stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jahmaine Christie
Kilpaura > Espanjan Openissa pronssia ja ensimmäset MM-kilpailut (2019)

Maaliskuussa 2019 Christie saavutti pronssia Espanjan Openissa. Toukokuussa hän puolestaan oli mukana Puolan EM-kilpailuissa, jossa Christie sijoittui 13 parhaan joukkoon hävittyään viimeisessä ottelussaan Maksym Kuziaieville tuomariäänin. Marraskuussa Christie pääsi edustamaan maataan MM-kilpailuihin, jossa hän putosi jatkosta avauskierroksella hävittyään ipponilla Anton Guliaeville.
Marraskuussa 2022 Christie oli mukana Euroopan Openissa, jossa kilpailtiin avoimessa painoluokassa. Hän hävisi avauskierroksella Filip Maksimowiczille ipponilla saatuaan polvesta päähän. Christie oli lopputuloksissa sijalla 18.
Toukokuussa 2023 Christie oli mukana Puolan EM-kilpailuissa, jossa hän eteni suoraan toiselle kierrokselle. Hän kohtasi EM-pronssia voittaneen Andri Meženskyin. Christie hävisi ottelun ja oli lopputuloksissa seitsemäs.
EM-sijoitukset

| Paikka | Päivä | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
|  Puola | 30.11.2014 | ? |
|  Bulgaria | 29.5.2016 | 15. |
|  Ranska | 21.5.2017 | 12. |
|  Bulgaria | 23.5.2018 | ? |
|  Puola | 23.5.2019 | 13. |
|  Puola | 9.11.2022 | 18. |
|  Puola | 21.5.2023 | 7. |
Heikki Haapala

Heikki Ensio Matias Haapala (s. 8. heinäkuuta 1942 Lapua) on suomalainen everstiluutnantti, joka toimi muun muassa Lapin ilmatorjuntarykmentin komentajana.
Haapala syntyi liikemies Ensio Haapalan ja Sylvi Lillvisin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1963 on Anna-Liisa Kujala.
Haapala tuli ylioppilaaksi Kauhavan yhteiskoulusta 1960, Kadettikoulusta hän valmistui 1965 ja Sotakorkeakoulusta 1981. Haapala toimi  Pohjanmaan ilmatorjuntapatteriston opetusupseerina 1965–1967, patterinpäällikkönä 1967–1968 ja aliupseerikoulun johtajana 1968–1971. Rovaniemen Ilmatorjuntapatteristossa hän oli toimistopäällikkö 1971–1975 ja Seinäjoen sotilaspiirin esikunnassa toimistoupseeri 1975–1979 ja toimistopäällikkö 1981–1985. Oulun ilmatorjuntapatteriston patteristoupseerina Haapala toimi 1985–1987 ja komentajana 1987–1989. Lapin ilmatorjuntarykmentin  esikuntapäällikkönä hän toimi 1989 ja komentajana vuodesta 1990 vuoteen 1996, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta.
Haapala ylennettiin vänrikiksi 1962, luutnantiksi 1965, yliluutnantiksi 1968, kapteeniksi 1971, majuriksi 1980 ja everstiluutnantiksi 1987.
Hermafroditos

Yksityiskohta veistoksesta Borghesen Hermafroditus, (Louvre).
Hermafroditos (m.kreik. Ἑρμαφρόδιτος, lat. Hermaphroditus) on kreikkalaisessa mytologiassa Hermeen ja Afroditen lapsi, syntyjään erityisen kaunis nuorukainen, mutta myöhemmin hän koki muodonmuutoksen hermafrodiitiksi, kun hänen ruumiinsa yhtyi nymfi Salmakiihin.
Hermafroditoksen tarina on kerrottu Ovidiuksen teoksessa Muodonmuutoksia. Hänet kasvattavat fryygialaiset nymfit Pseloreiteen vuorella, mutta viidentoista vuoden ikäisenä hän kyllästyy ympäristöönsä ja lähtee vaeltamaan Lyykiaan ja Kaariaan. Kaarian metsikössä hän tapaa nymfi Salmakiin lähteellään, joka silmittömästi rakastuu häneen mutta joutuu torjutuksi. Niinpä Salmakis rukoilee jumalia liittämään heidät rakkaudessa ikuisesti yhteen. Jumalat vastaavat hänen rukoukseensa kirjaimellisesti, ja kun Hermafroditos kylpee Salmakiin lähteessä, heidän kehonsa yhdistyvät kaksineuvoiseksi hermafrodiitiksi, jolla on sekä miehen että naisen sukupuoliset tunnusmerkit. Suuttuneena Hermafroditos pyytää jumalia kiroamaan lähteen niin, että muutkin siinä kylpevät miehet kokisivat saman kohtalon kuin hänkin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hermafroditos Wikimedia Commonsissa
Henrik Carpelan

