stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Notre-Dame de Montréal

Notre-Dame de Montréalia
Notre-Dame de Montréalia sisältä (2016).
Kirkon takaosaa urkuineen.
Notre-Dame de Montréal tai Montrealin Notre-Damen basilika on suuri roomalais-katolinen basilika Montréalin vanhassakaupungissa, Kanadan Québecissä.
Uusgoottilaista arkkitehtuuria edustavan basilikan rakennustyöt aloitettiin vuonna 1824 ja kirkkorakennus valmistui rakenteellisesti vuonna 1829. Kirkkoa pidetään Montrealin kirkollisena helmenä. Sen suunnittelusta vastasi irlantilais-yhdysvaltalainen protestantti James O'Donnell ja sisustuksen koristelusta ja vivahteikkaista ornamenteista vastasi Victor Bourgeau. Hieman ennen kuolemaansa vuonna 1830 O'Donnell kääntyi katoliseksi, ja täten hänet voitiin haudata suunnittelemaansa basilikaan. O'Donnell on ainoa kirkon kryptaan haudattu henkilö.
Rakennuksen koristelujen ja kellotornien valmistuttua vuonna 1843 basilika oli Pohjois-Amerikan suurin kirkkorakennus. Sinne mahtuu 8 000–10 000 rukoilijaa; se on yhä mantereensa suurimpia kirkkoja.
Kirkon koristeluja jatkettiin vuodesta 1872 lähes kymmenen vuoden ajan montrealaisen arkkitehti Victor Bourgeaun johdolla. Hän käytti sisustukseen värityksen ja koristelun aiheiden pohjana Pariisin Sainte-Chapellen sisustusta. 1880-luvulla kirkkoon rakennettiin 14 metriä korkea, taiteilija Louis-Philippe Hébertin veistämä etuseinämä (pulpit) ja kirkkoon asennettiin ikoneita ja veistoksia sekä vaihdettiin kaikki penkit.
Sisänäkymä kappelistä.
Vuosina 1889–1891 uusi kappeli, Notre-Dame du Sacré-Cœur, rakennettiin pääkirkon kylkeen pienempiä tilaisuuksia kuten vihkimisiä ja hautajaisia varten. Kappeli vaurioitui palossa 1978, mutta kunnostettiin 1980.
Basilikan akustiikan ja poikkeuksellisen hyvien urkujen johdosta siellä järjestetään lukuisia konsertteja ja monet kuuluisat orkesterit ovat esiintyneet siellä. Vuodesta 2004 lähtien kirkko on ollut kansainvälisen urkufestivaalin tapahtumapaikkana.
Montrealin Notre-Damen basilikaa pidetään yhtenä Montrealin merkittävimmistä nähtävyyksistä. Montrealin 375 juhlavuonna (2017) kirkkoon lahjoitettiin ja asennettiin näyttävä valoshow.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Notre-Dame de Montréal Wikimedia Commonsissa
Montreal, Basilique Notre Dame - Canada HD Travel Channel (englanniksi) (youtube.com)
Notosyodon

| Notosyodon |
| --- | --- |
 Permikausi Capitan-vaihe  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Kladi::  Synapsidit Synapsida
Lahko::  Terapsidit Therapsida
Alalahko::  †Dinocephalia
Kladi::  †Anteosauria
Heimo::  †Anteosauridae
Alaheimo::  †Syodontinae
Suku::  †Notosyodon  Tchudinov, 1968
Kaksiosainen nimi
 † Notosyodon gusevi  Tchudinov, 1968 
Katso myös
   Notosyodon Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Notosyodon (nimen merkitys: ”eteläinen karjunhammas”) on sukupuuttoon kuollut keskisellä permikaudella elänyt terapsidisuku. Sukuun luetaan yksi laji Notosyodon gusevi.
Notosyodon kuuluu Dinocephalia-alalakoon ja lihaa syöviin anteosaureihin. Sen huonosti säilyneitä fossiileja on löydetty Kazakstanista ja Venäjältä.
Fylogenia

