stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kutter (yritys)
Aiheesta muualla

Bussidata-tietokanta: kuvia Kutterin valmistamista korimalleista
Pörssitieto: Oy Kutter Ab.
Juliette Binoche

| Juliette Binoche |
| --- | --- |
 Binoche Berliinin elo­kuva­juhlilla vuonna 2019
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1964 (ikä 60) Pariisi, Ranska
Ammatti:  näyttelijä
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  1983–
Merkittävät roolit:  Englantilainen potilas   Pieni suklaa­puoti
Palkinnot
  Parhaan nais­pää­osan César  1993 Kolme väriä: Sininen  Parhaan nais­sivu­osan Oscar & Bafta  1997 Englantilainen potilas  
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Juliette Binoche (s. 9. maaliskuuta 1964 Pariisi) on ranskalainen näyttelijä. 1980-luvulla läpimurtonsa tehnyt näyttelijätär on esiintynyt useiden nimekkäiden ohjaajien elokuvissa ja palkittu muun muassa Oscar-, Bafta- ja César-palkinnoilla.
Varhainen elämä

Binoche syntyi ja kasvoi Pariisissa. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan neljä­vuotias, jolloin hänet lähetettiin sisarensa kanssa sisä­oppi­laitokseen, eikä hän nähnyt vanhempiaan usein. Joulunsa hän vietti tavallisesti puolalaistaustaisen isoäitinsä luona.
Binochen molemmat vanhemmat olivat näyttelijöitä ja teatteri­ohjaajia. Hän varttui luovuuteen kannustavassa ilma­piirissä ja kiinnostui kirjoista ja elo­kuvista varhaisessa vaiheessa. Binoche näytteli koulunsa näytelmissä ja 17-vuotiaana hän toimi Eugène Ionescon näytelmän Kuningas kuolee ohjaajana. Lukion jälkeen Binoche opiskeli näyttelemistä Pariisin konservatoriossa ja Vera Greghin yksityis­oppi­tunneilla.
Ura

1970-luvun lopulla Binoche esiintyi teatterissa ja 1980-luvulla hän alkoi tekemään pieniä rooli­suorituksia televisiossa. Hän teki ensimmäisen läpi­murtonsa 1980-luvun puolivälissä: hänen läpimurtoelokuvikseen on mainittu vuoden 1985 elo­kuvat Rendez-vous ja Je vous salue, Marie sekä seuraava vuonna ilmestynyt Levoton veri. Hänen ensimmäinen englannin­kielinen rooli­suorituksensa Philip Kauf­manin Milan Kunderan romaaniin perustuvassa elo­kuvassa Olemisen sietämätön keveys (1988) johti myös kansain­väliseen arvostukseen, mikä toimi käänne­kohtana hänen urallaan.
Seuraavina vuosi­kymmeninä Binoche nautti menestyksestä. Hän esiintyi Krzysztof Kieślowskin Kolme väriä -sarjan ensimmäisessä osassa Kolme väriä: Sininen, ja sai Ranskan César-palkinnon parhaasta nais­pää­osasta. Hänelle myönnettiin parhaan nais­sivu­osan Oscar ja parhaan nais­sivu­osan Bafta rooli­työstään Anthony Minghellan ohjaamassa elo­kuvassa Englantilainen potilas, jossa hän esitti kanadan­ranskalaista hoitajaa. Binoche oli Oscar-ehdokkaana parhaasta nais­pää­osasta myös vuoden 2000 elo­kuvasta Pieni suklaa­puoti, jossa hän oli Johnny Deppin vasta­näyttelijänä. 2000-luvun alussa hän esiintyi elokuvauransa ohella Broad­wayllä näytelmässä Betrayal ja sai Tony-palkinnon ehdokkuuden.
Vuonna 2010 Binochelle myönnettiin parhaan nais­näyttelijän palkinto Cannesin elo­kuva­juhlissa roolistaan Abbas Kiarostamin ohjauksessa Iltapäivä Toscanassa. Hänen esiintymisensä vuoden 2014 elokuvassa Clouds of Sils Maria niitti niin ikään paljon arvostusta. Binoche oli läpi 2010-luvun useasti eri palkintojen ehdokkaana.
Vaikka Binoche on saavuttanut kansainvälistä menestystä, on hän myös ollut läpi uransa kriittinen Hollywoodin elokuvateollisuutta kohtaan. Hän on siksi esiintynyt usein elokuvissa, jotka eivät ole saaneet esimerkiksi Suomessa paljoa huomiota. Elokuvahistorioitsija Peter von Bagh luonnehti Binochen näyttelijäimagoa ”älylliseksi, tuskaisaksi ja haavoittuvaiseksi”.
Yksityiselämä

