stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henry Bessemer
Bessemer-prosessi > Käyttöönotto

Bessemer lisensoi patenttinsa viidelle raudantuottajalle, mutta näillä oli kuitenkin suuria ongelmia tuottaa hyvälaatuista terästä. Mr Göransson, ruotsalainen raudan tuottaja, onnistui käyttämällä maansa puhdasta takkirautaa ensimmäisenä tekemään laadukasta terästä Bessemirin menetelmällä, mutta hänkin useiden yritysten jälkeen. Näiden yritysten rohkaisemana Bessemer kokeili puhtaampaa rautaa, jota tehtiin Cumberlandin hematiitista, mutta näistäkin tuli vain marginaalisia tuloksia, kunnes Robert Forester Mushet osoitti tuhansia kokeita Darkhillin sulattamossa tehtyään, että tietyn hiili- ja mangaaniannoksen lisäys paransi lopputuotteen sitkeyttä.
Kun Bessemer tarjosi parannettua menetelmäänsä, hän kohtasi yleisen torjunnan ja joutui käynnistämään itse teräksen tuotannon Sheffieldssä kumppanien kuten W & J Galloway & Sons kanssa. Aluksi tuotanto oli vähäistä, mutta vähitellen tuotanto laajeni ja terästukkurit tulivat tietoisiksi, että Bessemer & Co myi terästä £10 - £15 tonni. Tällä oli nopeasti vaikutuksia ja lisenssejä myytiin siinä määrin, että Bessemer sai niistä miljoonatulot.
Muut keksinnöt

Bessemer oli leimallisesti keksijä ja hänen hallussaan oli ainakin 129 patenttia vuosien 1838 ja 1883 välillä. Patentit koskivat viittä tekniikan aluetta: rauta, teräs, lasi, sokeri ja aseet, kuten tykit.
Elämäkerta

Encyclopaedia Britannica 11th ed. (1911). Encyclopaedia Britannica Company, Cambridge, Englanti.
Robert Mushet
Aiheesta muualla

Bessemer's autobiography
Bessemer-konvertteri
Bessemer-konvertteri, Kelham Island Museo, Sheffield (2010).
Hyttinen

Hyttinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Anja Hyttinen (s. 1935), taidemaalari ja graafikko
Antero Hyttinen (s. 1943), jalkapalloilija
Arvi Hyttinen (1886–1946), toimitusjohtaja ja näytelmäkirjailija
Esko Hyttinen (1937–2020), sillanrakennuksen professori Oulussa
Harri Hyttinen (1952–2006), näyttelijä
Heli Hyttinen (s. 1995), näyttelijä
Heta Hyttinen (s. 1975), toimittaja ja juontaja
Iina Hyttinen (s. 1991), yrittäjä ja suomalainen sosiaalisen median vaikuttaja
Jami Hyttinen (s. 1956), näyttelijä ja käsikirjoittaja, Harri Hyttisen veli
Janne Hyttinen (Michael Black Electro, s. 1976), rap-artisti
Jari Hyttinen (s. 1976), jääpalloilija ja valmentaja
Jari ”Cyde” Hyttinen (s. 1959), muusikko, viestintä- ja markkinointialan yrittäjä
Jyrki Hyttinen (s. 1962), pituushyppääjä
Kaarle Hyttinen (ent. Hydén, 1852–1940), kirjailija
Kai Hyttinen (s. 1947), laulaja ja näyttelijä
Kari Hyttinen (s. 1954), valokuvataiteilija ja runoilija
Kirsi Aaltola, o.s. Hyttinen (s. 1986), lentopalloilija ja valmentaja
Matti Hyttinen (kirjailijanimi Viljo Tuomela, 1895–1977), kotiseuturunoilija
Mika Hyttinen (s. 1972), ekonomisti, sijoituskouluttaja ja kirjailija
Niilo Hyttinen (1940–2010), taidemaalari
Pekka Hyttinen (s. 1944), pika-aitajuoksija
Pentti Hyttinen (s. 1962), Pohjois-Karjalan entinen maakuntajohtaja
Seppo Hyttinen (1927–2014), kirjailija
Urho Hyttinen (1895–1973), jääkärivänrikki
Venla Hyttinen (s. 1994), lentopalloilija
Vilho Hyttinen (nimimerkki Veli Viljami, 1906–1975), kirjailija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Itil

