stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen kasvisto
Putkilokasvit > Sata yleisintä putkilokasvilajia

Suomen sata yleisintä putkilokasvilajia ovat:
ahokissankäpälä
ahopäivänkakkara
ahosuolaheinä
harmaaleppä
harmaasara
heinätähtimö
hevonhierakka
hieskoivu
hietakastikka
hiirenvirna
huopaohdake
isokarpalo
isonokkonen
jokapaikansara
jouhivihvilä
juolukka
järvikorte
järviruoko
kanerva
kangasmaitikka
karhunputki
kataja
kevätpiippo
kiiltopaju
kissankello
koiranputki
korpikastikka
kotipihlaja
kultapiisku
kurjenjalka
kylänurmikka
lampaannata
lillukka
luhtamatara
luhtavilla
maitohorsma
mesiangervo
mesimarja
metsäalvejuuri
metsähaapa
metsäimarre
metsäkorte
metsäkurjenpolvi
metsäkuusi
metsälauha
metsämaitikka
metsämänty
metsätähti
mustikka
muurain eli hilla eli lakka
niittyjuola
niittyleinikki
niittynurmikka
niittysuolaheinä
nuokkuhelmikkä
nuokkutalvikki
nurmihärkki
nurmilauha
nurmipiippo
nurmirölli
nurmitähkiö
ojakärsämö
oravanmarja
pallosara
peltokorte
peltopillike
pietaryrtti
piharatamo
pihasaunio
pihatatar
pihatähtimö
pikkulaukku
pikkutalvikki
polkusara
pullosara
puna-apila
punanata
puolukka
raate
raita
rantamatara
rauduskoivu
rentukka
riidenlieko
rönsyleinikki
siankärsämö
soreahiirenporras
suohorsma
suokukka
suo-orvokki
suopursu
syysmaitiainen
terttualpi
tuoksusimake
tuomi
tupasvilla
vadelma
valkoapila
vanamo
variksenmarja
Sammalet

Suomessa on havaittu 2020-luvun alkuun mennessä yli 930 sammallajia. Sammalista lehtisammaliin kuuluu 695 lajia, maksasammaliin 237 lajia ja sarvisammaliin kaksi lajia. Suomen sammalista lähes kolmasosa, yli 300 lajia, arvioidaan uhanalaisiksi tai hävinneiksi.
Viherlevät

Näkinpartaisten luokkaan kuuluvia viherleviä Suomessa tunnetaan 21 lajia. Muita viherleviä tunnetaan ainakin 31 lajia ja punaleviä 47 lajia.
Kirjallisuutta

Ihamuotila, Risto: 300 kasvia Suomen luonnossa.  Helsingissä:  Otava, 2011.  ISBN 978-951-1-24095-2
Maitohorsma (Chamaenerion angustifolium) on Suomen yleisimpiä kasvilajeja.
Pyhäjoki (joki)

| Pyhäjoki |
| --- | --- |
 Etelänkylän isosilta
Alkulähde:  Pyhäjärvi, Pyhäjärvi
Laskupaikka:  Pyhäjoki, Perämeri  64°29′15″N, 24°12′41″E
Maat:  Suomi
Pituus:  166 km
Alkulähteen korkeus:  139–140 m
Valuma-alue:  3711,89  km²
Pyhäjoki on Pyhäjoen vesistön laskujoki Pohjois-Pohjanmaalla. Se on 166 km pitkä ja saa alkunsa Suomenselältä Pyhäjärvestä, joka sijaitsee Pyhäjärven kaupungissa entisessä Oulun läänissä. Pyhäjärven Junttiselältä länteen lähtevä Pyhäjoki virtaa Pohjois-Pohjanmaan halki ensin Kärsämäelle ja sieltä Haapavedelle, Oulaisiin, Merijärvelle, laskien Pyhäjoen kunnan alueella Perämereen.
Asutus joen varrella

