stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chromatica
Julkaisu

Albumin ensimmäinen single ”Stupid Love” vuosi internetiin tammikuussa. Se julkaistiin virallisesti 28. helmikuuta 2020 yhdessä musiikkivideon kanssa. Muutama päivä singlen virallisen julkaisun jälkeen albumin julkaisupäiväksi vahvistettiin sosiaalisessa mediassa 10. huhtikuuta ja albumin ennakkotilaus käynnistettiin. Maaliskuun lopussa Lady Gaga kuitenkin ilmoitti siirtävänsä julkaisua koronaviruspandemian takia. Hänen mukaansa aika ei ollut oikea uuden albumin julkaisemiseen, vaikka taiteella onkin tapana tuoda ihmisille paljon iloa keskellä pelottavia aikoja. Uutta julkaisupäivää ei ilmoitushetkellä kerrottu, mutta laulaja lupasi tiedottaa siitä mahdollisimman pian. Toukokuun alussa albumin uudeksi julkaisuajankohdaksi ilmoitettiin 29. toukokuuta 2020 ja samalla julkistettiin sen kansikuva. Lady Gagan ja Ariana Granden yhteiskappale ”Rain on Me” julkaistiin albumin toisena singlenä 22. toukokuuta 2020. Vuorokausi ennen albumia julkaistiin promootiosinglenä ”Sour Candy” -kappale, jolla esiintyy myös Blackpink.
Listasijoitukset

| Lista | Sijoitus |
| --- | --- |
 Britannian albumilista: 1
 Suomen virallinen albumilista: 1
 Billboard 200: 1
Vastaanotto

Chromatica sai musiikkikriitikoilta hyvän vastaanoton. Helsingin Sanomien arvostelussa Aleksi Kinnunen kuvailee albumia Lady Gagan parhaaksi pitkään aikaan. Hänestä tasapainoinen ja kypsä albumi muistuttaa tyyliltään laulajan ensimmäisiä julkaisuja: The Fame ja The Fame Monster. Kinnunen vertaa albumia myös Dua Lipan aiemmin samana keväänä julkaistuun Future Nostalgia -albumiin ja kuvailee niiden tuoneen yhdessä laadukkaan tanssipopin takaisin.
Vastaanotto > Arvostelut

Metacriticin mukaan albumi sai 17 arvostelussa keskimäärin 80 pistettä sadasta eli ”yleisesti myönteisen” vastaanoton.
The Guardian:
Helsingin Sanomat:
Pitchfork: 7,3/10
Kappaleet

Chromatica I – 1.00
Alice – 2.57
Stupid Love – 3.13
Rain on Me – 3.02 (Ariana Granden kanssa)
Free Woman – 3.11
Fun Tonight – 2.53
Chromatica II – 0.41
911 – 2.52
Plastic Doll – 3.41
Sour Candy – 2.37 (Blackpinkin kanssa)
Enigma – 2.59
Replay – 3.06
Chromatica III – 0.27
Sine from Above – 4.04 (Elton Johnin kanssa)
1000 Doves – 3.35
Babylon – 2.41
Love Me Right – 2.51
1000 Doves – 2.49 (piano demo)
Stupid Love – 3.41 (Vitaclub Warehouse Mix)
Singlet

”Stupid Love” (2020)
”Rain on Me” (Ariana Granden kanssa, 2020)
”911” (2020)
”Free Woman” (2021)
Cheryl Ladd

