stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaivannaistoiminta
Malmit > Louhinnan kannattavuus

Se, kannattaako metallia louhia ja minkälaisina pitoisuuksina, riippuu sen arvokkuudesta. Nykyaikana jalostusmenetelmät ovat kehittyneet, jolloin yhä kannattavammaksi on tullut louhia myös pienimuotoisempia esiintymiä. Louhinnan taloudelliseen kannattavuuteen vaikuttaa myös maailmanmarkkinahinta. Joissakin kehitysmaissa, joissa tietyllä kaivostuotteella on merkittävä asema viennistä, voi maailmanmarkkinahinnan lasku aiheuttaa kansantalouden kriisin. Maailmanmarkkinahinta riippuu uusien, lupaavien varojen löytymisestä sekä metallituotteiden kierrätyksen lisääntymisestä. Metalleja on myös pyritty monin paikoin korvaamaan halvemmilla muoviratkaisuilla. Kun malmi on louhittu, siitä poistetaan muu, vähämetallinen aines eli se rikastetaan. Rikaste taas jalostetaan metalliksi.
Malmit > Tärkeimmät metallit

Ylivoimaisesti tärkein teollisuuden metalli on rauta, jonka osuus kaikista louhituista ja jalostetuista metalleista on 95 %. Se on myös halvin metalli, jota käytetään. Rauta on maankuoren yleisimpiä alkuaineita. Sen hinta määräytyy pääasiassa louhinnan ja kuljetuksen aiheuttamista kustannuksista. Eniten rautamalmia on vanhassa ja kuluneessa kallioperässä, missä sitä tavallisesti louhitaan avolouhoksissa. Parhaimmillaan malmeissa on rautaa yli 50 prosenttia. Merkittävimpiä rautamalmintuottajamaita ovat Kiina, Brasilia, Venäjä, Ukraina sekä Australia. Kivihiilen avulla pelkistämällä valmistetaan terästä. Terästeollisuudessa hiilen kulutus on erittäin suurta, minkä seurauksena edullisimmat rautamalmin esiintymät ovat kivihiiliesiintymien läheisyydessä, esimerkiksi Ukrainan itäosassa Donetsin laakiolla sekä Koillis-Yhdysvalloissa. Suurimmat teräksentuottajamaat ovat Kiina, Japani, Venäjä ja Yhdysvallat, mutta 1980-luvulla lähtien kehitysmaiden, esimerkiksi Brasilian, Intian ja Korean tasavallan terästeollisuus on kehittynyt erittäin voimakkaasti. Koska kehitysmaiden teräs on halpaa, on se aiheuttanut hankaluuksia rikkaiden teollisuusmaiden teräsyhtiöille. Viime vuosina teräksen kulutus maailmalla on laskenut ja sitä on pyritty korvaamaan muilla aineilla.
Maankuoren yleisin metalli on alumiini. Alumiinimalmista käytetään nimitystä bauksiitti, joka on muodostunut latosolimaannoksessa tropiikissa. Maailman suurin bauksiitintuottaja on Australia, jonka osuus on noin kolmannes. Bauksiitin kaivaminen on edullista, mutta se käsitellään elektrolyyttisesti, mikä vaatii paljon sähköenergiaa. Yleensä alumiinin erottaminen suoritetaankin halvan energian maissa kuten Kanadassa ja Norjassa. Teräksen jälkeen alumiini on eniten teollisuudessa käytetty metalli. Alumiinia käytetään sen keveyden ja ruostumattomuuden vuoksi lentokoneiden, autojen ja juomatölkkien valmistuksessa.
Maailmankaupassa merkittäviä metalleja ovat kupari, lyijy, sinkki ja tina. Kupari johtaa hyvin sähköä, mutta se on kallis raaka-aine ja sitä onkin pyritty korvaamaan alumiinilla. Merkittävimmän kuparintuottajamaat ovat Chile ja Yhdysvallat, mutta kehitysmaiden kuparintuotanto lisääntyy koko ajan niiden runsaiden kuparimalmivarojen seurauksena. Esimerkiksi Sambian viennistä kuparin osuus on lähes 70 %. Kuparista valmistetaan pronssia tinan kanssa. Tinaa käytetään myös muihin metalliseoksiin sekä ohutlevypinnoitteena ja juotosmetallina. Sinkki on merkittävä teräksen seosmetalli. Merkittävin sinkintuottajamaa on Kiina.
Jalometalleista merkittävimmät ovat kulta ja hopea. Kulta esiintyy puhtaana luonnossa ja sitä on pitkät ajat huuhdottu joista. Merkittävin kullantuottajamaa on Etelä-Afrikka. Kulta on monilta ominaisuuksiltaan hyvä metalli: sitä on helppo muotoilla ja käsitellä ja se johtaa myös hyvin sähköä, eikä se hapetu. Hopeaa käytetään kullan tavoin koruihin, mutta sillä on taipumus tummua. Hopeaa käytetään eniten valokuvateollisuudessa. Suurimmat hopeaesiintymät ovat Meksikossa, Perussa ja Yhdysvalloissa.
Epämetalliset kaivannaiset

