stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arnold Mühren

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Arnold Johannes Hyacinthus Mühren
Syntymäaika: 2. kesäkuuta 1951 (ikä 73)
Syntymäpaikka: Volendam, Alankomaat
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1970–1971 1971–1974 1974–1978 1978–1982 1982–1985 1985–1989 | Volendam Ajax Twente Ipswich Town Manchester United Ajax |  |
Maajoukkue
| 1978–1988 | Alankomaat | 23 (3) |
Arnold Johannes Hyacinthus Mühren (s. 2. kesäkuuta 1951 Volendam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija. Hän voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 1988.
Ura

Mühren oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänet tunnettiin erityisesti teknisistä taidoistaan.
Mühren voitti Alankomaiden riveissä Euroopan-mestaruuden vuonna 1988. Hän pelasi maajoukkueessa vuosina 1978–1988 23 ottelua ja teki niissä kolme maalia.
Mühren pelasi vuosina 1970–1989 seuratasolla Alankomaiden Eredivisiessä ja Englannin 1. divisioonassa. Hän saavutti muun muassa kaksi Euroopan cupin voittoa ja Cup-voittajien cupin voiton Ajaxin riveissä sekä UEFA Cupin voiton Ipswich Townin riveissä.
Saavutukset

Euroopan-mestaruus 1988
Euroopan cup 1972, 1973
Cup-voittajien cup 1987
UEFA Cup 1981
UEFA Super Cup 1972, 1973
Intercontinental Cup 1972
Alankomaiden-mestaruus 1972, 1973
Alankomaiden cup 1972, 1977, 1986, 1987
Englannin cup 1983, 1985
Muuta

Mührenin veli Gerrie on myös entinen jalkapalloilija. He pelasivat yhdessä Ajaxissa.
Peliuransa jälkeen Mühren on työskennellyt valmentajana. Nykyisin hän toimii Ajaxissa juniorivalmentajana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arnold Mühren Wikimedia Commonsissa
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 1988
1 van Breukelen |
2 van Tiggelen |
3 Troost |
4 R. Koeman |
5 Winter |
6 van Aerle |
7 Vanenburg |
8 Mühren |
9 Bosman |
10 Gullit |
11 van ’t Schip |
12 van Basten |
13 E. Koeman |
14 Kieft |
15 Koevermans |
16 Hiele |
17 Rijkaard |
18 Suvrijn |
19 Krüzen |
20 Wouters |
Valmentaja Michels
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Alankomaat
My Funny Valentine

| ”My Funny Valentine” |
| --- | --- |
Säveltäjä:  Richard Rodgers
Sanoittaja:  Lorenz Hart
Julkaistu:  1937
Kieli:  englanti
”My Funny Valentine” on Richard Rodgersin säveltämä ja Lorenz Hartin sanoittama musiikkikappale vuoden 1937 Broadway-musikaalista Babes in Arms. Sen ovat nauhoittaneet lukuisat artistit ja se on suosituimpia monista Rodgersin ja Hartin yhdessä kirjoittamista balladeista. Kappaletta esitetään sekä instrumentaalina että laulettuna, ja huolimatta naiselle kirjoitetusta sanoituksesta myös monet mieslaulajat ovat levyttäneet sen. Jazzmusiikissa kappaletta pidetään yhdestä tyylilajin standardeista.
Historia

