stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kansas (yhtye)
Historia > Uusi Kansas (1986–97)

Vuonna 1986 Kansas-yhtye muodostettiin uudestaan, mutta ilman Steinhardtia, Livgreniä ja Hopea. Walsh palasi Streets-yhtyeestä tuoden mukanaan basisti Billy Greerin. Rummuissa oli edelleen Phil Ehart ja kitarassa Rich Williams. Lisäksi yhtyeeseen tuli kitaristi Steve Morse. Morse oli mukana studiolevyillä Power (1986) ja In the Spirit of Things (1988) sekä 1989 taltioidulla, vasta 1998 julkaistulla, King Biscuit... -livelevyllä. Vuonna 1992 Morse jätti Kansasin ja 1994 hän liittyi Deep Purpleen.
Morsen lähdön jälkeen Ehart, Greer, Walsh ja Williams jatkoivat vuodet 1992–97 kosketinsoittaja Greg Robertin ja viulisti-kitaristi-laulaja David Ragsdalen kanssa. Ragsdalen myötä viulu palasi jälleen yhtyeen soitinvalikoimaan. Tämän kokoonpanon aikakaudella syntyi kaksi levyä, yksi keikalta Live at the Whiskey (1992) ja yksi studiossa Freaks of Nature (1995). Keikkataltioinnin huomattavin piirre oli se, että koko setti koostui vanhasta, Livgrenin, Hopen ja Steinhardtin aikaisesta, Kansas-materiaalista. Yhtä poikkeusta lukuun ottamatta kappaleet olivat vuosina 1974–77 julkaistuilta studioalbumeilta (Song for Americasta Point of Know Returniin). Se oli siis sitä samaa materiaalia, mitä neljätoista vuotta aiemmin julkaistulla livelevyllä, Two for the Showlla, oli ollut käytettävissä. Studiolevy Freaks of Nature oli yhtyeeltä kunnianhimoinen ja onnistunut yritys palata progressiivisen rockin suuntaan.
Historia > Klassinen kokoonpano tulee ja menee...? (1997–)

Vuonna 1997 Robert and Ragsdale lähtivät yhtyeestä ja Robby Steinhardt palasi. Yhtyeeltä ilmestyi Always Never the Same -levy (1998), joka sisälsi cover-versioita yhtyeen omista kappaleista (sic!). Mukana musisoimassa oli Lontoon sinfoniaorkesteri "kuudentena yhtyejäsenenä". Vuonna 2000 klassinen Kansas-kokoonpano ("III") Greerillä vahvistettuna levytti Somewhere to Elsewhere-albumin, jonka kaikki kappaleet oli säveltänyt ja sanoittanut Livgren.
Kansas on ilmoittanut vuoden 2006 kiertueen peruuntumisesta, koska Robby Steinhardt on jättänyt yhtyeen . Hän oli lähtenyt jo 1983 mutta palannut 1997. Steinhardtin viulu ja laulu ovat olennainen osa yhtyeen live-esitystä. David Ragsdale, joka jo aiemmin on korvannut Steinhardtin, on tullut kokoonpanoon.
Historia > Esi-Kansas, Proto-Kaw, (1971–)

Myös Kansasin toinen kokoonpano ("Kansas II"), julkaisi 2002 albumin Early Recordings from Kansas 1971–1973, mikä sisältää demoja ja live-esityksiä vuosilta 1971–73. Lakiteknisistä syistä ja haluttomuudesta käyttää Kansas-nimeä myynninedistämiseen, levy on julkaistu Proto-Kaw-yhtyeen nimellä. Kaw eli kansat on intiaaniheimo, jonka mukaan Kansasin osavaltio on nimetty. Proto tarkoittaa 'ennen' . Yhtye on siis 'Esi-Kansas' . Yhtyeeltä on tullut myös kaksi uutta levyä: Before Became After (2004) ja The Wait of Glory (2006).
Klassinen kokoonpano, "Kansas III"

