stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rune Andréasson

Rune Andréasson (1973)
Rune Andréasson (11. elokuuta 1925 Lindome – 15. joulukuuta 1999 Viken) oli ruotsalainen sarjakuvapiirtäjä. Hänen tunnetuimmat sarjansa ovat 1961 suunniteltu Maailman vahvin Nalle ja Pellefantti.
1970-luvulla Andréasson lopetti piirtämisen ja keskittyi käsikirjoittamiseen. Hän lopetti sarjakuvien tekemisen vuonna 1990. Andréasson kuoli syöpään 15. joulukuuta 1999.
Rigor Mortis (yhtye)

| Rigor Mortis |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1983–1991, 2005–2013
Tyylilaji:  thrash metal, speed metal
Kotipaikka:   Dallas, Texas
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Harden Harrison Casey Orr Bruce Corbitt Mike Scaccia
Entiset jäsenet:  Doyle Bright
Levy-yhtiö:  Capitol Records Interscope Records
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rigor Mortis (suom. kuolonkankeus) oli yhdysvaltalainen thrash/speed metal -yhtye, joka perustettiin Dallasissa, Texasissa. Yhtye toimi alun perin vuodet 1983–1991, ja teki paluun vuosiksi 2005–2013. Rigor Mortis ei saavuttanut ikinä suurta valtavirran suosiota, mutta on myöhemmin kerännyt kulttimainetta metallifanien keskuudessa.
Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa Rigor Mortis heinäkuussa 1988 Capitol Recordsin kautta. Sen viimeisimmäksi albumiksi on jäänyt omakustanne Slaves to the Grave vuodelta 2014, jonka tuottamiseen yhtye keräsi fanikampanjasta hieman yli 20 000 dollaria.
Valikoitu diskografia > Studioalbumit

Rigor Mortis (1988)
Rigor Mortis Vs. The Earth (1991)
Slaves to the Grave (2014)
Valikoitu diskografia > Muut

Demo 1986 (1986)
The Decline of the Western Civilization Part 2 (The Metal Years) Soundtrack (1988)
Demons Demo (1988)
Freaks EP (1989)
Freaks Demo ’89 (2018)
Rihun Ylälampi

| Rihun Ylälampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°11′16″N, 26°20′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karijärven valuma-alue (14.94)
Laskuoja:  oja Puihun Alalampeen 
Järvinumero:  14.946.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  81,2 m  
Pituus:  260 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  2,096 km  
Pinta-ala:  4,523 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRihun Ylälampi 
Rihun Ylälampi tai Rihunlampi on Päijät-Hämeessä Heinolassa  Rihun lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 260 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,5 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Karijärven valuma-alueella (14.94), jonka Rihunlammen valuma-alueeseen (14.946) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 81,2 metriä mpy.
Roving bug

Roving bug -tekniikka on yksi matkapuhelimen salakuuntelutekniikoista. Sitä käytettäessä matkapuhelimeen asennetaan verkon välityksellä pieni ohjelma, joka aktivoi matkapuhelimen salakuuntelua varten.
Rovin

Rovin D2
Rovin oli ranskalainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1946-1953. Vuonna 1921 perustettu Rovin-yritys toimi aluksi moottoripyörien kauppiaana. Tehdas sijaitsi Pariisissa.
Rovin-autot olivat pieniä ja alkeellisia. Ensimmäisissä malleissa D1 ja D2 ei ollut edes ovia ja niissä oli vain etuistuin. Mallit olivat avoautoja. Rovineissa oli hyvin pieni iskutilavuudeltaan alle puolen litran moottori. Ensimmäinen malli oli Rovin D1, joka esiteltiin vuonna 1946. Siinä oli nelitahtinen ilmajäähdytteinen 260 cm³ moottori, teho 4,8 kilowattia (6,5 hv). Rovin D2 esiteltiin vuonna 1949 ja se oli vain 2,8 metriä pitkä.
Rovin D4
Rovin D3:n ponttoonikorissa oli etuovet. 315 senttimetriä pitkässä Rovin D4:ssä oli 462 cm³ moottori, teho 9,5 kilowattia (13 hv). Mallin huippunopeus oli 85 km/t.
Valmistusmäärät jäivät pieniksi: Rovin D2 700 yksilöä, Rovin D3 800 yksilöä ja Rovin D4 1200 yksilöä. Tuotanto hiipui vuonna 1953.
Rovin D3
Rostislav Dimitrov