Babes of Arms oli pitkäaikaisten yhteistyökumppaneiden Rodgersin ja Hartin ensimmäinen Broadway-musikaali, jonka musiikin ja dialogin he kirjoittivat kokonaan yhdessä. Näytelmä sai ensi-iltansa New Yorkin Schubert-teatterissa 14. huhtikuuta 1937. Yhteensä sitä esitettiin 289 näytöksen ajan. Musikaalissa ”My Funny Valentinen” lauloi Mitzi Green Ray Heathertonin esittämälle pojalle nimeltä Valentine. Sanoitus liittyy kiinteästi musikaalin juoneen, mutta kappale nousi siitä huolimatta nopeasti hitiksi myös näytelmän kontekstin ulkopuolella. Vuonna 1945 se nousi ensimmäistä kertaa listoille Hal McIntyren orkesterin ja laulaja Ruth Gaylorin esittämänä. Ajan myötä kappaleesta on tullut kenties Rodgersin ja Hartin suosituin balladi.
Kappale on yksi Variety-lehden listaamista 100 merkittävimmästä Tin Pan Alleyn laulusta. Yhteensä listalle mahtui yhdeksän Richard Rodgersin sävellystä. Vaikka kappaleen nimi viittasikin alun perin yhteen näytelmän hahmoista, se on myöhemmin alettu Yhdysvalloissa yhdistää ystävänpäivän (engl. Valentine’s Day) juhlintaan.
Kappale on jazzmusiikissa suosittu standardi. Trumpetisti ja laulaja Chet Baker levytti kappaleen useita kertoja. Hänen ja Gerry Mulliganin kvartetin vuonna 1953 tekemä levytys valittiin vuonna 2014 Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan.
Historia > Kappaleen muut versiot

Miles Davis nauhoitti kappaleen vuoden 1956 albumilleen Cookin’ with the Miles Davis Quintet. Davisin balladeja sisältävä vuoden 1964 konserttitaltiointi My Funny Valentine nimettiin kappaleen mukaan ja se sisälsi 15 minuutin mittaisen live-nauhoituksen kappaleesta.
Vaikka sanoitus on tarkoitettu naispuoliselle laulajalle, sitä kuullaan usein myös mieslaulajien esittämänä. Frank Sinatra äänitti sen vuoden 1955 albumilleen Songs for Young Lovers. Myöhemmin kappaleesta on levyttänyt oman versionsa mm. Sting, joka kuullaan japanilaisessa elokuvassa Ashura. Elvis Costello on sanonut kappaleesta: ”’My Funny Valentine’ on naisen laulu mutta minä yhdistän sen aina mieslaulajiin. Miehen laulamana siinä on jotain oudon unenomaista.” Myös muun muassa Judy Garland, Anita O’Day, Bill Evans ja Gerry Mulligan ovat nauhoittaneet kappaleen.
Sävellys ja sanat

Rodgersin kirjoittama melodia perustuu kuuden nuotin mittaisen teeman variointiin. Melodian on sanottu osittain pohjautuvan Pjotr Tšaikovskin vuonna 1890 kirjoittamaan oopperaan Prinsessa Ruusunen. Kappaleen kertosäe on 36 tahdin mittainen ja rakenteeltaan A-B-C-D, johon on lisätty neljän tahdin kooda. A-, B- ja D-osiot muistuttavat melodialtaan läheisesti toisiaan, joten kappaleen voidaan ajatella mukailevan AABA-rakennetta. A-osien sävellaji on c-molli, ja B-osassa ja koodassa siirrytään rinnakkaissävellaji Es-duuriin.
Rodgers käytti A-osassa hyväkseen vanhaa harmonista kuviota, jossa bassonuotti laskee kromaattisesti toonikasta dominanttiin. Laskeva nuotti ei kuitenkaan poikkeuksellisesti sijaitse bassoäänessä, vaan toiseksi alimmassa äänessä juuri basson yläpuolella. Nuottijulkaisussa tämä laskeva ääni on merkitty aksenttimerkillä.
Hart käytti säkeistöä sanoittaessaan formaalia, vanhanaikaista kieltä ja siirtyi kertosäkeessä tuttavallisempiin ilmaisuihin. Säkeistö jätetään kuitenkin usein pois kappaleesta, mahdollisesti arkaaisten sanojen ja yksinuottisen melodian takia. Laulussa rakastetulleen laulava Billie kuvailee miehensä ulkonäköä lähes loukkaavasti, mutta toteaa samalla ettei halua tämän muuttuvan. Hart sovitti sanoituksessa yhteen leikillistä pilkantekoa ja kiintymystä osoittavia ilmaisuja; ristiriitaiset ilmaisutavat toimivat vastineena duurin ja mollin vaihtelulle Rodgersin sävellyksessä. Babes in Armsin henkilöhahmo jouduttiin nimeämään uudelleen Valentineksi, jotta kappale saatiin sopimaan musikaaliin.
Elokuva