Kaikki studio- ja livelevytykset 1974–80 ja 2000 tällä kokoonpanolla (+ lisämuusikoilla):
| --- | --- |
 Phil Ehart – lyömäsoittimet, rummut  Dave Hope – basso  Kerry Livgren – kitara, kosketinsoittimet :  Robby Steinhardt – viulu, laulu  Steve Walsh – kosketinsoittimet, laulu  Rich Williams – kitara
Diskografia

| --- | --- |
 Studioalbumit 1974 Kansas  1974 Song for America  1975 Masque  1976 Leftoverture  1977 Point of Know Return  1979 Monolith  1980 Audio-Visions  1982 Vinyl Confessions  1983 Drastic Measures  1986 Power  1988 In the Spirit of Things  1995 Freaks of Nature  1998 Always Never the Same  2000 Somewhere to Elsewhere  2016 The Prelude Implicit  2020 The Absence of Presence Livealbumit 1978 Two for the Show  1992 Live at the Whisky  1998 King Biscuit Flower Hour Presents Kansas (taltioitu 14. helmikuuta, 1989) :  2002 Device, Voice, Drum [CD/DVD]  2003 Greatest Hits Live [King Biscuit Flower Hour Presents Kansas -levyn (1998) uudelleenjulkaisu]  2009 There's Know Place Like Home  2017 Leftoverture: Live and Beyond Kokoelmat 1984 The Best of Kansas  1992 Carry On  1998 The Kansas Boxed Set  1999 The Best of Kansas [1984 kokoelman laajennettu uudelleenjulkaisu]  2002 The Ultimate Kansas  2004 Sail On: The 30th Anniversary Collection  2005 On the Other Side [Carry Onin (1992) identtinen uudelleenjulkaisu uudella nimellä ja uusilla kansilla]  2006 Works in Progress  2008 Playlist: The Very Best of Kansas  2015 Miracles Out of Nowhere Proto-Kaw (Kansas II) diskografia 2002 Early Recordings from Kansas 1971-1973  2004 Before Became After  2006 The Wait of Glory
Aiheesta muualla

Kansasin virallinen web-sivu
Saksalainen fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Kansas fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Kansas-kappaleiden sanoitukset (Arkistoitu – Internet Archive)
Virallinen Billy Greer web-sivu
Virallinen David Ragsdale web-sivu
Virallinen Steve Walsh web-sivu
Richard Williams Fan Club
Virallinen Kerry Livgren web-sivu
Virallinen Proto-Kaw web-sivu. (Arkistoitu – Internet Archive)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Iurie Bașcatov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Başcatov moldovalaisessa postimerkissä. |  Başcatov moldovalaisessa postimerkissä. |  Başcatov moldovalaisessa postimerkissä. |  |
Miesten uinti
Maa:   Neuvostoliitto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Soul 1988 | 4×100 m vapaauintiv. |  |
| MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Pronssia | Perth 1991 | 4×100 m vapaauintiv. |  |
| EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Kultaa | Bonn 1989 | 4×100 m sekauintiv. |  |
|  Hopeaa | Bonn 1989 | 100 m vapaauinti |  |
Maa:   Yhdistynyt joukkue
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | 4×100 m vapaauintiv. |  |
Iurie Bașcatov (ven. Юрий Николаевич Башкатов, Juri Nikolajevitš Baškatov, 20. kesäkuuta 1968 Chișinău, Moldavian SNT – 3. syyskuuta 2022) oli moldovalainen, kilpaurallaan Neuvostoliittoa ja sen hajottua Yhdistynyttä joukkuetta edustanut uimari, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Bașcatov saavutti 4×100 m vapaauintiviestissä olympiahopeaa Soulissa 1988, MM-pronssia Perthissä 1991 ja Neuvostoliiton hajottua Yhdistyneen joukkueen edustajana olympiahopeaa Barcelonassa 1992. Soulin kesäolympialaisissa hän sijoittui lisäksi 100 metrin vapaauinnissa viidenneksi ja 200 metrin vapaauinnissa 22:nneksi. EM-kilpailuista Bașcatov voitti Bonnissa 1989 kultaa 4×100 metrin sekauintiviestissä ja hopeaa 100 metrin vapaauinnissa. Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti 200 metrin vapaauinnissa vuonna 1988. Başcatov muutti sittemmin Chileen ja asui Etelä-Amerikassa 28 vuotta. Hän kuoli 54-vuotiaana 3. syyskuuta 2022.
Jacob Olofsson

