stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Grace Hopper
COBOL

Myöhemmin Hopper palasi laivaston palvelukseen, jossa työskenteli COBOL-ohjelmointikielelle tarkoitetun todennusohjelmiston ja kääntäjän parissa. COBOLin toiminnallisuudet oli määritellyt CODASYL-komitea, joka yhdisti FLOW-MATICiin piirteitä IBM:n vastaavasta ohjelmointikielestä COMTRANista. Ajatus ohjelmien ohjelmoinnista kielellä joka on lähempänä luonnollisia kieliä (englantia) kuin konekieltä oli Hopperin. Voidaankin sanoa COBOLin perustuvan paljolti Hopperin ajatuksiin.
Standardit

1970-luvulla Hopper teki uraauurtavaa työtä ottaessaan standardit käyttöön tietokoneiden ja erityisesti ohjelmointikielten, kuten COBOL ja FORTRAN, testauksessa. Laivaston tekemät yhteensopivuustestit johtivat ennen pitkää eri valmistajien omien ohjelmointikielten murteiden yhdenmukaistumiseen. Nämä kokeet ja niiden virallinen hallinnointi siirtyivät myöhemmin 1980-luvulla Kansalliselle standarditoimistolle, National Bureau of Standards, nykyiselle NISTille.
Eläköityminen

Hopper jäi eläkkeelle laivastosta komentajan arvoisena vuoden 1966 loppupuolella. Hänet kuitenkin kutsuttiin uudestaan vakinaiseen palvelukseen elokuussa 1967, ensin puoleksi vuodeksi, mikä myöhemmin muutettiin toistaiseksi voimassa olevaksi. Hopper jäi eläkkeelle uudestaan 1971, mutta häntä pyydettiin palaamaan palvelukseen jälleen 1972. Hänet ylennettiin kommodoriksi 1973.
Kun kongressiedustaja Philip Crane näki Hopperin 60 minuuttia -ohjelmassa maaliskuussa 1983, Crane ehdotti lakia, joka johti Hopperin ylennykseen kommodoriksi presidentin erityismenettelyllä. Vuonna 1985 laivaston kommodorit nimettiin lippueamiraalin arvoisiksi. Hopper jäi eläkkeelle laivastosta 1986 vastoin omaa tahtoaan. Bostonissa hänen eläkkeellejäämistään juhlistaneessa tapahtumassa, joka pidettiin USS Constitution -aluksella, Hopperille myönnettiin Defense Distinguished Service -mitali, puolustusvoimain korkein kunnianosoitus. Jäädessään eläkkeelle hän oli vanhin laivaston upseeri ja palveli vanhimmalla laivaston aluksella.
DEC palkkasi Hopperin vanhemmaksi konsultiksi, jona hän jatkoi kuolemaansa saakka 1992. Pääasiallisesti Hopper toimi hyväntahdon lähettiläänä, luennoiden tietokoneiden varhaisista ajoista, omasta urastaan ja siitä, että tietokonevalmistajien tulisi tehdä tietokoneiden käyttäminen helpommaksi. Useiden yliopistojen ja yritysten tiloissa pidetyt luennot päättyivät yleensä raikuviin aplodeihin. Luennoidessaan Hopper oli aina pukeutunut laivaston virka-asuunsa.
Kuoltuaan Hopper haudattiin Arlingtonin sotilashautausmaalle täysin sotilaallisin kunnianosoituksin.
Hopperin muistoa kunnioittaa muun muassa hänen mukaansa nimetty puisto Arlingtonissa Virginian osavaltiossa. Se sijaitsee Hopperin entisen asunnon edessä.
Microsoftin naistyöntekijät ovat muodostaneet työntekijäyhteisön nimeltä "Hoppers", ja perustivat myös apurahan häntä kunnioittaakseen. Hoppers-ryhmään kuuluu yli 3 000 jäsentä maailmanlaajuisesti.
Kunnianosoituksia

1969 – Ensimmäinen "Vuoden henkilö" -palkinto IT-alan ammattilaisten yhdistyksen myöntämänä
1971 – Vuosittain jaettava Grace Murray Hopper -palkinto perustettiin
1973 – Ensimmäinen yhdysvaltalainen ja ensimmäinen minkään kansallisuuden naiskunniajäsen British Computer Societyssä
1986 – Eläkkeelle jäädessään sai puolustusvoimain korkeimman kunniamerkin
1987 – Yhdysvaltain tietokonehistorian museon Hall of Fellows -jäsen (Arkistoitu – Internet Archive)
1991 – Kansallinen teknologiamitali
1996 – Hopperin mukaan nimetty ohjustorjunta-alus USS Hopper (DDG-70) laskettiin vesille. Se on yksi vain muutamasta naisen mukaan nimetyistä Yhdysvaltain laivaston aluksista.
2016 – Presidential Medal of Freedom -mitali
Anekdootteja

