stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Magic
Teknologia

HTC Magic, matkapuhelin
MAGIC (teleskooppi)
R.550 Magic, ilmataisteluohjus
Magic Software Enterprises, kansainvälinen ohjelmistoalustojen toimittaja
Magic: The Gathering, keräilykorttipeli
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Magic”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Michael Zachries

| Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Itä-Saksa> Miesten purjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Montréal 1976 | Soling |  |
Michael Zachries (29. lokakuuta 1943 Zwickau – 28. heinäkuuta 2021 Starnberg) oli kilpaurallaan Itä-Saksaa edustanut purjehtija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Zachries saavutti Itä-Saksan venekunnassa Soling-luokan olympiapronssia Montréalissa 1976. Moskovan kesäolympialaisissa 1980 hän sijoittui samassa veneluokassa neljänneksi. EM-kilpailuissa Zachries voitti Dragon-luokassa hopeaa vuosina 1971 ja 1972 ja Solingissa kultaa vuosina 1973 ja 1976 sekä pronssia vuosina 1974 ja 1978. Zachries kuoli Starnbergissä 77-vuotiaana 28. heinäkuuta 2021.
Aiheesta muualla

Michael Zachries Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games

| Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games |
| --- | --- |
 Australian version kansikuva
Kehittäjä:  Sega Sports Japan
Julkaisija:  JP Nintendo NA EU Sega
Jakelija:  Nintendo eShop
Säveltäjä:  Naofumi Hataya ja Kenichi Tokoi
Pelisarja:  Mario and Sonic at the Olympics
Julkaistu:  15. marraskuuta 2011 Wii NA 15. marraskuuta 2011 AUS 17. marraskuuta 2011 EU 18. marraskuuta 2011 JP 8. joulukuuta 2011 Nintendo 3DS AUS 9. helmikuuta 2012 EU 10. helmikuuta 2012 NA 14. helmikuuta 2012 JP 1. maaliskuuta 2012 
Lajityyppi:  urheilu
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E PEGI: 3+
Alusta:  Wii, Nintendo 3DS
Jakelumuoto:  Wiin optinen levy, Nintendo 3DS Game Card
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games on Sega Sports Japanin kehittämä sekä Nintendon ja Segan julkaisema urheilupeli, joka sijoittuu Vuoden 2012 Lontoon olympialaisiin. Peli julkaistiin marraskuussa 2011 Wiille ja helmikuussa 2012 Nintendo 3DS:lle.
Pelaaminen

Edeltäjien tavoin Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Gamesissä pelaajan täytyy läpäistä lukuisia urheilulajeja lajien aloituksista loppuseremonioihin eli palkintojenjakoihin. Jokaisella lajilla on omat säännöt ja tavat joilla ne läpäistään. Peli sisältää lukuisia Mario & Sonic at the Olympic Gamesistä tuttuja lajeja, kuten 400 metrin vapaauinti, moukarinheitto ja trampoliini. Uusia lajeja puolestaan ovat muun muassa ratsastus, sulkapallo ja melonta. Peli sisältää edeltäjien tavoin myös Dream Event -lajeja, jotka on muokattu oikeista olympialajeista Mario ja Sonic -teemaisiksi. Esimerkiksi Dream Trampolinessa tehdään temppuja hieman korkeammalla trampoliinista, sillä trampoliinin päälle hypätään siinä lajissa joka erällä entistä enemmän ylöspäin menevästä hissistä. Dream Event -lajeista moni perustuu Marion ja Sonicin pelisarjojen aiempien pelien tasoihin; esimerkiksi Dream Equestrian perustuu Mario Kart Wiissä olevaan Moo Moo Meadows -tasoon tai kilparataan. Aina kun pelaaja on läpäissyt yhden lajin, hän voi tienata erilaisia raaputusarpoja, joilla on mahdollista avata bonus-moodissa muun muassa erilaisia Mario ja Sonic -teemaisia musiikkikappaleita ja vaatetuksia omalle Mii-hahmolle.
Peli sisältää myös London Party -moodin, jossa pelaaja ja tekoälyvastustajat yrittävät kilpailla siitä, kuka saa kerättyä tietyn määrän tarroja ensimmäisenä. Pelaaja voi saada tarroja lisää läpäisemällä aina jokaisen vapaan liikkumisvuoron jälkeen tietyn olympialajin tarpeeksi hyvin. Vapaavuoroilla pelaajan pitää yrittää löytää Lontoon kaduilta joku tahansa tietyistä ennen vapaavuoron alkamista mainituista hahmoista. Jos pelaaja löytää jonkun heistä, hän saa päättää että haluaako pelata kyseistä lajia ja jos pelaaja suostuu pelaamaan sitä, hän saa sen läpäistyään yhden lisätarran vaikka häviäisikin lajin.
Hahmot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nintendo-hahmot: Mario  Luigi  Prinsessa Peach  Prinsessa Daisy  Bowser  Bowser Jr.  Donkey Kong  Wario  Waluigi  Yoshi  |  Sega-hahmot: Sonic the Hedgehog  Miles ”Tails” Prower  Knuckles the Echidna  Amy Rose  Dr. Eggman  Metal Sonic  Shadow the Hedgehog  Silver the Hedgehog  Blaze the Cat  Vector the Crocodile  |  Pomovastukset: Eggman Nega  Rouge the Bat  Jet the Hawk  E123 Omega  Birdo  Dry Bowser  Dry Bones  King Boo  |
Kehitys

