stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Granaatti

Grossulaarikide Siperiasta, viistehiottu spessartiini (10×8 mm) sekä rodoliitti Tansaniasta.
Granaatti on ryhmä silikaattimineraaleja, joita yhdistää kemiallinen koostumus X3Al2(SiO4)3 ja kuutiollinen kidejärjestelmä. Alumiinin tilalla voi olla myös rauta tai kromi. Granaattikiteet ovat tavallisesti rombidodekaedrin (12-tahokas) tai ikositetraedrin (24-tahokas) muotoisia. Granaatin kovuus on 6,5–7,5 Mohsin asteikolla ja sen läpinäkyvyys täysin läpinäkyvästä läpinäkymättömään. Granaattien väriasteikko on hyvin laaja: yleisimpiä värejä ovat punainen, keltainen, ruskea ja vihreä, mutta granaateissa esiintyy lähes kaikkia värejä sinistä lukuun ottamatta. On löydetty myös granaatteja, jotka näyttävät päivänvalossa sinisiltä ja keinovalossa violetinpunaisilta.
Granaatti on yleinen mineraali metamorfisissa kivilajeissa ja joissakin magmakivilajeissa. Sitä esiintyy myös esimerkiksi upaesiintymissä pieninä rakeina ja palasina. Suomessa granaattia esiintyy myös yleisesti, ja sitä tavataan muun muassa punaisina läiskinä Lapin granuliiteissa, kiteinä Kalvolan nappikallion kiilleliuskeessa, Lapissa kullanhuuhdonnan yhteydessä ja uvaroviittikiteinä Outokummun kaivoksissa.
Granaatti on todennäköisesti saanut nimensä latinan jyvää tarkoittavasta sanasta granatus, mikä viittaa mineraalin tyypilliseen rakenteeseen selkeästi erottuvina jyvämäisinä kiteinä. Granaatti on suosittu korukivi, mutta sitä käytetään myös hionta-aineena.
Granaatista erotetaan kemiallisen rakenteen perusteella seuraavat kuusi tavallista mineraalia: pyrooppi, almandiini, spessartiini, grossulaari, uvaroviitti ja andradiitti. Niistä kolme ensiksi mainittua muodostavat omat ryhmänsä ja kolme viimeksi mainittua omansa.
Granaattimineraaleja > Pyrooppi

Pyrooppi on magnesiumalumiinisilikaatti, jonka kemiallinen kaava on Mg3Al2(SiO4)3. Sen väri vaihtelee syvän karmiininpunaisesta lähes mustaan. Pyroopin nimi juontuu kreikan kielen 'tulen kaltaista' tarkoittavasta sanasta. Läpinäkyviä pyrooppikiteitä käytetään usein jalokivinä. Pyrooppia esiintyy erityisesti serpentiniiteissä ja peridotiiteissa. Rodoliitti on lilanpunainen granaatti, joka koostuu pyroopista ja almandiinista suhteessa 2:1.
Pyrooppia kutsutaan myös nimillä Adelaiden rubiini, Amerikkalainen rubiini, Arizonan spinelli, Böömin granaatti ja Kap-rubiini.
Granaattimineraaleja > Almandiini

Almandiini on rauta-alumiinisilikaatti, jonka kaava on Fe3Al2(SiO4)3. Väriltään se on punainen vivahtaen usein violettiin tai ruskeaan. Sitä esiintyy monissa metamorfisissa kivilajeissa, kuten gneisseissä ja kiilleliuskeissa yhdessä muun muassa stauroliitin, kyaniitin ja andalusiitin kanssa. Almandiinia esiintyy runsaasti myös Sri Lankan jalokivisorassa, mistä johtuen sitä kutsutaan joskus harhaanjohtavasti Ceylonin rubiiniksi. Suomessa almandiinin tunnetuimpia esiintymispaikkoja ovat Inarin Lemmenjoen kullanhuuhdonta-alueet.
Granaattimineraaleja > Spessartiini

