Eläinten rokottaminen

Kissa rokotetaan vesikauhua vastaan
Eläimiä rokottamalla pystytään tehokkaasti ennaltaehkäisemään eläinten vaarallisia tartuntatauteja, jotka saattavat aiheuttaa eläinten vakavia sairastumisia ja kuolemantapauksia sekä uhata eläinperäistä elintarviketuotantoa. Eläinten rokottaminen suojaa myös ihmistä niiltä taudeilta (zoonoosit), jotka voivat tarttua eläimestä ihmiseen (esimerkiksi rabies eli vesikauhu).
Suomessa eniten rokotetaan lemmikkieläimiä (kaloista ei tässä tietoja). Koirien tavallisia rokotteita ovat penikkatauti, tarttuva maksatulehdus ja parvo. Nämä sisältyvät ns. kolmoisrokotteeseen. Laajempi neloisrokote sisältää näiden lisäksi myös kennelyskän eli parainfluenssarokotteen. Yleinen rokote on myös raivotauti- eli rabiesrokote, jonkin verran koiria rokotetaan myös leptospiroosia vastaan. Ulkomaisissa rokotustodistuksissa kirjainlyhenteet D ja S tarkoittavat penikkatautia (Distemper, Staupe), A tarkoittaa tarttuvaa maksatulehdusta (adenovirus) ja P tarkoittaa parvoa. Pi tulee parainfluenssasta ja tarkoittaa kennelyskää, L on leptospiroosi ja R raivotauti. Koirat rokotetaan yleensä 12 ja 16 viikon iässä, vuoden vanhoina ja tämän jälkeen kahden vuoden välein. Rokotetarve saattaa muuttua ja ainakin matkustettaessa ulkomaille koiran kanssa, kannattaa tarkistaa eläinlääkäriltä rokotetarve.
Kissojen rokotus on periaatteessa samanlaista mutta vastustettavina tauteina ovat kissarutto (parvo) sekä eräät hengitystietulehdukset. Kissoille annetaan raivotautirokote kuten koirille.
Lemmikkieläimistä freteillä on omat rokotusohjelmansa, samoin turkiseläimille. Siipikarjalle käytetään joskus inhaloitavia rokotteita tai rokote annetaan juomaveden mukana.
Lemmikkikaneille on tarjolla rokotteet kalikiviruksen aiheuttamaa verenvuotokuumetta eli RHD-tautia sekä myksomatoosia vastaan. Yleisimmin lemmikkikaneille annettava rokote on yhdistelmärokote, joka antaa suojan sekä RHD:tä että myksomatoosia vastaan. RHD leviää helposti ja on pahimmillaan tappava. Ruokavirasto suosittaa lemmikkikanin rokottamista, mikäli kani osallistuu näyttelyyn tai saa luonnosta kerättyä ravintoa. Ruokaviraston mukaan erityisesti Uudellamaalla asuvat lemmikkikanit tulee rokottaa RHD:tä ja myksomatoosia vastaan vaikka kumpikaan edellä mainituista tapauksista ei koskettaisikaan lemmikkikania.
Hevosten tärkein rokote on jäykkäkouristus- eli tetanusrokote. Hevonen on erittäin herkkä jäykkäkouristukselle. Yleensä se annetaan influenssarokotteen kanssa. Rokotusohjelmat vaihtelevat, koska ravi- ja ratsuhevosilla on erilaiset vaatimukset kilpailuihin. Tiineille tammoille annetaan lisäksi virusaborttirokotteita, joka on herpesviruksen aiheuttama hengitystietulehdus, joka voi aiheuttaa keskenmenon eli luomisen. Hevonen voidaan rokottaa myös rabiesta vastaan mutta se ei ole kovin yleistä.
Lampaita rokotetaan klostridien aiheuttamia sairauksia vastaan, samaa rokotetta voidaan käyttää vuohille, alpakoille ja laamoille. Rokotustarve suunnitellaan tilakohtaisesti.
Naudoille ei ole Suomessa rokotteita. Eräät rokotteet ovat jopa kiellettyjä, jotta huomattaisiin nopeasti, jos joku tauti ilmestyisi maahan. Rokottamiskielto on usein edellytys lihan ja lihatuotteiden vientiä varten. Esimerkiksi maasta, jossa rokotetaan suu- ja sorkkatautia vastaan, ei yleensä voida ostaa lihaa muihin maihin.
Sikoja voidaan rokottaa sikaruusua vastaan. Se on erysipelothrix rhusiopathiae -bakteerin aiheuttama yleistulehdus. Suurissa, nykyaikaisissa sikaloissa rokotetarvetta ei yleensä ole. Sioille annetaan myös jonkin verran coli-rokotteita.
Usein käytetään rokotesanaa virheellisesti esimerkiksi injektioina annettavista loislääkkeistä tai muista injektioista.