stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kurion
Kirjallisuutta

Iacovou, M. (toim.): A Guide to Kourion.  (Guides to Archaeological Sites and Monuments)  The Department of Antiquities of Cyprus, 1987.  ISBN 978-9963-42-006-3
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kurion Wikimedia Commonsissa
Apollon Hylateen temppelin ja pyhäkön raunioita.
Niin kutsutun Eustolioksen talon lattiamosaiikkeja.
Niin kutsutun Gladiaattorien talon toinen gladiaattorimosaiikki.
Teatterin rauniot.
Stadionin jäänteet.
Apollon Hylateen pyhäkön raunioita.
Madis

Madis (äännetään ”Matjis”) on virolainen miehen etunimi. Sen suomalainen vastine on Matti. Madisin nimipäivää vietetään Virossa 24. helmikuuta.
Madis-nimeä käytetään myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan se on vuoteen 2020 mennessä ollut etunimenä noin 540–550 miehellä.
Tunnettuja Madis-nimisiä

Madis Kallas (s. 1981), virolainen poliitikko
August Macke

August Macke, Omakuva, 1909
August Macke (3. tammikuuta 1887 Meschede – 26. syyskuuta 1914 Perthes-lès-Hurlus, Marne) oli saksalainen taidemaalari. Macken maalauksissa on hehkuva voimakas väriasteikko ja kubismiin sekä futurismiin pohjautuva rakenteellinen muotokieli.
Macke kuului Der Blaue Reiter -ryhmään.
Macke opiskeli vuosina 1904–1906 Düsseldorfin taideakatemiassa ja vuosina 1907–1908 Berliinissä Lovis Corinthin taidekoulussa. Hänen maalaustyylinsä sai aluksi paljon vaikutteita Arnold Böckliniltä. Oman tyylinsä hän löysi vasta tutustuttuaan Pariisissa impressionistiseen taiteeseen, ja varsinkin Edouard Manet'n teokset tekivät häneen suuren vaikutuksen. Macken värienkäyttö muuttui rohkeammaksi, kun taas maalausten sommittelu muuttui harkitummaksi ja kurinalaisemmaksi.
Impressionismin lisäksi Macke sai vaikutteita muun muassa Henri Matisselta. Hyvä esimerkki Matissen vaikutuksesta on Asetelma vuodelta 1910. Samana vuonna hän tapasi baijerilaisen taidemaalari Franz Marcin ja ystävystyi tämän kanssa. Kun Franz Marc ja Wassily Kandinsky perustivat vuonna 1911 ekspressionistisen Der Blaue Reiter -taiteilijaryhmän, liittyi Macke pian ryhmän jäseneksi ja osallistui sen näyttelyihin.
Macke oli sikäli epätyypillinen ekspressionisti, että hänen taiteestaan ei löydä tuolle taidesuunnalle tyypillistä rajuutta ja rumuutta. Hän ei myöskään harrastanut kumouksellisia poliittisia kannanottoja vaan vaikutti olevan varsin tyytyväinen tuon ajan porvariston elämäntapaan. Monet hänen maalauksensa kuvaavat keskiluokkaisia herroja ja rouvia, jotka kuljeskelevat joutilaina puistoissa ja kaupungin kaduilla. Macken ekspressionismi ei siis perustu maalausten aiheisiin, vaan lähinnä värien käyttöön ja sommitteluun.
Vuosina 1912–1913 Macken tyyli kehittyi kubismin ja futurismin suuntaan. Myös ranskalaisen taidemaalari Robert Delaunayn vaikutus oli suuri vuoden 1912 jälkeen, jolloin Macke kävi tapaamassa Delaunayta Pariisissa.
Macke oli kiinnostunut itämaisista kulttuureista, joten vuonna 1914 hän päätti matkustaa Tunisiaan nähdäkseen paikan päällä arabialaista elämänmenoa. Matkakumppaneiksi hän sai kaksi taidemaalaria: saksalaisen Paul Kleen ja sveitsiläisen Louis Mouillet'n. Matka oli kaikille kolmelle käänteentekevä kokemus. Etelän voimakkaat värit ja tuoksut inspiroivat Mackea, ja erityisesti hän innostui vesivärien tarjoamista mahdollisuuksista. Hän teki matkalla paljon luonnoksia, jotka hänen oli tarkoitus työstää maalauksiksi kotona Saksassa. Macke ei kuitenkaan koskaan saanut kunnon tilaisuutta toteuttaa kaikkia Tunisian matkan tuottamia ideoita. Ensimmäinen maailmansota alkoi elokuussa 1914 ja Macke kutsuttiin armeijan palvelukseen. Muutama viikko myöhemmin hän kaatui 27 vuoden ikäisenä Reimsin lähellä käydyssä taistelussa.
Maalauksia