Sarjan ensimmäinen peli, Mario & Sonic at the Olympic Games on ensimmäinen spin-off-peli joka sisältää hahmoja Marion ja Sonicin pelisarjoista. Olympiapelit oli valittu pelin lajityypiksi, koska Marion ja Sonicin hahmoille haluttiin kilpailukykyistä urheiluhenkeä. Sonic the Hedgehog on päähenkilö Segan julkaisemassa pelisarjassa jotta yhtiön maskotti olisi yhtä kilpaileva Nintendon lippulaivamerkkinä toimivan Marion kanssa kuten 1990-luvun alussa. Sean Ratcliffe, Segan markkinoinnin varatoimitusjohtaja Amerikan Segasta kommentoi sitä, että onko Mario & Sonic -sarjalla jatkoa toisen pelin eli Mario & Sonic at the Olympic Winter Gamesin jälkeen. Hän sanoi: ”Mielestäni tärkein tekijä, joka päättää tällä hetkellä suunnitteilla olevasta sarjan kehityksestä on pohjimmiltaan menestys. Onko peli täydellinen? Ovatko kuluttajat tyytyväisiä siitä?”
Jatko-osa näytettiin virallisesti Segan ja Nintendon yhteisessä lehdistötiedotteessa 21. huhtikuuta 2011, sen jälkeen kun edeltäjäpeliä oli myyty yhteensä 19 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti. Se on virallinen Vuoden 2012 Lontoon Olympialaisiin perustuva videopeli ja sen on lisensoinut International Olympic Committee (IOC) International Sports Multimedian yksinoikeudella. Ohjelmiston kehittämisen alkuvaiheessa oli harkittu oheislaitteen julkaisemista pelin kanssa. Molemmat versiot kehitti Sega Japan ja molemmat versiot julkaisi Nintendo Japanissa ja Sega Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Pelilehti CVG:n mukaan peliä kehitti 100 ihmistä. Peli julkaistiin Wiille 15. marraskuuta 2011 ensimmäisellä julkaisualueella, ja Nintendo 3DS -versio julkaistiin helmikuussa 2012 ensimmäisellä julkaisualueella.
Vastaanotto

Peli sai pääosin keskinkertaisia vastaanottoja. GameSpot antoi pelin Wii-versiolle arvosanaksi 7.0 ja IGN antoi Wii-versiolle arvosanaksi 7.5 ja 3DS-versiolle 6.5 kehuen Wii-versiosta sen lukuisia urheilulajeja, mutta se kritisoi vastineeksi sitä että pelaaminen on taas melko samanlaista Segan omaa väsyttävää päästä päähän menoa. Metacritic antoi pelin molemmille versioille useiden arvostelijoiden antamien arvojen keskiarvosanaksi 66/100. Gamereactor antoi Wii-versiolle arvosanaksi 7/10  ja 3DS-versiolle 6/10 kehuen Wii-versiosta mainiosti viihdyttänyttä fyysistä konseptia, mutta se kritisoi sitä että se ei sisällä kauheasti uuden tyylisiä lajeja ja 3DS-versiosta se kehui suurta lajien määrää ja vaihtelevia ohjaustapoja, mutta kritisoi lajien lyhyyttä ja helppoutta sekä liian vähäistä uusien asioiden määrää.
Pelin Wii-versiota myytiin ensimmäisen kahden kuukauden aikana Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa yhteensä 2,4 miljoonaa kappaletta.
Mika Nordberg

