stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ignaz Pleyel

Ignaz Pleyel
Ignaz Pleyel (18. kesäkuuta 1757 Ruppersthal, Ala-Itävalta, Itävalta – 14. marraskuuta 1831 Pariisi) oli itävaltalainen klassismin aikakauden säveltäjä.  Pleyel oli omana aikanaan hyvin suosittu: lyhyen aikaa Joseph Haydnin huippukauden ja Ludwig van Beethovenin uran alun välissä hän oli ehkä koko Euroopan kuuluisin säveltäjä, mutta nykyisin hän on jäänyt edellä mainittujen säveltäjien varjoon. Pleyel sävelsi uransa aikana 41 sinfoniaa, 70 jousikvartettoa sekä lukuisia jousikvintettoja ja oopperoita.
Pleyel pääsi vuonna 1772 Haydnin oppilaaksi Eisenstadtiin, ja Haydn piti Pleyeliä erinomaisena oppilaana. He pysyivät läheisinä ystävinä vanhemman mestarin kuolemaan asti.  Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli kreivi Erdődyn hovi.  Vuonna 1783 Pleyel muutti Strasbourgiin, Ranskaan, jossa hän otti käyttöön myös nimensä ranskalaisen muodon Ignace ja työskenteli  apulais-Kapellmeisterina kaupungin katedraalissa František Xaver Richterin alaisena. Ranskan vallankumouksen lopetettua kirkkomusiikin esitykset Pleyel etsi uutta työpaikkaa ja matkusti Lontooseen, jossa hän johti  Wilhelm Cramerin järjestämiä Professional-konsertteja samaan aikaan kun hänen entinen opettajansa Haydn piti Lontoossa omaa Johann Peter Salomonin organisoimaa konserttisarjaansa. Pleyel rikastui Lontoossa huomattavasti ja palattuaan Strasbourgiin hän osti suuren talon.  Elämänsä loppuajan Pleyel eli Pariisissa ja toimi muun muassa musiikkikustantajana ja  pianonvalmistajana.
Musiikkikustantajana Pleyel julkaisi 39 vuoden aikana nelisen tuhatta nuottijulkaisua muun muassa Beethovenilta ja Haydnilta, Luigi Boccherinilta, Muzio Clementiltä ja Jan Ladislav Dussekilta.
Pleyel-soitinyritys

Pleyelin pianoverstas kehitti alkuvaiheessaan Pianinoksi kutsutun pystypianon, joka perustui lontoolaisen pianontekijän Robert Wornumin kehitelmiin. Vuodesta 1815 yrityksessä oli mukana myös Pleyelin poika Camille Pleyel (1788–1855). Myöhemmin yritystä jatkoi vävypoika Gustave Lyon (1857–1936). Yritys tuli tunnetuksi kromaattisen harpun kehittämisestä 1800-luvun lopulla.
Vuonna 1839 yhtiö avasi Pariisin rue Rochechouartilla 300-paikkaisen Salle Pleyel -konserttisalin. Vuonna 1927 yritys rakennutti uuden 3 000-paikkaisen salin rue du Faubourg Saint-Honorén varteen. Salle Pleyel toimii yhä sekä Orchestre de Paris’n että Ranskan radion sinfoniaorkesterin yhtenä vakiosalina.
Aiheesta muualla

Vapaasti käytettävissä olevia Pleyelin partituureja Mutopia Project
Pleyel pianos (Arkistoitu – Internet Archive)
"Salle Pleyel" Concert Hall
A biography from Artaria Publishers (Arkistoitu – Internet Archive)
A web site on Pleyel pianos by Stephen Birkett of the University of Waterloo; includes pictures of Pleyel and of historical Pleyel pianos
Web site of the Ignaz Pleyel Museum (in German); includes biography
Pleyel in the grand piano – Photoarchive
Instruction

