stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elsa Aaltonen

| Elsa Aaltonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. syyskuuta 1923 Ylihärmä
Kuollut: 23. toukokuuta 2023 (99 vuotta) Helsinki
Ammatti:  toimittaja, ay-toimitsija
Elsa Kyllikki Aaltonen (o.s. Louhiaho, 28. syyskuuta 1923 Ylihärmä – 23. toukokuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja ammattiyhdistysjohtaja.
Elämä

Aaltonen syntyi seitsenlapsiseen nahkurin perheeseen ja työskenteli jo lapsena piikana sekä meijerissä. Kansakoulun jälkeen hän opiskeli Sirola-opistossa 1940-luvulla ja myöhemmin 1960-luvulla Moskovassa. 1950-luvulla Aaltonen toimi Suomen Elintarviketyöläisten Liiton valistussihteerinä ja liiton julkaiseman Elintae-lehden päätoimittajana. Hän oli toimittajana myös Suomen Naisten Demokraattisen Liiton aikakauslehdessä Uusi Nainen, Suomen Kansan Demokraattisen Liiton pää-äänenkannattajassa Kansan Uutisissa ammattiyhdistys- ja eduskuntatoimittajana ja Demokraattisessa lehtipalvelussa sekä SAK:n Palkkatyöläinen-lehdessä toimittajana. Vuonna 1974 Aaltosesta tuli Tekstiilityöväen Liiton toinen puheenjohtaja, mikä oli naispuoliselle henkilölle tuohon aikaan vielä tavatonta. SKDL:n varapuheenjohtajana hän toimi vuosina 1976–1979. Aaltonen jäi eläkkeelle vuonna 1983. Hänellä oli yksi poika.
Aaltonen on haudattu Malmin hautausmaalle.
Elsa Alkman

Elsa Alkman suunnilleen vuonna 1930.
Elsa Alkman o.s. Ahlström (18. marraskuuta 1878 Ornäs – 1975) oli ruotsalainen kirjailija, viulisti ja poliitikko. Hänen isänsä oli insinööri O. Th. Ahlström ja äitinsä Clara Guinchard. Hän opiskeli Tukholman konservatoriossa viulunsoittoa 1897‒1900. Hän oli Eslövin köyhäinhoitolautakunnassa vuodesta 1911. Hän oli hallituksen jäsen Föreningen för kvinnans politiska rösträttissä (FKPR) 1911‒1913 ja Eslövin FKPR:ssä vuodesta 1907, Eslövin lukutuvassa 1912‒1913, Eslövin musiikkiseurassa vuodesta 1913, varapuheenjohtaja Eslövs försköningsföreningissä 1911‒1913, Eslövin lainakirjastossa vuodesta 1912. Hän oli mukana Norrköpingissä natsismin vastaisessa toiminnassa ja piti toisen maailmansodan aikana salaista natsismin vastaista keskustelupiiriä. Hän oli myös Fredrika Bremer-förbundetin hallituksen jäsen.
Alkman oli naimisissa vuodesta 1906 apteekkari O. E. Alkmanin kanssa.
Julkaisut

En oförbätterlig, romaani, 1911
Första maj, satunäytelmä, 1914.
Rösträttsbrevet för dagen, 1916
Emilio Nsue

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Emilio Nsue López
Syntymäaika: 30. syyskuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Palma, Espanja
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 178 senttimetriä
Seura
Seura: Middlesbrough
Pelinumero: 24
Junioriseurat
2004–2006: Mallorca
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2008 | Mallorca B | 55 | (26) |
| 2008–2014 | Mallorca | 142 | (13) |
| 2008–2009 | → Castellón (laina) | 38 | (7) |
| 2009–2010 | → Real Sociedad (laina) | 33 | (5) |
| 2014– | Middlesbrough | 17 | (0) |
Maajoukkue
| 2013– | Päiväntasaajan Guinea | 5 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 28. maaliskuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 28. maaliskuuta 2014.
Emilio Nsue López (s. 30. syyskuuta 1989 Palma, Espanja) on päiväntasaajanguinealainen jalkapalloilija. Hän edustaa englantilaista Middlesbroughia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura

