stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pimeä tähti
Vastaanotto

Pimeä tähti nähtiin Suomessa ensi kertaa televisioesityksenä lokakuussa 1984. Mikael Fränti kirjoitti Helsingin Sanomissa, että elokuvassa Carpenterin into ja leikkimieli, mielikuvitus ja herkkyys johtavat melkoiseen riemuvoittoon. ”Pimeã tähti ei ole virheetön työ, ei täydellinen elokuva, mutta katsomiskokemuksen myönteisyys johtuu käsittelytavan poikkeuksellisuudesta ja tieteisfilmin lajityypin luovasta soveltamisesta.”
VideoHound's Golden Movie Retriever luonnehtii Pimeää tähteä nautittavaksi, hauskaksi, oudoksi ja yllättäväksi Carpenterin varhaistyöksi.
Aiheesta muualla

Pimeä tähti Internet Movie Databasessa (englanniksi)
John Carpenterin ohjaamat elokuvat
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
1970-luku: Pimeä tähti (1974) · Hyökkäys poliisiasemalle (1976) · Halloween – naamioiden yö (1978) · Vainoavat silmät (1978) · Elvis (1979)
1980-luku: Usva (1980) · Pako New Yorkista (1981) · The Thing – ”se” jostakin (1982) · Christine – tappaja-auto (1983) · Starman (1984) · Säpinää Chinatownissa (1986) · Pimeyden valtias (1987) · Pahan kehä (1988)
1990-luku: Näkymättömän miehen muistelmat (1992) · Hulluuden syövereissä (1995) · Kirottujen kaupunki (1995) · Pako L.A:sta (1996) · John Carpenterin vampyyrit (1998)
2000-luku: Ghosts of Mars (2001)
2010-luku: The Ward (2010)
Pitkäjärvi (Asikkala)

| Pitkäjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Asikkala
Koordinaatit:  61°09′29″N, 25°48′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ruotsalaisen alue (14.14)
Laskuoja:  Särkioja Ruokopuoliseen 
Järvinumero:  14.141.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  96,5 m  
Pituus:  1,3 km  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  2,771 km  
Pinta-ala:  12,687 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPitkäjärvi 
Pitkäjärvi  on Päijät-Hämeessä Asikkalassa Urajärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,7 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähialueeseen (14.141) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,5 metriä mpy.
Pikkuherttu

| Pikkuherttu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Hertut Cisticolidae
Suku::  Hertut Cisticola
Laji::  nana
Kaksiosainen nimi
 Cisticola nana  Fischer & Reichenow, 1884 
Katso myös
   Pikkuherttu Wikispeciesissä   Pikkuherttu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkuherttu (Cisticola nana) on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Pikkuherttua tavataan Etiopiassa, Keniassa, Somaliassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa ja Tansaniassa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Musta Kanarialintu

| Musta Kanarialintu |
| --- | --- |
 Musta Kanarialintu nimikkosarjakuvassaan vuonna 2007.
Luoja(t):  Robert Kanigher Carmine Infantino
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  Dinah Drake Flash Comics nro 86 (elokuu 1947) Dinah Lance Justice League of America nro 219 (lokakuu 1983)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Alkuperäinen: Dinah Drake Lance Nykyinen: Dinah Laurel Lance
Status:  aktiivinen
Pituus:  170 cm
Paino:  59 kg
Ryhmäsidokset:  Birds of Prey Oikeuden Puolustajat
Voimat:  Itsepuolustuslajit Yliäänikirkasu
Suhteet
Sukulaiset:  Dinah Lance: Dinah Drake (äiti), Larry Lance (isä),Sara Lance (sisko)
Musta Kanarialintu (engl. Black Canary) on DC Comicsin kustantama sarjakuvahahmo, jonka loivat Robert Kanigher ja Carmine Infantino. Se teki ensi esiintymisensä Flash Comicsin sarjakuvan numerossa 86 vuonna 1947. Hahmo tunnetaan korkeaäänisestä sonic-kirkaisusta, jolla hän kykenee murentamaan esineitä ja lamaannuttamaan vihollisensa.
Vuonna 1983 hahmon historiaan tehtiin muutoksia, jonka myötä alkuperäinen Musta Kanarialintu Dinah Drake meni naimisiin Gotham Cityn poliisin Larry Lancen kanssa. Heidän tyttärestään Dinah Laurel Lancesta tuli Mustan Kanarialinnun jatkaja, joka on seikkaillut 1980-luvulta lähtien sarjakuvissa.
Sarjakuvissa > Musta Kanarialintu

