stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kios
Historia > Arkaainen ja klassinen kausi

Kreikkalaisen perinteen mukaan Kioksen kaupunki oli Miletoksen siirtokunta. Eusebioksen ajoituksen mukaan se olisi perustettu arkaaisella kaudella vuonna 626/625 eaa. Kreikkalaisen mytologian mukaan nymfi vei paikalla Herakleen kumppaneihin kuuluneen Hylaan, kun he olivat matkalla Kolkhiihin, ja Hylas meni noutamaan paikalta vettä; ja että Kios, toinen Herakleen kumppani, jäi paluumatkalla Kolkhiista paikalle ja perusti siihen kaupungin, jolle antoi oman nimensä. Toisen version mukaan kaupungin olisi perustanut argonautti Polyfemos Herakleen luvalla. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Kianos (Κιανός).
Kaupungin varhaisemmasta historiasta tiedetään antiikin lähteiden kautta vain vähän. Se oli Persian vallassa vuodesta 547/546 eaa. lähtien. Vuonna 499 eaa. Kios liittyi Joonian kapinaan persialaisia vastaan, ja persialaiset valtasivat sen Hymaieen johdolla vuonna 497 eaa. Ateenalaiset vapauttivat kaupungin vuonna 466 eaa.
400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Kios kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja mainitaan liiton verotusluetteloissa vuosien 454/453 ja 418/417 eaa. välillä. Kaupunki joutui takaisin Persian valtaan joskus ennen vuotta 408 eaa. Se saattoi liittyä takaisin meriliittoon vuonna 406/405 eaa., mutta oli jälleen Persian vallassa vuonna 404 eaa. Kioksen valtiomuoto oli mukana Aristoteleen koulukunnan kokoelmassa 158 kaupungin valtiomuodot. Kaupungissa tiedetään olleen kansankokous (ekklēsia). Virkamiehistä mainitaan eponyymi virkamies fruros sekä prytanit, arkontit, strategokset, hieropoioi ja synedroi.
Kios löi omaa hopearahaa 300-luvun eaa. puolivälistä lähtien.
Vuosina 337–302 eaa. Kiosta hallitsi Mithridates II. Aleksanteri Suuri valtasi kaupungin vuonna 334 eaa.
Historia > Hellenistinen ja roomalainen kausi

Jossakin vaiheessa hellenististä kautta Kios kuului Aitolian liittoon. Noin vuonna 228 eaa. Kioksella ja Miletoksella mainitaan olleen isopoliteia-sopimus. Makedonian Filippos V valtasi Kioksen ja antoi sen Prusiaalle. Prusias, joka oli avustanut Filipposta Kioksen tuhoamisessa, rakennutti sen uudelleen ja antoi sille itsensä mukaan nimen Prusias. Sitä kutsuttiin usein nimellä ”Prusias meren rannalla” (Prūsias epithalassiē, lat. Prusias ad Mare) erotuksena muista samannimisistä kaupungeista. Kios vaikuttaa kuitenkin joko säilyneen olemassa uuden kaupungin rinnalla, tai sitten kaupunki sai takaisin vanhan nimensä, sillä Plinius, Mela, Zosimos ja vielä monet myöhempienkin aikojen kirjailijat käyttävät siitä Kioksen nimeä.
Roomalaiset valtasivat kaupungin vuonna 74 eaa. Kaupungin rahoja tunnetaan vielä Prusiaan ajalta sekä roomalaiselta kaudelta. Varhaisella kristillisellä kaudella kaupungista tuli arkkipiispanistuin. Ensimmäiseksi arkkipiispaksi mainitaan Kyrillos, joka otti osaa vuoden 325 Nikaian kirkolliskokoukseen.
Historia > Myöhempi historia

Kios oli merkittävä paikka bysanttilaisella kaudella sijaintinsa vuoksi. Se toimi keisarien vapaa-ajanviettopaikkana. Keisari Justinianus perusti sinne sotakoulun. Kaupunki kärsi goottien, arabien ja seldžukkien hyökkäyksistä. Ensimmäisen ristiretken aikaan vuonna 1096 kaupunki toimi tukikohtana ja mainitaan nimellä Civitot. Frankit valtasivat kaupungin neljännen ristiretken yhteydessä vuonna 1207. Osmanit valtasivat sen vuonna 1336.
Rakennukset ja löydökset

