stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Microsoft Teams

| Microsoft Teams |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Microsoft
Kehityshistoria
Kehitystilanne:  aktiivinen
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  ryhmätyösovellus
Käyttökielet:  akan, englanti, espanja, hollanti, italia, japani, kiina (yksinkertaistettu ja perinteinen), korea, norja (kirja- ja uusnorja), portugali, puola, ranska, ruotsi, saksa, slovakki, suomi, tanska, thai, tšekki, turkki, venäjä
Alusta:  Windows, Linux, macOS, iOS, Android
Lisenssi:  omisteinen ohjelmisto
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Microsoft Teams on yhtenäinen viestintä- ja yhteistyöalusta, jossa yhdistyvät jatkuva työkeskustelu, videotapaamiset, tiedostojen tallennus (mukaan lukien tiedostoyhteistyö) ja sovellusten integrointi. Palvelu integroituu Microsoft 365 -tilauspohjaiseen tuottavuuspakettiin ja se sisältää laajennukset, jotka voidaan integroida muiden kuin Microsoftin tuotteiden kanssa. Microsoft Teams on kilpailija Slackin kaltaisille palveluille, ja se on Skype for Business -sovelluksen kehitys- ja päivityspolku.
Microsoft esitteli Teamsin tapahtumassa New Yorkissa ja käynnisti palvelun maailmanlaajuisesti 14. maaliskuuta 2017. Se luotiin yrityksen sisäisen hackathonin aikana, ja sitä johtaa tällä hetkellä Microsoftin yritysjohtaja Brian MacDonald.
Huhtikuussa 2024 kerrottiin, että Microsoft erottaa Teamsin Office 365:stä johtuen Euroopan unionin kilpailulainsäädännön vaatimuksesta. Lisensointimuutos tulee voimaan globaalisti. Muutosta kritisoitiin sanoen, että se ei vielä poista yhteensopivuuden ja lisensoinnin rajoituksia eikä käyttäjällä ole todellista vaihtoehtoa muutoksesta huolimatta.
Ominaisuudet > Tiimit

Tiimien avulla ryhmät tai tiimit voivat liittyä tietyn URL-osoitteen tai tiimin järjestelmänvalvojan tai omistajan lähettämän kutsun kautta. Teams for Educationin avulla järjestelmänvalvojat ja opettajat voivat perustaa erityiset tiimit luokille, ammatillisille oppimisyhteisöille, henkilöstölle ja kaikille.
Ominaisuudet > Kanavat

Tiimien jäsenet voivat perustaa kanavia. Kanavat ovat keskusteluaiheita, joiden avulla tiimin jäsenet voivat kommunikoida käyttämättä sähköpostia tai tekstiviestiryhmiä (SMS). Käyttäjät voivat vastata viesteihin tekstillä, kuvilla, GIF-tiedostoilla ja räätälöidyillä meemeillä.
Yksityisviestit antavat käyttäjille mahdollisuuden lähettää yksityisiä viestejä tietylle käyttäjälle ihmisryhmien sijaan.
Liittimet ovat kolmansien osapuolien palveluita, jotka voivat lähettää tietoja kanavalle. Liittimiä ovat muun muassa MailChimp, Facebook Sivut, Twitter, PowerBI ja Bing News.
Ominaisuudet > Soittaminen

Pikaviestintä
Voice over IP (VoIP)
Videopuhelut sovelluksen sisällä
Teams tukee yleisen puhelinverkon (PSTN) neuvotteluja, jonka avulla käyttäjät voivat soittaa puhelinnumeroihin sovelluksesta.
Ominaisuudet > Kokoukset

Kokoukset voidaan ajastaa tai luoda tapauskohtaisesti, ja kanavaa käyvät käyttäjät näkevät, että kokous on parhaillaan käynnissä. Teamsilla on myös laajennus Microsoft Outlookiin kutsuaksesi muita ryhmiin. Tämä tukee tuhansia käyttäjiä, jotka voivat muodostaa yhteyden kokouslinkin kautta.
Ominaisuudet > Koulutus

