stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sulo Auer

| Sulo Auer |
| --- | --- |
 EK:n/Valpon Kemin osaston rautainen kuulustelija Sulo Auer. Valtiollisen poliisin kuva/Kansallisarkisto. Kuva Valtiollisen poliisin arkistosta.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. marraskuuta 1896 Kangasala
Kuollut: 27. elokuuta 1941 (44 vuotta) Salla
Ammatti:  etsivä
Sulo Lahja Auer (13. marraskuuta 1896 Kangasala – 27. elokuuta 1941 Salla) oli suomalainen Kemissä asunut Etsivän Keskuspoliisin ja Valpon etsivä joka tuli tunnetuksi Petsamon vakoilujutun yhteydessä.
Tausta

Sulo Auerin vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Willehad Seppälä ja Jenny Pauline Seppälä o.s. Wegelius. Auer palveli vänrikkinä Venäjän keisarillisessa armeijassa ensimmäisen maailmansodan aikana ja oli sijoitettuna Pietarin 1. reservirykmenttiin. Suomen sisällissodan aikana hän oli valkoisten joukoissa komppanianpäällikkönä vänrikin arvolla.
Petsamon vakoilujuttu

Venäjän kieltä taitava Auer toimi 1930-luvulla Etsivän Keskuspoliisin ja Valpon etsivänä Kemissä. Kemin Kauhuna tunnettu Auer pidätti EK:n etsivänä ollessaan huomiota herättävästi yhdellä kertaa parikymmentä laittomaksi määritetyn SKP:n jäsentä. Vuonna 1939 Petsamon Maattivuonon kylässä paljastui pari luvatonta rajanylitystä joihin liittyi myös vakoilua. Elokuussa 1939 pidätettiin sen vuoksi viisi henkilöä kuulusteluja varten. Heidät kuljetettiin Kemiin jossa kuulustelijana toiminut Auer sai uhkaamalla ja kiduttamalla puristettua kuulusteltavilta tunnustukset. Joidenkin kuulustelupöytäkirjat oli kirjoitettu valmiiksi jo ennen kuulustelua.
Lokakuussa 1939 Valpo teki laajan poliisioperaation pidättääkseen yhteensä 114 henkilöä eri puolella Petsamoa. Operaatiota johtamaan saapuivat Rovaniemeltä maaherra Kaarlo Hillilä ja komisario Kukkamäki. Pidätykset suorittivat Hillilän toimittamien kyläkohtaisten nimilistojen mukaan paikalliset poliisit, joille operaatiosta ei oltu kerrotu etukäteen. Pidätetyt kuljetettiin tarkoitukseen varatuilla linja-autoilla Kemiin Valpon tiloihin kuulusteltavaksi. Kuulustelijana toimi etsivä Auer. Yksi pidätetyistä, Maattivuonosta kotoisin ollut merisaamelainen Uula Haltta ilmiantoi useita kymmeniä petsamolaisia, joukossa myös Petsamon rajavartioston päällikkö Jalmari Pajakka, sekä vartion muuta päällystöä ja sotilaita.
Uula Haltan uhkailemalla saatu tunnustus oli ilmeisesti tekaistu. Sen perusteella Valpo kuitenkin pidätti 29. lokakuuta 1939 useita kymmeniä henkilöitä Petsamossa, heidän joukossaan rajakomppanian päällikkö Jalmari Pajakka ja useita hänen alaisiaan. Pajakan alaiset kuulusteltiin ensin, pahoinpideltyinä nämä viimein tunnustivat tapahtumat Haltan kertoman mukaisiksi. 4. marraskuuta 1939 Lapin maaherra Kaarlo Hillilä, Valpon päällikkö Paavo Säippä ja silloinen sisäministeri Urho Kekkonen olivat Kemissä. Kuulustelijana toiminut Auer pyrki saamaan Pajakalta tunnustuksen poliisijohdon ollessa paikkakunnalla. Pajakka oli kuulustelujensa aikana taipumaton ja vakuutti syyttömyyttään. Auer veti tuolloin kiihtyneenä pistoolinsa esiin, ase laukesi ja luoti surmasi Pajakan.
Etsivä Auer tunnusti ampuneensa Pajakan vahingonlaukauksella, ja hänet tuomittiin tästä myöhemmin 8 kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen. On kuitenkin esitetty epäilyjä, että Pajakan olisi todellisuudessa ampunut vakoilutapauksen vuoksi malttinsa menettänyt Lapin rajavartioston komentaja eversti Oiva Willamo, ja Auer olisi ottanut asiassa syyn niskoilleen. Poliisijohto poistui kaupungista vähin äänin.
Viimeiset vaiheet

