stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pietari Brahe
Brahen tavoitteet valtiomiehenä > Aristokratian kannattaja, suurmaanomistaja ja reduktion vastustaja

Brahe oli vankka aatelisvallan kannattaja ja vastusti alempien säätyjen tavoitteita. Hän kannatti vallanjaon kysymyksissä aateliston oikeuksien säilyttämistä ja oli siten Oxenstiernan vastustaja. Valtaneuvostossa ja drotsina Brahe pani toimeen yksityiskohtaisia uudistuksia, mutta yleispoliittisissa kysymyksissä hän ilmaisi kantansa varovaisesti.
Kuningatar Kristiinan ylenpalttinen läänitysten jako aatelisille ja aatelisäätyyn korottaminen uhkasi Ruotsin valtion taloutta kassakriisillä. Rälssitilat nimittäin olivat verovapaita, mikäli täyttivät sotavarustusvelvollisuutensa. Koska aatelisilla oli oikeus määrätä tiloillaan lampuoteina olevien talonpoikien päivätöistä läänitysmaillaan, näiden talonpoikien taakka kasvoi riippuen isännästä. Lisäksi rälssitilalliset yrittivät saada perintöoikeuden omaavia talonpoikia menettämään oikeutensa, jolloin nämäkin tulisivat tilan lampuodeiksi. Toisaalta kruunun talonpojilta koottiin sama verotaakka ja sotaväenotto kuin he olivat aikaisemmin jakaneet rälssiin korotettujen tilojen kanssa. Vuoden 1650 valtiopäivillä papisto, porvarit ja talonpojat toimivatkin äänekkäässä yhteistyössä ja vaativat reduktiota eli jaettujen läänitysten palauttamista kruunulle.
Valtaneuvostossa drotsi Brahe luonnollisesti vastusti kolmen säädyn yhteisiä vaatimuksia; hän oli Ruotsin valtakunnan suurimpia maanomistajia. Kuningatar Kristiinan lahjoitusten myötä hänelle kuulunut Visingsborgin kreivikunta käsitti 900 manttaalia ja oli siten suurempi kuin Axel Oxenstiernan tai Magnus De la Gardien kreivikunnat. Brahe harjoitti läänitystensä alueella merkittävää rakennus- ja liiketoimintaa, perusti muun muassa paperitehtaan ja kirjapainon. Hänellä oli myös oma orkesteri.
Vuoden 1655 valtiopäivillä maamarsalkka Erik Henrikinpoika Fleming teki esityksen läänityksien osittaisesta reduktiosta kruunulle. Tätä oli kuningas Kaarle X Kustaa valmistellut valtaneuvostossa ja siis aatelisten keskuudessa. Muut säädyt pidettiin valmisteluiden ulkopuolella. Aateli pyrki turvaamaan etunsa luopumalla ”neljännesperuutuksella” osasta läänityksistään..
Brahen jo kuoltua täysi-ikäiseksi tullut kuningas Kaarle XI toteutti ison reduktion 1680-luvulla, jolloin Brahen perilliset menettivät Visingsborgin ja Kajaanin vapaaherrakunnan. Lisäksi Brahen johtaman holhoojahallituksen todettiin jälkeenpäin syyllistyneen valtionvarojen tuhlaamiseen, ja Brahen kuolinpesä joutui maksamaan korvauksia, jolloin suurin osa muustakin omaisuudesta oli myytävä.
Brahen tavoitteet valtiomiehenä > Brahe ja suomen kieli