Kallioperän epämetallisia kaivannaisia käytetään rakentamisessa ja teollisuudessa. Merkittäviä epämetallisia kaivannaisia ovat rakennuskivet, vuorisuola, korukivet ja timantit. Tärkeitä rakennuskiviä ovat muun muassa graniitti, josta tehdään rakennusten lisäksi rakennuslaattoja ja katujen reunakivetyksiä. Kalkkikivestä jauhettua kalkkia käytetään sementin valmistamiseen ja sitä levitetään pelloille vähentämään happamuutta. Marmori on syntynyt tasalaatuisesta kalkkikivestä ja se on tärkeä rakennusmateriaali.
Vuorisuolaa ovat suolakerrostumat, jotka ovat syntyneet entisajan merien haihduttua. Suolakerrostumia on muun muassa Keski-Euroopan pohjoisosissa. Suolaa louhitaan sekä kulutuskäyttöön että kemianteollisuudelle. Korukiviä ovat muun muassa kvartsit. Korukiviä käytetään korujen lisäksi koriste-esineisiin. Timantti on kovin aine, mitä luonnossa tavataan. Suurin timantintuottaja on Australia, mutta suuria timanttikaivoksia on myös Afrikan eteläosan maissa. Timanttia käytetään sen kovuuden ansiosta hiomalaitteisiin ja poranteriin, mutta suuri osa myös koruihin.
Kaivannaisten riittävyys

Luonnonvarojen niukkuus on pitkään vähentynyt: niiden hinnat ovat pudonneet vuosikymmenten ja vuosisatojen ajan.
Luonnonvarojen niukkuutta mittaa parhaiten reaalihinta. Mineraalien reaalihinta on laskenut 48 % vuodesta 1950 vuoteen 1990. U.S. Geological Surveyn Carroll Ann Hodges kirjoitti Science-lehdessä 2.6.1995 (s. 1305–1312): "mitään kestäviä niukkuuksia mineraaleista ei ole ollut. Taloudelle tärkeät mineraalit eivät ole vähissä ja tuskin tulevat olemaankaan useiden seuraavien sukupolvien aikana". Ainoa niukentunut (kallistunut) resurssi on työvoima.
Varsinaisia fosfaattikivivarantoja arvioidaan olevan 67 gigatonnia (Jasinski 2013) eli 338 vuodeksi. Laajemmin fosfaattikiveä on vielä moninkertainen määrä, arviolta 290–460 gigatonnia (Jasinski 2013; Van Kauwenbergh 2010).
On tavallista luulla kaivannaisten loppuvan pian. 1860-luvulla arvioitiin, että hiili loppuu vuoden 1900 tienoilla ja öljy ei pysty korvaamaan sitä pitääkseen taloutta yllä. Hinnannousu kuitenkin sai ihmiset etsimään vaihtoehtoja, ja öljyn hyödyntämisteknologiaa kehitettiin, alettiin porata kaivamisen sijaan.
Kaivostoiminnan ympäristöhaitat

