stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SK Horácká Slavia Třebíč
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 2 |  | Jan Brož | L | 2025 | Třebíč, Tšekki |
| 49 |  | Jan Mičán | R | 2025 | Praha, Tšekki |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 8 |  | Adam Svoboda | L | Juniori |  |
| 15 |  | Antonín Bořuta | L | 2025 | Zlín, Tšekkoslovakia |
| 20 |  | Michal Furch | R | 2025 | Brno, Tšekki |
| 33 |  | Petr Vodička | L | 2025 | Plzeň, Tšekki |
| 61 |  | Miha Štebih | L | 2026 | Maribor, Slovenia |
| 94 |  | Erik Mareš | L | 2025 | Litvínov, Tšekki |
|   |  | Martin Böhm | L | 2025 | Prachatice, Tšekki |
|   |  | Jakub Kroupa | L | 2025 |  |
|   |  | Jakub Stehlík | R | 2025 | Znojmo, Tšekkoslovakia |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 12 |  | David Michálek | L | VLH | 2026 | Havlíčkův Brod, Tšekki |
| 16 |  | Jakub Malý | L | H | 2025 | Brno, Tšekki |
| 23 |  | Matyáš Svoboda | L | VLH | 2024 | Údlice, Tšekki |
| 44 |  | Michal Vodný | R | VLH | 2026 | Uherské Hradiště, Tšekki |
| 55 |  | David Michalčuk | L | H | 2025 | Jihlava, Tšekki |
| 63 |  | Radim Ferda | R | H | 2026 | Třebíč, Tšekki |
| 70 |  | Peter Lichanec | L | VLH | 2025 | Prievidza, Slovakia, Tšekkoslovakia |
| 85 |  | Matěj Psota | L | OLH | 2025 | Liberec, Tšekki |
| 89 |  | Ladislav Bittner (C) | R | KH | 2025 | Hronov, Tšekkoslovakia |
| 90 |  | Martin Dočekal | L | VLH | 2026+1 | Třebíč, Tšekkoslovakia |
|   |  | Vítězslav Brož | R | H | 2025 | Humpolec, Tšekki |
|   |  | Tomáš Svoboda | R | OLH | 2025 | Litoměřice, Tšekkoslovakia |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Joukkueenjohto

Päävalmentaja & Urheilutoimenjohtaja: Kamil Pokorný
Apuvalmentaja: Jaroslav Barvíř
Apuvalmentaja: David Dolníček
Maalivahtivalmentaja: Jaroslav Odehnal
Huoltopäällikkö: Roman Mejzlík
Puheenjohtaja: Martin Svoboda
Joukkueenjohtaja: Luděk Popela
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

SK Horacka Slavia Trebicin verkkosivut (tšekiksi)
Roman Sajenko

Roman Sajenko (ukr. Роман Саєнко) on ukrainalainen muusikko, joka on tullut parhaiten tunnetuksi black metal -yhtyeessään Drudkh, joka kuuluu Ukrainan tunnetuimpiin black metal -yhtyeisiin. Hän on vaikuttanut myös Hate Forestissa, Blood of Kingussa, jonka Hate Forest -jäsenet perustivat lopetettuaan Hate Forest -yhtyeen, ja ambient-sooloprojektissaan Dark Ages.
Diskografia

Mukaan on luettu vain täyspitkät albumit ja EP:t johtuen lukuisista demoista. Yhtyeet ovat aakkosjärjestyksessä, albumit aikajärjestyksessä.
Dark Ages - Twilight of Europe
Dark Ages - A Chronicle of the Plague
Drudkh - Forgotten Legends
Drudkh - Autumn Aurora
Drudkh - The Swan Road
Drudkh - Blood in Our Wells
Drudkh - Songs of Grief and Solitude
Hate Forest - Darkness EP
Hate Forest - Blood & Fire EP
Hate Forest - Ritual EP
Hate Forest - The Gates EP
Hate Forest - Purify
Hate Forest - Battlefields
Hate Forest - Resistance EP
Hate Forest - Sorrow
Aiheesta muualla

