stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
UFF
Kritiikkiä

UFF:n toiminta on herättänyt myös epäilyjä. Yle on esittänyt dokumentin "Ryysyillä rikkauksiin?", jossa väitetään järjestön johtohahmojen olevan talousrikoksista tuomittuja, ja toiminnan olevan salaperäistä. UFF valitti dokumentista Julkisen sanan neuvostolle, joka antoi 30.3.2010 päätöksen, jonka mukaan se ei löytänyt dokumentista moitittavaa. UFF:n yhteistyöverkostoon kuuluvan Humana People To Peoplen toimintaa on kritisoitu myös Voima-lehden verkkojulkaisussa ja Vihreässä Langassa. UFF:n toimintaa kritisoi myös Hymy. Sekä Humana People To People että UFF on yhdistetty Tvind-järjestöön, jonka toiminta on myös herättänyt kritiikkiä.
Ulkoasiainministeriö on kuitenkin tuonut esiin vuonna 2009 ja 2018, ettei heillä ole ollut huomauttamista UFF:n toiminnasta ja raportoinnista. UM tekee myös tarkastusmatkoja järjestön hankkeisiin ja järjestö on tilitarkastettu ministeriön toimeksiannosta.
Yle MOT pyysi vuonna 2020 kuvauslupaa UFF:n lajittelukeskukseen, mutta säätiö kielsi kuvaamisen. Jutussa toimittajat selvittivät vaatteiden kulkua maailmalle piilottamalla niihin lähettimiä.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: UFF – ryysyillä rikkauksiin?
UFF:n vaatekeräyslaatikoita Helsingissä
Myymälä Jyväskylässä
Vedätys

| Vedätys> The Hoax |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lasse Hallström
Käsikirjoittaja:  William Wheeler
Perustuu:  Clifford Irvingin romaaniin
Tuottaja:   Mark Gordon  Bob Yari  Betsy Beers  Leslie Holleran  Joshua Maurer 
Säveltäjä:  Carter Burwell
Kuvaaja:  Oliver Stapleton
Leikkaaja:  Andrew Mondshein
Pääosat:   Richard Gere  Alfred Molina  Marcia Gay Harden 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Miramax Films  Mutual Film Company  Stratus Film Company  Bob Yari Productions  City Entertainment  Mark Gordon Company  Yari Film Group 
Levittäjä:  Eagle Pictures Netflix
Ensi-ilta:  2006
Kesto:  118 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vedätys (The Hoax) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut ruotsalaisen Lasse Hallströmin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva. Tositapaukseen perustuvassa tarinassa kirjailija Clifford Irving (Richard Gere) suunnittelee julkaisevansa väärennetyn omaelämäkerran eksentrisestä miljardööristä Howard Hughesista. Koska Hughes tavallisesti karttaa julkisuutta, Irving olettaa ettei tämä ryhdy toimenpiteisiin kirjan ilmestyttyä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Richard Gere  | … |  Clifford Irving   |
|  Alfred Molina  | … |  Dick Suskind   |
|  Hope Davis  | … |  Andrea Tate   |
|  Marcia Gay Harden  | … |  Edith Irving   |
|  Stanley Tucci  | … |  Shelton Fisher   |
|  Julie Delpy  | … |  Nina Van Pallandt   |
|  Eli Wallach  | … |  Noah Dietrich   |
Lähde:
Varkaiden maailma