| Cheryl Ladd |
| --- | --- |
 Cheryl Ladd vuonna 2007.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Cheryl Jean Stoppelmoor
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1951 (ikä 73)  Huron, Etelä-Dakota, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, laulaja
Puoliso:  David Ladd (1973–1980) Brian Russell (1981–)
Lapset:  Jordan Ladd (s. 1975)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1970–
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.cherylladd.com
IMDb 
Elonet
Cheryl Ladd on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Erityisen tunnetuksi suomalaiselle yleisölle hän tuli muun muassa Charlien enkelit -televisiosarjassa, jossa hän esiintyi vuosina 1977–1981 roolinimellä Kris Munroe yhteensä 87 jaksossa. Sarjassa kolme poliisin koulutuksen saanutta, rutiinitehtäviin kyllästynyttä nuorta naisetsivää ratkoi rikostapauksia. Kahta muuta Charlien enkeliä esittivät Kate Jackson (Sabrina "Bree" Duncan), joka jätti sarjan kolmen kauden jälkeen, ja Jaclyn Smith (Kelly Garrett), joka oli mukana sarjan päättymiseen asti. Ladd korvasi sarjassa Farrah Fawcett-Majorsin (Jill Munroe), joka jätti sarjan riitaisissa merkeissä jo ensimmäisen kauden jälkeen, mutta esiintyi sarjassa vierailevana tähtenä vielä muutamassa jaksossa tämän jälkeen. Laddin roolihahmo Kris oli Fawcett-Majorsin roolihahmon pikkusisko. Jacksonin lähdettyä sarjasta etsivätrion kolmanneksi jäseneksi Laddin ja Smithin rinnalle valittiin mm. mallin töitä aiemmin tehnyt Shelley Hack.
Charlien enkelien jälkeen Ladd on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa One West Waikiki ja Las Vegas.
Bloedrivierin taistelu

Bloedrivierin taistelu oli zulujen ja voortrekkerien välillä 16. joulukuuta 1838 käyty taistelu, jossa Andries Pretoriuksen johtamat 464 buuria kukistivat kuningas Dinganen arviolta 15 000 impin armeijan. Taistelu sai afrikaansinkielisen nimensä (Bloedrivier, ’verijoki’) siitä, että kaatuneiden zulujen veri värjäsi Ncome-joen veden punaiseksi. Bloedrivierin taistelun muistopäivää vietettiin aikaisemmin Etelä-Afrikassa "Valan päivänä" ja nykyisen se on kansallisen yhtenäisyyden ja sovinnon päivä, engl. Day of Reconciliation.
15. joulukuuta Pretorius muodosti laagerin, vankkurien suojaaman leirin, Ncome-joen varrelle ja suojasi vankkurien välit puisilla barrikaadeilla. Myöhemmin iltapäivällä Pretoriuksen 300 miehen muodostama ratsuväki huomasi 15 000 miehen vahvuisen zuluarmeijan lähestyvän ja palasi turvaan leiriin.
Pimeän laskeuduttua zulut päättivät hyökätä seuraavana aamuna auringon noustessa. Zulujen etulinja muodostettiin noin 40 metrin päähän vankkureista. Voortrekkerit avasivat tulen ja jo ensimmäisessä yhteislaukauksessa kaatui satoja zulusotilaita. Buurit ehtivät ampua vielä kaksi yhteislaukausta ennen kuin zulujen onnistui aloittaa rynnäkkönsä kohti leiriä. Leirin sisään muodostunut yhteislaukauksista muodostunut tiheä savu haittasi näkyvyyttä ja Pretorius antoi käskyn lopettaa ampuminen. Samalla zulut päättivät vetäytyä noin 500 metrin päähän leiristä.
Zulut aloittivat pian toisen rynnäkön ja buurien tulitus oli lähietäisyydeltä hyvin tehokasta, koska yksi ammus muodostui 10 lyijykuulasta. On sanottu, että tämän vuoksi Bloedrivierin taistelu on maailmanhistorian ainoa taistelu, jossa kuoli enemmän ihmisiä kuin ammuttiin laukauksia. Zulut päättivät jälleen vetäytyä 500 metrin päähän leiristä.
Kolmannessa rynnäkössä zulut käyttivät uutta taktiikkaa ja etenivät pienemmissä muodostelmissa ja pitäen suurempaa etäisyyttä toisiinsa. Vaikka voortrekkerien onnistui ampua vähemmän hyökkääjiä, heidän puolustuksensa kuitenkin kesti ja zulujen oli pakko vetäytyä jälleen. Zulujen neljännen rynnäkön jälkeen Pretorius käski nuoremman veljensä Bartin johtaman 100 miehen ryhmän hyökätä ja muodostaa kiila zulujoukkojen keskelle. Kolmannella yrittämällä voortrekkerien onnistui työntyä zululinjan läpi ja hyökätä heidän kimppuunsa selustasta. Lopulta zulut pakenivat taistelukentältä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bloedrivierin taistelu Wikimedia Commonsissa
Clayn piirikunta (Pohjois-Carolina)