Dinah kasvoi erityisesti isänsä kanssa. Isä opetti tyttärelleen eri kamppailulajeja, kuten judoa ja jujutsua. Dinahin isä Richard Drake toivoi tyttärensä seuraavan hänen jalanjälkiään kasvaessaan aikuiseksi ja ryhtyvän poliisiksi. Isän unelma ei kuitenkaan toteutunut, kun Dinahin hakemus hylättiin. Tämä johti myös Richard Draken kuolemaan. Ajan myötä Dinah Drake perusti kukkakaupan, mutta oli edelleen halukas taistelemaan rikoksia vastaan. Tämän myötä hän päätti toimia salaperäisenä Mustana Kanarialintuna. Aluksi hän teeskenteli olevansa rikollinen, joka ryösti toisia rikollisia saadakseen suhteita ja tietoa rikollisuuden alamaailman tapahtumista. Lopulta Dinah luopui tavasta ja liittyi Oikeuden Puolustajiin.
Oikeuden Puolustajien hajottua Dinah meni naimisiin poliisi Larry Lancen kanssa ja sai tyttären, jonka hän nimesi osittain itsensä mukaan Dinah Laurel Lanceksi. Dinah työskenteli tyttärensä kanssa kukkakaupassa siihen asti kunnes Dinah Laurel oli valmis astumaan Mustan Kanarialinnun rooliin ja jatkamaan äitinsä legendaa. Dinah Drake kuoli myöhemmin syöpään, jonka hän sai taistellessaan Oikeuden Puolustajien kanssa Aquariusta vastaan. Samassa taistelussa hänen aviomiehensä kuoli.
Sarjakuvissa > Musta Kanarialintu II

Dinah Lance syntyi poliisi Larry Lancelle ja alkuperäiselle Mustalle Kanarialinnulle Dinah Drakelle. Hän vietti usein aikaa äitinsä kukkakaupassa ja päätti 19-vuotiaana tulla supersankariksi. Dinah otti äitinsä alter egon Mustan Kanarialinnun ja käytti hyväkseen lapsuudessaan saamaansa velhon kirousta, josta hän kehitti itselleen sonic-kirkaisun. Muutaman vuoden päätteeksi toimiessaan yksinäisenä sankarina Dinah sai kutsun Oikeuden Puolustajiin, jossa hän tapasi romanttisessa merkeissä Vihreän Nuolen.
Musta Kanarialintu muissa medioissa > Televisiossa > Legends of the Superheroes

Musta Kanarialintu teki ensi esiintymisensä televisiossa vuonna 1979 NBC:n televisiospesiaalissa Legends of the Superheroes.
Musta Kanarialintu muissa medioissa > Televisiossa > Batmanin tytär

Dinah Lancen versio esiintyi Batmanin tytär -televisiosarjassa, jossa hahmoa näytteli Rachel Skarsten. Hahmo poikkesi kuitenkin sarjakuversiostaan täysin, sillä Dinahilla oli sarjassa telepaattisia ja telekineettisiä kykyjä. Lisäksi hahmo oli nimetty sarjassa Dinah Redmondiksi. Sarjan jaksossa "Sins of the Mother" vieraili hänen äitinsä, jonka kerrottiin olevan alkuperäinen Musta Kanarialintu, Carolyn Lance. Dinah liittyi Birds of Prey -ryhmään autettuaan alkuperäisjäseniä Oraakkelia ja Metsästäjätärtä selvittämään salaperäisesti itsemurhia tehneiden liikemiesten murhaajan.
Musta Kanarialintu muissa medioissa > Televisiossa > Smallville