Asetelma, 1910.
Zoologische Garten (I), 1912.
Ihmisiä sinisen järven rannalla, 1913.
Vihreätakkinen nainen, 1913.
Kairouan (Tunisia), 1914.
Tyttöjä vihreydessä, 1914.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
August Macken elämäkerta (saksaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  MusicBrainz  Museum of Modern Art  RKD Artists  SIKART  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Kuuba 1959

| Kuuba 1959> Cuba |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Richard Lester
Käsikirjoittaja:  Charles Wood
Tuottaja:   Arlene Sellers  Alex Winitsky 
Säveltäjä:  Patrick Williams
Kuvaaja:  David Watkin
Leikkaaja:  John Victor-Smith
Lavastaja:  Denis Gordon-Orr
Pääosat:   Sean Connery  Brooke Adams  Jack Weston  Hector Elizondo  Denholm Elliott 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Holmby Film
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:  1979
Kesto:  123 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuuba 1959 (Cuba) on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, joka kertoo vuoden 1959 Kuuban vallankumouksesta ja jälleenrakentamisesta. Elokuvan pääosia esittävät Sean Connery, Brooke Adams ja Jack Weston. Elokuvan on ohjannut Richard Lester.
Vastaanotto

Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta yksi antoi elokuvalle kolme tähteä, neljä arvostelijaa kaksi tähteä ja kolme yhden tähden, keskiarvona 1,56 tähteä neljästä. Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan olevan monin tavoin mielenkiintoinen, mutta varauksin: ”Henkilöt ja tapahtumat jäävät kesken, sillä Lester ei kasvata niitä pintaa syvemmälle. – – Lester tarkastelee tapahtumia ja ihmisiä yläpuolelta, etäisyyden päästä. Onko valinta tietoinen vai hyvä tapa välttää kannanottoa? Ironinen Lesterin näkemys silti on, ja se pelastaa osan lopputuloksesta.” Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen piti elokuvaa päämäärättömänä ja kipinättömänä toimintaromanssina ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sean Connery  | … |  majuri Robert Dapes   |
|  Brooke Adams  | … |  Alexandra Pulido   |
|  Jack Weston  | … |  Larry Gutman   |
|  Hector Elizondo  | … |  kapteeni Ramirez   |
|  Denholm Elliott  | … |  Don Skinner   |
|  Martin Balsam  | … |  kenraali Bello   |
|  Chris Sarandon  | … |  Juan Pulido   |
|  Danny De La Paz  | … |  Julio Mederos   |
|  Lonette McKee  | … |  Therese Mederos   |
|  Alejandro Rey  | … |  Faustino   |
|  Louisa Moritz  | … |  Miss Wonderly   |
|  Dave King  | … |  lehdistöagentti   |
|  Walter Gotell  | … |  Don Jose Pulido   |
|  Michael Lees  | … |  Maxwell-Lafroy   |
|  David Rappaport  | … |  Jesus   |
|  Wolfe Morris  | … |  kenraali Batista   |
|  Earl Cameron  | … |  eversti Rosell Y. Leyva   |
|  Maria Charles  | … |  Senora Pulido   |
|  Pauline Peart  | … |  Dolores   |
|  Anna Nicholas  | … |  Maria   |
|  Tony Mathews  | … |  Carrillo   |
|  Leticia Gerrido  | … |  Celia   |
|  John Morton  | … |  Gary   |
|  Anthony Shaw  | … |  Spencer   |
|  Stefan Kalipha  | … |  Ramon   |
|  Raul Newney  | … |  maalari   |
|  Ram John Holder  | … |  kersantti   |
|  James Turner  | … |  autonkuljettaja   |
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuuba 1959 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Madagaskarinkertut

