stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jaakko Kivi

Jaakko Severus Kivi (vuoteen 1907 Jurvala; 21. lokakuuta 1892 Humppila – 28. kesäkuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen metallityömies, kommunistipoliitikko ja ammattiyhdistysmies. Hän kuului 1920- ja 1930-luvulla Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) maanalaiseen johtoon, toimi Suomen sosialistisen työväenpuolueen (SSTP) puheenjohtajana kuusi kuukautta vuonna 1920 ja oli Metallityöväen Liiton varapuheenjohtajana vuosina 1945–1952.
Elämäkerta

Kivi oli mökkiläisen poika Humppilasta ja hänen koulunkäyntinsä rajoittui kansakouluun. Hän muutti vuonna 1909 Helsinkiin, jossa hän työskenteli ensin rakennustyömailla ja vuodesta 1912 viilarina valtionrautateiden Helsingin konepajalla. Hän tuli työväenliikkeeseen metallimiesten ammattiosaston kautta ja osallistui Suomen sisällissotaan punakaartin riveissä. Kivi antautui sodan lopussa saksalaisille Lahdessa, mutta onnistui pakenemaan vankileiriltä ja piileskeli kotonaan Helsingissä, kunnes sai uuden työpaikan valtion laivatelakalta Helsingin Katajanokalla. Kivi liittyi maanalaiseen SKP:hen vuonna 1919. Hänet valittiin vuonna 1920 julkiseksi puolueeksi perustetun SSTP:n puheenjohtajaksi, mutta menetettyään työpaikkansa Helsingissä hän siirtyi vielä samana vuonna puolueen piiriedustajaksi Keski-Suomeen. Sen jälkeen hän oli SSTP:n toimihenkilönä ja viimeksi Uudenmaan piirisihteerinä vuonna 1923, jolloin hän meni maan alle, kun muu puoluejohto vangittiin. Hän oli vuonna 1923 myös Suomen metalliteollisuustyöväen liiton sihteerinä ja kuului Työväen akatemian johtokuntaan.
Kivi teki seuraavat viisi vuotta maanalaista työtä SKP:lle. Hän kuului puolueen Suomen byroohon syyskuusta 1923 alkaen ja oli Helsingin piirin organisaattori syksystä 1923 seuraavaan syksyyn. Hänet pidätettiin poliittisen toimintansa johdosta huhtikuussa 1928, ja hän oli vangittuna toukokuuhun 1934. Vapauduttuaan hän perusti Helsinkiin oman metalliverstaan, jota piti vuoteen 1940. Kivi kuului koko 1930-luvun ajan SKP:n maanalaiseen johtoon, mutta esiintyi myös laillisissa työväenjärjestöissä, kuten Helsingin Toveriseurassa. Hänet valittiin vuonna 1936 Elannon edustajistoon ja Helsingin Työväen Säästöpankin isännöitsijäksi. Uusien kommunistipidätysten jälkeen Kiven metalliverstas muodosti vuonna 1939 lähes kaiken, mitä SKP:n virallisesta johdosta oli Suomessa jäljellä. Kivi sai muutamaa päivää ennen talvisodan syttymistä Otto Wille Kuusiselta Neuvostoliitosta salaisen viestin, jossa Suomen johtavia kommunisteja kehotettiin välttämään pidätys ja pyrkimään ”pohjoiseen”. Kivi pysyikin piilossa talvisodan ajan, mutta tuli sen jälkeen takaisin mukaan julkiseen toimintaan. Hänet vangittiin marraskuussa 1940, ja hän oli turvasäilövankeudessa syksyyn 1944 saakka.
Jatkosodan jälkeen Kiveä ei huolittu mukaan laillistetun SKP:n johtoon, koska hänen katsottiin olleen liian passiivinen talvisodan aikana. Hän toimi sen sijaan Suomen Kansan Demokraattisessa Liitossa (SKDL).[lähde? ] Hän kelpasi myös monenlaisiin julkisiin tehtäviin, joista tärkein oli toimiminen Metallityöväen Liiton varapuheenjohtajana vuosina 1945–1952. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1945–1947 ja kuului Valtion Metallitehtaitten (Valmet) johtokuntaan 1945–1951, Helsingin työväenyhdistyksen valtuustoon 1947–1949, Ammattienedistämislaitoksen hallintoneuvostoon vuodesta 1947 sekä Valmet Oy:n hallintoneuvostoon vuodesta 1952. Elannon edustajistossa hän jatkoi vuoteen 1949. Kivi oli yksi Yrjö Sirolan Säätiön (YSS) säädekirjan viidestä allekirjoittajasta. Kiven muistelmateos Yössä maan alla julkaistiin vuonna 1975.
Yksityiselämä