Smallvillessa Mustana Kanarialintuna toimi Dinah Lance, joka vieraili sarjan seitsemännellä, kahdeksannella ja yhdeksännellä tuotantokaudella, jossa hahmoa näytteli Alaina Huffman.
Lancen kerrottiin olevan talk show -emäntä, joka työskenteli Daily Planetille. Muiden tietämättä hän operoi sankarimaisesti auttaen niitä, joita kohdellaan väärin, vaikka ne olisivat miten rikkaita tai huonomaineisia. Luthor palkkasi Mustan Kanarialinnun estämään yhtiönsä eri tehtaiden sabotoimista. Saatuaan selville, että kaiken takana oli Vihreä Nuoli, Luthor palkkasi isommalla korvauksella Mustan Kanarialinnun nappaamaan roiston. Hän myös löysi Vihreän Nuolen, joka paljastui Oliver Queeniksi. Pian Musta Kanarialintu sai kuitenkin selville Luthorin sobotoinnin kohteiksi joutuneiden tehtaiden olleen vain hämäystä, jossa tuotettiin aivan muuta kuin ihmisille uskoteltiin. Hänen käännyttyään Luthoria vastaan tämä oli tappaa hänet, mutta paikalle saapuneet Vihreä Nuoli ja Clark Kent pelastivat hänet. Sittemmin Dinah Lance liittyi Vihreän Nuolen sankariryhmään.
Musta Kanarialintu muissa medioissa > Televisiossa > Arrow

Televisiosarjassa Arrow Musta Kanarialintu on ensin Sara Lance, mutta myöhemmin Laurel Lance ottaa hänen paikkansa. Häntä esitti sarjassa Katie Cassidy.
Musta Kanarialintu muissa medioissa > Televisiossa > Birds of Prey

Elokuvassa Birds of Prey Mustaa Kanarialintua esitti Jurnee Smollett-Bell.
Musta Kanarialintu muissa medioissa > Animaatioissa > Justice League

Vuonna 2002 animaatiosarjassa Justice League Musta Kanarialintu ei esiintynyt täysin omalla nimellään, mutta se pohjautui alkuperäiseen versioon. Se esiintyi sarjan kaksiosaisessa jaksossa "Legends", jossa hahmo oli nimetty Mustaksi Sireeniksi (engl. Black Siren). Hahmon oikeaksi nimeksi paljastettiin Donna Vance. Se oli osa toisen ulottuvuuden Oikeuden Puolustajia. Hahmon äänenä oli Jennifer Hale.
Musta Kanarialintu muissa medioissa > Animaatioissa > Justice League Unlimited

Moderni Musta Kanarialintu esiintyi Justice League Unlimitedissa vuosina 2005-2006, jossa se kuului Oikeuden Puolustajiin. Dinah Lance oli sarjakuvien tavoin suhteessa Vihreään Nuoleen. Hahmon äänenä toimi Morena Baccarin.
Hänen kerrotaan harjoitelleen Villikissan opissa pääosin nyrkkeilemistä. Oikeuden Puolustajissa hän usein työskenteli Vihreän Nuolen kanssa, jonka myötä heille kehkeytyi erityinen suhde sarjan aikana. Kaksikko muun muassa auttoi King Faradayta vahtimaan rikospomoa Steven Mandragoraa, jolta Metsästäjätär oli hakemassa kostoa.
Musta Kanarialintu muissa medioissa > Animaatioissa > Batman – pelottomat

Musta Kanarialintu teki lyhyen vierasesiintymisen animaatiosarjassa Batman – pelottomat, jossa hän taisteli Batmanin kanssa Solomon Grundya vastaan. Sittemmin hän esiintyi myös musikaalijaksossa "Mayhem of the Music Meister", jossa Musta Kanarialintu joutui muiden sankareiden ja rikollisten ohella Music Meisterin mielenhallintaan.
Musta Kanarialintu muissa medioissa > Animaatioissa > DC Showcase: Green Arrow

Grey DeLisle ääninäytteli Mustaa Kanarialintua lyhytanimaatioelokuvassa DC Showcase: Green Arrow vuonna 2010. Hahmolla on pieni rooli elokuvassa, kun hän pelastaa Vihreän Nuolen ja prinsessa Perditan kreivi Vertigolta. Tilanteen jälkeen Vihreä Nuoli kosii häntä, johon nainen vastaa myöntyvästi.
Musta Kanarialintu muissa medioissa > Videopeli

