stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Esteettömyys
Aiheesta muualla

Liikenne- ja viestintäministeriö: Kohti esteetöntä tietoyhteiskuntaa. Toimenpideohjelma 2011-2015[vanhentunut linkki] (lvm.fi)
Suomen rakentamismääräyskokoelma: Esteetön rakennus
Esteeton.fi - Tietoa rakennetun ympäristön ja liikkumisen esteettömyydestä
Laki eräiden tuotteiden esteettömyysvaatimuksista 102/2023 Finlex. Viitattu 4.2.2023.
Pyörätuoliramppi antaa esteettömän kulun.
FedEx Expressin lento 80

| FedEx Expressin lento 80 |
| --- | --- |
 Onnettomuuskone odottamassa nousulupaa Naritan kansainvälisellä lentoasemalla päivää ennen onnettomuutta.
Yhteenveto
Päivämäärä:  22. maaliskuuta 2009
Onnettomuustyyppi:  epäonnistunut laskeutuminen
Tapahtumapaikka:  Naritan kansainvälisen lentoaseman kiitotie 34L, Narita, Chiban prefektuuri, Japani
 :  35°45′35″N, 140°22′39.69″W
Lähtöpaikka:  Guangzhou Baiyunin kansainvälinen lentoasema, Kiina
Määränpää:  Naritan kansainvälinen lentoasema, Japani
Kuolleita:  2 (kaikki)
Loukkaantuneita:  0
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  McDonnel-Douglas MD-11F
Lentoyhtiö:  FedEx Express
Rekisteritunnus:  N526FE
Matkustajia:  0
Miehistöä:  2
FedEx Expressin rahtilento 80 Kiinan Kantonista oli laskeutumassa Naritan kansainväliselle lentoasemalle Tokiossa Japanissa 22. maaliskuuta 2009, kun se miehistön tekemän virheen johdosta tuhoutui.
Kone oli laskeutumiskiidon loppuvaiheessa, kun se perämiehen liian suuren ohjausliikkeen johdosta pompahti kiitotiestä. Vasen laskuteline toimi suunniteltujen rajojen ulkopuolella ja siirsi liike-energiaa siipeen, joka murtui. Kone syttyi palamaan ja kaatui vasemmalle kyljelleen. Se liukui kiitotien vasemman puoleiselle nurmikentälle päätyen ylösalaisin. Onnettomuudessa menehtyi koneen kaksihenkinen miehistö. Onnettomuus oli ensimmäinen FedEx Expressin rahtilentokoneelle sattunut vakava onnettomuus (1997 FedExin samantyyppinen kone putosi Alaskassa lentäjän virheen johdosta, mutta kuolemantapauksilta vältyttiin) ja ensimmäinen vakava onnettomuus Naritan lentoasemalla. Turmakone oli rakennettu vuonna 1994 alun perin Delta Air Linesille. Vuonna 2006 Federal Express osti koneen ja muunsi matkustajalentokoneeksi rakennetun koneen rahtikoneeksi.
Eternity (Freedom Callin albumi)

| Eternity Freedom Call |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2002
 Tyylilaji: Power metal
 Kesto: 47.56
 Levy-yhtiö: SPV
Freedom Callin muut julkaisut
| Crystal Empire 2001 | Eternity 2002 | Live Invasion 2004 |
Eternity on Freedom Call -nimisen power metal -yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2002.
Kappaleet

Metal Invasion – 6.48
Flying High – 4.09
Ages of Power – 4.41
The Spell – 0.54
Bleeding Heart – 4.58
Warriors – 4.20
The Eyes of the World – 3.55
Flame in the Night – 4.57
Land of Light – 3.54
Island of Dreams – 4.16
Turn back Time – 5.04
Kokoonpano

Chris Bay – laulu, kitara, koskettimet
Cedric Dupont – kitara
Ilker Ersin – basso
Dan Zimmermann – rummut
Arvostelut

Imperiumi: 9/10
Metal1: 8/10
Metal Music Archives:
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut (englanniksi)
Eternity (Freedom Callin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Eternity (Freedom Callin albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ethel Waters