Spessartiini (spessartiitti) on mangaanialumiinisilikaatti, jonka kaava on Mn3Al2(SiO4)3. Se on saanut nimensä Spessartin kaupungin mukaan Saksan Baijerissa. Sitä esiintyy esimerkiksi graniittipegmatiitissa ja mangaania sisältävissä metamorfisissa kivilajeissa. Spessartiini voi olla väriltään mitä tahansa ruskehtavan oranssin ja violetinpunaisen väliltä, mistä johtuen sitä ei ole helppo erottaa silmämääräisesti pyroopista ja almandiinista.
Granaattimineraaleja > Grossulaari

Grossulaari on kalsiumalumiinisilikaatti, jonka kaava on Ca3Al2(SiO4)3. Sen nimi viittaa karviaiseen (Ribes grossularia), jonka marjoja hieman muistuttavia vihreitä granaattikiteitä on löydetty Siperiasta. Muita grossulaarin värejä ovat kanelinruskea, punainen ja keltainen. Sitä esiintyy muun muassa metamorfoituneissa kalkkikivissä ja niiden reunakarsissa. Tsavoriitti on ainoastaan Keniassa ja Tansaniassa esiintyvä smaragdinvihreä grossulaari, joka on erityisen haluttu kauneutensa vuoksi. Vanadiinia sisältävä muunnos on saanut nimensä ensimmäisen löytöpaikan, Kenian Tsavon mukaan. Madagaskarilta on löydetty valaistuksen mukaan väriään sinisestä violetinpunaiseen vaihtava muunnos, joka samoin on hyvin arvokas.
Grossulaaria kutsutaan myös nimillä Kalifornialainen rubiini ja Montanan rubiini.
Granaattimineraaleja > Uvaroviitti

Uvaroviitti on kalsiumkromisilikaatti, jonka kaava on Ca3Cr2(SiO4)3. Se on melko harvinainen, ja sitä tavataan muun muassa Venäjän Uralvuorilla sekä Suomen Outokummussa, jossa on yksi tunnetuimmista esiintymistä. Sitä esiintyy pieninä tummanvihreinä kiteinä kromiitissa, peridotiitissa ja serpentiniitissä. Yli karaatin kokoiset jalokiviluokan yksilöt ovat jo harvinaisuuksia.
Granaattimineraaleja > Andradiitti

Andradiitti on kalsiumrautasilikaatti, jonka kaava on Ca3Fe2(SiO4)3. Sen rakenne vaihtelee, samoin kuin väri (punainen, keltainen, ruskea, vihreä tai musta). Sitä esiintyy muun muassa karsikivissä, kalkkikiviin liittyvissä malmeissa ja alkaalikivissä. Demantoidi on arvokas kirkkaanvihreä muunnos, jonka nimi tulee sen timanttia muistuttavasta korkeasta dispersiosta. Topatsoliitti on keltainen tai kellanvihreä ja melaniitti taas täysin musta muunnos.
Granaattimineraaleja > Granaattien harhaanjohtavia kutsumanimiä

Almandiini: Alabanda-rubiini
Pyrooppi: Arizonan rubiini, Böömin rubiini, Kap-rubiini
Grossulaari: Granaattijade, Transvaal-jade, Montanan rubiini
Demantoidi: Siperian krysoliitti
Srilankalainen granaatti: Ceylonin rubiini, Kandy-spinelli
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Granaatti Wikimedia Commonsissa
Viistehiottu pyrooppikide
Uvaroviittikiteitä Uralilta, Venäjältä.
Luopajärvi

| Luopajärvi |
| --- | --- |
 Luopajärvi
 Koordinaatit: 62°34.805′N, 22°43.06′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaa
Kunta:  Kurikka
Entinen kunta:  Jalasjärvi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Korkeus:  95 m
Väkiluku:  750
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  61270
 