| Varkaiden maailma> Thieves' World |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Robert Asprin (toim.)
Kansitaiteilija:  Walter Velez
Kieli:  englanti
Genre:  miekka ja magia
Kustantaja:  Ace Books
Julkaistu:  1979
Suomennos
Suomentaja:  Leena Peltonen
Kuvittaja:  Petri Hiltunen
Kansitaiteilija:  Petri Hiltunen (maalaus) Joona Vainio (graafinen suunnittelu)
Kustantaja:  TK-kustannus
Julkaistu:  1992
Sivumäärä:  240
ISBN:  951-96304-4-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Varkaiden maailma (Thieves' World) on Robert Asprinin toimittama fantasia-antologia vuodelta 1979. Se sisältää kahdeksan novellia eri kirjailijoilta, joista John Brunner, Poul Anderson ja Marion Zimmer Bradley kuuluivat aikansa eturivin genrekirjailijoihin. Varkaiden maailma oli vuonna 1980 ehdolla parhaan antologian tai kokoelman World Fantasy Award -palkinnon saajaksi, mutta hävisi Jessica Amanda Salmonson toimittamalle Amazons! -antologialle.
Kirjan aloittaa lyhyt johdanto ja kartta, jotka esittelevät miljöön lukijalle. Itse novellit kertovat rosvoista, huijareista, salamurhaajista ja muista ammattirikollisista, jotka elävät Turvapaikka-nimisessä kaupungissa autiomaan laidalla. Aiemmin kaupasta kukoistanut kaupunki on karavaanireittien siirryttyä joutunut rappion tilaan ja siitä on tullut varkaiden pesäpaikka. Kaupungin omalla painollaan eteenpäin soljuva arki järkkyy, kun keisarin idealistinen ja uudistushaluinen velipuoli asetetaan sen uudeksi kuvernööriksi.
Kokoelma ilmestyi TK-kustannuksen Finnish Book House -sarjassa suomeksi Leena Peltosen kääntämänä ja Petri Hiltusen kuvittamana vuonna 1992. Teoksen lopussa mainostetaan jatko-osaa Tarinoita Ruokottomasta Yksisarvisesta. Sitä ei kuitenkaan koskaan julkaistu suomeksi. Englanniksi Thieves' World -antologioita ilmestyi peräti kaksitoista sekä lisäksi useita erillisiä novelleja ja romaaneja.
Sisältö

John Brunner: ”Kuolemantuomitut” (Sentences of Death)
Lynn Abbey: ”Kaaoksen kasvot” (The Face of Chaos)
Poul Anderson: ”Lentävien veitsien portti” (The Gate of the Flying Knives)
Andrew Offutt: ”Varjosynty” (Shadowspawn)
Robert Asprin: ”Kaupankäynnin hinta” (The Price of Doing Business)
Joe Haldeman: ”Veriveljet” (Blood Brothers)
Christine DeWees: ”Myrtis” (Myrtis)
Marion Zimmer Bradley: ”Sinisen tähden salaisuus” (The Secret of the Blue Star)
Vastaanotto

Aikalaisarviossa Ares Magazine -lehden Greg Costikyan pitää mukana olevia kirjailijanimiä vaikuttavina. Toisaalta mukana on myös vähemmän tunnettuja tekijöitä. Novellien taso vaihtelee keskinkertaisesta erinomaiseen, ja ne ovat kaikki lukemisen arvoisia. Costikyan arvelee erityisesti roolipelien ystävien pitävän antologiasta, koska roolipeliseikkailun tapaan Varkaiden maailma on syntynyt useiden eri kirjoittajien yhteistyön tuloksena ja kuvaa fantasiamaailmaa monen eri hahmon näkökulmasta.
Kirjavinkit-sivustolla julkaistun arvion mukaan novellit jäävät pääasiassa hengettömiksi ja sortuvat teennäiseen näppäryyteen, mutta taso nousee loppua kohden. Parhaat novellit ovat huumekauppiaan elämää raadollisesti mutta vauhdikkaasti kuvaava ”Veriveljet”, bordellin emännän psykologiaa kepeästi käsittelevä ”Myrtis” sekä erityisesti Marion Zimmer Bradleyn runollinen ”Sinisen tähden salaisuus”. Arvostelijan mukaan suomenkielisen sarjan jääminen yksiosaiseksi ei ole suuri menetys, mutta Varkaiden maailma sopii yhtä kaikki ”kevyeksi välipalaksi (anti)sankarifantasian ystäville”.
Valentyn Mohylnyi