Koko loppu-uransa ajan Hopper oli erittäin kysytty puhuja erilaisissa tietokonetapahtumissa. Hän oli tunnettu eläväisestä ja vanhoja käsityksiä rikkovasta puhetyylistään, kuten myös laajasta kokoelmasta sotajuttuja.
Tunnetuin tarinoista on Mark II -tietokoneen sisältä löytynyt koi. Vaikka bugit ja debuggaus eivät ole vedenpitävästi Hopperin keksimiä termejä, hän toi ne julkiseen käyttöön. Lokikirja on nykyään nähtävillä Smithsonian-instituutissa Washington D.C.:ssä.
Grace Hopper tuli kuuluisaksi nanosekuntia demonstroivasta johdosta, joka oli noin 30 cm pitkä. Kun ihmiset (kuten kenraalit ja amiraalit) kysyivät häneltä miksi satelliittiviestintä vie niin kauan, hän ojensi heille johdonpätkän, joka kuvasti valon kulkemaa matkaa nanosekunnissa. Myöhemmin hän käytti samaa osoittamaan miksi tietokoneiden täytyy olla pieniä ollakseen nopeita. Useilla puhematkoillaan ja vierailuillaan hän ojensi "nanosekunteja" kaikille yleisön jäsenille, antaakseen mahdollisuuden verrata sitä johtokelaan, jossa oli kolmisensataa metriä johtoa; siis "mikrosekunti".
Aiheesta muualla

Elämäkerta (englanniksi) ja  kuvia Yhdysvaltain laivaston historian laitokselta
San Diegon Supertietokonekeskuksen sivuilla oleva elämäkerta (englanniksi)
Grace Murray Hopper -palkinto (englanniksi)
Yhdysvaltain kansallismuseon otos Mark II -lokikirjasta (englanniksi)
Yksityiskohtaisempia tietoja ja kuvia Mark II -lokikirjasta (englanniksi)
Grace Hopperin lokikirja johon on kiinnitetty kuollut koiperhonen
Heikki Holma (kenraali)

Juha Heikki Holma (s. 24. joulukuuta 1945 Helsinki) on suomalainen kenraalimajuri evp. Hän toimi sotilasurallaan muun muassa YK:n sotilastarkkailijana Iranissa, Itäisen maanpuolustusalueen osastopäällikkönä ja Pääesikunnan kansainvälisen osaston päällikkönä.
Holma on suorittanut Sotakorkeakoulun vuonna 1981. Hänet ylennettiin everstiksi vuonna 1994, prikaatikenraaliksi vuonna 1999 ja kenraalimajuriksi vuonna 2003.
Holma on toiminut myös Rauhanturvaajaliiton puheenjohtajana sekä kirjoittanut kaksi seuran historiikkia.
Horace Vernet

Taiteilijan omakuva vuodelta 1835.
Émile Jean-Horace Vernet (30. kesäkuuta 1789 Pariisi – 17. tammikuuta 1863 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari.
Juuda ja Tamar, 1840.
Vernet maalasi ennen kaikkea taistelukohtauksia esittäviä maalauksia, mutta myös itämaisia aiheita. Sekä hänen isänsä Carle Vernet että isoisänsä Claude Joseph Vernet olivat olleet tunnettuja taidemaalareita.
Kirjailija Arthur Conan Doylen luoma yksityisetsivä Sherlock Holmes mainitsee tarinassa ”Kreikkalaisen tulkin seikkailut”, että hänen isoäitinsä oli ranskalaisen taiteilijan Vernet’n sisar – mainitsematta kuitenkaan, kenestä kolmesta Vernet’stä oli kyse.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Horace Vernet Wikimedia Commonsissa
Haukkalampi (Äänekoski)

| Haukkalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Äänekoski
Koordinaatit:  62°31′42″N, 25°46′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vatianjärven alue (14.33)
Laskuoja:  oja Keljärveen 
Järvinumero:  14.336.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,7 m  
Pituus:  230 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,499 km  
Pinta-ala:  1,295 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaukkalampi 
Haukkalampi  on Keski-Suomessa Äänekoskella Hoikkapohjan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Vatianjärven alueella (14.33), jonka Rajajoen valuma-alueeseen (14.336) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,7 metriä mpy.
Håbon kihlakunta