Hate Forest levy-yhtiö Supernal Musicin sivuilla
Drudkh levy-yhtiö Supernal Musicin sivuilla
Rockstar Games Presents Table Tennis

| Rockstar Games Presents Table Tennis |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Rockstar San Diego   Rockstar Leeds (Wii)
Julkaisija:  Rockstar Games
Jakelija:  Take-Two Interactive ja Nintendo eShop
Suunnittelija:  Benjamin Johnson
Pelimoottori:  RAGE
Julkaistu:  Xbox 360NA 23. toukokuuta 2006EU 26. toukokuuta 2006 Wii NA 15. elokuuta 2007EU 19. elokuuta 2007
Lajityyppi:  urheilupeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: A, ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo, OFLC: G, PEGI: 3
Alusta:  Xbox 360, Wii
Jakelumuoto:  digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Rockstar Games Presents Table Tennis on Rockstar Gamesin kehittämä ja julkaisema urheilupeli, joka on julkaistu vuonna 2006 Xbox 360:lle ja seuraavana vuonna Wiille.
Pelin aiheena on pöytätennis.
Kehitys

Rockstar Games Presents Table Tennisin kehitys alkoi vuonna 2005 ennen Xbox 360:n julkaisua. Pelin kehityksestä vastannut Rockstar San Diego -studio huomasi, että konsolin laitteisto mahdollisti heille pelien nopeamman kehityksen edeltävään sukupolveen verrattuna. Rockstarin johtaja Sam Houserin mielestä Rockstar San Diego oli sopiva kehittäjä pelille, koska studio oli osoittanut taitojaan kehittyneiden pelimoottorien kehityksessä erityisesti konsolisukupolven alkuvaiheessa, ja mainitsi Midnight Club: Street Racingin ja Smuggler's Runin (molemmat vuodelta 2000), jotka olivat Playstation 2:n julkaisupelejä. Vaikka Houser sanoi pelin fysiikanmallinnuksen olevan mahdollista myös vanhemmilla konsoleilla, studio odotti mahdollisuutta kehittää peliä Xbox 360:lle, koska se mahdollisti "erilaisen tason tuotannossa ja teknologiassa". Pelin ideaa kehitellessään studiota kiehtoi tietyn laitteiston koko tehon keskittäminen yhteen toimintaan. Peli on ensimmäinen Rockstarin peli, joka käyttää sen kehittämää Rockstar Advanced Game Engine (RAGE) -pelimoottoria.
Verkko-ohjelmoija John Gierach piti pelin verkkomoninpelin kehitystä haastavana, johtuen kehitystiimin tavoittelemasta realismin tasosta. Pelin vaatima nopeus ja tarkkuus olivat myös haaste tiimille, koska ottelut olivat nopeita. Keskustellessaan mahdollisuudesta kääntää peli Wiille, kehitystiimi suostui siihen lähes välittömästi, koska heidän mielestään konsoli sopi pelille täydellisesti. Wii-versiota kehittäessään tiimi pohti erityisesti sitä, miten se voisi palvella kaikkia pelaajatyyppejä ja mahdollistaa näin erilaiset ohjaustavat.
Rockstar Games julkisti pelin 3. maaliskuuta 2006. Toimittajat huomasivat julkistuksen herättäneen pelialalla yllättyneitä reaktioita, jotka johtuivat pelin merkittävästä erilaisuudesta verrattuna Rockstarin maineeseen vaikuttaneisiin aiempiin aikuisille tarkoitettuihin peleihin. Peli julkaistiin Xbox 360:lle Pohjois-Amerikassa toukokuun 23. päivänä ja PAL-alueella toukokuun 26. päivänä. 18. heinäkuuta Rockstar ilmoitti pelin käännettävän Wiille ja sen kerrottiin hyödyntävän konsolin liikkeentunnistavaa Wii Remote -peliohjainta. Wii-versio julkaistiin Pohjois-Amerikassa lokakuun 17. päivänä 2007 ja PAL-alueella lokakuun 19. päivänä 2007.
Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.5/10.
Aiheesta muualla

Rockstar Games Presents Table Tennis MobyGamesissa (englanniksi)
http://www.rockstargames.com/tabletennis/
Saima Tawast-Rancken

Saima Hellin Maria Tawast-Rancken (9. lokakuuta 1900 Pieksämäki – 29. kesäkuuta 1983 Jäppilä) oli suomalainen lääkäri ja fysioterapian kehittäjä. Hän sai professorin arvonimen 1964.
Elämä ja ura