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten telinevoimistelu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten telinevoimistelu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten telinevoimistelu.MM-kilpailut  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Montréal 1985 | hevonen |  |
|  Kultaa | Montréal 1985 | nojapuut |  |
|  Kultaa | Montréal 1985 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Stuttgart 1989 | hevonen |  |
|  Kultaa | Stuttgart 1989 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 1989 | kuusiottelu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Moskova 1987 | renkaat |  |
|  Kultaa | Tukholma 1989 | hevonen |  |
|  Kultaa | Tukholma 1989 | hyppy |  |
|  Kultaa | Lausanne 1990 | kuusiottelu |  |
|  Kultaa | Lausanne 1990 | hevonen |  |
|  Kultaa | Lausanne 1990 | nojapuut |  |
|  Hopeaa | Oslo 1985 | kuusiottelu |  |
|  Hopeaa | Oslo 1985 | renkaat |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1989 | kuusiottelu |  |
|  Pronssia | Tukholma 1989 | nojapuut |  |
Vаlentyn Viktorovytš Mohylnyi (ukr. Валентин Вікторович Могильний, ven. Валентин Викторович Могильный, Valentin Viktorovitš Mogilnyi, 18. joulukuuta 1965 Koh’аnovkа, Ukrainan SNT – 22. marraskuuta 2015 Ranska) oli Neuvostoliittoa edustanut telinevoimistelija, maailman- ja euroopanmestari.
Mohylnyin voimistelijanuran huippuvaihe ajoittui vuosiin 1985–1990, jolloin hän voitti muun muassa viisi maailmanmestaruutta ja kuusi Euroopan mestaruutta. Monipuolisena voimistelijana Mohylnyi saavutti arvokisamitaleja niin ottelusta kuin useilta yksittäisiltä telineiltäkin.
Mohylnyi avioitui telinevoimistelun maailmanmestari Olga Bitšerovаn kanssa. Pari sai lapsen mutta erosi myöhemmin. Mohylnyi muutti Ranskaan, missä hän työskenteli valmentajana ja sai maan kansalaisuuden. Hän kuoli Ranskassa sydäninfarktiin 49-vuotiaana.
Vesikuuntelu

Vesikuuntelua harjoittaa ennen kaikkea merivoimat. Valvonta tapahtuu kuuntelemalla meren ääniä merenpohjaan asennettujen tai perässä vedettävien vedenalaisten mikrofonien eli hydrofonien kautta. Vesikuunteluasemalla pyritään paljastamaan aluevesille pyrkivien sukellusveneiden ääniä.
Suomessa vesikuuntelua on harjoitettu ainakin  toisen maailmansodan aikana. Rannikon linnoituksia varustettiin sitä varten 1970-luvun puolivälissä.
Vesilahden hautausmaan sankaripatsas

Vesilahden hautausmaan sankaripatsas.
Vesilahden hautausmaan sankaripatsas on muistomerkki Vesilahden hautausmaalla. Sen sotilashahmot on suunnitellut taiteilija Richard Rautalin vuonna 1946. Se on pystytetty talvi- (1939–1940) ja jatkosodan (1941–1944) sankarivainajien muistoksi. Kullakin sivulla on  ankarivainajien nimet, syntymä- ja kuolinajat. Jalustassa lukee: ”Kunnia kaikkensa antaneille uhrinsa kalleimman kantaneille” sekä vuosiluvut 1939–1940 ja 1941–1944.
Vanaja (Hankasalmi)

| Vanaja |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi, Etelä-Savo
Kunnat:  Hankasalmi, Pieksämäki
Koordinaatit:  62°22′54″N, 26°43′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kuuhankaveden valuma-alue (14.37)
Laskujoki:  Vanajanjoki Armisveteen 
Järvinumero:  14.376.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  122,1 m  
Pituus:  8,3 km  
Leveys:  1,8 km  
Rantaviiva:  26,4768 km  
Pinta-ala:  5,80619 km²   
Tilavuus:  0,0466283 km³ 
Keskisyvyys:  8,03 m  
Suurin syvyys:  20,35 m  
Saaria:  11 
 fiVanaja 
Vanaja  tai myös Vanajajärvi  on Keski-Suomessa Hankasalmella ja PieksämäelläAlakylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 581 hehtaaria eli 5,8 neliökilometriä, se on 8,3 kilometriä pitkä ja 1,8 kilometriä leveä. Sillä on 11 saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,51 hehtaaria.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 46,6 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0466 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 8,0 metriä ja suurin syvyys on 20,4 metriä. Sen rantaviivan pituus on 26,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Kuuhankaveden valuma-alueella (14.37), jonka Vanajajärven valuma-alueeseen (14.376) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,1 metriä mpy.
Valentyn Moroz

