stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ponsivuoren tuulivoimapuisto

| Ponsivuoren tuulivoimapuisto |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Kurikka
Koordinaatit:  62°29′38″N, 22°30′00″E
Rakentaminen alkoi:  marraskuu 2018 
Sähköverkkoon:  2020 
Valmistunut:  2019 
Rakennuttaja:  OX2 
Omistaja:  IKEA 
Operaattori:  OX2 
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Korkeus:  135–140 m 
Pinta-ala:  2,0 km² 
Tuulivoimalat:  7 × Nordex&nbsp N149 (4,3 MW) 
Kapasiteetti:  30,1 MW  
Vuosituotanto:  100 GWh 
 fiPonsivuoren tuulivoimapuisto 
Ponsivuoren tuulivoimapuisto on Etelä-Pohjanmaalla Kurikan Jalasjärven länsipuolella sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 7 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 30,1 megawattia (tai myös 29,5 MW ) ja vuosituotanto on noin 100 gigawattituntia . Tuulivoimapuiston on rakentanut OX2, sen omistaa Ponsivuori Wind Oy, joka on IKEA Suomi Oy:n omistuksessa, ja sitä operoi OX2.
Yleistä

Ponsivuoren tuulivoimapuisto sijaitsee noin 12 kilometriä Jalasjärven taajamasta länteen, 15 kilometriä Kurikan keskustasta etelään ja 19 kilometriä Kauhajoelta koilliseen. Voimala-alue on pääosin asumatonta metsäaluetta, jossa sijaitsee yksi vapaa-ajanasunto ja toiseen tilaan kuuluva saunarakennus. Tuulipuiston eteläpuolella kulkee Jalasjärven ja Kauhajoen välinen seututie 672 eli Tokerotie, josta alkavat voimala-alueelle johtavat huoltotiet. Voimala-alue jää Pirttimaan ja Ponsikylän puoliväliin. Tuulipuiston pituus on 2,5 kilometriä, leveys 1,4 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 2,0 neliökilometriä. Tuulipuistoksi kaavoitetun alueen pinta-ala on 6,3 neliökilometriä.
Tuulivoimalaitokset ovat saksalaisen Nordex Accionan valmistamaa N149-mallia, jonka napakorkeus on 135 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 149,1 metriä, ja jonka kapasiteetti on 4,3 megawattia. Yhteen tuulivoimalan perustukseen käytettiin 750 kuutiometriä betonia. Perustuksen päälle rakennettiin torni viidestä osasta, joiden yhteispaino on 410 tonnia. Tornin päälle tuli 70 tonnin konehuone, jonka sisälle nostettiin 75 tonnin sähköntuotantoyksikkö. Roottorin akseliin liitettiin 65 tonnin napa, johon kiinnitettiin kolme 20 tonnia painanutta siipeä. Voimalat sijaitsevat 135–140 metrin korkeudella mpy.
Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan maakaapeleissa alueen itäpuolella sijaitseville Jalasjärven Väisälänmäen ja Marttilanmäen sähköasemille. Sieltä sähkö kytketään kantaverkkoon.
Historiaa

