelle laivallaolijoista. Hyttipalvelija Henry Samuel Etches onnistui pukemaan pelastusliivin herra Guggenheimin ylle välittämättä tämän protestoinnista, sovitti pelastusliivin päälle vielä paksun villapaidan ja lähetti sitten Guggenheimin ylös venekannelle.
Guggenheim tiesi kuolevansa, sillä veneisiin päästettiin vain naiset ja lapset. Varmistettuaan, että Madame Aubert ja tämän palvelijatar neiti Emma Sägesser olivat turvassa pelastusveneessä, Guggenheim ja hänen miespalvelijansa Victor Giglio palauttivat pelastusliivit stuertille, palasivat hyttiinsä ja vaihtoivat ylleen parhaat vaatteensa.
Titanicin vajotessa syvemmälle Guggenheimin kerrotaan sanoneen "We've dressed in our best, and are prepared to go down like gentlemen" (Olemme pukeutuneet parhaimpiimme upotaksemme kuin herrasmiehet). Myöhemmin hän pyysi stuerttia kertomaan vaimolleen, että hän oli tehnyt parhaansa murhenäytelmän keskellä.
Parhaimpiinsa pukeutuneena, noin kello kaksi aamuyöllä 15. huhtikuuta 1912, Guggenheim ja hänen palvelijansa nähtiin istumassa kansituoleilla nautiskellen brandyä ja poltellen sikareja Titanicin upotessa yhä kiihtyvällä vauhdilla. Benjamin Guggenheim oli yksi Titanicin haaksirikon yli 1 500 kuolonuhrista. Hänen ruumistaan ei ole löydetty.
Mikko Paatero

| Mikko Paatero |
| --- | --- |
 Mikko Paatero Suomi-areena-tapahtumassa heinäkuussa 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1948 (ikä 76)
Ammatti:  poliisi, juristi
Titteli:  poliisiylijohtaja
Muut tiedot
Edeltäjä:  Markku Salminen
Seuraaja:  Seppo Kolehmainen
Mikko Tapio Paatero (s. 1. kesäkuuta 1948 Eura) on suomalainen eläkkeellä oleva poliisi, joka toimi poliisiylijohtajana 15. elokuuta 2008 – 31. heinäkuuta 2015. Paatero seurasi poliisiylijohtajana Markku Salmista.
Elämä

Koulutukseltaan Paatero on oikeustieteen kandidaatti. Ennen poliisiylijohtajan tehtävää hän oli Länsi-Suomen läänin poliisineuvos 1992–2008.
Paatero on toiminut kunnallispolitiikassa Noormarkun kunnanvaltuuston jäsenenä ja kunnanhallituksen puheenjohtajana 1977–1980.
Paateron toimikaudella poliisiylijohtajan tehtävä siirtyi sisäasiainministeriön poliisiosastolta poliisihallitukseen.
Näkemyksiä

Paatero on halunnut, että myös poliisi saisi käyttöönsä vuonna 2009 käyttöön otettavien biometristen passien sormenjälkirekisteritietokannan.
Paatero on myös esittänyt, että päihtyneiden säilöönottokustannuksia siirrettäisiin poliisilta sisäasiainministeriön budjettimomentilta sosiaali- ja terveysministerin budjettimomentille, kuitenkin siten, että poliisi voi edelleen suorittaa säilöönoton sosiaaliviranomaisten maksaessa kulut.
Tiitisen listan julkistamiseen liittyen Paatero esitti, että suojelupoliisi valittaisi oikeuden päätöksestä, jonka mukaan Tiitisen lista ei ole salassa pidettävä asiakirja.
Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:n puheenjohtajan Erkki Kangasniemen esittämien ajatusten mukaisesti myös Paatero oli valmis kiristämään rangaistuksia niille, jotka uhkaavat kouluja. Hän ajoi myös internetin ympärivuorokautisen seurannan lisäämistä. Kauhajoen koulusurmien jälkeen Suomessa tehtiin yli 200 koulu-uhkausta. Kangasniemen ehdotuksessa koulu-uhkauksesta voitiin jopa tuomita vankeuteen.
Paatero ehdotti, etteivät yleiset syyttäjät enää syyttäisi poliiseja virkarikoksista, vaan että tätä varten harkittaisiin erikoissyyttäjää. Pontimena aloitteelle on ollut se, että joitain Vantaan poliisilaitoksen poliiseja on epäilty yhteistoiminnasta huumerikollisten kanssa, mutta heidän tekojaan on jätetty tutkimatta aktiivisesti, koska he ovat antaneet poliisille vihjeitä muista huumekaupassa toimivista.
Poliisiylijohtajana Paatero halusi pakollisen alkolukon ja nopeusrajoittimet kaikkiin autoihin. Hän halusi myös laskea promillerajan 0,2:een maantie- ja 0,5:een vesiliikenteessä. Tämän lisäksi hän vaatii nollatoleranssia ylinopeusvalvontaan.
Rikkomukset

