stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Timanttiananakset
Lajeja

kirjotimanttiananas (Guzmania lindenii)
punatimanttiananas (Guzmania lingulata)
tähkätimanttiananas (Guzmania monostachia)
mosaiikkitimanttiananas (Guzmania musaica)
veritimanttiananas (Guzmania sanguinea)
viirutimanttiananas (Guzmania zahnii)
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Timanttiananakset – Guzmania
Timanttiananas tuo kotiin eksoottisen tuulahduksen tropiikista – katso vinkit timanttiananaksen kasvatukseen ja hoitoon Meillä Kotona
Torppa (Veteli)

Torppa on Keski-Pohjanmaan maakunnassa ja Vetelin kunnassa sijaitseva noin 150 ihmisen kylä. Se sijaitsee Vetelin keskustasta noin 2 km länteen ja Räyringistä 10 km pohjoiseen. Torpan postinumero on 69700. Torpassa sijaitsevat muun muassa Vetelin kirkko, Vetelin museo, Karjalankoski ja Kivivesi, sekä jalkapallokenttä, joka on Vetelin entinen yleisurheilukenttä. Torpan muita järviä ja lampia ovat muiden muassa Valkiavesi, Pikku Kivivesi ja Kaakkurilampi. Torpassa sijaitsee myös paljon soita. Niitä ovat esim. Isoneva ja Valkiavedenneva, jossa sijaitsee noin 400 vuotta vanha Krässimänty ja Kalasääkselle tukirakennettu pesä. Torpan halki virtaa Perhonjoki.
Torben Lund

| Torben Lund> Euroopan parlamentin jäsen |
| --- | --- |
 Tanska 20. heinäkuuta 1999 – 20. heinäkuuta 2004  
Tanskan terveysministeri
 Poul Nyrup Rasmussenin I hallitus 25. tammikuuta 1993 – 27. syyskuuta 1994  
Edeltäjä:  Ester Larsen
Seuraaja:  Yvonne Herløv Andersen
Kansankäräjäedustaja
 1981–1998  
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. marraskuuta 1950 (ikä 73) Vejle, Tanska
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit (vuoteen 2007)
Koulutus:  juristi
Tutkinnot:  Aarhusin yliopisto
Torben Lund (s. 6. marraskuuta 1950 Vejle) on tanskalainen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1981–1998, toiminut Tanskan terveysministerinä 1993–1994 ja ollut Euroopan parlamentin jäsen 1999–2004. Hän kuului aiemmin Sosiaalidemokraatteihin, mutta erosi puolueesta vuonna 2007. Koulutukseltaan hän on juristi.
Aiheesta muualla

Torben Lund Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Torben Lund Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Torben Rechendorff

| Torben Rechendorff> Tanskan viestintäministeri |
| --- | --- |
 Poul Schlüterin III ja IV hallitus 10. kesäkuuta 1989 – 25. tammikuuta 1993  
Edeltäjä:  Hans Peter Clausen
Seuraaja:  Arne Melchior
Tanskan kirkkoministeri
 Poul Schlüterin III ja IV hallitus 3. kesäkuuta 1988 – 25. tammikuuta 1993  
Edeltäjä:  Mette Madsen
Seuraaja:  Arne Oluf Andersen
Kansankäräjäedustaja
 1990–1998  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1937 Kööpenhamina, Tanska
Kuollut: 28. marraskuuta 2022 (85 vuotta)
Ammatti:  opettaja, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Konservatiivinen kansanpuolue
Torben Rechendorff (1. huhtikuuta 1937 Kööpenhamina – 28. marraskuuta 2022) oli tanskalainen Konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1990–1998 ja toimi Tanskan kirkkoministerinä 1988–1993 sekä viestintäministerinä 1989–1993. Vuosina 1993–1995 hän oli Konservatiivisen kansanpuolueen virallinen puheenjohtaja (landsformand), mutta käytännössä puoluetta johti poliittinen johtaja (politisk leder) Hans Engell, jolle myös puheenjohtajan titteli siirtyi 1995.
Aiheesta muualla