Kioksen topografiasta tiedetään vain vähän. Kaupunki on ollut ympäröity muurein. Muureista samoin kuin muista rakennuksista oli jäljellä joitakin osia ainakin vielä vuonna 1835. Kaupungissa oli Apollonin kultti ja näin oletettavasti tälle omistettu pyhäkkö.
Kioksen lyömä raha, n. 350–330 eaa.
Kirkkoranta

| Kirkkoranta Правдино |
| --- | --- |
 Kirkkoranta Правдино
 Koordinaatit: 60°33′00″N, 29°34′00″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Viipurin piiri
Kunta:  Kyyrölä
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kylä
Aikavyöhyke:  UTC+3
Postinumero:  188836
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kirkkoranta tai Muolaa (vuodesta 1948 ven. Правдино, Pravdino) on kylä Kirkkojärven länsirannalla Kyyrölän kunnassa Leningradin alueella Venäjällä. Kirkkoranta kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin ja se oli Suomelle kuuluessaan Muolaan kunnan kirkonkylä.
Historia > Kyläkuva

Kirkkoranta sijaitsi Muolaan itäosassa. Sen naapurikyliä olivat pohjoisessa ja lännessä Turulila, idässä Kirkkojärven toisella puolella Peikola ja Telkkälä sekä etelässä Hattula ja Pällilä. Kylästä johti maantiet Pällilän kautta Kyyrölään kantatie 63, Lehtokylään sekä Kuusaan kautta kantatie 62 ja Äyräpään kirkonkylään Pölläkkälään. Vuonna 1936 Kirkkorannan pinta-ala oli kolme neliökilometriä, josta oli peltoa 62 hehtaaria, niittyä 15 hehtaaria ja metsää 218 hehtaaria.
Kirkkoranta oli epätavallinen kirkonkylä, sillä se oli asukasluvultaan pieni ja sen palveluvarustus oli suppea. Siellä ei ollut esimerkiksi koulua, puhelinkeskusta, apteekkia ja kauppojakin oli vain yksi. Muolaan kunnan liikekeskuksia olivat Kyyrölä ja Perkjärven asemakylä. Kyyrölässä oli muun muassa kunnanlääkäri ja apteekki. Kirkonkylä kuului Koiralan koulupiiriin, jonka koulu sijaitsi noin puolitoista kilometriä kirkolta pohjoiseen.
Kirkonkylän itäosassa korkealla Kirkkojärven rantakumpareella sijaitsi Ernst Lohrmannin suunnittelema, vuonna 1852 valmistunut ja harmaasta kivestä ja tiilistä rakennettu Muolaan luterilainen kirkko, jossa oli 2 200 istumapaikkaa. Kirkko raunioitui talvisodassa. Kirkkotarhassa sijaitsivat Pyhän ristin kivet, sisällissodan valkoisten sankarihauta ja jatkosodan aikana sinne perustettiin myös sankarihauta talvi- ja jatkosodan uhreille. Mäenrinteen alapuolella Kirkkojärven rannassa sijaitsi venevalkama, jonne Kirkkojärven itäpuolisten kylien asukkaat saapuivat veneillään.
Kirkkoa vastapäätä sijaitsivat kunnantalo ja säästöpankki. Lähistöllä olivat myös Kannaksen Osuusliikkeen myymälä, postitalo ja poliisi. Kirkolta puoli kilometriä pohjoiseen sijaitsi kirkkoherran pappila ja kirkolta kilometrin etelään kappalaisen pappila. Pääosa kirkonkylän maatiloista oli entisiä pappiloiden torppia. Kylän pellot keskittyivät kylän itäosaan Kirkkojärven rantaan ja maantien varsille.
Historia > Sota-aika

