stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Imbabura
Kantonit

Imbaburan provinssi on jaettu kuuteen kantoniin (suluissa niiden pääkaupungit):
Antonio Ante (Atuntaqui)
Cotacachi (Cotacachi)
Ibarra (Ibarra)
Otavalo (Otavalo)
Pimampiro (Pimampiro)
San Miguel de Urcuquí (Urcuquí)
Ecuadorin maakunnat
Azuay
Bolívar
Cañar
Carchi
Chimborazo
Cotopaxi
El Oro
Esmeraldas
Galápagos
Guayas
Imbabura
Loja
Los Ríos
Manabí
Morona-Santiago
Napo
Orellana
Pastaza
Pichincha
Santa Elena
Santo Domingo de los Tsáchilas
Sucumbíos
Tungurahua
Zamora-Chinchipe
Israelin kielet

Kolmikielinen tienviitta israelilaisella valtatiellä
Israelin arabiväestön levinneisyys Israelissa vuonna 2000
Israel on kielellisesti melko monipuolinen. Ethnologuen mukaan maassa puhutaan 39 elävää kieltä.
Heprea ja arabia

Israelin valtion perustamisen yhteydessä sen virallisiksi kieliksi määriteltiin heprea ja arabia. Heprean kieli on selvästi näkyvämmässä asemassa Israelissa, mihin vaikuttaa se, että kieltä pyrittiin tietoisesti elvyttämään Israelissa valtion perustamisen jälkeen. Israelilaisten koulujen opetuskieli on lähtökohtaisesti heprea kaikilla koulutusasteilla. Myös Israeliin suuntaavat juutalaiset maahanmuuttajat opiskelevat hepreaa integraation nimissä.
Israelin väestöstä puhuu hepreaa äidinkielenään noin 60 prosenttia, ja suurin osa muusta väestöstä osaa sitä sujuvasti.
Arabiaa puhuu noin 1,8 miljoonaa israelilaista. Knessetin vuonna 2018 hyväksymässä kansallisvaltiolaissa Israel määritellään juutalaisten kansallisvaltioksi. Arabia menetti virallisen kielen asemansa, ja siitä tuli "erikoisasemassa" oleva kieli. Arabiaa opetetaan laajemmin Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa sekä Haifan yliopistossa.
Muut kielet

Kaikista muista kielistä, joilla ei ole virallista asemaa maassa, käytetyimmät ovat englanti ja venäjä. Englantia on käytetty alueella jo ennen Israelin valtion perustamista entisen siirtomaaisännän Ison-Britannian tuomana hallintokielenä. Englantia käytetään edelleen Israelin ulkopolitiikassa ja koulutussektorilla. Venäjänkielisiä on arviolta 20 prosenttia Israelin koko väestöstä. Syynä tähän on juutalaisten joukkopako Neuvostoliitosta 1986 alkaen. Näin ollen Israelissa on maailman kolmanneksi suurin venäjää puhuva väestökeskittymä entisen Neuvostoliiton alueen ulkopuolella.
Israelilaista viittomakieltä osaa arviolta 100 000 henkilöä, joista 10 000 käyttää sitä ensisijaisena kielenään.
Israelissa on arviolta 10 000 henkilön kokoinen armenialaisvähemmistö. Tšerkessejä on arviolta 4 000. Tšerkesseistä etenkin nuorempi polvi puhuu yhä useammin hepreaa, kun taas vanhemmat osaavat adygealaisia kieliä sekä arabiaa.
Aškenasijuutalaiset, jotka ovat tulleet lähinnä Saksasta ja muualta Länsi-Euroopasta, puhuvat usein jiddišiä. Kielen puhujamäärä laski valtavasti holokaustin seurauksena, ja myöhemmin jiddišinkieliset israelilaiset kokivat uudessa juutalaisvaltiossa syrjintää, koska jiddišin pelättiin uhkaavan heprean elvytystoimia. 1980-luvulta lähtien jiddišin arvostus on kuitenkin kasvanut.
Ranskankieliset Israelilaiset ovat tulleet maahan paitsi Ranskan juutalaisten, myös Pohjois-Afrikan juutalaisista yhteisöistä. Nykyään Israelin väestöstä vain noin kaksi prosenttia puhuu ranskaa äidinkielenään. Espanjankieliset israelilaiset ovat saapuneet lähinä Argentiinasta ja Keski-Amerikasta. He puhuvat usein espanjaa, ja muodostavat noin 1,6 % Israelin väestöstä. Espanjasta ja Portugalista 1400-luvulla karkotetut sefardijuutalaiset puhuvat ladinoa: arvioilta noin 250 000 osaa sitä, mutta 100 000 puhuu sitä sujuvasti.
Vuonna 2013 julkaistun selvityksen perusteella Israelin väestön äidinkielet jakautuivat yli 20-vuotiaiden keskuudessa seuraavasti:
| Kieli | Osuus väestöstä |
| --- | --- |
Heprea: 49 %
Arabia: 18 %
Venäjä: 15 %
Jiddiš: 2 %
Ranska: 2 %
Englanti: 2 %
Muut kielet: 1,6 %
Institut français de la mode