Auer lähti jatkosodan alkaessa Pajakan ampumistapauksen tutkimuksia pakoon rintamalle Kemin suojeluskunnan mukana ja palveli sitten luutnanttina JR 54:ssä. Auer haavoittui 26. elokuuta 1941 Sallassa Kirakkavaarassa astuttuaan miinaan ja hän surmasi itsensä repussaan olleella pistoolilla saksalaisten joukkojen sotasairaalassa seuraavana päivänä. Sulo Auer haudattiin Kangasalan hautausmaalle.
Kirjallisuutta

Hagelberg Juha: Petsamon suuri vakoilujuttu 1939, pro-gradu tutkielma. Oulun yliopiston historian laitos 1998
Rislakki, Jukka: Erittäin salainen: Vakoilu Suomessa.  Helsinki:  Love-kirjat, 1982.  ISBN 951-835-057-4
Rislakki, Jukka: Maan alla: Vakoilua, vastarintaa ja urkintaa Suomessa 1941–1944.  Helsinki:  Love-kirjat, 1985.  ISBN 951-835-099-X
Kruunuvuorensilta

| Kruunuvuorensilta |
| --- | --- |
 Silta rakenteilla syyskuussa 2024.
Ajokaistoja:  raitio- ja kevyen liikenteen silta
Raiteita:  2 raitiotielle
Ylittää:  Kruunuvuorenselän
Sijainti:  Helsinki
Siltatyyppi:  vinoköysisilta
Pisin jänneväli:  260 m
Pituus:  1 228 m
Alituskorkeus:  20 m
Avattu liikenteelle:  2026 (jalankulku ja pyöräily) 2027 (raitioliikenne)
Koordinaatit:  60°10′26.27″N, 25°0′8.77″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Kruunuvuorensilta on rakenteilla oleva vinoköysisilta, joka ylittää Kruunuvuorenselkä-merenlahden Palosaaren ja Kruunuvuorenrannan välillä Helsingissä. Noin 1 200 metriä pitkästä sillasta tulee Suomen korkein ja pisin silta.
Silta on yksi Kruunusillat-kokonaisuuden kolmesta uudesta sillasta, jotka on tarkoitettu raitioliikenteen sekä pyöräilyn ja jalankulun käyttöön. Siltojen nimet ovat Kruunuvuorensilta, Finkensilta ja Merihaansilta. Autoliikennettä Kruunusilloilla ei sallita, mutta tarvittaessa ne sopivat pelastusajoneuvojen käyttöön. Kruunuvuorensiltaa on pidetty kansainvälisesti poikkeuksellisena hankkeena, sillä vastaavan kokoista siltaa ei ole aikaisemmin rakennettu vain joukkoliikenteen, jalankulun ja pyöräilyn käyttöön.
Mitat ja rakenne

