stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hämeen Kokoomus
Aikaisempia kansanedustajia > 1990-luku

Ulla Puolanne, 1975–1991, veroministeri, Lahti
Väinö Saario, 1991–1996, Lahti
Outi Siimes, 1996–1999, Lahti
Ritva Vastamäki, 1987–1991
Iiro Viinanen, 1983–1996, valtiovarainministeri, Riihimäki
Matti Viljanen, 1979–1991, Lahti
Aikaisempia kansanedustajia > 2000-luku

Jari Koskinen, 1996–2009
Sirpa Pietikäinen, 1983–2003]], ympäristöministeri, [[Hämeenlinna
Timo Seppälä, 1999–2007]], (Kansallinen Kokoomus)
Aikaisempia kansanedustajia > 2010-luku

Ilkka Viljanen, 2007–2011, Lahti
Tuija Nurmi, 1995–2011, Lahti
Hämeen Kokoomus Päijät-Hämeen hyvinvointialueella

23. tammikuuta 2022 pidetyssä hyvinvointialueen vaalissa Hämeen Kokoomuksen asettamista ehdokkaista muodostui Päijät-Hämeen hyvinvointialueen suurin valtuustoryhmä. Hyvinvointialueet aloittavat 1. tammikuuta 2023. Helsingin kaupunkia ei koske hyvinvointialue, vaan se jatkaa sosiaali- ja terveystointaan kunnallisessa kokonaisuudesssa Helsingin kaupunkina. Ahvenanmaan autonominen maakuntakaan ei kuulu hyvinvointialueisiin, vaan se toimii itsehallintolakinsa perusteella.
| Valtuutettu | kunta | arvo tai ammatti |
| --- | --- | --- |
| Hämäläinen, Kristiina | Hollola | sairaanhoitaja, PHKS |
| Niinistö, Sari | Lahti | KM, terveydenhoitaja |
| Viljanen, Ilkka | Asikkala | yrittäjä, kansanedustaja, ent. |
| Bruneau, Milla | Lahti | televisiotuottaja, kaupunginvaltuutettu |
| Lampi, Pentti | Hollola | lääkäri, lääkintöneuvos  |
| Rive, Sami | Lahti | ensihoitopäällikkö, PHKS |
| Raininko, Mari | Kärkölä | asiamies, agronomi, MMM |
| Lavonius, Mikko | Lahti | lääkäri, lastentautien ylilääkäri, PHKS |
| Wafin, Fuat | Heinola | lääkäri, Heinolan kaupungin terveyskeskus ja sairaala |
| Järvinen, Mika | Sysmä | yrittäjä, kunnanvaltuutettu, Sysmän VPK:n varajohtaja |
| Rahkonen, Hannu | Lahti | kapteeni, evp. |
| Varjo, Niina | Heinola | terveydensuojeluinsinööri, PHhyky |
| Rostedt, Juha | Lahti | yrittäjä |
| Erkkilä, Timo | Heinola |  |
| Heikkinen, Minna | Lahti | sairaanhoitaja ja HTM, Mehiläinen |
| Räsänen, Antti | Padasjoki | maanviljelijä, maakuntaneuvos  |
| Mc Carron, Francis | Lahti | yrittäjä |
| Keskevaari, Jarmo | Orimattila | eduskunta-avustaja, Kalle Jokisen |
Kunnallisjärjestöt

Hämeen Kokoomuksen muodostavat puolueen paikallisyhdistysten yhteistyöelimet, kunnallisjärjestöt. Kunnallisjärjestöt vastaavat myös kunnallisen päätöksenteon koordinoinnista kunnan eri osissa tai kiinnostuspiireissä toimivien perusyhdistysten kesken.
Kunnallisjärjestöt > Hollolan Kokoomus