Länsi-Suomen lääninpoliisijohtajana toimiessaan Paatero ajoi 78 km/h tietyömaa-alueella, jossa nopeusrajoitus oli 30 km/h. Paatero ei saanut poliisilta tien päällä sakkoja, mutta myöhemmin syyttäjä määräsi hänelle 30 päiväsakkoa liikenneturvallisuuden vaarantamisesta.
Kesällä 2012 toimiessaan Suomen poliisiylijohtajana hän syyllistyi uudelleen ylinopeuteen. Paatero ajoi Luumäellä 60 km/h nopeusrajoitusalueella ylinopeutta, josta hänelle määrättiin 80 euron rikesakot.
Sisäministeri Päivi Räsänen oli lähellä erottaa Paateron marraskuussa 2013 Aarnio-vyyhtiin liittyvän luottamuspulan takia.
Syyskuussa 2016 Paatero levitti julkisuudessa sisäministeriön mukaan paikkansa pitämättömiä väitteitä turvapaikanhakijoista ja vastaanottokeskuksista markkinoidakseen uutta kirjaansa.
Valtakunnansyyttäjä nosti toukokuussa 2018 Paateroa vastaan syytteen virkavelvollisuuden rikkomisesta. Hänen epäillään laiminlyöneen velvollisuutensa valvoa Helsingin poliisin tietolähdetoimintaa vuosina 2009–2013.
Yksityiselämä

Paatero pelasi koripalloa SM-sarjassa vuosina 1966–1971 Turun Riennon joukkueessa ja saavutti SM-hopeaa 1971 ja SM-pronssia 1968.
Mikko Paateron poika Sami Paatero on entinen moninkertainen ministereiden erityisavustaja, kuntaministeri Paula Risikon valtiosihteeri ja kokoomuksen eduskuntaryhmän pääsihteeri.
Aiheesta muualla

Alibi: Mikko Paatero poliisiylijohtajaksi
Poliisiylijohtajat Suomessa
Esko Heilimo (1926–1934) •
Martti Koskimies (1934–1946) •
Erik Gabrielsson (1946–1947) •
Urho Kiukas (1947–1957) •
Fjalar Jarva (1957–1973) •
Erkki Korhonen (1973–1982) •
Olli Urponen (1983–1997) •
Reijo Naulapää (1998–2004) •
Markku Salminen (2005–2008) •
Mikko Paatero (2008–2015) •
Seppo Kolehmainen (2015–2024) •
Ilkka Koskimäki (2024–)
Toronto

| Toronto (City of Toronto) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Kartta
 Toronto
 Koordinaatit: 43°40′13″N, 79°23′12″W 
Valtio:   Kanada
Provinssi:   Ontario
Alueet:  East York, Etobicoke, North York, Old Toronto, Scarborough, York
Perustettu:  27. elokuuta 1793
Kaupunkioikeudet:  6. maaliskuuta 1834
Kaupunkiliitos:  1. tammikuuta 1998
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Toronton kaupunginvaltuusto
 – Pormestari:  Olivia Chow
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  630,21 km²
Korkeus:  76,5–209 m
Väkiluku (2016):  2 731 571
 – Väestötiheys:  4 334,4 as./km²
 – Metropolialue:  5 928 040
Aikavyöhyke:  UTC−5
 – Kesäaika:  UTC−4
Postinumero:  M1B–M9W
Suuntanumero(t):  416 ja 647
Lempinimi::  T.O., T-Dot, Hogtown, The Queen City, The Big Smoke, Toronto the Good
Motto::  Diversity Our Strength
 