Kahden saaren, Palosaaren ja Laajasalon väliin rakennettava Kruunuvuorensilta on 1 228 metriä pitkä liittopalkein tuettu vinoköysisilta. Alikulkukorkeus on korkeimmillaan 20 metriä ja jännevälit pisimmillään 260 metriä. Vinoköysiä asennetaan yhteensä 17 paria, joista pisin on 257 metriä. Näkyvin rakenneosa on 135 metriä korkea pyloni eli kannatinpylväs, joka valaistaan kaikkina vuodenaikoina. Pyloni on metrin pidempi kuin Kalasatamaan rakennettu tornitalo Majakka, joka on Suomen korkein asuintalo. Pylonin peruslaatta valettiin 250 000 kilon painoiseen teräshäkkiin, joka asetettiin telaristikkonosturilla paikoilleen kymmenen metrin syvyyteen louhittuun onkaloon; jos merenpinnan alapuolinen rakenne lasketaan mukaan, on pylonin korkeus 145 metriä. Pylonin huipulle rakennetaan salamasuojauksena toimiva salamamasto sekä parveke, joka mahdollistaa esimerkiksi lentoestevalojen huoltamisen.
Siltavaluihin käytetään korkealujuusbetonia, ja kokonaisuudessaan betonia kuluu Kruunuvuorensiltaan 22 000 kuutiometriä. Betonikansi valetaan teräspalkkien päälle, ja terästä käytetään yhteensä 5,8 miljoonaa kiloa. Teräspalkkeja tarvitaan yhteensä noin 70 kappaletta ja poikkipalkkeja noin 300. Kantavien rakenteiden käyttöikä on 200 vuotta.
Suunnittelu ja rakentaminen

Sillan on suunnitellut WSP Finland, ja sen rakennuttamisesta vastaa Kreaten ja YIT:n muodostama Työyhteenliittymä Kruunusillat. Silta perustuu Gemma Regalis -nimiseen ehdotukseen, joka voitti suunnittelukilpailun 11 ehdokkaan joukosta. Pääsuunnittelijaksi on nimetty Sami Niemelä. Urakan kustannusarvio, johon lukeutuu myös Nihdin ja Korkeasaaren välinen Finkensilta, on 155 miljoonaa euroa. Koko Kruunusillat-hankkeen kustannusarvio on 326 miljoonaa euroa.
Siltojen rakentaminen alkoi valmistelevilla töillä ja ruoppauksilla lokakuussa 2021. Kannatinpylvään perustusten louhintatyöt alkoivat alkuvuodesta 2022 ja sillan kannen rakentaminen alkoi kesällä 2022. Kannatinpylvään tukirakenne louhitaan poteroon 11 metrin syvyyteen. Silta rakennetaan liittopalkkirakenteena eli toisiinsa kiinnitetyistä teräs- ja betonirakenteista. Yhden siltalohkon pituus on 72 metriä. Siltalohkoja koottiin Korkeasaaressa ja Sompasaaressa.
Siltaurakkaa varten Kruunuvuorenselälle rakennettiin sekä työsilta että väliaikainen ”tekosaari”, joka toimii työmaatukikohtana. Suurimmillaan Kruunuvuorensillan ja Finkensillan parissa työskentelee yhteensä 150 työntekijää. Rakentamisessa käytetään myös sukeltajia. Kesällä 2023 siltalohkojen nostatöihin otettiin avuksi norjalainen Uglen-proomu. Kun viimeiset  kansirakenteet saatiin hitsattua yhteen tammikuussa 2024, sillanrakentajille syntyi jalankulkuyhteys Laajasalosta Korkeasaareen. Rakentajia työmaalla on ollut noin 40–60.
Sillan pyloni valmistui tammikuussa 2025. Koko sillan on tarkoitus valmistua vuonna 2026, ja raitiokiskoja aletaan rakentaa sen jälkeen. Silta avataan jalankululle ja pyöräilylle vuonna 2026. Raitioliikenteen suunnitellaan alkavan alkuvuodesta 2027.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kruunuvuorensilta Wikimedia Commonsissa
Työmaakamera Kruunuvuorenrannassa
Sillanrakennusta syksyllä 2023.
Kruunuvuorensillan väliaikainen työsilta nähtynä Kruunuvuorenrannasta Korkeasaaren suuntaan heinäkuussa 2022. Taustalla Mustikkamaa ja Kalasataman tornitalot.
Silta rakenteilla syyskuussa 2023 kuvattuna Kruunuvuorenrannan päästä.
Juvan museo

| Juvan museo |
| --- | --- |
 Juvan museo toimii Juvan kuninkaankartanon vanhassa päärakennuksessa. Kuva marraskuulta 2019.
Tyyppi:  kotiseutumuseo, paikallismuseo
Osoite:  Huttulantie 1 A, Juva; postiosoite: PL 28, 51901 Juva
Sijainti:  Partalan kuninkaankartano, Juvan kirkonkylä
Perustettu:  1951
Ylläpitäjä:  Juvan kunta
Kotisivut:  Juvan museo
Koordinaatit:  61.89367°N, 27.88229°E
 fiJuvan museo 
    