Itil tai ITIL voi tarkoittaa:
Itil eli Atil, Kasaarien kaanikunnan muinainen pääkaupunki
Itil, myös nimellä Idel, Atil, Atal, Volgajoen turkkilainen nimi
ITIL, prosessikehys
Hämmäinen

Hämmäinen on kylä Salossa. Kylä sijaitsee Salon keskustan itäpuolella Karjaskylän vieressä.
Hämmäisten kartano sijaitsee Karjaskyläntien ja Muurlantien välissä. Kylän alue jatkuu kartanon ympäristöstä luoteeseen Kurjenpahnaan saakka. Suorankulman muotoinen kyläalue halkaisee Karjaskylän kyläalueen kahtia.
Hämmäisten kartano on perustettu yhdistämällä kylän kantatilat Ylistalo ja Alastalo vuonna 1921. Kylässä on ollut viisi torppaa Vuorenmäen etelärinteellä. Torpat itsenäistyivät 1920-luvulla ja sotien jälkeen kylän eteläosaan perustettiin pientiloja.
Hävitys (täsmennyssivu)

Hävitys voi viitata seuraaviin asioihin:
Hävitys, Jeff VanderMeerin tieteisromaani
Hävitys, VanderMeerin kirjasta tehty elokuva
Hävitys: Tapauskertomus, Iida Rauman romaani
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hävitys”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hävitys

| Hävitys> Annihilation |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Jeff VanderMeer
Kustantaja:  Farrar, Straus and Giroux
Julkaistu:  2014
ISBN:  978-0-374-10409-2
Suomennos
Suomentaja:  Niko Aula
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2015
ISBN:  978-952-01-1288-2
Sarja: Eteläraja-trilogia
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hävitys (engl. Annihilation) on Jeff VanderMeerin tieteiskirja, josta on tehty samanniminen elokuva.
Teos on voittanut Nebula- ja Shirley Jackson -palkinnot.
Ioánninan lentoasema

Ioánninan lentoasema ”Kuningas Pyrrhos” (kreik. Κρατικός Αερολιμένας Ιωαννίνων «Βασιλεύς Πύρρος», Kratikós Aeroliménas Ioannínon «Vasileýs Pýrros», IATA: IOA, ICAO: LGIO, YPA: ΚΑΙΩΠ) on kansallinen lentoasema Ioánninan kaupungissa Epeiroksessa Kreikassa.
Lentoasema aloitti toimintansa vuonna 1932. Se on omistettu antiikin aikaiselle Epeiroksen kuningas Pyrrhokselle.
Lentoasema sijaitsee noin viisi kilometriä Ioánninan keskustasta luoteeseen. Lentokentän kiitotien pituus on 2 400 metriä ja leveys 45 metriä, ja se on rakennettu noin 475 metrin korkeudelle merenpinnasta laskettuna.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ioánninan lentoasema Wikimedia Commonsissa
Kreikan lentoasemat ja lentokentät
| --- | --- |
Kansainväliset lentoasemat:  Alexandroúpolin kansainvälinen lentoasema · Ateenan kansainvälinen lentoasema · Chanián kansainvälinen lentoasema · Iraklionin kansainvälinen lentoasema · Kalamátan kansainvälinen lentoasema · Kaválan kansainvälinen lentoasema · Kefalonián kansainvälinen lentoasema · Korfun kansainvälinen lentoasema · Kosin kansainvälinen lentoasema · Límnoksen kansainvälinen lentoasema · Mytilínin kansainvälinen lentoasema · Ródoksen kansainvälinen lentoasema · Sámoksen kansainvälinen lentoasema · Thessalonikin kansainvälinen lentoasema · Zákynthoksen kansainvälinen lentoasema
Kansalliset lentoasemat:  Áktion lentoasema · Áraxoksen lentoasema · Astypálaian lentoasema · Chíoksen lentoasema · Ikarían lentoasema · Ioánninan lentoasema · Kálymnoksen lentoasema · Kárpathoksen lentoasema · Kastorián lentoasema · Kozánin lentoasema · Kytheran lentoasema · Mégaran lentoasema · Míloksen lentoasema · Mýkonoksen lentoasema · Náxoksen lentoasema · Néa Anchíaloksen lentoasema · Pároksen lentoasema · Santorínin lentoasema · Skiáthoksen lentoasema · Skýroksen lentoasema · Sýroksen lentoasema
Kunnalliset lentoasemat:  Kásoksen lentoasema · Kastelórizon lentoasema · Léroksen lentoasema · Siteían lentoasema
Entiset lentoasemat ja lentokentät:  Agrínion lentoasema · Andravídan lentoasema · Ellinikón kansainvälinen lentoasema · Epitálion lentoasema · Kastéllin lentoasema · Portochélin lentokenttä · Spártin lentoasema · Tríodoksen lentokenttä
Sotilas- lentokentät:  Agrínion sotilaslentokenttä · Alexándreian sotilaslentokenttä · Amygdaleónaksen sotilaslentokenttä · Andravídan sotilaslentokenttä · Dekéleian sotilaslentokenttä · Elefsínan sotilaslentokenttä · Lamían sotilaslentokenttä · Lárisan sotilaslentokenttä · Marathónaksen sotilaslentokenttä · Maritsán sotilaslentokenttä · Sédeksen sotilaslentokenttä · Stefanovíkeion sotilaslentokenttä · Tanágran sotilaslentokenttä · Trípolin sotilaslentokenttä · Tympákin sotilaslentokenttä
Itäfriiseinsaaret