| Mitalit> Maa:  Bulgaria.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Bulgaria.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Bulgaria.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:  Bulgaria> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sevilla 1999 | kolmiloikka |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Budapest 1998 | kolmiloikka |  |
Rostislav Dimitrov (bulg. Ростислав Димитров: s. 26. joulukuuta 1974 Ruse) on bulgarialainen uransa päättänyt kolmiloikkaaja. Hän voitti hopeaa vuoden 1999 MM-kisoissa Sevillassa ennätyksellään 17.49. Vuotta aiemmin Dimitrov voitti pronssia EM-kisoista Budapestistä tuloksella 17.26. Dimitrovilla on myös sisäratojen EM-hopeaa vuodelta 2000. Samana vuonna hän oli kesäolympialaisissa Sydneyssä yhdeksäs. Dimitrov kärähti urallaan efedriinin käytöstä ja menetti näin aiemmin saavuttamansa sisäratojen MM-mitalin.
Käännös suomeksi
Rostislav Klesla

| Rostislav Klesla |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1982 (ikä 42) Novy Jicin, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Rusty
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  98 kg
Pelinumero:  16
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–2016
Seurat:  Columbus Blue Jackets (NHL)   HC Vsetín (ČEL)   HPK (SML)   Phoenix Coyotes (NHL)   HC Ocelaři Třinec (ČEL)
NHL-varaus:  4. varaus, 2000 Columbus Blue Jackets
Rostislav Klesla (s. 21. maaliskuuta 1982 Novy Jicin, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen aktiiviuransa päättänyt jääkiekkoilija. Hän on yksi tunnetuimmista niin sanotun uudemman aallon tšekkiläisistä pelaajista.[lähde? ]
Juniorivuotensa Klesla pelasi Kanadan juniorisarjoissa. Hän teki paljon pisteitä varman ja tehokkaan puolustuspelin lisäksi, ja hänet varattiinkin neljäntenä NHL:n varaustilaisuudessa vuonna 2000. Hän pelasi Columbus Blue Jacketsin riveissä varausvuodestaan alkaen kymmenellä kaudella.
Helmikuussa 2011, kesken kauden 2010–2011, Klesla siirtyi Phoenix Coyotesiin pelaajakaupassa, jossa Coyotes sai hänen lisäkseen hyökkääjä Dane Byersin, ja jossa Blue Jackets sai puolustaja Sami Lepistön ja hyökkääjä Scottie Upshallin.
Ron Mueck

Ron Mueck (s. 1958 Melbourne) on australialainen kuvanveistäjä, jonka veistämät hahmot ovat hätkähdyttävän realistisia, mutta aina luonnollisesta koostaan poikkeavia, joko monumentaalisen suuria tai pienoisveistoksia. Mueck kuuluu hyperrealistisen kuvanveiston keskeisimpiin taiteilijoihin .
Mueck oppi kädentaidot saksalaissyntyisiltä vanhemmiltaan, jotka olivat molemmat nukentekijöitä, jollaisena hän toimi itsekin ennen taiteilijauraansa. Myöhemmin hän työskenteli toistakymmentä vuotta elokuvien ja mainosten erikoistehosteiden ja pienoismallien parissa. Näitä taitojaan hän hyödyntää taiteellisessa työssään. Hänellä ei ole muodollista taidekoulutusta.
Mueck aloittaa veistoksen tekemisen perinteisen kuvanveistäjän tavoin muovailemalla savimallin, jonka hän valaa pronssin sijaan silikoniin tai lasikuituun ja viimeistelee erilaisilla materiaaleilla. Veistoksissaan Mueck tavoittaa henkilöhahmojensa ilmeissä, eleissä ja asennoissa hetken, johon katsoja kykenee samastumaan. Teosta tarkkaillessa katsoja tulee luoneeksi sille oman tarinansa.
Näyttelyitä

