stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paleoliittinen Kreikka
Historia > Kaudet

Paleoliittinen kausi voidaan jakaa osakausiin seuraavasti. Ajoitukset ovat summittaisia ja pyöristettyjä, ja vaihtelevat eri lähteissä.
| Ajoitus (noin) | Kausi | Ihmislaji | Keskeisiä löytöpaikkoja |
| --- | --- | --- | --- |
| 400000–300000 eaa. | Varhaispaleoliittinen (alapaleoliittinen) | Homo erectus Homo heidelbergensis | Ródia Petrálona |
| 300000–200000 eaa. | Varhaispaleoliittinen (alapaleoliittinen) | Homo erectus Homo heidelbergensis |  |
| 200000–148000 eaa. | Varhaispaleoliittinen (alapaleoliittinen) | Homo erectus Homo heidelbergensis | Kokkinopilós |
| 148000–40000 eaa. | Keskipaleoliittinen | Homo neanderthalensis |  |
| 40000–28000 eaa. | Keskipaleoliittinen | Homo neanderthalensis | Fránchthi |
| 28000–9000 eaa. | Myöhäispaleoliittinen (yläpaleoliittinen) | Homo sapiens | Fránchthi Kleidí |
| 9000–7000 eaa. | Mesoliittinen | Homo sapiens | Fránchthi |
Löytöpaikkoja

Kreikan merkittävimpiä paleoliittisen ja mesoliittisen kauden löytöpaikkoja ovat alueittain:
Epeiros
Asprochálikon luola
Kastrítsan luola
Kleidín luola
Kokkinopilós
Jooniansaaret
Grávan luola, Korfu
Sidári, Korfu
Keski-Kreikka
Seídin luola, Boiotia
Kykladit
Maroulá, Kýthnos
Mílos
Makedonia
Lagkadás
Angítiksen luola eli Maarán luola, Dráma
Petrálonan luola, Chalkidikí
Peloponnesos
Fránchthin luola, Argolis
Kefalárin luola, Argolis
Kleisoúran luola, Argolis
Ulbrichin luola, Argolis
Zaḯmiksen luola (Zaḯmi-luola), Megaris
Thessalia
Gioúra, Sporadit
Grévena
Ródia, Týrnavos
Theópetran luola, Theópetra
Kirjallisuutta

Galanidou, Nena & Perlès, Catherine: The Greek mesolithic: problems and perspectives.  (British School at Athens studies 10)  British School at Athens, 2003.  ISBN 090488743X
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paleoliittinen Kreikka Wikimedia Commonsissa
Petrálonan luola, Chalkidikí.
Fránchthin luola, Argolis.
Petrálonan kallo, noin 400000–300000 eaa. Thessalonikin arkeologinen museo.
Löytöjä Seídin luolasta, noin 33000–8000 eaa. Thívan arkeologinen museo.
Luettelo Suomen liputuspäivistä

Suomen lippu
Tämä on luettelo Suomen liputuspäivistä. Suomessa liputuspäivät jaetaan virallisiin ja vakiintuneisiin päiviin. Suomen lipulla, Ahvenanmaan lipulla ja Saamen lipulla on omat viralliset liputuspäivänsä.
Liputuspäivät Suomen lipulla > Viralliset liputuspäivät

Viralliset liputuspäivät luetellaan liputuksesta annetussa asetuksessa. Näinä päivinä valtion virastot ja laitokset on lailla velvoitettu liputtamaan. Virallisia liputuspäiviä ovat seitsemän kalenterijuhlapäivää sekä vaalipäivä ja tasavallan presidentin toimeenastumispäivä.
Viralliset liputuspäivät ovat:
suomalaisen kulttuurin päivä, Kalevalan päivänä 28. helmikuuta (virallinen vuodesta 1978, vakiintunut 1920-luvulla)
suomalaisen työn päivä, vappuna 1. toukokuuta (vuodesta 1979)
äitienpäivä, toukokuun toisena sunnuntaina (vuodesta 1947)
puolustusvoimain lippujuhlan päivä, Gustaf Mannerheimin päivänä 4. kesäkuuta (vuodesta 1942)
Suomen lipun päivä, juhannuksena lauantaina 20. – 26. kesäkuuta (vuodesta 1934)
isänpäivä, marraskuun toisena sunnuntaina (virallinen vuodesta 2019, vakiintunut vuodesta 1987)
itsenäisyyspäivä, 6. joulukuuta (vuodesta 1919)
vaalipäivä , jolloin toimitetaan
kuntavaalit (viimeksi 13. kesäkuuta 2021)
eduskuntavaalit (viimeksi 2. huhtikuuta 2023)
presidentinvaali (viimeksi 11. helmikuuta 2024)
Euroopan parlamenttivaalit (viimeksi 9. kesäkuuta 2024)
aluevaalit (viimeksi 23. tammikuuta 2022)
kansanäänestys (viimeksi EU-kansanäänestys 16. lokakuuta 1994)
tasavallan presidentin toimeenastumispäivä (viimeksi 1. maaliskuuta 2024)
Liputuspäivät Suomen lipulla > Vakiintuneet liputuspäivät