Ponsivuoren tuulivoimapuiston hankevetäjä OX2 lähestyi Etelä-Pohjanmaan ELY-keskusta ympäristövaikutusten arvioimisessa. Silloin oli tuulivoimapuiston kokonaiskorkeus enintään 200 metriä, voimalalukumäärä oli yhdeksän ja kokonaiskapasiteetti 30 megawattia. ELY-keskus ei marraskuussa 2013 tekemässään päätöksessään vaatinut YVA-menettelyn käynnistämistä. Tuulipuiston osayleiskaava asetettiin nähtäville vuodenvaihteessa 2014–2015  ja se hyväksyttiin Kurikan kaupunginvaltuustossa toukokuussa 2015. Kaavasta kuitenkin valitettiin Vaasan hallinto-oikeuteen. Valituksen aiheita olivat puutteet linnustoselvityksessä ja meluselvityksessä. Vaasan hallinto-oikeus hylkäsi syyskuussa 2016 valitukset, mutta tästä päätöksestä valitettiin eteenpäin Korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Se teki valituksesta hylkäävän päätöksen kesäkuussa 2017 ja kaava sai lopulta lainvoiman.
OX2 lähestyi ELY-keskusta uudelleen keväällä 2018. Aihe oli uuden hyväksyvän päätöksen saaminen muuttuneille suunnitelmille. Tässä suunnitelmassa voimalalukua oli pienennetty seitsemään tuulivoimalaan, mutta niiden tehoa oli hieman kasvatettu ja enimmäiskorkeutta lisätty 230 metriin. Kesäkuuhun päivätyssä päätöksessään ELY-keskus päätti, ettei YVA-menettelyyn tarvinnut nytkään ryhtyä. Voimaloiden kokonaiskorkeudeksi tuli enintään 230 metriä ja kokonaiskapasiteetiksi 30 megawattia, joka johtui käytettyjen sähköasemien enimmäistehosta. Päätöksessään ELY-keskus mainitsee kaksi suositeltavaa kokoonpanoa: seitsemän 4,28 megawatin tuulivoimalaa tai sitten kolme 4,5 megawatin ja neljä 4,0 megawatin voimalaa.
Ponsivuoren tuulipuisto on ollut osa IKEA Suomelle toteutettua Castle-tuulivoimahanketta, jota OX2 veti. Tuulivoimapuisto oli IKEA Suomi Oy:n rahoittama eikä tuulivoimapuiston käytetty yhteiskunnan tukia. Castle-hanke käsitti Ponsivuoren lisäksi Långmossan, Ribäckenin sekä Verhonkulman tuulipuistoja. Tuulipuistojen rakentamisesta vastasi Keski-Suomen Betonirakenne Oy (KSBR), joka aloitti urakan marraskuussa 2018. Siihen kuului rakennussuunnittelu sekä tie- ja nostoalueiden, perustusten, sähköaseman ja kaapeloinnin toimituksen. Voimala-alueelle rakennettiin 4,5 kilometriä uusia metsäautoteitä ja perusparannettiin olemassa olevia 4 kilometriä. Sähkö siirretään maakaapeleissa voimala-alueen ulkopuolelle Ponsivuorelta Jalasjärven Väisälänmäen ja Marttilanmäen sähköasemille. Maakaapelia tarvittiin tätä varten 25 kilometriä. Tuulivoimaloiden pystytys aloitettiin heinäkuussa ja elokuun alussa pystytettiin jo toista voimalaitosta. Tuulivoimaloiden osat kuljetti Havator ja nostotyöt hoiti englantilainen Windhoist. Ponsivuoren tuulipuisto valmistui syystalvella 2019, ja se otettiin tuotantoon ja luovutettiin IKEA:lle talvella 2020.
Aiheesta muualla

Nivala, Heikki: Tuulipuiston ympäristövaikutukset (PDF) (diplomityö) trepo.tuni.fi.  elokuu 2021. Tampere:  Informaatioteknologian ja viestinnän tiedekunta/Tampereen yliopisto. (sisältää tämän tuulipuiston tapausanalyysin)
Energiatarina / Ponsivuoren tuulipuisto, IKEA Suomi Oy, Youtube
Lutetia (kaupunki)