Nsue Mallorcan junioriakatemian kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 3. helmikuuta 2008 ottelussa Villarrealia vastaan. Hän pelasi myös viikkoa myöhemmin ottelussa Almeríaa vastaan.
Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi lainasopimuksella Castellóniin. Hän sai kauden aikana kiitettävästi vastuuta ja teki muun muassa kaksi maalia ottelussa Levantea vastaan.
17. heinäkuuta 2009 Nsue lainattiin jälleen, tällä kertaa Real Sociedadiin. Hän aloitti kauden ailahdellen, mutta sen edetessä hän nousi joukkueensa hyökkäyspään luottopelaajaksi. Joukkue nousi kauden päätteeksi maan pääsarjaan Primera Divisióniin kolmen vuoden tauon jälkeen.
Aiheesta muualla

Emilio Nsuen tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Päiväntasaajan Guinean joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2015
1 Ovono |
2 Evuy |
3 Igor |
4 Rui |
5 Mbele |
6 Juvenal |
7 Rubén Belima |
8 Randy |
9 Raúl Fabiani |
10 Emilio Nsue |
11 Javier Balboa |
12 Bolado |
13 Embela |
14 Kike |
15 Ibán |
16 Sipo |
17 Rubén Darío |
18 Viera Ellong |
19 Charly |
20 Miguel Ángel |
21 Zarandona |
22 Ganet |
23 Mosibe |
Valmentaja Becker
Dr. Robotnik’s Mean Bean Machine

| Dr>  Robotnik’s Mean Bean Machine |
| --- | --- |
 Eurooppalainen kansikuva
Kehittäjä:  Compile, Sega Technical Institute
Julkaisija:  Sega
Jakelija:  Steam ja Nintendo eShop
Suunnittelija:  Yoji Ishii  Noriyoshi Oba
Säveltäjä:  Masanori Hikichi
Pelisarja:  Puyo Puyo
Pelimoottori:  Puyo Puyo
Julkaistu:  NA syyskuu 1993EU lokakuu 1993
Lajityyppi:  pulmapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: A (kaikenikäisille)  ESRB: Kaikenikäisille  PEGI 3 
Alusta:  Sega Mega Drive, Sega Master System, Sega Game Gear
Jakelumuoto:  Pelimoduuli, digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Dr. Robotnik’s Mean Bean Machine on Segan japanilaisesta, tetris-tyylisestä Puyo Puyo -pelistä muunneltu versio, joka julkaistiin vuonna 1993. Peli kuuluu Sonic the Hedgehog -pelisarjaan, mutta perustuu miljööltään ja hahmoiltaan Adventures of Sonic the Hedgehog -piirrossarjaan. Sonic itse ei esiinny pelissä.
Juoni

Tri. Robotnik aikoo muuttaa kaikki Beansvillen papuolennot aivottomiksi robottiorjikseen omiin pahoihin tarkoituksiinsa. Hän on rakentanut 12 robottia saadakseen käsiinsä kaikki Beansvillen pavut, jotta saisi robotisoitua koko Beansvillen. Suunnitelma näyttää onnistuvan enemmän kuin hyvin, kunnes Beansvilleen saapuu muukalainen.
Pelin kulku

