stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kofi Kingston
Painiliikkeet

Trouble In Paradise, lopetusliike
S.O.S. (Ranhei)
Boom Drop (Double Leg Drop)
Kingston Intercontinental mestarina
Kaiserslautern

| Kaiserslautern |
| --- | --- |

 vaakuna
 Kaiserslautern
 Koordinaatit: 49°26′N, 7°46′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Rheinland-Pfalz
Hallintopiiri:  -
Piirikunta:  -
Hallinto:  
 – Pormestari:  Klaus Weichel (SPD)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  139,72 km²
Korkeus:  245 m m
Väkiluku:  96 340 (2 011)
 – Väestötiheys:  702 as./km²
 
 Kaiserslautern.eu  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaiserslautern on Saksan Rheinland-Pfalzin osavaltiossa sijaitseva kaupunki. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 96 340 asukasta., joiden lisäksi siellä asuu yli 50 000 Yhdysvaltain kansalaista alueella sijaitsevien Nato-sotilastukikohtien vuoksi. Se on suurin amerikkalaisten yhteisö Yhdysvaltojen ulkopuolella. Tukikohdissa työskentelee ihmisiä myös 70 muusta maasta. Ramsteinin lentotukikohdan lisäksi alueella on 11 muuta sotilaskohdetta. Amerikkalaiset kutsuvat kaupunkia nimellä K-town. Kaupungin pinta-ala on 139,72 neliökilometriä.
Kaupungin nimi tulee sanasta Kaiser, keisari, ja paikallisesta Lautern-joesta. Keisari Fredrik I Barbarossa rakennutti sinne palatsin 1100-luvulla. Kaiserslautern oli keskeinen paikka vuosien 1848-1849 Pfalzin vallankumouksessa. Se teollistui nopeasti ja oli 1900-luvun alussa Pfaltzin merkittävimpiä teollisuuskeskuksia rautaruukkeineen ja puuvillakehräämöineen.
Kaupungin perinteinen jalkapallojoukkue 1. FC Kaiserslautern menestyi 1950- ja 1990-luvuilla.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) (englanniksi)
Kaiserslauternin historiaa Global Security (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
KK Alkar

| KK Alkar |
| --- | --- |
Liiga:  A1 Liga
Perustettu:  1955
Areena:  Športska dvorana Sinj kapasiteetti 1 500
Kotipaikka:  Sinj, Kroatia
Värit:           
Kotisivu:  www.kkalkar.com
Košarkaški klub Alkar Sinj on kroatialainen koripalloseura Sinjin kaupungista. Se pelaa maansa pääsarjassa.
Seurassa pelanneita

/ Stipe Modrić
Josip Vranković
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Alkar Sinj basketball team Eurobasket.com (englanniksi)
Kangasrusokas

| Kangasrusokas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Entolomataceae
Suku::  Rusokkaat Entoloma
Laji::  cetratum
Kaksiosainen nimi
 Entoloma cetratum  (Fr.) M.M. Moser 
Katso myös
   Kangasrusokas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kangasrusokas (Entoloma cetratum) on kellomainen kellanruskea rusokaslaji. Sen heltat ovat likaisenvaaleat ja muuttuvat myöhemmin ruskeiksi tai punertavansävyisiksi. Sienen jalka on likaisenvalkoinen. Sieni kasvaa havumetsien sammalikoissa ja niityillä. Laji on sirkumpolaarinen eli esiintyy koko pohjoisen pallonpuoliskon alueella. Se on yleinen koko Suomessa. Sieni ei kelpaa ruoaksi, koska rusokkaissa on myrkyllisiä lajeja kuten isorusokas.
Kolomyjan piiri

