stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Simo Ojaniemi

| Simo Ojaniemi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  videopelisuunnittelija
Simo Ojaniemi on suomalainen videopelisuunnittelija, jota pidetään Suomen videopelialan pioneerina. Hän kehitti 1980-luvun alussa Commodoren laitteille pelit Herkkusuu, Myyräjahti, Mehulinja ja Raharuhtinas, jotka julkaisi Amersoft. Mehulinjaa pidettiin pitkään ensimmäisenä suomalaisena kaupallisena videopelinä, kunnes Chesmac (1979) löydettiin.
Ojaniemi alkoi kehittää tietokonepelejä, kun hänen veljensä Juha Ojaniemi hankki Commodore VIC-20 -tietokoneen. He kokeilivat BASIC-kielellä pienten pelien ohjelmointia, ja tarvitsivat pian Super Expander -moduulin lisämuistia varten. He kutsuivat itseään nimellä ”Juhonov & Shimoviz Productions”, ja kolmas henkilö markkinoi heidän pelejään. Poke & Peek -lehden numerosta 1/1983 he huomasivat tiedotteen Commodoren maahantuojan järjestämästä ohjelmointikilpailusta, johon he lähettivät Juice Belt -nimisen pelin. Se sai jaetun ensimmäisen sijan Juha Salomäen Yleisurheilu-pelin kanssa.
Amer-yhtymän Weilin & Göös -kustantamo otti Ojaniemeen yhteyttä, ja halusi julkaista Juice Beltin. Hän teki sopimuksen Myyräjahdista, Herkkusuusta ja Juice Beltistä, mutta kustantamo vaati periaatteesta peleille suomenkielisiä nimiä, joten Juice Belt uudelleennimettiin Mehulinjaksi. Hirmuvalta-pelin Ojaniemen tuli sovittaa Commodore 64:lle sopivaksi. Julkaisuoikeuksista maksettiin kertakorvaus, joka oli yli tuhat markkaa; mikäli peli myi hyvin, Ojaniemi olisi saanut lisärahaa. Pelit eivät kuitenkaan myyneet niin hyvin, että bonuksia olisi maksettu. Hirmuvallan C64-versiota varten Ojaniemi sai käyttöönsä Commodore 64 SX:n. Vastikään perustettu Amersoft vaati pelin nimen muuttamista RahaRuhtinaaksi. BASICin hitauden ja RAM-muistin vähyyden takia Ojaniemi toteuttu pelin grafiikan BASICin print-käskyllä, joka tulosti merkkijonoja.
Ojaniemi ei kuitenkaan tullut toimeen pelien kehittämisellä, ja lopetti alalla Raharuhtinaan jälkeen.
Kehitetyt pelit

Mehulinja (VIC-20, 1984)
Myyräjahti
Herkkusuu
Raharuhtinas (Commodore 64, 1984)
Sinityvirisakas

| Sinityvirisakas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Inocybaceae
Suku::  Inosperma
Laji::  calamistratum 
Kaksiosainen nimi
 Inosperma calamistratum  (Fr.) Matheny & Esteve-Rav. 
Katso myös
   Sinityvirisakas Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sinityvirisakas (Inosperma calamistratum, syn. Inocybe calamistrata) on kellomainen, tummanruskea ja suomulakkinen risakaslaji. Sen heltat ovat valkoiset ja tummuvat sienen vanhetessa ruosteenruskeiksi. Sienen maku on mieto, mutta se ei ole ruokasieni. Malto on punertavaa. Jalka on saman värinen kuin lakki ja suomupeitteinen. Sieni kasvaa harvinaisena kosteissa lehti- ja sekametsissä.
Ristintie

