stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Trifluoperatsiini

| --- | --- |

Trifluoperatsiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
10-[3-(4-metyylipiperatsin-1-yyli)propyyli]-2-(trifluorimetyyli)fenotiatsiini
Tunnisteet
CAS-numero: 117-89-5
ATC-koodi: N05AB06
PubChem CID: 5566
DrugBank: DB00831
Kemialliset tiedot
Kaava: C21H24N3F3S 
Moolimassa: 407,497 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 10–20 tuntia
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen, intramuskulaarinen
Trifluoperatsiini (Triazin, Terfluzin, UK: Stelazine) on antipsykoottinen lääke. Se on perinteinen, niin kutsuttu ensimmäisen polven neurolepti. Trifluoperatsiinin ensisijainen käyttötarkoitus oli psykoosien hoito. Monien muitten samaan lääkeaineryhmään kuuluvien tavoin sitä saatettiin käyttää myös muihin hoitoaiheisiin, kuten pahoinvointiin. Molekyylirakenteessa esiintyy kloorin sijasta fluoria.
Lääkeaineen annosteluvahvuudet olivat 1 ja 5 milligrammaa. Lääketehdas Star valmisti trifluoperatsiinia vain 5 mg:n vahvuudella. Pharmia Rhodia valmisti 1 mg:n tablettimuotoisen lääkkeen ohella, injektionestettä, joissa lääkeaineen pitoisuus oli 1mg/1ml injektionestettä. Se ruiskutettiin lihakseen.
Lääkeaineella oli taipumusta aiheuttaa ekstrapyramidaalisten haittojen ohella tardiivia dyskinesiaa, joka on ylävartalon lihaksistoon kohdistuva spastisuus eli kramppi- tai kouristelutila. EPS-oireet puolestaan muistuttavat paljolti parkinsonismia.
Trifluoperatsiinia saatettiin antaa tablettimuodon ohella suonensisäisesti (i.v.), mikä ainakin Suomessa lienee jäänyt kokonaan käyttämättä. Sen sijaan, PF-76 mainitsee intramuskulaarisen antotavan. Ryhmältään trifluoperatsiini kuuluu piperatsiinifentiatsiineihin.
Transkulturaatio

Inka kronikoitsija Felipe Guamán Poma de Ayalan (1556 - 1644) Omakuva. Mary Louise Pratt kuvaa tämän Perulaisen intiaanin esimerkkinä transkulturaatiosta. Guamán Poma oli omaksunut kirjoitustaidon espanjalaisilta ja arvosteli kuvitetussa kronikassaan El Primer Nueva Corónica y Buen Gobierno siirtomaaisäntiä intiaanien riistosta ja hyväksikäytöstä oman kulttuurinsa pohjalta.
Transkulturaatio on kahden tai useamman toisensa kohtaavan kulttuurin välinen vuorovaikutusprosessi. Käsite pohjautuu kuubalaisen antropologin Fernando Ortizin kuvaukseen kulttuurien sulautumisesta ja konvergenssista. Kulttuurien kohdatessa kaikissa osapuolissa tapahtuu muutoksia. Kohtaavien kulttuurien jäsenet oppivat toisiltaan muun muassa toistensa tapoja ja arvoja. Myös arkipäivän kohtaamistilanteita esimerkiksi kouluissa ja päiväkodeissa voidaan kuvata transkulturaatioprosesseina.
Transkulttuurinen politiikka kunnioittaa erilaisia elämisen tapoja ja valintoja. Kohtaaminen on tasavertainen suhde, jossa asiantuntijuus on kaikilla osapuolilla. Ketään ei voi pakottaa kohtaamiseen. Jokaisella osapuolella on yhtäläinen oikeus saada äänensä kuuluviin ja tulla kuulluksi. Transkulturaatio on aikaan ja paikkaan liittyvää monimuotoinen prosessi, jossa ihmisellä on oikeus valita oma identiteettinsä.
Kulttuurien väliset siirtymät

