stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kreikanajokoira
Ulkonäkö

Kreikanajokoira on keskikokoinen ja vahva metsästyskoira. Pää on pitkä, kallo taaksepäin laskeva. Otsa on melko leveä, otsapenger ei ole kovin korostunut. Silmät ovat keskikokoiset ja ruskeat. Korvat ovat riippuvat, keskipitkät, litteät ja kärjistään pyöreähköt. Kuono on joko pidempi tai yhtä pitkä kuin kallo. Kirsu on musta. Sekä leikkaava että tasapurenta hyväksytään. Runko on 10 % säkäkorkeutta pidempi, ylälinja suora ja lanteessa hieman kaareva. Rintakehä on syvä, selkä suora ja pitkä. Vatsaviiva (alalinja) on hieman ylösvetäytynyt. Häntä on melko ylös kiinnittynyt, tyvestä paksu, ei kovin pitkä; sapelimainen koiran liikkuessa. Karvapeite on lyhyt, kovahko ja tiheä. Väritys on aina musta ruskein merkein (black & tan), mutta pieni valkea laikku rinnassa hyväksytään. Uroksen säkäkorkeus on 47–55 cm ja nartun 45–53 cm, joskin 2 cm:n poikkeavuus suuntaan tai toiseen sallitaan. Paino sukupuolia erikseen määrittelemättä on 17–20 kg. Rotukohtaisessa "pisteytyksessä" eniten painoarvoa annetaan yleisvaikutelmalle ja raajoille ja toiseksi eniten päälle ja rungolle.
Näyttelykehässä, häntä sapelimaiselle kaarelle nostettuna
Näyttelykehän ulkopuolella, häntä "levossa"
Luonne ja käyttäytyminen

Tyypillinen kreikanajokoira on eloisa, tarmokas, kestävä ja innokas. Se tunnetaan hyvästä hajuaististaan. Se voi metsästää sekä yksin että ajueessa. Se on sopeutunut työskentelemään yhtä lailla sekä alangoilla että vuoristoissa, vaikeakulkuiset maastot mukaan lukien.
Alkuperä

Rodun väitetään olleen olemassa jo tuhansien vuosien ajan ja polveutuvan muinaisista Etelä-Kreikassa Peloponnesoksen alueella vaikuttaneista jäniskoirista (lagonikoi kynes). Nämä koirat levittäytyivät antiikin aikaan merenkävijöiden mukana ja kolonialismin myötä laajoille alueille. Kreikassa rotu jäi vuoristoisen maaston takia eristyksiin ja välttyi sen vuoksi muiden rotujen vaikutteilta, säilyen muuttumattomana vuosisatojen ajan. Koska muinainen Kreikka käsitti nykyistä huomattavasti laajemman alueen, se kuitenkin vaikutti osaltaan monien muiden balkanilaisten mustaruskeiden ja kolmiväristen ajokoirarotujen syntyyn. FCI hyväksyi rodun alustavasti jo vuonna 1959, mutta täyden tunnustuksen se sai vasta vuonna 1996.
Kreikassa tunnetaan myös epävirallinen kolmivärinen (tricolor) muunnos (Tríchromos Ellinikós Ichnilátis), joka on kotoisin Lakonian eli Spartan alueelta eteläiseltä Peloponnesokselta.
Koumpí

| --- | --- |
Sijainti:  39°21′01″N, 24°07′41″E, Alónnisos Sporadit, Thessalia Kreikka
Saariryhmä:  Pohjoiset Sporadit
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,02 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Koumpí (kreik. Κουμπί) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään ja sijaitsee Kyrá Panagián saaren koillispuolella sen ja Gioúran saaren välissä. Saaren pinta-ala on noin 0,02 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Koumpí kuuluu Alónnisoksen kuntaan, Sporadien alueyksikköön ja Thessalian alueeseen.
Kreikansisilisko