| Valentyn Moroz> Валентин Мороз.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1936 Holoniv, Volynia
Kuollut: 16. huhtikuuta 2019 (83 vuotta) Lviv, Ukraina
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  historioitsija, esseisti
Valentyn Moroz, ukr. Валентин Мороз, (15. huhtikuuta 1936 Holoniv, Volynia – 16. huhtikuuta 2019 Lviv, Ukraina) oli ukrainalainen historioitsija, poliittinen toisinajattelija ja esseisti. Moroz oli tunnetuimpia neuvostoukrainalaisia toisinajattelijoita, mutta hänen nationalistiset näkemyksensä ja käyttäytymisensä veivät hänen maineensa.
Moroz opiskeli historiaa Lvivin yliopistossa 1953–1958, toimi historianopettajana Volhynian alueella ja opetti 1964–1965 historiaa kahdessa opettajaoppilaitoksessa. Hän levitti samizdat-materiaalia, mistä syystä hänet pidätettiin syyskuussa 1965 ja tuomittiin tammikuussa 1966 neljän vuoden vankeuteen. Vankileirillä Mordvassa hän kirjoitti esseen ”Raportti Berijan reservaatista”, joka salakuljetettiin leiriltä ulkomaailmaan. Sen ansiosta hän sai maineen samizdat-kirjallisuuden merkittävimpiin kuuluvana äänenä.
Valentyn Morozin hauta Lvivissä Lytšakivin hautausmaalla.
Vapauduttuaan leiriltä syyskuussa 1969 Moroz kirjoitti Ukrajinskyi visnykiin ja muutamia huomiota herättäneitä esseitä, joiden ansiosta hänen suosionsa ja vaikutusvaltansa toisinajattelijapiireissä lisääntyi, vaikka kirjoituksiin kohdistui myös kritiikkiä. Hänet pidätettiin uudestaan kesäkuussa 1970, jolloin hänen tuekseen asettuivat sellaisetkin, joita hän oli kirjoituksissaan arvostellut, esimerkiksi Ivan Dzjuba. Seurauksena oli vastalauseita, mutta hänet tuomittiin marraskuussa 1970 ”erityisen vaarallisena rikoksenuusijana” yhdeksän vuoden vankeusrangaistukseen, josta kuusi vuotta vankilassa ja kolme vuotta erikoishallinnon leirillä, sekä viiden vuoden karkotukseen. Tapaus herätti huomiota ulkomaillakin. Hänen esseitään julkaistiin 1974 englanniksi, ja hänen tuekseen perustettiin komiteoita Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Morozia pidettiin ankarissa oloissa Moskovassa Vladimirin vankilassa, josta hänet siirrettiin Mordvaan erikoishallinnon leirille, missä hän osallistui protestitoimintaan muiden poliittisten vankien kanssa. Neuvostoliittolaisen ihmisoikeusliikkeen julkaisussa julkaistiin marraskuussa 1977 kirjoitus, jossa eräät vankitoverit arvostelivat Morozia poliittiselle vangille sopimattomasta käytöksestä.
Moroz ja neljä muuta poliittista vankia vaihdettiin huhtikuussa 1979 kahteen Yhdysvalloissa vangittuun neuvostoliittolaiseen vakoilijaan. Morozin vapautumista tervehdittiin laajalti lännessä, ja hän esiintyi useita kertoja, mutta hänen äärinationalisminsa ja erikoinen käytöksensä sai entisiä kannattajia ottamaan etäisyyttä. Moroz asui 1980-luvulla pääasiassa Kanadassa Torontossa, missä hän julkaisi Anabasis-lehteä. Hän palasi Ukrainaan 1991 ja asettui Lviviin. Hän toimi opettajana ja kirjoitti muutamia kirjoja ja artikkeleita, mutta niiden merkitys jäi aiempaa vähäisemmäksi.
Vector Space Systems

Vector Space Systems on kantorakettia ja laukaisutoimintaa kehittävä yhtiö. Yhtiön kantoraketti on suunniteltu laukaisemaan pieniä alle 50kg satelliitteja eli nano- ja mikroluokan satelliitteja.
Vector Space Systems perustettiin julkisesti ja virallisesti toukokuussa 2016. mutta yhtiön mukaan sillä on takana jo 10 vuotta kehitystoimintaa ja yli 30 alle-kiertoradan lentoa. Yhtiössä on mukana henkilöitä, jotka ovat aikaisemmin työskennelleet muun muassa SpaceX:ssä, Virgin Galacticissa, McDonnell-Douglasissa ja Sea Launchissa.  Pääkonttori ja tehdas sijaitsee Tucsonissa Arizonassa. Laukaisupaikkoja on tarkoitus olla Kodiak Alaskassa 90-100 asteen radoille ja Cape Canaveral Florida 28-58 asteen radoille.
Iceye on uuden yhtiön ensimmäinen julkistettu asiakas, joka elokuussa 2016 julkaisi sopimuksen 21 lennosta. Lentojen on tarkoitus alkaa alkupuolesta 2018
Aiheesta muualla

