stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Syöjätär
Syöjätär suomalaisessa perinteessä

Suomalaisessa mytologiassa ja kansanperinteessä syöjätär on paha henki. Kristfrid Gananderin alun perin vuonna 1789 julkaistussa suomalaisen mytologian sanakirjassa Mythologia Fennica syöjätär on naaraspiru ja puolipeikko. Syöjätär on yksi antropofageista, julma ja suuri lihansyöjätär sekä kivien haltiatar.
Elias Lönnrotin kokoamassa teoksessa Suomen kansan muinaisia loitsurunoja syöjätär on paha henki tai noita, jota voidaan käyttää manattaessa. Syöjätär mainitaan muiden pahojen henkien, kuten Hiiden, Perkeleen ja Louhen kanssa.
Aiheesta muualla

Syöjätär suomenkielisessä Raamatussa (1933/1938)
Systeeminen konstellaatio

Systeeminen konstellaatio on saksalaisen psykoterapeutin Bert Hellingerin (s.1925) kehittämä toiminnallinen ja kokemuksellinen menetelmä, jonka avulla tutkitaan ihmisyhteisöjen dynamiikkaa. Systeemisestä konstellaatiosta on kolme muotoa: perhekonstellaatio, organisaatiokonstellaatio ja yhteiskunnallinen konstellaatio.
Perhekonstellaatio  -systeemisten konstellaatiomuotojen perusta

Perhekonstellaatio on terapiamuoto, ja se toimii kaikkien muiden systeemisten konstellaatioiden perustana. Perhekonstellaatiossa Hellinger on yhdistänyt perhesysteemien teoriaa Jacob Levy Moreno, Virginia Satir, Iván Boszormenyi-Nagy), fenomenologista psykologiaa ja filosofiaa (Franz Brentano, Edmund Husserl, Martin Heidegger) ja havaintojaan Etelä-Afrikassa zulujen kunnioituksesta ja yhteydestä esi-isiinsä. 
Perhekonstellaatio nojaa psykoterapeuttiseen traditioon, mutta eroaa perinteisestä psykoterapiasta siinä, että asiakas puhuu hyvin vähän ja konstellaatiossa ensisijainen tavoite on havaita ja vapauttaa perhesysteemissä vallitsevia ylisukupolvisia käyttäytymismalleja, ei tutkia tai prosessoida narratiivista, kognitiivista tai emotionaalista sisältöä.  Systeemiset konstellaatiot sijoittuvat somaattisen psykologian alueelle, missä tiedon esim. ylisukupolvisista lojaliteeteista katsotaan säilyneen kehossa, ei mielessä.
Hellingerin metodit ja tekniikat ovat vapaasti käytettävissä, integroitavissa ja muokattavissa. Monien alojen ammattilaiset (psykiatria, psykologia, biologia, organisaatiokonsultointi, koulutus) ovat laajentaneet ja kehittäneet metodia ja tekniikoita omaan työvälineistöönsä sopivaksi.
Organisaatiokonstellaatio

1990-luvun loppupuolella perhekonstellaatiota alettiin soveltaa organisaatioiden kehittämiseen, ja siitä on kehittynyt oma suuntauksensa.  Organisaatiokonstellaatio (systeeminen konstellaatio organisaatiokontekstissa) on väline, jolla tutkitaan organisaation dynamiikkaa, järjestelmän keskeisten osien suhteita, järjestystä ja vuorovaikutusta. Konstellaation voi tehdä yksittäisen ihmisen tai ryhmän tilanteesta.  Organisaatiokonstellaatiossa voi myös tarkastella abstrakteja asioita kuten yrityksen strategiaa ja erilaisia valintatilanteita. Organisaatiokonstellaation tavoitteena on tunnistaa tekijöitä, jotka vaikuttavat yrityksen menestykseen ja työntekijöiden hyvinvointiin.
Yhteiskunnallinen konstellaatio

