stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Axel Lundström

| Axel Lundström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Axel Nicolaus Lundström
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1847 Piitime, Ruotsi
Kuollut: 30. joulukuuta 1905 (58 vuotta) Uppsala, Ruotsi
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  kasvitiede
Axel Nicolaus Lundström (1847–1905) oli ruotsalainen opettaja ja kasvitieteilijä.
Lundström oli oppikoulukaverusten sekä pankinjohtajan Axel Lundströmin sekä Catharina Birgitta Langen poika. Lundström suoritti oppikoulun synnyinkunnassaan Piitimessä ja lukion Uumajassa, minkä jälkeen hän jatkoi yliopistoon Uppsalaan. Yliopistossa hän aikoi aluksi opiskella lääkäriksi, mutta kasvitieteestä tulikin sittemmin hänen pääaineensa. Opintojen ohella Lundström osallistui aktiivisesti myös muuhun opiskelijaelämään. Väitöskirjansa Lundström teki pajuista käsitellen tiettyjen pajulajien morfologiaa, biologiaa ja fysiologiaa. Väitöstilaisuuden myötä Lundströmistä tuli kasvitieteen dosentti vuonna 1875.
Vuonna 1873 Lundström matkusti Adolf Erik Nordenskiöldin kanssa Jenisei-joen suulle, mutta Nordenskiöld lähetti osan retkikunnasta takaisin ja niinpä Lundström palasi näiden joukossa Venäjän ja Suomen läpi takaisin Ruotsiin. Kotiinpaluunsa jälkeen Lundström pysyi pääasiassa Uppsalassa. Lundström oli kiinnostunut opiskelijoiden elämästä ja hän toimi 13 vuotta opiskelijoiden luonnontieteellisen seuran (Naturvetenskapligt studentsällskap) puheenjohtajana.
18.06.1880 Lundström meni naimisiin Emy Anna Wilhelmina von Rehausenin kanssa Hudiksvallissa.
1880-luvulla Lundström kirjoitti erilaisia tutkimuksia, joista useita ei kuitenkaan koskaan julkaistu. Kaksi merkittävintä julkaistua tutkimusta ovat Pflanzenbiologische Studien (1884 ja 1887), jotka käsittelevät kasvien suhdetta kosteuteen ja sateeseen sekä sopeumia eläimiin.
1890-luvun alusta alkaen Lundström omistautui pääasiassa ruotsalaisten havumetsien biologialle. Hän tutki perusteellisesti Ruotsin keski- ja pohjoisosien metsiä, niiden olosuhteita, tyyppejä sekä metsätaloutta. Vuoden 1897 Tukholman-näyttelyyn Lundström suunnitteli ja järjesti metsäaiheisen näyttelyn, jossa norrlantilainen puutuoteyritys esitteli metsäalaa. Lundström kirjoitti metsien biologiasta myös useita artikkeleita erilaisiin lehtiin. 17.12.1897 alkaen Lundström toimi Uppsalan yliopiston kasvitieteen professorina.
Tomas Holmström

| Tomas Holmström |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1973 (ikä 51) Piitime, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Homer, Demolition Man
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  92 kg
Sarja:  NHL
Pelinumero:  96
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1994–2012
Seurat:  Piteå HC (1 Div   Luleå HF (Elitserien   Detroit Red Wings (NHL)
NHL-varaus:  257. varaus, 1994 Detroit Red Wings
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Torino 2006 | jääkiekko |  |
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Detroit Red Wings | 1997  |
|  | Detroit Red Wings | 1998  |
|  | Detroit Red Wings | 2002  |
|  | Detroit Red Wings | 2008  |
Tomas Holmström (s. 23. tammikuuta 1973 Piitime, Ruotsi) on uransa lopettanut ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Viimeisinä vuosinaan hän pelasi NHL-seura Detroit Red Wingsissä.
Uransa Holmström aloitti luulajalaisessa Luleå HF -seurassa. Detroit Red Wings varasi hänet NHL:ään vuonna 1994, ja hän pelasi seurassa vuodesta 1996 lähtien lukuun ottamatta kauden 2004–2005 työsulkua, jolloin hän palasi pelaamaan vuodeksi kasvattajaseuraansa.
Holmström on voittanut Stanley Cupin vuosina 1997, 1998, 2002 ja 2008. Vuonna 2006 hän pelasi Torinon olympialaisissa kultaa voittaneessa Ruotsin joukkueessa. Tammikuussa 2013 Holström kertoi lopettavansa uransa.
Transkriptointi