| Itäfriiseinsaaret |
| --- | --- |

  
Merialue:  Pohjanmeri
Vesialue:  Vattimeri
Saaria yht.:  12
Suurin saari:  Borkum
Pinta-ala:  134,6 km²
Valtio
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Ala-Saksi
Piirikunta:  Aurich, Friesland, Leer, Wittmund
Kunta:  7 kuntaa
Väestö
Väkiluku:  16 837
Itäfriiseinsaaret on Saksalle kuuluva saariketju Pohjanmerellä. Ne rajoittuvat lännessä Alankomaille kuuluviin Länsifriiseinsaariin.
Itäfriiseinsaarilla on seitsemän asuttua saarta. Ne ovat:
Borkum
Juist
Norderney
Baltrum
Langeoog
Spiekeroog
Wangerooge.
Lisäksi saariketjussa on pienempiä, asumattomia saaria ja luotoja.
Häviäminen

| Häviäminen> La Disparition.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kustantaja:  Éditions Gallimard
Julkaistu:  1969
ISBN:  978-0-00-271119-7
Suomennos
Suomentaja:  Ville Keynäs
Kansitaiteilija:  Teos
Julkaistu:  2023
Sivumäärä:  295
ISBN:  9789523633612
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Häviäminen (La Disparition) on ranskalaisen kirjailijan Georges Perecin surrealistinen romaani vuodelta 1969. Sen on suomentanut Ville Keynäs vuonna 2023.
Perec asui lähes koko elämänsä Pariisissa. Sosiologian tutkinnon hän tosin suoritti Tunisissa, jossa hänen vaimonsa työskenteli vuoden ajan. Vuonna 1967 Perec tutustui Raymond Queneauhon, joka oli kirjallisuustyöpaja Oulipon toinen perustaja. Perec toimi aktiivisesti Oulipossa ja kehitti itsensä Oulipo-kirjallisuuden virtuoosiksi, josta on osoituksena varsinkin hänen pääteoksensa La vie mode d’emploi (1978, Elämä : Käyttöohje, suom. 2006), jonka hän omisti Queneaun muistolle.
Jonkin rajoitteen käyttäminen on oulipolaisen kirjoittamisen keskeinen käsite ja tehokeino. Sen voi rinnastaa 1900-luvun modernisteihin: rajojen asettaminen luo vapautta. Rajoitteiden avulla kurotetaan konventioiden ulkopuolelle.
Ryhmä työsti tekstejä niinsanotulla sonettigeneraattorilla, jossa kirjallisuus yhdistyi matematiikkaan. Kirjoittamista ilman tietyn kirjaimen käyttämistä nimitetään lipogrammiksi. Ranskan kielessä e-kirjain on yleisin vokaali, ja ryhmässä testattiin ilman e-vokaalia kirjoitettuja tekstejä. Perec alkoi rakentaa tällä periaatteella romaaniaan. Kun e-kirjain on aakkosten viides, vältetään myös sanaa viides, niin että kirjassa ei ole viidettä lukua..
Romaanissa on runsaasti erilaisia henkilöhahmoja ja kullakin on oma erikoinen tapansa elää ja kadota. Päähenkilö Anton Voyl (ranskan voyelle tarkoittaa vokaalia) katoaa salaperäisesti romaanin puolivälissä. Romaanista puuttuu luku viisi, sillä e on aakkosten viides kirjan ja romaanissa on yhtä monta lukua kuin aakkosissakin. Ystävät yrittävät etsiä Voylia, mutta aina kun he ovat lähestymässä arvoituksen ratkaisua, he vuorostaan katoavat.
Suomennoksen lähtökohdaksi on otettu suomen tavallisin vokaali a, jota siis ei suomennoksessa käytetä. Saman periaatteen mukaan ei suomennoksessa ole ensimmäistä lukua. Sekä alkuperäisessä tekstissä että suomennoksessa harrastetaan tahallisia kömpelyyksiä ja vältetään kaikkein tavanomaisimpia kielen ilmaisuja.
Häikäilemättömät