Yhteiskunnallisella konstellaatiolla pyritään lisäämään ymmärrystä yhteiskunnallisista ilmiöistä ja yhteiskunnassa vaikuttavista voimista, tarkastellaan ihmisryhmien välisiä suhteita ja tunnistetaan ongelmien syvempiä syitä. Tutkinnan kohteena on ollut mm. suomi-ruotsi -kielikysymys ja Venäjän Krimin valtaus.  Suomi 100 -vuoden kunniaksi syksyllä 2017 virallisena Suomi 100 -hankkeena tehtiin Tammisaaressa yhteiskunnallinen konstellaatio 'Kansalaissota ja sen haavat' .
Aiheesta muualla

http://www.nasconstellations.org/what-are-systemic-constellations.html
https://www.dialogi-instituutti.fi/suomi100konstellaatio (Arkistoitu – Internet Archive)
https://www.kauppalehti.fi/uutiset/organisaatiotutka-loytaa-yrityksen-solmukohdat/VjxEvZ6p
AntroBlogi: Perhekonstellaatio Meksikossa
European Association on Systemic Consultancy http://www.eurasyc.eu
International Forum for System Constellations in Organization http://infosyon.com/en/homepage/ (Arkistoitu – Internet Archive)
International Systemic Constellations Association http://isca-network.org
Hellinger Sciencia http://www2.hellinger.com/en/home/ (Arkistoitu – Internet Archive) http://www.hellingerdc.com/intro.php
http://www.hellingerinstituut.nl/en/
http://www.constellationsolutions.co.uk/index.htm* (Arkistoitu – Internet Archive) org
http://www.systemicconstellations.com
http://www.svenskahellingerinstitutet.nu
http://skepdic.com/hellinger.html
Syväjohtaminen

Syväjohtaminen on eversti evp, kasvatustieteen tohtori Vesa Nissisen kehittämä johtamismalli. Nissinen on kehittänyt mallin monien muiden johtamismallien pohjalta. Mallia on käytetty ja kehitetty Puolustusvoimien johtajakoulutuksessa vuodesta 1998 alkaen.lähde? Mallin kantavana ajatuksena on, että johtaja kehittää jatkuvasti omia johtamistaitojaan. Syväjohtamisen tekijänoikeudet omistaa ja sitä käyttää Deep Lead Oy.
Kuvaus

Syväjohtaminen ottaa huomioon johtajan valmiuden johtaa alaisiaan,selvennä johtamisen ja lopuksi sen aikaansaaman vaikutuksen. Mallin mukaan johtamiskäyttäytyminen koostuu seuraavista johtamisominaisuuksista:
luottamuksen rakentaminen (luottamus),
inspiroiva tapa motivoida (innostus),
älyllinen stimulointi (oppiminen) sekä
ihmisen yksilöllinen kohtaaminen (arvostus)
Tavoitteena syväjohtamisessa on saada nämä neljä johtamisominaisuutta tasapainoon keskenään siten, ettei mikään niistä korostu yli muiden eikä myöskään jää muiden varjoon.selvennä Mallin mukaan johtajan tulisi koko ajan kehittää omia johtamistaitojaan.
Historia

Syväjohtamisen juuret ovat 1980-luvun muutosjohtamisessa. Eräs syväjohtamisen nykytutkija on professori Bernard M. Bass, jonka tutkimustyön tulokset ovat lähtökohtana mallille.tarkistettava
Syväjohtamista käytetään Puolustusvoimissa niin varusmiespalveluksen kuin Maanpuolustuskorkeakoulun johtajakoulutuksen perustana. Puolustusvoimien johtajakoulutus ja sen perusteet on kuvattu Johtajan käsikirjassa 2022. Vuodesta 2002 lähtien myös varusmiehet ovat voineet opiskella syväjohtamista.
Aiheesta muualla

Nissinen Vesa: Sotilasjohtaminen. Kriittiseen konstruktivistiseen oppimiskäsitykseen perustuva johtajakoulutus Suomen puolustusvoimissa, Helsingin yliopisto 2001 (väitöskirja)[vanhentunut linkki]
Johtajan Käsikirja. Puolustusvoimat, pääesikunta, henkilöstöosasto 2012. Kuvaa puolustusvoimien johtajakoulutuksen. Puolustusvoimien johtamisen sekä esimies- ja vuorovaikutusvalmennuksen oppikirja. (Puolustusvoimien käsikirja ja oppikirja)
Johtajan Käsikirja. Puolustusvoimat, pääesikunta, henkilöstöosasto 2022. (Puolustusvoimien käsikirja ja oppikirja)
Säihkylurit