Microsoft Teams -sovelluksen avulla opettajat voivat jakaa, antaa palautetta ja arvostella oppilaiden tehtäviä, jotka ovat kirjautuneet sisään Teamsiin Assignments-välilehdessä, joka on Office 365 for Education -tilaajien käytettävissä. Tietokilpailuja voidaan osoittaa myös opiskelijoille integroimalla Office Forms.
Ominaisuudet > Protokollat

Microsoft Teams perustuu useisiin Microsoftin erityisiin protokolliin. Videoneuvottelut toteutetaan Skype-kuluttajaversiosta tunnetun MNP24-protokollan kautta. Skype for Business -protokollaa MS-SIP ei enää käytetä Teams-asiakkaiden yhdistämiseen. SIP- ja H.323-pohjaiset VoIP- ja videoneuvotteluasiakkaat tarvitsevat erityisiä yhdyskäytäviä yhteyden muodostamiseksi Microsoft Teams -palvelimiin. Verkko-osoitteen muuntamisreitittimien ja rajoittavien palomuurien takana olevat asiakkaat voivat myös muodostaa yhteyden Interactive Connectivity Establishment (ICE) -toiminnon avulla, jos vertaisverkko ei ole mahdollista.
Lesli Kay

Lesli Kay (s. Lesli Kay Pushkin 13. kesäkuuta 1965 Charleston, Länsi-Virginia Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Lesli Kay on tehnyt pitkän uran saippuasarjoissa. Kay aloitti vuonna 2005 sarjassa Kauniit ja rohkeat, jossa hän näyttelee Felicia Forresteria. Sarjan käsikirjoittaja Bradley Bellin tarkoituksena oli alun perin, että Felicia kuolee syöpään. Leslin ja Felician hahmon yllättävän suosion takia sekä katsojien painostuksesta Felician hahmo kuitenkin herätettiin henkiin.
Lesli Kay on naimisissa Mark Sterlingin kanssa, ja pariskunnalla on kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Lesli Kay Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
SoapCentralin profiili (Arkistoitu – Internet Archive)
Leo Buerger

Leo Buerger (13. syyskuuta 1879 Wien, Itävalta – 1943 New York, Yhdysvallat) oli itävaltalainen lääkäri ja kirurgi, joka teki päätyönsä Yhdysvalloissa. Häne muutti perheensä mukana Yhdysvaltoihin jo vuoden vanhana. Hän opiskeli Columbia Universityssa, josta valmistui vuonna 1901. Vuonna 1905 hän toimi Euroopassa silloin Saksaan kuuluneessa Wrocławissa nykyisen Puolan alueella, silloisessa Breslaussa. Buerger kuvasi tieteelle vakavan verisuonisairauden nimeltä thromboangitis obliterans, joka tunnetaan myös nimellä Buergerin tauti. Hän oli myös pätevä urologi. Leo Buerger oli myös intohimoinen klassisen musiikin harrastaja.
Buerger kehitti Brown-Buerger -kystoskoopin yhdessä Tilden Brownin kanssa. Heidän kehittämänsä kystoskooppi olikin yhdysvaltalaisten urologien suosiossa aina 1970-luvulle saakka, jolloin kuituoptiset kystoskoopit tulivat markkinoille.
Aiheesta muualla

Brown-Buerger Cystoscope baus.org.uk
Liljeholmen (kaupunginosa-alue)

Liljeholmenin sijainti Tukholmassa.
Liljeholmen on Tukholman kunnan entinen kaupunginosa-alue. Se sijaitsi kunnan eteläosassa (söderort). Kaupunginosa-alue lakkasi olemasta 1. tammikuuta vuonna 2007, kun se ja Hägerstenin kaupunginosa-alue yhdistettiin uudeksi Hägersten-Liljeholmenin kaupunginosa-alueeksi.
Liljeholmenin pinta-ala oli 6,83 km². Vuonna 2004 siellä oli 30 450 asukasta. Liljeholmenin kaupunginosa-alueeseen kuuluivat seuraavat kaupunginosat: Liljeholmen, Aspudden, Gröndal, Midsommarkransen ja Västberga sekä pieni osa Hägerstenistä.
Tukholman kaupunginosa-alueet
Mercedes-AMG

