Kauhajoen taistelu
Taistelu

Saavuttuaan Kauhajoelle 2. elokuuta kenraali Georg Carl von Döbeln karkotti paikkakunnalla majailleet venäläiset ja alkoi perehtyä tilanteeseen. Hän määräsi rakuunoja tiedusteluretkille etelän suuntaan, asetti ”piileviä ratsuvahteja” sekä varmistuksia. Näillä toimilla hän pyrki saamaan tietoonsa vihollisen aikomukset. Venäläiset kenraalimajuri Šepelevin johdolla olivat päättäneet tulla takaisin Kauhajoelle.
Von Döbelnin joukot varautuivat siihen, että venäläiset saattava hyökätä sekä Päntäneen että Nummijärven suunnista. Joukot jaettiin siksi kahtia ja keskitettiin Kauhajoen kirkon kohdalle, jossa Nummijärveltä ja Karviasta sekä Päntäneeltä ja Lapväärtistä tulevat tiet yhtyivät. Majuri Carl Gyllencreutzin johtamat kolme Pohjanmaan Rykmentin komppaniaa asettuivat asemiin Kauhajoen itäpuolelle, Nummijärvelle johtavan tien varteen. Pääosa porilaisista ja yksi pohjalaiskomppania vahvistuksenaan puolestaan asettui asemiin Päntäneelle vievän tien varteen Vuorenmäen kohtaan, Kauhajoen länsipuolelle. Porilaisista osa jäi kirkon luo reserviksi. Everstiluutnantti Carl von Otter oli von Döbelnin esikuntapäällikkö.
Parin päivän kuluttua, yöllä 9.–10. heinäkuuta, kapteeni Carl Johan von Konov sai komppaniansa kanssa määräyksen lähteä tiedustelemaan vihollisen aikeita, sillä perimätiedon mukaan von Döbelniltä loppui maltti. Nummijärvelle ja Karviaan johtavan tien suunnalla, Havusen talon kohdalla tiedustelijat havaitsivat hiljaa liikkuvan ryhmän kasakkoja. He havaitsivat myös suuria jalkaväkijoukkoja ja tykkejä, jotka liikkuivat kohti Kauhajokea. Sitten von Konov palasi päälliköidensä luokse. Von Döbelnin komentamat ruotsalaisjoukot siirtyivät 10. elokuuta kello 3 aamuyöllä puolustusasemiinsa.
Venäläiset pääjoukot kenraalimajuri Šepelevin johdolla neljän tykin kanssa hyökkäsivät pian meluten ja huutaen Päntäneen suunnasta Samelinlaksoon jääkäriketjuiksi asettuneita, everstiluutnantti Enok Furuhjelmin johtamia porilaisia vastaan. Samelinlaksossa kulkevalle tielle von Döbelnin joukot olivat kaivaneet murroksen. Tielle oli asetettu kapteeni Hesseliuksen kuusinaulainen tykki. Päntäneelle johtavan tien lisäksi von Döbelnin joukot olivat linnoittaneet muutakin taktisesti epäedullista maastoa. Kirkon luona reservissä ollut komppania tuli porilaisten avuksi näiden jouduttua perääntymään. Samaan aikaan osa Šepelevin joukoista lähti komentajansa käskystä kiertämään metsän kautta von Döbelnin johtaman pääjoukon oikealle sivustalle. Hyökkäys pysähtyi, kun reservikomppania von Döbelnin sivustalla uhkasi saartaa venäläiset. Venäläisten hyökkäys tyrehtyi kokonaan, kun kapteeni von Konov tykkiensä kanssa tuli porilaisten avuksi. Pian venäläiset aloittivat uuden hyökkäyksen saatuaan joukkoihinsa vahvistusta, minkä vuoksi von Döbeln joutui komentamaan majuri Johan Adolf Grönhagenin kolme komppaniaa sekä majuri Johan Fredrik Eekin porilaispataljoonan taisteluun. Yksi komppania majuri Eekin pataljoonasta G. A. Brakelin johdolla hyökkäsi tien länsipuolelta venäläisiä vastaan. Toinen komppania puolestaan siirtyi tien vasemmalta puolelta kapteeni Carl Gripenbergin johtamana siellä taistellutta jääkäriketjua vahvistamaan. Näin venäläisjoukot oli ympäröity kahdelta suunnalta ja Filppulassa, Kauhajoen molemmilla puolilla ollut reservi lähti hyökkäämään venäläisten kimppuun, minkä jälkeen von Döbelnin joukot ajoivat venäläisjoukkoja takaa lähelle Päntänettä, Parjakannevan Kyynyn jokisillalle, jonka venäläiset polttivat.
»Voimakas tykkien jyske, kiväärinlaukausten pauke ja luotien suhina molempien taistelevien jääkäriketjuissa, jotka ulottuivat puolen peninkulman alalle, oli yhdessä valtavana vastakohtana ympäröivän luonnon majesteettiselle tyyneydelle.» 
(kuvaili mukana taistelussa ollut.)
Samoihin aikoihin, kun venäläiset torjuttiin Päntäneen suunnassa, oli venäläinen jalkaväki kahden tykkinsä kanssa eversti Koslovin johdolla hyökännyt Gyllencreutzin pohjalaisjoukkoja vastaan myös Nummijärven suunnasta, mutta hyökkäys kilpistyi pian pohjalaisrynnäkköön. Koslovin joukot yrittivät kiertää pohjalaisjoukkojen vasemmalle sivustalle, mutta pohjalaisten takana ollut porilaiskomppania torjui yrityksen. Samalla pohjalaiset aloittivat vastahyökkäyksen. Varsinkin kapteeni Konovin joukot kunnostautuivat hyökkäyksessä. Sen jälkeen Koslov joukkoineen alkoi perääntyä Nummijärvelle päin. Kellon ollessa yhdeksän olivat von Döbelnin joukot lyöneet ja karkottaneet venäläiset sekä Päntäneen että Nummijärven suunnilla.