stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Projekti 658
Suunnittelu

Luokka perustui Neuvostoliiton ensimmäiseen ydinsukellusveneeseen, Projekti 627:ään, johon lisättiin ohjusosasto edeltävästä dieselkäyttöisestä Projekti 629:stä. Veneen suunnitteli OKB-18, jota johti aluksi P.Z. Golosovskyi, sitten I.V. Mihailov ja lokakuusta 1958 alkaen S. N. Kovaljov.
Projekti 629:n tavoin veneeseen mahtui kolme Scudista kehitettyä R-13-ohjusta (Nato-raportointinimi SS-N-4 Sark) pystysuoriin siiloihin tornin taakse. Veneen oli noustava pintaan niiden laukaisua varten.
Luokan ensimmäinen alus K-19 laskettiin vesille 8. elokuuta 1959 ja otettiin käyttöön 12. marraskuuta 1960. Kahdessa vuodessa valmistui kahdeksan venettä, jotka kaikki rakennettiin SEVMAŠilla Molotovskissa.
Vuosina 1963–1967 veneet varustettiin D-4-laukaisujärjestelmällä ja pidemmän kantomatkan R-21-ohjuksella (Nato-raportointinimi SS-N-5 Serb), jonka voi laukaista 16 metriä vedenpinnan alta ja ennen laukaisua siilo oli täytettävä vedellä. Tämä muunnos sai nimen projekti 658M (Nato-raportointinimi Hotel II).
K-145 varustettiin R-29-ohjuksella ja sai nimen projekti 701 (Nato-raportointinimi Hotel III). Veneen pituus piteni 130 metriin ja uppouma 4 080/5 000 tonnista 5 500/6 400 tonniin (pinnalla/pinnan alla).
Emma Daumas

Emma Daumas (toinen vas.) yhtyeensä kanssa vuonna 2009.
Emma Daumas, oikealta etunimeltään Manuelle (s. 23. marraskuuta 1983 Avignon Provence) on ranskalainen laulaja-lauluntekijä.
Levytykset > Albumit

Le saut de l'ange  (2003)
Effets secondaires  (2006)
Levytykset > Singlet

Au jour le jour  (2003)
Si tu savais  (2003)
Tu seras  (2004)
J'attends  (2005)
Henrik Josef Gustaf Mechelin

Henrik Josef Gustaf Mechelin (19. maaliskuuta 1864 Oslo – 4. helmikuuta 1920 Tampere) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Mechelinin vanhemmat olivat senaattori Henrik Adolf Mechelin ja Eugénie Joséphine Octavie Cathérine Tricot de Mouceaux ja puoliso vuodesta 1903 Walborg Elisabet Åkerlund. Mechelin tuli ylioppilaaksi Helsingissä, suoritti oikeustutkinnon 1887 ja sai varatuomarin arvon 1890. Hän oli senaatin kauppa- ja teollisuustoimituskunnan virkaatekevä protokollasihteeri 1906–1913 ja toimi sitten asianajajana Tampereella. Mechelin teki itsemurhan helmikuussa 1920.
Mechelin oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä  1891, 1894, 1899, 1900 ja 1904–1905.
Eero Heinonen (basisti)

| Eero Heinonen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. marraskuuta 1979 (ikä 44)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Suuntavaisto 
Aktiivisena:  1994–
Tyylilajit:  rock
Soittimet:  basso, kitara
Yhtyeet:  The Rasmus Hay and Stone Korpi Ensemble (1999–2004)
Levy-yhtiöt:  Playground Music  SM Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Eero Aleksi Heinonen (s. 27. marraskuuta 1979 Helsinki) on The Rasmus -yhtyeen basisti. Hän toimii myös taustalaulajana yhtyeen konserteissa.
Hän soitti popjazzyhtye Korpi Ensemblessä vuosina 1999–2004 ja on säveltänyt muutamia yhtyeen kappaleista. Syksyllä 2006 Heinonen levytti retrohenkisen rock-trion Hay & Stone kanssa. Valtaosa Hay & Stonen kappaleista on Heinosen tekemiä.
Heinonen opiskeli Sibelius-lukiossa.
Pistokas

