stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
CN Tower
Historia

CN Towerin idea sai alkunsa vuonna 1968, kun Canadian National Railway päätti rakennuttaa suuren TV- ja radioviestintää varten tarkoitetun rakennuksen, joka palvelisi Toronton aluetta ja kuvaisi Kanadan teollisuuden ja CN:n vahvuutta. Nämä suunnitelmat velloivat seuraavien vuosien ajan ja itse projekti alkoi virallisesti vuonna 1972. Tornille piti myös myöhemmin tulla metroasema. Avaintiimiin kuuluivat mm. John Andrews Architects; Webb, Zerafa, Menkes, Housden Architects; Foundation Building Construction ja Canron.
1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa Torontossa oli rakennettu lukuisia suuria pilvenpiirtäjiä keskustan alueelle. Huomattavin näistä oli First Canadian Place. Korkean rakennuskannan vuoksi TV- ja radiolähetysten signaalia ei saatu joka paikkaan, joten helppo ratkaisu oli rakentaa niin korkea torni että signaalin sai sieltä kaikkialle.
Alkuperäisen suunnitelman mukaan tornin jalustassa olisi ollut kolme itsenäistä sylinterin muotoista "pilaria", jotka olisi kiinnitetty useista kohdista strukturaalisiin siltoihin. Jos suunnitelma olisi toteutettu, rakennus olisi jäänyt huomattavasti lyhyemmäksi, ja itse antenni olisi luultavasti ollut nykyisen keskitason ja SkyPod-tason kohdilla. SkyPod-taso ei kuulunut alkuperäisiin suunnitelmiin, kunnen ajateltiin että vierailijat maksaisivat enemmän korkeammasta näköalatasanteesta ja sen kustannukset eivät olisi liian suuret. Samoihin aikoihin tajuttiin myös, että rakennuksesta saattaisi tulla maailman korkein rakennus ja suunnitelmia muutettiin aina sen valmistumiseen saakka.
Historia > Rakennustyöt

CN Towerin rakennustyöt aloitettiin 6. helmikuuta 1973 kaivamalla massiivinen kuoppa tornin perustaa varten. Kun perusta oli saatu valmiiksi, se oli keskikohdastaan noin 15 metriä syvä, siitä oli poistettu noin 56 000 tonnia maata, johon oli valettu 450 tonnia betonia ja 36 tonnia teräskaapelia. Tähän kului vain neljä kuukautta.
Elokuussa 1974 saatiin päätason rakennus valmiiksi. Tornin antenni nostettiin 30 osassa Sikorsky S-64 Skycrane -helikopterilla. Antennin ylösviennistä tuli turistinähtävyys ja sen aikataulu laitettiin jopa paikallislehteen. Helikopterin käyttö säästi kuukausia, kuljetuksen kestettyä kaiken kaikkiaan vain kolme ja puoli viikkoa.
Torni sai lopullisen pituutensa 2. huhtikuuta 1975 26 kuukauden rakennusurakan jälkeen. Torni painoi noin 118 000 tonnia ja siitä tuli maailman korkein rakennus. Koko torni sisältää yhteensä 40 500 kuutiometriä betonia, 544,2 tonnia raudoitusta ja 128 kilometriä teräskaapelia.
Kaksi vuotta rakentamisen jälkeen suunnitelmat metroasemasta unohdettiin, ja torni jäi yksin hylätylle teollisuusalueelle. Tämä aiheutti ongelmia turistien saamisen kanssa.
Rakennus