Cisneros et al., (2012):
Neitokainen

| Neitokainen |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Kittilä
Koordinaatit:  67°33′23″N, 24°30′03″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  255 m
Pinta-ala:  0,34 ha
Keskisyvyys:  1 m
Suurin syvyys:  1  m 
 fiNeitojärvi 
Neitokainen (kutsutaan myös nimillä Neitojärvi ja Finlantto), on Kittilän kunnassa vuonna 1991 valmistunut tekolampi Vesikkovaaran rinteellä.
Neitokaisen pituus on 116 metriä ja keskisyvyys yhden metrin. Tekolampi on Suomen muotoinen, pituudeltaan tosin vain yksi kymmenestuhannesosa esikuvastaan.
Tekolampi-idean keksijä on rakennusmestari Esko Sääskilahti, joka suoritti tarvittavat mittaukset ja merkitsi järven ääriviivat maastoon. Tämän jälkeen allas kaivettiin kaivureilla. Kaivuutyöhön meni aikaa noin viikko, työssä oli kaksi konetta. Neitokainen saa vetensä pohjavedestä, jota etsiessä kaivetusta koekuopasta tuli ”Ahvenanmaa”. Saarimaakunnan sijainti ei ole aivan kohdallaan. Lammen pohjoispään ”käsivarteen” sattui jäämään laskuoja.
Aiheesta muualla

Kansalaisen karttapaikan (Maanmittauslaitos) ilmakuva lammesta
Jokelin, Jantso: Metsään meni Raymond.fi. Arkistoitu 2.11.2015. Viitattu 2.11.2015.
Niall Chorell

Niall Chorell on irlantilais-suomalainen laulaja, äänialaltaan tenori. Hän syntyi ja varttui Dublinissa, mutta kouluttautui Suomessa Sibelius-Akatemiassa. Hän on kansainvälisenä oratorio- ja konserttisolistina tulkinnut muiden muassa Johann Sebastian Bachin, Ludwig van Beethovenin, Georg Friedrich Händelin, Joseph Haydnin ja Wolfgang Amadeus Mozartin teoksia. Oopperalaulajana Chorell on esiintynyt muun muassa Suomen Kansallisoopperassa sekä ulkomailla Espanjassa ja Portugalissa.
Chorell sijoittui toiseksi Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa vuonna 2002. Lisäksi hän sijoittui kolmanneksi Timo Mustakallio -laulukilpailussa. Vuonna 2001 hän voitti Lohjan tenorikilpailun.
Oikarainen (täsmennyssivu)

Oikarainen voi tarkoittaa seuraavia:
Oikarainen, kylä Rovaniemellä.
Kalevi Oikarainen (1936–2020), suomalainen hiihtäjä, maailmanmestari ja olympiamitalisti
Niamana (Koulikoron alue)

| Niamana |
| --- | --- |
 Niamana
 Koordinaatit: 14°28′25″N, 7°28′10″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Koulikoron alue
Piiri:  Naran piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4 985 km²
Väkiluku (2009):  28 100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Niamana on maalaiskunta Koulikoron alueen Naran piirissä Malissa. Sen keskuskylä Mourdiah sijaitsee 95 kilometriä Narasta etelään. Kunnassa on 28 100 ja keskuskylässä 5 500 asukasta (vuonna 2009).
Niamanan kunnan pinta-ala on 4 985 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Naran piirin Falloun, pohjoisessa Dillyn ja Ouagadoun, idässä Guirén ja etelässä Banamban piirin Sébétén ja Boronin kuntiin.
Kuntaan kuuluu 39 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, soninkeja, maureja ja fulbeja.
Mourdiahin kautta kulkee Bamakon ja Naran välinen maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maapähkinä, pavut ja hibiskus. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset.
Levo

Levo voi tarkoittaa:
Kiraalisuus (lat. Levo), kemiallinen käsite
Sukunimenä

Harri Levo (s. 1990), pikaluistelija, MM-mitalisti
Mikke Levo (s. 1995), jääkiekkopuolustaja
Pentti Levo (1942–2002), kirjansitoja ja ammattiyhdistysjohtaja
Tapio Levo (s. 1955), jääkiekkopuolustaja
Timo Levo (s. 1956), pankinjohtaja, kauppaneuvos
Tuula Levo (s. 1944), kirjailija
Urpo Levo (1921–1998), kenraaliluutnantti ja Kekkosen adjutantti
Paikannimenä

