stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Imre Nagy
Kansannousu, pidätys ja teloitus

Vuonna 1956 Unkarin kansannousua ennakoinut tyytymättömyys tuntui myös Nagyn lähipiirissä, mutta hän ei kehotuksista huolimatta ollut innokas osallistumaan poliittisiin vastarintatoimiin vaan tuntui uskovan, että Hruštšovin käynnistämät poliittiset uudistukset etenisivät omaa tietään. Kun kansannousun tapahtumat sitten alkoivat 23. lokakuuta mielenosoituksella, jossa mm. vaadittiin Nagya uudelleen pääministeriksi – hän oli kommunistipoliitikoista ainoa, joka nautti kansan laajaa luottamusta – Nagy tuotti kansanjoukoille pettymyksen puhuttelemalla näitä "tovereiksi" ja sai vastaansa vihellyskonsertin. 24. lokakuuta kello 8.30 radio ilmoitti Nagyn olevan muodostamassa hallitusta. Kesti kuitenkin päiväkausia, ennen kuin kapinalliset ja Nagyn hallitus pääsivät sovintoon, ja vielä 25. lokakuuta, katutaistelujen ollessa täydessä käynnissä, Nagy nimitti taistelijoita "vastavallankumouksellisiksi".
Tapahtumien edetessä Nagy, joka aluksi oli tuominnut neuvostomiehittäjien vastaiset taistelut "vastavallankumouksellisena toimintana", suostui yhä laajempiin kompromisseihin ei-kommunististen voimien kanssa; 30. lokakuuta hän radiopuheessaan ilmoitti yksipuoluejärjestelmän lakanneen toimimasta ja 1. marraskuuta Unkarin jäsenyyden Varsovan liitossa päättyneen. 3. marraskuuta Nagy muodosti uuden, entistä laajempipohjaisen kokoomushallituksen, ja marraskuun 4:nnen päivän aamuna hän radiopuheessaan julisti unkarilaisten joukkojen taistelevan neuvostoarmeijaa vastaan, joka on käynnistänyt hyökkäyksen Budapestiin kaataakseen maan laillisen hallituksen. Samaan aikaan uudistuneen kommunistisen työväenpuolueen (MSZMP) uusi pääsihteeri János Kádár oli Neuvostoliiton lähetystön kautta poistunut Moskovaan. Kun Neuvostoliitto murskasi Unkarin kansannousun, Kádár nousi maan uudeksi johtajaksi.
Nagy sai turvapaikan Jugoslavian lähetystöstä. Hän lähti sieltä 22. marraskuuta, kun Kádár oli kirjallisesti myöntänyt hänelle vapaan poistumisoikeuden. KGB:n miehet kuitenkin pidättivät hänet, ja hänet kuljetettiin yhdessä lähimpien työtoveriensa kanssa Romaniaan Snagovin entiseen kuninkaalliseen lomakotiin. Siellä häntä yritettiin suostutella eroamaan ja luovuttamaan suosiolla tehtävänsä Kádárille, mutta hän piti sitkeästi kiinni asemastaan laillisesti nimitettynä pääministerinä. Lopulta, keväällä 1958, puolue joutui ratkaisemaan tilanteen järjestämällä salaisen oikeudenkäynnin, jossa tällä välin takaisin Unkariin tuotu Nagy tuomittiin kuolemaan "kansandemokraattisen valtiojärjestyksen kaatamiseen tähtäävän järjestäytymisen alullepanemisesta ja johtamisesta sekä maanpetoksesta". 16. kesäkuuta hänet teloitettiin hirttämällä Budapestin Kozma utcan vankilassa yhdessä Pál Maléterin ja Miklós Gimesin kanssa. Nagyn ruumis haudattiin ensin vankilan pihalle, vuonna 1961 kaikessa hiljaisuudessa, väärällä nimellä Rákoskeresztúrin hautausmaan laidalle. Hautapaikka pysyi pitkään salassa.
Rehabilitointi ja jälkimaine