CN Tower sisältää useita alarakenteita. Tornin pääosa on ontto kuusikulmainen betonipilari, jossa on kuusi hissiä, portaikko ja energiayhteydet. Tämän huipulla on 102 metriä korkea metallinen radioantenni, joka kuljettaa radio- ja TV-signaaleja. Tornissa on kaksi vierasaluetta: pääkansitaso, joka tunnettiin aikaisemmin nimellä SkyPod, 446,5 metrin korkeudessa juuri antennin alapuolella. Tornin kuusikulmaisen muodon pystyy näkemään kahdesta paikasta.
Pääosassa on seitsemän kerrosta, joista osa on yleisesti avoinna. Yleisten alueiden alapuolella – 338 metrin korkeudessa – on suuri valkoinen donitsinmuotoinen suojakupu, jossa on rakennuksen mikroaaltovastaanottimet. Lasilattia ja ulkoilman näköalatasanne ovat 342 metrin korkeudessa. Lasilattia on pinta-alaltaan 24 neliömetriä ja se kestää 4 100 kilopascalin paineen (41,8 kg/cm²). Lasilattian paksuus on 64 millimetriä, mukaan lukien 25 millimetrin laminoitulasiruutu, 25 millimetrin paksuinen ilmatila ja 13 millimetrin lasiruutu. Osa ihmisistä kokee korkeanpaikankammoa katsoessaan lasilattian läpi alas maahan 342 metrin korkeudesta. Vuonna 2008 yhtä hisseistä paranneltiin lisäämällä siihen lasilattia. The Horizons Cafe ja tähystyskerros ovat 346 metrin korkeudessa. The 360 Restaurant, ravintola, joka pyörii täyden kierroksen 72 minuutissa, on 351 metrin korkeudessa. Kun torni avattiin ensimmäisen kerran, siellä oli myös disco nimeltä Sparkless, jossa oli koko maailman korkein disco- ja tanssilattia.
Sky Pod on toiseksi korkein yleinen näköalatasanne koko maailmassa, ja sen voittaa ainoastaan Shanghai World Financial Center. Pilvettömänä päivänä tornista on mahdollista nähdä jopa 100–120 kilometrin päähän; Rochesterista Ontariojärvelle, Niagaran putousten usvaan tai Simcoe-järven rannikolle.
Metallinen portaikko ulottuu pääkansikerrokseen 1 776 askelman jälkeen ja Sky Pod on 100 metriä sen yläpuolella 2 579 askelman jälkeen. Näitä portaita käytetään vain hätätapauksissa eivätkä ne ole yleisesti auki.
CN Tower avattiin yleisölle 26. kesäkuuta 1976 vaikka virallinen avauspäivä onkin 1. lokakuuta. Rakennuskustannuksia tuli yhteensä noin 63 miljoonaa dollaria.
Putoavan jään vaara

2. maaliskuuta 2007 ollut jäätävä lumimyrsky johti valtavien, jopa useita senttimetrejä halkaisijaltaan olevien jääpuikkojen muodostumiseen tornin sivuille ja muihin keskustan rakennuksiin. Aurinko sulatti jään ja tuuli puhalsi niitä pois rakennuksesta. Pelättiin, että autoihin ja lähitalojen ikkunoihin iskeytyisi näitä valtavia jääpaloja, jonka takia poliisi sulki tornia lähellä olevien katujen liikenteen. Aamuruuhkan aikaan, 5. maaliskuuta, poliisi laajensi suljettujen katujen aluetta Gardiner Expresswaylle 310 metrin päähän tornista, kun voimistuneet tuulet puhalsivat jäätä kauemmas, jopa King Streetille 490 metrin päähän, jossa taksin tuulilasiin iskeytyi jäätä.
6. maaliskuuta Gardiner Expressway avattiin jälleen tuulten rauhoituttua. Se oli ensimmäinen kerta kun tämän kaltainen tapahtuma uhkasi ihmisten turvallisuutta.
Turvallisuustekijät

Elokuussa 2000 Ostankinon televisiotornissa Moskovassa syttyi tulipalo, joka tappoi useita ihmisiä ja aiheutti valtavasti vahinkoa. Palosta syytettiin kehnoa huoltoa ja vanhanaikaisia välineitä. Tulipalonehkäisylaitteiden häiriö ja palomiesten puutteellinen kalusto antoi palolle hyvät puitteet tuhota suurimman osan sisustaa ja pelättiin jopa tornin kaatuvan.
Ostankinon televisiotorni rakennettiin vain yhdeksän vuotta ennen CN Toweria ja se on vain 13 metriä lyhyempi. Tornien samankaltaisuus johti huoleen, että CN Towerissa voisi olla samanlainen riski tragediaan. Kanadan viranomaiset kuitenkin vakuuttivat, että olisi "hyvin epätodennäköistä", että CN Towerissa tapahtuisi samanlainen tragedia, sillä tornissa on tärkeitä suojakeinoja (mm. laaja sprinklerijärjestelmä ja hissi, joka kulkee rakennuksen ulkopuolella), joita Ostankinon televisiotornissa ei ollut.
Valaistus