Tawast-Ranckenin vanhemmat olivat August Tawast (1869–1920) ja Maria Henrika Varis (1868–1922). Tawast-Rancken kirjoitti ylioppilaaki Mikkelin suomalaisesta yhteiskoulusta 1920, jonka jälkeen hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta 1933, ja väitteli samana vuonna lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi.
Tawast-Rancken työskenteli Helsingin yliopistollisen sairaalan alilääkärinä 1936–1958, HYKS:n kirurgian klinikan osastoylilääkärinä 1958–1966 ja Meilahden sairaalan osastoylilääkärinä 1966–1968. Lääkärintyönsä ohella hän toimi Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen tuntiopettajana 1945–1966, fysikaalisen lääketieteen dosenttina 1955–1967, Työväen akatemian opettajana 1935–1945 sekä Lääkintävoimisteluopiston lääkinnällisenä johtajana ja luennoitsijana 1944–1968. Lääkintävoimisteluopisto perustettiin hänen aloitteestaan Invalidisäätiön yhteyteen vuonna 1944.
Tawast-Rancken oli myös Lääkintöhallituksen tieteellisen neuvoston jäsen, Mannerheimliiton liittoneuvoston jäsen 1936–1962 sekä Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun liikuntatieteellisen osaston opetusta suunnittelevan valtion komitean jäsen 1960–1962.
Perhe

Saima Tawast-Ranckenin puoliso oli professori Dodo Rancken, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1930. Tawast-Ranckenilla oli ottolapsi, jonka hän adoptoi miehensä kuoleman jälkeen vuonna 1940.
Teokset

Über zentralnervöse Einflüsse auf die Reizbarkeitsparameter des Frosch-Nerven-Muskels.  (Väitöskirja)  Helsinki:  tekijä, 1933.
Fysikaalisen hoidon opas.  (Sairaanhoitajien koulutussäätiön julkaisuja)  Porvoo ; Helsinki:  WSOY, 1966.
Vireyttä vanhuuteen.  Helsinki:  Tammi, 1977.  ISBN 951-30413-7-9.
Roukkulanjärvi

Roukkulanjärvi (ven. Ро́вкульское о́зеро, Rovkulskoje ozero) on järvi Karjalan tasavallan Mujejärven piirin Repolan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 69,1 neliökilometriä ja valuma-alue 1 390 neliökilometriä. Roukkulanjärvi kuuluu Vuoksen vesistöön.
Järven pituus on 28,2 ja leveys 6,9 kilometriä. Se koostuu neljästä salmien yhdistämästä luoteis–kaakkoissuuntaisesta ulapasta. Järvessä on paljon pitkiä ja kapeita niemiä. Saaria on 88. Enimmäkseen kivisiä rantoja peittävät havumetsät. Keskisyvyys on 4,8 metriä ja suurin syvyys 22 metriä. Syvemmät osat ovat mutapohjaisia. Roukkulanjärvi vapautuu jäästä toukokuun puolessavälissä, lämpenee nopeasti ja jäätyy marraskuun puolivälissä. Vesi on tummankeltaista tai jokien suissa tummanruskeaa ja melko hapanta. Tärkeimmät kalalajit ovat ahven, muikku, siika, särki ja hauki.
Roukkulanjärveen virtaa kuusi jokea: Murdod’ogi, Dermakd’ogi, Sigad’ogi, Judala, D’ograd’ogi ja Luzingid’ogi. Se laskee Omelianjoen kautta Torasjärveen, josta vesi virtaa Lieksajärveen ja edelleen Lentieranjärvien kautta Suomen puolelle.
Järvi on saanut nimensä sen rannalla sijainneesta Roukkulan kylästä. Toinen rantakylä oli nimeltään Saarenpää.
Aiheesta muualla

Roukkulanjärvi Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
Seututie 687

Seututie 687 Niemimaantien risteyksen pohjoispuolella Karijoella.
Seututie 687 on tie joka kulkee Kristiinankaupungin Palonista Karijoen, Teuvan ja Jurvan kautta Laihian Kylänpäähän. Tien pituus on 86 kilometriä.
Tien osoitenimenä on Alakyläntie Palonista seututien 663 risteykseen, Kauhajoentie 280 metrin pituisella yhdessä seututien 663 kanssa kuljettavalla osuudella, Kirkkotie seututieltä 663 yhdystien 6633 risteykseen, Teuvantie Teuvan kuntarajalle, Karijoentie Porvarintien risteykseen, Porvarintie kantatien 67 risteykseen, Kaskistentie yhdessä kantatien 67 kanssa kuljettavalla osuudella, Vaasantie kantatieltä 67 Kurikan kuntarajalle, Teuvantie kuntarajalta seututien 685 risteykseen, jälleen Vaasantie yhdessä seututien 685 kanssa kuljettavalla osuudella, Laihiantie Laihian kuntarajalle, ja Jurvantie kuntarajalta eurooppatien 12 ja valtatien 3 risteykseen.
Seututie 682