Pelissä on tarkoitus muodostaa vähintään neljän "pavun", puyon, rykelmiä. Kun neljä samanväristä papua koskettavat toisiaan, ne katoavat, ja vastustajan puolelle putoaa "pakolaispapu", musta puyo. Pelissä on tarkoitus aiheuttaa mahdollisimman monta ketjureaktiomaisesti katoavaa papurykelmää. Tällöin vastustajalle putoaa suuri määrä pakolaispapuja jopa parin vuoron ajan. Peli loppuu, kun joko pelaajan tai tietokoneen (tai vastapelaajan) "vankila" täyttyy niin, ettei sinne mahdu enempää. Vastustajien nopeus ja vaikeustaso nousee kenttä kentältä, kunnes lopulta kohdataan tri. Robotnik itse.
Peli on julkaistu Segan eri alustoille, kuten Sega Mega Drivelle ja Sega Game Gearille. Pelissä ovat robotit Arms, Frankly, Humpty, Coconuts, Davy Sprocket, Skweel, Dynamight, Grounder, Spike, Sir Fuzzy-Logik, Dragon Breath ja Scratch. Roboteista Scratch, Grounder ja Coconuts ovat pääosassa Adventures of Sonic the Hedgehog -animaatiossa, mutta myös muu joukko näkyy muutamassa jaksossa.
Aiheesta muualla

Dr. Robotnik's Mean Bean Machine MobyGamesissa (englanniksi)
Sonic the Hedgehog -pelisarja
| --- | --- |
Tasohyppelyt:  Sonic the Hedgehog |  Sonic the Hedgehog 2 |   Sonic CD | Sonic the Hedgehog 3 |  Sonic & Knuckles |  Sonic Adventure | Sonic Adventure 2 |  Sonic Heroes | Sonic the Hedgehog (2006) |  Sonic Unleashed | Sonic the Hedgehog 4: Episode I | Sonic Colours | Sonic Generations | Sonic the Hedgehog 4: Episode II | Sonic Lost World | Sonic Boom: Rise of Lyric | Sonic Mania | Sonic Forces | Sonic Frontiers | Sonic Superstars
Käsikonsolipelit:  Sonic the Hedgehog | Sonic the Hedgehog 2 | Sonic Chaos | Sonic the Hedgehog: Triple Trouble | Sonic Blast | Sonic Pocket Adventure | Sonic Advance | Sonic Advance 2 | Sonic Advance 3 | Sonic Rush | Sonic Rush Adventure | Sonic Colours  | Sonic Generations | Sonic Lost World | Sonic Boom: Shattered Crystal | Sonic Boom: Fire & Ice
Ajopelit:  Sonic Drift | Sonic Drift Racing | Sonic R | Sonic Riders | Sonic Riders: Zero Gravity | Sonic & Sega All-Stars Racing | Sonic Free Riders | Sonic & All-Stars Racing Transformed | Team Sonic Racing
Spinoff-pelit:  Sonic Spinball | Dr. Robotnik’s Mean Bean Machine | Knuckles’ Chaotix | Tails’ Skypatrol | Tails Adventure | Sonic Labyrinth | Sonic 3D: Flickies’ Island | Sonic Shuffle | Sonic Pinball Party | Sonic Battle | Shadow the Hedgehog | Sonic Jump | Sonic Rivals | Sonic and the Secret Rings | Mario & Sonic at the Olympic Games | Sonic Rivals 2 | Sonic Chronicles: The Dark Brotherhood | Sonic and the Black Knight | Mario & Sonic at the Olympic Winter Games | Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games | Sonic Dash | Mario & Sonic at the Sochi 2014 Olympic Winter Games | Sonic Runners | Sonic Jump Fever | Mario & Sonic at the Rio 2016 Olympic Games | Sonic Dash 2: Sonic Boom | Mario & Sonic at the Tokyo 2020 Olympic Games
Kolikkopelit:  SegaSonic the Hedgehog | Sonic the Fighters
Uudelleenjulkaisut:  Sonic Jam | Sonic Mega Collection | Sonic Gems Collection | Sega Mega Drive Collection | Sega Mega Drive Ultimate Collection | Sonic Classic Collection | Sega Mega Drive Classics Collection | Sonic Origins
Julkaisemattomat pelit:  Sonic Crackers | Sonic X-treme
Muut pelit:  Ristar | Super Smash Bros. Brawl | Super Smash Bros. for Nintendo 3DS & Wii U | Super Smash Bros. Ultimate
Televisio -ja elokuvat:  Adventures of Sonic the Hedgehog | Sonic SatAM | Sonic the Hedgehog: The Movie | Sonic Underground | Sonic X | Sonic Boom | Sonic the Movie | Sonic the Movie 2 | Sonic Prime | Knuckles | Sonic the Hedgehog 3
Katso myös:  Sega | Sonic Team | Luettelo pelisarjan peleistä | Luettelo pelisarjan hahmoista
Ernst Fabian Wrede

