stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
JC Jeans Company

| JC Scandinavian Denim House |
| --- | --- |
Perustettu:  1963
Toimitusjohtaja:  Thomas Behring
Puheenjohtaja:  Thommy Nilsson
Toiminta-alue:  Ruotsi, Suomi
Toimiala:  vähittäiskauppa
Tuotteet:  nuorisomuoti
Omistaja:  Denim Island AB (90 %)
Kotisivu:  www.jc.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
JC Scandinavian Denim House (vuoteen 2012 asti Jeans & Clothes) oli ruotsalainen vaateketju, jonka mallistossa oli laaja valikoima johtavia farkkumerkkejä sekä oman malliston yläosia. Ketju tunnettiin hintaan sisältyvästä lyhennyspalvelusta farkkujen ostajille[lähde? ]. Oman Crocker-farkkumerkkinsä lisäksi JC myi myös muun muassa Dieselin, Levi’sin, Leen, Tiger of Swedenin ja Wranglerin farkkuja.
Sekä JC Sverige AB että Suomessa toiminut JC Jeans & Clothes Oy asetettiin konkurssiin huhtikuussa 2019. Talousvaikeuksien lisäksi yhtiöiden omistajuus oli viime aikoina epäselvää. Seychelleille rekisteröidyn kiinalaisen Denim Islandin jälkeen omistajana esiintyivät Smart Perfect -niminen yritys ja Iliya Meric -niminen yksityishenkilö.
Historiaa

Ensimmäinen JC-myymälä avattiin Ruotsin Helsingborgissa vuonna 1963 nimellä Junior Center. JC-myymälöitä oli Suomessa ja Ruotsissa vuonna 2012 yhteensä noin 120. Vuonna 2012 JC sulki 23 myymälää.
JC:n omisti vuodesta 2006 ruotsalainen RNB Retail and Brands, joka myi sen vuonna 2013 kiinalaiselle Denim Island Groupille. Suurin osa myymälöistä on Denim Island -konsernin omistuksessa, mutta osa myymälöistä Ruotsissa on myös franchisingilla toimivia.
Kantonissa kotipaikkaansa pitävän Denim Islandin liikevaihto vuoden 2013 paikkeilla oli noin 380 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria ja henkilöstömäärä 10 000. Yhtiön muita vaatemerkkejä ovat muun muassa Better in Blue, Vigoss, Le Rock, Nit de Cru ja Cult of Individuality.
Suomessa JC-ketju toimi yritysnimellä JC Jeans & Clothes Oy, joka asetettiin konkurssiin huhtikuun puolivälissä 2019.
Suomen myymälät huhtikuussa 2018

Espoo (Sello)
Helsinki (Kamppi, Forum)
Kokkola (Chydenia)
Raisio (Mylly)
Tampere (Koskikeskus)
Vantaa (Jumbo, Myyrmanni)
Aiheesta muualla

JCn kotisivu
JC:n myymälä Tukholmassa.
Jimmy Lidberg

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jimmy Lidberg |  Jimmy Lidberg |  Jimmy Lidberg |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | 96 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Herning 2009 | 96 kg |  |
|  Hopeaa | Istanbul 2011 | 96 kg |  |
|  Pronssia | Moskova 2010 | 96 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Varna 2005 | 96 kg |  |
|  Hopeaa | Sofia 2007 | 96 kg |  |
|  Pronssia | Moskova 2006 | 96 kg |  |
|  Pronssia | Vilna 2009 | 96 kg |  |
Jimmy Lidberg (s. 13. huhtikuuta 1982 Tukholma) on ruotsalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Pääasiassa 96 kilogramman painoluokassa kilpaileva Lidberg on saavuttanut olympiapronssia sekä kolme MM- ja neljä EM-mitalia. Myös hänen isoveljensä Martin on kreikkalais-roomalaisen painin maailmanmestari.
Jevgenija Mravina

