stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Beavers

Beavers-farkkujen vanha logo.
Beavers oli suomalainen farkkumerkki. Beaversin (suom. majavat) loivat Matti ja Pirja Majava. Se on nykyisin L-Fashion Group Oy:n omistama vaatemerkki.
Historia

Matti ja Pirja Majava perustivat vuonna 1969 Beavers-kaupan Helsingin Kruununhaankadulle. Siellä myytiin käytettyjä amerikkalaisia merkkifarkkuja, eli merkkejä Levi's, Lee ja Wrangler sekä käytettyjä Yhdysvaltain armeijan takkeja ja muita ylijäämätuotteita keilapaidoista armeijan laukkuihin. Pirja Majava ompeli ensimmäiset Beavers-farkut vuonna 1970. Seuraavaksi Beavers-farkkuja teki yli neljäkymmentä kotiompelijaa, sitten tulivat alihankkijat ja lopulta perustettiin omia tehtaita Multialle, Keuruulle ja Petäjävedelle. Työntekijöitä oli parhaimmillaan 150. 1980-luvulla yritys luopui omista tehtaistaan ja siirsi ompelun Italiaan ja Portugaliin.
Yritykselle luotiin tietoisesti amerikkalainen brändi, eivätkä kaikki tienneet sen olevan suomalainen. Hurriganes teki Beaversin kanssa yhteistyötä 1970-luvulla. Yritys sponsoroi myös koripalloa ja kiihdytysautokisoja.
1990-luvulla Beavers jäi globaalien vaatebrändien varjoon. Luhta osti Beavers- ja Beaver Jeans -tuotemerkit ja liiketoiminnan vuonna 1996.
Aiheesta muualla

Farkut Ylen Elävässä Arkistossa
Kaarle Kustaa ja Silvia pukeutuivat Suomen farkkukuninkaan takkeihin Mtv3 Studio 55. Julkaistu 20.8.2009, päivitetty 12.8.2010 (Talletettu arkistoon 15.2.2018)
Bayern-luokka

| Bayern-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  28 074 t (normaali) 31 690 t (max)
Pituus:  179,8 m
Leveys:  30,0 m
Syväys:  8,43 m
Koneteho:  48 000 shp
Nopeus:  21 solmua
Miehistöä:  1 187
Aseistus
Meritorjunta:  8 x 38 cm SKL/45 -tykkiä 16 x 15 cm SKL/45 -tykkiä 5 x 60 cm torpedoputkea
Ilmatorjunta:  8 x 8,8 cm Flak L/45 -ilmatorjuntatykkiä
Bayern-luokka oli viimeinen Saksan keisarikunnan laivastolle valmistunut taistelulaivaluokka. Alusten rakennus aloitettiin vähän ennen ensimmäisen maailmansodan syttymistä. Kaksi alusta valmistui sodan aikana, ja kahden rakennus peruutettiin keskeneräisenä.
Suunnittelu

Alukset suunniteltiin 1910–1912 välillä. Alusten aseistusta oli tarkoitus parantaa edeltäjiinsä nähden. Tutkittiin mm. mahdollisuutta käyttää edeltävien alusten käyttämiä 30,5 cm tykkejä kolmen tykin torneissa. Ratkaisua pidettiin ongelmallisena ja alukset päätettiin aseistaa suuremmilla 38 cm SK L/45 -tykeillä, joita tuli kahdeksan neljässä kaksoistornissa. Saksalaisen käsityksen mukaan Pohjanmeren olot mahdollistivat taistelun vain lähietäisyyksiltä. Tämän vuoksi aseiden korotuskulma oli rajoitettu 16 asteeseen, mikä antoi suurimmaksi ampumaetäisyydeksi 20,4 km. Myöhemmin korotuskulmaa kasvatettiin 20 asteeseen, mikä mahdollisti 23,2 km ampumaetäisyyden. Tykkien tulinopeus oli 2,5 laukausta minuutissa. Kuitenkin brittiläisissä sodanjälkeisissä testeissä havaittiin että toisen laukauksen voisi ampua 23 sekuntia ensimmäisen jälkeen.
Apuaseina oli kuusitoista 15 cm SK L/45 -tykkiä sijoitettuna kasematteihin rungon sivuihin. Aluksissa oli myös kaksi 8,8 cm SK L/45 -ilmatorjuntatykkiä. Edeltävien saksalaisten dreadnought-taistelulaivojen tavoin aluksissa oli vedenalaiset torpedoputket. Kyljen torpedoputket poistettiin vuoden 1917 korjaustöiden yhteydessä.
Aluksen kyljen pystysuora panssarivyö oli paksuimmillaan 35 cm aluksen keskellä. Kannen panssarointi oli tärkeimmissä kohdissa 10 cm, muualla 6 cm.
Alukset