| Säihkylurit |
| --- | --- |
 Ruskoluri (Chalcopsitta duivenbodei)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Suku::  Säihkylurit Chalcopsitta  Bonaparte, 1850
Katso myös
   Säihkylurit Wikispeciesissä   Säihkylurit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Säihkylurit (Chalcopsitta) on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku.
Säihkylurit ovat keskikokoisia, melko pitkäpyrstöisiä papukaijoja. Alanokan tyvellä niillä on höyhenistä paljas alue. Sukupuolet ovat kokonaan tai lähes kokonaan saman näköisiä. Nuorilla lureilla pyrstösulkien kärjet ovat terävät. Säihkylurien höyhenpuku on värikäs ja valon tulokulmasta riippuen enemmän tai vähemmän loistava.
Säihkylurit liikkuvat parvissa enimmäkseen puiden latvuksissa ja tulevat harvoin maahan. Ne syövät mettä, siitepölyä ja hedelmiä. Niiden kieli on erikoisrakenteinen siten että sen kärjessä on ikään kuin harja, jolla ne "harjaavat" siitepölyä kukista. Siitepölyä ne tarvitsevat tyydyttääkseen typen tarpeensa. Ne juovat mettä, joka varastoituu kupuun, ja joka käytetään ihonalaisen rasvan muodostamiseen.
Säihkylurit elävät Uusi-Guineassa ja sen lähialueilla.
Säihkylurilajit

Kardinaaliluri Chalcopsitta cardinalis
Mustaluri Chalcopsitta atra
Ruskoluri Chalcopsitta duivenbodei
Säihkyluri Chalcopsitta scintillata
Yukio Mishima

| Yukio Mishima> 三島 由紀夫 |
| --- | --- |
 Mishima vuonna 1955.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kimitake Hiraoka
Syntynyt: 14. tammikuuta 1925 Shinjuku, Tokio, Japani
Kuollut: 25. marraskuuta 1970 (45 vuotta) Shinjuku, Tokio, Japani
Kansalaisuus:  japanilainen
Ammatti:  kirjailija, näytelmäkirjailija, runoilija
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Yukio Mishima (jap. 三島 由紀夫, Mishima Yukio), oik. Kimitake Hiraoka (jap. 平岡 公威, Hiraoka Kimitake; 14. tammikuuta 1925 Shinjuku, Tokio – 25. marraskuuta 1970 Shinjuku, Tokio) oli japanilainen kirjailija, joka kirjoitti erityisesti vieraantumisesta ja toiseudesta.
Mishiman merkittäviä vaikutteita olivat markiisi de Sade ja Jean Genet. Henkilökohtaisesti Mishima arvosti suuresti Japanin keisarillista menneisyyttä sekä bushidōon kuuluvaa samuraietiikkaa. Mishima kirjoitti selostuksen Yamamoto Tsunetomon samuraiopin klassikkoon Hagakure. Hän koki hyvin henkilökohtaisesti häpeällisenä moraalisen alennustilan, johon Japanin omanarvontunto hänen mielestään oli joutunut sen jouduttua antautumaan toisessa maailmansodassa.
Elämä ja ura > Nuoruus

Kimitake Hiraoka syntyi Tokiossa vuonna 1925 varakkaaseen, arvostettuun samuraitaustaiseen perheeseen. Toisen maailmansodan jälkeen suvun arvostus tosin heikkeni. perheeseen. Hän oli lapsuudessaan monin tavoin eristäytynyt, sillä hänet erotettiin vanhemmistaan ja kasvatettiin isoäitinsä Natsun valvonnassa. Perinteisille arvoille omistautunut isoäiti vaikutti voimakkaasti nuoren Mishiman maailmankuvaan: hän tutustutti Mishiman klassiseen japanilaiseen kirjallisuuteen sekä samurai-eetokseen.
Mishima sairasti lapsena paljon. Hän oli myös vieraantunut ikätovereistaan. Vaikea lapsuus mahdollisesti vaikutti Mishiman maailmankuvaan, ja kirjallisuus toimi hänen pelastuksenaan.
Mishiman elämä muuttui merkittävästi vuonna 1944, kun Japani hävisi sodan. Hän alkoi kyseenalaistamaan kansallista identiteettiään ja yhteiskunnallisesti sekä poliittisesti tärkeinä pitämiänsä arvojaan. Sodanjälkeisten mullistusten aikana hän pohti myös, mikä yksilö on ja mikä hänen roolinsa on yhteiskunnassa. Sodan jälkeen hän julkaisi useita kirjoja, jotka yhdistetään hänen sodanjälkeisiin tunteisiinsa ja ajatuksiinsa.
Kuitenkin vasta sodan jälkeen Mishima alkoi saada tunnustusta nousevana nuorena kirjailijana. Julkaisutaan teokset, kuten Kamen no Kokuhaku (1949) ja Ai no Kawaki (1950), hänen kirjoituksensa käsittelivät usein aiheita ja näkökulmia, joita japanilaisessa yhteiskunnassa pidettiin tuolloin tabuina tai välteltävinä asioina. Mishiman syvälliset psykologiset pohdinnat olivat monimutkaisia mutta kiehtovia, ja antoivat lukijoille paljon tulkittavaksi.
Mishiman pohdinnat yksilöstä ja individualismista johtivat hänet tutkimaan taistelulajeja, filosofisia kysymyksiä sekä japanilaisia perinteitä.
Tate no kai ja kuolema