Levon hautausmaa, hautausmaa Lahdessa
Levo-oja, Pudasjärven kylä
Levo-Patamo, metsäjärvi Somerolla
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Levo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Levytuottajat

| Levytuottajat Oy |
| --- | --- |
Perustettu:  1978
Toimitusjohtaja:  Vexi Salmi
Toimiala:  Musiikki
Tuotteet:  Musiikki
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Levytuottajat Oy oli Vexi Salmen ja Jorma K. Virtasen kesällä 1978 perustama levy-yhtiö. Yhtiön päälevymerkki oli Gold Disc.  Valtaosa Mars-merkin julkaisuista ilmestyi c-kasetteina. Yhtiö julkaisi etupäässä iskelmiä, mutta alkuaikoina myös rockabilly oli vahvasti edustettuna levy-yhtiön tuotannossa.
Levytuottajille levyttäneitä artisteja olivat muun muassa Vesa-Matti Loiri, Kai Hyttinen, Irwin Goodman, Ahti Lampi, Hanne ja Viktor Kalborrek.
Levytuottajat tuottavat

Musiikki-Fazerilla juuri lopettanut Salmi otti myös joukon artisteja mm. Irwin Goodmanin, Hannen, Kai Hyttisen ja Gulliverin, jotka kaikki levyttivät vuonna 1978 Levytuottajille albumin. Tuon vuoden Vesa-Matti Loirin Eino Leino -levyn myyntiluvut ylittivät vuonna 1980 platinalevyn vaadittavan 50 000 kappaleen rajan. 
Myöhemmin albumia myytiin jo noin 120 000 kappaletta.
Vuoden 1980 menestynein julkaisu oli Vesa-Matti Loirin Eino Leino 2 -albumi, jota vuoteen 1987 mennessä myytiin 50 000 
kappaleen platinalevyn verran.
Vuonna 1981 julkaistu Taito Vainion Kultainen harmonikka ylitti 25 000 kappaleen kultalevyrajan ja Jörgen Petersenin Kultainen trumpetti 50 000 kappaleen platinarajan.
Irwin Goodman teki komean paluun vuonna 1984 menestyslevyllä Härmäläinen perusjuntti.
Vuonna 1986 Levytuottajien toiminta näivettyi lähes olemattomiin. Rinnalle olikin jo perustettu menestyvä Flamingo Music -yhtiö, jonka Flamingo-levymerkillä toiminta virkistyi.
Levytuottajien tuotanto myydään

Virallisesti Flamingo Musicin ja Levytuottajien yritystoiminta ajettiin alas vuonna 1996. Valtaosa katalogista myytiin Warner Music Finland Oy:lle, mutta esim. Reijo Taipaleen, Kirkan, Kim Lönnholmin ja Samuli Edelmannin oikeudet päätyivät BMG:n kautta Sony Musicille sekä Puolikuun ja Edu Kettusen oikeudet Universal Musicille. Lisäksi osa lasten- ja joululauluja on päätynyt Poptorin omistukseen.
Yhtiön toiminta lakkasi vuonna 1998.
Levymerkit

Gold Disc
Mars
Niall McShea

Niall McShea (s. 1. tammikuuta 1973) on brittiläinen ralliautoilija. McShea voitti PWRC-sarjan mestaruuden vuonna 2004. McShea kilpaili myös IRC-sarjassa.
OFSAA

Ontario Federation of School Athletic Associations (OFSAA) on ontariolainen koulu-urheilujärjestö, johon kuuluu 18 alueellista järjestöä. Koulu-urheiluun osallistuu Ontariossa noin 270 000 koululaisurheilijaa ja noin 16 000 opettaja-valmentajaa. OFSAA:n päätehtävä on järjestää mestaruuskilpailuihin, mutta se pyrkii myös muutenkin edistämään koululaisurheilua. OFSAA on Kanadan kansallista koulu-urheilujärjestöä, CSSF:ää.
OFSAA järjestää vuosittain 46 Ontarion-mestaruuskilpailua. Sen ohjelmaan kuuluu 21 urheilulajia: alppihiihto, sulkapallo, koripallo, maastojuoksu, curling, maahockey, kanadalainen jalkapallo, golf, voimistelu, jääkiekko, haavipallo, maastohiihto, rugby, lumilautailu, jalkapallo, uinti, tennis, yleisurheilu, lentopallo ja paini.
Niall Roberts