| Kreikansisilisko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Liskot Sauria
Heimo::  Sisiliskot Lacertidae
Suku::  Lacerta
Laji::  graeca
Kaksiosainen nimi
 Lacerta graeca  (Bedriaga, 1886) 
Synonyymit
 Hellenolacerta graeca Bedriaga, 1886  Podarcis graeca Mayer 
Katso myös
   Kreikansisilisko Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Kreikansisilisko (Lacerta graeca) on sisiliskojen heimoon kuuluva liskolaji. Se on kotoperäinen laji Kreikassa. Naaraspuoliset liskot munivat yhdestä kuuteen munaa vuosittain.
Levinneisyys

Kreikansisilisko on kotoperäinen laji eteläisessä Kreikassa sijaitsevalla Peloponnesoksen niemimaalla. Lisäksi lajia tavataan muun muassa Peloponnesoksen edustalla sijaitsevalla Kytheran saarella. Kreikansisilisko elää merenpinnan tasolta aina 1 600 metrin korkeuteen saakka.
Elinympäristö ja uhkat

Kreikansisilisko viihtyy rannikoilla, kosteilla alueilla, vesilähteiden ympäristössä ja ylängöillä. Lajia tavataan muun muassa kivikkoisten alueiden varjoisista osista, laitumilta sekä avoimilta valoisilta metsäalueilta.
Lajin uhkia ovat maastopalot, niin luonnolliset kuin ihmisenkin aiheuttamat. Esimerkiksi Peloponnesoksen vuoden 2007 maastopalojen vaikutuksia lajiin ei ole tutkittu. Myös eukalyptuspuiden istutus vaikuttaa lajiin.
Aiheesta muualla

Kuvia lajista (englanniksi)
Kiehkuravesirutto

| Kiehkuravesirutto |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Yksisirkkaiset
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Kilpukkakasvit Hydrocharitaceae
Suku::  Vesirutot Elodea
Laji::  nuttallii
Kaksiosainen nimi
 Elodea nuttallii  (Planch.) H.St.John 
Katso myös
   Kiehkuravesirutto Wikispeciesissä   Kiehkuravesirutto Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiehkuravesirutto (Elodea nuttallii) on alun perin pohjoisamerikkalainen vesikasvi, joka muistuttaa paljon kanadanvesiruttoa (Elodea canadensis).
Suomenkielistä nimeä kiehkuravesirutto on käytetty myös toisesta saman heimon lajista, vesipuuhkasta (Hydrilla verticillata).
Ulkonäkö

Kiehkuravesirutto on monivuotinen ja kasvaa 30–100 senttimetriä pitkäksi. Sen lehdet ovat 6–35 millimetriä pitkät ja 0,8–3,5 mm leveät. Lehdet ovat jäykkiä ja muodoltaan suippoja, kapean kolmiomaisesta tasasoukkaan. Lehden kärjen suippous on selvä eroavuus kanadanvesiruton pyöreäkärkiseen lehteen. Kukat ovat kuten kanadanvesirutolla, mutta verholehdet ovat hieman lyhyemmät.
Levinneisyys

Kiehkuravesirutto kasvaa alkuperäisenä Pohjois-Amerikassa, monissa Yhdysvaltojen osissa ja Kanadan eteläosassa.
Kanadanvesiruton tavoin laji on levittäytynyt Eurooppaan, myös kaikkiin Pohjoismaihin. Ennen lajin löytymistä Suomesta sen lähimmät kasvupaikat olivat Ruotsissa Perämeren rannikolla Norrbottenissa ja Tukholman lähellä Uplannissa. Ruotsissa kasvin ensimmäiset havainnot ovat vuodelta 1991. 2020-luvulla laji on ehtinyt levitä 18 eri eliömaakuntaan. Norjassa kasvia esiintyy useassa paikassa eteläisellä länsirannikolla.
Levinneisyys > Levinneisyys Suomessa