Jevgenija Mravina Oksanan roolissa vuonna 1895.
Jevgenija Konstantinovna Mravinskaja (ven. Евгения Константиновна Мравинская; 4. helmikuuta / 16. helmikuuta 1864 Pietari – 12. lokakuuta / 24. lokakuuta 1914 Jalta) oli venäläinen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hänet tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Jevgenija Mravina. Neuvostodiplomaatti Aleksandra Kollontai oli Mravinan sisarpuoli.
Jevgenija Šapovalova

Jevgenija Šapovalova
Jevgenija Šapovalova (ven. Евгения Шаповалова, s. 15. kesäkuuta 1986) on venäläinen maastohiihtäjä. Hän edustaa Uralets-seuraa.
Šapovalova sijoittui Sapporon MM-kilpailuissa 2007 henkilökohtaisessa sprinttikilpailussa 19:nneksi ja parisprintissä 12:nneksi. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli parisprintissä yhdeksäs.
Šapovalova kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Düsseldorfissa lokakuussa 2006. Ensimmäisen pistesijansa hän sai kuukautta myöhemmin oltuaan Kuusamon sprintissä kolmastoista. Myöhemmin samalla kaudella hän sijoittui Otepään sprintissä kolmanneksi ja voitti perinteisellä hiihtotavalla käydyn Changchunin sprinttikilpailun. Sprintticupin kokonaispisteissä hän oli kaudella 2006–2007 yhdeksäs.
Šapovalova sai Venäjän mestaruuskilpailuissa sprintissä pronssia 2007 sekä hopeaa 2012 ja 2013.
Jelena Zadorožnaja

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lissabon 2001 | 3 000 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | München 2002 | 5 000 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Wien 2002 | 3 000 m |  |
Jelena Anatoljevna Zadorožnaja (ven. Елена Анатольевна Задорожная, s. 3. joulukuuta 1977 Ust-Kut, Irkutskin alue, Neuvostoliitto) on venäläinen kestävyys- ja estejuoksija.
Zadorožnaja sijoittui toiseksi 1 500 metrin juoksussa 1999 sotilaiden maailmankisoissa. 2001 hän voitti MM-pronssia Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 3 000 metrillä ajalla 8.40,15. Samana vuonna Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli kuudes 5 000 metrin juoksussa ja voitti Euroopan cupin samalla matkalla. Vuonna 2002 hän voitti pronssia 3 000 metrillä Euroopan sisäratojen mestaruuskilpailuissa Wienissä. Münchenin EM-kisoissa hän oli 5 000 metrillä kolmas. Loppukaudesta hän voitti IAAF:n GP-finaalin 1 500 metrillä ajalla 4.00,63 sekä sijoittui kolmanneksi yleisurheilun maailmancupissa Madridissa 3 000 metrillä.
Zadorožnaja voitti Euroopan cupin 2003 5 000 metrillä. Pariisin MM-kisoissa hän sijoittui kahdeksanneksi 1 500 metrillä sekä neljänneksi 5 000 metrillä ajalla 14.52,36. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli 1 500 metrillä yhdeksäs ja 3 000 metrillä toinen ajalla 8.37,40. Vuonna 2004 hän voitti sisäratojen Euroopan cupin 3 000 metrillä ja sijoittui kuudenneksi Budapestin sisäratojen MM-kisoissa samalla matkalla. Hän juoksi Ateenan olympialaisissa 5 000 metrillä neljänneksi ajalla 14.55,52 ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa 1 500 metrillä kolmanneksi sekä 3 000 metrillä toiseksi ajalla 8.37,65. Vuonna 2005 hän voitti Euroopan cupin 3 000 metrillä, sijoittui Helsingin MM-kisoissa 3 000 metrin estejuoksussa kuudenneksi sekä IAAF:n yleisurheilufinaalissa esteissä viidenneksi ajalla 9.32,41.
Zadorožnaja ei kilpaillut vuosina 2006–2007. Hän teki paluun arvokisoihin Pekingin olympialaisissa 2008, mutta keskeytti 5 000 metrin alkueräjuoksun. Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 hän karsiutui 3 000 metrin alkuerissä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti 3 000 metriä Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa. Pariisin sisäratojen EM-kisoissa 2011 hän sijoittui 3 000 metrillä kahdeksanneksi ajalla 9.06,44. Saman vuoden Daegun MM-kisoissa hän oli 5 000 metrillä kymmenes ajalla 15.15,48.
Ennätykset