”My Funny Valentinea” on käytetty monissa elokuvissa, muun muassa Herrat naivat tummaverisiä (1955), Ystävämme Joey (1957), Sharkey hoitaa homman (1981), Loistavat Bakerin pojat (1989), Petos mielessä (1993), Haku päällä (1995) ja Lahjakas herra Ripley (1999). Kun Babes in Armsista tehtiin elokuvaversio vuonna 1939 (suomeksi Me hurmurit), kappaletta ei kuitenkaan otettu mukaan. Vuoden 2003 elokuvassa The Company kappale kuullaan neljä kertaa: Elvis Costellon, Chet Bakerin, Kronos Quartetin sekä Marvin Lairdin ja Clay Rueden esittämänä.
Myson

Myson (m.kreik. Μύσων, Mysōn; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen viisaudestaan tunnettu mies. Hän oli kotoisin joko Lakonian Khenistä tai Thessalian Khenistä, tosin joskus hänen kotipaikkansa sijoitettiin Arkadiaan tai Kreetalle. Jotkut laskevat hänet Kreikan seitsemän viisaan joukkoon. Muun muassa Platon sijoitti hänet dialogissaan Protagoras viisaiden luettelossa Periandroksen tilalle.
Aiheesta muualla

Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit: Mysonin elämäkerta (muinaiskreikaksi)
Myrtales

| Myrtales |
| --- | --- |
 Välimerenmyrtti (Myrtus communis)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Aitokaksisirkkaisten ydinryhmä
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Myrtales  Rchb.
Katso myös
   Myrtales Wikispeciesissä   Myrtales Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Myrtales on aitokaksisirkkaisten rosidien ryhmään kuuluva kasvilahko, jossa on pääasiassa puuvartisia kasveja. Niiden kaarna on usein luonteenomaisesti hilseilevä ja lehtiasento vastakkainen. Lehdissä on erityssuomuja, enintään pienet korvakkeet ja vahvat laitojenmyötäiset suonet. Kukissa on kynnelliset eli tyvestään hyvin kapeat terälehdet, vaihtelevassa määrässä kehänalainen sikiäin ja tavallisesti mettä erittävä pohjusmalja eli hypanthium; kukat ovat siis maljakehäisiä.
Heimot

Lahkossa on yhdeksän heimoa ja niissä yhteensä noin 13 000 lajia. Suomen kasvistoon kuuluu lajeja horsma- ja rantakukkakasvien heimoista.
Combretaceae
14 sukua ja 500 lajia enimmäkseen tropiikissa.
synonyymit: Bucidaceae, Myrobalanaceae, Sheadendraceae, Terminaliaceae
Onagraceae – horsmakasvit
22 sukua ja 656 lajia yleismaailmallisesti.
synonyymit Circaeaceae, Epilobiaceae, Fuchsiaceae, Isnardiaceae, Jussiaeaceae, Lopeziaceae, Oenotheraceae
Lythraceae – rantakukkakasvit
31 sukua ja 620 lajia enimmäkseen tropiikissa.
synonyymit: Ammanniaceae, Blattiaceae, Duabangaceae, Lagerstroemiaceae, Lawsoniaceae, Punicaceae, Sonneratiaceae, Trapaceae
Myrtaceae – myrttikasvit
131 sukua ja 4620 lajia yleismaailmallisesti, enimmäkseen tropiikissa ja lämpimillä alueilla.
synonyymit: Chamelauciaceae, Heteropyxidaceae, Kaniaceae, Leptospermaceae, Melaleucaceae, Myrrhiniaceae, Psiloxylaceae
Vochysiaceae
seitsemän sukua ja 190 lajia trooppisessa Amerikassa ja Länsi-Afrikassa.
Melastomataceae – melastomakasvit
188 sukua ja 5005 lajia enimmäkseen tropiikissa ja subtropiikissa, erityisesti Etelä-Amerikassa.
synonyymit: Blakeaceae, Memecylaceae, Mikoniaceae, Mouririaceae, Rhexiaceae
Crypteroniaceae
kolme sukua ja kymmenen lajia Kaakkois-Aasiassa, sen saaristossa ja Sri Lankassa
synonyymi: Henslowiaceae
Alzateaceae
yksi suku Alzatea ja kaksi lajia trooppisessa Amerikassa
Penaeaceae
yhdeksän sukua ja 29 lajia Afrikassa ja Saint Helenan saarella
synonyymit: Henslowiaceae, Oliniaceae, Plectroniaceae, Rhynchocalycaceae
Viktor Raštšupkin