Seututie 682 on tie, joka kulkee Teuvasta Närpiön Ylimarkkuun. Tien pituus on 19 kilometriä.
Tie alkaa Teuvassa, missä se erkanee seututiestä 687. Tie kulkee suurimman osan matkastaan Etelä-Pohjanmaan maakunnassa, mutta Horonkylän jälkeen tie ohittaa Pohjanmaan maakunnanrajan. Tie päättyy Ylimarkun Brännbackenissa, missä tie yhtyy valtatiehen 8 ja eurooppatiehen E8. Tie on koko matkallaan päällystetty, mutta keskiviivoja ei pääosin ole tieosuudella. Tien osoitenimi on Etelä-Pohjanmaan puolella Horontie ja Pohjanmaan puolella Svarvarvägen.
Vuonna 2021 tiellä kulki tieosuudesta riippuen noin 380-430 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Seututie 673

Seututie 673 on tie, joka kulkee Teuvan Perälästä Närpiön, Korsnäsin ja Maalahden kautta Mustasaaren Vikbyhyn. Tien pituus on 95 kilometriä.
Tie saa alkunsa Teuvan Perälästä Kantatien 67 liittymästä. Seututie ohittaa ensimmäisenä Pohjanmaan maakuntarajan noin kilometrin matkan jälkeen. Ennen Närpiötä tie risteää Valtatien 8 kanssa entisen Närpiön Rantahovin vieressä. Tie kulkee suurimman osan loppumatkastaan lähellä rannikkoa, mutta vain Nässkatanin kohdalla voi kunnolla nähdä meren. Tie kulkee keskeisesti Korsnäsin ja Maalahden keskustojen läpi. Maalahden keskustan kohdalla tie ylittää myös Maalahdenjoen. Mustasaaressa Vikbyn kohdalla seututiellä on oma eritasoliittymänsä valtateiden 3, 8 ja 18 yhteisen moottoritien kanssa. Tie päättyy eritasoliittymän vieressä sijaitsevaan seututien 715 liittymään.
Tie kulkee Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakuntien alueella. Tien alkupisteestä Valtatien 8 liittymään asti osoitenimi on Karlåvägen (Karlåntie). Valtatien 8 liittymästä Närpiöön seututien 676 ja yhdystien 6760 kanssa yhteiseen kiertoliittymään asti osoitenimi on Närpesvägen (Närpiöntie). Kiertoliittymästä tien loppuun asti osoitenimi on Strandvägen (Rantatie).
Tie on vilkkaimmillaan Mustasaaressa Vikbyn kohdalla, missä tiellä kulkee päivittäin yli 6000 ajoneuvoa. Hiljaisinta on Kantatien 67 ja Valtatien 8 liittymien välisellä tieosuudella, missä tiellä kulkee päivittäin alle 1000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Liikennemäärät perustuvat vuonna 2021 annettuihin tietoihin.
Savusavu

| Savusavu |
| --- | --- |
 Savusavua
Valtio:  Fidži
Alue:  Northern Division
Väkiluku (2017):  6 833
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Savusavu on kaupunki Fidžin saarivaltiossa. Se sijaitsee Vanua Levun saarella. Savusavu perustettiin kauppakaupungiksi. Nykyään myös matkailu on merkittävä elinkeino. Savusavun asukasluku oli vuoden 2017 väestönlaskennassa 6 833.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Savusavu Wikimedia Commonsissa
Rouhialan siunauskappeli ja hautausmaa