Vakiintuneet liputuspäivät ovat päiviä, joista ei säädetä laissa tai asetuksessa, mutta joina liputtamista suositellaan. Helsingin yliopisto ylläpitää listaa vakiintuneista liputuspäivistä ja julkaisee sen vuosittain Valtiokalenterissa. Sisäasiainministeriön ohjeistuksessa "hyvään liputuskulttuuriin kuuluu liputtaa vakiintuneina liputuspäivinä Suomen lipulla samaan tapaan kuin virallisinakin liputuspäivinä". Vakiintuneita liputuspäiviä on 15 ja ne ovat kaikki kalenterijuhlapäiviä. Sekä viralliset että vakiintuneet liputuspäivät merkitään yleensä almanakkoihin pienellä Suomen lipun kuvalla.
Vakiintuneita liputuspäiviä ovat:
J. L. Runebergin päivä, 5. helmikuuta
tasa-arvon päivä, Minna Canthin päivänä 19. maaliskuuta
suomen kielen päivä, Mikael Agricolan ja Elias Lönnrotin päivänä 9. huhtikuuta
kansallinen veteraanipäivä, 27. huhtikuuta
Eurooppa-päivä, 9. toukokuuta
suomalaisuuden päivä, J. V. Snellmanin päivänä 12. toukokuuta
kaatuneiden muistopäivä, toukokuun kolmantena sunnuntaina
runon ja suven päivä, Eino Leinon päivänä 6. heinäkuuta
Suomen luonnon päivä, elokuun viimeisenä lauantaina
Miina Sillanpään päivä, kansalaisvaikuttamisen päivä 1. lokakuuta
Aleksis Kiven päivä, suomalaisen kirjallisuuden päivä 10. lokakuuta
Yhdistyneiden kansakuntien päivä, 24. lokakuuta
ruotsalaisuuden päivä, Kustaa Aadolfin päivänä 6. marraskuuta
lapsen oikeuksien päivä, 20. marraskuuta
suomalaisen musiikin päivä, Jean Sibeliuksen päivänä 8. joulukuuta
Liputuspäivät Suomen lipulla > Suositellut liputuspäivät

Liputuspäivän vakiintuminen alkaa sisäministeriölle tehdystä ehdotuksesta ja ministeriön suosituksesta liputtaa kyseisenä päivänä. Toistuvan suosituksen jälkeen sisäministeriö voi tehdä esityksen Helsingin yliopiston Almanakkatoimistolle siitä, että päivä listään almanakkaan vakiintuneena liputuspäivänä. Suositeltuja liputuspäiviä 2024 ovat:
3.2. Alvar ja Aino Aallon sekä suomalaisen arkkitehtuurin ja muotoilun päivä
6.2. Saamelaisten kansallispäivä
8.4. Kansainvälinen romanipäivä
9.8. Tove Janssonin ja suomalaisen taiteen päivä
Liputuspäivät Suomen lipulla > Muut liputuspäivät

Jokaisella on oikeus liputtaa Suomen lipulla silloin, kun katsoo sen aiheelliseksi.
Virallisten valtiovierailujen vuoksi voidaan suosittaa vierailupaikkakunnalla yleistä liputusta. Myös muiden merkittävien tapahtumien vuoksi voidaan suosittaa yleistä liputusta; esimerkiksi 13. maaliskuuta 2010 liputettiin yleisesti talvisodan päättymisen 70-vuotismuistopäivän vuoksi ja 1. lokakuuta 2016 ensimmäisen naisministerin Miina Sillanpään kunniaksi.
Vuodesta 1998 sisäministeriö on suosittanut yleistä liputusta 9. toukokuuta Eurooppa-päivän kunniaksi.
Uudenvuodenpäivänä liputettiin ensi kertaa vuonna 2000 Suomalaisuuden liiton ja Helsingin yliopiston aloitteesta. Ruotsissa ja Virossa uudenvuodenpäivä on liputuspäivä.
Liputuspäivät Ahvenanmaan lipulla