Ernst Wrede 1930-luvulla. (Kuva Heinrich Iffland.)
Ernst Fabian Wrede (17. heinäkuuta 1886 Muolaa – 21. helmikuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen kansainvälisten asioiden hoitaja ja talousvaikuttaja.
Wreden vanhemmat olivat ylijohtaja, vapaaherra Carl Ernst Wrede ja Sigrid Naema Maria Schulman. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1906 ja lakitieteen kandidaatiksi 1911. Wrede toimi kansainvälisen maatalousinstituutin esittelevänä sihteerinä Roomassa 1912–1914, asianajajana Helsingissä 1916, lähetystösihteerinä ja -neuvoksena Suomen Berliinin suurlähetystössä 1918 ja ulkoministeriön poliittisen osaston päällikkönä ja kansliapäällikkönä 1918–1921. Suomen Sahanomistajien yhdistyksen asiamies hän oli 1920–1921 ja toimitusjohtaja 1922–1940, Suomen Teollisuus-Hypoteekkipankin toimitusjohtaja hänestä tuli 1942. Wrede kuului moniin Suomen kansainvälisten kauppasuhteiden työryhmiin ja oli kauppasopimuskomitean jäsen 1932–1940 sekä ranskalais-suomalaisen kauppakamarin puheenjohtaja vuodesta 1935. Hän toimi myös muun muassa Telko Oy:n hallintoneuvoston puheenjohtajana vuodesta 1945 ja oli Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan hallituksen jäsen ja rahastonhoitaja. Wrede julkaisi kunniamerkkejä käsittelevän kirjan Finlands utmärkelsetecken: en redogörelse för Finlands officiella och halvofficiella utmärkelse- och minnestecken vuonna 1946.
Wreden puoliso vuodesta 1913 oli kreivitär Sigrid Elsa Armfelt (k. 1976). Kuvanveistäjä Carl Henrik Wrede (1890–1924) oli hänen veljensä.
Dual-Ghia

| Dual-Ghia |
| --- | --- |
Perustettu:  1956
Lakkautettu:  1958
Kotipaikka:  Detroit, Michigan, Yhdysvallat
Toimiala:  autoteollisuus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
| Dual-Ghia |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Italia
Valmistaja:  Dual-Ghia
Valmistusvuodet:  1956 – 1958
Tuotantomäärä:  117
Dual-Ghia on yhdysvaltalais-italialainen, vuosien 1956 – 1958 välillä valmistettu automerkki.
Urheilullisen rajoitetun valmistusmäärän automallin idea tuli Eugene Casarollilta, joka omisti Detroitissa, Michiganissa sijainneet autoteollisuuden kuljetuksia hoitaneen Auto Shippers Inc-yhtiön ja erikoisajoneuvoja valmistavan Dual-Motors Corporationin. Nimi Dual-Ghia on yhdistelmä jälkimmäisen, ja italialaisen Carrozzeria Ghian nimistä.
Suunnittelu ja valmistus