Euroopanmuratista otettuja pistokkaita juurtumassa vesilasissa.
Saintpaulia-pistokkaaksi otetun lehden tyvestä kasvaa uutta kasvua.
Pistokas on kasvista irrotettu osa, josta yritetään juurruttaa uutta kasvia.
Pistokkaita käytetään yleisesti monien lajien lisäämiseen. Esimerkiksi paju on varsin innokas juurtumaan oksapistokkaasta. Kasvien juurtumista voidaan tehostaa juurrutushormonilla, mutta sen saatavuus on Suomessa heikkoa.
Pistokkaita on olemassa monenlaisia. Niistä ehkä yleisimpiä ovat:
oksapistokas
lehtipistokas
versopistokas
varsipistokas
juurakkopistokas
rönsypistokas
Pistokkaan ottaminen

Kun pistokas on irrotettu, sen yhteys juuriin katkeaa. Pistokas kuivuu usein hengiltä siksi, että sillä ei enää ole juuria, jotka ovat aiemmin hankkineet pistokkaan – entisen kasvin osan – tarvitseman veden. Tästä syystä kasvi kastellaan usein huolellisesti ennen pistokkaan ottamista. Pistokas otetaan samasta syystä usein aamulla, jolloin kasvin nestepitoisuus on korkeimmillaan. Jos kyseessä on oksapistokas, oksasta otetaan pari alinta lehteä pois. Pistokas istutetaan multaan siten, että kasvi on lehtiä myöten mullassa. Multa kastellaan erittäin hyvin ja asetetaan lämpimään ja valoisaan tilaan (n. +24 °C).
Pistokasta voidaan yrittää juurruttaa myös vesiastiassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pistokas Wikimedia Commonsissa
Eero Hautojärvi

| Eero Hautojärvi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. toukokuuta 1908 Ähtäri
Kuollut: 14. joulukuuta 1991 Hyvinkää
Ammatti:  poliisi
Eero Johannes ”Patu” Hautojärvi (21. toukokuuta 1908 Ähtäri – 14. joulukuuta 1991 Hyvinkää) oli suomalainen satamatyömies, joka toimi pitkään Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) toimitsijana ja järjestysmiehenä. Hän oli vuonna 1948 lyhyen aikaa Helsingin liikkuvan poliisin komentajana, ja hänen komentamansa osaston kuviteltiin olleen keskeisessä osassa kommunistien väitetysti suunnittelemassa vallankaappauksessa.
Ähtärissä syntynyt Hautojärvi liittyi työväenliikkeeseen työskennellessään Inhan tehtaalla ja toimi myöhemmin satamatyömiehenä Helsingissä. Hänet tunnettiin rajuissa satamatappeluissa karaistuneena kiivaana ja rohkeana miehenä sekä vankkumattomana kommunistina. Liityttyään kommunistinuorten toimintaan hän osallistui vuonna 1932 SKP:n kursseille Moskovassa. Hautojärvi joutui pidätetyksi Vilho Pentikäisen vakoilujutun yhteydessä joulukuussa 1933 ja sai kolmen ja puolen vuoden kuritushuonetuomion. Vapauduttuaan vuoden 1936 lopussa hän osallistui vapaaehtoisena Espanjan sisällissotaan 1937–1938. Menomatkalla hän jäi tovereineen kiinni Ranskassa ja joutui viettämään siellä kahdeksan kuukautta vankeudessa ennen pääsyään Espanjaan.
Talvisodan ajan Hautojärvi onnistui piilottelemaan Helsingissä. Talvisodan päätyttyä hän perusti yhdessä Urho Oraksen, Lauri Kantolan ja Lauri Vileniuksen kanssa omin päin uuden väliaikaisen johtoelimen SKP:lle. Hautojärvi myös järjesti Helsingissä mellakoita Suomen ja Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran kokousten yhteydessä, kunnes hänet pidätettiin elokuun 1940 alussa. Koko jatkosodan ajan hän oli vankeudessa. Häntä pidettiin Espanjan-taustansa vuoksi liian vaarallisena sijoitettavaksi Pärmin pataljoonaan, ja hän joutui sen sijaan Riihimäen vankilan kautta Koverin keskitysleirille Itä-Karjalaan.
Jatkosodan jälkeen Hautojärvi valittiin ensi alkuun SKP:n Helsingin kunnantyöntekijöiden osaston puheenjohtajaksi. Syksystä 1945 alkaen hän työskenteli kahden vuoden ajan Punaisessa Valpossa, ensin ylimääräisenä kuulustelijana ja keväästä 1946 alkaen passitoimiston apulaispäällikkönä. Hän johti myös SKP:n epävirallista järjestyskaartia. Syksyllä 1947 Hautojärvi nimitettiin liikkuvan poliisin Helsingin osaston toimiupseeriksi ja keväällä 1948 päälliköksi. Hänen alaisuudessaan oli noin sata poliisia, joista ainakin puolet katsottiin kommunisteiksi. Kun Suomen johto huhtikuussa 1948 kuvitteli kommunistien aikovan yrittää vallankaappausta, Helsingin poliisikomentaja Erik Gabrielsson takavarikoi liikkuvan poliisin aseet ja lukitsi ne Suurkirkon kryptaan sekä pidätti Hautojärven virantoimituksesta. Hautojärvi jatkoi SKP:n järjestysmiehenä ja joutui pidätetyksi vuoden 1949 Kemin tapahtumien yhteydessä. Myöhemmin hän toimi SKDL:n toimitsijana ja taloudenhoitajana sekä Helsingin Kulttuuritalon isännöitsijänä ja vahtimestarina.
Schönbrunnin linna