Juvan museo toimii Partalan kuninkaankartanon päärakennuksessa Juvan kirkonkylällä.
Juvan museon toiminta käynnistyi vuonna 1951 vanhan hautausmaan viereisessä pitäjän viljamakasiinissa. Partalan ulkorakennuksiin muodostettiin maatalousmuseo isommista maatalousesineistä vuonna 1984. Juvan museo siirtyi Partalan peruskorjattuun kivinavetan yläkertaan 1987. Kartanon päärakennus korjattiin museokäyttöön vuonna 1991, Juvan 550-vuotisjuhlavuoden 1992 kunniaksi.
Välittömässä läheisyydessä eli kartanon väentuvassa sijaitsee 1980 toimintansa aloittanut Juvan karjalaisten museo. Lisäksi kartanon ulkorakennuksessa toimii kesäisin vuonna 2007 perustettu Galleria Kuninkaankartano.
Juvan karjalaisten museo

| Juvan karjalaisten museo |
| --- | --- |
 Karjalaisten museo toimii Juvan kuninkaankartanon väentuvassa. Kuva marraskuulta 2019.
Tyyppi:  kotiseutumuseo
Osoite:  Huttulantie 1 A, Juva; postiosoite: PL 28, 51901 Juva
Sijainti:  Partalan kuninkaankartano, Juvan kirkonkylä
Perustettu:  1951
Ylläpitäjä:  Juvan kunta
Kotisivut:  Juvan museo ja Juvan karjalaisten museo
Koordinaatit:  61.89357°N, 27.88294°E
 fiJuvan karjalaisten museo 
    
Juvan karjalaisten museo toimii Partalan kuninkaankartanon väentuvassa Juvan kirkonkylällä. Museo esittelee Juvalle talvi- ja jatkosotien jälkeen asettuneen karjalaisen siirtoväen entisiltä kotiseuduiltaan tuomia esineitä.
Erityisen paljon karjalaisia saapui Juvalle rajan taakse jääneestä Rautjärven itäosasta, sillä Juva oli rautjärveläisten pääsijoituspaikka. Museossa on esillä muun muassa huonekaluja, maanviljelykseen ja karjanhoitoon liittyviä esineitä sekä tekstiilejä. Museon kokoelmat ovat Juvan karjalaiset ry:n ja aukiolosta vastaa Juvan kunta.
Karjalaisten museon naapurissa, Partalan kartanon päärakennuksessa toimii vuonna 1991 paikalle siirtynyt Juvan museo. Lisäksi vastapäisessä kartanon ulkorakennuksessa järjestetään kesäisin taidenäyttelyjä vuonna 2007 perustetun Galleria Kuninkaankartanon nimellä.
Reserviupseerikoulu