| Institut français de la mode> French Institute of Fashion |
| --- | --- |
  
Perustettu:  1986
Sijainti:  Pariisi,  Ranska
Sivusto:  ifm-paris.com
Institut français de la mode on Pariisissa sijaitseva taiteiden yliopisto. Se tarjoaa taiteiden ja muotoilun jatko-opintomahdollisuuksia. Sen puheenjohtaja on Pierre Bergé, perustaja Yves Saint-Laurent.
Aiheesta muualla

IFM Paris sivusto
Ilmari Aarre-Ahtio

| Ilmari Aarre-Ahtio |
| --- | --- |
 Ilmari Aarre-Ahtio
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. elokuuta 1924 Tuusula
Kuollut: 18. heinäkuuta 2006 Geneve
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Aarre Ilmari Nyberg
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Ilmari Aarre-Ahtio (alun perin Aarre Ilmari Nyberg, 4. elokuuta 1924 Tuusula – 18. heinäkuuta 2006 Geneve Sveitsi) oli suomalainen näyttelijä.
Aarre-Ahtio kävi Teatterikoulun vuosina 1945–1947. Jo sitä ennen hän oli ehtinyt näytellä Vallilan työväentalon näyttämöllä. Valmistuttuaan Teatterikoulusta hän oli Helsingin ja Jyväskylän teattereissa sekä Lahden kaupunginteatterissa, kunnes sai vuonna 1963 kiinnityksen Turun kaupunginteatteriin, jossa hän näytteli eläkeikään asti. Lisäksi Aarre-Ahtio oli yli kymmenen vuotta kesäaikaan näyttelijänä Samppalinnan kesäteatterissa.
Aarre-Ahtio oli Jaakko Ikolan roolissa dokumenttipohjaisessa näytelmäsarjassa Sodan ja rauhan miehet, jonka käsikirjoitti ja ohjasi Matti Tapio ja tuotti Yleisradion TV2:n teatteritoimitus.
Elokuvat

Rooli, ohj. Martti Kakko 1978
Ei enää eilispäivää, ohj. Maunu Kurkvaara 1956 (sotilaspastori)
Sodan ja rauhan miehet, televisiosarja, 1978
Immilän mylly

| Immilän mylly |
| --- | --- |

Osoite:  Arrajoentie 3, 15560 Nastola
Sijainti:  Immilä, Nastola
Valmistumisvuosi:  1901, kunnostettu vuosina 1997–1999
Käyttäjä:  tyhjillään
Runkorakenne:  Lamasalvos
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Immilän mylly sijaitsee Ruuhijärvestä Sylvöjärveen laskevan Immilänjoen alajuoksulla Immilän kylällä, Lahden Nastolassa.
Historia