Aluksiin saatiin varat neljännen laivastolain seurauksena vuonna 1912. Amiraali Alfred von Tirpitz sai toisen Marokon kriisin varjolla Reichstagin myöntämään lisävaroja laivastolle.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| SMS Bayern | Howaldtswerke, Kiel | tammikuu 1914 | 18. helmikuuta 1915 | 30. kesäkuuta 1916 | miehistönsä upottama 21. kesäkuuta 1919 |
| SMS Baden | Schichau, Danzig | 20. joulukuuta 1913 | 30. lokakuuta 1915 | helmikuu 1917 | upotettu maalilaivana 16. elokuuta 1921 |
| SMS Sachsen | Germaniawerft, Kiel | 7. huhtikuuta 1914 | 21. marraskuuta 1916 | ei | romutettu 1921 |
| SMS Württemberg | AG Vulcan Stettin | 4. tammikuuta 1915 | 20. kesäkuuta 1917 | ei | romutettu 1921 |
Käyttö

Alukset valmistuivat liian myöhään osallistuakseen Skagerrakin taistelun. SMS Bayern toimi Itämerellä ja osallistui Operaatio Albioniin, jossa vallattiin Viron saaret. Alus vaurioitui pahoin osuttuaan miinaan ja joutui Kieliin korjattavaksi.
SMS Baden nimettiin käyttöönottonsa jälkeen Hochseeflotten lippulaivaksi. Aluksen ainoassa taistelutehtävässä Norjan rannikolla ei löydetty odotettua saattuetta tai muitakaan vihollisaluksia.
Sodan jälkeen alukset internoitiin Scapa Flow'hun. SMS Bayern upotettiin 21. kesäkuuta 1919. Myös SMS Baden yritettiin upottaa, mutta brittiläinen vartio sai aluksen vallattua ja ajoi sen maihin estääkseen upottamisen. Alus korjattiin ja sitä tutkittiin tarkasti, kunnes tammikuusta 1921 sitä käytettiin kohteena testattaessa uusia ammuksia ja lentopommeja, kunnes alus upotettiin elokuussa 1921.
Ludger Beerbaum

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ludger Beerbaum vuonna 2013. |  Ludger Beerbaum vuonna 2013. |  Ludger Beerbaum vuonna 2013. |  |
Esteratsastus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
Maa:   Länsi-Saksa
|  Kultaa | Soul 1988 | joukkuekilpailu |  |
Maa:   Saksa
|  Kultaa | Barcelona 1992 | hk. kilpailu |  |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Rio 2016 | joukkuekilpailu |  |
Ludger Beerbaum (s. 26. elokuuta 1963 Detmold) on saksalainen esteratsastaja. Hän on voittanut neljä olympiakultaa. Barcelonassa 1992 hän voitti Classic Touch -ratsullaan kultaa henkilökohtaisessa kilpailussa. Soulissa 1988 (ratsuna The Freak), Atlantassa 1996 (ratsuna Ratina Z) ja Sydneyssä 2000 (ratsuna Goldfever 3) hän voitti kultaa joukkuekilpailussa. Ateenassa 2004 hän oli avajaisissa Saksan joukkueen lipunkantaja mutta menetti esteratsastuksen joukkuekilpailun kultamitalin, kun dopingtestissä hevosesta löytyi kiellettyä beetametasoni-kortisonia. Pekingin olympialaisissa 2008 Beerbaum sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemänneksi mutta Rio de Janeirossa 2016 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia.
Otto Zykan