 toronto.ca 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Toronto on asukasluvultaan Kanadan suurin kaupunki ja Ontarion provinssin pääkaupunki. Vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 2 731 571 ja suuremman Suur-Toronton alueen 5 928 040. Kuudesosa Kanadan työvoimasta asuu Torontossa, ja neljäsosa Kanadan väestöstä on keskittynyt 160 kilometrin säteelle kaupungista. Toronto on Kanadan kauppa- ja finanssialan keskus.
Maantiede ja ilmasto

Toronto sijaitsee tiheään asutulla Ontarion niemimaalla Ontariojärven luoteisrannalla 350 km Ottawasta ja 500 km Montrealista länteen. Sen naapurikaupunkeja ovat Mississauga ja Brampton lännessä, Vaughan ja Markham pohjoisessa ja Pickering idässä. Kaupungin ympärillä leviää laaja, kerrostuneista kivilajeista muodostunut tasanko, joka on osa Saint Lawrence -joen alankoa, kuten koko Etelä-Ontario.
Toronton pinta-ala on noin 630 km² ja ympärysmitta noin 180 km. Leveimmillään kaupunki on 43 km itä-länsisuunnassa ja 21 km pohjois-eteläsuunnassa. Matalin kohta (76,5 m) sijaitsee Ontariojärven rannalla ja korkein kohta (209 m) Steeles Avenue Westin ja Keele Streetin risteyksessä. Pohjoisin kohta sijaitsee Steeles Avenue Eastin ja Pickeringin vastaisen rajan yhtymäkohdassa, eteläisin kohta Ontariojärven rannalla Mississaugan vastaisella rajalla, itäisin kohta Rougejoen ja Ontariojärven yhtymäkohdassa ja läntisin kohta Steeles Avenue Westin ja Albion Roadin risteyksessä.
Torontossa vallitsee kostea mannerilmasto, jolle ovat ominaisia lämpimät ja kosteat kesät ja kylmät talvet. Keskimääräinen lämpötila on −10 – 0 °C talvella ja 20–30 °C kesällä. Kaupungissa on lunta yleensä joulukuusta maaliskuuhun. Ontariojärven vesi tasaa eri vuodenaikojen välisiä lämpötilaeroja.
Torontossa on 1 500 puistoa, ja 18,1 % eli noin 8 000 hehtaaria sen pinta-alasta on erilaisia viheralueita – laaksoja, rotkoja, metsiköitä, puistoja, viljelyksiä ja luonnontilaisia rantoja. Kaupunki sijaitsee Kanadan lehtimetsävyöhykkeen eli carolinalaisen metsän itäreunassa ja kuuluu kasvuvyöhykkeeseen 6 Kanadan maatalousministeriön laatimassa vyöhykejaossa puuvartisille kasveille. Suur-Toronton yleisimpiä puulajeja ovat erilaiset vaahterat, tammet ja hikkorit. Tavallisimpia eläimiä ovat jyrsijät, pulut, pesukarhut, haisunäädät, oravat, ketut, kojootit, jänikset, lepakot ja pussirotat.
Torontolla on 43 km yhteistä rantaviivaa Ontariojärven kanssa (138 km, jos kaikki järvenpoukamat ja saaret otetaan mittauksessa huomioon), ja kaupungin kautta laskee Ontariojärveen useita jokia, joiden yhteenlaskettu pituus on 307 km. Donjoki virtaa keskustan itäpuolella ja Humberjoki länsipuolella, ja niiden jokilaaksot ovat tärkeitä viheralueita.
Maantiede ja ilmasto > Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Toronto alkoi kehittyä sataman läheiselle noin neljä kilometriä leveälle rantakaistaleelle. Sen takana on melko jyrkkä nousu ylätasangolle, ja tämän takana pyöreämuotoisia kukkuloita. Jokien ja pienempien purojen laaksot olivat aluksi kanoottireittejä, myöhemmin jokilaaksoihin vedettiin maanteitä ja kiskoja. Rantakaistale on edelleen Toronton kantakaupungin ydin, ja sinne piirrettiin ruutukaava 1700-luvun lopulla. Teollisuusalueet syntyivät kaupungin itä- ja länsipuolille rautatien varteen. Raitiovaunuliikenne alkoi 1800-luvulla, ja rohkaisi keskiluokkaa muuttamaan lähiöihin. Keskustaan nousi teräsrunkoisia pilvenpiirtäjiä jo 1900-luvun alussa. Nykyisin kerrostalot hallitsevat Toronton kaupunkikuvaa. Niihin kuuluvat asuinalueiden tornitalot, keskustan liikehuoneistot sekä liikenteen solmukohtiin syntyneet toimistokorttelit.
Toronton maamerkkejä ovat CN Tower (553 metriä korkea ja maailman toiseksi korkein vapaasti seisova rakennelma) ja Rogers Centre (entinen Skydome; maailman ensimmäinen urheiluareena, jossa on siirrettävä katto). Toronton kaupungintalon on suunnitellut suomalainen arkkitehti Viljo Revell 1960-luvun alussa. Torontossa sijaitsee jääkiekon historiaa, tunnettuja seuroja ja pelaajia esittelevä erikoismuseo: Hockey Hall of Fame. Ontariojärven rannalla on vesipuisto Ontario Place ja vähän matkan päässä valtava huvipuisto Canada’s Wonderland.
Näkymä Torontoon CN Towerin näköalatasanteelta.
Historia