Torben Rechendorff Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (arkistoitu) (tanskaksi)
Tiotetrabarbitaali

| --- | --- |

Tiotetrabarbitaali
Systemaattinen (IUPAC) nimi
5-etyyli-5-heksan-3-yyli-2-sulfanylideeni-1,3-diatsinaani-4,6-dioni
Tunnisteet
CAS-numero: 467-38-9
ATC-koodi:  ?
PubChem CID: 3083570
Kemialliset tiedot
Kaava: C12H20N2O2S 
Moolimassa: 256,364 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Tiotetrabarbitaali on barbituraattijohdannainen lääkeaine. Se on nopeavaikutteinen ja sitä on käytetty anestesia-aineena. Tiotetrabarbitaalin valmistenimi oli Thionarcex. Tiotetrabarbitaalia on käytetty myös eläinlääketieteessä.
Aiheesta muualla

PubChem: Thiotetrabarbital (englanniksi)
Barbituraatit
alfenaali
allobarbitaali
amobarbitaali
aprobarbitaali
barbeksakloni
barbitaali
barbitaalinatrium
bentsobarbitaali
bentsyylibutyylibarbitaali
brallobarbitaali
butabarbitaali
butalbitaali
etallobarbitaali
fenobarbitaali
fenobarbitaalinatrium
fetarbitaali
heksobarbitaali
heptabarbitaali
metarbitaali
metioturiaatti
metituraali
metoheksitaali
metyylifenobarbitaali
nealbarbitaali
pentobromitaali
pentobarbitaali
probarbitaali
proksibarbaali
reposaali
sekobarbitaali
sekbutabarbitaali
sigmodaali
syklobarbitaali
talbutaali
tetrabarbitaali
tialbarbitaali
tiamylaali
tiopentaali
tiosekonaali
tiotetrabarbitaali
vinbarbitaali
vinyylibitaali
Stanisław Wojciechowski
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stanisław Wojciechowski Wikimedia Commonsissa
Tiflisin pankkiryöstö 1907

Tiflisin Jerevan-aukio 1870-luvulla.
Tiflisin pankkiryöstö 1907 oli Venäjän keisarikuntaan kuuluneessa Tiflisissä (nyk. Tbilisi Georgiassa) 26. kesäkuuta (J: 13. kesäkuuta) 1907 tapahtunut Venäjän valtionpankin rahakuljetuksen ryöstö, jonka tarkoituksena oli rahoittaa vallankumouksellisen bolševikkipuolueen toimintaa. Ryöstöön liittyneessä kranaatti-iskussa Tiflisin Jerevan-aukiolla sai surmansa kymmeniä sivullisia. Ryöstöä johti bolševikkeja tukenut armenialais-georgialainen ammattirikollinen Simon Ter-Petrosjan eli ”Kamo”, mutta sen varsinaisena suunnittelijana pidetään Josif Stalinia (oikea nimi Josif Džugašvili), jonka poliittisella uralla tapaus merkitsi käännekohtaa. Pääosaa varsinaisista ryöstäjistä ei saatu kiinni, mutta joukko korkea-arvoisia bolševikkeja jäi kiinni yrittäessään vaihtaa ryöstösaaliiseen kuuluneita seteleitä ulkomailla. Vaikka itse ryöstö oli menestys, siitä koitui bolševikeille lähinnä haittaa.
Tausta

Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen neljännessä puoluekokouksessa Tukholmassa huhtikuussa 1906 menševikit ajoivat läpi päätöslauselman, joka kielsi puoluetoiminnan rahoittamisen ”pakko-otoilla” eli pankkiryöstöillä. Viidennessä edustajakokouksessa Lontoossa toukokuussa 1907 hyväksyttiin jyrkempi lauselma, joka määräsi ryöstöihin syyllistyneet jatkossa erotettaviksi puolueesta. Ryöstöjä olivat järjestäneet nimenomaan bolševikit, jotka kiellosta huolimatta eivät aikoneet luopua niistä jatkossakaan. Määräyksiä ryöstöihin antoivat bolševikkien johtaja Vladimir Lenin sekä laittomaan rahoitukseen ja väkivaltaisiin iskuihin erikoistunut Leonid Krasin.
Georgialainen bolševikki Josif Džugašvili, lempinimeltään ”Koba” ja myöhemmin puoluenimeltään Stalin, oli keväällä 1906 koonnut puoluetta palvelevan ryöstökoplan, jonka keskeinen henkilö oli hänen lapsuudenystävänsä Simon Ter-Petrosjan eli ”Kamo”. Joukkio oli tehnyt sen jälkeen useita menestyksekkäitä ryöstöjä Georgiassa. Stalin ilmeisesti alkoi suunnitella valtionpankin rahakuljetuksen ryöstöä syksyllä 1906 saatuaan pankkivirkailijana työskennelleen vanhan koulutoverinsa Voznesenskin kautta käyttöönsä rahoja kuljettaneiden postivaunujen salaiset aikataulut. Lenin ilmeisesti antoi georgialaiselle koplalle valtuudet kunnianhimoisen suunnitelman toteuttamiseen, ja Krasin toimitti heille kotitekoisia pommeja. Ter-Petrosjan kokosi ryöstöä varten kaksikymmenmiehisen vakiokoplansa tueksi monta kymmentä miestä ja viisi naista käsittäneen iskujoukon. Hän erosi nimellisesti puolueesta, jotta ei rikkoisi Lontoon puoluekokouksen päätöstä. Hän oli vähällä menettää toisen silmänsä, kun pommeja kuukautta ennen ryöstöä viritettäessä yksi räjähti hänen käsiinsä, mutta hän johti silti operaatiota paikan päällä.
Tapahtumien kulku

Aseistetut ryöstäjät iskivät rahoja kuljettaneiden postivaunujen kimppuun, kun ne aamupäivällä 26. kesäkuuta saapuivat Tiflisin keskustan Jerevan-aukiolle, jonka lähellä valtionpankin konttori sijaitsi. Ter-Petrosjan oli odotellut postivaunuja aukiolla hevosen kanssa ratsuväen kapteeniksi naamioituneena. Vaunuja kohti heitettiin kymmenen kotitekoista kranaattia, ja aukiota vartioineita poliiseja ja kasakoita alettiin ampua joka suunnalta pistooleilla sekasorron aiheuttamiseksi. Vaunujen kyydissä olleet valtionpankin kassanhoitaja Kurdjumov ja kirjanpitäjä Golovna kuolivat heti, ja heidän ruumiinsa räjähtivät kappaleiksi. Aukion tyhjennyttyä rahasäkit lastattiin postivaunuista Ter-Petrosjanin ajamiin toisiin vaunuihin, jotka karauttivat pois paikalta ennen poliisin vahvistuksien saapumista. Ketään ryöstöön osallistuneista ei saatu itse paikalla kiinni.
Iskussa kuoli noin 40 ihmistä, joista pääosa oli räjähdyksessä kuolleita viattomia ohikulkijoita. Lisäksi 50 ihmistä haavoittui. Ryöstösaaliin suuruus oli eri tietojen mukaan joko 250 000 tai 341 000 ruplaa. Postivaunuihin jäi 20 000 ruplaa, joista hengissä selvinnyt ajuri varasti tilaisuuteen tarttuen itselleen puolet mutta jäi myöhemmin kiinni. Ter-Petrosjan toimitti ryöstösaaliin Leninille, joka asui tuolloin Suomen Kuokkalassa Villa Vasa -huvilassa.
Ei tiedetä, osallistuiko Stalin henkilökohtaisesti ryöstöön. Tarinan mukaan hän olisi heittänyt ensimmäisen kranaatin läheisen palatsin katolta tai jopa johtanut hyökkäystä aukiolla. Todennäköisesti hän enintään seurasi tapahtumia etäältä tai luultavammin ei ollut paikalla lainkaan. Erään tiedon mukaan hän oli saman päivän aamuna Tiflisissä antamassa ohjeita ryöstäjille mutta poistui kaupungista ennen iskun alkua välttääkseen kiinni jäämisen.
Seuraukset