| Lutetia> Lutetia Parisiorum |
| --- | --- |
 Lutetian amfiteatterin paikka.
Sijainti
 Lutetia
Koordinaatit:  48°51′15″N, 2°20′46″E
Valtio:  Ranska
Paikkakunta:  Pariisi, Île-de-France
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta
Alue:  Gallia
Provinssi:  Gallia Lugdunensis (n. –293) Lugdunensis secunda (n. 293–395) Senonia eli Lugdunensis quarta (n. 395–)
Aiheesta muualla
  Lutetia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lutetia eli Lutetia Parisiorum (myös Lutecia, Parisium, Parisius; m.kreik. Λουκοτεκία, Lūkotekia, Λουκοτοκία, Lūkotokia) oli antiikin aikainen kaupunki Galliassa nykyisen Ranskan alueella. Se on kehittynyt nykyiseksi Pariisin kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla.
Lutetia oli alun perin gallialaisen pariisien heimon kaupunki. Se tuhoutui Gallian sodassa vuonna 52 eaa., jonka jälkeen se rakennettiin uudelleen gallo-roomalaiseksi kaupungiksi. Myöhäisantiikin aikana kaupungin nimeksi muuntui sitä alun perin asuttaneen heimon mukaan Parisium.
Maantiede

Lutetian kaupunki sijaitsi Gallia Lugdunensiksessa Sequana (nyk. Seine) -joen varralla. Sen alku oli joessa olleella saarella, nykyisellä Île de la Citén saarella. Saari, jolla Notre Damen kirkko nykyisin sijaitsee, oli tuolloin ja pitkään sen jälkeenkin pienempi kuin nykyään; esimerkiksi Place Dauphinen paikalla oli aiemmin kaksi pientä saarta, jotka yhdistettiin Citéen vasta 1500-luvulla, ja paikka nimeltä Le Terrein oli toinen lisäys, joka kehittyi paikalla olleiden rakennusten raunioista. Saaren nykyinen nimi tulee latinan sanasta civitas, ja on sama, mikä annettiin useiden ranskalaisten kaupunkien vanhalle roomalaiselle osalle.
Saari oli yhdistetty jokirantoihin kahdella sillalla. Varhaisella keisarikaudella kaupunki levittäytyi joen eteläpuolelle, erityisesti siellä sijaitsevalle nykyiselle Montagne Sainte-Genevièven kukkulalle, jonka roomalaiset tunsivat nimellä Mons Lucotitius. Joen pohjoispuolinen tasanko, joka oli matala ja osittain helposti altis tulville, oli sen sijaan pitkään asumatonta. Joen pohjoisrantaa alettiin rakentaa enemmän vasta myöhäisellä keisarikaudella.
Lutetiaan tuli tiet muun muassa Agedincumista, Rotomaguksesta ja Cenabumista.
Historia > Varhaishistoria

Nykyisen Pariisin paikalla on ollut asutusta viimeistään kivikaudella 7000-luvulla eaa. Lutetian kaupunki oli alun perin pariisien (Parisii) heimon oppidum eli pienehkö kaupunkimainen asutus. Se sijaitsi Ile de la Citén saarella, jonka pariisit asuttivat noin vuonna 250–225 eaa. Kaupungin nimi tarkoitti ”paikkaa lähellä suota”.
Ensimmäinen historiallinen maininta kaupungista on Julius Caesarilla. Hän mainitsee sen paikkana, jossa järjesti gallialaisten heimojen kokouksen keväällä 53 eaa. Hän kutsuu kaupunkia nimellä Lutetia Parisiorum, ”pariisien Lutetia”. Lisäksi Caesar mainitsee paikan kertoessaan Labienuksen operaatioista vuonna 52 eaa. Pariisit ja naapuriheimo senonit (Senones) olivat muodostaneet jonkinlaisen poliittisen liiton ennen Caesarin Gallian sotaretkiä, mutta kun Caesar mainitsee heidät, he vaikuttavat muodostaneen omat valtionsa.
Rakennukset ja löydökset

