stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Komposti
Kompostoituminen

Kompostoituminen tarkoittaa biojätteen hajoamista ravinteiksi. Kompostoitumista tapahtuu luonnossa normaalisti, esimerkiksi havumetsän maaperässä karike kompostoituu hitaasti. Ihminen taas voi koota jätteitä kasoiksi ja pyrkiä vauhdittamaan kompostoitumista. Kompostin hoidon tarkoituksena on pitää hajoaminen tehokkaana jotta kompostin lämpötila pysyy tarpeeksi korkeana, että haitalliset bakteerit ja rikkaruohojen siemenet tuhoutuvat. Suomen oloissa  jätteen hajoaminen lämpimässä kompostissa jatkuu myöhempään syksyyn kuin hoitamattoman tunkion.  Jotta komposti toimisi hyvin, siinä täytyy olla sopivassa suhteessa hiiltä, happea, typpeä ja vettä.
Kompostien käyttö

Suomessa kompostoidaan nykyisin kotitalouksista kerättyä biojätettä erillisissä kompostointilaitoksissa. Suurin syy tähän on pyrkimys vähentää biojätteen määrää kaatopaikoilla. Muoviin pakatut ruuantähteet mätänevät ja tuottavat muun muassa kasvihuonekaasu metaania, kun taas kompostorissa samat jätteet tuottavat käyttökelpoista multaa.
Talousjätteestä noin kolmasosa on biohajoavaa. lähde? Taajama-alueilla ruoantähteitä sisältävät avokompostit ja tunkiot ovat kiellettyjä muun muassa hajuhaittojen ja rottien leviämisen estämiseksi, sen sijaan luukulla suljettavan laatikon sisällä oleva kompostori tai pelkkien puutarhajätteiden avokompostointi on sallittu.
Kompostori

Kompostori on säiliö, jonka sisällä kompostoidaan puutarha- ja talousjätettä. Sana otettiin Biolan Oy:n käyttöön tuotenimen osaksi,lähde? kun professori Toivo Rautavaara oli käynyt Itävallan puutarhamessuilla ja nähnyt siellä teollisesti valmistetun ”kompostin tekijän”. Yhteistyössä Biolanin kanssa kehitettiin Itävallan mallin innoittamana ensimmäinen suomalainen kompostoitumista nopeuttava laite, jonka nimeksi otettiin Kompostori. Konemuovi Oy valmisti muuntajan koppeja, jonka muotilla ensimmäiset Biolan Kompostorit syntyivät vuonna 1977.
Suomessa

Suomessa kiinteistön tulee tehdä kompostointi-ilmoitus jätehuoltoviranomaiselle vuoden 2022 loppuun mennessä, jos kiinteistössä kompostoidaan keittiössä syntyvää biojätettä, eikä kiinteistö kuulu biojätteen keräyksen piiriin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kompostorin valinnasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Suljettava muovinen kompostori
Veikko Koppinen

Veikko William Koppinen, salanimi: Viljami Korpi, (31. maaliskuuta 1910 Multia – 15. huhtikuuta 1993) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka palveli myös rajavartiolaitoksessa ja oli sissitoiminnan asiantuntija.
Koppinen valmistui kadettikoulusta 1932, kävi sodan jälkeen sotakorkeakoulun 1946 ja tuli nimitetyksi yleisesikuntaupseeriksi 1948. Koppisen sotilasuran alku sijoittui Karjalan kaartiin, jossa hän oli nuorempana upseerina 1932–1935. Vuodet 1935–1939 hän toimi yleisesikunnassa toimistoupseerina. Talvisodan alettua hänet sijoitettiin JR 33:een komppanianpäälliköksi. Välirauhan aikana hän työskenteli mm. 2. prikaatissa ja jatkosodan alettua JR 23:ssa. 11. divisioonan esikunnassa Koppinen työskenteli toimistopäällikkönä 1942–1943 sekä 1944 esikuntapäällikkönä.
Sodan jälkeen Koppinen toimi pääesikunnassa ja sotakorkeakoulun jälkeen hän myös opetti siellä 1947–1949. Vuosina 1949-1951 hän toimi pataljoonan komentajana JR 6:ssa. Lounais-Suomen sotilasläänin esikuntapäällikkönä hän työskenteli 1951–1952. Taistelukoulun johtajan apulaisena Koppinen toimi 1952–1957, ja vuodet 1957–1962 Sotakorkeakoulussa. Pääesikunnassa komentopäällikkönä hän työskenteli 1962–1965, mistä siirtyi rajavartiostojen päällikön apulaiseksi seuraavaan vuoteen asti. Vuonna 1966 hänet nimitettiin rajavartiostojen päälliköksi, mitä tehtävää hän hoiti vuoteen 1970 asti.
Ylennykset: Vänrikki 1930, luutnantti 1934, kapteeni 1940, majuri 1942, everstiluutnantti 1952, eversti 1957, kenraalimajuri 1962, kenraaliluutnantti 1966.
Koppinen kirjoitti sissisodankäyntiä Suomessa kuvaavan fiktiivisen teoksen Räjähtävä tyhjyys, joka julkaistiin postuumisti vuonna 2012.
Teokset