| Jacob Olofsson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. helmikuuta 2000 (ikä 24) Piitime, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  189 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  Skellefteå AIK
Sarja:  SHL
Pelinumero:  38
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Timrå IK (SHL/Allsv.)
NHL-varaus:  56. varaus, 2018 Montréal Canadiens
Jacob Olofsson (s. 8. helmikuuta 2000 Piitime, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Skellefteå AIK:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Pelityyli

Elite Prospects -sivuston mukaan Olofsson on kahden suunnan all around -hyökkääjä, jolla on pehmeät kädet ja hyvä luistelu. Hän on myös työteliäs ja omaa hyvät raamit. Olofsson on myös hyvä sekä laukomaan että syöttämään ja hän on hyvä joukkuepelaaja.
Ura > Seuraura

Olofsson on Bodens HF:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Luleå HF:ään, josta Olofsson siirtyi jo 14-vuotiaana Timrå IK:n junioreihin kesken kauden 2014–2015. Hän voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin pronssia. Kaudella 2015–2016 Olofsson oli J18 Elitissä joukkueensa paras syöttäjä 15 syöttöpisteellään. Hän pelasi osan kaudestaan myös Timrån U16-junioreissa, joissa Olofsson voitti kauden päätteeksi U16 SM:n pronssia.
Kaudella 2016–2017 Olofsson debytoi Timrån miesten joukkueessa vain 16-vuotiaana Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa hän pelasi 14 runkosarja- ja neljä SHL:n nousukarsintojen ottelua ilman tehopisteitä. Varsinaisella Allsvenskanin tulokaskaudellaan 2017–2018 Olofsson teki 43 runkosarjaottelussa tehot 10+11=21 ja kymmenessä SHL:n nousukarsintasarjan ottelussa tehot 3+1=4. Hän oli runkosarjassa Timrån kolmanneksi paras maalintekijä. SHL:n nousukarsintasarjassa Olofssonin kaikki kolme maalia jäivät voittomaaleiksi ottelusarjassa Karlskrona HK:ta vastaan. Timrå voitti ottelusarjan lopulta voitoin 4–3 ja joukkueen kausi päättyi sarjanousuun SHL:ään. Joulukuussa 2017 Olofsson teki Timrån kanssa kevääseen 2019 asti ulottuvan ammattilaissopimuksen.
Montréal Canadiens varasi Olofssonin toisella kierroksella 56. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Hän teki Timråssa SHL-debyyttinsä kauden 2018–2019 avauskierroksella 15. syyskuuta 2018 vieraissa Linköping HC:tä vastaan. Olofsson sai ottelussa jääaikaa 16.36 minuuttia ja hän keräsi teholukeman -2. SHL-uransa avausmaalin Olofsson yhdeksännessä ottelussaan 25. lokakuuta 2018 ylivoimalla vieraissa Örebro HK:ta vastaan.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Venäjä 2018 | jääkiekko |  |
| Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  |  |
|  Pronssia | Bratislava 2017 | jääkiekko |  |
Olofsson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2018, joista jälkimmäisessä turnauksessa Olofsson toimi Ruotsin varakapteenina ja voitti pronssia. Hänet valittiin Suomea vastaan pelatun välieräottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Olofsson pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2017, jolloin hän toimi Ruotsin varakapteenina ja voitti pronssia. Olofsson pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2016, jolloin hän voitti kultaa. Yhteensä Olofsson on pelannut 18 nuorten ja 45 poikien maaottelua.
Jeesuksen Kristuksen kirkko (bickertonilaiset)
Kotisivu