Ahvenanmaalla on kolme virallista liputuspäivää, jotka määrätään Ahvenanmaan lipusta annetussa maakuntalaissa:
Ahvenanmaan demilitarisoinnin ja neutralisoinnin muistopäivä, 30. maaliskuuta
Ahvenanmaan lipun päivä, huhtikuun viimeisenä sunnuntaina
Ahvenanmaan itsehallintopäivä, 9. kesäkuuta
Liputuspäivät Saamen lipulla

Saamelaisilla on yksitoista omaa virallista liputuspäivää Suomessa, jolloin liputetaan Saamen lipulla:
saamelaisten kansallispäivä, 6. helmikuuta
Marian ilmestyspäivä, sunnuntaina 22.–28. maaliskuuta
juhannus, lauantaina 20.–26. kesäkuuta
kansainvälinen maailman alkuperäiskansojen päivä, 9. elokuuta
Saamen lipun päivä, 15. elokuuta
Isak Saban päivä, 15. marraskuuta
toimielimen päivä , liittyen perustamisajankohtaan
Suomen saamelaiskäräjien päivä , 2. maaliskuuta
saamelaisvaltuuskunnan päivä, 9. marraskuuta (saamelaisten ensimmäinen itsehallintoelin toimi 1973–1996)
Ruotsin saamelaiskäräjien päivä, 26. elokuuta
Norjan saamelaiskäräjien päivä, 9. lokakuuta
Suomen, Norjan, Ruotsin ja Venäjän saamelaisneuvoston päivä, 18. elokuuta
Liputuspäivät muilla lipuilla

Vuonna 2021 sisäministeriö on ohjeisti valtion virastoja ja laitoksia liputtamaan kansainvälisenä romanipäivänä Suomen lipulla 8. huhtikuuta, ja jos lipputankoja on useampia, niin romanien lipulla Suomen lipun rinnalla. Meänmaan lipun päivä 15. heinäkuuta on almanakkaan merkitty liputuspäivä Ruotsissa ja tällöin liputetaan Meänmaan lipulla myös Tornionjokilaakson alueella Suomessa.
Aiheesta muualla

Oja, Heikki: Aikakirja 2007, s. 206-207.  Helsinki:  Helsingin yliopiston almanakkatoimisto, 2007.  ISBN 952-10-3221-9  Teoksen verkkoversio (PDF). (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen liputuspäivät
| --- | --- |
Viralliset:   suomalaisen kulttuurin päivä  suomalaisen työn päivä  äitienpäivä  puolustusvoimain lippujuhlan päivä  Suomen lipun päivä  isänpäivä  itsenäisyyspäivä  vaalipäivä  tasavallan presidentin toimeenastumispäivä 
Vakiintuneet:   J. L. Runebergin päivä  Miina Sillanpään päivä, kansalaisvaikuttamisen päivä  tasa-arvon päivä  suomen kielen päivä  kansallinen veteraanipäivä  Eurooppa-päivä  suomalaisuuden päivä  kaatuneitten muistopäivä  runon ja suven päivä  Aleksis Kiven päivä, suomalaisen kirjallisuuden päivä  Yhdistyneiden kansakuntien päivä  ruotsalaisuuden päivä  suomalaisen musiikin päivä 
Ahvenanmaan lippu
Saamen lippu
Romanien lippu
Meänmaan lippu
Pánormos (Skópelos)