Jaakko Kiven puoliso oli Emmi Porkka. Heidän poikansa Lennart Kivi oli Työväen Urheiluliiton varapuheenjohtaja.
Pete Stollery

Pete Stollery (s. 24. heinäkuuta 1960 Halifax, West Yorkshire) on brittiläinen säveltäjä. Hän opiskeli Jonty Harrisonin johdolla Birminghamin yliopistossa. Hänen oppiarvonsa on filosofian tohtori.
Stollery on menestynyt useissa kilpailuissa, ja hänen musiikkiaan on esitetty muun muassa ISCM World Music Days -festivaalilla. Hän on keskittynyt etenkin elektroakustisen musiikin tekemiseen. Hän toimi vuosina 1985–2003 Sonic Arts Networkin puheenjohtajana ja toimitti sen Journal of Electroacoustic Music -lehteä. Vuonna 1996 Stollery oli Simon Atkinsonin, Robert Dowin ja Alistair MacDonaldin kanssa mukana perustamassa äänitaiteilijoiden invisiblEARts-ryhmää Skotlannissa.
Stollery on luennoinut Aberdeenin yliopistossa, jossa on myös johtanut elektroakustisen musiikin studiota.
Jeffery Amherst

| Jeffery Amherst |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. tammikuuta 1717 Sevenoaks, Kent
Kuollut: 3. elokuuta 1797 (80 vuotta) Sevenoaks
Arvonimi: Lordi
Koulutus ja ura
   
 Nimikirjoitus
Jeffery Amherst, 1. paroni Amherst (29. tammikuuta 1717 Sevenoaks, Kent – 3. elokuuta 1797 Sevenoaks) oli brittiläinen upseeri, joka valloitti Uuteen Ranskaan kuuluneen Kanadan suuressa siirtomaasodassa. Hänen mukaansa on nimetty useita paikkoja Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Elämä ja ura