Taiteellisen läpimurtonsa Mueck teki vuonna 1997 taiteenkeräilijä Charles Saatchin järjestämässä Sensation-näyttelyssä Lontoossa, jolloin hänen pienoisveistoksensa Dead Dad nousi huomion keskipisteeksi. Laajempaa kansainvälistä kuuluisuutta hän sai vuoden 2001 Venetsian biennaalissa viisimetriä korkealla veistoksellaan Boy. Vuonna 2016 Mueckilla oli ensimmäinen pohjoismainen näyttely Sara Hildénin taidemuseossa Tampereella. Näyttelyn näki vähän yli 115 000 katsojaa, mikä on museon ennätysmäärä.
Aiheesta muualla

Sara Hildénin taidemuseo
Hakoisten linnavuori

| Hakoisten linnavuori |
| --- | --- |
 Hakoisten linnavuori elokuussa 2005.
Sijainti
 Hakoisten linnavuori
Koordinaatit:  60°52′39″N, 24°35′14″E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Janakkala
Historia
Tyyppi:  Linnavuori
Huippukausi:  rautakausi, keskiaika
Aiheesta muualla
  Hakoisten linnavuori Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hakoisten linnavuori eli Hakoisten linna on Janakkalan kunnassa Kanta-Hämeessä Kernaalanjärven rantamilla Valtatie 3:n läheisyydessä sijaitseva linnavuori. Linnan nykyiset rauniot ovat peräisin keskiajalta, mahdollisesti 1200-luvulta. Ajoitus on epävarma, koska arkeologisia tutkimuksia linnalla on toistaiseksi tehty vain 1900-luvun alussa.
Sijainti ja topografia

Hakoisten linnavuori sijaitsee hyvien vesiyhteyksien varrella. Kernaalanjärvi on yksi Kokemäenjoen vesistön eteläisen latvan kokoojajärvistä, joka laskee Hiidenjokea pitkin Vanajaveteen ja siitä edelleen Pohjanlahteen. Pieni kannas ja sen ylittäminen mahdollistavat myös siirtymisen Suomenlahteen laskeviin jokiin. Näin alueelle on ollut helppo tulla niin etelästä kuin pohjoisestakin. Vanajaveden vesistön pinnanlasku Lempäälän koskien perkauksen yhteydessä 1800-luvun puolivälissä on saanut rantaviivan siirtymään kauemmaksi itse linnavuoresta.[lähde? ]
Linnavuoren huippu kohoaa nykyisin noin 63 metriä Kernaalanjärven pinnan yläpuolelle ja noin 140 metriä merenpinnan yläpuolelle. Varsinaisen linnavuoren vieressä ovat Hakoisten kartanon (ruots. Haga) rakennukset sekä viljelysmaat, jotka lienevät hyvin vanhaa maanviljelyskulttuurin aluetta.[lähde? ]
Museoviraston mukaan Hakoisten ympäristö on Suomen merkittävimpiä kulttuurimaisema-alueita. Linnavuoren laelta avautuvat näkymät esteettömästi kaikkiin suuntiin. Esille pääsee hyvin esimerkiksi keskiajan lopulla rakennettu Pyhän Laurin kirkko Janakkalassa. Kirkon välittömässä läheisyydessä on Laurinlähde, jota tarinoiden mukaan on käytetty alueen asujaimiston kastamiseen. Hämeessä voidaan monessa muussakin paikassa havaita mielenkiintoinen yhteys linnavuorten ja kirkkojen sijoittumisessa toistensa läheisyyteen (esimerkiksi Vanajan kirkko ja Mantereenlinna sekä Rapolan linna ja Sääksmäen kirkko).[lähde? ]
Hakoinen on eteläisimpiä lenkkejä Hämeen ”linnavuoriketjussa”, joka seurailee Vanajaveden virtausta kohden pohjoista. On esitetty, että linnavuoret olisivat toimineet hälytysketjuna siten, että niiden huipuille sytytettiin vainovalkea vihollisen uhatessa aluetta. Näin tieto olisi saatu kulkemaan nopeasti kautta koko historiallisen Hämeen. Tätä vainovalkeateoriaa on testattu ristiriitaisin tuloksin: esimerkiksi Hämeessä 1933 Jalmari Finnen aloitteesta tehdyssä kokeilussa eivät merkkitulet näkyneet koko ketjun matkalta. Testattu ketju ei mahdollisesti kuitenkaan ollut täydellinen ja myöhemmin Jouko Voionmaa lisäsi uusia merkkitulipaikkoja ketjuun perustuen hänen analyysiinsä alueen paikannimistä.
Hakoisten linnavuoren alue on Suomen tunnetuimpia kulttuurikasvien kasvupaikkoja. Kasvillisuuskartoituksissa paikalta on todettu ainakin tummatulikukka (Verbascum nigrum), pölkkyruoho (Arabis glabra), nurmilaukka (Allium oleraceum) ja jänönapila (Trifolium arvense). Vuoren rinteillä ja rehevän lehtomaisessa esilinnassa kasvaa luontaisesti muun muassa metsälehmus (Tilia cordata) ja euroopanpähkinäpensas (Corylus avellana). Pähkinäpensas tosin elää villinä hyvin monissa paikoin pitkin Vanajaveden ja Hattelmalanharjun muodostamaa aluetta.[lähde? ]
Historia