Kun eurooppalaiset saapuivat nykyisen Toronton alueelle, siellä asui huroneja, jotka olivat syrjäyttäneet irokeesit noin vuonna 1500. Toronton nimi on luultavasti peräisin irokeesien sanasta tkaronto, ”paikka, jossa puut seisovat vedessä”.
Ranskalaiset perustivat kauppa-aseman ja Fort Rouillé -linnoituksen vuonna 1750 mutta hylkäsivät sen jo vuonna 1759, kun britit olivat saaneet haltuunsa Quebecin. Vuonna 1793 Ylä-Kanadan ensimmäinen varakuvernööri John Graves Simcoe perusti Toronton paikalle Yorkin kaupungin ja linnakkeen. Hän siirsi sinne provinssin pääkaupungin ja rakensi teitä kaupungista sisämaahan nopeuttaakseen ympäröivän alueen uudisasutusta. Kaupungin hallinnollinen asema houkutteli sinne kauppiaita, käsityöläisiä ja työmiehiä. Silti sen asukasluku oli vain 700 vielä 1812.
Vuoden 1812 sodassa yhdysvaltalaiset valtasivat Yorkin kaksi kertaa. Sodan jälkeen kaupunkiin muutti paljon siirtolaisia Britanniasta ja sen väkiluku alkoi kasvaa nopeasti. Asukkaita oli jo 9 000 vuonna 1834, jolloin kaupungin nimeksi muutettiin Toronto ja se sai virallisesti cityn aseman entisen townin sijaan. Ensimmäiseksi pormestariksi valittiin William Lyon Mackenzie.
Vuonna 1853 Torontoon rakennettiin rautatie, ja 1867 siitä tuli Ontarion pääkaupunki. Tämän jälkeen sen väkimäärä alkoi kasvaa voimakkaasti. Vuonna 1885 asukkaita oli 100 000 ja vuonna 1934 jo 629 000. 1900-luvun alussa Toronto toimi kaupan solmukohtana New Yorkin ja Montrealin ja vastikään asutettujen Kanadan länsiosien välillä. Lännen metsistä ja kaivoksista tuli raaka-aineita ja Niagaran putouksilta vesivoimaa. Toronton kauppiaat hoitivat postimyyntiä maan länsiosiin, ja suuret pankit ja vakuutusyhtiöt avasivat sinne konttoreita.
Kaikkein voimakkainta kasvu on kuitenkin ollut vasta toisen maailmansodan jälkeen, kun Euroopasta ja Aasiasta tulleet siirtolaiset ovat kasvattaneet kaupungin väkimäärää huomattavasti. Suur-Toronton väkimäärä ylitti miljoonan asukkaan rajapyykin 1951 ja vuonna 1953 perustettiin Metropolitan Toronto Authority hallinnoimaan metropolialueen laajuisia ongelmia. Ennen pitkää Toronto ohitti Montrealin Kanadan finanssikeskuksena. Nykyinen Toronton suurkaupunki syntyi 1. tammikuuta 1998, kun Toronton, North Yorkin, Scarboroughin, Yorkin ja Etobicoken kaupungit sekä East Yorkin borough yhdistyivät.
Hallinto ja politiikka