Otto Zykan vuonna 1999.
Otto Matthäus Zykan (29. huhtikuuta 1935 Wien – 25. toukokuuta 2006 Burgschleinitz-Kühnring) oli itävaltalainen säveltäjä, pianisti ja puhetaiteilija. Hän edusti niin kutsuttua kolmatta Wienin koulukuntaa, johon yhdistettyjä säveltäjiä ovat olleet myös Friedrich Cerha, Kurt Schwertsik ja Heinz-Karl Gruber.
Zykan opiskeli Wienin Musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa pianonsoittoa lukuisten eri opettajien johdolla vuosina 1946–1960 ja säveltämistä Karl Schisken johdolla vuosina 1953–1963. Hän kävi myös Darmstadtin kesäkursseilla. Aluksi Zykan tuli tunnetuksi pianistina; opiskellessaan Josef Dichlerin johdolla hän sai Kranichstein-musiikkipalkinnon vuonna 1958. Hän teki pianistina yhteistyötä sellaisten kapellimestareiden kuin Michael Gielenin, Herbert von Karajanin, Bruno Madernan ja Zubin Mehtan kanssa. Myöhemmin hän keskittyi säveltämiseen ja esiintyi pianistina vain poikkeuksellisesti.
Zykan sai Wienin kaupungin musiikkipalkinnon vuonna 1990. Hän keskittyi puhepohjaisten sävellysten luomiseen. Hän ei julkaissut puheteoksiaan eikä sallinut niiden tulkitsemista uudelleen ilman omaa läsnäoloaan. Hän tuotti ja esitti puheteoksensa itse. Hän tukeutui teoksissaan absurdismiin ja esitti niiden välityksellä sosiaalista kritiikkiä. Eräs hänen teoksistaan on Paul van Ostaijenin runouteen pohjautuva avantgardistinen ooppera.
FS Beautemps-Beaupré (1872)

| Beautemps-Beaupré |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Brest
Kölinlasku:  10. lokakuuta 1867
Laskettu vesille:  4. heinäkuuta 1872
Palveluskäyttöön:  1. maaliskuuta 1875
Poistui palveluskäytöstä:  11. joulukuuta 1896
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 300 t
Pituus:  62,56 m
Leveys:  10,42 m
Syväys:  4,39 m
Koneteho:  917 hv
Nopeus:  11,3-11,9 solmua
Miehistöä:  154
Aseistus
Aseistus:  1 × 160 mm tykki 5 × 140 mm tykkiä 1 × 40 mm tykki
Beautemps-Beaupré oli Ranskan laivaston vuonna 1872 vesillelaskettu Bourayne-luokan aviso, joka luokiteltiin myöhemmin 3. luokan risteilijäksi.
Valmistus

Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 10. lokakuuta 1867. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta 1872 ja se otettiin palvelukseen 1. maaliskuuta 1875.
Palvelus

Beautemps-Beaupré poistettiin alusluettelosta 11. joulukuuta 1896, jonka jälkeen se oli hiiliproomuna Korsikalla.
Irina Begljakova

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | kiekonheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Bern 1954 | kiekonheitto |  |
Irina Begljakova (3. helmikuuta 1933 – 19. maaliskuuta 2018) oli neuvostoliittolainen kiekonheittäjä ja olympiamitalisti.
Begljakova saavutti kiekonheitossa hopeaa Bernin EM-kilpailuissa 1954 tuloksella 45,79 m. Kilpailussa Neuvostoliitto saavutti kolmoisvoiton, ja Begljakova hävisi maannaiselleen Nina Ponomarjovalle yli kaksi metriä. Vuonna 1955 hän ylitti ensimmäisen kerran 50 metriä tuloksellaan 50,93 m, jota pidemmälle sinä vuonna heittivät vain Ponomareva ja Nina Dumbadze. Vuonna 1956 hän paransi ennätyksekseen 52,71 m ja oli jälleen maailmantilastossa kolmas. Melbournen 1956 olympialaisissa hän sai hopeaa tuloksella 52,54 m. Hän hävisi Tšekkoslovakian Olga Fikotoválle runsaan metrin.
Tukholman EM-kilpailuissa 1958 Begljakova sijoittui neljänneksi tuloksella 50,87 m. Hän hävisi pronssimitalisti Kriemhild Hausmannille 12 senttimetrillä.
David Bedford

