stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Montereynsypressi
Aiheesta muualla

| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1137183  Wikispecies: Cupressus macrocarpa  APDB: 130994  APNI: 171461  ARKive: cupressus-macrocarpa  CoL: 32FXC  CNPS: 3315  Conifers.org: Cupressus_macrocarpa  Ecocrop: 5049  EoL: 1034856  EPPO: CVBMC  EUNIS: 150733  Euro+Med PlantBase: 248ae69c-5fdb-4ed0-b287-ade403442358  FNA: 233500460  FoAO2: Cupressus macrocarpa  GBIF: 2684070  GRIN: 12659  iNaturalist: 322545  IPA: 12353  IPNI: 30188753-2  IRMNG: 11350720  ITIS: 183480  IUCN: 30375  NatureServe: 2.128986  NBN: NHMSYS0000457766  NZOR: 43ed4cc0-1225-424c-9c15-44db641d8418  NZPCN: 3776  Observation.org: 132921  Open Tree of Life: 958817  Plant List: kew-2748734  PLANTS: CUMA2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30188753-2  RHS: 5074  SANBI: 210-12  Tropicos: 9400259  VicFlora: 10e4a3b1-aacd-47e7-a494-deee140f8f39  WFO: wfo-0000630740 
Montereynsypressin versoja ja käpyjä.
Bonsaiksi kasvatettu montereynsypressi.
Archie Moore

| Archie Moore |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Archibald Lee Wright
Syntynyt: 13. joulukuuta 1913 Benoit, Mississippi
Kuollut: 9. joulukuuta 1998 (84 vuotta) San Diego, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  The Ol' Mongoose (suom. vanha mangusti)
Pituus:  180 cm
Painoluokka:  keskiraskas sarja raskassarja
Kätisyys:  oikeakätinen, eli nyrkkeilytermein orthodox
Ammattilaistilastot
Ottelut:  220
Voitot:  185
– tyrmäysvoitot:  131
Tappiot:  23
Ratkaisemattomat:  11
Ei tuomiota/ mitätöity:  1
Archie Moore (oik. Archibald Lee Wright, 13. joulukuuta 1913 Benoit, Mississippi – 9. joulukuuta 1998 San Diego, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen keskiraskaan ja raskaansarjan  ammattinyrkkeilijä. Moorea pidetään yhtenä maailman kaikkien aikojen lahjakkaimmista painoluokassaan.selvennä
Lapsuus

Archie Moore itse väitti syntyneensä 13. joulukuuta 1916, mutta hänen äitinsä mielestä oikea syntymäpäivä oli kolme vuotta aikaisemmin 1913. Jälkimmäistä pidetään nykyään oikeellisempana, vaikka syntymäaika on kiistanalainen.
Ammattiura

Archie Moore siirtyi ammattilaiseksi ("riisui paitansa") 1930-luvulla. Ura alkoi välisarjasta, nousten siitä hiljalleen raskaaseen keskisarjaan. Uran alku oli todella kivinen. Pienistä palkkioista johtuen ottelutahti oli pidettävä tiiviinä, jos mieli elättää itsensä. Välillä sattui tappioitakin, sillä osa nyrkkeilijöistä oli niin kovia, että niitä ei voinut voittaa ilman tyrmäystä. Tyrmäykset estettiin maksamalla Moorelle ylimääräistä rahaa. Rahaa maksettiin siksi, että tuona aikana rasismi kukoisti, ja Archie Moore oli "colored fighter", halusi hän tai ei.
Oman aikakautensa ihmiseksi More matkusteli poikkeuksellisen paljon. Hän kävi nyrkkeilemässä muun muassa Australiassa ja Brasiliassa. Syy matkustamiseen oli raha, sillä värillisillä palkkiot olivat mitättömiä, joten otteluita piti olla paljon, jos aikoi elää nyrkkeilyllä. Moore joutui itse toimimaan omana promoottorinaan, ja sen taidon hän osasi hyvin. Kerrotaan jopa Muhammad Alin saaneen vaikutteita hänestä.
Uran loppupuolella Moorelle tarjoutui tilaisuus päästä vihdoin iskemään titteliotteluun. Vastakkaiseen kulmaukseen astui hallitseva maailmanmestari Joey Maxim. Joulukussa 1952 Mooren onnistui kukistaa kivikova Maximin 15-eräisessän ottelussa. Unelman saavuttaminen vei häneltä 17 vuotta. Hän oli kehässä keskimäärin jokaisena noiden 17 vuoden kuukautena. Palkkaa Moore sai menojen jälkeen vain 800 dollaria.
Vuonna 1955 Archie sai ottelun itseään Rocky Marcianoa vastaan pilkattuaan tätä ensin pitkän aikaa. Marciano oli suunnitellut lopettavansa uran piakkoin. Ennen ottelua Moore ei ollut hävinnyt kertaakaan liki neljään vuoteen, ja näistä otteluista suurimman osan hän kävi ajan huippumiehiä vastaan. Moore sai kunnian käyttää Marcianoa hänen uransa toisen ja viimeisen kerran lattiassa ottelun toisessa erässä. Marciano kuitenkin tyrmäsi Mooren ottelun yhdeksännessä erässä ja lopetti uransa voittamattomana raskaan sarjan maailmanmestarina.
Uransa loppuvaiheilla Moore kohtasi Rooman olympialaisten voittajan, suurisuisen Muhammad Alin. Ali ei antanut kokeneemmalle vastustajalleen mitään armoa vaan tyrmäsi hänet neljännessä erässä. Pian tämän jälkeen Moore lopetti nyrkkeilyuransa.
Uran jälkeen