Kaivannaisten louhinta aiheuttaa monia haittoja ympäristölle. Kun malmia louhitaan avolouhintana, joudutaan maasta irrottamaan metallipitoisen malmin lisäksi malmiota peittävää maa-ainesta ja kalliota. Kuparitonnin tuottaminen avolouhoksella vaatii esiintymästä riippuen jopa satojen tonnien verran päällysmaan ja kallion louhintaa malmin lisäksi.
Rikastuksessa käytetään monia myrkkyjä kuten elohopeaa, rikkihappoa ja syanidia ja kun metalli on erotettu malmista, kuona upotetaan usein vesistöihin tai varastoidaan suuriin kasoihin. Teollisuusjätteeksikin joskus luettavan kaivosjätteen metallipitoisuus saattaa joissain tapauksissa olla yhtä suuri tai jopa suurempi kuin malmin metallipitoisuus.
Euroopan unionin alueella satoja miljoonia tonneja jätettä edelleen toiminnassa olevilta tai entisiltä kaivosalueilta on edelleen varastoitu käsittelemättä enemmän tai vähemmän tiiviisti paikallisyhteisöjen läheisyyteen. Suljetut ja hylätyt kaivosjätealueet voivat aiheuttaa vakavan vaaran ympäristölle ja paikallisyhteisöille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaivannaistoiminta Wikimedia Commonsissa
Maailman suurin kuparikaivos Chuquicamatassa, Chilessä
Koirasotilaat

Koirasotilaat (cheyenneksi hotamétaneo’o, engl. Dog Soldiers) ovat yksi kuudesta cheyennien soturiseuroista. Koirasoturit tulivat tunnetuksi heidän vastustaessaan Yhdysvaltojen levittäytymistä länteen intiaanisotien aikana 1800-luvulla. Heitä oli mukana esimerkiksi voittoon yhdysvaltaisista päättyneessä Little Bighornin taistelussa kesäkuussa 1876. Lopulta sotien kuluessa koirasoturien soturiseura oli kuitenkin alistettu.
Soturisseura

Pohjois-Amerikan alkuperäiskansat eli intiaanit muodostivat erilaisia seuroja, joilla oli merkitystä sosiaalisen kanssakäymisen ja uskonnon kannalta. Seurat saattoivat liittyä moniin eri aiheisiin, mutta ehkä tunnetummiksi tulivat erilaiset soturiseurat. Cheyennien koirasotilaat eli omankieliseltä nimeltään hotamétaneo’o olivat puoelstaan yksi tunnetuimmista tasankointiaanien soturiseuroista.
Koirasoturit vastasivat esimerkiksi cheyenneiden leirien järjestyksenpidosta. He johtivat myös biisoninmetsästysretkiä ja vastasivat retkien saaliin jaosta. Järjestyksenpito korostui myös esimerkiksi sodan tapahtuessa. Koirasoturit varmistivat, että kukaan yksittäinen soturi ei omalla toiminnallaan hakenut vain omaa kunniaansa. Näin suuretkin ceyennien joukot saattoivat liikkua viholliselta huomaamatta ilman turhia kahinoita ennen tarkoituksena ollutta yhteenottoa. Cheyennet uskoivat koirasoutrien osoittavan erityistä urheutta taisteluissa. Neljä erikseen valittua taisteluissa erityisen kunnostautunutta koirasoturia pitivät mukanaan niin sanottua "koiraköyttä" (dog rope). Köysi valmistettiin nahasta ja se saatettiin koristella ihmisien hiuksilla ja piikkisianpiikillä. Köysi puettiin oikean olan yli ja se  kiinnitettiin taistelun sattuessa maahan nuolella. Tarkoituksena oli symbolisoida, kuinka koirasoturi ei jättäisi osoitettua puolustuspaikkaansa taistelukentällä. Koirasoturit suojasivat muiden cheyennien mahdollista vetäytymistä tarpeen vaatiessa.
Historia