800 metrin juoksu: 2.02,31 (1999)
1 500 metrin juoksu: 3.59,94 (2002)
Mailin juoksu: 4.21,57 (2004)
3 000 metrin juoksu: 8.25,40 (2001)
3 000 metrin estejuoksu: 9.32,41 (2005)
5 000 metrin juoksu: 14.40,47 (2001)
Tatra T128

| Tatra T128 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Tšekkoslovakia
Valmistaja:  Tatra n. p., Kopřivnice
Valmistusvuodet:  1951–1952
Tuotantomäärä:  4 060 kappaletta
Mitat ja massat
Kantavuus:  3 000 kg
Kuormatila:  3 800 mm × 2 150 mm × 870 mm
Omamassa:  6 360 kg
Pituus:  6 475 mm
Leveys:  2 270 mm
Korkeus:  2 850 mm
Akseliväli:  3 950 mm
Maavara:  345 mm
Moottori, voimansiirto ja alusta
Iskutilavuus:  9 884 cm³
Teho:  95,7 kW /2000 1/min
Polttoaine:  dieselöljy
Kulutus:  29 l /100 km
Vetotapa:  4×4
Vaihteisto:  5+1 sekä kaksiportainen alennusvaihde
Jarrut:  paineilmakäyttöiset rumpujarrut
Tatra T128 oli tšekkoslovakialaisen Tatran vuosina 1951–1952 valmistama kaksiakselinen, nelivetoinen maastokuorma-auto. Se suunniteltiin kiireellisellä aikataululla Tšekkoslovakian asevoimien käyttöön. Auto perustui pitkälti raskaamman T111-mallin rakenteeseen.
Tausta

1940-luvun lopulla koko Tšekkoslovakian autoteollisuus oli kansallistettu. Tätä seuranneiden uudelleenjärjestelyjen jälkeen jäljelle jäi vain kolme valmistajaa: Tatra, Škoda ja Praga. Autoteollisuuden hallinnasta vastannut puolustusministeriön alainen Tšekkoslovakian Auto- ja ilmailuteollisuus (Československé Závody Automobilové a Letecké; ČZAL) päätti ensin, että Tatran osaksi tulisi iskutilavuudeltaan yli 1 500-kuutioisten henkilö- ja kuorma-autojen valmistus. Tämän seurauksena suositun T57-pikkuauton valmistus lopetettiin. Vuonna 1951 ČZAL päätti että Tatran tulee keskittyä raskaiden kuorma-autojen valmistukseen, ja Tatraplan-henkilöauton valmistus siirrettiin Škodalle Mladá Boleslaviin.
Tatra määrättiin valmistamaan uutta, sotilaskäyttöön suunniteltua V3T-maastokuorma-autoa. Malli ei ollut alun perin Tatran suunnittelema ja sen rakenne poikkesi yrityksen omista tuotteista, joten päätökseen suhtauduttiin kielteisesti. Perusteellisen tarkastelun jälkeen todettiin, että tuotteistaminen olisi vaatinut huomattavia muutoksia valmistuslinjoihin ja -menetelmiin. Vaadittavia investointeja ei haluttu tehdä ja erityisesti päätös henkilöautotuotannon päättämisestä oli ollut karvas pala. Päästäkseen eroon hankalasta tilanteesta Tatra esitti että suunnittelisi itse vastaavan auton, joka pohjautuisi olemassa oleviin komponentteihin.
Suunnittelu