| Kolomyjan piiri Коломийський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Ivano-Frankivskin alueen kartalla
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 48.530°N, 25.041°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Ivano-Frankivskin alue
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kolomyja (61 140 as., 2021)
Pinta-ala  ():  2 476,7 km²
Väkiluku (2021 (arvio)):  275 512
Kolomyjan piiri (ukr. Коломийський район, Kolomyiskyi raion) on hallinnollinen piiri Ukrainan länsiosassa Ivano-Frankivskin alueella. Nykyään – vuoden 2020 alueuudistusten jälkeen – Kolomyjan piiri rajoittuu lounaassa Kosivin piiriin, lännessä Nadvirnan piiriin ja luoteessa Ivano-Frankivskin piiriin. Koillisessa naapurina on Ternopilin alue ja kaakossa Tšernivtsin alue. Piirin hallinnollinen keskus on Kolomyjan kaupunki (61 140 as., 2021).
Kolomyjan piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Ivano-Frankivskin alueen piirien lukumäärän kuuteen. Kolomyjan piirin pinta-alaksi tuli 2 476,7 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Kolomyjan piirin väkiluvuksi 275 512 (1.1.2021). Piiri on väestöltään maaseutuvaltainen, sillä kaupunkilaisiksi luokiteltiin vain &&&&&&&&&&&&&035.050000035,5 prosenttia piirin asukkaista (97 907 as.). Heitä olivat piirin kolmen kaupungin (Horodenka, Kolomyja ja Snjatyn) sekä viiden kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on huomattavasti aiempaa samannimistä piiriä runsasväkisempi.
Kolomyjan piiri ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta.
Kolomyjan kaupungintaloa.
Kirkko (1763) Horodenkassa.
Unescon maailman-perintöluettelon Karpaattien seudun puukirkkoihin lukeutuva Siunatun Neitsyt Marian syntymän kirkko Nyžni Verbižin kylässä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kolomyjan piiri Wikimedia Commonsissa
Kure (täsmennyssivu)

Kure voi tarkoittaa:
Kure, Japanin Hiroshiman prefektuurin kaupunki
Kure, atolli Havaijilla Tyynellä valtamerellä
Kure Beach, Yhdisvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltion kaupunki
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kure”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kaiser Wilhelm Gesellschaft

Biologian Kaiser Wilhelm -instituutin rakennus vuosina 1916-1948.
Kaiser-Wilhelm-Institut oli Berliinin yliopiston satavuotisjuhlassa 1911 keisari Wilhelmin aloitteesta perustetun seuran Kaiser Wilhelm Gesellschaftin hallinoima tutkimuslaitosen ryhmä, jonka tehtävänä oli edistää käytännön tieteellistä  tutkimusta. Seuraan kuului tutkijoita ja tieteellisen tutkimuksen tukijoita, ja sen tehtävänä oli kerätä varoja tutkimuslaitosten perustamiseksi. Laitokset suunniteltiin avoimiksi eri maiden tutkijoille. Jo 1912 aloittivat Dahlemissa toimintansa fysikaalis-kemiallinen ja elektro-kemiallinen tutkimuslaitos, johtajana prof. Fritz Haber. Hyvin nopeasti pääsi käyntiin myös kokeellisen terapian tutkimuslaitoksen toiminta. Sen johtajana aloitti professori August von Wassermann. Seuraavana suunniteltiin perustettavaksi työfysiologinen tutkimuslaitos. Siinä oli tarkoitus mitata ihmisen henkistä ja ruumiillista työkykyä erilaisissa ulkoisissa olosuhteissa ja siten saada lasketuksi tieteellisen työhygienian perusta. — Preussin hallitus lahjoitti tutkimuslaitoksille tontit ja antoi avustusta niiden vuotuisiin hoitokustannuksiin.
Kaiser Wilhelm -instituutti muodostui useista tiedeinstituuteista Saksassa ennen toista maailmansotaa. Instituutti yhdistettiin Max Planck -instituuttiin vuonna 1948.
Instituutin perusti 11. tammikuuta vuonna 1911 August von Trott zu Solz.
Puheenjohtajat

Adolf von Harnack (1911–1930)
Max Planck (1930–1937)
Carl Bosch (1937–1940)
Albert Vögler (1941–1945)
Max Planck (1945–1946)
Otto Hahn (1946–1948)
Aiheesta muualla

mpiwg
↑  Tietosanakirja, osa 11. Hakusana: Keisari Vilhelmin laitos
KK (laulaja)