Koirasoturit saivat alkunsa omana heimokuntanaan (band) aikaisemmasta sotilasseurasta 1830-luvulla, kun koirasoturien johtaja nimeltä Porcupine Bear julistettiin heimosta lainsuojattomaksi hänen murhattuaan serkkunsa. Hän säilytti kuitenkin omat koirasoturiseuraajansa, jotka jäivät samaan tapaan muiden heimokuntien ulkopuolelle. Myöhemmin koirasoturit tulivat johdetuiksi omien sotapäälikköjensä kautta, mikä teki heistä itsenäisen muista heimokunnista. Ajan kuluessa koirasoturit alkoivat muodostaa huomattavan osan, ehkä yli puolet, koko cheyennien heimon soturistosta.
Koirasoturit tulivat tunnetuksi Yhdysvaltaltojen länteen levittäytymisen vastustajina. Koirasoturit olivat cheyennien joukossa huomattava este esimerkiksi yhdysvaltalaisten kanssa solmittavien sopimusten allekirjoittamiselle, tai reservaatteihin siirtymiselle. Kun arapahot olivat hyökänneet yhdysvaltalaiselle karjatilalle Denverissä Coloradossa vuonna 1864 vapaaehtoisia yhdysvaltalaisjoukkoja alueella johtanut eversti John M. Chivington vaati intiaanien sijoittamista reservaateille. Cheyennien ja arapahojen edustajat olivat kokoontuneet yhdessä neuvotteluihin Chivingtonin kanssa ja he pyysivät rauhaa. Koirasoturit vastustivat rauhaa yhdysvaltalaisten kanssa, mikä lopulta kariutui myös kun Chivington ei suostunut intiaanien rauhanehdotukseen.
Marraskuussa 1864 Chivingtonin johtamat joukot toteuttivat Sand Creekin verilöylyn Mustan Kattilan eli Motawatonin johtamia tähjän asti rauhaa kannattaneita cheyenniä vastaan. Verilöylyssä kuoli noin 300 intiaania. Koirasoturit johtivat cheyennien, arapahojen ja lakotojen yhteistä sotajoukkoa vuonna 1865 kostaakseen Sand Creekin tapahtumat. He tuhosivat suuren määrän valkoisia uudistiloja nykyisen Kansasin ja Coloradon alueella. Joukkoja johti Kyömynenä eli Woquini (Roman Nose). Yhdysvaltojen armeija aloitti vastaiskut ja Kyömynenä sai surmansa Beecher Islandin taistelussa elokuussa 1868. Koirasoturit jatkoivat kuitenkin sotaansa aina vuoteen 1877 saakka. Heitä oli arapahojen ja lakotojen ohella mukana esimerkiksi kuuluisassa Little Bighornin taistelussa kesäkuussa 1876. Taistelu oli päättynyt nöyryyttävään tappioon George A. Custerin johtamille yhdysvaltalaisille, mutta taistelua seurasi mittava vastareaktio. Armeija sai huomattavia täydennyksiä sodassaan intiaaneja vastaan. Koirasoturit oli lopulta alistettu. Cheyennet saivat lopulta vuonna 1884 oman reservaattinsa Montanasta, kun heidät ensin oli yritetty asettaa Intiaaniterritorioon nykyiseen Oklahomaan.
Kris Jones

| Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Iso-Britannia> Miesten suunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Trekantområdet 2022 | sprinttiviesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Ticino 2018 | sprintti |  |
Miesten yleisurheilu
| Maastojuoksun EM-kilpailut  | Maastojuoksun EM-kilpailut  | Maastojuoksun EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tilburg 2018 | joukkue |  |
Kris Jones (s. 4. maaliskuuta 1991 Swansea) on brittiläinen suunnistaja ja maastojuoksija.
Ticinon suunnistuksen EM-kilpailuissa 2018 Jones saavutti sprintissä pronssia. Tanskan MM-kilpailuissa 2022 Jones oli sprinttiviestissä toiseksi tulleessa Ison-Britannian joukkueessa.
Juniorien MM-kilpailuista hänellä on kaksi hopeamitalia. Jukolan viestissä 2018 Jones toi joukkueensa Lillomarka Ol:n avausosuudelta kärjessä.
Jones kuului Britannian joukkueeseen, joka saavutti maastojuoksun EM-kilpailuissa joukkuehopeaa Tilburgissa 2018. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli kahdestoista.
Jättipoimulehti