Binochella on kaksi lasta, vuonna 1993 syntynyt poika ja vuonna 2000 syntynyt tytär, ranskalaisen näyttelijän Benoît Magimelin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juliette Binoche Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  SNAC  IdRef
Iso-orneero

| Iso-orneero |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Orneerot Furnarius
Laji::  figulus
Kaksiosainen nimi
 Furnarius figulus  (Lichtenstein, 1823) 
Alalajit
 F. f. figulus  F. f. pileatus 
Katso myös
   Iso-orneero Wikispeciesissä   Iso-orneero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Iso-orneero (Furnarius figulus) on Brasilian kotoperäinen varpuslintu.
Iso-orneerot elävät kahtena erillisenä populaationa Brasilian itä- ja koillisosassa (nimialalaji figulus) sekä Amazonin itäosissa (alalaji pileatus). Martin Lichtenstein kuvaili lajin holotyypin Bahiasta. Lajin elinympäristön ala on 1,93 miljoonaa neliökilometriä.
Lisääntyminen

Pesä voi olla joko suojaisessa paikassa puussa, rakennuksen katon alla tai mahdollisesti puunkolossa. Se on muodoltaan laakeahko ovaalinmuotoinen kuppi ja rakennettu heinänkorsista, puuvillasta ja muista kasvinosista. Pesän vuorauksena voi olla höyheniä, karvoja tai muovinpalasia. Naaras munii tavallisesti kaksi valkoista, ovaalinmuotoista munaa, joita haudotaan noin 20 päivää. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka jättävät pesän noin kolmen viikon ikäisinä.
Luettelo Venetsian dogeista

Tämä on lista Venetsian dogeista. Nimen perässä on lueteltuna dogen valtaanastumisvuosi.
Paolo Lucio Anafesto, (697)
Marcello Tegalliano, (717)
Orso Ipato, (726)
Teodato Ipato, (742)
Galla (Doge), (755)
Domenico Monegario, (756)
Maurizio Galbaio, (764)
Giovanni Galbaio, (787)
Obelerio Antenoreo, (804)
Angelo Participazio, (809)
Giustiniano Participazio, (827)
Giovanni I Participazio, (829)
Pietro Tradonico, (837)
Orso I Participazio, (864)
Giovanni II Participazio, (881)
Pietro I Candiano, (887)
Pietro Tribuno, (888)
Orso II Participazio, (912)
Pietro II Candiano, (932)
Pietro Partcipazio, (939)
Pietro III Candiano, (942)
Pietro IV Candiano, (959)
Pietro I Orseolo, (976)
Vitale Candiano, (978)
Tribuno Memmo, (979)
Pietro II Orseolo, (991)
Ottone Orseolo, (1009)
Pietro Barbolano, (1026)
Domenico Flabanico, (1032)
Domenico Contarini, (1043)
Domenico Selvo, (1071)
Vital Faliero de' Doni, (1084)
Vital I Michele, (1096)
Ordelafo Faliero, (1102)
Domenico Michele, (1117)
Pietro Polani, (1130)
Domenico Morosini, (1148)
Vital II Michele, (1156)
Sebastian Ziani, (1172)
Orio Mastropiero, (1178)
Enrico Dandolo, (1192)
Pietro Ziani, (1205)
Jacopo Tiepolo, (1229)
Marino Merosini, (1249)
Reniero Zeno, (1252)
Lorenzo Tiepolo, (1268)
Jacopo Contarini, (1275)
Giovanni Dandolo, (1280)
Pietro Gradenigo, (1289)
Marino Zorzi, (1311)
Giovanni Soranzo, (1312)
Francesco Dandolo, (1328)
Bartolomeo Gradenigo, (1339)
Andrea Dandolo, (1342)
Marino Faliero, (1354)
Giovanni Gradenigo, (1355)
Giovanni Delfino, (1356)
Lorenzo Celsi, (1361)
Marco Cornaro, (1365)
Andrea Contarini, (1367)
Michele Morosini, (1382)
Antonio Veniero, (1382)
Michele Steno, (1400)
Tommaso Mocenigo, (1413)
Francesco Foscari, (1423)
Pasqual Malipiero, (1457)
Cristoforo Moro, (1462)
Nicolo Trono, (1476)
Nicolo Marcello, (1473)
Pietro Mocenigo, (1474)
Andrea Vendramino, (1476)
Giovanni Mocenigo, (1478)
Marco Barbarigo, (1485)
Agostin Barbarigo, (1486)
Leonardo Loredano, (1501)
Antonio Grimani, (1521)
Andrea Gritti, (1523)
Pietro Lando, (1538)
Francesco Donato, (1545)
Marcantonio Trivisano, (1553)
Francesco Veniero, (1554)
Lorenzo Priuli, (1556)
Giorolamo Priuli, (1559)
Pietro Loredano, (1567)
Alvise Mocenigo, (1570)
Sebastiano Veniero, (1577)
Nicolò da Ponte, (1578)
Pasqual Cicogna, (1585)
Marino Grimani, (1595)
Leonardo Donato, (1606)
Marcantonio Memmo, (1612)
Giovanni Bembo, (1615)
Nicolò Donato, (1618)
Antonio Priuli, (1618)
Francesco Contarini, (1623)
Giovanni Cornaro, (1624)
Nicolò Contarini, (16309)
Francesco Erizzo, (1631)
Francesco Molino, (1646)
Carlo Contarini, (1655)
Francesco Cornaro, (1656)
Bertuccio Valiero, (1656)
Giovanni Pesaro, (1658)
Domenico Contarini, (1659)
Nicolò Sagredo, (1674)
Luigi Contarini, (1676)
Marcantonio Giustinian, (1683)
Francesco Morosini, (1688)
Silvestro Valiero, (1694)
Alvise Mocenigo, (1700)
Giovanni Cornaro, (1709)
Sebastiano Mocenigo, (1722)
Carlo Ruzzini, (1732)
Alvise Pisani, (1735)
Pietro Grimani, (1741)
Francesco Loredano, (1752)
Marco Foscarini, (1762)
Alvise Giovanni Mocenigo, (1763)
Paolo Renier, (1779)
Ludovico Manin, (1789)
Pentti Seppänen