| Mercedes-AMG GmbH |
| --- | --- |

Perustettu:  1967
Perustaja:  Hans Werner Aufrecht Erhard Melcher
Kotipaikka:  Affalterbach, Saksa
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  autoteollisuus
Tuotteet:  henkilöautot urheiluautot
Omistaja:  Mercedes-Benz Group
Kotisivu:  www.mercedes-amg.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
1980-luvun Mercedes-Benz AMG.
Mercedes-AMG GmbH tai AMG (Aufrecht Melcher Großaspach) on saksalaisen Mercedes-Benzin tytäryhtiö, jonka toimialaa on Mercedeksen valmistamien autojen jatkokehitys ja muokkaaminen. AMG-malleille on tyypillistä alkuperäismalleja aggressiivisempi ulkonäkö, parempi suorituskyky ja hallittavuus.
Historia

AMG:n perustivat vuonna 1967 entiset Mercedes-insinöörit Hans Werner Aufrecht ja Erhard Melcher. Nimi AMG tuli sanoista Aufrecht, Melcher ja Großaspach, Aufrechtin syntymäpaikan mukaan. Yhtiö toimi aluksi Burgstettenissa, mutta muutti 1976 Affalterbachiin. Kilpamoottorien valmistus jäi kuitenkin Burgstetteniin. Samalla Melcher luopui osakkuudestaan yhtiössä, mutta jäi kuitenkin työntekijäksi Burgstettenin toimipisteeseen.
Vuonna 1990 AMG oli jo arvostettu virityspaja ja se allekirjoitti Daimler-Benzin kanssa yhteistyösopimuksen. AMG:n pääseminen Mercedeksen laajan jälleenmyyntiverkoston piiriin johti AMG:n omien mallien sarjavalmistukseen. Ensimmäinen tällainen malli oli Mercedes-Benz C36 AMG vuonna 1993.
1. tammikuuta 1999 silloinen DaimlerChrysler hankki 51 prosentin omistuksen AMG:stä ja sen nimeksi tuli Mercedes-AMG GmbH. Kilpamoottorien valmistus jatkui Burstettenissä HWA-nimen alla, mikä myös on Aufrechtin perustama. 1. tammikuuta 2005 Aufrecht myi loputkin AMG:n osakkeistaan DaimlerChryslerille.
Historia > Tuotannon kehittyminen

AMG aloitti kehittämällä ja testaamalla kilpamoottoreita. Yhtiön toimiala laajeni Mercedes-autojen muokkaamiseen.
Aluksi AMG valmisti päivitys- ja tarvikepaketteja Mercedes-Benz-malleihin R107, C107, W116, W123, W124, W126, R129 ja W201.
Historia > 1980-luku

1980-luvun alkupuoliskolla AMG tarjosi myös erilaisia virityspaketteja moottoreihin, kevytmetallivanteita sekä ulkonäköä parantavia osia. Tyypillinen AMG:n toimittama virityspaketti sisälsi moottorin iskutilavuuden kasvattamisen, uudet nokka-akselit, ilmansaannin parantamisen sekä kevyemmän venttiilikoneiston. Juuri tuotantoon tullut DOHC 32V oli AMG:n tuolloinen taidonnäyte. Jopa harvinaisen Getragin 5-vaihteisen manuaalilaatikon pystyi tilaamaan AMG:ltä, tätä ennen Mercedekseltä oli manuaalivaihteiston saanut V8-moottorin yhteyteen 1970-luvun alussa.
AMG:n tuohon aikaan tarjoamat vanteet olivat joko 15 tuuman tai 16 tuuman ATS AMG Five Spoke Road Wheelsit. Yleensä vanteet asennettiin yhdessä AMG:n jousituspakettien yhteydessä, mihin kuului usein madalletut sekä jäykemmät jouset ja iskunvaimentimet.
Suosittuja olivat myös AMG-korisarjat. Niitä oli erilaisia aina hillityistä etuspoilereista koko auton levityssarjoihin. Muita tilattavissa olevia varusteita olivat muun muassa Recaro-penkki, pienempikehäinen ratti, työkalusarja, chrome delete option, missä kaikki auton kromiosat maalattiin (yleensä mustaksi), jääkaappi, parempi äänentoistojärjestelmä sekä yksilöllinen verhoilu.
Historia > 1980-luku > Hammer