CN Toweriin sytytettiin kerran yöllä valkohehkuiset valot, mutta ne poistettiin vuonna 1977, koska ne olivat liian kalliit ja vaikeasti korjattavat. Kesäkuussa 2007 torniin laitettiin 1 330 superkirkasta LED-valoa hissikuilujen sisälle, "kuplan" yläpuolelle ja tornin antenniin. Virallinen avajaisseremonia pidettiin 28. kesäkuuta ennen Canada Day -viikkoa. Tornin valot vaihdetaan juhlapuvuksi ja muiksi suuriksi juhlatilaisuuksiksi. Toronton 95. Grey Cupin jälkeen tornin valot olivat vihreät ja valkoiset, jotka edustivat Grey Cup -voittaja Saskatchewan Roughridersien värejä.
Valoja ohjataan tietokoneilla ja LED-valot käyttävät vähemmän energiaa kuin entiset valot. LED-valojen kulut kuukautta kohden ovat arviolta 1 000 dollaria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta CN Tower Wikimedia Commonsissa
CN Towerin kotisivut (englanniksi, ranskaksi)
Matkailun 7 ihmettä (Arkistoitu – Internet Archive)
Toronto Kiosk: CN Tower (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
CN Tower nähtynä sen juurelta.
• Burj Khalifa, Dubai
• CN Tower, Toronto
• Willis Tower, Chicago
Näköala Toronton keskustaan CN Towerista
The 360 Restaurant sisältä.
Salama iskee CN Toweriin vähintään 40–50 kertaa vuodessa, kun taas muihin Toronton rakennuksiin kaksi kertaa per neliökilometri.
Kai Tanner

Kai Eerik Kristian Tanner (s. 8. tammikuuta 1969 Valkeakoski) on suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Hän on yksi Porissa toimivan Rakastajat-teatterin perustajajäsenistä ja myös sen nykyinen johtaja.
Tanner opiskeli Lahden kansanopiston teatterilinjalla vuosina 1986–1987, kurssitoverinaan muun muassa Ari-Kyösti Seppo. Hän on näytellyt muutamissa elokuvissa.
Heinäkuussa 2007 Tanner vangittiin epäiltynä Ulvilan surmasta. Hän oli pidätettynä ja myöhemmin vangittuna yhteensä seitsemän päivän ajan, minkä jälkeen hänet vapautettiin syyttömänä. Tanneriin kohdistuneiden epäilyjen syynä oli perätön ilmianto.
Filmografia

Pirtua, pirtua (1991)
Kulkuri ja Joutsen (1999)
Rentun Ruusu (2001)
Sibelius (2003)
Aiheesta muualla

Kai Tanner Elonetissä.
Kai Tanner Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Black Sabbath: The Dio Years

| Black Sabbath: The Dio Years Black Sabbath |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1980–1982, 1992, 2006
 Julkaistu: 3. huhtikuuta 2007
 Tuottaja(t): Black Sabbath
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 63.25
 Levy-yhtiö: Rhino Records, Warner Bros.
Listasijoitukset
  32.[lähde? ]  35.[lähde? ]  54.[lähde? ]
Black Sabbathin muut julkaisut
| Greatest Hits 1970–1978 2006 | Black Sabbath: The Dio Years 2007 | Live at Hammersmith Odeon 2007 |
Black Sabbath: The Dio Years on Black Sabbathin levy vuodelta 2007. Nimensä mukaisesti albumi sisältää materiaalia laulaja Ronnie James Dion aikaisilta Black Sabbath -albumeilta sekä kolme uutta studiokappaletta. Kokoelma oli myös lähtölaukaus Heaven and Hell -yhtyeelle, jolla nimellä vuosien 1980–1982 ja 1991–1992 Sabbath-kokoonpano (Dio, kitaristi Tony Iommi, basisti Geezer Butler ja rumpali Vinny Appice) toimi vuodesta 2007 eteenpäin.
Taustaa