Ethel Waters
Ethel Waters (31. lokakuuta 1896 Chester, Pennsylvania, Yhdysvallat – 1. syyskuuta 1977 Chatsworth, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen blues- ja jazz-laulaja ja näyttelijä. Hän oli Oscar-ehdokkaana sivuosasta elokuvassa Veren perintö (Pinky, 1949). Hän oli historian toinen afroamerikkalainen naisnäyttelijä, joka oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.
Huomionosoitukset

GMA Gospel Music-kunniagallerian jäsen (1984)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ethel Waters Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ethel Waters Elonetissä.
Firuz Šah Tughluq

| Firuz Šah Tughluq |
| --- | --- |
 
Delhin sulttaani
Valtakausi:  1351–1388
Edeltäjä:  Muhammad bin Tughluq
Seuraaja:  Ghiyas-ud-Din Tughluq Šah II

Syntynyt:  1309
Kuollut:  20. syyskuuta 1388 Jaunpur
Suku:  Tughluq
Isä:  Malik Rajab
Äiti:  Bibi Naila
Uskonto:  islam
Firuz Šah Tughluq oli Delhin sulttaanikuntaa hallinneen Tughluq-dynastian sulttaani vuosina 1351–1388. Hän peri edeltäjältään, serkultaan Muhammad bin Tughluqilta sekasortoisten ja hajoamassa olevan sulttaaikunnan hallinnan. Valtaan noustuaan hän pyrki korjaamaan edellisen sulttaanin aikana vahingoittuneita suhteita maan aatelistoon. Hän luopui myös edeltäjänsä määräämistä ankarista veroista, ja piti voimassa vain ne verot, joita voitiin kerätä koraanin sallimissa rajoissa. Hän pyrki kohentamaan maanviljelijöiden elinoloja rakennuttamalla kastelujärjestelmiä ja kanavia. Hän pyrki pitämään myös valtakuntaa koossa yrittämällä vallata Delhin sulttaanikunnasta irtautuneen Bengalin sulttaanikunnan takaisin, siinä kuitenkaan onnistumatta. Delhin vallasta itsenäistyneitä Intian eteläisiä kuningaskuntia hän ei valtakaudellaan tavoitellut takaisin. Firuz Šah Tughluq kuoli vuonna 1388. Hän oli Tughluq-dynastian viimeinen vahva hallitsija. Hänen jälkeensä valtakunta ajautui sisäisiin kiistoihin ja Tughluqien dynastia alkoi taantua.
Fakhreddine Galbi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 14. elokuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Korba, Tunisia
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 190 cm
Seura
Seura: CS Sfaxien
Junioriseurat
1999–2004:  CS Korba
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004–2006 2006–2008 2008–2009 2009–2010 2010– |  CS Korba  US Monastir  FC Vaduz  Stade Tunisien  CS Sfaxien | 20 (7) 21 (8) 21 (2) 12 (2) 4 (0) |
Maajoukkue
| 2006 |  Tunisia | 1 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. joulukuuta 2010.
Fakhreddine Galbi (s. 14. elokuuta 1984 Korba, Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa CS Sfaxienia.
Ura

Galbi aloitti uransa kotikaupunkinsa joukkueen CS Korban riveissä vuonna 2004, josta hän siirtyi kahden kauden jälkeen US Monastiriin vuonna 2006. Galbi siirtyi lopulta Sveitsin pääsarjassa pelaavaan liechtensteinilaisseuraan vuonna 2008. Hän allekirjoitti alun perin sopimuksen vuoteen 2010 asti, mutta jätti seuran ensimmäisen kauden jälkeen. Elokuussa 2009 Galbi siirtyi takaisin kotimaahansa Tunisiaan Stade Tunisienin joukkueeseen.
30. heinäkuuta 2010 Galbi siirtyi vuoden jälkeen CS Sfaxieniin.
Etelä-Holland

| Etelä-Holland Zuid-Holland |
| --- | --- |
 Etelä-Hollandin kunnat vuonna 2018.
 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Etelä-Holland
Kuntia:  60
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Haag
 – Komissaari:  Jaap Smit (CDA)
Pinta-ala:  3 418,5 km²
 – maa:  2 814,69 km²
 – sisävesi:  603,81 km² 
Väkiluku (2015):  3 600 784
 – väestötiheys:  1 282,3 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  NL-ZH
 