W124-malliin perustuneen Mercedes-Benz 300E AMG ”Hammerin” esittely vuonna 1986 toi AMG:lle mainetta maailman nopeimman henkilöauton valmistajana. Hammerissa oli 5,6-litrainen V8-moottori, joka oli teholtaan 360 hv. Auton sanottiin olevan nopeampi kiihdyttäessä 100–200 km/h kuin Lamborghini Countach. Myöhemmissä vuosimalleissa tehoa oli vielä enemmän ja niihin sai tilata 17" AMG Aero 1 Hammer -vanteet.
Historia > 1990-luku

1990-luvulla AMG esitteli lukuisia uusia malleja sekä tehokkaampia moottoreita. AMG teki myös yhteistyötä italialaisen Paganin kanssa, valmistaen moottorit tämän Zonda-malliin. Samaa 7,3-litraista V12-moottoria käytettiin myös SL-mallissa.
1990-luvulla valmistettuja malleja olivat muun muassa:
1992 190E 3.2 AMG
1993-1994 E60 AMG
1997 SL70 AMG
1995, 1998-2001 SL73 AMG
1996-1998 SL60 AMG
1995-1997 C36 AMG
1998-2000 C43 AMG
1996-1997 E50 AMG
1999-2002 E55 AMG
1998-2002 CLK-GTR AMG
Historia > 2000-luku

2000-luvun alussa AMG keskittyi lähinnä remmiahdettuihin V6- ja V8-moottoreihin. M113-nimellä kulkenut 5,4-litrainen V8 oli käytössä kahtena eri versiona.
Vapaastihengittävänä, 360 hv versiona se oli käytössä malleissa: C55 AMG, CLK55 AMG, SLK55 AMG ja ML55 AMG. C43 AMG:n 4,3-litrainen moottori oli samasta M113-moottorista kehitetty
Remmiahdettu versio samasta moottorista oli lopuissa 55 AMG-nimeä kantavissa autoissa. Moottorissa oli hieman mallista riippuen 469–510 hv ja 700–720 nm. Tämän moottorin yhteydessä oli aina 5-pykäläinen automaattivaihteisto, koska uudempi, 2003 esitelty 7G-Tronic ei kestänyt ahdetun V8:n vääntöä.
Vuonna 2006 AMG esitteli uuden, 6,2-litraisen M156-nimisen V8-moottorin. Vuonna 2011 esittelyvuoron sai turboahdettu 5,5-litrainen V8 M157. Elokuussa 2022 alkoi Mercedes-AMG:n F1-autoon perustuvan urheiluauton Mercedes-AMG Onen tuotanto.
Kilpatoiminta

1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa AMG otti osaa Span 24 tunnin ajoihin sekä European Touring Car Championshipiin Mercedes-Benz 300SEL 6.3 V8 -mallilla. 1988 AMG ja Mercedes tekivät yhteistyötä ottaen osaa DTM-sarjaan. AMG valmisti myös moottoreita (M271) Formula 3 -luokkaan. Formula 1 -sarjassa turva-autona käytetään AMG:n valmistamia autoja. Vuodesta 2010 alkaen Mercedes-Benz on osallistunut Formula 1 -sarjaan, ja talli vaihtoi nimekseen kaudelle 2012 Mercedes AMG Petronas F1 Team.
AMG nykyään

Kaikki AMG-moottorit kootaan käsin tehtaalla Affalterbachissa. Jokaisen moottorin päällä on sen valmistaneen henkilön allekirjoitus.
AMG nykyään > Mallit