Yhteisön oma kotisivu
Jean Cariou

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jean Cariou vuoden 1912 olympialaisissa. |  Jean Cariou vuoden 1912 olympialaisissa. |  Jean Cariou vuoden 1912 olympialaisissa. |  |
Maa:   Ranska
Miesten ratsastus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | esteratsastus |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1912 | joukkue-esteratsastus |  |
|  Pronssia | Tukholma 1912 | kenttäratsastus |  |
Jacques ”Jean” Cariou (23. syyskuuta 1870 Peumérit – 7. lokakuuta 1931 Toulon) oli ranskalainen ratsastaja ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja sai siellä kultaa esteratsastuksessa, hopeaa joukkue-esteratsastuksessa ja pronssia kenttäratsastuksessa. Lisäksi hän oli neljäs joukkuekenttäratsastuksessa ja 14:s kouluratsastuksessa. Este- ja kouluratsastuksessa hän kilpaili hevosella Mignon ja kenttäratsastuksessa hevosella Cocotte.
Ammatiltaan Cariou oli sotilas ja hänet ylennettiin lopulta everstiluutnantiksi.
Jean Cabanis

Jean Louis Cabanis.
Jean Louis Cabanis (8. maaliskuuta 1816, Berliini – 20. helmikuuta 1906, Berliini) oli saksalainen lintutieteilijä.
Cabanis opiskeli Berliinin Friedrich-Wilhelmin yliopistossa 1835–1839, jonka jälkeen hän matkusti Pohjois-Amerikkaan. Hän palasi 1841 mukanaan laaja luonnontieteellinen kokoelma. Hän toimi assistenttina, myöhemmin johtajana, Berliinin yliopiston museossa Martin Lichtensteinin jälkeen. Hän perusti Journal für Ornithologien 1853 ja toimitti julkaisua seuraavat 41 vuotta, jolloin tilalle astui hänen vävynsä Anton Reichenow (1847–1941).
Useita lintulajeja on nimetty hänen kunniakseen, kuten miombosirkku (Emberiza cabanisi), ruostelakkiorneero (Synallaxis cabanisi) ja keltasäihkybulbuli (Phyllastrephus cabanisi). Cabanis nimesi yhdessä Ferdinand Heinen kanssa harmaanapsun (Myiarchus swainsoni) William Swainsonin kunniaksi.
Jean Casadesus

Jean Casadesus
Jean Casadesus (7. heinäkuuta 1927 Pariisi, Ranska – 20. tammikuuta 1972 lähellä Renfrewia, Ontario, Kanada) oli ranskalainen pianisti.
Casadesus oli Robert ja Gaby Casadesusin poika. Samaan sukuun kuuluivat kapellimestari-säveltäjä Francis Casadesus ja alttoviulisti Henri Casadesus. Casadesus pääsi 11-vuotiaana Pariisin konservatorioon. Vuonna 1939 tai 1940 hän muutti perheineen Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli Princetonin yliopistossa. Casadesus voitti Philadelphian orkesterin järjestämän nuorten solistien kilpailun vuonna 1946. Hän teki samana vuonna debyyttinsä esiintymällä solistina Eugene Ormandyn johtamassa Maurice Ravelin G-duuripianokonserton esityksessä. Vuonna 1947 Casadesus palkittiin Geneven kansainvälisessä musiikkikilpailussa.
Casadesus liittyi vuonna 1954 Ranskassa Fontainebleaun amerikkalaisen konservatorion henkilökuntaan. Vuonna 1965 hän sai taiteilijaresidenssin Binghamton Universitysta, jossa hän siitä lähtien vietti puolet vuodesta. Casadesus oli naimisissa ja hänellä oli tytär. Hän kuoli autokolarissa Kanadassa vuonna 1972. Hän oli pitänyt resitaalin Deep Riverissä ja oli sieltä matkalla Ottawaan sekä Sarniaan jatkamaan esiintymistä. Onnettomuudessa kuoli myös toisessa autossa matkustanut pariskunta. Casadesusin auton kuljettaja joutui kriittiseen tilaan.
Jaroslava Švedova