Mika Nordberg (s. 9. kesäkuuta 1973 Jomala) on ahvenanmaalainen maltillisia (Moderat Samling för Åland, MSÅ) edustava poliitikko. Hän on ollut Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsen vuodesta 2007 ja toimi Ahvenanmaan infrastruktuuriministerinä 2015–2019.
Nordberg on varsinaiselta ammatiltaan yrittäjä.
Matus Bisnovat

Matus Bisnovat (ven. Ма́тус Руви́мович Биснова́т, 23. lokakuuta 1905, Nikopol, Jekaterinoslavin kuvernementti – 8. marraskuuta 1977) oli neuvostoliittolainen lentokoneiden ja ohjusten suunnittelija.
Matus Bisnovat valmistui vuonna 1931 Moskovan ilmailuinstituutista (MAI). Vuonna 1938 hän oli noussut TsAGIn erään tiimin johtajaksi osallistuen useiden lentokoneiden suunnitteluun.
Vuosina 1942-1944 Bisnovat osallistui "302"-koodilla kehitettävän patopaine/rakettihävittäjän suunnitteluun NII-3ssä, jota johti A. G. Kostikov. Vuonna 1946 hän nousi Tehdas 293:n johtoon ja hän johti insinööritiimiä, joka oli aiemmin toiminut OKB 293:ssä, jota johti Viktor Bolkhovitinov. Siellä Bisnovat osallistui Bereznjak-Aleksei Isajevin BI-1-rakettikoneen suunnitteluun. Vuonna 1948 hän suunnitteli - saksalaisen DFS 346-lentokonesuunnitelman pohjalta -  moottorisuunnittelija Aleksei Isajevin kanssa ylisoonisen Samolet 5-lentokoneen. Vuonna 1952 hän kehitti infrapunaohjautuvan ilmasta-ilmaan-ohjuksen SNARS-250n.
Bisnovat menetti Tehtaan 293 johdon tullen vuonna 1954 KB Molnija-suunnittelutoimiston johtajaksi, jossa johti hävittäjien ilmasta-ilmaan-ohjusten K-40, K-60 ja K-73 kehitystyötä.
Hän kuoli vuonna 1977 diabetekseen.
Aiheesta muualla

Matus Bisnovat at www.buran.ru
Matus Bisnovat www.testpilot.ru-sivustolla
Martti Järvinen

Martti Johannes Järvinen (12. joulukuuta 1938 Tampere – 1. syyskuuta 2014) oli suomalainen näyttelijä.
Järvinen opiskeli kansakoulun ja ammattikoulun suoritettuaan Suomen teatterikoulussa 1962–1965. Sitä ennen hän oli harjoittelijana Imatran Teatterissa 1961–1962. Teatterikoulun jälkeen Järvinen näytteli Suomen Kansallisteatterissa 1965–1981, MTV-teatterissa 1981–1982 ja Suomen Kansallisteatterissa 1982–.
Filmografia

Rakkaus alkaa aamuyöstä (1966)
Täällä Pohjantähden alla (1968)
Akseli ja Elina (1970)
Pohjantähti (1973)
Sujut (1974)
Natalia (1979)
Pölhölä (1981)
Jousiampuja (1982)
Kuolema savolaiseen tapaan (1982)
Akaton mies (1983)
Akallinen mies (1986)
Kaikki pelissä (1994)
Isältä pojalle (1996)
Nortia (1996)
Samaa sukua eri maata (1998)
Tuliportaat (1998)
Dubbauksia

Pilvikallion vauhtikisat (1975) - Valteri Kehviläinen
Topi ja Tessu (1981) - Sipi
Aiheesta muualla

Martti Järvinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Martti Järvinen Elonetissä.
Martti Järvisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Internet Archive -arkistossa)
Michaela