Transkulturaatio merkitsee siirtymää kulttuurista toiseen kahden tai useamman kulttuurin kohdatessa. Se ei tarkoita kuitenkaan toisen kulttuurin täydellistä omaksumista, jota kutsutaan akkulturaatioksi tai oman kulttuurin menettämistä ja juurettomuutta, jota kuvataan termillä dekulturaatio.
Transkulturaatio pikemminkin yhdistää nämä käsitteet ja lisää prosessiin kokonaan uuden kulttuurin syntymisen vanhojen kulttuurien perustalle. Tätä prosessia kuvataan käsitteellä neokulturaatio. Transkulturaatio-käsitteen luoja Fernando Ortiz viittasi termillä Espanjan kolonialismin tuhoisiin vaikutuksiin Kuuban alkuperäiskansojen keskuudessa.
Transkulturaatio on usein seurausta siirtomaavalloituksesta tai kulttuurisesta alistamisesta, ja siihen liittyy erityisesti postkoloniaalisen aikakauden alkuperäiskansojen taistelu oman alkuperäisen identiteettinsä säilyttämiseksi ja uudelleen omaksumiseksi. Vastakkaiset tulkinnat ja strategiat usein täydentävät toisiaan ja tuottavat uusia kulttuurisia ilmiöitä, jotka näkyvät kulttuurien välisessä vuorovaikutuksessa.
Kohtaamistila

Mary Louise Pratt loi käsitteen kohtaamistila (contact zone) kuvaamaan kulttuurien välistä yhteistyötä ja toimintaa. Kulttuurit eivät toimi tyhjiössä. Kaksi erilaista strategiaa toimivat samanaikaisesti soveltaen omia erilaisia näkökohtiaan, ja prosessi luo uusia kulttuureja. Monikulttuurisuus ylittää kulttuurien väliset esteet ja antaa mahdollisuuden rikkaampaan kanssakäymiseen erilaisten ihmisten ja ihmisryhmien välillä. Kohtaamisia leimaa elävä moniulotteinen ymmärrys erilaisten kulttuurien ainutlaatuisuudesta, kulttuurien muutoksesta ja yhteistyöstä erilaisten kulttuurien välillä.
”Kohtaamistilat” ovat sosiaalisia tiloja, joissa erilaiset kulttuurit kohtaavat. Nämä tilat voi merkitä kulttuurien vuorovaikutusta tai liittolaisuutta, yhteistyötä ja molemminpuolista hyötyä. Kulttuurien kohtaaminen voi merkitä kuitenkin myös yhteentörmäystä, varsinkin kun kahden kulttuurin kohtaaminen on luonteeltaan epäsymmetrinen ja vain toista osapuolta hyödyttävää. Esimerkkejä epäsymmetrisestä kohtaamisista ovat kolonialismi ja sitä seurannut uuskolonialismi. Nykyisin globalisaation hyödyistä nauttii vain pieni osa maailman kulttuureista.
Transkulturaatio ja siirtolaisuus

Transkulturaatio on olennainen prosessi siirtolaisen voimaantumisessa. Uuteen kulttuuriin tulijan tulisi voida vaikuttaa omiin asioihinsa, hyvinvointiinsa ja saada tuntea itsensä täysivaltaiseksi yhteiskunnan jäseneksi niin henkisesti kuin fyysisestikin. Valtavirtaistamisessa painotetaan maahanmuuttajan omaa prosessia ja toimintaa hänen tullessaan osaksi uutta kotimaataan. Soila Judén-Tupakan mukaan valtavirtaistaminen voisi olla viranomaisten käytännön strategia, jolla yhteiskunta toteuttaa transkulturaatiota ja auttaa maahanmuuttajia heidän integraatioprosessissaan. Integraatio uuteen yhteiskuntaan on transkulttuurinen prosessia. Ei riitä, että viranomainen ilmaisee itsensä ymmärrettävästi. Myös viranomainen muuttuu transkulturaatioprosessissa. Hyvän sopeutumisen edellytys on se, että myös viranomainen osaa tulla vastaan. Maahanmuuttajat ilmaisevat itseään oman kulttuurinsa lähtökohdista, ja molemminpuolisen ymmärryksen saavuttamiseksi on palveluihin esimerkiksi varattava riittävästi aikaa.
Kazimierz Romaniuk

Kazimierz Romaniuk vuonna 2018.
Kazimierz Romaniuk (21. elokuuta 1927 Hołowienki – 25. helmikuuta 2025) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Stefan Wyszynski 16. joulukuuta 1951. Hänet nimitettiin Varsovan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Sicca Venerian titulaaripiispaksi 20. helmikuuta 1982, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Glemp, jota avustivat Jerzy Modzelewski, Bronislaw Dabrowski, Wladyslaw Miziolek ja Zbigniew Józef Kraszewski.
Romaniuk sai 25. maaliskuuta 1992 nimityksen Varsova-Pragan piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 26. elokuuta 2004 ja kuoli 25. helmikuuta 2025.
Dea Trier Mørch