Musta Kanarialintu esiintyy vuonna 2006 julkaistussa Justice League Heroes pelissä lukittavana hahmona vain PlayStation Portablen versiossa.
Musta Kanarialintu esiintyy vuonna 2011 DC Universe Online -pelissä, jossa se ei ole pelattavana hahmona.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1979 | Danuta Wesley | Legends of the Superheroes |  |  |
| 2002 2006 | Jennifer Hale | Justice League |  | Justice League Heroes |
| 2002–2003 | Rachel Skarsten | Batmanin tytär |  |  |
| 2002 | Lori Loughlin | Batmanin tytär |  |  |
| 2005–2006 | Morena Baccarin | Justice League Unlimited |  |  |
| 2008–2010 | Alaina Huffman | Smallville |  |  |
| 2009–2010 | Grey DeLisle | Batman – pelottomat | DC Showcase: Green Arrow | Batman: The Brave and the Bold – The Videogame |
| 2010 | Kari Wuhrer |  | Justice League: Crisis on Two Earths |  |
| 2011–2013, 2017 | Vanessa Marshall | Young Justice |  | Injustice 2 |
| 2020 | Jurnee Smollett-Bell |  | Birds of Prey |  |
Dinah Lance Smallville-sarjassa.
Musta Kanarialintu Justice League Unlimitedissa vuonna 2005.
Pimeyden voimat

| Pimeyden voimat> The Scarlet Boy |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Arthur Calder-Marshall
Kieli:  englanti
Genre:  kauhu, jännitys
Julkaistu:  1961
Suomennos
Suomentaja:  Leena Salminen
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1963
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  317
Sarja: Silmukkasarja 12
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pimeyden voimat on Arthur Calder-Marshallin kauhuromaani vuodelta 1961. Teoksessa jännitysromaani yhdistyy kummitustarinaan.
Pierre McGuire

McGuire huhtikuussa 2009
Pierre McGuire (s. 8. elokuuta 1961, Englewood, New Jersey) on yhdysvaltalainen jääkiekkoasiantuntija ja entinen valmentaja. Hän on toiminut vuodesta 2011 lähtien NBC-kanavan kommentaattorina, ja on työskennellyt myös TSN-kanavalla kommentaattorina.
Valmennusurallaan McGuire on voittanut Stanley Cupin kahdesti, toimiessaan Pittsburgh Penguinsin apuvalmentajana 1990-luvun alussa. Lisäksi McGuire toimi Hartford Whalersin päävalmentajana 67 ottelun ajan kaudella 1993–1994.
Pikkuhuiskulepinkäinen

| Pikkuhuiskulepinkäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Afrikanlepinkäiset Malaconotidae
Suku::  Huiskulepinkäiset Dryoscopus
Laji::  pringlii
Kaksiosainen nimi
 Dryoscopus pringlii  Jackson, 1893 
Katso myös
   Pikkuhuiskulepinkäinen Wikispeciesissä   Pikkuhuiskulepinkäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkuhuiskulepinkäinen (Dryoscopus pringlii) on afrikanlepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Pikkuhuiskulepinkäistä tavataan Etiopiassa, Keniassa, Somaliassa ja Tansaniassa. Lajin on kuvattu olevan paikallinen ja harvinainen. Sen levinneisyysalue on kuitenkin laaja ja kannankehitys vakaa, joten se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pretinha