Vuonna 2004 Rhino Records ja Warner Bros. julkaisivat Black Box: The Complete Original Black Sabbath 1970–1978 -boksin, joka sisälsi yhtyeen alkuperäis-kokoonpanon kaikki studioalbumit remasteroituna. Tämän jälkeen oli tarkoitus julkaista myös Ronnie James Dion aikaiset Sabbath-levytykset samaan tapaan boksina. Levy-yhtiö kysyi Tony Iommilta ja Ronnie James Diolta mahdollista ennenjulkaisematonta lisämateriaalia bonukseksi kokoelmalle. Iommi tapasi Dion Dio-yhtyeen konsertin jälkeen loppuvuonna 2005 ja miehet päättivät säveltää uutta materiaalia kokoelmalle. Vuoden 2006 alussa Dio ja Iommi työstivät kahdestaan kolme kappaletta Iommin kotistudiossa.
Lokakuussa 2006 ilmoitettiin, että vuoden 1980 klassisen Heaven and Hell -albumin tehnyt kokoonpano (Dio, Iommi, Butler ja rumpali Bill Ward) lähtee kiertueelle vuoden 2007 alussa promotoimaan tulevaa kokoelmaa Heaven and Hell -nimen alla. Yhtye tulisi soittamaan vain Dion aikaisia Sabbath-kappaleita, ja Black Sabbath -nimi päätettiin jättää pois sekaannusten välttämiseksi, koska yhtyeen alkuperäiskokoonpano laulaja Ozzy Osbournen johdolla oli tehnyt useita kiertueita vuosina 1997–2005 ja lisäksi nimetty Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2006.
Marraskuussa 2006 Bill Ward ilmoitti, ettei olisi mukana Heaven and Hell -yhtyeessä. Syyt tähän olivat musiikilliset erimielisyydet ja myös Wardin lojaalisuus alkuperäiskokoonpanoa kohtaan. Rumpaliksi tuli pikahälytyksellä Vinny Appice, joka oli ollut Sabbathin rumpalina vuosina 1980–1982 ja 1991–1992. Tämä oli myös loogisempaa, olihan Appice soittanut kolmella neljästä Dion kanssa tehdystä Sabbath-albumista. Uudet studiokappaleet viimeisteltiin koko yhtyeen voimin loppuvuodesta 2006.
Sisältö

Albumi sisältää kappaleita kaikilta Dion aikaisilta Black Sabbathin studio-levyiltä, sekä yhden kappaleen ("Children of the Sea") vuoden 1982 Live Evil -albumilta. Mukana ovat tunnetuimmat kappaleet, kuten "Neon Knights", "Heaven and Hell", "The Mob Rules" ja "TV Crimes". Ensimmäinen Dion aikainen Sabbath-albumi Heaven and Hell on parhaiten edustettuna kuudella kappaleella (jos "Children of the Sean" live-taltiointi lasketaan mukaan).
Kokoelmalla julkaistiin myös kolme täysin uutta studiokappaletta. "The Devil Cried" ja "Shadow of the Wind" edustavat raskasta, hidastempoisempaa ja doom metal -vaikutteista linjaa kolmannen kappaleen, "Ear in the Wallin" ollessa nopeatempoisempi, mutta kuitenkin raskas.
Julkaisu

Alkuvuodesta 2007 tiedotettiin, että tuleva kokoelma olisi aiemman tiedon useamman levyn boksin sijaan vain yksilevyinen sisältäen suurimmat Dion aikaiset Sabbath-klassikot sekä kolme uutta kappaletta ("The Devil Cried", "Shadow of the Wind" ja "Ear in the Wall"). Albumi julkaistiin huhtikuussa 2007 ja kappale "The Devil Cried" julkaistiin myös singlenä.
Albumista julkaistiin myöhemmin Euroopassa "Tour Edition" -versio, joka sisälsi neljä live-raitaa vuodelta 1981 ja vuonna 2008 julkaistiin MVI-versio (DVD-tekniikkaa käyttävä audio/video-formaatti), joka sisälsi Sabbathin Dion aikaisia videoita.
Hyvän vastaanoton saaneen kokoonpanon maailmankiertue alkoi saman vuoden maaliskuussa kestäen aina marraskuuhun saakka. Heaven and Hell-yhtye teki lisää kiertueita ja julkaisi myöhemmin kaksi live-albumia sekä studio-albumin The Devil You Know (2009) toimien lopulta aina laulaja Dion kuolemaan (toukokuu 2010) saakka.
Kappaleet > Standardi-versio