Kirkkorannan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Talvisodan pääpuolustuslinja Mannerheim-linja kulki kirkonkylän kautta, jonka vuoksi kirkonkylän rakennuskanta tuhoutui täysin. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Keväällä 1944 valmistuivat uusi kunnantalo ja seurakuntatalo. Jälleenrakennus keskeytyi kesäkuussa 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Kunnantoimisto ja -arkisto evakuoitiin 13. kesäkuuta 1944. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle. Kirkkorannan väestö asutettiin pääasiassa Somerolle.
Muolaan kirkko ennen talvisotaa.
Muolaan kirkon rauniot talvisodan jälkeen.
Kirjosuppusuu

| Kirjosuppusuu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Tetrakalat Characiformes
Heimo::  Sukkulatetrat Lebiasinidae
Alaheimo::  Pyrrhulininae
Suku::  Nannostomus
Laji::  trifasciatus
Kaksiosainen nimi
 Nannostomus trifasciatus  Steindachner, 1876 
Katso myös
   Kirjosuppusuu Wikispeciesissä   Kirjosuppusuu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirjosuppusuu (Nannostomus trifasciatus) on sukkulatetrojen (Lebiasinidae) heimoon kuuluva kalalaji, jota pidetään myös akvaariossa, vaikkakaan ei kovin yleisenä.
Ulkonäkö ja koko

Kirjosuppusuun paras tuntomerkki on musta pitkittäisjuova selässä, jonka avulla se on helpompi erottaa kaksijuovasuppusuusta (Nannostomus bifasciatus), jolla on selässä kaksi mustaa juovaa. Yöllä kirjosuppusuun juovat muuttuvat poikkiviivoiksi. Musta vaakasuuntainen juova on kirjosuppusuulla kummallakin puolella myös kyljessä ja vatsassa. Kirjosuppusuun kaikkien evien tyvessä on punainen laikku. Kirjosuppusuu kasvaa luonnossa korkeintaan noin 3,6 senttimetrin mittaiseksi, mutta akvaario-olosuhteissa jopa viisisenttiseksi.
Levinneisyys ja elinympäristö

Luonnossa kirjosuppusuuta tavataan Etelä-Amerikassa Amazonin altaassa Perun, Brasilian ja Bolivian alueella sekä Rio Negro-joessa ja Guyanassa.
Ravinto ja elintavat

Kirjosuppusuuta on vaikea saada lisääntymään akvaariossa. Sen ravintoa ovat toukat, äyriäiset ja hyönteiset. Akvaariossa sille voi antaa jauhemaista hiutaleruokaa sekä pieniä eläviä ravintoeläimiä.
José Santos Guardiola

| José Santos Guardiola |
| --- | --- |
 Kaiverrus Frank Leslien lehdessä.
Hondurasin presidentti
 17. helmikuuta 1856 – 11. tammikuuta 1862  
Edeltäjä:  Francisco de Aguilar
Seuraaja:  José Francisco Montes Fonseca
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. marraskuuta 1816 Tegucigalpa
Kuollut: 11. tammikuuta 1862 (45 vuotta) Comayagua, Honduras
Puoliso:  Ana de Arzibu
José Santos Guardiola Bustillo (1. marraskuuta 1816 Tegucigalpa – 11. tammikuuta 1862 Comayagua, Honduras) oli hondurasilainen kenraali ja poliitikko, joka oli maansa presidenttinä 1856–1862.
Guardiola syntyi 1916 Tegucigalpassa. Hän oli Hondurasin ulkoministerinä 1850, kun hän yritti kaapata vallan Juan Lindolta. José Trinidad Cabañas pystyi estämään kaappauksen elsalvadorilaisten joukkojen tuella. Liberaali Cabañas pyrki presidenttikaudellaan palauttamaan Keski-Amerikan liittovaltion, ja Guardiola pystyi pystyi Guatemalan Rafael Carreran tuella kukistamaan Cabañasin hallinnon heinäkuussa 1855. Lyhyen valtataistelun jälkeen Guardiola tuli presidentti 1856.
Guardiolalla oli hyvät suhteet britteihin, ja niiden ansiosta hänen aikanaan britit hyväksyivät Islas de la Bahían ja Moskiittorannikon palauttamisesta Hondurasille. Saarilla oltiin tyytymättömiä niiden siirtymisestä. Roatánin asukkaiden kutsumana seikkailija William Walker palasi Keski-Amerikkaan. Hän uskoi, että saisi tukea Cabañasilta, joka edelleen haki mahdollisuutta syrjäyttää Guardiola. Brittilaivasto otti kuitenkin Walkerin kiinni Hondurasissa ja antoi tämän maan viranomaisille, jotka teloittivat hänet.
Guardiola valittiin heinäkuussa 1860 toiselle virkakaudelle. Vaikka Guardiola oli konservatiivi, hänen politiikkansa oli liberaalia. Hän salli sananvapauden, laajensi äänioikeutta keskiluokkaan ja valvoi kirkon ja valtion suhdetta. Hondurasin piispa Miguel del Cid julisti tästä syystä Guardiolan pannaan. Paavi Pius IX kumosi pannan ja korvasi del Cidin Jesus Zepedalla. Guardiola oli vallassa vuoteen 1862, jolloin hänen oman vartiokaartinsa jäsenet salamurhasivat hänet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta José Santos Guardiola Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Muut:  NARA  SNAC
Kilpirauhanen