Pian ryöstön jälkeen paljastui, että ryöstösaaliista 100 000 ruplaa oli merkittyjä tai sarjanumeroiltaan tunnettuja seteleitä, jotka olisi helppo jäljittää. Koko saalis toimitettiin kaikesta huolimatta ulkomaille vaihdettavaksi. Viranomaiset saivat pian selville ryöstön yhteyden bolševikkeihin ja ryhtyivät entistä tarmokkaammin etsimään heidän johtajiaan, jolloin Lenin joutui pakenemaan Suomesta ulkomaille. Hän pääsi palaamaan Venäjälle vasta kymmenen vuotta myöhemmin helmikuun vallankumouksen jälkeen. Stalin joutui pakenemaan kotimaastaan Georgiasta, jonne hän ei enää koskaan palannut pysyvästi asumaan. Krasin ja Aleksandr Bogdanov kaappasivat itselleen osan ryöstösaaliista, minkä seurauksena Lenin riitautui heidän kanssaan. Lopulta lähes kaikki rahojen vaihtamista Länsi-Euroopassa yrittäneet bolševikit jäivät kiinni, eikä ryöstösaaliista ollut puolueelle juuri mitään hyötyä. Rahanvaihtajista Maksim Litvinov jäi kiinni Pariisissa.
Ter-Petrosjan vangittiin marraskuussa 1907 Berliinissä, jossa hän suunnitteli uutta, entistä suurempaa ryöstöä. Venäjän salainen poliisi Ohrana sai seuraavana vuonna selville, että juuri hän oli johtanut Tiflisin pankkiryöstöä. Ter-Petrosjan luovutettiin Venäjälle, mutta hän vältti kuolemantuomion teeskentelemällä mielisairasta. Hänet suljettiin georgialaiseen vankimielisairaalaan, josta hän pakeni 1912.
Tiflisin pankkiryöstö haittasi suuresti bolševikkien ja koko sosiaalidemokraattisen puolueen julkisuuskuvaa. Menševikit perustivat kolme komiteaa tutkimaan puolueen jäsenten sekaantumista ryöstöön. Tiflisissä toiminutta tutkintakomiteaa johti Noe Žordania, Bakun komiteaa Silibistro Džibladze ja ulkomailla toiminutta komiteaa Georgi Tšitšerin. Tutkinnan seurauksena menševikkien hallitsemat Tiflisin ja Bakun puolueosastot päättivät erottaa vastuullisena pidetyn Stalinin puolueesta rangaistuksena puoluekokouksen päätösten rikkomisesta. Erottamista ei vahvistettu puolueen keskuskomiteassa, bolševikit eivät koskaan tunnustaneet sitä, ja Stalin kiisti myöhemmin koko erottamisen. Keväällä 1918 Stalin haastoi menševikkijohtaja Julius Martovin oikeuteen kunnianloukkauksesta, kun tämä oli julkaissut Stalinin puolueesta erottamista käsitelleen artikkelin. Kun Martov vaati kutsumaan Moskovassa pidettyyn oikeudenkäyntiin georgialaisia todistajia, oikeus hylkäsi koko jutun käsittelyn. Stalin järjesti yleisvenäläisen toimeenpanevan keskuskomitean kumoamaan oikeuden päätöksen, mutta ei vaatinut uutta käsittelyä.
Stalin onnistui salaamaan osuutensa ryöstön suunnittelussa niin tehokkaasti, että se voitiin todistaa varmasti vasta 2000-luvulla tehtyjen arkistotutkimusten avulla. Todisteita esittivät historiantutkijat Miklós Kun ja Simon Sebag Montefiore vuosina 2003 ja 2007 julkaistuissa Stalin-elämäkerroissaan.
Pidätyskuva pankkiryöstöä johtaneesta Simon Ter-Petrosjanista.
Totorakaisla