Roomalaisaikaista kaupunkia oli sekä La Citén saarella että molemmilla puolilla Seineä. Kaupungin pääosa sijaitsi joen eteläpuolella pääosin nykyisellä Montagne Sainte-Genevièvellä ja 5. arrondissementin alueella, ja kaikki löydetyt varhaisen keisarikauden julkiset monumentaalirakennukset sijaitsivat siellä. Uudet rakennukset levittäytyivät alas rinnettä, eivät ylös pois saaresta kuten joskus on ajateltu. Myöhemmän keisarikauden jäänteitä on löydetty myös La Citéltä sekä joen pohjoispuolelta, joka oli esikaupunkialuetta. Kaupungin kooksi on arvioitu noin 60–70 hehtaaria, toisin sanoen se oli pieni verrattuna Gallian suuriin roomalaisaikaisiin kaupunkeihin.
Säilyneitä roomalaisaikaisia muistomerkkejä Pariisissa on vain vähän. Roomalaisen kaupungin rakennusmateriaaleja käytettiin epäilemättä myöhempien rakennusten tarpeisiin, ja siten roomalainen Lutetia on suureksi osaksi hävinnyt.
Rakennukset ja löydökset > Ile de la Cité

Nykyiseltä Ile de la Citén saarelta ei ole löydetty merkkejä gallialaisen ajan asutuksesta. Siellä ei myöskään ole säilynyt juurikaan jäänteitä varhaiselta keisarikaudelta. Saari koki täydellisen mullistuksen myöhäisellä keisarikaudella 200-luvun lopun hyökkäysten jälkeen. Ensin sinne rakennettiin linnoitettu torni, ja noin vuonna 300 saari ympäröitiin muurilla.  Muurin korkeus oli päälle kaksi metriä, ja sen rakentamisessa käytettiin uudelleen ylemmän kaupungin rakennusten kiviä ja hautakiviä. Muurin perustuksia on kaivettu 1800-luvulla sekä vuosina 1965–1970. Pieni osuus muurista on näkyvissä Rue de la Colombella lähellä Pont d'Arcole -siltaa.
Viimeistään muurin rakentamisen yhteydessä suuri osa saaren aiemmista rakennuksista tuhoutui. Uudet rakennukset pystytettiin kohotetulle maaperälle, mikä nosti maanpintaa 0,80–2 metriä. Antiikin ajalle palautuviin löytöihin saarella lukeutuvat muun muassa Palais de Justicen perustukset, jotka löydettiin vuonna 1848, Parvis Notre Damen alla olevat rakenteet sekä kirkon läheltä vuosina 1965–1970 kaivetut lattia ja seinien osat, jotka ovat vuodesta 1980 olleet esillä paikalla olevassa La crypte archéologique de l’île de la Cité -museossa. Löydöksistä näkyy, kuinka paljon maanpinta saaren kohdalla on noussut ja miksi antiikin aikana saari oli herkempi tulvimiselle.
Notre Damen kuorin alta löydettiin vuonna 1711 niin kutsuttu Nautae-pylväs (Merimiesten pylväs). Sen piirtokirjoitukset ovat keisari Tiberiuksen ajalta ja niiden on joskus tulkittu osoittavan, että paikalla olisi palvottu roomalaisia ja gallialaisia jumalia yhdessä. Ei kuitenkaan ole todisteita katedraalin paikalla olleesta temppelistä, sillä Nautae-pylväs on valmistettu uudelleen käytetyistä kivistä.
Rakennukset ja löydökset > Esinelöydöt

Pariisista ja sen lähistöltä löydettyä antiikin aikaista esineistöä on muun muassa Carnavalet-museossa (Musée Carnavalet), Clunyn museossa (Musée de Cluny) sekä Kansallisessa arkeologisessa museossa (Musée d’Archéologie Nationale).
Kirjallisuutta