| Reserviupseerikoulu |
| --- | --- |
 Reserviupseerikoulun lippu
Toiminnassa:  1920–1940 Reserviupseerikoulu 1940–1952 Upseerikoulu 1952– Reserviupseerikoulu
Valtio:  Suomi
Puolustushaarat:  Suomen maavoimat
Rooli:  Sotilasopetuslaitos
Osa joukkoa:  Maasotakoulu
Koko:  1 500 upseerioppilasta vuodessa + 300 varusmiestä
Tukikohta:  Haminan varuskunta
Motto:  RUK kouluttaa, RUK kasvattaa. (epävirallinen)
Marssi:  Heroes Pugnate (Sankarit taistelkaa)
Komentajat
Nykyinen komentaja:  eversti Mikael Salo
RUK:n päärakennus Haminassa.
Reserviupseerikoulu (RUK) on Haminassa toimiva Maasotakoulun joukkoyksikkö, joka kouluttaa suurimman osan Suomen maavoimien ja rajavartiolaitoksen sekä osan meri- ja ilmavoimien reserviupseereista. Koulu on perustettu 1. huhtikuuta 1920. Koulun perinne perustuu suojeluskuntien järjestämään upseerikurssiin, Vimpelin kouluun, ja sen opetusohjelman ydin perustui Viipurissa järjestettyihin Markovillan upseerikokelaskursseihin. Markovillan kursseja kutsuttiin Wiipurin Upseerikouluksi, joka toimi 1918–1920. Koulu peri RUK:n päärakennuksen ja muita rakennuksia Keisarilliselta Suomen kadettikoululta.
Reserviupseerikoulun tehtävät

Reserviupseerikoulun tärkein tehtävä on reservinupseeriston valtakunnallinen kouluttaminen. Tähän tehtävään sisältyvät reserviupseerikurssien järjestäminen, upseerikokelaiden jatkokoulutus, aliupseerista upseeriksi reservissä -täydennyskurssit, joukkueenjohtajakurssit Maanpuolustuskorkeakoulun aloittaville reservin aliupseereille sekä sotilasjohtamisen kurssi puolustusvoimien palkatulle henkilöstölle. Lisäksi Reserviupseerikoululla on muita valtakunnallisia koulutustehtäviä.
Reserviupseerikoulun operatiivisiin tehtäviin kuuluvat puolustusvalmiuden ylläpito ja Haminan varuskunnallisiin toimintoihin liittyvät turvallisuustehtävät. Reserviupseerikoulu tuottaa Haminan varuskunnassa reserviupseerikurssien lisäksi omaa joukkotuotantoa.
Reserviupseerikoulu ylläpitää lisäksi maanpuolustustahtoa mm. osallistumalla Hamina Tattoon järjestelyihin ja järjestämällä RUK-seminaareja.
Organisaatio

Vuoden 2014 loppuun asti Reserviupseerikoulu oli Itä-Suomen sotilasläänin alainen joukko-osasto. Tammikuussa 2015 se liitettiin osana puolustusvoimauudistusta Lappeenrannassa sijaitsevaan maavoimien puolustushaarakouluun Maasotakouluun. Reserviupseerikoulun toiminta Haminassa jatkui joukkoyksikkönä. Joukko-osastojen esikunnat ja huoltokeskukset yhdistettiin, ja Maasotakoulun esikunta ja huoltokeskus toimivat jatkossa osin molemmilla paikkakunnilla.
Joukkoyksikköä johtaa Reserviupseerikoulun johtaja, syyskuusta 2022 alkaen eversti Mikael Salo. Hänen alaisuudessaan toimivat toimisto ja reserviupseerikurssin johtaja sekä seitsemän varusmiehiä kouluttavaa perusyksikköä.
Viidessä perusyksikössä koulutetaan reserviupseerioppilaita kahdesti vuodessa järjestettävällä reserviupseerikurssilla, joiden vahvuus on 500–700 upseerioppilasta: Puolustusvoimien koulutusuudistus Koulutus2020-ohjelman myötä reserviupseerikurssin kesto muuttui aikaisemmasta 14 viikosta nykymuotoonsa 16 viikkoon. Keväällä 2020 päättynyt reserviupseerikurssi 255 - Loisto toimi koulutusuudistuksen pilottikurssina.
Kärkikomppania (jääkäri- ja panssarintorjuntalinja, tulenjohtolinja)
Tiedustelukomppania (tiedustelulinja, tiedustelutulenjohtolinja, komentopaikkalinja)
Tulipatteri (kenttätykistölinja, kranaatinheitinlinja, ilmatorjuntalinja)
Pioneerikomppania (pioneerilinja, huoltolinja)
Esikunta- ja viestikomppania (komentopaikkalinja, viestiasemalinja, sotilaspoliisilinja)
Kaksi muuta perusyksikköä vastaavat joukkotuotannosta (muun muassa sotilaspoliisien, kuljettajien, lääkintämiesten ja huollon koulutus) ja ottavat vastaan myös alokkaita:
Jääkärikomppania
Kuljetuskomppania
Reserviupseerikoulutus > Reserviupseereiden tarve laajassa reserviarmeijassa