Räjähtävä tyhjyys, Apali 2012 978-952-5877-17-5
Kirjallisuutta

Kallio, Kaiju (toim.): Mun kaunis kultasein! : vanhempieni Veikko ja Martta Koppisen rintamakirjeitä vuosilta 1941-1945.  Espoo:  Kaiju Kallio, 2009.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat
Konsuli (ooppera)

Konsuli (engl. The Consul) on Gian Carlo Menottin säveltämä kolminäytöksinen ooppera, johon hän myös kirjoitti libreton. Teos esitettiin ensimmäistä kertaa 1. maaliskuuta 1950 Philadelphiassa. Sen pohjana oli 12. helmikuuta 1947 ilmestynyt lehtikirjoitus itsemurhan tehneestä puolalaisesta, joka ei ollut onnistunut saamaan viisumia Yhdysvaltoihin.
Konsuli on säveltäjänsä ensimmäinen täysikestoinen ooppera. Menotti sai sillä vuoden 1950 musiikin Pulitzer-palkinnon.
Magdan roolin tulkitsi kantaesityksessä Patricia Neway. Äitinä oli Marie Powers.
Roolit

Magda Sorel (sopraano)
ulkomaalainen nainen (sopraano)
Anna Gomez (sopraano)
äänilevyn ääni (sopraano)
sihteeri (mezzosopraano)
äiti (altto)
Vera Boronel (altto)
taikuri Nika Magadoff (tenori)
John Sorel (baritoni)
Assan (baritoni)
Herra Kofner (bassobaritoni)
Salaisen poliisin agentti (basso)
Lisäksi kahdella etsivällä on oopperassa mykät roolit.
Orkesterin kokoonpano

huilu
oboe
klarinetti
fagotti
2 käyrätorvea
2 trumpettia
pasuuna
lyömäsoittimet
harppu
piano
jouset
Aiheesta muualla

Oopperan juoni Arizona Operan sivuilla (englanniksi)
Joonas Konstig

| Joonas Konstig |
| --- | --- |
 Joonas Konstig Kirjan ja ruusun päivänä Helsingissä 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1977 (ikä 47–48) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tyylilajit:  novelli, proosa
Esikoisteos:  Ahneet ja viattomat (2008)
Palkinnot
 Kalle Päätalo -palkinto (2012) 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Joonas Konstig (s. 1977 Helsinki) on suomalainen kirjailija.
Elämä ja ura