Ristintien livat Notre-Dame-des-Champs, Avranches, Manche,
Ristintie on rukoushetki, jossa muistellaan Jeesuksen ristintien tapahtumia veistoksen äärellä. Perinne levisi Suomeen keskiajan lopulla. Hattulan Pyhän Ristin kirkko on Suomessa mahdollisesti ollut tällainen erityinen paikka, jonne on tehty pyhän ristin äärelle pyhiinvaelluksia ja järjestetty ristintie-kulkue muistopäivänä 5. toukokuuta. Tapa perustuu siihen, että keskiajalla uskottiin, että Kristuksen taakkaa oli mahdollista keventää rukoilemalla. Siihen liittyi myös oman kiirastulessa vietettävän ajan lyhentäminen. Kulkueessa kannettiin veistoksia, mahdollisesti useita, kuten ristiinnaulitseminen, ristiinnaulittu Jeesus sekä Maria ja Johannes.
Ristintien hartaus
Kristuksen ristintie kuvaa Jeesuksen matkaa tuomiosta hautaamiseen. Ristintie on kuvattu kaikkiin katolisiin kirkkoihin esimerkiksi maalaus-, veistos- tai reliefisarjana, tai yksinkertaisimmillaan vain ristintien pysähdyspaikkoja kuvaavilla numeroilla.
Etenkin katolisessa kirkossa vietetään paastonaikana ristintien hartauksia. Sitä voidaan viettää myös luterilaisessa kirkossa. Ristintien hartauteen kuuluu yleensä kullakin pysähdyspaikalla lyhyen meditaatiotekstin lukeminen, rukous ja madollisesti virren säkeistön tai sopivan hymin laulaminen.
Ristintien pysähdyspaikat ovat
Pilatus tuomitsee Jeesuksen kuolemaan.
Jeesus ottaa ristin hartioilleen.
Jeesus kaatuu ensimmäisen kerran.
Jeesus kohtaa äitinsä.
Simon kyreneläinen auttaa Jeesusta ristin kantamisessa.
Veronika ojentaa Jeesukselle hikiliinan.
Jeesus kaatuu toisen kerran.
Jeesus kohtaa Jerusalemin itkevät naiset.
Jeesus kaatuu kolmannen kerran.
Jeesukselta riistetään vaatteet.
Ristiinnaulitseminen.
Jeesus kuolee.
Jeesuksen ruumiin ottaminen ristitä, kuollut Jeesus äitinsä sylissä.
Jeesuksen hautaaminen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ristintie Wikimedia Commonsissa
Rtveli

Rtveli Kakhetissa, Grigori Gagarin, 1847.
Rtveli (georg. რთველი) on perinteinen georgialainen viinin- ja sadonkorjuujuhla. Siihen kuuluu juhla-aterioita, musiikkia ja muita juhlallisuuksia. Sitä vietetään tavallisesti syyskuun lopussa maan itäosassa ja lokakuun puolivälissä Länsi-Georgiassa.
Georgiassa rtveli-perinne ulottuu muinaisiin aikoihin saakka. Sen juuret ovat syksyn yltäkylläisyyden ja sadonkorjuun juhlinnassa. Rtveli kestää yleensä useita päiviä. Sen aikana juhlijat aloittavat työt varhain aamulla ja päättävät päivän juhla-ateriaan, joka nautitaan viininkorjuusta kertovien kansanlaulujen säestyksellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rtveli Wikimedia Commonsissa
Spartan: Total Warrior

| Spartan: Total Warrior |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Creative Assembly
Julkaisija:  Sega
Tuottaja:  Luci Black Jonathan Court Moran Paldi
Suunnittelija:  Clive Gratton
Käsikirjoittaja:  Michael de Plater Sophie Blakemore
Taiteilija:  Jude Bond
Säveltäjä:  Jeff van Dyck
Pelisarja:  Total War
Julkaistu:  EU 7. lokakuuta 2005NA 25. lokakuuta 2005
Lajityyppi:  toiminta, hack and slash
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 18 ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  PlayStation 2, Nintendo GameCube, Xbox
Jakelumuoto:  DVD, optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK       : 
Spartan: Total Warrior on Creative Assemblyn kehittämä ja Segan julkaisema toiminta ja hack and slash -videopeli. Peli on julkaistu vuonna 2005 Xbox:lle, PlayStation 2:lle ja Nintendo GameCubelle. Pelissä taistellaan yhdellä sankarilla antiikin Kreikan armeijan puolella muun muassa roomalaisia ja barbaareja vastaan. Pelin kuluessa sankari saa uusia aseita ja jumalvoimia, jotka helpottavat vihollisten tappamista.
Aseet