Pohjanmaan asutus on keskittynyt aikanaan jokien tuntumaan ja se on nähtävissä edelleen Pyhäjoen alueella. Maan poikittaisena kulkureittinä Pohjanmaan joilla oli merkittävä rooli, mutta vielä edelleenkin maantiet kulkevat suurelta osin Pyhäjoen rantaa. Ensimmäinen tie Pyhäjoelta Oulaisiin valmistui 1700-luvun lopulla. Pyhäjoki virtaa loivasti mereen, mutta välillä on koskiakin, joista suurin osa on valjastettu sähköntuotantoon. Joki on nykyisin vähävetinen eikä lohi enää tällä vuosisadalla ole juuri noussut jokeen. Pyhäjoki oli myös puutavaran uittojoki, jolloin tukki- ja pinotavaran uiton huippuvuodet ajoittuivat vuosiin 1926–1938. Pyhäjoki oli tunnettu rapujokena vielä 1960-luvulla, mutta veden laadun huonontuminen hävitti ravun joesta. Muistona tältä ajalta on Oulaisten kaupungin rapuvaakuna. Pyhäjoella ei ole nykyään merkitystä turistikohteena. Sen sijaan asuinpaikkoina korkeammat Pyhäjoen törmät ovat suosittuja. Harvinainen raakku eli jokihelmisimpukka löytyi joesta syksyllä 2022, edellisen varmistetun havainnon ollessa yli 40 vuoden takaa.
Reitti ja kosket

Pyhäjärvestä lähdettäessä joki virtaa ensimmäisenä suuremman kylän Jokikylän läpi. Jokikylältä löytyy myös joen ensimmäinen pato. Jokikylän jälkeen joki laskee Kärsämäelle Nuttuperän kautta Venetpaloon, jossa vesi virtaa Niskakoskea alas ennen kuin saavutaan Kärsämäen keskustan liepeille. Kärsämäeltä tullaan pienempien kylien läpi Haapavedelle, jossa joki virtaa vetensä Haapajärveen. Haapaveden kaupunki on muodostunut aikanaan Haapajärven rannalle. Täältä vedet jatkavat virtaustaan kohti Oulaista molemmin puolin asfalttitien reunustamana. Välillä ovat Mieluskylä, Mäyränperä ja Matkaniva. Annosen kohdalla joki muodostaa jyrkän mutkan ja osa vedestä virtaa suoraa, jolloin jokien väliin jää suuri maa-alue, Salonsaari. Ennen Oulaisten keskustaa Piipsjärvi laskee vetensä Piipsanjokea pitkin Pyhäjokeen. Oulaisten kaupunki on aikanaan syntynyt Pyhäjoen molemmille puolille ydinkeskustan sijaitessa joen pohjoispuolella. Oulaisten jälkeen Pyhäjoki tekee samanlaisen Salonsaaren nimellä kutsutun mutkan kuin mainitsimme edellä. Joki virtaa edelleen erään Oulaisten kylistä, Petäjäskoski, läpi. Ennen Merijärven keskustaa Kalaputaan kohdalla Pyhäjoki on melko leveää, mutta supistuu sitten kuntakeskuksen ulkopuolelta ohi virratessaan kapeaksi puroksi. Merijärven jälkeen sijaitsevan Pyhänkosken kerrotaan olleen "varsinkin tulvan aikana kuin Imatra konsanaan”.
Kosket

Pyhäjoen kuntaa lähestyessämme tullaan Pirttikoskelle, jonka ympärille on myös muodostunut kyläasutusta. Pyhäjoen kunnan keskusta sijaitsee Pyhäjoen suistoalueella, jossa joki haarautuu kahteen osaan. Osa Pyhäjoen keskustan asutuksesta sijaitsee jokihaarojen välisellä saarella.
| Koski | Pudotuskorkeus (m) |
| --- | --- |
Hourunkoski: 13 m
Kupuliskoski: 9 m
Pyhänkoski: 22 m
Vääräkoski: 8 m
Oulaistenkoski: 8 m
Matkanivankoski: 6 m
Annosenkoski: 7 m
Mieluskoski: 1,5 m
Haapakoski: 4 m
Luonuankoski: 6 m
Halosenkoski: 6 m
Venetpalonkoski: 15 m
Kalliokoski: 5,5 m
Vesikoski: 7 m
Voimalaitokset