AMG:n itsekehittämä M156 on korvannut M113 AMG:n "yleismoottorina". C63 AMG:ssä sen teho on 451 hv, muissa malleissa 518 hv.
M156:tta käyttävät mallit:
2007(valmistuksen alkamisvuosi) S63 AMG
2007 ML63 AMG
R63 AMG
CLK63 AMG
CLS63 AMG
C63 AMG
E63 AMG
Uusi malli 2010
CL63 AMG
SL63 AMG
M156:n yhteydessä käytetään 7G-Tronic-automaattivaihteistoa, tosin SL- ja E-mallit käyttävät MCT-kaksoiskytkinvaihteistoa.
2011 esitelty M157 on 5,5-litrainen suoraruiskutteinen tuplaturbo V8. Tehoa moottorissa on 544 hv, virityspaketilla se on kuitenkin nostettavissa 571 hv:aan. M157:n kanssa käytetään MCT-vaihteistoa. Erilaisesta iskutilavuudesta huolimatta myös M157:llä varustetut autot kantavat nimeä 63 AMG.
M157 tulee vuoden 2011 aikana käyttöön seuraaviin malleihin:
S 63 AMG
CL 63 AMG
CLS 63 AMG
E 63 AMG
Vuoden 2012 Mercedes-Benz E 63 AMG.
Lauri Jäntti

Lauri Jäntti.
Lauri Jäntti (7. elokuuta 1909 Porvoo – 12. elokuuta 2006 Helsinki) oli ekonomi, kustantaja ja kanslianeuvos, joka loi muun muassa Sininen kirja -hakemistoteoksen.
Ura

Lauri Jäntti syntyi WSOY:n kirjallisen johtajan, sittemmin pitkäaikaisen toimitusjohtajan, Jalmari Jäntin ja Hildur Kaleniuksen perheeseen. WSOY:n pitkäaikainen pääjohtaja Yrjö A. Jäntti oli Lauri Jäntin veli. Jäntti kirjoitti ylioppilaaksi Porvoon suomalaisessa yhteiskoulussa 1928 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1931.
Jäntti toimi Sininen kirja oy:n prokuraattorina ja johtokunnan jäsenenä 1932–1946 ja johtokunnan puheenjohtajana 1946–1953. Yhtyneet Kuvalehdet oy:n apulaisjohtajana hän oli 1934–1960 ja varatoimitusjohtajana 1960–1969. Hänen luottamustoimenaan oli muun muassa WSOY:n hallintoneuvoston jäsenyys 1960–1972 ja 1974–1980. Jäntti oli sotilasarvoltaan majuri ja hän toimi sotien aikana tykistöpatterin päällikkönä Raskas patteristo 14:ssä, joka kuului aluksi Päämajan tykistöreserviin, sittemmin Panssaridivisioonaan. Puoluekannaltaan hän oli kokoomuslainen.
Alkuvuonna 1972 suomalaista kulttuurielämää väritti WSOY:n sisäinen kiista, jossa toisena osapuolena oli professori Ilmari Melanderin johtama yhtiön hallintoneuvosto, toisena pääjohtajan paikalta irtisanoutunut Hannu Tarmio. Tässä kiistassa veljekset Lauri ja Yrjö A. Jäntti tukivat Tarmiota. Kiista päättyi hallintoneuvoston erottamiseen ja siihen, että Tarmio suostui palaamaan pääjohtajan paikalle.
Jäntti perusti nimeään kantavan Lauri Jäntin säätiön suomenkielisen tietokirjallisuuden edistämiseksi 1983, jolloin hän lahjoitti säätiön peruspääomaksi kaikki omistamansa WSOY:n osakkeet ja kirjojensa tekijänpalkkiot. Hän toimi säätiön hallituksen puheenjohtajana 1983–1996, hallituksen jäsenenä 1996–2001 ja sen jälkeen säätiön kunniapuheenjohtajana.
Jäntti oli myös intohimoinen keräilijä. Hän innostui vanhojen esineiden keräilystä jo varsin varhain. Ensimmäiset esineet kokoelmiinsa hän hankki jo ennen sotia. Kertomansa mukaan hän jo ensimmäisillä palkkarahoilla osti taidetta ja vanhoja esineitä. Kaupunkilaispoika Lauri Jäntti innostui talonpoikaiskulttuurista ja sen keräilystä toden teolla avioiduttuaan Kuuskosken kartanon tyttären Maija-Leena Kuuskosken kanssa 1934.
Hän kertoo kierrelleensä aina vapaa-aikoinaan löytöretkillä vanhain tavaroiden liikkeissä sekä huuto- ja romukaupoissa Helsingissä ja eri puolilla Lounais-Suomea. Liikkuessaan ympäri Suomea hänellä oli kyky löytää kokoelmaan sopivia esineitä yllättävistäkin paikoista.
Kokoelma sijoitettiin Kuuskosken pirttirivinä tunnettuun rakennukseen. Se oli kartanon palkollisten arkisen aherruksen keskus, kunnes se jäi tyhjilleen pian sotien jälkeen. Siitä lähtien talo sai rapistua käyttämättömänä kunnes Lauri Jäntin puoliso, Leena Jäntti (s. Kuuskoski) lunasti sen veljeltään vuonna 1963. Rakennuksen kunnostaminen – rakennusta oli käytetty välillä jopa kanalana – kesti heiltä vuoteen 1967. Koskipirtti oli alkuvuosina kesäkahvilana. Pihapiirissä sijaitseva entinen meijerirakennus avattiin muutamaa vuotta myöhemmin nykyisenä Museotalona. Nykyisin Lauri Jäntin kokoelman omistaa Koskipirtin museosäätiö. Toiminnasta vastaa Jänttien tytär Marjukka af Heurlin.
Teokset