Torontoa johtaa pormestari, joka valitaan suoralla vaalilla. Kaupunginvaltuustossa on 44 valtuutettua, joista kukin edustaa omaa, keskimäärin 60 000 asukkaan vaalipiiriään. Sekä pormestarin että valtuuston kausi kestää neljä vuotta. Nykyisessä valtuustossa on 13 naisvaltuutettua, kun heitä edellisellä kaudella (2010–2014) oli vielä 14. Joulukuusta 2014 lähtien pormestarina on toiminut John Tory, joka on asettanut yhdeksi päätavoitteekseen kehittää Toronton joukkoliikennettä.
Talous

Toronto on Kanadan kauppa- ja finanssialan keskus. Kaupungin talouselämä kattaa 11 % koko Kanadan bruttokansantuotteesta. Toronton pörssi eli TSX on Kanadan suurin, Pohjois-Amerikan toiseksi suurin ja maailman kuudenneksi suurin pörssi. Viidellä maan kuudesta suurimmasta pankista on pääkonttorinsa sen lähellä. Vuonna 2010 85 % asukkaista työskenteli palveluammateissa. Työttömyys oli 9,94 %, lähes kaksi prosenttiyksikköä korkeampi kuin Kanadan keskiarvo.
Vuonna 2007 kaupungin suurimpiin työnantajiin kuuluivat kunnan, valtion ja provinssin virastojen ohella Air Canada, vähittäiskauppaketju A & P, Kanadan postilaitos, Toronton liikennelaitos, neljä pankkia, auton osia valmistava Magna International sekä Toronton yliopisto.
Väestö

Vuoden 2016 väestönlaskennassa Torontossa oli 2 731 571 asukasta. Vuonna 2011 vastaava luku oli 2 615 060. Suur-Toronton metropolialueella asukkaita oli 5 928 040..
Toronton asukkaiden valtaosa on historiallisesti ollut peräisin Britteinsaarilta, mutta tilanne on muuttunut maahanmuuton myötä. Britit jäivät vähemmistöksi vuonna 1961. Vuonna 2016 Toronton asukkaista 1 288 855 oli eurooppalaista alkuperää. Suurimpia eurooppalaisia etnisiä ryhmiä olivat englantilaiset (331 895), irlantilaiset (262 965), skotit (256 255), italialaiset (182 495), saksalaiset (130 895) ranskalaiset (122 610), puolalaiset (114 530) ja portugalilaiset (100 415). Eurooppalaisten jälkeen suurin ryhmä olivat aasialaiset, joita oli yhteensä 1 079 290. Heistä itä- ja kaakkois-aasialaisia oli 586 510, eteläaasialaisia 350 040 ja keskiaasialaisia tai lähi-itäläisiä 152 055. Suurimpia yksittäisiä ryhmiä olivat kiinalaiset (332 825), itäintialaiset (202 675) ja filippiiniläiset (162 600). Afrikasta oli peräisin 146 870 henkilöä, Karibialta 165 735 ja Latinalaisesta Amerikasta 113 815. 323 180 ilmoitti etniseksi taustakseen kanadalaisen. Alkuperäiskansoihin kuuluvia oli 35 630. Kaikkiaan 1 385 850 Toronton asukasta kuului niin sanottuihin näkyviin vähemmistöihin, joka Kanadassa terminä sisältää muut ryhmät, kuin valkoiset ja alkuperäisasukkaat.
Kanadan kahdesta virallisesta kielestä äidinkielenään englannin kieltä puhui 1 375 900 ja ranskaa 35 440. Muita kieliä puhui äidinkielenään 1 186 885 henkilöä ja suuria yli sadantuhannen puhujan äidinkieliä olivat kantoninkiina (114 670) ja mandariinikiina (111 405). Lukuisilla muilla kielillä oli kymmeniätuhansia puhujia.
Toronto on tunnettu maahanmuuttajien vastaanottaja. Yli puolet kaupungin asukkaista on syntynyt muualla kuin Kanadassa. YK:n mukaan Torontossa on maailman kaupungeista toiseksi suurin maahanmuuttajien osuus heti Miamin jälkeen. Niinpä kaupungissa onkin useita etnisiä kaupunginosia, kuten Little Italy, Little Jamaica, Greektown, Little Portugal, Little India ja Little Mogadishu sekä peräti viisi Chinatownia.
Palvelut > Liikenne