Hakoisten linnan käytön ajatellaan usein alkaneen jo esihistoriallisella ajalla, mutta arkeologisessa aineistossa ei ole mitään tätä tukevaa. Hakoisten linnavuoren ja linnan suhteen on olemassa suuri määrä kertomuksia, tarinoita ja uskomuksia. Varsinaiset historialliset tiedot ovat kuitenkin vähäisiä. Arkeologisia kaivauksia on tehty vain 1900-luvun alussa silloisten eturivin tutkijoiden Hjalmar Appelgrenin, Juhani Rinteen ja Julius Ailion johdolla. Kaivausten löydöt ovat kuitenkin vaikeasti ajoitettavia, ja sijoittavat linnavuoren käytön vain laveasti keskiajalle. Uudempien kaivausten puuttuessa voidaan käyttää lähteinä niin sanottuja kertovia historiallisia lähteitä, jotka nekin ovat monitulkintaisia.
Todennäköisimpänä pidetään, että linnavuorella olevat rakenteet ovat 1200-luvun keskivaiheilta, ehkä vasta 1300-luvun alusta. On arveltu, että Hakoisten linna olisi se linna, jonka Birger-jaarli rakennutti Hämeeseen Eerikinkronikan mukaan. Toisaalta on esitetty, että linnan olisivat ristiretkiaikana varustaneet saksalaiset. Saksankielinen sana Hagen tarkoittaa aidattua linnoitusta, ja Hämeen ensimmäiset voudit olivat kotoisin Saksasta.
Historia > Esihistoriallinen aika

Esihistoriallisena aikana tämä Vanajaveden laaksossa sijaitseva linnavuori on erottunut selvästi ympäristöstään, kuten kaikki muutkin saman virran varrella olevat linnavuoret. Yleisesti uskotaan, että linnavuoret ovat olleet alueen asukkaiden pakopaikkoja levottomina aikoina ja vihollisten hätyytellessä asujaimistoa. Toisaalta Hämeestä on erään teorian mukaan jo esihistoriallisella ajalla lähtenyt kaksi maantietä kohti Suomenlahden rannikkoa, joista toinen on myöhemmin muotoutunut Hämeen härkätieksi. Jalmari Jaakkola ja myöhemmin Jaakko Masonen ovat arvelleet Härkätien päätteen olleen Halikonlahdella. Lisäksi lähteissä mainitaan tie Turengista rannikolle.[lähde? ]
Esihistoriallisena aikana linnavuorella tuskin on ollut paljoakaan pysyviä rakenteita. Niitä ei ainakaan ole säilynyt myöhemmille tutkijoille lähdemateriaaliksi.[lähde? ]
Historia > Keskiaika

