stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Warholin supertähdet
Andy

Tähdet olivat harvoin perinteisellä tavalla kauniita ja monilla heistä oli vakavia huumeongelmia. Factoryn joukko oli tavallaan kokoelma oikeaan Hollywoodiin kelpaamattomia outolintuja. Warhol itse kieltäytyi huumeista, mutta katsoi ja kuvasi mielellään tähtiensä itsetuhoista käyttäytymistä sivusta. On myös sanottu, että Warhol piti ympärillään mitä kummallisimpia ihmisiä, jotta kukaan ei kiinnittäisi häneen huomiota, sillä hän myönsi olevansa ujo ihminen ja pitikin usein mustia laseja silmillään välttyäkseen katsekontaktilta ja nauhoitti ihmisten puhetta sen sijaan että keskustelisi heidän kanssaan.
Warhol kuitenkin vetäytyi julkisuudesta sen jälkeen kun Factoryssa satunnaisesti vieraillut henkisesti häiriintynyt nainen, Valerie Solanas, ampui häntä vuonna 1968. Warholin supertähtien ajan kimmellys haihtui äkkiä, mutta jätti jälkeensä elokuvan The Chelsea Girls, joka kertoo supertähtien elämästä Hotel Chelseassa.
Supertähtien elokuvia ei näe kovinkaan usein, etenkään Suomessa, mutta Warholin ja Morrisseyn yhteistyönä tehdyt Flesh, Trash. Heat, ja Women in Revolt, jonka kanssa Warholilla oli hyvin vähän tekemistä, ovat nähtävissä silloin tällöin.
Lista Warholin supertähdistä

| --- | --- |
  Paul America  Susan Bottomly  Brigid Polk  Jackie Curtis  Joe Dallesandro  Candy Darling  Dorothy Dean  Janice Dickinson  Eric Emerson  Andrea Feldman  Jane Forth  Bibbe Hansen, (popmuusikko Beckin äiti)   Pat Hartley  Frank Holliday  Jane Holzer  Naomi Levine  Gerard Malanga :   Taylor Mead  Billy Name  Ivy Nicholson  Nico  Ondine  David Perlman  Edie Sedgwick  Jack Smith  Valerie Solanas  Ingrid Superstar  Ultra Violet  Viva  Lois Waldon  Chuck Wein  Holly Woodlawn  Mary Woronov
Aiheesta muualla

Andy Warhol Superstars, englanninkielinen sivusto Warholin tähdistä
Billy Name
William Cavendish (Devonshiren 2. jaarli)

William Cavendish, Devonshiren 2. jaarli
William Cavendish (n. 1591–1628) oli brittiläinen aatelismies ja Devonshiren 2. jaarli. Hän oli samannimisen ensimmäisen jaarlin pojista toiseksi vanhin. Filosofi Thomas Hobbes opetti nuorta Williamia vuosien ajan, ensin kotiopettajana perheen kartanossa Chatsworthissa, ja sitten tämän matkaseuralaisena Ranskassa ja Italiassa. Cavendish lyötiin ritariksi vuonna 1609, hän kuului hovin seurapiireihin ja hänestä tuli kuningas Jaakko  I:n henkilökohtainen ystävä. Hän oli Derbyn kansanedustaja 1621–1625. Vuonna 1626 hän sai isänsä kuoltua paikan ylähuoneessa.
William Cavendish

