stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Muotokuva
Historia > Attribuutit ja ikoni

Ihon väri ja muodostus, kasvot, katse ja ilme, sekä kädet ovat tavallisia muotokuvan elementtejä. Katseen suunta on eräs muotokuvan keskeisiä sommitteluelementtejä.kenen mukaan? Henkilön aseman tunnistamiseksi muotokuvassa esitetään tavallisesti häneen liittyviä attribuutteja. Ne ovat esineitä tai piirteitä, jotka liittyvät kuvattuun henkilöön hänen tunnusmerkkeinään tai symboleinaan ja ne johdattavat katsojan huomion henkilön luonteenominaisuuksiin, toimintaan tai johonkin erityistapahtumaan.[lähde? ]
Tapa, jolla henkilö tavallisesti länsimaissa kuvataan, kehittyi Bysantin taiteessa.[lähde? ] Ikoni onkin esikuva länsimaiselle muotokuvalle aina tämän päivän muotokuvamaalaukseen ja valokuvaukseen asti. Henkilö kuvataan joko suurena tai pienenä puolikuvana eli rintakuvana, vartalo ja kasvot kohti katsojaa, useimmiten kasvot ja katse avoimina.[lähde? ] Myös attribuutit ja vaatekuosit laskoksineen esitettiin seikkaperäisesti ikonissa.
Tällainen muotokuvan kuvaamistraditio on vakiintunut länsimaissa. On silti vaikea rajata varsinaista muotokuvaa ja vähemmän muodollista kuvaa henkilöstä, jota on tapana sanoa henkilökuvaksi. Muotokuvan tärkeä ominaisuus länsimaissa on ollut sen tunnistettavuus.[lähde? ]
Muotokuvatyypit

Muotokuva liitetään usein johonkin tapahtumaan, kuten hallitsijan kruunajaisiin, ylioppilaaksi tuloon, kasteeseen, naimisiin menoon, syntymäpäivään tai eläkkeelle siirtymiseen. Muotokuva keskittyy usein yhteen henkilöön. Kaksoismuotokuvassa on kaksi henkilöä, kuten häämuotokuvassakin. Ryhmämuotokuvassa voi olla perhe tai suurempi ryhmä. Hallitsijamuotokuvista suosittu on nykyään valtionpäämiesten tapaamisissa otettava ryhmämuotokuva.
Muotokuvatyypit > Hallitsijamuotokuvat

Hallitsijamuotokuva ei ole pelkästään taideteos, vaan sillä on usein juridinen asema kansallisena tunnuksena, joka kuvaa hallitsijaa vallassaan. Toisin sanoen hallitsijamuotokuvaa pidettiin hallitsijan fyysisenä sijaisena hänen ollessaan poissa, eli muotokuvan läsnä ollessa myös hallitsija oli läsnä. Tämä tapa alkoi jo antiikin aikoina, kun keisari Caligula pystytytti patsaansa temppeliinsä ja määräsi patsaan vaatetetuksi päivittäin aina samoihin vaatteisiin, mitä hänellä itsellään oli kyseisenä päivänä päällä. Keskiajalla hallitsijan kuollessa hänen tilallaan käytettiin luonnollista kokoa olevaa nukkea, kunnes seuraaja valittiin. Ranskan kuningas Ludvig XIV:n ollessa sodassa Versaillesin valtaistuinsalissa pidettiin hänen muotokuvaansa.
Johann Heinrich Zedler kirjoitti 1750-luvulla tietosanakirjassaan hallitsijamuotokuvista: "Se esittää henkilöä niinkuin hän olisi itse paikalla, ja siksi kenenkään istuvan selkä ei tulisi olla sitä kohti, eikä kukaan paitsi suurlähettiläs saa tulla pää peitettynä huoneeseen, jossa on istuvan hallitsijan muotokuva."
Muotokuva hallitsijasta, hallitsijamuotokuva nähdään yleensä virallisena ja tästä poikkeavat kuvat aiheuttavat tavallisesti kohua. Tyypillisiä esimerkkejä tästä ovat taidemaalari Rafael Wardin tasavallan presidentti Tarja Halosesta vuonna 2002 maalaama muotokuva, tai valokuvataiteilija Elina Brotheruksen Helsingin kaupunginvaltuuston puheenjohtajan Pekka Saurin valokuva raitiovaunussa vuonna 2004.[lähde? ]
Julkista keskustelua herätti myös Sauli Niinistön virallinen presidentin muotokuva keväällä 2012, jolloin se todettiin voimakkaasti "photoshopatuksi".
Muotokuvatyypit > Omakuva ja taiteilijamuotokuvat