| Krishnakumar Kunnath |
| --- | --- |
 KK esiintymässä Hongkongissa vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Krishnakumar Kunnath
Syntynyt: 23. elokuuta 1968 Delhi, Intia
Kuollut: 31. toukokuuta 2022 (53 vuotta) Kolkata, Länsi-Bengali, Intia
Ammatti:  laulaja
Puoliso:  Jyothy  (vih. 1991; k. 2022)
Lapset:  2
Muusikko
Taiteilijanimi:  KK
Aktiivisena:  1994–2022
Tyylilajit:  filmi, popmusiikki ja pop rock 
Aiheesta muualla
themesmerizer.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Krishnakumar Kunnath (23. elokuuta 1968 Delhi, Intia – 31. toukokuuta 2022 Kolkata, Länsi-Bengali, Intia), taiteilijanimeltään KK, oli intialainen laulaja. Hän äänitti kappaleita useilla kielillä, mukaan lukien hindi, tamili, telugu, kannada, malajalam, marathi, odia, bengali, assami ja gudžarati.
Delhissä malajalivanhemmille syntynyt KK aloitti uransa laulamalla mainosjinglejä ja teki elokuvadebyyttinsä A. R. Rahmanin soundtrackilla. Vuonna 1999 hän julkaisi debyyttialbuminsa Pal. Albumin kappaleet ”Pal” ja ”Yaaron” tulivat erittäin suosituiksi ja niitä käytetään yleisesti koulujen päättäjäisissä. Hänen suosittuihin lauluihinsa kuuluivat ”Tadap Tadap Ke” elokuvasta Hum Dil De Chuke Sanam (1999), tamilikappale ”Apadi Podu”, ”Dola Re Dola” elokuvasta Devdas (2002), ”Kya Mujhe Pyaar Hai” elokuvasta Woh Lamhe… (2006), ”Aankhon Mein Teri” elokuvasta Om Shanti Om (2007), ”Khuda Jaane” elokuvasta Bachna Ae Haseeno (2008), ”Piya Aaye Na” elokuvasta Aashiqui 2 (2013), ”Mat Aazma Re” elokuvasta Murder 3 (2013), ”India Wale” elokuvasta Happy New Year (2014) ja ”Tu Jo Mila” elokuvasta Bajrangi Bhaijaan (2015).
Vuonna 2009 hän voitti parhaan mieslaulajan Screen Awards -palkinnon kappaleestaan ”Khuda Jaane” elokuvasta Bachna Ae Haseeno. Hän sai kuusi Filmfare Awards -ehdokkuutta.
KK kuoli 53-vuotiaana konserttinsa jälkeen Kolkatassa.
Diskografia > Albumit

Pal (1999)
Humsafar (2008)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta KK Wikimedia Commonsissa
KK Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kunnian päivät 1983–1986

| Kunnian päivät 1983–1986 Dingo |
| --- | --- | --- |

Boksi-julkaisun tiedot
 Äänitetty : 1982–1986
 Julkaistu: 8. marraskuuta 2006
 Tyylilaji: Suomirock
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Dingon muut julkaisut
| Tähtisarja – 30 suosikkia 2006 | Kunnian päivät 1983–1986 2006 | Humisevan harjun paluu 2008 |
Kunnian päivät 1983–1986 on vuonna 2006 julkaistu Dingon kokoelmalevy.
Kokoelma on kaikkien aikojen laajin Dingon kokoelma-albumi ja sisältää kolme CD-levyä sekä yhden DVD:n, joka on julkaistu aiemmin nimellä Dingomania.
Kokoelma sisältää Dingon kaikki 1980-luvulla julkaistut kappaleet. Lisäksi se sisältää ennenjulkaisematonta materiaalia, kuten demokappaleita yhtyeen alkuajoilta 1982–1983.
Kokoelmalevyn kansiliite sisältää Tero Alangon toimittaman Dingon historiikin. Historiikki käsittelee yhtyeen 1980-luvun uraa.
Kappalelistaus > CD 1

Levoton Tuhkimo
Apinatarhaan
Sinä ja minä
Aino
Pistoolisankari
Lähden taas
Hän on se
Lakatut varpaankynnet
Huumeita Japaniin
Lähetyssaarnaaja
Jokainen aamu
Nimeni on Dingo
Hölmöläisten laiva (demo)
Nimeni on Dingo (demo)
Kuumat kuninkaat (demo)
Tiikeri (demo)
Aino (demo)
Radio Rodadero (demo)
Lakatut varpaankynnet (demo)
Kappaleiden 1–12 äänitys: Dan Tigerstedt / Takomo Studiot, Helsinki 1984
Kappaleiden 13–17 äänitykset: Annankatu 6, Pori 1982–1983
Kappaleiden 18–19 äänitys: Lapan studio, Ulvila 1983
Kappalelistaus > CD 2