Niall Roberts (s. 22. huhtikuuta 1991 Georgetown) on guyanalainen uimari. Hän jäi kesäolympialaisissa 2008 Pekingissä 69. sijalle miesten 50 metrin vapaauinnissa ja kesäolympialaisissa 2012 Lontoossa 48. sijalle 100 metrin vapaauinnissa. Pekingin kisoissa Roberts myös toimi maansa lipunkantajana.
Notre-Dame-de-Bellecombe

| Notre-Dame-de-Bellecombe |
| --- | --- |

 vaakuna
 Notre-Dame-de-Bellecombe
 Koordinaatit: 45°48′37″N, 6°31′11″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Savoie
Arrondissementti:  Albertville
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  21,5 km²
Väkiluku (2013):  485
 – Väestötiheys:  22,6 as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Notre-Dame-de-Bellecombe on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Arlyjoen laaksossa.
Tunnettuja kuntalaisia

Jacqueline Rouvier, alppihiihtäjä
Catherine Quittet, alppihiihtäjä
Roger Rossat-Mignod, alppihiihtäjä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Notre-Dame-de-Bellecombe Wikimedia Commonsissa
Oikari

Oikari on valtatie 13:n varrella Kyyjärvellä lähellä Karstulan rajaa sijaitseva kylä.
Oikarin maasto on mäkistä ja viljavat pellot laskevat kylää halkovaan Oikarinjokeen. Asutus on jakautunut molemmin puolin jokea. Vuonna 1989 tehdyn rakennusinventoinnin mukaan Oikarin kylän raitti on maakunnallisesti merkittävä, sillä uudisrakentaminen on onnistuneesti sovitettu jo olemassaolevaan talonpoikaiseen rakennuskantaan.
Vuonna 2006 Oikari valittiin Kyyjärven vuoden kauneimmaksi kyläksi. Kyyjärveläinen betonielementtitehdas Betset käyttää tuotteidensa valmistuksessa Oikarinharjun soraa.
Oikarinen

Oikarinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aarne Oikarinen (s. 1949), iho- ja sukupuolitautien lääkäri, professori
Antti-Jussi Oikarinen, Ruokaviraston pääjohtaja, Etelä-Pohjanmaan ELY-keskuksen ent. ylijohtaja
Esko Oikarinen (s. 1949), lakimies, Rovaniemen hovioikeuden ent. presidentti
Heikki Oikarinen (1892–1976), jääkärikapteeni
Jarkko Oikarinen (s. 1967), IRC:in kehittäjä
Johannes Oikarinen (s. 1983), urheilutoimittaja ja -selostaja
Kauko Oikarinen (1922–1997), maastohiihtäjä
Kyösti Oikarinen (s. 1953), hammaslääkäri ja keskustalainen poliitikko
Maaria Oikarinen (s. 1972), taidemaalari ja kirjailija
Olavi Oikarinen (1927–1997), opettaja ja runoilija
Olli ”Molli-Olli” Oikarinen (s. 1976), muusikko ja televisiojuontaja
Ossi Oikarinen (s. 1970), Formula 1:ssä työskentelevä insinööri
Risto Oikarinen (s. 1978), runoilija
Sirkka Oikarinen, o.s. Haataja (s. 1959), kilpakävelijä
Toivo Oikarinen (1924–2003), maastohiihtäjä
Valle Oikarinen (1927–2017), hammaslääkäri, professori
Velma Oikarinen (s. 1995), jalkapalloilija.
Liettuan nationalistinen liitto

Liettuan nationalistisen liiton tunnus vuosina 1926—1940.
Liettuan nationalistinen liitto (liett. Lietuvių tautininkų sąjunga, LTS, tai Tautininkai) oli liettualainen nationalistinen, oikeistolainen ja eräiltä osa-alueiltaan myös fasistinen puolue. Puolue perustettiin vuonna 1924, kun kansallinen edistyspuolue ja Liettuan maanviljelijöiden yhdistys yhdistyivät. Nationalistinen liitto toimi johtavana puolueena Liettuassa vuoden 1926 vallankaappauksen jälkeen vuodesta 1926 vuoteen 1940. Puolue perustettiin uudelleen Liettuan itsenäistyttyä vuonna 1990.
Valtionhoitajapuolue