Keskiajalla rakennetusta Hakoisten linnasta on jäljellä kalliomäen etelä- ja itäpuolella sijaitseva, kuivan vallihaudan ja maavallin erottama esilinna sekä kalliomäen laella sijainnut niin sanottu päälinna, josta on jäljellä harmaakivisen kehämuurin, asuinrakennuksen sekä tiilisen tornin perustat. Nämä eivät kuitenkaan ole nähtävissä, sillä sata vuotta sitten suoritettujen kaivausten jälkeen jäännökset peitettiin.[lähde? ]
Koska kiinteitä rakenteita löytyy ja ne pystytään ajoittamaan kohtuullisella tarkkuudella, tutkijat ovat pohtineet mahdollisuutta, että etelästä Hämeeseen saapuneiden ruotsalaisten retkien seurauksena perustettu Hämeen linna tai paremminkin vanha Hämeen linna olisi itse asiassa Hakoinen. Eräiden tutkijoiden mukaan tätä mahdollisuutta perustelee muun muassa oikeuden päätös vuodelta 1625, jossa vahvistetaan Hakoisten kartanon oikeus vanhoihin niittyihinsä joiden Kustaa Vaasan ja Erik XIV kirjeiden mukaan tuli kuulua vanhalle Hämeen linnalle.[lähde? ]
Perinteisen käsityksen mukaan Hakoisten linnavuori olisi Birger Jaarlin 1200-luvun puolivälissä linnoittama. Muun muassa Julius Ailio, Juhani Rinne ja Knut Drake ovat kuitenkin arvelleet linnaa hieman vanhemmaksi, jolloin se olisi varustettu 1100-luvun lopulla tai 1200-luvun alussa, liittyen tanskalaisten liikkumiseen Uudellamaalla.
Nykyisen Hämeen linnan rakentaminen keskeisemmälle paikalle vähensi sittemmin Hakoisten linnan merkitystä. Linna saattoi kuitenkin olla käytössä vielä vuonna 1311, koska on arveltu että Hakoinen olisi ollut juuri se "Vanain linna", johon novgorodilaiset novgorodilaisen kronikan mukaan tuolloin hyökkäsivät. Teoriaa tukee se, että Hakoisten linnavuori vastaa topografialtaan hyvin kronikassa kuvattua linnoitusta. Kronikka puhuu myös linnan puolustajista saksalaisina (nyemets) eikä hämäläisinä (jem). Kysymys Hakoisten linnavuoresta novgorodilaisten sotaretken kohteena kuitenkin jakaa tutkijoiden mielipiteitä voimakkaasti. Vanain kaupunki onkin yhdistetty myös Hämeen linnan läheisyydessä, Varikonniemessä tutkittuun muinaisjäännökseen. Hakoisten linnavuoren merkitystä korostaa kuitenkin se, että sen juurelle rakennettu Hakoisten kartano on myöhemmin ollut Hämeen linnan linnanvoutien asuinkartanona.[lähde? ]
Rakenteet

Keskiaikaisessa linnassa on ollut kaksi osaa: vuoren laella sijainnut päälinna, jonne nouseminen oli mahdollista vain linnavuoren kaakkoispuolella kulkevaa kapeata polkua pitkin, ja itäpuolella vuoren juurella oleva esilinna, jonka tarkoituksena oli suojella päälinnaa ja sinne johtavaa linnantietä.[lähde? ]
Rinteen suorittamien kaivausten ja tutkimusten mukaanlähde tarkemmin? vuoren laella sijaitsi kolmion muotoinen ja perustukseltaan suunnilleen 2,5 metriä paksu harmaakivinen ja osaksi ehkä tiilistä tehty kehämuuri. Tämä yhdistää rakenteet hyvin hämäläiseen keskiaikaiseen rakennusperinteeseen, ovathan Hattulan vanha kirkko ja Hämeen linna myös suurelta osin tiilirakenteisia. On arveltu, että muuri olisi ollut muutaman metrin korkuinen ja ylhäällä olisi sijainnut puolustuskäytävä. Oletetun portin tienoilta on tämä muurirakenne täysin hävinnyt. Muurin sisäpuolella, sen koilliskolkassa ovat säilyneet kaksihuoneisen rakennuksen perustukset, joka ovat kooltaan 27 x 12 metriä. Tämä on alkujaan ehkä ollut jopa kaksikerroksisen asuinrakennuksen perusta. Toisessa huoneessa on havaittu jäännöksiä tulisijasta, joka lienee ollut varustettu savupiipulla.[lähde? ]
Päälinnan läntisestä kolkasta on löydetty erittäin pienen rakennuksen perustan nurkkaus. Rakennus lienee ollut kokonaan tai osittain tiilestä tehty. Juhani Rinne on arvellut tämä rakennelman olevan muuta rakennettua varustusta nuorempi ja ehkä olevan mahdollisen päätornin jäännökset. Nykyisin kaikki nämä jäännökset ovat maakerroksen peitossa ja paikalla kasvaa runsaasti puita ja pensaita.[lähde? ]
Noin 20 metriä linnavuoren huippua alempana sijaitsee esilinna ja se on käsittänyt puoliympyrän muotoisen penkereen. Penkere on laidoiltaan kohotettu luomalla maata ristikkäin olevien puuvarustusten päälle. Pengermän reunalla on vielä 1900-alussa ollut näkyvissä harmaakivistä ilman sidosainetta rakennetun kehämuurin perustaa. Portin kohdalla on tämä kehämuurin perusta ollut leveämpi, jolloin sisäänkäynti on ollut pidempi ja helpompi puolustaa. Esilinnaa on Ailion mukaan  käytetty taloustarkoituksiin ja siinä on sijainnut puinen asuinrakennus ja kaivo. Kaivauksissa on tehty niukalti esinelöytöjä ja ne sijoittuvat Rinteen mukaan 1200-luvun jälkipuoliskolle. Vain muutama löytö on varauksin ajoitettu varhaisemmaksi tai sitten myöhäisemmäksi, 1300-luvulle.[lähde? ]
Rakenteet > Esikuvia