Hollolan Kokoomus on vuonna 1921 perustettu yhdistys, jonka tavoitteena on edistää jokaisen kuntalaisen hyvinvointia. Hollolan Kokoomus on aktiivinen toimija koko maakunnan ja Hämeen piirin alueella. Arvojamme ovat sivistys, kannustavuus, suvaitsevaisuus ja välittäminen. Hollolan Kokoomukseen on liitetty kaksi yhdistystä: Salpakankaan Kokoomus ry., sekä kuntaliitoksen jälkeen myös Hämeenkosken Kokoomus Ry. Hollolan Kokoomus on ollut johtava kuntapuolue Hollolassa  aina 1970- luvulta lähtien yhtäjaksoisesti ja on täten pitänyt hallussaan Hollolan suurimman valtuustoryhmän mandaattia kunnanvaltuustossa.
Hollolan Kokoomuksen piiristä viimeisin valittu kansanedustaja on Teemu Kinnari. Hän nousi eduskuntaan kevään 2023 eduskuntavaaleissa.  Häntä ennen Hollolan Kokoomusta Hämeen piirin kansanedustajana edusti Timo Seppälä, joka jättäytyi pois eduskunnasta 2007. Timo Seppälää ennen kansanedustajana oli Kyösti Toivonen, joka valittiin eduskunnan päätöksellä 1995 myös yhdeksi Suomen ensimmäisistä Euroopan parlamentin jäseneksi Suomen liittyessä Euroopan unioniin. Kyösti Toivonen on toistaiseksi ainut Päijät-Hämeestä europarlamenttiin valittu.
Hollolan Kokoomuksen puheenjohtajana 2024 toimii Markku Pulkkanen.
Hollolan Kokoomuksen ansiomerkit:

Kultainen Leijona- merkit
Artjoki Arto, Pärnänen Kaija, Mantere Heikki, Rinne Keijo, Pulkkanen Markku, Maattola Helena, Kotiaho Pekka, Seppälä Timo, Söyrilä Ulla, Toivonen Kyösti, Virta Eero
Hämeen Kokoomuksen 100v. juhlamitali
Kiiveri Marko (2020), Maattola Helena (2020), Niemi Ilkka (2020), Hämäläinen Kristiina (2020), Artjoki Arto (2021), Mantere Heikki (2021), Virta Eero (2021), Pärnänen Kaija (2021)
Hollolan Kokoomuksen ansiomerkit: > Lahden Kokoomus

Lahdessa Kokoomus on suhteellisen vahva. Sillä on sen jälkeen kun oman valtuustoryhmän perustaneen entisen sosiaalidemokraattisen valtuutetun siirryttyä Kokoomuksen valtuustoryhmään eniten kaupunginvaltuutettuja, kaksikymmentä 59:stä. Myös muodollisesti sen asema vahvistunee, koska keskiryhmät tukivat Lahden kaupunginjohtajaksi kokoomuslaisen ehdokkaan. Lisäksi sen ehdokas, Ilkka Viljanen, tuli valituksi kansanedustajaksi eduskuntavaaleissa 2007.
Hollolan Kokoomuksen ansiomerkit: > Lahden Kokoomus > Sotienjälkeinen aika

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kunnallisvaalit | 2008 | 2004 | 2000 | 1996 | 1992 | 1988 | 1984 | 1980 | 1976 | 1972 | 1968 | 1964 | 1960 | 1956 | 1953 | 1950 | 1947 | 1945 |
| Lahden Kokoomus |  | 19 | 17 | 21 | 16 | 21 | 19 | 22 | 18 | 16 | 17 | 16 | 15 | 15 | 11 |  ? |  ? |  ? |

| Kaupunginvaltuusto | 59 | 59 | 59 | 59 | 59 | 59 | 59 | 59 | 59 | 47 | 47 | 47 | 47 | 47 | 47 | 47 | 41 | 41 |
Hollolan Kokoomuksen ansiomerkit: > Lahden Kokoomus > Sotia edeltänyt aika

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kunnallisvaalit | 1936 | 1930 | 1928 | 1925 | 1924 | 1923 | 1922 | 1921 | 1919 | 1918 |
| Lahden Kokoomus | 2 |  ? |  ? |  ? |  ? |  ? |  ? |  ? |  ? |  ? |

| Kaupunginvaltuusto | 35 | 29 | 29 | 30 | 24 | 24 | 24 | 24 |  ? |  ? |
1925 vaaleissa kaupunginvaltuutettujen lisääntyminen 24:stä 30:een perustui siihen, että Kartanon alue liitettiin Hollolan kunnasta Lahden kaupunkiin. Kaupunginvaltuutettujen lukumäärän väheneminen johtui vuoden 1925 kunnallislaista, jonka mukaan kunnallisia täydennysvaaleja ei enää järjestetty ja siirryttiin valtuutettujen määriltään parittomiin valtuustoihin.
Hollolan Kokoomuksen ansiomerkit: > Lahden Kokoomus > Lahden kaupunginvaltuutetut