Konstig on opiskellut kulttuuriantropologiaa ja kirjallisuutta Helsingin yliopistossa. Konstigin esikoisteos, novellikokoelma Ahneet ja viattomat (2008), oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon ja Tiiliskivi-palkinnon saajaksi. Konstigin novelli ”Pajunkissat” oli äidinkielen ylioppilaskokeen aineistona keväällä 2010. Hänen novellejaan on julkaistu myös antologioissa. Käännöksistä mm. englanniksi ovat ilmestyneet Douglas Robinsonin kääntäminä novellit “Pussy Willows” (“Pajunkissat”) ja “The Right Place” (“Sopiva paikka”), joista viimeisin Lola M. Rogersin toimittamassa teoksessa Words Without Borders (2014).
Konstigin esikoisromaani Kaikki on sanottu (2011) sai Gummeruksen Kalle Päätalo -palkinnon vuonna 2012. Hänen toinen romaaninsa Totuus naisista ilmestyi vuonna 2013 ja kolmas romaani Perkele vuonna 2015. Elokuussa 2017 Perkele oli HelMet-kirjallisuuspalkintoehdokkaana.
Joulukuusta 2013 kesäkuuhun 2015 Konstig kirjoitti ruoka-aiheisia kolumneja Helsingin Sanomiin. Häneltä ilmestyi ruoka-aiheinen teos Pyhä ruoka: Mitä oikein saa syödä? syksyllä 2016. Konstig on kritisoinut muun muassa kasvissyöntiä. Vuodesta 2016 alkaen Konstig on toiminut kouluttajana yrityksessä Tarina-akatemia. Hän oli yhdessä tiedetoimittaja Marko Hamilon kanssa perustamassa Oikea Media -verkkolehteä vuonna 2017, mutta jätti lehden pian sisältöön pettyneenä.
Konstig on opettanut luovaa kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa. Hän on ollut Suomen Kirjailijaliiton jäsen vuodesta 2012lähde?. Konstig on kirjoittanut kolumneja myös muun muassa Kirkko ja kaupunki -lehteen. Hän on esiintynyt puhujana useissa kirjallisuus-, kulttuuri- ja ruoka-aiheisissa tilaisuuksissa. Vuodesta 2016 Konstig on kirjoittanut lautapeliaiheista blogia Puutyöläinen. Teoksen Vuosi herrasmiehenä (2017) jälkeen Konstig on pitänyt myös koulutuksia tapakulttuurista. Teoksesta ilmoitettiin jouluna 2018 olevan suunnitteilla elokuva.
Konstig on kirjoittanut kolumneja Yleisradiolle vuodesta 2020. Hän on ollut Espoon Kirjailijoiden puheenjohtaja vuodesta 2021.
Teokset

Ahneet ja viattomat.  (Novellikokoelma)  Helsinki:  Gummerus, 2008.  ISBN 978-951-20-7730-4
Kaikki on sanottu.  Helsinki:  Gummerus, 2011.  ISBN 978-951-20-8603-0
Totuus naisista.  Helsinki:  Gummerus, 2013.  ISBN 978-951-20-9169-0
Perkele.  Helsinki:  Gummerus, 2015.  ISBN 978-951-24-0075-1
Timo Vihavainen, Marko Hamilo & Joonas Konstig (toim.): Mitä mieltä Suomessa saa olla: suvaitsevaisto vs. arvokonservatiivit.  Helsinki:  Minerva, 2015.  ISBN 978-952-312-123-2
Pyhä ruoka: Mitä oikein saa syödä?  Kosmos, 2016.  ISBN 978-952-7144-10-7
Vuosi herrasmiehenä. Kuinka entinen punkkari opetteli miehisiä hyveitä. WSOY 2017.
Vaaran vuodet , romaani. WSOY 2020 ISBN 978-951-0-44248-7
Viimeinen kaatunut : romaani.  Helsinki:  WSOY, 2021.  ISBN 978-951-0-46470-0
Sotaan syyllinen : romaani.  Helsinki:  WSOY, 2022.  ISBN 978-951-0-48041-0
Hyvät naiset & herrat : tyyli, käytös ja sydämen sivistys.  Helsinki:  WSOY, 2024.  ISBN 978-951-0-49428-8
Aiheesta muualla

Joonas Konstigin verkkosivut
Joonas Konstig haastattelu Prosak-proosaklubilla Kirjastokaista.fi. 19.2.2013.
Joonas Konstig Prosak-proosaklubilla 12.4.2016 Kirjastokaista.fi.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Koodinvaihto

Koodinvaihto (engl. code-switching) tarkoittaa käytetyn kielen tai murteen vaihtelua samassa keskustelussa. Koodinvaihto on noussut kielitieteen tutkimuskohteeksi 1970-luvulta alkaen. Ensimmäisenä keskeisenä tutkijana pidetään John J. Gumperzia. Koodinvaihto kuuluu ns. kontekstivihjeisiin ja kielitieteellisen pragmatiikan ja keskusteluntutkimuksen alaan.
Vielä 1940–1950-luvulla koodinvaihtoilmiöitä pidettiin kielen rappeutumisena, mutta 1980-luvulta alkaen koodinvaihtoa on alettu pitää normaalina kaksi- ja monikielisyyden piirteenä. Peter Auer arvioi, että koodinvaihto ei ainoastaan heijasta sosiaalisia tilanteita vaan pyrkii myös luomaan niitä.
Koodinvaihto erotetaan muista kielikontaktin ilmiöistä, kuten lainautumisesta, pidgin- ja kreolikielistä sekä käännöslainoista (engl. calques). Lainaaminen vaikuttaa sanastoon, kun taas koodinvaihto tapahtuu yksittäisissä puheakteissa. Pidgin- ja kreoli-kielet ilmaantuvat, kun yhteistä kieltä ei löydy, kun taas koodinvaihdossa puhujat osaavat useampia kieliä sujuvasti. Englanninkielisessä terminologiassa käytetään ajoittain myös nimitystä code-mixing.
Gumperzin jaottelu