 www.jalasjarvi.fi/kylat/luopajarvi 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Luopajärvi on Kurikassa, entisen Jalasjärven kunnan  pohjoisosassa, Etelä-Pohjanmaalla sijaitseva 750 asukkaan kylä, jonka viljelylakeutta halkoo vilkasliikenteinen valtatie 19. Luopajärvi sijaitsee noin 12 kilometriä Jalasjärveltä Seinäjoelle päin. Luopajärveltä on matkaa Seinäjoelle noin 20 km. Luopajärveä on ojitettu 1800-luvulla siten, että Luopajärvi on kokonaan kuivunut ja muuttunut pelloksi.
Kylässä toimii noin 100 oppilaan, luokkien 1–6 peruskoulu, Luopajärven koulu. Luopajärven kylän selkein maamerkki on valtatie 19:n länsipuolella oleva ja vuonna 1916 perustettu Luopajärven Saha Oy. Se työllistää noin 20 henkilöä ja jalostaa puutavaraa sekä Suomen että ulkomaan markkinoille. Luopajärven Saha sai Jalasjärven Yrittäjien Vuoden Yrittäjä -palkinnon 1993.
Kylän keskustassa toimii rakennus-, maatalous- ja elintarvikeliike, jonka palveluita käyttävät monet rakentajat ja viljelijät kotikunnasta sekä naapurikunnista. Liikkeen yhteydessä toimii myös asiamiesposti. Luopajärvellä on kylätalo Pohjola.
Tuulimylly Luopajärvellä.
Museovirasto on luokitellut Luopajärven sekä valtakunnallisesti arvokkaihin maisema-alueihin että valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Kuuluisia luopajärveläisiä

Mikko Luopajärvi, kansanedustaja ja ministeri, Maalaisliitto
Martti Valkama, kansanedustaja, Kokoomus
Ossi Sandvik, puoluesihteeri, Perussuomalaiset
Aiheesta muualla

Luopajärvi
Käkelä, Matti (toim.): Sahalta näkyy valot, kylässä on kaikki hyvin : Luopajärven sahan yhdeksän vuosikymmentä. Luopajärvi: Luopajärven saha, 2003. ISBN 952-91-6894-2.
Nevala, Aino (toim.): Vanhaa ja uutta Luopajärveltä. Jalasjärven kansalaisopiston Luopajärven kyläkirjatoimikunta, 2004  ISBN 951-96741-1-X.
| n k Jalasjärvi |
| --- | --- | --- |
 Etelä-Pohjanmaa  Kurikka 
| Kylät |  Alavalli  Hirvijärvi  Ilvesjoki  Kirkonkylä  Jokipii  Keskikylä  Koskue  Luopajärvi  Taivalmaa  Ylivalli  |  |
| Järvet ja lammet |  Ahvenlammi  Hirvijärvi  Iso Madesjärvi  Iso Mujujärvi  Jalasjärvi  Kolhonjärvi  Koskutjärvi  Korpijärvi  Korvajärvi  Lamminjärvi  Liikajärvi  Liikapuron tekojärvi  Mustalampi  Pohjan Korpilammi  Pikku Mujujärvi  Ponsijärvi  Rummukkajärvi  Saarijärvi  Vähä Madesjärvi  |  |
| Joet ja virtavedet |  Hirvijoki  Ilvesjoki  Jalasjoki  Koskutjoki  Leväjoki  Mustajoki  Mustaluoma  Niskaluoma  Saariluoma  |  |
Gramex

Sisäänkäynti Gramexin silloisiin tiloihin Helsingissä vuonna 2016.
Gramex äänitemusiikin tekijänoikeusjärjestö ry on  muusikoiden, solistien, kapellimestarien ja äänitteiden tuottajien oikeuksien valvomiseksi perustettu tekijänoikeusjärjestö. Se valvoo oikeuksia, joista säädetään tekijänoikeuslainsäädännössä. Yhdistys kerää musiikin esittämisestä ja muusta kuin yksityiskäyttöön kopioinnista korvauksia. Kerätyt varat Gramex välittää asiakkailleen muun muassa musiikin radiosoiton perusteella.
Gramex perustettiin 12. toukokuuta 1967. Gramex muodostuu kolmesta yhdistyksestä, jotka ovat Muusikkojen Liitto ry, Musiikkituottajat ry ja Solo ry. Gramexin toimitusjohtajana toimii Ilmo Laevuo. Esittävät taiteilijat ja äänitteiden tuottajat ovat puolestaan asiakassuhteessa Gramexiin.
Korvaukset ja käyttöluvat