Puolue ei nauttinut laajaa suosiota, ja vuonna 1926 se sai Seimasiin ainoastaan kolme paikkaa 85:stä. Silti puolueen johtajat Antanas Smetona ja Augustinas Voldemaras olivat tunnettuja ja vaikutusvaltaisia henkilöitä. Puolue oli vahvasti konservatiivinen ja nationalistinen, ja se korosti vahvan armeijan ja johtajan merkitystä.
Vuonna 1926 Liettuan puolustusvoimat toteutti sotilaallisen vallankaappauksen, jossa demokraattisesti valittu sosiaalidemokraattisen puolueen ja talonpoikien kansallisen liiton muodostama hallitus syrjäytettiin. Smetonasta tuli maan presidentti ja Voldemarasista pääministeri. Puolue muodosti yhdessä kristillisdemokraattien kanssa uuden hallituksen. Puolueiden välillä ilmeni kuitenkin pian jännitteitä, sillä kristillisdemokraatit olivat odottaneet vallankaappauksen olevan ainoastaan tilapäinen, minkä jälkeen järjestettäisiin uudet vaalit. Huhtikuussa 1927 Smetona hajotti Seimasin, ja toukokuussa kristillisdemokraatit jättivät hallituspaikan. Näin nationalistisesta liitosta tuli ainoa vallassa oleva puolue 13 vuodeksi. Se järjestäytyi 1930-luvulla uudelleen Italian fasistipuolueen mallin mukaan. Puolue kiellettiin Neuvostoliiton miehitettyä maan vuonna 1940.
Liettuan uuden itsenäisyyden aika

Vuonna 1990 Nationalistinen liitto perustettiin uudelleen. Puolueen suosio jäi kuitenkin alhaiseksi: parlamenttivaaleissa 1992 puolue sai Seimasiin neljä paikkaa, vuoden 1996 vaaleissa kolme paikkaa. Vuodesta 2000 puolue ei enää saanut edustajia. Sama tapahtui myös kunnallisvaaleissa.
11. maaliskuuta 2008 puolue yhdistyi osaksi Kotimaan liittoa.
Oikarainen

Oikaraisen osittain valmista siltaa marraskuussa 2010.
Oikarainen on kylä Rovaniemellä. Se sijaitsee Kemijoen ja kantatien 81 varrella noin 20 kilometriä kaupungin keskustasta itään. Kylä sijaitsee Kemijoen molemmilla puolilla. Tämän vuoksi kylällä sijaitsikin lossijoen oikealla puolella.selvennä Vasemmalla[lähde? ] puolella jokea sijaitsee myös Oikaraisen koulu, jossa on 40 oppilasta ja jolla on pitkä historia takanaan.
Lossi lopetti toimintansa vuoden 2010 aikana, ja lossin korvasi uusi silta 14.9.2011. Lappiin jäi tämän jälkeen vain yksi lossi.. Lossi myytiin ulkomaille.
Kylässä järjestetään heinäkuisin Marjetantori-kyläjuhla.
Oikaraisella, Ylikörköntien varressa sijaitsee Kultarannan ratsustustila, jossa käy niin paikalliset kuin ulkomaiset turistitkin.
Kylällä sijaitsee myös Oikaraisen Taukopaikka, joka sijaitsee oikealla puolella jokea. Se on pitseria/kahvila/kioski/karkkikauppa, joka on kesällä auki päivittäin ja talvella harvemmin.
Kylällä, koskenkyläntien varrella, sijaitsee Oikaraisen Hakan seurantalo, Jokkapirtti, joka talvisin toimii myös latukahviona.
Oikaraisissa sijaitsee myös suuri siirtolohkare nimeltään Somosen kirkko.
Notre-Dame de la Garde

| Notre-Dame de la Garde |
| --- | --- |

Sijainti:  Marseille
Koordinaatit:  43°17′02″N, 5°22′15″E
Rakentamisvuosi:  1864
Suunnittelija:  Henri-Jacques Espérandieu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Notre-Dame de la Garde on kirkko ranskalaisessa Marseillen satamakaupungissa. Se on rakennettu uusbysanttilaiseen tyyliin vuosina 1853–1864 arkkitehti Henri-Jacques Espérandieun piirustusten pohjalta. Kirkko sijaitsee 154 metriä korkealla mäellä, ja se toimii huomattavana paikallisena maamerkkinä. Kirkon torni yltää 41 metrin korkeudelle. Tornia koristaa 11-metrinen Neitsyt Mariaa kuvaava patsas, joka painaa noin 10 000 kiloa. Kirkon sisusta on koristeltu mosaiikein ja seinämaalauksin.
Galleria