| ”Instruction” Jax Jones ft>  Demi Lovato & Stefflon Don |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Snacks EP
 Äänitetty : 2017
 Julkaistu: 16. kesäkuuta 2017
 Formaatti: CD, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Jax Jones, Mark Ralph
 Tyylilaji: dancehall
 Kesto: 02.45
 Levy-yhtiö: Polydor Records
Jax Jonesin muut singlet
| ”You Don’t Know Me” 2016 | ”Instruction” 2017 | ”Breathe” 2017 |
Demi Lovaton muut julkaisut
| ”No Promises” 2017 | ”Instruction” 2017 | ”Sorry Not Sorry” 2017 |
Stefflon Donin muut julkaisut
| ”Real Ting” 2016 | ”Instruction” 2017 | ”Ding-a-Ling” 2017 |
Instruction on brittiläisen DJ-tuottaja Jax Jonesin kappale, jolla vierailevat myös yhdysvaltalaiartisti Demi Lovato sekä brittiläisräppäri Stefflon Don. Sen julkaisi Polydor Records Jonesin ensimmäisen, Snacks EP:n kolmantena singlenä 16. kesäkuuta 2017. Kappaleen ovat sanoittaneet MNEK, Stefflon Don, Demi Lovato ja Jax Jones, joista viimeisin tuotti sen Mark Ralphin kanssa. Kappale on mukana myös Lovaton kuudennen, Tell Me You Love Me-studioalbumin erikoispainoksessa.
Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 2. elokuuta 2017. Videolla nähdään kaikki kolme esiintyjää tanssimassa ja soittamassa lukuisia instrumentteja muiden tanssijoiden seurassa. "Instruction" oli kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon Guatemalassa, Britanniassa ja Skotlannissa sekä kolmenkymmenen parhaan joukkoon Alankomaissa, Belgiassa, Irlannissa ja Latviassa.
Käännös suomeksi
I. W. Hasselblatt

Ivar Wilhelm Hasselblatt (20. huhtikuuta 1864 Vaasa – 6. lokakuuta 1948 Vaasa) oli suomalainen asianajaja ja pormestari.
Hasselblattin vanhemmat olivat Vaasan hovioikeuden asessori Robert Hasselblatt (1815-1866) ja Henrika Erika Hällström (k. 1909). Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1883 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1887 sekä sai varatuomarin arvon 1890.
Hasselblatt toimi asianajajana 1888–1889 ja hän oli Vaasan pormestari 1899–1934.  Hasselblatt oli karkotettuna Siperiaan Taraan Tobolskin kuvernementissa 1914–1917. Hän sai laamannin arvonimen 1934.
Ivar Hasselblatt oli naimisissa vuodesta 1889 Alma Emilia Chydeniuksen kanssa.
Teokset

Förvisad till Sibirien : minnesteckningar av I. W. Hasselblatt. Schildt, Borgå 1917 (suomeksi nimellä Siperiaan karkoitettuna : muistelmia. G. W. Edlund, Porvoo 1917)
Hulk (videopeli)

| Hulk |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Radical Entertainment
Julkaisija:  Universal Interactive
Suunnittelija:  Eric Holmes
Käsikirjoittaja:  Jeff Houde
Säveltäjä:  Graig Robertson
Julkaistu:  NA 27. toukokuuta 2003 PAL 13. kesäkuuta 2004 JP 8. tammikuuta 2004 (PS2)
Lajityyppi:  toiminta
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ELSPA: 11 ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo, E (GBA) PEGI: 12
Alusta:  Nintendo GameCube, PlayStation 2, Xbox, Windows, Game Boy Advance
Jakelumuoto:  DVD, optinen levy, pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
Hulk on vuoden 2003 toukokuussa julkaistu videopeli, joka on jatkoa samannimiselle elokuvalle Hulk. Pelin julkaisi Universal Interactive Nintendo GameCubelle, PlayStation 2:lle, Xboxille ja Windowsille. Peli julkaistiin Game Boy Advancelle nimellä The Incredible Hulk.
Juoni

Pelaajan käytössä on pelin päähahmot tohtori Bruce Banner ja hänen alter egonsa Hulk. Tohtori Crawford ottaa yhteyttä Banneriin ja kertoo löytäneensä hänen sairaudelleen parannuskeinon, mutta varastaakin osan Bannerin gammasäteilystä päästyään paikan päälle. Crawford muuttuu Bannerin tavoin vihreäksi hirviöksi ja kutsuu itseään Ravageksi. Bannerin on jahdattava Ravagea Hulkina, joka pakenee kohti Alcatrazin vankilaan luodakseen supersotilaita saamastaan Hulkin DNA:sta. Hulk matkaa kohti vankilaa saatuaan tietää Ravagen suunnitelmista Half-Lifelta, jossa hän kohtaa armeijan supersotilaita ja mutanttikoiria. Estettyään heidän kokeet Hulk joutuu pelastamaan myös Betty Rossin Fluxin käsistä, ennen kuin saa vastaansa Ravagen. Ravage paljastaa hävittyään taistelun Hulkille Johtaja-nimisen telepaatikon olevan kaiken takana yrittäessään saada Bannerin Hulkin voimat itselleen.
Tasot