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Moskova 1980 | kiekko |  |
Viktor Ivanovits Raštšupkin (ven. Виктор Иванович Ращупкин), s. 16. lokakuuta 1950 Kamensk-Uralsk) on entinen venäläinen kiekonheittäjä, olympiavoittaja Moskovassa 1980.
Raštšupkin osallistui suurkilpailuihin vain yhden ainoan kerran ja voitti heti kultaa. Hän oli ylittänyt 50 metriä jo 1970 ja 60 metriä 1973, mutta 65 metriin hän ylsi vasta 1980. Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti 1979.
Olympialaisissa Raštšupkin heitti karsinnassa 64,78. Loppukilpailussa hän oli tasaisen kilpailun neljäntenä neljänteen kierrokseen asti, jolloin hän heitti ennätyksensä 66,64. Tämä riitti voittoon 26 sentin marginaalilla. Voittonsa aikaan Raštšupkin oli 189 cm pitkä, painoi 108 kg, asui Leningradissa ja oli ammatiltaan insinööri.
Voittonsa jälkeen Raštšupkin vajosi entiselle tasolleen ja heitti 1981 vain tuloksen 62,28 eikä häntä enää koskaan valittu Neuvostoliiton joukkueeseen arvokisoihin.
Al Oerterin kuoltua loppuvuodesta 2007 Raštšupkin on nyt vanhin elossa oleva miesten kiekonheiton olympiavoittaja. Hän on lähes tarkalleen kuukautta vanhempi kuin vuoden 1976 voittaja Mac Wilkins.
Ennätykset

Kuula 19,08
Kiekko 66,64
Teuvo Myyryläinen

Teuvo Myyryläinen (17. joulukuuta 1923 Lappee – 4. lokakuuta 1997 Lappeenranta) oli suomalainen jääkiekkovalmentaja ja -vaikuttaja.
Myyryläinen oli yksi lappeenrantalaisseura SaiPan perustajista vuonna 1948. Hän oli myös yksi seuran varhaisista taustavaikuttajista. SaiPan päävalmentajana Myyryläinen toimi 1959–1964, 1967–1969 ja vielä 1985–1986. Hän on toiminut myös itäsuomalaisten KooKoon ja Jukurien valmentajana.
Myyryläinen teki pitkän uran Suomen Jääkiekkoliiton liittohallituksessa, jossa istui vuodet 1960–1975. Hän ehti toimia myös 15 vuotta Jääkiekkoliiton valmennus- ja koulutusvaliokunnassa.
Puolustusvoimissa Myyryläinen oli neljä vuotta urheilujoukkojen jääkiekkokouluttajana.
Myyryläinen on Jääkiekkoleijona numero 46.
Myhinjärvi

| Myhinjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Rautalampi
Koordinaatit:  62°30′06″N, 26°46′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Tulouomia:  Sulasalmi Pieni-Myhistä, oja Korppisesta
Lasku-uoma:  Myhinkoski Hankaveteen
Järvinumero:  14.718.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  97,2 m  
Pituus:  6,2 km  
Leveys:  3,2 km  
Rantaviiva:  35,9167 km  
Pinta-ala:  4,27734 km²  
Tilavuus:  0,04391716208 km³  
Keskisyvyys:  10,2674 m  
Suurin syvyys:  42,94 m  
Valuma-alue:  283,19 km²  
Keskivirtaama:  2,5 m³/s  
Saaria:  12 
:  Salosaari, Jänissaari, Haukkasaari, Vihtasaari
 fiMyhinjärvi 
Myhinjärvi on Pohjois-Savossa Rautalammella Myhinpäässä sijaitseva järvi. Etäisyys Jyväskylästä on 57 kilometriä itäkoilliseen ja Kuopiosta 62 kilometriä lounaaseen.
Maantietoa