| Madagaskarinkertut |
| --- | --- |
 Madagaskarinkerttu (Bernieria madagascariensis)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Madagaskarinkertut  Bernieridae  Cibois, David, Gergory & Pasquet, 2010
Katso myös
   Madagaskarinkertut Wikispeciesissä   Madagaskarinkertut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Madagaskarinkertut (Bernieridae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Aikaisemmin heimon lajit on sijoiteltu vaihtelevasti kerttujen, bulbulien tai timalien heimoihin. Molekyylifylogeneettisten tutkimusten seurauksena ne sijoitetaan nykyään kuitenkin tähän heimoon. BirdLife Suomen luokittelussa madagaskarinkerttusiin kuuluu 8 sukua ja 11 lajia.
Madagaskarinkerttusia tavataan ainoastaan Madagaskarilta. Väritykseltään ne ovat tyypillisesti kellertäviä tai ruskeita. Heimon lajien ravintoa ovat hyönteiset.
Suvut ja lajit > Tetrakat Xanthomixis

Lyhytnokkatetraka Xanthomixis zosterops
Ranomafanantetraka Xanthomixis cinereiceps
Tuhkatetraka Xanthomixis tenebrosa
Tulearantetraka Xanthomixis apperti
Suvut ja lajit > Lajeja, joilla on oma sukunsa

Karikekerttunen Thamnornis chloropetoides
Kiilapyrstöjeri Hartertula flavoviridis
Madagaskarinharmaakerttu Randia pseudozosterops
Madagaskarinkerttu Bernieria madagascariensis
Madagaskarinpikkukerttu Cryptosylvicola randrianasoloi
Valkokurkkusileppi Oxylabes madagascariensis
Vihersileppi Crossleyia xanthophrys
Mademba Sy

Sansandingin fama Mademba Sy 1900-luvun alun postikortissa.
Ranskan Sudan vuonna 1893. Sansandingin protektoraatti vihreällä.
Mademba Sy (myös Seye, 3. maaliskuuta 1852 Saint-Louis – 25. heinäkuuta 1918) oli ranskalaisen siirtomaavallan asettama Sansandingin hallitsija nykyisessä Malissa.
Mademba Sy oli Umar Tallia vastustaneen ja ranskalaisten puolelle siirtyneen tukuloriaristokraatin poika. Hän kävi ranskalaisten perustaman päällikköjen poikien koulun Senegalin Saint-Louisissa ja työskenteli lennätinlaitoksen palveluksessa vuodesta 1869.
Mademba osallistui Louis Archinardin johtamaan Ségoun tukulorivaltakunnan valloitukseen vuonna 1890. Ranskalaiset pyrkivät rauhoittamaan alueen asettamalla sinne alaisuudessaan toimivia afrikkalaisia hallitsijoita. Mademba nimitettiin Nigerjoen vasemmalle rannalle luodun Sansandingin (Sinsani) valtion hallitsijaksi eli famaksi vuonna 1891.
Mademba, joka oli Ranskan kansalainen, tuli tunnetuksi häikäilemättömänä ja julmana hallitsijana. Hänen valtaoikeutensa kumottiin vuonna 1900, mutta hän palveli siirtomaahallintoa verojen kerääjänä ja sotilaiden värvääjänä aina kuolemaansa saakka.
Mademballa kerrotaan olleen 101 vaimoa ja 16 lasta. Hän lähetti poikansa ranskalaisiin kouluihin ja monet heistä tekivät huomattavan uran. Mademban poika, Ranskan armeijan luutnantti Abdel Kader Mademba Sy on kirjoittanut kirjan Au Sénégal et au Soudan français (1931), jossa hän pyrkii palauttamaan isänsä maineen.
Aiheesta muualla