Dorsetin herttuan avulla Amherst pääsi kaartin palvelukseen vuonna 1731. Itävallan perimyssodassa hän palveli Saksassa ja Alankomaissa kenraali John Ligonierin adjutanttina ja osallistui Rocoux'n, Dettingenin ja Fontenoyn taisteluihin. Sitten hän palveli Wilhelm Cumberlandin esikunnassa ja osallistui tämän kanssa Itävallan perimyssodan myöhempiin kampanjoihin, Lauffeldin taisteluun ja seitsenvuotisessa sodassa Pohjois-Saksan kampanjaan vuonna 1757 ja siellä Hastenbeckin taisteluun. Vuotta aiemmin hänet oli ylennetty everstiluutnantiksi.
Vuonna 1758 pääministeri William Pitt teki Amherstista kenraalimajurin ja antoi hänen komentoonsa retkikunnan, jonka tarkoituksena oli hyökätä ranskalaisia vastaan Pohjois-Amerikassa. Retkikunnan ensimmäistä voittoa, Louisburgin valtausta 26. heinäkuuta 1758, seurasi pian muita voittoja, ja Amherstille annettiin kaikkien sotatoimialueella olevien joukkojen pääkomento. Vuoden 1759 sotaretkessä Amherst valtasi Ticonderogan ja Crown Pointin, kun taas Quebecin valtasi James Wolfe. Vuonna 1760 Amherst eteni kohti Montrealia, joka antautui yhdistetylle englantilaiselle armeijalle. Amherst nimitettiin välittömästi Brittläisen Pohjois-Amerikan kenraalikuvernööriksi. Seuraavina vuosina Amherst aliarvioi vihollisensa ja ei menestynyt ranskalaismielisiä intiaaniheimoja vastaan käydyissä taisteluissa Pontiacin kapinassa. Hänet kutsuttiin takaisin Englantiin vuonna 1763 ja hänet otettiin vastaan Lontoossa, jossa hänen epäonnistumisensa intiaanisodassa eivät olleet tiedossa, Kanadan valloittajana. Vuonna 1772 hänestä tuli kenraaliluutnantti ja joukkojen vt. ylipäällikkö. Hän toimi tässä tehtävässä päämajan pääneuvonantajana Yhdysvaltain itsenäisyyssodan aikana. Vuonna 1776 hän sai päärin arvon ja vuonna 1778 kenraalin arvon. Vuonna 1793 Amherst nimitettiin armeijan vakinaiseksi ylipäälliköksi, mutta osoitti vähäisiä kykyjä ja joutui eroamaan vuonna 1795, minkä jälkeen hänet palkittiin seuraavana vuonna sotamarsalkan arvolla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jeffery Amherst Wikimedia Commonsissa
Philip von Knorring

Philip von Knorring (3. toukokuuta 1948 Helsinki – 14. heinäkuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen taiteilija. Hän kuului Elonkorjaajat-taiteilijaryhmään sen perustajana. Hänen välineitään olivat valokuva ja kokeellinen lyhytelokuva. Töitä oli esillä muun muassa Helsingissä ja Reykjavikissa sekä Tukholman Moderna museetissa, jossa esitettiin installaatio Bevakat.
Jean Baptiste Joseph Delambre

| Jean Baptiste Joseph Delambre |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. syyskuuta 1749 Amiens, Ranska
Kuollut: 19. elokuuta 1822 (72 vuotta) Pariisi, Ranska
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Jérôme Lalande
Oppilaat:  Gerard Moll (käännä suomeksi)
Tutkimusalue:  Tähtitiede, matematiikka ja geodesia
   
 Nimikirjoitus
Jean Baptiste Joseph Delambre (19. syyskuuta 1749 Amiens, Ranska – 19. elokuuta 1822 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen tähtitieteilijä ja geodeetti, joka laski auringon, suurten planeettojen ja Jupiterin kuiden tähtitieteelliset taulut. Delambre on tunnettu myös tähtitieteen historiankirjoittajana.
Ura