| Rouhialan siunauskappeli ja hautausmaa |
| --- | --- |
 Rouhialan kappeli ja hautausmaa.
Sijainti:  Rouhialankatu 52, 50100 Mikkeli
Koordinaatit:  61°42′03.1″N, 27°15′57.4″E
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Seurakunta:  Mikkelin tuomiokirkkoseurakunta
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rouhialan siunauskappeli ja hautausmaa on Mikkelin tuomiokirkkoseurakunnan kappeli ja hautausmaa. Kappeli on rakennettu vuonna 1954, ja kappelin on suunnitellut arkkitehti Martti Riihelä. Sinne mahtuu noin 70 henkilöä. Hautausmaan pinta-ala on 4,8 ha, joka on kokonaisuudessaan hautakäytössä.
Vuonna 1981 kappelia saneerattiin ja sen yhteyteen rakennettiin lisäsiipeen vainajien säilytystila ja omaisten huone. Kappeliin on vuonna 2005 rakennettu kirkkourut. Alue on kulttuurihistoriallisesti merkittävä kohde, jolla on rakennushistoriallisia ja maisemallisia arvoja.
Muistomerkit ja muistohaudat

Hautausmaalla sijaitsee Vakaumuksensa puolesta kaatuneiden muistomerkki (1955) sekä Suomen vapaussodan invalidien veljeshauta.
Aiheesta muualla

Mikkelin seurakunnat
Mikkelin hautausmaat
Vakaumuksensa puolesta kaatuneiden muistomerkki (1955).
Rälssitalonpoika

Rälssitalonpoika on historiallinen nimitys, joka tarkoitti lahjoitusmaatilan lampuotia, jonka suorittamat verot tilanomistaja sai osittain tai kokonaan itselleen. Lampuoti oli kokonaisen maatilan vuokramies, kun taas torppari viljeli vain osaa tilasta. Jos talonpoika omisti rälssitilan, häntä kutsuttiin rälssitalolliseksi.
Rockstar New England

| Rockstar New England |
| --- | --- |

Perustettu:  1999
Avainhenkilöt:  Dr. Ian Lane Davis
Kotipaikka:   Andover, Massachusetts
Toimiala:  videopeliteollisuus
Tuotteet:  Videopelit
Henkilöstö:  n.100
Emoyhtiö:  Rockstar Games
Kotisivu:  Virallinen sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rockstar New England (entiseltä nimeltään Mad Doc Software) on Take-Two Interactiven omistama videopelistudio jonka kotipaikka on Andoverissa, Massachusettsissa. Pelitalo on kuulunut huhtikuusta 2008 asti Rockstar Gamesiin.
Videopelit > Mad Doc Software nimellä

Star Trek: Armada II (2001) (Microsoft Windows)
Jane's Attack Squadron (2002) (Microsoft Windows)
Empire Earth: The Art of Conquest (2002) (Microsoft Windows)
Dungeon Siege: Legends of Aranna (2003) (Microsoft Windows)
Empire Earth II (2005) (Microsoft Windows)
Empire Earth II: The Art of Supremacy (2006) (Microsoft Windows)
Star Trek: Legacy (2006) (Microsoft Windows, Xbox 360)
Empire Earth III (2007) (Microsoft Windows)
Canis Canem Edit (2008) (Xbox 360)
Videopelit > Rockstar New England nimellä

Canis Canem Edit (2008) (PC)
Aiheesta muualla

Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Studiot

 India | Leeds | Lincoln | London | New England | North | San Diego | Toronto

Entiset studiot

Vienna | Vancouver
Roman Salnikov

| Roman Salnikov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Roman Ivanovitš Salnikov
Syntynyt: 18. helmikuuta 1976 (ikä 48) Harkova, Ukraina
Kansalaisuus:   Ukraina
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  95 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1994–2017
Roman Ivanovitš Salnikov (ukr. Роман Іванович Сальников, s. 18. helmikuuta 1976 Harkova) on ukrainalainen jääkiekkoilija, joka pelasi hyökkääjänä. Hän laukoi oikealta.
Ura > Seuraura