Abd-el-Kader Mademba: Au Sénégal et au Soudan français (ranskaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Tšekki
Madagaskarintasku

| Madagaskarintasku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Kivikkorastaat Monticola
Laji::  imerina
Kaksiosainen nimi
 Monticola imerina  (Hartlaub, 1860) 
Synonyymit
 Pseudocossyphus imerinus  Pseudocossyphus imerina 
Katso myös
   Madagaskarintasku Wikispeciesissä   Madagaskarintasku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Madagaskarintasku (Monticola imerina) on Madagaskarin saarella endeemisenä elävä sieppoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan madagaskarintasku on noin 16 cm. Koirasmadagaskarintasku on selästään, päästään ja rinnastaan väritykseltään sinertävän tuhkanharmaa. Vatsa on väriltään vaalean oranssi. Naaras on väritykseltään yksivärisen harmaa. Laji muistuttaa ulkonäöltään rotkotaskua (Pseudocossyphus sharpei), mutta on väriltään sitä vaaleampi.
Levinneisyys ja elinympäristö

Madagaskarintaskua tavataan ainoastaan kapealla alueella Madagaskarin etelärannikolla. Lajin elinympäristöä ovat hiekkaiset alangot, joilla kasvaa pensaikkoa. Päivän kuumimmat tunnit laji oleskelee varjossa pensaikon suojissa.
Macbeth

Macbeth, 1884.
Macbethin nimiösivu, painettu 1632
Macbeth on William Shakespearen kirjoittama näytelmä. Se perustuu Skotlannin todellisen kuninkaan Macbethin vaiheisiin, mutta ei ole historiallisesti tarkka. Macbeth on Shakespearen säilyneistä tragedioista lyhin.
Vaikka tätä ei suoraan sanota näytelmässä, Banquosta periytyvän suvun katsotaan olevan Skotlannin, ja myöhemmin myös Englannin, Stuart-hallitsijasuku. Mahdollisesti Shakespeare halusi tällä mielistellä kuningas Jaakko I:tä.
Jotkut näyttelijät eivät suostu lausumaan näytelmän nimeä pukuhuoneissa, koska sen kerrotaan tuovan huonoa onnea. Britanniassa käytetään sen sijaan usein nimitystä The Scottish Play (”Skottilainen näytelmä”).
Juoni

Taistelusta voittoisana palaava Macbeth ja hänen ystävänsä Banquo törmäävät kolmeen noitanaiseen. Nämä ennustavat Macbethin saavan haltuunsa ensin Cawdorin kreivikunnan ja myöhemmin tulevan kuninkaaksi. Banquolle ei luvata kuninkuutta, mutta hänestä ennustetaan kuningassuvun kantaisää.
Pian Macbethin luokse tulee sanansaattaja, joka ilmoittaa kuninkaan lahjoittaneen hänelle Cawdorin kreivikunnan. Kuningas itse kunnioittaa Macbethia läsnäolollaan. Tämä ei pääse eroon kuninkuusajatuksesta ja laatii vaimonsa kanssa murhasuunnitelman. Macbeth murhaa kuninkaan ja lavastaa syylliseksi juopuneet henkivartijat. Kuninkaan pojat pelkäävät vaaraa ja pakenevat maasta, Macbeth kruunataan kuninkaaksi.
Macbeth surmauttaa Banquon, jonka poika kuitenkin pääsee pakoon. Tappotuomittu ylimys Macduff pakenee, mutta hänen perheensä surmataan. Macbeth hallitsee hirmuvaltiaana, mutta alkaa pian nähdä tunnontuskissaan harhoja, kuten Banquon haamun omassa tuolissaan.
Macbethin vastainen liitto kokoontuu Englannissa: Macduff ja vanhan kuninkaan poika Malcolm kokoavat armeijan ja lähtevät vapauttamaan Skotlantia.
Macbeth menee vielä kerran tapaamaan noitia, jotka antavat hänelle tapansa mukaan totuudenmukaisia, mutta harhaanjohtavia lupauksia. Hän jatkaa hirmuhallintoa kärsien tunnontuskista yhä enemmän. Hänen vaimonsa alkaa kärsiä samoista kohtauksista ja lopulta kuolee, ilmeisesti itsemurhan tehneenä. Tässä vaiheessa Macbeth pitää kuuluisan monologinsa: ”Elämä on kuin varjo häilyväinen, vain näyttelijä rukka, joka riehuin lavalla keikkuu aikansa ja häipyy; se kertomus on, hupsun tarinoima, täys ääntä, vimmaa - tarkoitusta vailla”.
Macbethin armeija ja hovi hylkäävät hänet. Macbeth kuolee lopulta taistellessaan Macduffia vastaan. Malcolmista tulee kuningas.
Kirjallisuutta > Suomennokset