Bromwich, James: The Roman Remains of Northern and Eastern France: A Guidebook.  Routledge, 2013.  ISBN 9781135103729  (englanniksi)
Busson, Didier & Alix, Nicole: Paris, a Roman City.  (Archaelogical guides to France 37 / Guides archéologiques de la France)  Centre des monuments nationaux, Monum, Éditions du patrimoine, 2003.  ISBN 9782858226924  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lutetia Wikimedia Commonsissa
Lutetian kaupunginmuurin jäänne nykyisellä Rue de la Colombella.
Antiikin aikainen korinttilainen pylväs nykyisessä Saint-Pierre de Montmartren kirkossa.
Yksityiskohta niin kutsutusta Nautae-pylväästä, 1. vuosisata jaa. Musée de Cluny.
Julianus julistetaan augustukseksi Clunyn termeissä. Historiakuvitusta 1800-luvulta.
Kaavakuva Lutetia Parisiorumin kaupungista.
Pienoismalli Lutetian forumista. Musée Carnavalet.
Clunyn termeinä tunnettun kylpylän raunioita.
Lutetiaan johtaneen akveduktin jäänteitä nykyisessä Arcueilissa.
12. huhtikuuta

12. huhtikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 102. päivä (103. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 263 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Julius, Julia, Juulia, Janna, Juuli, Janni, Juliaana
suomenruotsalainen kalenteri: Julius, Julia, Julian, Juliana, Jill
ortodoksinen kalenteri: Vasili, Ville, Vilho
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Julejus, Juljá, Jullá
vanhemmissa kalentereissa: Eira, Jullus, Ylikki
Tapahtumia

238 – Numidian maaherra Capelianus kukisti Gordianus II:n komentaman nostoväkiarmeijan Karthagon edustalla käydyssä taistelussa. Gordianus II sai surmansa ja Gordianus I teki itsemurhan. Capelianuksen joukot valtasivat ja ryöstivät Karthagon.
467 – Anthemius julistettiin Länsi-Rooman keisariksi.
1606 – ”Union Jack” (nimellä Grand Union flag) otettiin käyttöön Englannin ja Skotlannin kuningaskuntien yhteisenä lippuna.
1633 – Inkvisitio aloitti Galileo Galilein kuulustelut.
1861 – Yhdysvaltojen sisällissota alkoi Etelävaltioiden joukkojen hyökättyä Fort Sumterin linnoitusta vastaan Charlestonin satamassa, Etelä-Carolinassa.
1864 – Yhdysvaltojen sisällissota: kenraali Nathan Bedford Forrestin johtamat Etelävaltioiden joukot surmasivat suurimman osan Fort Pillowissa Tennesseessä antautuneista mustista sotilaista.
1877 – Britannia valloitti Transvaalin.
1918 – Suomen sisällissota: Helsingin valtaus eteni ja saksalaiset joukot saapuivat kaupunkiin.
1927 – Shanghain verilöyly Kiinassa.
1937 – Sir Frank Whittle testasi maassa ensimmäistä lentokoneen suihkumoottorin prototyyppiä British Thomson-Houstonin tehdasalueella Rugbyssa Englannin Warwickshiressä.
1945 – Harry S. Truman vannoi virkavalan 33:ntena Yhdysvaltain presidenttinä.
1961 – Juri Gagarin teki ensimmäisen avaruuslennon. Avaruusalus Vostok 1 kiersi maapallon kerran ja lento kesti 108 minuuttia.
1963 – Lahden Säästöhuipun sortuminen.
1981 – Ensimmäinen avaruussukkula Columbia laukaistiin avaruuteen.
1992 – Euro Disney avattiin Marne-la-Valléessa Ranskassa.
2002 – Hugo Chávezin vastainen vallankaappausyritys Venezuelassa.
Vaaleanpunainen pantteri (animaatio)