Henrik Tor Mikael Carpelan (17. marraskuuta 1921 Helsinki – 19. helmikuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen lääketieteen tohtori. Hän oli psykoanalyysin ja ryhmäpsykoterapian uranuurtajia Suomessa.
Henrik Carpelanin vanhemmat olivat yliopistonsihteeri, vapaaherra Tor Harald Carpelan (1867–1960) ja Anna Emilia o.s. Edgren (1883–1966). Carpelanin puoliso vuodesta 1951 oli opettaja Anne Kerrien. Carpelan tuli ylioppilaaksi 1930, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1948 ja suoritti hermo- ja mielitautien erikoislääkärin tutkinnon 1954. Vuonna 1957 hän väitteli tohtoriksi struumaleikattujen potilaiden psyykkisistä häiriöistä. Kyseessä oli ensimmäinen suomalainen psykosomatiikkaa käsittelevä väitöskirja. Pian väitöstilaisuutensa jälkeen Carpelan muutti kuudeksi vuodeksi Geneveen ja suoritti siellä psykoanalyyttisen koulutuksen.
Carpelan oli vuonna 1952 perustamassa Psykoanalyysin edistämisyhdistystä, jonka puheenjohtajana hän toimi vuosina 1955–1957. Palattuaan Sveitsistä Suomeen hän toimi Suomen psykoanalyyttisen opintoryhmän sihteerinä vuosina 1964–1967. Carpelan toi Suomeen psykodynaamisen ryhmäpsykoterapian ja vakiinnutti sen aseman psyykkisten sairauksien hoitomuotona. Hän toimi Suomen ryhmäpsykoterapiayhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1972–1978. Ritva Kajamaan kanssa hän kehitti lasten ryhmäpsykoterapiamenetelmän. Suomi aloitti vuonna 1994 maailman ensimmäisenä maana lasten ryhmäpsykoterapeuttien koulutuksen, Carpelan toimi koulutuksen suunnittelijana ja kouluttajana toukokuuhun 1999 saakka.
Hapsiainen

Hapsiainen jaksossa "Hapsiainen taiteilee" (1987)
Hapsiainen oli suomalainen Yleisradion tuottama televisiosarja. Sarja kertoi Hipsis Hapsiainen -nimisestä aavikolla asuvasta kädennäköisestä olennosta, aavikkokynsikkäästä, joka tutki maailman menoa. Hapsiaisen seikkailuja esitettiin Yle TV1:n Puoli kuusi -ohjelmassa vuosina 1987–1992 ja kuuden jakson verran ohjelmassa Veturi vuonna 1992. Ohjelman toteutti Esa Pakarinen Junior. Hapsiainen oli hänen kätensä kämmenosa, selkäpuoli ylöspäin. Keskisormi oli ikään kuin päänä ja kaulana, muut neljä sormea olivat jalkoina. Keskisormen päähän oli kiinnitetty muoviset askartelusilmät.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Hapsiainen
Henrik Christian Nordenswan