Koodinvaihto voidaan Gumperzin mukaan jakaa kahteen lajiin: tilanteiseen ja metaforiseen koodinvaihtoon. Tilanteinen koodinvaihto tarkoittaa, että tietyssä tilanteessa käytetään aina tietynlaista kielen rekisteriä (ns. diglossia); se liittyy rakenteeltaan tunnistettavaan puhetapahtuman vaiheisiin. Metaforinen koodinvaihto puolestaan palvelee keskustelun tarkoitusperiä ja esimerkiksi erottaa vanhan tiedon uudesta, korostaa tärkeyttä tai vastakohtaisuutta, ilmaisee puhujan suhtautumista viestiinsä jne. Koodi vaihtelee yksityisen viestin sisällä, ja se voi korvata yksikielisessä puheessa käytettävät metaforat. Koodinvaihto välittää merkitystä, mutta se ei ole vakioinen, vaan se ”neuvotellaan” yksityisessä puhetilanteessa. Merkitys voi muuttua, kun saadaan lisää tietoa.
Metaforinen koodinvaihto sisältää erilaisia pragmaattisia konventioita. Ne ovat tilannekohtaisia tulkintaennakointeja, jotka vaikuttavat viestinnän laa­tuun. Konventiot ovat erityisen tavallisia affektiivisessa viestinnässä (pyynnöt, vetoomukset, kiihtynyt keskustelu). Kaksikieliset keskustelijat eivät ole meta­forisessa koodinvaihdossa välttämättä tietoisia siitä, mitä koodia he kulloinkin käyttävät. Koodit eivät vaihtele jonkin vakiomallin mukaisesti, vaan vaihtelu perustuu kulloisenkin tilanteen abstraktiin ymmärtämiseen. Keskustelijat välittävät metaforista tietoa siitä, miten heidän sanoihinsa tulisi suhtautua. Koodinvaihto ei ole ohimenevä välivaihe vaan pysyvä tilanne. Se ei ole vält­tämättä merkki puutteellisesta kielitaidosta vaan enemmänkin monikielisyydestä. Tietyissä tilanteissa koodinvaihto sinänsä on odotusarvo, mutta toisinaan yksityisellä vaihdoksella on merkitys.
Metaforassa liitetään peräkkäin sanoja, jotka eivät kuulu yhteen: niiden ääriviivat eivät ”loksahda” yhteen, vaan niiden väliin jää kuilu. Tuttuja sanoja käytetään uudella tavalla (esimerkki talouselämästä: ”korot laukkaavat”). Koodinvaihdossa tämä korvataan eri kielten tai murteiden peräkkäinasettelulla. Ihminen hämmentyy tai pitää lausetta merkityksettömänä. Mutta koska ihminen ei kestä hämmennystä, hän aloittaa merkitystyön. Hän antaa sanain työstää toisiaan, ”värjätä” toisiaan. Niinpä ne merkityskentän osat, jotka ovat lähinnä toisiaan, alkavat lähentyä merkitystyön tuloksena. Sanojen merkitykset laajenevat, ja syntyy uusi merkitys. Tämän uuden merkityksen kautta pystymme näkemään jotain uutta maailmasta. Sitä, mitä metaforassa sanotaan, ei voi muulla tavoin sanoa.
Myers-Scottonin jaottelu