Gramex-korvauksia kerätään, kun cd-levyä, radiota tai muuta äänitemusiikkia esitetään julkisesti tai kun äänitteistä tehdään kopioita muuhun kuin yksityiskäyttöön. Yksityiseen käyttöön kopioimiseen ei tekijänoikeuslain 12 §:n mukaan tarvita lupaa. Lisäksi Gramex kerää korvauksia ja myöntää lupia musiikkivideoiden julkiseen esittämiseen. Gramex-korvauksia ei kerätä elävän musiikin esittämisestä. Gramex-korvaukset voivat määräytyä esimerkiksi käytetyn suojatun musiikin keston mukaan (minuuttikorvaus) tai musiikin esittämistilan koon tai asiakaspaikkamäärän mukaan.
Gramexin asiakkaat

Gramexin asiakkaat jakautuvat korvausten saajiin ja maksajiin. Gramexilla on asiakkaana noin 38 000 taiteilijaa ja 9 000 tuottajaa. Korvauksia maksavia asiakkaita on noin 30 000. Näitä ovat muun muassa radio- ja televisioyhtiöt, taustamusiikkia käyttävät kaupat, ravintolat ja laitokset, taustamusiikkioperaattorit sekä AV-tuottajat.
Gramexin korvauksensaaja-asiakkaaksi voi liittyä asiakassopimuksen solmimalla. Asiakassuhde voi syntyä sen jälkeen, kun tuottaja on tuottanut äänitteen tai taiteilijan esitys on tallennettu äänitteelle. Gramexilla ei ole liittymis- tai jäsenmaksuja. Lisäksi Gramex edustaa ulkomaisia korvauksensaajia tekijänoikeusjärjestöjen välisten vastavuoroisuussopimusten nojalla.
Gramexpress-lehti

Gramexin asiakaslehti on Gramexpress. Se ilmestyy neljästi vuodessa ja sen levikki on 48 000. Lehteä saavat sekä korvauksia maksavat  että korvauksia saavat asiakkaat. Lehden päätoimittaja on Gramexin apulaisjohtaja Lauri Kaira.
Musiikin edistäminen

Gramexin tehtävänä on valvoa ja edistää äänitteillä esiintyvien taiteilijoiden ja äänitteiden tuottajien tekijänoikeuslaissa säädettyjä oikeuksia, kerätä näille korvauksia sekä edistää suomalaisen säveltaiteen ja äänitetuotannon toimintaedellytyksiä.  Vuonna 2010 Gramex jakoi korvauksia yhteensä 14,7 miljoonaa euroa. Siitä kotimaiselle musiikille meni 11,2 miljoonaa euroa ja ulkomaiselle 3,5 miljoonaa.
Gramex on myös tärkeä rahoittaja Esittävän Säveltaiteen Edistämiskeskuksen (ESEK), Tekijänoikeuden tiedotus- ja valvontakeskus ry:n sekä Finnish Music Quarterlyn toiminnassa.
Esittävän Säveltaiteen Edistämiskeskus (ESEK)