Henrik Christian Nordenswan (22. helmikuuta 1762 Helsinki – 20. joulukuuta 1822 Hämeenlinna) oli suomalainen lääninkamreeri, kamarineuvos, valtiopäivämies ja Suomen senaatin jäsen.
Nordenswanin vanhemmat olivat lääninkamreeri Johan Alopaeus, vuodesta 1772 aateloituna Nordenswan (1731–1811) ja Johanna Kristina Schwartz. Hän pääsi ylioppilaaksi 1777 ja sai todistuksen kamarikollegiota varten 1782.
Nordenswan oli Uudenmaan ja Hämeen läänin lääninkonttorin palveluksessa. Hänestä tuli ylimääräinen kamarikirjuri kamarirevision 3. eli Suomen provinssikonttorissa Tukholmassa vuonna 1782 ja Uudenmaan ja Hämeen läänin vt. lääninkamreeri vuonna 1783 jolloin hän sai myös varrontavaltakirjan mainittuun virkaan. Nordenswan oli sittemmin ylisen Sääksmäen kihlakunnan kruununvoutina vuodesta 1787 ja vuonna 1802 hän astui edellä mainittuun lääninkamreerin virkaansa.
Suomen sodan jälkeen Nordenswan oli hallituskonseljin talousosaston jäsen ja kamaritoimituskunnan päällikkö 1809–1812. Erottuaan tästä tehtävästä hän palasi lääninkamreeriksi. Nordenswan sai kamarineuvoksen arvon 1809. Hän toimi valtiopäivämiehenä Ruotsin säätyvaltiopäivillä 1789 ja Porvoon valtiopäivillä 1809.
Nordenswan omisti vuodesta 1794 Janakkalan Vähikkälän kylässä sijainneen Toivan kartanon ja laajensi sen 1 856 hehtaarin kokoiseksi suurtilaksi. Nordenswanin suvulla kartano oli vuoteen 1875 saakka jolloin se myytiin Tervakoski-yhtiölle.
Nordenswan oli naimisissa kaksi kertaa:
1795–1796 Porvoon piispa Zachris Cygnaeuksen tyttären Hedvig Elisabet Cygnaeuksen (k. 1796) kanssa.
vuodesta 1797 Inga Lovisa Gyllingin kanssa.
Nordenswanin poika Johan Henrik Nordenswan (1801–1862) toimi Hämeen läänin lääninkamreerina ja lyhyen aikaa Suomen Pankin johtajana. Taidemaalari Victorine Nordenswan oli Johan Henrik Nordenswanin tytär.
Iso Lamujärvi

| Iso Lamujärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Pyhäntä
Koordinaatit:  64°00′43″N, 26°16′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Lamujoki
Järvinumero:  57.064.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  137 m 
Rantaviiva:  32,84 km 
Pinta-ala:  25,8505 km² 
Tilavuus:  0,0827311 km³ 
Keskisyvyys:  3,2 m 
Suurin syvyys:  11,69 m 
 fiIso Lamujärvi 
Iso Lamujärvi sijaitsee Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa Pyhännän kunnan alueella.
Maantiede

Iso Lamujärvi on yhdeksän kilometriä pitkä ja neljä kilometriä leveä. Sen pinta-ala on 25,85 neliökilometriä, ja rantaviivan pituus on 32,8 kilometriä. Järven tilavuudeksi on laskettu 82,7 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0827 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 3,2 metriä ja syvin kohta 11,69 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven länsiosassa.
Järvessä on kahdeksan saarta, joista suurin on Pitkäsaari. Muut saaret ovat Honkasaari, Kutusaari, Lehtosaari, Matinsaari, Pikku Honkasaari, Selkäsaari ja Tölppäinsaari. Kutusaari, Honkasaari, Lehtosaari, Matinsaari, Pitkäsaari ja Selkäsaari ovat luonnonsuojelualuetta.
Iso Lamujärvi sijaitsee Siikajoen vesistössä (vesistöaluetunnus 57) Lamujoen valuma-alueella (57.06), jonka Ison Lamujärven alueeseen (57.064) se kuuluu. Sen vedenpinnan korkeus on 137,0 mpy. Järveä säännöstellään sen luusuassa sijaitsevalla padolla.
Järvi laskee pohjoispäästään Lamujokeen, joka virtaa Piippolan ja Pulkkilan kirkonkylien kautta Siikajokeen Uljuan tekojärven alapuolella.
Vuonna 2015 julkaistussa raportissa järvi on arvioitu ekologiselta ja kemialliselta tilaltaan hyväksi.
Virkistysarvot

Iso Lamujärvi tarjoaa hyvät kalastus-, veneily- ja retkeilymahdollisuudet. Sorapohjaisen järven syvyyksistä nousee mm. muikkua, ahventa ja haukea. Järveen on lisäksi istutettu kirjolohta ja siikaa. Järvellä on useita pitkiä luonnonhiekkarantoja. Yleisiä uimarantoja ovat järven länsirannalla Pitkähiedan uimaranta ja itärannalla Kamulankylän uimaranta. Iso Lamujärvi on myös suosittu mökkijärvi, ja sen rannoilla on yli 200 vapaa-ajan asuntoa.
Muuta