Suomen vähittäiskauppiaita 1. Suomen kauppa ja teollisuus 1938
Maakauppa ja sen kehitys Suomessa. Omakustanne 1939
Viipurilaisen porvarin Grigori Nasarinpoika Nasaroffin ja savonlinnalaisen kauppiaantytär Tatjana Ivanova Kuffschinoffin jälkeläiset. Omakustanne 1948
Sininen kirja: Suomen talouselämän hakemisto 1953 (yhdessä Untamo Mäkisen kanssa). SKS 1952
Raskas Patteristo 14 vuosien 1941–1944 sodassa. Omakustanne 1954
Kannaksen suurtaisteluissa kesällä 1944. WSOY 1955
Kunniamerkkiaapinen. WSOY 1958
Suomen Kuvalehden matkaopas. Yhtyneet Kuvalehdet 1959
Viipurin viimeinen päivä kesällä 1944. WSOY 1964
Tykinjyskeessä jatkosodassa. WSOY 1969
Talonpoikaisesineistön katoavaa kauneutta. WSOY 1970
Porvoon yhteislyseon 75-vuotismuistojulkaisu (toimite). Porvoon yhteislyseon entisten oppilaiden edustajisto 1971
Isoäitiemme aika kuvien kertomana. WSOY 1973
Oi niitä aikoja: Vanhat esineet ja valokuvat sekä kuvataiteilijain teokset kertovat elämästä Suomessa 1800-luvulla. WSOY 1975
Uusi kunniamerkkiopas. WSOY 1983
Salainen sotapäiväkirjani. WSOY 1983
Sota Kannaksella 1944 ja Viipurin viimeinen päivä. WSOY 1985
Kolme sotaa ja yksi taistelu: Muistelmia. WSOY 1990
Kunniamerkit ja niiden käyttö. WSOY 1991
Mohammed Rafi

| Mohammed Rafi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. joulukuuta 1924 Kotla Sultan Singh, Punjab, Brittiläinen Intia
Kuollut: 31. heinäkuuta 1980 (55 vuotta) Bombay, Maharashtra, Intia
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Aktiivisena:  1944–1980
Tyylilajit:  Intialainen taidemusiikki, filmi, karnaattinen musiikki, gaseeli, Qawwali, Bhajan ja Thumri 
Soittimet:  harmoni 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.mohdrafi.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mohammed Rafi (24. joulukuuta 1924 Kotla Sultan Singh – 31. heinäkuuta 1980 Bombay) oli intialainen laulaja. Häntä pidetään yhtenä parhaista playback-laulajista hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän voitti National Film Awards palkinnon ja kuusi Filmfare Awards -palkintoa.
Palkinnot