Pentti Jaakko Pietari Seppänen (s. 6. joulukuuta 1910 Kivijärvi – 3. heinäkuuta 1962 Rovaniemi) oli Rovaniemen kirkkoherra ja Kemin rovastikunnan lääninrovasti.
Perhe

-Vanhemmat: Jaakko Leonard Seppänen, Rovaniemen kirkkoherra ja maalaisliiton kansanedustaja, kansakoulunopettaja Laina Maria Seppänen os. Krank, säveltäjä -kirkkoherra Frans Petter Krankin ja Maria Elisabet Krankin (os. Durchmanin) tytär.
-Puoliso: Maila Enne Räty (1915 -1995), Antti Rädyn ja Iida Rädyn os. Karppisen tytär
-Lapset: Hely Marjatta (s. ja k. 1938), Taimi Lilja (s. ja k. 1938), Terttu Maila Tellervo, Viena Sinikka (1941 – 1949), Pertti Jaakko Kullervo, Jarmo Pentti Albert, Pirjo Sorja Soilikki, Markku Pentti Antero, Sirpa Ulla Anneli, Arto ja Kaarlo (s. ja k. 1954), Harri Pentti Pietari.
Virkaura ja elämä

Pentti Seppänen syntyi Kivijärvellä 6. joulukuuta 1910 ja eli lapsuuden Haapajärvellä. Hän kävi koulua Haapajärvellä ja Oulun lyseossa. Ylioppilaaksi hän kirjoitti Rovaniemellä. Papiksi hänet vihittiin Oulussa vuonna 1935.
Pentti Seppäsen papin ura alkoi Ranualta 1935, jossa hän toimi yhden vuoden. Koko lopun elämänsä ajan hän palveli pappina Rovaniemellä eri tehtävissä, kappalaisena vuodesta 1936 alkaen ja kirkkoherrana vuodesta 1953 alkaen. Kemin rovastikunnan lääninrovastiksi hänet kutsuttiin vuonna 1956, jossa tehtävässä hän toimi kuolemaansa saakka. Papin työn ohessa Pentti Seppänen toimi Lapin rajavartioston sotilaspappina ja oli sotilasarvoltaan luutnantti. Talvi- ja jatkosodassa hän oli sotilaspappina Sallan suunnalla ja Viipurinlahdella, Rovaniemellä papin tehtäviä hoitamassa ja evakkotalvena Ruotsissa n. 5000 evakkolaisen pappina.  Pentti ja Maila Seppäsen elämästä on kirjoitettu Perintö- niminen romaani v.2010.
Viime sodissa Rovaniemi tuhoutui lähes kokonaan, myös kirkko, pappilat ja kaikki seurakunnalliset rakennukset. Pentti Seppänen toimi Rovaniemen seurakunnan jälleenrakennustoimikunnan puheenjohtajana. Tänä aikana rakennettiin väliaikaiset pappilat, kanttorila, väliaikainen parakkikirkko ja 1950 uusi kirkko ja alttarifresko 1951, myöhemmin myös uusi seurakuntatalo pappiloineen ja virastotalo. Pentti Seppänen edisti tehtävässään Rovaniemen kirkon Elämän Lähde - freskon syntyä. Taiteilijan ja Seppäsen freskoa koskeva kirjeenvaihto, niin kuin muukin kirjeenvaihto, on tallennettu Oulun Maakunta-arkiston Lestadiana -kokoelmaan. Seurakunnassa käynnistettiin myös uusia toimintamuotoja mm. partiotoiminta ja torvisoittokunta sai alkunsa ja seurakunta sai leirikeskukset Paaniemelle ja Norvajärvelle sekä rukoushuoneet Viirinkylään ja Auttiin.