Kirjailija Pentti Haanpää hukkui järveen 30. syyskuuta 1955. Haanpään loma-asunto Korpelainen sijaitsee Iso Lamujärven rannalla. Se on entisöity ja kohteessa on mahdollista vierailla sopimuksen mukaan.
Henrik Dalsgaard

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Henrik Dalsgaard
Syntymäaika: 27. heinäkuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Viborg, Tanska
Seura
Seura: Brentford FC
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2015 | Aalborg BK | 166 | (9) |
| 2016–2017 | Zulte Waregem | 35 | (9) |
| 2017– | Brentford | 90 | (3) |
Maajoukkue
| 2013– | Tanska | 26 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. joulukuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18. joulukuuta 2019.
Henrik Dalsgaard (27. heinäkuuta 1989 Viborg) on tanskalainen jalkapalloilija. Dalsgaard edustaa seurajoukkuetasolla lontoolaista Brentfordia. Hän on edustanut myös Aalborg BK:ta ja SV Zulte Waregemia.
Dalsgaard on pelannut Tanskan maajoukkueessa vuodesta 2013 lähtien. Hän on pelannut maajoukkueessa 26 ottelua ja tehnyt yhden maalin maaliskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Sveitsiä vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi Tanskan kaikki neljä ottelua alusta loppuun.
Helga Arendt

| Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Maa:   Länsi-Saksa> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Budapest 1989 | 400 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1988 | 400 m |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Hopeaa | Duisburg 1989 |  4 x 400 m  |  |
Helga Arendt (24. huhtikuuta 1964 Köln – 11. maaliskuuta 2013) oli Länsi-Saksaa edustanut yleisurheilija, joka kilpaili pääasiassa 400 metrin juoksussa.
Arendt voitti 400 metrillä sisäratojen maailmanmestaruuden Budapestissa 1989 ja sisäratojen EM-hopeaa Budapestissa 1988. Soulin kesäolympialaisissa 1988 hän oli 400 metrillä seitsemäs ja 4×400 metrin viestissä Länsi-Saksan joukkueessa neljäs. Vuonna 1990 ilmestynyt lehtiartikkeli paljasti Arendtin ja muutaman muun huippunaispikajuoksijan edustaman Eintracht Hamm -urheiluseuran järjestelmällisen dopinginkäytön, minkä jälkeen naiset Arendt mukaan lukien lopettivat aktiiviuransa.
Arendt kuoli 11. maaliskuuta 2013, 48-vuotiaana, rinnassa olleen kasvaimen seurauksena.
Hapsisara

| Hapsisara |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Sarat Carex
Laji::  capillaris
Kaksiosainen nimi
 Carex capillaris  L. 
Katso myös
   Hapsisara Wikispeciesissä   Hapsisara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hapsisara (Carex capillaris) on sarakasvien heimoon kuuluva monivuotinen tuulipölytteinen kasvi. Hapsisara voidaan jakaa eri alalajeihin, joita ovat lettohapsisara (Carex capillaris subsp. capillaris) ja napahapsisara (Carex capillaris subsp. fuscidula).
Se on yleensä matalakasvuinen. Emi- ja hedekukat ovat eri tähkissä. Hapsisaraa kasvaa Norjassa, Pohjois-Ruotsissa, Baltiassa, Itä-Euroopassa ja Venäjällä sekä Euroopan vuoristoalueilla. Suomessa lajia tavataan paikoin Oulu-Lappeenranta-linjan pohjoispuolella ja lounaissaaristossa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Hapsisara (Carex capillaris)
Kasviatlas 2021: Hapsisaran (Carex capillaris) levinneisyys Suomessa.
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Hapsisara (Carex capillaris)
ITIS: Carex capillaris (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Carex capillaris (englanniksi)
Flora of China: Carex capillaris (englanniksi)
Heleno de Freitas