ESEK on Gramexin yhteydessä toimiva erillinen yksikkö, jonka tarkoitus on edistää erilaisin tukitoimenpitein kotimaista esittävää taidetta. Yksikön toiminta rahoitetaan pääosin tekijänoikeusvaroista ja toiminnan piiriin kuuluu kaikki ammattimainen musiikin tekeminen. Edistämistoiminnan tarkoituksena on muun muassa äänitetuotannon, markkinoinnin, viennin, elävän musiikin tilaisuuksien ja koulutuksen tukeminen. Vuonna 2010 ESEK myönsi tukia noin 2,3 miljoonan euron edestä. Tukianomuksia tehtiin noin 2 100, joista 1 098 sai myönteisen päätöksen.
ESEK:n puheenjohtajana toimii (2011–2012) Hannu Saha, varapuheenjohtajana Juhani Merimaa ja hallituksen jäseninä Kai Amberla, Jutta Jaakkola, Minna Lindgren, Kimmo Valtanen ja Ahti Vänttinen. ESEK:n johtokuntaan kuului 1980-luvun ja vuoden 2007 välillä vakituisesti myös opetusministeriön edustaja. Käytäntö loppui, kun opetusministeriön johtaja Jukka Liedes valmistellessaan vuoden 2005 tekijänoikeuslain muutosta istui myös ESEKin hallituksessa ja sitä pidettiin sopimattomana.
Suomen ratifioitua Rooman sopimuksen vuonna 1983 ja ulkomaisten äänitteiden tultua näin korvausten alaisiksi Gramex sopi tuolloin ulkomaisten oikeudenomistajien kanssa järjestelyistä, joiden nojalla pääosa ulkomaisille oikeudenhaltijoille kuuluvista äänitteiden esityskorvauksista jäi Suomeen käytettäväksi alan yleisten toimintaedellytysten edistämiseen. Käytännössä raha kanavoidaan Esittävän säveltaiteen edistämiskeskuksen (ESEK) kautta. Vuoden 2010 toimintakertomuksen mukaan ESEKillä on 18,6 miljoonaa euroa tällaisia varoja. Vuodesta 1996 alkaen vuosittain yhä suurempi osa korvauksista on tilitetty ulkomaisille oikeudenhaltijoille.
Rights Agency Limitedin Gramex-haaste

Vuonna 2006 brittiläinen yksityinen tekijänoikeuksien valvontayritys haastoi Gramexin oikeuteen toimittamattomista tekijänoikeusmaksuista. Digitodayn ja Taloussanomien mukaan haasteessa olisi ollut kyse siitä, että Gramex on kerännyt Rights Agency Limitedin (RAL) edustamien ulkomaalaisten muusikoiden puolesta suomalaisilta musiikin käyttäjiltä tekijänoikeuslain mukaiset korvaukset, mutta on jättänyt ne tilittämättä oikeudenhaltijoille. Gramexin mukaan kyse on siitä, että RAL vaatii maksamaan korvaukset tililleen – muttei suostu hoitamaan kansainvälisen käytännön mukaisesti valtakirjoja ja asiakassopimuksia, joiden mukaan sillä olisi oikeus kerätä rahat kyseisten taiteilijoiden puolesta.. RAL:n mukaan Suomen laki ei vaadi sopimusta ja ihmetteli lisäksi miksi Gramex kieltäytyi tilittämästä rahaa myöskään hollantilaisen Sema-tekijänoikeusjärjestön kautta, jonka kanssa molemmilla osapuolilla oli sopimukset. Vuoden 2007 lopulla Gramex taipui maksamaan RAL:lle korvauksia  ja RAL perui kanteen.
Suomen nettiradioiden hiljeneminen 2001–2007

2000-luvun alussa suomalaiset radiokanavat ja Gramex eivät onnistuneet sopimaan nettiradiokäytön korvauksista, jolloin ensin kaupalliset nettiradiot hiljenivät vuonna 2001 ja vuonna 2003 Yleisradiokin lopetti omat nettiradiolähetyksensä. Radio Helsinki oli ainoa musiikkia soittanut suomalainen radio, joka piti nettiradionsa toiminnassa koko ajan.
Nettiradiosoiton sopimista vaikeutti osin myös radiokanavien ja Gramexin välinen oikeusjuttu siitä, että Gramexin asiakaskohtaiset sopimukset korvausten suuruudesta asettivat eri radioasemat eriarvoiseen asemaan. Vuonna 2005 korkein hallinto-oikeus vahvisti käräjäoikeuden päätöksen Gramexin 250 000 euron sakoista valtiolle määräävän markkina-aseman väärinkäytöstä. Samalla päätös vahvisti useiden radiokanavien osalta alhaisemmat tekijänoikeuskorvaukset. Vuonna 2006 käräjäoikeus antoi päätöksen Ylen vastaavasta oikeusjutusta, joka laski Ylen maksamia korvauksia Gramexille neljänneksellä.
Seuraavana vuonna myös nettiradioiden umpikuja alkoi selvitä ja ensin keväällä 2007 New York Times kirjoitti Gramexin tehneen kansainvälisen musiikin nettijakelun korvauksia hallinnoivan lisensointisopimuksen yhdysvaltalaisen IFPI:n kanssa. Kuukausi tämän jälkeen myös isot suomalaiset radioasemat ilmoittivat päässeensä sopimukseen Gramexin kanssa ja aloittavansa uudestaan nettiradiolähetykset.
Gramex tiedotti 1. heinäkuuta 2009 sopineensa kaupallisten radioiden kanssa uudesta korvausmallista. Samalla Gramexin ja Radio Novan välillä käyty oikeusprosessi tariffien tasosta keskeytettiin. Lyhytaikaisilla toimiluvilla toimivat paikallisradiot maksavat Gramex-korvauksia 37€/päivä 14 vuorokauteen saakka. Samanaikaisesta nettoradiolähetyksestä maksetaan 70€/viikko.
Gramex-palkinto