Immilän koskissa on jauhettu viljaa jo keskiajalla, mutta vanhin kirjallinen tieto myllyistä on vasta vuodelta 1548. Ensimmäinen saha rakennettiin koskeen 1760-luvulla, tähän aikaan mäellä oli jo asutusta sekä kievari. 1800-luvulla asutus alkoi lisääntyä ja Immilään muodostuikin monipuolinen käsityöläis- ja myllärikylä. Toisen maailmansodan jälkeen Immilän koskissa toimi kolme myllyä; kahden sahan lisäksi myös sähkölaitos oheislaitteineen (mm. pärehöylä). Viimeisenä myllyistä lopetti toimintansa Immilän piirin saha toukokuussa 1969. Myllyistä on säilynyt ainoastaan Immilän piirin 1901 rakennettu myllyrakennus.
Toimintaa

Immilän mylly ja myllypiirin vanhat rakennukset kunnostettiin vuosina 1997–1999. Kunnostuksen jälkeen mylly on ollut aina kesäisin auki vierailijoille. Paikalla voi vierailla vanhalla myllyllä sekä joka kesä uudistuvaan näyttelyyn. Näyttelyt ovat käsitelleet mm. Nastolan vanhoja myllyjä, vanhoja karttoja, vanhoja postikortteja, myllytonttuja ja uskomustarinoita. Mylly on nykyään suosittu lähimatkailukohde, joka hyödyntää paikallishistoriaa ja -tuntemusta toiminnassaan. Myllyllä myös esiintyy vuosittain kesäteatteri ja lausujia. Myllyllä järjestetään myös yhteislauluiltoja, markkinoita, kesäjuhlia ja muita tapahtumia yhdessä läheisen Seuratalon kanssa. Myllyllä järjestetään myös opastettuja kiertokäyntejä kesäisin.
Myllyn lähellä myllärin mökissä pidetään kesäisin Immilän Myllykahvilaa, jota pitää kahvila-konditoria Kahvitar.
James Mayn lelutarinat

James Mayn lelutarinat on James Mayn tekemä ohjelma, jossa hän haluaa todistaa, että kunnon ”vanhanajan” lelut ovat paljon parempia kuin esimerkiksi videopelit.
Jaksot

| Jakso | Nimi | Ensiesitys | Sisältö |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ”Airfix” | 27. lokakuuta 2009 | Yritys koota täysikokoinen Spitfiren malli Airfix-rakennussarjasta. |
| 2 | ”Plasticine” | 3. marraskuuta 2009 | Plastoliini-puutarha ja osallistuminen sillä 2009 Chelsea Flower Show'hun. |
| 3 | ”Meccano” | 10. marraskuuta 2009 | Yritys rakentaa aito silta Meccanoilla. |
| 4 | ”Scalextric” | 17. marraskuuta 2009 | Kilpailu kahdella Scalextric-autolla Brooklandsin kilparadan reunalla Surreyssä. |
| 5 | ”Lego” | 20. joulukuuta 2009 | Yritys rakentaa maailman ensimmäinen täysikokoinen talo Lego-palikoista. May rakensi jaksossa Legoista talon, jossa hän asui vuorokauden ja jonka arvoksi arvioitiin puoli miljoonaa euroa. |
| 6 | ”Hornby” | 25. joulukuuta 2009 | Barnstaplen ja  Bidefordin yhdistäminen maailman pisimmällä pienoisrautatiellä. |
Ilmar Laaban

| Ilmar Laaban> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1921 Tallinna, Viro
Kuollut: 2000 (78–79 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  Viro, Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: viro
Tuotannon kieli: viro, ruotsi
Kirjallinen suuntaus: surrealismi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ilmar Laaban (1921 Tallinna, Viro – 2000 Tukholma, Ruotsi) oli virolainen runoilija, joka siirtyi toisen maailmansodan aikana Ruotsiin.
Laaban asui vuodesta 1943 Ruotsissa ja opiskeli Tukholman yliopistossa, jossa hän myös opetti. Hänen runonsa edustavat ranskalaistyyppistä surrealismia. Hän käytti runoissaan eroottisia symboleja, uudissanoja ja kuvavyörytyksiä.
Suomennetut runot