Inner torment
Desperatemeasures
Betrayal
Beneath The City
End of the Line
A Different Breed (loppuvastus Half-Life)
Infiltration
Facilities
Substructure
Savior (loppuvastus Madman)
Chemical Effect
Spearpoint
Containment Failure
Guardian (loppuvastus Flux)
Unfinished Business
Without Ethics
Resolve
One and All (loppuvastus Ravage)
Reckoning
Mind Games (loppuvastus Johtaja)
Deliverance
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eric Bana  | … |  Bruce Banner   |
|  Katie Bennison  | … |  Betty Ross   |
|  Graig Robertson  | … |  Hulk   |
|  Michael Donovan  | … |  Harmaa Hulk   |
|  Michael Dobson  | … |  Johtaja   |
|  Paul Dobson  | … |  Mielipuoli   |
|  Jano Frandsen  | … |  kenraali Ryker   |
|  Doc Harris  | … |  Robotti   |
|  David Kaye  | … |  sotilaat   |
|  Dion Luther  | … |  Ravage/tohtori Crawford   |
|  Murray McCarron  | … |  sotilaat   |
|  Wendy Nakano  | … |  hissin kuuluttaja   |
|  Lee Tockar  | … |  Half-Life, Flux   |
|  Justin Gross  | … |  sotilas   |
|  Michael Hovan  | … |  tiedemies   |
Hélène Laporte

| Hélène Laporte |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 2.7.2019–28.7.2022  
Ryhmä:  ID-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. joulukuuta 1978 (ikä 45) Villeneuve-sur-Lot, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Tiedot
Puolue:  Kansallinen liittouma
Hélène Laporte (s. 29. joulukuuta 1978 Villeneuve-sur-Lot, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Laporte edustaa Kansallinen liittouma-puoluetta. Laporte on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 heinäkuuhun 2022 saakka. Hän edusti Euroopan parlamentissa Identiteetti ja demokratia -ryhmää.
Aiheesta muualla

Hélène Laporte Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Hélène Swarth

| Hélène Swarth |
| --- | --- |
 Hélène Swarth 1879.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Stephanie Hélène Lapidoth-Swarth
Syntynyt: 1859 Amsterdam, Alankomaat
Kuollut: 20. kesäkuuta 1941 (81 vuotta) Velp, Alankomaat
Kansalaisuus:  Alankomaat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Hélène Swarth 
Äidinkieli: hollanti
Tuotannon kieli: ranska, hollanti
Kirjallinen suuntaus: modernismi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Stephanie Hélène Lapidoth-Swarth (25. lokakuuta 1859 Amsterdam, Alankomaat – 20. kesäkuuta 1941 Velp, Alankomaat) oli alankomaalainen runoilija.
Swarthin esikoisteos oli runokokoelma Fleurs du rêve (1879) ja sen jälkeen ilmestyi Les printanières (1882), mutta sitten hän kiinnostui hollanninkielisestä kirjallisuudesta ja julkaisi hollanniksi kokoelmat Poëzie (1892), Verzen (1893), Gedichten (1902) ja Octoberloover (1903), joista etenkin sonetteja kiitettiin mestariteoksiksi niin kielen kuin muodon puolesta. Hän on kirjoittanut myös novelli- ja kertomuskokoelmia, kuten Van vrouwenleven (1896), Van vrouwenleed ja Van vrouwenlot (1897), Profieltjes (1899) ja Ernst (1902). Marcellus Emantsin ja Jacques Perkin ohella kuului Lapidoth-Swarth 1880-luvulla alkaneen Hollannin kirjallisuuden modernismin suuntauksen johtohahmoihin.
Swarth meni  1894 Haagissa naimisiin kirjailija Frits Lapidothin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hélène Swarth Wikimedia Commonsissa
Hongkongin kiinalainen yliopisto