| Schönbrunnin linna Schloss Schönbrunn |
| --- | --- |
 South view of the Schönbrunn Palace in Vienna
Sijainti:  Hietzing, Wien, Itävalta
Koordinaatit:  48°11′05″N 16°18′44″E﻿ / ﻿48.18479°N 16.31227°E﻿ / 48.18479; 16.31227
Rakennustyyppi:  palatsi
Tyylisuunta:  Barokki ja barokin arkkitehtuuri
Suunnittelija:  Johann Bernhard Fischer von Erlach ja Nikolaus von Pacassi (en)
Valmistumisvuosi:  1638
 fiSchönbrunnin linna 
  
Schönbrunnin linnan suuri sali.
Schönbrunnin linna on Itävallan Wienissä vanhankaupungin ulkopuolella sijaitseva keisarillinen palatsi. Keisarinna Maria Teresia rakennutti ja korjautti Schönbrunnin linnan nykyiseen asuunsa, ja Habsburg-dynastian keisarilliset hallitsijat käyttivät sitä kesäpalatsina.
Arkkitehtuuri > Päärakennus

Linnassa on 1 441 huonetta, joista 45 on auki yleisölle.[lähde? ] Palatsin arkkitehtuuri on nykyään Nicolò Pacassin tekemien suunnitelmien aikaisessa muodossa, vaikka rakennuksen perusrakenne noudatteleekin edelleen Johann Bernhard Fischer von Erlachin tekemää suunnitelmaa.
Rakennukseen saavutaan nykyään Sinistä porraskäytävää pitkin. Se oli alkujaan Joosef I:n metsästysmajan ruokatila, mutta Pacassi muutti sen seremonialliseksi portaikoksi. Portaikon kattofreskot on maalannut italialainen Sebastiano Ricci.
Portaikosta pääsee Suureen galleriaan, joka on 43,5 metriä pitkä ja 9,5 metriä leveä. Gallerian stukkokoristeet on tehnyt Albert Bolla ja kattofreskon Gregorio Guglielmi. Sen takana on Pieni galleria, joka on samaan tapaan koristeltu, muttei kuitenkaan yhtä ylenpalttisesti, koska siellä pidettiin yksityisempiä tilaisuuksia. Pienen gallerian sivuilla ovat Itä-Aasian kabinetit, joita Maria Teresia käytti pienimuotoisiin seurustelutilaisuuksiin. Ne sisustettiin 1755–1760 niin sanotuilla chinoiserie-huonekaluilla ja -esineillä.
Suuresta galleriasta itäsiipeen mentäessä päädytään ensin Turnajaishuoneeseen, joka on Seremoniasalin etuhuone. Nimensä se on saanut maalauksista, jotka esittävät joko naisten turnajaisia tai Maria Teresian järjestämää vaunuparaatia. Turnajaishuoneen vieressä on Orien huone, jonka alkuperäinen käyttötarkoitus ei ole tiedossa. Nimensä se on saanut valkoisista ja kullatuista paneeleista, joissa on useita maalauksia hevosista. Maalaukset on tehty noin vuonna 1720, ja ne kuuluvat palatsin vanhimpiin maalauksiin.
Seremoniasali oli Frans I:n huoneiston toinen esihuone, mutta samalla siellä järjestettiin monia perhejuhlia, kuten kastetilaisuuksia, syntymäpäiviä ja hääjuhlia. Huoneen kullatut stukkokoristeet on tehnyt Albert Bolla. Lisäksi siellä on monia Maria Teresian tilaamia suurikokoisia maalauksia.
Itäsiipeen kuuluu vaikuttava Vieux-Laque-huone, jossa on itämaisia lakattuja pähkinäpuisia paneeleja, joita ympäröivät kullatut koristerappaukset. Napoleon-huonetta Frans ja Maria Teresia käyttivät makuuhuoneena liittonsa alkuvaiheessa. Sitä koristavat brysseliläiset gobeliinit, ja nimensä se on saanut siitä, että Napoleon I yöpyi siellä luultavasti Wienin vierailuillaan 1805 ja 1809.
Posliinihuone on puolestaan pieni kammio, joka on maalattu sinivalkoiseksi ja koristeltu Fransin ja hänen lastensa maalauksin. Miljoonan guldenin huoneen sisustukseen on käytetty arvokkaita koristeita. Siellä on yli 60 intialaista miniatyyrimaalausta, jotka ovat kullatuissa kehyksissä.
Itäsiivessä on myös monia yksityishuoneita, kuten arkkiherttua Franz Karlin opiskeluhuone. Huoneessa on useita maalauksia, kuten Martin van Meytensin kuuluisa perhemaalaus, jossa ovat keisari Frans, Maria Teresia ja 11 heidän 16 lapsestaan.
Arkkitehtuuri > Puutarha