Myhinjärvi on 6,2 kilometriä pitkä, 3,2 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 428 hehtaaria eli 4,3 neliökilometriä. Järvi sijaitsee kallioisella mäkialueella, jossa korkeuserot ovat muodostuneet ristikkäisten kalliomurrosten lähiympäristöissä. Rannikolla korkeita mäkiä ovat pohjoisessa Pöllyvuori ja mäki Koskenniemessä. Pöllyvuori kohoaa yli 170 metriä mpy. eli lähes 70 metriä järven yläpuolelle. Rannikolla esiintyy monin paikoin kalliojyrkänteitä, jotka putoavat veteen tai rantaan. Järvi muodostuu eteläpuolisesta pääaltaasta ja pohjoisessa sijaitsevasta sokkeloisesta järvenosasta. Pohjoisessa keskellä järveä sijaitsee Salosaari, jota kiertävistä salmista työntyy eri suuntiin kapeita lahtia: Lampislahti, Pentlahti, Kannainlahti, Mustikkalahti ja itään työntyvä pitkä ja Kannakseen päättyvä lahti. Pohjoisosa yhdistyy eteläosaan kapea salmi, jonka 100 metriä leveä kapeikko jää Mustikkaniemen ja Möntyrinniemen väliin. Möntyrinniemen rinnalla sijaitsee etelään kurkottava Haukkaniemi, jonka taakse jää Kannainlahti. Järven pääallas alkaa Haukkaniemestä ja se on 2,6 kilometriä pitkä ja 1,3 kilometriä leveä. Järvessä on 12 saarta, joiden pinta-ala on 53,34 hehtaaria eli noin 11 % järven kokonaispinta-alasta. Suurin saari on Salosaari, jonka pinta-ala on yli 45 hehtaaria. Yli hehtaarin kokoisia ovat myös lähekkäiset saaret Jänissaari, Haukkasaari ja Vihtasaari. Kahdeksan muuta pienempää saarta ovat yli aarin kokoisia. Niitä ovat esimerkiksi Pentsaari, Karhunpäänsaari, Pajusaari, Karnasaari ja Koivusaari.
Myhinjärvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 43,92 miljoonaa kuutiometriä, jolloin sen keskisyvyydeksi tulee 10,3 metriä. Järvenpohja on kuitenkin epätasainen. Pohjoisosan salmet ja lahdet ovat eteläosaa matalampia, mutta pohja on siellä silti vaihtelevaa. Järvi syvenee Salosaaren eteläpuolella jopa 28 metriin. Kannainlahdessa on 29 metriä syvää, molemmilla puolilla Vihtasaarta on 20 metriä ja lähellä itärantaa 42 metriä syvää, Vihtasaaren eteläpuolella vesi syvenee asteittain kartassa merkittyyn 44 metriin syvännejaksossa, joka seuraa itärantaa eteläiseen Mutalahteen asti. Suomen ympäristökeskuksen tiedoissa suurimmaksi syvyydeksi mainitaan vain 42,9 metriä ja tämä kohta sijaitsee kartoissa samassa kohdassa, jossa on merkitty 44 metrin syväys .
Myhinjärven rantaviivan pituus on 35,9 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituuden osuus siitä on 6,8 kilometriä. Järven rannat ovat enimmäkseen metsämaata, mutta muutamassa paikassa rantaan ulottuu peltomaata. Peltomaata esiintyy etupäässä Myhinpäässä sekä pieniä palstoja Kannaksella, Myhinkoskella ja järven keskivaiheella. Vuonna 1988 laskettiin rannoilla sijaitsevat 41 loma-asuntoa  ja vuonna 2023 niitä oli kartasta laskien 61. Myhinpäähän tulee pohjoisesta Konnekoskelta alkava ja länsirantaa seuraava yhdystie 16089 ja koillisesta Rautalammin Toholahdelta alkava ja Kannaksen kautta kulkeva yhdystie 5300. Tiet yhtyvät Myhinpäässä. Muualle järven rannikoista pääsee pieniä teitä myöten.
Vesistösuhteet

Myhinjärvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Myhinjärven valuma-alueeseen (14.718) järvi kuuluu. Järven valuma-alueen pinta-ala on 283,19 neliökilometriä ja sen järvisyys on 11,56 % . Järven lasku-uoma Myhinkosken keskivirtaama on 2,5 kuutiometriä sekunnissa .
Myhinjärven valuma-alueen merkittävä lähijärvi on Korppinen (133 hehtaaria (ha)), joka laskee Myhinjärven eteläpäähän. Toinen on itäpuolella sijaitseva Pieni-Myhi (234 ha), jonka vedenpinta on samalla tasolla kuin Myhinjärvessä. Järviä yhdistää lyhyt Sulasalmi. Mehtiön reitti virtaa Pieni-Myhin kautta Myhinjärveen. Myhinjärven lähialueella sijaitsee 11 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea. Pohjoisosan Lampislahteen laskevat Lampislampi (5 ha) ja Tikkalampi (1 ha) yhteistä laskuojaa myöten ja Myhinkosken länsipuolelle Luodelampi (10 ha). Salonsaaren länsipulella sijaitsevaan Pentlahteen laskee yksin pieni Pentlampi (1 ha). Salonsaaren itäpuolelle vastaavasti Saralampi (7 ha). Kannainlahteen laskevat yhdessä Laihalampi (2 ha) ja pieneksi kutistunut Iso Sorvanlampi. Eteläosan itärannan Rajalahteen laskee Pieni Soidinlampi (8 ha), jonka kautta virtaavat myös Karhulammen (5 ha) ja Kelppananlammen (4 ha) vedet. Länsirantaa tulee Iso Lautalammen (5 ha) laskuoja.
Myhinjärven vedenpinnan korkeus on 97,2 metriä mpy, jolloin Myhinkoskessa muodostuu Hankaveteen 1,1 metrin pudotus.
Historiaa

Vuoden 1973 peruskartassa on rantojen viljely ollut paikoittaista. Eniten peltomaata viljeltiin pohjoisessa Myhinkosken ympäristössä, eteläosan länsirannikolla, etelässä Myhinpäässä ja koillisessa Kannaksella. Peltoala kuitenkin pieneni niin, että sitä on jäljellä enää Myhinpäässä ja länsirannikolla.
Rasputin (kappale)

| ”Rasputin” Boney M>  |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Nightflight to Venus
 B-puoli: ”Painter Man”
 Äänitetty : 1978
 Julkaistu: 28. elokuuta 1978
 Formaatti: 7", 12"
 Tekijä(t): Frank Farian, Fred Jay, George Reyam
 Tuottaja(t): Frank Farian
 Tyylilaji: disko
 Kesto: 04.43
 Levy-yhtiö: Hansa Records
Listasijoitukset
  Länsi-Saksa – 1.    Britannia – 2.
Boney M:n muut singlet
| ”Rivers of Babylon” / ”Brown Girl in the Ring” 1978 | ”Rasputin” 1978 | ”Mary’s Boy Child / Oh My Lord” 1978 |
Rasputin on Boney M. -yhtyeen esittämä kappale vuodelta 1978. Kappale oli aikoinaan erittäin suosittu, ja siitä on tehty paljon covereita. Kappale julkaistiin albumilla Nightflight to Venus. Laulu kertoo venäläisestä Grigori Rasputinista, keisari Nikolai II:n ja hänen perheensä ystävästä ja neuvonantajasta. Laulussa Rasputin esitetään playboy-miehenä, mystisenä kiihottajana ja poliitikkona.
Suomalaisista artisteista esimerkiksi Mona Carita, Sleepy Sleepers, Frederik ja Turisas ovat tehneet kappaleesta oman versionsa.
Julkaisu ja vastaanotto