Arkeologian keskeisenä työmenetelmänä on ollut ja on yhä vertailu. Suurin osa esineellisen varhaiskulttuurimme ajoituksista perustuu juuri vertailemalla suoritettuun ajoitukseen. Tutkiessaan Hakoisten linnavuoren historiaa J. Ailio löysi esikuvan Tanskasta, Bornholmin saarella sijaitsevan Lilleborgin vuorilinnasta. Samoin myöhemmin Knut Drake tutkiessaan Hämeen linnan rakennushistoriaa löysi vertailevaa aineistoa juuri Baltiasta ja yleensä Itämeren eteläosista. On siis mahdollista, että tuo vuonna 1259 hävitetty Lilleborgin linna olisi ollut esikuvana Hakoisten linnan rakentamiselle.
Aikaisemmin useat tutkijat ovat kuitenkin tuoneet esille mahdollisuuden, että Hakoisten linnaan voisi liittyä tanskalaisten tekemän käännytystyön vaikutteita. Tätä näkemystä on tuettu myös runsaalla tanskalaiseen kristilliseen perinteeseen liittyvillä seikoilla Kanta-Hämeen ja etenkin Janakkalan alueella. Alueella esiintyneitä pyhän Laurentiuksen ja Olain kulttia on pidetty ei-ruotsalaisena.  Varmaa ei ole sekään, että Birger-jaarli olisi koskaan tehnyt ristiretkeä Hämeeseen ja siten perustanut mitään linnaa alueelle. Kuitenkin tanskalaisten osuus on vain yksi hypoteesi tässä Hakoisten linnavuoren tuntemattomassa suuressa menneisyydessä. 1990-luvulla ja 2000-luvulla julkaistussa kirjallisuudessa Suomen varhaiskeskiaikaan liittyviä "tanskalaishypoteeseja" ei ole juurikaan pidetty esillä. 1200-lukuun liittyvien kirjallisten lähteiden ja arkeologisten tutkimusten vähäisyys kuitenkin jättää tilaa monenlaisille tulkinnoille ja spekulaatioille.[lähde? ]
Tehtävät

Linnan tehtävä on varmaankin rautakaudella ja siten esihistoriallisella ajalla ollut alueen väestön turvaaminen mahdollisia ulkopuolisia hyökkääjiä vastaan. Historialliselle ajalle tultaessa linnasta on perinteisen käsityksen mukaan muodostettu ruotsalaisten valloittajien etuja ajava linnoitus, joka myöhemmin siirrettiin nykyisen Hämeen linnan paikalle. Luonnollisesti sen tehtävänä on ollut torjua ruotsalaista ylivaltaa uhkaavat hyökkäykset, mutta samalla toimia myös ehkä tukikohtana veronkeräykselle. Tämä ruotsalaisten valta-aika on kuitenkin ollut melko lyhyt ajanjakso linnavuoren historiassa.[lähde? ]
Myös novgorodilaisten hyökkäilyt Hämeeseen ovat hyvinkin voineet kohdistua joko Hämeen linnaan, Varikonnimessä olevaan ns. Vanain kaupunkiin tai Hakoisten linnavuoren varustuksiin. Oman värinsä tähän tuo Rinteen, Ailion ja Jaakkolan esiin nostama yhteys mahdolliseen tanskalaiseen vaikutukseen.lähde tarkemmin? Tällöin taistelu olisi käyty enemmän valtapiiriajattelun pohjalta kolmen herruutta tavoittelevan yhteisön, syntymässä olevan Ruotsin, Tanskan ja Novgorodin kesken. Nykytutkimus ei yleensä ole pitänyt tanskalaisvaikutusta kovin merkittävänä, mutta asiasta on muitakin näkemyksiä.[lähde? ]
Lähteet ja lisää aiheesta