| Kaupunginvaltuutettu | Perusyhdistys |
| --- | --- |
Arja Heikinheimo: Salpausselän Kokoomus
Juhani Honkaniemi: Etelä-Lahden Kokoomus
Matti Kataja: Joutjärven Kokoomus (Arkistoitu – Internet Archive)
Sari Kurikka: Lahden Kokoomus
Sirkku Lehti-Permanto: Lahden Kokoomus
Leena Luhtanen: Joutjärven Kokoomus
Hannu Mänty: Etelä-Lahden Kokoomus  (Arkistoitu – Internet Archive)
Arja Nikkanen: Lahden Kokoomusnaiset
Tuija Nurmi: Salpausselän Kokoomus
Einari Pohjolainen: Lahden Kokoomus
Terttu Pohjolainen: Lahden Kokoomus
Pentti E Rantanen: Lahden Kokoomus
Juha Rostedt: Lahden Kokoomus
Simo Räihä: Lahden Kokoomus
Reijo Salminen: Salpausselän Kokoomus
Jari Salonen: Salpausselän Kokoomus  (Arkistoitu – Internet Archive)
Ilkka Simolin: Lahden Kokoomus
Päivi Starckjohann: Salpausselän Kokoomus
Merja Vahter: Lahden Kokoomusnaiset
Ilkka Viljanen: Keski-Lahden Kokoomus  (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla

Hämeen Kokoomus
Padasjoen Kokoomus[vanhentunut linkki]
Orimattilan Kokoomus
Nastolan Kokoomus (Arkistoitu – Internet Archive)
Lahden Kokoomus
Kärkölän Kokoomus (Arkistoitu – Internet Archive)
Hollolan Kokoomus (Arkistoitu – Internet Archive)
Heinolan (maalaiskunnan) Kokoomus (Arkistoitu – Internet Archive)
Eduskuntapuolueiden Hämeen vaalipiirin piirijärjestöt
Hämeen Vasemmistoliitto |
Hämeen Kokoomus |
Hämeen Sosialidemokraatit |
Hämeen vihreät |
Keskustan Etelä-Hämeen piiri |
Keskustan Päijät-Hämeen piiri |
Kristillisdemokraattien Hämeen piiri |
Perussuomalaisten Hämeen piiri
Sadan vuoden yksinäisyys (täsmennyssivu)

Sadan vuoden yksinäisyys voi viitata seuraaviin asiohin:
Sadan vuoden yksinäisyys, Gabriel García Márquezin romaani
Sadan vuoden yksinäisyys, romaanin pohjalta tehty kolumbialainen televisiosarja
Sadan vuoden yksinäisyys, SIG-yhtyeen EP
Sadan vuoden yksinäisyys – Parhaat 1980–1986, Martti Inkisen SIG-yhtyeen kokoelmalevy
”Sadan vuoden yksinäisyys”, Martti Inkisen SIG-yhtyeen kappale
”Sadan vuoden yksinäisyys”, Leevi and the Leavingsin single
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sadan vuoden yksinäisyys (täsmennyssivu)”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sauroniops

| Sauroniops |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Matelijat Sauropsida
Ylälahko::  Hirmuliskot Dinosauria
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Alalahko::  Theropoda
Osalahko::  Carnosauria
Yläheimo::  Allosauroidea
Heimo::  Carcharodontosauridae
Suku::  Sauroniops
Laji::  pachytholus'
Kaksiosainen nimi
 Sauroniops pachytholus  Cau, Dalla Vecchia & Fabbri, 2012 
Katso myös
   Sauroniops Wikispeciesissä   Sauroniops Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sauroniops pachytholus (Nimetty J. R. R. Tolkienin Sauronin mukaan) on Afrikasta vuonna 2012 löydetty Carcharodontosauridae-heimoon kuulunut dinosaurus. Sauroniops nimettiin sen silmän takia, mikä muistuttaa Sauronin silmää.
Sauroniopsista ei ole löydetty vielä muuta kuin pääkallon osia.
Koko