| Pánormos Πάνορμος |
| --- | --- |
 Pánormos
 Koordinaatit: 39°6′39″N, 23°39′52″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Thessalia
Alueyksikkö:  Sporadit
Kunta:  Skópelos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  2503000105
Väkiluku (2011):  76
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pánormos (kreik. Πάνορμος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Skópeloksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Skópeloksen kuntaan, Sporadien alueyksikköön ja Thessalian alueeseen ja on osa Skópeloksen kaupungin kaupunkiyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 76 (vuonna 2011).
Pánormoksen kylä sijaitsee luonnonsatamalahden pohjukassa Skópeloksen länsirannikolla noin 11 kilometriä länteen Skópeloksen kaupungista. Sen arvellaan perineen nimensä samalle paikalle usein sijoitetulta antiikin ajan Panormoksen kaupungilta. Nykyinen kylä tunnetaan rannastaan, joka on saaren parhaita.
Palleroporonjäkälä

| Palleroporonjäkälä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Alakaari::  Pezizomycotina
Luokka::  Lecanoromycetes
Alaluokka::  Lecanoromycetidae
Lahko::  Maljajäkälät Lecanorales
Heimo::  Torvijäkälät Cladoniaceae
Suku::  Torvijäkälät Cladonia
Laji::  stellaris
Kaksiosainen nimi
 Cladonia stellaris  (Opiz) Pouzar & Vězda 
Synonyymit
 Cladonia alpestris, Cladina stellaris 
Katso myös
   Palleroporonjäkälä Wikispeciesissä   Palleroporonjäkälä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Palleroporonjäkälä (Cladonia stellaris) on torvijäkälien sukuun kuuluva hidaskasvuinen pensasjäkälä.
Ulkonäkö

Palleroporonjäkälä muodostaa harmaita tai kellahtavia palleroita. Se kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Palleroporonjäkälän jäkäläaineena eli sekundaarisena aineenvaihduntatuotteena esiintyy usniinihappoa (C18H16O7) ja perlatolihappoa (C25H32O7).
Elinympäristö ja levinneisyys

Palleroporonjäkälä kasvaa kuivilla mäntykankailla, kallioilla ja tunturipaljakalla. Se on mantereinen laji ja sitä kasvaa koko Suomessa, mutta se on aika harvinainen saaristossa ja poronhoitoalueella. Sitä tavataan myös muualla Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Käyttö

Palleroporonjäkälää käytetään koristeena muun muassa kukka-asetelmissa, seppeleissä ja koriste-esineissä. Pienoismalleissa jäkälää voidaan käyttää kuvaamaan puuta tai pensasta. Jäkälää käytetään myös porojen lisäruokintaan. Ennen vanhaan palleroporonjäkälää laitettiin ikkunalasien väliin kosteutta keräämään.
Suomessa jäkälän keruu on keskittynyt Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun alueille, ja se tehdään käsin. Jäkälä on kuivana helposti murenevaa, minkä takia sitä poimitaankin vain sateen tai kastelun jälkeen.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Palleroporonjäkälä – Cladonia stellaris
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Palleroporonjäkälä (Cladonia stellaris)
Luopioisten kasvisto: Palleroporonjäkälä (Cladonia stellaris)
UniProt: Taxonomy - Cladonia stellaris (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Cladonia stellaris (englanniksi)
Consortium of Lichen Herbaria: Cladonia stellaris (englanniksi)
Italic 7.0, The Information System on Italian Lichens: Cladonia stellaris (englanniksi)
PheroBase: Semiochemicals of Cladina stellaris, the Star-tipped reindeer lichen (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Cladonia stellaris:  Wikidata: Q2079766  Wikispecies: Cladonia stellaris  BioLib: 125078  CoL: VPLT  EoL: 194707  EUNIS: 316159  Fungorum: 341779  GBIF: 2607712  iNaturalist: 125632  IRMNG: 10651123  MycoBank: 341779  NatureServe: 2.122721  NBN: NHMSYS0001477675  NCBI: 174045  NZOR: bf3a07a9-8138-4b0c-9f69-6bd8bfeb1b22  Observation.org: 21147  Open Tree of Life: 677135  Laji.fi: MX.65104 
Cenomyce stellaris:  Wikidata: Q59455855  CoL: 5XGN7  Fungorum: 344818  GBIF: 3391746  IRMNG: 11395898  MycoBank: 344818 
Palleroporonjäkälää Korpilahdella.
Palleroporonjäkälää ikkunalasien välissä keräämässä kosteutta.
Pandionis