| William Cavendish |
| --- | --- |

Ison-Britannian pääministeri
 16. marraskuuta 1756 –25. kesäkuuta 1757  
Monarkki:  Yrjö II
Edeltäjä:  Thomas Pelham-Holles
Seuraaja:  Thomas Pelham-Holles
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. toukokuuta 1720
Kuollut: 2. lokakuuta 1764 (44 vuotta)
Tiedot
Puolue:  Whigit
Uskonto:  Englannin kirkko
 Nimikirjoitus
William Cavendish (8. toukokuuta 1720 – 2. lokakuuta 1764), Devonshiren 4. herttua, oli brittiläinen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä marraskuusta 1756 kesäkuuhun 1757. Cavendish suostui virkaan vastahakoisesti, kuninkaan pyynnöstä, ja hänen pääministerikaudellaan todellista valtaa käytti valtiosihteeri William Pitt. Pääministerikauden merkittävimmät tapahtumat olivat sotaoikeudenkäynti Menorcan menettänyttä amiraalia vastaan, ja kiista Cumberlandin herttuan kanssa Hannoverin puolustuksesta.
William Meyers

| Mitalit> Maa:   Etelä-Afrikka. Olympialaiset .Miesten nyrkkeily | Mitalit> Maa:   Etelä-Afrikka. Olympialaiset .Miesten nyrkkeily | Mitalit> Maa:   Etelä-Afrikka. Olympialaiset .Miesten nyrkkeily | Maa:   Etelä-Afrikka> .Miesten nyrkkeily |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Rooma 1960 | höyhensarja |  |
William Ernest ”Boela” Meyers (23. heinäkuuta 1943 Johannesburg – 7. toukokuuta 2014) oli eteläafrikkalainen nyrkkeilijä. Hän kilpaili vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa ja sai siellä pronssia höyhensarjassa.
Xiaomi Redmi Y3

| Xiaomi Redmi Y3 |
| --- | --- |
Valmistaja:  Xiaomi
Julkaistu:  huhtikuu 2019
Mitat:  158,7 × 75,6 × 8,5 mm
Paino:  180 g
Näyttö:  6,26 tuumaa
Näytön kuvatarkkuus:  720 × 1 520 pikseliä
Värien lukumäärä:  16 miljoonaa
Suoritin:  Qualcomm Snapdragon 632
Grafiikkapiiri:  Adreno 506
Keskusmuisti:  2 GB
Flash-muisti:  32 GB
Takakamera:  12 MP, 2 MP
Etukamera:  32 MP
Radio:  FM-radio
Puheaika:  40 tuntia
Akku:  Li-Po 4 000 mAh
Muistikorttipaikka:  microSDXC
Infobox OKNimi-testi OK: 
Xiaomi Redmi Y3 on Xiaomin huhtikuussa 2019 julkistama matkapuhelin. Puhelin on tehty muovista paitsi 6,26 tuuman näyttö, joka on Gorilla Glass 5-lasia.
Tekniset tiedot

Xiaomi Redmi Y3-puhelimessa on 4 000 milliampeeritunnin litiumpolymeeriakku. Se kestää maksimissaan kaksi päivää ja siinä on 40 tuntia puheaikaa. Puhelimessa on FM-radio ja kaksi takakameraa: yksi 12 megapikselin pääkamera ja kahden megapikselin syvyyskamera. Edessä on kolmenkymmenenkahden megapikselin kamera. Puhelimessa on 32 gigatavua tallennustilaa, jota voi laajentaa microSDXC-kortilla ja kaksi gigatavua RAM-muistia eli keskusmuistia. Puhelimessa on paikka kahdelle nano-SIM-kortille ja se on roiskekestävä.
Wake Up Dead