Valkoiset tiikerit
Rio Ohoi
Tuulen viemää
Nahkatakkinen tyttö
Autiotalo
Kerjäläisten valtakunta
Kirjoitan
Kulkuri ja kaunotar
Valomerkki
Hämähäkkimies
Kunnian kentät
Sata rohkeaa laivaa
Ota paha pois (live)
Valkoiset tiikerit (live)
Tuulen viemää (live)
Hölmöläisten laiva (live)
Levoton Tuhkimo (live)
Lähetyssaarnaaja (live)
Kappaleiden äänitys ja miksaus: Dan Tigerstedt / Takomo Studiot, Helsinki, tammi-helmikuussa 1985
Kappalelistaus > CD 3

Hymni
Kreivin sormus
Kiinanmeri
Suru tahtoo sua
Pyhä klaani
Koulukapina
Perhosen lento
Mirah
Ruusuvettä
Paluu planeetalle
Juhannustanssit
Hullu Henri
The House Without A Name
Tell Me Now
Tobacco Road
Kappalelistaus > DVD

Kaivorock -84 (Yle TV1, Ohjaaja Heikki Harma)
Sinä ja minä
Jokainen aamu
Lähetyssaarnaaja
Tavastia Klubi -84 (Ohjaaja Hannu Merivirta)*
Nimeni on Dingo
Pistoolisankari
Hän on se
Lakatut varpaankynnet
Levoton Tuhkimo
Aino
Autiotalo
Apinatarhaan
*DVD:n valikossa ja takakannessa on virheellisest vuosiluku 1985.
Porin Puuvillatehdas -85 (Ohjaaja Hannu Merivirta)
Kerjäläisten valtakunta
Valomerkki
Kirjoitan
Kulkuri ja kaunotar
Kunnian kentät
Nahkatakkinen tyttö
Rio Ohoi
Hämähäkkimies
Ota paha pois
Extra:
Kunnian kentät / Kamoon - kielet poikki, Yle TV1, ohjaaja Heikki Harma
Sata rohkeaa laivaa / Paljonko on paljon, Yle TV2, ohjaaja Jorma Koski
Penny Lane / Pål Presli Show, Yle RTV, ohjaaja Pii Berg
Dingomania
Dingo ja fanit: A-raportti: Dingomania, Yle TV1, toimittaja Arvo Tuominen
Dingo ja haastattelut: Tavastia klubi, Porin puuvillatehdas, Hannu Merivirta
Dingo ja Lontoo: Dingo ja Levottomat tuhkimot, Yle TV1, ohjaaja Matti Hämäläinen
Dingo ja uutiset: TV-uutiset 7.10.86, YLE TV1, toimittaja Ismo Virta / Ajankohtainen kakkonen 7.10.1986 YLE TV2, toimittaja Ari Korvola
Toisin kuin julkaisun takakannessa lukee, DVD ei sisällä Matti Hämäläisen toimittamaa dokumenttia Dingo ja Levottomat tuhkimot. Osia dokumentista on nähtävillä osiossa Dingo ja Lontoo.
Muusikot

Pertti Neumann (laulu / basso CD 1:n kappaleissa 13–19)
Jonttu Virta (kitara)
Jarkko Eve (bassokitara/laulu) (CD 1:n kappaleilla, paitsi kappale 12)
Pepe Laaksonen (bassokitara/laulu) (CD 1:n kappaleella 12, CD 2-3:n kappaleilla ja DVD:llä)
Tumppi Vähä-Pesola (kosketinsoittimet) (CD 1:n demo-kappaleilla 13-19)
Pete Nuotio (kosketinsoittimet) (CD 1:n kappaleilla 1-12, CD 2-3:n kappaleilla ja DVD:llä)
Juha Seittonen (rummut)
Juha Unkila (saksofoni) (CD 1:n kappaleilla 13–17)
Kappaleilla 13–17 soittavat Pertti Neumann (laulu/basso), Jonttu Virta (kitara), Juha Seittonen (rummut) ja Juha Unkila (saksofoni).
Koiranruusu

| Koiranruusu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Äärimmäisen uhanalainen
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Suku::  Ruusut Rosa
Laji::  canina
Kaksiosainen nimi
 Rosa canina  L. 
Katso myös
   Koiranruusu Wikispeciesissä   Koiranruusu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koiranruusu (Rosa canina, syn. R. caniniformis) on Euraasiassa tavattava monimuotoinen ruusulaji. Suomessa koiranruusua tavataan lähinnä Ahvenanmaalla, jossa se on rauhoitettu.
Kasvitieteellinen esitys ruusun eri vaiheista. Varressa näkyy sille ominaisia koukkuisia piikkejä. Otto Wilhelm Thomén piirros.
Ulkonäkö ja koko