Suomesta kiehkuravesirutto löydettiin ensimmäisen kerran vuonna 2021. Sitä tavattiin kolmesta eri paikasta Varsinais-Suomessa, Paimion Ankkalammesta, Paimion Valkojannummen sorakuoppalammesta ja lammesta Sydmon kylässä Paraisilla. Vuonna 2023 kasvia havaittiin neljännessä paikassa, Maskussa pienessä lammessa 8-tien vieressä. Vuonna 2024 kasvia havaittiin Varsinais-Suomessa Marttilassa sijaitsevassa lammessa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Kiehkuravesirutto – Elodea nuttallii
ITIS: Elodea nuttallii (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Elodea nuttallii (englanniksi)
Kolmisoppinen (Orivesi)

| Kolmisoppinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°36′36″N, 24°46′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Längelmäveden alue (35.72)
Laskujoki:  oja Iso-Löytäneeseen 
Järvinumero:  35.725.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130,9 m  
Rantaviiva:  1,118 km  
Pinta-ala:  3,429 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKolmisoppinen 
Kolmisoppinen  on Pirkanmaalla Orivedellä Iso-Löytäneen ja Ottelen välissä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,4 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee metsäalueella Syvänniemenmäen eteläpuolella. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja se alavaa maastoa. Järveltä on 400 metriä Kuhmoisten rajalle ja järven kiertää Iso-Löytäneeltä tuleva metsäautotie kauempaa.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Västilänjoen valuma-alueeseen (35.725) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,9 metriä mpy. Siihen on johdettu kaksi metsäojaa ja sen laskuoja lähtee järven eteläpäästä. Oja virtaa aluksi tasaisesti, mutta sen uoma jyrkkenee keskijuoksulla ja lopulta oja putoaa yli 23 metriä ja sitten se laskee Iso-Löytäneeseen Paskaluodon eteen.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimeksi oli kirjoitettu ”Kolmiloppistenjärvi”. Vuoden 1965 peruskartassa järveen oli johdettu metsäoja idänpuoleiselta suolta. Järven laskuoja juoksee kartassa luontaisen oloisena. Vuoden 1986 kartassa läntiseen lahteen oli kaivettu tulo-ojat.
Koumbi Saleh

Koumbi Saleh tai Kumbi oli muinaisen Ghanan kuningaskunnan hallinnollinen keskus. Se sijaitsee nykyisen Mauritanian alueella 322 kilometriä Malin pääkaupungista Bamakosta pohjoiseen.
Koumbi Saleh perustettiin 300-luvulla.[lähde? ] Kaupunki kukoisti 800–1200-luvuilla ja vauraimmillaan se oli ennen vuotta 1240, jolloin se oli Länsi-Afrikan suurin kaupunki. Suurimmillaan kaupungissa arvioidaan olleen 15 000 – 20 000 asukasta.
Koumbi Saleh oli jaettu kahteen osaa, kuninkaalliseen asuinalueeseen ja muslimikaupunkiin. Muslimikaupunki oli hyvin tiheään asuttu, ja se peitti 2,5 neliökilometrin alueen. Soninkien asuttama kuninkaallinen kaupunki sijaitsi noin kymmenen kilometrin päästä muslimikaupungista. Kaupungin pohjakaava oli melko säännöllinen, ja sen rakennukset olivat monikerroksisia. Alueelta on löydetty myös 46 metriä pitkä ja 23 metriä leveä moskeija, joka mihrabin perusteella on rakennettu kolme kertaa uudestaan 900–1400-lukujen aikana.
Lähteiden perusteella almoravidiberberit tuhosivat Koumbi Salehin kuninkaallisen kaupungin vuonna 1076. Almoravidit saattoivat tuoda samalla muslimihallinnon Ghanan kuningaskuntaan. Koumbi Salehin muslimikaupunki jatkoi eloaan, vaikka sossohallitsija Soumaoro Kanté valtasi sen 1203. Malin hallitsija Sundiata Keïta tuhosi kaupungin 1240.
Sen rauniot löydettiin 1913.
Kropsu