| Jättipoimulehti |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Suku::  Poimulehdet Alchemilla
Laji::  mollis
Kaksiosainen nimi
 Alchemilla mollis  (Buser) Rothm. 
Katso myös
   Jättipoimulehti Wikispeciesissä   Jättipoimulehti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jättipoimulehti (Alchemilla mollis) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon kuuluva kasvi.
Ulkonäkö ja koko

Jättipoimulehti kasvaa 30–70 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat halkaisijaltaan 5–15 cm, pyöreähköjä tai munuaisen muotoisia, piparkakkureunaisia ja poimullisia. Pienet kellanvihreät kukat kasvavat tiheinä viuhkoina.
Poimulehti erittää lehdillään nestepisaroita, joilla on uskottu olevan myyttisiä voimia.
Levinneisyys

Jättipoimulehti on kotoisin Etelä-Euroopasta, mutta sitä viljellään laajalti koristekasvina. Jättipoimulehti leviää tehokkaasti ja sitä tavataan paikoin puutarhoista ja istutuksilta karanneena vieraslajina Suomen luonnossa. Norjassa laji on luokiteltu korkean riskin vieraslajiksi, ja Suomessakin sen viljelyä ei suositella pohjoisessa. Puutarhakarkaamisen estämiseksi juurakkoja sisältävä puutarhajäte suositellaan hävittämään asianmukaisesti, ja lakastuvat kukinnot suositellaan leikkaamaan pois ennen siementen valmistumista. Villityneinä tavattavat yksilöt voidaan hävittää kunnolla ylös kaivamalla ja sitten tehokkaasti kompostoimalla tai polttamalla.
Elinympäristö

Jättipoimulehti kasvaa puolivarjoisassa tai aurinkoisessa paikassa, hyvin vettä läpäisevässä maassa.
Syöminen

Jättipoimulehti on muiden poimulehtilajien tapaan syötävä. Lehtiä voi hyödyntää salaatin tapaan, ja kukkia mausteena .
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Jättipoimulehti (Alchemilla mollis)
Puutarha.net: Jättipoimulehti (Alchemilla mollis)
ITIS: Alchemilla mollis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Alchemilla mollis (englanniksi)
Flora of North America: Alchemilla mollis (englanniksi)
Klabund

Emil Orlik: Der Dichter Klabund (litografia vuodelta 1915)
Klabund, oik. Alfred Henschke (4. marraskuuta 1890 Crossen an der Oder, Saksa – 14. elokuuta 1928 Davos, Sveitsi) oli saksalainen kirjailija ja itämaisen runouden kääntäjä.
Klabund kirjoitti parissakymmenessä vuodessa yli 70 teosta. Runoissaan hän vastusti kaikkia ideologioita. Toivo Haapanen on säveltänyt näyttämömusiikin Klabundin näytelmään Liitupiiri.
Teokset > Suomennettu tuotanto

Liitupiiri: 4-näytöksinen näytelmä kiinalaisen aiheen mukaan (Der Kreidekreis), suom. Jussi Snellman (Käsikirjoitus, Teatterikorkeakoulun Viipurin näyttämön kokoelma)
Kirsikankukkajuhla: japanilainen näytelmä (Das Kirschenblütenfest), suom. Otto Al'Antila (Käsikirjoitus, Teatterikorkeakoulun Viipurin näyttämön kokoelma)
Teokset > Saksankieliset teokset

| --- | --- |
 Morgenrot 1913  Soldatenlieder 1914  Der Marketenderwagen 1915  Moreau 1915  Die Krankheit 1917  Mohammed 1917  Der himmlische Vagant 1918  Bracke 1918  Franziskus 1921  Spuk 1922 :  Das heiße Herz 1922  Pjotr 1923  Roman eines jungen Mannes 1924  Dichtungen aus dem Osten 1924  Der Kreidekreis (suom. Liitupiiri) 1925  Störtebecker 1926  Die Harfenjule 1927  Borgia 1928  Totenklage 1928  Rasputin 1929
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Klabund Wikimedia Commonsissa
Kolmio (täsmennyssivu)