Brahe pyrki edistämään suomen kielen kirjallista ja suullista käyttöä hallinnossa. Hän esimerkiksi antoi teologian professori Petraeukselle tehtäväksi kirjoittaa suomen kielen oppikirja ruotsalaisille, saksalaisille ja skotlantilaisille. Petraeus julkaisikin vuonna 1649 suomen kielen kieliopin Linguae Finnicae brevis institutio. Brahe myös edisti vuoden 1642 raamatunkäännöstä, ja myöhemmin hän suositteli nuorelle Kaarle XI:lle suomen kielen taidon hankkimista.
Kun Johannes Gezelius vanhempi ehdotti Brahelle tyttärensä kihlattua, maisteri Jacob Lindemania saksan kielen professoriksi Turun akatemiaan, Brahe ilmoitti Gezeliukselle, ettei saksan opetus vastaperustetussa akatemiassa ollut kovinkaan tarpeellista ja että hyödyllisempää olisi opettaa saksalaisille ja ruotsalaisille suomea. Vielä 1660-luvulla Brahe ilmoitti tukensa kaikille suomen kielen opetushankkeille Turun akatemiassa.
Brahen tavoitteet valtiomiehenä > Noitavainojen hillitsijä

Brahe puuttui vielä valtaneuvoksena Suomen asioihin, lähinnä hallinnon ”ylilyönteinä” pitämiinsä tapauksiin. Ne liittyivät usein 1660–1670-lukujen noitavainoihin. Tällainen tapaus oli taikuuden harjoittamisesta ja yhteydestä piruun syytetyn ylioppilas Henrik Tuomaanpoika Eoleniuksen kuolemantuomio. Turun piispa Johannes Terserus piti vuonna 1661 tämän ”liian helppoa” syyrian ja arabian aapiston oppimista merkkinä sopimuksesta sielunvihollisen kanssa. Brahe vaikutti asiaan, ja hovioikeus muutti kuolemanrangaistuksen kirkkorangaistukseksi. Brahen mielestä kyseessä oli pelkkä teinin kerskailu, ja tutkintovankeus oli hänestä ylioppilaalle riittävä rangaistus, kuolemanrangaistuksen ollessa vakavaa liioittelua.
Suomesta puuttui 1600-luvulla riittävän voimakas kirkollinen auktoriteetti, jotta kansanuskomuksista olisi saatu karsituksi noitasapattikulttuuri. Vaikka Turun piispana 1664–1690 toiminut Johannes Gezelius vanhempi oli perehtynyt opilliseen noituuteen, vastapainona toimi juuri kreivi Brahe, joka suhtautui noitavainoihin hyvin epäilevästi. Hänen evättyään tukensa Gezeliukselta noitien paljastamiseksi jäivät noitavainot Suomessa Ruotsiin verrattuina laimeiksi. Samaten Brahe kovisteli vuonna 1667 piispa Gezeliusta ”huonosta esimerkistä”, kun tämä syytti luonnontieteen professori Georg Alanuksen leskeä noituudesta ja taikajuoman välittämisestä Gezeliuksen vaimolle. Gezelius joutui väitteestään suorittamaan 400 riikintaalaria hyvitystä Alaniuksen leskelle. Brahe yritti viivyttää Ruotsissakin noitasyytteistä johtuvia teloituksia vaihtelevalla menestyksellä. Hänen mielestään yhtään kuolemantuomiota ei saisi panna toimeen, ennen kuin asian olisivat tutkineet varta vasten nimetyt papit ja maallikot, mikä tarkoitti, että kun kuolemantuomioon oli noitaoikeudenkäynnissä päädytty, tulisi tutkinta suorittaa uudestaan. Käytännössä valtaneuvoksen vahvistus kuitenkin riitti kerran tuomitun kuolemantuomion täytäntöönpanoon.
Brahen hallintokauden merkitys Suomelle > Yhtenäistämispolitiikka

Kaikki Brahen uudistukset toteutettiin hierarkkisesti ylhäältä alas. Hänen uudistuksiensa toteuttamisessa ei otettu huomioon talonpoikia. Uudistukset puuttuivat lähes kaikkiin elämänaloihin. Niiden päätarkoitus oli yhtenäistämispolitiikan toteuttaminen. Sen perusteena oli Ruotsissa vallalla ollut käsitys, jonka mukaan esimerkiksi Suomen ja Tanskalta vallattujen maakuntien olot poikkesivat huomattavasti Ruotsista. Yhtenäistämispolitiikan tavoitteena oli pienentää tätä eroa niin, että koko valtakunnassa olisi sama uskonto, sama laki, sama hallitsija ja mielellään myös samat tavat.
Brahen hallintokauden merkitys Suomelle > Brahen läänitykset ja omistukset Suomessa