Håbon kihlakunnan sijainti Uppsalan läänin kartalla.
Håbon kihlakunta (ruots. Håbo härad) oli kihlakunta Uppsalan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 221,93 neliökilometriä ja asukasluku 4 020 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Håbo-Tibble, Håtuna, Häggeby, Skokloster, Övergran, Yttergran ja Kalmar.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Håbo-Tibble ja Håtuna kuuluvat nykyään Upplands-Bron kuntaan Tukholman läänissä ja muut Håbon kuntaan.
Hääyö

Hääyö Otto von Diemeringenin keskiaikaisen puupiirroksen mukaan.
Hääyö on häiden jälkeinen yö, jonka hääpari viettää yhdessä.
Hääyöllä voidaan tarkoittaa myös seurakuntien Suomessa järjestämiä yöllisiä yhteisvihkimistilaisuuksia. Tilaisuuksissa pariskunnat voivat mennä naimisiin usein ilman ennakkoilmoittautumista ja vähällä vaivalla. Ensimmäinen hääyötapahtuma järjestettiin Vantaalla Pyhän Laurin kirkossa vuonna 2009, jonka jälkeen tapahtuma on levinnyt muualle Suomeen. Vantaalla tapahtuma on vakiintunut syyskuun kolmanteen perjantaihin.
Haukkalampi (Virrat)

| Haukkalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°23′52″N, 23°34′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Toisveden alue (35.42)
Laskuoja:  oja Aliseen Sulkavanjärveen 
Järvinumero:  35.425.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  132,2 m  
Rantaviiva:  0,6 km  
Pinta-ala:  2,003 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaukkalampi 
Haukkalampi  on Pirkanmaalla Virroilla Sulkavan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Sulkavanjoen valuma-alueeseen (35.425) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 132,2 metriä mpy.
Himi

| Himi (氷見市) |
| --- | --- |
 Näkymä Himiin ja Toyamanlahdelle
 lippu:  symboli
 Himin sijainti Toyaman prefektuurissa
 Himi
 Koordinaatit: 36°51′24″N, 136°58′23″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu, Hokuriku
Prefektuuri:  Toyaman prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  230,54 km²
Väkiluku (12/2020):  45 924
 – Väestötiheys:  199 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Alppiruusu
 – Kukka:  Lilja
 – Kukkiva puu:  Machilus thunbergii
 
 https://www.city.himi.toyama.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Himi (jap. 氷見市, Himi-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Toyaman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin luoteisosassa Japaninmeren Toyamanlahden rannikolla. Kaupunki on rakentunut Noton niemimaan juureen, ja sisämaassa siihen kuuluu alueita Hōdatsun kukkuloilta. Himissä on 45 924 asukasta (joulukuussa 2020) ja sen pinta-ala on 230,54 neliökilometriä.
Himi kehittyi vanhastaan kalastajakylänä ja markkinapaikkana. Edo-kaudella 1600-luvun alkupuolelta lähtien sen seitsemällä kalastussatamalla (Himi nanaura) oli Kagan daimiokunnan suojelus. Maaseutukaupunki Himistä tehtiin vuonna 1889, ja kaupunkioikeudet Himi sai vuonna 1952, kun Himin maaseutukaupunkiin liitettiin kolme kyläkuntaa. Tärkeitä elinkeinoja ovat kalastuksen lisäksi elintarvikkeiden tuotanto ja maanviljely, mutta kaupunkiin on sijoittunut myös teollisuutta.
Himin nähtävyyksiin kuuluu esimerkiksi Jōichi-jin buddhalainen temppeli, joka tunnetaan valtavasta neidonhiuspuustaan ja Gongon-festivaalistaan. Kaupungin alueella on myös useita muinaisjäännöksiä, kuten Ōzakain luola jōmon-kaudelta ja Yanaida Nunooyaman kofun-hautakumpu. Osa kaupungin rannikkoalueesta kuuluu Noton niemimaan puolikansallispuistoon. Himiä palvelee JR Nishi-Nihonin Himi-linja.
Kuvia

Vanha kauppakatu
Yanaida Nunooyama-kofun
Himin kantakaupunki vuoden 1975 ilmakuvassa
Himin rautatieasema
Kōzen-ji
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Himi Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Horace McCoy