Vaaleanpunainen pantteri on elokuvateattereihin tehty lyhytanimaatiosarja, jota tehtiin 1964–1977. Suurin osa Vaaleanpunainen pantteri -animaatioista on mykkäelokuvia, joissakin hahmot kuitenkin puhuvat. Hahmo sai alkunsa vuonna 1963, kun Blake Edwards pyysi David H. DePatieta ja Friz Frelengiä suunnittelemaan hahmon hänen Vaaleanpunainen pantteri -elokuvansa alkutekstejä varten. DePatie, Freleng ja heidän firmansa työläiset suunnittelivat useita erilaisia panttereita, joista Edwards valitsi Hawley Prattin suunnitteleman version. Kun elokuva julkaistiin, hahmo oli menestys. Monet jopa sanoivat alkutekstejä itse elokuvaa paremmaksi. Alkuteksteistä muistetaan varsinkin Henry Mancinin säveltämä jazz-henkinen taustamusiikki eli ns. ”The Pink Panther Theme”, josta tuli Vaaleanpunaisen pantterin tavaramerkki.
Tämän vuoksi DePatie-Freleng Enterprises aloitti lyhytanimaatioiden sarjan tekemisen United Artistsille. Ensimmäinen osa, The Pink Phink voitti parhaan lyhytanimaation Oscar-palkinnon. DePatie ja Freleng tekivät yhteensä 91 lyhytanimaatiota, joista The Pink Blueprint sai myös Oscar-ehdokkuuden. Vaaleanpunaisen pantterin vastustajana esiintyi useimmissa tarinoissa pieni isonenäinen ja valkoinen mies. Mancinin säveltämää tunnusmusiikkia käytettiin järjestelmällisesti kaikissa animaatioissa.
Yleisesti Vaaleanpunaisella pantterilla ei ole dialogia. Poikkeuksena on kuitenkin kaksi lyhytanimaatiota vuodelta 1965: Sink Pink ja Pink Ice. Molemmissa animaatioissa pantterin äänenä toimi Rich Little.
Vaaleanpunainen pantteri televisiossa

Vuonna 1969 aikaisemmin julkaistut Vaaleanpunainen pantteri- ja The Inspector -animaatiot esitettiin osana The Pink Panther Show -sarjaa. Sarja lisäsi animaatioihin valmiiksi nauhoitetut naurut, kuten muissakin sen ajan televisiokomedioissa oli. Tämä valinta on harmittanut monia animaatioiden faneja. Vuonna 1971 sarja jatkui nimellä The Pink Panther Meets the Ant and the Aardvark. Tällä kertaa mukana oli Vaaleanpunainen pantteri ja The Ant and the Aardvark -animaatioita. Vuonna 1976 sarjan pituus kasvoi 30 minuutista 90 minuuttiin. Nimeksi vaihtui The Pink Panther Laugh and Half Hour and a Half. Vaaleanpunaisen pantterin lisäksi esitettiin The Inspector, The Ant and the Aardvark, Misterjaw ja Texas Toads -piirrettyjä (alun perin Tijuana Toads). 1977 sarja lyheni taas puoleen tuntiin ja nimeksi vaihtui Think Pink Panther. Mukana ei ollut enää kuin Vaaleanpunainen pantteri, The Ant and the Aardvark ja Misterjaw-piirrettyjä.
Vuoden 1978 The All-New Pink Panther Show -sarjan piirretyt olivat täysin uusia, eivät elokuvateattereissa aiemmin esitettyjä. Vaaleanpunaisen pantterin lisäksi mukana oli Crazylegs Crane. Nämäkin 32 animaatiota julkaistiin myöhemmin elokuvateattereissa.
Paluu

Vaaleanpunaisesta pantterista teki uuden televisiosarjan 1984 Hanna-Barbera Friz Frelengin valvomana. Sarjan nimi oli The Pink Panther and Sons. Siinä Vaaleanpunaisella pantterilla oli kaksi lasta nimeltä Pinky ja Panky, jotka puhuivat, toisin kuin isänsä.
Metro-Goldwyn-Mayer Animation, Claster Television ja Camelot Entertainment Sales tekivät vuonna 1993 yhdessä uuden sarjan, jonka nimi oli yksinkertaisesti The Pink Panther. Tässä sarjassa esiintyivät Vaaleanpunaisen pantterin lisäksi The Ant and the Aardvark, The Dogfather, Voodoo Man ja Manly Man. Sarjassa Vaaleanpunainen pantteri sai äänen, jonka teki Matt Frewer.
Vuonna 2004 MGM julkaisi Vaaleanpunaisen pantterin klassikkopiirretyt DVD:llä.
Aiheesta muualla

https://youtube.com/user/PinkPanther
Vaaleanpunainen pantteri (animaatio) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Reima Rytsölä