Dea Trier Mørch
Dea Trier Mørch (9. joulukuuta 1941 Kööpenhamina, Tanska – 26. toukokuuta 2001) oli tanskalainen graafikko ja kirjailija. Hänen tuotannostaan on suomennettu vuonna 1976 ilmestynyt, synnytyssairaalan naisista kertova esikoisromaani Talvilapset. Sen pohjalta Astrid Henning-Jensen ohjasi samannimisen elokuvan, joka sai ensi-iltansa 1978.
Dea Trier Mørch syntyi Kööpenhaminassa arkkitehti Ibi Trier Mørchin tyttärenä. Hän opiskeli 16-vuotiaasta alkaen Tanskan taideakatemiassa ja piti esikoisnäyttelynsä 1961. Hän jatkoi taideakatemiassa vuoteen 1964 asti ja teki sitten jatko-opintoja Varsovan, Krakovan, Belgradin, Leningradin ja Prahan kuvataidekouluissa. Hän aloitti abstrakteista aiheista mutta kehitti tyyliään vähitellen kohti realismia. Hän oli jäsenenä Tanskan kommunistipuolueessa sekä vasemmistolaisessa Røde Mor -taiteilijaryhmässä yhdessä silloisen elämänkumppaninsa, viihdemuusikko Troels Trierin kanssa. Heillä on kolme lasta.lähde? Lapsista Tobias Trier on muusikko.
Litografioita tekevänä taidegraafikkona Trier Mørchin tyyli on hyvin pelkistettyä, ja samaa luonnehdintaa on käytetty hänen proosastaan. Hänen kirjansa ovat saavuttaneet yleisöä myös perinteisten kirjallisuudenharrastajien ulkopuolella.
Talvilasten ohella Trier Mørchin muita kirjoja ovat Sørgmunter realisme (1968), Kastaniealleen (1978), Den indre (1980) ja Aftenstjernen (1982).
Suomennetut teokset

Talvilapset (Vinterbørn, 1976), suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, Otava 1977 ISBN 951-1-04442-7
Käännös suomeksi
Latomiat

| Latomiat> Λατομίαι |
| --- | --- |
 Syrakusan Latomia del Paradison aluetta.
Sijainti:  Syrakusa, Sisilia, Italia
Koordinaatit:  37°04′35″N, 15°16′32″E
Rakennustyyppi:  kivilouhoksia
Valmistumisvuosi:  n. 400-luku eaa.–
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Syrakusa ja Pantalican nekropolis 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Latomiat (m.kreik. λατομίαι, latomiai, yksikössä λατομία, latomia; lat. latomiae) viittaavat yleisesti antiikin aikaisiin kivilouhoksiin. Erityisesti nimellä latomiat viitataan suurikokoisiin, myös vankiloina käytettyihin louhoksiin Syrakusan kaupungissa Sisiliassa, nykyisessä Italiassa.
Syrakusan tunnetuimmat latomiat sijaitsivat heti Syrakusan teatterin pohjoispuolella. Ne ovat nykyisin osa Neapoliin arkeologista aluetta nykyisen Syrakusan kaupungin länsiosassa. Latomioista louhittiin kiveä kaupungin rakennuksiin. Niiden hyödyntäminen alkoi viimeistään 400-luvun eaa. alkupuolella. Louhosluolia käytettiin myös vankiloina, ja Ateenan epäonnistuneen Sisilian sotaretken 415–413 eaa. jälkeen niihin sijoitettiin yli 7 000 ateenalaista vankia. Louhokset toimivat samassa tehtävässä myös kaupungin myöhempien tyrannien aikana. Roomalaisella ajalla, jolloin alue tunnettiin latinaksi nimellä Latomiae (tai Lautumiae), ne toimivat yleisenä vankilana koko Sisilialle. Cicero mainitsee ne yhtenä kaupungin huomattavimmista kohteista. Latomiat ovat toimineet myös köyhemmän väestön asumuksina.
Nykyisin louhosten pääalue tunnetaan italiaksi nimellä Latomia del Paradiso. Tunnetuimmat louhosluolat tunnetaan nimillä ”Dionysioksen korva” (Orecchio di Dionisio), ”Köydentekijöiden luola” (Grotta dei Cordari) ja ”Salpietariluola” (Grotta del Salnitro). ”Dionysioksen korvan” nimi viittaa Syrakusan tyranni Dionysios I:een, mutta nimityksen alkuperä on vasta 1600-luvulla.
Syrakusan lukuisia louhoksia ja louhosluolia sekä Neapoliissa että muualla ovat muun muassa:
Grotta dei Cordari (”Köydentekijöiden luola”).
Latomia Navanteri.
Latomia dei Cappuccini.
Latomia di Santa Venera.
Latomia di Vendicari.
Latomia di Akrai.
Latomia della Pillirina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Latomiat Wikimedia Commonsissa
Trikiiri ja dikiiri