Koska Unkarin kommunistihallinto ei sallinut Nagyn kuoleman muistoa kunnioitettavan, Pariisin Père-Lachaisen hautausmaalle pystytettiin hänelle kenotafi.
Vuonna 1989 Imre Nagy rehabilitoitiin. Samaan aikaan kun oikeuden päätös julkistettiin, 6. heinäkuuta 1989, saapui saliin tieto János Kádárin kuolemasta.
Imre Nagyn jäännökset haudattiin uudestaan samaan paikkaan hänen kuolemansa 31. vuosipäivänä, 16. kesäkuuta 1989. Hautajaisten järjestämistä oli jo edellisestä vuodesta lähtien vaatinut lähinnä vuoden 1956 vapaustaistelun veteraaneista koostuva ryhmä, Történelmi Igazságtétel Bizottsága [‘Historiallinen oikeuskomissio’], mutta niiden toteuttamisen mahdollisti yhteistyö vielä vallassa olevan kommunistipuolueen kanssa, joka yritti käyttää tilaisuutta hyväkseen pitääkseen väistämättömän järjestelmänmuutoksen yhä hallinnassaan. Paikalla arvioitiin olleen yli 100 000 ihmistä, ja hautajaiset myös televisioitiin suorana Unkarin yleisradioyhtiön TV2-kanavalla. Hautajaiset vauhdittivat Unkarin kommunistihallinnon alasajoa. Niiden yhteydessä maan tuleva pääministeri Viktor Orbán piti ensimmäisen huomiota herättäneen puheensa.
Imre Nagyn muistoa vaalii hänen tyttärensä Erzsébet Nagyn perustama säätiö, joka ylläpitää myös Nagyn entisessä Budapestin-kodissa toimivaa museota (Nagy Imre Emlékház). Imre Nagyn patsaat on pystytetty Budapestiin ja Szegediin.
Budapestissa, parlamenttitalon vieressä Vértanúk tere -aukiolla sijainnut muistomerkki vietiin 28. joulukuuta 2018 pois paikaltaan, tiettävästi korjattavaksi ja sijoitettavaksi uudelleen toisaalle. Tämän on nähty kuvastavan Viktor Orbánin hallituksen ongelmallista suhdetta Imre Nagyyn, joka huolimatta positiivisesta roolistaan vuoden 1956 kansannousussa ei koskaan luopunut vasemmistolaisesta vakaumuksestaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Imre Nagy Wikimedia Commonsissa
| n k Unkarin pääministerit |
| --- | --- | --- |
| Vallankumous 1848 |  Batthyány  (Récsey)  Kossuth  Szemere  |  |
| Kuningaskunta (1867–1918) |  Andrássy  Lónyay  Szlávy  Bittó  Wenckheim  K. Tisza  Szapáry  Wekerle  Bánffy  Széll  Khuen-Héderváry  I. Tisza  Fejérváry  Wekerle  Khuen-Héderváry  Lukács  I. Tisza  Esterházy  Wekerle  Hadik  |  |
| Ensimmäinen tasavalta |  M. Károlyi  Berinkey  |  |
| Neuvostotasavalta |  Garbai  Peidl Vastavallankumoukselliset G. Károlyi  Pattantyús-Ábrahám  |  |
| Tasavalta (1919–20) |  Friedrich  Huszár  |  |
| Kuningaskunta (1920–1946) |  Simonyi-Semadam  Teleki  Bethlen  G. Károlyi  Gömbös  Darányi  Imrédy  Teleki  Bárdossy  Kállay  Sztójay  Lakatos  Szálasi  Miklós  Tildy  |  |
| Toinen tasavalta |  F. Nagy  Dinnyés  Dobi  |  |
| Kansantasavalta |  Dobi  Rákosi  I. Nagy  Hegedüs  I. Nagy  Kádár  Münnich  Kádár  Kállai  Fock  Lázár  Grósz  Németh  |  |
| Kolmas tasavalta |  Antall  Boross  Horn  Orbán  Medgyessy  Gyurcsány  Bajnai  Orbán  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef 
Imre Nagyn rintakuva Mátészalkassa, Unkarissa.
Kuvanveistäjä Tamás Vargan suunnittelema Imre Nagyn muistomerkki Budapestissa entisellä paikallaan.
Hästveda

