Tarmo Manni
Yksityiselämä

Manni oli seksuaaliselta suuntautumiseltaan homoseksuaali, muttei tuonut näkyvästi esille tätä puolta itsestään, joskaan ei salaillutkaan sitä. Mahdolliset seurustelusuhteet eivät kuitenkaan saaneet olla julkisia, sillä vuoteen 1971 asti homoseksuaalinen toiminta oli Suomessa rikoslaissa rangaistavaa. Jos Mannilla olikin suhteita, hän ei löytänyt itselleen vakituista elämänkumppania; miehet, joihin hän rakastui, eivät vastanneet hänen tunteisiinsa.
Manni asui opiskeluaikoinaan ja pitkään sen jälkeenkin alivuokralaisena, kun Suomessa vallitsi sodanjälkeinen asuntopula. Vaikka Manni ei ollut rintamalla, sota tuli melko raa’asti hänen rauhaansa. Hänen ensimmäinen opiskelija-asuntonsa vaurioitui pommituksessa niin pahasti, että hänen oli muutettava siitä pois. Manni asui sen jälkeen yksiössä Taka-Töölössä. Myös tästä asunnosta hän muutti pois, sillä hän jakoi nuo neliöt kolmihenkisen perheen kanssa, jonka vanhemmat riitelivät lakkaamatta. Teatterikoulun äänenmuodostuksen ja laulun opettaja Anna-Liisa Luukkonen tarjosi Mannille palvelijanhuoneensa asuttavaksi. Luukkonen alkoi suhtautua Manniin omistavasti, ja hänen oli vaihdettava taas asuntoa. Manni muutti Luukkosen sisaren Marjatta Waltarin ja tämän aviomiehen Mika Waltarin hoteisiin. Hän toimi jonkin aikaa myös Waltareiden autonkuljettajana ja oli tuttu näky heidän järjestämillään kutsuilla. 1950-luvun alkupuoliskon Manni asui Pohjoisella Rautatiekadulla ohjaaja Bertha Lindbergin alivuokralaisena.
Pisimpään – yli kolme vuosikymmentä – Tarmo Manni asui Helsingin Munkkiniemessä Laajalahdentiellä näyttelijöiden talossa. Manni kutsui kolmea näyttelijöiden taloa ”apinalinnaksi” – apinalinnan taloja hän nimitti ”ylä-, ala- ja ilotaloksi”. Itse hän asui ylätalon alimmassa kerroksessa autotallin päällä yksiössä, jonka parvekkeelta hän esiintyi ahkerasti pihapiirin lapsille. Viimeiset vuotensa, vuodesta 1989 aina sairaalaan joutumiseensa asti Manni asui erään ystävänsä varta vasten hänen käyttöönsä ostamassa asunnossa Meilahden Kuusitiellä. Asunto oli kooltaan 68 neliötä eli huomattavasti suurempi kuin missä hän oli tottunut elämänsä aikana asumaan.
Manni toimitti joulupukin virkaa 1960-luvulla usean vuoden ajan, ja joulu oli itsessään hänelle tärkeä perinnejuhla. Hänen laajan ystäväpiirinsä ytimessä oli teatterineuvos Kyllikki Forssell eli ”Vapaaherratar”. Myös Brita Kekkonen oli hänelle läheinen. Nämä ystävät varoittivat häntä, kun hän meni jutuissaan liian pitkälle tai kun hän oli nauttinut liikaa alkoholia. Manni oli nuorena miehenä raivoraitis, mutta alkoi suhtautua alkoholiin vapaamielisemmin huomatessaan, ettei se vienytkään häntä turmioon. Marimekon voimahahmo Armi Ratia oli niin ikään Mannin läheinen ystävä. Hän vietti lukuisia kesiä Ratian Bökarsin kartanolla Porvoon lähistöllä. Siellä hänelle sisustettiin makuutilat vanhaan tuulimyllyyn.
Manni oli esteetikko eli kauneudenpalvoja. Bökars tarjosi hänelle loistavat puitteet kauneuden luomiseen. Manni oli myös musikaalinen ja piti useista musiikkityyleistä. Vaikka hänellä oli hyvä ja koulutettu lauluääni, hän ei koko uransa aikana saanut lauluosia. Myös tuoksujen maailma oli hänelle tärkeä. Timo Sarpaneva sanoi Mannista: ”Hänessä oli paljon šamaania.”