stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
In Utero
Albumin sijoitukset > Singlet

| Vuosi | Single | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | Heart-Shaped Box | Official UK Singles Chart | No. 5 |
| 1993 | All Apologies/Rape Me | Official UK Singles Chart | No. 32 |
| 1993 | Heart-Shaped Box | Official Irish Singles Chart | No. 6 |
| 1993 | All Apologies/Rape Me | Official Irish Singles Chart | No. 20 |
| 1993 | Heart-Shaped Box | Official New Zealand Singles Chart | No. 9 |
| 1993 | All Apologies/Rape Me | Official New Zealand Singles Chart | No. 20 |
| 1993 | Heart-Shaped Box | Official Australian Singles Chart | No. 17 |
| 1993 | All Apologies/Rape Me | Official Australian Singles Chart | No. 58 |
| 1993 | Heart-Shaped Box | Official French Singles Chart | No. 37 |
| 1993 | All Apologies/Rape Me | Official French Singles Chart | No. 20 |
| 1993 | Heart-Shaped Box | Official Sweden Singles Chart | No. 16 |
| 1993 | Heart-Shaped Box | Official Belgium Singles Chart | No. 31 |
| 1993 | Heart-Shaped Box | Official Holland Singles Chart | No. 32 |
| 1993 | Heart-Shaped Box | Modern Rock Tracks (US) | No. 1 |
| 1994 | All Apologies | Modern Rock Tracks (US) | No. 1 |
| 1993 | Heart-Shaped Box | Mainstream Rock Tracks (US) | No. 4 |
| 1994 | All Apologies | Mainstream Rock Tracks (US) | No. 4 |
| 1993 | Heart-Shaped Box | Hawaiian Island Charts | No. 3 |
| 1993 | Rape Me | Hawaiian Island Charts | No. 3 |
| 1993 | All Apologies | Hawaiian Island Charts | No. 1 |
| 1993 | Heart-Shaped Box | Australian Alternative Music Chart | No. 1 |
| 1993 | Heart-Shaped Box | Triple J Hot 100 | No. 20 |
| 1994 | All Apologies/Rape Me | Hot 100 Brasil | No. 94 |
| 1993 | Heart-Shaped Box | French Airplay Charts | No. 52 |
| 1993 | All Apologies | French Airplay Charts | No. 21 |
| 1993 | Heart-Shaped Box | Polish Airplay Charts | No. 13 |
| 1993 | All Apologies | Polish Airplay Charts | No. 2 |
| 1993 | Heart-Shaped Box | Slovakian Airplay Charts | No. 4 |
| 1994 | Rape Me | Slovakian Airplay Charts | No. 16 |
| 1994 | All Apologies | Latvian Airplay Charts | No. 3 |
| 1994 | Rape Me | Latvian Airplay Charts | No. 12 |
| 1994 | Pennyroyal Tea | Latvian Airplay Charts | No. 20 |
Albumimyynti

Yhdysvallat: 5 miljoonaa (5x platinaa)
Iso-Britannia: 100 000 (kultaa)
Kanada: 600 000 (6x platinaa)
Uusi-Seelanti: Platinaa
Box-Set-julkaisu

Vuonna 1999 In Utero julkaistiin box-set-julkaisuna yhtyeen albumin Nevermindin kanssa, joka julkaistiin vuonna 1991. Vuonna 2004 In Utero julkaistiin box-setinä Euroopassa albumin Incesticiden kanssa vuodelta 1992.
Box-set: Incesticide ja In Utero (2004)
Box-set: Nevermind ja In Utero (1999)
Iso-Suokko

| Iso-Suokko |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Karjala
Kunnat:  Ilomantsi
Koordinaatit:  62°41′35″N, 31°01′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Järvinumero:  04.922.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  146,5 m 
Rantaviiva:  2,99 km 
Pinta-ala:  0,26 km² 
Tilavuus:  0,00186 km³ 
Keskisyvyys:  7,2 m 
Suurin syvyys:  15,6 m 
 fiIso-Suokko 
Iso-Suokko on saareton metsäjärvi Ilomantsin keskustan koillispuolella Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 25,7 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 65 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede

Iso-Suokon pituus etelästä pohjoiseen on 1,15 kilometriä. Järven eteläosa on yli 300 metriä leveä, keski- ja pohjoisosa ovat kapeampia. Noin viisi hehtaaria Iso-Suokosta on vähintään kymmenen metriä syvä.
Iso-Suokkoa reunustaa metsä- ja suomaa. Järven länsipuolella sijaitsee Suokonsaari ja Suokonsuo. Lounaispuolella on Pieni-Suokko ja eteläpuolella Sakasti. Pohjoisrannalla on muutama pientalo. Iso-Suokon itäpuolella sijaitsee Myllylampi (144,7 metriä mpy). Järviä erottavan kannaksen kapeimmat kohdat ovat noin 100-metrisiä. Kannasta pitkin kulkee Taitajan taival.
Iso-Suokkoon virtaa tulouoma Sakastista (146,8 metriä mpy).
Iso-Suokon vesitilavuus on 1 863 000 kuutiometriä.
Iso-Suokko (04.922.1.005) kuuluu Nuorajärven alueeseen (04.922), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen jakovaihe on Koitajoen valuma-alue (04.9).
Jake Bischoff

| Jake Bischoff |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1994 (ikä 30) Grand Rapids, Minnesota
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Chicago Wolves
Sarja:  AHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  (–)
NHL-varaus:  185. varaus, 2012 New York Islanders
Jake Bischoff (s. 25. heinäkuuta 1994, Grand Rapids, Minnesota, Yhdysvallat) on oikeakätinen jääkiekkopuolustaja. Bischoff pelaa AHL-seura Chicago Wolvesissa.
Jack Fairman

| Jack Fairman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   brittiläinen
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1953, 1955-1961
Talli(t):  HWM Connaught BRM Cooper Ferguson
Kilpailuja:  13 (12 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  5
Ensimmäinen kilpailu:  Britannian Grand Prix 1953
Viimeinen kilpailu:  Italian Grand Prix 1961
John 'Jack' Fairman (15. maaliskuuta 1913 Horley – 7. helmikuuta 2002 Rugby) oli brittiläinen F1-kuljettaja.
Ura