Laabanin runojen suomennoksia on antologiassa 20 nykyvirolaista runoilijaa, toim. Raili Kilpi-Hynynen & Arvo Turtiainen, Helsinki: Tammi 1969
Albert Einstein, suom. Kari Sallamaa
Ankkuriketjun pää on laulun alku, suom. Kari Sallamaa
Hajoan laajalle yli pöytäni
Mikrokosmos: 7, 20, 22, 24, suom. Kari Sallamaa
Omakuva, suom. Kari Sallamaa
James Moroka

Tohtori James Sebe Moroka (16. maaliskuuta 1891 Thaba-Ncho, Oranjen vapaavaltio – 10. lokakuuta 1985) oli eteläafrikkalainen lääkäri ja poliitikko. Hän oli yksi ensimmäisistä mustista eteläafrikkalaisista, joka valmistui lääkäriksi. Moroka opiskeli lääketiedettä Edinburghin yliopistossa.
Moroka valittiin Afrikan kansalliskongressin puheenjohtajaksi CYL:n tuella joulukuussa 1948 ja hänen puheenjohtajakaudellaan ANC:n vastarinta apartheidia vastaan alkoi radikalisoitua. James Moroka erotettiin ANC:stä vuonna 1952 hänen myönnettyä kommunismin hävittämislain nojalla häntä vastaan nostetut syytteet, vetosi lieventäviin asianhaaroihin ja julkisesti sanoutui irti ANC:n periaatteista. ANC:n puheenjohtajaksi nousi päällikkö Albert Luthuli.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Alfred Xuma | ANC:n puheenjohtaja 1949–1952 | Seuraaja: Albert Luthuli |
Interstellaires

| Interstellaires Mylène Farmer |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 6. marraskuuta 2015
 Tyylilaji: electronica, synthpop
 Kesto: 40.07
 Levy-yhtiö: Polydor
Mylène Farmerin muut julkaisut
| Timeless 2013 2013 | Interstellaires 2015 | Désobéissance 2018 |
Singlet albumilta Interstellaires
 ”Stolen Car” Julkaistu: 28. elokuuta 2015  ”Insondables” Julkaistu: 28. lokakuuta 2015  ”City of Love” Julkaistu: 8. tammikuuta 2016  ”C'est pas moi” Julkaistu: 13. kesäkuuta 2016
Interstellaires on Mylène Farmerin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 6. marraskuuta 2015.
Kappaleet

Interstellaires – 3.11
Stolen Car (mukana Sting) – 3.22
À rebours – 4.11
C'est pas – 3.41
Insondables – 2.37
Love Song – 4.33
Pas d'access – 3.17
I Want You to Want Me – 3.05
Voie lactée – 3.17
City of Love – 4.26
Un jour ou l'autre – 4.27
Huiskusinililja

| Huiskusinililja |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Parsakasvit Asparagaceae
Alaheimo::  Scilloideae
Suku::  Kevättähdet Scilla
Laji::  hyacinthoides
Kaksiosainen nimi
 Scilla hyacinthoides  L. 
Synonyymit
 Epimenidion hyacinthoides (L.) Raf.  Lagocodes hyacinthoides (L.) Raf.  Nectaroscilla hyacinthoides (L.) Parl.  Prospero hyacinthoideum (L.) Salisb.  Scilla eriophora Mill.  Scilla parviflora Salisb. 
Katso myös
   Huiskusinililja Wikispeciesissä   Huiskusinililja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Huiskusinililja (Scilla hyacinthoides) on parsakasvien heimoon kuuluvan kevättähtien (Scilla) suvun sipulikasvi. Huiskusinililja on kotoisin Lähi-idästä.
Kuvaus > Sipuli, varret ja lehdet