| Totorakaisla |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Kladi::  Commelinids
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Putkikaislat Schoenoplectus
Laji::  californicus
Kaksiosainen nimi
 Schoenoplectus californicus  (C.A.Mey.) Soják 
Katso myös
   Totorakaisla Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Totorakaisla (Schoenoplectus californicus) on putkikaisloihin eli järvikaisloihin kuuluva sarakasvilaji. Sitä esiintyy Amerikan mantereella: Yhdysvaltojen eteläosasta Meksikoon, Väli-Amerikassa, Etelä-Amerikan länsi- ja eteläosissa. Lisäksi sitä kasvaa Tyynenmeren Pääsiäissaarella. Laji kasvaa pääosin subtrooppisessa ilmastossa.
Totorakaisla on tunnettu monista hyötykäyttötavoista ja sitä on käytetty muun muassa kaislamajojen ja kaislaveneiden rakentamiseen. Erityisesti Perun ja Bolivian Titicacajärven ja Pääsiäissaaren alkuperäisasukkaat (urut ja rapanuit) ovat tunnettuja totorakaislaveneistään.
Totonicapán (departementti)

| Totonicapán |
| --- | --- |
 Sijainti
Valtio:  Guatemala
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Totonicapán
Pinta-ala:  1 061 km²
Väkiluku (2016):  553 400
Totonicapán on departementti Guatemalan lounaisosassa. Departementin pinta-ala on 1 061 neliökilometriä ja asukasluku vajaat 553 400; asukkaista peräti 97 prosenttia kuuluu alkuperäiskansoihin. Departementin hallinnollinen keskus on samanniminen Totonicapánin kaupunki.
Totonicapán rajoittuu pohjoisessa Huehuetenangon, idässä Quichén, etelässä Sololán ja lännessä Quatzeltenangon departementteihin.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Departamento Totonicapán
Swedavia

| Swedavia |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Valtion osakeyhtiö
Perustettu:  1. huhtikuuta 2010
Toimitusjohtaja:  Jonas Abrahamsson
Puheenjohtaja:  Åke Svensson
Toimiala:  ilmailu
Tuotteet:  lentoasemapalvelut, lentoliikenteen palvelut
Liikevaihto:   5,926 miljardia kruunua
Liikevoitto:   651 miljoonaa kruunua
Nettotulos:   407 miljoonaa kruunua
Henkilöstö:  3 047
Omistaja:  Ruotsin valtio
Kotisivu:  www.swedavia.se
Huomioitavaa:  Tilastot vuoden 2017 tilinpäätöksestä
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sky City on osa Tukholma-Arlandan lentoasemaa.
Swedavia AB on Ruotsin valtion omistama yhtiö, joka omistaa ja hallinnoi kymmenentä lentoasemaa Ruotsissa. Merkittävin näistä on 26 miljoonan vuosittaisen matkustajan Tukholma-Arlandan lentoasema.
Swedavia omistaa, käyttää ja kehittää kymmenentä lentoasemaa ympäri Ruotsia. Liiketoiminta rahoitetaan täysin Swedavian palveluista ja tuotteista saaduilla tuloilla. Swedavian tehtävä on osallistua aktiivisesti liikennealan kehittämiseen markkinaehtoisesti ja edistää liikennepolitiikan tavoitteiden saavuttamista.
Historia

Valtiopäivät hyväksyi hallituksen esityksen Swedavian muodostamisesta syksyllä 2009. Swedaviaa perustettaessa Ruotsin valtio omisti useita kannattamattomia lentoasemia, jotka haluttiin siirtää kunnalliseen omistukseen. Swedavia perustettiin 1. huhtikuuta 2010, jolloin siihen siirrettiin Ruotsin ilmailuhallinnon ylläpitämien lentoasemien omistus ja operointi. Aluksi lentoasemia oli 14, mutta niistä  kolme siirrettiin vuoden kuluessa kuntien omistukseen (Karlstad, Ängelholm ja Örnsköldsvik). Lisäksi neljäs lentoasema (Sundsvall) siirrettiin kunnalliseen omistukseen vuonna 2013. Nimi Swedavia oli jo aiemmin ollut käytössä Ilmailuhallinnon vuonna 1982 perustaman liikelaitoksen nimenä.
Lentoasemaverkosto