Brahe oli omana aikanaan Ruotsin suurin maanomistaja. Kuningatar Kristiina luovutti vuonna 1650 hänelle läänitykseksi Kajaanin vapaaherrakunnan, johon kuuluivat Kajaanin tai Paltamon, Kuopion ja Iisalmen pitäjät. Läänitys käsitti kaikkiaan 48 000 km² maata, ja sen tuotto oli yli 10 000 riikintaalaria. Vuonna 1652 Brahe osti vielä Ruotsin kruunulta 30 399 riikintaalarilla rälssitilakseen suurehkon osan Salon eli Saloisten pitäjää, nykyisen Raahen alueen. Hän osti myös komissaario Henrik Cronstjernalta Käkisalmen läänistä Pielisen pogostan. Näin Brahen omistuksessa oli 1650-luvun puolivälissä huomattava osa koko itäisestä Suomesta.
Kajaanin vapaaherrakunnan lisäksi Brahen omistuksiin kuuluivat Brahelinnan seudun läänitys sekä lännessä Marttilan ja Paraisten pitäjissä olevat tilukset. Brahelinna oli hänen rakennuttamansa linnakartano Ristiinassa Etelä-Savossa. Brahe rakennutti Brahelinnan Ristiinan ollessa osa hänen läänitystään. Linnakartano rakennettiin vuosien 1646–1669 aikana. Suunnitelmissa oli kehämuurilla ympäröity kaksikerroksinen asuinkartano, jonka puolustuksena olisi ollut kaksi pyöreää tornia. Kartano poltettiin isonvihan aikana. Nykyisin Brahelinnan paikalla on raunioita ja turistikeskus.
Brahe teetti suuria muutostöitä vuosien 1661–1666 aikana myös Kajaanin vapaaherrakunnan tiluksilla Kajaanin linnassa. Niiden jälkeen linnaa ympäröi muun muassa seitsemän tykkipatteria.
Brahen henkilön ja tekojen muistaminen > Yliopistojen muotokuvaperinne

Turun Akatemian ja sittemmin Helsingin yliopiston akateeminen muotokuvaperinne on saanut alkunsa kansleri Brahen vuonna 1652 Turun Akatemian kirjastolle lahjoittamasta muotokuvastaan. Yliopiston kanslerien ja rehtorien sekä hallitsijoiden muotokuvia onkin yliopiston hallussa nykyään katkeamaton sarja.
Brahen henkilön ja tekojen muistaminen > Brahen muistomerkit ja hänen mukaansa nimetyt kohteet

Brahelle on pystytetty Suomessa patsas Turkuun (vuonna 1887), Raaheen (1888), Lieksaan (1953) ja Kajaaniin (1954).
Brahen Turussa olevan patsaan jalustaan on kirjattu hänen kuuluisat sanansa, jotka hän kirjoitti päiväkirjaansa ensimmäisen kenraalikuvernöörikautensa päätteeksi:
»Minä olin maahan ja maa minuun sangen tyytyväinen.
(ruots. Iagh war med landett och landett med mig wääl tillfreds.)» 
(Per Brahe)
Brahen mukaan on nimetty teitä ja katuja muun muassa Helsingissä, Hämeenlinnassa, Kajaanissa, Kuopiossa, Lappeenrannassa, Lieksassa, Mikkelissä, Raahessa, Ristiinassa, Savonlinnassa ja Turussa. Myös useat Pietarinkatu-nimiset kadut Suomessa ovat saaneet nimensä hänen mukaansa. Brahen mukaan on nimetty myös Raahen kaupunki, hotelleja, ravintoloita, järjestöjä sekä Liisi Oterman vuonna 1942 löytämä asteroidi 1680 Per Brahe. Brahe on kuvattu vuosina 1949 ja 1982 julkaistuissa postimerkeissä.
Brahen henkilön ja tekojen muistaminen > ”Kreivin aikaan”