Sauroniops oli noin 10–12 metriä pitkä ja painoi 3–5 tonnia.
Ravinto

Sauroniops oli lihansyöjä. Suuren kokonsa ansiosta se saattoi saalistaa suuria sauropodeja, kuten Aegyptosauruksia.
Sauroniops eli liitukaudella samaan aikaan kuin sen serkku Carcharodontosaurus ja Spinosaurus. Niillä ei luultavasti kuitenkaan ollut paljoa kilpailua ravinnosta. On esimerkiksi esitetty teoria, että Spinosauruksen leuat olivat heikot ja ne soveltuivat vain kalan syömiseen. Lisäksi kukin laji saattoi keskittyä eri lajien syömiseen.
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q115197  Wikispecies: Sauroniops  EoL: 42333103  GBIF: 8467990  Open Tree of Life: 6150504  Paleobiology Database: 249375
Néa Raidestós

| Néa Raidestós Νέα Ραιδεστός |
| --- | --- |
 Néa Raidestós
 Koordinaatit: 40°31′30″N, 23°3′8″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Thessaloniki
Kunta:  Thérmi
Kunnallisyksikkö:  Thérmi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  0706010201
Väkiluku (2011):  3 869
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Néa Raidestós (kreik. Νέα Ραιδεστός) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Thérmin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kaupungin väkiluku on 3 869 (vuonna 2011).
Néa Raidestóksen pieni kaupunki, suomeksi ”Uusi Raidestós”, sijaitsee Chalkidikín niemimaan luoteisosassa linnuntietä noin 16 kilometriä kaakkoon Thessalonikista. Se oli alun perin nykyisen Turkin alueelta Kreikan ja Turkin väestönvaihdon vuoksi tulleiden kreikkalaisevakkojen kylä, ja syntyi vuonna 1923. Asutuksen alkuperäinen nimi oli turkkilaisperäinen Mantzárides (Μαντζάρηδες). Vuonna 1953 se nimettiin uudelleen nykyiselle nimelleen, joka viittaa vanhaan Raidestókseen (antiikin Bisanthe/Rhaidestos, nyk. Tekirdağ) Itä-Traakiassa.
Néa Raidestós muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Νέας Ραιδεστού, Topikí Koinótita Néas Raidestoú), johon kuuluu varsinaisen Néa Raidestóksen kaupungin lisäksi kylä Filothéi. Koko yhdyskunnan väkiluku on 4 101.
Bernhard Fredrik Godenhjelm

Bernhard Fredrik Godenhjelm valmistui maisteriksi 1864
Bernhard Fredrik Godenhjelm (7. maaliskuuta 1840 Pietari – 30. syyskuuta 1912 Helsinki) oli suomalainen yliopiston lehtori, koulunjohtaja ja kirjallisuuden tutkija.
Henkilöhistoria

Godenhjelmin vanhemmat olivat taiteilija Berndt Abraham Godenhjelm ja Alexandra Fredrika Hornborg. Godenhjelm oli naimisissa vuodesta 1867 opettaja Ida Gustava Lindroosin (1837–1913) kanssa. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1858 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1862 ja maisteriksi 1864. Godenhjelm toimi Helsingin yliopiston saksankielen lehtorina 1866–1901.
Godenhjelm perusti vaimonsa kanssa Helsinkiin ensimmäisen suomenkielisen tyttökoulun, jonka johtajana hän oli 1869–1886 sekä suomenkielen opettajana 1870–1885. Hän perusti myös Suomalaisen jatko-opiston ja oli sen johtajana 1881–1886, suomen ja saksan kielen opettajana 1881–1905 sekä psykologian opettajana 1885–1905. Godenhjelm sai professorin arvonimen 1901.
Godenhjelm osallistui säätyvaltiopäiville aatelissäädyssä sukunsa edustajana 1867, 1872, 1877–1878, 1882 ja 1885 .
Godenhjelm oli Suomalaisen Näyttämön eläkelaitoksen, (nykyisin Suomen Kansallisteatterin Näyttelijäin Eläkekassa) ensimmäinen puheenjohtaja vuodesta 1884 lähtien.
Godenhjelm oli Kirjallisen kuukausilehden toimituksen jäsen 1866–1880 ja Kansanvalistusseuran toimikunnan jäsen 1890–1899. Hän toimitti Aleksis Kiven valitut teokset ja osallistui Vänrikki Stoolin tarinoiden suomentamiseen.
Teokset