2011: Audio Rider & tj. Arvo Laitinen – kaupan alan taustamusiikkipalvelujen ja -tekniikan kehittämisen uranuurtajana
2012: RadioMedia & tj. Stefan Möller – yksityisen radiotoiminnan kehittämisestä
Aiheesta muualla

Gramexin kotisivu
Tekijänoikeusjärjestöt ravintoloiden kimpussa-artikkeli eri toimijoiden kytköksistä Suurtalousuutiset-lehdessä 8/2004
Pekka Gronow, 04.06.2007, Ei Gramexillakaan ole helppoa, osa 2 (analyysiä Rights Agency vs Gramex haasteesta)
Rights Agency vs Gramex oikeuskäsittelyn dokumentit
List of Copyright Collection Societes
50 vuotta yhtä soittoa : Gramexin vuodet 1967–2017. Toim. Heimo Hatakka. Gramex ry, 2017. ISBN 978-952-93-9022-9.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 2 
Muut:  MusicBrainz label
Luujauho

Luujauho on maaperän lannoitteena ja aiemmin myös kotieläinten kivennäisrehuna käytetty luista valmistettava jauhe. Teurastamoilta saatavat luut voidaan ensin keittää vedessä tai vesihöyryssä, jolloin rasva ja liima-aineet saadaan erilleen ennen luiden jauhamista. Toinen tapa rasvan erottamiseksi on käsitellä rouhittuja luita bensiinillä.
Rehuluujauho sisältää pääasiassa trikalsiumfosfaattia Ca3(PO4)2 ja siinä on noin 32 prosenttia kalsiumia ja 14 prosenttia fosforia. Lannoitteena luujauhoa on käytetty Etelä-Euroopassa vuosisatoja viiniköynnösten ja öljypuiden kasvun edistämiseen. Nykyisin luujauhoa käytetään mm. luomuviljelyssä yksinään tai osana luonnonmukaisia lannoiteseoksia, esimerkiksi verijauho-luujauhoseoksena.
Liha- ja luujauhoa.
Kasa luujauhoa.
Heikki Luostarinen

Antti Heikki Luostarinen (s. 7. helmikuuta 1957 Lahti) on Tampereen yliopiston tiedotusopin professori. Hänen tutkimusalojaan ovat propaganda, sotajournalismi ja sotilaallinen tiedotustoiminta, toimitustyö ja toimittajan yhteiskunnallinen rooli, journalismi ja kansalaisuus, journalismi ja yhteiskunnallinen muutos sekä journalismi ja kansallisvaltioiden kehitys.
Luostarinen on usein kommentaattorina etenkin sodan ja kriisien sekä tiedonvälityksen suhteita käsiteltäessä.
Kirjoja