Shakespeare, William: Macbeth; murhenäytelmä wiidessä näytöksessä.  ((The Tragedy of Macbeth, 1606.) Suomentanut Kaarlo Slöör)  Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1864.
Shakespeare, William: Macbeth.  (The Tragedy of Macbeth, 1606.) William Shakespearen draamat 2. Suomentanut Paavo Cajander (Ilm. ensimmäisen kerran suomeksi 1885 Suomalaisen kirjallisuuden seuran kustantamana)  Porvoo:  WSOY, 1944.
Shakespeare, William: Machbeth.  ((The Tragedy of Macbeth, 1606.) Shakespearen draamoja VII. Suomentanut Yrjö Jylhä)  Helsinki:  SKS/Otava, 1936.
Shakespeare, William: Macbeth.  ((The Tragedy of Macbeth, 1606.) Suomentanut Matti Rossi. Esipuhe: Ralf Långbacka (Rossin suomennos ilmestynyt ensi kerran vuonna 1983 Liken kustantamana) - 2. painos)  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-29027-0
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Macbeth Cajanderin suomentamana Gutenbergissä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Muut:  MusicBrainz work
Madame George

Madame George oli suomalainen funkyhtye, joka levytti 1970-luvulla Love Records -levy-yhtiölle.
Yhtye oli käytännössä entinen Rauli Badding Somerjoen säestysyhtye. Ajatus oman yhtyeen perustamisesta tuli syksyllä 1975. Yhtyeen nimen olivat keksineet jo aikaisemmin Timo Kojo ja Matti Kankkunen, ja se liittyy Van Morrisonin samannimiseen kappaleeseen, mutta toisaalta myös erään naisen kutsumanimeen ja samannimiseen kauppaankin.
Yhtyeen ensimmäinen keikka oli Tavastia-klubilla vappuna 1976. Ensimmäinen single oli Betty Davisin kirjoittama ”Feelins”. Sen toisella puolella on kappale nimeltään ”I’m a Man”, joka on toisinto Chaka Khanin ja Rufus-yhtyeen kappaleesta ”I’m a Woman”. Tuottajana toimi Pave Maijanen.
Kokoonpano

Timo Kojo (kitara, laulu)
Jukka Orma (kitara, taustalaulu)
Jan Brunberg (basso, taustalaulu)
Matti Kankkunen (rummut)
Bill Carson (rummut) korvasi Matti Kankkusen 1977
Diskografia

What’s Happening?!! (1977)
Macedonia prima

| Macedonia prima Provincia Macedonia prima> Rooman provinssi |
| --- | --- |

Valtio:  Rooman valtakunta Itä-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Illyricum
Diokeesi:  Macedonia
Nykyinen valtio/alue:  Kreikka (Makedonia)
Perustettu:  n. 395
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Thessalonike
Macedonia prima (Macedonia I, lat. Provincia Macedonia prima) oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti suunnilleen nykyisen Makedonian maakunnan alueen Kreikassa.
Maantiede