Fairman opiskeli insinööritieteitä ja työllistyi opintojensa jälkeen Daimlerin Coventryn tehtaalle asentajaksi. Ajotuntumaa hän sai siirtyessään Armstrong-Siddeleyhin testikuljettajaksi. Fairmanin moottoriurheilu-ura alkoi jo ennen toista maailmansotaa, kun hän kilpaili Alvis 12/50 -sarjassa vuonna 1934. Sodan alettua Fairman palveli Kuninkaallisessa Tankkirykmentissä. Sodan jälkeen Fairman ajoi muun muassa Bristolin, Jaguarin, Ecurie Ecossin sekä Aston Martinin tiimeissä. Fairman voitti vuoden 1959 Nurburgringin 1 000 kilometrin ajon Stirling Mossin kanssa, sekä Touring Trophyn Goodwoodissa.
Fairman osallistui aluksi Formula 1 -sarjan ulkopuolisiin kilpailuihin vuonna 1952 ja kolmeentoista F1-osakilpailuun kausina 1953 ja 1955–1961. Hän saavutti viisi MM-pistettä kaudella 1956 ajamalla pisteille Britannian ja Italian GP:ssä 1956.
Fairman on viimeinen F1-kuljettaja, joka osallistui F1-kilpailuun etumoottorisella autolla, ja ensimmäinen nelivetoisella autolla. Fairmanin viimeinen kilpailu oli vuoden 1963 MM-sarjaan kuulumaton Imolan Kaupunki GP, jossa hän ajoi Porschen valmistamalla Ecurie Maarsbergenin autolla.
Formula 1:sten jälkeen Fairman siirtyi ajamaan urheiluautoja, joissa otti useita voittoja, kunnes lopetti ajamisen vuonna 1963 keskittyäkseen insinööritoimitonsa johtamiseen. Wetherspoonin pubiketju avasi Fairmanin mukaan nimetyn pubin Horleyhyn 12.helmikuuta 2007.
| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1953 | HW Motors | HWM 53 | Alta | ARG | 500 | NED | BEL | FRA | GBR Kesk. | GER | SUI |  |  |  | - | 0 |
| 1953 | Connaught Engineering | Connaught Type A | Lea-Francis |  |  |  |  |  |  |  |  | ITA NC |  |  | - | 0 |
| 1955 | Connaught Engineering | Connaught Type B | Alta | ARG | MON | 500 | BEL | NED | GBR DNS | ITA |  |  |  |  | - | 0 |
| 1956 | Connaught Engineering | Connaught Type B | Alta | ARG | MON | 500 | BEL | FRA | GBR 4 | GER | ITA 5 |  |  |  | 10. | 5 |
| 1957 | Owen Racing Organisation | BRM P25 | BRM | ARG | MON | 500 | FRA | GBR Kesk. | GER | PES | ITA |  |  |  | - | 0 |
| 1958 | BC Ecclestone | Connaught Type B | Alta | ARG | MON | NED | 500 | BEL | FRA | GBR Kesk. | GER | POR | ITA |  | - | 0 |
| 1958 | Cooper Car Company | Cooper T45 | Coventry Climax |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | MOR 8 | - | 0 |
| 1959 | High Efficiency Motors | Cooper T45 | Coventry Climax | MON | 500 | NED | FRA | GBR Kesk. | GER | POR |  |  |  |  | - | 0 |
| 1959 | High Efficiency Motors | Cooper T45 | Maserati |  |  |  |  |  |  |  | ITA Kesk. | USA |  |  | - | 0 |
| 1960 | CT Atkins | Cooper T51 | Coventry Climax | ARG | MON | 500 | NED | BEL | FRA | GBR Kesk. | POR | ITA | USA |  | - | 0 |
| 1961 | Rob Walker Racing | Ferguson P99 | Coventry Climax | MON | NED | BEL | FRA | GBR DSQ | GER |  |  |  |  |  | - | 0 |
| 1961 | Fred Tuck Cars | Cooper T45 | Coventry Climax |  |  |  |  |  |  | ITA Kesk. | USA |  |  |  | - | 0 |
Serbian jääkiekkomaajoukkue

| Serbia |
| --- | --- |

Liitto:  Serbian jääkiekkoliitto
Valmentaja:   Alexandre Dandenault
Eniten otteluita:  Marko Sretovic (72)
Eniten maaleja:  Marko Kovačević (39)
Eniten pisteitä:  Marko Sretovic (72)
IIHF-ranking:  31. (27.5.2024)
Ensimmäinen ottelu
  Serbia 6–4 Turkki  (Zageb, Kroatia; 11. huhtikuuta 2007) 
Suurin voitto
  Serbia 17–0 Uusi-Seelanti  (Reykjavik, Islanti; 18. huhtikuuta 2012) 
Suurin tappio
  Australia 13–0 Serbia   (Tilburg, Alankomaat; 19. huhtikuuta 2010) 
Serbian jääkiekkomaajoukkue edustaa Serbiaa kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa ja turnauksissa.
Historiaa

Maa on liittynyt Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi vuonna 1939.
Jugoslavian vähittäinen hajoaminen on vaikuttanut suuresti Serbian jääkiekkomaajoukkueeseen, joka nojaa Jugoslavian jääkiekkomaajoukkueen perinteisiin. Perinteitä onkin vahvimmin jatkanut Slovenian jääkiekkomaajoukkue, joka on pelannut useita kausia maailmanmestaruuskisojen korkeimmalla sarjatasolla. Vuoteen 2006 asti toiminut Serbia ja Montenegron jääkiekkomaajoukkue oli Serbian oman joukkueen edeltäjä.
Serbian joukkue pelasi vuonna 2019 Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n maailmanmestaruuskilpailuissa 2. divisioonan A-lohkossa, ja nousi sieltä seuraaviin kisoihin 1. divisioonan B-lohkoon. Joukkue oli alkuvuonna 2022 IIHF:n rankingissa 30. sijalla.
Vuonna 2021 maassa oli 150 rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa ja kolme jäähallia.
Sijoitukset > Maailmanmestaruuskilpailut