Kotisivut
Vanttilan koulu

Vanttilan koulu on Espoossa sijaitseva peruskoulu, jossa tarjotaan yleisopetusta ja erityisopetusta 1–9 luokkalaisille. Koulussa on noin 550 oppilasta vuonna 2019. Koulu on perustettu vuonna 2009. Koulun tiloissa sijaitsee myös päiväkoti. Koulun rehtori on Olli Poutilainen.
Vantti

Vantti laivassa.
Vantti on mastoa tukeva vaijeri.
Laivoissa ja purjeveneissä vanteiksi kutsutaan mastoja sivusuunnassa tukevia, laitaan kiinnittyviä tukivaijereita, kun taas  pitkittäissuuntaiset tukivaijerit ovat haruksia.
Maalle pystytetyissä pienehköissä mastoissa on yleensä kolme tai neljä vanttia, jotka lähtevät eri suuntiin joko maston huipulta tai keskeltä sitä. Vantit on kiinnitetty toisesta päästään tukevasti maahan. Tavallisin materiaali on teräs mutta matalissa radiomastoissa voidaan käyttää sähköäjohtamatonta materiaalia, jos vantti muuten häiritsisi antennin toimintaa. Vaijereita voidaan kutsua myös haruksiksi.
Purjeet, masto ja takila
| --- | --- |
Purjeet:  Genua · Genaakkeri · Kahvelipurje · Latinalaispurje · Raakapurje · Spinaakkeri · Course · Driver · Extra · Fokka · Haruspurje · Isopurje · Moonsail · Spanker · Studding · Tallboy · Prammipurje · Topsail · Trysail
Purjeen osat ja materiaalit:  Jalus/skuutti · Halssi · Dacron · Foot · Head · Kevlar · Spectra · Liesma eli liikki, liiktouvi · Reiviseisinki · Roach · Tack
Mastot ja puomit:  Fokkapuomi · Puomi · Kahveli · Kokkapuu · Jiggermasto · Masto · Isomasto · Mesaanimasto · Märssy · Puntarihaarukka · Raakapuu · Masthead Truck · Saalinki · Spinaakkeripuomi
Takilan muut osat:  Ahdin eli prässi · Harus eli staaki · Talja · Boom vang · Buntlines · Cleat · Clewlines · Cunningham · Downhaul · Etuharus · Seistinki · Gooseneck · Guy · Jury Rig · Nostin · Outhaul · Peak · Preventer · Ratlines · Juokseva riki · Sakkeli · Kiinteä riki · Vantti · Stay mouse · Stays · Throat · Trapetsi
Vedran Ćorluka