Aiottu ylellinen urheiluauto pohjautui muunnettuun versioon Virgil Exnerin ja Ghian vuosien 1954 ja 1955 Dodge-pohjaisista konseptiautoista, jotka tunnetaan nimillä FireArrow I, II, III, IV, viimeiseen, lähes tuotantovalmiiseen FireArrow IV-malliin. Ostettuaan FireArrow IV-prototyypin Chryslerilta, Casaroll pyysi Ghian Yhdysvaltain edustajaa, ja tulevaa Dual-Motorsin varapuheenjohtajaa, Paul Faragoa kehittämään sen tuotantokelpoiseksi ajoneuvoksi.
Sarjatuotantosuunnittelussa käytettiin vielä aiempaakin suurempaa määrää standardituotantoon tarkoitettuja MoPar-osia. Koska FireArrow-nimi ei sisältynyt kauppaan, auto sai ensin vuoden 1955 Geneven autonäyttelyä varten uuden Firebomb-nimen, jonka sittemmin korvasi Dual-Ghia. Sillä oli Casarollin vaatimuksesta pienet pyrstöevät, ja se oli hieman suorakylkisempi ja kulmikkaampi kuin FireArrow-sarjan prototyyppi. Vaikka nelipaikkainen avoauto oli ainoa virallinen korimalli, rakennettiin myös yksi coupé-prototyyppi.
"Maailman pisimmäksi kokoonpanolinjaksi" nimetty tuotanto sisälsi Dodge-rungon ja voimansiirron kuljettamisen Italiaan, missä Ghian korimestarit valmistivat korin ja sisustuksen. Kun osittain valmiit autot palasivat takaisin Yhdysvaltoihin, Dual-Motors hoiti loppuvalmistuksen.
Autojen suorituskyky oli erinomainen, koska useimmat autoista oli varustettu 315 kuutiotuumaisella (5,2 litraa) Dodge-hemisfäärisellä V8-moottorilla. Joissakin vuoden 1957 malleissa oli Dodge D-500-mallin 361 kuutiotuumainen (5,9 litraa) kaksoiskaasutinmoottori.
Dual-Ghia D-500:n vähittäismyyntihinta oli lähes 7 500 (vuoden 2023 dollareissa 84 051) dollaria, mikä teki siitä noin 200 dollaria kalliimman kuin useimmat amerikkalaiset tuotantomalliset luksus-autot. Se maksoi esimerkiksi noin 200 dollaria enemmän kuin Cadillacin Eldorado Biarritz -avomalli. Sen hinta oli kuitenkin huomattavasti halvempi kuin esimerkiksi vuoden 1956 Lincoln Continental Mark II, joka maksoi 10 400 dollaria, tai vuoden 1957 Cadillac Eldorado Broughamia, joka maksoi 13 074 dollaria (vuoden 2023 dollareissa 146 518 dollaria).
Autoa ostivat pääasiassa amerikkalaiset julkisuden henkilöt, kuten Frank Sinatra, Sterling Hayden ja Richard Nixon. Desi Arnaz omisti yhden, mutta ajoi sen romuksi. Dean Martinilla oli myös yksi, jolla hänen voi nähdä ajamassa vuoden 1964 elokuvassa Suutele minua, tyhmyri. Muusikko Rick Dankon omistama vuoden 1958 Dual-Ghia huutokaupattiin Sothebyn toimesta vuonna 2015 lähes 350 000 dollarilla.
Valmistetuista 117 autosta on tiettävästi olemassa vielä 32 kappaletta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
1954 Dodge Firearrow IV Concept
Jollakulla onnellisella on nyt mahdollisuus hankkia julkimoiden ja presidenttien suosiossa ollut Dual-Ghia-avoauto, joita tehtiin aikanaan vain 117 kappaletta
Dual Ghia
1957 Dual-Ghia Convertible
1956 Dual-Ghia Convertible
1957 Dual-Ghia Convertible Chassis no. 128 Engine no. 7715
Käännös suomeksi
Erik Højsgaard