Reima Rytsölä (s. 1969) on suomalainen yritysjohtaja. Hän toimi vuosina 2022–2025 valtion sijoitusyhtiö Solidiumin toimitusjohtajana, josta tehtävästä hän siirtyy Kojamon toimitusjohtajaksi. Rytsölän kaudella Solidium teki ensimmäisen sijoituksensa listaamattomaan kasvuyhtiöön, kun se sijoitti ICEYE Oy:hyn 40 miljoonaa euroa huhtikuussa 2024. Ennen Solidiumia Rytsölä toimi keskinäinen vakuutusyhtiö Varman varatoimitusjohtajana.
Vladimir Beara

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Beara vuonna 1953. |  Beara vuonna 1953. |  Beara vuonna 1953. |  |
Maa:   Jugoslavia
Miesten jalkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 |  |  |
Vladimir Beara (2. marraskuuta 1928 Zelovo, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta (nyk. Kroatia) – 11. elokuuta 2014 Split, Kroatia) oli Jugoslaviaa edustanut serbitaustainen jalkapallomaalivahti, jalkapallovalmentaja ja olympiamitalisti.
Beara saavutti Jugoslavian jalkapallomaajoukkueessa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Loppuottelussa Jugoslavia hävisi Unkarille 2–0.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vladimir Beara Wikimedia Commonsissa
Jugoslavian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1950
1 Atanacković
2 Beara
3 Bobek
4 Broketa
5 Željko Čajkovski
6 Zlatko Čajkovski
7 Čolić
8 Đajić
9 Firm
10 Horvat
11 Jovanović
12 Katnić
13 Mihajlović
14 Mitić
15 Mrkušić
16 Ognjanov
17 Palfi
18 Radovniković
19 Stanković
20 Tomašević
21 Vukas
22 Zlatković
Valmentaja Arsenijević
Jugoslavian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1954
1 Beara
2 Stanković
3 Crnković
4 Čajkovski
5 Horvat
6 Boškov
7 Ognjanov
8 Mitić
9 Vukas
10 Bobek
11 Zebec
12 Kralj
13 Zeković
14 Mantula
15 Spajić
16 Milovanov
17 Belin
18 Milutinović
19 Papec
20 Dvornić
21 Veselinović
22 Petaković
Valmentaja Tirnanić
Jugoslavian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1958
1 Beara
2 Šekularac
3 Šijaković
4 Crnković
5 Tomić
6 Zebec
7 Mš. Milutinović
8 Krstić
9 Boškov
10 Šantek
11 Popović
12 Petaković
13 Veselinović
14 Md. Milutinović
15 Krivokuća
16 Pašić
17 Rajkov
18 Lipošinović
19 Ognjanović
20 Radović
21 Irović
22 Jerković
Valmentaja Tirnanić
Volvo EX30

| Volvo EX30 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kiina
Valmistaja:  Volvo
Valmistusvuodet:  2023–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Käyttövoima:  sähkö
Vetotapa:  takaveto neliveto
Volvo EX30 on Volvon vuodesta 2023 lähtien valmistama crossover-tyyppinen sähköautomalli. Se on Volvon pienin sähköautomalli, ja siitä on taka- ja nelivetoiset versiot.
Vuoden 2024 Euro NCAP -kolaritestistä EX30 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volvo EX30 Wikimedia Commonsissa
Siirtovaikutus