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 5. helmikuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Derventa, Jugoslavia
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 193 cm
Seura
Seura:  FK Lokomotiv Moskova
Pelinumero: 14
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2007 2004–2005 2007–2008 2008–2012 2012 2012– | Dinamo Zagreb → Inter Zaprešić (laina) Manchester City Tottenham → Bayer Leverkusen FK Lokomotiv Moskova | 61 (7) 27 (4) 38 (1) 81 (1) 7 (0) 175 (7) |
Maajoukkue
| 2006– |  Kroatia | 103 (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 8. heinäkuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 6. joulukuuta 2019.
| Mitalit> Maa:   Kroatia.Jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kroatia.Jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kroatia.Jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Kroatia> Jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Venäjä 2018 | jalkapallo |  |
Vedran Ćorluka (s. 5. helmikuuta 1986, Derventa, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Venäjän jalkapalloliigan FK Lokomotiv Moskovaa ja lukeutui pitkään Kroatian maajoukkueen vakionimiin.
Kotimaassaan Ćorluka pelasi Dinamo Zagrebin ja lainalla Inter Zaprešićin riveissä. Hän voitti Dinamo Zagrebissa Kroatian liigamestaruuden 2006 ja 2007 sekä Kroatian cupin 2007. Ćorluka siirtyi Valioliigaan Manchester Cityyn kesällä 2007 seitsemällä miljoonalla punnalla. 2008/2009 kaudeksi Ćorluka siirtyi Tottenhamiin kesän 2008 siirtoikkunan viimeisinä päivinä. Siirtokorvaukseksi arvertiin noin 8,5 miljoonaa puntaa. Tammikuussa 2012 hän siirtyi lainasopimuksella Bundesliigaseura Bayer Leverkuseniin. Kesällä 2012 hän siirtyi Lokomotiv Moskovaan seitsemän miljoonan euron siirtosummalla. Hän voitti Venäjän-mestaruuden 2018 sekä Venäjän cupin 2015, 2017 ja 2019.
Kroatian maajoukkueessa Ćorluka debytoi Italiaa vastaan elokuussa 2006. Hän nousi joukkueen vakiomiehistöön vuoden 2008 EM-kisojen karsintojen aikana. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Qataria vastaan lokakuussa 2009. Hän on pelannut EM-kilpailuissa 2008 (neljä ottelua), 2012 (kolme ottelua) ja 2016 (neljä ottelua) sekä MM-kilpailuissa 2014 (kolme ottelua) ja 2018, jolloin pelasi neljässä ottelussa Kroatian hopeajoukkueessa, ei kuitenkaan finaalissa. Tämän jälkeen hän ei ole maajoukkueessa pelannut.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Profiili Manchester Cityn virallisilla sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Profiili Tottenhamin virallisilla sivuilla (englanniksi)
Profiili Kroatian maajoukkueen virallisilla sivuilla (kroatiaksi)
Profiili FootballDatabase-tietokannassa (englanniksi)
Kroatian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Pletikosa |
2 Šimić |
3 Šimunić |
4 R. Kovač |
5 Ćorluka |
6 Vejić |
7 Rakitić |
8 Vukojević |
9 Kalinić |
10 N. Kovač |
11 Srna |
12 Galinović |
13 Pokrivač |
14 Modrić |
15 Knežević |
16 Leko |
17 Klasnić |
18 Olić |
19 Kranjčar |
20 Budan |
21 Petrić |
22 Pranjić |
23 Runje |
Valmentaja Bilić
Kroatian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Pletikosa |
2 Strinić |
3 Šimunić |
4 Buljat |
5 Ćorluka |
6 Pranjić |
7 Rakitić |
8 Vukojević |
9 Jelavić |
10 Modrić |
11 Srna |
12 Kelava |
13 Schildenfeld |
14 Badelj |
15 Vrsaljko |
16 Dujmović |
17 Mandžukić |
18 Kalinić |
19 Kranjčar |
20 Perišić |
21 Vida |
22 Eduardo |
23 Subašić |
Valmentaja Bilić
Kroatian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Pletikosa
2 Vrsaljko
3 Pranjić
4 Perišić
5 Ćorluka
6 Lovren
7 Rakitić
8 Vukojević
9 Jelavić
10 Modrić
11 Srna
12 Zelenika
13 Schildenfeld
14 Brozović
15 Badelj
16 Rebić
17 Mandžukić
18 Olić
19 Sammir
20 Kovačić
21 Vida
22 Eduardo
23 Subašić
Valmentaja Kovač
Kroatian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Vargić |
2 Vrsaljko |
3 Strinić |
4 Perišić |
5 Ćorluka |
6 Jedvaj |
7 Rakitić |
8 Kovačić |
9 Kramarić |
10 Modrić |
11 Srna |
12 L. Kalinić |
13 Schildenfeld |
14 Brozović |
15 Rog |
16 N. Kalinić |
17 Mandžukić |
18 Ćorić |
19 Badelj |
20 Pjaca |
21 Vida |
22 Čop |
23 Subašić |
Valmentaja Čačić
Kroatian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Livaković |
2 Vrsaljko |
3 Strinić |
4 Perišić |
5 Ćorluka |
6 Lovren |
7 Rakitić |
8 Kovačić |
9 Kramarić |
10 Modrić |
11 Brozović |
12 L. Kalinić |
13 Jedvaj |
14 Bradarić |
15 Ćaleta-Car |
16 N. Kalinić |
17 Mandžukić |
18 Rebić |
19 Badelj |
20 Pjaca |
21 Vida |
22 Pivarić |
23 Subašić |
Valmentaja Dalić
Vadim Arhipkin