2007 – 2. divisioona, 4.
2008 – 2. divisioona, 3.
2009 – 2. divisioona, 1.
2010 – 1. divisioona, 6.
2011 – 2. divisioona, 3.
2012 – 2. divisioonan A-lohko, 5.
2013 – 2. divisioonan A-lohko, 5.
2014 – 2. divisioonan A-lohko, 3.
2015 – 2. divisioonan A-lohko, 3.
2016 – 2. divisioonan A-lohko, 4.
2017 – 2. divisioonan A-lohko, 3.
2018 – 2. divisioonan A-lohko, 3.
2019 – 2. divisioonan A-lohko, 1.
2020 – 1. divisioonan B-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2021 – 1. divisioonan B-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2022 – 1. divisioonan B-lohko, 5.
2023 – 1. divisioonan B-lohko
Sijoitukset > Maailmanranking vuodesta 2003

2003 - 29.
2004 - 29.
2005 - 29.
2006 - 29.
2007 - 30.
2008 - 30.
2009 - 32.
2010 - 29.
2011 - 30.
2012 - 31.
2013 - 31.
2014 - 31.
2015 - 30.
2016 - 31.
2017 - 30.
2018 - 30.
2019 - 30.
2020 - 30.
2021 - 29.
2022, helmikuu - 30.
Aiheesta muualla

Hockey Serbia – Savez hokeja na ledu Srbije Serbian jääkiekkoliiton kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Jake Allen

| Jake Allen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. elokuuta 1990 (ikä 34) New Maryland, Manitoba
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  92 kg
Seura
Seura:  New Jersey Devils
Sarja:  NHL
Pelinumero:  34
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  St. Louis Blues (NHL) Peoria Rivermen (AHL) Chicago Wolves (AHL)   Montreal Canadiens (NHL)
NHL-varaus:  34. varaus, 2008 St. Louis Blues
Jake Allen (s. 7. elokuuta 1990 New Maryland, Manitoba) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa NHL-seura New Jersey Devilsiä.
Allen on St. Louis Bluesin toisen kierroksen varaus vuoden 2008 varaustilaisuudesta. Kaudella 2012–2013 hän pääsi pelaamaan 15 NHL-ottelua.
Syyskuussa 2020 Montreal Canadiens hankki Allenin St. Louis Bluesista yhdessä seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa vaihdossa kolmannen ja seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2020 varaustilaisuudessa. Lokakuussa 2020 Allen teki Montrealin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Maaliskuussa 2024 siirtorajan viimeisenä päivänä Canadiens kauppasi Allenin New Jersey Devilsiin vaihdossa ehdolliseen kolmannen kierroksen varausvuoroon.
Maajoukkuetasolla Allen on edustanut Kanadaa nuorten arvokisoissa sekä nuorten että alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa.
Iran talviolympialaisissa 2018

Iran osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti neljä urheilijaa, jotka kilpailivat kahdessa eri urheilumuodossa. Avajaisissa maan lippua kantoi maastohiihtäjä Samaneh Beyrami Baher.
Joukkue > Alppihiihto

Iran sai alppihiihtoon maapaikan yhdelle miehelle ja yhdelle naiselle.
Mohammad Kiadarbandsari
Forough Abbasi
Joukkue > Maastohiihto

Iran sai maastohiihtoon maapaikan yhdelle miehelle ja yhdelle naiselle.
Sattar Seid
Samaneh Beyrami Baher
Iveta Apkalna