| ”Wake Up Dead” Megadeth |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Peace Sells... But Who's Buying?
 Äänitetty : 1986
 Julkaistu: joulukuu 1986
 Tuottaja(t): Dave Mustaine Andy Somers
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 03.37
 Levy-yhtiö: Capitol, Combat
Megadethin muut singlet
| ”Peace Sells” 1986 | ”Wake Up Dead” 1986 | ”Anarchy in the U.K.” 1988 |
Wake Up Dead on Megadethin toinen single, joka on julkaistu levyltä Peace Sells... But Who's Buying?. Albumin nimikkokappaleen "Peace Sellsin" ohella, "Wake Up Dead" on ollut vakiokappale yhtyeen konserteissa. Kappale on pääosin instrumentaali, ja sen vähäiset laulu-osiot kertovat Mustainen pelosta tyttöystävänsä saavanselvennä tietää Mustainen pettävän häntä. Kappaleessa hän hiipii makuuhuoneeseensa yrittäen olla herättämättä tyttöä, sillä tämä tappaisi hänet[lähde? ].
"Wake Up Dead" oli myös kappale jonka yhtye soitti, kun he pitivät kitaristi Marty Friedmanille koe-esiintymistä.
Kappaleeseen tehtiin myös musiikkivideo, jonka ohjasi Penelope Spheeris, joka ohjasi myös musiikkivideot kappaleille "No More Mr. Nice Guy" ja "In My Darkest Hour". Musiikkivideossa Megadeth esiintyy suljetulla lavalla jota suojaa häkki, kaikilta faneilta. Videon edetessä fanit alkavat villiintyä ja kiipeillä pitkin häkkiä.
Kappalelista

7" Wake Up Dead
Wake Up Dead – 3.40
Good Mourning/Black Friday – 6.40 (live)
12" Wake Up Dead
Wake Up Dead – 3.40
Good Mourning/Black Friday – 6.40 (live)
Devil's Island – 5.02 (live)
Livekappaleet nauhoitettiin Tommy Vance Showia varten Radio Onella Lontoossa vuonna 1986.
William B. Bridgeman

Douglas D-558-II Skyrocket, jolla W. B. Bridgeman lensi ennätyksensä.
William "Bill" Burton Bridgeman (25. kesäkuuta 1916 – 29. syyskuuta 1968) oli yhdysvaltalainen sotilaslentäjä ja koelentäjä. Hän palveli Douglas Aircraft -lentokonevalmistajan palveluksessa. W.B. Bridgeman lensi Douglas D-558 II -koekonetta, jolla saavutti lentoennätyksiä ilmailun alalla. Bridgeman menehtyi lentoturmassa 52-vuotiaana Yhdysvaltain länsirannikolla Los Angelesin ja Santa Catalina Islandin välillä, eikä hänen ruumistaan koskaan löydetty. Niihin aikoihin, tai tuota onnettomuutta edeltäen, hän palveli Grumman -yhtiön palveluksessa, sekä lensi vesilentokoneella mallia Grumman Goose.
William "Bill" Bridgeman lensi Douglas Skyrocket:lla eli Douglas D-558 II:lla yli 24 km:n korkeudessa, ensin nopeudella 1.72M eli yli 1 000 mph ja sittemmin nopeudella 1.88 Machia (1 992 km/h) vuonna 1951. Sittemmin Brigdeman lensi ainakin X-3 Stiletto- koesuihkukoneella, jota haukkui huonoimmaksi lentämäkseen konetyypiksi. Erityisesti suihkumoottorin tehottomuuden ohella, hyvin heikot hidaslento-ominaisuudet vaivasivat X-3 Stilettoa. Koekoneen ilmaannousunopeus oli uskomattomat 260 solmua eli 481,5 km/h. Se on erittäin paljon ja kertoo hyvin heikosta ominaisuudesta hitaan lennon kyvyistä, lähes tulkoon mille tahansa konetyypille.
Bill Bridgeman oli Yhdysvaltain laivaston sotilaslentäjä vuosina 1941 - 1947, jossa lensi vesilentokoneita kuten PBY Catalina ja B-32:n muunnos Consolidated PB4Y-2 Privateer.
Kuvan XP-80 koekone Lulu-Belle kuvattuna takaapäin. William "Bill" Bridgeman aloitti oman suihkukonekautensa tällä tyypillä: Lockheed P-80.
Aiheesta muualla

http://www.astronautix.com/b/bridgeman.html
https://www.thisdayinaviation.com/tag/bill-bridgeman/
http://www.sphsaa.org/class_profile.cfm?member_id=1415139
https://www.nasa.gov/centers/armstrong/news/FactSheets/FS-077-DFRC.html
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Bill Bridgeman
Käännös suomeksi
Wilhelm Schauman