Huiskusinililjan sipuli on pyöreän pallomainen, 5–10 senttimetriä halkaisijaltaan, sen päällä on harmaa kuorikerros. Lehdet ovat tyviruusukkeessa ja niitä on yleensä 8–12. Lehtien pituus on noin 45 senttimetriä ja leveys noin 2,5 senttimetriä.
Kuvaus > Kukat ja hedelmä

Huiskusinililjan kukkavarsi on koheneva, pituus on noin 1–1,5 metriä, yleensä kuitenkin lähempänä metriä. Sen väri on tumman violetti. Kukkaperät ovat pitkät ja vaakatasossa, vaaleammat kuin kukkavarsi. Kukinnon tähtimäisten kukkinen halkaisija on 8–9 millimetriä. Niiden väri on violetti tai vaaleansininen. Kukkien heteiden ponnet ovat tummanvioletit.
Hedelmä on kota, joka sinkoaa avauduttuaan mustat siemenet kauas.
Kasvupaikat ja levinneisyys

Huiskusinililja on kotoisin Lähi-idästä. Se on karannut luontoon Ranskassa ja Italiassa, jonne sitä on tuotu koristekasviksi. Se tarvitsee ravinneköyhän, kivisen ja hiekkaisen sekä hyvin vettä läpäisevän maan, muuten sen kukista voi tulla epänormaaleja tai se ei kuki ollenkaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huiskusinililja Wikimedia Commonsissa
Su W: Scilla hyacinthoides The Wild Flowers of Skopelos, -blogi. Viitattu 31.7.2019. (englanniksi)
James Mwewa Spaita

James Mwewa Spaita (8. huhtikuuta 1934 Bombwe – 4. marraskuuta 2014 Kasama) oli sambialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 9. syyskuuta 1962 Mansan hiippakunnassa, jonka piispana hän sittemmin toimi vuosina 1974–1990. Vihittäessä piispaksi 28. huhtikuuta 1974 pääkonsekraattorina toimi Elias White Mutale, jota avustivat Luciano Angeloni ja René-Georges Pailloux.
3. joulukuuta 1990 Spaita nimitettiin Kasaman arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 30. huhtikuuta 2009. Presidentti Levy Mwanawasan kuoltua Spaita kehui tämän työtä Sambian kehityksen puolesta ja totesi, että paras tapa kunnioittaa presidentin muistoa on saattaa valmiiksi ne muutokset, jotka tältä olivat jääneet kesken.
International Space University

| Kansainvälinen avaruusyliopisto> International Space University |
| --- | --- |
  
Perustettu:  1987
Tyyppi:  Yksityinen
Sijainti:  Ilkirch-Graffenstaden, Strasbourgin lähellä, Alsace  Ranska (48.5231°N, 7.73687°E)
Osoite:  1 rue Jean-Dominique Cassini, Parc d’Innovation, 67400 Ilkirch-Graffenstaden, France
Yhteistyö:  useat avaruusjärjestöt ja yliopistot
Sivusto:  www.isunet.edu
Kansainvälinen avaruusyliopisto (engl. International Space University, lyhennys ISU) on muutaman yhdysvaltalaisen insinöörin vuonna 1987 perustama yksityinen, voittoa tuottamaton yliopisto, joka on saavuttanut avaruutekniikassa ja muilla avaruustoiminnan aloilla tunnetun aseman.
Yliopistolla on pysyvä kampus Strasbourgissa Ranskassa, ja opinnot kuuluvat Ranskan korkeakouluopetuksen piiriin. ISU:ssa voi alemman korkeakoulututkinnon suorittanut opiskelija suorittaa yksi- tai kaksivuotisen maisteriopintovaiheen avaruustieteiden alalta. Ensimmäinen maisteriopintovuosi on laajuudeltaan 75 ECTS:n laajuinen ja toteutetaan pääsääntöisesti Strasbourgissa. Toisena vuonna opiskelijat keskittyvät maisterityöhön (45 ECTS). Tämän ohella ISU järjestää vuosittain kahden kuukauden kestoisen avaruusopintojen kesäkoulun vaihtuvassa sijaintimaassa, ja viiden viikon kestoisen eteläisen pallonpuoliskon avaruusopintojen ohjelman.
Valmistuneita oli vuoteen 2005 mennessä, 20 ensimmäisen vuoden aikana 2 400. Sittemmin valmistuneiden määrä on ylittänyt jo 5 000 (2020). Opiskelijat ovat tulleet yli 110 maasta. Opettajakunta koostuu eri avaruusalojen ammattilaisista ja johtajista eri puolilta maailmaa.
Aiheesta muualla