Kilpirauhanen (lat. glandula thyroidea) on umpirauhasiin kuuluva rauhanen, joka sijaitsee ihmisellä heti aataminomenan alapuolella, kilpiruston lähellä henkitorven etupuolella. Kilpirauhanen tuottaa ja erittää laajalti aineenvaihduntaan ja kasvuun vaikuttavien kilpirauhashormonien lisäksi myös kalsitoniinia. Kalsitoniini osallistuu kalsiumin ja fosforin pitoisuuksien säätelyyn vaikuttamalla luuston solujen aktiivisuuteen ja munuaisten toimintaan. Kalsitoniinin tarkkaa merkitystä ei kuitenkaan tunneta.
Kilpirauhanen on varsin suuri umpirauhaseksi, aikuisella ihmisellä se painaa 15–30 grammaa. Kilpirauhaslohkojen normaali pituus on noin 4 cm ja leveys ja paksuus noin 2–2,5 cm. Kilpirauhanen on perhosenmuotoinen: lohkot siipinä ja kannas ruumiina.
Kilpirauhasen takapinnalla sijaitsee neljä parathormoni-nimistä lisäkilpirauhashormonia tuottavaa lisäkilpirauhasta.
Aivolisäke tuottaa talvella enemmän kilpirauhasen toimintaa kiihdyttävää TSH-hormonia, koska talvella tarvitaan enemmän kilpirauhashormonia.
Rauhasen rakenne

Eri eläinlajien kilpirauhasten rakenne eroaa toisistaan. Monilla eläimillä, ei kuitenkaan sialla, kilpirauhanen on kaksilohkoinen ja lohkot ovat yhteydessä toisiinsa ohuen kannaksen välityksellä. Joiltakin yksilöiltä sidekudoksesta muodostunut kannas saattaa kuitenkin puuttua. Sian kilpirauhanen on pariton, yhtenäinen elin, joka sijaitsee henkitorven ventraalipuolella. Myös kilpirauhasen pinnan muodossa on eroavaisuuksia: kissalla, koiralla ja hevosella kilpirauhasen pintarakenne on tasainen, mutta sialla ja naudalla kilpirauhasen pinta on selvästi rakeinen.
Kilpirauhanen koostuu pallomaisista rakkuloista. Rakkuloita reunustavat kuutio- tai lieriöepiteeliset follikulaarisolut, jotka pystyvät väkevöimään itseensä jodidi-ioneita (I−) verestä käytettäväksi kilpirauhashormonien tuotannossa. Rakkuloiden sisältö on hyytelömäistä kolloidia, joka toimii materiaalivarastona ja hormonien valmistusympäristönä. Kolloidi sisältää runsaasti tyreoglobuliinia, proteiinia, josta kilpirauhashormonit valmistetaan, sekä tyroperoksidaasientsyymiä, joka osallistuu kilpirauhashormonien valmistamiseen tyreoglobuliinista. Follikulaarisolujen ulkopinnalla on natrium–jodidi-symporttereita, jotka siirtävät jodi-ioneja soluun basaaliselta (hiussuonen puoleiselta) solukalvolta pitoisuusgradienttia vastaan.
Kilpirauhasessa on lisäksi parafollikulaarisia soluja eli C-soluja, jotka tuottavat ja erittävät kalsitoniinia. C-solut sijaitsevat rakkuloiden laidoilla kiinni tyvikalvon sisäpinnassa tai omina rykelminään follikkelien ulkopuolella. Niiden kalsitoniinintuotanto ja -eritys käynnistyy, kun veren kalsiumtaso nousee. Kalsitoniini vaikuttaa munuaisten distaalisten tubulusten soluihin vähentäen kalsiumin ja fosfaatin takaisinottoa virtsasta. Kalsitoniinin vaikutuksesta luuston luuta hajottavien osteoklastien toiminta hidastuu, jolloin luustosta vapautuu verenkiertoon vähemmän kalsiumia. C-solut ovat kehittyneet hermostopienan soluista.
Toiminta