Horace McCoy (14. huhtikuuta 1897 Pegram, Tennessee, Yhdysvallat – 15. joulukuuta 1955) oli yhdysvaltalainen kirjailija, jonka kovaksikeittyjen romaanien tapahtumat sijoittuvat 1930-luvun laman aikoihin. Hänen tunnetuin romaaninsa on Ammutaanhan hevosiakin (They Shoot Horses, Don't They? 1935), josta Sydney Pollack on ohjannut samannimisen elokuvan 1969, neljätoista vuotta McCoyn kuoleman jälkeen.
McCoy palveli ensimmäisen maailmansodan aikana Yhdysvaltojen ilmavoimissa. Hän lensi muutamia tehtäviä vihollislinjojen takana pommittajana ja tiedusteluvalokuvaajana. Hän haavoittui, ja Ranskan valtio myönsi hänelle sankaruudesta Croix de Guerre -mitalin.
Vuosina 1919–1930 hän työskenteli urheilutoimittajana Dallas Journalissa Texasissa. 1920-luvun lopulla hän alkoi saada kertomuksiaan julki jännityslehdissä.
Laman aikana McCoy muutti Los Angelesiin päästäkseen näyttelijäksi. Hän näytteli elokuvassa The Hollywood Handicap (1932). Työ yökerhon vahtimestarina Santa Monicassa herätti hänessä ajatuksen aiheeseen kirjaan They Shoot Horses, Don't They?, joka kertoo laman aikana järjestetyistä maratontansseista. Hänen romaaninsa I Should Have Stayed Home (Tapahtui Hollywoodissa) käsitteli nuoren etelävaltiolaisen näyttelijän yritystä saada työtä 1930-luvun Hollywoodissa. Romaani No Pockets in a Shroud on sankarillisen väärinymmärretyn toimittajan ristiriitaisen kliseinen kuva.
McCoyn klassikkoteos Kiss Tomorrow Goodbye ilmestyi 1948. Tarinan kertojaminä on moraaliton päähenkilö Ralph Cotter. Teoksesta on tehty saman niminen elokuva (1950, suom. Jäähyväiset huomiselle).
McCoy kirjoitti Hollywoodissa eri studioille käsikirjoituksia lännenelokuviin, rikoselokuviin ynnä muihin. Vaikka hänen työnsä on enimmäkseen jäänyt unohduksiin, hän työskenteli usein merkittävien elokuvaohjaajien kanssa, kuten Henry Hathaway, Raoul Walsh ja Nicholas Ray. Hän oli apulaiskäsikirjoittajana elokuvassa King Kong (1933), mutta hänen nimeään ei mainita elokuvan tiedoissa.
McCoy kuoli Beverly Hillsissa sydänkohtaukseen.
Aiheesta muualla

Horace McCoy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Hääyö (täsmennyssivu)

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Hääyö voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
hääyö, vastavihityn avioparin ensimmäinen yhteinen yö häiden jälkeen
Hääyö (A Sainted Devil), vuoden 1924 elokuva, jonka pääosassa oli Rudolph Valentino
Hääyö, Erik Blombergin ohjaama elokuva vuodelta 1959
Hääyö (Conversations with Other Women), Hans Canosan ohjaama elokuva vuodelta 2005.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hääyö”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Horacio Accavallo

| Horacio Accavallo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1934 Villa Diamente, Argentiina
Kuollut: 13. syyskuuta 2022 (87 vuotta)
Kansalaisuus:  Argentiina
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  Roquiño
Pituus:  156  cm
Painoluokka:  kärpässarja
Kätisyys:  vasenkätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  83
Voitot:  75
– tyrmäysvoitot:  34
Tappiot:  2
Ratkaisemattomat:  6
Horacio Accavallo ja Katsuyoshi Takayama.
Horacio Accavallo (14. lokakuuta 1934 Villa Diamante, Lanús, Argentiina – 13. syyskuuta 2022) oli argentiinalainen kärpässarjan (50 kg) nyrkkeilijä. Hän otteli ammattilaisena vuosina 1956—1967 ja saavutti 75 voittoa, joista 34 tyrmäyksellä, kaksi häviötä ja kuusi ratkaisematonta.
Accavallo nyrkkeili alkuaikoinaan pääasiassa kotimaassaan Argentiinassa, missä hän oli melko ylivoimainen. 1. maaliskuuta 1966 hän voitti Tokiossa WBA ja WBC:n 15-eräisessä mestaruusottelussa Katsuyoshi Takayaman. Accavallo oli ollut hallitsevan maailmanmestarin Salvatore Burrunin ykköshaastaja, ja kun tämä ei ollut suostunut ottelemaan Accavalloa vastaan, menetti hän mestaruutensa, joka ratkaistiin Accavallon ja Takayaman välillä.
Accavallo lopetti nyrkkeilyuransa hallitsevana WBA ja WBC-maailmanmestarina puolustettuaan mestaruutta 15-eräisessä kamppailussa Hiroyuki Ebiharaa vastaan.
Aiheesta muualla