| Hästveda |
| --- | --- |

 Hästveda
 Koordinaatit: 56°17′10″N, 13°56′08″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Hässleholm
Väkiluku (2021):  1 747
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hästveda on taajama Hässleholmin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 747 asukasta vuonna 2021. Hästveda tunnetaan vuosittain heinäkuun toisena torstaina järjestettävistä markkinoista, joissa kaupataan muun muassa hevosia.
Tunnettuja henkilöitä

Bengt Gustafsson (1933–2019), Ruotsin puolustusvoimien komentaja 1986–1994
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hästveda Wikimedia Commonsissa
Grahn

Grahn tai Gran on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Annika Grahn (s. 1983), suomalainen toimittaja ja kirjailija
Arne Grahn (1902–1989), suomalainen lääkäri ja tennispelaaja, Hagalundin kartanon omistaja, Espoon Westendin perustaja
Bo Grahn (1947–2018), suomalainen kuulantyöntäjä
Carl Grahn (s. 1981), suomalainen jääkiekkomaalivahti
Fanny Sinebrychoff, o.s. Grahn (1862–1921), suomalainen näyttelijä ja taiteen keräilijä
Gunvor Grahn (1907–1982), suomenruotsalainen runoilija
Hjalmar Grahn (1882–1949), suomalainen Ruotsiin 1917 siirtynyt taidemaalari
Hjalmar Johan Gabriel Grahn (1849–1899), suomalainen apteekkari ja valtiopäivämies
Johan Gran, Johan Graan (k. 1657), ruotsalainen maaherra
Karl Grahn (1891–1963), suomalainen teollisuusmies, Grahn-konsernin perustaja
Karl Gustaf Grahn (1868–1907), suomalainen arkkitehti
Kim Gran (s. 1954), suomalainen toimitusjohtaja ja vuorineuvos
Kristian Alfred Grahn (1835–1891), suomalainen juristi, pormestari ja valtiopäivämies
Petronella Grahn (s. 1970), suomalainen taiteilija, lastenkirjailija ja yrittäjä
Pjotr Grahn (1869–1941), venäläinen hallintovirkailija ja kuvernööri
Sanni Grahn-Laasonen (s. 1983), suomalainen kansanedustaja ja ministeri
Sirkku Grahn (s. 1932), suomalainen näyttelijä
Sture Grahn (1932–2024), ruotsalainen maastohiitäjä ja viestin maailmanmestari
Sven Grahn (1902–1982), rakennusalan vaikuttaja ja yritysjohtaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Oliver! (vuoden 1968 elokuva)

| Oliver! |
| --- | --- |
 30-vuotisjuhlajulkaisun juliste.
Ohjaaja:  Carol Reed
Käsikirjoittaja:  Vernon Harris
Tuottaja:  John Woolf
Säveltäjä:  Lionel Bart
Kuvaaja:  Oswald Morris
Leikkaaja:  Ralph Kemplen
Tuotantosuunnittelija:  John Box
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Britannia
Tuotantoyhtiö:  John and James Woolf (käännä suomeksi)
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  20. joulukuuta 1968
Kesto:  153 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oliver! on Carol Reedin ohjaama musikaalielokuva vuodelta 1968. Se perustuu samannimiseen näyttämömusikaaliin, joka vuorostaan perustuu Charles Dickensin romaaniin Oliver Twist.
Elokuvan nimirooliin valittiin kahdeksanvuotias Mark Lester. Laulunumeroissa Lesterin ääneksi vaihdettiin kuitenkin kaksi viikkoa ennen ensi-iltaa elokuvasäveltäjä Johnny Greenin 24-vuotias tytär Kathe, joka sai äänityksistä 400 punnan palkkion. Tieto, ettei Lester itse laula elokuvassa, pidettiin salassa 36 vuotta ensi-illan jälkeen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ron Moody   | … |  Fagin   |
|  Oliver Reed   | … |  Bill Sikes   |
|  Harry Secombe   | … |  Mr. Bumble   |
|  Shani Wallis   | … |  Nancy   |
|  Mark Lester   | … |  Oliver Twist   |
Palkinnot