Kilpirauhasen pääasiallinen tehtävä on tuottaa hormoneja, joita ovat biologisesti aktiivinen trijodityroniini eli T3-hormoni sekä sen varastomuoto (levo)tyroksiini eli T4-hormoni sekä edellä mainittujen esiasteet monojodityrosiini (T1-hormoni) ja dijodityrosiini (T2-hormoni). Jälkimmäiset muuntuvat elimistössä 3,5-dijodityroniiniksi, 3,3´-dijodityroniiniksi, 3´,5´-dijodityroniiniksi, 3-monojodityroniiniksi, 3´-monojodityroniiniksi ja jodivapaaksi L-tyroniiniksi eli T0-hormoniksi.
Kilpirauhanen tuottaa myös kalsiumaineenvaihduntaa säätelevää kalsitoniinihormonia.
Toiminta > Kilpirauhashormonien muodostus

Aivolisäkkeen erittämä tyreotropiini säätelee kilpirauhasen kykyä kerätä jodia ja lisää kilpirauhasessa tapahtuvaa hormonintuotantoa. Kilpirauhasen solut seostavat jodia muihin aineisiin, jolloin muodostuu kilpirauhashormonin esiastetta T4-hormonia sekä pieniä määria aktiivista kilpirauhashormonia trijodityroniinia (T3-hormoni). Kyseiset hormonit varastoituvat kilpirauhasen sisään niin sanotulle odotusalueelle. Kun solut tarvitsevat trijodityroniinia tai sen esiastetta, kilpirauhanen vapauttaa niitä verenkiertoon.
Maksa, munuaiset ja muut kudokset tuottavat suurimman osan elimistön tarvitsemasta T3-hormonista dejodinoimalla kilpirauhasen tuottamaa tyroksiinia Vain osa kudosten muodostamasta T3-hormonista on elimistölle käyttökelpoista lopun koostuessa  T3-hormonin vaikuttamattomasta muodosta eli käänteisestä T3 hormonista (rT3).
Toiminta > Kilpirauhasen vaikutus elintoimintoihin

Verenkiertoon siirtynyt trijodityroniini (T3-hormoni) päätyy kehon kudoksiin, joissa se säätelee niiden solujen aineenvaihduntaa. Elimistölle käyttökelpoinen trijodityroniini säätelee kasvua, energiankäyttöä, lämmöntuottoa ja lisääntymistä sekä suoliston immuunivasteita. Lisäksi se vaikuttaa vitamiinien, valkuaisaineiden, hiilihydraattien, rasvojen, elektrolyyttien ja veden käyttöön. Kilpirauhashormonit saattavat myös muuttaa muiden hormonien ja lääkkeiden vaikutusta.
Kilpirauhasen vajaatoiminta voi vähentää kehon aineenvaihduntaa 40–50 prosenttia, ja liikatoiminta voi nostaa aineenvaihduntanopeuden jopa 60–100 prosenttia normaalin yläpuolelle. Ihmislapsilla tyroksiinin puutos aiheuttaa heikkoa kasvua, ja aivojen kehitys voi heikentyä vakavasti. Tästä seuraavaa tilaa kutsutaan kretinismiksi. Monissa kehittyneissä maissa vastasyntyneiden lasten tyroksiinin tuotanto testataan rutiininomaisesti. Tyroksiinin puutteesta kärsiviä lapsia voidaan helposti hoitaa synteettisellä tyroksiinilla niin että he voivat kasvaa ja kehittyä normaalisti.
Sammakkoeläimillä kilpirauhasen toimintaa häiritsevä aine, kuten propyylitiourasiili, voi estää nuijapäitä kehittymästä aikuisiksi sammakoiksi. Liian suuri määrä tyroksiinia taas voi aiheuttaa muodonmuutoksen liian varhain, jolloin sammakot jäävät tavallista pienemmiksi.lähde?
Toiminta > Ympäristön vaikutus kilpirauhasen toimintaan