Pentti Seppänen muistetaan etenkin sananjulistajana ja lukuisien hengellisten ym. tekstien kirjoittajana. Lestadiolaisuudessa hän kuului ensin Rauhan Sana -liikkeeseen, mutta irtautui siitä ns. Antinpäivän kokouksessa ja siirtyi vanhoillislestadiolaisiin.
Kirjallinen toiminta

Toivon Tähti -lehden vastaava toimittaja toimiminen v. 1947-1953
Rovaniemen Kirkko ja seurakunta -julkaisun toimittajana.
Hengellisten Matkalaulujen uudistettu tekstipainoksen toimittajana 1944. Rauhan Sanan kustantama.
Siionin Lauluja -nuottipainos. Neliäänisesti soinnutettuina 1950. Toimittanut ja julkaissut Pentti J. P. Seppänen
DPI

DPI voi tarkoittaa seuraavia:
Disabled Peoples' International, kansallisten järjestöjen verkosto
"Dots per inch", tulostuksen ja näyttöjen tarkkuus
Deep Packet Inspection, tietokoneverkkojen tekniikka
Daytona Prototype International, urheiluautoluokka
Department of Public Information, YK:n tiedotusosasto
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”DPI”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
New York Jets

| New York Jets |
| --- | --- |

Lempinimet:  Gang Green, the Green and White
Perustettu:  1960
Entiset nimet:  New York Titans(1960–62)
Kotikenttä:  Polo Grounds (1960–63)  Shea Stadium (1964–83)  Giants Stadium (1983–2010)  MetLife Stadium (2010–)
– kaupunki:  East Rutherford, New Jersey
Värit:  metsästäjän vihreä ja valkoinen
Omistaja:  Woody Johnson
Toimitusjohtaja:  Joe Douglas
Päävalmentaja:  Aaron Glenn
Saavutukset
Liigamestaruudet:  1
Super Bowlit:  1 1968 (III)
Konferenssin mestaruudet:  0
Divisioonan mestaruudet:  4 *AFL East: 1968, 1969 AFC East: 1998, 2002
Liigahistoria
Ennen NFL:ää:  American Football League (1960–69) Eastern Division (1960–69)
NFL aloitusvuosi:  1970
Divisioonahistoria:  American Football Conference (1970–) AFC East (1970–)
Infobox OKNimi-testi OK: 
New York Jets on amerikkalaista jalkapalloa pelaava joukkue NFL:ssä. Joukkueen kotipaikka on East Rutherford, New Jersey. New York Jets on yksi AFC:n itäisen divisioonan jäsenjoukkueista. Jets pelaa kotipelinsä MetLife Stadiumilla, jonka joukkue omistaa yhdessä New York Giantsin kanssa.
Joukkueen harjoittelualue ja pääkonttori (joka avattiin vuonna 2008) sijaitsevat Florham Parkissa, New Jerseyssä.
Seuran omistaa Johnsonin perhe. New York Jets oli vuonna 2023 Forbesin listauksessa maailman yhdeksänneksi arvokkain urheiluseura 6,1 miljardin dollarin arvolla.
Historia