1960-luvulla Mishima perusti Tate no kai -nimisen puolisotilaallisen järjestön, johon kuului joitakin kymmeniä jäseniä. Tehtäväkseen järjestö ilmoitti keisarin suojelemisen. Järjestö tarkkaili vuosina 1968 ja 1969 tapahtuneita laajoja vasemmiston mielenosoituksia. Mishima tuli siihen johtopäätökseen, että vuoden 1970 Yhdysvaltain ja Japanin välisen puolustussopimuksen uusiminen aiheuttaisi niin laajoja mielenosoituksia, että Japanin viranomaiset eivät voisi enää taata keisarin turvallisuutta. Tässä päätelmässään hän kuitenkin oli väärässä, sillä Japanin poliisi sai helposti pidettyä maan opiskelijaradikaalit aisoissa.
Ei ole varmuutta siitä, milloin Mishima alkoi harkita itsemurhaa. Joka tapauksessa hän ja Tate no kai olivat osoittautuneet tarpeettomiksi, minkä lisäksi hän jäi vaille Nobelin kirjallisuuspalkintoa, sillä palkinnon sai hänen sijastaan hänen oppi-isänsä Yasunari Kawabata.
25. marraskuuta 1970 Mishima saapui neljän muun Tate no kain jäsenen kanssa vierailulle Japanin itsepuolustusvoimien varuskunta-alueelle Ichigayassa. He tukkivat varuskunnan päällikön kenraali Kanetoshi Mashitan suun ja sitoivat tämän, minkä jälkeen Mishima piti varuskunnan sotilaille puheen, joka sai näiden mielenkiinnon puutteen ja yläpuolella leijailevan poliisihelikopterin aiheuttaman metelin vuoksi huonon vastaanoton. Mishima vetäytyi tämän jälkeen takaisin sisälle varuskunnan rakennukseen, missä yritti toisen Tate no kain jäsenen Masakatsu Moritan kanssa suorittaa seppuku-rituaali-itsemurhan. Kumpikaan ei kuitenkaan onnistunut siinä, ja joukkoon kuulunut Hiroyasu Koga joutui iskemään kummaltakin kaulan katki.
Tuotanto

Mishiman pääteoksena pidetään hänen vuosina 1965–1971 ilmestynyttä tetralogiaansa Hōjō no Umi (suom. Hedelmällisyyden meri), joka jäi hänen viimeiseksi työkseen.
Mishima oli kirjallisen uransa lisäksi myös jossakin määrin aktiivinen elokuva-alalla. Hän esiintyi vuonna 1960 gangsterielokuvan sankarihahmona ja kuvasi, tuotti ja näytteli pääosan elokuvassa itsemurhan tekevästä armeijan luutnantista vuonna 1965.
Tuotanto > Teoksia

Tōzoku (1948)
Kamen no Kokuhaku (1949)
Aaltojen pauhu.  (Shiosai, 1954. Englannin kielestä suomentanut Irmeli Nykänen)  Helsinki:  Otava, 1960.
Kultainen temppeli.  (Kinkakuji, 1956. Englannin kielestä suomentanut Sirppa Kauppinen)  Helsinki:  Otava, 1966 (2. painos 1983, ISBN 951-1-07435-0).
Juhlan jälkeen.  (Utage no ato, 1960. Englannin kielestä suomentanut Helvi Vasara)  Helsinki:  Otava, 1966.
Kunnia on katkera juoma.  (Gogo no eiko, 1963. Englannin kielestä suomentanut Eeva-Liisa Manner)  Helsinki:  Otava, 1971.
Henkilökuva