Notre-Dame de la Garde yöllä
Rakennus sisältä
Tornin päällä oleva Neitsyt Mariaa kuvaava patsas
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Notre-Dame de la Garde Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (ranskaksi)
Niesan vaihde

Niesan vaihde (lyh. Nie, ratakm 1074+870) oli Suomen rataverkkoon kuulunut rautatieliikennepaikka Kolarin rautatieaseman pohjoispuolella Lapissa. Liikennepaikka oli erkanemisvaihde, jossa Torniosta alkava Kolarin rata haarautui Rautuvaaran ja Äkäsjoen ratapihoille.
Liikennepaikka lakkautettiin 9. tammikuuta 2005 yhdessä Äkäsjoen ja Rautuvaaran liikennepaikkojen kanssa.
Aiheesta muualla

Vaunut.org: kuva Niesasta
Neiti talonmies

| Neiti talonmies |
| --- | --- |

Ohjaaja:  William Markus
Käsikirjoittaja:  Usko Kemppi William Markus
Perustuu:  Hilja Valtosen romaaniin Neiti talonmies (1954)
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Harry Bergström
Kuvaaja:  Kauno Laine
Leikkaaja:  Armas Vallasvuo
Lavastaja:  Aarre Koivisto
Pääosat:  Nelly Lovén Tauno Palo Kirsti Ortola Asta Backman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Ensi-ilta:  1955
Kesto:  82 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Neiti talonmies on mustavalkoinen suomalainen elokuva vuodelta 1955. Romanttisen komedian on ohjannut William Markus. Elokuva perustuu Hilja Valtosen romaaniin Neiti talonmies (1954).
Orvoksi jäänyt Irja (Nelly Lovén) joutuu lähtemään kotoaan. Hän työskentelee ensin opettajattaren kotiapulaisena, mutta työ on raskasta raatamista. Hän saa mukavamman paikan koulun talonmiehenä ja opiskelee samalla salaa. Rakkauskin astuu kuvaan.
Aikalaisarvioissa elokuva sai sekä kiitosta että moitteita. Sen valtosmainen räiskähtelevä sanavalmius ja iloisuus huomattiin, mutta toisaalta kielteistä arviota suunnattiin näyttelijävalintoihin ja todettiin, että käsikirjoitus olisi vaatinut karsintaa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nelly Lovén  | … |  Irja Katriina Sassi eli Kaarina Vale   |
|  Tauno Palo  | … |  rehtori Kuusi eli V.P.K.   |
|  Kirsti Ortola  | … |  Ansu, agronomi, opettajatar   |
|  Asta Backman  | … |  opettajaneiti   |
|  Paavo Hukkinen  | … |  maisteri Valo, "Pulina"   |
|  Matti Aulos  | … |  Jykäräisen Tuomas-isäntä   |
|  Harri Sinijärvi  | … |  Korpiselän Taavetti-isäntä   |
|  Heimo Lepistö  | … |  räätäli Tirronen   |
|  Saara Ranin  | … |  Tirroska   |
|  Helmi Lehosti  | … |  ruustinna   |
|  Vili Lehosti  | … |  rovasti   |
|  Veikko Tyrväinen  | … |  kaupanhoitaja   |
|  Arvo Kuusla  | … |  konstaapeli Pekkarinen   |
|  Irja Kuusla  | … |  Iso-Hiekkalan emäntä   |
|  Mauno Hyvönen  | … |  toimittaja   |
|  Tauno Söder  | … |  pyöräilijä-Kalle   |
|  Oskari Paunama  | … |  taksinkuljettaja   |
|  Esko Tuomi  | … |  Jykäräisen renki   |
|  Kyösti Erämaa  | … |  kauppalan yhteiskoulun rehtori   |
|  Hannes Veivo  | … |  lehtori Kivinen   |
|  Kari Uusitalo  | … |  Tauno Palon sijaisnäyttelijä/mies Linnanmäellä   |
|  Juhani Kumpulainen  | … |  opettaja Lukkari   |
|  Sointu Kouvo  | … |  opettajatar, pankinjohtajan ylioppilastytär   |
|  Helvi Aunio  | … |  opettajatar Patukka   |
|  Seppo Sariola  | … |  vuoristoradan konemies   |
|  Vilho Ruuskanen  | … |  vuoristoradan vahtimestari   |
Aiheesta muualla