| Hongkongin kiinalainen yliopisto> 香港中文大學 |
| --- | --- |
 Yliopiston vaakuna
Perustettu:  1963
Tyyppi:  julkinen yliopisto
Henkilökunta:  7 858 (6/2018), joista opetushenkilökuntaa 1 697
Opiskelijoita:  20 608 (12/2017)
Sijainti:   Hongkong,  Kiina (22.4197°N, 114.2068°E)
Sivusto:  https://www.cuhk.edu.hk/english/index.html
Hongkongin kiinalainen yliopisto (kiin.: 香港中文大學; Jyutping: Hoeng1gong2 Zung1man4 Daai6hok6; engl. Chinese University of Hong Kong, lyhennys CUHK) on julkinen tutkimusyliopisto Hongkongin erityishallintoalueella Kiinan kansantasavallassa.
Historiaa

Hongkongin kiinalainen yliopisto perustettiin vuonna 1963, kun kolme aiemmin Hongkongiin perustettua korkeakoulua (Chung Chi College (1951), New Asia College (1949) ja United College (1956)) liittoutuivat yhteen. CUHK on sittemmin laajentunut ja käsittää nykyään yhteensä yhdeksän korkeakoulua.
Marraskuussa 2019 yliopisto ilmoitti keskeyttävänsä syyslukukauden Hongkongissa yltyneiden levottomuuksien vuoksi. Syyksi kerrottiin erityshallintoalueen demokratiaa supistavaa "kiinalaistamista" vastustavien mielenosoittajien, ja heitä kovaotteisesti kohtelevan poliisin toiminta, jossa esimerkiksi yliopiston alueella käytettiin polttopulloja.
Sijoitus kansainvälisisissä yliopistovertailuissa

Vuonna 2019 kansainvälinen Shanghain Jiao Tong -yliopiston ARWU-yliopistoranking luokitteli yliopiston jaettuun sijaluokkaan 101–150 maailmassa. Se sijoittui Hongkongin yliopiston kanssa Hongkongin erityishallintoalueen parhaimmaksi yliopistoksi, ja oli koko manner-Kiinaa tarkasteltaessa 7.–10. arvostetuin yliopisto.
Opiskelijat ja henkilökunta

Vuoden 2017 lopussa CUHK:ssa oli kirjoilla yhteensä 20 608 opiskelijaa, joista alempaa 3- tai 4-vuotista korkeakoulututkintoa suoritti 17 011 opiskelijaa. Ammatillisen jatkotutkinnon, ylemmän korkeakoulututkinnon tai tohtoriopintojen parissa oli 3 570 opiskelijaa.
Yliopiston henkilökuntaan kuului kesäkuun 2018 lopussa kaikkiaan 7 858 ihmistä, joista vanhempaa opetushenkilökuntaa oli 1 697 henkilöä.
Koska kyseessä on julkinen yliopisto, sen kanslerina toimii automaattisesti kaupungin hallintojohtaja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hongkongin kiinalainen yliopisto Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Chinese University of Hong Kong
Käännös suomeksi
I. L. Peretz

| I>  L. Peretz |
| --- | --- |
 Jishaq Leib Peretz
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jishaq (Isak) Leib Peretz
Syntynyt: 1851 Zamość, Puola
Kuollut: 1915 (63–64 vuotta) Varsova, Puola
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: jiddiš, heprea, puola
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jishaq (Isak) Leib Peretz, Isaac Leib (I. L.) Peretz, (1851 Zamość, Puola – 1915 Varsova, Puola) oli puolanjuutalainen kirjailija ja merkittävä jiddišinkielinen klassikko. Hänen päätuotantonsa koostuu novelleista, joissa aiheena ovat juutalaisten kaupunkien ihmiskohtalot. Ensimmäisissä novelleissaan hän arvostelee usein vanhaa elämänmuotoa. Hän oli ajattelultaan sosialisti eikä ollut uskonnollinen, joskin myöhemmässä vaiheessa hän kiinnostui hasidilaisuudesta. Keskeneräisiksi jääneet muistelmat ilmestyivät 1913–1914.
Peretzin lyriikka on ollut suosittua juutalaisten keskuudessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta I. L. Peretz Wikimedia Commonsissa
Ida (elokuva)