Pyhäjoessa on tehty mittavia vesistöjärjestelyjä tulvariskien pienentämiseksi ja vesivoiman tuottamiseksi. Jokeen on rakennettu viisi voimalaitosta, jotka ovat alajuoksulta lukien Hourunkosken, Haapakosken, Venetpalon, Kalliokosken ja Vesikosken voimalaitokset. Yhteensä vesistöstä saatava sähköteho on noin 4,1 MW, ja vuotuinen energiantuotto noin 17,5 GWh.
Pyhäjokeen on kaavailtu muitakin voimalaitoksia. Revon Voima Oy suunnitteli 1960-luvulla voimalaitosta myös Pyhänkoskeen, mutta hanke ei toteunut. Tarkoitus oli rakentaa voimalaitos noin kilometri etelään jokiuomasta ja johtaa vesi sinne Pyhänkosken ohi kaivettavaa kanavaa pitkin. Nykyään joen alajuoksu Haapakosken voimalaitokselle saakka on suojeltu koskiensuojelulailla.
| Koski | Voimalaitoksen teho (MW) | Vuosienergia (GWh/a) |
| --- | --- | --- |
| Hourunkoski | 0,5 | 3,0 |
| Haapakoski | 0,2 | 0,8 |
| Venetpalonkoski | 2,0 | 7,5 |
| Kalliokoski | 0,7 | 3,0 |
| Vesikoski | 0,7 | 3,2 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhäjoki (joki) Wikimedia Commonsissa
Pyhäjoen valuma-alue paikkatietoikkuna.fi.
Frankkien torni

| Frankkien torni> Φραγκικός Πύργος |
| --- | --- |
 Frankkien torni erottuu korkeimpana Akropoliin rakennusten joukossa vuonna 1872 otetussa valokuvassa.
Sijainti:  Akropolis, Ateena, Attika  Kreikka
Koordinaatit:  37°58′17″N, 23°43′30″E
Rakennustyyppi:  torni
Valmistumisvuosi:  1300-luvun loppu tai 1400-luvun alku
Purkuvuosi:  1874
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Frankkien torni (kreik. Φραγκικός Πύργος, Fragkikós Pýrgos) oli keskiaikainen torni Ateenan Akropolis-kukkulalla Kreikassa. Se rakennettiin 1300-luvun loppupuolella tai 1400-luvun alussa ja purettiin vuonna 1874.
Frankkien torni.
Tornin rakennutti todennäköisesti Ateenassa valtaa pitänyt firenzeläinen Acciaiolin suku, joka johti Ateenan herttuakuntaa vuosina 1388–1458. Torni oli Akropoliin korkein rakennus ja osa kukkulan laajempia keskiaikaisia linnoitteita. Se purettiin vuonna 1874 muiden keskiaikaisten rakennusten ohella osana Akropoliin arkeologisia kaivauksia ja linnavuoren palauttamista rakennuskannan osalta antiikin aikaiseen asuunsa.
Torni sijaitsi Akropoliin porttirakennuksen Propylaian eteläpäässä lähellä Athene Niken temppeliä. Sen korkeus oli noin 26 metriä, perustan koko noin 7,8 x 8,7 metriä ja muurin paksuus noin 1,8 metriä. Tornin rakentamisessa oli käytetty uudelleen Ateenan antiikin aikaisista rakennuksista otettua kivimateriaalia. Tornia käytettiin tähystykseen sekä optisena lennättimenä, jonka tuli näkyi muun muassa Akrokorintin linnoitukselle saakka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frankkien torni Wikimedia Commonsissa
Petr Fiala

| Petr Fiala |
| --- | --- |

Tšekin pääministeri
 28. marraskuuta 2021 –  
Presidentti:  Miloš Zeman (2021–2023) Petr Pavel (2023–)
Edeltäjä:  Andrej Babiš
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. syyskuuta 1964 (ikä 60) Brno, Tšekkoslovakia
Tiedot
Puolue:  Kansalaisdemokraattinen puolue
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
pfiala.cz
Petr Fiala (s. 1. syyskuuta 1964 Brno, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen poliitikko ja maan pääministeri marraskuusta 2021 alkaen. Hän on johtanut oikeistokonservatiivista Kansalaisdemokraattista puoluetta (ODS) vuodesta 2014.
Tausta