Salnikov pelasi urallaan kahdeksan kautta Venäjän Superliigassa, kymmenen kautta Ukrainan pääsarjassa, kuusi kautta Valko-Venäjän Ekstraligassa ja kaksi kautta Itä-Euroopan jääkiekkoliigassa. Venäjällä pelatessaan Salnikov edusti Sokol Kiovaa, Neftehimik Nižnekamskia, Vitjaz Podolskia, Krylja Sovetov Moskovaa sekä Amur Habarovskia, Ukrainassa pelatessaan Barvinok Harkovaa, Sokol Kiovaa, Berkut Kiovaa, Kompanion Kiovaa sekä Vitjaz Harkovaa, Valko-Venäjällä pelatessaan Sokol Kiovaa sekä Keramin Minskia ja Itä-Euroopan jääkiekkoliigassa pelatessaan Sokol Kiovaa. Salnikov pelasi Superliigassa yhteensä 263 ottelua tehopistein 34+38=72 keräten 358 rangaistusminuuttia, Ukrainan pääsarjassa 176 ottelua tehopistein 88+89=177 keräten 229 rangaistusminuuttia, Ekstraligassa 291 ottelua tehopistein 118+151=269 keräten 446 rangaistusminuuttia ja Itä-Euroopan jääkiekkoliigassa 47 ottelua tehopistein 27+15=42 keräten 54 rangaistusminuuttia. Ukrainan mestaruuden Salnikov voitti kolme kertaa vuosina 2005 ja 2009 Sokol Kiovan joukkueessa sekä vuonna 2014 Kompanion Kiovan joukkueessa. Valko-Venäjän mestaruuden hän voitti vuonna 2008 Keramin Minskin joukkueessa.
Ura > Maajoukkueura

Salnikov edusti Ukrainaa kahdeksissa maailmanmestaruuskilpailuissa. Norjan MM-kilpailuissa 1999 hän pelasi kolme ottelua ilman tehopisteitä keräten neljä rangaistusminuuttia. Saksan MM-kilpailuissa 2001 Salnikov keräsi yhden syöttöpisteen ja kaksi rangaistusminuuttia pelaamassaan kuudessa ottelussa. Ruotsin MM-kilpailuissa 2002 hän pelasi kuusi ottelua tehden kaksi maalia ja keräten neljä rangaistusminuuttia. Suomen MM-kilpailuissa 2003 Salnikov pelasi kuusi ottelua tehopistein 1+1=2 keräten kymmenen rangaistusminuuttia. Tšekin MM-kilpailuissa 2004 hän pelasi samoilla tilastoilla kuin edellisissä MM-kilpailuissa, paitsi että rangaistusminuutteja ei kertynyt yhtään. Itävallan MM-kilpailuissa 2005 Salnikov pelasi kuusi ottelua ilman tehopisteitä keräten neljä rangaistusminuuttia. Latvian MM-kilpailuissa 2006 hän teki yhden maalin ja keräsi kaksi rangaistusminuuttia pelaamassaan kuudessa ottelussa. Venäjän MM-kilpailuissa 2007 hän pelasi kuusi ottelua tehopistein 2+1=3 ilman rangaistusminuutteja. Salnikov pelasi urallaan yhteensä 45 MM-ottelua tehopistein 7+4=11 keräten 26 rangaistusminuuttia.
Salnikov kuului Ukrainan joukkueeseen Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002, joissa hän pelasi neljä ottelua tehopistein 0+3=3 keräten kahdeksan rangaistusminuuttia.
Saltaire

| Saltaire |
| --- | --- |
 Saltairen vanha (vas.) ja uusi tehdas.
 Saltaire
 Koordinaatit: 53°50′0″N, 1°47′0″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Maa:  Englanti
Metropolikreivikunta:  West Yorkshire
Metropolitan borough:  City of Bradford
Perustettu:  1853
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saltaire on Titus Saltin perustama ihannekyläselvennä, joka sijaitsee Shipleyn kaupungin vieressä, West Yorkshiren metropolikreivikunnassa.
Maantiede

Saltaire on nykyään osa West Yorkshiressa sijaitsevaa Shipleyn kaupunkia, joka on noin kuusi kilometriä pohjoiseen Bradfordista. Shipley on kasvanut Saltaireen kiinni, vaikka alkujaan niiden välillä oli matkaa. Shipley ympäröi Saltairea lännestä, etelästä ja idästä. Saltairen pohjoispuolella on nummialue. Saltaire sijaitsee Airejoen laaksossa, josta maa nousee pohjoiseen ja etelään mentäessä. Leeds and Liverpool Canal halkaisee laakson, ja se on ollut merkittävä vesireitti.
Historia