| David Bedford |
| --- | --- |
 David Bedford vuonna 1972
Henkilötiedot
Koko nimi:  David Colin Bedford
Syntynyt: 30. joulukuuta 1949 (ikä 74) Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Yleisurheilija
Pituus:  183 cm
Paino:  66 kg
Laji:  kestävyysjuoksu
Seura:  Shaftesbury Barnet Harriers, Lontoo
Ennätykset:  5 000 m:13:17,21  (Lontoo 14.7.1972) 10 000 m:27:30,80 (Lontoo 13.7.1973)
David Colin Bedford (s. 30. joulukuuta 1949 Lontoo) on entinen englantilainen kestävyysjuoksija. Hän piti hallussaan 10 000 metrin maailmanennätystä 1970-luvun alussa.
Bedford voitti nuorten kilpailun kansainvälisissä maastojuoksun mestaruuskilpailuissa 1969. Hän voitti Englannin maastojuoksumestaruuden 1970. Bedford voitti AAA:n (Amateur Athletics Association) kisojen 10 000 metrin juoksukilpailun ja kansainväliset maastojuoksun mestaruuskilpailut Espanjassa 1970. Bedford sijoittui kuudenneksi 10 000 metrillä Euroopan mestaruuskisoissa 1971. Hän sijoittui 12:nneksi 5 000 metrillä ja kuudenneksi 10 000 metrillä Münchenin olympialaisissa 1972.
Bedford juoksi 10 000 metrin maailmanennätyksen 27.30,8 vuonna 1973 ja paransi Lasse Virenin maailmanennätystä 7,6 sekunnilla ja oli 10 000 metrin lisäksi Ison-Britannian ennätyksen haltija 3 000 metrin estejuoksussa (8.26,6) ja 5 000 metrillä (13.17,21). Bedford sijoittui neljänneksi 10 000 metrillä Kansainyhteisön kisoissa Jamaikalla 1974.
Bedford oli värikäs hahmo urheilussa, hän juoksi useimmiten punaisissa sukissa ja yleensä johti kilpailua tehden arvaamattomia vauhdinlisäyksiä, ”nykäyksiä”.
Aiheesta muualla

David Bedford Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Bedford Sporting-Heroes.net -sivustolla (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Australia 
Henkilöt:  World Athletics
Eteläslaavilaiset kielet

Eteläslaavilaiset kielet: jakelu
  sloveenin kieli
  kroatian kieli
  bosnian kieli
  montenegron kieli
  serbian kieli
  makedonian kieli
  bulgarian kieli
Eteläslaavilainen murrejatkumo
Eteläslaavilaiset kielet ovat lähinnä Balkanin alueella puhuttuja kieliä. Ne kuuluvat indoeurooppalaisen kielikunnan slaavilaiseen haaraan. Kielistä sloveenia ja kroaattia kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Bulgariaa ja makedoniaa kirjoitetaan kyrillisin aakkosin. Serbiaa, montenegroa ja bosniaa kirjoitetaan sekä latinalaisilla että kyrillisillä aakkosilla.
Eteläslaavilaiset kielet

Eteläslaavilaisiin kieliin katsotaan kuuluvan seitsemän kieltä, jotka jakautuvat itäisiin ja läntisiin alaryhmiin:
Itäiset
Kirkkoslaavi
Bulgaria
Makedonia
Läntiset
Kajkaavi
Serbokroaatti (muodoissa kroatia, bosnia, serbia, montenegro)
Slavomolisano
Sloveeni
Philosophical Transactions of the Royal Society

Vuoden 1665 ensimmäisen julkaisun kansi
Philosophical Transactions of the Royal Society tai Phil. Trans. on brittiläisen Royal Societyn kustantama tiedejulkaisu. Se on vanhin englanninkielinen tiedejulkaisu ja maailman toiseksi vanhin tiedejulkaisu. Vain ranskalainen Journal des sçavans on sitä vanhempi. Journal des sçavans ilmestyi ensimmäisen kerran maanantaina 5. tammikuuta 1665 ja Philosophical Transactions 6. toukokuuta 1965.
Ludwig Beisiegel

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Berliini 1936 |  |  |
Ludwig Beisiegel (21. maaliskuuta 1912 – 21. lokakuuta 1999) oli saksalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Beisiegel pelasi Saksan miesten maajoukkueessa vuosina 1935–1938 yhteensä kolme ottelua. Hän kuului Saksan olympiahopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen Berliinissä 1936, missä hän pelasi yhden ottelun ja teki kaksi maalia. Hänen pelaajauransa aikana ei pelattu maailman- eikä euroopanmestaruuskilpailuja.
Onnimanni-palkinto