Kappale nousi Länsi-Saksan listaykköseksi yhden viikon ajaksi. Laulu oli suosittu myös Neuvostoliitossa, vaikka se ei esiintynyt siellä julkistetulla Boney M.:n levyllä ja yhtye ei saanut esittää sitä kymmenessä konsertissa Moskovassa joulukuussa 1978. Kun Boney M. esiintyi Sopotin laulufestivaaleilla 1979, laulu ei kuulunut alun perin ohjelmaan, mutta se esitettiin lopulta yleisön vaatimuksesta. Laulun pelättiin haittaavan Puolan ja Neuvostoliiton suhteita ja se leikattiin pois Puolan televisiossa esitetystä versiosta. ”Rasputin” menestyi hyvin myös Britanniassa, missä se ylsi listasijalle kaksi. Sen sijaan Yhdysvalloissa se jäi Billboardin listojen ulkopuolelle.
Hansa Recordsin julkaiseman singlen B-puolella oli kappale ”Painter Man”, joka on cover The Creation -yhtyeen tuotannosta. Alankomaissa singlen listasijoitukseen laskettiin molempien kappaleiden menestys, ja se ylsi sijalle viisi. Sen sijaan Britanniassa singlen julkaisi Atlantic Records B-puolenaan ”Never Change Lovers in the Middle of the Night”, ja saman teki Espanjassa Ariola, Puolassa Tonpress, ja Meksikossa RCA Records. Britanniassa julkaistiin erikseen vuonna 1979 single ”Painter Man” / ”He Was a Steppenwolf” muodossa.
Julkaisu ja vastaanotto > Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Australia | 1. |  |  |  |
|  Itävalta | 1. | 16 | 15.10.1978 |  |
|  Länsi-Saksa | 1. |  | 1978 |  |
|  Belgia (Flanderi) | 2. |  | syyskuu 1978 |  |
|  Britannia | 2. | 10 | 7.10.1978 |  |
|  Ranska | 2. | 27 | 1978 |  |
|  Suomi | 2. |  | lokakuu 1978 |  |
|  Sveitsi | 2. | 11 | 16.9.1978 |  |
|  Uusi-Seelanti | 4. | 12 | 5.11.1978 |  |
|  Alankomaat | 5. | 10 | 16.9.1978 |  |
|  Norja | 10. | 3 | viikko 44/1978 |  |
Kappaleet singlellä > 7"-versio (Hansa)

Rasputin – 4.04
Painter Man – 3.10
Kappaleet singlellä > 12"-versio (Hansa)

Rasputin – 7.33
Painter Man – 3.10
Kappaleet singlellä > 7"-versio (Atlantic, Britannia)

Rasputin – 4.39
Never Change Lovers in the Middle of the Night – 5.32
Mykeneläinen kreikka

Alkukreikka
(n. 2000 eaa.)
Mykeneläinen kreikka
(n. 1600–1100 eaa.)
Muinaiskreikka
Homeerinen kreikka
Klassinen kreikka
(n. 800–300 eaa.)
Koinee-kreikka
(n. 300 eaa.–330)
Bysantin kreikka
(n. 330–1453)
Nykykreikka
(1453–)
Katharévousa
Dimotikí
Kreikan kielikiista
Katso myös
Kreikkalaisen kirjaimiston historia
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Mykeneläinen kreikka on kreikan kielen vanhin dokumentoitu muoto. Sitä puhuttiin mykeneläisellä kaudella, noin 1500-luvulta eaa. 1100-luvulle eaa., Kreikan mannermaalla sekä Kreetan saarella. Kieli tunnetaan lineaari-B-kirjoituksella kirjoitetuista savitauluista, joita on löytynyt Mykenen, Knossoksen, Pyloksen ja muiden mykeneläisten palatsien arkistoista.