Bradford oli merkittävä teollisuuskaupunki 1800-luvulla, ja sen asukasluku kasvoi 8 500:sta lähes 104 000:nteen vuodesta 1780 vuoteen 1850. Tehdastyöläisten olosuhteet kaupungissa oli todella huonot, ja kaupunkilaisten odotettavissa oleva elinikä oli vain hieman yli 20 vuotta. Bradfordia pidettiin Englannin saastuneimpana kaupungina. Vuonna 1848 Titus Saltista tuli Bradfordin pormestari. Hän oli menestynyt teollisuusmies, joka oli liittynyt isänsä villateollisuusyritykseen 1824. Pormestarina Salt halusi ratkaista kaupungin saasteongelman, mutta kun kaupunginhallitus kieltäytyi kieltäytyi toimenpiteistä, niin Salt päätti siirtää teollisuusyrityksensä pois Bradfordista.
Saltin tehtaalle löydetiin uusi paikka muutaman kilometrin päästä Bradfordista. Paikalla oli tarpeeksi vettä villatehtaita varten ja hyvät liikenneyhteydetä sekä vesitse että rautateitse. Salt valitsi kaksi bradfordilaista arkkitehtia, Henry Lockwoodin ja Richard Mawsonin suunnittelemaan ja toteuttamaan Saltin visiota. Varmistaakseen tehtaan laadun hän palkkasi työhön mukaan insinööri William Fairbairnin. Tehtaan rakennustyöt aloitettiin 1851, ja se oli valmis 1853. Kun tehdas oli valmistunut, Saltairessa aloitettiin myös muiden rakennusten rakentaminen. Alkuun työläiset kulkivat junalla Bradfordista. Valmistuttuaan kylässä oli yli 800 asuinrakennusta, köyhäintalo eläkeläisille, sairaala, apteekki, koulu ja kirkko. Salt antoi kylällä nimen yhdistämällä oman nimensä läheisen Airejoen kanssa. Vuoden 1871 väestönlaskennassa kylässä oli 4 389 asukasta.
Salt sai ihannekylänsä kanssa kansallista ja kansainvälistä tunnustusta. Hän sai useita kunnianosoituksia kuoltuaan 1876, vähän sen jälkeen kun Saltairen viimeinen rakennus oli valmistunut. Hänen hautaussaattueen reitillä oli jopa 100 000 ihmistä. Saltin kolme poikaa perivät Saltairen, mutta tehtaan tuotto alkoi hiipua. Neljä bradfordilaista liikemiestä osti kylän vuonna 1893, ja James Robertsista tuli kylän ainoa omistaja 1899. Roberts myi sen kahdella miljoonalla punnalla toiselle liikemiesryhmälle 1918, ja edelleen se myytiin Bradford Property Trustille 1933.
Sotien välisenä aikana ja toisen maailmansodan aikana tehdas kukoisti jälleen. Illingworth, Morris and Company osti tehtaan 1958. Monia kylän alkuperäisistä rakennuksista purettiin 1960- ja 1970-luvuilla. Samaan aikaan kylän historiallinen arvostus kasvoi, ja vuonna 1971 se julistettiin suojelualueeksi. Tehdas joutui taloudellisiin vaikeuksiin 1980-luvulla, mikä vaikutti myös kylään. Monista rakennuksista tuli tarpeettomia, ja ne ränsistyivät. Saltaire Village Society perustettiin 1984, ja se on pyrkinyt elvyttämään aluetta. Tehdas suljettiin lopulta vuonna 1986. Jonathan Silver osti tehtaan 1987, ja hän on muuttanut siitä kulttuurikeskuksen. Hän avasi sinne David Hockneyn töitä esittelevän näyttelyn. Tehtaasta muodostui myös teknologiakeskus, kun 1990-luvulla Pace Micro Technology ja Filtronic Comtek hankkivat sieltä toimitilat. Vuonna 2001 Saltairen arvo tunnustettiin kansainvälisesti, kun se valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saltaire Wikimedia Commonsissa
Savuvirtaorneero

| Savuvirtaorneero |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Vesiorneerot Cinclodes
Laji::  comechingonus
Kaksiosainen nimi
 Cinclodes comechingonus  Zotta & Gavio, 1944 
Katso myös
   Savuvirtaorneero Wikispeciesissä   Savuvirtaorneero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Savuvirtaorneero (Cinclodes comechingonus) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Savuvirtaorneeroa tavataan Argentiinassa. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.