Iveta Apkalna
Iveta Apkalna (s. 30. marraskuuta 1976 Rēzekne) on latvialainen urkuri.
Apkalna valmistui Latvian Jāzeps Vītols -musiikkiakatemiasta ja suoritti myös pianonsoiton opintoja Lontoon Guildhall School of Music and Dramassa. Stipendillä hän pääsi Stuttgartin musiikin ja esittävien taiteiden valtionyliopistoon, jossa opiskeli vuoteen 2003 saakka Ludger Lohmannin johdolla. Hän on esiintynyt konserttisaleissa sellaisten orkesterien kuin Berliinin filharmonikkojen, Baijerin radion sinfoniaorkesterin ja Los Angelesin filharmonikkojen kanssa. Hän on pitänyt usein resitaaleja Riian tuomiokirkossa. Apkalnasta tuli vuonna 2005 ensimmäinen urkuri, joka sai parhaan instrumentalistin Echo Klassik -palkinnon.
Vuonna 2016 Apkalnasta tuli Hampurin Elbphilharmonie-salin virallinen urkuri. Tammikuussa 2017 hän kantaesitti salin avajaisissa Wolfgang Rihmin ja Jörg Widmannin teoksia. Hän on soittanut myös muiden nykysäveltäjien, kuten Ēriks Ešenvaldsin, Arturs Maskatsin ja Pēteris Vasksin teoksia. Apkalna on tehnyt levytyksiä eri levy-yhtiöille kuten Oehms Classicsille, Berlin Classicsille ja Edition HERA:lle. Hän on saanut useita palkintoja ja tunnustuksia, kuten Latvian suuria musiikkipalkintoja.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Itämitali

Itämitali
Itämitali (saks. Winterschlacht Im Osten) oli SS-Untersturmführer Ernst Krauitin suunnittelema saksalainen mitali toisessa maailmansodassa. Mitali perustettiin 26. toukokuuta 1942. Mitalia myönnettiin niille, jotka osallistuivat taisteluihin, haavoittuivat tai saivat paleltumia itärintamalla 15. marraskuuta 1941 – 26. huhtikuuta 1942 välisenä aikana. Ensimmäiset mitalit jaettiin taistelijoille syksyllä 1942.
Itämitalin kunniamerkkinauha
Mitali tunnetaan myös Itärintama -mitalina sekä Jäätyneen lihan -mitalina.
Myöntämisperusteet

Itärintamalla 15. marraskuuta 1941 – 26. huhtikuuta 1942
14 päivää taistelutoimissa tai 30 taistelulentoa ilmavoimissa
60 päivää sotatoimialueella (ei etulinjassa)
Saanut paleltumia tai haavoja pakkasessa
Virallisten ohjeiden mukaan mitalia ei jaettu vain saksalaisille rintamajoukoille, vaan sitä jaettiin myös siviileille sekä ulkomaalaisten armeijoiden sotilaille. Suomalaiselle kenttäarmeijalle mitalia ei ehditty jakaa ennen Lapin sotaa, joten suomalaisista vain suomalaisessa SS-pataljoonassa palvelleet saivat mitalin.
Mitalin ulkonäkö

Muodoltaan mitali on pyöreä, 36,6 x 44.3 mm ja painoa sillä on 22.36 g. Etupuolella siinä on keskellä Saksan kotka ja sen jaloissa kahdella jalalla seisova hakaristi. Kotkan yläpuolella on tekstinä WINTERSCHLACHT IM OSTEN 1941/42. Tekstin alapuolella ristissä on pistin ja lehvä.
Nauhaltaan mitali on punainen, jossa valko-musta-valkoinen keskiraita. Nauhan väri symbolisoi verta, valkoinen lunta ja musta kaatuneista aiheutunutta surua. Mitalia myönnettiin paperisessa pussissa myöntökirjan kanssa.
Ensimmäiset mitalit valmistettiin ns. Buntmatalista. Mitalin reunat yleensä hopeoitiin. Myöhemmin mitalit tehtiin sinkistä.
Normaalisti mitalia kannettiin kunniamerkkirivissä arvon mukaisessa järjestyksessä. Rintamaoloissa mitalista kiinnitettiin asetakkiin vain sen nauha toiseksi ylimpään napinväliin. Jos kyseisessä napinvälissä oli jo jonkin muun nauha, tuli itämitalin nauha tämän taakse.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itämitali Wikimedia Commonsissa
Iran talviolympialaisissa 2014

Iran osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014. Iranin joukkueessa on mukana viisi urheilijaa, jotka ottavat osaa maastohiihtoon sekä alppihiihtoon. Iran osallistui talviolympialaisiin ensimmäisen kerran Cortina d'Ampezzossa, Italiassa vuonna 1956, jolloin mukana oli kolme iranilaista alppihiihtäjää.
Joukkue > Maastohiihto