Häikäilemättömät voi tarkoittaa seuraavia:
Häikäilemättömät (The Big Combo), elokuva vuodelta 1955
Häikäilemättömät (Diamond Head), elokuva vuodelta 1963
Tyydyttämättömät (The Carpetbaggers, Suomessa videolevityksessä Häikäilemättömät), elokuva vuodelta 1964.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Häikäilemättömät”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hytti (laitos)

Hytti Ruotsissa Brattforsissa.
Hytti (rinn. hytty) on pieni laitos, jossa valmistetaan esimerkiksi lasiesineitä. Nimitystä on muodossa harkkohytti käytetty myös raudansulattamis- ja tervanpolttolaitoksista.
Lasihytissä on lasin sulatus- ja jäähdytysuunit ja se on lasinpuhaltajan työhuone. Suomen ensimmäinen lasihytti perustettiin vuonna 1681 Uuteenkaupunkiin.
Lohtajan museomäelle rakennettiin vuonna 2009 vanhan mallin mukainen rautahytti, joka otettiin käyttöön ensi kerran vuonna 2013. Raaka-aineena on siinä suomalmi, josta hytissä erotetaan epäpuhtaudet. Rautahytissä valmistuu takkirautaa.
Aiheesta muualla

Hovimäki ja Viapori – Lasimestarit ja lasihytit. Suomenlinna.edu.hel.fi. Arkistoitu
Hiiriä ja ihmisiä

| Hiiriä ja ihmisiä> Of Mice and Men |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  John Steinbeck
Kieli:  englanti
Genre:  pienoisromaani
Suomennos
Suomentaja:  Jouko Linturi
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1963
Sivumäärä:  136
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hiiriä ja ihmisiä (engl. Of Mice and Men) on yhdysvaltalaisen kirjailijan John Steinbeckin pienoisromaani vuodelta 1937.
Kirja kertoo kahden työmiehen, Georgen ja Lennien, tarinan 1930-luvun laman aikana. Lennie on vaikeasti kehitysvammainen. Kirjan tapahtumapaikkana on maatila muutaman kilometrin päästä Soledadista (soledad on espanjaa ja tarkoittaa yksinäisyyttä).
Steinbeck muokkasi tarinasta myös näytelmän, joka sai vuonna 1938 New York Drama Critics’ Circlen palkinnon.
Juoni

George ja hänelle huolehdittavaksi uskottu Lennie ovat paenneet maatilalta Weedsissä ja matkanneet bussilla Salinas Valleyhin. Lennie on vaikeasti kehitysvammainen. Ulkoisesti hänessä ei ole mitään epänormaalia ja lihaksiltaan hän on erittäin voimakas, mutta henkisesti hän on jäänyt pikkulapsen tasolle. George taas on tavallinen työmies, jonka unelmat eivät ole kovin suuria. Lennien mieliksi George kuitenkin kertoo, kuinka he vielä joku päivä ostavat oman maatilan ja pitävät siellä kaneja.
Seuraavana päivänä he saapuvat tilalle, jonka johtaja saa tietää Lennien yksinkertaisuudesta. George saa kuitenkin hänet palkkaamaan heidät kertomalla kuinka hyvä ja voimakas työntekijä Lennie on. Samassa esitellään myös johtajan poika, Curley, joka ottaa Lennien heti hampaisiinsa. Muut paikan työntekijät pitävät uusista tulokkaista, ja Lennie ystävystyykin toisen yksinäisen miehen, tilan tallipojan, afroamerikkalaisen Crooksin kanssa.
Kaikki sujuu kohtalaisen hyvin, kunnes Curleyn vaimo ja Lennie ovat ladossa yhtä aikaa. Nainen yrittää vietellä Lennien ja pyytää tätä silittämään hiuksiaan. Lennie innostuu liikaa eikä anna naisen lähteä pois. Hän suuttuu naiselle, koska tämä ei ole hiljaa, ja voimiaan ymmärtämättömänä tappaa hänet. Curley saa tietää ja aloittaa ajojahdin. Se päättyy, kun George säälistä ampuu Lennien tietäen, että Curley saadessaan Lennien kiinni kiduttaisi tämän hengiltä.
Henkilöt > Lennie