Schönbrunnin linnassa on myös maailman suurimmat ja kalleimmat hevosvaunukokoelmat. Linnan pihalla sijaitsee maailman vanhin eläinpuisto, Tiergarten Schönbrunn. Puistossa on lisäksi muun muassa ”roomalaiset rauniot” ja Maria Teresan aikaan palatsia vastapäätä korkealle mäelle rakennettu Gloriette-paviljonki. Puistossa on lisäksi yksi maailman vanhimmista palmuhuoneista sekä labyrintti ja sokkelo.
Historia

Keisari Maksimilian II osti 1500-luvun puolivälissä Klosterneuburgin luostarilta Katterburgin tilan, jolle Schönbrunnin linna rakennettiin. Maksimilian kehitti sitä metsästysalueena ja istutti sinne riistaeläimiä. Unkarilaiset ryöstelivät Wieniä vuonna 1605, jolloin alueen rakennukset vaurioituvat pahoin. Niiden korjaustyöt aloitti Ferdinand II vuonna 1622.
Ferdinandin kuoltua 1637 Katterburg siirtyi hänen leskelleen Eleonora Gonzagalle. Alueen nimeksi tuli 1642 Schönbrunn (”kaunis lähde”), kun sinne rakennettiin uusi kolmikerroksinen Château de plaisance.
Osmanit hyökkäsivät Wieniin 1683. Vaikka turkkilaiset lopulta voitettiin, he aiheuttivat suurta tuhoa kaupungin ympäristössä. Schönbrunnkin kärsi pahoin. Leopold I aloitti suuret jälleenrakennustyöt ja antoi Italiassa oppinsa saaneelle arkkitehdille Johann Bernhard Fischer von Erlachille työn suunnitella Schönbrunniin kruununperijä Joosefille asuinpaikka.
Schönbrunnin uuden linnan rakennustyöt aloitettiin 1696. Fischer von Erlach oli itse valvomassa töiden etenemistä. Keskiosa oli asuinkunnossa 1700, mutta rakennustyöt keskeytyivät seuraavana vuonna Espanjan perimyssodan takia ja uudelleen 1711 Joosefin yllättävän kuoleman takia. Leskikuningatar Wilhelmina Amalia muutti keskeneräiseen palatsiin.
Kun Maria Teresiasta tuli 1740 Itävallan hallitsija, hän valitsi Schönbrunnin pysyväksi asuinpaikakseen. Tästä seurasi palatsin uusi rakennusvaihe. Ensin vuosina 1742–1743 tehtiin kiireellisiä korjauksia rappeutumassa oleviin rakennuksiin ja sen jälkeen toteutettiin laajamittaisia muutostöitä kolmessa vaiheessa, 1743–1749, 1753–1763 ja 1764–1780. Ensimmäiset kaksi vaihetta tehtiin pitkälti arkkitehti Nicolò Pacassin suunnitelmien pohjalta. Kolmannen vaiheen suurimmat muutokset kohdistuivat puistoon ja olivat arkkitehti Johann Ferdinand Hetzendorf von Hohenbergin suunnittelemia.
Ranskan keisari Napoleon yöpyi Schönbrunnissa Itävaltaa vastaan käytyjen sotien aikana. Siellä allekirjoitettiin vuonna 1809 Schönbrunnin rauhansopimus, joka päätti viidennen liittokunnan sodan. Schönbrunnissa asui myös Napoleonin ja Marie-Louisen poika, Rooman kuningas Napoleon II, joka eli arestissa ja kuoli hieman yli 20-vuotiaana.
Maria Teresian seuraajat Joosef II ja Leopold II eivät osoittaneet kiinnostusta Schönbrunnia kohtaan. Siitä tuli kuitenkin Frans I:n kesäasunto, ja Frans Joosef I asui siellä suurimman osan elämästään. Hän oli myös vastuussa palatsin viimeisistä merkittävistä arkkitehtonisista muutoksista. Hän restauroi vanhan rokokoosisustuksen ja teki myös muita muutoksia vuonna 1870.
Schönbrunn siirtyi 1917 Itävallan valtion omistukseen, ja sitä on sen jälkeen korjattu useita kertoja. Palatsi ja puutarha vaurioituivat pahoin toisessa maailmansodassa helmikuun 1945 pommituksissa. Palatsialueen rakennuksia korjattiin koko 1950-luvun.
Schönbrunnin palatsi ja puutarhat on valittu Unescon Maailmanperintöluetteloon vuonna 1996.
360 asteen panoraamakuva Schönbrunnin linnan etupihalta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Schönbrunnin linna Wikimedia Commonsissa
Schönbrunnin linnan viralliset verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Unescon maailmanperintökohteet Itävallassa
Salzburgin historiallinen keskusta, Schönbrunnin linna ja puutarhat
Hallstatt–Dachsteinin ja Salzkammergutin kulttuurimaisema
Semmeringin rautatie
Grazin historiallinen keskusta ja Eggenbergin linna
Wachaun kulttuurimaisema
Neusiedlerjärven kulttuurimaisema
Wienin historiallinen keskusta
Alppien paalutalot
Itävallan alueen pyökkimetsät
Porsche Supercup Itävallan Grand Prix 2018