Swedavian lentoasemat:
Göteborg-Landvetterin lentoasema
Kiirunan lentoasema
Luulajan lentoasema
Malmön lentoasema
Ronnebyn lentoasema
Tukholma-Arlandan lentoasema
Tukholma-Bromman lentoasema
Uumajan lentoasema
Visbyn lentoasema
Åre Östersundin lentoasema
Ennen Swedavian perustamista valtio omisti kuusi muuta lentoasemaa, joista viisi – Karlstadin, Ängelholmin, Örnsköldsvikin, Jönköpingin ja Skellefteån lentoasemat – myytiin kyseisille kunnille. Kesäkuussa 2013 Sundsvallin ja Timrån kunnat ottivat ylläpidettäväkseen kuudennen, Sundsvall-Härnösandin lentoaseman, joka nimettiin uudelleen Sundsvall-Timrån lentoasemaksi.
Kuvia

Lennonjohtotorni Tukholma-Arlandan lentoasemalla
Tukholma-Bromman lentoasema
Malmön lentoasema
Göteborg-Landvetterin lentoasema
Kiirunan lentoasema
Uumajan lentoasema
Visbyn lentoasema
Åre Östersundin lentoaseman lähtöselvitystiskit
Aiheesta muualla

Swedavian verkkosivusto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Swedavia
Käännös suomeksi
Toncontínin kansainvälinen lentoasema

Toncontínin kansainvälinen lentoasema (esp. Aeropuerto Internacional Toncontín, IATA: TGU, ICAO: MHTG) on sekä siviili- että sotilaskäyttöön tarkoitettu lentoasema Tegucigalpassa Hondurasissa, kuuden kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Lentoaseman ainoa kiitotie on 2 021 metriä pitkä, ja se sijaitsee noin tuhat metriä merenpinnan yläpuolella. Boeing 757 on suurin lentokone, joka  pystyy laskeutumaan kiitotielle. Toncontín onkin yksi maailman lyhimmistä kansainvälisille lennoille käytetyistä kiitoteistä.
Vuoden 1969 jalkapallosodassa Toncontín oli El Salvadorin ilmavoimien päähyökkäyskohde ja sitä pommitettiin useampaan kertaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toncontínin kansainvälinen lentoasema Wikimedia Commonsissa
Toya

| Toya |
| --- | --- |
 Toya
 Koordinaatit: 15°7′30″N, 10°43′30″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Yélimanén piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  104,2 km²
Väkiluku (2009):  12 600
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Toya on kaupunkikunta Kayesin alueen Yélimanén piirissä Malissa. Sen keskustaajama Yaguiné sijaitsee 25 kilometriä Yélimanésta länteen. Kunnassa on 12 600 ja keskustaajamassa 10 300 asukasta (vuonna 2009).
Toyan kunnan pinta-ala on 104,2 neliökilometriä. Sitä ympäröi Goryn maalaiskunta. Maisemaa leimaa tasanko, jonka läpi virtaa sadekaudella Kolimbinén sivujoki Térékolé. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja. Vallitseva uskonto on islam.
Yaguinén ohi kulkee Yélimanén ja Kayesin välinen maantie RN23. Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi ja maapähkinä. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Yaguinéssa pidetään viikoittaiset markkinat.
Palveluihin kuuluvat koulut ja terveyskeskus. Vesihuolto kattaa 55 prosenttia tarpeesta.
Torgeir Anderssen-Rysst