Omakuva on taiteilijan piirtämä, maalaama, valokuvaama tai veistämä muotokuva itsestään. Useat taiteilijan muotokuvat, kuten Vincent van Goghin omakuvat kertovat sekä taiteilijan tuotannon, että persoonallisuuden kehityksestä.
Taidehistoriassa omakuva on niin sanottu renessanssi-ilmiö. Omakuvia ei juuri tavata keskiajalla taiteilijan yksilöllisyyden ja persoonallisuuden alkaessa korostua renessanssista lähtien. Myös parempien ja halvempien peilien avulla tuli helpommaksi tehdä kuva itsestään. Myös romantiikan taidekäsitys korostaa omakuvaa.
Muotokuvatyypit > Profiilimuotokuvat

Eräs muotokuvan erityislaji on sivu- eli profiilimuotokuva, jossa henkilö kuvataan sivusta, jolloin hänen fysionomiansa korostuu hieman kuin siluetissa.
Käyttötarkoitukset

Muotokuvalla on useita käyttötarkoituksia. Tavallisesti se on muisto tai muistutus henkilöstä, joka koskee hänen nykyistä tai kuolemaansa edeltävää olemassaoloa tai asemaa. Omakuva voi olla introspektion, sisäisen itsetarkkailun väline, persoonallisuuden käyttöliittymä.
Muotokuva voi olla myös lähtökohtana kulttia eli palvelevaa kunnioittamista harjoittavalle toiminnalle. Uskonnollisissa, poliittisissa, taiteellisissa tai populaarikulttuurin yhteyksissä tavataan joskus idolatriaa eli kuvainpalvontaa. Tällainen palvova suhtautuminen muotokuvaan on havaittavissa muun muassa lukuisissa uskonnoissa, urheilussa, sekä esimerkiksi sosialistisen realismin tai fasismin taiteessa.
Muotokuvasta saattaa tulla niin voimakas henkilön asemaan liittyvä symboli, että sen esittäminen saatetaan kieltää ja teos voidaan tuhota. Tällöin harjoitetaan kuvainraastoa eli ikonoklasmia.
Muotokuvassa voi olla myös huumoria, satiiria tai kritiikkiä, kuten karikatyyrissä, jossa tarkoituksellisesti liioitellaan huomiota joko todellisen tai mielikuvituksellisen henkilön johonkin ominaisuuteen tai toimintaan. Esimerkiksi valokuvaajat Cindy Sherman tai Barbara Kruger käyttävät valokuvamuotokuvia myös ilmaisuvälineinä kulttuurikritiikkiin.
Muotokuvagalleria

Fayumin muumiomuotokuva 1.-3. vuosisata.
Andrei Rubljov, Kristus 1410.
Jan van Eyck, Giovanni Arnolfinin ja hänen vaimonsa Giovanna Cenamin häämuotokuva, 1434. Kaksoismuotokuva.
Domenico Ghirlandaio, Giovanna Tornabuonin muotokuva, 1488.
Hans Holbein nuorempi, Henrik VIII:n muotokuva, 1540
Tuntemattoman tekijän Elisabet I:n kruunajaismuotokuva, 1558.
Simon (Pimen) Fjodorovitš Ušakov, Prinssi Mikael Skopin-Šuiski, noin 1650.
Élisabeth Vigée-Lebrun, Omakuva olkihatussa, 1782.
Paul Delaroche, Napoleon hävinneenä Fontainebleaussa, 1845.
Félix Nadar, omakuva, 1854.
Ilja Repin, Leo Tolstoi, 1887.
Vincent van Gogh, Paul Gauguinille omistettu omakuva, 1888.
Mohandas Gandhi, 1931.
Winston Churchill joulukuussa 1941.
Mao Zedongin muotokuva Pekingin Kielletyn kaupungin portin yläpuolella, kuvattu joulukuussa 1990.
Elvis Presley vuonna 1970.
Pirjetta Brander, Portrait of Poet Kari Aronpuro, 1999, 90 × 120 cm, akryyli vanerille.
Barack Obaman virallinen muotokuva, 2009.
Muotokuva kuvanveistossa