Kropsu
Kropsu Kiviniemestä nähtynä
| --- | --- |
Sijainti:  65°8′55″N, 025°11′28″E, Oulu Pohjois-Pohjanmaa Suomi
Pinta-ala:  noin 0,3 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kropsu on saari Perämerellä Kellon kaupunginosassa Oulussa. Se sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä Virpiniemen merivartioaseman luoteispuolella, noin 20 kilometriä Oulun keskustasta. Saari on Metsähallituksen hallinnassa.
Saarella sijaitsee Kropsun retkisatama vieraslaitureineen. Saari on asumaton, ja se on suosittu retkikohde. Saarella on kolme nuotiopaikkaa joissa on ruokailukatokset, ja sopivia telttailupaikkoja on runsaasti. Retkisataman edustalla sijaitsee vanha käytöstä poistettu betoninen sektoriloistotorni.
Saarelle on haudattu "Nännä-Liisana" tunnettu pahamaineinen nainen. Alun perin hänet oli haudattu Annanmäkeen, mutta ruumis on myöhemmin siirretty Kropsuun. Hautauksen ajankohta ei ole tiedossa.
Nimi Kropsu esiintyy myös talonnimenä ja sukunimenä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kropsu Wikimedia Commonsissa
Kullervon tarina

| Kullervon tarina> The Story of Kullervo.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Verlyn Fliegler (toim.)
Kieli:  englanti
Kustantaja:  HarperCollins
Julkaistu:  2015
ISBN:  978-0-00-813136-4
Suomennos
Suomentaja:  Kersti Juva, Jaakko Kankaanpää, Alice Martin
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2016
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  163
ISBN:  978-951-0-41845-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kullervon tarina (engl. The Story of Kullervo) on englantilaisen fantasiakirjailijan J. R. R. Tolkienin esikoisteos, jonka hän kirjoitti vuosina 1914–1915. Tolkienin 26-sivuinen käsikirjoitus jäi keskeneräiseksi, ja se julkaistiin vasta elokuussa 2015. Proosamuotoinen kertomus on mukaelma Suomen kansalliseepoksen Kalevalan traagisen orvon Kullervon tarinasta. Tolkien oli tutustunut Kalevalaan viimeisenä kouluvuotenaan, ja hän alkoi kirjoittaa omaa versiotaan Kullervon tarinasta opiskellessaan Oxfordin yliopistossa. Kullervon synkällä tarinalla ja koko Kalevalalla on ollut suuri vaikutus Tolkienin myöhemmällekin kirjailijanuralle. Kullervon hahmo oli Túrinin esikuva.
Kirja sisältää osat:
Kullervon tarina
Nimiluettelo
Luonnos juoneksi
Huomautuksia ja kommentteja
"Kalevalasta" eli Sankarien maasta
Huomautuksia ja kommentteja
Kalevala
Huomautuksia ja kommentteja
Verlyn Flieger: Tolkien, Kalevala ja "Kullervon tarina
Kugsha

| Kugsha> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:  Pennsylvania/ Virginia/ Etelä-Carolina,  Yhdysvallat
Määrä:  harvinainen
Rodun syntyaika:  1980-luku
Alkuperäinen käyttö:  vetokoira
Muita nimityksiä:  Kugsha Dog
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Väritys:  usein sudenharmaa, myös muita vaihtoehtoja
Kugsha (Kugsha Dog) on yhdysvaltalainen koirarotu.
Alkuperä

Kugsha on kookas, sulavasti liikkuva rekikoira. Häntä on tuuhea ja alhaalla kannettu, eikä se kierry selän päälle. Väritys on usein sudenharmaa, mutta myös vaaleampia yksilöitä esiintyy.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on älykäs, valpas ja väsymätön. Vieraisiin ihmisiin se suhtautuu arasti, mutta muita koiria kohtaan dominoivasti.
Alkuperä