Wilhelm Schaumanin rintapatsas (Kalervo Kallio, 1959) Lutakon Neliötorilla Jyväskylässä. Taustalla vaneritehtaasta jäljelle jäänyt rakennus ja savupiippu.
Berndt Wilhelm Schauman (8. marraskuuta 1857 Pietarsaari – 14. marraskuuta 1911 Berliini, Saksa) oli suomalainen teollisuusmies jonka perustamien yritysten toimintaa jatkoi hänen kuolemansa jälkeen perustettu Oy Wilhelm Schauman Ab.
Tausta

Pietarsaarelaisen apteekkari Victor L. Schaumanin poikana ja myös aatelismiehenä syntynyt Wilhelm Schauman valmistui insinööriksi 1879 ja työskenteli aluksi eräässä metallitehtaassa Pietarissa. Vuonna 1883 hän palasi vaimonsa kanssa Suomeen ja asettui kotikaupunkiinsa Pietarsaareen. Schaumanille oli alun perin luvattu teknillisen johtajan paikkaa G. A. Serlachiuksen Mäntän tehtailta mutta tämä hanke kuitenkin kariutui.
Sikurin valmistajaksi

Schauman oli tutustunut sikurin valmistukseen Saksassa sekä Venäjällä ja niinpä hän perusti 1883 sikuritehtaan Pietarsaareen Thodénin leipomon ulkorakennukseen. Tehtaassa oli työssä 6-7 henkilöä. Sikuritehdas menestyi hyvin ja Schauman perusti 1884 toisen tuotantolaitoksen Pietarsaaren ulkopuolelle. Muutaman vuoden kuluessa hänestä tuli Suomen merkittävin sikurinvalmistaja. Schaumanin toinen tehdas paloi 1892 ja hän rakensi uuden, vuonna 1893 valmistuneen tehtaan Alholmaan lähelle Pietarsaaren satamaa. Tässä tehdaskiinteistössä sijaitsee nykyisin sikurimuseo. Myös tehtaan alkuperäiset koneet ovat säilyneet.
Schaumanin valmistama sikuri oli hyvälaatuista ja edullista. Hän kiinnitti myös huomiota markkinointiin ja hän suunnitteli myyntipakkaukset asiakkaita houkutteleviksi. Schauman matkusti itse ympäri Suomea jakaen kauppiaille tuotenäytteitä. Schaumanin sikurinvalmistus saavutti huippunsa 1903 jolloin hän tuotti vuodessa lähes 1 400 tonnia paahdettua ja jauhettua sikuria 60 työntekijän voimin. Sikurin raaka-aine tuli aluksi Saksasta ja myöhemmin Belgiasta, Venäjältä, Virosta ja Puolasta. Sikurin valmistus jatkui kannattavana mutta sotavuosia lukuun ottamatta pienimuotoisena aina vuoteen 1960 saakka, ja viimeinen sikurierä myytiin varastosta syyskuussa 1964.
Liiketoimet laajenevat

1890-luvun puolivälistä alkaen Schauman alkoi laajentaa liiketoimiaan myös muille aloille. Hän alkoi myydä puutavaraa ja hän omisti Alholmaan 1896 perustetun sahalaitoksen sekä satamahinaajan. Schauman perusti lisäksi sokeritehtaan Alholmenin niemelle lähelle Pietarsaarta. Schauman valittiin 1889 pietarsaarelaisen Strengbergin tupakkatehtaan johtokuntaan ja hänestä vuonna 1896 tehtaan johtokunnan puheenjohtaja ja toimitusjohtaja. Strengberg oli tuohon aikaan Pohjoismaiden suurin savukkeiden valmistaja.
Vuonna 1910 Schauman osti Kokkolan Ykspihlajassa sijainneen höyrysahan ja hän perusti Suomen ensimmäisen kooltaan merkittävän vaneritehtaan Jyväskylään. Tämä Faneritehdas Osakeyhtiön omistama tehdas aloitti toimintansa Schaumanin kuoleman jälkeen 1912. Suomen ensimmäinen Wiikarin Oy:n perustama vaneritehdas toimi vuosina 1893–1899 Karkun Kiuralassa.
Schauman kuoli äkillisesti 54-vuotiaana ollessaan marraskuussa 1911 liikematkalla Berliinissä. Hänen omaisuutensa oli tällöin noin 2 miljoonan markan arvoinen. Schaumanin testamentin ehtojen mukaisesti hänen omistamansa yritykset siirrettiin uuden Oy Wilhelm Schauman Ab nimisen osakeyhtiön hallintaan.
Muistomerkkejä ja kunnianosoituksia