Carol Myers-Scotton käyttää tilanteisen ja metaforisen koodinvaihdon ase­mesta jaottelua tunnusmerkitön ja tunnusmerkkinen koodinvaihto. Tun­nus­merkitön koodinvaihto tarkoittaa suunnilleen samaa kuin Gumperzin ti­lan­teinen koodinvaihto. Tunnusmerkkinen koodinvaihto tarkoittaa, että pu­hu­ja sanoutuu irti (engl. disidentifies himself with) odotuksenmukaisesta oikeus–velvollisuus-rypäästä. Koodinvaihdon keinoin hän sanoo: ”Pane syrjään kaik­ki ennakko-odotukset, joita Sinulla sosiaalisten normien nojalla on täl­lai­sista tilanteista. Haluan, että tarkastelet minua tai suhdettamme toisin.” Tunnusmerkkisen koodinvaihdon avulla voidaan il­maista mm. ylemmyyttä ja vihaa. Tunnusmerkkinen koodinvaihto sisältää ”kai­ku­ja” toisesta oikeus–velvollisuus-rypäästä. Jyrki Kalliokoski viittaakin bah­ti­nilaiseen tietoisuuksien polyfoniaan ja transtekstuaalisuuteen. — Tunnus­merk­kinen koodinvaihto on keksintö siellä missä ja siinä miten sitä käytetään. Pu­huja ottaa riskin koettaessaan koodinvaihdon avulla saada kuulijan arvaamaan, mikä on hänen tarkoituksensa.
Koodinvaihto on kaksikielisten ihmisten tietoisuutta siitä, että oma käyttäytymismalli on vain yksi mahdollisuus monista, siitä että viestintätapa vaikuttaa puhujan tarkoitusperien arvioimiseen, ja siitä, että on olemassa toisia, joilla on erilaiset viestintätottumukset ja nämä voidaan ottaa huomioon ja näitä voidaan myös jäljitellä erikoistehojen aikaansaamiseksi. Koodinvaihtostrategioiden avulla otetaan selvää yhteisistä taustatiedoista. Voidaan selvittää, kuu­lu­taanko samaan ryhmään, ja voidaan myös sulkea ulkopuoliset pois keskuste­lusta. Osallistujien on oltava herkkiä hienovaraisille vihjeille. Oletamme, että ne, joilla on yhteinen tausta kanssamme, suhtautuvat meihin suopeasti.
Kirjallisuutta

Auer, Peter 1984: Bilingual Conversation. Amsterdam: John Benjamins.
Auer, Peter 1992: Introduction: John Gumperz’ Approach to Contextualization. — The Contextualization of Language (toim. Peter Auer & Aldo di Lucio), s. 1–37. Pragmatics and Beyond, new series 22. Amsterdam: Rodopi.
Enckell, Henrik 2002: Metaphor and the psychodynamic functions of the mind. Kuopion yliopiston julkaisuja D, Lääketiede, 265. [Väitöskirja.] Kuopion yliopisto, Kuopio. ISBN 951-781-865-3 ISSN 1235-0303 PDF
Gumperz, John J. 1982: Discourse Strategies. Cambridge: Cambridge University Press.
Heller, Monica 1988: Codeswitching: Anthropological and Sociolinguistic Perspectives. Berlin: Mouton de Gruyter.
Kalliokoski, Jyrki 1995: Koodinvaihto ja keskustelun moniäänisyys. — Virittäjä 1 (99. vsk.), s. 2–22.
Kalliokoski, Jyrki – Kotilainen, Lari – Pahta, Päivi (toim.) 2009: Kielet kohtaavat. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. ISBN 978-952-222-081-3
Lantto, Hanna: Code-switching in Greater Bilbao: A Bilingual Variety of Colloquial Basque.  (Diss)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 2015.  ISBN 978-951-51-1183-8  Teoksen verkkoversio.
Milroy, Leslie – Muysken, Pieter 1995: One Speaker, Two Languages: Cross-Disciplinary Perspectives on Code-Switching. Cambridge: Cambridge University Press.
Myers-Scotton, Carol 1993: Social Motivations for Codeswitching. Evidence from Africa. Oxford: University Press.
Palmén, Helena: Identitet i samspråk: Kodväxling till standardvarietet som risk och resurs i östnyländska samtal på dialekt.  (Diss. Nordica Helsingiensia, 34. Dialektforskning, 4)  Helsingfors:  Helsinfors universitet, 2014.  ISSN 1795-4428  ISBN 978-952-10-9735-5  Teoksen verkkoversio.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Israel  Yhdysvallat  Tšekki
Päiväntasaajan Guinean kansalliskirjasto