Clayn piirikunta (engl. Clay County) on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 11 231 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Hayesvillen kunta. Piirikunta on perustettu 1861.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Clayn piirikunta (Pohjois-Carolina) Wikimedia Commonsissa
Corrado Bafile

Corrado Bafile (4. heinäkuuta 1903 – 3. helmikuuta 2005) oli italialainen roomalaiskatolisen kirkon kardinaali. Hän sai pappisvihkimyksensä Roomassa 1936 ja toimi vuosina 1976–1980 Autuaaksi- ja pyhäksijulistamisen kongregaation johtajana. Hän oli kardinaali vuodesta 1976, mutta menetti äänioikeutensa uutta paavia valittaessa jo heinäkuussa 1983 täytettyään 80 vuotta.
Bafile on nykyajan pitkäikäisin kardinaali: hän kuoli 101-vuotiaana Roomassa.
Clemente Faccani

Clemente Faccani (19. lokakuuta 1920 – 15. syyskuuta 2011) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Pyhän istuimen diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi 10. huhtikuuta 1943 ja nimitettiin Serran titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Keniaan 27. kesäkuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Agostino Casaroli, jota avustivat Achille Silvestrini ja Duraisamy Simon Lourdusamy.
Faccani toimi apostolisena pro-nuntiuksena Keniaan, kunnes jäi eläkkeelle 9. maaliskuuta 1996. Lisäksi hän toimi apostolisena pro-nuntiuksena Seychelleille saatuaan nimityksen 7. helmikuuta 1985; tästä tehtävästä hän erosi kuitenkin jo 14. toukokuuta 1994.
Blend Miftari

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 3. joulukuuta 1995 (ikä 28)
Pelipaikka: Keskikenttä
Pituus: 190 cm
Paino: 85 kg
Seura
Seura: Salpa
Pelinumero: 24
Junioriseurat
: Inter
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2015 | Inter | 10 | (1) |
| 2015 | → ÅIFK | 19 | (5) |
| 2016– | MuSa | 21 | (6) |
| Yhteensä | Yhteensä | 50 | (12) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 10. lokakuuta 2016.
Blend Miftari (s. 3. joulukuuta 1995) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä/keskikenttä
Miftari pelasi ensimmäisen Veikkausliigan ottelunsa 16-vuotiaana 28. kesäkuuta 2012, kun hänen edustamansa Inter hävisi vierasottelussa MYPA:lle 0–4. Ensimmäisen liigamaalinsa hän teki 26. heinäkuuta 2014 3–3-tulokseen päättyneessä kotiottelussa HJK:ta vastaan. Miftari edusti Interiä vuosina 2012–2015 pelaten yhteensä kymmenessä liigaottelussa.
Crazy People’s Right to Speak