Neon Knights (Butler, Dio, Iommi, Ward) - 3:53
Lady Evil (Butler, Dio, Iommi, Ward) - 4:23
Heaven and Hell (Butler, Dio, Iommi, Ward) - 6:59
Die Young (Butler, Dio, Iommi, Ward) - 4:44
Lonely Is the Word (Butler, Dio, Iommi, Ward) - 5:50
The Mob Rules (Butler, Dio, Iommi) - 3:13
Turn Up the Night (Butler, Dio, Iommi) - 3:42
Voodoo (Butler, Dio, Iommi) - 4:32
Falling off the Edge of the World (Butler, Dio, Iommi) - 5:03
After All (The Dead) (Butler, Dio, Iommi) - 5:42
TV Crimes (Butler, Dio, Iommi) - 4:02
I (Butler, Dio, Iommi) - 5:12
Children of the Sea (live) (Butler, Dio, Iommi, Ward) - 6:12
The Devil Cried ¹ (Dio, Iommi) - 6:01
Shadow of the Wind ¹ (Dio, Iommi) - 5:40
Ear in the Wall ¹ (Dio, Iommi) - 4:04
The Devil Cried (radio edit) - 4:23 (vain digitaalisessa versiossa)
¹ Uusia studiokappaleita.
Kappaleet 1-5 albumilta Heaven and Hell (1980)
kpl. 6-9 albumilta Mob Rules (1981)
kpl. 10-12 albumilta Dehumanizer (1982)
kpl. 13 albumilta Live Evil (1982)
Kappaleet > UK Tour Edition

CD 1
Neon Knights
Lady Evil
Heaven and Hell
Die Young
Lonely Is the Word
The Mob Rules
Turn Up the Night
Voodoo
Falling off the Edge of the World
After All (The Dead)
TV Crimes
I
Children of the Sea (live)
The Devil Cried
Shadow of the Wind
Ear in the Wall
CD 2
Neon Knights (live) - 4:37
The Mob Rules (live) - 3:33
Children Of The Grave (live) (Iommi, Ward, Butler, Osbourne) - 5:03
Voodoo (live) - 5:44
CD 2 -kappaleet nauhoitettu Hammersmith Odeonissa Lontoossa vuodenvaihteessa 1981–1982 ja julkaistu vuoden 2007 Live at Hammersmith Odeon-albumilla
Kappaleet > MVI-versio

Vuonna 2008 julkaistu MVI-versio sisältää albumin standardi-version kappaleet, sekä bonuksena kolme musiikki-videota ("Neon Knights", "Die Young" ja "TV Crimes") sekä lisäksi valokuvia, digitaalisen kansilehden ja muuta digitaalista lisämateriaalia.
Kokoonpano

Ronnie James Dio - laulu
Tony Iommi - kitara
Geezer Butler - basso
Vinnie Appice - rummut (kpl. 6-16, sekä "Tour Edition" CD 2)
Bill Ward - rummut (kpl. 1-5)
Geoff Nicholls - kosketinsoittimet (kpl. 1-13, sekä "Tour Edition" CD 2)
Tuotanto

Tuottaja - Black Sabbath
Muut tuottajat - Mason Williams ja Liz Erman
Remasterointi - Bill Inglot ja Dan Hersch
Kansitaide - Wes Benscoter
Alkuperäiset tuottajat - Martin Birch (kpl. 1-9), Mack (kpl. 10-12), Tony Iommi ja Geezer Butler (kpl. 13)
Julkaisuhistoria

3. huhtikuuta 2007: Rhino, R2-116668, US, CD
9. huhtikuuta 2007: Rhino, 8122-79992-4, EU, CD
5. marraskuuta 2007: Rhino, 8122-79947-5, EU, 2 CD, "Tour Edition"
25. huhtikuuta 2007: Warner Bros WPCR-12622, JPN, CD
11. maaliskuuta 2008: Rhino, R2-298876, US, MVI-versio
Aiheesta muualla

Black Sabbath: The Dio Years Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Black Sabbath: The Dio Years Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Kaarle III (Monaco)

| Kaarle III |
| --- | --- |
 
Monacon ruhtinas
Valtakausi:  20. kesäkuuta 1856 – 10. syyskuuta 1889
Edeltäjä:  Florestan I
Seuraaja:  Albert I