Auton alustavat suunnitelmat laadittiin yhdessä yössä kymmenen insinöörin voimin. Rakenne pohjautui lähes täysin raskaan T111-mallin osiin. Julius Mackerle vastasi moottorin suunnittelusta. Pohjana oli T111:n ilmajäähdytteinen V12-diesel, josta Mackerle teki lyhennetyn, 8-sylinterisen version. Testausvalmis prototyyppi valmistui 72 päivässä.
Armeija järjesti vertailutestin T128:n, V3T:n sekä neuvostoliittolaisen ZIS:n kesken. T128 voitti muut maastokelpoisuudessaan, joten se valittiin tuotantoon.
Teknisiä tietoja > Moottori

Auton voimanlähteenä oli nelitahtinen ilmajäähdytteinen V8-diesel, jonka sylinteririvien välinen kulma oli 75°. Moottorissa oli kuivapohjavoitelu ja kaksi jäähdytyspuhallinta. Kummassakin puhaltimessa oli 12 voltin laturi. Käynnistysmoottori toimi 24 voltin jännitteellä, mutta auton sähköjärjestelmä oli muilta osin 12-volttinen.
Teknisiä tietoja > Voimansiirto ja alusta

Moottorilta voima välittyi kuivan yksilevyisen kytkimen kautta viisivaihteiseen vaihteistoon, jonka jatkeena oli kaksiportainen alennusvaihde. Sekä vaihteisto että alennusvaihde olivat samoja, joita käytettiin T111-mallissa. Välitystä oli hieman muutettu korkeamman huippunopeuden saavuttamiseksi.
Alennusvaihteelta kulki voimansiirtoakselit auton kantavana rakenteena toimineen keskusputkirungon sisällä etu- ja taka-akseleille, joilla kummallakin oli heilurityyppinen erillisjousitus. Akseleilla oli tasauspyörästöjen lukot. Jousituksena kaksi vinottain asennettua puolielliptistä lehtijousta, joista kumpikin oli kytketty pyörän puoleisesta päästään vetoakseliputkeen ja toisesta päästään sekä keskeltä runkorakenteeseen. Ratkaisu oli aikanaan harvinainen.
Käyttöjarruina oli paineilmatoimiset rumpujarrut. Seisontajarru oli rakennettu keskusputkirungon takapäähän ja vaikutti kahden jarrukengän välityksellä voimansiirtoakselin päässä olleeseen jarrurumpuun. Jarrut olivat täysin vastaavat kuin T111-mallissa.
Teknisiä tietoja > Ohjaamo ja varusteet

Auton ohjaamo oli sama kuin T111-mallissa lukuun ottamatta kojelautaa. Polttoainetankin tilavuus oli 100 litraa. Jotkut yksilöt varustettiin vinssillä, jossa oli 60 metrin pituinen vaijeri.
Teknisiä tietoja > Suorituskyky

Auton huippunopeus oli 80 km/h. Mäennousukyky oli 58 % ja suurin lähestymiskulma 44°. Kääntösäde oli 9,5 metriä.
T128 oli eräs ensimmäisistä autoista, joissa käytettiin matalapainerenkaita. Tämä paransi auton maastokelpoisuutta pehmeällä alustalla. Auto oli kantavuuteensa nähden erittäin raskas, sillä T111-malliin suunnitellut rakenteet olivat ylimitoitettuja tässä kokoluokassa.
Tuotanto

Autoa valmistettiin kahden vuoden aikana yli 4 000 kappaletta. Sen pohjalta laadittiin prototyyppimallit T130 ja T131, jotka eivät kuitenkaan edenneet tuotantoon.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuvia ja teknisiä tietoja T128:sta
Valokuvia, kaaviokuvia ja teknisiä tietoja (Arkistoitu – Internet Archive)
T128:n moottori.
Jim (täsmennyssivu)