Vielä nykyäänkin käytetään sanontaa ”kreivin aikaan”, joka nykyisin yleensä tarkoittaa, että jotakin tapahtuu juuri sopivasti. Alun perin ilmauksella tarkoitettiin Brahen hallintokautta. Sanonta on tullut suomen kieleen ilmeisesti 1800-luvulla.
Kuvaava on, että 1600-luvun alussa Ruotsissa oli yleinen näkemys Suomesta ”maanäärenä”, jossa ei tuolloin ollut yhteiskuntarauhaa. Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf halusi kehittää tilannetta perustamalla 15. kesäkuuta 1623 kuninkaallisella valtakirjalla Turun hovioikeuden. Hovioikeuden ensimmäinen presidentti ja Suomen maaherra Nils Tuurenpoika Bielke (1623–1628) piti suomalaisia ”pahana ja barbaarisena kansana”, ja Turun piispa (1627–1652) Rothovius totesi asuvansa Turussa ”skorpionien ja barbaarien keskellä”. Heidän aikalaisenaan Brahe toimi aktiivisesti Suomea kehittääkseen ja uskoi ”itämaana” pidetyn Suomen mahdollisuuksiin kehittyä. ”Kreivin aika” olikin todellista kehittymisen ja sisäisen rauhoittumisen aikaa Suomessa.
Kirjallisuutta

Vierros, Tuure: Maa oli minuun tyytyväinen: Per Brahen nuoremman tarina.  Kirjayhtymä, 1971.  (Historiallinen romaani.)
Alisson Becker

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Alisson Ramses Becker
Syntymäaika: 2. lokakuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Novo Hamburgo, Brasilia
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 193 cm
Seura
Seura: Liverpool
Pelinumero: 1
Junioriseurat
2002–2012: Internacional
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2016 | Internacional | 44 | (0) |
| 2016–2018 | Roma | 37 | (0) |
| 2018– | Liverpool | 201 | (1) |
Maajoukkue
| 2009 | Brasilia U17 | 3 | (0) |
| 2013 | Brasilia U21 | 5 | (0) |
| 2015– | Brasilia | 63 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. kesäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 4. kesäkuuta 2024.
Álisson Ramsés Becker, tunnetaan nimellä Alisson (s. 2. lokakuuta 1992 Novo Hamburgo, Rio Grande do Sulin osavaltio, Brasilia), on brasilialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Liverpoolia. Alisson kuuluu Brasilian jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura

Alisson on Internacionalin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Série A:ssa kaudella 2013, jolloin hän pelasi sarjassa kuudessa ottelussa. Alisson voitti Internacionalin kanssa Rio Grande do Sulin osavaltionmestaruuden Campeonato Gaúchon neljästi. Vuonna 2015 hän debytoi Copa Libertadoresissa.
Alisson siirtyi kahdeksan miljoonan euron siirtosummalla AS Romaan heinäkuussa 2016. Avauskaudellaan hän pelasi eurocupien ja Italian cupin otteluita. Kaudella 2017−2018 hän nousi seuran ykkösmaalivahdiksi pelaten 37 ottelua Serie A:ssa ja 12 peliä Mestarien liigassa.
Alisson siirtyi 62,5 miljoonalla eurolla Englannin Valioliigan Liverpooliin kesällä 2018. Hän pelasi tulokaskaudellaan seuran kaikki Valioliigan ja Mestarien liigan ottelut alusta loppuun. Hän piti nollan voittaisassa Mestarien liigan loppuottelussa Tottenhamia vastaan. Hänet nimettiin Mestarien liigan kauden joukkueeseen. Hän loukkasi pohkeensa valioliigakauden 2019–2020 avausottelussa ja joutui jättämään seuraavat seitsemän liigaottelua väliin. Kaikkiaan hän pelasi Liverpoolin mestaruuteen päättyneellä kaudella 29 ottelua, joissa päästi 23 maalia ja piti 15 ottelussa vastustajan maaleitta. Hän voitti myös seurajoukkueiden maailmanmestaruuden.
Kaudella 2020–2021 Alisson pelasi 33 valioliigaottelua, joissa hän päästi 32 maalia ja piti kymmenessä ottelussa maalinsa koskemattomana. Hän teki toukokuussa 2021 voittomaalin liigaottelussa West Bromwichia vastaan. Kyseessä oli kaikkien aikojen ensimmäinen Liverpoolin maalivahdin tekemä maali virallisessa ottelussa. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua.
Alisson piti kaudella 2021–2022 pelaamissaan 36 valioliigaotelussa vastustajan maaleitta 20 ottelussa, millä hän jakoi Golden glove -palkinnon Manchester Cityn Edersonin kanssa. Hän päästi liigassa kauden aikana 24 maalia. Hänet valittiin Valioliigan kauden joukkueeseen. Mestarien liigassa hän pelasi Liverpoolin kaikki 13 ottelua kokonaisuudessaan, myös tappiollisen finaalin. Hän päästi kauden aikana 14 maalia ja piti vastustajan maaleitta neljässä ottelussa. Hän pelasi viimeiset neljä ottelua Liverpoolin voittaessa FA Cupin sekä finaalin Liverpoolin voittamassa liigacupissa. Kaudella 2022–2023 hän päästi 37 valioliigaottelussa 43 maalia ja jätti vastustajan maaleitta 14 ottelussa. Mestarien liigan kahdeksassa ottelussa hän pelasi kolme nollapeliä ja päästi 12 maalia.
Alisson pelasi kaudella 2023–2024 kaikkiaan 28 valiliigaottelua jouduttuaan jättämään loput väliin vammojen ja sairastumisen vuoksi. Hän päästi kauden aikana 30 maalia ja piti maalinsa koskemattomana kahdeksassa ottelussa. Eurooppa-liigassa hän pelasi kaksi ottelua. Liverpoolin voittamassa liigacupissa hän oli ainoastaan kahdessa ottelussa vaihtopenkillä.
Maajoukkueura

Alisson edusti Brasilian alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta vuoden 2009 ikäluokan MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi kolmessa ottelussa. Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Alisson debytoi lokakuussa 2015 MM-karsintaottelussa Venezuelaa vastaan. Hän pelasi Brasilian kaikki kolme ottelua Copa Américassa 2016, viisi ottelua MM-kilpailuissa 2018, kuusi ottelua Brasilian mestaruuteen päättyneessä Copa Américassa 2019 sekä kaksi ottelua Brasilian hopeajoukkueessa Copa Américassa 2021. Hän pelasi neljä ottelua MM-kilpailuissa 2022.
Muuta