Syntynyt:  8. joulukuuta 1818 Pariisi, Ranska
Kuollut:  10. syyskuuta 1889 (70 vuotta) Marchais, Ranska
Puoliso:  Antoinette de Mérode
Lapset:  Albert I
Koko nimi:  Charles Honoré Grimaldi
Suku:  Grimaldi
Isä:  Florestan I
Äiti:  Maria Caroline Gibert de Lametz
Uskonto:  roomalaiskatolilainen
Kaarle III  (8. joulukuuta 1818 – 10. syyskuuta 1889) oli Monacon yhdeksäs ruhtinas 20. kesäkuuta 1856 kuolemaansa asti. Hän perusti kuuluisan Monte Carlon kasinon.
Lapsuus

Kaarle III, koko nimeltään  Charles Honoré Grimaldi syntyi Pariisissa, ja hän oli Monacon ruhtinas Florestan I:n ja Maria Caroline Gibert de Lametzin ainoa poika. Italiaksi hänen nimensä oli Carlo III.
Avioliitto ja hallitusaika

Kaarle III vihittiin 28. syyskuuta 1846 Brysselissä Antoinette de Merode-Westerloon kanssa. Valtakautensa aikana hän luovutti Ranskalle Menton ja Roquebrunen kaupungit, jotka muodostivat noin 80 prosenttia Monacon alueesta. Ranska tunnusti tämän jälkeen virallisesti Monacon itsenäisyyden.
Kaarle III myös kasvatti Monacon kansainvälistä toimintaa. Vuonna 1864 hän teki ystävyyssopimuksen Tunisian hallitsijan Muhammad III as-Sadiqin kanssa. Sopimuksessa puututtiin myös kaupan ja merenkulun kysymyksiin.
Vuonna 1865 Kaarle III perusti Monte Carlon kasinon välttääkseen maan vararikon. Hanke onnistui, ja neljä vuotta kasinon avaamisen jälkeen Monaco lopetti tuloveron keräämisen. Ruhtinaan äidin Maria Carolinen aloitteesta Monacon kansalaisia kiellettiin pelaamasta uhkapelejä kasinolla.
Sairastuminen ja kuolema

Keski-iässä Kaarle III:n näkö alkoi heikentyä, ja elämänsä viimeiset vuosikymmenet hän oli täysin sokea. Hän kuoli Château de Marchaisissa.
Inessa Galante

| Inessa Galante |
| --- | --- |
 Inesse Galante, 2011
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1954 (ikä 70)
Ammatti:  laulaja, sopraano
Muusikko
Tyylilajit:  ooppera
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Inessa Galante on latvialainen oopperalaulaja. Hän on äänialaltaan sopraano.
Galante tunnetaan parhaiten Vladimir Vavilovin ”Ave Maria” -aarian esityksestä, joka ilmestyi hänen Debut-albumillaan vuonna 1995 ja herätti maailmanlaajuista kiinnostusta.
Galante syntyi Riiassa musikaaliseen perheeseen. Hän pääsi riikalaiseen musiikki-opistoon vuonna 1977 ja eteni Latvian Kansallisoopperan solistiksi. Samaan aikaan hän pääsi myös esiintymään ensi kertaa ulkomailla Pietarin Mariinski-teatterissa.
Aiheesta muualla

Inessa Galante Discogsissa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Inessa Galante
Käännös suomeksi
Kai Tillanen

| Kai Tillanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1981 (ikä 43) Mikkeli, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kaitsu, Touko-(Pouko)
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  Dijon
Sarja:  Ligue Magnus
Pelinumero:  30
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Warkis (S-S) SaPKo (S-S) Ahmat (Mestis)  Jukurit (Mestis)   Titaanit (S-S/Mestis) HCK (S-S) RoKi (Mestis) Ässät (SML)
Kai Tillanen (s. 13. maaliskuuta 1981 Mikkeli) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka siirtyi kaudeksi 2012–2013 Ranskan pääsarjan Dijoniin. Tillasen vahvuudet ovat peittävyys, näyttävyys ja jalkatyöskentely. Hänen omintakeinen torjuntatyyli aiheuttaa toisinaan hankaluuksia paluukiekkojen kanssa. Tillasen heikkoudet ovat myös torjunnasta palautumisessa ja sijoittumisessa.
Muuta