KP Metropoliitta Ambrosius toimittaa veden pyhittämistä Uspenskin katedraalissa Teofaniajuhlassa 2009. Alidiakonit pitelevät siunauskynttilöitä trikiiriä ja dikiiriä.
Trikiiri ja dikiiri ovat ortodoksisen kirkon jumalanpalvelusvälineitä. Kysymyksessä on kaksi kynttilänjalkaa: Pyhää Kolminaisuutta kuvaava trikiiri on kolmihaarainen ja Kristuksen kahta luontoa – jumalallista ja inhimillistä – kuvaava dikiiri kaksihaarainen.
Piispa käyttää näitä kynttilöitä siunatakseen kirkkokansaa. Väliajat kynttilöitä kantavat alidiakonit. Trikiiri ja dikiiri ovat aina mukana saatoissa silloin kun piispa toimittaa jumalanpalvelusta. Samoin silloin, kun piispa Suuren saaton jälkeen suitsuttaa alttarissa ja solealla, hän kantaa toisessa kädessään dikiiriä ja ylidiakoni tai vanhin diakoneista trikiiriä.
Tapa on peräisin Bysantin hovista. Sitä noudatetaan kaikissa muissa jumalanpalveluksissa paitsi ei Jaakobin liturgiassa, joka periytyy alkuseurakunnan noudattamasta kaavasta ja josta siis puuttuvat kaikki bysanttilaiset vaikutteet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Trikiiri ja dikiiri Wikimedia Commonsissa
Klaudia

| Klaudia, Claudia |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  Claudia: 7. heinäkuuta
– ortodoksinen:  Klaudia: 18. toukokuuta
Muunnelmia:  itäsuomalaiset muodot Klautja, Klaudji, Klauti, Klaudi, Klasa, Klakko, Klaza, Glasa
Vastineita eri kielissä:  Claudia, Claudine, Claudette, Gladys, Klavdija, Klava
Nimen alkuperä:  roomalainen nimi Claudius (pohjautuu latinan sanaan claudus, joka tarkoittaa ’ontuvaa’, ’rampaa’)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Klaudia on suomalainen naisen etunimi, joka on tunnettu etenkin ortodoksisen väestön keskuudessa. Klaudia ja sen kansainvälinen nimimuoto Claudia pohjautuvat roomalaiseen Claudius-sukunimeen. Claudia on sen naispuolinen vastine ja tarkoittaa kyseiseen ylimyssukuun kuuluvaa naista.
Raamatun mukaan Paavalilla oli työtoverina Claudia. Katolinen kirkko viettää tämän muistopäivää 7. elokuuta.  Suomen ortodoksiseen kalenteriin on puolestaan merkitty 300-luvun alussa eläneen marttyyrineito Klaudian muistopäivä. Se on 18. toukokuuta, ja sama päivä on osoitettu myös Klaudian ortodoksiseksi nimipäiväksi.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Klaudia-nimen on saanut Suomessa 1900-luvun alusta huhtikuuhun 2024 mennessä tasan 1 215 ja Claudia-nimen 1 497 naista. Nimi on ollut käytössä jo 1800-luvulla, ja suosituimmillaan se on ollut 1900-luvun alkupuolella. Klaudiat yleistyivät taas 1990-luvulla, kun vanhat nimet tulivat muotiin. Vuodesta 2020 lähtien Claudian nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 7. heinäkuuta.
Venäjällä Klaudia-nimestä käytetään asuja Klavdija ja Klava. Gladys on puolestaan Claudian iiriläis-walesilainen muunnos.
Tunnettuja Klaudia-, Claudia- ja Klavdija-nimisiä henkilöitä > Antiikin henkilöitä