Onnimanni-palkinto on Lastenkirjainstituutin vuodesta 1993 myöntämä palkinto. Palkinto myönnetään vuosittain tai vähintään joka kolmas vuosi yksilölle tai yhteisölle, joka on ansioitunut lasten- ja nuortenkirjallisuuden aseman edistäjänä. Palkintoa ei myönnetä kirjailijan, kuvittajan tai kääntäjän työstä. Palkintona jaetaan Marjatta Kurenniemen kirja Oli ennen Onnimanni ja Onnimanni-lehden vuosikerta. Palkinnonsaaja voidaan ottaa Lastenkirjainstituutin kannatusyhdistyksen kunniajäseneksi.
Palkinnon myöntää Lastenkirjainstituutin kannatusyhdistyksen hallituksen nimeämä palkintolautakunta. Palkinto jaetaan Sadun päivänä (18. lokakuuta) tai sen tuntumassa.
Palkitut

1993: Hufvudstadsbladetin kulttuuritoimitus
1994: Lahden kaupunginkirjaston lastenosasto
1995: Jarmo Heikkinen (toimittaja)
1996: Maija Lehtonen (tutkija)
1997: Koululainen (lehti)
1998: Helena Linna (opettaja)
1999: Kustannusosakeyhtiö Tammi
2000: Kirja kantaa, tarina tukee -projekti
2001: Maija Karjalainen (lehtori)
2002: Risto Räppääjä ja pakastaja-Elvi -musikaali
2003: Arja Kanerva (lastenkirjaosaston toimituspäällikkö)
2004: Maija Korhonen (Kallion kirjaston lastenosaston osastonjohtaja)
2005: Maria Laukka (Voipaalan lastenkulttuurikeskuksen toiminnanjohtaja)
2006: Vinski (lastenkirjallisuuslehti)
2007: Pia Paananen ja Outi Juurikainen (sanataidekasvattajia)
2008: Sisko Ylimartimo (lehtori, dosentti)
2009: Sastamalan Kirjaset-tapahtuma
2010: Yle Radio 1:n lastenohjelma Lukunakki
2011: Napero-Finlandia
2012: Celia-kirjaston lasten ja nuorten palvelut
2013: Valveen sanataidekoulun Saareen-näyttely
2014: Suomalainen kirjastoautotoiminta, kirjastoautoissa tehtävästä lastenkirjallisuutta ja lasten lukemista edistävästä työstä
2015: Lukuinto-ohjelma, lasten ja nuorten lukemista edistävästä työstä (palkinnon vastaanottajina Oulun yliopiston humanistinen ja kasvatustieteiden tiedekunta)
2016: Yleisradion lastenohjelma Pikku Kakkonen lastenkirjallisuuden näkyvyyttä ja lukuharrastusta edistävästä työstä
2017: Päivi Heikkilä-Halttunen (tutkija, kriitikko, kouluttaja)
2018: Etana Editions (kustantamo)
2019: Kirjavinkkariyhdistys ry
2020: Lukuhirmu Hertta (kirjatubettaja)
2021: LANU!-kirjallisuusfestivaali
2022: Lukulahja lapselle -ohjelma
2023: Ulla Lehtinen (lukuinnostaja ja sisällöntuottaja)
2024: Seinäjoen kaupunginkirjaston lasten ja nuorten lukutaitoa ja lukemista edistävien kirjastopalvelujen valtakunnallinen erityistehtävä
Lähde
Bekheirias

| Bekheirias> Βεχειριάς.Sijainti |
| --- | --- |
 Bekheirias
Koordinaatit:  41°1′15″N, 40°31′19″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  ?, Rize
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Pontinen Vähä-Aasia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bekheirias (m.kreik. Βεχειριάς, lat. Becheirias) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Pontisessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella Rizen maakunnassa.
Bekheirias sijaitsi Pontoksen eli Mustanmeren rannalla Vähän-Aasian pohjoisrannikolla. Kaupungista ei tiedetä juuri mitään. Sen mainitsee vain Pseudo-Skylaks, jonka mukaan kaupunki sijaitsi Trapezuksen itäpuolella Bekheirioi-heimon alueella, mutta oli silti kreikkalainen kaupunki. Myös kaupungin satama mainitaan.
Beat (yhtye)