| Crazy People’s Right to Speak Kajagoogoo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Sarm West, Good Earth, Total Access L.A, Utopia, AIR, Trident
 Julkaistu: 1985
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Ken Scott
 Tyylilaji: uusi aalto, pop rock
 Kesto: 40.03
 Levy-yhtiö: Parlophone
Kajagoogoon muut julkaisut
| Islands 1984 | Crazy People’s Right to Speak 1985 | Gone to the Moon 2008 |
Crazy People’s Right to Speak on Kajagoogoon yhtyenimellä Kaja julkaistu kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin 1985. Yhtye oli lyhentänyt nimensä halutessaan irti aikaisemmasta varhaisteinien purukumipop- imagosta. Yhtye oli supistunut trioksi rumpali Jez Stroden erottua. Kaja/Kajagoogoo hajosi pian albumin ilmestymisen jälkeen. Albumilta julkaistiin singleksi vain "Shouldn’t Do That."
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltäneet Steve Askew, Nick Beggs ja Stuart Neale, sekä sanoittanut Nick Beggs.
| --- | --- |
 A-puoli Do I – 3.25  Shouldn’t Do That – 3.17  Your Appetite – 4.21  Rivers – 4.34  Sit Down & Shut Up – 3.53 :  B-puoli Afraid of You – 3.51   Jigsaw – 3.50  Fear of Falling – 3.13  Charm of a Gun – 4.26  You Really Take My Breath Away – 4.53
Kokoonpano

Steve Askew – kitarat, E-Bow, Sitar, taustalaulu
Nick Beggs – laulu, basso, Chapman Stick, lyömäsoittimet
Stuart Croxford Neale – kosketinsoittimet, rumpuohjelmointi, taustalaulu
Kokoonpano > Muut muusikot

Dave Mattacks – rummut (tiedoissa virheellisesti Mattocks)
Louis Jardine – lyömäsoittimet (kappale 7)
Michael Thompson – kitarasoolot (kappaleet 3 ja 9)
Annie McCaig – taustalaulu (kappaleet 3 ja 7)
Lezlee Cowling – taustalaulu (kappaleet 8–10)
Kokoonpano > Tuotanto

Ken Scott – tuottaja
Paul Ryan – miksaus
Steve Askew, Nick Beggs, Stuart Croxford Neale - miksaus
Charlotta Lönnqvist

| Charlotta Lönnqvist |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. helmikuuta 1815 Siuntio
Kuollut: 27. huhtikuuta 1891 (76 vuotta) Siuntio
Ammatti:  pitokokki
Charlotta Maria Lönnqvist (4. helmikuuta 1815 Siuntio – 27. huhtikuuta 1891 Siuntio) oli kirjailija Aleksis Kiven hyväntekijä, jonka luona Fanjunkarsin torpassa Siuntiossa Kivi asui vuosina 1864–1871. Tänä aikana Kivi kirjoitti keskeisen osan tuotannostaan, muun muassa pääteoksensa Seitsemän veljestä. Lönnqvist oli perinyt torpan vanhemmiltaan, ja hän auttoi monia varsinkin suurten nälkävuosien aikana. Tästä syystä hän ajautui taloudellisiin vaikeuksiin, ja Aleksis Kivi esti vuonna 1869 torpan pakkohuutokaupan Seitsemästä veljeksestä saamiensa tulojen avulla. Jotkut Aleksis Kiveä tutkineet ovat olettaneet Kiven ja Lönnqvistin olleen myös rakastavaisia. Kiven kuoleman jälkeen Lönnqvist sai J. V. Snellmanin anomuksesta valtion eläkettä.
Tausta

Charlotta Lönnqvistin vanhemmat olivat Uudenmaan rakuunarykmentissä palvellut Jonas Lönnqvist ja Maria Forsström. Mamselli Lönnqvist oli isänsä kuollessa 35-vuotias ja äitinsä kuollessa 43-vuotias. Vanhempi veli Axel Herman oli muuttanut pois paikkakunnalta vuosikymmeniä aiemmin ja ollut sen jälkeen tietymättömissä, joten ainoaksi lapseksi jäänyt Charlotta peri vanhemmiltaan Bruses-nimisen sotilastorpan, joka oli Sjundbyn kartanon mailla Siuntiossa. Torppa tunnettiin nimellä Fanjunkars, sillä hänen isänsä oli ollut Ruotsin armeijassa lipunkantaja eli faanjunkkari. Torpparakennus oli suuri, lähes sadan neliömetrin kokoinen.
Lönnqvist ansaitsi elantonsa pitokokkina häissä ja hautajaisissa Siuntiossa ja naapuripitäjissä. Pitokokin ammatti oli mahdollisesti äidiltä opittu. Lönnqvist järjesti muun muassa Adlercreutz-suvun perhejuhlat Sjunbyn ja Raalan kartanoissa sekä Espoon kartanossa. Hän hankki lisätuloja myös sudenpyynnillä.
Aleksis Kiven tukijana