International Space University
SSP Application Information
Admissions
Idmanin kavallusjuttu

Suomen Yhdyspankin kavalluksen aikainen Tampereen-konttori Kauppakatu 10:ssä tunnetaan nykyään Tampereen ylioppilastalona.
Idmanin kavallusjuttu oli vuonna 1912 paljastunut Pohjoismaiden suurin kavallus, jossa Suomen Yhdyspankin Tampereen-konttorin johtaja Nils Idman kavalsi kymmenen vuoden aikana 9–10 miljoonaa markkaa – summa vastasi yhdeksää prosenttia silloisen Suomen suuriruhtinaskunnan budjetista.Idmanin johtaman konttorin kassassa oli miljoonien vaje ja useita velkakirjoja oli väärennetty ja lainoja oli myönnetty olemattomin vakuuksin. Kavaltamansa rahat Idman käytti nähtävästi keinotteluun, mutta hän käytti paljon rahaa myös taidehankintoihin.
Taustaa

Nils Idman toimi Suomen Yhdyspankin Tampereen konttorin apulaisjohtajana vuodesta 1885 ja johtajana vuodesta 1890 vuoteen 1912. Idmanin johtajakaudella pankille valmistui vuonna 1901 Kauppakatu 10:een arkkitehti Gustaf Nyströmin suunnittelema kaksikerroksinen wieniläisjugendia edustava toimitalo (myöhemmin Tampereen ylioppilastalo).
Kymmenen vuotta jatkuneet kavallukset

Idmanin kavallukset alkoivat vuonna 1902. Hän väärensi Suomen Yhdyspankin talletustodistuksia ja käytti niitä sitten vakuutena ottaessaan lainoja omasta ja muista pankeista. Hän hankki rahaa myös väärennetyillä vekseleillä sekä antamalla rahaa pankin konttorista olemattomia vekseleitä vastaan. Idman otti myös oman pankkinsa kassaholvista lainojen vakuuksiksi jätettyjä arvopapereita ja käytti niitä vakuuksina hankkiessaan luottoja muista pankeista. Idmanin toiminnasta valitettiin Suomen Yhdyspankin pääjohtajalle Alfred Norrménille jo ennen tämän kiinnijäämistä, mutta Norrmén vastasi luottavansa täysin Idmaniin. Idman nautti 1900-luvun alussa suurta luottamusta Tampereen liike-elämässä, vaikka jotkut pitivätkin häntä keinottelijana. Pankin konttorin muu henkilökunta ei osallistunut kavalluksiin ja vaikka he havaitsivat konttorin toiminnassa epäselvyyksiä, niiden syynä pidettiin vain Idmanin huolimattomuutta ja piittaamattomuutta muotoseikoista. Idmanilla uskottiin myös olevan pankin ylimmän johdon antamat erityisvaltuudet toimiinsa.
Idmanin pidätys