Transkriptointi tarkoittaa musiikin ylöskirjaamista, jollain notaatiojärjestelmällä, esimerkiksi nuotteina taikka tabulatuurina[lähde? ]. Tuotettu transkriptio on siten oma tulkinta soivasta musiikista.
Termillä saatetaan tarkoittaa taidemusiikin yhteydessä myös musiikin sovittamista, esimerkiksi sävellyksen instrumentin vaihtamista toiseen tai sovittamista muulle kuin alkuperäiselle kokoonpanolle.
Taustaa

Niin kauan kuin ihmiset ovat puhuneet, on myös ollut eräänlaista transkriptointia olemassa, esimerkkinä puhutun sanan kirjaamista luolien seiniin. Musiikin saralla on siten oletettavasti tehty alusta asti samalla tavalla, tosin nykyinen nuotitus on ulkoasultaan ja esitystavaltaan ollut hyvin erilainen tuhat vuotta sitten.
Ranskalainen säveltäjä Olivier Messiaen transkriboi linnun viserrystä ja käytti sitä sävellyksissään.
Tietokonesovellukset

Tietokonesovelluksilla voidaan hidastaa äänilähteen toistonopeutta, jolloin esimerkiksi nopeatempoiset kohdat ovat helpommin kuultavissa. Myös eri taajuuksia voidaan tarvittaessa muuttaa.
Soivaa äänilähdettä ei kuitenkaan välttämättä tarvitse itse kirjoittaa nuoteiksi, vaan apuna voidaan käyttää eräitä tietokonesovelluksia. Periaatteena on, että tietokoneelle tallennetaan johonkin muotoon (esimerkiksi .wav) ääntä, jonka ohjelma prosessoi ja josta se tuottaa midi-tiedoston, jonka voi joko tulostaa nuotteina paperille tai kuunnella. Ongelmana transkriptointisovelluksissa on erilaisten häiriöäänten, esimerkiksi rumpujen iskujen, tuottamat turhat sävelet ja epätarkkuudet.
Aiheesta muualla

http://www.seventhstring.com/resources/howtotranscribe.html
Trønderbladet

| Trønderbladet |
| --- | --- |

Entiset nimet:  Melhusbladet (1979–1986)
Lehtityyppi:  paikallislehti
Kustantaja:  Polaris Media
Levikki:  4 846 (2020)
Perustettu:  1979
Päätoimittaja:  Lars Østraat
Kotikunta:  Melhus
Kotimaa:  Norja
Kieli:  norja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Trønderbladet (vuosina 1979–1986 Melhusbladet) on norjalainen vuonna 1979 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Melhus. Se kuuluu Polaris Media -konserniin.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (norjaksi)
Trinidadinsaku

| Trinidadinsaku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kanalinnut Galliformes
Heimo::  Hokot Cracidae
Suku::  Kirjosakut Pipile
Laji::  pipile
Kaksiosainen nimi
 Pipile pipile  (Jacquin, 1784) 
Katso myös
   Trinidadinsaku Wikispeciesissä   Trinidadinsaku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Trinidadinsaku (Pipile pipile) on äärimmäisen uhanalainen Trinidadin saarella elävä kanalintu. Se kuuluu kirjosakujen sukuun hokkojen heimossa.
Kooltaan trinidadinsaku on noin 70 cm ja väriltään suurimmaksi osaksi musta. Höyhenpuvussa on myös häivähdys violettia. Siivissä on valkoisia pisteitä. Trinidadinsakun nahka on silmien ympäriltä sininen ja lajilla on myös sininen kaulaheltta. Lajin nokka on sininen ja koivet punaiset.
Trinidadinsakun elinympäristöä ovat sademetsien pohjakerrokset 400–900 metrin korkeudessa. Ravintonaan laji käyttää hedelmiä. Trinidadinsakukannan kooksi arvioidaan 70–200 yksilöä. Suurin uhka lajille on laiton metsästys sekä elinympäristön raivaaminen plantaasien tieltä.
Aune Niskanen

Aune Sofia Niskanen (o.s. Multala, 28. helmikuuta 1916 Pyhäjärvi – 20. lokakuuta 2011 Nivala ) oli suomalainen pakinoitsija ja runoilija.
Niskanen pakinoi vuosina 1963–1983 Nivala-lehdessä viikoittain ajankohtaisista tapahtumista nimimerkillä Kitupiikki. Pakinat on julkaistu myös kahtena kirjana.
Teoksia