Heleno de Freitas (s. 12. helmikuuta 1920 São João Nepomuceno, Brasilia – k. 8. marraskuuta 1959 Barbacena, Brasilia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hän pelasi suurimman osan urastaan (1939–1948) brasilialaisessa Botafogossa. Vuonna 1945 hänet valittiin Etelä-Amerikan parhaaksi keskushyökkääjäksi. De Freitas tunnetaan myös värikkäistä elämänvaiheistaan.
De Freitasin isä kuoli pojan ollessa 12-vuotias, ja tämän jälkeen perhe muutti Rio de Janeiroon. Tarinan mukaan de Freitasin jalkapalloura alkoi, kun Botafogon kykyjenetsijä näki hänen pompottelevan appelsiineja Copacabanan rannalla. Hän kouluttautui lakimieheksi, mutta valitsi jalkapalloilijan uran tehtyään ammattilaissopimuksen 18-vuotiaana. Hän oli joukkuetoveriensa karttama, mutta joukkueensa kannattajien rakastama pelaaja, joka kärsi päihde- ja uhkapeliongelmista. Temperamenttinsa ja kampauksensa myötä de Freitas sai Botafogon pahimman vastustajan Fluminensen kannattajilta pilkkanimen "Gilda" Rita Hayworthin esittämän elokuvahahmon mukaan. Botafogo myi de Freitasin vuonna 1948 argentiinalaiseen Boca Juniorsiin. Argentiinassa asuessaan hänellä on kerrottu olleen suhde Eva Perónin kanssa. De Freitas palasi seuraavana vuonna Brasiliaan Vasco da Gamaan, jossa hän saavutti Rio de Janeiron osavaltion mestaruuden, mutta tuli heitetyksi laiskuutensa takia joukkueen ulkopuolelle. Tästä raivostuneena de Freitas uhkaili valmentajaa harjoituksissa lataamattomalla pistoolilla. Vuonna 1950 hän siirtyi kolumbialaiseen Junioriin, jossa pelatessaan hän ystävystyi Gabriel García Márquezin kanssa.
De Freitas ei päässyt yrittämään suuren unelmansa maailmanmestaruuden voittamista, sillä vuosina 1942 ja 1946 MM-kilpailut oli jouduttu jättämään väliin sodan vuoksi, eikä Brasilian maajoukkueen valmentaja Flavio Costa valinnut häntä vuoden 1950 turnaukseen. De Freitas palasi vuonna 1951 jälleen Brasiliaan. Hän sairastui kuppaan, mutta kieltäytyi hoidoista, ja hänen sukulaisensa pakottivat hänet mielisairaalaan. 1958 MM-kilpailuissa Brasilia voitti kultaa ja 17-vuotias Pelé nousi maailmantähdeksi. De Freitas ei kestänyt tämän seuraamista, vaan yritti itsemurhaa polttamalla kymmentä savuketta samanaikaisesti. Seuraavana vuonna hän kuoli hoitamattoman kupan aiheuttamiin komplikaatioihin.
Marcos Eduardo Neves on kirjoittanut de Freitasin elämästä kirjan Nunca Houve um Homem Como Heleno, jonka pohjalta on tehty myös elokuva Heleno.
Iranin avaruusohjelma

Iranin avaruusohjelma pyrkii tekemään Iranin islamilaisesta tasavallasta varsinaisen avaruusmaan, ts. maan, joka pystyy laukaisemaan omalla kantoraketilla omia satelliitteja.
Pyrkimys riippumattomuuteen lännestä

Iranin avaruusohjelma on ollut Iranin puolustusministeriön vetämä. Suuri osa teknologiankehityksestä liittyy kantoraketin kehittämiseen keskimatkan ohjuksesta. Ohjelma vaikuttaa samankaltaiselta kuin Yhdysvaltain avaruusohjelman alku 1950-luvun jälkipuolella.
Sen tavoitteena on kaukokartoituskapasiteetin hankkiminen ja teknologisen kyvyn näyttäminen. Ilmeisesti kyse on 1990-luvun lopusta näkyviin nousseesta toisesta avaruuskilvasta, jota käydään Euroopan unionin ja Yhdysvaltain ulkopuolella. Tätä länsimaiden avaruustoimijat ovat pyrkineet – toistaiseksi tuloksettomasti – käyttämään omien avaruusbudjettiensa edelleen kasvattamiseen.
Marraskuussa 2012 Iran ehdotti ECO-maille yhteisten tietoliikennesatelliittien rakentamista.  ECO on vuonna 1985 perustettu hallitustenvälinen organisaation, johon kuuluvat Iran, Pakistan ja Turkki (perustajajäsenet) sekä Afghanistan, Azerbaijan, Kazakhstan, Kirgizstan, Tajekistan, Turkmenistan ja Uzbekistan.
Satelliitit