| Torgeir Anderssen-Rysst> Norjan puolustusministeri |
| --- | --- |
 Mowinckelin II hallitus 15. helmikuuta 1928 – 12. toukokuuta 1931  
Edeltäjä:  Fredrik Monsen
Seuraaja:  Vidkun Quisling
Suurkäräjäedustaja
 1925–1945  
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. elokuuta 1888 Ålesund, Norja
Kuollut: 8. syyskuuta 1958 (70 vuotta)
Ammatti:  juristi, toimittaja, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Venstre
Torgeir Anderssen-Rysst (9. elokuuta 1888 Ålesund – 8. syyskuuta 1958) oli norjalainen juristi ja Venstren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1925–1945 ja toimi Norjan puolustusministerinä 1928–1931. Hän työskenteli uutispäällikkönä Sunnmørspostenissa 1918–1928 ja 1931–1934.
Tulen raivo

| Tulen raivo |
| --- | --- |

Kirjailija:  Henning Mankell
Kieli:  ruotsi
Genre:  nuortenkirja, lastenkirja
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  sidottu
Suomennos
Suomentaja:  Maria Kyrö
Kustantaja:  WSOY
Sivumäärä:  223
Sarja: Sofia-sarja
Edeltävä:  Tulen arvoitus
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Tulen raivo on vuonna 2010 ilmestynyt Henning Mankellin lasten- ja nuortenkirja. Se on kolmiosaisen kirjasarjan viimeinen (aiemmat osat ovat Tulen salaisuus ja Tulen arvoitus) Tässä kirjassa päähenkilö Sofia varttuu aikuiseksi.
Tulen saalis

| Tulen saalis> Set This House on Fire.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  William Styron
Kieli:  englanti
Genre:  psykologinen romaani
Kustantaja:  Random House
Julkaistu:  1960
Sivumäärä:  507 s.
Suomennos
Suomentaja:  Aarne T. K. Lahtinen
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1962
Sivumäärä:  495 s.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Tulen saalis (engl. Set This House on Fire) on yhdysvaltalaisen William Styronin kirjoittama romaani vuodelta 1960. Suomennos ilmestyi Aarne T. K. Lahtisen kääntämänä ja Otavan kustantamana vuonna 1962. Romaanin tarina kerrotaan nuoren lakimiehen, Peter Leverettin, sekä alkoholisoituneen taiteilijan, Cass Kinsolvingin näkökulmasta. William Styronin kolmatta romaania pidetään monimutkaisena ja kunnianhimoisena, ja tärkeitä teemoja ovat hyvä ja paha sekä syyllisyys.
Torben Ulrich

Torben Ulrich
Torben Ulrich (4. lokakuuta 1928 Tanska – 20. joulukuuta 2023) oli tanskalainen tennispelaaja, kirjailija, muusikko, journalisti, taiteilija, elokuvaohjaaja ja Metallican perustajajäsenen rumpali Lars Ulrichin isä.
Tennis

Ulrich pelasi tennistä 1940-luvun loppupuolelta 1970-luvulle ja Tennis Grand Masters tourilla hän pelasi 1970- ja 1980-luvuilla. Vuonna 1976 hän oli rankingissa paras senior-pelaaja. Ulrichin paras sijoitus maailmanlistalla oli 96:s sija, jonka hän saavutti lokakuussa 1973.
Aiheesta muualla

Torben Ulrich Official Website
Torben Ulrich's Davis Cup results
Tiina Paju

Tiina Inkeri Paju (s. 5. kesäkuuta 1959 Tampere) on suomalainen graafikko, joka tunnetaan sarjakuvien, lehtien ja kirjojen kuvittajana.
Tiina Paju valmistui taiteiden maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2005. Sari Luhtasen kanssa hän on julkaissut  Maisa & Kaarina -sarjakuva-albumeja, -kalentereita ja -kirjoja vuodesta 1989. Sarjakuvia hän on piirtänyt eri lehtiin. Kirjojen ohella Paju on kuvittanut useita lehtiä, kuten Suomen Kuvalehti, Kotiliesi, Anna, Valitut Palat, Kotilääkäri ja Helsingin Sanomat. Kemin sarjakuvapäivien Lempi-palkinnon vuoden parhaasta sarjakuvastripistä Paju sai Luhtasen kanssa 1991.
Paju sai yhdessä Sari Luhtasen kanssa vuoden 2019 Puupäähattu-palkinnon sarjakuvasta Maisa ja Kaarina.