Pygmalionin ajoista lähtien kuvanveistäjät ovat yrittäneet saada teoksensa elämään. Pään kääntyminen tai avoin suu saattavat olla marmorin pysyvyyden vastakohta. Savi saattaa näyttää yhtä notkealta kuin elävä iho.
Aikoinaan kuolinnaamioiden otto vastasi valokuvan tarkkuutta yksityiskohtineen. Ennen valokuvausta veistosten valaminen oli helpompaa kuin maalausten teko, joten sankareita valettiin ja jälleenvalettiin verrattain halpoina painoksina.
Veistos kuvaa malliaan eri tavoin kuin kuva. Sen läsnäolon erilaisuus johtuu osittain siitä, että veistos perustuu elämän todellisiin mittasuhteisiin ja tilaan samalla tavalla kuin todelliset ihmiset.
Mustaihoinen nuorukainen kädet taakse sidottuna. Löydetty Fayumista, Memfiksen läheltä Egyptissä, 2. tai 1. vuosisata eaa., pronssi.
Marcellus (tunnettiin aikaisemmin Germanicuksena, 1 vuosisata jaa., 5. Veistoksen malli on viidenneltä vuosisadalta eaa., pää korvattu roomalaisella muotokuvalla.
Veistos dynastian prinssistä ilman kruunua. Kreikan taiteen helleeniseltä ajalta 3. Ja 2. vuosisadalta eaa., pronssi.
Herakleeksi pukeutunut keisari Commodus. Rooman kuvanveisto.
Pohjois-afrikkalaisen miehen rintakuva, noin 150–300.
Tuntematon kuvanveistäjä, Madame Clotildena tunnettu Marie Adélaïde Clotilde Xavière de France (1759–1802), 1700-luku, Sevrésin keramiikkaa.
Jean-Louis Lemoyne (1665–1755), Jules Hardouin-Mansartin rintakuva, 1703.
Antonio Canova, Letizia Ramolino, Napoleonin äiti, 1804–1807.
Pyhän Andrzej Bobolan rintakuva Pyhän Marian basilikan ovessa, Krakovassa.
James A Wehn, Intiaanipäällikkö Seattlen rintakuva, 1912, kipsi, puu, maali.
Joop van Kralingen, Terrakottapää.
Nainen ja lapsi, 1850–1885, Phemba.
Paul Loiseau-Rousseau (1861–1927), Salem, Sudanin neekeri, 1897, marmori ja pronssi.
William E. Artis (1914–1977), Tohtori Louis Wright.
Antony Gormley, Iron: Man, 1993.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Smithsonian-instituutin National Portrait Gallery (englanniksi)
National Portrait Gallery Lontoo (englanniksi)
National Portrait Gallery Moskova (venäjäksi)
Vanhan maalaustaiteen genret
Historiamaalaus  Laatukuva- eli genremaalaus  Muotokuva  Maisemamaalaus  Asetelma
Aristoteleen muotokuva, kopio Lysippoksen pronssiveistoksesta, 1. tai 2. vuosisata.
Franz von Stuck (1863–1928), Pygmalion.
Oliver Cromwellin kuolinnaamio.
Noam Sheriff