| Jaroslava Švedova |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. syyskuuta 1987 (ikä 37)
Kansalaisuus:   Kazakstan
Tennispelaaja
Pituus:  180 cm
Paino:  68 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2005–
Palkintorahat:  6 717 224 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  25. (29.10.2012)
Turnausvoittoja:  1
Voitot/tappiot:  357–278
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  3. kierros (2015)
Ranskan avoimet:  puolivälierät (2010, 2012)
Wimbledon:  puolivälierät (2016)
Yhdysvaltain avoimet:  4. kierros (2016)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  4. (6.6.2011)
Turnausvoittoja:  11
Voitot/tappiot:  286–187
Aiheesta muualla
www.yaroslava-shvedova.com
ITF
WTA
Jaroslava Vjatšeslavovna Švedova (ven. Ярослава Вячеславовна Шведова, s. 12. syyskuuta 1987 Moskova, Venäjä) on kazakstanilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut WTA–maailmanlistalla kaksinpelissä sijalla 25 ja nelinpelissä kolmantena. Hän on voittanut yhden WTA–turnauksen kaksinpelissä ja 11 turnausta nelinpelissä. Hän muutti kansalaisuuttaan Venäjästä Kazakstaniin vuonna 2008.
Tennisura

Helmikuussa 2007 Švedova pääsi finaaliin Bangalore Openissa voittamalla Sania Mirzan puolivälierässä 6–7 (2–7), 6–4, 6–4. Finaalissa hän voitti ykköseksi sijoitetun Mara Santangelon 6–4, 6–4 ja voitti ensimmäisen WTA–turnauksensa. Miami Mastersissa hän voitti toisella kierroksella Ana Ivanovićin 7–5, 6–4. Kolmannella kierroksella hän hävisi Tathiana Garbinille 4–6, 6–3, 6–2.
Elokuussa 2008 ITF–turnauksen Monterreyssa voittaen Magdaléna Rybárikován finaalissa 6–4 6–1. Viikon päästä hän pääsi karsintojen kautta mukaan US Openiin, mutta hävisi 1. kierroksella Agnieszka Radwanskalle 4–6, 2–6.
Vuonna 2009 hän selviytyi pääsarjaan Ranskan avoimissa voittamalla karsintojen 1. kierroksella Shenay Perryn 6–4, 6–4, Angela Haynesin toisella kierroksella 6–1, 6–2 ja Elena Baltachan viimeisellä karsintakierroksella 6–2, 6–2. Pääsarjassa hän voitti Kaia Kanepin ja Arantxa Rusin, mutta hävisi kolmannella kierroksella Maria Sharapovalle 6–1, 3–6, 4–6. Vuoden 2009 Wimbledonin tennisturnauksessa hän voitti 1. kierroksella Monica Niculescun 6–1, 6–0, mutta hävisi toisella kierroksella 6–3, 2–6, 4–6 Melanie Oudinille.
US Openissa 2009 hän otti isoimman voittonsa voittamalla maailmanlistan sijalla viisi olleen Jelena Jankovićin 6–3, 6–7(4), 7–6(6).
Švedova jatkoi hyviä pelejään Miamissa. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Ajla Tomljanovićin 6–7(1), 7–6(3), 7–5, toisella kierroksella Sabine Lisickin 3–6, 1–0 luov. ja kolmannella kierroksella sijoittamattoman Andrea Petkovicin 6–0, 5–7, 7–5. Neljännellä kierroksella hän hävisi Agnieszka Radwanskalle 6–1, 6–4.
Barcelona Openissa Švedova voitti Anabel Medina Garriguesin 6–1, 6–4, Maria Kirilenkon 4–6, 6–2, 6–2, Iveta Benešován 6–4, 6–4, kunnes hävisi semifinaalissa Francesca Schiavonelle.
Ranskan avointen ensimmäisellä kierroksella Švedova voitti kahdeksanneksi sijoitetun Agnieszka Radwanskan toisella kierroksella ja pääsi puolivälieriin voittamalla Jarmila Grothin neljännellä kierroksella. Puolivälierän hän hävisi maailmanlistan neloselle, Jelena Jankovicille luvuin 7–5, 6–4. Wimbledonissa 2010 hän voitti Polona Hercogin, mutta hävisi toisella kierroksella Regina Kulikovalle.
Wimbledonin tennisturnauksen kolmannella kierroksella 2012 Švedova kukisti Sara Erranin ottelussa, jonka ensimmäisessä erässä Švedova voitti kaikki pallot. Tämä oli ensimmäinen kerta Grand Slam -turnausten historiassa, kun pelaaja on kyennyt ”kultaiseen erään” (engl. golden set) eli pelaamaan erän häviämättä vastustajalle ainoatakaan palloa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jaroslava Švedova Wikimedia Commonsissa
Jaroslava Švedova WTA:n sivuilla
Jaroslava Švedovan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Jerry Ferrara