Lennie on valtavan kokoinen, yksinkertainen, hidas ja lapsenmielinen mies, joka ei välitä muusta kuin eläimistä, erityisesti kaneista, ja Georgesta. Hän on hyvin rauhallinen, mutta hätääntyessään hän ei osaa ottaa huomioon omia voimiaan. Lennien täti piti hänestä huolta, mutta tämän kuoltua George otti Lennien huolehdittavakseen. Yksin Lennie olisi täysin avuton eikä pystyisi huolehtimaan itsestään, saatikka sitten lemmikikseen metsästämistään hiiristä ja muista pienistä eläimistä.
Henkilöt > George

George on pieni ja ovela työmies. Hän leikkii ajatuksella, että ilman Lennietä hän eläisi yksinkertaista elämää, työskentelisi maatiloilla, ansaitsisi rahaa ja tuhlaisi ne baareissa ja ilotaloissa. Toisaalta hän kuitenkin ymmärtää haaveilujensa pinnallisuuden ja sen, että hänellä on tärkeämpi tehtävä; Lennie ei pärjäisi yksin ja George on hänelle kaikki kaikessa. Georgen toiminnasta on helppo huomata kuitenkin myös katkeruus: kun Lennie on kaiken aikaa riippana, hän ei voi elää normaalia elämää.
Henkilöt > Curley

Curley on kirjan antagonisti, niin sanottu paha mies, jota kaikki muut miehet vihaavat. Hänen vaimonsa suostui naimisiin vain rahan takia, eikä ollenkaan pidä itse miehestä. Kun George ja Lennie saapuvat tilalle Curley ottaa tehtäväkseen pitää huolta siitä, että Lenniellä olisi mahdollisimman kurjaa. Hän vihaa Lennietä erityisesti kokonsa takia. Curley kärsii Napoleon-kompleksista eikä voi sietää kookkaita miehiä. Kun hän saa tietää vaimonsa kuolemasta, hän ei jää suremaan, vaan aloittaa ajojahdin julistaen kärsimystä Lennielle. Hän uhkaa ampua Lennietä mahaan, jotta tämä kärsisi mahdollisimman pitkään.
Henkilöt > Curleyn vaimo

Curleyn vaimo on teoksen ainut nainen. Hänen nimeänsä ei kuitenkaan koskaan mainita. Nainen on tyytymätön elämäänsä ja kertoo Lennielle, kuinka hänestä olisi voinut tulla filmitähti, mutta se ei onnistunut. Hän meni naimisiin Curleyn kanssa saadakseen taloudellisesti turvatun elämän. Hän lähestyy Lennietä saadakseen huomiota, jota hän ei saa aviomieheltään, mutta Lennie ei ymmärrä tätä ja vahingossa tappaa hänet.
Teokseen pohjautuvat elokuvat