Michaela on naisen etunimi. Se on naispuolinen vastine miehen etunimelle Michael, jonka juuret ovat hepreankielisessä nimessä מיכאל‎ eli "kuka on Jumalan kaltainen?" Tämän nimen teki suosituksi Raamatussa esiintyvä arkkienkeli Mikael. Nimi Michaela äännetään saksaksi /mɪ.ça.ˈeː.la/ ja englanniksi /mɪ.ˈkeɪ.lə/.
Suomessa etunimi Michaela on annettu vuoteen 2023 mennessä alle 1 409 ihmiselle.
Tunnettuja Michaela-nimisiä

Michaela Abam (s. 1997), kamerunilainen jalkapalloilija
Michaela Blyde (s. 1995), uusiseelantilainen rugbypelaaja
Michaela Caspar (s. 1960), saksalainen näyttelijä
Michaela Coel (s. 1987), brittiläinen näyttelijä ja käsikirjoittaja
Michaela Conlin (s. 1978), yhdysvaltalainen näyttelijä
Michaela Dorfmeister (s. 1973), itävaltalainen alppihiihtäjä
Michaela Garecht (1979–?), yhdysvaltalainen ihmisryöstön uhri
Michaela Gerg-Leitner (s. 1965), saksalainen alppihiihtäjä
Michaela Gigon (s. 1977), itävaltalainen pyöräsuunnistaja
Michaela Hončová (s. 1992), slovakialainen tennispelaaja
Michaela Kirchgasser (s. 1985), itävaltalainen alppihiihtäjä
Michaela Madsen (s. 1993), suomalainen lentopalloilija
Michaela McManus (s. 1983), yhdysvaltalainen näyttelijä
Michaela Meijer (s. 1993), ruotsalainen seiväshyppääjä
Michaela Moua (s. 1976), suomalainen koripalloilija
Michaela Pejzlová (s. 1997), tšekkiläinen jääkiekkoilija
Michaela Polleres (s. 1997), itävaltainen judoka
Michaela Schaffrath (s. 1970), saksalainen pornonäyttelijä
Michaela Söderholm (s. 1992), Miss Suomi 2017
Michaela Tabb (s. 1967), brittiläinen poolpelaaja ja -tuomari
Michaela Wenig (s. 1992), saksalainen alppihiihtäjä
Maturidit

Imaami al-Maturidin mausoleumi Samarkandissa.
Maturidit  (arab. الماتريدية‎) on islamilaisen teologian koulukunta, joka on saanut nimensä perustajaltaan, joka oli  Abū Manṣūr Muḥammad al-Māturīdī (k. 944). Maturidit nojautuvat aš'arilaisuuden tavoin islamilaiseen traditioon ja ilmestykseen. Suuntaus sai kannatusta Persian Khorasanissa ja Keski-Aasian Transoxianassa, mutta kuihtui näiden alueiden jäätyä mongolivalloittajien jalkoihin 1200-luvulla. Sen jälkeen aš'arilaisuudesta kehittyi sunnalaisen islamin hallitseva teologinen suunta. Sen perustaja oli al-Maturidin aikalainen Abu l-Hassan al-Aš'ari (k. 933). Maturidien teologinen madhhab vaikuttaa kuitenkin edelleen Kaakkois-Aasiassa ja on tärkeä osa sunni-islamilaisuutta.
Oppi

Maturidi -koulukunta torjui aš'ariittien tavoin mu'taziliittien ajatuksen rationaalisen järjen käytöstä Koraania tulkittaessa ja sitoutui Koraanin kirjaimelliseen lukemiseen. Myös vapaasta tahdosta maturidit omaksuivat aš'ariittien kanssa samanlaisen kannan ja korostivat Jumalan kaikkivaltiutta. Ihmisen vapaalle tahdolle jätettiin tilaa vain sen verran, että syntiä tehneitä oli oikein rangaista. Myöhemmin maturidit alkoivat korostaa ihmisen tahdonvapautta.
Aš'ariiteista maturidit erosivat siinä, että he katsoivat pääsyn Paratiisiin olevan varma, jos muslimi tunnollisesti suoritti uskonnolliset velvollisuutensa. Aš'arilaiset katsovat, että tällainen ehto rajoittaisi Jumalan kaikkivaltiutta. Jumalaa eivät heidän mielestään sitoneet mitkään lupaukset, vaan Hän teki kuten tahtoi.
Maturín

| Maturín |
| --- | --- |

 Maturín
 Koordinaatit: 9°45′N, 63°10′W 
Valtio:  Venezuela
Osavaltio:  Monagas
Väkiluku (2011):  447 283
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Maturín on Monagasin osavaltion pääkaupunki Venezuelassa. Vuonna 2011 siellä oli 447 283 asukasta.
Kaupungin perustivat kapusiinimunkit vuonna 1760.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maturín Wikimedia Commonsissa
Megha Tropiques