Jerry Ferrara (s. 25. marraskuuta 1979 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Turtlen roolista televisiosarjassa Entourage. Ferraralla on urallaan ollut myös useita elokuvarooleja.
Ferrara syntyi Brooklynissä ja opiskeli Abraham Lincoln High Schoolissa. Hänen sukujuurensa ovat Italiassa.
Aiheesta muualla

Jerry Ferrara Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jauhen Abramenka

| Jauhen Abramenka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jauhen Sjarhejevitš Abramenka
Syntynyt: 26. helmikuuta 1987 (ikä 37)  Vitebsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto
Uran tiedot
Pituus:  185 cm
Laji:  ampumahiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2008–
Jauhen Sjarhejevitš Abramenka (valkoven. Яўге́н Сярге́евіч Абра́менка, ven. Евге́ний Серге́евич Абра́менко, Jevgeni Sergejevitš Abramenko, s. 26. helmikuuta 1987 Vitebsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen ampumahiihtäjä.
Vancouverin olympialaisissa 2010 ja Sotšin olympialaisissa 2014.
Iso-Kelkute

| Iso-Kelkute |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Asikkala, Padasjoki
Koordinaatit:  61°14′52″N, 25°14′57″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Vähä-Kelkuteeseen 
Järvinumero:  14.223.1.028
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  146,5 m  
Pituus:  920 m  
Leveys:  520 m  
Rantaviiva:  3,116 km  
Pinta-ala:  28,309 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso-Kelkute 
Iso-Kelkute  on Päijät-Hämeessä Asikkalassa ja Padasjoella Iso-Äiniön kylän lähellä sijaitseva järvi. Järven pohjoispää kuuluu Tarusjärven retkeilyalueeseen .
Maantietoa

Järven pinta-ala on 28 hehtaaria, se on 900 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Heinjoen valuma-alueeseen (14.223) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 146,5 metriä mpy.
Jerry Doyle

| Jerry Doyle |
| --- | --- |
 Jerry Doyle San Diegossa 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Gerald T. Doyle
Syntynyt: 16. heinäkuuta 1956  New York, New York
Kuollut: 27. heinäkuuta 2016 (60 vuotta)  Las Vegas, Nevada
Ammatti:  Näyttelijä
Puoliso:  Andrea Thompson (1995-1997)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1973–
Merkittävät roolit:  Michael Garibaldi (Babylon 5)
Aiheesta muualla
www.jerrydoyle.com
IMDb 
Jerry Doyle (16. heinäkuuta 1956 New York, New York, Yhdysvallat – 27. heinäkuuta 2016 Las Vegas, Nevada, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, radiojuontaja ja poliittinen kommentoija. Hän tuli tunnetuksi roolistaan Michael Garibaldina science fiction -televisiosarjassa Babylon 5. Ennen näyttelijänuraansa Doyle työskenteli suihkukonelentäjänä ja  pörssimeklarina Wall Streetillä.
Doylella oli oma radio-ohjelma, The Jerry Doyle Show, jossa käsiteltiin ajankohtaisia tapahtumia, populaarikulttuuria ja politiikkaa.
Doyle oli vuosina 1995–1997 naimisissa Andrea Thompsonin kanssa, joka näytteli Babylon 5:ssä telepaatti Talia Wintersiä.
Aiheesta muualla