| Pandionis> Πανδιονίς.Historia |
| --- | --- |
Tyyppi:  fyle
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Numero (alkup.):  III
Perustettu:  508 eaa.
Eponyymi heeros:  Pandion
Demoksia:  7–11
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pandionis (m.kreik. Πανδιονίς) oli antiikin ajan Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen fyle eli ”heimo” tai ennemminkin äänestyspiiri, joka perustettiin Kleistheneen uudistuksessa vuonna 508 eaa. Fylen eponyymi heeros oli Ateenan varhainen kuningas Pandion ja sen alkuperäinen numero oli III.
Fyleen kuului alun perin 11 demosta, muun muassa Ateenan kaupunkialueen suuri demos Kydathenaion. Myöhemmin osa demoksista siirrettiin perustettuihin uusiin fyleihin, ja pienimmillään fyleen kuului seitsemän demosta. Niin kutsuttujen makedonialaisten fylejen (Antigonis, Demetrias) lakkauttamisen jälkeen osa demoksista palautettiin Pandionis-fyleen. Kuten kaikilla fyleillä, fylen demokset oli jaetty kolmeen trittykseen ja sillä oli yhteensä 50 edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Fyle säilyi käytössä antiikin ajan lopulle saakka.
Fylen jäseniin viitattiin nimityksellä Pandionidēs (Πανδιονίδης), monikossa Pandionidai (Πανδιονίδαι).
Demokset

| Nimi | Nimi kreikaksi | Fyle> Kausi I n. 508–307 eaa. | Fyle> Kausi II n. 307–224 eaa. | Fyle> Kausi III n. 224–201 eaa. | Fyle> Kausi IV n. 201 eaa.–124 jaa. | Fyle> Kausi V n. 124 jaa.– | Trittys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Angele | Ἀγγελή | Pandionis | Pandionis | Pandionis | Pandionis | Pandionis | paralia |
| Konthyle | Κονθύλη | Pandionis | Pandionis | Ptolemais | Ptolemais | Ptolemais | mesogeios |
| Kydathenaion | Κυδαθήναιον | Pandionis | Antigonis | Antigonis | Pandionis | Pandionis | asty |
| Kytheros | Κύθηρος | Pandionis | Antigonis | Antigonis | Pandionis | Pandionis | paralia |
| Myrrhinus | Μυρρινοῦς | Pandionis | Pandionis | Pandionis | Pandionis | Pandionis | paralia |
| Oa | Ὄα | Pandionis | Pandionis | Pandionis | Pandionis | Hadrianis | mesogeios |
| Alempi Paiania | Παιανία ὑπένερθεν | Pandionis | Antigonis | Antigonis | Pandionis | Pandionis | mesogeios |
| Ylempi Paiania | Παιανία καθύπερθεν | Pandionis | Pandionis | Pandionis | Pandionis | Pandionis | mesogeios |
| Prasiai | Πρασίαι | Pandionis | Pandionis | Pandionis | Pandionis | Pandionis | paralia |
| Probalinthos | Προβάλινθος | Pandionis | Pandionis | Pandionis | Attalis | Attalis | paralia |
| Steiria | Στείρια | Pandionis | Pandionis | Pandionis | Pandionis | Pandionis | paralia |
Pallopäävalaat

| Grindvalaat |
| --- | --- |
 Pitkäeväpallopää (Globicephala melaena)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Valaat Cetacea
Alalahko::  Hammasvalaat Odontoceti
Heimo::  Delfiinit Delphinidae 
Suku::  Grindvalaat Globicephala  Lesson, 1828
Synonyymit
 Cetus Wagler, 1830   Globiceps Flower, 1884   Sphaerocephalus Gray, 1864  
Lajit 
 Pitkäeväpallopää Globicephala melas  Lyhyteväpallopää Globicephala macrorhynchus 
Katso myös
   Pallopäävalaat Wikispeciesissä   Pallopäävalaat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Grindvalaat (Globicephala) on valaiden lahkoon ja delfiinien heimoon kuuluva nisäkässuku. Siihen kuuluu kaksi lajia:
Pitkäeväpallopää eli pallopäävalas, ehdotettu nimeä eväpallopää (Globicephala melas, synon. Globicephala melaena)
Lyhyteväpallopää, ehdotettu nimeä pallopää (Globicephala macrorhynchus).
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että suvun suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin pallopäävalaat. Kyseinen nimi tarkoitti aiemmin Globicephalidae-heimoa, johon luettiin grindvalaiden lisäksi melonipäävalas (Peponocephala electra), kääpiömiekkavalas (Feresa attenuata), pikkumiekkavalas (Pseudorca crassidens) ja miekkavalas (Orcinus orca). Nykyisen luokittelun mukaan kaikki edellä mainitut lajit kuuluvat delfiinien heimoon (Delphinidae), jolle nimitys ”Globicephalidae” on synonyymi.
Ulkonäkö