Elokuva sai viisi Oscar-palkintoa ja oli lisäksi ehdolla kuuteen muuhun Oscariin.
British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät Oliverin vuonna 1999 yhdeksi kaikkien aikojen sadasta parhaasta brittielokuvasta.
Palkinnot > Oscar-palkinnot

| --- | --- |
 Paras elokuva  Paras ohjaus  Paras musikaalin alkuperäinen tai sovellettu sävellys  Paras lavastus  Paras äänitys :  Ehdokkuudet Paras miespääosa  Paras miessivuosa  Paras sovitettu käsikirjoitus  Paras kuvaus  Paras puvustus  Paras leikkaus
Ammutaanhan hevosiakin (elokuva)

| Ammutaanhan hevosiakin> They Shoot Horses, Don’t They? |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sydney Pollack
Käsikirjoittaja:  Robert E. Thompson James Poe  Horace McCoyn romaanin pohjalta
Tuottaja:  Irwin Winkler Robert Chartoff
Säveltäjä:  Johnny Green
Kuvaaja:  Philip H. Lathrop
Leikkaaja:  Fredric Steinkamp
Tuotantosuunnittelija:  Harry Horner
Pukusuunnittelija:  Donfeld
Pääosat:  Jane Fonda Michael Sarrazin Gig Young
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  American Broadcasting Company
Levittäjä:  Cinerama Releasing Corporation Netflix
Ensi-ilta:  1969
Kesto:  120 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ammutaanhan hevosiakin (engl. They Shoot Horses, Don’t They?) on Sydney Pollackin ohjaama elokuva vuodelta 1969. Se pohjautuu Horace McCoyn vuonna 1935 ilmestyneeseen samannimiseen romaaniin. Gig Young palkittiin roolistaan parhaan miessivuosan Oscarilla.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Markus Sorsa: They Shoot Horses, Don’t They? (1969)  22.10.2006. Elitisti.
Diana McIntosh

Diana McIntosh (o.s. Lowes; 4. maaliskuuta 1932 Calgary – 16. joulukuuta 2022) oli kanadalainen pianisti, säveltäjä ja performanssitaiteilija. Hän opiskeli Kanadassa ja Yhdysvalloissa opettajinaan Gladys Egbert, Boris Roubakine, Adele Marcus, Alma Brock-Smith, Leonard Isaacs ja Michael Colgrass. McIntosh asettui Winnipegiin vuonna 1959. Hän erikoistui pianistina 1900-luvun kanadalaiseen ohjelmistoon ja kantaesitti monia teoksia sellaisilta säveltäjiltä kuin Peter Allenilta, Norma Beecroftilta, Robert Daigneaultilta, Alexina Louielta, Marjan Mozetichilta, Boyd McDonaldilta, Jean Papineau-Couturelta, Ann Southamilta, Robert Turnerilta ja John Winiarzilta. Muita säveltäjiä, joiden teoksia McIntosh otti ohjelmistoonsa, olivat muiden muassa S. C. Eckhardt-Gramatté, Robert Fleming, Jacques Hétu ja Oskar Morawetz.
Vuonna 1977 McIntosh perusti Ann Southamin kanssa konserttisarjan Music Inter Alia, jota hän johti vuoteen 1991 saakka; vuonna 1990 sarjan uudeksi nimeksi tuli GroundSwell.
McIntosh hyödynsi sävellyksissään muun muassa pianolla muutoin kuin koskettimilla tuotettua ääntä. Hän teki usein multimediaesityksiä. Maalaustaide vaikutti hänen työhönsä, ja hän esitti sävellyksiä pitäen samalla esillä niiden innoittajina olleita kuvataiteellisia teoksia. Hänen omista sävellyksistään Paraphrase No. 1 (1976) perustuu Lawren Harrisin työhön Maligne Lake, Paraphrase No. 2 (1977) Marcel Barbeaun abstraktiin maalaukseen ja Sound Assemblings (1983) Bertram Brookerin maalaukseen. Tilaustöitä McIntosh teki muiden muassa Winnipegin sinfoniaorkesterille. Hän esiintyi Kanadassa, Yhdysvalloissa, Ranskassa, Portugalissa ja muualla Euroopassa sekä Keniassa. Hänen teoksiaan ovat esittäneet muutkin Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Länsi-Euroopassa; Rivka Golani levytti teoksen Nanuk (1998) ja Christina Petrowska-Quilico teoksen Worlds Apart (1999).
Bengt Lindström