Farzaneh Rezasoltani
Seyed Sattar Seyd
Joukkue > Alppihiihto

Hossein Saveh Shemshaki
Mohammad Kiyadarbandsari
Forough Abbasi
Iran Barkley

| Iran Barkley |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1960 (ikä 64) Bronx, New York
Kansalaisuus:  Englanti
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  The Blade
Painoluokka:  Raskassarja
Kätisyys:  oikeakätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  63
Voitot:  43
– tyrmäysvoitot:  27
Tappiot:  19
Ratkaisemattomat:  1
Iran "The Blade" Barkley (s. 6. toukokuuta 1960 Bronx, New York) on yhdysvaltalainen entinen raskaansarjan ja keskisarjan nyrkkeilijä. Hänen uralleen mahtui niin pitkiä voittosarjoja kuin nöyryyttäviä tappioitakin. The Ring -lehti nimesi hänet vuoden palaajaksi (Comeback of the Year) vuonna 1992. Tällä hetkellä Barkley asuu New Yorkissa.
Amatööriura

1981 New Yorkin kultainen hanska - kilpailussa (golden gloves) hän saavutti hopeaa keskisarjassa.  Finaalissa hänet kukisti kivikova Dennis Milton.
1981: Empire state - kilpailut: Kultamitali lätkähti kaulaan. (165 lbs)
1982: Copenhagen boxing cub: pronssimitali. (165 lbs)
1982: World amateur championship: pronssia.
Jean Louisa Kelly

Jean Louisa Kelly vuonna 2009.
Jean Louisa Kelly (s. 9. maaliskuuta 1972) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän syntyi Worcesterissä Massachusettsin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Hänet tunnetaan todennäköisesti parhaiten elokuvasta Uncle Buck, jossa hän näytteli pääosaa yhdessä John Candyn ja Macaulay Culkinin kanssa. Vuonna 2007 Kelly asui Los Angelesissa. Vuonna 2006 hän vieraili televisiosarjassa Greyn anatomia.
Aiheesta muualla

Jean Louisa Kelly Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jacob Roschier

Jacob Roschier (12. toukokuuta 1787 Viipuri – 11. syyskuuta 1838 Lemi) oli suomalainen kirkkoherra ja virsikirjasuomentaja.
Roschierin vanhemmat olivat Mikkelin pitäjän kappalainen Erik Johan Roschier ja Juliana Starck. Perhe muutti vuonna 1793 Saarijärvelle kun Erik Johan Roschier nimitettiin Saarijärven kirkkoherraksi. Jacob kävi triviaalikoulua Vaasassa ja pääsi ylioppilaaksi 1804. Hän opiskeli sitten Turun Akatemiassa ja hänet vihitiin papiksi 1811. Roschier toimi sitten kirkkoherran apulaisena Viitasaarella vuodesta 1811.
Roschier oli Lemin kirkkoherrana 1822–1838 ja hän kirjoitti 1823 kuvauksen pitäjän taloudellisista oloista. Vuonna 1829 Roschier ehdotti pitäjänkokouksessa että pitäjään hankittaisiin köyhäinkassan varoilla suomenkielisiä kirjoja joita sitten lainattaisiin lukijoille maksua vastaan. Lainausmaksuilla voisi sitten hankkia lisää kirjoja. Lemiläiset suhtautuivat ajatukseen periaatteessa myönteisesti mutta kirjojen hankintaa päätettiin lykätä koska lemiläisten käsityksen mukaan pari vuotta aiemmin sattunut Turun palo oli nostanut kirjojen hinnat niin korkealle ettei niitä vielä kannattanut hankkia. Rroschier edisti Lemillä myös tehokkaasti perunanviljelyn leviämistä.
Roschier käänsi suomeksi ruotsalaisen ns. Wallinin virsikirjan. Hän osallistui tällä käännöksellä suomalaisen virsikirjakomitean 1829 julistamaan kilpailuun. Komitea pyysi kirjailija G. A. Avellanilta arvostelua käännöksestä ja tämä arvosteli Roschieria liiallisesta murteellisuuksien käytöstä. Arvostelusta huolimatta Roschier julkaisi virsikirjasuomennoksensa nimellä Psalmi-Kirja. Ruotsista Suomeksi käätty vuonna 1836. Roschier nimitettiin samana vuonna myös virsikirjakomitean jäseneksi ja vuonna 1885 hyväksytyssä uudessa suomenkielisessä virsikirjassa onkin vaikutteita Roschierin käännöstyöstä.
Jacob Roschier oli naimisissa edeltäjänsä tyttären Katarina Elisabet Lundanin kanssa ja heillä oli seitsemän lasta. Kaksi lapsista kuoli jo pienenä ja loput viisi lasta sekä Roschier itse menehtyivät syksyllä 1838 raivonneessa punatautiepidemiassa.
Teoksia