|  Porsche Supercup Itävallan Grand Prix 2018 |
| --- | --- |
 3. osakilpailu 9 osakilpailusta kaudella 2018. 

Päivämäärä:  1. heinäkuuta 2018
Sijainti:  Spielberg, Itävalta
Rata:  Moottorirata   4,326 km
Porsche Supercup
Pituus:  16 kierrosta
Sää:   Puolipilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Thomas Preining  (BWT Lechner Racing)
Aika:  1.30,574
Nopein kierros
Kuljettaja:   Nick Yelloly  (Fach Auto Tech)
Aika:  1.32,000
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Thomas Preining  (BWT Lechner Racing)
Toinen:   Julien Andlauer  (Martinet by Alméras)
Kolmas:   Florian Latorre  (Martinet by Alméras)
Kilpailun voittaja Thomas Preining.
Porsche Supercup Itävallan Grand Prix 2018 oli Porsche Supercup -kauden 2018 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 1. heinäkuuta Red Bull Ringin moottoriradalla Itävallassa. Kilpailun voitti Thomas Preining.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 2 |  Thomas Preining | BWT Lechner Racing | 16 | 25.58,033 | 1 |
| 2. | 19 |  Julien Andlauer | Martinet by Alméras | 16 | +0,686 | 2 |
| 3. | 20 |  Florian Latorre | Martinet by Alméras | 16 | +1,146 | 3 |
| 4. | 3 |  Dylan Pereira | Momo Megatron Lechner Racing Team | 16 | +1,680 | 10 |
| 5. | 6 |  Nick Yelloly | Fach Auto Tech | 16 | +1,967 | 8 |
| 6. | 15 |  Zaid Ashkanani | MRS GT-Racing | 16 | +5,650 | 5 |
| 7. | 1 |  Michael Ammermüller | BWT Lechner Racing | 16 | +6,282 | 6 |
| 8. | 23 |  Larry ten Voorde | Team Project 1 | 16 | +9,366 | 4 |
| 9. | 10 |  Mattia Drudi | Dinamic Motorsport | 16 | +10,015 | 11 |
| 10. | 12 |  Alberto Cerqui | Dinamic Motorsport | 16 | +10,465 | 13 |
| 11. | 36 |  Luca Rettenbacher | MSG Huber Racing | 16 | +11,227 | 16 |
| 12. | 37 |  Igor Walilko | MSG Huber Racing | 16 | +12,459 | 12 |
| 13. | 25 |  Gustav Malja | Team Project 1 | 16 | +13,248 | 14 |
| 14. | 28 |  Marius Nakken | MRS GT-Racing | 16 | +13,497 | 19 |
| 15. | 4 |  Josh Webster | Momo Megatron Lechner Racing Team | 16 | +13,675 | 25 |
| 16. | 5 |  Jaap van Lagen | Fach Auto Tech | 16 | +13,780 | 32 |
| 17. | 22 |  Hugo Chevalier | Pierre Martinet by Alméras | 16 | +14,528 | 17 |
| 18. | 8 |  Al Faisal Al Zubair | Lechner Racing Middle East | 16 | +15,606 | 18 |
| 19. | 11 |  Alessio Rovera | Dinamic Motorsport | 16 | +15,804 | 15 |
| 20. | 14 |  Mikkel O. Pedersen | MRS GT-Racing | 16 | +16,744 | 7 |
| 21. | 24 |  Michael de Quesada | Team Project 1 | 16 | +17,350 | 21 |
| 22. | 16 |  Richard Heistand | MRS Cup-Racing | 16 | +17,548 | 23 |
| 23. | 29 |  Khalid Al Wahaibi | Lechner Racing Middle East | 16 | +17,869 | 24 |
| 24. | 26 |  Tom Sharp | IDL Racing | 16 | +18,546 | 20 |
| 25. | 18 |  Philipp Sager | MRS Cup-Racing | 16 | +27,812 | 27 |
| 26. | 17 |  Yuey Tan | MRS Cup-Racing | 16 | +28,448 | 26 |
| 27. | 21 |  Nicolas Misslin | Pierre Martinet by Alméras | 16 | +30,068 | 28 |
| 28. | 30 |  Philip Hamprecht | Momo Megatron Lechner Racing Team | 16 | +30,644 | 9 |