Noam Sheriff
Noam Sheriff (hepr. ‏נׂעם שריף‎; 1935 Tel Aviv – 2018) oli israelilainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkipedagogi.
Sheriff opiskeli sävellystä ja orkesterinjohtoa Paul Ben-Haimin johdolla Tel Avivissa, Boris Blacherin johdolla Berliinissä ja Igor Markevitchin johdolla Salzburgissa. Lisäksi hän opiskeli filosofiaa Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Sheriff debytoi säveltäjänä teoksellaan Akdamot Lemoed, jonka kantaesitti vuonna 1957 Leonard Bernsteinin johtama Israelin filharmoninen orkesteri. Sittemmin Sheriffin teoksia on esitetty säännöllisesti Israelissa ja ulkomailla. Hänen tuotantoonsa kuuluu orkesteriteoksia (kuten konserttoja), teoksia lauluäänille ja orkesterille, kamarimusiikkia sekä soolosoitinteoksia. Uransa aikana Sheriff käytti vaihtelevia tyylejä. Varhaisella urallaan hän sävelsi kevyempiä kansansävelmiin perustuneita teoksia, mutta hän kehitti myös omanlaisensa uusromanttisen tyylin. Joissain teoksissaan hän hyödynsi klustereita, mikrotonaalisuutta ja aleatoriikkaa. Sheriff yhdisteli myös länsimaisia ja itämaisia aineksia; hän omaksui vaikutteita etenkin juutalaisesta perinteestä ja piti itseään ennen kaikkea juutalaisena säveltäjänä. Sheriff tuli tunnetuksi Saksassa, jossa hänen teoksiaan esitettiin usein. Hänen musiikkiaan kustansivat Israelin musiikki-instituutti ja Saksassa Edition Peters.
Sheriff toimi vuosina 1973–1982 Kibbutz-kamariorkesterin ja vuosina 1989–1995 Israelin Rishon LeZion -sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana. Hän teki myös säännöllisiä esiintymisiä vierailevana kapellimestarina eri puolilla maailmaa. Sheriff opetti orkestrointia Kölnin musiikki- ja tanssiyliopistossa vuosina 1983–1986, piti orkesterinjohtokurssia Salzburgin Mozarteumissa ja oli vuodesta 1990 professorina Tel Avivin yliopiston Rubin-musiikkiakatemiassa. Viimeksi mainittua oppilaitosta hän johti vuosina 1998–2000. Sheriff toimi Ono Academic Collegessa musiikin tiedekunnan dekaanina. Hän myös istui monien vuosien ajan Kansainvälisen Arthur Rubinstein -musiikkiseuran johtokunnan jäsenenä.
Sheriffille myönnettiin useita palkintoja, kuten EMET-palkinto vuonna 2003 ja Israel-palkinto vuonna 2011. Sheriff oli elämänsä viimeiset 36 vuotta naimisissa säveltäjäkollegansa Ella Milch-Sheriffin kanssa. Hänellä oli lapsia. Hän kuoli 83-vuotiaana.
Norman Rockwell

| Norman Rockwell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. helmikuuta 1894  New York 
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  kuvittaja
No Swimming (1921), yksi Rockwellin tunnetuimmista lehdenkansista.
Norman Percevel Rockwell (3. helmikuuta 1894 – 8. marraskuuta 1978) oli yhdysvaltalainen taidemaalari ja kuvittaja. Rockwell tunnetaan parhaiten lukuisista The Saturday Evening Post -lehdelle tekemistään kansikuvista, jotka esittivät kohtauksia arkipäiväisestä elämästä.
Elämä ja ura

Vaikka Rockwell tunnetaan pikkukaupungin ja maaseudun ihmisten kuvaajana, hän syntyi New York Cityssä aiemmin vauraaseen mutta sittemmin köyhtyneeseen porvarisperheeseen. Rockwellin äidillä oli aristokraattista sukutaustaa Britanniassa. Rockwell aloitti taideopintonsa Chase Art Schoolissa, josta hän siirtyi 15-vuotiaana opiskelemaan National Academy of Designissa. Hän piti kuitenkin opetusta siellä liian akateemisena ja jäykkänä, joten hän siirtyi Art Students League -oppilaitokseen noin vuotta myöhemmin, vuonna 1910. Rockwellin ensimmäinen huomattava työ oli C. H. Claudyn lapsille tarkoitetun tietokirjan Tell Me Why: Stories about Mother Nature kuvitus.
Rockwellin lehtikuvittajan ura alkoi Boy’s Life -lehdestä vuonna 1913, ja pian hänet tunnettiin ”poikakuvittajana” joka sai toimeksiantoja muiltakin kasvatuksellisilta nuortenlehdiltä, kuten St. Nicholas, American Boy ja Youth’s Companion.
Pitkäaikainen työsuhde The Saturday Evening Postin kanssa alkoi, kun lehdelle työskennellyt piirtäjä Clyde Forsythe auttoi Rockwellia työnsaannissa. Rockwellin ensimmäinen kansikuva The Saturday Evening Postissa julkaistiin 20. toukokuuta 1916. Rockwell teki lehdelle 47 vuoden aikana yhteensä 321 kansikuvaa. Rockwellin suosio The Saturday Evening Postissa johti myös tilauksiin lukuisilta muilta lehdiltä kuten Life, Judge, Leslie’s ja Country Gentleman.
Rockwell kuvitti Yhdysvaltojen partiopoikajärjestön vuosittaista kalenteria vuodesta 1924 aina vuoteen 1976, kahta vuotta lukuun ottamatta. Kuvitusten lisäksi hän maalasi muotokuvat muun muassa Eisenhowerista, Kennedystä, Johnsonista ja Nixonista sekä Gamal Abdel Nasserista ja Jawaharlal Nehrusta.
Kuvia