Kolmio on:
kolmio, geometrinen kuvio
Kolmio, tähdistö
kolmio, kolmen huoneen asunto
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kolmio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kaakonlampi (Heinola, Kesiö)

| Kaakonlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°17′56″N, 26°21′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Vähään Kyrpjärveen 
Järvinumero:  14.179.1.037
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  103,6 m  
Pituus:  350 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,747 km  
Pinta-ala:  1,507 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaakonlampi 
Kaakonlampi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Kesiön kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,6 metriä mpy.
Kouko

Kouko eli kouvo tarkoittaa erilaisia pahoja olentoja suomalaisessa kansanperinteessä. Koukoa on käytetty lasten pelotteluun.
Kouko on käsitetty muun muassa kummitukseksi, täiksi, petoeläimeksi (varsinkin karhuksi) tai isokokoiseksi ihmiseksi. Kouvosta on kerrottu runoja ja tarinoita myös ilman käsitystä siitä, mikä kouko on.
Kouvon on kuvailtu olevan pelottava ja väriltään musta. Kouvon on uskottu olevan kuoleman sanansaattaja, tai jopa kuolema itse. Kouvon äänen kuuleminen merkitsi lähestyvää kuolemaa.
Virossa sanan vastine kõuk tarkoittaa kaukaista esivanhempaa, murteissa kõuk merkitsee ukkosta. Kouko on lainattu itämerensuomalaisiin kieliin balttilaiskielistä, joissa sanan vastine on tarkoittanut pienikokoista haltijaa.
Kitamoto

| Kitamoto (北本市) |
| --- | --- |
 Hōkō-jin temppelin kirsikkapuu
 lippu:  symboli
 Kitamoton sijainti Saitaman prefektuurissa
 Kitamoto
 Koordinaatit: 36°01′37″N, 139°31′49″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Saitaman prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  19,82 km²
Väkiluku (09/2020):  66 104
 – Väestötiheys:  3 335,2 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Kirsikka
 – Kukka:  Chrysanthemum morifolium
 
 http://www.city.kitamoto.saitama.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kitamoto (jap. 北本市, Kitamoto-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Ōmiyan ylängöllä. Kaupungin länsirajalla virtaa Arajoki. Kitamotossa on 66 104 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 19,82 neliökilometriä.
Kitamoto kehittyi Edo-kauden alkuvaiheilla yhtenä vilkkaan Nakasendō-tien postiasemista (shukuba). Sittemmin postiasema siirrettiin kuitenkin Kōnosuun, ja Kitamoto pysyi maaseutumaisena alueena 1960-luvulle saakka. Sen jälkeen se on kasvanut voimakkaasti yhtenä Suur-Tokion metropolialueen lukuisista esikaupungeista. Kaupunkioikeudet Kitamoto sai vuonna 1971. Kaupunkiin kuuluvalla maaseudulla harjoitetaan esimerkiksi koristekukkien kasvihuoneviljelyä.
Kitamoton nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Ishidon suuri kirsikkapuu (Ishido no kabazakura). Kaupunkia palvelee JR Higashi-Nihonin Takasaki-linja.
Kuvia