Rodulla on kolme kantalinjaa: pennsylvanialainen Wolfen Kennels, jonka linja jalostettiin 1970-luvun puolivälissä; virginialainen HabbenHaus Kennel, jonka linja perustui 1970-luvun puolivälissä Koillis-Alaskasta tuotuihin kookkaisiin alkukantaisiin rekikoiriin;  ja eteläcarolinalainen Graystone Ranch, jonka linja perustui Alaskasta Wasillan lähettyviltä eskimoyhteisöstä tuotuihin kookkaisiin työkoiriin. Pennsylvanialaista linjaa käytettiin viehkeän luonteen ja hyvän koulutettavuuden, virginialaista hyvän luonteen, tiheän luuston ja räpyläkäpälien, sekä eteläcarolinalaista hillityn luonteen, kestävyyden ja sujuvien liikkeiden vuoksi. Kugshan jalostus alkoi 1980-luvulla ja se jalostettiin pitkän matkan rahtitavaranvetoa varten, erityisesti raskaan kuorman vetämiseen. Rotujärjestö perustettiin vuonna 1998.
Koumbia

| Koumbia |
| --- | --- |
 Koumbia
 Koordinaatit: 12°35′45″N, 4°41′25″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Sikasson alue
Piiri:  Yorosson piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  25 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koumbia on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Yorosson piirissä Malissa. Se sijaitsee 40 kilometriä Yorossosta maanteitse koilliseen. Kunnassa on 25 400 ja kylässä 3 000 asukasta (vuonna 2009).
Koumbian kunta rajoittuu kaakossa Yorosson piirin Bouran, etelässä Ménamba I:n, lounaassa Kiffosso I:n, luoteessa Ségoun alueen Sanin piirin Kassorolan ja Wakin, koillisessa Tominianin piirin Dioran ja Mafounén kuntiin sekä idässä Burkina Fasoon. Alueen kasvillisuus on pensassavannia.
Kuntaan kuuluu 12 kylää. Niistä suurin on 8 200 asukkaan Marena.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset, siat ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Kullimaa (Käru)

| Kullimaa |
| --- | --- |
 Kullimaa
 Koordinaatit: 58°45′07″N, 25°06′50″E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Järvamaa
Kunta:  Türi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Väkiluku (2001):  24
Postinumero:  79211
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kullimaa (saks. Kullina) on kylä Keski-Virossa, Türin kunnassa, 8 kilometrin päässä Kärusta etelään Kärun joen rannalla. Vuonna 2001 kylässä oli 24 asukasta.
Kylässä avattiin kirjasto jo vuonna 1882. [lähde? ]
Kurjet kaivolla

Jussi Mäntysen veistos Turun kaupunginsairaalan pääsisäänkäynnin edessä.
Kurjet kaivolla  on Jussi Mäntysen pronssiveistos Turun Kunnallissairaalan edustalla. Kaupunki teetti linnuista pronssiveistoksen Lapinlahden Taidevalimossa ja päätti sijoituspaikaksi Kunnallissairaalan edustan. Teos on alun perin valettu kipsiin ja tällaisena taiteilija lahjoitti sen Turun kaupungille. Teos paljastettiin vuonna 1973.
Jussi Mäntynen tunnetaan realistisista eläinaiheisista veistoksistaan. Kurjet kaivolla on hyvä esimerkki taiteilijan kiinnostuksesta eläinten anatomiaa ja käyttäytymistä kohtaan. Sulavalinjaiset kurjet on kuvattu taiturimaisesti, aivan kuin ne olisivat liikkeessä kaulat ylväästi kohotettuna kohti korkeuksia. Mäntynen perehtyi eläimiin metsästys- ja luontoharrastuksensa kautta ja hän toimi konservaattorina Helsingin yliopiston eläinmuseossa 20 vuoden ajan.
Mäntysen kurkiveistosten on ajateltu ilmentävän sodan jälkeisen surun sekä sielunrauhan etsimistä ja taiteilijan koti-ikävää muutettuaan Tukholmaan.
Koundian