Alissonin isoveli Muriel pelaa maalivahtina Fluminensessa.
Saavutukset

Seurajoukkuetasolla
Campeonato Gaúcho: 2013, 2014, 2015, 2016
Mestarien liiga: 2019
Englannin Valioliiga: 2020
FA Cup: 2022
Englannin liigacup: 2022
Seurajoukkueiden MM: 2019
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alisson Becker Wikimedia Commonsissa
Liverpool – Englannin Valioliiga
1 Alisson |
2 Gomez |
3 Endō |
4 van Dijk |
5 Konaté |
7 Díaz |
8 Szoboszlai |
9 Núñez |
10 Mac Allister |
11 Salah |
14 Chiesa |
17 Jones |
18 Gakpo |
19 Elliott |
20 Jota |
21 Tsimikas |
26 Robertson |
38 Gravenberch |
56 Jaroš |
62 Kelleher |
66 Alexander-Arnold |
78 Quansah |
84 Bradley |
Manageri Slot
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Alisson |
2 Thiago Silva |
3 Miranda |
4 Geromel |
5 Casemiro |
6 Filipe Luís |
7 Douglas Costa |
8 Renato Augusto |
9 Gabriel Jesus |
10 Neymar |
11 Coutinho |
12 Marcelo |
13 Marquinhos |
14 Danilo |
15 Paulinho |
16 Cássio |
17 Fernandinho |
18 Fred |
19 Willian |
20 Firmino |
21 Taison |
22 Fagner |
23 Ederson |
Valmentaja Tite
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Alisson |
2 Danilo |
3 Thiago Silva |
4 Marquinhos |
5 Casemiro |
6 Alex Sandro |
7 Paquetá |
8 Fred |
9 Richarlison |
10 Neymar |
11 Raphinha |
12 Weverton |
13 Dani Alves |
14 Militão |
15 Fabinho |
16 Alex Telles |
17 Bruno Guimarães |
18 Gabriel Jesus |
19 Antony |
20 Vinícius Júnior |
21 Rodrygo |
22 Éverton Ribeiro |
23 Ederson |
24 Bremer |
25 Pedro |
26 Martinelli |
Valmentaja Tite
Englannin Valioliigan Kultainen hanska
2005: Petr Čech • 2006: Pepe Reina • 2007: Pepe Reina • 2008: Pepe Reina • 2009: Edwin van der Sar • 2010: Petr Čech • 2011: Joe Hart • 2012: Joe Hart • 2013: Joe Hart • 2014: Petr Čech, Wojciech Szczęsny • 2015: Joe Hart • 2016: Petr Čech • 2017: Thibaut Courtois • 2018: David de Gea • 2019: Alisson • 2020: Ederson • 2021: Ederson • 2022: Alisson, Ederson • 2023: David de Gea • 2024: David Raya
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Norja
Komentovyö

Kenraali Hugo Österman sotilaspuvussa, johon kuuluu myös komentovyö.
Komentohihna ("rähinäremmi") on sotilasunivormuun liittyvä päällystövyön osa, joka kulkee varsinaisen päällystövyön etuvasemmalla olevasta yläosan kiinnikkeestä oikean olkapään kautta kiertäen selkäpuolelle kiinnittyen takavasemmalla olevaan toiseen kiinnikkeeseen. Vyön alkuperäisenä tarkoituksena on ollut tukea vasemmalla kyljellä kannettavaa miekkaa, myöhempinä aikoina pistoolia.
Suomen puolustusvoimissa päällystövyötä käyttivät toisessa maailmansodassa vain upseerit sekä aliupseereista sotilasmestarit ja lentomestarit. 1950-luvulla sen käyttöoikeus laajennettiin koskemaan myös puolustusvoimien vakinaiseen henkilökuntaan kuuluvia aliupseereja sekä varusmiehistä upseerikokelaita ja kersantteja. Miehistö sekä alikersantit käyttävät miehistövyötä, joka on paksuhko ja leveä ilman erillistä hihnaa oleva nahkavyö.
Nykyään käytettävässä Suomen puolustusvoimien maastopuvuissa m/91 ja m/05 päällystövyötä käytetään enää vain paraateissa. Sen sijaan vanhemmassa maastopukumallissa 62 päällystövyötä käytetään edelleen.
Vähitellen myös suurin osa muista valtioista on lopettanut päällystövyön käytön muussa kuin juhla- ja paraatitarkoituksessa.
Alex Rider & käärmeenpää

| Alex Rider & Käärmeenpää> Snakehead |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Anthony Horowitz
Kuvittaja:  Michael Eaton
Kieli:  englanti
Genre:  trilleri
Kustantaja:  Walker Books
Julkaistu:   28.10.2007  30.10.2007  13.11.2007
Sivumäärä:  398
ISBN:  ISBN 978-1406309355
Suomennos
Suomentaja:  Veli-Pekka Ketola
Kustantaja:  Karisto OY
Julkaistu:  2008
Sivumäärä:  419
ISBN:  ISBN: 978-9512350322
Sarja: Alex Rider -kirjasarja
Edeltävä:  Alex Rider & Arkkienkeli
Seuraava:  Alex Rider & Krokotiilin kyyneleet
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Alex Rider & Käärmeenpää on brittiläisen menestyskirjailija Anthony Horowitzin kirjoittama jännitysromaani. Se on seitsemäs Alex Rider -sarjan kirja.
Juoni