Åbyn voimalaitos Örebrossa.
Muraalit vesivoimalaitoksessa: Akkats kraftstation, Jokkmokk.
Timrån Y, eurooppatie E4, Sundsvall-Timrån lentoaseman lähellä.
Bengt Lindström (3. syyskuuta 1925 Storsjö, Härjedalen, Ruotsi – 28. tammikuuta 2008 Njurunda, Sundsvall) oli ruotsalainen taidemaalari, kansainvälisesti maineikkaimpia ruotsalaisia taiteilijoita. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat suurikokoisia, värikkäitä maalauksia. Tunnetuimpia teoksia ovat Timråssa Midlandan lentoaseman sisäänajotien vieressä oleva suuri Y:n muotoinen veistos, Örebrossa sijaitseva Åbyn voimalaitoksen julkisivun maalaus 1990-luvun lopulta ja lähistöllä olevan jakeluaseman seinän samantapainen maalaus. Maalausten sanotaan syntyneen pohjoismaisen muinaistaruston pohjalta.
Muutettuaan 1944 Tukholmaan hän opiskeli Isaac Grünewaldin taidekoulussa ja sen jälkeen useissa ulkomaisissa kouluissa. Hän muutti 1948 Ranskaan, jossa hän asui Pariisissa vuoteen 2004. Siinä vaiheessa hän palasi pysyvästi Ruotsiin ja asettui Sundsvalliin, jossa hän oli aiemmin viettänyt kesät.
Hänen puolisonsa oli pariisilainen galleristi Michèle Lindström. He ovat lahjoittaneet taidekokoelmansa Härnösandiin Västernorrlandin läänin lääninmuseoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bengt Lindström Wikimedia Commonsissa
Bengt Lindström, kuvia teoksista.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa 2  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  KulturNav  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Mikael (arkkimandriitta)

| Mikael> Valamon luostarin igumeni |
| --- | --- |
 Tammikuu 2022- 
Edeltäjä:  Sergei (Haminan piispa)
Henkilötiedot
Syntynyt: 1974
Arvonimi: Arkkimandriitta
Muut tiedot
Kirkkokunta:  Suomen ortodoksinen kirkko
Arkkimandriitta Mikael (viralliselta nimeltään Mikael Nummela, s. 1974) on Valamon luostarin johtaja eli igumeni tammikuusta 2022 lähtien.
Mikael on kolminkertainen maisteri. Hänellä on tutkinnot teologiassa, kauppatieteissä ja hän on myös filosofian maisteri, pääaineenaan venäjän kieli. Hän puhuu suomea, ruotsia, norjaa, venäjää ja englantia sekä auttavasti kuutta muuta kieltä.
Ennen luostarielämää Mikael työskenteli pankissa pörssianalyytikkona.
Mikael aloitti luostarielämän kulttuurikeskus Sofiassa vuonna 2009, ja sieltä hän siirtyi Valamon luostariin vuonna 2013.
Hänet vihittiin Sofiassa diakoniksi, viitankantajanmunkiksi ja pappismunkiksi vuonna 2011 ja pieneen skeemaan vuonna 2012. Arkkimandriitan arvon hän sai Valamossa ollessaan vuonna 2019.
Mikaelin tärkein vapaa-ajan harrastus on hengellisen kirjallisuuden lukeminen.
Teokset