Delambre opiskeli Amiensissa ja suoritti perusopintonsa loppuun Pariisissa. Köyhyydestä huolimatta hän jatkoi opiskelua ja kiinnitti lopulta huomionsa matematiikkaan ja tähtitieteeseen. Vuonna 1771 hänestä tuli valtionvarainministeri d'Assyn pojan kotiopettaja, ja tässä tehtävässä toimiessaan hän osallistui Jérôme Lalanden luennoille. Hänen huomattavaan oppineisuuteensa ihastunut Lalande sai d'Assyn asentamaan kotiinsa observatorion Delambrea varten. Täällä Delambre teki havaintoja ja laskelmia, ja vuonna 1790 hän sai Uranusta koskevista tähtitieteellisistä tauluista Ranskan tiedeakatemian palkinnon. Hänet valittiin tiedeakatemian jäseneksi kaksi vuotta myöhemmin. Hänet otettiin Ranskan instituutin jäseneksi sen perustamisen yhteydessä vuonna 1795, ja vuonna 1803 hänestä tuli sen matemaattisen jaoston pysyvä sihteeri. Vuosina 1792-1799 yhdessä Pierre Méchainin kanssa hän suoritti Dunkerquen ja Barcelonan välisen suuren meridiaanimittauksen, jonka tarkoituksena oli määrittää ranskalaisen standardimetrin pituus. Hän raportoi tästä työstä julkaisussa Base du système métrique décimal (1806-1810). Hän toimi Lalanden seuraajana Collège de Francessa tähtitieteen professorina vuodesta 1807.
Delambre omisti viimeiset vuotensa tähtitieteen historian tutkimukselle, jonka tuloksena julkaistiin peräkkäin teokset Histoire de l'astronomie ancienne (1817), Histoire de l'astronomie au moyen age (1819), Histoire de l'astronomie moderne (1821); ja Histoire de l'astronomie au XVIII' sieele. Nämä teokset saavuttivat suuren kuuluisuuden. Hän julkaisi Jupiterin seuralaisten tähtitieteelliset taulut teoksessa Tables ecliptiques des satellites de Jupiter (1792) ja teokset Methodes analytiques pour la determination d'un arc du meridien (1799), Tables du soleil (1806), Rapport historique sur les progres des sciences mathematiques depuis l'an 1789 (1810), A brege d'astronomie (1813), Astronomic theorique et pratique (1814), jne.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean Baptiste Joseph Delambre Wikimedia Commonsissa
Perivólia (Lárnaka)

| Perivólia Περιβόλια |
| --- | --- |
 Perivólian rantaa.
 Perivólia
 Koordinaatit: 34°49′49″N, 33°34′45″E 
Valtio:   Kypros
Alue:  Lárnaka
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä ja kyläyhdyskunta
Väkiluku (2011):  3 009
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Perivólia (kreik. Περιβόλια, myös Pervólia, Περβόλια) on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Lárnakan alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on 3 009 (2011).
Vanha torni Perivóliassa.
Perivólian kylä sijaitsee Kyproksen etelärannikolla noin yhdeksän kilometriä etelälounaaseen Lárnakasta ja noin viisi kilometriä lounaaseen Lárnakan kansainvälisestä lentoasemasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Perivólia Wikimedia Commonsissa
Lárnakan alue
| --- | --- |
Kunnat (dímos):  Aradíppou · Athiénou · Dromolaxiá-Meneoú · Lárnaka · Léfkara · Livádia
Yhdyskunnat (koinótita):  Agía Ánna · Ágioi Vavatsiniás · Ágios Theódoros · Alaminós · Alethrikó · Anafotída · Anglisídes · Aplánta · Ársos · Avdelleró · Choirokoitía · Delíkipos · Kalavasós · Kaló Chorió · Káto Drys · Káto Léfkara · Kelliá · Kíti · Kivisíli · Klavdiá · Kofínou · Kórnos · Kósi · Lágeia · Marí · Maróni · Mazotós · Melíni · Meloúseia · Menógeia · Mosfilotí · Odoú · Orá · Ormídeia · Pérgamos · Perivólia · Petrofáni · Psematisménos · Psevdás · Pýla · Pyrgá · Skarínou · Softádes · Tersefánou · Tóchni · Tremetousiá · Troúlloi · Vavatsiniá · Vávla · Voróklini · Xylofágou · Xylotýmvou · Zýgi
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1989

| Mestaruussarjan kausi 1989 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  12
Yleisökeskiarvo:  2350
Alempi sarjataso:  I divisioona
  ← 1988 :  1990 → 
Mestaruussarja-kausi 1989 oli Suomen jalkapalloilun Mestaruussarjan 57. kausi. Kauden mestaruuden voitti FC Kuusysi. Kausi oli viimeinen Mestaruussarja-nimellä pelattu kausi, sillä vuonna 1990 sarjan nimeksi vaihdettiin Futisliiga, joka vaihtui vuonna 1992 Veikkausliigaksi.
Sarjataulukko > Pääkierros