Miekka ja kilpi
Jousi
Athenen miekat
Beowulfin sotavasara
Akhilleen keihäs
Aiheesta muualla

Spartan: Total Warrior MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Virallinen pääsarja:   Shogun Mongol Invasion  Medieval Viking Invasion  Rome Barbarian Invasion  Alexander  Medieval II Kingdoms  Empire The Warpath Campaign  Napoleon  Shogun II  Rome II  Attila  Saga: Thrones of Britannia  Three Kingdoms  Saga: Troy 
Fiktiivinen maailma:   Total War: Warhammer  Total War: Warhammer II 
Muut:   Spartan: Total Warrior  Stormrise  Viking: Battle for Asgard
Roberto Bonomi

| Roberto Bonomi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Argentiina
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1960
Talli(t):  Scuderia Centro Sud
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Argentiinan Grand Prix 1960
Viimeinen kilpailu:  Argentiinan Grand Prix 1960
Roberto Wenceslao Bonomi Oliva (30. syyskuuta 1919 Buenos Aires – 10. tammikuuta 1992) oli argentiinalainen kilpa-ajaja, joka ajoi Formula 1 Grand Prix osakilpailussa Cooperia Scuderia Centro Sud -joukkueessa. Ennen Formula 1 -uraansa hän oli Urheiluautokilpailujen mestari vuosilta 1952 ja 1953.
Simon Davies

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Simon Davies vuonna 2006.
Henkilötiedot
Koko nimi: Simon Davies
Syntymäaika: 23. lokakuuta 1979 (ikä 44)
Syntymäpaikka: Haverfordwest, Wales
Pelipaikka: Keskikenttä
Pituus: 177cm
Lempinimi: Digger
Seura
Seura: -
Pelinumero: -
Junioriseurat
1991–1993 1993–1997: Norwich City   Peterborough
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997–1999 1999 1999–2005 2005–2007 2007–2013 | Peterborough   Man Utd (koeaika)   Tottenham   Everton   Fulham | 75 (6)   0 (0)   147 (18)   36 (1)   137 (13) |
Maajoukkue
| 2001–2010 | Wales | 58 (6) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 11. huhtikuuta] 2007.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 9. marraskuuta 2018.
Simon Davies (s. 23. lokakuuta 1979 Haverfordwest, Wales) on walesilainen maajoukkuetason jalkapalloilija, joka edusti seuratasolla muun muassa Englannin Valioliigassa pelaavia Tottenhamia, Evertonia ja Fulhamia. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
177-senttinen Davies aloitti uransa Peterborough Unitedissa vuonna 1997. 31. joulukuuta 1999 hän siirtyi 700 000 punnan siirtosummalla Tottenhamiiniin, jossa teki debyyttinsä 9. huhtikuuta 2000 ottelussa Liverpoolia vastaan. Vuodesta 2005 vuoteen 2006 Davies edusti Evertonia, josta siirtyi Fulhamiin.
Walesin maajoukkuetta Davies edusti 58 kertaa ja teki pelaamissaan otteluissa kuusi maalia.
Aiheesta muualla

Daviesin profiili uptheposh.comissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Simon Davies Fulhamin sivuilla
Rome (Georgia)

| Rome |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 34°15′36″N, 85°11′6″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Georgia
Piirikunta:  Floyd
Hallinto:  
 – Pormestari:  Wright Bagby
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  77,3 km²
 – Josta vettä:  1,2 km² 
Korkeus:  187 m
Väkiluku (2000):  34 980
 – Väestötiheys:  459,7 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC – 5 (kesäaika UTC – 4)
 
 http://www.romega.us/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rome on kaupunki Yhdysvaltain Georgian osavaltion luoteisosassa. Sen pinta-ala on 77,3 km² (vettä 1,2 km²) ja asukasluku 34 980 (2000). Asukkaista 63 % on valkoisia ja 28 % mustia, lisäksi 10 % on latinoverta. Kaupunki on nimetty Rooman mukaan (englanniksi Rome), koska se on Italiassa sijaitsevan Rooman tapaan rakennettu seitsemälle kukkulalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rome (Georgia) Wikimedia Commonsissa
Sikolampi (Hartola)

| Sikolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Hartola
Koordinaatit:  61°28′37″N, 26°05′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Iso-Luotikakseen 
Järvinumero:  14.174.1.035
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  135,2 m  
Pituus:  340 m  
Leveys:  210 m  
Rantaviiva:  0,88 km  
Pinta-ala:  3,894 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSikolampi 
Sikolampi  on Päijät-Hämeessä Hartolassa Kumun kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,9 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pajujärvien valuma-alueeseen (14.174) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 135,2 metriä mpy.
Reichsbräuteschule