Jim voi tarkoittaa seuraavia:
Jim, suomalainen televisiokanava ("Jotain ihan muuta")
Jim, englantilainen miehen etunimi
Jim, Fazerin suklaapatukkamerkki
Jim & The Beatmakers, 1960-luvulla toiminut suomalainen popyhtye
ǧīm eli jīm (ج), arabialainen kirjain
Shacknasty Jim (1851–1881), modoc-soturi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jim”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jakop Dalunde

| Jakop Dalunde |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 7.6.2016–  
Ryhmä:  Vihreät/EFA -ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. helmikuuta 1984 (ikä 40) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Tiedot
Puolue:  Ympäristöpuolue Vihreät
Aiheesta muualla
jakopdalunde.se
Jakop Dalunde (s. 2. helmikuuta 1984 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen poliitikko. Dalunde edustaa  Ympäristöpuolue Vihreitä. Dalunde on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä kesäkuusta 2016 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa vihreää ryhmää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jakop Dalunde Wikimedia Commonsissa
Jakop Dalunde Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Jevgenijus Šuklinas

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Šuklinas vuonna 2012 |  Šuklinas vuonna 2012 |  Šuklinas vuonna 2012 |  |
Maa:   Liettua
Miesten ratamelonta
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Szeged 2006 | C-1 200 m |  |
|  Pronssia | Duisburg 2007 | C-1 200 m |  |
|  Pronssia | Dartmouth 2009 | C-1 200 m |  |
|  Pronssia | Moskova 2014 | C-1 200 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pontevedra 2007 | C-1 200 m |  |
|  Kultaa | Trasona 2010 | C-1 200 m |  |
|  Kultaa | Montemor-o-Velho 2013 | C-1 200 m |  |
|  Hopeaa | Brandenburg 2009 | C-1 500 m |  |
|  Pronssia | Račice 2006 | C-1 200 m |  |
|  Pronssia | Brandenburg 2009 | C-1 200 m |  |
|  Pronssia | Zagreb 2012 | C-1 200 m |  |
Jevgenijus Šuklinas (s. 23. marraskuuta 1985 Glazov, Udmurtia, Neuvostoliitto) on liettualainen ratameloja. Šuklinas sijoittui alun perin Lontoon olympialaisissa 2012 miesten yksikön toiseksi, mutta kesäkuussa 2019 Kansainvälinen olympiakomitea ilmoitti, että Šuklinas menettää olympiamitalin käytettyään kiellettyjä aineita. Šuklinas on saavuttanut neljästi pronssia MM-kilpailuissa. Hän on myös kolminkertainen Euroopan-mestari. Edellä mainitut mitalit ovat tulleet 200 metrin yksikkömelonnassa.
Jakotislaus

Jakotislausta eli fraktioivaa tislausta käytetään, kun halutaan valmistaa hyvin puhtaita tuotteita, kuten petrokemian teollisuudessa ja öljynjalostuksessa, valmistettaessa raakaöljystä esimerkiksi bensiiniä. Tällöin usein puhutaan virheellisesti krakkauksesta, joka on pitkien hiilivetyjen pilkkomista lyhyemmiksi.
Toiminta

Jakotislaukseen voidaan käyttää joko täytekappale- tai pohjakolonnia; petrokemiassa yleisesti käytetään pohjakolonneja. Jakotislauksessa haihtunut höyry johdetaan suoraan ylemmälle keittopohjalle, jonne se osittain kondensoituu ja kiehuu taas uudelleen. Raskaampaa komponenttia kondensoituu enemmän kuin haihtuvampaa. Ylemmällä pohjalla olevaa nestettä valuu pohjalta takaisin alemmalle pohjalle, kun taas höyry nousee edelleen ylemmälle pohjalle. Esimerkiksi öljyn tislauksessa näitä pohjia on esimerkiksi 40 kappaletta, jolloin öljyn eri ainesosat saadaan erotettua hyvinkin tarkkaan. Eri fraktiot voidaan ottaa talteen eri pohjilta. Pohjien lukumäärä määräytyy kolonnin käyttöviivan ja höyryseoksen tasapainokäyrän sekä kolonnin arvioidun hyötysuhteen perusteella. Pohjakolonni on monimutkaisempi ja kalliimpi valmistaa kuin täytekappalekolonni, mutta sen laskeminen on yksinkertaisempaa.
Jevgeni Tištšenko