Macedonia priman provinssi käsitti historiallisen Makedonian valtakunnan ydinalueen ja nykyisen kreikkalaisen Makedonian alueen. Siihen kuuluivat muun muassa nykyinen Chalkidikín niemimaa sekä Thasoksen saari. Provinssin pohjoispuolella sijaitsi Macedonia secundan provinssi, itäpuolella Rhodopen provinssi, eteläpuolella Thessalian provinssi ja länsipuolella Epirus Vetuksen ja Epirus novan provinssit. Provinssin hallinnollinen keskus oli Thessalonike (lat. Thessalonica).
Maantiede > Kaupunkeja

Macedonia priman roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
| --- | --- |
 Beroia (Beroea)  Edessa  Filippoi (Philippi)  Herakleia Lynkestis (Heraclea) :  Pella  Serrai (Serrae)  Thasos (Thasus)  Thessalonike (Thessalonica)
Historia

Macedonia priman alue oli aiemmin osa Macedonian provinssia. Macedonia priman provinssi perustettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin. Se oli osa Itä-Roomaa ja kuului Illyricumin prefektuuriin ja Macedonian diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Itä-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Macedonia (Macedonia et Achaea) 146 eaa.–27 eaa. | Macedonia 27 eaa.–67 | Epirus | Epirus vetus | Epirus vetus | (Kreikka luoteinen) |
| Macedonia (Macedonia et Achaea) 146 eaa.–27 eaa. | Macedonia 27 eaa.–67 | Macedonia | Epirus nova | Epirus nova | (Albania) |
| Macedonia (Macedonia et Achaea) 146 eaa.–27 eaa. | Macedonia 27 eaa.–67 | Macedonia | Macedonia | Macedonia prima | (Kreikka pohjoinen, Pohjois-Makedonia) |
| Macedonia (Macedonia et Achaea) 146 eaa.–27 eaa. | Macedonia 27 eaa.–67 | Macedonia | Macedonia | Macedonia secunda (Macedonia salutaris) | (Kreikka pohjoinen, Pohjois-Makedonia) |
| Macedonia (Macedonia et Achaea) 146 eaa.–27 eaa. | Macedonia 27 eaa.–67 | Macedonia | Thessalia | Thessalia | (Keski-Kreikka) |
| Macedonia (Macedonia et Achaea) 146 eaa.–27 eaa. | Achaea | Achaea | Achaea | Achaea | (Peloponnesos ja Attika) |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.  
Macedonian diokeesin alue vuonna 400, mukaan lukien provinssit Macedonia I ja Macedonia II Salutaris.
Vincenzo Maenza

Vincenzo Maenza (s. 2. toukokuuta 1962) on italialainen, kreikkalais-roomalainen painin kaksinkertainen olympiavoittaja.
Maenza voitti olympiakultaa kevyimmässä eli 48 kilon painoluokassa Los Angelesin 1984 ja Soulin 1988 kisoissa. Vuonna 1987 hän voitti MM-kultaa Clermont-Ferrandissa ja EM-kultaa Tampereella.
Saavutuksia

Olympiakultaa Los Angelesissa 1984 ja Soulissa 1988 (sarja 48 kg)
MM-kultaa Clermont-Ferrandissa 1987 (sarja 48 kg)
EM-kultaa Tampereella 1987 (sarja 48 kg)
EM-pronssia Jönköpingissä 1984 ja Ateenassa 1986 (sarja 48 kg)
Kutujoki (Suonenjoki)