Idmanin kavallus paljastui lopulta, kun Suomen Yhdyspankin johtokunnan jäsen J. O. Wasastjerna saapui 1. joulukuuta 1912 Tampereelle tekemään yllätystarkastuksen pankin konttorissa erään epäselvän vekselin takia. Tarkastuksesta vihiä saanut Idman oli edeltävänä päivänä yrittänyt siivota jälkiään ja hankkinut postilähetysvekselillä Suomen Pankista 800 000 markkaa kassavajauksen peittämiseen. Toimet eivät kuitenkaan auttaneet, vaan Idman pidätettiin 4. joulukuuta pankin ilmoitettua asiasta poliisille. Idman oli vielä ennen pidätystä yrittänyt tuloksetta hankkia tilapäistä lainaa Tampereen Verkatehtaan isännöitsijältä August Lundelinilta.
Oikeuskäsittely ja tuomio

Tampereen raastuvanoikeus tuomitsi Idmanin kesäkuussa 1913 kymmenen vuoden vankeusrangaistukseen ja tämä piteni vielä senaatin käsittelyssä 15 vuoteen. Oikeudessa Idman selitti toimineensa vain hyväntekijänä, joka oli halunnut auttaa vaikeuksiin joutuneita lainanottajia ja lahjoittaa rahaa hyväntekeväisyyteen. Hän selitti myös toimineensa yksin ja kiisti ehdottomasti kätkeneensä rahoja tai siirtäneensä niitä ulkomaille. Idmanin tuomion kovenemiseen senaatissa saattoi vaikuttaa se, että venäläissyntyinen prokuraattori Aleksei Hosianov epäili Idmanin tukeneen rahallisesti aktivistien toimintaa. Tästä ei kuitenkaan saatu oikeudessa näyttöä.
Idmanin kavallusjutun jälkiseuraamuksia

Nils Idman kärsi tuomionsa Helsingin kuritushuoneessa. Hän pääsi vankilasta vuonna 1920 ja palasi sitten Tampereelle, jossa hän työskenteli tehtailija Heikki Liljeroosin palveluksessa kirjanpitäjänä ja Rafael Haarlan yhtiössä numerotarkastajana.
Suomen Yhdyspankin pääjohtaja Alfred Norrmen joutui eroamaan.Pankki selvisi kuitenkin Idmanin aiheuttamista tappioista.
Pohjoismaiden Osakepankin Tampereen konttorin johtaja ja G. A. Serlachius Ab:n johtokunnan puheenjohtaja Albert Snellman teki itsemurhan pari päivää Idmanin pidätyksen jälkeen. Idmanin juttu vaikutti myös siihen, että G. A. Serlachius Ab:n toimitusjohtaja Gösta Serlachius joutui eroamaan Kymin Oy:n toimitusjohtajan tehtävästä 1913.
Nils Idmanin veli Fredrik Idman joutui takaussitoumustensa vuoksi taloudellisiin vaikeuksiin ja oli pakotettu myymään vuonna 1913 Hatanpään kartanon Tampereen kaupungille. 1 459 hehtaarin laajuisen kartanon myyntihinta oli 2,5 miljoonaa markkaa. Kartanon alueella sijaitsi myös Nils Idmanin vuonna 1898 itselleen rakennuttama englantilaistyylinen huvila, joka oli aikanaan tullut maksamaan 400 000 markkaa – puolet Tampereen tuomiokirkon hinnasta.
Useat tamperelaiset liike-elämän vaikuttajat kärsivät kavallusjutun vuoksi taloudellisia menetyksiä. Tehtailija Heikki Liljeroos ja kauppaneuvos Fredrik Björkqvist pelastuivat konkurssilta velkojien suostuttua akordiin.
James McCloud

| James McCloud |
| --- | --- |
Pelisarja:  Star Fox
Ensimmäinen peli:  Lylat Wars (1997)
Ääninäyttelijä  (englanti):  Mike West (1997, 2011-) Jim Walker (2005)
Ääninäyttelijä (japani):  Tomohisa Asō (1997) Hirohiko Kakegawa (2005) Kumpei Sakamoto (2011-)
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
James McCloud (ジェームズ・マクラウド, Jēmuzu Makuraudo) on Nintendon Star Fox -pelisarjassa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Hän on Fox McCloudin isä ja alkuperäisen Star Fox tiimin perustaja.
Hahmo