Jyväskylässä 1959 paljastettu Kalervo Kallion veistämä rintakuva. Pystytetty Lutakon kaupunginosaan, jossa Schaumanin vaneritehtaat toimivat 1912–1995.
Jyväskylässä 1990-luvulla avattu nimikkokatu, Schaumanin puistotie. Lutakon kaupunginosan pääkatu, korvasi nimikkokatuna Schaumaninkadun, joka jäi alueen tehdastoiminnan loputtua uudisrakennusten alle.
Useissa suomalaisissa lehdissä vuonna 1887 ruotsin- ja suomenkielellä julkaistu ilmoitus
William Milliken

| William G>  Milliken |
| --- | --- |

Michiganin 44. kuvernööri
 22.1.1969 – 1.1.1983  
Edeltäjä:  George W. Romney
Seuraaja:  Jim Blanchard
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1922 Traverse City, Michigan
Kuollut: 18. lokakuuta 2019 (97 vuotta) Traverse City, Michigan
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  Helen Wallbank (vih. 1945; k. 2012)
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  republikaanit
William Grawn Milliken (26. maaliskuuta 1922 Traverse City, Michigan – 18. lokakuuta 2019) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän oli 44. Michiganin kuvernööri vuosina 1969–1983.
Millikenin isä James T. Milliken toimi pormestarina ja osavaltion senaattorina. Myös hänen isoisänsä oli osavaltion senaattori. Milliken palveli toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain maavoimien ilmavoimissa. Hän istui Michiganin senaatissa vuosina 1961–1964 ja toimi 52. Michiganin varakuvernöörinä vuosina 1965–1969. Kuvernöörinä hän on Michiganin historian pitkäaikaisin. Hänestä tuli kuvernööri, kun George W. Romney jätti tehtävänsä siirtyäkseen ministeriksi. Hänet valittiin sitten neljälle kokonaiselle kaudelle vuosina 1970, 1974 ja 1978. Nykyisin kuvernööri voidaan valita vain kahdeksi kaudeksi.
Millikenin seuraajaksi kuvernöörinä tuli James Blanchard.
Milliken on maltillinen republikaani. Hän tuki vuoden 2004 presidentinvaaleissa John Kerryä George W. Bushin sijasta. Vuoden 2008 presidentinvaaleissa hän tuki aluksi John McCainia, mutta muutti kantansa Obamaa vastaan hyökänneen kampanjoinnin takia. Hän arvosteli puoluettaan siirtymisestä "jäykkyyden" suuntaan. Vuonna 2010 hän tuki liikemies Rick Snyderia republikaanien ehdokkaaksi Michiganin kuvernööriksi.
Syksyllä 2009 entisen kuvernöörin mukaan nimettiin puisto, William G. Milliken State Park and Harbor.
Käännös suomeksi
William B. Bankhead