Fiala kasvoi katolilaisessa perheessä ja hän sai kasteen katolilaiseen uskoon 1986. Hänen suvussaan on myös juutalaisia: Fialan isoäiti, isä ja setä joutuivat keskitysleireille.
Akateeminen ura

Fiala opiskeli tšekin kieltä ja kirjallisuutta Masarykin yliopistossa (silloinen J. E. Purkyněn yliopisto) Brnossa 1983–1988, minkä jälkeen hän työskenteli historioitsijana Kroměřížissa sijainneessa museossa. Samettivallankumouksen jälkeen Fiala oli yksi Tšekin ensimmäisistä akateemikoista, jotka keskittyivät politiikan tutkimukseen. Hänestä tuli Kaarlen yliopiston dosentti 1996, ja vuonna 2002 hänet valittiin Tšekin ensimmäiseksi politiikan tutkimuksen professoriksi. Hän oli kaksi kautta Masarykin yliopiston rehtorina 2004–2011.
Poliittinen ura

Fiala osallistui ensimmäistä kertaa valtakunnanpolitiikkaan vuonna 2011 kun hänet nimettiin kansallisdemokraattisen pääministeri Petr Nečasin tieteelliseksi neuvonantajaksi. Myöhemmin Fiala nimettiin maan opetusministeriksi Josef Dobešin jouduttua eroamaan. Hän toimi tehtävässä sitoutumattomana toukokuusta 2012 henäkuuhun 2013, jolloin Nečasin hallitus kaatui poliisitutkintaan. Fiala ei osallistunut tätä seuranneeseen Jiří Rusnokin väliaikaiseen hallitukseen, mutta saman syksyn edustajainhuoneen vaaleissa hän nousi edustajainhuoneeseen ODS:n Etelä-Määrin ehdokaslistalta. Hän liittyi puolueen jäseneksi marraskuussa 2013.
ODS oli Nečasin eron jälkeen kriisiytynyt, ja tammikuun 2014 puolukokouksessa sen koko johto uusittiin. Fiala valittiin puolueen uudeksi puheenjohtajaksi. Kautensa alussa hän asetti puolueensa tavoitteeksi puolustaa parlamentaarista demokratiaa ja yksilönvapautta. Hän uusi mandaattinsa myös vuoden 2016 puoluekokouksessa, ja hänen johdollansa ODS sijoittui vuoden 2017 vaaleissa toiseksi populistisen ANO 2011:n taakse. ODS kuitenkin jatkoi oppositiossa kun pääministeriksi nousi Andrej Babiš. Fiala valittiin edustajainhuoneen varapuhemieheksi marraskuussa 2017.
Babišin pääministerikaudella keskustaoikeistolaiset oppositiopuolueet ODS, TOP 09 sekä KDU-ČSL lähentyivät toisiaan. Ne sopivat Yhdessä-vaaliliiton perustamisesta syksyllä 2020. Seuraavan vuoden vaaleissa vaaliliitto sai toiseksi eniten paikkoja edustajainhuoneeseen. Fiala pystyi kuitenkin hallitustunnustelijana muodostamaan hallituksen yhdessä Pormestarit ja sitoutumattomat -puolueen sekä Tšekin piraattipuolueen kanssa. Fiala nimettiin pääministeriksi 28. marraskuuta ja hänen hallituksensa nimettiin 17. joulukuuta 2021.
Kunnianosoituksia

Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunnan 1. luokka (Ukraina, 2022)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petr Fiala Wikimedia Commonsissa
Petr Fialan esittely Masarykin yliopiston sivuilla
| n k Tšekin pääministerit |
| --- | --- | --- |
| Böömin ja Määrin protektoraatti (1939–1945) |  Beran  Eliáš  Krejčí  Bienert  |  |
| Sosialistinen tasavalta (1969–1990) |  Rázl  Kempný  Korčák  Adamec  Pitra  |  |
| Liittotasavalta (1990–1992) |  Pithart  |  |
| Tasavalta (1993–) |  Klaus  Tošovský  Zeman  Špidla  Gross  Paroubek  Topolánek  Fischer  Nečas  Rusnok  Sobotka  Babiš  Fiala  |  |
| n k Eurooppa-neuvosto |
| --- | --- |
  Costa (Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja)   Von der Leyen (Euroopan komission puheenjohtaja)   Kallas (Korkea edustaja)   Schoof   De Croo   Radev   Sánchez   Mitsotákis   Plenković   Christodoulídis   Harris   Meloni   Schallenberg   Siliņa   Nausėda   Frieden   Abela   Tusk   Montenegro   Macron   Johannis   Kristersson   Scholz   Fico   Golob   Orpo   Frederiksen   Fiala   Orbán   Michal 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Kroatia  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  ORCID  ResearcherID  Scopus 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Billebeino

Billebeino (Billebeino Clothing and Accessories Oy) on suomalainen vaatemerkki, joka perustettiin vuonna 2014. Billebeino on nimetty perustajansa, entisen NHL-jääkiekkoilija Ville Leinon mukaan. Leino on Billebeinon vaatemallistojen pääsuunnittelija ja yrityksen hallituksen jäsen. Billebeinon toimitusjohtajana ja toisena hallituksen jäsenenä toimii Leinon ystävä ja yrityksen toinen perustaja, Juhani Putkonen.
Mallistot

Billebeinon vaatteet ja asusteet on suunniteltu sopimaan kaikille käyttäjän sukupuolesta riippumatta.
Mallistot > Yhteistyömallistot

Billebeinon yhteistyömallistot on suunniteltu yksinoikeudella myytäväksi ulkopuoliselle yhteistyökumppaneille, ja ne ovat myynnissä myös Billebeinon verkkokaupassa.lähde?
Billebeino on tehnyt yhteisiä mallistoja Hartwall Original Long Drink -alkoholibrändin kanssa. Se on julkaissut myös Mustanaamio-sarjakuvahahmon yhteistyömalliston.
Tuotanto ja myynti

Billebeinon tuotteiden valmistus tapahtuu muun muassa Virossa, Portugalissa ja Kiinassa. Yhtiö kertoo panostavansa vahvasti kierrätysmateriaaleihin.
Suuri osa tuotteista myydään yhtiön omassa verkkokaupassa. Kesäkuussa 2018 Billebeinolla oli oman verkkokaupan lisäksi noin 25 kotimaista jälleenmyyjää.lähde?
Historia

Ville Leino perusti Billebeinon vuonna 2014 tehdessään vielä aktiivista ammattilaisuraa jääkiekon parissa. Jääkiekkouran päätyttyä vuonna 2017 Leino alkoi keskittyä täysipäiväisesti Billebeinon vaatemallistojen suunnitteluun.
Liikevaihto

Billebeino teki vuonna 2017 liikevaihtoa 1,7 miljoonaa euroa ja kasvatti liikevaihtoaan edellisvuodesta 148 prosenttia.lähde?
Aiheesta muualla

Billebeino.com (englanniksi)
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1949