Claudia Antonia, Rooman keisari Claudiuksen tytär
Claudia Marcella Major, Octavian tytär, keisari Augustuksen sisarentytär
Claudia Marcella Minor, Octavian tytär, keisari Augustuksen sisarentytär
Claudia Octavia, Rooman keisari Claudiuksen tytär, Neron puoliso
Claudia Procula, perimätiedon mukaan Pontius Pilatuksen vaimo
Kuvitteellisia Claudioita

Claudia Blaisdel, hahmo 1980-luvun Dynastia-televisiosarjassa ja sen uudemmassa versiossa
Claudia Brown, hahmo televisiosarjassa Uhka menneisyydestä
Claudia Jean ”C. J.” Cregg, hahmo draamasarjassa West Wing
Claudia Joy Holden, hahmo draamasarjassa Kasarmin naiset
Luettelo itsehallintoalueiden johtajista

Tämä on luettelo itsehallintoalueiden johtajista. Itsehallintoalue on alue, jolla ei ole täyttä poliittista itsenäisyyttä tai itsemääräämisoikeutta itsenäisenä valtiona, mutta se on edelleen poliittisesti ulkopuolella emämaan määräysvallasta. Tämä jälkimmäinen edellytys erottaa itsehallintoalueen itsenäisestä alueesta tai hallinnollisesta jaoksesta, joka on erottamaton osa emämaata. Suurin osa maailman itsehallintoalueista on 1800-luvun ja 1900-luvun  siirtomaa-imperiumien perillisiä. Tämä luettelo jakaa asutetut itsehallintoalueet karkeasti puoliksi: ne, jotka ovat Kansainyhteisön alaisuudessa, entisiä Britannian imperiumin jäseniä ja joilla kaikilla on valtionpäämies kuningas Charles III; ja muut. Asuttamattomien itsehallintoalueiden johtajat eivät kuulu luetteloon.
Home and Away

| Home and Away |
| --- | --- |
 Home and Away -sarjan logo vuodesta 2009.
Tyyli:  Saippua
Kestoaika:  22 min
Alkuperämaa:   Australia
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Seven Network  TV5
Esitetty:  17. tammikuuta 1988 –  jatkuu edelleen
Jaksoja:  8457. jakso  27. maaliskuuta 2025
Tuotanto
Tuottaja(t):  John Holmes
Palkinnot
Voitetut:  34 Logie Award -palkintoa
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Home and Away (lyhennetään yleensä H&A) on australialainen saippuasarja. Sarjan tapahtumat sijoittuvat australialaiseen rantakaupunkiin, Summer Bayhin. Sarjan tuotanto alkoi kesällä 1987 ja ensiesitys nähtiin Australiassa Seven Network -kanavalla 17. tammikuuta 1988.
Sarjan tekeminen

Sarjaa kuvataan viitenä päivänä viikossa. Koko vuoden aikana kuvausviikkoja on yhteensä 46; tekijät pitävät jouluna neljän viikon ja kauden keskellä kahden viikon tauon. Jaksot esitetään televisiossa noin kahdeksan viikon kuluttua kuvaamisesta. Sisäkohtaukset kuvataan Seven Sydney's Epping -studioilla ja ulkokohtaukset pääasiassa Palm Beachillä.
Näyttelijät ja hahmot

Lista näyttelijöistä ja roolihahmoista kulkee Australiassa esitettävien jaksojen mukaisesti.
Näyttelijät ja hahmot > Mukana olevat näyttelijät ja hahmot