luettelo ammattinyrkkeilyotteluista boxrec.comissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Salvatore Burruni | WBA liiton kärpässarjan maailmanmestari 1. maaliskuuta 1966 - 2. lokakuuta 1968 | Seuraaja: Hiroyuki Ebihara |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Salvatore Burruni | WBC liiton kärpässarjan maailmanmestari 1. maaliskuuta 1966 - 2. lokakuuta 1968 | Seuraaja: Chartchai Chionoi |
Horacio Coppola

Horacio Coppola (31. heinäkuuta 1906 Buenos Aires, Argentiina – 18. kesäkuuta 2012) oli argentiinalainen valokuvaaja ja elokuvaohjaaja,. Hänen puolisonsa oli saksalainen valokuvaaja Grete Stern. Hän kuvasi valokuvat, jotka ilmestyivät Jorge Luis Borgesin teoksen The Biography of Evaristo Carriego (1930) ensimmäisessä painoksessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Horacio Coppola Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Hirakata (Osaka)

| Hirakata-shi (枚方市) |
| --- | --- |
 Hirakatan rautatieaseman eteläinen sisäänkäynti
 lippu
 Hirakatan sijainti Osakan prefektuurissa.
 Koordinaatit: 34°48′52″N, 135°39′02″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Prefektuuri:  Osakan prefektuuri
Hallinto:  
 – Pormestari:  Osamu Takeuchi
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  65,08 km²
Väkiluku (2013):  408 601
 – Väestötiheys:  6 278 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Paju
 – Kukka:  Krysanteemi ja kirsikankukka
 – Lintu:  Kuningaskalastaja
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hirakata (jap. 枚方市, Hirakata-shi) on kaupunki Osakan prefektuurissa Japanissa. Se sijaitsee Yodojoen varrella prefektuurin koillisosassa Osakan ja Kioton puolivälissä. Idässä se rajautuu Kioton prefektuurin Yawatan ja Kyōtanaben kaupunkeihin, etelässä Naran prefektuurin Ikoman kaupunkiin sekä Osakan prefektuurin Katanon ja Neyagawan kaupunkeihin. Luoteessa Yodogawa-joen takana sijaitsevat Takatsukin kaupunki ja Shimamoton maaseutukaupunki. Hirakatan pinta-ala on 65,08 neliökilometriä ja siellä on 408 601 asukasta (vuonna 2013). Hirakata nimitettiin yhdeksi Japanin ydinkaupungeista huhtikuussa 2014.
Hirakata on ollut historiansa aikana liikenteellisesti merkittävä paikkakunta Kioton ja Osakan toisiinsa liittävän Yodojoen puolivälissä. Sengoku-kaudella se kehittyi temppelikaupunkina (jinaichō) ja myöhemmin Edo-kaudella kaupunkien välille rakennetun Kyōkaidō-tien eli Tōkaidōn Kioton ja Osakan välinen osuuden postiasemana (shukuba). Yksi aikakauden majataloista, Kagiya, on restauroitu museoksi. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu myös Hirakata Park -huvipuisto, jossa on muun muassa lähes 700 metrin pituinen puinen vuoristorata.
Hirakataa palvelevat JR Nishi-Nihonin Katamachi-linja (Gakkentoshi-linja) sekä Keihan-rautateiden Keihan-päälinja ja Katano-linja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hirakata (Osaka) Wikimedia Commonsissa
Hirakatan kaupungin internetsivut (japaniksi)
枚方文化観光協会 Hirakata Culture Tourist Organization (japaniksi)
Horacio Cartes