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pretinha |  Pretinha |  Pretinha |  |
Maa: Brasilia 
Naisten jalkapallo
| Kesäolympialaiset  | Kesäolympialaiset  | Kesäolympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Peking 2008 | jalkapallo |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kiina 2007 |  |  |
|  Pronssia | Yhdysvallat 1999 |  |  |
Delma Gonçalves eli Pretinha (s. 19. toukokuuta 1975) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa eteläkorealaista Daekyo Kangaroosia. Ennen Etelä-Koreaan siirtymistään Pretinha pelasi Brasiliassa Vasco da Gamassa 1992–2000, Yhdysvalloissa Washington Freedomissa 2001 ja San Jose CyberRaysissa 2002–2003 sekä Japanissa Leonessessa 2005–2008.
Pretinha on edustanut Brasilian naisten jalkapallomaajoukkuetta neljissä olympialaisissa (1996, 2000, 2004 ja 2008). Hän voitti olympiahopeaa 2004 ja 2008. Naisten maailmanmestaruuskilpailuissa Pretinha on ollut niin ikään neljästi (1991, 1995, 1999 ja 2007), joista hänen paras saavutus on hopea vuodelta 2007.
Pierre Blondiaux

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | perämiehetön nelonen |  |
Pierre Auguste Blondiaux (23. tammikuuta 1922 Pariisi – 14. huhtikuuta 2003 Nizza) oli ranskalainen soutaja ja  olympiamitalisti.
Blondiaux saavutti perämiehettömässä nelosessa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Loppukilpailussa Ranskan miehistö hävisi ainoastaan Jugoslavialle mutta voitti pronssille sijoittuneen isäntämaa Suomen miehistön yli neljällä sekunnilla.
Aiheesta muualla

Pierre Blondiaux Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Pierre Marie Gallois

Pierre Marie Gallois (29. kesäkuuta 1911 – 24. elokuuta 2010) oli ranskalainen sotilas ja geopoliitikko. Gallois syntyi ranskalaisille vanhemmille Torinossa, Italiassa ja kuoli Pariisissa, Ranskassa. Hän tuli tunnetuksi Ranskan ydinpommin isänä eli nimellä Père de la Bombe A, vaikka olikin sotilas ja prikaatikenraali sotilasarvoltaan.[lähde? ]
Pierre Gallois toimi esimiestehtävissä Charles de Gaullen ollessa Ranskan presidenttinä. Gallois vastasi muun muassa Gerboise Bleue -ydinkokeesta Algeriassa vuonna 1960. Tuolloin Ranska kävi siellä siirtomaasotaa. Galloisin vastuulla oli myös Force de Frappen eli Ranskan ydiniskuvoimien kehittäminen.[lähde? ]
Pierre Gallois palveli toisen maailmansodan aikaan Kuninkaallisissa ilmavoimissa ja lensi Handley Page Halifax -pommikoneita vuodesta 1943.[lähde? ] Hän oli avioliitossa Francoise -vaimon kanssa. Hänellä oli kolme poikaa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Pirjo Auvinen

Pirjo Margit Auvinen (s. 27. toukokuuta 1961 Kitee) on suomalainen toimittaja, joka työskentelee Yleisradion uutis- ja ajankohtaistoimituksessa. Hän aloitti vuonna 2022 Ylen Pohjoismaiden-kirjeenvaihtajana, asemapaikkanaan Tukholma.
Kiteellä varttunut Pirjo Auvinen kävi Mäkelänrinteen lukion Helsingissä ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1980. Hän kirjoitti ruotsista laudaturin, mutta ei omasta mielestään osannut puhua kieltä riittävästi. Auvinen päätti hakeutua Ruotsiin opiskelemaan ja kun myös kirjoittaminen kiinnosti, opiskelupaikaksi valikoitui Sundsvall/Härnösandin korkeakoulun toimittajakoulutus, jossa hän suoritti toimittajatutkinnon 1984. Opintojen jälkeen hän työskenteli Ruotsin radiossa suomenkielisenä toimittajana Sundsvallissa ja Malmössä 1983–1985. Suomessa Auvinen on opiskellut tiedotusoppia, kansainvälistä politiikkaa ja valtio-oppia Tampereen yliopistossa. Hän toimi kesätoimittajana useassa sanomalehdessä 1986–1990. Hän työskenteli muun muassa sanomalehdille Itä-Savo, Aamulehti, Savon Sanomat, Kansan Uutiset ja Demari, kunnes vuonna 1991 aloitti uransa Yleisradiossa.
Auvinen on Yleisradiossa seurannut etenkin taloutta ja politiikkaa sekä kansainvälisesti että Suomessa. Hän toimi yhtiön Tukholman-kirjeenvaihtajana 2000–2004. Vuonna 2008 hän seurasi Yhdysvalloissa presidentinvaalien kampanjointia. 2010-luvulla Pirjo Auvinen on keskittynyt Ylen uutis- ja ajankohtaistoimituksessa kotimaan politiikan seuraamiseen muun muassa eduskuntatoimittajana. Hän on tehnyt myös taustoittavia juttuja A-studioon.
Vuosien 2016–2017 Yle-kohun yhteydessä Pirjo Auvinen kertoi osaltaan pääministeri Juha Sipilän painostavasta käytöksestä toimittajia kohtaan.
Auvinen toimi Julkisen sanan neuvoston jäsenenä vuosina 2015–2017.
Poliisimuseo