Provinssin viralliset kotisivut
Etelä-Holland, myös Zuid-Holland (aiemmin Etelä-Hollanti), on maakunta Alankomaiden länsiosassa, Pohjanmeren rannalla. Se on Alankomaiden provinsseista väkiluvultaan suurin sekä yksi tiheimmin asutuista ja eniten teollistuneista provinsseista. Naapuriprovinsseja ovat Zeeland lounaassa, Pohjois-Brabant kaakossa, Gelderland idässä, Utrecht koillisessa ja Pohjois-Holland pohjoisessa.
Etelä-Hollandin väkiluvultaan suurimmat kaupungit ovat Haag ja Rotterdam. Muita kaupunkeja ovat muun muassa pääosin 1970-luvulla rakennettu Zoetermeer, Leiden, Delft ja Gouda. Provinssin asukasluku on 3 600 784 (vuonna 2015).
Etelä-Holland on jaettu 67 kuntaan.
Historia

Etelä-Hollandin provinssi muodostettiin vuonna 1840, kun Hollannin provinssi jaettiin pohjoiseen (Pohjois-Holland) ja eteläiseen osaan.
Etelä-Hollandista on siirretty kolme kuntaa Utrechtin provinssiin: Oudewaterin vuonna 1970, Woerdenin vuonna 1989 ja Vianenin vuonna 2002.
Kunnat (2018)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alblasserdam  Albrandswaard  Alphen aan den Rijn  Barendrecht  Binnenmaas  Bodegraven-Reeuwijk  Brielle  Capelle aan den IJssel  Cromstrijen  Delft  Den Haag (’s-Gravenhage)  Dordrecht  Giessenlanden  Goeree-Overflakkee  Gorinchem  Gouda  Hardinxveld-Giessendam  Hellevoetsluis  Hendrik-Ido-Ambacht  Hillegom  |  Kaag en Braassem  Katwijk  Korendijk  Krimpen aan den IJssel  Krimpenerwaard  Lansingerland  Leerdam  Leiden  Leiderdorp  Leidschendam-Voorburg  Lisse  Maassluis  Midden-Delfland  Molenwaard  Nieuwkoop  Nissewaard  Noordwijk  Noordwijkerhout  Oegstgeest  Oud-Beijerland  |  Papendrecht  Pijnacker-Nootdorp  Ridderkerk  Rijswijk  Rotterdam  Schiedam  Sliedrecht  Strijen  Teylingen  Vlaardingen  Voorschoten  Waddinxveen  Wassenaar  Westland  Westvoorne  Zederik  Zoetermeer  Zoeterwoude  Zuidplas  Zwijndrecht  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etelä-Holland Wikimedia Commonsissa
Provinssin viralliset sivut
Lista kunnista väestö- ja pinta-ala-tietoineen (Arkistoitu – Internet Archive)
Erävisjärvi

| Erävisjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Loppi
Koordinaatit:  60°41′39″N, 24°21′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tervajoen valuma-alue (35.87)
Laskujoki:  Erävisjoki 
Järvinumero:  35.874.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110,3 m 
Rantaviiva:  4,149 km  
Pinta-ala:  50,987 ha  
 fiErävisjärvi 
Erävisjärvi  on Kanta-Hämeessä Lopella Hevosojan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on muodostunut matalaan painanteeseen Erävismäen harjun taakse . Sen pinta-ala on 51 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 4,1 kilometriä ja sen rannat ovat pääosin metsämaata. Järven lähiympäristössä sijaitsee neljä maatilaa ja sen rannoille on rakennettu yli 30 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Lopelta Karkkilaan johtavalta tieltä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Tervajoen valuma-alueeseen, johon Loppijärven valuma-alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,3 metriä mpy. eli noin neljä metriä korkeampana kuin Loppijärvi, johon Erävisjärvi laskee Erävisjokea myöten. Erävisjärveen laskee neljä metsäojaa, joista yksi tuo ojitetun Luutasuon kuivatusvesiä.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Ervisto järvi". Karttaan on järven laskujoki merkitty alkamaan luoteispään itään työntyvästä lahdesta eikä itäpäästä niin kuin nykyään. Kartan merkintä on todennäköisesti oikea, koska Kansalaisen karttapaikan varjostuskartassa (Lidar-laserkeilaus) vanhan joen yläjuoksu erottuu suon ja peltomaan keskeltä edelleen. Luusuan paikan vaihrto on laskenut myös järven vedenpintaa, sillä myös vanha rantaviiva näkyy varjostuskartassa. Järvellä oli vain yksi maatalo 1850-luvulla. Se oli torppa, joka sijaitsi maantien ja järven välissä. Sitä vastaa nykyinen Lepola.
Vuoden 1954 peruskartassa oli rantaan rakennettu vain muutama vapaa-ajan asunto, mutta seuraavassa vuoden 1979 kartassa niitä oli runsaammin.
Fakaravan lentoasema

Fakaravan lentoasema (IATA: FAV, ICAO: NTGF) on lentoasema Fakaravan atollilla Ranskan Polynesiassa. Se sijaitsee 3,5 kilometrin päässä Rotoavan kylästä. Vuonna 2014 sen kautta kulki noin 26 000 matkustajaa.
Lentoyhtiöt ja kohteet

| Lentoyhtiö | Kohteet |
| --- | --- |
Air Tahiti: Bora Bora, Papeete, Rangiroa
Etelä-Hiislampi

| Etelä-Hiislampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  61°59′32″N, 26°44′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Mustalampeen 
Järvinumero:  14.923.1.085
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  104,8 m  
Pituus:  760 m  
Leveys:  300 m  
Rantaviiva:  1,844 km  
Pinta-ala:  12,302 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiEtelä-Hiislampi 
Etelä-Hiislampi  on Etelä-Savossa Kangasniemellä  Reinikkalan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 760 metriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 12,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Puulan lähi-alueeseen (14.923) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 104,8 metriä mpy.
Ernest Daudet

| Ernest Daudet |
| --- | --- |
 Ernest Daudet 1909.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1837
Kuollut: 1921 (83–84 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ernest Daudet (1837−1921) oli ranskalainen journalisti ja kirjailija. Kaunokirjailijana hän oli varsinkin veljensä Alphonse Daudet'n rinnalla keskinkertainen. Sisällöltään arvokkaampaa kirjallista materiaalia hän on tuottanut historiallisen tutkimuksen alalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ernest Daudet Wikimedia Commonsissa
Ernest Bloch

Ernest Bloch.
Ernest Bloch (24. heinäkuuta 1880 – 15. heinäkuuta 1959) oli juutalainen amerikansveitsiläinen säveltäjä.
Bloch syntyi Genevessä ja opiskeli musiikkia Brysselin konservatoriossa, missä hänen opettajanaan oli muun muassa Eugène Ysaÿe. Myöhemmin hän opiskeli Frankfurtissa Hoch-konservatoriossa. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1916 ja sai maan kansalaisuuden vuonna 1924. Yhdysvalloissa hän toimi vasta perustetun Institute of Musicin musiikillisena johtajana Clevelandissä vuosina 1920–1925 ja San Franciscon konservatorion johtajana vuosina 1925–1930. Suurimman osan 1930-luvusta hän vietti Sveitsissä ennen kuin palasi Yhdysvaltoihin. Hän kuoli Portlandissa, Oregonissa.
Blochin varhaisissa sävellyksissä on vaikutteita ranskalaisesta impressionismista (Claude Debussy) sekä saksalaisilta säveltäjiltä (Bruckner, R. Strauss, Mahler). Myöhemmissä teoksissa on juutalainen perussävy, jossa on vaikutteita juutalaisesta liturgisesta ja kansanmusiikista. Toisen maailmansodan jälkeen sävelletyt teokset ovat vaihtelevampia tyyliltään, vaikka niissä säilyy Blochin pohjimmiltaan romanttinen muotokieli. Joissakin teoksissa jatkuu juutalainen teema, toisissa on aineksia uusklassismista tai atonaalisesta musiikista.
Teoksia