Suomen puolustusratkaisu edellyttää suurehkoa kenttäarmeijaa (230 000 sotilasta), jonka päällystön runkona toimivat palkattuun henkilökuntaan jo rauhan aikana kuuluvat upseerit ja opistoupseerit. Näitä on yhteensä noin 9 000, mikä ei riitä täyttämään sodan ajan koko päällystötarvetta. Puolustusvoimien henkilökuntaan kuuluvat korkeakoulu- ja opistoupseerit sijoitetaan pääasiassa pataljoonatasolle sekä prikaati- ja armeijakuntatason johto- ja asiantuntijatehtäviin. Näin ollen päällystö koostuu komppania- ja patteritasolle reserviläisistä.
Tätä varten osasta varusmiehiä koulutetaan RUK:ssa reserviupseereja. Reserviupseerikouluun otetaan kustakin saapumiserästä 700–750 upseerioppilasta, jotka saavat koulutuksen oman koulutushaaransa joukkueen, jaoksen tai tulevia tehtäviään vastaavan ryhmän johtajiksi. Lisäksi osa upseerioppilaista koulutetaan yksikön varapäällikön tehtäviin, joko komppaniaupseereiksi tai patteriupseereiksi.
Reserviupseerikoulutus > Erikoisryhmänjohtajasta joukkueenjohtajaan ja yksikön varapäällikköön

Ryhmänjohtajiksi reserviupseereja sijoitetaan pääasiassa tiedustelussa sekä eräissä muissa erikoisjoukoissa, joiden miehistötehtävissä on aliupseereja. Tiedusteluryhmien ryhmänjohtajien opetus tapahtuu jalkaväen opetuksen yhteydessä. Muita upseeriryhmänjohtajia on mm. Kranaatinheitinkomppaniassa mittausupseeri viestijoukoissa, esimerkiksi viestikomppanian, suunnitteluryhmässä ja valvontaryhmässä.
Reserviupseerikoulutus > Muu reserviupseerikoulutus

Muita puolustusvoimien sotilasopetuslaitoksia, joissa järjestetään reserviupseerikursseja, ovat muun muassa Panssarikoulu (panssariala), Ilmasotakoulu (lentotekninen linja, suojauslinja sekä ilmavoimien viestilinja), Merisotakoulu (laivasto, merivalvonta-tulenjohto, rannikkotutka, sekä meritiedustelu), Logistiikkakoulu (lääkintäupseerikurssi), Urheilukoulu (urheilijoiden reserviupseerikurssi) ja Laskuvarjojääkärikoulu (laskuvarjojääkärijoukot).
Reserviupseerikoulutus > Kurssiarvostelu