Reichsbräuteschule eli Valtakunnan morsiankoulu oli saksalainen laitos, joka perustettiin Natsi-Saksassa 1930-luvun lopulla.
Morsiankoulut luotiin kouluttamaan nuoret naiset kunnollisiksi natsien vaimoiksi, natsiaatteeseen opetetuiksi ja harjaantumaan kodinhoitoon. Koulutusta pidettiin avioliittoluvan edellytyksenä monille naisille, jotka halusivat mennä naimisiin SS-jäsenten kanssa. Heille opetettiin ruoanlaittoa, lastenhoitoa, silitystä ja miehen sotilasvarusteiden kiillotusta, mutta myös poliittisesti korrektia keskustelutapaa ja lasten kasvattamista kansallissosialisteiksi.
Sheila Watt-Cloutier

| Sheila Watt-Cloutier |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. joulukuuta 1953 (ikä 70) Fort Chimo, Kanada
Ammatti:  yhteiskunnallinen vaikuttaja, ympäristönsuojelija
Muut tiedot
Tunnustukset:  Champions of the Earth (2004)   Order of Canada (2005)   Right Livelihood -palkinto (2015)
Järjestö:  Inuittien kalottialueneuvosto (1995–2006)
Sheila Watt-Cloutier (s. 2. joulukuuta 1953 Fort Chimo, Kanada) on kanadalainen inuittivaikuttaja, joka toimi vuosina 2002–2006 Inuittien kalottialueneuvoston puheenjohtajana. Hän on nostanut useasti esille ilmaston lämpenemisen vaikutuksen arktisiin kulttuureihin. Lisäksi hän oli aikaansaamassa POP-yhdisteiden käyttöä rajoittanutta Tukholman sopimussta. Paikallistasolla Watt-Cloutier on ollut edistämässä Quebecin pohjoisosien Nunavikin alueen terveydenhoitoa ja koulutusjärjestelmää.
Elämäkerta > Nuoruus ja opiskelu

Sheila Watt syntyi vuonna 1953 inuittikylässä Quebecin pohjoisosassa Nunavikin alueella. Hänen äitinsä oli tulkki ja parantaja Daisy Watt ja hänen isänsä George Kornelson oli puolestaan valkoinen mies, joka työskenteli osavaltion pohjoisosissa 1950-luvulla. Watt ei tavannut isäänsä lapsuudessaan, ja hän kasvoi äitinsä ja äidinäitinsä kanssa. Hän sai perinteisen inuittinaisen kasvatuksen, ja häntä koulutettiin muun muassa ruoan- ja eläintenvalmistukseen sekä vaatteiden valmistukseen.
Watt pärjäsi koulussa erinomaisesti, ja hänet valittiin liittovaltion koulutusohjelmaan. Hän muutti 10-vuotiaana kodistaan Nova Scotiaan. Hän on kuvannut aikaansa siellä traumaattiseksi, ja hän menetti paljon inuktitutkielestä ja inuittikulttuurista ja alkoi epäilemään identiteettiänsä. Watt loisti kuitenkin edelleen koulussa, ja 12-vuotiaana hänet siirrettiin Manitoban Churchilliin, missä hän kävi ammattioppilaitosta, missä opetettiin tytöille kokkaamista, kodinhoitoa ja ompelua. Churchilliin sopeutuminen oli helppoa, sillä siellä oli myös hänen siskonsa ja monia muita opiskelijoita alkuperäiskansoista. Heihin kohdistui tuona aikana kuitenkin myös liittovaltion voimakas assimiliaatiopolitiikka.
Watt kävi high schoolin Ottawassa, missä hän jälleen koki koti-ikävää ja eristäytyneisyyttä. Hän haaveili lääketieteellistä opinnoista, mutta hallinnon asettama ohjaaja lannisti unelman huonojen matematiikan ja luonnontieteiden arvosanojen takia. Watt palasikin 18-vuotiaana takaisin kotikyläänsä, missä hän näki kolhitun inuittiyhteisön, joka oli menettänyt paljon perinteisistä tavoistansa.
Elämäkerta > Työ koulutuksessa ja terveydenhuollossa