Beat oli suomalainen syksyllä 1979 Turussa perustettu iskelmälauluyhtye. Yhtye edusti Suomea vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa ruotsinkielisellä kappaleellaan "Fri?" (säv. Jan Engblom, Kim Engblom, Tina Krause, san. Stina Engblom-Colliander), joka sijoittui jaetulle viimeiselle sijalle.
Vuonna 1980 Beat sijoittui jaetulle ensimmäiselle sijalle Kokkolassa järjestetyssä Nuorten Taidetapahtumassa. Kesällä 1981 yhtye julkaisi ensimmäisen singlensä  ”I’m Tired” / ”Every Day” osittain omakustanteena. Samana syksynä Beat sijoittui toiseksi Syksyn Sävelessä kappaleella ”Tulevaisuuden lapset”. Helmikuussa 1982 ilmestyi Beatin englanninkielinen debyyttialbumi A Hope For Peace Selecta-levymerkin kautta. Syksyllä 1985 yhtye esiintyi Syksyn Sävelen satoa -ohjelmassa esittäen kappaleen ”Suuri hiljaisuus”. Kevään 1988 Euroviisukarsinnoissa Beat lauloi Timo ja Jonna Tervomaan taustakuorona.
Vuonna 1990 Beat edusti Suomea Jugoslavian Zagrebissa pidetyissä Euro­viisuissa. Lopputuloksena oli viimeinen sija yhdessä Norjan kanssa. Viisu­karsinnoissa Beat yhdessä Kari Kuivalaisen ja Robin Wikmanin kanssa esitti toisenkin kappaleen, R.E.L.S.-ryhmän tekemän balladin ”Yön poika”. Tämä kappale esitettiin kuitenkin yhtyenimellä Robinson & Apollo 16. Kuivalainen ja Wikman olivat Beatin mukana myös ”Fri?”-kappaleella. Keväällä 1990 yhtyeen euroviisu julkaistiin singlenä, singlen B-puolella oli laulun englanninkielinen versio nimellä ”Free?”. Samoin yhtyeeltä ilmestyi uransa toistaiseksi viimeinen albumi Beat. Tämä jälkeen Beat keikkaili esiintyen muun muassa Ruotsissa, Neuvostoliitossa, Turkissa ja Unkarissa. Se osallistui vuonna 1991 Moskovan kansainväliseen laulukilpailuun, jossa sijoittui kolmanneksi. Beat lopetti toimintansa vuonna 1992 ja on sen jälkeen esiintynyt satunnaisesti.
Kokoonpano

Alkuperäiskokoonpano:
Tina Krause (s. 1963)
Tina Pettersson (s. 1966)
Janne Engblom (s. 1965)
Kim Engblom (s. 1963)
Myöhemmin yhtyeessä olivat mukana myös kitaristi Anders Östling ja kosketinsoittaja Harri Rehnberg. Kim Engblom on kansanedustaja Janina Anderssonin puoliso. Harri Rehnberg työskentelee nykyisin pörssimeklarina New Yorkissa. Tina Krause (oik. Christina Krause) on kognitiotieteen emeritaprofessori Helsingin yliopistossa.
Diskografia

A Hope For Peace (Selecta, 1981)
Beat (Go up, 1990)
Aiheesta muualla

Beat-yhtyeen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Beat esittää kappaleensa "Fri?" Suomen Euroviisukarsinnoissa (Arkistoitu – Internet Archive) (Yle Elävä arkisto)
| n k Suomen euroviisuedustajat |
| --- | --- | --- |
| 1960-luku | Laila Kinnunen Marion Rung Laila Halme Lasse Mårtenson Viktor Klimenko Ann-Christine Fredi Kristina Hautala Jarkko ja Laura |  |
| 1970-luku | 1970 Markku Aro & Koivistolaiset Päivi Paunu & Kim Floor Marion Rung Carita Holmström Pihasoittajat Fredi & The Friends Monica Aspelund Seija Simola Katri Helena |  |
| 1980-luku | Vesa-Matti Loiri Riki Sorsa Kojo Ami Aspelund Kirka Sonja Lumme Kari Kuivalainen Vicky Rosti & Boulevard Boulevard Anneli Saaristo |  |
| 1990-luku | Beat Kaija Kärkinen Pave Maijanen Katri Helena CatCat 1995 Jasmine 1997 Edea 1999 |  |
| 2000-luku | Nina Åström 2001 Laura Voutilainen 2003 Jari Sillanpää Geir Rönning Lordi Hanna Pakarinen Teräsbetoni Waldo’s People |  |
| 2010-luku | Kuunkuiskaajat Paradise Oskar Pernilla Karlsson Krista Siegfrids Softengine Pertti Kurikan Nimipäivät Sandhja Norma John Saara Aalto Darude feat. Sebastian Rejman |  |
| 2020-luku | Aksel Kankaanranta Blind Channel The Rasmus Käärijä Windows95man feat. Henri Piispanen |  |
Yliviivattu vuosiluku tarkoittaa, että Suomi ei osallistunut kilpailuun kyseisenä vuonna.
Annemiek Bekkering

| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Alankomaat> Naisten purjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tokio 2020 | 49er FX |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Aarhus 2018 | 49er FX |  |
|  Kultaa | Auckland 2019 | 49er FX |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Weymouth 2019 | 49er FX |  |
Annemiek Bekkering (s. 5. elokuuta 1991 Veghel) on alankomaalainen kilpapurjehtija. Hän on 49er FX -luokan olympiapronssimitalisti ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Bekkering on osallistunut kaksiin olympialaisiin 49er FX -luokassa. Rio de Janeirossa 2016 hän sijoittui Annette Duetzin kanssa seitsemänneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa sama pari saavutti pronssia jäätyään finaalilähdössä yhdeksänneksi ja hävittyään kultaa voittaneelle brasilialaisparille 12 pistettä ja hopeaa ottaneelle saksalaisparille viisi pistettä mutta pysyttyään yhden pisteen espanjalaisten ja kaksi pistettä argentiinalaisten edellä.
Bekkering on purjehtinut 49er FX -luokassa vuodesta 2013. Hän on sijoittunut MM-kilpailuissa viidenneksi vuonna 2013, neljänneksi vuonna 2014, yhdeksänneksi vuonna 2015, neljänneksi vuonna 2016 ja kuudenneksi vuonna 2017. Vuosina 2018 ja 2019 hän voitti Annette Duetzin kanssa maailmanmestaruuden. Vuonna 2020 hän sijoittui MM-kilpailuissa kahdeksanneksi. Hän voitti Duetzin kanssa Euroopan-mestaruuden vuonna 2019.
Viveca Hollmerus

Viveca Hollmerus
Viveca Hollmerus (myöh. Cable; 29. maaliskuuta 1920 Helsinki – 5. marraskuuta 2004 Cambridge, Englanti) oli suomenruotsalainen kirjailija ja kuvittaja.
Henkilöhistoria

Hollmeruksen vanhemmat olivat rehtori, yliopettaja Ragnar Hollmérus ja kirjailija Margit von Willebrand-Hollmérus. Hollmeruksen puoliso 1938–1954 oli kauppaneuvos Eric Bargum. Kirjailija Johan Bargum ja kauppaneuvos Magnus Bargum ovat heidän poikiaan. Toisen kerran Hollmerus oli naimisissa 1954–2001 englantilaisen diplomaatin Sir James Cablen (1920–2001) kanssa, joka toimi Suomen suurlähettiläänä 1975–1980. Hollmerus tuli ylioppilaaksi Brobergska Samskolan koulusta Helsingissä. Hollmerus on haudattu Cambridgeen.
Tuotanto > Teoksia

Nervlänges. Söderström, Helsingfors 1950
Glasflötet. Bonnier, Stockholm 1951
Dagblind. Söderström, Helsingfors 1952
Ingenmanstid. Söderström, Helsingfors 1954
Då skrek Katharine. Söderström, Helsingfors 1969
Tuotanto > Kuvituksia

Margit von Willebrand-Hollmérus: Filurer på resa, Fahlcrantz, Stockholm 1936
Margit von Willebrand-Hollmérus: Små gröna troll, Söderströms 1965
Lähde
Tuotanto > Palkinnot

Hollmerus sai Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinnon 1951.
Aiheesta muualla

Viveca Hollmerus SKS:n kirjailijatietokannassa (Arkistoitu sivu)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ruotsi