Kilpirauhanen voi suurentua huomattavasti alueilla, joilla ravinnosta puuttuu tyroksiinin tuotannossa tarvittavaa jodia, ja endeemisen struuman aiheuttama turvonnut kaula voi olla hyvinkin yleinen. Jodisuola on halpa ja helppo keino lisätä jodia ruokavalioon. Myös kalat sisältävät jodia. Suomessa elintarviketeollisuus käyttää nykyisin jodipitoista suolaa, joten jodin puutetta ei enää esiinny yleisesti. Vegaaneilla jodin saanti ravinnosta on niukkaa ja riittämätöntä, ja siksi heidän on käytettävä ravintolisää.
Koska kilpirauhanen ei normaalisti ole kyllästetty jodilla, se on altis erilaisille ydinfission tuottamille radioaktiivisille jodin isotoopeille. Kun suuren ydinonnettomuuden tapahtuessa radioaktiivisia isotooppeja vapautuu ympäristöön, näiden ionien imeytyminen kilpirauhaseen voidaan – teoriassa – ehkäistä tyydyttämällä imeytymismekanismi suurella määrällä ei-radioaktiivista jodia, esimerkiksi joditableteilla. Biologian tutkijat tekevät jodiyhdisteitä tähän tarkoitukseen, mutta yleensä yhdisteitä ei ole riittävästi varastossa onnettomuuden varalta, eikä niitä jaeta asianmukaisesti onnettomuuden jälkeen. Yksi seuraus Tšernobylin onnettomuudesta oli kilpirauhassyövän lisääntyminen onnettomuutta seuranneina vuosina.
Korkea veren lyijypitoisuus (lyijymyrkytys) saattaa vaikuttaa kilpirauhasen fysiologiaan. Riskiä esimerkiksi Suomessa ei ole, koska lyijyn käyttö on kielletty maaleissa ja bensiinissä jo vuosikymmeniä sitten. Eräässä lampailla tehdyssä tutkimuksessa lyijyasetaatin annostelu lampaille matalalla annoksella 5 mg/kg/vuorokausi kahdeksan viikon aikana johti kilpirauhasen vajaatoimintaan, huomattavan pieniin tyreotropiinin (TSH) ja pieniin T3- ja T4-pitoisuuksiin. Tyreotropiinin taso pieneni noin kuudesosaan ja T3- ja T4-hormonien tasot noin puoleen..
Kilpirauhasen sairaudet

Naisilla esiintyy hormonaalisista syistä 4–5 kertaa miehiä enemmän kilpirauhasen autoimmuunisairauksia.
Yleisimmät kilpirauhasen sairaudet ovat:
kilpirauhasen vajaatoiminta eli hypotyreoosi
autoimmuunityreoidiitti
lääkkeiden aiheuttama kilpirauhasen vajaatoiminta
kilpirauhastulehduksen jälkitila
kilpirauhasen liikatoiminta eli hypertyreoosi
Basedowin tauti eli Gravesin tauti
tyreotoksikoosi
Subakuutti tyreoidiitti
kilpirauhaskyhmy
kilpirauhassyöpä
struuma eli kilpirauhasen liikakasvu
endeeminen struuma eli jodinpuutteeseen liittyvä
kyhmystruuma
diffuusi struuma
jodinpuutteeseen liittymätön struuma, voi myös olla joko kyhmyinen tai diffuusi
Tyreoidiitti on kilpirauhasen tulehdustilojen yleisnimitys.
Historia

Kilpirauhasen tunnisti ensimmäisenä anatomisti Thomas Wharton vuonna 1656. (Whartonin tiehyt on nimetty hänen mukaansa.) Tyroksiini tunnistettiin vasta 1800-luvulla.
Kilpirauhasen verenkierto

Kilpirauhaselle tuo verta kaksi valtimoa: ylempi ja alempi kilpirauhasvaltimo. Parilla prosentilla väestöstä on myös kolmas valtimo, alin kilpirauhasvaltimo. Kilpirauhasesta vie verta pois kolme suurta laskimoa: ylin, keskimmäinen ja alin kilpirauhaslaskimo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kilpirauhasliiton kotisivut
Kilpirauhanen ja struuma (Arkistoitu – Internet Archive)
Umpieritysjärjestelmä
Aivolisäke
Haiman endokriininen osa
Hypotalamus
Kilpirauhanen
Kivekset
Käpyrauhanen
Lisäkilpirauhanen
Lisämunuainen
Munasarja
Gubaha