Vaikka Moore lopetti nyrkkeilemisen, hän ei jättänyt kehää lopullisesti. Hän toimi Alin uran alkuaikoina hänen avustajanaan. Myöhemmin hän avusti George Foremania Rumble in the Jungle -ottelussa. Uransa jälkeen Moore ryhtyi ajamaan afroamerikkalaisten oikeuksia. Moore kuoli 84-vuotiaana sairastettuaan lyhyen aikaa.
Aiheesta muualla

Boxrec.com
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Yhdysvallat 
Muut:  NARA  SNAC
Lohner

Lohner-hevosvaunut.
Lohner-Porsche.
Jacob Lohner & Co oli itävaltaunkarilainen, sittemmin itävaltalainen yritys, joka aloitti toimintansa hevosvaunuvalmistajana.
Vuonna 1896 Lohner aloitti ensimmäisenä maassaan autojen teollisen valmistuksen. Ensimmäisissä malleissa käytettiin voimanlähteinä ranskalaisvalmisteisia Pygmée-moottoreita, mutta yritys siirtyi sähköautojen valmistukseen vuonna 1898. Näitä suunnittelemaan palkattiin nuori insinööri Ferdinand Porsche. Porsche kehitti etuvetoisen Lohner-Porsche -nimellä tunnetun auton, jossa oli pyörännapoihin sijoitetut sähkömoottorit. Autoissa käytettiin myös mixte-nimistä järjestelmää, jossa sähkömoottoreita voitiin käyttää erillisen polttomoottorin ja generaattorin avulla. Vaikka auto toimikin tyydyttävästi, se osoittautui liian kalliiksi valmistaa tavanomaisiin bensiinikäyttöisiin autoihin verrattuna. Lohner myi patentit vuonna 1906 Emil Jellinekille, joka teetti sähkö- ja bensiinikäyttöisiä autoja Austro-Daimlerin tehtaalla. Tämän jälkeen Lohner ei enää valmistanut henkilöautoja.
Vuoden 1906 jälkeen yritys valmisti vielä muutaman vuoden ajan Lohner-Stoll -nimisiä johdinautoja. Toisen maailmansodan jälkeen Lohner teki skoottereita.
Lohtajan komppania

Lohtajan komppania oli vuosien 1733-1734 toimeen pannun ruotujaon mukaisesti yksi Pohjanmaan jalkaväkirykmenttiin kuuluva osa.
Se muodostui ruoduista  :
Kokkola 50
Kälviä 21
Lohtaja 56
Kalajoki 23
Moottoripyöräilyn Suomen Grand Prix