Watt työskenteli 1970-luvulla paikallisen klinikan tulkkina ja nautti asemastaan, joka auttoi häntä myös tutustumaan uudestaan kieleensä ja kulttuuriinsa. Samaan aikaan hän myös näki, miten krooniset sairaudet, perheväkivalta sekä huumeiden ja alkoholin käyttö aiheuttivat yhteiskunnallisia ongelmia. Watt meni 1970-luvun alkupuoliskolla myös naimisiin kanadanranskalaisen Denis Cloutier’n kanssa. He saivat liittonsa aikana kaksi lasta.
Watt-Cloutier muutti vuonna 1977 perheineen Montrealiin, mistä he jatkoivat muutaman vuoden päästä Saint-Eustacheen. Watt-Cloutier työskenteli Dorvalissa Kativikin koululautakunnan hallintotyöntekijänä. Montrealin alueelta perhe muutti takaisin Kuujjuaqiin, missä Watt-Cloutier perusti komitean, joka auttoi lastenhoitoon keskittyneen laitoksen ja leikkikenttien rakentamisessa. Hän jatkoi myös edelleen koululautakunnan työntekijänä.
Watt-Cloutier alkoi Kuujjuaqissa käydä myös McGill-yliopiston tarjoamia opinto-ohjauksen ja kasvatustieteiden kursseja, ja hänen kiinnotuksen siirtyi entistä enemmän terveydenhuollosta koulutukseen. Hän työskenteli päätoimisesti Jaanimarikin koulussa. Siellä saamiensa kokemustan perusteella hän alkoi tutkia koulutusuudistusta, joka auttoisi edistämään pohjoisten yhteisöjen elämää.
Kuujjuaqista Watt-Cloutier palasi Montrealiin, missä hän sai paikan Kativikin koululautakunnan pääkonttorista, missä hän ohjasi Quebecin korkeakouluissa opiskelevia inuitteja. Watt-Cloutier’n suunnitteli myös uudestaan lautakunnan asumisohjelman ja edisti ohjelmaa, joka pyrki auttamaan alkoholismista ja muista riippuvuuksista kärsiviä opiskelijoita. Watt-Cloutier’n osasto perusti Isuarsivik-nimisen kuntoutusohjelman, joka kuitenkin lakkautettiin Montrealissa jo vuoden jälkeen. Se kuitenkin avattiin myöhemmin samalla nimellä Kuujjuaqiin.
Elämäkerta > Yhteiskunnallisena vaikuttajana