| --- | --- |
Värien selitykset
    : Karsintaan
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # | Joukkue | O | V | T | H | M+ | M- | Pst |
| 1 | FC Kuusysi | 22 | 13 | 6 | 3 | 44 | 22 | 32 |
| 2 | Turun Palloseura | 22 | 12 | 8 | 2 | 37 | 17 | 32 |
| 3 | Rovaniemen Palloseura | 22 | 11 | 8 | 3 | 42 | 20 | 30 |
| 4 | Valkeakosken Haka | 22 | 11 | 5 | 6 | 34 | 22 | 27 |
| 5 | Helsingin Jalkapalloklubi | 22 | 10 | 5 | 7 | 28 | 20 | 25 |
| 6 | Tampereen Ilves | 22 | 9 | 5 | 8 | 36 | 31 | 23 |
| 7 | Kuopion Palloseura | 22 | 9 | 5 | 8 | 30 | 30 | 23 |
| 8 | Lahden Reipas | 22 | 8 | 4 | 10 | 44 | 42 | 20 |
| 9 | Mikkelin Palloilijat | 22 | 5 | 6 | 11 | 27 | 44 | 16 |
| 10 | Oulun Työväen Palloilijat | 22 | 4 | 7 | 11 | 19 | 38 | 15 |
| 11 | Kemin Palloseura | 22 | 1 | 9 | 12 | 20 | 53 | 11 |
| 12 | FF Jaro | 22 | 3 | 4 | 15 | 25 | 47 | 10 |
Sarjataulukko > Mestaruussarja

| --- | --- |
Värien selitykset
    : Mestari
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # | Joukkue | O | V | T | H | M+ | M- | Pst |
| 1 | FC Kuusysi | 27 | 17 | 7 | 3 | 51 | 23 | 41 |
| 2 | Turun Palloseura | 27 | 15 | 9 | 3 | 46 | 21 | 39 |
| 3 | Rovaniemen Palloseura | 27 | 12 | 10 | 5 | 45 | 27 | 34 |
| 4 | Valkeakosken Haka | 27 | 12 | 6 | 9 | 38 | 30 | 30 |
| 5 | Helsingin Jalkapalloklubi | 27 | 11 | 7 | 9 | 36 | 28 | 29 |
| 6 | Tampereen Ilves | 27 | 10 | 6 | 11 | 45 | 43 | 26 |
Sarjataulukko > Karsintasarja

| --- | --- |
Värien selitykset
    : Karsimaan 1. divisioonan toiseksi sijoittunutta vastaan
    : Putoaminen 1. divisioonaan
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # | Joukkue | O | V | T | H | M+ | M- | Pst |
| 1 | Kuopion Palloseura | 27 | 12 | 5 | 10 | 39 | 37 | 29 |
| 2 | Lahden Reipas | 27 | 11 | 5 | 11 | 56 | 48 | 27 |
| 3 | Oulun Työväen Palloilijat | 27 | 7 | 8 | 12 | 31 | 43 | 22 |
| 4 | Mikkelin Palloilijat | 27 | 7 | 8 | 12 | 34 | 50 | 22 |
| 5 | Kemin Palloseura | 27 | 2 | 10 | 15 | 27 | 66 | 14 |
| 6 | FF Jaro | 27 | 3 | 5 | 19 | 27 | 59 | 11 |
Sarjataulukko > Karsintasarja > Ottelut