Koiranruusu on 2–4 metriä korkea, kaarevavartinen ja lyhyitä juuriversoja kasvattava pensas. Kasvin piikit ovat käyriä ja vahvoja. Lehtien korvakkeet ovat kapeita ja kapeakärkisiä. Lehdet ovat kerrannaislehtiä. Lehdykät ovat 2–3,5 cm pitkiä, puikeita ja kertaalleen sahalaitaisia. Kukat ovat vaaleanpunaisia tai valkoisia. Kukka on yksittäinen tai 2–4-kukkainen huiskilo. Kukkaperä on 1–2 cm pitkä ja tavallisesti kalju. Kukkien verholehdet ovat liuskaisia ja ovat kukinnan jälkeen taakäänteisiä. Verholehdet varisevat ennen kiulukoiden punertumista. Koiranruusu kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Kiulukat ovat 1,5–2 cm pitkiä ja muodoltaan pitkänomaisia. Emien lähes karvattomat vartalot pistävät kimppuina esiin kiulukoista. Koiranruusun kiulukat kypsyvät Suomessa vasta lokakuussa.
Suomessa tavattavat koiranruusut luetaan nykyään kahteen lajiin, jotka poikkeavat toisistaan lehtien karvaisuuden osalta. Pääosa on kaljukoiranruusuja (R. canina), joiden lehdykät ovat kaljuja. Toinen laji, karvakoiranruusu (R. corymbifera), on hyvin harvinainen. Tämän lehdykät ovat karvaisia. Aikaisemmin nämä koiranruusulajit luokiteltiin omiksi alalajeikseen, subsp. canina ja subsp. dumetorum.
Koiranruusu on hyvin monimuotoinen ja risteytyy helposti, mikä hankaloittaa lajin tunnistamista. Suomessa tavattavista ruusulajeista se muistuttaa läheisesti orjanruusua (R. dumalis).
Levinneisyys

Koiranruusua tavataan koko Euroopassa Islantia, Fennoskandian keski- ja pohjoisosia sekä Pohjois-Venäjää lukuun ottamatta. Lajia tavataan myös Turkissa, Keski-Aasiassa ja paikoitellen Pohjois-Afrikassa. Ihmisen mukana se on levinnyt Pohjois-Amerikkaan, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin.
Suomessa koiranruusua tavataan harvinaisena Ahvenanmaalta sekä muutamin paikoin Etelä-Suomesta, tosin manner-Suomen esiintymät lienevät viljelykarkulaisia. Koiranruusu on luokiteltu Suomessa äärimmäisen uhanalaiseksi.
Elinympäristö

Koiranruusu viihtyy aurinkoisilla rinteillä, pensaikkoniityillä ja lehtoreunuksissa. Lajia tavataan joskus myös viljelykarkulaisena. Ahvenanmaalla lajia uhkaa kasvupaikkojen umpeenkasvu sekä rakentaminen.
Käyttö

Koiranruusua viljellään toisinaan koristepensaana. Lajia käytetään usein perusrunkona muiden ruusujen viljelyssä. C-vitamiinipitoisia kiulukoita käytetään myös ravinnoksi.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Kaljukoiranruusun (Rosa canina) levinneisyys Suomessa.
Pohjolan kasvien pauloissa: Rosa canina - kaljukoiranruusu
Puutarha.net: Koiranruusu
ITIS: Rosa canina (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Rosa canina (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Rosa canina (Dog rose) (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Rosa canina (englanniksi)
Koiranruusu.
Koiranruusun kiulukoita.
Kriketin Euroopan-liiga 1996