Suomen TT- ja RR- ajot oli Suomessa vuosina 1962–1982 ajettu MotoGP-kilpailu. Se ajettiin vuosina 1962–1963 Tampereella (Pyynikinajo) ja 1964–1982 Imatralla (Imatranajo). Italialaisella Giacomo Agostinilla on eniten voittoja Suomen GP:stä. Hän voitti sen kaikkiaan 16 kertaa 500cc- ja 350cc-luokassa 1965–1975 välisenä aikana.
Voittajat

| Vuosi | 500cc | 350cc | 250cc | 125cc | 50cc |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1962 |  Alan Shepherd (Matchless) |  Tommy Robb (Honda) |  |  |  Luigi Taveri (Honda) |
| 1963 |  Mike Hailwood (MV Agusta) |  Mike Hailwood (MV Agusta) |  |  Hugh Anderson (Suzuki) |  Hans-Georg Anscheidt (Kreidler) |
| 1964 |  Jack Ahearn (Norton) |  Jim Redman (Honda) |  |  Luigi Taveri (Honda) |  Hugh Anderson (Suzuki) |
| 1965 |  Giacomo Agostini (MV Agusta) |  Giacomo Agostini (MV Agusta) |  Mike Duff (Yamaha) |  Hugh Anderson (Suzuki) |  |
| 1966 |  Giacomo Agostini (MV Agusta) |  Mike Hailwood (Honda) |  Mike Hailwood (Honda) |  Phil Read (Yamaha) |  |
| 1967 |  Giacomo Agostini (MV Agusta) |  |  Mike Hailwood (Honda) |  Stuart Graham (Suzuki) |  |
| 1968 |  Giacomo Agostini (MV Agusta) |  |  Phil Read (Yamaha) |  Phil Read (Yamaha) |  |
| 1969 |  Giacomo Agostini (MV Agusta) |  Giacomo Agostini (MV Agusta) |  Kent Andersson (Yamaha) |  Dave Simmonds (Kawasaki |  |
| 1970 |  Giacomo Agostini (MV Agusta) |  Giacomo Agostini (MV Agusta) |  Rodney Gould (Yamaha) |  Dave Simmonds (Kawasaki |  |
| 1971 |  Giacomo Agostini (MV Agusta) |  Giacomo Agostini (MV Agusta) |  Rodney Gould (Yamaha) |  Barry Sheene (Suzuki) |  |
| 1972 |  Giacomo Agostini (MV Agusta) |  Giacomo Agostini (MV Agusta) |  Jarno Saarinen (Yamaha) |  Kent Andersson (Yamaha) |  |
| 1973 |  Giacomo Agostini (MV Agusta) |  Giacomo Agostini (MV Agusta) |  Teuvo Länsivuori (Yamaha) |  Othello Buscherini (Malanca) |  |
| 1974 |  Phil Read (MV Agusta) |  John Dodds (Yamaha) |  Walter Villa (Harley Davidson) |  |  Julien van Zeebroeck (Kreidler) |
| 1975 |  Giacomo Agostini (Yamaha) |  Johnny Cecotto (Yamaha) |  Michel Rougerie (Harley Davidson) |  |  Angel Nieto (Kreidler) |
| 1976 |  Pat Hennen (Suzuki) |  Walter Villa (Harley Davidson) |  Walter Villa (Harley Davidson) |  Pierpaolo Bianchi (Morbidelli) |  Julien van Zeebroeck (Kreidler) |
| 1977 |  Johnny Cecotto (Yamaha) |  Takazumi Katayama (Yamaha) |  Walter Villa (Harley Davidson) |  Pierpaolo Bianchi (Morbidelli) |  |
| 1978 |  Wil Hartog (Suzuki) |  Kork Ballington (Kawasaki) |  Kork Ballington (Kawasaki) |  Angel Nieto (Minarelli) |  |
| 1979 |  Boet van Dulmen (Suzuki) |  Gregg Hansford (Kawasaki) |  Kork Ballington (Kawasaki) |  Ricardo Tormo (Bultaco) |  |
| 1980 |  Wil Hartog (Suzuki) |  |  Kork Ballington (Kawasaki) |  Angel Nieto (Minarelli) |  |
| 1981 |  Marco Lucchinelli (Suzuki) |  |  Anton Mang (Kawasaki) |  Angel Nieto (Minarelli) |  |
| 1982 |  |  Anton Mang (Kawasaki) |  Christian Sarron (Yamaha) |  Iván Palazzese (MBA) |  |
Kirjallisuutta

Katajamäki, Timo: TT-areenoita ja sankareita.  Tampere:  Mediapinta, 2010.  ISBN 978-952-235-206-4
Aiheesta muualla