Pihapolulta. A. Niskanen, Nivala 1980, 2. painos 1981, 3. painos 1988
Nivala-viisut 1, 1963–1972. Nivala-seura, Nivala 1988
Nivala-viisut 2, 1973–1983. Nivala-seura, Nivala 1989
Trøndelagin teatteri

| Trøndelagin teatteri> Trøndelag Teater |
| --- | --- |

Rakennustyyppi:  teatteri
Perustettu:  1937
Valmistumisvuosi:  1816 (vanha osa) 1997 (uusi osa)
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Trøndelagin teatteri (norj. Trøndelag Teater) on Norjan Trondheimissa sijaitseva teatteri. Se perustettiin vuonna 1937, mutta rakennuksessa oli ollut teatteritoimintaa jo vuodesta 1816. Laajennusosa valmistui vanhan teatterirakennuksen kylkeen 1997. Teatterissa on nykyisin kolme näyttämöä, ja sen johtajana on vuodesta 2019 toiminut Elisabeth Egseth Hansen.
Vanha teatterirakennus vuonna 1970.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Trøndelagin teatteri Wikimedia Commonsissa
A’ana

| A’ana |
| --- | --- |
 Rantaa Lefagassa
 Alue tummanpunaisella Samoan kartalla
Valtio:  Samoa
Saari:  Upolu
Pinta-ala:  193 km²
Väkiluku (2016):  23 265
A’ana on yksi Samoan hallintoalueista. Se sijaitsee Upolun saaren länsiosassa. Sen pinta-ala on 193 km² ja väkiluku oli vuoden 2016 väestönlaskennassa 23 265.
Atte Laitila
Henkilöhistoria

Atte Laitilan vanhemmat olivat maanviljelijä Aapeli Laitila ja Gustava Hoffren. Hänen puolisonsa oli Ingeborg Anna Margareeta o.s. Hackzell, josta hän erosi. Laitila kävi kauppakoulun ennen taideopintoja.
Palkinnot ja tunnustukset

III Palkinto Helsingin Suomalaisen Lyseon seinämaalaukilpailussa 1935, teos: Rakentajat.
III Palkinto Inarin kirkon alttaritaulukilpailussa 1938, luonnos Pako Egyptiin.
Pro Finlandia -palkinto 1949
PYP:n seinämaalauskilpailussa palkinto 1949
Valtion taiteilijaeläke 1961
Aiheesta muualla

Atte Laitila Kansallisgallerian kokoelmissa
Kuva teoksesta Eduskuntatalo ja Turuntietä, 1936 (Arkistoitu – Internet Archive)
Bibb Graves

Bibb Graves.
David Bibb Graves (1. huhtikuuta 1873 – 14. maaliskuuta 1942) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä 1927–1931 ja uudelleen 1935–1939.
Toni Kankaanpää

Toni Kankaanpää vuonna 2010.
Toni Kankaanpää (s. 18. maaliskuuta 1984) on suomalainen lentopalloilija, joka pelasi SM-liigassa 13 kautta. Hän edusti suurimman osan pääsarjaurastaan Vantaa Ducksia. Hän pelasi välillä myös Virossa, Kyproksella, Puolassa, Itävallassa ja Sveitsissä. Hän lopetti pelaajauransa keväällä 2020. Kankaanpää pelasi Suomen maajoukkueessa 14 maaottelua. Rantalentopallossa hän voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Ura kotimaassa