Perivihollinen: Suomen oikeistolehdistön Neuvostoliittoa koskeva viholliskuva sodassa 1941–44 (Vastapaino, 1986) ISBN 951-9066-15-2 (nid.)
Avauksia journalismikritiikkiin [Taisto Hujasen kanssa] (toim.) (Tampereen yliopisto, 1990) ISBN 951-44-2681-9 (nid.)
Luostarinen, Heikki & Väliverronen, Esa: Tekstinsyöjät: Yhteiskuntatieteellisen kirjallisuuden lukutaidosta.  Tampere: Helsinki:  Vastapaino: Otus, 1991.  ISBN 951-9066-43-8  Teoksen verkkoversio (PDF). (Arkistoitu – Internet Archive)
Persianlahden sota ja journalismi [Hannu Niemisen kanssa] (toim.) (Tampereen yliopisto, 1991) ISBN 951-44-2953-2 (nid.)
Opasta, kärsi ja unhoita: avuksi tutkielman laatijoille [Jyrki Jyrkiäiseen ja Hannu Niemisen kanssa] (Tampereen yliopisto, 1992) ISBN 951-44-3200-2 (nid.)
Vanhan vainoojan poika ja Vaihduntakuvio [teoksessa Toimittaja ja pakolaiskysymykset: journalismikriittisiä kannanottoja pakolaisasioiden käsittelystä suomalaisissa tiedotusvälineissä] (toim. Jukka Sihvola) [Tampereen yliopiston täydennyskoulutuskeskus, 1992] ISBN 951-44-3047-6 (nid.)
Mielen kersantit: julkisuuden hallinta ja journalistiset vastastrategiat sotilaallisissa konflikteissa (Hanki ja jää, 1994) ISBN 951-8916-46-2 (sid.)
Sopulisilppuri: mediakritiikin näkökulmia [toimittajat Heikki Luostarinen, Ullamaija Kivikuru, Merja Ukkola] (Helsingin yliopiston Lahden tutkimus- ja koulutuskeskus, 1996) ISBN 951-45-7150-9 (nid.)
Median varjossa [Touko Perkon ja Raimo Salokankaan kanssa] (toim.)  Mediainstituutti, Jyväskylän yliopisto, 2002 ISBN 951-39-1327-9 (nid.)
Aiheesta muualla

Heikki Luostarinen : Viinantuoksuinen kulttuurisankari. Toimittajien alkoholinkäytön historiaa, Alkoholipolitiikka Vol. 47: 247-253, 1982
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Alankomaat
Tapio Luoma

| Tapio Luoma |
| --- | --- |
 Arkkipiispa Tapio Luoma.
Turun ja Suomen arkkipiispa
 1.6.2018– 
Edeltäjä:  Kari Mäkinen
Espoon hiippakunnan piispa
 12.2.2012–1.6.2018 
Edeltäjä:  Mikko Heikka
Seuraaja:  Kaisamari Hintikka
Seinäjoen kirkkoherra
 2002–2012 
Edeltäjä:  Jussi Pelto-Piri
Seuraaja:  Jukka Salo
Henkilötiedot
Koko nimi:  Tapio Juhani Luoma
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1962 (ikä 62) Kurikka
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  arkkipiispa
Vanhemmat:  Veikko Luoma Sirkka Hautamäki
Puoliso:   Pirjo Anneli Pekuri (vih. 1986) 
Muut tiedot
Koulutus:  Pappisvihimys (1987) teologian tohtori (1999)
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Uskonto:  kristinusko
Tunnustuskunta:  luterilaisuus
Tapio Juhani Luoma (s. 15. kesäkuuta 1962 Kurikka) on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon nykyinen arkkipiispa 1. kesäkuuta 2018 alkaen. Luoma on vihitty papiksi 1987. Hän on oppiarvoltaan teologian tohtori (1999). Hänen väitöskirjansa on nimeltään Incarnation and Physics – Natural Science in the Theology of Thomas F. Torrance (Oxford University Press 2002), ja siinä hän käsittelee teologian ja luonnontieteiden suhdetta. Väitöskirjansa lisäksi Luoma on julkaissut muun muassa hartauskirjoja.
Hän on ennen piispaksi valintaansa työskennellyt apupappina ja kappalaisena Peräseinäjoella 1987–1998, Ilmajoella kappalaisena 1998–2002 ja vuodesta 2002 Seinäjoen kirkkoherrana. Lapuan hiippakunnan pappisasessorina hän toimi 2001–2007 ja Etelä-Pohjanmaan rovastikunnan lääninrovastina 2010–2012.  Hän on ollut kirkolliskokouksen jäsen vuodesta 2008 sekä useiden kirkollisten toimielinten jäsen. Hänet on valittu vuoden papiksi vuonna 2000. Hänet vihittiin piispanvirkaan 12. helmikuuta 2012, ja hän toimi Espoon hiippakunnan piispana 2012–2018.
Luoma on opiskellut laulua Kalevi Ollin johdolla ja suorittanut laulun I-tutkinnon. Hän on toiminut Yleisradion kuuluttajana 1986–1987.
Näkemyksiä