Imatranajojen historiaa YLEn Elävässä arkistossa
Lohtajan vaakuna

Lohtajan vaakuna (1951–2008)
Lohtajan kunnanvaakuna on saanut aiheensa kunnan vanhasta sinetistä ja sijainnista. Pitäjän vanhassa sinetissä oli kuvattuna masuuni, ja aaltokoroinen kärki viittaa kunnan sijaintiin Pohjanlahden rannikolla.
Lohtajan pitäjän sinetti
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 17. toukokuuta 1951. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä aaltokoroinen hopeakärki, jossa punainen, puna-kultaliekkinen masuuni”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009 Lohtajan liityttyä osaksi Kokkolan kaupunkia.
Ossi Loikkanen

Ossi Armas Loikkanen (27. huhtikuuta 1951 Sääminki – 1. heinäkuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija.
Loikkanen kuoli äkilliseen vaikeaan sairauteen Helsingissä.
Hyökkääjänä pelannut Loikkanen edusti urallaan Haukiniemen Hakaa, Savonlinnan Pallokerhoa 1970, Savon Palloa 1971 ja Kuopion Palloseuraa 1972–1979. Hän voitti KuPS:ssa kaksi Suomen mestaruutta vuosina 1974 ja 1976. Loikkanen pelasi kahdeksan kauden aikana 175 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 70 maalia.
Loikkanen pelasi maajoukkueessa vuonna 1979 yhden A-maaottelun ja päätti siihen pelaajauransa.
Koulutukseltaan Loikkanen oli ekonomi, hän opiskeli kauppatieteitä Helsingissä jalkapalloilun ohella. Pelaajauran jälkeen hän toimi muun muassa Altian ja Turo Tailorin talousjohtajana.
Loikkanen oli naimisissa ja hänellä on tytär.
Logiikka: Perusteet

| Logiikka: Perusteet |
| --- | --- |

Kirjailija:  Seppo K. Miettinen
Kieli:  suomi
Genre:  logiikka
Kustantaja:  Gaudeamus
Julkaistu:  2003
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  249
ISBN:  951-662-865-6

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Logiikka: Perusteet on Seppo K. Miettisen kirjoittama oppikirja logiikan perusteista. Teos ilmestyi 2002 Gaudeamuksen kustantamana.
Aiheesta muualla

Antti Keskinen: Logiikasta perusteellisesti (Arkistoitu – Internet Archive). Tieteessä tapahtuu 4/2005. (PDF)
Liuos

Suolaa ja vettä sekoittamalla saadaan aikaan liuos
Ammoniakki ja kloorivety muodostavat veden kanssa liuoksen. Kloorivedyn vesiliuosta kutsutaan suolahapoksi
Liuos on seos jossa kaksi tai useampia aineita on sekoittunut toisiinsa muodostaen yhtenäisen faasin. Liuos on kyseessä silloin, kun ainehiukkaset eivät ole havaittavissa edes mikroskoopilla, eivätkä saostu liuoksen seistessä suljetussa astiassa. Yleensä liuoksesta puhuttaessa tarkoitetaan nestemäisiä seoksia, jotka syntyvät jonkin aineen liuetessa nestemäiseen liuottimeen, mutta laajemmassa mielessä liuos voi olla myös kiinteä aine tai kaasu.
Aineen liukoisuus johonkin liuottimeen voi olla rajallinen; tällöin muodostuu kylläinen liuos ja ylimääräinen aine erottuu omaksi faasikseen. Jotkin aineet kuitenkin liukenevat toisiinsa missä suhteessa tahansa. Tällöin sanotaan tavallisesti liuoksen runsainta komponenttia liuottimeksi ja muita aineita liuenneiksi aineiksi.
Tyypillisiä piirteitä

Liuos on homogeeninen seos. Liuenneen aineen hiukkasia ei siinä voi nähdä paljain silmin. Valo ei siroa liuoksessa olevista liuenneen aineen hiukkasista. Liuennutta ainetta ei voi eristää liuoksesta suodattamalla tai mekaanisesti.
Liuostyyppejä ja esimerkkejä

Liuoksen homo­geenisuus merkitsee sitä, että sen komponentit muodostavat yhden faasin. Sen olomuoto on sama kuin liuottimen. Kuitenkin aineen ominaisuudet kuten sulamis- ja kiehumispiste tyypillisesti muuttuvat, kun siihen sekoittuu muita aineita.
Liuostyyppejä ja esimerkkejä > Kaasumaiset liuokset