Macbeth (1910), ooppera
Schelomo (1916), sellolle ja orkesterille
Israel Symphony (1916)
Trois poèmes juifs (1917), orkesteriteos
Baal Shem (1923), viululle ja pianolle, myöhempi versio viululle ja orkesterille
America, rapsodia kuorolle ja orkesterille (1926)
Avodath Hakodesh (1933), baritonille, kuorolle ja orkesterille
Viulukonsertto (1938)
Suite hébraïque (1950)
Erkki Vuonokari

Erkki Veikko Ilmari Vuonokari (s. 7. toukokuuta 1950 Pori) on suomalainen eläköitynyt opettaja ja arkistonjohtaja.
Henkilöhistoria

Vuonokarin vanhemmat olivat laitosmies, koneasentaja Kauko Vuonokari ja kotirouva, siivooja Maija Vuonokari. Hän avioitrui 1974 yhteiskuntatieteitten maisteri, sairaanhoitaja Thelma Ethel Inkeri Hultinin kanssa. Vuonokari tuli ylioppilaaksi Kiukaisten lukiosta 1971 ja valmistui filosofian maisteriksi Tampereen yliopistosta 1975, opiskeltuaan siellä yleistä historiaa ja valtiotiedettä. Kansalaisopiston opettajan ja rehtorin tutkinnon hän suoritti 1976. Vuonokari toimi kotikielenopettajana Västeråsissa Ruotsissa 1979–1980 ja Ruotsinsuomalaisten arkiston johtajana 1980–2018.
Ruotsinsuomalaisten arkisto oli perustettu jo 1977, mutta Vuonokari oli sen ensimmäinen vakinainen työntekijä. Arkistonjohtajana hän oli mukana keräämässä dokumenttiaineistoja, elämäkertoja, valokuvia ja filmejä sekä järjesti aineiston keruukilpailuja ja historiaprojekteja. Hän on myös toimittanut antologioita ruotsinsuomalaisista, järjestänyt näyttelyitä ja toiminut luennoijana ja asiantuntijana. Vuoden ruotsinsuomalainen -elämäntyöpalkinnon Vuonokari sai 2021.
Julkaisuja

Muistiot perinnekeräysten järjestämiseksi ruotsinsuomalaisille, 1985–1992 (Ruotsinsuomalaisten arkisto)
Muistitieto ja ruotsinsuomalaiset, 1984
Hitsikissa hiipii uniin: ruotsinsuomalaisten metallityöläisten kertomuksia pakkosulatuksen vuosilta, 1989 (toim. J. Pelkosen kanssa)
Luokan kynnyksen yli: ruotsinsuomalaiset kirjoittavat kouluhistoriaa, 1993 (toim. J. Pelkosen kanssa)
Sauna - hemlängtans boplats för sverigefinländare, men vad är bastu för svenskar?, 1997
Det annorlunda Sverige, 1998
Francisco Ovidio Vera Intriago

Francisco Ovidio Vera Intriago (7. lokakuuta 1942 Junín – 21. huhtikuuta 2014) oli ecuadorilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Portoviejon hiippakuntaan 28. kesäkuuta 1970 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Autentin titulaaripiispaksi 16. joulukuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 1993. Pääkonsekraattorina toimi José Mario Ruiz Navas, jota avustivat Luis Alfredo Carvajal Rosales ja Victor Alejandro Corral Mantilla.
Etummainen sahalihas

Serratus anterior
Etummainen sahalihas (lat. musculus serratus anterior) sijaitsee kahdeksan ylimmän kylkiluun päällä rinnan vieressä ja kiinnittyy pitkin lapaluun takimmaista reunaa.
Toiminnot