Megha Tropiques on Intian ISROn ja Ranskan CNESin yhteinen ilmastoa tutkiva satelliitti.
Satelliitti laukaistiin 12. lokakuuta 2011 noin 870 km korkealle radalle ekvaattorin yläpuolelle. Satelliitti on suunniteltu tekemää säämittauksia trooppisella vyöhykkeellä. Se tutkii pilviä, lämpösäteilyä, ilman kosteutta ja lämpötilaa. Satelliitissa on neljä instrumenttia. Sen kokonaispaino on noin tuhat kiloa.
Maxwell Anderson

Maxwell Anderson (15. joulukuuta 1888 Atlantic, Pennsylvania – 28. helmikuuta 1959 Stamford, Connecticut) oli tuottelias yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija, joka kirjoitti myös elokuvakäsikirjoituksia, laulujen sanoja ja esseekokoelmia. Hän työskenteli muun muassa Kurt Weillin kanssa.
Nuorena Anderson työskenteli lehtimiehenä, ja hän perusti ystävänsä Genevieve Taggardin kanssa runoutta käsittelevän lehden The Measure vuonna 1921. Omien näytelmiensä lisäksi hän muokkasi muiden tekstejä elokuviksi (muun muassa Länsirintamalta ei mitään uutta). Andersonin tekstien keskeinen teema on ihmisen arvokkuus ja monet hänen teoksensa käsittelevät oikeudenmukaisuutta ja vapautta.[lähde? ]
Andersonin kirjoittamat näytelmät New Yorkin nukkuessa ja High Tor voittivat New York Drama Critics’ Circlen parhaan näytelmän palkinnot peräkkäisinä vuosina 1936 ja 1937. Yksi osa hänen draamatuotantoaan ovat silosäkein (engl. blank verse) kirjoitetut historialliset näytelmät kuten Elizabeth the Queen (1930), Mary of Scotland (1933) ja Anne of the Thousand Days (1948, suom. Päivä tuhannesta).
Muita Andersonin suomeksi esitettyjä näytelmiä ovat Lauantailapsia (Saturday’s Children), Lothringenin Johanna (Joan of Lorraine) ja Kurt Weillin kanssa tehty musikaali Riemunpäivä (Knickerbocker Holiday), josta on peräisin tunnettu laulu ”September Song”.
Maxwell Anderson kuoli Stamfordissa Connecticutissa 28. helmikuuta 1959.
Näytelmiä

White Desert – 1923
What Price Glory? – 1924, sotadraama, suom. Länsirintamalla tai Kunnian kentällä
First Flight – 1925, Laurence Stallingsin kanssa
Outside Looking In – 1925
Saturday's Children – 1927, suom. Lauantailapsia
Gods of the Lightning – 1929, Harold Hickersonin kanssa
Gypsy – 1929
Elizabeth the Queen – 1930*Night Over Taos – 1932
Both Your Houses – 1933 – Pulitzer-palkinto
Mary of Scotland – 1933
Valley Forge – 1934
Winterset – 1935, suom. New Yorkin nukkuessa, New York Drama Critics’ Circlen palkinto
The Masque of Kings – 1936
The Wingless Victory – 1936
The Star-Wagon – 1937
High Tor – 1937, New York Drama Critics Circlen palkinto
The Feast of Ortolans – 1937
Knickerbocker Holiday – 1938, suom. Riemunpäivä, musikaali Kurt Weillin kanssa
Second Overture – 1938
Key Largo – 1939
Journey to Jerusalem – 1940
Candle in the Wind – 1941
The Miracle of the Danube – 1941
The Eve of St. Mark – 1942
Your Navy – 1942
Storm Operation – 1944
Letter to Jackie – 1944
Truckline Cafe – 1946
Joan of Lorraine – 1946, suom. Lothringenin Johanna
Anne of the Thousand Days – 1948, suom. Päivä tuhannesta
Lost in the Stars – 1949, musikaali Kurt Weillin kanssa
Barefoot in Athens  – 1951
The Bad Seed – 1954
The Day the Money Stopped – 1958, Brendan Gillin kanssa
The Golden Six – 1958
Valikoitu filmografia