Pardon Me / Children Dancing at a Party‎, 1918.
Vacation’s Over, 1921.
Mother Tucking Children into Bed, 1921.
Freedom of Speech, 1943.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kamp, David: Norman Rockwell’s American Dream. Vanity Fair 7.10.2009. (englanniksi)
Ode Fulutudilu

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 6. helmikuuta 1990 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Kinshasa, Kongon DT
Pelipaikka: hyökkääjä
Seura
Seura: Málaga CF
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
|  | Spurs Ladies |  |  |
| 2016–2018 | Cape Town Roses |  |  |
| 2018 | ONS | 24 | (16) |
| 2019– | Málaga CF |  |  |
Maajoukkue
| 2014– |  Etelä-Afrikka | 15 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 24. huhtikuuta 2018.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 20. kesäkuuta 2019.
Ode Fulutudilu (s. 6. helmikuuta 1990 Kinshasa) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Málagaa. Vuonna 2018 hän pelasi Suomessa Naisten Liigan Oulu Nice Soccerissa. Hän on pelannut myös Etelä-Afrikan naisten jalkapallomaajoukkueessa ja oli mukana vuoden 2014 Afrikan mestaruuskilpailuissa. Hän pelasi myös vuoden 2019 MM-kilpailuissa.
Aiheesta muualla

Ode Fulutudilu Suomen Palloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Etelä-Afrikan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Mpuru |
2 Ramalepe |
3 Vilakazi |
4 Matlou |
5 van Wyk |
6 Makhabane |
7 Dhlamini |
8 Fulutudilu |
9 Mthandi |
10 Motlhalo |
11 Kgatlana |
12 Seoposenwe |
13 Mbane |
14 Makhubela |
15 Jane |
16 Dlamini |
17 Smeda |
18 Gamede |
19 Biyana |
20 Swart |
21 Ndimeni |
22 Mulaudzi |
23 Holweni |
Valmentaja Ellis
Norman (etunimi)
Kuvitteellisia henkilöitä

Norman Bates, Robert Blochin kirjoissa Psyko ja Psyko II sekä niihin perustuvissa elokuvissa
Norman Nordstrom, sokeutunut sotaveteraani elokuvassa Don’t Breathe
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Norman (etunimi)”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Njombe

| Njombe |
| --- | --- |
 Njombe
 Koordinaatit: 09°20′S, 34°46′E 
Valtio:   Tansania
Alue:  Njomben alue
Piirikunta:  Njomben piirikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3542 km²
Väkiluku (2012):  130 223
 – Väestötiheys:  37 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Njombe on kaupunki Tansanian eteläisillä ylängöillä. Vuonna 2012 siellä oli 130 223 asukasta. Kaupunki on Njomben alueen pääkaupunki ja Njomben piirikunnan hallinnollinen keskus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Njombe Wikimedia Commonsissa
North Hempstead

| North Hempstead |
| --- | --- |
 North Hempsteadin kunnantalo.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  New York
Piirikunta:  Nassau
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  179,14 km²
 – Josta vettä:  40,54 km² 
Väkiluku (2020):  237 639
 – Väestötiheys:  1330 as./km²
 
 https://www.northhempsteadny.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
North Hempstead on kunta (town) New Yorkin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 237 639 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Nassaun piirikunnassa, New Yorkin metropolialueella.
Maantiede