Se on Herra!.  Uusi-Valamo:  Valamo Kustannus, 2024.  ISBN 978-952-5495-82-9
Casablancan katupojat

| Casablancan katupojat> Ali Zaoua, prince de la rue |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Nabil Ayouch
Käsikirjoittaja:   Nabil Ayouch  Nathalie Saugeon 
Tuottaja:   Etienne Comar  Jean Cottin  Antoine Voituriez 
Säveltäjä:  Krishna Levy
Kuvaaja:   Renaat Lambeets  Vincent Mathias 
Pääosat:   Maunim Kbab  Abdelhak Zhayra  Hicham Moussaune  Amal Ayouch  Mustapha Hansali 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Marokko, Ranska
Levittäjä:  Arab Film Distribution
Ensi-ilta:  2000
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  arabia ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Casablancan katupojat (Ali Zaoua, prince de la rue) on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Nabil Ayouchin ohjaama elokuva.
Juoni

Kwita, Omar, Boubker ja Ali Zaoua ovat Marokon Casablancan kodittomia kadun asukkeja. Pojat kuuluvat Dibin johtamaan jengiin, mutta aloittavat Alin johdolla kapinan. Ali ottaa pestin messipojaksi laivaan, jossa eräs jengin jäsen tappaa hänet. Muut pojat päättävät antaa hänelle kunnialliset hautajaiset.
Käännös suomeksi
Barroson komissio

Komission puheenjohtaja Barroso
Barroson komissio oli Euroopan komissio, joka astui voimaan 22. marraskuuta 2004. José Manuel Barroson johtaman komission ensimmäinen toimikausi päättyi 31. lokakuuta 2009, mutta hänet valittiin johtamaan myös seuraavaa komissiota, joka istui vuoteen 2014. Toisen komission kausi alkoi virallisesti 9. helmikuuta 2010.
Komissio koostuu puheenjohtajasta ja 26 muusta komissaarista. Aiemmin komissaareja oli 25 mutta Romanian ja Bulgarian liittyessä Euroopan unioniin vuoden 2007 alussa komissaarien lukumäärä kasvoi kahdella.
Barroson I komission vaiheet