| 29. | 991 |  Matthias Walkner | Dr. Ing h. c. F. Porsche AG | 16 | +35,613 | 30 |
| 30. | 27 |  Mark Radcliffe | IDL Racing | 16 | +37,155 | 29 |
| 31. | 7 |  Christof Langer | Fach Auto Tech | 16 | +39,553 | 31 |
| Kesk. | 9 |  Roar Lindland | Lechner Racing Middle East | 0 | DNF | 22 |
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porsche Supercup Itävallan Grand Prix 2018 Wikimedia Commonsissa
Henrik Jönsson

Henrik Jönsson
Henrik Jönsson on ruotsalainen yrittäjä, joka on tullut tunnetuksi libertarismia edustavana poliittisena tubettajana ja keskustelijana.
Jönsson asui kymmenen vuoden ajan Lontoossa ja asettui sitten Malmöön. Hän on perustanut animaatio- ja tietotekniikkayhtiöitä. Jönsson sai laajaa näkyvyyttä vuonna 2017 perustamansa Youtube-kanavan myötä. Siitä tuli yksi Ruotsin suosituimmista poliittisista Youtube-kanavista. Jönsson on Ruotsin sisäpolitiikkaa käsitellessään usein kohdistanut satiiria varsinkin sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Vuonna 2021 Aron Flamin Samizdat Publishing -kustantamon kautta julkaistiin Jönssonin kirja Frihetligt självförsvar, jossa kirjailijan mukaan painotetaan libertarismin vapausarvoja, jotka haastavat sosialismin ja kollektivismin. Sanojensa mukaan Jönsson viittaa kirjan nimessä mainitulla itsepuolustuksella oman vapauden maksimointiin lain sallimien rajojen puitteissa esimerkiksi rahaa ja lasten koulutusta koskevissa asioissa. Jönsson on säännöllisesti kirjoittanut kolumneja Svenska Dagbladetiin ja Göteborgs-Posteniin. Hän on kertonut kannattavansa seksityön ja huumeiden laillistamista, mutta myös porvarillisia koulutusihanteita ja järjestystä.
Vuonna 2019 Svenska Dagbladet aloitti Jönssonin kanssa Veckans Facit! -satiiriohjelman. Jönsson on juontanut EPHI-ajatuspajan (Environment and Public Health Institute) tuottamaa puheohjelmaa 100%. Ohjelmassa vierailivat muiden muassa pääministeri Ulf Kristersson ja kulttuuriministeri Parisa Liljestrand.
Helmikuussa 2024 Magdalena Andersson syytti Venäjän informaatiovaikuttamista käsitellessään Jönssonia vihamielisestä propagandasta sosiaalidemokraattista puoluetta kohtaan ja epäili tämän rahoituksen lähteitä. Monet pitivät Anderssonin lausuntoja sopimattomina ja ylireagoivina; niitä kritisoivat muiden muassa Maltillisen kokoomuksen Carl-Oskar Bohlin ja sosiaalidemokraatteja edustava yhteiskuntatieteilijä Ulf Bjereld. Andersson ei perääntynyt lausunnostaan vaan korosti poliittisen vaikuttamisen rahoituksen läpinäkyvyyttä.
Magasinet Konkret syytti vuonna 2024 Jönssonia harhaanjohtavista väitteistä. Lehden mukaan Jönsson käsitteli todellisia asioita liioitellen, asiayhteydestä irrottaen ja motiiveja vääristäen. Jönsson oli syyttänyt ilmastoaktivisteja egoismista ja fasistisista taktiikoista, mutta Magasinet Konkret syytti Jönssonia kritiikin puutteesta oikeiston piirissä esiintyvää autoritaarisuutta kohtaan.
Pryki