| Kotij>  \ Vierasj. | 69 | TPS | RoPS | Haka | HJK | Ilves | KuPS | Reip | OTP | MP | KePS | Jaro |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| FC Kuusysi |  | 1-1 1-0 | 3-1 | 2-2 3-0 | 2-1 | 2-0 1-0 | 3-0 | 0-1 | 1-1 | 1-0 | 4-1 | 2-1 |
| Turun Palloseura | 1-3 |  | 3-1 1-1 | 2-0 | 2-0 1-0 | 1-3 5-2 | 2-2 | 2-0 | 1-1 | 1-1 | 1-0 | 4-0 |
| Rovaniemen Palloseura | 1-1 0-1 | 0-0 |  | 2-0 1-0 | 2-1 1-1 | 0-0 | 4-1 | 3-1 | 2-1 | 6-1 | 1-1 | 2-1 |
| Valkeakosken Haka | 0-1 | 0-1 0-2 | 0-0 |  | 0-0 | 1-1 1-1 | 2-0 | 3-0 | 4-0 | 1-0 | 1-0 | 4-1 |
| Helsingin Jalkapalloklubi | 0-1 1-1 | 0-2 | 2-2 | 3-0 1-3 |  | 2-1 | 1-0 | 1-1 | 2-0 | 2-0 | 2-0 | 2-0 |
| Tampereen Ilves | 1-2 | 2-5 | 0-0 4-0 | 1-3 | 2-0 2-5 |  | 3-0 | 0-1 | 4-0 | 4-2 | 1-1 | 5-1 |
| Kuopion Palloseura | 2-1 | 1-1 | 1-0 | 3-1 | 1-2 | 3-0 |  | 3-0 3-2 | 1-2 1-2 | 1-0 | 0-0 | 3-1 2-0 |
| Lahden Reipas | 3-7 | 0-1 | 2-3 | 1-2 | 0-2 | 2-3 | 2-2 |  | 6-0 | 2-2 3-0 | 3-1 3-1 | 3-2 1-1 |
| Oulun Työväen Palloilijat | 3-1 | 1-1 | 0-1 | 1-2 | 0-0 | 0-2 | 1-4 | 2-3 1-3 |  | 3-1 | 1-1 | 0-0 4-0 |
| Mikkelin Palloilijat | 0-4 | 0-2 | 1-1 | 1-1 | 2-1 | 5-1 | 3-0 2-1 | 1-1 | 1-0 0-0 |  | 3-6 2-2 | 1-5 |
| Kemin Palloseura | 2-2 | 0-0 | 0-7 | 1-4 | 1-3 | 0-2 | 0-0 1-2 | 1-9 | 0-0 1-5 | 1-1 |  | 2-3 |
| FF Jaro | 0-0 | 1-3 | 0-3 | 1-3 | 1-1 | 0-0 | 1-2 | 1-3 | 0-2 | 0-1 0-3 | 5-1 1-2 |  |
Sarjataulukko > Karsintasarja > Karsintaottelu

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 | 1>  peli | 2>  peli |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kuusankosken Kumu | 2–1 | Kemin Palloseura | 2–0 | 0–1 |
Yleisömäärät

| Seura | Ottelut | Yleisömäärä | Yleisökeskiarvo |
| --- | --- | --- | --- |
| HJK | 13 | 65 440 | 5034 |
| Ilves | 13 | 47 117 | 3624 |
| Kuusysi | 14 | 42 836 | 3060 |
| TPS | 14 | 38 613 | 2758 |
| RoPS | 14 | 34 686 | 2478 |
| KuPS | 14 | 34 549 | 2468 |
| Jaro | 13 | 25 228 | 1941 |
| Reipas | 14 | 25 085 | 1792 |
| Haka | 13 | 18 621 | 1432 |
| KePS | 13 | 18 217 | 1401 |
| OTP | 13 | 17 649 | 1358 |
| MP | 14 | 12 717 | 908 |
| Yhteensä | 162 | 380 758 | 2350 |
Menestys eurokentillä

Euroopan Cup:
HJK hävisi ensimmäisellä kierroksella italialaiselle AC Milanille, joka ylsi lopulta cupin voittoon.
UEFA Cup:
Kuusysi hävisi ensimmäisellä kierroksella ranskalaiselle Paris Saint-Germainille.
RoPS pudotti ensimmäisellä kierroksella puolalaisen GKS Katowicen, mutta toisella kierroksella se hävisi ranskalaiselle AJ Auxerrelle.
Cup-voittajien cup:
FC Haka hävisi ensimmäisellä kierroksella unkarilaiselle Ferencvárosille.
Jean Baptiste Boussingault

| Jean Baptiste Joseph Dieudonné Boussingault |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. helmikuuta 1802 Pariisi
Kuollut: 5. marraskuuta 1887 (85 vuotta) Pariisi
Koulutus ja ura
Oppilaat:  Kliment Timiryazev ja Achille Müntz
Tutkimusalue:  Kemia, agronomia, geologia ja meteorologia
   