Barroson I komission oli määrä aloittaa 1. marraskuuta 2004, mutta Euroopan parlamentin vastustaessa sen ensimmäistä kokoonpanoa Barroson täytyi vetää ehdotuksensa pois ilman äänestystä. Uuden ehdotuksen parlamentti hyväksyi 18. marraskuuta. (449 ääntä puolesta, 149 vastaan, 82 tyhjää.)
Kuluttajansuoja-asiat, joista I komissiossa vastasi Bulgarian Meglena Kuneva, kuuluivat alun perin terveyskomissaarina toimineen Markos Kyprianoun vastuualueeseen. Monikielisyysasiat, joista vastaa romanialainen Leonard Orban, puolestaan koulutus- ja kulttuurikomissaari Ján Figeľin vastuu-alueeseen.
Bulgarian ja Romanian komissaarien mukaantulon jälkeen Barroson I komissioon tuli kuusi uutta komissaaria ja kuusi entistä jätti komission. Kun terveyskomissaarina toiminut kyproslainen Markos Kyprianou aloitti maansa ulkoministerinä, Androulla Vassiliou tuli hänen tilalleen 3. maaliskuuta 2008. Italialainen Franco Frattini, jonka vastuualueeseen kuuluivat oikeuteen, vapauteen ja turvallisuuteen liittyvät asiat, aloitti toukokuussa 2008 niin ikään maansa ulkoministerinä. Liikennekomissaarina ollut ranskalainen Jacques Barrot otti hänen vastuualueensa hoitaakseen ja italialaisesta Antonio Tajanista tuli liikennekomissaari 9. toukokuuta. Kauppakomissaarina toiminut britti Peter Mandelson siirtyi maansa yritystoiminnasta ja säätelystä vastaavaksi ministeriksi ja hänen tilalleen tuli 3. lokakuuta 2008 paronitar Catherine Ashton.
Heinäkuussa 2009 liettualainen Dalia Grybauskaitė, joka vastasi komissiossa rahoitussuunnittelusta ja talousarviosta, aloitti maansa presidenttinä ja puolalainen aluekomissaari Danuta Hübner sekä belgialainen kehitysyhteistyökomissaari Louis Michel Euroopan parlamentin jäseninä. Heidän tilalleen tulivat Algirdas Šemeta, Paweł Samecki ja Karel De Gucht.
Barroson komissiot

Virassa 22. marraskuuta 2004  alkaen
Barroson komissiot > I komissio

| Komissaari | Toimialue | Kotimaa |
| --- | --- | --- |
| José Manuel Barroso | Puheenjohtaja |  Portugali |
| Margot Wallström | Varapuheenjohtaja  Institutionaaliset suhteet ja viestintästrategia |  Ruotsi |
| Günter Verheugen | Varapuheenjohtaja Yritys- ja teollisuustoiminta |  Saksa |
| Franco Frattini 23.4.2008 asti | Varapuheenjohtaja Oikeuteen, vapauteen ja turvallisuuteen liittyvät asiat |  Italia |
| Antonio Tajani 18.6.2006 alkaen | Liikenne |  Italia |
| Jacques Barrot(2008 alkaen) | Varapuheenjohtaja Oikeuteen, vapauteen ja turvallisuuteen liittyvät  asiat |  Ranska |
| Siim Kallas | Varapuheenjohtaja  Hallinto, tilintarkastus ja petostentorjunta |  Viro |
| Joaquín Almunia | Varapuheenjohtaja  Talous- ja raha-asiat |  Espanja |
| Charlie McCreevy | Sisämarkkinat ja palvelut |  Irlanti |
| Mariann Fischer Boel | Maatalous ja maaseudun kehittäminen |  Tanska |
| Neelie Kroes | Kilpailuasiat |  Alankomaat |
| Peter Mandelson 3.10.2008 asti | Kauppapolitiikka |  Britannia |
| Catherine Ashton | Kauppapolitiikka |  Britannia |
| Joe Borg | Kalastus- ja meriasiat |  Malta |
| Stavros Dimas | Ympäristöasiat |  Kreikka |
| Markos Kyprianou 1.1.2007 alkaen3.3.2008 asti | Terveys, kuluttajansuoja |  Kypros |
| Androulla Vassiliou3.3.2008 alkaen | Terveysasiat |  Kypros |
| Louis Michel 17.7.2009 asti | Kehitysyhteistyö ja humanitaarinen apu |  Belgia |
| Karel De Gucht 17.7.2009 alkaen | Kehitysyhteistyö ja humanitaarinen apuu |  Belgia |
| Olli Rehn | Laajentumisasiat |  Suomi |
| Vladimír Špidla | Työllisyys-, sosiaali- ja tasa-arvoasiat |  Tšekki |
| László Kovács  | Verotus ja tulliliitto |  Unkari |
| Dalia Grybauskaitė  1.7.2009 alkaen | Rahoituksen suunnittelu ja talousarvio |  Liettua |
| Algirdas Šemeta  1.7.2009 alkaen | Rahoituksen suunnittelu ja talousarvio |  Liettua |
| Benita Ferrero-Waldner | Ulkosuhteet (1.12.2009 asti) ja Euroopan naapuruuspolitiikka+EuropeAid |  Itävalta |
| Ján Figeľ | Koulutus ja kulttuuri ja monikielisyys |  Slovakia |
| Danuta Hübner 4.7.2009 asti | Aluepolitiikka |  Puola |
| Paweł Samecki  4.7.2009 alkaen | Aluepolitiikka |  Puola |
| Andris Piebalgs | Energia |  Latvia |
| Janez Potočnik | Tiede ja tutkimus |  Slovenia |
| Viviane Reding | Tietoyhteiskunta ja viestintä |  Luxemburg |
| Meglena Kuneva  1.1.2007 alkaen  | Kuluttajan suoja-asiat |  Bulgaria |
| Leonard Orban 1.1.2007 alkaen  | Monikielisyys |  Romania |
Barroson komissiot > II komissio