| Ida |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Paweł Pawlikowski
Käsikirjoittaja:  Rebecca Lenkiewicz Paweł Pawlikowski
Tuottaja:  Eric Abraham Piotr Dzieciol Ewa Puszczynska
Säveltäjä:  Kristian Eidnes Andersen
Kuvaaja:  Lukasz Zal Ryszard Lenczewski
Leikkaaja:  Jaroslaw Kaminski
Pukusuunnittelija:  Aleksandra Staszko
Pääosat:  Agata Kulesza Agata Trzebuchowska Dawid Ogrodnik
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Puola Tanska
Tuotantoyhtiö:  Soloban
Levittäjä:  Lucky Red Distribuzione Mozinet
Ensi-ilta:  7. syyskuuta 2013 (Toronto)  13. helmikuuta 2015
Kesto:  80 minuuttia
Alkuperäiskieli:  puola
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ida on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Paweł Pawlikowskin ohjaama puolalais-tanskalainen draamaelokuva.
Juoni

Kommunistisessa Puolassa vuonna 1962 nuori Ida, joka on jäänyt toisen maailmansodan aikana orvoksi, on aikeissa liittyä nunnaluostariin. Hän tapaa ainoan elossa olevan sukulaisensa, tätinsä ja entisen valtionsyyttäjän Wandan, joka kertoo Idalle että he ovat juutalaisia. Naiset lähtevät yhteiselle automatkalle Puolan maaseudulle, jossa he saavat tarkempaa tietoa perheenjäsentensä kohtaloista. Ida myös tapaa nuoren jazzmuusikkomiehen, ihastuu ja alkaa harkita palaako luostariin vai ei.
Vastaanotto

Euroopan elokuva-akatemia palkitsi Idan vuoden 2014 parhaana elokuvana. Se sai Golden Globe -ehdokkuuden vieraskielisten elokuvien sarjassa. Oscar-gaalassa 2015 se palkittiin parhaana vieraskielisenä elokuvana ja oli lisäksi ehdolla parhaasta kuvauksesta. Elokuva palkittiin myös parhaan ei-englanninkielisen elokuvan Baftalla.
Vuonna 2016 Ida äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Agata Trzebuchowska  | … |  Ida Lebenstein   |
|  Agata Kulesza  | … |  Wanda Gruz   |
|  Joanna Kulig  | … |  laulaja   |
|  Dawid Ogrodnik  | … |  Lis, a saxophonist   |
|  Adam Szyszkowski  | … |  Feliks Skiba   |
|  Jerzy Trela  | … |  Szymon Skiba   |
Aiheesta muualla

Ida Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elokuvan arvostelu, Film-O-Holic.com (suomeksi)
I Had Too Much To Dream (Last Night)

| I Had Too Much To Dream (Last Night) The Electric Prunes |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1967 American Recording Co. Power House, No. Hollywood
 Julkaistu: huhtikuussa 1967
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): David Hassinger
 Tyylilaji: psykedeelinen rock, garage rock
 Kesto: 29.47
 Levy-yhtiö: Reprise Records
The Electric Prunesin muut julkaisut
|   | I Had Too Much To Dream (Last Night) 1967 | Underground 1967 |
I Had Too Much To Dream (Last Night) on The Electric Prunesin vuoden 1967 esikoislevy. Albumin nimikappaleesta muodostui yhtyeen uran suurin ja tunnetuin hitti.
Kappaleet > A-puoli

I Had Too Much To Dream (Last Night) – 2.55 (säv. Tucker, Mantz)
Bangles – 2.27 (säv. J. Walsh)
Onie – 2.43 (säv. Tucker, Mantz)
Are You Lovin' Me More (But Enjoying It Less) – 2.21 (säv. Tucker, Mantz)
Train For Tomorrow – 3.00 (säv. Lowe, Tulin, Williams, Spagnola, Ritter)
Sold To The Highest Bidder – 2.16 (säv. Tucker, Mantz)
Kappaleet > B-puoli

Get Me To The World On Time – 2.30 (säv. Tucker, Jones)
About A Quarter To Nine – 2.07 (säv. Dubin, Warren)
The King Is In The Counting House – 2.00 (säv. Tucker, Mantz)
Luvin' – 2.03 (säv. Lowe, Tulin)
Try Me On For Size – 2.19 (säv. Tucker, Jones)
The Toonerville Trolley – 2.34 (säv. Tucker, Mantz)
Kokoonpano