Jean Baptiste Joseph Dieudonné Boussingault (2. helmikuuta 1802 Pariisi – 5. marraskuuta 1887 Pariisi) oli ranskalainen maatalouskemisti, joka auttoi tunnistamaan typen kierron perusteet osoittaessaan, että kasvit eivät ota typpeä ilmasta vaan maaperästä nitraattien muodossa.
Elämä ja ura

Opiskeltuaan Saint-Étiennen kaivoskoulussa Boussingault lähti hieman yli kaksikymmenvuotiaana Etelä-Amerikkaan kaivosinsinööriksi ja tehdäkseen samalla havaintoja trooppisista luonnonilmiöistä. Espanjan siirtomaiden kapinan aikana hän työskenteli jonkin aikaa Simón Bolívarin palveluksessa, ja hänellä oli tilaisuus tehdä tieteellisiä tutkimuksia Boliviassa ja Venezuelassa sekä Cartagenan ja Orinocojoen suun välisellä alueella. Palattuaan Ranskaan hänet nimitettiin kemian professoriksi Lyoniin ja vuonna 1839 Pariisin Conservatoire national des arts et métiersin maatalouskemian ja analyyttisen kemian professuuriin. Samana vuonna 1839 Boussingault’sta tuli Institut de Francen ja Ruotsin tiedeakatemian jäsen. Ranskan kansalliskokouksen jäsenenä vuonna 1848 hän kuului maltillisiin tasavaltalaisiin.
Boussingault’n ensimmäiset artikkelit käsittelivät kaivosaiheita, ja hänen oleskelunsa Etelä-Amerikassa tuotti useita sekalaisia kirjoituksia, jotka käsittelivät struuman syitä, tulivuorten kaasuja, maanjäristyksiä, trooppisia sateita ja niin edelleen ja jotka saivat Alexander von Humboldtin kiitokset. Boussingault vaikutti merkittävästi kemian käyttöön maataloudessa ja karjankasvatuksessa. Hän perusti Alsacen Pechelbronnissa sijainneelle maatilalleen laatuaan ensimmäisen koelaboratorion ja teki laajoja kokeita muun muassa kotieläinten ja viljelyskasvien ravitsemista koskevista seikoista sekä rehuaineiden ravintoarvosta. Hän löysi yhdessä Jean-Baptiste Dumas’n kanssa ilman alkuaineiden välisen suhteen. Hänen kirjoituksiinsa kuului artikkeleita typen määrästä eri ruoka-aineissa, gluteenin määrästä eri vehnissä, tutkimuksia siitä, voivatko kasvit ottaa typpeä ilmakehästä, kasvien hengityksestä, lehtien toiminnasta, lannoitteiden vaikutuksesta sekä muista vastaavista aiheista. Useat Boussingault’n kirjoituksista koottiin teokseen Mémoires de chimie agricole et de physiologie (1854). Hänen tärkein teoksensa on Traité d’économie rurale (1844). Hän sai Copley-mitalin vuonna 1878.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean Baptiste Boussingault Wikimedia Commonsissa
Pete T. Cenarrusa