Saksalais-suomalainen sanakirja. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1873 (ensimmäinen laatuaan Suomessa)
Oppikirja suomalaisen kirjallisuuden historiassa. Weilin & Göös 1884, 8. uud. painos 1912 (ilmestyi myös englanniksi käännettynä 1896 nimellä Handbook of the History of the Finnish Literature)
Runous ja runouden muodot 1 : Runous kuvausvoiman ja kansanhengen tuotteena. Weilin & Göös 1885, 2. painos 1922
Runous-opin pääkohdat : kouluja varten. Weilin & Göös 1891, 2. paran. painos Otava 1903, 4. parannettu painos Otava 1910, 5. painos 1917, 6. painos 1922
Lyhyt runous-oppi : jatko-opistoja varten. Weilin & Göös 1891, 2. parannettu painos 1903, 3. painos 1909, 4. painos 1920
Mikä on suomalainen sivistys? Tekijä, Helsinki 1906
Saksalais-suomalainen sanakirja. Edellinen osa, A-H. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1906
Suomalaisen naissivistyksen työmailta : Helsingin suomalainen tyttökoulu 1869-86 ja Suomalainen jatko-opisto 1881-1905. WSOY 1912
Runous ja runouden muodot : kirjoitelmia, runoja. Sis. Kustavi Grotenfeltin kirjoittaman elämäkerran. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1914
Saksalais-suomalainen sanakirja / Deutsch-finnisches Wörterbuch. Jälkimmäinen osa, O-Z. 2., uudistettu laitos, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1916
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Bernhard Fredrik Godenhjelm on Wikiaineistossa
Vapaasti ladattavia Bernhard Fredrik Godenhjelmin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 
↑  Tieto löytyy Suomen Kansallisteatterin Näyttelijäin Eläkekassan pöytäkirjoista.
Mothman

| Mothman |
| --- | --- |
 Taiteilijan näkemys Mothmanista.
Ominaisuudet
Nimen etymologia:  Batman-sarjakuvien superroisto Killer Moth
Tuntomerkit:  isot siivet, harmaa ihmismäinen ruumis, punahehkuiset silmät.
Esiintyminen:  Point Pleasant Länsi-Virginiassa Yhdysvalloissa
Kansanperinne
Kansanperinteen alkuperä:  havainnot vuosina 1966 ja 1967
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mothman (suom. Koimies, Yöperhosmies) on Yhdysvaltain moderniin kansanperinteeseen kuuluva hahmo. Se kuvataan ihmistä muistuttavaksi harmaaksi olennoksi, jonka silmät hehkuvat punaisina. Otuksella on isot siivet mutta ei sulkia. Mothman-kertomuksissa esiintyy omituisia valoilmiöitä, mustapukuisia miehiä ja muita ufo-havaintoihin ja okkultismiin liitettyjä yksityiskohtia.
Mothmanista tehtiin useita silminnäkijähavaintoja Länsi-Virginiassa Yhdysvalloissa marraskuusta 1966 joulukuuhun 1967. Ilmiön huipennuksena pidetään joulukuun 15. päivää 1967, jolloin Ohiojoen ylittävä Silver Bridge romahti Point Pleasantin kaupungin lähettyvillä. Vuoden 1976 tienoilla raportoitiin ”isosta linnusta” ja ihmisiä kaappaavasta ”vihannesmiehestä”, joka muistutti triffidiä. Nämä havainnot on myöhemmin liitetty Mothmaniin.
Parapsykologi John Keel käsitteli ilmiötä teoksessaan The Mothman Prophecies (1975). Keel arveli Mothmania ja muita samantapaisia ilmiöitä pahantahtoisten yliluonnollisten olentojen aikaansaannokseksi. Myös ufologi Gray Barker käsitteli 1970-luvun uutiskirjeissään Mothmania. Ufotutkija Jacques Vallée on verrannut Mothmania 1800-luvun Britanniassa tunnettuun Jousijalka-Jackiin.
Otuksen nimesi paikallislehden toimittaja suositun Batman – Lepakkomies -televisiosarjan innoittamana. Killer Moth on eräs Batman-sarjakuvien superroistoista.
Point Pleasantissa on vuodesta 2002 järjestetty jokasyksyinen Mothman-festivaali, joka houkuttelee paikalle keskimäärin 10 000–12 000 vierailijaa. Kaupungissa on myös vajaat neljä metriä korkea metallinen Mothmanin patsas. Mark Pellingtonin ohjaama jännityselokuva Mothman – sanansaattaja sai ensi-iltansa vuonna 2002.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mothman Wikimedia Commonsissa
Unknownexplorers.com – Mothman. (englanniksi)
Ylioppilaslakki