Aatemaailmastaan huolimatta Mishima ei koskaan ollut ksenofobinen, vaan hän oli säännöllisesti tekemisissä ulkomaisten kulttuurihenkilöiden kanssa ja puhui sujuvaa englantia.
Henkilökuva > Syy itsemurhaan

Mishiman itsemurhan syistä on esitetty useita eri teorioita. Yksi näistä on halu perinteiseen japanilaiseen kabuki-teatteriin kuuluvan rakastajien kaksoisitsemurhan (shinjū) toteuttaminen Moritan kanssa todellisessa elämässä. Teoriaa on kannattanut ainakin Mishiman ystävä ja kirjailija Henry Scott-Stokes. Toisena mahdollisuutena on mainittu Mishiman elinikäinen seksuaaliseksi miellettävä kiinnostus kuolemaan ja sen kauneuteen. Japanin pääministeri Eisaku Satō puolestaan kuvasi Mishimaa yksinkertaisesti ”mielipuoleksi”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yukio Mishima Wikimedia Commonsissa
Linna, Tapio: Yukio Mishima: Mies ja myytti (Arkistoitu – Internet Archive) Näköpiiri nro 1 (1999).
Similä, Ville: Yksi Nobel ja kolme itsemurhaa Helsingin Sanomat. 8.10.2011. Viitattu 29.11.2020.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja 2  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii  Scopus 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Mishima kuusivuotiaana huhtikuussa 1931.
Mishima pitämässä puhetta Japanin itsepuolustusvoimien varuskunnassa ennen itsemurhaansa.
Dominikaaninen tasavalta

Dominikaaninen tasavalta satelliittikuvassa maaliskuussa 2006.
Dominikaanisen tasavallan kartta.
Playa de Cayo Levantado, Dominikaaninen tasavalta.
Dominikaaninen tasavalta (esp. República Dominicana) on pinta-alaltaan ja asukasluvultaan Karibianmeren toiseksi suurin valtio. Dominikaaninen tasavalta käsittää pääosin Hispaniolan saaren itäosan, läntistä osaa hallitsee Haiti. Kristoffer Kolumbuksen veli Bartolomeo perusti saarelle Amerikan vanhimman espanjalaiskaupungin Santo Domingon vuonna 1496.
Maantiede > Korkokuva ja vesistöt

Dominikaaninen tasavalta on vuoristoinen valtio. Vuoristot ja laaksot jakavat sen pohjoiseen, keskiseen ja lounaiseen alueeseen. Pohjoisessa on kapea Atlantin rannikkokaistale, Cordillera Septentrional -vuoristo, Cibaonlaakso ja Samanán niemimaa. Rannikon suuntaisesti kulkeva Cordillera Septentrional kohoaa korkeimmillaan yli tuhanteen metriin.
Maan keskiosia hallitsee Haitin rajalta alkava Cordillera Central. Sen korkein kohta on 3 175 metriin kohoava Pico Duarte, joka on myös koko Karibian korkein vuori. Cordillera Central jatkuu itään Cordillera Orientalina, jonka eteläpuolella on 240 kilometriä pitkä ja 10–40 kilometriä leveä rannikkotasanko. Domininkaanisen tasavallan lounaisosassa ovat puolestaan Sierra de Neiba ja Sierra de Bahoruco sekä niitä erottava Hoya de Enriquillon laakso.
Maantiede > Ilmasto

Dominikaanisen tasavallan ilmasto on trooppinen, mutta ilmastoon vaikuttavat leudontavasti vuoristoinen korkokuva ja ympäri vuoden puhaltavat pasaatituulet. Vuoden keskilämpötila vaihtelee keskusvuoriston 21 asteesta rannikkotasankojen 28 asteeseen. Vuoristoinen koillisosa saa eniten sadetta, sadanta on yli 2 540 millimetriä vuodessa. Sisämaassa lähellä Haitin rajaa sademäärä on enää 760 millimetriä.
Dominikaaninen tasavalta on hurrikaanialuetta. Hurrikaaneja tavataan siellä kesäkuusta marraskuuhun. Trooppinen myrsky tai hirmumyrsky osuu alueelle keskimäärin joka toinen vuosi. Vuonna 1979 Hurrikaani David aiheutti pahoja tuhoja. Hispaniolan saarella kuoli 1 200 ihmistä ja 80 000 jäi kodittomiksi.
Maantiede > Elävä luonto