Kilpakosijat  (What Price Glory?, 1926)
Länsirintamalta ei mitään uutta (1930, sovitus romaanista ja dialogi)
Sadeaika (1932, sovitus)
Kuoleman lepopäivä (1934, sovitus näytelmästä)
We Live Again – 1934 – sovitus Leo Tolstoin Ylösnousemuksesta
Bengalin sankarit (1935, kreditoimaton)
Maybe It's Love – 1935 – näytelmästä Saturday's Children
So Red the Rose – 1935 – käsikirjoitus
Maria Stuart (1936, alkuperäisnäytelmä)
New Yorkin nukkuessa (1936, alkuperäisnäytelmä)
Elizabeth ja Essex (1939, alkuperäisnäytelmä)
Naisen hätävalhe (1940, alkuperäisnäytelmä)
Knickerbocker Holiday (1944, alkuperäisnäytelmä)
Myrskyvaroitus (1948, alkuperäisnäytelmä, kirjoitettiin lähes täysin uusiksi elokuvaa varten)
Orleansin neitsyt (1948, alkuperäisnäytelmä ja käsikirjoitus)
Vaarallista kylvöä (1956, alkuperäisnäytelmä)
Väärä mies (1956, alkuperäisromaani The True Story of Christopher Emmanuel Balestrero
Vertigo – punainen kyynel (1958, kreditoimaton)
Jake järjestää kaiken (1959, alkuperäisnäytelmä The Devil's Hornpipe)
Ben-Hur (1959, kreditoimaton)
Barefoot in Athens – 1966 – tv-näytelmä
The Star Wagon – 1967 – tv-näytelmä
Elizabeth the Queen – 1968 – tv-näytelmä
Tuhannen päivän kuningatar (1969, alkuperäisnäytelmä Anne of the Thousand Days)
Saanko esitellä: Joe Black (1998, innoituksena käytetty aiempi käsikirjoitus)
Laulusanoituksia

”September Song” (musikaalista Knickerbocker Holiday, Andersonin tunnetuin sanoitus)
”Lost in the Stars” (musikaalista Lost in the Stars)
”Cry, The Beloved Country” (musikaalista Lost in the Stars)
”When You're in Love”
”There's Nowhere to Go But Up”
”It Never Was You”
”Stay Well”
”Trouble Man” (musikaalista Lost in the Stars)
”Thousands of Miles”
Meghan Duggan

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Meghan Duggan |  Meghan Duggan |  Meghan Duggan |  |
Maa:  Yhdysvallat
Naisten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 |  |  |
|  Hopeaa | Vancouver 2010 |  |  |
|  Hopeaa | Sotši 2014 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kiina 2008 |  |  |
|  Kultaa | Suomi 2009 |  |  |
|  Kultaa | Sveitsi 2011 |  |  |
|  Kultaa | Kanada 2013 |  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 2015 |  |  |
|  Kultaa | Kanada 2016 |  |  |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2017 |  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2007 |  |  |
Meghan Duggan (s. 3. syyskuuta 1987 Danvers, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin ja kaksi hopeaa sekä MM-kilpailuissa seitsemän kultaa ja yhden hopean. Seuratasolla hän edustaa NWHL-seura Boston Pridea.
Duggan on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä olympiahopeaa Vancouverissa 2010 ja Sotšissa 2014. Vuosien 2014 ja 2018 kisoissa hän oli joukkueen kapteeni. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2008, 2009, 2011, 2013, 2015, 2016 ja 2017 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2007.
Duggan on edustanut Wisconsinin yliopistoa vuosina 2006–2009 ja 2010–2011, Boston Bladesia 2011–2015, Buffalo Beautsia 2015–2016 sekä Boston Pridea vuodesta 2016.
Duggan avioitui kanadalaisen jääkiekkoilijan Gillian Appsin kanssa syyskuussa 2018.
Marienplatzin metroasema