| Poliisimuseo |
| --- | --- |
 Poliisimuseon rakennus Tampereella.
Tyyppi:  Erikoismuseo, poliisimuseo, museo 
Osoite:  Vaajakatu 2, 33720 Tampere  
Sijainti:  Tampere 
Kotisivut:  poliisimuseo.fi 
Koordinaatit:  61°27′11″N, 23°51′07″E
 fiPoliisimuseo 
Poliisimuseo on Poliisikoulun (nyk. Poliisiammattikorkeakoulu) yhteyteen vuonna 2004 perustettu Suomen poliisin historiaa esittelevä museo Tampereella Hervannan kaupunginosassa. Omat, varta vasten museokäyttöön suunnitellut tilat museo sai vuonna 2008. Sisäänpääsy on ilmainen.
Vuonna 2019 myös Vantaalla keskusrikospoliisin tiloissa sijaitsevasta Rikosmuseosta tuli osa Poliisimuseota. Tällöin Rikosmuseon kokoelmat ja näyttelytoiminta siirtyivät Poliisimuseon vastuulle. Rikosmuseo ei kuitenkaan turvallisuus- ja tietosuojasyistä ole avoinna laajalle yleisölle, mutta joitain sen esineitä pääsee näkemään myös osana Poliisimuseon näyttelyitä.
Vuonna 2022 Poliisimuseolle myönnettiin Suomen museoliiton ja Kansainvälisen museoneuvoston Suomen komitean Vuoden museo -palkinto. Palkitsemisperusteita olivat muun muassa museon onnistunut konsepti, monipuolinen kokoelmatoiminta sekä tasalaatuinen ja korkeatasoinen ammatillinen ote museon toiminnassa.
Poliisimuseo sopii niin lapsille, nuorille kuin aikuisille. Esimerkiksi museon lastenosastolla poliisikamari Pokelassa voi istua poliisiauton rattiin, pukeutua pieneen poliisiunivormuun ja kokeilla erilaisia poliisitehtäviä.
Näyttelyt

Poliisimuseon  perusnäyttely ”Poliisi paikalla!” esittelee suomalaisen poliisitoiminnan koko tarinan. Näyttely kertoo poliisista ja sen työtehtävistä keskiajalta nykypäivään asti. Näyttelyssä korostuu myös poliisin ja kansalaisten suhteen muutos: millaisena poliisi on nähty ja millainen on ollut poliisin rooli eri aikoina.
Perusnäyttelyn lisäksi museossa on esillä vaihtuvia erikoisnäyttelyitä, jotka esittelevät poliisityön eri teemoja perusnäyttelyä syvemmin. Vaihtuvat näyttelyt ovat pääsääntöisesti esillä 2–3 vuotta. Aiemmat vaihtuvat näyttelyt:
Poliisin kuva – valotuksia poliisin työhön
Haista ite – Suomen poliisikoirat 100 vuotta
Todisteena kuva – teknisen rikostutkinnan valokuvia Tampereelta 1920-luvulta 1950-luvulle
Liikkuva poliisi 80 vuotta
Ohranasta Supoon – valtiolliset turvallisuuspoliisit Suomessa
Poliisi fiktiossa
Voimaa ja vaativia tilanteita
Muodollisesti pätevä – Poliisikoulutus 100 vuotta
Järjestys romahtaa 1917 – Kun viha muuttui hyveeksi ja kosto ansioksi
Väritetty totuus – Taiderikoksia Suomessa
Museolla on lisäksi useita verkkonäyttelyitä, ja sen sisältöjä on virtuaalisesti esillä myös Digimuseossa.
Kokoelmat