Näyttelijän nimi on ennen roolihahmoa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ray Meagher  | … |  Alf Stewart (1988-)    |
|  Lyn Collingwood  | … |  Colleen Stewart (1988-1989, 1997, 1999-)    |
|  Jodi Gordon  | … |  Martha Holden (1988-1989, 2005-)   |
|  Lynne McGranger  | … |  Irene Roberts (1992-)    |
|  Ada Nicodemou  | … |  Leah Patterson-Baker (2000-)   |
|  Christie Hayes  | … |  Kirsty Phillips (2000-2005, 2008-)   |
|  Todd Lasance  | … |  Aden Jefferies (2005, 2007-)    |
|  Jon Sivewright  | … |  Tony Holden (2005-)    |
|  Amy Mathews  | … |  Rachel Armstrong (2006-)    |
|  Jessica Tovey  | … |  Belle Taylor (2006-)   |
|  Charlotte Best  | … |  Annie Campbell (2007-)   |
|  Lincoln Lewis  | … |  Geoff Campbell (2007-)    |
|  Conrad Coleby  | … |  Roman Harris (2007-2009)   |
|  Josh Quong Tart  | … |  Miles Copeland (2007-)    |
|  Tessa James  | … |  Nicole Franklin (2008-)    |
|  Jordan Rodrigues  | … |  Jai Fernandez (2008-)    |
|  Esther Anderson  | … |  Charlie Buckton (2008-)   |
|  Rebecca Breeds  | … |  Ruby Buckton (2008-)   |
|  David Jones Roberts  | … |  Xavier Austin (2008-)    |
|  Bernard Curry  | … |  Hugo Austin (2009-)   |
Näyttelijät ja hahmot > Tulevat näyttelijät ja hahmot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alexandra Parks   | … |  Claudia Wilks (ensiesiintyminen 10.4.2009)   |
|  Debra Lawrance   | … |  Pippa Ross (palaa sarjaan 16.4.2009, vierailu)   |
|  Axle Whitehead   | … |  Liam Murphy (palaa sarjaan 23.4.2009, vierailu)   |
|  Sonia Todd   | … |  Gina Austin (palaa sarjaan 13.4.2009)   |
|  Luke Jacobz   | … |  Angelo Rosetta (palaa sarjaan huhti-/toukokuussa 2009)   |
Esittäminen muualla maailmassa

Sarja on ollut kansainvälinen menestys ja sitä on esitetty yli viidessäkymmenessä maassa, kuten Suomessa, Ranskassa, Italiassa, Norjassa ja Etelä-Afrikassa. Isossa-Britanniassa sarja on saavuttanut suuren suosion ja viimeisen seitsemän vuoden ajan kerännyt noin kaksi miljoonaa katsojaa päivittäin.
Tunnusmusiikki

Home and Away -sarjan tunnusmusiikkina käytetään kappaletta "Home and Away". Tunnusmusiikin esittäjät ovat vaihtuneet vuosien aikana useasti. Alun perin kappaleen esittivät Mark Williams ja Karen Boddington, mutta heidän jälkeensä esittäjinä ovat olleet Doug Williams ja Erana Clark, The Robertson Brothers, Israel Cannan sekä nykyiset esittäjät Luke Dolahenty ja Tarryn Stokes.
Karmelvuori

Karmelvuori
Karmelvuori.
| --- | --- |
Sijainti:   Israel
Korkeus merenpinnasta:  546 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Karmelvuori on vuori tai vuorijono Israelissa Välimeren rannikolla. Karmelvuori on suhteellisen matala ja sen korkein kohta on 564 metriä merenpinnasta. Matalasta ympäristöstään se erottuu kuitenkin hyvin. Vuorella on muutamia kyliä ja huomattavan osan sen alueesta kattaa Karmelvuoren kansallispuisto. Kansallispuistossa tavataan monia kasvi- ja eläinlajeja.
Karmelvuori mainitaan useampaan otteeseen esimerkiksi Raamatussa.
Maantiede

Karmelvuori sijaitsee Israelin rannikkotasangon pohjoiskärjessä Välimeren rannikolla. Idässä vuori rajaantuu Jisreelin tasankoon, lännessä Välimereen, pohjoisessa Haifanlahteen ja etelässä Manassen kukkuloihin. Kalkkikivestä muodostunut vuorijono leviää pituussuunnassaan luoteesta kaakkoon noin 26 kilometriä. Koko alueen pinta-ala on noin 245 km². Rosh ha-Karmel eli Karmelinniemi ulottuu lähes mereen saakka väliin jäädessä vain noin 180 metrin levyinen tasainen kaistale. Karmelvuori ei ole kovin korkea ja sen korkein huippu yltää vain noin 546 metrin korkeuteen merenpinnasta. Matalasta rannikkotasangosta se erottuu kuitenkin hyvin selvästi. Vuotuinen sadanta alueella on noin 600 mm.
Vuorella on tyypillistä välimerenkasvillisuutta, minkä lisäksi alueella tavataan useita eläinlajeja. Huomattavan osan alueesta kattavalla Karmelvuoren kansallispuiston alueella tavataan yhteensä 670 eri kasvilajia, joihin lukeutuvat esimerkiksi alepponmänty, Quercus calliprinos, mastiksipistaasi, laakeriheisi, salviakistus ja madonnanlilja. Luonnollisen kasviston lisäksi vuorella on istutettua metsää. Nisäkäslajeista vuorella tavataan esimerkiksi villisikaa, persiankaurista, juovahyeenaa, kalliotamaania ja useita lepakkolajeja. Paikallisia lintulajeja ovat esimerkiksi mustarastas, priinia, vuorikotka ja partakorppikotka.
Historia