| Marienplatz |
| --- | --- |
 Aseman laituri
 Münchenin metro 
Perustiedot
Lyhenne:  MP
Metrolinjat:              
Sijainti:  48°08′14″N, 11°34′31″E
Paikkakunta:  München
Avattu:  1. lokakuuta 1971
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Laitureita:  2 (S-bahn) 2 (metro)
Laituriraiteita:  2 (S-bahn) 2 (metro)
Liukuportaita:  kyllä
Hissejä:  kyllä
Marienplatz on Münchenin S-Bahnin ja Münchenin metron tärkeä risteysasema, joka sijaitsee samannimisen aukion alla Münchenissä. Asemalle liikennöivät S-Bahnin linjat , , , , ,  ja , sekä U-Bahnin linjat  ja . Asema on yksi Münchenin vilkkaimpia, ja sitä käyttää jopa 30 000 matkustajaa tunnissa.
Historia

Rakennustyöt aloitettiin lokakuussa 1966, ja asema valmistui lokakuussa 1971 osana uutta S-Bahn-järjestelmää vuoden 1972 kesäolympialaisia varten. Asemalle ei tehty minkäänlaisia kunnostustöitä ennen vuotta 2003. Vuosina 2003–2006 levennettiin metron laitureita kasvavien matkustajamäärien vuoksi. Samalla laitureita korotettiin 4 cm, jotta metroon ja sieltä pois nouseminen olisi turvallisempaa.
Kerrokset

Marienplatzin asema on täysin maanalainen. Asemalla on neljä kerrosta:
Ensimmäinen kerros: Ensimmäinen kerros sijaitsee Marienplatzin alla, ja sinne on sisäänkäynti jokaisesta aukion kulmasta (myötäpäivään luoteesta: Weinstraße, koillinen: Fischbrunnen/Tal, kaakko: Rindermarkt, lounas: Sendlinger Straße). Ensimmäiseen kerrokseen kuuluu ostoskäytävä, MVG:n palvelutoimisto, lipunmyyntitoimisto ja sisäänkäynnit S- ja U- Bahniin.
Toinen kerros: Toinen kerros käsittää länteenpäin suuntautuvan S-Bahn-radan, joka koostuu yhdestä raiteesta, ja kahdesta laiturista, jotka ovat ns. "espanjalaisessa mallissa", jossa suuremmalta laiturilta noustaan kyytiin metroon, ja toisella puolella raidetta olevalta, pienemmältä laiturilta poistutaan metrosta. Olympic Parkin rautatieasema Sydneyssä kopioi tätä järjestelyä, mutta siellä on kaksi raidetta ja neljä laituria.
Kolmas kerros: Kolmas kerros käsittää itäänpäin suuntautuvan S-Bahn-radan, joka koostuu yhdestä raiteesta ja kahdesta laiturista, jotka niin ikään ovat "espanjalaisessa mallissa".
Neljäs kerros: Neljäs ja alin kerros käsittää kaksi metron raidetta, joiden keskellä on yksi yhteinen kaksipuolinen laituri. Hieman toisista kerroksista kauempana sijaitseva neljäs kerros on yhdistetty muuhun asemaan yhdyskäytävällä.
Yhteydet > S-Bahn

Kaikki S-Bahn-linjat käyttävät Marienplatzia, paitsi  ja . Useimmat linjat pysähtyvät Marienplatzilla 20 minuutin välein, paitsi ,  ja , jotka pysähtyvät 10 minuutin välein ruuhka-aikana.
Yhteydet > Metro

Metro käyttää Marienplatzia normaalisti 3-10 minuutin vuoroväleillä, paitsi ruuhka-aikana, jolloin vuoroväli on 2,5 minuuttia.
Metron laajennuksen rakennustyöt
Kuva vuodelta 1973
Metron kerros ja laajennustunneli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marienplatzin metroasema Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Odeonsplatz |  | Seuraava asema: Sendlinger Tor |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Odeonsplatz |  | Seuraava asema: Sendlinger Tor |
Moosach   | Moosacher St.Martin Platz | Olympia-Einkaufszentrum  | Oberwiesenfeld | Olympiazentrum|  Petuelring  | Scheidplatz   | Bonner Platz | Münchner Freiheit   | Giselastraße | Universität | Odeonsplatz    | Marienplatz          | Sendlinger Tor    | Goetheplatz | Poccistraße | Implerstraße | Brudermühlstraße | Thalkirchen | Obersendling   | Aidenbachstraße | Machtlfinger Straße | Forstenrieder Allee | Basler Straße | Fürstenried West