Watt-Cloutier sai vuonna 1990 alueelliselta terveyslautakunnalta tehtäväkseen tutkia pohjoisten yhteisöjen alkoholi- ja huumeongelmia. Tutkimuksen valmistuttua hän toimi koulutustoimikunnassa ja oli luomassa raporttia ”Silatunirmut: The Pathway to Wisdom”, joka hahmotteli alueen koulutusjärjestelmän ongelmia ja vaati, että yhteisöjen auttamiseksi niiden itsehallintoa ja kultturien säilymistä pitää suojella sekä infrastruktuuria ja resuresseja kehittää. Raportti esitteli kaikkiaan 101 kehityskohdetta, ja Watt-Cloutier työskenteli useita vuosia niiden toteuttamiseksi.
Watt-Cloutier oli vuonna 1993 ehdolla Quebecin inuittien hallintoelimen Makivik Corporationin sihteeriksi. Hän hävisi vaalit, mutta hän sai siitä itseluottamusta toimia yhteiskunnallisena keskustelijana. Watt-Cloutier valittiin virkaan vuonna 1995, ja  hän toimi tehtävässä vuoteen 1998 saakka. Watt-Cloutier pyrki puhumaan erityisesti nuorten puolesta ja toteutti nuorten kanssa yhteistyössä dokumenttielokuvan Capturing Spirit: The Inuit Journey.
Watt-Cloutier valittiin vuonna 1995 myös Inuittien kalottialueneuvoston (ICC) Kanadan osaston puheenjohtajaksi. ICC on kansainvälinen toimielin, joka edustaa Venäjän, Alaskan, Kanadan ja Grönlannin eskimoita. Kanadan osaston puheenjohtajana Watt-Cloutier oli puhumassa erityisesti niin sanottujen POP-yhdisteiden käyttöä vastaan. POP-yhdisteet kerääntyvät arktisiin ravintoketjuihin ja sairastuttavat inuitteja, joista monet käyttävät edelleen paikallisia ruokatuotteita. Watt-Cloutier nosti keskusteluissa esille terveyteen liittyviä huolia ja oli varmistamassa, että vuonna 2001 hyväksytyssä, POP-yhdisteiden käyttöä rajanneessa Tukholman sopimuksessa, huomiotiin myös inuittien perinteinen tietämys todisteeksi.
Watt-Cloutier valittiin vuonna 2002 koko ICC:n puheenjohtajaksi, jona hän toimi vuoteen 2006 asti. Hän muun muassa oli esittelemässä Yhdysvaltain senaatin tiede-, liikenne- ja viestintäkomissiossa Arctic Climate Impact Assessment -tutkimusta, jonka keskeisiä havaintoja oli se, että arktiksen lämpötila nousee tuplaten nopeammin kuin muun maailman lämpötila. Watt-Cloutier ja 62 muuta inuittimetsästäjää ja -vanhinta antoivat Amerikan valtioiden ihmisoikeustoimikunnalle (IACHR) vetoomuksen, joka väitti, että Yhdysvaltojen kasvihuonekaasupäästöt loukkasivat inuittien ihmisoikeuksia vuonna 1948 annetun ihmisen oikeuksia ja velvollisuuksia koskevan amerikkalaisen julistuksen mukaan. IACHR ei ottanut vetoomusta käsittelyynsä, mutta Watt-Cloutier kutsuttiin maaliskuussa 2007 todistamaan ihmisoikeuksien ja ilmastonmuutoksen välisestä yhteydestä.
Watt-Cloutier on ICC:n puheenjohtajakautensa jälkene jatkanut itsenäisesti inuittien asioiden edistämistä. Hän on myös opettanut ilmastonmuutoksen vaikutuksesta ihmisiin Bowdoin Collegessa ja Mount Allisonin yliopistossa. Watt-Cloutier julkaisi vuonna 2015 omaelämäkerrallisen teoksen The Right to Be Cold, jossa hän käsittelee myös ilmastonmuutoksen vaikutusta inuittiyhteisöihin.
Tunnustukset

Watt-Cloutier sai Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelman Champions of the Earth -palkinnon vuonna 2004 ja kenraalikuvernöörin Northern Medalin vuonna 2005. Order of Canada -kunniamerkki hänelle myönnettiin vuonna 2005, ja vuonna 2007 häntä ehdotettiin Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi. Right Livelihood -palkinto hänelle annettiin vuonna 2015. Palkintoperustelujen mukaan Watt-Cloutier on ollut yksi arvokkaimmista inuittien taloudellisten, yhteiskunnallisten ja kulttuuristen oikeuksien puolestapuhujista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sheila Watt-Cloutier Wikimedia Commonsissa
Romblon