Gubaha (ven. Губа́ха) on kaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman sivujoen Kosvan rannalla 142 kilometriä Permistä koilliseen. Kaupunki on Gubahan piirin keskus. Sen kautta kulkee Tšusovoin ja Solikamskin välinen rautatie. Asukkaita on 26 600 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt hiilikaivosten yhteyteen. Vuonna 1928 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1941 siitä tuli kaupunki. Nykyään Gubahassa on mm. sähkövoimala sekä kemian ja metalliteollisuutta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gubahan piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Pääkaupunki: Perm

Aleksandrovsk |
Berezniki |
Gornozavodsk |
Gremjatšinsk |
Gubaha |
Dobrjanka |
Kizel |
Krasnokamsk |
Krasnovišersk |
Kudymkar |
Kungur |
Lysva |
Nytva |
Ohansk |
Osa |
Otšor |
Solikamsk |
Tšaikovski |
Tšerdyn |
Tšormoz |
Tšernuška |
Tšusovoi |
Usolje |
Vereštšagino
Permin aluepiiri
Guiers

| Guiers |
| --- | --- |
 Afrikanjassana Guiersjärvellä.
Valtiot:  Senegal
Paikkakunta:  Dagana Department (en) (käännä suomeksi) 
Koordinaatit:  16°15′00″N, 15°49′59″W
Laskujoki:  Taoué (d) 
Mittaustietoja
Pinta-ala:  enimmillään 170 km²
Suurin syvyys:  2,5  m 
 fiGuiers 
Guiers on Senegaljoen vesistöön kuuluva järvi Senegalissa. Sen pinta-ala on laajimmillaan lähes 170 neliökilometriä.
Ferlojoen kuivassa laaksossa Richard-Tollin eteläpuolella sijaitseva Guiers on Senegalin ainoa suuri makeavetinen järvi. Se täyttyy sadekaudella etupäässä Senegaljoesta tulevan virtauksen ansiosta. Aikaisemmin järveen virtasi kuivana aikana suolaista merivettä, mutta nykyään sitä säännöstellään padolla.
Sahelin pensassavannin ympäröimällä järvellä harjoitetaan maanviljelyä ja karjanhoitoa. Tärkeitä viljelykasveja ovat sokeriruoko ja riisi. Guiers toimii myös Dakarin kaupungin ja Richard-Tollin sokeritehtaan vesilähteenä.
Guiers on tärkeä vesilintujen pesintä- ja talvehtimispaikka. Sen lintulajeja ovat muun muassa pikkuflamingo, kapustahaikara, afrikankapustahaikara, pronssi-iibis, malinpriinia ja valkosiipitiira. Aikaisemmin siellä tavattiin myös Senegaljoen afrikanmanaatteja.
Gubkin

| Gubkin Губкин |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Belgorodin alueen sijainti
 Gubkin
 Koordinaatit: 51°17′N, 37°34′E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Belgorodin alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  35 km²
Korkeus:  180 m
Väkiluku (2010):  88 562
 – Väestötiheys:  2 530 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 www.gubkinadm.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gubkin (ven. Гу́бкин) on kaupunki ja kaupunkipiiri Belgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Keski-Venäjän ylängön eteläosassa Oskolets-joen varrella 138 kilometriä Belgorodista koilliseen. Kaupunki ei kuulu Gubkinin piiriin, mutta on sen hallinnollinen keskus. Sen kautta kulkee Staryi Oskolin ja Sarajevkan välinen rautatie (Gubkinin asema) sekä Belgorodin ja Voronežin välinen maantie. Asukkaita on 88 000 henkeä (vuonna 2010).lähde?
Paikkakunta on syntynyt 1930-luvulla Kurskin magneettisen poikkeaman rautamalmiesiintymien hyödyntämisen yhteydessä. Louhoksen yhteyteen syntyneestä asutuksesta tuli vuonna 1939 taajama, joka nimettiin esiintymiä tutkineen geologian akateemikon Ivan Gubkinin mukaan. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1955. Kaupungin talous perustuu rautamalmin louhintaan ja rikastukseen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gubkinin kaupunkipiirikunnan sivusto (venäjäksi)
Belgorodin alueen kaupungit