Siirtovaikutus (engl. transfer of learning) tarkoittaa yhdessä tilanteessa opittujen tietojen tai taitojen soveltamista jossakin toisessa tilanteessa. Siirtovaikutus on opetuksessa toivottava saavutus, sillä ilman sitä opittu uusi tieto ei siirry käytäntöön muissa tilanteissa. Siirtovaikutus tapahtuu yleensä osana käsitteellistä muutosta.
Ekspansiivisessa oppimisessa tunnetaan tässä kuvatun transferin ohella ns. kehittävä siirtovaikutus. Kehittävällä siirtovaikutuksella tarkoitetaan ajatusmallia, joka yhdistää  tieto-opillisen näkemyksen käsitteistä ja siirtovaikutuksen moniäänisenä neuvotteluprosessina.  Negatiivinen transfer tarkoittaa uuden asian oppimisen vaikeutta aikaisemmin opitun vaikutuksesta.
Siirtovaikutus on tärkeä käsite myös eläinten koulutuksessa. Kennelliiton Koiranomistajan peruskurssissa siitä käytetään nimitystä yleistäminen. Jokaista koiralle opetettavaa tehtävää tulisi harjoitella useassa eri paikassa ja erilaisissa häiriötilanteissa, jottei sen osaaminen riippuisi ympäröivistä olosuhteista.
Piirrä Muhammad -päivä

Piirrä Muhammed -päivä (Everybody Draw Mohammed Day) oli 20. toukokuuta 2010 vietetty maailmanlaajuinen, lähinnä internetissä tapahtunut protesti islamisteja vastaan, jotka olivat uhkailleet väkivallalla profeetta Muhammadista pilakuvia tehneitä henkilöitä. Protestin tarkoituksena on, että jokainen protestoija piirtää itse Muhammedin kannanottona "sananvapauden rajoituspyrkimyksiä kohtaan".
Protesti alkoi vastalauseena, kun Comedy Central päätti Revolution Muslims-järjestöltä saamiensa tappouhkausten pelossa sensuroida South Park-animaatiosarjan 201-jaksoa, jossa profeetta Muhammad esiintyi. Kaikki "Muhammad"-sanat ja lopun puheenvuoro sananvapauden puolesta piipattiin yli, sekä Muhammadin hahmo peitettiin sensuroitu-palkilla. Revolution Muslims-järjestö oli ilmoittanut uhkauksessaan, että Parker ja Stone saattavat kohdata saman kohtalon kuin Theo van Gogh, hollantilainen elokuvaohjaaja, jonka ääri-islamistit murhasivat hänen kuvaamansa dokumentin takia. Verkkosivuston pitäjät myöhemmin kiistivät, että kyse olisi ollut uhkauksista, vaikkakin ne laajalti ymmärrettiin sellaisiksi.
Yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija Molly Norris piirsi kuvan vastauksena internetissä liikkuneita tappouhkauksia kohtaan, jotka oli osoitettu South Parkiin Muhammadin piirtäneitä Trey Parkeria ja Matt Stonea kohtaan. Norris on sanonut, että jos miljoonat ihmiset piirtävät kuvia Muhammadista, islamilaiset terroristit eivät ole kykeneviä murhaamaan heitä kaikkia, jolloin uhkaukset muuttuvat epärealistisiksi. Viikon sisällä Norrisin ajatus sai julkisuutta Facebookissa, tuli lukuisten bloggaajien tukemaksi ja sai näkyvyyttä merkittävien yhdysvaltalaisten sanomalehtien blogisivustoilla. Myöhemmin Norris irtaantui protestiryhmästä, koska vastaukset hänen ideaansa kasvoivat määrältään uuvuttavan suuriksi mutta myös koska hän pelkäsi itselleen tapahtuvan jotain ikävää. Muut toimijat ovat jatkaneet ryhmän toimintaa, ja siinä on nyt noin 100 000 jäsentä.