North Hempstead sijaitsee New Yorkin osavaltion Long Islandilla, Nassaun piirikunnan luoteisosassa. North Hempsteadin kuntaan kuuluu 30 kylää ja 18 paikallishallinnotonta aluetta. North Hempsteadia rajaa eteläpuolella Hempsteadin kunta ja itäpuolella Oyster Bayn kunta.
Väestö

Vuonna 2020 North Heampsteadin 237 639 asukkaasta valkoisia oli 64,5 %, aasialaisia 19,7 %, mustia 5,6 % ja alkuperäisasukkaita 0,2 %. 38,3 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 28,7 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta North Hempstead Wikimedia Commonsissa
Oaineon

Oaineonin sijainti Illyriassa.
Oaineon oli muinainen kaupunki Illyriassa, nykyisessä Albaniassa. Se oli yksi illyrialaisen Penestae-heimon keskuksista. Oaineon suojasi tärkeää tietä Illyriaan Aratusjoen rannalla. Roomalaisen historioitsija Liviuksen mukaan Makedonian kuningas Perseus valloitti kaupungin hyökätessään Illyriaan talvella 170/169 eaa.
Nex Machina

| Nex Machina |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Housemarque
Julkaisija:  Housemarque
Jakelija:  Steam, GOG.com, Humble Store ja PlayStation Store
Tuottaja:  Jari Kantomaa
Suunnittelija:  Harry Krueger
Taiteilija:  Mikko Sinisalo, Sebastian Schauman
Säveltäjä:  Ari Pulkkinen, Tuomas Nikkinen, Harry Krueger
Ohjelmoija:  Tero Tarkiainen
Julkaistu:  WW 20. kesäkuuta 2017
Lajityyppi:  shoot 'em up
Pelimuoto:  yksinpeli, kaksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 12
Alusta:  PlayStation 4, Windows
Jakelumuoto:  PlayStation Network, Steam, GOG.com
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
Nex Machina on suomalaisen Housemarquen yhteistyössä Eugene Jarvisin kanssa kehittämä videopeli.
Joulukuussa 2016 Housemarque paljasti pelin trailerin. Peli on julkaistu PlayStation 4:lle ja Windowsille 20.kesäkuuta 2017.
Peliin on otettu vaikutteita Robotron: 2084 ja Smash TV -peleistä. Suunnitteilla on myös kolikkopelikabinetin julkaisu yhteistössä Jarvisin Raw Thrills -yrityksen kanssa.
Pelin teosta on tehty dokumenttielokuva The Name of the Game.
Pelaaminen

Peliä pelataan joko yksin tai kahdestaan paikallisesti samalla näytöllä yhteistyömoodissa. Pelissä ohjataan sankarihahmoa, jonka liikkumista ja ammuntasuuntaa ohjataan peliohjaimella twin-stick shooter -lajityypin mukaan.
Pelissä ammutaan vihollisia, väistetään vastustajien ammuksia Bullet hell -lajityypin mukaan, pelastetaan vaeltelevia ihmisiä ja kerätään power-up -bonuksia. Kentissä on myös useita kerättäviä salaisuuksia ja taidonnäytteitä (feats).
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Metacritic: 88/100
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
GameSpot: 9/10
The Guardian: 
Trusted Reviews -sivusto antoi pelille 4,5/5 tähteä arvostelussaan.
Eurogamer antoi pelille essential-merkinnän arvostelussaan.
DualShockers antoi pelille arvosanan 9.5/10 arvostelussaan.
Gamespot antoi pelille 9/10 pistettä arvostelussaan.
The Guardian -lehti antoi pelille viisi tähteä viidestä arvostelussaan.
Peli on myös The Guardian-lehden vuoden 2017 kymmenen parhaan pelin listalla.
Metacritic-kerääjäsivustolla pelin PlayStation 4 -versiolla on 88/100 pistettä.
Palkinnot

Peli on palkittu Finnish Game Awards -tapahtumassa.
| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Ehdokas/Ehdokkaat | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Finnish Game Awards -palkinto | Vuoden 2017 tietokone- ja konsolipeli |  | Voitto |
| 2018 | Finnish Game Awards -palkinto | Vuoden 2017 kotimainen peli |  | Voitto |
Ääniraita