Pitkäevä- ja lyhyteväpallopäät eroavat toisistaan vain vähän. Yleensä lajeja ei voi erottaa toisistaan merellä niiden yhteisillä esiintymisalueilla.
Grindvalaat ovat väritykseltään mustia tai tummanharmaita. Täysikasvuiset urosvalaat voivat kasvaa 6,1 metriä pitkiksi ja painaa 3 tonnia, ja täysikasvuiset naaraat voivat kasvaa 4,9 metriä pitkiksi ja painaa 1,5 tonnia.
Esiintymisalue

Grindvalaita esiintyy trooppisissa ja lauhkeissa vesissä sekä pohjoisella että eteläisellä pallonpuoliskolla. Lyhytevä- ja pitkäeväpallopäiden esiintymisalueet ovat yhteisiä joillain alueilla, mutta useimmiten esiintymisalueet ovat erillisiä.
Lyhyteväpallopäävalaat elävät lämpimämmissä vesissä kuin pitkäeväpallopäävalaat, niitä esiintyy päiväntasaajan molemmin puolin sijaitsevalla leveällä vyöhykkeellä. Pitkäeväpallopäitä elää pohjois-Atlantilla ja Eteläisellä jäämerellä. Pohjois-Atlantilla, suunnilleen Espanjan leveysasteilta Kanariansaarten leveysasteille, on yhteinen esiintymisalue.
Elintavat

Uroksien elinikä on noin 45 vuotta ja naaraiden 60 vuotta. Grindvalaat saalistavat pääasiassa kalmareita.
Elintavat > Saalistustapa

Syvällä sukeltavia valaita pidetään yleensä hitaasti liikkuvina ja energiaa säästävinä eläiminä. 
Kansainvälinen tutkijaryhmä on tarkkaillut Kanariansaarten vesillä eläviä lyhyteväpallopäitä niihin kiinnitettyjen antureiden avulla. Anturit rekisteröivät valaiden nopeutta, syvyyttä ja suuntaa, ja valaiden ääntelyä ja valaiden kuulemia ääniä.
Lyhyteväpallopäiden on havaittu saalistaessaan uivan jopa nopeudella 32 km/h. Valaat voivat pitää nopeutta yllä noin 200 metrin matkan, jonka jälkeen ne joko saavat saaliin kiinni tai luovuttavat. Valaat saalistavat pilkkopimeässä yli 800 metrin syvyydessä kaikuluotaimensa avulla.
Lyhyteväpallopäiden saalistustapa muistuttaa gepardien saalistustapaa, jossa suurella nopeudella suoritetussa sprintissä kulutetaan paljon energiaa ja happea. Gepardit yli kaksinkertaistavat hengitystiheytensä sprintin aikana, mutta lyhyteväpallopäät saalistavat kuluttaen happea joka on sisäänhengitetty pinnalla.
Tutkijat ovat saaneet epäsuoria todisteita siitä, että valaat saalistavat muun muassa jättiläiskalmareita.
Pakkotyö

Pakkotyöläisiä
Pakkotyö tarkoittaa työtä tai palvelusta, johon ihminen pakotetaan rangaistuksen uhalla vasten tahtoaan. Orjuus, kuten velkaorjuus tai ihmiskauppa sisältää aina pakkotyötä. Varsinkin aikaisemmin, monissa maissa vielä nykyisinkin pakkotyötä on paljon käytetty lain määräämänä rangaistuksena monista rikoksista, mutta pakkotyötä teetetään maailmassa nykyisinkin paljon myös laittomasti. Pakkotyön poistamiseksi Kansainvälinen työjärjestö (ILO) on laatinut kansainvälisiä yleissopimuksia.
Yleisyys

Pakkotyö on yleisintä säätelemättömillä ruumiillisen työn aloilla, kuten maataloudessa ja kalastuksessa, kodinhoitotyössä, rakennus-, kaivos- ja tiiliteollisuudessa, valmistus-, käsittely- ja pakkausketjussa, seksityössä ja lasten hyväksikäytössä, kaupankäynnissä ja rikollisuudessa. Pakkotyön on arvioitu olevan isoin ongelma Aasiassa ja Tyynenmeren valtioissa.
Yleisyys > Alueittain