Jerry Doyle Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jerry Doylen viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Iveco Eurocargo

Iveco Eurocargo (1991–2002)
Iveco Eurocargo (2008–2015)
Iveco Eurocargo on italialaisen Ivecon vuodesta 1991 lähtien valmistama kuorma-automalli. Mallin edeltäjä on Iveco Zeta.
Eurocargo on valittu vuoden kuorma-autoksi vuosina 1992 ja 2016.
Jerry Dixon

Jerry Lawrence Dixon (s. 15. syyskuuta 1967 Pasadena, Kalifornia) on yksi yhdysvaltalaisen hair metal -yhtye Warrantin perustajajäsenistä. Hän perusti Warrantin yhdessä Erik Turnerin kanssa. Jerry alkoi soittaa 14 vuoden iässä ja on maininnut idoleikseen Geezer Butlerin ja Rudy Sarzon. Huhuista poiketen Jerry Dixon ei ole minkäänlaista sukua Alesha Dixonille.
Warrant

Adam Shoren lähdettyä Warrantista muut jäsenet alkoivat etsiä uutta laulajaa. He kuulivat Jani Lanesta ja kutsuivat tämän kirjeitse treenikämpälleen. Janin saavuttua sinne etenkin Jerry Dixon vaikutti erittäin vakuuttuneelta siitä, että yhtyeeseen liittyisivät juuri Plain Janesta tuttu Jani Lane ja hänen ystävänsä Steven Sweet.
Jauhen Kavyršyn

| Jauhen Kavyršyn |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. tammikuuta 1986 (ikä 38) Elektrostal, Venäjä
Kansalaisuus:   Valko-Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  77 kg
Seura
Seura:  Severstal Tšerepovets
Sarja:  KHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2004–
Aik. seurat:  H’K Brest,   Keramin Minsk,   HC Dinamo Minsk,   Šah’tsjor Salihorsk
Jauhen Sjarhejevitš Kavyršyn (valkoven. Яўген Сяргеевіч Кавыршын, ven. Евгений Сергеевич Ковыршин, Jevgeni Sergejevitš Kovyršin; s. 25. tammikuuta 1986 Elektrostal, Venäjä) on valkovenäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Severstal Tšerepovetsissa.
Cincinnati Masters

| Cincinnati Masters> Tiedot |
| --- | --- |
Kiertue:  ATP-turnaus / WTA-turnaus
Sijainti:  Mason, Ohio  Yhdysvallat
Kilpailupaikka:  Lindner Family Tennis Center
Kilpailuluokka:  Masters 1000 Premier 5
Kenttätyyppi:  Kova / ulkokentät
Kaavio:  Miehet: 56S / 28Q / 24D Naiset: 56S / 48Q / 28D
Palkintorahaa:  Miehet: 5 669 360 $ Naiset: 2 800 000 $
Virallinen sivusto
Cincinnati Masters (nykyiseltä nimeltään Western & Southern Open) on elokuussa Cincinnatin esikaupunkialueella Masonissa, Ohiossa järjestettävä tennisturnaus. Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1899. Turnaus pelataan Lindner Family Tennis Centerissä. Miesten turnaus kuuluu ATP Tour Masters 1000 -sarjaan ja naisten turnaus Premier 5 -sarjaan.