Kankaanpää aloitti pääsarjauransa helsinkiläisseura Rocksissa kaudella 2000–2001. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Korson Vetoon, joka seuraavalla vuosikymmenellä vaihtoi nimekseen Vantaa Ducks. Kankaanpää saavutti Korson Vedon joukkueessa SM-pronssia kaudella 2003–2004. Samana kautena hän oli yksi liigan pistepörssin kärkinimistä viidennellä sijallaan. Lisäksi hän oli liigan ässäsyöttötilastossa neljännellä sijalla. Vastaanottoprosenteissa hän oli kahdeksanneksi paras.
Kankaanpää siirtyi kauden 2005–2006 jälkeen Viroon pelaamaan. Uusi seura oli pääkaupunki Tallinnasta. Valmentajana seurassa toimi Viron lentopallomaajoukkueen päävalmentaja Avo Keel. Joukkue voitti Kankaanpään ensimmäisellä kaudella Viron mestaruuden ja Baltian liigan mestaruuden. Kauden jälkeen Kankaanpää halusi siirtyä vielä isommille lentopalloareenoille, mutta sopimusta ei syntynyt.
Kankaanpää teki lopulta sopimuksen Viron liigan Tartu Pere Leibin joukkueeseen. Hän saavutti joukkueen kanssa Baltian liigan hopeaa. Viron sisäisessä liigassa joukkue eteni loppuotteluihin mutta jäi jälleen hopealle.
Kauden jälkeen Kankaanpää teki sopimuksen Kyproksen pääsarjaan. Hänen uusi joukkueensa oli Omonia Nikosia. Kankaanpää palasi kesken kauden Suomeen, ja hänen kätensä leikattiin. Loppukaudesta Kankaanpää esiintyi Korson Vedon joukkueessa 1-sarjassa.
Kaudella 2009–2010 Kankaanpää pelasi Muuramen lentopallon joukkueessa kunnes vaihtoi loppukaudeksi Puolan pääsarjan Częstochowaan. Kaudella 2010–2011 helsinkiläislähtöinen lentopalloilija pelasi Itävallan mestarijoukkue Hypo Tirol Innsbruckin riveissä. Kankaanpää esiintyi joukkueensa riveissä myös arvostetuimmassa seurakilpailussa Mestareiden liigassa, josta Innsbruck putosi pois alkulohkopelien jälkeen. Keski-Euroopan liigassa, jossa pelasi joukkueita Itävallasta, Sloveniasta, Kroatiasta, Slovakiasta ja Unkarista, Kankaanpää saavutti hopeaa. Itävallan liigassa hän voitti mestaruuden.
Kankaanpää palasi kotimaiseen Mestaruusliigaan kaudeksi 2011–2012, kun hän teki sopimuksen vanhan seuransa Korson Vedon kanssa. Sopimuksessa oli koko kauden kestävä ulkomaanpykälä, mutta Kankaanpää pelasi koko kauden vantaalaisjoukkueessa.  Veto ei selviytynyt pudotuspeleihin vaan oli runkosarjan yhdeksäs säilyttäen suoraan liigapaikkansa.
Kaudeksi 2012–2013 Kankaanpää solmi elokuun alussa sopimuksen sveitsiläisen pääsarjajoukkueen Volley Näfelsin kanssa. Näfels pelasi myös Challenge cupia. Kankaanpää voitti Näfelsissä heti kauden alussa Sveitsin Supercupin pronssia.
Kankaanpää päätti pelaajauransa koronavirusepidemian keskeyttämän kauden 2019–2020 päätteeksi Vantaa Ducksin mestaruusliigajoukkueessa.
Vantaa Ducks ilmoitti jäädyttävänsä joulukuussa 2021 Kankaanpään pelipaidan.
Beach volley

Kankaanpää pelasi lentopallon lisäksi rantalentopalloa. Hän voitti yhdessä parinsa Anssi Hakalan kanssa Suomen-mestaruuden kaudella 2006–2007. Hän osallistui samalla kaudella Hakalan kanssa maailmankiertueen muutamiin osakilpailuihin. Kaudella 2005–2006 hän oli rantalentopallon SM-kiertueella parinsa Kai Liukkosen kanssa toinen. Rantalentopalloa hän pelasi kesäisin vuodesta 2005 lähtien.
Maajoukkue

Kankaanpää pelasi uransa aikana 14 miesten A-maaottelua. Hän aloitti maajoukkueessa vuonna 2004 ennen italialaisen päävalmentajan Mauro Berruton aikaa. Berruto tiedusteli useasti Kankaanpäätä maajoukkueeseen onnistumatta siinä. Maaottelut pelataan yleensä kesäisin ja Kankaanpään rantalentopallon pelaamisesta johtuvat päällekkäiset aikataulut ja myöhemmin loukkaantumiset estivät maajoukkuepelaamisen. Kauden 2007–2008 jälkeen Berruto sai suostuteltua Kankaanpään maajoukkueen mukaan vuoden 2008 maailmanliigaan, jossa Kankaanpää esiintyi A-maajoukkueen mukana kymmenessä ottelussa.
Saavutukset