| --- | --- |
:  
: Wikipediassa ei tällä hetkellä ole varsinaista artikkelia aiheesta Pryki. Katso pryki Wikisanakirjasta, vapaasta sanakirjasta.  Voit aloittaa aihetta käsittelevän artikkelin Wikipediaan , mutta kirjoita enemmän kuin vain sanakirjamääritelmä.
Pohjois-Suomi (lehti)

Pohjois-Suomi -nimisiä lehtiä on useita:
Pohjois-Suomi, Oulussa vuosina 1876–1882 ilmestynyt sanomalehti
Pohjois-Suomi, Kemissä vuosina 1905–1909 ilmestynyt sanomalehti
Pohjois-Suomi, Kemissä vuosina 1955–1957 ilmestynyt sanomalehti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pohjois-Suomi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Engenen kirkko

| Engenen kirkko Engene kirke |
| --- | --- |

Sijainti:  Arendal, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Agderin ja Telemarkin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1849
Suunnittelija:  W. Hanstein
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  480
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Engenen kirkko (norj. Engene kirke) on Arendalin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1849.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Engenen kirkko Wikimedia Commonsissa
Pohjois-Tapiolan koulu

| Pohjois-Tapiolan koulu |
| --- | --- |
 Koulurakennus elokuussa 2015.
Sijainti:  Pohjois-Tapiola, Espoo
Tyyppi:  yhtenäiskoulu
Rehtori:  Lassi Kilponen
Luokat:  1-9 (peruskoulu)
Oppilaita:  850
Verkkosivut
Pohjois-Tapiolan koulu on Espoon Pohjois-Tapiolassa sijaitseva oppilaitos. Koulun tiloissa toimii noin 850 oppilaan peruskoulu. Pohjois-Tapiolan koulussa on opetettu ilmaisutaitoa omana oppiaineenaan vuodesta 1962. Yläkoulun vs. rehtori on Lassi Kilponen.
Vuonna 1964 valmistuneen tiilipintaisen rakennuksen ovat suunnitelleet Eija-Leena ja Elja Airaksinen. Espoon koulurakennusten inventointiraportissa sitä kuvataan linjakkaaksi ja selkeäpiirteiseksi solukouluksi, joka edustaa aikansa rationaalista arkkitehtuuria ja on säilynyt varsin alkuperäisenä. Se muodostaa yhdessä viereisen Sepon koulun kanssa isomman koulukokonaisuuden.
Pohjois-Tapiolan uusi koulurakennus valmistui kesän 2022 aikana ja lukuvuosi 2022-2023 aloitettiin yhtenäisenä peruskouluna, johon yhdistyivät Sepon alakoulu ja Pohjois-Tapiolan yläkoulu sekä Niittykummun ja Mankkaan autismin kirjon opetus. [5]
Pohjois-Tapiolan lukio muutti Otaniemeen vuoden 2017 syksyllä sisäilmaongelmien takia. Tuolloin Aarnivalkean koulu siirtyi tiloihin evakkoon. Aarnivalkean koulu oli evakossa 2019 kevääseen saakka.