Serratus anterioria kutsutaan toisinaan "nyrkkeilijän lihakseksi", sillä sen työnä on venyttää eli työntää eteenpäin lapaluuta ja se osallistuu käden liikkeisiin kylkiluiden alueella, mikä tapahtuu lyöntiä tehdessä. Serratus anterior osittain pitää lapaluun paikoillaan, kääntää sitä ylös ja toimii myös ihmisen hengittäessä.
Harjoittaminen

Etummainen sahalihas on lähinnä apulihas, joka kehittyy isommissa liikkeissä. Sitä voi harjoittaa "incline shoulder raise" -liikkeellä, jossa maataan vinopenkissä kädet suorina ja painot/tanko käsissä ja sitten kurotetaan kattoon nostamalla olkapäät penkistä, mutta ei kuitenkaan yläselkää. Suurempina liikkeinä on mainittu myös mm. pystypunnerrus, penkkipunnerrus ja leukojen veto, joissa käsivarsia käytetään kohotetuissa asennoissa.
Francisco Núñez Olivera

Francisco Núñez Olivera (13. joulukuuta 1904 Extremadura – 29. tammikuuta 2018 Extremadura) oli espanjalainen yli 110-vuotiaaksi elänyt mies. Hänestä tuli maailman vanhin mies Yisrael Kristalin kuoltua 11. elokuuta 2017. Hän liittyi armeijaan 19-vuotiaana ja taisteli Rifin sodassa. Hän on myös Espanjan sisällissodan veteraani. Hänen toinen munuaisensa poistettiin, kun hän oli 90-vuotias, ja 98-vuotiaana hänelle tehtiin kaihileikkaus. Hän sai lempinimen "Marchena" yhdennäköisyydestään espanjalaiseen flamencolaulaja-lauluntekijä Pepe Marchenaan.
Núñez Olivera kuoli kotikylässään 113-vuotiaana 29. tammikuuta 2018.
Firth of Clyde

Firth of Clyden kartta
Firth of Clyde on  Clydejoen estuaari Irlanninmeressä Skotlannin länsirannikolla. Se on monihaarainen ja siinä on saaria, niemiä ja lahtia, joita Skotlannissa kutsutaan nimellä loch.
Estuaarissa elää hylkeitä ja pyöriäisiä, ja siellä tavataan säännöllisesti lahtivalaita ja joskus myös miekkavalaita, muutaman kerran jopa ryhävalas. Alue on kuuluisa jättiläishaista, joita kalastettiin siellä vuoteen 1995 asti.
Estuaarissa on suojaisaa mutta silti melko syvää vettä, joten se on pitkään ollut huviveneilijöiden suosimaa aluetta. Siellä on kymmenen suurta venesatamaa ja niissä yhteensä tuhansia veneitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Firth of Clyde Wikimedia Commonsissa
Eric Staal

| Eric Staal |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. lokakuuta 1984 (ikä 39) Thunder Bay, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  95 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–2024
Seurat:  Carolina Hurricanes (NHL) Lowell Lock Monsters (AHL) New York Rangers (NHL) Minnesota Wild (NHL)   Buffalo Sabres (NHL) Montreal Canadiens (NHL) Iowa Wild (AHL) Florida Panthers (NHL)
NHL-varaus:  2. varaus, 2003 Carolina Hurricanes
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Carolina Hurricanes | 2006  |
Eric Craig Staal (s. 29. lokakuuta 1984 Thunder Bay, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. Carolina Hurricanes varasi hänet vuoden 2003 varaustilaisuudessa toisena pelaajavarauksena. Staal pelasi Hurricanesissa 12 kautta ja oli voittamassa joukkueessa Stanley Cupia kaudella 2005–2006. Hän toimi Hurricanesin kapteenina vuodesta 2010, kunnes siirtyi New York Rangersiin helmikuussa 2016. Staal oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Eric on Staalin kiekkoperheen vanhin: hänen nuoremmat veljensä pelaavat myös jääkiekkoa ammattitasolla, Marc Staal on pelannut vuodesta 2005 lähtien ensin New York Rangersia ja sittemmin Detroit Red Wingsia. Jordan Staal on edustanut vuodesta 2012 Carolina Hurricanesia pelattuaan sitä ennen kuusi kautta Pittsburgh Penguinsissa. Veljeskatraan nuorin jäsen, Jared Staal, on niin ikään pelannut NHL:ssä, kaksi ottelua Carolina Hurricanesissa kaudella 2012–2013.
Kanadan jääkiekkomaajoukkueen riveissä Staal on saavuttanut kolme arvokisamitalia. Vancouverin olympiakisoissa Staal saavutti ensimmäisen olympiamitalinsa vuonna 2010 Kanadan voittaessa kultaa, ja jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuista Staal on voittanut kultaa vuonna 2007 ja hopeaa vuonna 2008. Voitettuaan olympiakullan Staal liittyi niin sanottuun kolmen kullan klubiin, eli hän on voittanut Stanley Cupin, maailmanmestaruuden sekä olympiakultaa.
Ura > Juniorivuodet