Bengal Film Journalists’ Association Awards
1957: Paras mieslaulaja – Tumsa Nahin Dekha
1965: Paras mieslaulaja – Dosti
1966: Paras mieslaulaja – Arzoo
Filmfare Awards
1960: Paras mieslaulaja – ”Chaudhvin Ka Chand Ho” (Chaudhvin Ka Chand)
1961: Paras mieslaulaja – ”Teri Pyaari Pyaari Surat Ko” (Sasural)
1964: Paras mieslaulaja – ”Chahunga Main Tujhe” (Dosti)
1966: Paras mieslaulaja – ”Baharo Phool Barsao” (Suraj)
1968: Paras mieslaulaja – ”Dil Ke Jharoke Mein” (Brahmachari)
1977: Paras mieslaulaja – ”Kya Hua Tera Wada” (Hum Kisise Kum Naheen)
National Film Awards
1977: Paras mieslaulaja – ”Kya Hua Tera Wada” (Hum Kisise Kum Naheen)
Muut palkinnot
1967: Padma Shri Intian valtiolta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mohammed Rafi Wikimedia Commonsissa
Mohammed Rafi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Liljendalin vaakuna

Liljendalin vaakuna (1954–2009)
Liljendalin vaakuna oli Liljendalin kunnan tunnus. Vaakunan katkoinen kilpi ja siipiaihe ovat peräisin Berendes-suvun ja liljat sen vapaaherrallisen haaran vaakunoista. Näistä jäljemmän aateliskartano sai 1600-luvulla nimekseen Liljendal.
Vaakunan selitys on ”kilpi sini-hopeakatkoinen, yläkentässä kaksi hopeista siipeä, alakentässä kolme sinistä liljaa asetettuina 2 + 1.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf L. Backman, ja Liljendalin kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 2. maaliskuuta 1954. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 14. syyskuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2010, kun Liljendal liitettiin yhdessä Ruotsinpyhtään ja Pernajan kanssa Loviisan kaupunkiin.
Berendes-vapaaherrasuvun vaakuna.
Mikko Korpijaakko

SS-mies Mikko Korpijaakko vuonna 1943.
Mikko Martin Korpijaakko (sukunimi vuoteen 1929 asti Stenij; 11. huhtikuuta 1923 Paltamo – 5. syyskuuta 1977 Kuhmo) oli suomalainen varatuomari, osastopäällikkö ja kirjailija.
Korpijaakon vanhemmat olivat kansanopistonjohtaja, pastori ja kirjailija Otto Albert Stenij ja Elisabeth (o.s. Alatalkkari). Stenijit vaihtoivat sukunimensä Korpijaakoksi vuonna 1929. Korpijaakon nuorempi veli Jaakko Korpijaakko toimi myös kirjailijana.
Korpijaakko palveli toisen maailmansodan aikana suomalaisessa Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonassa, jossa hän sai Oberscharführerin sotilasarvon. Hänet kotiutettiin SS-joukoista vuonna 1943 ja hän osallistui jatkosotaan panssari-ilmatorjuntapatterin mukana. Suomen armeijassa hänen sotilasarvonsa oli yliluutnantti.
Korpijaakko tuli ylioppilaaksi Imatran yhteiskoulusta 1945 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1951. Hän sai varatuomarin arvon 1953. Hän toimi ASOn ylimääräisenä esittelijänä 1951–1952 ja Asuntosäätiön apulaisasiamiehenä vuonna 1955. Metsäteollisuuden työnantajaliiton palveluksessa hän oli 1953–1954 ja loppuvuodesta 1955 kuolemaansa saakka, toimien ensin asiamiestehtävissä ja vuodesta 1973 saha- ja levyosaston osastopäällikkönä. Sen ohella hänen tehtäväkenttäänsä kuuluivat metsäteollisuuden työsuojeluasiat ja hän toimi sekä paperiteollisuuden että mekaanisen metsäteollisuuden turvallisuustyön työalatoimikuntien puheenjohtajana ja oli paperiteollisuuden työsuojeluasiain neuvottelukunnan jäsen. Vakuutusoikeuden varajäsen hän oli 1962–1970 ja varsinainen jäsen vuodesta 1971.
Korpijaakko toimi karjalaisen osakunnan taloudenhoitajana vuosina 1947–1949 ja kuraattorina 1952–1954. Korpijaakko kuoli alkusyksystä 1977 kesämökillään Kuhmon Jonkerissa.
Korpijaakko julkaisi nimellä Martti Koura seikkailuromaanin Yhdestoista hetki (Otava, 1949). Kirjan tapahtumat sijoittuvat Sveitsin alppien sisään rakennettuun maailmaan, jota hallitsee outo valtias. Kirjassa kuvataan useita teknisiä keksintöjä, kuten keinotekoisia ihmisiä ja kuolemansäteitä.
Midtstubakken