Erik Højsgaard (s. 1954 Aarhus) on tanskalainen säveltäjä. Hän opiskeli Per Nørgårdin johdolla sävellystä Aarhusin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa vuosina 1973–1978 ja sai diplominsa vuonna 1978. Lisäksi hän opiskeli säveltapailua ja solmisaatiota Tanskan kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa Kööpenhaminassa, jossa hän sai diplomin vuonna 1984.
Højsgaardista tuli vuonna 2002 Tanskan kuninkaallisen musiikkiakatemian professori. Hän on lisäksi toiminut muun muassa Kongegaard-säätiön hallituksen jäsenenä.
Højsgaardin tuotantoon kuuluu muun muassa kaksi sinfoniaa, konsertot pianolle ja sellolle sekä ooppera Don Juan vender tilbage fra krigen. Hänen muita teoksiaan ovat Fragment kamariorkesterille, kamarimusiikkiteokset, kuten kaksi jousikvartettoa sekä teokset soolosoittimille, kuten C’est la mer mêlée au soleil kitaralle ja Épreuve harmonikalle.
Elokuvan kätketty kieli

| Elokuvan kätketty kieli> The Pervert’s Guide to Cinema |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sophie Fiennes
Käsikirjoittaja:  Slavoj Žižek
Tuottaja:   Sophie Fiennes  Georg Misch  Martin Rosenbaum  Ralph Wieser 
Säveltäjä:  Brian Eno
Kuvaaja:  Remko Schnorr
Leikkaaja:   Sophie Fiennes  Marek Kralovsky  Ethel Shepherd 
Pääosat:  Slavoj Žižek
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Iso-Britannia  Itävalta  Alankomaat 
Tuotantoyhtiö:   Mischief Films  Amoeba Film 
Ensi-ilta:  2006
Kesto:  150 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  Žižek ja elokuvan kätketty ideologia (The Pervert's Guide to Ideology)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elokuvan kätketty kieli (engl. The Pervert’s Guide to Cinema) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut dokumenttielokuva, jonka on ohjannut ja tuottanut Sophie Fienes. Elokuvan on käsikirjoittanut Slavoj Žižek, joka esiintyy elokuvassa myös kertojana. Elokuvassa slovenialainen filosofi Slavoj Žižek tutkii eri elokuvien syvällisiä merkityksiä psykoanalyysin keinoin. Elokuvassa käsitellään useita Alfred Hitchcockin, Stanley Kubrickin ja David Lynchin elokuvia. Yle Teema on esittänyt elokuvan kolmiosaisena dokumenttisarjana vuonna 2009.
Vuonna 2012 Fiennes ja Žižek julkaisivat elokuvalle jatko-osan Žižek ja elokuvan kätketty ideologia (The Pervert's Guide to Ideology). Se esitettiin Teeman elokuvafestivaalilla vuonna 2013.
Elokuvassa käsiteltävät elokuvat

Hänen rakastajattarensa (1931)
Neljä nolattua neroa (1931)
Frankenstein (1931)
Kaupungin valo (1931)
Neljä naurettavaa naapuria (1933)
Tri Mabusen testamentti (1933)
Pluton tuomiopäivä (1935)
Ihmemaa Oz (1939)
Diktaattori (1940)
Viidennen kolonnan mies (1942)
Kuolema saapuu yöllä (1945)
Punaiset kengät (1948)
Kubanskie Kazaki (1949)
Liisa Ihmemaassa (1951)
Takaikkuna (1954)
Varkaitten paratiisi (1955)
Kymmenen käskyä (1956)
Vertigo – punainen kyynel (1958)
Iivana Julma (1958)
Vaarallinen romanssi (1959)
Tapaus Wilson (1966)
Psyko (1960)
Linnut (1963)
Tohtori Outolempi eli: kuinka lakkasin olemasta huolissani ja opin rakastamaan pommia (1964)
Naisen naamio – Persona (1966)
Solaris (1972)
Manaaja (1973)
Keskustelu (1974)
Alien – kahdeksas matkustaja (1979)
Stalker (1979)
Dyyni (1984)
Blue Velvet – ja sinisempi oli yö (1986)
Villi sydän (1990)
Kolme väriä: Sininen (1993)
Lost Highway (1997)
Alien – ylösnousemus (1997)
The Matrix (1999)
Fight Club (1999)
Eyes Wide Shut (1999)
Mulholland Drive (2001)
Pianonopettaja (2001)
Kuka pelkää pimeää (2003)
Dogville (2003)
Star Wars: Episodi III – Sithin kosto (2005)
Aiheesta muualla