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jevgeni Tištšenko (oikealla) Rion olympialaisissa 2016. |  Jevgeni Tištšenko (oikealla) Rion olympialaisissa 2016. |  Jevgeni Tištšenko (oikealla) Rion olympialaisissa 2016. |  |
Maa:  Venäjä
Miesten nyrkkeily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio 2016 | raskassarja |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Doha 2015 | raskassarja |  |
|  Hopeaa | Almaty 2013 | raskassarja |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Samokov 2015 | raskassarja |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Kazan 2013 | raskassarja |  |
Jevgeni Andrejevitš Tištšenko (s. 15. heinäkuuta 1991 Kanevskaja) on venäläinen amatöörinyrkkeilyn olympiavoittaja, maailmanmestari ja Euroopan-mestari. 196 senttimetriä pitkä ja 91 kilogrammaa painava vasenkätinen Tištšenko kilpailee raskaassa sarjassa.
Tištšenko saavutti olympiakultaa raskaasta sarjasta vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta. Hän voitti Kazakstanin Vasili Levitin kiistanalaisin tuomariäänin. MM-kilpailuista Tištšenkolla on yksi kulta ja yksi hopea. EM-kilpailuista hän on saavuttanut yhden kullan vuonna 2015.
Vuoden 2013 kesäuniversiadeista Kazanista Tištšenko saavutti kultaa raskaasta sarjasta.
Jevgeni Tšitšvarkin

Jevgeni Tšitšvarkin
Jevgeni Aleksandrovitš Tšitšvarkin (ven. Евге́ний Алекса́ндрович Чичва́ркин; s. syyskuu 1974 Leningrad) on venäläissyntyinen liikemies. Hän pakeni Venäjältä vuonna 2008 ja on sittemmin asunut Lontoossa. Hän on ollut äänekäs Vladimir Putinin hallinnon kriitikko sekä Venäjän sisäisten oppositiovoimien, kuten Aleksei Navalnyin tukija ja rahoittaja. Venäjällä Tšitšvarkin edusti Pravoje delo -puoluetta, johon hän liittyi vuonna 2008.
Tšitšvarkin valmistui vuonna 1996 Moskovan Hallinnon valtionyliopistosta (GUU). Vuonna 1997 hän perusti Timur Artemjevin kanssa Jevrosetin, josta tuli Venäjän suurin matkapuhelinten myyntiin erikoistunut yhtiö. Tšitšvarkinista tuli alle 35-vuotiaana miljardööri. Vuonna 2005 hän sai Ernst & Youngilta "vuoden yrittäjän" tunnustuksen, minkä lisäksi hän sai useita kunnianosoituksia Venäjältä. Vuonna 2007 Jevroset-ketju kattoi jo 5 000 myymälää. Tšitšvarkin pakotettiin yhtiön myyntiin alihintaan vuonna 2008, jolloin hän poistui Venäjältä. Viranomaiset Venäjällä syyttivät Tšitšvarkinia kidnappauksesta ja kiristyksestä. Vuonna 2012 hän perusti Lontoossa Hedonism Wines -viiniliikkeen ja vuonna 2018 Mayfairissa sijaitsevan Michelin-tähden saaneen ravintolan HIDE. Ukrainan sodan aikana Tšitšvarkin on kannattanut Naton sotilaiden lähettämistä Ukrainaan ja lentokieltoalueen toimeenpanoa. Hän on katsonut, etteivät pakotteet oligarkkeja vastaan vaikuta Putiniin. Hän onkin kannattanut pakotteiden tarkempaa kohdentamista Putiniin, tämän perheeseen, kenraaleihin ja keskeisimpiin rahoittajiin. Tšitšvarkinin väite, ettei kaikkien oligarkkien tarvitse olla kytköksissä Venäjän hallintoon, on kuitenkin kiistanalainen; esimerkiksi aiheesta kirjoittanut Oliver Bullough on päätynyt vastakkaiseen päätelmään.
Tšitšvarkin piti Venäjän suurhyökkäystä Ukrainaan 2022 odottamattomana ja epäili hyökkäyksen merkinneen kolmannen maailmansodan alkua. Hän on avustanut taloudellisesti Ukrainaa suurhyökkäyksen alettua. Tšitšvarkinin äiti löydettiin kuolleena asunnostaan Moskovassa huhtikuussa 2010. Ruumis oli verinen ja mustelmilla, mutta Venäjä piti kuolemaa luonnollisena. Tšitšvarkin epäili kuolemaa valtion järjestämäksi murhaksi, jonka motiivi oli hänen houkuttelunsa takaisin Venäjälle hautajaisia varten.
Jersey Boys