| Midtstubakken |
| --- | --- |
 Midtstubakken vuoden 2011 MM-kilpailujen aikaan.
Sijainti
Paikkakunta:  Oslo,  Norja
Katsomopaikat:  15 000
Koordinaatit:  59°57′58.2″N, 10°40′43.8″E
Avattu:  1955
Remontoitu:  1981, 2008–2012
Suljettu:  1992–5.9.2010
Muut mäet:  K20 HS22, K10 HS11
Seura:  Skiforeningen
Rakenne
K-piste:  95 metriä
Mäkikoko:  106 metriä
Mäkiennätys:  108,0 metriä  Matti Hautamäki  Thomas Morgenstern (27.2.2011)
Naisten mäkiennätys:  108,0 metriä  Sara Takanashi (9.3.2012)
Kesämäkiennätys:  111,5 metriä  Jarl Magnus Riiber (5.9.2015)
Naisten kesämäkiennätys:  106,0 metriä  Daniela Iraschko-Stolz (19.9.2010)
Avattu:  1955
Remontoitu:  1981, 2010
Suljettu:  1992–2010
Muovitus:  Kyllä
Vauhtimäen pituus:  89 m
Keulan kulma:  10,5°
Alastulorinteen kulma:  33,5°
Midtstulia rekruttanlegg HS66
K-piste:  60 metriä
Mäkikoko:  66 metriä
Kesämäkiennätys:  64,0 metriä  Marius Lindvik (22.9.2012)
Avattu:  22.9.2012
Muovitus:  Kyllä
Midtstulia rekruttanlegg HS44
K-piste:  40 metriä
Mäkikoko:  44 metriä
Kesämäkiennätys:  42,0 metriä  Sander Vossan Eriksen (22.9.2012)
Avattu:  22.9.2012
Muovitus:  Kyllä
Midtstubakken on hyppyrimäki Holmenkollenin lähellä Oslossa Norjassa. Vieressä sijaitsee myös 22. syyskuuta 2012 avattu Midtstulia rekruttanlegg mäkihyppystadion, jossa on neljä pienempää hyppyrimäkeä. Kaikki hyppyrimäet ovat muovitettuja.
Midtstubakken > Historia

Ensimmäisen kerran paikalla rakennettiin luonnonmäki vuonna 1927.
Midtstubakken rakennettiin vuonna 1955, silloin K-piste sijaitsi 70 metrissä. Mäessä järjestettiin vuoden 1966 normaalimäen MM-kilpailut, kilpailun voitti norjalainen Bjørn Wirkola. Midtstubakkenia remontoitiin vuoden 1982 hiihdon MM-kilpailuja varten, remontissa K-pistettä siirrettiin 70 metristä 85 metriin. Vuoden 1982 normaalimäen maailmanmestaruuden voitti itävaltalainen Armin Kogler.
Mäki suljettiin vuonna 1992. Midtstubakken rakennettiin uudelleen samalle paikalle vuoden 2011 hiihdon MM-kilpailuja varten. Elokuussa 2008 aloitettiin maanrakennustyöt ja 6. syyskuuta 2010 oli uuden K95 HS106 mäen avajaiset. Mäen ympärillä on 15 000 katsomopaikkaa. Nykyisen mäen ovat suunnitelleet Økaw Arkitekter ja Grindaker Landskapsarkitekter. Vuoden 2011 normaalimäen maailmanmestaruuden voitti itävaltalainen Thomas Morgenstern, naisten maailmanmestaruuden voitti itävaltalainen Daniela Iraschko-Stolz ja joukkuekilpailun Itävalta.