Suomalainen ylioppilaslakki.
Ylioppilaslakki (yleiskielessä myös valkolakki) on valkoinen, mustareunainen lakki, jota käyttävät ylioppilastutkinnon suorittaneet ylioppilasjuhlassa ja myöhemmin erityisesti vappuna. Lakki on alun perin kesäkautena käytössä ollut yliopistossa opiskelevien päähine, jolle oli talvikaudelle oma vastineensa.
Suomalaisessa ylioppilaslakissa on valkoinen samettipäällinen ja musta samettireunus, kova musta lippa sekä kullanvärinen kokardi. Lakki otettiin käyttöön 1810-luvulla ja vakiintui nykyiseen muotoonsa 1870-luvulla. Tanskassa ja Ruotsissa yleistyi 1840-luvulta alkaen valkoinen lakki. Uppsalasta saadun mallin mukaan tilasi joukko Helsingin yliopiston opiskelijoita keväällä 1865 ompelija Maria Grapelta valkoiset lakit, joita vanhoillisemmat nimittivät maitolakeiksi. Suomalaisia erikoisuuksia olivat kokardi ja sininen vuori.
Naisten ylioppilaslakki

Suomen ja Pohjoismaiden ensimmäinen naisylioppilas oli keisarin erikoisluvalla kirjoittanut Maria Tschetschulin. Hän ei saanut ylioppilasjuhlissaan käyttää ylioppilaslakkia, vaan hänen piti tyytyä pelkkään lyyraan, jonka hän oli kiinnittänyt kampauksessaan valkoiseen rusettiin. Hän oli Suomessa vuonna 1870 ensimmäinen nainen, joka pääsi yliopistoon. Hänen jälkeensä seuraava ylioppilaaksi 1873 kirjoittanut nainen Emma Irene  Åström käytti kuitenkin kieltoa uhmaten ylioppilaaksi päästessään lakkia, mitä kuitenkin paheksuttiin eikä hän saanut pitää lakkia ulkona. Naisylioppilaiden yhdistys De Kvinnliga ryhtyi suunnittelemaan naisille omaa ylioppilaslakkia 1890. Malliehdotuksia pyydettiin eri taiteilijoilta ja yhden ehdotuksen lähetti myös Akseli Gallen-Kallela. Olga Andsten oli kuitenkin tehnyt ehdotuksen juna-asemalla näkemästään naisten hatusta ja hänen ehdotuksensa lopulta valittiin. Tämä Suomen ensimmäinen naisten ylioppilaslakki esiteltiin suomen- ja ruotsinkielisissä lehdissä vappuna 1890, ja sitä käytettiin aina 1890-luvun lopulle saakka. Kun naiset saivat  1897 oikeuden kirjoittautua ylioppilaskuntaan, he saivat samalla oikeuden käyttää samanlaista ylioppilaslakkia kuin miehet.
Yleistä