Kitamoton rautatieasema
Kitamoton kaupungintalo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kitamoto Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Krak des Chevaliers

| Krak des Chevaliers |
| --- | --- |

Sijainti:   Syyria
Koordinaatit:  34°45′25″N, 36°17′40″E
Rakennustyyppi:  linna
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Krak des Chevaliers (”ritarien linnoitus”) on johanniittojen 1100-luvulla rakentama linnoitus läntisessä Syyriassa lähellä Libanonin rajaa. Linna rakennettiin strategisesti tärkeän solan puolustamiseksi, ja se pysyi pitkään valloittamattomana.
Linna sijaitsee 650 metriä korkealla Homsin kukkulalla Tripolista itään. Alkuperäisen linnoituksen oli rakentanut Aleppon emiiri vuonna 1031, mutta Toulousen kreivi Raimund IV valloitti sen ensimmäisen ristiretken aikana 1099. Tripolin kreivi antoi linnan vuonna 1144 johanniitoille, jotka laajensivat sen ristiretkeläisten suurimmaksi ja vahvimmaksi varustukseksi Pyhällä maalla. Krak des Chevaliersin ulkomuurista rakennettiin kolme metriä paksu, ja linnaan pystytettiin seitsemän vankkaa vartiotornia. Yhdessä torneista asui johanniittain suurmestari.
Muslimit piirittivät linnaa useita kertoja, muiden muassa Saladin vuonna 1188. Linnaa ei pystytty kuitenkaan valloittamaan. Lopulta Egyptin ja Syyrian sulttaani Baibars onnistui linnan valloituksessa vuonna 1271.
Krak des Chevaliers on edelleen hyvässä kunnossa, ja se on erinomainen esimerkki keskiaikaisesta linnoitusrakentamisesta. Linna kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Krak des Chevaliers Wikimedia Commonsissa
Crac des Chevaliers ja Qal’at Salah El-Din Unescon verkkosivuilla (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Kitana

Kitana on fiktiivinen hahmo Mortal Kombat -videopelisarjassa. Hänen ääninäyttelijänä toimii Karen Strassman.
Taustaa

Kitana on Sindelin ja kuningas Jerrodin biologinen ja Shao Kahnin adoptiotytär. Hänellä on paha kaksoissisar Mileena. Kitanalla on sininen vaatetus ja hänen aseinaan toimivat terävät viuhkat. Jerrodin kuoltua ja Sindelin uhrattua itsensä puolustaessaan Edeniaa Shao Kahnin hyökkäykseltä, Shao Kahn adoptoi nuoren Kitanan ja kasvatti tämän tyttärenään asettaen Jaden tämän henkivartijaksi. Varttuessaan Kitana ihastui Liu Kangiin. Myöhemmin Kitana sai tietää totuuden menneisyydestään ja petti Shao Kahnin liittymällä Earthrealmin puolustajiin yhdessä Jaden kanssa tappaen pahan sisarensa Mileenan. Kitana myöhemmin sai Sindelin puolelleen ja puolusti Edeniaa Shinnokin hyökkäykseltä.
Koukonísi

Koukonísin saari ja sen pengertie Límnokselta nähtynä.
| --- | --- |
Muut nimet:  Nisáki (Νησάκι)
Sijainti:  39°53′08″N, 25°16′00″E, Límnos Límnos, Pohjois-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Pohjoisen Egean saaret
Vesialue:  Moúdroksenlahti
Korkein kohta:  10 m
Pinta-ala:  0,157 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Koukonísi (kreik. Κουκονήσι, kath.kreik. Κουκονήσιον, Koukonísion) eli Nisáki (Νησάκι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Moúdroksenlahdessa Límnoksen saaren etelärannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,157 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Koukonísi kuuluu Límnoksen kuntaan, Límnoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen.
Koukonísi sijaitsee lähellä Moúdroksenlahden itärantaa. Saari on yhdistetty Límnoksen pääsaareen noin 400 metriä pitkällä pengertiellä. Joskus saarten väli kuivuu niin, että Koukonísi muodostaa käytännössä niemen. Saaren suurin korkeus on noin 10 metriä.
Koukonísilta on löydetty jäänteitä esihistoriallisen ajan asutuksesta. Saaren arkeologisia kaivauksia on suoritettu vuodesta 1992 lähtien. Saaren nimen on ehdotettu liittyvän Homeroksen mainitsemaan traakialaiseen kikonien heimoon.
Konginkankaan kantri

Konginkankaan kantri on jyväskyläläinen musiikki-, teatteri- ja performanssiryhmä.