| Koundian |
| --- | --- |

 Koundian
 Koordinaatit: 13°09′35″N, 10°40′50″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Bafoulabén piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  13 900
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koundian on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Bafoulabén piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin eteläosassa 110 kilometriä Bafoulabésta etelään. Kunnassa on 13 900 ja kylässä 800 asukasta (vuonna 2009).
Koundianin kunta rajoittuu pohjoisessa Bafoulabén piirin Gounfanin, Mahinan ja Diokélin, idässä Bamafélén, etelässä Kéniéban piirin Kroukoton ja lännessä Bayen ja Kassaman kuntiin. Alueen läpi virtaa Bafingjoki. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 25 kylää. Niistä suurin on 1 100 asukkaan Nanifara. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on jahankoja ja fulbeja.
Koundianin kautta kulkee Kitan ja Kéniéban välinen kuivana aikana liikennöitävä tie. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, kalastus, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, riisi, fonio, maissi, bataatti, pavut ja vihannekset. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää ja puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Koundianissa pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnassa toimii 13 alakoulua, yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) ja kolme terveyskeskusta. Vesihuollon tila on riittämätön.
Paikallisia nähtävyyksiä ovat Umar Tallin rakennuttama linnoitus eli tata, moskeija, Dabon pyhä kivi Kama Bambouckissa ja Soulounin metsänsuojelualue villieläimineen.
Kupla (täsmennyssivu)

Kupla tarkoittaa seuraavia asioita:
kupla, ilmarakkula nesteessä tai muussa aineessa
Kupla, yhdysvaltalainen televisiosarja
Kupla, suomalainen sarjakuvalehti
Kupla, Aleksi Salmenperän ohjaama elokuva vuodelta 2022
Volkswagen Kupla, Volkswagenin ensimmäinen automalli
kuplatuoli, Eero Aarnion vuonna 1968 suunnittelema tuoli
Sosiaalinen kupla, Erityisesti sosiaalisessa mediassa ja verkossa toimiva samanmielisten yhteisö
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kupla”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kropotkinskajan metroasema

| Kropotkinskaja (Кропоткинская) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Sokolnitšeskaja
Sijainti:  55.7453°N, 37.6037°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  15. toukokuuta 1935
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Kropotkinskaja (ven. Кропоткинская) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 15. toukokuuta 1935.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kropotkinskajan metroasema Wikimedia Commonsissa
Kuha (yhtye)

| Kuha>  |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1995–
Tyylilaji:  progressiivinen rock
Kotipaikka:  Helsinki
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Juha Kuha, laulu   Jeesus Vipunen, kitara, taustalaulu   Moukari Mononen, rummut   Bon Fotoni, basso   Jonna Mononen, kosketinsoittimet   Radio Bronson, kosketinsoittimet  
Entiset jäsenet:  Pekkala-Pekkala, basso   Viveka6, laulu   Ahmed Ahonen, kosketinsoittimet   Hauli Mononen, rummut   Huljus Ninja-Kekkilä, klarinetti   Mungo Mononen, laulu, kosketinsoittimet, akustinen kitara, rummut, synteettinen basso  
Levy-yhtiö:  Gashopper, 2005   Kioski, 2007  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuha. on helsinkiläinen progressiivista rockia soittava yhtye, joka on tunnettu erikoisista lavaperformansseistaan. Yhtyeen esiintymisissä on monesti kutsuttu yleisön muutamia henkilöitä erilaisiin kilpailuihin, tai annettu heidän soittaa sooloja kappaleisiin. Myös yhtyeen esiintymispaikoilta on löytynyt mystisiä yhtyeeseen viittaavia esineitä, kuten mustia perunoita ja erilaisia kaloja.
Vuonna 2008 Kuha. oli ehdolla Rumban Femmagaalassa kategoriassa positiivinen taidepaska.
Jäsenet > Nykyiset