Aina 1950-luvulle asti ylioppilaslakkia oli tapana pitää päässä koko yliopiston kesäloman ajan, vapusta syyskuun loppuun; nykyään lakkia käytetään lähinnä vappuna ja erilaisissa akateemisissa juhlissa.
Vuoteen 1917 saakka ylioppilastutkinto oli Helsingin yliopiston pääsykoe, jolloin kaikilla lakin käyttäjillä oli ainakin muodollisesti opiskelupaikka Helsingin yliopistossa. Muistona tuosta ajasta kaikkien uusien ylioppilaslakkien kokardina on edelleen Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan tunnus, Apollon lyyra. Vuodesta 1919 alkaen lakki on painettu päähän jo koulussa. Monissa yliopistoissa ja korkeakouluissa ylioppilaskunta suosittelee, että opiskelija vaihtaisi lyyran tilalle oman yliopistonsa ylioppilaskunnan kokardin päästyään opiskelemaan yliopistoon.lähde?
International Baccalaureate -ylioppilailla on tapana käyttää omaa IB-kirjaimet sisältävää kokardiaan. European Baccalaureate -ylioppilailla on myös tapana käyttää omaa lyyraa, jota ympäröivät seppeleen sijasta Euroopan unionin tähdet. Kuopion yliopiston ylioppilaskunnan tunnus on kokardin sijaan punottu keltamustanauha, joka kulkee lakin kuvun valkoisen osan poikki, ja jonka saa osallistuttuaan sivistykseen vihkimiseen vapun aattona; lakissa pidetään kuitenkin edelleen lyyraa.lähde?
1800-luvun loppupuolella kielikysymys jakoi akateemista maailmaa, mikä heijastui myös ylioppilaslakkeihin. Lyyran koolla viestitettiin kantajan kielipoliittista näkemystä: ruotsinkieliset ylioppilaat käyttivät halkaisijaltaan 22 millimetrin lyyraa, maltilliset suomenkieliset 16 mm:n ”puolueetonta” lyyraa, aktiiviset suomenkieliset 14 mm:n ”aitosuomalaista” lyyraa, radikaalit 12 mm:n "kiihkosuomalaista" lyyraa ja kaikkein jyrkimmät 10 mm:n "raivosuomalaista" lyyraa. Tämä jako on säilynyt nykypäivään saakka, sillä ruotsinkieliset ylioppilaat käyttävät edelleen 22 mm:n lyyria ja suomenkieliset 16 ja 14 mm:n lyyrialähde?.
Ylioppilaslakin vuorin värit ovat tunnus ylioppilaan kuulumisesta omaan maakuntaansa. Aiemmin ylioppilas valitsikin lakkinsa vuorin väreiksi oman osakuntansa värit. Nykyään tyypillisin vuori on yleisisänmaallisen sinivalkoinen. Kuitenkin ruotsinkielisillä ylioppilailla on yleensä punakeltainen tai sinikeltavalkoinen vuori ja ainakin Satakunnassa, Pohjois-Savossa sekä Pohjois-Karjalassa ovat edelleen käytössä maakunnalliset vuorit: Satakunnassa sinikeltainen, Pohjois-Savossa keltamusta ja Pohjois-Karjalassa punamusta. Helsingin ranskalais-suomalaisen koulun oppilailla suomalaisen ylioppilaslakin vuori on sinivalkopunainen, eli Ranskan trikolorin värinen.lähde?
Ylioppilaslakkeja valmistaa Suomessa enää E. J. Wahlman. Syksyyn 2024 asti niitä valmisti myös Fredrikson, jonka omistus siirtyi Tanskaan ja vähän myöhemmin valmistus Liettuaan. Hyvinkääläinen Laatulakki valmistuttaa lakkeja Pakistanissa.
Ylioppilaslakki Suomen ulkopuolella

Yhdysvalloissa on käytössä esimerkiksi musta nelikulmainen tupsullinen lakki, jonka oppilaat saavat high schoolin loppukokeet läpäistyään.
Ruotsissa käytettävä ylioppilaslakki on likimain yhdenmukainen suomalaisten käyttämien lakkien kanssa, mutta sen vuori on sinikeltainen ja kokardina toimii sinikeltainen ruusuke.
Tanskalaiset ylioppilaat puolestaan käyttävät lakkia, jossa mustan samettinauhan on korvannut Tanskan värien mukainen punavalkea nauha. Kokardi on kangasta ja siinä on kuvattuna valkea risti punaisella pohjalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ylioppilaslakki Wikimedia Commonsissa
Jari Eerola: Ylioppilaslakki (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin yliopiston ylioppilaskunta.
Valkolakin vaiheita, Suomen Kuvalehti, 30.04.1932, nro 18, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ylioppilaslakki Tietosanakirja, osa 10, palsta 1788. Tietosanakirja-osakeyhtiö
Ylioppilaslakissa tavallisesti valmiina oleva Helsingin yliopiston lyyrakokardi. Perinteisesti lyyra kuuluu vaihtaa myöhemmin oman yliopiston kokardiin.
International Baccalaureate -opiskelijoiden ylioppilaslakissa käytettävä IB-kokardi.
Ylioppilaslakki, jossa on tavanomainen sinivalkoinen vuori. Vieressä tekniikanpunaisella vuorilla varustettu teekkarilakki.