Poliisimuseo tallentaa poliisin historiaan liittyvää aineistoa valtakunnallisesti yhteistyössä poliisilaitosten kanssa. Museon kokoelmiin kuuluu noin 24 000 esinettä, 141 000 valokuvaa, 3 900 filmiä tai multimediaesitystä sekä 3 000 kirjaa, joista vain osa on esillä.  Paikallista poliisihistoriaa on esillä Poliisimuseon lisäksi myös poliisilaitosten omissa perinnehuoneissa eri puolilla maata.
Suurin osa kokoelmista on saatu lahjoituksena. Laajimpia yksittäisiä lahjoituskokonaisuuksia museo on saanut Poliisin tekniikkakeskukselta, Liikkuvalta poliisilta ja Suojelupoliisilta. Poliisimuseon ajoneuvokokoelmien säilytyksestä huolehtii auto- ja tieliikenteen valtakunnallinen erikoismuseo Mobilia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poliisimuseo Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto
Poverty. Ignorance. Greed. Slavery.

| Poverty>  Ignorance. Greed. Slavery. Kürøishi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuu 2016 Boat Island Studios
 Julkaistu: 10. maaliskuuta 2017
 Formaatti: LP, CD, MC
 Tyylilaji: d-beat
 Kesto: 30.24
 Levy-yhtiö: Fight
Kürøishin muut julkaisut
|   | Poverty. Ignorance. Greed. Slavery. 2017 | Slukad af slutet 2017 |
Poverty. Ignorance. Greed. Slavery. on suomalaisen d-beat -yhtye Kürøishin esikoisalbumi, joka julkaistiin Euroopassa 10. maaliskuuta 2017 levymerkillä Fight Records. Albumista otettiin rajoitettu 300:n kappaleen vinyylipainos.
Albumi julkaistiin vinyylinä myös Yhdysvalloissa levymerkillä SPHC Records. Japanissa albumi julkaistiin CD-formaatissa levymerkillä Break the Records. Siitä otettiin myös kasettipainos.
Kappaleet

| --- | --- |
 A-puoli Freedom – 1.44  Gasoline Stains – 2.33  Crosses and Flags – 2.04  Gråa dagar – 1.44  Minefield – 2.16  Hierarchy – 2.54 :  B-puoli Weakness – 2.16   Transmission Stops – 3.13  Bombraid – 2.29  Annettiin hänen elää – 3.25  Save Yourself – 2.56  Lakes on Fire – 2.50
Tuotanto

Antti Lindholm – äänittäjä
Akihiko ”Sugi” Sugimoto – kansikuva
Pujottelu

Pujottelu (joskus käytetään myös norjalaisperäistä sanaa slalom) on termi, joka voi tarkoittaa mitä tahansa urheilulajia, jossa tarkoituksena on suoriutua kepein tai portein merkitystä radasta mahdollisimman nopeasti. Porttien vuoksi urheilijan reitti radalla ei ole suoraviivainen.
Lajikohtaisia artikkeleja:
Koskipujottelu
Pujottelu (alppihiihto)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pujottelu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pitkäjärven vapaa-ajankeskus

Pitkäjärven vapaa-ajankeskus on urheilu- ja liikuntakeskus Kokemäellä Pitkäjärven rannalla. Se sijaitsee noin kuuden kilometrin päässä kaupungin keskustasta Köyliöntien varrella.
Alueella toimi aikaisemmin Satakunnan liikuntaopisto. Vuonna 1988 perustettu opisto ajautui konkurssiin 2000-luvun alussa ja lopetti toimintansa.  Nykyään entiset liikuntaopiston rakennukset ja urheilupaikat omistaa Kokemäen kaupunki. Pitkäjärven vapaa-ajankeskuksessa ja sen ympäristössä järjestetään vuosittain lapsille ja nuorille tarkoitettu Pitkis-Sport-liikuntaleiri.