Dominikaanisen tasavallan kasvillisuus vaihtelee rehevästä sademetsästä aavikoihin. Vuoristoalueilla kasvaa edelleen alkuperäisiä metsiä, mutta monien rinteiden alaosista ja laaksoista metsät on kaadettu. Kosteimmilla alueilla kasvaa ruohikkoja ja sademetsää ja kuivemmilla alueilla matalia pensaikkoja ja pensasaroa. Joillakin rannikkoalueilla on puolestaan mangrovesoita. Maassa kasvaa yli 300 kämmekkälajia ja 5 600 muuta kasvilajia. Eläimistöön kuuluu krokotiileja, leguaaneja ja 254 lintulajia. Hispaniolanamatsoni on saarella kotoperäinen papukaijalaji. Palmulainen on Dominikaanisen tasavallan kansallislintu.
Dominikaanisessa tasavallassa on 16 kansallispuistoa ja 67 muuta luonnonsuojelualuetta. Kansallispuistoista suosituimpiin kuuluvat Armando Bermúdezin kansallispuisto johon sisältyy Pico Duarten huippu sekä Jose del Carmen Ramirezin kansallispuisto. Jaraguan kansallispuisto on maan syrjäisimmässä osassa Pedernalesin niemimaalla. Se on pinta-alaltaan maan suurin, ja se tunnetaan monipuolisesta linnustostaan ja rannoilla pesivistä merikilpikonnista.
Politiikka

Dominikaaninen tasavalta on presidenttijohtoinen edustuksellinen demokratia. Valta maassa on jaettu kolmelle itsenäiselle taholle: toimeenpano, lainsäädäntö ja oikeuslaitos. Presidentti on valtionpäämies ja hallituksen johtaja. Presidentillä on myös mahdollisuus julistaa poikkeustila, joka antaa hänelle oikeuden valvoa lainsäädäntätahoa ja oikeuslaitosta.
Lainsäädännöllinen valta on kaksikamarisella eduskunnalla. Sekä ylähuoneen eli senaatin 32 jäsentä että alahuoneen jäsenet valitaan yleisillä vaaleilla nelivuotiskaudelle. Alahuoneen kokoon vaikuttaa asukasluku, mutta vähimmillään alahuoneessa on kaksi edustajaa jokaisesta provinssista sekä kaksi edustajaa Distrito Nacionalista. Vuoden 2016 vaaleissa alahuoneeseen valittiin 190 edustajaa. Myös presidentin kausi on nelivuotinen, ja vuoden 2015 perustuslain lisäys antoi presidentille mahdollisuuden kahteen peräkkäiseen kauteen.
Dominikaanisen tasavallan vaalijärjestelmä synkronoitiin vuoden 2010 päätöksellä, ja vuoden 2016 vaaleissa maahan valittiin presidentti, eduskunta, edustajat Keski-Amerikan parlamenttiin ja kunnallisvaltuustot. Presidentiksi valittiin toistamiseen Danilo Medina. Vaaleissa äänioikeus on kaikilla, jotka ovat täyttäneet 18 vuotta tai naimisissa.
Dominikaanisen tasavallan puoluejärjestelmää on vuodesta 2006 hallinnut Partido de la Liberación Dominicana (PLD). Kaksi muuta suurempaa puoluetta ovat perinteisesti olleet Partido Revolucionario Dominicano (PRD) ja Partido Reformista Social Cristiano (PRSC). PRD:n hajottua siitä eronnut Partido Revolucionario Moderno (PRM) nousi vuoden 2016 vaaleissa PRD:tä suositumpi. Parlamentin suurimmaksi puolueeksi nousi vuoden 2020 vaaleissa PRM ja samalla päättyi 16 vuotta jatkunut PLD-puolueen valta.
Hallinnollinen jako