Vuonna 2005 Iranin ensimmäinen satelliitti, Sina-1, laukaistiin Venäjältä. Kantoraketti vei avaruuteen useita mikrosatelliitteja, muun muassa Norjan NCuben. Iranista tuli 43. (?) maa, jolla on avaruudessa kotimaassa toteutettu satelliitti.
Sinah-2-satelliitin suunniteltu laukaisuajankohta oli vuonna 2008, laukaisu piti tehdä venäläisellä kantoraketilla (toteutuiko laukaisu?).
Kolmas kehitteillä oleva satelliitti oli Mesbah, joka rakennettiin italialaisessa Carlo Cavazzi -yhtiössä. Se aiottiin laukaista alun perin iranilaisella kantoraketilla, sittemmin venäläisellä raketilla. Satelliittia ei koskaan toimitettu Italiasta asiakkaalle, Iraniin, ja vuoden 2011 alkupuolella Iran vaati satelliittiaan.  Sittemmin Iran on Mesbahin pohjalta rakentanut Mesbah-2-satelliittia. Joulukuussa 2009 mm. www.spacedaily.com julkisti Iranin aikovan laukaista maaliskuussa 2011 itse kehittämänsä alle 100-kiloisen matalan kiertoradan Mesbah-2-tietoliikennesatelliitin omalla Safir-2-kantoraketillaan Semnanin avaruuskeskuksesta Teheranin eteläpuolelta. Mesbah-1 tuhoutui erään tiedon mukaan 2005 epäonnistuneessa laukaisussa. Venäjä oli väitetysti kieltäytynyt laukaisemasta sitä.
Rasad 1 ("Havainto") kaukokartoitussatelliitti laukaistiin 12. kesäkuuta 2011 Iranin omasta laukaisukeskuksesta iranilaisella Safir-kantoraketilla.
Elokuussa 2011 Iran ilmoitti laukaisevansa piakkoin Sharif-nimisen piensatelliitin.  Joulukuun lopussa 2012 Iran ilmoitti laukaisevansa satelliitteja vuoden 2013 alussa: Nahid ja Fajr (Aamunkoitto, kaukokartoitussatelliitti) sekä Sharifsat satelliitit laukaistaan ennen maaliskuun loppua Imam Khomeini-avaruuskeskuksesta.
Miehitetyt lennot?