Alex Rider & Käärmeenpää jatkaa tarinaa siitä, mihin Alex Rider & Arkkienkeli jäi. Alex palaa avaruudesta suoritettuaan onnistuneesti tehtävän Arkkienkeli-avaruushotellissa. Australian tiedustelupalvelu ASIS onkii Alexin merestä ja yllätyksenä tarjoaa hänelle töitä. Alex suostuu, koska hänen työparikseen tulee Ash, John Riderin (Alexin isän) paras ystävä, joka voisi ehkä kertoa Alexille tämän isästä. Alex ja Ash ryhtyvät tutkimaan salaperäistä Käärmeenpää-järjestöä. Pian Alex törmää vanhoihin "ystäviinsä" MI6:sta ja saa tietää, että Käärmeenpään johtaja, majuri Winston Yu, on sekaantunut Scorpian asioihin, ja heidän kanssaan Alex kaikkein viimeiseksi haluaisi taistella. Alexille kerrotaan Scorpian varastaneen valtavan pommin, "Kuninkaallisen sinisen", ja että majuri Yu kuljettaa sitä parhaillaan Australiaan. Lopussa Alex etenee suhteessaan mysteerityttö A:n kanssa. Hän uskoo löytäneensä sielunkumppaninsa.
Samlandin hiippakunta

Samlandin hiippakunta oli itäpreussilainen hiippakunta, joka sai nimensä Samlandin niemimaan (lat. Sambia) mukaan.
Samlandin hiippakunta perustettiin vuonna 1249 ja se oli Riian arkkihiippakunnan alainen. Pohjoisessa se ulottui Niemensin ulkopuolelle, itäosassa se sisälsi myös Pregelin alkulähteet. Piispa asui Fischhausenissa ja Königsbergissä. Georg von Polentz, joka oli tullut evankeliseksi jo vuonna 1523, luovutti piispanalueen, joka koostui kahdesta erillisestä osasta (Itämerellä ja Insterburgin pohjoispuolella), Preussin herttua Albrecht I:lle vuonna 1525. Evankelinen hiippakunta oli kuitenkin olemassa Samlandissa pitkään.
Ruuth i Finland

Ruuth–suvun vaakuna
Ruuth (Ruotsin ritarihuoneen kirjoissa Ruuth i Finland) oli suomalais-ruotsalainen aatelissuku, jonka kantaisä Per Jönsinpoika Ruuth Porvoossa oli tanskalaista sukuperää ja aateloitiin 1559. Mahdollista on että Suomessa vielä elävä aateliton Ruuth-suku polveutuu siitä.
Suvun jäseniin kuuluvat mm:
Theodoricus Petri Rutha, Piae cantiones -kokoelman julkaisija, Per Jönsinpoika Ruuthin poika
Karl Ruuth (k. 1650), everstiluutnantti ja komendantti 30-vuotisessa sodassa, edellisen poika
Erik Ruuth (1746-1820), soturi, kamarikollegion presidentti, kreivi, Kustaa III:n suosikki
Aiheesta muualla

Ruuth (1500 - ) – Kansallisbiografia
Ruuth i Finland nr 125 - Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor
Varsovan raitioliikenne

Raitiovaunuja Varsovassa
Varsovan raitioliikenne on osa Varsovan joukkoliikennettä. Se on kaupungin bussien ohella Puolan pääkaupungin julkisen liikenteen kulmakivi. Varsovan ensimmäinen raitiovaunulinja perustettiin vuonna 1866. Ensimmäiset sähköraitiovaunut ilmestyivät 26. maaliskuuta 1908. Varsovan raitiovaunuoperaattori on Tramwaje Warszawskie. Varsovassa on 24 raitiovaunulinjaa (mukaan lukien kaksi väliaikaista linjaa).
Historia