Dominikaaninen tasavalta on jaettu 31 provinssiin. Lisäksi valtion pääkaupunki Santo Domingo on oma hallinnollinen yksikkönsä, Distrito Nacional. Keskushallinto johtaa provinsseja presidentin nimittämän kuvernöörin kautta. Provinssit on vuorostaan jaettu kuntiin (municipios, yksikössä municipio).
Talous

Dominikaanisen tasavallan talous on Kuuban jälkeen Karibian alueen toiseksi suurin. Maan talous on myös kasvanut tasaisesti 1990-luvun alun jälkeen, ja sen talouskasvu on ollut latinalaisen Amerikan voimakkaimpia. Talouskasvu oli vuonna 2017 4,6 prosenttia, kun se vuonna 2016 oli ollut 6,6 prosenttia.
Dominikaanisen tasavallan talous perustui pitkään maataloudelle, mutta 1900-luvun lopulla talous on monipuolistunut. Vuonna 2017 bruttokansantuotteesta 9,9 prosenttia tuli valmistusteollisuudesta, 9,8 prosenttia rakennusalalta, 8,5 prosenttia kaupasta, 8,2 prosenttia liikennealalta ja 7,9 prosenttia matkailusta. Maanviljely tuottaa edelleen ruokaa kotimaantarpeisiin ja myös vientiin. Sokeriruoko on tärkein rahakasvi, mutta sokerin hinnan lasku on nostanut myös kahvin, kaakaon ja muiden vientikasvien osuutta. Dominikaanisessa tasavallassa on Antillien suurimmat mineraalivarat, ja maasta kaivetaan muun muassa kultaa, hopeaa, kuparia, sinkkiä, nikkeliä ja bauksiittia.
Dominikaanisen tasavallan talous on suurelta osin riippuvainen Yhdysvaltain tilanteesta, sillä Yhdysvallat on selvästi maan tärkein kauppakumppani. Tärkeimpiä vientituotteita ovat ferronikkeli, raakasokeri, kahvi, kaakao ja kulta.
Väestö

Dominikaanisen tasavallan asukasluku vuonna 2018 oli Yhdistyneiden kansakuntien arvion mukaan 10 882 996. Vuoden 2010 väestönlaskennassa asukkaita oli 9 445 281.
Etnisesti pääosa väestöstä, 73 %, on mulatteja. Noin 16 % on valkoisia ja noin 11 % mustia. Lukemiin ei kuitenkaan ole laskettu Dominikaanisen tasavallan haitilaisvähemmistöä, johon kuuluu noin kymmenesosa väestöstä. Haitilaisia on tullut luvallisesti ja toisaalta luvatta vuoristoisen rajaseudun läpi.
Espanja on virallinen kieli, mutta englannin asema on varsinkin Yhdysvaltoihin suuntautuvan maastamuuton takia kasvanut. Haitilaisvähemmistö puhuu puolestaan haitinkreolia. Vuoden 2017 latinobarometri kyselyssä 48 % väestöstä on katolilaisia, 21 % protestantteja, 2 % edustaa muita uskontoja, 28 % väestöstä on uskonnottomia ja 1 % ei kertonut vakaumustaan.
Koulunkäynti on ilmaista ja pakollista 7–14-vuotiaille, mutta syrjäisimmillä alueilla lapsilla on rajoitetut mahdollisuudet koulunkäyntiin. Unescon mukaan vuonna 2016 lukutaitoisia oli 93,78 prosenttia väestostä.
Dominikaanisella tasavallalla on vaikeuksia saavuttaa YK:n asettamat vuosituhattavoitteet. Köyhyyden vähentämiseen ja tasa-arvoon liittyvien tavoitteiden arvellaan jäävän saavuttamatta. Lapsi- ja äitiyskuolleisuuden pieneneminen on pysähtynyt: 23 lasta kuolee tuhatta syntynyttä kohti, ja 153 äitiä kuolee 100 000 synnytystä kohti. Imettäminen on harvinaista. Koulun aloittavien lasten osuus on kasvanut, mutta moni jättää koulun kesken, eikä opetuksen laatu ole aina parasta mahdollista.
Vuonna 2007 maassa oli 62 000 HIV-positiivista aikuista eli 1,1 % aikuisväestöstä. Antiretroviraalilääkitystä heistä olisi tarvinnut 22 000 ja sai 8 200 henkeä eli 38 %. Avun saatavuus on parantunut roimasti, vuonna 2004 hoitoa sai vain viisi prosenttia tarvitsijoista.