Beach volley:
Beach Volleyn Suomen-mestaruus 2007
Beach Volleyn SM-hopea 2005
Vuoden beach volley-pelaaja 2007
Lentopallo:
Itävallan mestaruus 2011
Keski-Euroopan liigan hopeaa 2011
Viron cup-mestaruus 2006
Viron liigan mestaruus 2007
Baltian liigan mestaruus 2007
Viron cup-hopea 2007
Baltian liigan hopea 2008
Viron liigan hopeaa 2008
SM-pronssi 2004
SM-liigan pistepörssin 5. sija
SM-liigan ässäsyöttötilaston 4. sija
Miesten A-maaotteluita 14
Nuorten A-maaotteluita n. 50
Joukkueet

2001–2002  Korson Veto
2002–2003  Korson Veto
2003–2004  Korson Veto
2004–2005  Korson Veto
2005–2006  Korson Veto
2006–2007  Selver
2007–2008  Tarto
2008–2009  Omonia Nikosia
2009–2010  Muuramen Lentopallo
2010       Domex Tytan Azs Czestochowa
2010–2011  Hypo Tirol Innsbruck
2011–2012  Korson Veto
2012–2013  Volley Näfels
2013–2020   Korson Veto / Vantaa Ducks
Muuta

Kankaanpää on valmistunut hyvinvointiteknologian insinööriksi. Syksyllä 2021 hän aloitti Lappeenrannan–Lahden teknillinen yliopistossa diplomi-insinööriksi valmistavat tutkinnot. Kankaanpäälle ja hänen avovaimolleen syntyi poika maaliskuussa 2020.
Tunnustukseton hauta-alue

Tunnustukseton hautausmaa on Suomessa yleensä Vapaa-ajattelijain tai evankelis-luterilaisen kirkon seurakuntien tai seurakuntayhtymien ylläpitämä hautausmaa, joka on tarkoitettu uskonnollisesti neutraaliksi vaihtoehdoksi niitä varten, jotka eivät uskonnollisista tai katsomuksellisista syistä halua tulla haudatuksi evankelis-luterilaiselle hautausmaalle.
Tunnustuksettomalle hautausmaalle ei hautausmaan ylläpitäjä sijoita kristillisiä eikä muita uskonnollisia tai aatteellisia tunnuskuvia, mutta hautamuistomerkeissä voidaan käyttää kunkin vainajan oman uskonnon mukaisia tunnuskuvia. Hautaustoimitus järjestetään vainajan katsomuksen ja toivomusten mukaan, kunhan ruumista ja tuhkaa käsitellään arvokkaalla ja vainajan muistoa kunnioittavalla tavalla. Tunnustukseton hauta-alue voi olla kokonaan erillinen hautausmaa tai muusta hautausmaasta aidalla, istutuksilla tai muulla vastaavalla selvästi erottuvalla tavalla erotettu osa.
Tunnustuksettomalle hautausmaalle hautaaminen edellyttää aina nimenomaista pyyntöä. Myös vainaja, joka ei kuulunut evankelis-luterilaiseen kirkkoon, haudataan tunnustukselliselle evankelis-luterilaiselle hautausmaalle, jollei hautasijaa nimenomaisesti pyydetä tunnustuksettomalta alueelta. Myös evankelis-luterilaiseen kirkkoon kuulunut vainaja voidaan pyynnöstä haudata tunnustuksettomalle alueelle.
Haudan osoittaminen tunnustuksettomalta hauta-alueelta on hautausmaan ylläpitäjänä toimivan seurakunnan tai seurakuntayhtymän lakisääteinen julkinen velvoite. Seurakunta tai seurakuntayhtymä toimii ainoastaan alueen teknisenä ylläpitäjänä. Jokaisella seurakunnalla tai seurakuntayhtymällä ei tarvitse olla tunnustuksetonta hauta-aluetta, vaan nämä voivat järjestää tunnustuksettoman alueen yhteistyössä. Osoitettava hautasija ei kuitenkaan saa sijaita kohtuuttoman kaukana seurakunnan alueesta. Seurakunnilla on ollut velvoite osoittaa hautasija tunnustuksettomalta hautausmaalta 1.1.2007 lähtien.
Näin ollen hautausmaan ylläpitäjää velvoittavat tässä tehtävässä perustuslaissa säädetyt yksilön oikeudet sekä hallinnon yleiset oikeusturvaperiaatteet. Täyttäessään velvoitetta tarjota hautasija tunnustuksettomalta hauta-alueelta hautausmaan ylläpitäjän on otettava huomioon esimerkiksi perustuslain 6 §:ssä säädetty yhdenvertaisuusperiaate. Tunnukseton hauta-alue on järjestettävä siten, että sinne haudatut tulevat kohdelluiksi yhdenvertaisesti seurakunnan muulle hautausmaalle haudattujen kanssa.
Tunnustuksettomien hauta-alueiden perustaminen tarkoitus on ollut parantaa uskonnonvapauden käytännön toteutumisedellytyksiä. Aikaisemmin, vuoteen 1869 saakka, tunnustuksettomaan eli "siunaamattomaan" maahan hautaaminen oli rangaistus, "häpeällinen hautaus", joka koitui itsemurhaajien, teloitettujen ja erityisen paheellista elämää viettäneiden osaksi.
Tsuga (1920)