Elokuvan virallinen kotisivu
Erica Johansson

| Erica Johansson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. helmikuuta 1974 (ikä 50) Mölndal, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Uran tiedot
Laji:  pituushyppy
Kilpauran kesto:  –2001
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Gent 2000 | pituushyppy |  |
Erica Johansson (s. 5. helmikuuta 1974 Mölndal) on entinen ruotsalainen pituushyppääjä.
Johansson oli erittäin lupaava juniorina. 15-vuotiaana hän hyppäsi 6,50 m, joka sivusi silloista Ruotsin ennätystä. Vuotta myöhemmin hän voitti hopeaa vuoden 1990 juniorien maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 1992 hän voitti juniorien maailmanmestaruuden. Hänen ainoa menestyksensä aikuisten tasolla on mestaruus vuoden 2000 sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa.
5. heinäkuuta 2000 Johansson hyppäsi Lausannessa voimassa olevan Ruotsin ennätyksen 6,99 m. Kolmiloikkaa hän hyppäsi parhaimmillaan 13,95 (1999) ja juoksi 100 m aikaan 11,88 (1997).
Johansson lopetti urheilu-uransa kauden 2001 päätteeksi.
Henkilökohtaiset ennätykset

pituushyppy – 699 (2000) NR
korkeushyppy – 178 (1989)
kolmiloikka – 13,95 (1999)
100 m – 11,88 (1997)
200 m – 23,75 (1997)
800 m – 2.21,95 (1989)
100 m aidat – 13,63 (1998)
400 m aidat – 58,86 (1994)
Erica Hjerpe

| Erica Hjerpe> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. elokuuta 1993 (ikä 31)  Mustasaari, Suomi
Uran tiedot
Laji:  Seiväshyppy
Seura:  Vasa Idrottssällskap
Valmentaja:  Mikael Westö
Saavutukset
Ennätykset:  Seiväshyppy: 425 cm
 Tietolaatikko päivitetty 14. kesäkuuta 2015 
Erica Louise Hjerpe (s. 20. elokuuta 1993 Mustasaari) on suomalainen seiväshyppääjä. Hänen seuransa on Vasa Idrottssällskap ja valmentajansa Mikael Westö.
Vuonna 2012 Hjerpe voitti 19-vuotiaiden suomenmestaruuden ja Pohjoismaiden mestaruuden. Vuonna 2013 hän voitti 22-vuotiaiden suomenmestaruuden ja aikuisten SM-pronssia Vaasan Kalevan kisoissa. Hän voitti SM-pronssia myös Porin Kalevan kisoissa 2015. Hänen ennätyksensä ulkona on 425 cm, jonka hän hyppäsi Lahdessa 14. kesäkuuta 2015.
Sisäratojen SM-kilpailuissa Hjerpe voitti 19-vuotiaiden mestaruuden vuonna 2012 ja 22-vuotiaiden mestaruuden vuonna 2013. Aikuisten hallikisoissa hän on saavuttanut hopeaa vuosina 2013 ja 2014. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on Turussa 27. helmikuuta 2015 hypätty 423 cm.
Hjerpe opiskelee Svenska handelshögskolanissa.
Aiheesta muualla