Pelin ääniraita on julkaistu digitaalisesti ladattavana sekä suoratoistona.
Ääniraidan ovat tehneet Ari Pulkkinen, Tuomas Nikkinen ja Harry Krueger.
| Nex Machina Deluxe Edition Soundtrack |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Let Me Save You (feat. Sami 'haxx' Hakala) | 4.27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Dark Shivers | 4.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Beamtron | 3.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Crystal Mountain | 4.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Yeti Kong | 4.05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Fire Caverns | 4.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Helltron | 2.48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Machine City | 4.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Enforcer Prime | 2.35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | The Spiral | 2.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Future Labs | 4.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | The Architect | 3.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Critical Error | 2.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Space Station | 4.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Supreme Ai | 3.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Cosmic Hero | 3.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Epic Montage | 3.35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Dream Machine Anthem | 3.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 19. | Nex Machina | 5.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 20. | Let Me Save You (Instrumental) | 4.47 |  |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Nex Machina MobyGamesissa (englanniksi)
Pelin viralliset kotisivut (englanniksi)
Pelin ääniraita (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Nex Machina Deluxe Edition Soundtrack VGMdb-sivustolla (englanniksi)
OSB-levy

OSB-levyn valmistuslinjaa: levymateriaali ennen puristusta ja liimausta.
Valmis OSB-levy
OSB-levyä teräsrankarakenteisen talon rungon ulkopinnassa. Varsinainen julkisivuverhous on asentamatta.
OSB-levy (engl. oriented strand board, ’suunnattu suurlastulevy’) on erityisesti rakentamisessa käytetty lastulevytyyppi.
OSB-levy on kolmikerroksellinen pitkälastuinen lastulevy, jossa lastujen syysuunta on vakioitu. Keskikerroksen lastut ovat poikittain pintakerroksen lastuihin nähden, jolloin ristikkäisen rakenteen ansiosta levylle saadaan havuvaneria muistuttavat ominaisuudet. Lastukoko on suuri, lastujen pituus on 10–15 cm ja leveys 5–30 mm. Levyn materiaalina käytetään haapaa ja havupuita.
Levyä valmistetaan lähinnä Yhdysvalloissa ja Kanadassa, mutta viime vuosina valmistusta on aloitettu myös Euroopassa. Vuonna 2009 seitsemän prosenttia Euroopassa tuotetuista puulevyistä oli OSB-levyä, tuotannon keskittyessä lähinnä Saksaan, Puolaan ja Tšekkiin.
OSB-levyä käytetään erityisesti Pohjois-Amerikassa, jossa se on halvempana vaihtoehtona korvannut havupuuvanerin. Yhdysvalloissa levyä käytetään suuria määriä esimerkiksi puurakenteisten uumapalkkien uumalevynä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta OSB-levy Wikimedia Commonsissa
Nisse Karlo

Nisse Karlo (oik. Nils Paul Karlsson, 6. toukokuuta 1893 Tampere – 9. huhtikuuta 1965) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Näyttelijänuransa aikana Karlo näytteli teatterin ohella useissa suomalaisissa pitkissä elokuvissa. Hänellä oli rooli ainakin Teuvo Puron elokuvassa Noidan kirot (1927) sekä Kalle Kaarnan elokuvissa Miekan terällä (1928) ja Rakuuna Kalle Kollola (1939).
Vuonna 1943 Karlo valittiin aiemmin Jyväskylän Työväen Näyttämön nimellä toimineen Jyväskylän Työväen Teatterin johtajaksi. Karlon johtajakaudella saavutettiin yksi suomalaisen teatterielämän merkkipaaluista, kun Anton Tšehovin Lokki sai suomenkielisen kantaesityksensä joulukuussa 1945. Karlo oli myös merkittävä taustavaikuttaja vuonna 1945 toimintansa aloittaneen Jyväskylän Taiteilijaseuran perustamishankkeessa yhdessä Reima Nousiaisen ja Antti Pänkäläisen kanssa.
Aiheesta muualla

Nisse Karlo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)