| Tsuga / 栂 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ishikawajima
Kölinlasku:  5. maaliskuuta 1919
Laskettu vesille:  17. huhtikuuta 1920
Palveluskäyttöön:  20. kesäkuuta 1920
Poistui palveluskäytöstä:  10. maaliskuuta 1945
Loppuvaihe:  upotettu 15. tammikuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  864 t (normaali) 1 036 t (kuormattu)
Pituus:  85,3 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,9 m
Syväys:  2,4 m
Koneteho:  21 500 ihp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  148
Aseistus
Aseistus:  3 × 120 mm/45 type 3 -tykkiä 4 × 533 mm torpedoputkea
Tsuga (jap. 栂) oli keisarillisen Japanin laivaston Momi-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Ishikawajiman telakalta, missä köli laskettiin 5. maaliskuuta 1919. Alus laskettiin vesille 17. huhtikuuta 1920 ja otettiin palvelukseen kaksi kuukautta myöhemmin 20. kesäkuuta.
Palvelus

Tyynenmeren sodan alkaessa alus kuului Kiinan aluelaivaston Shanghain alueen tukikohtajoukkoihin yhdessä sisaralustensa  Hasun ja Kurin kanssa. Aluksen tehtävänä oli suojata meriliikennettä ja yhteyksiä Kiinan rannikolla ja Jangtsella, minkä sen matala syväys mahdollisti. Alus osallistui Hongkongin valtaukseen. Sodan alun tapahtumien jälkeen alus sisaraluksineen partioi vuoden 1943 Shanghain edustalla sekä suojasi saattueita Shanghain ja Makon välillä.
Toukokuun alussa 1944 aluksen juuri saavuttua saattueen mukana Shanghaista Manilaan se sai määräyksen saattaa Hatsushimon kanssa uuden tankkerin Hayasuin Davaoon. Osasto liitettiin amiraali Ozawan 1. tukiryhmään, jonka mukana Tsuga osallistui kesäkuussa Filippiinienmeren taisteluun. Alus joutui 20. kesäkuuta Yhdysvaltain laivaston ilmavoimien lentokoneiden hyökkäyksen kohteeksi, mutta se selvisi vaurioitta. Sen suojaamat alukset Hayasui ja Seiyomaru saivat pommituksessa osumia. Seiyomaru jouduttiin upottamaan.
Alus viipyi tukiryhmän mukana Balikpapanista Manilan ja Takaon kautta Saseboon, jonne osasto saapui 4. elokuuta. Sasebossa alus vapautettiin tukiryhmästä ja se palasi saattuepalvelukseen Kiinanmerelle. Yhdysvaltain laivaston lentokoneet upottivat aluksen 15. tammikuuta 1945 Makolla.
Työsuojeluneuvos

Työsuojeluneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 7. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 8 700 euroa tai 2 200 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2007. Vuosien 1918–2013 aikana työsuojeluneuvoksen arvonimi on myönnetty kahdelle henkilölle.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Nro | Päivämäärä | Henkilö | Ammatti tai arvo | Kotipaikka | Lähteet |
|  1.  | 15.6.2007  | Reino Laitinen  | johtaja, yhteiskuntatiet. maisteri  | Tampere |   |
|  2.  | 2.12.2011  | Pentti Pekkala | johtaja, diplomi-insinööri | Oulu |   |

|     | 10.3.2017  | Markku Marjamäki  | ent. valvontajohtaja, diplomi-insinööri  | Hyvinkää |  |
Tuulikki Otsola