| Päiväntasaajan Guinean kansalliskirjasto> Biblioteca Nacional de Guinea Ecuatorial |
| --- | --- |
Osoite:  Malabo, Päiväntasaajan Guinea
Koordinaatit:  3.7560°S, 8.7828°E (Google Earthin mukaan)
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Päiväntasaajan Guinean kansalliskirjasto (esp. Biblioteca Nacional de Guinea Ecuatorial, lyhennys BnGE) on Päiväntasaajan Guinean pääkaupungissa Malabossa toimiva kansalliskirjasto. Kirjasto avattiin yleisölle 4. kesäkuuta 2009. Hallinnollisesti se on maan kulttuuri- ja turismiministeriön alainen valtiollinen laitos.
Vuonna 2013 kansalliskirjaston kokoelmissa oli noin 60 000 kirjaa. Kansalliskirjaston johtajana eli kansalliskirjastonhoitajana toimi Guillermina Mekuy Mba Obono (10/2017).
Kirjasto pyrkii säilytämään, konservoimaan ja tuomaan julkisuuteen Päiväntasaajan Guineaa koskevia  arkistoituja kokoelmia. Kansalliskirjasto  kerää kansakuntaa koskevaa kirjallista kulttuuriperintöä. Se pyrkii Päiväntasaajan Guineaa koskevan kulttuuritutkimuksen monialaiseksi keskittymäksi esimerkiksi myös maalaustaiteen, kuvanveiston, elokuvan, teatterin aloilla. Kirjastolla on myös oma taidekokoelma.
Yli 15-vuotiaista Päiväntasaajan Guinean asukkaista lukutaitoisia oli YK:n kehitysohjelma UNEPin mukaan 95,3 prosenttia vuonna 2015.
Aiheesta muualla

Marcel Lajeunesse & Henri Sène (2004) Legislation for library and information services in French-speaking Africa revisited. (Abstrakti; The International Information & Library Review, 36 (4), Dec. 2004, pp. 367-380) (englanniksi) (sciencedirect.com)
Antti Pätilä

Antti Pekka Juhani Pätilä (s. 1955) on Ruokolahden entinen kunnanjohtaja. Ruokolahden kunnanvaltuusto valitsi hänet vuonna 2010 kunnanjohtajaksi yksimielisesti. Aiemmin hän oli työskennellyt markkinointi- ja kehittämisjohtajana. Aikaisemmin hän työskenteli Vihdin kunnanjohtajana. Ainakin marraskuussa 2013 hän oli Etelä-Karjalan suurituloisin kunnanjohtaja. Hänen seuraajansa Ruokolahden kunnanjohtajana vuodesta 2018 on Tuomo Sallinen.
Konnanmarjat

| Konnanmarjat |
| --- | --- |
 Mustakonnanmarja (Actaea spicata)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Konnanmarjat Actaea  L. (1753)
Synonyymit
 Kimikit Cimicifuga Wernisch. 
Katso myös
   Konnanmarjat Wikispeciesissä   Konnanmarjat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Konnanmarjat (Actaea) on leinikkikasvisuku, johon kuuluu joukko pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeilla alueilla esiintyviä monivuotisia ruohokasveja.
Yleistä

Konnanmarjat ovat matalia monivuotisia ruohoja, joilla on suvulle tyypilliseen tapaan liuskoittuneet lehdet. Valkeat kukat ovat pienet ja niissä on lajista riippuen 0–4 terälehteä. Kukinto muodostuu lyhyestä, mutta tiiviistä tertusta. Marjat ovat munanmuotoisia.
Konnanmarjojen kaikki osat ovat erittäin myrkyllisiä ja marjat ovat kasvin myrkyllisin osa. Jo pelkkä ihon altistuminen marjojen mehulle voi aiheuttaa ihoreaktioita. Konnanmarjat sisältävät glykosideja, jotka aiheuttavat vakavan myrkytyksen ja heikentävät sydämen toimintaa. Linnuille marjat eivät ole lainkaan myrkyllisiä ja ne ovatkin konnanmarjojen luontaisia levittäjiä. Konnanmarjat ovat useiden mittariperhosten sekä muutamien yökkösten toukkien ravintoa.
Konnanmarjalajit > Lajeja

Actaea alba – valkokonnanmarja
Actaea erythrocarpa – punakonnanmarja
Actaea rubra – lännenkonnanmarja
Actaea spicata – mustakonnanmarja
Actaea americana, syn. Cimicifuga americana – amerikankimikki
Actaea asiatica – kiinankonnanmarja
Actaea dahurica, syn. Cimicifuga dahurica – amurinkimikki
Actaea europaea, syn. Cimicifuga foetida – idänkimikki
Actaea japonica, syn. Cimicifuga japonica – japaninkimikki
Actaea racemosa, syn. Cimicifuga racemosa – tähkäkimikki
Actaea rubifolia – lännenkimikki
Actaea simplex, syn. Cimicifuga simplex – syyskimikki
Konnanmarjalajit > Suomessa tavattavat konnanmarjalajit