Kriketin Euroopan-mestaruuskilpailut pelattiin kaudella 1996 Kööpenhaminassa, Tanskassa.
Sijoitusottelut

sijat 1-2:  Irlanti -  Alankomaat 225-223
sijat 3-4:  Tanska - NCA  Englanti 99-97
sijat 5-6:  Skotlanti -   Gibraltar 76-72
sijat 7-8:  Italia -  Israel 98-97
| --- | --- |
Kriketin Euroopan-liiga: Seuraaja: Kriketin Euroopan-liiga 1998
Koreanmastiffi

| Koreanmastiffi> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Etelä-Korea
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Rodun syntyaika:  1800-luku
Alkuperäinen käyttö:  vahtikoira
Nykyinen käyttö:  vahtikoira
Muita nimityksiä:  Mee-Kyun Dosa, Dosa Gae, Dosa Inu, Korean Mastiff
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Paino:  uros 72-84 kg narttu 65-74 kg
Säkäkorkeus:  uros 64-76 cm narttu 59-68 cm
Väritys:  mahonki, punainen tai ruskea
Koreanmastiffi (kor. 미견도사, migyeondosa) on korealainen koirarotu.
Ulkonäkö

Koreanmastiffi on mastiffityyppinen molossikoira. Se on samalla myös raskain korealainen koirarotu. Se on kookas ja yleisvaikutelmaltaan se muistuttaa muita mastiffeja.[lähde? ] Karvapeite on lyhyt ja kiiltävä. Väritys vaihtelee mahongista punaiseen ja ruskeaan. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 64-76 cm ja paino 72-84 kg välillä; nartuilla vastaavat mitat ovat 59-68 cm ja 65-74 kg.
Alkuperä

Koreanmastiffi polveutui 19. vuosisadalla eurooppalaisista ja aasialaisista roduista, joihin lukeutuivat tosa, mastiffi ja bordeauxindoggi. Lisäksi napolinmastiffin ja nykyisin mahdollisesti myös vihikoiran vaikutus on ollut suuri varsinkin rodun raskaaseen, ryppyiseen ulkonäköön.
Käännös suomeksi
Kolme Sormusta

Kolme Sormusta ovat kuvitteelliset esineet, jotka esiintyvät J. R. R. Tolkienin fantasiakirjoissa. Ne ovat Valtasormuksen jälkeen voimakkaimmat mahtisormukset.
Kolme sormusta takoi Celebrimbor, joka oli oppinut taidon Annatarilta, joka paljastuikin myöhemmin Sauroniksi. Näihin mahtisormuksiin Sauron ei ollut koskaan koskenut, mutta koska hän oli opettanut niiden takomisen Celebrimborille, ne olivat yhteydessä Valtasormukseen. Haltiat kuitenkin huomasivat asian eivätkä käyttäneet sormuksia ennen Kolmannen Ajan alkua.
Sormukset olivat näkymättömiä paitsi sille, joka oli nähnyt Silmän. Frodo näki Nenyan Galadrielin sormessa kun hän oli nähnyt Silmän Galadrielin peilin kautta. Valtasormuksen tuhouduttua sormukset näkyivät kantajiensa sormessa ja niiden voima oli mennyt.
Koska Keski-Maa ei ollut haltioiden luontainen koti, haltiat uhkasivat haipua pois, jos he eivät seilaisi meren yli Valinoriin. Näiden kolmen sormuksen takominen esti niin tapahtumasta ja Lothlórien pysyi loistokkaana vain, koska Nenyalla oli yhä voimansa. Näiden sormusten voima katoaisi Valtasormuksen tuhoutumisen myötä. Elrondin ja Galadrielin mielestä tämä olisi kuitenkin parempi, kuin että kaikki sortuisi pimeyteen.
Narya

Narya oli punaisella kivellä, rubiinilla, koristeltu sormus. Celebrimbor antoi tämän sormuksen alun perin Gil-galadille Vilyan ohella. Gil-galad antoi kuitenkin tämän sormuksen luutnantilleen, Círdanille. Tarun sormusten herrasta mukaan tämä sormus annettiinkin Círdanille jo heti takomisen jälkeen. Kolmannella Ajalla Círdan antoi Naryan Gandalfille.
Tämä sormus antoi kantajalleen rohkeutta sekä uskoa tehtäväänsä ja sen tekemiseen. Gondorin puolustuksessa Gandalf valoi Naryan avulla puolustajiin rohkeutta ja karkotti Nazgûlien lietsomaa pelkoa.
Círdan oli antanut sormuksen Gandalfille siksi, koska aavisti Gandalfin tarvitsevan sormusta ja uskoi, että muuten se "makaisi tyhjän panttina". Saruman joko epäili tai ymmärsi Gandalfin voivan kantaa sormusta kadehtien tätä, mikä ajoi häntä yhä enemmän erilleen sekä Gandalfista että Valkoisesta Neuvostosta.
Naryaa on kutsuttu myös nimillä Punainen Sormus, Tulen Sormus ja Kolmas Sormus.
Nenya