Aasia ja Tyynenmeren alue: 11,7 miljoonaa (56 % kaikista pakkotyöntekijöistä)
Afrikka: 3,7 miljoonaa (18 %)
Latinalainen Amerikka ja Karibia: 1,8 miljoonaa (9 %)
Kehittyneet taloudet (Yhdysvallat, Kanada, Australia, Euroopan unioni, Japani ja Uusi-Seelanti): 1,5 miljoonaa (7 %)
Keski-, Kaakkois- ja Itä-Eurooppa  ja Itsenäisten valtioiden yhteisö (IVY): 1,6 miljoonaa (7 %)
Lähi-itä: 600 000 (3 %)
Rangaistuksena

Pakkotyö on vanhastaan ollut monissa maissa käytössä rangaistuksena. Se on tavallisimmin määrätty suoritettavaksi valtion tiluksilla, linnoituksissa, tehtaissa tai kaivoksissa, entisinä aikoina usein myös kaleerilaivoilla tai siirtomaissa.
Rangaistuksena > Nykyään > Ukrainassa

Itä-Ukrainan kapinalliset ovat Donetskin kansantasavallan johdolla kertoneet teettävänsä vangituilla ukrainalaissotilailla pakkotyötä. Ainakin 65 sotavankia on käytetty talojen rakentamiseen Ilovaiskissa Donetskin lähellä.
Euroopan neuvoston kidutuksen vastainen komitea (CPT) raportoi jo ennen sotaa pakkotyön käytöstä ukrainalaisvankiloissa vuonna 2005. Naisvankilassa vankeja oli pidetty pakkotyössä 12 tuntia päivässä. Lisäksi Ukrainassa pidätetyt olivat jatkuvassa vaarassa joutua pahoinpitelyn tai kidutuksen uhreiksi. Ukrainan hallitus vastasi sulkeneensa joitain pidätyskeskuksia, uudistaneensa vankiloita ja vakuutti, että rikoksista seuraisi syytteitä.
Rangaistuksena > Historia

Siirtomaissa rangaistuksena suoritettava pakkotyö oli aikoinaan laajassa käytössä muun muassa Britanniassa, josta noin 161 700 vankia vuosien 1788 ja 1868 välillä siirrettiin Australiaan.
1900-luvulla useissa diktatuurivaltioissa, kuten natsi-Saksassa ja varsinkin Stalinin aikana myös Neuvostoliitossa, suuri joukko vallanpitäjien poliittisia vastustajia tai sellaisiksi epäiltyjä joutui pakkotyöhön keskitysleireillä.
Rangaistuksena > Historia > Suomessa

Ruotsissa ja siihen kuuluneessa Suomessa vuoden 1734 laki määräsi pakkotyön rangaistukseksi muun muassa rahanväärentämisestä, oikeuden tuomiokirjojen ja eräiden muiden virallisten asiakirjojen väärentämisestä, eräissä tapauksissa varkaudesta ja julkisten varojen kavaltamisesta, salavuoteudesta, mikäli tuomittujen varat eivät riittäneet siitä säädetyn sakon maksamiseen, sekä prostituutiosta. Suomen nykyinen rikoslaki ei tunne pakkotyötä erillisenä rangaistuksena, mutta vankeuteen tuomitut ovat lain mukaan velvolliset vahvistettuna työaikana osallistumaan vankilan järjestämään ja hyväksymään toimintaan. Rangaistus voidaan suorittaa myös yhdyskuntapalveluna.
Rangaistuksen luontoiseen pakkotyöhön, jota ei kuitenkaan virallisesti nimitetty rangaistukseksi, voitiin Suomessa vuoteen 1987 voimassa olleen lain mukaan määrätä myös irtolaisuudesta.
Kansainväliset sopimukset

Vuonna 1930 tehtiin ensimmäinen kansainvälinen yleissopimus, jonka tarkoituksena oli saada pakkotyö mahdollisuuksien mukaan poistetuksi. Sitä täydentää vuonna 1955 laadittu yleissopimus pakkotyön poistamisesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pakkotyö Wikimedia Commonsissa