| Komissaari | Toimialue | Kotimaa |
| --- | --- | --- |
| José Manuel Barroso | Puheenjohtaja |  Portugali |
| Catherine Ashton | Varapuheenjohtaja EU:n ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja |  Britannia |
| Viviane Reding | Varapuheenjohtaja  oikeus-, perusoikeus- ja kansalaisasiat |  Luxemburg |
| Joaquín Almunia | Varapuheenjohtaja Kilpailu |  Espanja |
| Siim Kallas | Varapuheenjohtaja  Hallinto, tilintarkastus ja petostentorjunta |  Viro |
| Neelie Kroes | Varapuheenjohtaja  digitaaliset sisällöt ja palvelut |  Alankomaat |
| Antonio Tajani | Varapuheenjohtaja  teollisuus ja yritystoiminta |  Italia |
| Maroš Šefčovič | Varapuheenjohtaja  institutionaaliset suhteet ja hallinto |  Slovakia |
| Olli Rehn erosi 1.7.2014 | Talous- ja raha-asiat |  Suomi |
| Jyrki Katainen16.7.2014 alkaen | Talous- ja raha-asiat |  Suomi |
| Janez Potočnik | Ympäristö |  Slovenia |
| Andris Piebalgs | Kehitysyhteistyö |  Latvia |
| Michel Barnier | Sisämarkkinat ja palvelut |  Ranska |
| Androulla Vassiliou | Koulutus, kulttuuri, monikielisyys ja nuorisoasiat |  Kypros |
| Algirdas Šemeta | Verotus ja tulliliitto, tarkastustoiminta ja petostentorjunta |  Liettua |
| Karel De Gucht | Kauppa |  Belgia |
| John Dalli erosi 16.10.2012 | Terveys- ja kuluttajapolitiikka |  Malta |
| Tonio Borg | Terveys |  Malta |
| Máire Geoghegan-Quinn | Tutkimus, innovointi ja tiede |  Irlanti |
| Janusz Lewandowski | Budjetti ja rahoitussuunnittelu |  Puola |
| Maria Damanaki | Meri- ja kalastusasiat |  Kreikka |
| Kristalina Georgieva | Kansainvälinen yhteistyö, humanitaarinen apu ja kriisinhallintatoimet |  Bulgaria |
| Günther Oettinger | Energia |  Saksa |
| Johannes Hahn | Aluepolitiikka |  Itävalta |
| Connie Hedegaard | Ilmastotoimet |  Tanska |
| Štefan Füle | Laajentuminen ja naapuruuspolitiikka |  Tšekki |
| László Andor | Työllisyys, sosiaaliasiat ja osallisuus |  Unkari |
| Cecilia Malmström | Sisäasiat |  Ruotsi |
| Dacian Cioloş | Maatalous ja maaseudun kehittäminen |  Romania |
| Neven Mimica | Kuluttajansuojelu |  Kroatia |