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut toivat vuonna 1949 esille uusia voittajia. Ensimmäisiin mestaruuksiinsa ylsivät Tauno Sipilä, Viljo Vellonen ja Tyyne Wideman, joka onnistui kukistamaan suomalaista naishiihtoa hallinneen Kerttu Pehkosen.
Tulokset > Miehet 15 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Viljo Vellonen | Savonlinnan Hiihtoseura | 52.34 |
| 2 | Paavo Lonkila | Kiuruveden Jänne | 53.53 |
| 3 | August Kiuru | Tainionkosken Urheilijat | 54.26 |
| 4 | Tauno Sipilä | Pylkönmäen Yritys | 54.36 |
| 5 | Juho Valtonen | Jämsänkosken Ilves | 55.27 |
| 6 | Tapio Mäkelä | Lahden Hiihtoseura | 55.39 |
Kolmantena kilpailupäivänä lauantaina 19. helmikuuta kisattiin Kuusankoskella SM-kisojen miesten 15 kilometriä. Ilmoittautuneita oli 215, joista lähti ladulla 160 ja maalin saapui 138. Yleisöä oli kilpailuja seuraamassa 3 000 katsojaa. Kilpailutilanteessa ladulla oli jääkeli. Puolimatkassa johdon oli ottanut Savonlinnan Viljo Vellonen, peräti minuutilla. Seuraavina olivat Kiuruveden Lonkila, Tainionkosken Kiuru ja Pylkönmäen Sipilä 10 sekunnin sisällä. Maaliin tultaessa Vellonen oli lisännyt vain johtoaan ennen Lonkilaa ja Kiurua.
Tulokset > Miehet 30 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Tauno Sipilä | Pylkönmäen Yrittävä | 1.59.54 |
| 2 | Veikko Perälä | Liikkalan Vauhti | 2.00.36 |
| 3 | Tauno Kirves | Mäntän Urheilijat | 2.01.41 |
| 4 | Reino Kallio | Vehkalahden Veikot | 2.01.42 |
| 5 | Valle Goman | Kuivaniemen Yritys | 2.02.42 |
| 6 | Eero Kolehmainen | Anttolan Urheilijat | 2.03.25 |
Torstaina 17. helmikuuta, ensimmäisenä kilpailupäivänä, kisattiin Kuusankoskella SM-kisojen miesten 30 kilometriä. Kisahetkellä vallitsi nollan tuntumassa ollut lämpötila ja ladulla oli märkä vesikeli. Kisaan 88 ilmoittuneesta lähti matkaan 67 hiihtäjää. Edellisen vuoden mestari August Kiuru keskeytti jo kisan alkuvaiheessa. Puolimatkassa kärkeen oli noussut Pylkönmäen Tauno Sipilä seuraavina Karhulan Katajaisten
Erkki Valkeapää 51 sekuntia jäljessä ja edelleen Liikkalan Perälä, Mäntän Kirves ja Kuivaniemen Goman. Maaliin tultaessa Sipilä oli säilyttänyt johtoaseman, mutta Valkeapää oli joutunut antamaan periksi muiden säilyttäessä entiset asemansa. Näin Sipilän jäljessä seuraaviksi sijoittuivat Perälä, Kirves ja jälkimmäisellä matkan puoliskolla asemiaan parantanut Vehkalahden Kallio. Valkeapää putosi lopussa 7:ksi.
Tulokset > Miehet 50 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Pekka Vanninen | Mäntän Urheilijat | 3.05.43 |
| 2 | Pekka Kuvaja | Jämsänkosken Ilves | 3.06.05 |
| 3 | August Kiuru | Tainionkosken Urheilijat | 3.07.35 |
| 4 | Tauno Karvanen | Längelmäen Urheilijat | 3.13.43 |
| 5 | Reino Kallio | Vehkalahden Veikot | 3.15.11 |
| 6 | Veikko Kosonen | Valkeakosken Haka | 3.17.22 |
Viimeisenä kilpailupäivänä sunnuntaina 20. helmikuuta kisattiin Kouvolassa Palomäen alueella SM-kisojen miesten 50 kilometriä. Ilmoittautuneista jäi pois 21. Mäntän Pekka Vanninen otti heti alusta lähtien johdon. Puolimatkassa toisena oli Tainionkosken Kiuru minuutin jäljessä Vannista Vannisen ajettua hänet kiinni. Jämsänkosken Kuvaja nousi puolimatkassa 3:ksi reilun kaksi minuuttia Vannisesta jääneenä. Tultaessa 30 km:in kärkipaikat olivat selvät niin, että maaliin tultaessa sijoitukset eivät enää vaihdelleet. Pekka Vanniselle 50 km:n mestaruus oli viides, ja Pekka Kuvaja uusi SM-hopealla edellisen vuoden sijoituksensa. Yksi kisojen mestarisuosikeista, edellisvuoden pronssimitalisti Mäntän Tauno Kirves koki kisassa kovia kaatuessaan ja loukatessaan itseään 5,5 km:n hiihdon jälkeen joutuen näin keskeyttämään.
Tulokset > Miehet 3 × 10 kilometriä, viesti