Jos liuotin on kaasu, siihen voivat yleensä liueta vain toiset kaasut. Esimerkkinä kaasu­maisesta liuoksesta voidaan mainita ilma, jossa happi ja muut kaasut ovat liuenneet typpeen. Koska molekyylien välisillä vuoro­vaikutuksilla ei kaasuissa ole sanottavaa merkitystä, pieninä pitoisuuksina esiintyvät kaasut muodostavat varsin triviaaleja liuoksia. Usein niitä ei edes nimitetä
liuoksiksi vaan kaasu­seoksiksi.
Liuostyyppejä ja esimerkkejä > Nestemäiset liuokset

Nestemäiseen liuottimeen voivat liueta sekä kiinteät aineet, nesteet että kaasut.
Periaatteessa kaikenlaiset nesteet voivat toimia liuottimina: nestemäiset jalokaasut, sulat metallit, sulat suolat, sulaneet kovalenttiset aineet ja molekyyleistä koostuneet nesteet. Käytännössä useimmat kemiassa ja biokemiassa merkittävät liuottimet kuitenkin ovat molekyyleistä koostuvia nesteitä. Ne voidaan jakaa poolisiin ja poolittomiin sen mukaan, onko niiden molekyyleillä pysyvä sähköinen dipolimomentti.  Toisaalta ne voidaan jaotella sen mukaan, voivatko niiden molekyylit muodostaa vety­sidoksia; tämän mukaisesti puhutaan proottisista ja aproottisista liuottimista. Yleisin liuotin, vesi, on poolinen, ja siinä on vety­sidoksia.
Suolat liukenevat poolisiin liuottimiin muodostaen positiivisia ja negatiivisia ioneja, joita liuottimen molekyylin negatiivinen ja positiivinen pää vetävät puoleensa. Tällaiset liuokset ovat elektro­lyyttejä.
Kun liukeneva aine ei ole ioniyhdiste, yleinen sääntö on: samanlainen liuottaa samanlaista.
Pooliset aineet liukenevat poolisiin liuottimiin. Esimerkiksi sokeri ja etanoli ovat poolisia aineita ja liukenevat hyvin veteen. Sitä vastoin poolittomat aineet liukenevat paremmin poolittomiin liuottimiin. Esimerkiksi maaöljyssä olevat hiili­vedyt liukenevat hyvin toisiinsa ja liuottavat myös kiinteitä hiili­vetyjä, jotka eivät liukene veteen, kuten eivät myöskään maa­öljyssä 
olevat nestemäiset hiili­vedyt. Tämän vuoksi öljy­onnettomuuksissa öljy ei liukene meri­veteen vaan jää kellumaan sen pinnalle.
Liuostyyppejä ja esimerkkejä > Nestemäiset liuokset > Nesteeseen liuenneet kaasut

Kaasuista esimerkiksi happea esiintyy liuenneena luonnon­vesissä. Myös hiilidioksidi liukenee veteen, mutta ilmiö on tällöin hieman monimutkaisempi, koska tapahtuu kemiallinen reaktio, jossa syntyy pieniä määriä hiilihappoa ja sen happoluonteen vuoksi edelleen oksonium- ja vetykarbonaatti-ioneja. Hiili­happoisessa vedessä ja esimerkiksi virvoitusjuomissa olevat näkyvät kuplat eivät kuitenkaan ole liuennutta kaasua, vaan niissä oleva hiili­dioksidi on jo erottunut liuoksesta omaksi kaasumaiseksi faasikseen. Liuennut kaasu itse ei ole näkyvää, koska se on liuennut molekyyli­tasolla.
Liuostyyppejä ja esimerkkejä > Nestemäiset liuokset > Nesteeseen liuenneet nesteet

Maaöljy ja siitä valmistetut tuotteet kuten bensiini sekä kevyt ja raskas polttoöljy koostuvat pää­asiassa toisiinsa liuenneista nestemäisistä hiili­vedyistä.
Etyylialkoholi eli etanoli ja vesi liukenevat toisiinsa missä suhteessa tahansa. Alkoholijuomat ovat pääasiassa etanolin vesi­liuoksia, joskin ne tavallisesti sisältävät muitakin aineita.
Liuostyyppejä ja esimerkkejä > Nestemäiset liuokset > Nesteeseen liuenneet kiinteät aineet