William B. Bankhead
William Brockman Bankhead (12. huhtikuuta 1874 Moscow, Alabama – 15. syyskuuta 1940 Washington, D.C.) oli yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui Alabaman osavaltion edustajainhuoneessa 1900–1901 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Alabaman edustajana vuodesta 1917 kuolemaansa asti. Edustajainhuoneen puhemies hän oli vuodesta 1936 niin ikään kuolemaansa asti.
Bankheadin perheeseen kuului myös muita tunnettuja yhdysvaltalaisia, sillä hänen isänsä oli John Hollis Bankhead ja veljensä John Hollis Bankhead II.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William B. Bankhead Wikimedia Commonsissa
William B. Bankheadin henkilöartikkeli kongressin sivuilla
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Jo Byrns | Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies 1936–1940 | Seuraaja: Sam Rayburn |
Vuorovaikutteinen tiedonhaku

Vuorovaikutteinen tiedonhaku keskittyy perinteiseen tiedonhaun laboratoriotutkimukseen verrattuna tiedonhakijoiden toimintaan tiedonhankintatilanteessa. Teknisten järjestelmien ja hakukoneiden
tehokkuuden arvioinnin sijaan keskiössä ovat tiedonhakijan käytös ja kokemukset – sisältäen
fyysiset, kognitiiviset ja tunteelliset piirteet – sekä käyttäjän vuorovaikutus järjestelmän ja
informaation kanssa. Kun perinteisessä tiedonhakututkimuksessa keskeinen kysymys on ”hakeeko tämä järjestelmä relevantteja hakutuloksia?”, vuorovaikutteisen tiedonhaun vastaava on ”pystyykö
tiedonhakija löytämään relevantteja hakutuloksia tällä järjestelmällä?”
Tutkimuksessa on tarkoitus simuloida aitoja tiedontarvetilanteita, eikä vain esimerkiksi
systemaattisesti testata tiettyjen hakuavainten toimivuutta tai tietokantojen kattavuutta.
Tiedonhakutilanne

Vuorovaikutteisen tiedonhaun tutkimuksessa tiedonhakutilanteiden luonne on avoin, ja tutkijan rooli
on lähinnä tarkkailla käyttäjää ja tämän hakukäyttäytymistä. Aito tiedonhakutilanne tyypillisimmin
alkaa epäselvästä tiedontarpeesta, ja sen tarkentaminen sekä tyydyttäminen vaatii usein monta
erilaista kyselyä. Ensimmäiset kyselyt eivät välttämättä tuota tulosta, ja tiedontarve saattaa muuttua
hakuprosessin aikana huomattavasti. Koska tiedonhaku on myös oppimistapahtuma, tiedonhakijan
näkökulma ja jopa itse aihe saattavat muuttua tiedonhaun aikana. Mikäli haku ei onnistu, tai tulokset
eivät tyydytä tai miellytä tiedonhakijaa, hakija saattaa luovuttaa tiedonhaun suhteen. Tähän
vaikuttavat voimakkaasti tiedonhakijan persoonalliset piirteet, joka on vuorovaikutteisen tiedonhaun
erityispiirre. Tutkimustilanteessa koehenkilöt suorittavat tiedonhaun tehtäviä, joiden aikana tutkija
havainnoi tiedonhakijoiden toimintaa sekä mahdollisia esiin tulevia ongelmatilanteita. Tarkoituksena
on kehittää hakijoiden tueksi keinoja, joilla tiedonhaku helpottuu. Järvelinin ja Sormusen mukaan
nämä keinot voivat olla avustaminen
tunnistamaan ja esittämään tiedontarpeensa
valitsemaan sopivimmat tietokannat haun kohteeksi
valitsemaan sopivat vuorovaikutusmenetelmät (haku, navigointi, selailu)
kyselyn muotoilussa ja moniselitteisyyden ratkonnassa
saatujen hakutulosten tutkimisessa ja järjestämisessä
kyselyn parantamisessa palautteen avulla
jo aikaisemmin löydettyjen dokumenttien löytämisessä uudelleen
Historia > 1950-luku