Toronton liikennelaitos, Toronto Transit Commission (TTC), vastaa kaupungin joukkoliikenteestä, johon kuuluu neljä metrolinjaa ja niitä täydentäviä bussi- ja raitiovaunulinjoja.
Toronton päärautatieasema Union Station on Kanadan vilkkain matkustajaliikenteen solmupiste, jonka kautta kulkee vuosittain noin 65 miljoonaa matkustajaa. Valtaosa aseman käyttäjistä on Suur-Toronton alueen työmatkalaisia, jotka matkustavat GO Transitin paikallisjunilla ja -busseilla. VIA Rail liikennöi asemalta myös kaukojunia muun muassa Ottawaan, Montrealiin, Vancouveriin ja New Yorkiin.
Toronton Pearsonin kansainvälinen lentoasema on Kanadan vilkkain. Vuonna 2006 lentokenttää käytti 31 miljoonaa matkustajaa. Lentoasema sijaitsee 27 km keskustasta luoteeseen. Sieltä on suora junayhteys Union Stationille Toronton ydinkeskustassa.
Toronton teollisuuden ja liike-elämän kannalta satama on myös erittäin tärkeä. Torontosta on vesiteitse suora yhteys Yhdysvaltoihin ja Saint Lawrencen kautta myös Atlantille. Jääolojen takia satama kuitenkin suljetaan talveksi.
Palvelut > Koulutus ja tiede

Torontossa sijaitsee Kanadan suurin yliopisto, vuonna 1827 perustettu Toronton yliopisto. Torontossa on myös maan kolmanneksi suurin yliopisto, vuonna 1959 perustettu Yorkin yliopisto sekä vuonna 1993 yliopisto-oikeudet saanut Ryersonin yliopisto. Kaupungissa on lisäksi useita taidealojen oppilaitoksia.
Palvelut > Infrastruktuuri

Toronton vesilaitoksella on järven rannalla neljä juomavedenottamoa ja neljä jäteveden käsittelylaitosta. Kaupungissa käytetään päivittäin noin 968 miljoonaa litraa vettä. Toronton sähkölaitos on yksi Kanadan suurimmista kunnallisista energialaitoksista. Se jakelee sähköä, jota tuotetaan hiilellä, ydinvoimalla, vesivoimalla, maakaasulla ja uusiutuvilla energialähteillä. Sähköntuotanto on Ontarion energialaitoksen vastuulla.
Kulttuuri > Musiikki

Toronton sinfoniaorkesteri on perustettu ensimmäisen kerran vuonna 1906 ja nykymuodossaan 1923. Se on saavuttanut mainetta useilla kiertueillaan ja levytyksillään. Jukka-Pekka Saraste toimi orkesterin musiikillisena johtajana vuosina 1994–2001. Nykyisin orkesteria johtaa Peter Oundjian.
Tunnetuista muusikoista Neil Young ja The Bandin kitaristi Robbie Robertson ovat syntyneet Torontossa. Rockyhtyeet Billy Talent, Danko Jones ja Rush on perustettu kaupungissa.