Suomessa konnanmarjoja esiintyy kaksi luonnonvaraista lajia, jotka molemmat suosivat kalkkipitoisia lehtoja. Näistä tavallisempi on suuressa osassa maata yleinen mustakonnanmarja, kun taas punakonnanmarja on enemmän itäinen ja pohjoinen laji. Lisäksi viljelyjääntenä tai -karkulaisena voi tavata lännenkonnanmarjaa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Konnanmarjat (Actaea)
Pohjolan kasvien pauloissa: Actaea erythrocarpa – punakonnanmarja
Pohjolan kasvien pauloissa: Actaea spicata – mustakonnanmarja
Pohjolan kasvien pauloissa: Actaea rubra – lännenkonnanmarja
ITIS: Actaea (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Actaea (englanniksi)
Flora of China: Actaea (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Genus Actaea (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q158086  Wikispecies: Actaea (Ranunculaceae)  CoL: NLV  EPPO: 1AATG  FNA: 100421  FoC: 100421  GBIF: 3032252  GRIN: 146  iNaturalist: 49871  IPNI: 33043-1  IRMNG: 1350201  ITIS: 18721  NBN: NHMSYS0000455599  NCBI: 46988  Open Tree of Life: 693562  Panarctic Flora: 3603  PLANTS: ACTAE  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:33043-1  Tropicos: 40031665  VASCAN: 776  WFO: wfo-4000000488
Nurminen Logistics

| Nurminen Logistics Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: NLG1V
Markkina-arvo:   46,9 milj. € (31.12.2022)
Perustettu:  1886
Perustaja:  John Nurminen
Toimitusjohtaja:  Olli Pohjanvirta
Puheenjohtaja:  Olli Pohjanvirta
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  logistiikka
Tuotteet:  kuljetukset ja huolintapalvelut
Liikevaihto:   122,5 milj. € (2022)
Liikevoitto:   3,4 milj. € (2022)
Tilikauden tulos:   1,4 milj. € (2022)
Henkilöstö:   141 (keskim. 2022)
Kotisivu:  www.nurminenlogistics.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nurminen Logistics Oyj on suomalainen logistiikka-alan konserni. Aiemmin yhtiö tunnettiin nimellä John Nurminen Oy perustajansa John Nurmisen mukaan. Nurminen Logisticsin päämarkkinat ja kasvualueet ovat Kiinan ja Pohjois-Euroopan välisessä rautatielogistiikassa, sekä multimodaali- ja terminaalipalveluissa.
Historia

Yhtiö sai alkunsa maanviljelijä Johan Nurmisen (1851–1914) muutettua Raumalle ja aloitettua siellä sekatavarakaupan pitämisen vuonna 1886. Yhtiö laajentui varustamotoimintaan ja Nurminen-yhtiön ensimmäinen oma alus, kuunari Uljas valmistui vuonna 1891. Johan Nurminen luovutti yhtiön poikansa John Nurmisen (1877–1951) johtoon vuonna 1913. John Nurmisen aikana aloitti yhtiön huolintaosasto, joka kasvoi ensimmäisen maailmansodan aikana Suomen suurimmaksi huolintaliikkeeksi. Nurminen oli aloittanut puutavarakuljetuksilla ja laajeni myöhemmin huolinta-, laivanvarustus- ja laivanselvitysyhtiöksi.
Matkailutoimintaan Nurminen lähti mukaan 1930-luvulla yhtiön tultua Matkatoimisto Kaleva Oy:n osakkaaksi. Kalevasta tuli vuonna 1954 John Nurmisen tytäryhtiö. Nurminen omisti huomattavan määrän rahtilaivoja ja muun muassa jäänmurtaja Hansan, joka vuonna 1923 siirtyi valtiolle ja sai nimen Voima. Sotien jälkeen vuonna 1946 yhtiön toimitusjohtajaksi tuli John Nurmisen poika Matti Nurminen (1911–2000). Nurmisen liiketoiminta alkoi painottua 1960-luvun lopulla kansainväliseen huolintaan ja kuljetukseen, ja laivanvarustuksesta luovuttiin. Nurminen-Lento aloitti Helsinki-Vantaan lentoaseman ensimmäisenä lentorahtihuolitsijana vuonna 1964.