Neiti talonmies Elonet.
Nick Davies

Nick Davies on walesilaissyntyinen kapellimestari, joka on toiminut Vantaan viihdeorkesterin ylikapellimestarina ja taiteellisena johtajana vuoden 2011 alusta lähtien. Aikaisemmin hän ollut myös Sinfonia Lahden ja Helsingin kaupunginorkesterin kapellimestarina sekä musiikillisena johtajana useissa useissa Helsingin kaupunginteatterin musikaaleissa.
Notre-Dame de la Paix

| Basilique Notre-Dame de la Paix |
| --- | --- |
 Yamoussoukron keskustaa, taustalla näkyy Notre-Dame de la Paix’in kupoli.
Sijainti:   Yamoussoukro, Norsunluurannikko
Koordinaatit:  6°48′40″N, 5°17′47″W
Rakentamisvuosi:  1990
Suunnittelija:  Pierre Fakhoury
Materiaali:  marmori
Istumapaikkoja:  18 000
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Basilique Notre-Dame de la Paix de Yamoussoukro on katolinen kirkko Norsunluurannikon pääkaupungissa Yamoussoukrossa. Kirkko on Guinnessin ennätysten kirjan mukaan maailman suurin, sillä sen pinta-ala ja kupolin korkeus ylittävät esikuvansa Vatikaanin Pietarinkirkon mittasuhteet. Rakennuksen korkeus kupolin huipulla olevan ristin kärjestä mitattuna on 158 metriä, pinta-ala 30 000 m², ja istumapaikkoja on 7 000 hengelle, minkä lisäksi tilaa on vielä 11 000 sanankuulijalle.
Yamoussoukron kirkko ei ole katedraalikirkko, sillä piispanistuin sijaitsee läheisessä Yamoussoukron Pyhän Augustinuksen katedraalissa.
Historia

Norsunluurannikon pitkäaikainen ensimmäinen presidentti Félix Houphouët-Boigny siirsi maan pääkaupungin Abidjanista syntymäkyläänsä Yamoussoukroon, jonne hän halusi rakentaa maailman suurimman kirkon. Notre Dame de la Paix'n basilika rakennettiin 1985–1989, ja sen suunnitteli libanonilainen arkkitehti Pierre Fakhoury. Paavi Johannes Paavali II vihki kirkon 10. syyskuuta 1990. Rakennusmateriaali, kuten marmori, tuotettiin ulkomailta Italiasta ja Ranskasta. Rakentamisen kalleutta (740 miljoonaa Ranskan frangia) on arvosteltu köyhyydestä ja alikehittyneisyydestä kärsivässä maassa. Kirkon tarpeellisuuskin on kyseenalainen, sillä maan vähälukuisista kristityistä vain 17 prosenttia on katolisia, ja kirkkoa on käytetty vain kahdesti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
La Basilique Notre Dame de la Paix(ranskaksi)
Nowhere Man

| ”Nowhere Man” The Beatles |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Yesterday and Today
 B-puoli: ”What Goes On”
 Äänitetty : 21.–22. lokakuuta 1965, Abbey Road Studios, Lontoo
 Julkaistu: 21. helmikuuta 1966
 Formaatti: 7"-single
 Tekijä(t): John Lennon, Paul McCartney
 Tuottaja(t): George Martin
 Tyylilaji: folkrock
 Kesto: 02.44
 Levy-yhtiö: Capitol Records
The Beatlesin muut singlet
| ”We Can Work It Out” / ”Day Tripper” 1965 | ”Nowhere Man” (USA) 1966 | ”Paperback Writer” 1966 |
Nowhere Man on  The Beatlesin esittämä kappale, joka oli vuonna 1965 ilmestyneellä Rubber Soul -albumilla.  Kappaleen on säveltänyt John Lennon. Se julkaistiin singlenä muun muassa Yhdysvalloissa, jossa se nousi kolmannelle sijalle Billboardin listalla. Australiassa ja Kanadassa kappale saavutti ykköspaikan.
Yhdysvalloissa ”Nowhere Man” julkaistiin Rubber Soulin sijaan albumilla Yesterday and Today.