Lönnqvist tutustui Aleksis Kiveen mahdollisesti vuonna 1858 tai 1862 tämän oleskellessa veljensä Juhani Stenvallin vuokraamalla Purnuksen tilalla Siuntiossa. Muutettuaan 1863 Siuntioon jahtivouti Kareliuksen mökkiin Kivi alkoi käydä syömässä Lönnqvistin luona. Hän asui Fanjunkarsissa kesästä 1864 maaliskuuhun 1871. Lönnqvistin on sanottu ottaneen köyhän kirjailijan elätettäväkseen myötätunnosta. Toisen näkemyksen mukaan hän auttoi Kiveä Adlercreutzien toiveesta. Tuohon aikaan nuoren naimattoman miehen asumista vanhemman naimattoman naisen luona – muuten kuin työmiehenä – pidettiin sopimattomana, ja naapurustossa levisi huhuja Lönnqvistin ja Kiven suhteesta. Vaikka Lönnqvist oli Kiveä parikymmentä vuotta vanhempi, jotkut aihetta tutkineet ovat arvelleet, että heidän välillään oli myös seksuaalinen suhde. Ajatuksen esittivät muun muassa Paavo S. Elo tutkimuksessaan Aleksis Kiven persoonallisuus ja Veijo Meri teoksessaan Aleksis Stenvallin elämä. Kirjailijan siuntiolainen ystävä siltavouti Robert Karelius oli kuullut Kiven sanovan, että Charlotta Lönnqvist oli hänelle liian vanha ainakin aviopuolisoksi.
Lönnqvistin vieraanvaraisuus apua tarvitsevia kohtaan – varsinkin suurten nälkävuosien aikana 1867–1868 – ajoi hänet taloudellisiin vaikeuksiin ja velkoihin. Vuonna 1869 hän oli vähällä menettää Fanjunkarsin pakkohuutokaupassa, mutta Kivi pelasti hänet Seitsemästä veljeksestä saamansa 700 markan tekijänpalkkion avulla sekä pyytämällä professori Thiodolf Reinin velan takaajaksi. Reinin vaimo oli Lönnqvistin vanha perhetuttu.
Myöhemmin uskottiin pitkään, että Lönnqvist olisi tuhlannut omaisuutensa nimenomaan Kiven auttamiseen, ja Lönnqvistiä onkin sanottu ”Suomen köyhimmäksi mesenaatiksi”. Fanjunkarsin torpassa asui kuitenkin 1860-luvulla Kiven ohella muitakin täysihoitolaisia sekä ajoittain myös palvelusväkeä. Yksi asukas oli Lönnqvistin eräänlaiseksi kasvattityttärekseen ottama orvoksi jäänyt Raalan kartanon pehtorin tytär Hilda Lindfors. Vuonna 1871 mielisairaudesta kärsinyt Kivi jätti Fanjunkarsin ja päätyi Helsingissä Lapinlahden mielisairaalaan. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin Albert-veljensä luo Tuusulaan. Lönnqvist kävi viimeisen kerran tapaamassa häntä kesällä 1872.
Muistaminen