Aiemmin Luoma ei kannattanut samaa sukupuolta olevien kirkollista vihkimistä ja piti avioliittoa vain miehen ja naisen välisenä. Myös kirkolliskokouksen päätös oli toukokuussa 2018 kielteinen vihkimiseen. Sittemmin Luoman kanta on muuttunut. Hän toivoo, että kirkossa sallittaisiin samaa sukupuolta olevien parien vihkiminen niille papeille, jotka sen haluavat tehdä. Luoman mukaan muutos on tulossa vääjäämättä. Luoma on antanut tukensa myös eheytyshoidot kieltävälle kansalaisaloitteelle. Hän on muistuttanut, ettei kirkon virallisissa kannanotoissa homoseksuaalisuutta ole enää vuosikymmeniin sanottu synniksi.
Luoma on ottanut kantaa myös rasismikeskusteluun. Luoman mukaan kristillisessä uskossa rasismi on syntiä, sillä ihmisarvo ei määräydy ihmisten keskinäisen sopimuksen perusteella, vaan ihmisarvo on annettu ihmisille Jumalan luomina olentoina.
Lokakuussa 2023 Luoma arvosteli nettisivuilleen kirjoittamassa tekstissä Orpon hallituksen hallitusohjelmaa muun muassa työnteon nostamisesta liian korkeaan arvoon. Hän myös puolusti kirkon oikeutta ottaa kantaa yhteiskunnallisiin kysymyksiin.
Kunnianosoitukset

Suomen Leijonan suurristi (6.12.2023).
Rauhanpuun muistomitali (Servare et Manere, 2022).
Teokset

Incarnation and physics : Thomas F. Torrence's christological bridge between theology and the natural sciences . Peräseinäjoki]: T. Luoma, [1999] ISBN 952-91-0348-4. - Väitöskirja Helsingin yliopisto 1999
Incarnation and physics : natural science in the theology of Thomas F. Torrance. Tapio Luoma. New York : Oxford University Press, 2002. (American Academy of Religion academy series.). ISBN 0-19-515189-5
Iloa ja siunausta sinulle. Tapio Luoma. Helsinki : Minerva, 2013 ISBN 978-952-492-801-4
Siunausta ja varjelusta elämääsi. Minerva, 2015 ISBN 978-952-312-114-0
Ytimessä : #365 sytykettä elämään. Tapio Luoma.Kirjapaja, 2017 ISBN 978-952-288-756-6
Siunauksen siivin. Minerva, 2017 ISBN 978-952-312-496-7
Sanan aika 2018-2019. Kirjapaja, 2018 ISBN 978-952-288-954-6 (ilmestyy 9/2018)
Arkkipiispan talossa -podcast. (24.5. 2023 alkaen.)
Tyttöbändi

Spice Girls on maailman myydyin tyttöbändi.
Girls’ Generation.
Tyttöbändiksi saatetaan kutsua musiikkiyhtyettä, joka koostuu nuorista naispuolisista esiintyjistä, erityisesti kevyttä popmusiikkia esittävistä. Tyttöbändiksi saatetaan kutsua myös yhtyettä, jonka laulajat ovat naispuolisia, jolloin taustabändissä voi olla myös miehiä.