| Jersey Boys |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Clint Eastwood
Käsikirjoittaja:  Marshall Brickman Rick Elice
Perustuu:  Marshall Brickmanin ja Rick Elicen musikaaliin Jersey Boys
Tuottaja:  Clint Eastwood Tim Headington Graham King
Säveltäjä:  Bob Gaudio
Kuvaaja:  Tom Stern
Leikkaaja:  Joel Cox  Gary Roach
Lavastaja:  Ronald R. Reiss
Koreografi:  Sergio Trujillo
Pääosat:  John Lloyd Young Erich Bergen Vincent Piazza  Michael Lomenda Christopher Walken
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros. Pictures
Levittäjä:  Warner Bros.
Ensi-ilta:   20. kesäkuuta 2014
Kesto:  134 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  75 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jersey Boys on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Clint Eastwoodin ohjaama yhdysvaltalainen musikaalielokuva, joka perustuu Tony-palkittuun samannimiseen musikaaliin kertoen tarinan suositusta lauluyhtyeestä The Four Seasons.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Lloyd Young  | … |  Frankie Valli   |
|  Erich Bergen  | … |  Bob Gaudio   |
|  Vincent Piazza  | … |  Tommy DeVito   |
|  Michael Lomenda  | … |  Nick Massi   |
|  Christopher Walken  | … |  Gyp DeCarlo   |
|  Renée Marino  | … |  Mary Delgado   |
|  Kathrine Narducci  | … |  Mary Rinaldi   |
|  Freya Tingley  | … |  Francine Valli   |
|  Mike Doyle  | … |  Bob Crewe   |
|  Rob Marnell  | … |  Joe Long   |
|  Johnny Cannizzaro  | … |  Nick DeVito   |
|  Donnie Kehr  | … |  Norm Waxman   |
|  Lou Volpe  | … |  Frankien isä   |
|  Jeremy Luke  | … |  Donnie   |
|  Joey Russo  | … |  Joe Pesci   |
|  James Madio  | … |  Stosh   |
|  Erica Piccinni  | … |  Lorraine   |
|  Steve Schirripa  | … |  Vito   |
|  Barry Livingston  | … |  tilintarkastaja   |
|  Miles Aubrey  | … |  Charles Calello   |
|  Francesca Eastwood  | … |  tarjoilija   |
|  Grace Kelley  | … |  Francine Valli nuorena   |
|  Sean Whalen  | … |  insinööri   |
Aiheesta muualla

Jersey Boys Internet Movie Databasessa (englanniksi)