Hiiriä ja ihmisiä, ohjaus Lewis Milestone, 1939
Hiiriä ja ihmisiä, ohjaus Gary Sinise, 1992
Hyppymyyrät

| Hyppymyyrät |
| --- | --- |
 Rasvahäntähyppymyyriä (Pachyuromys duprasi)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Hiirimäiset jyrsijät Myomorpha
Yläheimo::  Muroidea
Heimo::  Rottaeläimet Muridae
Alaheimo::  Hyppymyyrät Gerbillinae  Gray, 1825
Suvut
 16 sukua  
Katso myös
   Hyppymyyrät Wikispeciesissä   Hyppymyyrät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paksuhyppymyyrä (Psammomys obesus)
Hyppymyyrät eli gerbiilit (Gerbillinae) on jyrsijöiden alaheimo, joka kuuluu hiirimäisten jyrsijöiden (Myomorpha) alalahkoon ja rottaeläinten (Muridae) heimoon.
Useita hyppymyyrälajeja pidetään nykyisin lemmikkieläiminä. Lemmikkinä kasvatettavia lajeja ovat muun muassa mongoliangerbiili eli mongolianhyppymyyrä (Meriones unguiculatus), rasvahäntähyppymyyrä (Pachyuromys duprasi), kalpeahyppymyyrä (Gerbillus perpallidus), tuuheahäntähyppymyyrä (Sekeetamys calurus) ja persianhyppymyyrä (Meriones persicus).
Sukuja

Somalianpikkujirdit (Microdillus)
Rasvahäntäjirdit (Pachyuromys)
Hiekkajirdit (Psammomys)
Isogerbiilit (Rhombomys)
Tuuheahäntäjirdit (Sekeetamys)
Paljasjalkagerbiilit (Tatera)
Paljasvarvasgerbiilit (Taterillus)
Walot (Ammodillus)
Kiinanjirdit (Brachiones)
Hamstraajagerbiilit (Desmodilliscus)
Kapingerbiilit (Desmodillus)
Karvajalkagerbiilit (Gerbillurus)
Gerbiilit (Gerbillus)
Jirdit (Meriones)
Aiheesta muualla

Laji.fi: Gerbiilit (Gerbillinae)
Suomen Gerbiiliyhdistys ry.
Ithómi (Kardítsa)

| Ithómi Ιθώμη |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Ithómi
 Koordinaatit: 39°24′N, 21°47′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Thessalia
Alueyksikkö:  Kardítsa
Kunta:  Mouzáki
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  230402
Väkiluku (2011):  2 044
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  KA
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ithómi (kreik. Ιθώμη; virallisesti Δημοτική Ενότητα Ιθώμης, Dimotikí Enótita Ithómis) on yksi Mouzákin kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Kardítsan alueyksikössä Thessalian alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 2 044 (vuonna 2011).
Ithómin kunnallisyksikkö käsittää Mouzákin kunnan kaakkoisosan. Sen suurin asutus on Fanárin kylä. Ithómi oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Mouzákin kuntaan yhdessä Pámisoksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kardítsan alueyksikön Ithómia ei tule sekoittaa toiseen Ithómin kunnallisyksikköön, joka sijaitsee Messenian alueyksikössä.
Kunnallisyksikön osat

Ithómin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Ágios Akákios | Ágios Akákios | 187 |
| Ágios Akákios | Livádia | 12 |
| Chárma | Chárma | 146 |
| Ellinópyrgos | Ellinópyrgos | 280 |
| Ellinópyrgos | Zografía | 10 |
| Fanári | Fanári | 433 |
| Fanári | Kómpelos | 147 |
| Kanália | Kanália | 345 |
| Kanália | Lygariés | 44 |
| Kappás | Kappás | 137 |
| Loxáda | Loxáda | 167 |
| Pýrgos Ithómis | Pýrgos Ithómis | 136 |
Yhteensä: 2 044
J. Denis Summers-Smith