Nenya oli mithrilistä taottu ja valkoisella kivellä koristeltu sormus. Tämän sormuksen omisti Galadriel, Lothlórienin Valtiatar. Sormuksen omistajuus toi kuitenkin hänelle surua, sillä se sai hänet kaipaamaan merta ja halua palata Kuolemattomille Maille.
Sormus auttoi torjumaan Dol Guldurista Lothlórieniin hyökänneet joukot, sillä vain Sauron olisi voinut uhmata sitä. Haltioiden lyötyä joukot Galadriel puhdisti Dol Guldurin sormuksen avulla. Sauronin kukistuttua Nenya menetti voimansa ja Galadriel vei sen mukanaan meren yli. Nenyan voimien menetys sai myös kaikki Lothlórienin mallorn-puut kuihtumaan Neljännellä ajalla. Ainoastaan puu, jonka Samvais Gamgi istutti Kontuun säilyi kuihtumattomana.
Nenyaa on kutsuttu myös nimillä Valkoinen Sormus, Veden Sormus ja Timanttisormus.
Vilya

Vilya oli kultainen sinisellä kivellä, safiirilla, koristeltu sormus. Tämä sormus annettiin aluksi Naryan ohella Gil-galadille. Gil-galad kantoi sitä aina Dagorladin taisteluun asti, jossa hän kaatui. Hän antoi sormuksen Elrondille juuri ennen kuolemaansa. Taistelun jälkeen Elrond vei sormuksen Rivendelliin ja Kolmannen Ajan lopussa meren yli, kun se Sauronin kukistuttua menetti voimansa.
Vilyaa on kutsuttu myös nimillä Sininen Sormus, Ilman Sormus ja Safiirisormus.
Kangassirkka

| Kangassirkka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 {{{status}}} 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Suorasiipiset Orthoptera
Alalahko::  Caelifera
Yläheimo::  Acridoidea
Heimo::  Heinäsirkat Acridae
Suku::  Podisma
Laji::  pedestris
Kaksiosainen nimi
 Podisma pedestris  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Kangassirkka Wikispeciesissä   Kangassirkka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kangassirkka (Podisma pedestris) on n. 1,5–3 senttimetrin kokoinen, siivetön heinäsirkkalaji. Se on väriltään puna- tai violetinruskea. Laji viihtyy kangasmetsissä yleisenä koko Suomessa.
Koiras on  15–22 mm pitkä, naaras 24–30 mm. Koiraan vartalon takaosa muistuttaa ampiaista tai mehiläistä.
Kangassaaren lasitehdas

Kangassaaren lasitehdas toimi Etelä-Savossa Enonkoskella vuosina 1858–1903. Tehtaan omisti Tichanoffin kauppahuone ja se rakennettiin alun perin siksi että Enonkoskella sijainneen, vuonna 1774 perustetun Tichanoffin vesisahan tuottama jätepuu saatiin hyödynnettyä lasitehtaan uunien polttoaineena.
Tehdas valmisti aluksi pulloja joita vietiin muun muassa Pietariin. Vuodesta 1895 alkaen valmistettiin myös ikkunalasia puhaltamalla. Tässä menetelmässä lasimassasta puhallettiin lieriö joka sitten leikattiin auki ja levitettiin ikkunaruuduksi. Tehtaan lasinpuhaltajat tulivat aluksi Saksasta ja myöhemmin Ruotsista.
Tehtaan lopetettua kannattamattomana toimintansa 1903 sen rakennukset olivat vielä ensimmäisen maailmansodan aikoihin venäläisen sotaväen käytössä. Myöhemmin ne purettiin ja nykyisin ainoa muisto tehtaasta ovat tehtaan paikalta ja läheisestä järvenpohjasta löytyvät lasinsirpaleet. Lasitehtaan paikalle perustettiin 1900-luvun alussa höyrysaha ja alueella oli myös laivatelakka.
Aiheesta muualla

Annala, Vilho: Suomen lasiteollisuus vuodesta 1681 nykyaikaan. II osa. Kehitys vuoden 1809 jälkeen. Ensimmäinen nide, s. 295–304.  Helsinki:  Suomen lasiteollisuusliitto, 1948.