| Horacio Manuel Cartes Jara |
| --- | --- |

Paraguayn presidentti
 15. elokuuta 2013 – 15. elokuuta 2018  
Edeltäjä:  Federico Franco
Seuraaja:  Mario Abdo Benítez
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1956 (ikä 68) Asunción, Paraguay
Puoliso:  Maria Montaña de Cartes
Tiedot
Puolue:  Partido Colorado
 Nimikirjoitus
Horacio Manuel Cartes Jara (s. 5. heinäkuuta 1956 Asunción) on paraguaylainen poliitikko ja liikemies. Hän voitti huhtikuussa 2013 maansa presidentinvaalit, nostaen maansa johtoon jälleen keskustaoikeistolaisen Colorado-puolueen, joka oli hallinnut maata 1947–2008.
Cartes kuuluu maansa rikkaimpiin miehiin. Hän omistaa 25 yhtiötä joiden joukossa on maan suurin savuketehdas ja suosittu virvoitusjuomatehdas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Horacio Cartes Wikimedia Commonsissa
Paraguayn presidentti
C.A. López | F.S. López | Machain* | Rivarola | Jovellanos* | Gill | Uriarte | Bareiro | Caballero | Escobar | J.G. González | M. Morínigo* | Egusquiza | Aceval | Carvallo* | Escurra | Gaona* | Báez* | Ferreira | González Navero* | Gondra | Jara* | Rojas* | Peña* | González Navero* | Schaerer | M. Franco | Montero* | Gondra | Eus. Ayala* | El. Ayala* | Riart* | El. Ayala | Guggiari | Eus. Ayala | R. Franco* | Paiva | Estigarribia | H. Moríñigo | Frutos* | J.N. González | Rolón* | Molas | Chaves | Romero* | Stroessner | Rodríguez | Wasmosy | Cubas | González Macchi | Duarte | Lugo | F. Franco | Cartes
* väliaikainen tai toimessa
Haukkalampi (Uurainen)

| Haukkalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Uurainen
Koordinaatit:  62°24′17″N, 25°24′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Lanneveden va (14.65)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.656.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  202,6 m  
Pituus:  240 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,594 km  
Pinta-ala:  1,407 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaukkalampi 
Haukkalampi  on Keski-Suomessa Uuraisissa  Höytiän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 240 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Lanneveden valuma-alueella (14.65), jonka Muikkujoen valuma-alueeseen (14.656) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 202,6 metriä mpy.
HMS Thunderbolt (N25)

| HMS Thunderbolt |
| --- | --- |
 Thunderbolt vuonna 1940.

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cammell Laird, Birkenhead
Kölinlasku:  21. joulukuuta 1936
Laskettu vesille:  29. kesäkuuta 1938
Palveluskäyttöön:  26. lokakuuta 1940
Loppuvaihe:  tod.näk. upotettiin 14. maaliskuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 110 t (pinnalla) 1 590 t (sukelluksissa)
Pituus:  84 m
Leveys:  8,08 m
Syväys:  3,89 m (keulassa) 4,45 m (perässä)
Koneteho:  5 000 hv (diesel) 2 900 hv (sähkö)
Nopeus:  15,25 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukelluksissa)
Toimintamatka:  4 500 nm@11 solmua
Miehistöä:  59
Aseistus
Aseistus:  6 sisäistä ja 4 ulkoista torpedoputkea 102 mm kansitykki
HMS Thunderbolt (viirinumero N25) oli Britannian kuninkaallisen laivaston T-luokan sukellusvene, joka laskettiin vesille 29. kesäkuuta 1938 nimellä HMS Thetis. Alus upposi 1. kesäkuuta 1939 koesukelluksella, mutta hylky nostettiin, korjattiin ja otettiin palvelukseen nimellä Thunderbolt 26. lokakuuta 1940. Sen upotti todennäköisesti Regia Marinan korvetti RN Cicogna Sisilian edustalla 14. maaliskuuta 1943.
Thunderbolt on yksi harvoista sotilasaluksista, jotka ovat uponneet kahdesti ja menettäneet kaksi miehistöä.
Valmistus

Alus tilattiin 10. elokuuta 1936 Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 21. joukukuuta 1936. Alus laskettiin vesille 29. kesäkuuta 1938 ja otettiin käyttöön 4. maaliskuuta 1939.
Palvelus > Kunnostus

Noston ja tyhjentämisen jälkeen Thetis palautettiin telakalle. Lähes kaikki Cammell Lairdin sukellusveneenrakentajat olivat kuolleet uppoamisessa. Aluksen tyhjennetty runko seisoi telakalla viikkojen ajan odottamassa amiraliteetin päätöstä aluksen kohtalosta. Rauhan aikaan hylky olisi luultavasti romutettu, mutta koska oli sota-aika, uusia sukellusveneitä tarvittiin äkkiä.