Om hushållningen i Klemis socken. Suomen Talousseura 1826
Psalmi-Kirja. Ruotsista Suomeksi käätty.  Turku 1836
Jean Louis Guez de Balzac

| Jean Louis Guez de Balzac |
| --- | --- |
 Jean Louis Guez de Balzac
Henkilötiedot
Syntynyt: 1597
Kuollut: 1654 (56–57 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Pääteokset:  Lettres
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jean Louis Guez de Balzac (1597−1654) oli ranskalainen kirjailija, "proosan Malherbe", kuuluisan Rambouillet-piirin kantavimpia voimia. Hän tavoitteli Ciceron malliin siloteltua tyyliä ja saavutti varsin huomattavan sijan Ranskan proosakielen kehittäjänä mutta myös sen kangistajana. Paitsi kuuluisia Lettres, hän on kirjoittanut myös teokset Le prince, Le Socrate chrétien ja Aristippe.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean Louis Guez de Balzac Wikimedia Commonsissa
Jean Lucas

| Jean Lucas |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1917  Le Mans 
Kansalaisuus:   Ranska
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1955
Talli(t):  Gordini
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Italian Grand Prix 1955
Viimeinen kilpailu:  Italian Grand Prix 1955
Jean Lucas (25. huhtikuuta 1917 – 27. syyskuuta 2003) oli ranskalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1955, Italian GP:hen, kun Gordinin varsinainen kuljettaja Robert Manzon ei pystynyt ajamaan. Hän keskeytti kilpailussa, eikä saavuttanut pisteitä.
Lucas voitti Ferrarilla vuoden 1949 Spa Francorchampsin kilpailun Montilheryllä. Hän kilpaili myös Le Mansin 24 tunnin ajossa vuosina 1949–1950, 1952 ja 1956 heikolla menestyksellä. Hän lopetti uransa vuoden 1957 Marokon GP:n kolarin jälkeen.
Formula 1 -sarjan MM-kilpailujen tulokset

(avain)
| Vuosi | Talli | Malli | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1955 | Equipe Gordini | Gordini Type 32 | Gordini S8 | ARG | MON | 500 | BEL | NED | GBR | ITA Kesk. | - | 0 |
Jaan Koort

Jaan Koort, Norjalainen maisema, öljy. 1907
Jaan Koort (6. marraskuuta 1883 Sootaga vald, Tartumaa – 14. lokakuuta 1935 Moskova) oli virolainen kuvanveistäjä, taidemaalari ja keramiikkataiteilija.
Koort kävi koulua 1896–1900 Tartossa. Vuonna 1901 hän osallistui Saksan Käsityöläisten yhdistyksen piirustuskurssille ja jatkoi sen jälkeen taideopintoja Pietarissa Stieglitzin opistossa (1902–1905). Vuosina 1905–1915 hän asui Pariisissa La Ruchen taiteilijayhteisössä. Hän työskenteli 1915–1916 Moskovassa ja sitten 1916–1921 Tartossa.
Koort on haudattu Tallinnan Rahumäen hautausmaalle.
Jaan Koortin katu on Tallinnassa ja Tartossa.
Hänen poikansa Peep Koort (1920–1977) oli kasvatustieteilijä ja filosofian tohtori, ja tytär Tui Isis Lea Koort (1914 Pariisi – 2005) oli taidehistorioitsija.
Kirjallisuutta

Kaalu Kirme, Jaan Koorti päevaraamat, Kirjastus Kunst, Tallinna 1989.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jaan Koort Wikimedia Commonsissa