Reservin upseerin tutkinnossa on neljä arvosteltavaa oppiainetta: johtamistaito (painokerroin 9), aselajioppi (painokerroin 9), taktiikka (painokerroin 4) ja liikunta (painokerroin 4).
Yleisarvosana määräytyy eri aineiden painotettujen arvosanojen perusteella. Erityisesti kurssin alkuvaiheessa teoriakoulutusta saattaa olla paljonkin, mutta sen määrä riippuu olennaisesti linjasta, sillä aselajioppi voi olla joko teoria- (esimerkiksi viesti) tai käytäntöpainotteista (esimerkiksi jalkaväki).
Teoreettisen opiskelun vaativuustaso on karkeasti ottaen sama kuin lukiossa. Suoritukset teoreettisissa opinnoissa mitataan kirjallisin kokein (”koulutöin”), jotka on läpäistävä. Heikko opintomenestys johtaa oppilaan siirtämiseen valvontaan. Riittämätön opintomenestys aiheuttaa opintojen keskeyttämisen ja palauttamisen perusyksikköön niin sanotusti maitojunalla. Perusyksikössä entinen upseerioppilas palvelee 12 kuukauden palvelusaikansa loppuun yleensä korpraalina tai alikersanttina. Myös liialliset poissaolot johtavat opintojen keskeyttämiseen. Sairastuneille on aiemmin saatettu tarjota mahdollisuutta suorittaa opintonsa loppuun ns. jälki-RUK:ssa yhdessä seuraavan saapumiserän kanssa. Jälki-RUK:sta on sittemmin luovuttu. Upseerioppilaan opinnot voidaan keskeyttää myös sopimattomuuden, esimerkiksi lunttaamisen, takia.
Kurssin alkuvaiheessa painottuvat teoreettiset opinnot ja muodolliset maastoharjoitukset. Keskivaiheilla toteutetaan joukko laajahkoja soveltavia maastoharjoituksia, joissa paneudutaan aselajien yhteistoimintaan. Loppukurssi keskittyy johtajakoulutukseen sekä ampumaharjoitukseen, joka toteutetaan yleensä Pahkajärven ampuma-alueella.
Reserviupseerikoulutus > RUK-henki

Reserviupseerikoululle on tyypillistä upseerioppilaiden voimakas indoktrinaatio. Upseerioppilaille korostetaan heidän asemaansa varusmiesten parhaimmistona, sodan ajan johtajina ja tulevina yhteiskunnan tukipylväinä. Reserviupseerikoulun kuri on tavanomaiseen suomalaiseen perusyksikköön verrattuna tiukka.
Kuri pyritään kuitenkin luomaan sisäiseksi vaatimalla upseerioppilailta oma-aloitteista kurinalaisuutta. Tavoitteena on saada upseerioppilaasta luotettava, itsenäinen ja puolustusvoimien arvomaailman omaksunut alainen esimiehelleen. On kuitenkin huomattava, että Reserviupseerikoulun indoktrinaatio on luonteeltaan yleisisänmaallista eikä sisällä puoluepoliittisia piirteitä tai painotuksia.
Yhteishengen kohottamiseen tähtäävät monet Reserviupseerikoulun perinteistä, kuten Kirkkojärven marssi ja RUK:n kurssijuhla. Yhteishenkeä luo myös kurssikirja, jonka upseerioppilaat toimittavat itse omasta kurssistaan.
Reserviupseerikoulutus > Upseerioppilaat

Useimmat upseerioppilaat valitaan aliupseerikurssin ensimmäisen seitsemän viikon aikana osoittamansa soveltuvuuden ja kyvykkyyden sekä halukkuutensa perusteella. Aiemmin vapaaehtoiset, menestyneet aliupseerit ovat voineet pyrkiä niin sanottuun jälki-RUK:hon.lähde? Reserviupseerikoulu ei edellytä oppilailtaan mitään tiettyä siviilikoulutusta.
Reserviupseerikurssi kestää 16 viikkoa, minkä jälkeen vastaylennetyt upseerikokelaat lähetetään takaisin omiin joukko-osastoihinsa. Joukko-osastossa upseerikokelas kouluttaa tyypillisesti oman sodan ajan joukkueensa (vast.) yksikön kantahenkilökunnan alaisuudessa. Koko sodan ajan joukko kotiutuu yleensä samaan aikaan, jolloin lähes kaikki upseerikokelaat ylennetään vänrikeiksi tai merivoimissa aliluutnanteiksi. Osa heistä jatkaa puolustusvoimien palveluksessa joko sopimussotilaina tai Maanpuolustuskorkeakoulun kadetteina.
Siviilissä reserviupseerit sijoittuvat erilaisiin tehtäviin kaikille elämän aloille. On kuitenkin havaittavissa, että keski- ja ylemmässä johdossa on enemmän reserviupseereja kuin heidän tilastollinen osuutensa väestöstä antaisi aihetta osoittaa. Tämä saattaa osaltaan johtua ylioppilaiden suuresta määrästä reserviupseerikouluun valittaessa. Erityisesti aiemmin reserviupseerikoulutus onkin ollut merkittävä etu pyrittäessä liike-elämän palvelukseen. Vaikutusvaltaiset reserviupseerit saattavat edistää maanpuolustusmyönteistä asennoitumista, ja heidän siviilikokemustaan voidaan hyödyntää sopivissa sodan ajan sijoituksissa.
Reserviupseerikoulutus > Reserviupseerikoulun oppilaskunta