Ensimmäiset hevosvetoiset raitiovaunut kulkivat Varsovan kaduilla 11. joulukuuta 1866, jolloin raitiovaunuverkosto oli 6 kilometriä pitkä. Sähköraitiovaunut otettiin käyttöön 26. maaliskuuta 1908.
Varsovan ensimmäinen toisen maailmansodan päättymisen jälkeinen raitiovaunulinja numero 1 otettiin käyttöön 20. kesäkuuta 1945 reitillä Kawęczyńska-Bazylika-Wiatraczna.
Vuoden 1945 loppuun mennessä Varsovassa liikennöi jo 11 raitiovaunulinjaa.
30. kesäkuuta 1968 avattiin raitiovaunureitti Grunwaldzki-aukiolta Piaskin uudelle päätepysäkille. 18. heinäkuuta 1977 reittiä jatkettiin Piaskista Hutaan (nykyinen Metro Młociny).
Vuonna 1979 aloitettiin raitiotien rakentaminen Bemowon alueella. Reitti johti Wolskin hautausmaan päätepysäkiltä (joka otettiin käyttöön jo vuonna 1924) uudelle Górczewskan päätepysäkille (nykyään Osiedle Górczewska). Vaikka reitti oli vain neljä kilometriä pitkä, sen rakentaminen kesti 13 vuotta, ja se avattiin vasta 1. elokuuta 1992. 31. elokuuta 1997 avattiin 2,2 kilometrin pituinen reitti Kołosta Nowe Bemowoon. Piaskin ja Nowe Bemowon välinen raitiovaunuyhteys avattiin 21. joulukuuta 2005. Viimeinen raitiotieinvestointi Bemowon alueella avattiin 14. helmikuuta 2015, kun 1,5 kilometrin pituinen reitti Powstańców Śląskich -kadulla otettiin käyttöön.
21. tammikuuta 2013 avattiin täysin uusi raitiovaunureitti Żoliborzin varikolta Stare Świdryn raitiovaunupysäkille Białołękassa. Białołękan sisäistä reittiä jatkettiin peräkkäin - 24. joulukuuta 2014 avattiin 2,2 kilometrin reitti Tarchomin Kościelnyn päätepysäkille, 27. helmikuuta 2017 avattiin 1,3 kilometrin reitti Nowodworyyn ja 4. syyskuuta 2021 1,2 kilometrin reitti Winnican päätepysäkille.
Raitiovaunureitin rakentaminen Kasprzaka-kadulla alkoi 5. maaliskuuta 2022. Heinäkuussa 2022 aloitettiin täysin uuden raitiovaunureitin rakentaminen Wilanówiin, Branickiegoon.
Linjat

Suluissa taajuus päivän aikana (minuutteina).
1 – Banacha (Plac Narutowicza) – Annopol (Żerań Wschodni) (8)
2 – Winnica (Tarchomin Kościelny) – Metro Młociny  (4)
3 – Gocławek – Annopol (8)
4 – Żerań Wschodni – Wyścigi (8)
6 – Metro Młociny – Gocławek (8)
7 – Kawęczyńska-Bazylika – P+R Al. Krakowska (8)
9 – Gocławek (Wiatraczna) – P+R Al. Krakowska (4)
11 – Plac Narutowicza – Nowe Bemowo (8)
13 – Cmentarz Wolski – Kawęczyńska-Bazylika (8)
15 – Marymont-Potok – P+R Al. Krakowska (8)
17 – Winnica – PKP Służewiec (4)
20 – Boernerowo – Żerań FSO (8)
22 – Piaski – Wiatraczna (8)
23 – Nowe Bemowo – Czynszowa (8)
24 – Nowe Bemowo – Gocławek (8)
25 – Annopol – Banacha (8)
26 – Metro Młociny – Wiatraczna (8)
27 – Metro Marymont – Cmentarz Wolski (8)
28 – Dworzec Wschodni – Osiedle Górczewska (8)
31 – Dworkowa – PKP Służewiec (4)
33 – Kielecka – Metro Młociny (Piaski) (5)
35 – Nowe Bemowo – Banacha (8)