Erica Hjerpe Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Estadio Municipal Germán Becker

| Estadio Municipal Germán Becker |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Temuco, Chile
Avattu:  13. elokuuta 1965
Remontoitu:  5. marraskuuta 2008
Omistaja:  Temucon kaupunki
Kenttä:  luonnonnurmi
Arkkitehti:  Sergio Ferreira P. Madrid Roberto L.
Käyttäjät
 Deportes Temuco 
Katsojakapasiteetti
 18 125 
Kentän mitat
 105 x 68 metriä 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Estadio Municipal Germán Becker on jalkapallostadion, joka sijaitsee Temucon kaupungissa Chilessä. Stadion otettiin käyttöön 13. elokuuta 1965 ja sen yleisökapasiteetti on 18 125. Se toimii jalkapalloseura Deportes Temucon kotikenttänä.
Stadion toimii yhtenä pelipaikkana vuoden 2015 Copa Américassa.
Ekenäs IF

| Ekenäs Idrottsförening |
| --- | --- |

Perustettu:  1905
Kotiareena:  Tammisaaren Keskuskenttä (jalkapallo)
Kapasiteetti:  800
Paikkakunta:   Tammisaari, Suomi
Värit:           
Ekenäs Idrottsförening (Ekenäs IF, EIF) on tammisaarelainen urheilun yleisseura. Seuran lajivalikoimaan kuuluvat jalkapallo, käsipallo ja frisbeegolf. EIF:n yleisurheilujaosto perusti Karis IK:n kanssa uuden IF Raseborg -nimisen seuran, jonka alaisuuteen seuran yleisurheilutoiminta on siirtynyt. EIF on perustettu vuonna 1905, ja se on Länsi-Uudenmaan vanhimpia urheiluseuroja.
Jalkapallo

EIF pelasi ensimmäiset jalkapallo-ottelunsa 1907, yhteensä neljästä ottelusta kaksi pelattiin Tammisaaressa ja kaksi Helsingissä (jolloin vastustajat olivat Unitas ja HJK). 1907 EIF liittyi SPL:oon. Jalkapallojaosto seuraan perustettiin 6. tammikuuta 1908. Sarjajalkapalloilussa EIF oli mukana alusta alkaen, 1930 se pelasi B-sarjassa ja 1933 EIF käväisi A-sarjassa yhden kauden ajan. 1970-luvun sarjauudistuksen jälkeen EIF on pelannut enimmäkseen Kakkosessa, viimeksi kausilla 2012–2014. Kaudeksi 2015 EIF nousi jalkapallon Ykköseen Jari Rantasen valmentamana ja kaudeksi 2024 se nousi Veikkausliigaan.
Seuran kakkosjoukkue pelasi kauden 2018 Suomen Palloliiton Uudenmaan piirin kolmannen divisioonan lohkossa 1.
Käsipallo

Käsipallon miesten edustusjoukkue pelasi SM-sarjassa kaudella 2005–2006.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Erica Jarder

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Erica Jarder |  Erica Jarder |  Erica Jarder |  |
Maa:   Ruotsi
Naisten yleisurheilu
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Göteborg 2013 | pituushyppy |  |
Erica May-Lynn Jarder (s. 2. huhtikuuta 1986 Täby, Ruotsi) on ruotsalainen pituushyppääjä.
Jarder saavutti pronssia pituushypyssä Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän sijoittui kahdeksanneksi. Ulkoradoilla Jarder on sijoittunut Moskovan MM-kilpailuissa 2013 kymmenenneksi, Zürichin EM-kilpailuissa 2014 kahdeksanneksi ja Pekingin MM-kilpailuissa 2015 12:nneksi.
Jarder on voittanut Ruotsin mestaruuden pituushypyssä ulkoradoilla 2007, 2012, 2013 ja 2014 sekä sisäradoilla 2008, 2009, 2012, 2013, 2015 ja 2016. Hänen ennätyksensä on ulkoradoilla 670 cm ja sisäradoilla 671 cm.
Aiheesta muualla

https://twitter.com/EricaJarder