| Sija | Joukkue | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Jämsänkosken Ilves | Pekka Kuvaja   Arvo Äyräntö   Juho Valtonen | 1.43,07 |
| 2 | Ounasvaaran Hiihtoseura | Tauno Honkanen   Pauli Honkanen   Eero Naapuri | 1.43,45 |
| 3 | Tainionkosken Urheilijat | L.Veteli   Viljam Ovaska   August Kiuru | 1.44,17 |
Perjantaina 19. helmikuuta kisattiin Kuusankoskella SM-kisojen miesten 3 x 10 km:n viesti. Osaa ottavia joukkueita oli 28. Ensimmäiseltä osuudelta kärjessä saapui vaihtoon Jämsänkosken Kuvaja perässään Ounasvaaran Tauno Honkanen. Puoli minuuttia kärkikaksikosta saapuivat vaihtoon Jyväskylän Hiihtoseuran Oskari Rouvinen ja Tainionkosken Veteli. Toiseen vaihtoon tultaessa Jämsänkosken Äyräntö tuli kärjessä ennen Ounasvaaran Pauli Honkasta. Heidän jälkeensä puoli minuuttia myöhemmin vaihtoon saapui Sonkajärven Tauno Oikarinen ja puoli minuuttia Oikarisesta Tainionkosken Ovaska. Ankkuriosuudella Jämsänkosken Valtonen jätti Ounasvaaran Naapuria yli puoli minuuttia ottaen näin ensimmäisen viestimestaruuden Jämsänkoskelle. Tainionkosken Kiuru nosti seuransa pronssille. Seuraaville sijoille tulivat Lahden Hiihtoseura, jonka ankkuri Tapio Mäkelä hiihti hyvin, Sonkajärven Pahka ja Kiuruveden Jänne.
Tulokset > Naiset 10 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Aika |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Tyyne Wideman | Mäntän Valo | 40.38 |
| 2 | Kerttu Pehkonen | Warkauden Urheilijat | 41.05 |
| 3 | Heli Kilpivirta | Ounasvaaran Hiihtoseura | 41.33 |
| 4 | Tyyne Tikkanen | Kuopion Kisaveikot | 43.25 |
| 5 | Anna-Liisa Vallenius | Valkeakosken Haka | 43.30 |
| 6 | Martta Mänty | Ounasvaaran Hiihtoseura | 43.30 |
Sunnuntaina 20. helmikuuta kisattiin Kuusankoskella SM-kisojen naisten 10 kilometriä. Ilmoittautuneita oli 43 naishiihtäjää, joista 31 lähti matkaan ja viisi keskeytti eli maalin hiihti 26 naishiihtäjää. Puolimatkassa johtoa piti Mäntän Tyyne Wideman ennen Ounasvaaran Kilpivirtaa ja Varkauden Pehkosta. Maalissa Widemanin aika oli lähes puoli minuutia nopeampi kuin Pehkosella, joka tuli toiseksi ennen Kilpivirtaa. Pehkoselle tappio oli uran toinen. Kisassa oli mukana myös 1950-luvulla Suomen naishiihdon kärkeen nousseita, kuten Lydia Wideman 8., Mirja Hietamies 12., Maire Hahl 13., Sirkka Polkunen 14. ja Eva Hög 17..
Tulokset > Mäkihyppy