Ahto, Sampo, Kilkki, Pertti & Knapas, Rainer: Hämeen linna. Sotasokeat, 1973. ISBN 951-95019-1-6.
At Home Within Stone Walls: Life in the late medieval Häme Castle. Toimittaneet Anna-Maria Vilkuna, Johanna Onnela, Terhi Mikkola, Päivi Luuppi, Markus Hiekkanen ja Knut Drake. Archaeologia Medii Aevi Finlandiae VII, 2003.
Hämeen Linna - The castle of Häme. Toimittaneet Pirjo Poutanen ja Katleena Kortesuo. Cresense, 2000.
Janakkalan historia.  Janakkalan kunta, 1976.  ISBN 951-99089-1-9.
Rinne, Juhani: Suomen keskiaikaiset mäkilinnat : 1 Myöhäisesihistorialliset ja niihin palautuvat keskiaikaiset linnat. Väitöskirja. Juhani Rinne, 1914.
Taavitsainen, J.-P: Ancient Hill-forts of Finland, with special reference to the hill-fort of Kuhmoinen.  (Suomen Muinaismuistoyhdistyksen Aikakauskirja 94)  Helsinki:  Museovirasto, 1990.  ISBN 951-9056-97-1.
Ristikkotalo

Ristikkotaloja Saksan Dornstettenissä
Ristikkotalo on rakennus, jonka seinissä käytetään ristikkorakennetta. Ristikkorakenteessa vaakasuorat, pystysuorat ja vinottain asetetut hirret muodostavat talon kantavan rakenteen. Hirsien välit on täytetty yleensä tiilellä. Tiilen ohella hirsien välit voidaan täyttää myös laastilla ja oksista punotulla ristikkopunoksella.
Ristikkorakenne oli yleinen sekä Kiinassa että Japanissa, ja Pohjois- ja Keski-Euroopassa se oli suosittua asuintaloissa 1600-luvulle saakka, etenkin Saksassa ja Ranskassa. Englannissa ristikkotaloja rakennettiin erityisesti niillä seuduilla, joissa kiveä oli vähän saatavilla. Ristikkotalot levisivät eurooppalaisten siirtolaisten mukana myös Pohjois-Amerikkaan.
Ristikkotalojen tyypillinen piirre on ulkoneva toinen kerros, joka antaa lisätilaa, mutta myös tasapainottaa rakennusta. Kantavia hirsirakenteita koristeltiin 1200–1300-luvuilla suojeluspyhimysten kuvilla tai toistuvilla ornamenteilla. Seuraavien vuosisatojen aikana korostettiin tummien hirsien ja niiden väliin jäävien vaaleiden pintojen eroa. Väleissä saatettiin käyttää kalanruotokuvioon aseteltuja tiiliä tai koristella rappaus reliefein ja kuvioin. Ristikkotaloihin ryhdyttiin myös lisäämään koristeeksi hirsiä, jotka eivät olleet rakenteen kannalta välttämättömiä. Saksassa oli vallalla yksinkertaisempi ja karumpi tyyli, joka korosti varsinkin talojen jykeviä kulmarakenteita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ristikkotalo Wikimedia Commonsissa
Ryan Early

Ryan Early (s. 2. toukokuuta 1979 Egham, Surrey, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen näyttelijä. Hän on esiintynyt sivurooleissa useissa brittiläisissä sarjoissa. Hänet tunnetaan Suomessa parhaiten roolistaan konstaapeliharjoittelija Tom Nicholsonina televisiosarjassa Sydämen asialla.