Tillanen on koulutukseltaan lähihoitaja.
Inkoon metodistiseurakunta

| Inkoon metodistiseurakunta> Ingå metodistförsamling |
| --- | --- |

 Tabor-kirkko Inkoossa kesäkuussa 2021.
Suuntautuminen:  metodismi
Kirkkokunta:  Finlands svenska metodistkyrka
Perustettu:  1925
Pääkirkko:  Tabor-kirkko Västankvarnsvägen 111 Inkoo
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Inkoon metodistiseurakunta (ruots. Ingå metodistförsamling) on Inkoossa toimiva metodistiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1925 ja samana vuonna valmistui seurakunnan Tabor-kirkko. Seurakunta järjestää jumalanpalveluksia ja pyhäkoulua. Seurakunnassa vierailee myös puhujia muista seurakunnista.
Metodismi saapui Uudellemaalle vuosien 1882–1886 aikana, kun metodistiseurakuntia perustettiin Hankoon ja Tammisaareen. Inkoon metodistiseurakunnan syntymiseen vaikutti Tabor-kirkon rakentuminen vuonna 1925. Kirkko rakennettiin tammisaarelaisen liikemiehen Ferdinand Timperin lahjoitusten voimin. Västankvärnanin kyläkoulu on järjestänyt arvosanojen jakamisen Tabor-kirkossa.
Tabor-kirkko

Metodistiseurakunnan Tabor-kirkko sijaitsee Inkoon rautatieaseman lähistöllä. Tontin lahjoittaja on Vahrsin ja ja Brännbollstadin tilojen omistaja Ferdinand Timper. Timper lahjoitti myös suurimman osan kirkon rakentamiseen tarvittavista varoista. Kirkon rakentamiskustannukset olivat noin 550 000 markkaa. Kirkon rakennustyöt alkoivat heinäkuussa 1925 ja avajaisia vietettiin marraskuussa 1925. Kirkko pystytettiin hänen äitinsä muistolle. Kirkko on entisöity 1980-luvulla. Myöhemmin kirkkoon on rakennettu myös urkulehteri ja urut.
Inkoon pappila

| Inkoon pappila> Ingå prästgård |
| --- | --- |
Sijainti:  Inkoo, Uusimaa
Rakennustyyppi:  Pappila
Valmistumisvuosi:  1836
Suunnittelija:  Gustaf Adolphsson
Rakennuttaja:  Inkoon seurakunta
Omistaja:  Inkoon seurakunta
Tyylisuunta:  Empire
Runkorakenne:  Hirsi
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Inkoon pappila (ruots. Ingå prästgård) on Inkoossa, Uudellamaalla sijaitseva pappila, joka on valmistunut vuonna 1836. Pappilan omistaa Inkoon seurakunta ja nykyisin se toimii juhlatilana, jota voi varata erilaisiin tilaisuuksiin.
Historia ja arkkitehtuuri

Kirjallisissa lähteissä Inkoon pappila mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1337. Pappila sijaitsee yhä keskiaikaisella paikallaan.
Vuonna 1836, kun nykyinen päärakennus valmistui oli Inkoon seurakunta Helsingin yliopiston teologian professoreiden palkkatilana eli prebendinä. Pappilan haltijana oli samana vuonna kirkkohistorian professori Benjamin Frosterus. Frosterus oli tuonut omat piirustukset pappilan uutta päärakennusta varten, mutta niitä pidettiin suurellisina. Inkoon pappilan uudet, toteutetut piirustukset laati rakennusmestari Gustaf Adolphsson.
Tyylisuunnaltaan pappila edustaa empireä ja sen keskeisimpiä piirteitä ovat leveä vaakalaudoitus, nurkkien pilasterit ja muotoillut räystäslistat. Inkoon pappilassa on keskeissali, keittiö ja kuusi muuta huonetta. Samalla puistomaisella tontilla sijaitsee myös vanha hirsiaitta ja 1890-luvulta peräisin olevan harmaakivestä rakennettu navetta. Navetta on jäänyt pohjoiseen johtavan maantien toiselle puolelle.
Bruno Soriano

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Bruno Soriano Llido
Syntymäaika: 12. kesäkuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Artana, Espanja
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 179 senttimetriä
Junioriseurat
: Villarreal
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2007 | Villarreal B | 57 | (0) |
| 2006–2020 | Villarreal | 324 | (25) |
| Yhteensä | Yhteensä | 381 | (25) |
Maajoukkue
| 2010–2016 | Espanja | 10 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Bruno Soriano Llido eli Bruno (s. 12. kesäkuuta 1984 Artana, Castellón, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.