Pete T. Cenarrusa
Pete T. Cenarrusa (16. joulukuuta 1917 Carey, Idaho – 29. syyskuuta 2013 Boise, Idaho) oli yhdysvaltalainen republikaanipuolueen poliitikko. Hänet valittiin Idahon edustajainhuoneeseen vuonna 1950, ja hän istui siellä 16 vuotta, joista kuusi sen puhemiehenä. Toukokuussa 1967 kuvernööri Don Samuelson nimitti Cenarrusan Idahon osavaltion valtiosihteeriksi, joksi hänet sitten valittiin kokonaiselle kaudelle vuonna 1970. Hänet valittiin uusille kausille seitsemään otteeseen: vuosina 1974, 1978, 1982, 1986, 1990, 1994 ja 1998. Vuonna 2002 hän ei enää ollut ehdolla, vaan asettui tukemaan Ben Ysursaa.
Cenarrusa syntyi baskimaahanmuuttajien pojaksi, ja hän oli baskin äidinkielinen puhuja. Hän ajoi pitkään Baskimaan autonomian lisäämistä. Hän työskenteli aikoinaan senaattori Frank Churchin kanssa ulkomaisen avun vähentämiseksi Francon hallinnolle; lisäksi hän vetosi poliittisten baskivankien armahtamisen puolesta Espanjassa. Vuonna 2003 hän perusti puolisonsa Fredan kanssa Cenarrusa Foundation for Basque Culturen (alun perin Cenarrusa Center for Basque Studies).
Cenarrusalla oli tärkeä rooli baskitutkimuksen ohjelman perustamisessa Boisen osavaltionyliopistolla vuonna 2006.
Aiheesta muualla

Cenarrusa Foundation for Basque Culture: Viralliset sivut (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Pete T. Cenarrusa
Käännös suomeksi
Luettelo henkilöistä Time-lehden kansikuvissa

Time-lehti julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1923. Kun Time vakiintui yhdeksi Yhdysvaltojen johtavista uutislehdistä, sen kansikuvassa esiintyminen osoitti ihmisen asemaa, mainetta tai tunnetta yhteiskunnassa. Tämä artikkeli on kronologinen luettelo kansikuvien henkilöistä.
1920-luku > 1923

3. maaliskuuta – Joseph G. Cannon
10. maaliskuuta – Warren G. Harding
17. maaliskuuta – Hugo Stinnes
24. maaliskuuta – Mustafa Kemal Atatürk
31. maaliskuuta – Stephen Sanford
7. huhtikuuta – Joseph Conrad
14. huhtikuuta – Winston Churchill
21. huhtikuuta – Samuel M. Vauclain
28. huhtikuuta – Fuad I
5. toukokuuta – James M. Beck
12. toukokuuta – John Barton Payne
19. toukokuuta – René Viviani
28. toukokuuta – Franklin D. Roosevelt
4. kesäkuuta – John L. Lewis
11. kesäkuuta – Herbert L. Pratt
18. kesäkuuta – Burton K. Wheeler
25. kesäkuuta – Edward M. House
2. heinäkuuta – Andrew Mellon
9. heinäkuuta – Mason M. Patrick
16. heinäkuuta – James Couzens
23. heinäkuuta – Roy Asa Haynes
30. heinäkuuta – Eleanora Duse
6. elokuuta – Benito Mussolini
13. elokuuta – Samuel George Blythe
20. elokuuta – F. E. Smith
27. elokuuta – Frederick G. Banting
3. syyskuuta – David Lloyd George
10. syyskuuta – Jack Dempsey
17. syyskuuta – Israel Zangwill
24. syyskuuta – J. P. Morgan
1. lokakuuta – Samuel Gompers
8. lokakuuta – H. H. Asquith
15. lokakuuta – Frank O. Lowden
22. lokakuuta – John W. Weeks
29. lokakuuta – Roy Chapman Andrews
5. marraskuuta – Giulio Gatti-Casazza
12. marraskuuta – Woodrow Wilson
19. marraskuuta – Erich Ludendorff
26. marraskuuta – Hugh S. Gibson
3. joulukuuta – Robert M. La Follette
10. joulukuuta – Albert Baird Cummins
17. joulukuuta – Anton Lang
24. joulukuuta – George Bernard Shaw
31. joulukuuta – Anthony Fokker