James oli hyvä ystävä Peppy Haren ja Pigma Dengarin kanssa kun he työskentelivät Jamesin tiimissä. Pigma kuitenkin petti Jamesin ja Peppyn kun heidät lähetettiin Venom planeetalle tutkimaan outoa aktiivisuutta, joka Kenraali Pepperin mukaan johtui Androssin kokeista. James kuoli, mutta Peppy selvisi viimeisillään takaisin Corneriaan kertomaan Jamesin pojalle, Foxille tämän isän kuolemasta.
James oli naimisissa Vixy Reinard -nimisen kettunaisen kanssa mutta tämä kuoli autopommi-iskussa, jonka Andross oli alun perin suunnitellut tappaakseen Jamesin ja saadakseen Vixyn itsellensä, koska Andross oli salaa rakastunut tähän. (Vixy Reinard ilmestyi vain Nintendo Power -sarjakuvissa.)
James ilmestyi ensimmäistä kertaa Lylat Wars -pelissä, jossa hän ilmestyi henkenä/kummituksena, joka auttoi poikansa Foxin ulos Androssin pesästä, kun tämä tuhosi Androssin oikean muodon "true form". James ilmestyi pelissä vain kun sen pelasi Hard/Expert-vaikeustasolla. Kun pelaaja pelaa seuraavan kerran pelin uudestaan alusta, heti paihitettyään Androssin ja saamaan Jamesin avukseen, Foxille ilmestyy Jamesin lentäjän aurinkolasit ikään kuin saavutukseksi.
James ei ole nähty ikinä ottavan aurinkolasejaan pois päästään missään pelissä.
Star Fox: Assaultissa Aparoidi Kuningatar pystyi puhumaan Jamesin äänellä, yrittäen käännyttä Foxin ja muut tämän puolelle. Fox kuitenkin tiesi että tämä versio hänen isästään oli valetta, koska James sanoi kerran Foxille Lylat Wars -pelin lopussa: ”Älä ikinä luovuta, poikani, usko vaistoihisi.”
James on ilmestynyt myös muun muassa Star Fox Adventuressa, Star Fox: Assaultissa ja Star Fox Commandissa.
James, kuten myös Fox, on suunniteltu stereotyyppisesti amerikkalaisista armeijan lentäjistä, joissa on vivahteita muun muassa Tähtien sota- ja Top Gun -elokuvista.
-pelisarja
| --- | --- |
Pelit:   Starwing  Lylat Wars  Star Fox Adventures  Star Fox: Assault  Star Fox Command  Star Fox Zero  Star Fox Guard 
Hahmot:   Fox McCloud  Falco Lombardi  Wolf O’Donnell  Pigma Dengar  James McCloud
Itämeren arvoitus

| Itämeren arvoitus> Baltic Storm |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Reuben Leder
Käsikirjoittaja:  Reuben Leder
Tuottaja:   Jutta Rabe  Kaj Holmberg 
Kuvaaja:  Nicolas Joray
Pääosat:   Greta Scacchi  Jürgen Prochnow  Donald Sutherland 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa/Yhdistynyt kuningaskunta
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  14. toukokuuta 2004
Kesto:  113 minuuttia
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Itämeren arvoitus (Baltic Storm) on Reuben Lederin käsikirjoittama ja ohjaama, vuonna 2003 valmistunut elokuva. Se on osittain tositapahtumiin perustuva näytelmäelokuva autolautta Estonian uppoamisen syistä ja syyllisistä. Elokuva perustuu Jutta Raben kirjaan Die Estonia: Tragödie eines Schiffsuntergangs, ja sen juonta pidetään hänen luomananaan salaliittoteoriana.