Ennen ammattilaisuraansa Staal pelasi vuodet 2000–2003 OHL-seura Peterborough Petesissä. Hän oli kahdella ensimmäisellä OHL-kaudellaan joukkueensa kolmanneksi tehokkain pelaaja runkosarjassa. Kaudella 2000–2001 hän teki 49 pistettä 63:ssa runkosarjaottelussa, 19 maalia ja 30 syöttöpistettä, ja 2001–2002 62 pistettä 56:ssa ottelussa, 23 maalia ja 39 syöttöpistettä. Pudotuspeleissä hän oli ensimmäisellä OHL-kaudellaan Petesin toiseksi tehokkain pelaaja tehtyään seitsemän tehopistettä, kaksi maalia ja viisi syöttöpistettä, ja toisella kaudellaan joukkueen tehokkain tehtyään yhdeksän tehopistettä, kolme maalia ja kuusi syöttöpistettä.
Kolmannella kaudellaan OHL:ssä Staal sijoittui Petesin sisäisen pistepörssin kärkeen 98:lla pisteellä (39 maalia ja 59 syöttöpistettä), jotka hän teki 66:ssa runkosarjaottelussa. Pudotuspeleissä hän teki seitsemässä ottelussa 14 pistettä, yhdeksän maalia ja viisi syöttöpistettä. Staal sijoittui OHL:n maalipörssissä kaudella 2002–2003 sijalle kahdeksan, syöttöpörssissä jaetulle sijalle kuusi ja pistepörssissä sijalle seitsemän. Kauden jälkeen hänet nimettiin liigan toiseen tähdistökentälliseen.
Ura > Maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Vancouver 2010 | jääkiekko |  |
| MM-jääkiekko  | MM-jääkiekko  | MM-jääkiekko  |  |
|  Kultaa | Venäjä 2007 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Kanada 2008 | jääkiekko |  |
Staal on edustanut Kanadan jääkiekkomaajoukkuetta neljissä aikuisten jääkiekon arvokilpailuissa. Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2007, jolloin MM-turnaus järjestettiin Venäjällä, hän oli voittamassa maailmanmestaruutta, kun Kanada voitti turnauksen loppuottelussa Suomen maalein 4–2. Staal oli turnauksen pistepörssissä jaetulla sijalla 11 ja maalipörssissä jaetulla sijalla kuusi tehtyään yhdeksässä ottelussa viisi maalia ja annettuaan viisi maalisyöttöä. Vuonna 2008 hän oli voittamassa MM-hopeaa. Staal on pelannut maailmanmestaruuskilpailuissa myös 2013, jolloin Kanada jäi mitaleitta.
Torinon olympialaisissa vuonna 2006 Staal, kuten myös Bryan McCabe ja Jason Spezza, olivat Kanadan jääkiekkomaajoukkueen varamiehiä. Voitettuaan kultaa Vancouverin olympialaisissa vuonna 2010 Staal liittyi niin sanottuun kolmen kullan klubiin, eli hän on voittanut maailmanmestaruuden, olympiakullan ja Stanley Cupin.