Aleksis Kiven kuoltua 1872 Lönnqvistille myönnettiin J. V. Snellmanin anomuksesta valtion eläke. Anomukseen ei sisältynyt perusteluita. Kun Lönnqvist kuoli vuonna 1891, häntä muistettiin Kiven ”uskollisena suosijana”. Hänet haudattiin perhehautaan Siuntion kirkon hautausmaalle. Kiinnostus Lönnqvistiin lisääntyi, kun Aleksis Kivi 1910-luvulla kohotettiin kansalliskirjailijan asemaan. Fanjunkarsin torppa jäi sittemmin Neuvostoliitolle vuokratulle Porkkalan alueelle, eikä sitä enää alueen palautuksen aikaan 1950-luvulla ollut jäljellä. Paikalle rakennettiin vuosina 2003–2006 kopio alkuperäisestä rakennuksesta.
Vuonna 1946 valmistuneessa Aleksis Kiven elämäkertaelokuvassa ”Minä elän” Lönnqvistiä näyttelee Salli Karuna ja vuonna 2001 valmistuneessa elokuvassa Aleksis Kiven elämä Sue Lemström. Lönnqvistillä on rooli myös Einojuhani Rautavaaran oopperassa Aleksis Kivi vuodelta 1997.
Siuntion keskustassa on Lönnqvistin mukaan nimetty Charlotta Lönnqvistin tie.
Kirjallisuutta

Rahikainen, Esko: Lumivalkea liina: Aleksis Kivi ja rakkaus. Like 1998.
Rahikainen, Esko: Fanjunkars: Aleksis Kiven kirjailijakoti. Pro Fanjunkars-säätiö, Aleksis Kiven Seura 2008.
Aiheesta muualla

Fanjunkars-säätiön kotisivut. (Arkistoitu – Internet Archive)
Nykyinen Fanjunkars, tarkka jäljennös tuhotusta alkuperäisestä.
Aleksis Kiven ja Charlotta Lönnqvistin muistolaatta Fanjunkarsin pihalla.
Charlotta Lönnqvistin hauta Siuntion hautausmaalla.
Crazy Train

| ”"Crazy Train"” Ozzy Osbourne |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Blizzard of Ozz
 Julkaistu: 20. syyskuuta 1980
 Tuottaja(t): Max Norman
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 04.56
 Levy-yhtiö: Jet Epic
Ozzy Osbournen muut singlet
|   | ”"Crazy Train"” 1980 | ”"Mr. Crowley"” 1980 |
"Crazy Train" on Ozzy Osbournen vuonna 1980 ilmestyneen Blizzard of Ozz -levyn ensimmäinen single. Kappale on myös Ozzy Osbournen ensimmäinen single soolourallaan. Kappaleen kirjoittivat Ozzy Osbourne, Randy Rhoads ja Bob Daisley. Kappale levytettiin livenä vuonna 1981 ja myöhemmin julkaistiin live-albumille Tribute. Kappale on myös Guitar Hero World Tour -pelissä. Pelissä kappaleen aikana esiintyvät Ozzy Osbourne ja kitaristi Zakk Wylde.
Vastaanotto ja palkinnot

"Crazy Train" oli suuri hitti Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Kappaleen ensimmäistä riffiä ja kitarasooloa arvostettiin. Kappale pääsi sijalle 51. Rolling Stonen parhaiden kitarakappaleiden joukkoon (Rolling Stone's 100 greatest guitar songs of All Time). Se sijoittui 49. sijalle Isossa-Britanniassa ja sen kitarasoolo nimettiin yhdeksänneksi parhaaksi Guitar Worldin 25 miljoonan lukijan mukaan. Kappale sijoittui myös sijalle 9. VH1:n 40. parhaan metallikappaleen joukkoon.
Coverit ja muu käyttö