Romblonin sijainti
Romblon on Filippiinien Mimaropan alueella sijaitseva saaristoprovinssi. Sen pääkaupunki on Romblon. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 283 930.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Romblon Wikimedia Commonsissa
Filippiinien hallinnollinen jako
| --- | --- |
Pääkaupunki:  Manila
Alueet:   Bicolin alue  Cagayan Valley  CALABARZON  Caraga  Cordilleran hallinnollinen alue  Davaon alue  Ilocosin alue  Itä-Visayas  Keski-Luzon  Keski-Visayas  Länsi-Visayas  MIMAROPA  Mindanaon autonominen muslimialue  Pohjois-Mindanaon alue  Pääkaupunkialue  SOCCSKSARGEN  Zamboangan niemimaa 
Provinssit:   Abra  Agusan del Norte  Agusan del Sur  Aklan  Albay  Antique  Apayao  Aurora  Basilan  Bataan  Batanes  Batangas  Benguet  Biliran  Bohol  Bukidnon  Bulacan  Cagayan  Camarines Norte  Camarines Sur  Camiguin  Capiz  Catanduanes  Cavite  Cebu  Cotabato  Davao del Norte  Davao del Sur  Davao de Oro  Davao Occidental  Davao Oriental  Dinagat Islands  Eastern Samar  Guimaras  Ifugao  Ilocos Norte  Ilocos Sur  Iloilo  Isabela  Kalinga  La Union  Laguna  Lanao del Norte  Lanao del Sur  Leyte  Maguindanao  Marinduque  Masbate  Misamis Occidental  Misamis Oriental  Mountain Province  Negros Occidental  Negros Oriental  Northern Samar  Nueva Ecija  Nueva Vizcaya  Occidental Mindoro  Oriental Mindoro  Palawan  Pampanga  Pangasinan  Quezon  Quirino  Rizal  Romblon  Samar  Sarangani  Siquijor  Sorsogon  South Cotabato  Southern Leyte  Sultan Kudarat  Sulu  Surigao del Norte  Surigao del Sur  Tarlac  Tawi-Tawi  Zambales  Zamboanga del Norte  Zamboanga del Sur  Zamboanga Sibugay
Sinityvikuupikka

| Sinityvikuupikka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Helttasienet Agaricales
Heimo::  Bolbitiaceae
Suku::  Kuupikat Conocybe
Laji::  cyanopus
Kaksiosainen nimi
 Conocybe cyanopus  (Atkins) Kuhner 

Katso myös
   Sinityvikuupikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinityvikuupikka (Conocybe cyanopus) on ruohikoisilla alueilla melko harvinaisena kasvava kuupikoihin kuuluva saprotrofisieni. Sieni sisältää psykoaktiivista psilosybiiniä, joten sitä voidaan käyttää myös päihteenä, kuten muitakin psilosybiinisieniä.
Lakin muoto vaihtelee kuperasta kartiomaiseen. Itiöt ovat ruskeita. Lakki muuttuu vanhemmiten vaaleaksi.
Käännös suomeksi
Spartan armeija

Spartalaista sotilasta esittävä patsas, mahdollisesti kyseessä on kuningas Leonidas I.
Spartan armeija oli antiikin Kreikan ylivoimaisesti parhaiten koulutettu armeija. Aina 500-luvulta eaa. 300-luvun eaa. puoliväliin asti Spartan armeija aiheutti pelkoa ja kunnioitusta vastustajissaan. Sparta oli ainoa kreikkalaisista kaupunkivaltioista, joka ylläpiti pysyvää armeijaa. Spartan yhteiskunta oli järjestetty kansalaisten sotilaskoulutuksen ympärille. Spartan omalaatuinen yhteiskuntajärjestys johtui siitä, että Spartan kansalaisia oli verrattain vähän Lakonian ja Messenian orjaväestöön eli helootteihin verrattuna, ja spartalaiset pelkäsivät aina heloottien kapinoita.
Kokoonpano

Spartan armeijaan kuuluivat kaikki 20–60-vuotiaat miehet. Sparta koostui viidestä kylästä, jotka kaikki järjestivät yhden rykmentin. 400-luvulla tätä järjestystä muutettiin ja rykmentit koostuivat eri kylien asukkaista. Yleensä Spartan armeijaa johti yksi Spartan kahdesta kuninkaasta. Armeija jaettiin pienempiin yksikköihin, joita johtivat omat upseerinsa:
polemarkhos eli polemarkki, korkein sotilasarvo, jonka Spartan kansalainen saattoi saavuttaa.
lokhagoi
pentekonteres, johti viittäkymmentä miestä
enomotarkhoi, joka johti armeijan pienintä yksikköä enomotiaa
Nuorten miesten (20–29-vuotiaat) keskuudesta valittiin 300 ”ritaria” (hippeis) valioyksikköön, joka toimi kuninkaan henkivartiostona taistelussa.