James Lowe – laulu, autoharp, komppikitara, huuliharppu
Mark Tulin – basso, urut
Ken Williams - soolokitara
'Weasel' Spagnola - komppikitara, laulu
Preston Ritter - rummu, lyömäsoittimet
Arviot

Allmusic:
Hyötiönsaari

Hyötiönsaari
Luukkaansalmen silta ja saari
| --- | --- |
Sijainti:  Lappeenranta Etelä-Karjala Suomi
Vesialue:  Saimaa: Pien-Saimaa
Korkein kohta:  108 m mpy. 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kummeli saaren rannassa
Hyötiönsaari on saari varsinaisella Saimaan Pien-Saimaalla Lappeenrannassa Etelä-Karjalassa.
Maantietoa

Hyötiönsaari on 1,2 kilometriä pitkä ja 950 metriä leveä. Se sijaitsee itäisellä Pien-Saimaalla Lauritsalan edustalla. Saaren lounaispuolella sijaitsee Kaukaanselkä, luoteispuolella Niemisenselkä ja itäpuolella Laihianselälle johtava selkä. Saimaan kanavan suu sijaitsee saaresta itä-kaakkoon päin 1,2 kilometriä, joten laivaliikenteen määrä Saimaan syväväylällä on suuri. Saaren korkein kohta sijaitsee sen eteläosassa (108 metriä mpy.). Mäen ympäriltä työntyy länteen, kaakkoon, luoteeseen ja pohjoiseen kartassa nimettömät niemet. Myöskään saaren lahtia ei ole karttaan nimetty. Saaren kaakkois- ja eteläpuolella sijaitsee mannermaata, koillisessa Tuosan saari ja pohjoisessa Vehkataipaleensaaren Niemisenkärki. Hyötiönsaaren lähisaaria ovat pohjoisen nimen edustalla Pukkisaari, itäisen niemen edessä Kettinkisaari ja itäpuolella Linnasaari ja Linnaluoto. Saarella ei ole lampia. Saareen tule Lauritsalasta yhdystie 4081 Luukkaansalmen siltaa pitkin ja se poistuu saarelta 350 metriä pitkää pengertietä pitkin Tuosan saarelle. Yhdystieltä haarautuu länteen johtava tie, joka vie pengertienä Pienelle Lamposaarelle, jossa liikennöi ennen Pappilansalmen lossi . Ennen Lamposaarta tie haarautuu Mikonsaareen johtavaksi tieksi. Pengertiet katkaisevat laivaliikenteeltä kulun saaren pohjoispuolelle, joten 4,2 metriä syvä Saimaan syväväylän on merkitty saaren eteläpuolelle. Pienveneellä mahtuu kulkemaan Tuosaan vievän tien lyhyen sillan ali.
Historiaa

Vuonna 1928 julkaistussa Lappeenrannan seudun taloudellisessa kartassa ei saarelle ole piirretty rakennuksia tai peltomaata. Vuonna 1951 julkaistussa peruskartassa oli saaren läntisessä niemessä sorakuoppa ja laituri, jonne soraa kuljettava proomu saattoi kiinnittyä. Pohjoisessa lahdessa oli monia vapaa-ajan asuntoja, joita ei esiintynyt etelärannassa ilmeisesti tehtaiden likaaman veden takia. Siellä sijaitsi kuitenkin mäkihyppymäki. Seuraavassa vuoden 1971 kartassa hyppyrin tilalla on sorakuoppa ja edelliselle sorakuopan tilalla on tullut maantie Lappeenrannasta. Tien eteläpäässä näkyy piirrettynä Pappilansalmen lossi. Vuoden 1983 kartassa on saarelle rakennettu muutama asuintalo. Vuoden 1997 kartassa on aikaisempi saaren kautta kulkevasta tiestä tullut sivutie, kun Luukkaansalmen silta ja sillalta alkava yhdystie on tehty päätieksi. Vielä tässä kartassa on saaren eteläiseen lahteen piirretty lampi, joka on myöhemmin auennut lahdenpohjaksi.
Aiheesta muualla