Alun perin joukkueen nimi oli New York Titans. Vuodesta 1963 joukkueen nimi on ollut New York Jets. Joukkue on voittanut Super Bowlin kerran, tammikuussa 1969, jolloin tapahtuma järjestettiin kolmannen kerran. Jets, silloisen AFL:n mestari, voitti ottelussa NFL:n mestarin Baltimore Coltsin luvuin 16–7.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta New York Jets Wikimedia Commonsissa
Doves

| Doves |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1998–
Tyylilaji:  Vaihtoehtorock
Kotipaikka:  Englanti
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Jez Williams   Andy Williams   Jimi Goodwin  
Levy-yhtiö:  Heavenly Records   Capitol Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Doves on brittiläinen, Manchesterista lähtöisin oleva rockyhtye. Yhtyeen kokoonpanon muodostavat veljekset Jez Williams ja Andy Williams sekä Jimi Goodwin. Yhtyeen 2000-luvun alussa julkaistut albumit The Last Broadcast ja Some Cities nousivat Ison-Britannian albumilistan ykköspaikalle. Dovesin neljäs studioalbumi Kingdom of Rust julkaistiin 6.4.2009. Yhtye oli pitkällä tauolla vuodesta 2010 lähtien. Kesällä 2020 yhtye ilmoitti tekevänsä paluun, julkaisi singlet "Carousels" ja "Prisoners" ja ilmoitti tulevasta albumista. Doves julkaisi viidennen albuminsa The Universal Want 11. syyskuuta 2020. Yhtyeen kuudes albumi Constellations for the Lonely julkaistaan 14. helmikuuta 2025.
Diskografia > Studioalbumit

Lost Souls (4. huhtikuuta 2000)
The Last Broadcast (29. huhtikuuta 2002)
Some Cities (21. helmikuuta 2005)
Kingdom of Rust (6. huhtikuuta 2009)
The Universal Want (11. syyskuuta 2020)
Constellations for the Lonely (14. helmikuuta 2025)
Diskografia > Kokoelmat

Lost Sides (2003)
The Places Between: The Best of Doves (2010)
5 album Set (2012)
Diskografia > EP:t

Cedar (1998)
Sea EP (1999)
Here it Comes (1999)
Live at Eden (2005)
Some Cities Live (2006)
Diskografia > Singlet

Sea Song (1999)
Here it Comes (1999)
The Cedar Room (2000)
Catch the Sun (2000)
The Man Who Told Everything (2000)
There Goes the Fear (2002)
Pounding (2002)
Caught by the River (2002)
Black and White Town (2005)
Snowden (2005)
Sky Stars Falling (2005)
Kingdom of Rust (2009)
Winter Hill (2009)
Andalucia (2010)
Carousels (2020)
Prisoners (2020)
Club Atlético Boca Juniors

Club Atlético Boca Juniors on urheiluseura La Bocan kaupunginosasta, Buenos Airesista, Argentiinasta. Seura tunnetaan parhaiten jalkapallojoukkueestaan. Boca on Argentiinan suosituin seura – vanhan sanonnan mukaan ”Bocaa kannattaa puolet maan ihmisistä plus yksi”. Ottelut kaupungin toista joukkuetta River Platea vastaan ovat tulikuumia; ne tunnetaan nimellä El Superclásico (Superklassikko).
Historia