Elli Tuulikki Ylitalo, kirjailijanimi Tuulikki Otsola (o.s. Marjomaa, 20. marraskuuta 1924 Saloinen – 6. helmikuuta 1985 Pello) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
Ylitalo toimi opettajana Pellon Orajärven koulussa vuodet 1946–1985. Hän oppilaisiinsa kuului myös tuleva kirjailija Timo K. Mukka, jota Ylitalo tuki ja kannusti kirjoittamaan. Kirjailijanimi Tuulikki Otsola muodostuu Ylitalon toisesta nimestä ja lapsuudenkodin nimestä.
Yksityiselämä ja opettajan työ

Elli Ylitalon vanhemmat olivat Kaisa ja räätäli Vilho Henrik Marjomaa, jotka asuivat Saloisissa keltaisessa Otsola-nimisessä talossa. Oppikoulun oppilaaksi hänet on merkitty vuonna 1937 ja päättötodistuksen Ylitalo sai vuonna 1942. Kansakoulunopettajaksi hän valmistui Raahen seminaarista vuonna 1946. Ylitalo vastasi Pellon kunnan lehti-ilmoitukseen, jossa haettiin opettajaa Orajärven kylän kansakouluun. Opettajan toimen hän otti vastaan syksyllä 1946. Virka oli Ylitalon ensimmäinen ja siinä hän pysyikin neljä vuosikymmentä. Hän omisti paljon kirjoja ja kannusti opettajana oppilaitaan lukemaan läksyjen lisäksi muutakin. Hän avioitui kesällä 1948 Esko Ylitalon kanssa ja synnytti Osmo-pojan 1949. Ylitalot asuivat ensin koululla mutta rakensivat sitten oman talon koulun lähelle. Elli Ylitalo pääsi eläkkeelle täytettyään 60 vuotta viettäen muutaman kuukauden pituiset eläkepäivänsäkin Pellossa.
Perhe matkusti Italiaan useana kesänä Ylitalon rakkauskertomuksilla tienatuilla rahoilla. Hän oli suunnitellut eläkepäivinään viettävänsä pidempiä aikoja Italiassa.
Kirjailijanura

Elli Ylitalo oli tuottelijas lasten- ja nuortenkirjailija 1950-luvulla. Peräkkäisinä vuosina 1953-1957 hän julkaisi viisi kirjaa Tuulikki Otsola nimellä. Ylitalo kirjoitti säännöllisesti jatkokertomuksia ja tarinoita Nyyrikkiin ja Perjantaihin nimimerkillä E. Kaltio. Kirjoituksia on kuvattu mukaansatempaaviksi, jännittäviksi ja tunteikkaiksi, ja niiden sisällön ajavan ohi monen saippuasarjan.
Teoksia

Suvinen satu joka on ihan totta ; kuv. Helga Sjöstedt. Valistus, Helsinki 1953
Marjatan hauskin kesä. Karisto 1954
Yksinäinen Inkeri. Karisto 1955
Takaisin kotiin : nuorisoromaani. Karisto 1956
Haltiattaren kummilahja : satuja ; kuv. Anna-Stina Ketonen. Karisto 1957
Axel Mickwitz

Alexander August Emil (Axel) Mickwitz (11. syyskuuta 1878 Moskova, Venäjän keisarikunta – 6. tammikuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, yliopettaja ja historiantutkija.
Mickwitzin vanhemmat olivat insinööri Alexander Andreas Mickwitz ja Adelheid Hoffmann. Hän pääsi ylioppilaaksi 1897 (Nya svenska samskolan i Helsingfors) ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1907, lisensiaatiksi 1912 ja filosofian tohtoriksi 1913. Mickwitz harjoitti kasvatusopillisia tutkimuksia Tanskassa, Saksassa ja Sveitsissä sekä historiallisia tutkimuksia Ruotsissa.
Mickwitz toimi Turun ruotsalaisen yhteiskoulun opettajana ja rehtorina Turussa 1904–1909. Hän oli Helsingin ruotsalaisen normaalilyseon historian kollegana, vanhempana lehtorina ja yliopettajana 1909–1945. Mickwitz oli lisäksi ruotsalaisen työväenopiston johtokunnan puheenjohtaja, ruotsalaisten kansakoulujen johtokunnan jäsen ja 1918–1928 ruotsalaisten kansakoulujen rahastonhoitaja.
Axel Mickwitz oli naimisissa 1904–1952 Karin Schybergsonin (k. 1952) kanssa ja vuodesta 1952 Anna Elisabet Virtasen kanssa.