| Vadim Arhipkin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Vadim Vjatšeslavovitš Arhipkin
Syntynyt: 15. syyskuuta 1990 (ikä 34) Moskova
Jääpallon pelaaja
Pituus:  174 cm
Paino:  73 kg
Seura:   Edsbyns IF
Pelinumero:  71
Pelipaikka:  keskikenttä
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2007 |  Selånger SK Sundsvall | - | (-) |
| 2007–2011 |  Broberg/Söderhamn Bandy | 87 | (17) |
| 2011–2014 |  Moskovan Dynamo | 83 | (17) |
| 2014–2021 |  Broberg/Söderhamn Bandy | - | (-) |
| 2021– |  Edsbyns IF | - | (-) |
Maajoukkue
| 2006-2007 |  Venäjän U17-joukkue | - | (-) |
| 2008-2009 |  Venäjän U19-joukkue | - | (-) |
| 2010-2011 |  Venäjän U23-joukkue | - | (-) |
| 2010-2018 |  Venäjä | - | (-) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. huhtikuuta 2022.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 7. huhtikuuta 2022.
Vadim Vjatšeslavovitš Arhipkin (ven. Вадим Вячеславович Архипкин, s. 15. syyskuuta 1990 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen, hyökkääjänä pelaava jääpalloilija, joka edustaa ruotsalaista Edsbyns IF:ää.
Arhipkin kasvoi jääpalloilijaperheessä, sillä hänen isänsä Vjatšeslav oli myös jääpalloilija ja maailmanmestari. Perhe asui 2000-luvun alussa Ruotsissa ja Arhipkin aloittui uransa pohjois-ruotsalaisen Karlsborg BK:n junioreissa. Ensimmäinen aikuissarja oli Ruotsin 1. Divisioona ja Selånger SK. Arhipkin vaihtoi vajaan kauden jälkeen Broberg/Söderhamn Bandyn riveihin, jossa hän pelasi neljä kautta ja jonka jälkeen hän siirtyi synnyinmaahansa Venäjälle Moskovan Dynamon riveihin. Silloisen huippuseuran riveissä Arhipkin voitti kaksi mestaruutta ja yhden hopean sekä maailmancupin voiton.
Syksyllä 2014 Arhipkin palasi Ruotsiin Broberg/Söderhamnin riveihin. Seuran sijoitukset Ruotsin Elitserienissä olivat tyypillisesti sarjan keskivaiheilla pelien päättyessä viimeistään loppuottelujen puolivälierissä. Arhipkin pelasi kaikkiaan seitsemän kautta kevääseen 2021 asti, jonka jälkeen hän siirtyi sarjan huippuseuraan Edsbyns IF:n riveihin ja jossa hän oli voittamassa heti keväällä 2022 Ruotsin mestaruutta.
Saavutukset

Seurajoukkueissa
2 Venäjän mestaruutta vuosina 2012 ja 2013  Moskovan Dynamon riveissä,
Ruotsin mestaruus 2022 Edsbyns IF:n riveissä,
Venäjän mestaruushopea 2014 Jenisein riveissä,
3 Venäjän mestaruuspronssia  2010, 2012 ja 2013 Moskovan Dynamon riveissä,
Jääpallon maailmancup voitto: 2013  Moskovan Dynamon riveissä,
Maajoukkueessa
2 maailmanmestaruutta vuosina 2011 ja 2018
Nuorten maailmanmestari 2011.
Vanajan Racing Club

| Vanajan RC |
| --- | --- |

Koko nimi:  Vanajan Racing Club
Perustettu:  1993
Kenttä:  Hämeenkaari, Hämeenlinna
– kapasiteetti:  1200 istumapaikkaa
Sarja:  Lentopallon SM-liiga
Puheenjohtaja:   Jarmo Lempiäinen
Päävalmentaja:   Teemu Sarna
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vanajan Racing Club oli naisten lentopalloliigassa pelaava hämeenlinnalainen joukkue. Vanajan RC oli Tarmo Volleyn naisten edustusjoukkue. Joukkue käytti Vanajan Racing Club -nimeä vuodesta 2004 lähtien, jolloin se solmi yhteistyösopimuksen Vanajan korppu Oy:n kanssa. Joukkue on voittanut 2000-luvulla joka kausi suomenmestaruuden, lukuun ottamatta kautta 2004. Kaudeksi 2009–2010 joukkue alkoi kuitenkin käyttää nimeä HPK. Vuonna 2018 yhteistyö HPK:n kanssa päättyi ja joukkue jatkoi nimellä Hämeenlinnan Lentopallokerho.