Termi “tiedonhaku” esiintyy ensimmäisen kerran C. N. Mooersin julkaisussa vuonna 1950.
Laajempaan käyttöön termi levisi kuitenkin vasta vuosikymmenen loppupuoliskolla, kun tietokoneita
alettiin käyttää dokumenttien kuvailussa ja noutamisessa. Samalla alettiin tutkia tapoja määritellä
kriteerejä ja toimenpiteitä, joilla hakukoneiden toimintaa voitaisiin tehokkaasti arvioida.
Historia > 1960-luku

Arviointia varten kehitettiin termit “saanti” ja “tarkkuus”, sekä relevanssi, joista tuli yleisesti käytettyjä
kriteerejä tiedonhaun onnistuneisuuden mittaamiseksi. Ensimmäinen suuren luokan
tiedonhakujärjestelmä oli MEDLARS (1964), joka sisälsi lääketieteellisiä artikkeleita. Se ei ollut vielä
aidosti interaktiivinen järjestelmä, sillä tiedonhaku tapahtui alan ammattilaisen toimiessa välikätenä
tiedonhakijan ja järjestelmän välillä. Suorempia menetelmiä kehitettiin, mutta ne olivat
hankalakäyttöisiä ja vaativat käyttäjältä ymmärrystä paitsi tietokannan toiminnasta, myös
indeksointikielistä ja Boolen algebrasta. Merkittävä kehitysaskel oli SMART-tiedonhakujärjestelmän
kehittäminen 60-luvun puolivälistä lähtien. Tutkimuksissa aiemmin kiinnostanut tiedonkäyttö
laajentui myös ihmisten tiedontarpeiden tarkkailuun.
Historia > 1970-luku

Kiinnostus ihmisten tiedontarpeisiin näkyy lukuisina tiedonhankinnan malleina 1970-luvulta alkaen.
Yksi tunnetuimpia on Brenda Dervinin Sense-Making-teoria toiminnan merkityksellistämisestä.
Vuosikymmenen puolivälistä lähtien tutkimuksessa aletaan keskittyä yhä enemmän kognitiiviseen
näkökulmaan vuorovaikutteisuuden rakentamisessa tiedonhakijan ja järjestelmän välillä.
Historia > 1980-luku

80-luvulla kirjastot alkoivat päivittää luetteloitaan sähköiseen muotoon (OPAC) fyysisten katalogien
ajantasallapitämisen käytyä työlääksi ja kalliiksi. Sähköisten luetteloiden käyttö ei ollut alkuun
kovin käytännöllistä, poikkeuksena Okapi OPAC vuodesta -82, joka sijaitsi nykyisen Westminsterin yliopiston kirjastossa. Se oli aikaansa edellä ja hyödynsi muun muassa hakutulosten järjestämistä
relevanssin mukaan. Tutkimuksessa alettiin pohtia keinoja tiedonhakijaa auttavan järjestelmän
kehittämiseen. Tiedonhankinnasta erkanee kaksi paradigmaa: tiedonhakusysteemeihin ja malleihin
keskittynyt “järjestelmäkeskeinen paradigma”, sekä ihmisten tiedonhankintakäyttäytymiseen sekä
vuorovaikutukseen tiedonhakujärjestelmien kanssa keskittyvä “käyttäjäkeskeinen paradigma”.
1980-luvun tunnettuja tiedonhaun malleja ovat muun muassa David Ellisin tiedonhankinnan- ja
Belkinin Anomaalisen tiedontilan -mallit, sekä Wilsonin ammatillisen tiedon hankinnan mallit, joita
hän kehitti myöhemmin yleisempään suuntaan.
Historia > 1990-luku

90-luvulta lähtien tiedonhaun tutkimus alkoi keskittyä yhä enemmän ymmärtämään ja tukemaan
vuorovaikutusta tiedonhaussa. Ensimmäiset internetin hakukoneet kehitettiin. 90-luvulla julkaistiin myös Wilsonin ammatillisen tiedonhankinnan yleismalli, jossa hän otti huomioon usean eri tieteenalan
ammattilaisten toimintaa. Toinen merkittävä informaatiokäyttäytymisen malli on Carol C. Kuhlthaun Tiedonhankinnan prosessimalli, joka pohjautuu opiskelijoiden tiedonhankintaan.
Historia > Nykyhetki