Koirasvarpunen
James Denis Summers-Smith (1920 Glasgow – 5. toukokuuta 2020) oli brittiläinen lintutieteilijä ja insinööri.
Nuoruutensa Summers-Smith asui ja opiskeli Glasgowissa. Hän vietti lomansa Pohjois-Irlannin Donegalissa, jossa hänen setänsä toimi maalaispappina, ja opetti hänet tuntemaan lintuja. Toisessa maailmansodassa Summers-Smith toimi armeijan tiedustelu-upseerina Englannin itärannikolla. Sodan jälkeen hän loi uransa tribologiaan perehtyneenä insinöörinä Imperial Chemical Industries-yhtiössä. Työssään hän joutui matkustamaan paljon, ja käytti työmatkojen vapaa-ajat varpusten tutkimiseen.
Summers-Smith aloitti työnsä varpusen parissa vuonna 1947. Syy, miksi hän valitsi juuri varpusen, oli yksinkertaisesti se, että matkustaminen oli siihen aikaan vielä hankalaa, ja varpuset olivat aina lähellä. Hän tutki varpusia Hampshiren kylässä sekä Durhamissa ja Guisboroughissa, johon hän muutti 1961. Hän kirjoitti toimintaohjeet The British Trust for Ornithologyn (BTO) ensimmäiseen Common Bird Census lintulaskentaan, jossa vapaaehtoiset lintuharrastajat kartoittivat Ison-Britannian maaseudun pesimälinnustoa. Tutkimus jatkui aina vuoteen 2000 asti, jolloin sen nimeksi vaihdettiin Breeding Bird Survey.
Summers-Smithin varpustutkimus tuotti useita artikkeleita lintutieteellisiin sarjoihin, ja vuonna 1963 hän julkaisi lajitutkielman The House Sparrow New Naturalist in Monographs sarjassa. Tämän jälkeen Summers-Smith keskittyi tutkimaan varpusen ja muiden Passer-suvun lajien keskinäisiä suhteita. Hän kävi kymmenissä eri maissa, ja havainnoi kaikkia muita varpuslajeja paitsi Sokotralla elävää Passer insularista, jonka taksonomia on epäselvä. Tutkimusten tuloksena hän julkaisi tutkielman The Sparrows vuonna 1988, sekä pikkuvarpusesta (The Tree Sparrow) 1995. Kumpaankin teokseen laati kuvituksen Robert Gillmor. Hän kirjoitti myös matkakuvauksen In Search of Sparrows maailmanlaajuisista varpusmatkoistaan. Vuonna 1992 Zoological Society of London myönsi hänelle Stamford Raffles-palkinnon.
Kirjoittaessaan varpusmonografiaansa Summers-Smith otaksui, että varpusen tulevaisuus olisi valoisa. Toisin on kuitenkin käynyt, sillä maailman varpuskanta on taantunut voimakkaasti 1970-luvulta alkaen. Summers-Smith tutki ilmiötä perusteellisesti, mutta joutui toteamaan, että tapahtuma "on eräs merkittävimpiä luonnon mysteerejä viimeisten 50 vuoden aikana". Vuonna 2000 The Independent tarjosi 5 000 punnan palkkion sille, joka pystyy osoittamaan varpuskannan romahtamisen aiheuttajan. Summers-Smith oli lahjoituksen takana. Vuonna 2008 palkkio ojennettiin tohtori Kate Vincentille ja hänen työtovereilleen Leicesterin De Montfort University-yliopistossa. He osoittivat varpusten vähentyneen siksi, että niiden käyttämä hyönteisravinto oli vähentynyt.
Summers-Smith kirjoitti varpusten heimoa käsittelevän luvun Handbook of the Birds of the World teokseen 2009.
Käännös suomeksi
Ithómi (vuori)

Ithómi-vuori.
| --- | --- |
Tyyppi:  arkeologinen kohde (en) 
Sijainti:  Messenia, Peloponnesos, Kreikka
Korkeus merenpinnasta:  800 m
Prominenssi:  760 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ithómi (kreik. Ιθώμη), antiikin Ithome (m.kreik. Ἰθώμη, Ithōmē), on vuori Messeniassa Peloponnesoksen niemimaan lounaisosassa Kreikassa. Sen korkeus on 800 metriä.
Ithómivuori antiikin Messenestä nähtynä.
Ithomevuori toimi alun perin heloottien turvapaikkana näiden kapinoidessa Spartaa vastaan vuonna 464 eaa. Myöhemmin se oli antiikin Messenen kaupungin akropolis eli linnavuori. Vuorella sijaitsi Zeus Ithomataksen temppeli. Messenen kaupunki sijaitsi ja sen arkeologinen alue edelleen sijaitsee aivan vuoren juurella.
Nykyisin vuorella sijaitsee Voulkánoksen luostari (Moní Voulkánou). Aiemmin vuoren huipulla on toiminut myös Vuorenhuipun Neitsyt Marian luostari (Moní Panagías Koryfís), joka perustettiin perimätiedon mukaan vuonna 725 ja toisen tiedon mukaan 1200-luvulla, ja hylättiin vuonna 1625. Uusi luostari perustettiin hieman alemmaksi vuonna 1701.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ithómi Wikimedia Commonsissa