Kitaristi Synyster Gatesin mukaan hänen yhtyeensä Avenged Sevenfold on saanut vaikutteita "Crazy Trainin" kertosäkeestä kappaleeseen "Beast and the Harlot".
Pat Boonen swing-versio kappaleesta (vuoden 1997 albumilta In a Metal Mood: No More Mr. Nice Guy soi alkuteemana MTV:n sarjassa The Osbournes.
Blue Man Group teki version laulusta vuonna 2003 Complex Rock Tour -kiertuellaan tavaramerkkeinä PVC-soittimet. Yksi sininen mies hakkasi Vibraslap-soitinta, josta lähti rämisevä ääni.
Metalcore-yhtye Bullet for My Valentine versioi laulun CD:lleen Kerrang
Fun Lovin' Criminals teki laulusta loikoilutyylisenselvennä version albumille Mimosa
Collective Soul, Nightwish ja Green Day esittivät kappaletta keikoillaan
Skid Row & Twisted Sisterin Dee Snider tekivät kappaleesta version
Trick Daddy käytti osaa kappaleesta laulussaan "Let's Go". Kappale soi elokuvassa Stomp the Yard.
Iron House julkaisi bluegrass-version kappaleesta ja muista Osbournen lauluista tribuuttialbumilla Black & Bluegrass: A Tribute To Ozzy Osbourne & Black Sabbath.
Alter Bridge esitti kappaleesta version Lontoon keikkansa aikana.
Carbon Leaf levytti kappaleesta version livealbumilleen 5 Alive!.
David Usher esitti kappaleesta "mash-up"-version Pinkin "Get the Party Started" kanssa.
Tenacious D esitti kappaletta kiertueellaan.
Kitaristi Michael Angelo Batio esittää tunnetun riffin kaksoiskitarallaan albumillaan Hands Without Shadows.
Sebastian Bach levytti kappaleesta version Bach 2: Basics -levylleen.
"Crazy Train" oli Billie Joe Armstrongin ensimmäinen kitaralla oppima kappale.
Vuonna 2003 australiainen laulaja Jimmy Barnes, Steve Morse, Bob Daisley, Lee Kerslake ja Don Airey perustivat yhtyeen Living Loud, joka levytti albumin Osbournen covereita.
Crazy Train oli Black Veil Brides-kitaristi Jinxxin ensimmäinen opittu kappale.
James Dean Bradfield soitti 20 sekuntia kappaleen introa Manic Street Preacherssa joulukuussa 2007 Birminghamissa.
argentiinalainen heavy metal -yhtye Tren Loco nimettiin tämän laulun jälkeen.
Laulu soi Ghost Rider – aaveajajan alussa, mutta ei ole soundtrackilla.
New England Patriots käytti kappaletta sisääntulolauluna kotipeleissään ja Super Bowl -esiintymisissään. Kappale esitettiin livenä heidän ensimmäisessä kotipelissään.
Buckethead käytti osia "Crazy Trainista" laulussaan "Welcome To Bucketheadland". Hän soittaa myös joskus kappaletta live-esityksissään
Atlanta Bravesin Chipper Jones käyttää kappaletta hänen intromusiikkinaan kun hän voittaa kotipeleissään.
| ”"Crazy Train (live)"” Ozzy Osbourne |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Tribute
 Julkaistu: 1987
 Tuottaja(t): Max Norman
 Tyylilaji: Heavy metal
 Kesto: 05.19
 Levy-yhtiö: Jet Epic
Ozzy Osbournen muut singlet
| ”"The Ultimate Sin"” 1986 | ”"Crazy Train (live)"” 1987 | ”"Miracle Man"” 1988 |
Kokoonpano

Ozzy Osbourne – laulu
Randy Rhoads – kitara
Bob Daisley – basso
Lee Kerslake – rummut
Aiheesta muualla

"Crazy Train": Allmusicin arvostelu
Crazy Train Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Crazy Train Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Blended-viski