| Sija | Kilpailija | Seura | Pisteet | Hyppyjen pituudet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Rafael Viljamaa | Lahden Hiihtoseura | 74,7 | 44,0 - 42,0 |
| 2 | Olavi Kuronen | Puijon Hiihtäjät | 73,5 | 44,5 - 42,0 |
| 3 | Pentti Heino | Lahden Hiihtoseura | 71,6 | 41,5 - 40,5 |
| 4 | Lasse Johansson | Kouvolan Hiihtoseura | 71,6 | 40,5 - 40,0 |
| 5 | Lippo Lemmetyinen | Nokian Urheilijat | 71,4 | 41,5 - 43,0 |
| 6 | O.Tuominen | Virolahden Sampo | 71,1 | 43,0 - 42,5 |
Kilpailut käytiin Kouvolan mäessä viimeisenä kilpailupäivänä 20. helmikuuta. Kisaan osallistui kaikkiaan 72 mäkimiestä. Kouvolan mäkimonttuun oli tullut noin 12 000 katsojaa. Ensimmäisen kierroksen jälkeen kärki oli Lahden Viljamaa, Puijon Kuronen, Kouvolan Johansson, Lahden Heino, Utin Hiihtoseuran Seppälä ja Puijon Aatto Pietikäinen. Näistä Viljamaa ja Kuronen olivat ensimmäisessä hypýssä omilla metriluvuillaan säilyttäen asemansa toisellakin kierroksella.
Tulokset > Yhdistetty

| Sija | Kilpailija | Seura | Pisteet | Hiihto ja mäenlasku |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Heikki Hasu | Myllykosken Kilpa-Veikot | 425,8 | 236,4 + 189,4 |
| 2 | Pauli Salonen | Lahden Hiihtoseura | 417,73 | 237,73 + 181,0 |
| 3 | Mikko Meriläinen | Sotkamon Jymy | 415,7 | 240,0 + 175,7 |
| 4 | Martti Huhtala | Ounasvaaran Hiihtoseura | 407,8 | 237,0 + 170,8 |
| 5 | E.Pietikäinen | Kotkan Into | 401,5 |  |
| 6 | Pentti Ryöppy | Tainionkosken Urheilijat | 398,22 | 214,12 + 184,1 |
Sotkamon Meriläinen johti kisaa niukasti ennen Lahden Salosta ja Myllykosken Hasua hiihto-osuuden jälkeen. Hasu ohittikin mäkiosuudella Meriläisen ja Salosen. Kokenut olympiamitalisti Huhtala sijoittui 4:ksi. Mäenlaskun paras oli Utin Seppälä, joka mäkivoitolla nosti itsensä sijalta 20 aina 9:ksi. Muista tunnetuista nimistä Sotkamon Jymyn Onni Palaste oli 14.
Toivo Sukari

| Toivo Sukari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1954 (ikä 70) Karjala Tl
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  liikemies
Puoliso:  Eeva Sukari (1977–2009) Nadja Sukari (2019–)
Toivo Ilmo Kalevi "Topi" Sukari (s. 8. huhtikuuta 1954 Karjala Tl) on suomalainen yrittäjä. Hän on Maskun Kalustetalon sekä Ideaparkin perustaja ja suurin omistaja. Lisäksi Sukari omistaa muun muassa halpahalliketju Masku Kodin ja Sukarin Lomarakennuksen sekä oli aiemmin osakkaana Aurinko Golfissa sekä vaateketju Mangon Suomen-yhtiössä, jonka omistuksesta hän on luopunut. Sukarin lapsuudenperhe nykyisessä Mynämäen Karjalassa oli esikoislestadiolainen ja hänellä on seitsemän sisarusta. Hänen isänsä oli pienviljelijä ja -yrittäjä. Kesäkuussa 2021 Sukari osti osan Alfa-tv:stä.
Yksityiselämä

Sukari kihlautui juhannuspäivänä 2018 kazakstanilaissyntyisen SM-tason fitnessurheilija, kemistin Nadja Eerolan kanssa ja he asuvat Turussa, Brysselissä ja Kustavissa. Heidät vihittiin Turun tuomiokirkossa 20. heinäkuuta 2019. Sukari oli naimisissa Maskun Kalustetalossa edelleen työskentelevän Eeva Sukarin kanssa vuosina 1977–2009 ja heillä on viisi lasta, joista kolme tytärtä yhdessä johtavat nyt Maskun Kalustetaloa. Maskun Kalustetalon toimitusjohtajana on tällä hetkellä Toivo Sukarin vanhin tytär Hanna Kuronen. Vanhin poika Pekka Sukari toimii perheen kiinteistösijoitusyhtiön Sukari Konsernin yhtenä johtajana.lähde?