| Kutujoki |
| --- | --- |
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pieksäjärven valuma−alue (14.79)
Pinta-ala:  300,67 km²  
Järvisyys:  noin 12,5 % 
Pääuoman pituus:  51 km 
Pääuoman osuudet:  Sikosalmi ←Leväjärvi ←Kutujärvi ←Kutujoki ←Savijärvi ←Haapajärvi ←Haapajoki ←Pieksänjärvi ←Surnuinjoki ←Kirkko−Surnui ←Surnuinvälijoki ←Pohjois−Surnui
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Savijärvi
 :  62.52700°N, 27.08538°E
Laskupaikka:  Kutujärvi
 :  62.54970°N, 27.05058°E
Läpivirtausjärvet:  Pieni Savijärvi
Esteet:  Kutunkoski 
Sivu-uomat:  Kukkaronotkonpuro, oja Housu-Petrosta
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  99,6 m  
Laskukorkeus:  97,8 m  
Korkeusero:  1,8 m
Pituus:  4 km  
Kaltevuus:  0,45 m/km
Keskivirtaama:  yli 1,8 m³/s (MQ) 
Muuta
Kutujoki on Pohjois-Savossa Suonenjoella virtaava joki, joka muodostaa 51 kilometriä pitkän Pieksäjärven valuma-alueen pääuoman alajuoksulla noin neljän kilometrin osuuden. Kutujoen tarkka alkukohta on epävarma, ja joki on tässä artikkelissa määritetty alkamaan Savijärvestä. Joki laskee Kutujärven eteläpäähän.
Yleistä

Jos Kutujoen katsotaan alkavan Savijärven luusuasta, on sen alku 600 metriä pitkä joenosuus Pieneen Savijärveen. Joki virtaa aluksi jyrkkärantaisessa, mutta tasapohjaisessa jokilaaksossa, jossa on rinnakkain tulvauomia. Pieni Savijärvi on virtaussuunnassa yli 200 metriä pitkä, poikittain 260 metriä leveä ja 3,8 metriä syvä. Se on luonteeltaan joen suvanto. Joen uoma on jäänyt itäpuolisen mäkialueen ja länsipuolen harjun väliin. Harju yhdistää Viiperonharjun ja Kangasahon matalalla selänteellä, jossa kulkee vähän matkaa kantatie 72. Pienen Savijärven jälkeen joki virtaa aluksi nopeasti, sitten jopa 100 metriä leveänä kohti luodetta ja siellä kahden kilometriä päässä sijaitsevaa Kutumäkeä. Kantatie ylittää joen kivisiltaa pitkin kilometrin ennen Kutumäkeä , joka muodostuu enää kahdesta maatilasta. Lähempänä Kutumäkeä joki virtaa uurtamassaan jyrkkärinteisessä laaksossa, jossa uoma on kapea. Kutumäessä joki mutkittelee ja putoaa Kutukoskessa vuolaasti alas. Kosken alla on joella vielä matkaa kilometrin verran Kutujärvelle. Jokilaakso on täällä lietteinen, ja siinä on rinnakkaisuomia ja pieniä jokisaaria. Suisto on yli 100 metriä leveä avoin luhta, jota reunustavat yli 20-metriset rinteet.
Luontoarvoja

Joen rantoja on rauhoitettu kahdesta kohtaa luonnonsuojelualueella (Natura 2000, SAC-alue, FI0600029, 16 hehtaaria). Suojelun perusteet ovat vesireitin luonnontilaisuus, vaihettumis- ja rantasuot, letto ja rantalehdot. Joki on saukon ja majavan elinympäristöä ja talvisin siellä elää koskikara. Kutukosken rannat muodostavat rantalehdon. Alajuoksun suojelualueella sijaitsee rannoilla avoin karu jouhisaravaltainen luhta, jossa esiintyy jokileinikki.
Joki on melottavissa Kutunkoskelle asti, mutta monet nostavat uiskot vedestä kivisillan kohdalla. Kantomatkaa tietä pitkin Kutunkosken alle on 1,5 kilometriä.
Hydrologiaa

Kutujoen virtaamat vaihtelevat vuodenaikojen mukaan suuresti. Ylempänä virtaavan pääuoman keskijuoksulla on Haapajoen keskivirtaama 1,8 kuutiometriä sekunnissa . Virtaama kasvaa alajuoksulle mentäessä, mutta se on kuitenkin vain noin kaksi kuutiometriä sekunnissa. Se on neljä kilometriä pitkä, vaikka Pieni Savijärven yläpuolinen osuus voikin olla muun niminen.