Boca Juniorsin perustivat 3. huhtikuuta 1905 italialaiset siirtolaiset Esteban Baglietto, Alfredo Scarpatti, Santiago Sana sekä veljekset Juan ja Teodoro Farenga. Tuohon aikaan englannin kielen käyttö seurojen nimissä oli tavallista, sillä englantilaiset olivat tuoneet lajin maahan.
Jalkapallojoukkue pelasi paikallis- ja amatöörisarjoissa ennen nousemistaan korkeimmalle sarjatasolle vuonna 1913, jolloin sarja laajennettiin käsittämään entisten kuuden joukkueen sijaan 15 joukkuetta. Tämän jälkeen Boca on aina säilyttänyt paikkansa korkeimmalla sarjaportaalla. Sarjan ollessa vielä amatöörisarja Boca voitti mestaruuden vuosina 1919, 1920, 1923, 1924, 1926 ja 1930, sekä heti 1931, kun ammattilaisuus astui kuvioihin. Boca Juniorsin jalkapallojoukkueessa on pelannut lukemattomia tähtiä kuten Diego Maradona, jota pidetään yhtenä maailman parhaista pelaajista kautta aikojen.
Boca Juniors on Argentiinan menestynein seura myös kansainvälisellä tasolla. Se on voittanut Copa Libertadoresin 6 kertaa vuosina 1977, 1978, 2000, 2001, 2003 ja 2007  sekä Copa Sudamericanan 2 kertaa vuosina 2004 ja 2005. Eniten seura saavutti menestystä argentiinalaisen Carlos Bianchin valmennuksessa vuosina 1998–2001 sekä 2003–2004.
Symbolit > Tunnus

Seuralla on ollut viisi erilaista vaakunaa. Ensimmäinen otettiin käyttöön 1922 ja sitä käytettiin vuoteen 1955 asti. Siinä oli valkoisella pohjalla alkukirjaimet CABJ, joissa oli keltaista ja sinistä. Siinä oli myös keltainen vaakaraita.

Seuran täytettyä 50 vuotta vaakunaa muutettiin. Sinisellä pohjalla oli keskellä keltainen vaakaraita  ja mustat alkukirjaimet CABJ. Molemmille sivuille tuli laakeriseppele.
1960-luvulla laakeriseppeleet katosivat ja lisättiin mustat reunat. CABJ-alkukirjaimet korvattiin tekstillä ”Boca Juniors”.

1970-luvulla palattiin vuoden -55 malliin, mutta ilman laakeriseppeleitä. Musta reunus säilytettiin ja alkukirjaimet palautettiin. Tämän lisäksi ilmestyi 20 tähteä, jotka kuvastivat tuohon hetkeen mennessä saavutettua 20 mestaruutta.
 
Kaudella 1996 tuli viimeisin vaakuna, joka on suunnittelija Shakespearen tekemä. Keltainen raita jätettiin pois. Sen jälkeen vaakunaan on lisätty tähtiä uusien mestaruuksien myötä. Seuran sääntöjen mukaan edustajakokouksen pitää hyväksyä tähti ennen kuin se voidaan liittää vaakunaan.
1920
1955
1960
1970
1995
Saavutukset > Kansalliset mestaruudet

Amatöörimestaruudet
1919, 1920, 1923, 1924, 1925, 1926, 1930 (7)
Ammattilaismestaruudet
25 mestaruutta
Argentiinan Primera division 1931, 1934, 1935, 1940, 1943, 1944, 1954, 1962, 1964, 1965; Nacional 1969, Nacional 1970; Metropolitano 1976; Nacional 1976; Metropolitano 1981, Apertura 1992, Apertura 1998, Clausura 1999, Apertura 2000, Apertura 2003, Apertura 2005, Clausura 2006, Apertura 2008, Apertura 2011, 2015, 2017 (26)
Copa Argentina 1969, 2012, 2015 (3)
Saavutukset > Kansainväliset mestaruudet

18 Mestaruutta
Copa Libertadores 1977, 1978, 2000, 2001, 2003, 2007 (6)
Copa Sudamericana 2004, 2005 (2)
Recopa Sudamericana 1990, 2005, 2006, 2008 (4)
Supercopa Sudamericana 1989 (1)
Supercopa Masters 1992 (1)
Intercontinental Cup 1977, 2000, 2003 (3)
Copa Oro 1993 (1)
Kuvasto > Merkittäviä pelaajia