Iranin tietotoimisto IRNA julkisti 21. marraskuuta 2005, että Iran suunnittelee myös miehitettyjä lentoja ja kehittää pientä miehitettyä avaruusalusta ja avaruuslaboratoriota. Lokakuun alussa 2008 Iranista uutisoitiin jälleen läntisissä lähteissä, että maalla on aikomus lähettää oma avaruuslentäjä 2010-luvulla . Osin tämä on merkki rakettitekniikan ja avaruusalustekniikan kypsymisestä tasolle, jolla mikä tahansa suurempi maa pystyy toteuttamaan esim. miehitetyn avaruuslennon.
Mohammad Ebrahimi, Iranin ilmailu- ja avaruustekniikan tutkimusinstituutin varajohtaja, kertoi joulukuun 2008 alussa, että Iran aikoo tehdä rakettikokeita, joissa laukaistaan eläimiä 50–200 km korkeille ballistisille lennoille. Rakettina olisivat Kavoshgar (Explorer eli tutkimusmatkailija) 3 ja 4 raketit. Iran laukaisi Kavoshgar 2 -raketin onnistuneesti 26. marraskuuta 2008. Siinä oli koeosa ja sen paluujärjestelmä (laskuvarjo jne.) Tämä raketti teki yläilmakehän mittauksia ja jonkin tähtitieteellisen kokeen. Raketti omaa niin pienen nostokyvyn, ettei se voi kuljettaa ihmistä avaruuteen tai merkittävää aselastiakaan.
Iranin avaruusjärjestön johtaja Reza Tagipur ilmoitti helmikuussa 2009, että Iran pyrkii laukaisemaan miehitetyn avaruusaluksen vuonna 2021. Aikataulun katsottiin lausumassa olevan samankaltainen kuin Kiinan kansantasavallala ja Intialla, joilla kesti 15 vuotta saavuttaa kyky tehdä miehitettyjä lentoja.  Lausuma ei ole aivan oikea: Kiinalta vain yli 20 vuotta taikonautin lentoon ensimmäisestä satelliitista. Kiinakin arveli 1970-luvulla, että miehitetty lento tapahtuu pikapuolin. Toisaalta vaurastuville maille, jotka joutuvat elämään länsimaiden teknologiavientirajoitusten alaisina, täten osin ulkoapäin suljettu talous pystyy ja haluaa nykyaikana kehittämään teknologiansa itse - Etelä-Afrikka oli tästä eräs esimerkki 1970-luvun lopussa.selvennä
Helmikuun alussa 2010 Iran laukaisi Kavoshgan 3-raketilla 2.2.2010 matalalle maata kiertävälle radalle kapselissa eläimiä (rotta, kaksi kilpikonnaa ja mato).  Se voidaanko luotainraketilla nousta kiertoradalle ei selvinnyt artikkelista. Kyseessä on voinut olla ballistinen lento tai sitten koe-eläimet kuolivat kokeessa, mikä on koe-eläimille tyypillinen kohtalo. Tämä lento tehtiin yksi vuosi myöhemmin kuin Iranin satelliitin laukaisu.
Kesällä 2010 Iranin presidentti ilmoitti Iranin aikaistavan miehitettyä avaruusohjelmaansa siten, että iranilainen avaruuslentäjä lentää vuonna 2019 eikä 2024.
Kantoraketti

Iran hankki 1990-luvulla ohjusteknologiaa muun muassa Ukrainasta. Sittemmin Yhdysvallat on väittänyt teknologiaa hankitun myös Pohjois-Koreasta muistuttaen ihmisten mieliin sen lanseeraaman toisen maailmansodan terminologiasta kehitetyn "pahan akselin"-käsitteen.
Shahab-4-kantoraketti on kehitteillä ja ilmeisesti juuri sen onnistunut koelaukaisu 150 km:n korkeuteen tapahtui 24. helmikuuta 2007. Lento oli joko luotainraketin lento tai todennäköisemmin kantoraketin koelento. Iranin on kerrottu kehittävän kahta kantorakettia.
3. helmikuuta 2008 Iran laukaisi Kavoshgar 1 -kantorakettinsa avaruuteen. Kyseessä oli alkukesää 2008 aiotun satelliittilaukaisun vaatima testilaukaisu. Elokuussa 2008 Iran teki Safir-raketin laukaisukokeen, sillä voidaan laukaista mikrosatelliitti. Marraskuussa 2009 Iran teki onnistuneen raskaamman Kavoshgar 2 (Explorer 2) raketin koelaukaisun.  Seuraava rakettilaukaisu tapahtunee maaliskuussa 2010, sen tiedehyötykuorma putoaa takaisin maahan ja jarrutetaan laskuvarjolla.
Vuoden 2010 lopulla Iranin viestintä- ja informaatioteknologiaministeri Reza Taqipour ilmoitti Iranin aikeesta rakentaa toinen avaruuskeskus, jolla on vähemmän maantieteellisiä rajoitteita kuin Semnanin alueella sijaisevassa keskuksessa.
16. maaliskuuta 2011 Iran ilmoitti tehneensä Kavoshgar 4 -kantoraketin koeleukaisun 120 km radalle. Se kuljetti kapselin, jossa on pieniä koe-eläimiä. Lento edeltää (ehkä pitkälläkin aikavälillä) Iranin kaavailemia miehitettyjä lentoja.
Helmikuussa 2012 Iran on julkistanut aikeensa rakentaa avaruuskeskus suurempien kantorakettien, joilla voisi laukaista avaruuteen 1000 kg painavia satelliitteja, laukaisuja varten.
Kantoraketti > Kantoraketit

Safir
Simorgh (myös nimellä Safir-2)