Suomessa vuorovaikutteisen tiedonhaun tutkimusta tehdään Tampereen yliopistossa. Alan tutkijoita
ovat muun muassa professori Kalervo Järvelin ja tutkijatohtori Sanna Kumpulainen.
Haasteet

Vuorovaikutteisen tiedonhaun keskeinen ongelma on se, että tiedonhakijan ja käyttöliittymän välisen
vuorovaikutuksen syitä ja seurauksia on vaikea havaita, sillä suurin osa niistä tapahtuu käyttäjän
aivoissa. Vain toiminta on avoin tarkkailulle – haut, dokumenttien tallennus ja käyttäjän
relevanssiarvio edustavat näitä kognitiivisia toimintoja.
Käyttäjän ja järjestelmän väliseen vuorovaikutukseen vaikuttavat myös lukuiset muut tekijät, jotka
ovat vaikeita havaita saati mitata. Jokaisella käyttäjällä on erilainen taipumus niin kognitiivisesti kuin
käytöksellisesti. Käyttäjät eroavat toisistaan eri tekijöiden suhteen:
mitkä ovat heidän aikaisemmat tietonsa asiasta,
kuinka motivoituneita he ovat tiedonhakuun,
kuinka paljon he tietävät tiedonhausta etukäteen,
kuinka paljon he tietävät tarvittavasta työtehtävästä, joka heidän tulee suorittaa, ja
millaiset ovat heidän ennakkokäsitykset ja odotukset vuorovaikutteisesta tiedonhausta.
Nämä yksilölliset vaihtelut vaikuttavat siihen, että on vaikeaa luoda koetilanne, jossa kaikki ihmiset
saavat saman kokemuksen, joka samalla vaikeuttaa syy-seuraussuhteiden todentamista. Toisaalta vuorovaikutteinen tiedonhaku on muutakin kuin järjestelmien ja tiedonhaun tehokkuuden arviointia. Vuorovaikutteisen tiedonhaun tutkimus vaatii lukuisia lähestymistapoja ja metodeita, sillä yksi, ennalta säädetty malli olisi haitallinen.
Yin Yin

Yin Yin (kiin. 殷 茵; s. 2. tammikuuta 1974) on kiinalainen entinen lentopalloilija. Yin edusti seuratasolla Zheijang-nimistä joukkuetta. Hän oli mukana Sydneyn olympialaisissa 2000, joissa Kiina sijoittui viidenneksi. Yin pelasi kahdeksassa ottelussa ja teki enimmillään 15 pistettä yhdessä pelissä.
William B. Davis

| William B>  Davis |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  William Bruce Davis
Syntynyt: 13. tammikuuta 1938 (ikä 86) Toronto, Kanada
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Tupakkamies / Salaiset kansiot Damaris / Tähtiportti
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb
Elonet
William Bruce Davis (s. 13. tammikuuta 1938 Toronto, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, joka on parhaiten tunnettu roolistaan salamyhkäisenä Tupakkamiehenä TV-sarjassa Salaiset kansiot.
Davis on toiminut draaman professorina Bishopin yliopistossa, ja hän on perustanut Vancouveriin William Davis Centre Actors Study -näyttelijäkoulun.
Davis on aiemmin ollut myös maailmanluokan vesihiihtäjä.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
William B. Davis Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Wang Zhenwei

Wang Zhenwei (kiin.: 王振威; pinyin: Wáng Zhènwēi; s. 20. lokakuuta 1995) on kiinalainen näyttelijä. Hän näytteli vuoden 2010 Karate Kid -elokuvassa.
Aiheesta muualla

Wang Zhenwei Internet Movie Databasessa. (englanniksi)