Pedro Calomino teki uransa aikana 97 maalia.
Ramón Muttis edusti Bocaa vuosina 1923–32.
Américo Tesoriere pelasi myös Argentiinan maajoukkueessa 1920-luvulla.
Kymmenen vuoden aikana Ludovico Bidoglio esiintyi joukkueen peliasussa 209 kertaa.
Roberto Cherro teki 213 maalia 292 ottelussa.
Francisco Varallo, seurahistorian kolmanneksi eniten maaleja tehnyt pelaaja (181 maalia).
Delfín Benítez Cáceres edusti seuraa kahdeksan vuoden ajan, tehden 162 maalia.
Natalio Pescia pelasi Bocassa 347 ottelua neljäntoista vuoden aikana.
Ernesto Lazzatti pelasi 379 virallista ottelua Boca Juniorsin edustusjoukkueessa.
Carlos Sosa esiintyi 294 kertaa Bocan kokoonpanossa 1940-luvulla.
Antonio Rattín pelasi Bocassa 15 vuotta.
Angel Rojas esiintyi edustusjoukkueen kokoonpanossa vuosina 1963–71.
Antonio Roman ura Boca Juniorsin joukkueessa kesti 12 vuotta ja 313 ottelua.
Silvio Marzolini pelasi seuran riveissä 387 ottelua.
Hugo Gatti, toiseksi eniten seurassa otteluita pelannut pelaaja.
Diego Maradona päätti ammattilaisuransa Boca Juniorsissa vuonna 1997.
Carlos Navarro Montoya edusti seuraa kahdeksan vuoden ajan.
Román Riquelme voitti 11 virallista titteliä Boca Juniorsin mukana.
Martín Palermo, Boca Juniorsin kaikkien aikojen paras maalintekijä (236)
Sebastián Battaglia, eniten palkittu pelaaja Boca Juniorsin seurahistoriassa (18 pokaalia)
Aiheesta muualla

Boca Juniors
Tilastoja
Marie

| Marie |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  2. heinäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Marianne
Vastineita eri kielissä:  Mary
Nimen alkuperä:  Maria
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marie on naisen etunimi. Nimi on heprealaisperäisen, Raamatusta tunnetuksi tulleen Maria-nimen (alkujaan Miriam) ranskalainen ja tšekkiläinen muoto.
Ranskassa nimi äännetään /mari:/. Samoin kuin Maria muun muassa espanjankielisissä maissa, esiintyy myös Marie toisinaan miehilläkin, yleensä jälkimmäisenä etunimenä.
Suomessa nimi Marie on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 7 847 naiselle ja noin 540 miehelle. Marien nimi­päivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 2. heinäkuuta, joka on myös Marian nimipäivä.
Tunnettuja Marie-nimisiä > Hallitsijasukujen jäseniä

Marie de Guise, Maria Guise (1515–1560), Skotlannin kuningatar
Marie-Thérèse (1638–1683), Ranskan kuningatar, Ludvig XIV:n puoliso
Marie-Thérèse Charlotte (1778–1851), Marie-Antoinetten ja Ludvig XVI:n tytär
Marie-Antoinette (1755–1793), Ranskan kuningatar, Ludvig XVI:n puoliso
Marie Louise, (1791–1847), Ranskan keisarinna, Napoleon I:n puoliso
Marie-Adélaïde (1894–1924), Luxemburgin suurherttuatar
Marie, Marie Agathe Odile Cavallier (s. 1966), Tanskan prinsessa, prinssi Joachimin puoliso
Marie d'Orléans (1813–1839), ranskalainen kuvanveistäjä ja piirtäjä, kuningas Ludvig Filipin tytär
Marie Louise d’Orléans, Maria Luisa (1662-1689), ranskalainen prinsessa ja Espanjan kuningatar, kuningas Kaarle II:n puoliso
Marie Valerie (1868–1924), itävaltalainen prinsessa, keisari Frans Joosefin tytär
Marie Kinsky von Wchinitz und Tettau (1940–2021), Liechtensteinin ruhtinatar
Kuvitteellisia Marie-nimisiä

Marie Ragghiant, elokuvassa Marien taistelu
Marie-Jo, Robert Guédiguianin elokuvassa Marie-Jon kaksi rakastajaa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marie Wikimedia Commonsissa
Suomen murteet

Perinteiset murrealueet:
1) lounaismurteet
2) hämäläismurteet
3) eteläpohjalaiset murteet
4) keski- ja pohjoispohjalaiset murteet
5) peräpohjalaiset murteet
6) savolaismurteet
7) kaakkoismurteet
Suomen murteet ovat suomen kielessä esiintyviä murteita. Ne voidaan jakaa länsimurteisiin ja itämurteisiin sekä edelleen useisiin alaryhmiin. Murteiden erot olivat ennen selkeämpiä, sillä nykyisin murteet ovat sekoittuneet.