Marjola, kokous- ja majoituspalvelua
Hwarang

| Hwarang> 화랑 |
| --- | --- |

Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Park Seo-joon  Go Ara  Park Hyung-sik 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   KBS2
Esitetty:  19. joulukuuta 2016 – 21. helmikuuta 2017
Jaksoja:  20
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Hwarang SPC Oh!Boy Project
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Hwarang (kor. 화랑) on televisioyhtiö KBS2:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Park Seo-joon, Go Ara ja Park Hyung-sik.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Park Seo-joon  | … |  Moo-myung/Kim Sun-woo/Kim Isabu/Dog-Bird   |
|  Go Ara  | … |  Kim Ah-ro   |
|  Park Hyung-sik  | … |  Sammaekjong/Kim Ji-dwi/King Jinheung   |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Intianpystykorva

| Intianpystykorva |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Intia
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Alkuperäinen käyttö:  maatilojen työkoira
Nykyinen käyttö:  seurakoira, näyttelykoira, vahtikoira, sirkuskoira
Elinikä:  10–16 vuotta (ennätys 18 vuotta)
Muita nimityksiä:  Indian Spitz
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Paino:  pieni 5–7 kg; iso 12–20 kg
Säkäkorkeus:  pieni 22–25 cm; iso 35–45 cm
Väritys:  valkoinen, tummanruskea, musta ja valkoinen mustin pilkuin
Intianpystykorva on intialainen pystykorva. Se on Intian kennelliiton hyväksymä, mutta FCI ei tunnusta sitä eikä se siksi saa osallistua kansainvälisiin koiranäyttelyihin.
Intianpystykorvat olivat 1980- ja 1990-luvun suosituimpia intialaisia tuontikoiriaselvennä.[lähde? ]
Ulkonäkö

Intianpystykorva muistuttaa paljon saksanpystykorvia vähemmän tuuheaa karvapeitettään lukuun ottamatta, ja sitä kutsutaan toisinaan harhaanjohtavasti pomeranianiksi. Se on kuitenkin viimeksi mainittua kookkaampi (jopa sen pienempi muunnos), sen korvat ovat teräväkärkisemmät ja sen pää on kartiomaisempi eikä yhtä litteä, joten käytännössä se on hieman enemmän mittelspitzin tai grosspitzin kaltainen. Näyttelyissä se on tarkkaan siistittyine turkkeineen vaikuttavan näköinen.
Rodusta on olemassa kaksi kokomuunnosta, pieni ja iso. Pieni painaa noin 5–7 kg ja on 22–25 cm korkea, isommalla vastaavat mitat ovat 12–20 kg ja 35–45 cm. Yleisin väri on maidonvalkoinen, mutta myös tummanruskeita ja mustia yksilöitä tavataan. Harvinaisin väritys on dalmatialaista muistuttava valkoinen mustin pilkuin.
Käyttäytyminen ja luonne

Intianpystykorva on erittäin aktiivinen, mutta samalla myös äärimmäisen uskollinen ja sopeutuvainen rotu. Se voi elää yhtä hyvin pienessä kaupunkihuoneistossa kuin suuressa maalaistalossakin. Se on hyvin älykäs ja ne voi oppia uusia temppuja muutamissa minuuteissa, jos sitä opetetaan oikealla tavalla. Se on näppärä ja osaa helposti lukea ihmisten elekieltä ja käytöstä, tajuten nopeasti mitä siltä vaaditaan. Rotua käytettiin Intiassa paljon sirkuskoirana 1970- ja 1980-luvulla, mutta nykyisin se on ennen kaikkea seura- ja vahtikoira. Tunkeilijoiden saapuessa pihalle se antaa hälyttävän vahtihaukun. Se tulee kuitenkin hyvin toimeen muiden koirien kanssa. Sillä on voimakas riistavietti, ja sillä on taipumus jahdata kyyhkysiä ja jyrsijöitä. Se on kaikkiruokainen, ja sitä voikin ruokkia yhtä hyvin maidolla, riisillä ja jogurtilla kuin kanalla ja riisillä.
Alkuperä

Rodun historia juontaa juurensa brittiläisten siirtolaisten mukanaan tuomiin saksanpystykorviin, joita he alkoivat uudessa maassa jalostaa eteenpäin. Vuosien saatossa koirat sopeutuivat paikalliseen ympäristöön ja sen ilmastoon, ja niistä kehittyi kantarotuaan pienikokoisempia ja lyhytkarvaisempia. Intianpystykorvaa käytettiin Intiassa sittemmin maatilojen työkoirana. Pomeranianin saavuttua Intiaan intianpystykorvan suosio alkoi kuitenkin vähentyä.