Pullo skotlantilaista Ballantine’s-sekoiteviskiä.
Blended-viskiksi tai sekoiteviskiksi kutsutaan viskiä, joka on usean eri tislaamon viskien sekoite. Sekoiteviskiin voidaan käyttää sekä mallasviskiä että jyväviskiä. Lisäksi voidaan käyttää myös maissiviskiä.
Sekoiteviskeistä yritetään sekoittaa mahdollisimman tasapainoisen makuisia. Ne ovatkin yleensä yksinkertaisempia kuin moniulotteiset mallasviskit, tosin usein myös niitä halvempia. Sekoiteviskejä tehdään ympäri maailmaa, ja ne kattavatkin yli 90 % koko maailman viskintuotannosta. Tunnetuimmat sekoiteviskit tulevat kuitenkin Skotlannista.
Tunnettuja sekoiteviskejä ovat muun muassa Cutty Sark, Johnnie Walker, Ballantine’s, Chivas Regal, The Famous Grouse, Hankey Bannister Skotlannista sekä Jameson, Paddy ja Powers Irlannista.
Clayn piirikunta (Minnesota)

Clayn piirikunta  (engl. Clay County) on Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 65 318 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Moorheadin kaupunki. Piirikunta perustettiin 8. maaliskuuta 1862.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Clayn piirikunta (Minnesota) Wikimedia Commonsissa
Minnesotan osavaltio
| --- | --- |
Alueet:   Arrowhead  Boundary Waters  Buffalo Ridge  Central  Coulee Region  Greater Minnesota  Iron Range  Minnesota River Valley  North Shore  Northwest Angle  Pipestone  Red River Valley  Southeast  Twin Cities metropolitan area 
Huomattavat kaupungit:   Bloomington  Duluth  Minneapolis  Rochester  Saint Cloud  Albert Lea  Alexandria  Andover  Anoka  Apple Valley  Austin  Bemidji  Blaine  Brainerd  Brooklyn Center  Brooklyn Park  Buffalo  Burnsville  Champlin  Chanhassen  Chaska  Cloquet  Columbia Heights  Coon Rapids  Cottage Grove  Crystal  Eagan  East Bethel  Eden Prairie  Edina  Elk River  Fairmont  Faribault  Farmington  Fergus Falls  Forest Lake  Fridley  Golden Valley  Ham Lake  Hastings  Hibbing  Hopkins  Hutchinson  Inver Grove Heights  Lakeville  Lino Lakes  Mankato  Maple Grove  Maplewood  Marshall  Mendota Heights  Minnetonka  Moorhead  Mounds View  New Brighton  New Hope  New Ulm  Northfield  North Mankato  North St. Paul  Oakdale  Owatonna  Plymouth  Prior Lake  Ramsey  Red Wing  Richfield  Robbinsdale  Rosemount  Roseville  Saint Paul (pääkaupunki)  St. Louis Park  St. Peter  Sartell  Sauk Rapids  Savage  Shakopee  Shoreview  South St. Paul  Stillwater  Vadnais Heights  West St. Paul  White Bear Lake  Willmar  Winona  Woodbury  Worthington 
Piirikunnat:   Aitkin  Anoka  Becker  Beltrami  Benton  Big Stone  Blue Earth  Brown  Carlton  Carver  Cass  Chippewa  Chisago  Clay  Clearwater  Cook  Cottonwood  Crow Wing  Dakota  Dodge  Douglas  Faribault  Fillmore  Freeborn  Goodhue  Grant  Hennepin  Houston  Hubbard  Isanti  Itasca  Jackson  Kanabec  Kandiyohi  Kittson  Koochiching  Lac qui Parle  Lake  Lake of the Woods  Le Sueur  Lincoln  Lyon  McLeod  Mahnomen  Marshall  Martin  Meeker  Mille Lacs  Morrison  Mower  Murray  Nicollet  Nobles  Norman  Olmsted  Otter Tail  Pennington  Pine  Pipestone  Polk  Pope  Ramsey  Red Lake  Redwood  Renville  Rice  Rock  Roseau  St. Louis  Scott  Sherburne  Sibley  Stearns  Steele  Stevens  Swift  Todd  Traverse  Wabasha  Wadena  Waseca  Washington  Watonwan  Wilkin  Winona  Wright  Yellow Medicine