Reserviupseerikurssi muodostaa oman oppilaskuntansa, Oppilaskunnan korkeimpana elimenä toimii edustajisto, johon valitaan kustakin joukkueesta ja jaoksesta yksi edustaja varamiehineen avoimella vaalilla. Edustajisto valitsee puolestaan hallituksen, jonka jäsenille määrätään tietyt vastuualueet. Hallitukseen valitaan puheenjohtaja, pääsihteeri sekä 12 jäsentä, jotka toimivat oman jaostonsa puheenjohtajana. Oppilaskuntaan kuuluvat ATK-, ilmoitushankinta-, kurssijuhla-, kurssikirja-, historia-, urheilu-, sosiaali-, hengellisen-, kuljetus-, kulttuuri-, talous- ja tiedotusjaostot. Jaostoissa toimii lisäksi jaostovirkailijoita. Oppilaskunnan toimintaa valvoo kantahenkilökuntaan kuuluva kuraattori.
Oppilaskuntaa ja sen hallitusta kutsutaan RUK:ssa leikkisästi kymmenenneksi komppaniaksi. Nimitys viittaa hallituksen suureen rooliin koulun erinäisissä toiminnoissa.
Oppilaskunta toteuttaa RUK:ssa varusmiestoimikunnan tehtäviä: se järjestää lomakuljetukset, edustaa koko kurssia ja huolehtii upseerioppilaiden henkisestä ja mahdollisuuksien mukaan sosiaalisesta hyvinvoinnista. Oppilaskunnalla on kuitenkin muihin varusmiestoimikuntiin verrattuna huomattavasti laajempi toimialue: näkyvimpinä tehtävinä on järjestää kurssijuhla ja julkaista kurssikirja. Näihin varat hankitaan myymällä kirjaan ilmoituksia. Käytännössä ilmoitusvarat kanavoidaan Reserviupseerikoulun Oppilaskunnan Kannatusyhdistykselle, joka luovuttaa ilmoitusmyyntiä vastaavan summan oppilaskunnan käyttöön. Varoilla toteutetaan myös erinäisiä hankkeita upseerioppilaiden hyväksi. Esimerkkinä tästä Haminan Sotilaskodin käytössä oleva sotilaskotiauto Varvara, joka on varustettu muun muassa nelivedolla, GPS:llä, saniteettitiloilla ja maastouttamisvälineillä. Yhden reserviupseerikurssin oppilaskunnan budjetti on yli 100 000 €.
Koulun johtajat > Reserviupseerikoulun johtajat

kapteeni Kosti Sundberg, 1920
everstiluutnantti Taavetti Laatikainen, 1921–1926
everstiluutnantti Auno Kaila, 1927–1928
everstiluutnantti Viljo Kauppila, 1928–1933
everstiluutnantti Kustaa Tapola, 1934–1937
eversti Harald Roos, 1937–1940
Vuosina 1933–1934, kursseilla 25, 25a, 25b (ensimmäinen osa) ja 26, kursseja johti koulunjohtajan sijaisena majuri Albert Puroma.
Koulun johtajat > Upseerikoulun johtajat

1939–1945 Reserviupseerikoulu toimi Upseerikouluna Niinisalon varuskunnassa. Keväällä 1945 kurssi 61 keskeytettiin liittoutuneiden valvontakomissiosta johtuneesta syystä.
eversti Harald Roos, 1937–1940
eversti Viljo Kauppila, 1940–1945