Rooma (antiikin kaupunki)
Maantiede > Kukkulat

Rooma oli rakennettu seitsemälle Tiberjoen itäpuoliselle kukkulalle ja niiden välisiin laaksoihin. Lukumäärä seitsemän oli vakiintunut perinteessä, mutta itse kukkuloista esiintyy roomalaisissa lähteissä erilaisia luetteloita. Yleensä Rooman seitsemäksi kukkulaksi luetaan seuraavat:
Capitolium eli Capitolinus (Capitolinus mons), alun perin Saturnius (Saturnius mons) – Kukkuloista pienin mutta kuuluisin. Sijaitsi Tiberin lähellä suunnilleen Tiberin saaren kohdalla. Se oli kooltaan vain noin 480 × 200 metriä, ja koostui kahdesta huipusta, joista pohjoisempi oli Arx eli kaupungin linnavuori, jonka korkeus on 48 metriä merenpinnasta laskettuna; ja eteläisempi muodosti varsinaisen Capitoliumin, jonka korkeus on 45 metriä merenpinnasta laskettuna. Niiden välissä oli painauma, joka teki kukkulasta satulanmuotoisen. Antiikin lähteissä koko kukkulasta käytetään usein sekä Arxin että Capitoliumin nimeä.
Palatium eli Palatinus (Palatinus mons) – Kukkula, jolle Rooma alun perin perustettiin, sijaitsi muiden kukkuloiden keskellä, kaakkoon Capitoliumista. Kukkulan korkeus on 51 metriä merenpinnasta laskettuna, ja sen ympärysmitta on noin 2,25 kilometriä.
Aventinus (Aventinus mons) – Kukkuloista eteläisin ja toiseksi suurin. Sijaitsi Palatiumin lounaispuolella lähellä Tiberin rantaa. Sen ja Palatiumin väliin jäi Vallis Murcian laakso, josta tuli Circus maximuksen paikka.
Quirinalis (Quirinalis collis) – Kukkuloista pohjoisin sijaitsi heti Capitoliumin koillispuolella. Se oli muodoltaan hieman koukun muotoinen suuntautuen ensin lounaaseen ja kääntyen sitten etelään. Alun perin se lähes kosketti Capitoliumia, mutta osa siitä kaivettiin pois Trajanuksen forumin rakentamisen yhteydessä.
Viminalis (Viminalis collis) – Sijaitsi Quirinaliksen kaakkoispuolella.
Esquilinus (Esquilinus mons) – Kukkuloista itäisin sijaitsi Viminaliksen eteläpuolella. Se koostui kahdesta kielekkeestä, jotka luettiin alun perin omiksi kukkuloikseen. Ne olivat suurempi eteläinen kieleke, joka tunnettiin nimellä Oppius (Oppius mons), ja pienempi pohjoinen kieleke, joka tunnettiin nimellä Cispius (Cispius mons).
Caelius (Caelius mons) – Kukkuloista suurin. Sijaitsi Esquilinuksen eteläpuolella länteen Palatiumista.
Tarkkaan ottaen Quirinalis, Viminalis ja Esquilinus eivät olleet erillisiä kukkuloita, vaan saman harjanteen ulokkeita, jotka suuntautuivat Roomaa kohti. Latinan kielessä Quirinaliksesta ja Viminaliksesta käytetään sanaa collis, ’kukkula’, kun taas muista kukkuloista käytetään sanaa mons, ’vuori’, ilman erityisesti syytä erolle; ainakaan se ei ole johtunut korkeuseroista.
Kaupungin muita kukkuloita olivat:
Velia – Pieni kukkula, joka sijaitsi Palatiumin ja Esquilinuksen välillä, ja erotti toisistaan kaksi laaksoa, joista lännenpuoleisesta tuli Forum Romanumin alue ja idänpuoleisesta Colosseumin paikka.
Pincius (Pincius mons, nyk. Pincio) eli Collis Hortulorum (”Puutarhojen kukkula”) – Kaupungin pohjoispuolella. Se oli alkuperäisen kaupunkialueen ulkopuolella, mutta osa siitä jäi Aurelianuksen muurin sisäpuolelle.
Vaticanus (Vaticanus mons) – Tiberin länsipuolella, Pinciuksesta nähden joen toisella puolella mutta kauempana joesta. Vuoren ja joen väliin jäänyt tasanko tunnettiin nimillä Vaticanus ager ja Vaticanus campus.
Janiculum (Janiculum mons, nyk. Gianicolo) – Tiberin länsipuolella Vaticanuksesta etelään. Suuntautui harjanteena etelään päin, kunnes laskeutui tasangolle vastapäätä Aventinusta.
Antiikin aikana kukkulat olivat ympäristöönsä nähden korkeampia kuin nykyisin, sillä maanpinta on noussut erityisesti laaksojen alueella useita metrejä antiikin aikaisesta. Myös monien kukkuloiden rinteet olivat alun perin nykyistä paljon jyrkempiä.