Juha Kuha – laulu
Jeesus Vipunen – kitara, taustalaulu (oik. Jussi Valtonen)
Moukari Mononen – rummut
Bon Fotoni – basso
Jonna Mononen – kosketinsoittimet, rummut, erikoistehosteet
Radio Bronson – kosketinsoittimet
Jäsenet > Entiset

Pekkala-Pekkala – basso
Viveka6 – viulu
Ahmed Ahonen – kosketinsoittimet
Hauli Mononen – rummut
Huljus Ninja-Kekkilä – klarinetti
Mungo Mononen – laulu, kosketinsoittimet, akustinen kitara, rummut, synteettinen basso
Julkaisut

Kuhakeisarin palatsissa (1998) (omakustanne)
Hei, täältä tulee Kuha. (2003) (omakustanne)
Telekineettinen testilaboratorio (2005) Gashopper
Tieteen puolesta, fiktiota vastaan (2007) Kioski
Aiheesta muualla

Kuha.:n viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuha (yhtye) Myspacessa (englanniksi)
Artikkeli Ylioppilaslehdessä 13/07
Kuha:n Fiktiota vastaan voitti YLE:n tiedetoimituksen järjestämän Tiedeviisukisan
Pierluigi Gollini

Pierluigi Gollini tammikuussa 2017.
Pierluigi Gollini (s. 18. maaliskuuta 1995 Bologna) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa kaudella 2023–2024 Italian Serie A:ssa pelaavaa Napolia lainalla saman sarjan Atalantasta.
Gollini pelasi vuosina 2012–2014 englantilaisseura Manchester Unitedin junioreissa. Hän palasi Italiaan kesällä 2014 ja pelasi Hellas Veronassa kahden kauden aikana 29 Serie A -ottelua. Kesällä 2017 hän siirtyi Englannin mestaruussarjassa pelaavaan Aston Villaan, jossa hän pelasi 20 liigaottelua. Tammikuussa 2018 hän siirtyi italialaisseura Atalantaan, aluksi lainalle. Atalantassa hän on pelannut 89 Serie A -ottelua ja kymmenen Mestarien liigan ottelua. Kaudella 2021–2022 hän oli lainalla englantilaisseura Tottenhamissa mutta pääsi pelaamaan vain cup-otteluissa ja kansainvälisissä peleissä. Kaudeksi 2022–2023 hän lähti lainalle Fiorentinaan ja pelasi kauden kolme ensimmäistä Serie A -ottelua mutta jäi sen jälkeen liigassa varamaalivahdiksi. Tammikuussa 2023 hän siirtyi lainalle Napoliin, jossa pelasi loppukauden aikana neljä Serie A:n ottelua seuran voittaessa Italian-mestaruuden.
Gollini on pelannut useissa Italian nuorisomaajoukkueissa. Italian A-maajoukkueessa hän pääsi vaihdosta kentälle marraskuussa 2019 Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan pelatun EM-karsintaottelun lopussa.
Kuolimaa

Kuolimaa (vanh. Kuolima) on Raumalla sijaitseva kylä, joka aikaisemmin kuului Lapin kuntaan. Lapin kirkonkylään on Kuolimaalta matkaa noin yksitoista kilometriä ja Euran Hinnerjoelle noin neljä kilometriä. Lapinjoen varrella sijaitsevan Kuolimaan sekä läheisten Kodiksamin, Mäentaan ja Sukkalan kylien viljelyalueet ovat Rauman laajimmat. Kodiksami on osa Museoviraston valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi luokittelemaa Lapinjokilaakson kylä- ja viljelymaisemaa, joka ulottuu myös Euran puolelle.