Karmelvuoren alueen asuttivat jo neandertalinihmiset ja varhaiset nykyihmiset. Varhaisista ihmisistä on löydetty merkkejä alueen luolista. Löytöpaikat vuorella ovat nykyisin yksi Unescon maailmanperintöluettelon kohteista. Paikka mainitaan mahdollisesti jo Egyptin faarao Pepi I:n aikaisissa asiakirjoissa, assyrialaisissa kaiverruksissa ja vuoreen viitataan myös useissa Vanhan testamentin kohdissa. Vuoren nykyinen nimi on johdettu heprean viini- tai puutarhaa tarkoittavasta sanasta kerem. Joissakin yhteyksissä vuori liitetään jumala Baalin kotipaikkaan. Myöhemmin vuorella on sijainnut Zeuksen temppeli, jonka oraakkeleilta pyysivät neuvoa esimerkiksi Rooman keisarit Vespasianus ja Trajanus.
Kristinuskon sittemmän leviämisen jälkeen vuori liitettiin Zeuksen sijaan profeetta Eliaan. Raamatussa ensimmäisessä kuninkaiden kirjassa vuori on Elian ja Baalin profeettojen välisen kohtauksen näytöspaikka. Yksittäiset erakkoina eläneet munkit alkoivat asuttaa vuorta jo 500-luvulta alkaen. Ristiretkien aikana, vuonna 1150, perustettiin karmeliittojen katolinen sääntökunta ja vuorelle rakennettiin luostari. Muslimit tuhosivat luostarin vuonna 1291, mutta se jälleenrakennettiin vuonna 1828. Elian luola Karmelvuoren juurella on pyhä niin kristityille, kuin juutalaisille ja muslimeillekin. Lisäksi Karmelvuori sijoittuu kartalla linjaan, jossa seitsemän arkkienkeli Mikaeliin tavalla tai toisella liittyvää, hyvin vanhaa pyhäkköä on toisiinsa nähden suorassa linjassa lähtien Irlannin lounaiskärjen Skellig Michaelista ja päättyen Karmelvuorelle. Muita paikkoja tällä linjalla ovat muun muassa St Michael's Mount, Mont Saint-Michel ja Sacra di San Michele. Kartalla pyhäköt voi todellakin yhdistää toisiinsa viivoittimella vain yhden viivan avulla. Väitetään, että viiva seuraa kaiken lisäksi auringonlaskun reittiä kesäpäivänseisauksen aikaan.
Israelin asevoimat valtasivat vuoren alueen Israelin itsenäisyyssodan yhteydessä ja vuoren muutaman arabikylän asukkaat pakenivat lukuun ottamatta vuoren juuren Fureidisin kylää. Vuorelle jäivät myös druusit, jotka asuttavat Daliyat al-Karmelin ja Isfiyan kyliä vuoren keskiosassa. Vuoren juurelle on sittemmin syntynyt myös juutalaisia asutuskeskuksia ja Haifan kaupunki on kasvaessaan levittäytynyt ylöspäin vuoren juurelta. Itse vuorella on muutamia mošaveja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karmelvuori Wikimedia Commonsissa
Maisemaa vuorella.
Partakorppikotka.
Karmelvuori kuvattuna teoksessa vuodelta 1666.
San Joaquin

San Joaquin tai San Joaquín voi tarkoittaa seuraavia:
San Joaquín, Pyhä Joakim, Jaakobin protoevankeliumin mukaan Neitsyt Marian isä
San Joaquin, joki Kaliforniassa
San Joaquin Valley, jokilaakso Kaliforniassa
San Joaquinin piirikunta, piirikunta Kaliforniassa
San Joaquín, kaupunki Benin departementissa Boliviassa
San Joaquín, kaupunki Caaguazún departementissa Paraguayssa
San Joaquín (1699), Espanjan laivaston San José -luokan linjalaiva
San Joaquín (1771), Espanjan laivaston san Joaquín -luokan linjalaiva
San Joaquín -luokka, Espanjan laivaston linjalaivaluokka 1700-luvulla.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”San Joaquin”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.