Sokeri liukenee veteen molekyyleinä.
Natriumkloridi eli ruokasuola liukenee veteen ioneina kuten muutkin suolat, mikäli ne ovat vesi­liukoisia. Tällaisten aineiden liuokset ovat elektrolyyttejä. Liuenneita suoloja, pääasiassa natrium­kloridia, esiintyy luonnossa runsaasti meri­vedessä.
Myös vesijohtovesi on liuos, koska se sisältää ioneja (mm. kalsium- ja magnesiumioneja, vetykarbonaatti-ioneja, kloridi- ja sulfaatti-ioneja) sekä liuennutta kaasua (mm. happea).
Esimerkiksi kehon nesteet ovat liuoksia, joissa on monia liuenneita aineita. Monet niistä ovat elektrolyyttejä, sillä liuenneet aineet kuten kalium ovat ioneina. Lisäksi ne voivat sisältää molekyyleinä liuenneita aineita kuten sokeria ja ureaa. Liuenneella hapella ja hiilidioksidilla on myös suuri merkitys veren kemiassa, sillä huomattava muutos niiden pitoisuuksissa voi olla vakavan sairauden merkki.
Liuostyyppejä ja esimerkkejä > Nestemäiset liuokset > Ei-homogeeniset aineet

On olemassa myös nestemäisiä seoksia, jotka eivät ole homogeenisia, esimerkiksi kolloidit, suspensiot ja emulsiot. Sellaisia ei pidetä liuoksina. Myöskään esimerkiksi kahvi ei ole liuos, vaikka se vaikuttaa kirkkaalta. Kahvin seistessä astiaan jää ruskea saostuma kun liuoksessa olevat hiukkaset eroavat nesteestä. Suodatinkahvi on kolloidinen seos. Myöskään maito ei ole liuos vaan kolloidinen seos, sillä se sisältää valkuaisaineita ja rasvaa pieninä pallosina. Pallosia ei voi nähdä, mutta ne aiheuttavat valon hajoamista (punerrus) valonsäteen kulkiessa maitokerroksen läpi.
Liuostyyppejä ja esimerkkejä > Kiinteät liuokset

Jos liotin on kiinteä aine, se saattaa liuottaa sekä kaasuja, nesteitä että toisia kiinteitä aineita.
Kaasuista vety liukenee varsin hyvin moniin metalleihin, etenkin palladiumiin. Ilmiö on saanut osakseen käytännön mielen­kiintoa varsinkin, koska sitä voidaan käyttää vedyn varastointiin.
Nesteistä esimerkiksi elohopea liukenee kultaan muodostaen amalgaamin. Nestemäinen heksaani liukenee parafiinivahaan.
Kahden tai useamman kiinteän aineen keskenään muodostamista liuoksista esimerkkeinä ovat useat metalliseokset, esimerkiksi pronssi. Teräksessä sen sijaan hiili on liuenneena rautaan.
Liuenneen aineen pitoisuus

Liuenneen aineen pitoisuus liuoksessa voidaan ilmoittaa esimerkiksi massaprosenttina, tilavuusprosenttina tai konsentraationa.
Esimerkkinä liuoksesta voidaan antaa tilanne, jossa 5,0 g ruokosokeria (C12H22O11) liuotetaan 100 ml:aan vettä, jolloin saadaan kirkas sokeriliuos.
Massaprosentti: 5 g / (5 + 100 g) = 4,7 %
Sokerin ainemäärä: n = m/M = 5 g / 342 g/mol
Molaarinen konsentraatio: c = n/V = 0,15 mol/l
Kylläinen liuos

Liuos on kylläinen, kun siihen ei enää liukene enempää ainetta, esimerkiksi sokeria. Kuitenkin vaikka liuos on tullut kylläiseksi sokerista, on mahdollista vielä liuottaa esimerkiksi suolaa. Useimpien aineiden liukoisuus riippuu liuottimen lämpötilasta siten, että kuumaan liuottimeen liukenee enemmän ainetta kuin kylmään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liuos Wikimedia Commonsissa
Vesi on hyvä ioniyhdisteiden ja poolisten aineiden liuotin, koska sen molekyylit ovat poolisia ja muodostavat vetysidoksia
Eero Lohi

Eero Olavi Lohi (14. elokuuta 1927 Ranua – 10. heinäkuuta 2023 Lieto) oli suomalainen nykyaikainen viisiottelija sekä lajin valmentaja ja järjestöaktiivi. Hän kilpaili kansallisella tasolla myös miekkailussa ja maastohiihdossa.
Lohi osallistui kilpailijana yksiin olympialaisiin, mutta sen jälkeen myös joukkueenjohtajana ja tuomarineuvoston jäsenenä.
Ammatiltaan Lohi oli upseeri. Hän jäi eläkkeelle everstiluutnanttina 1982.
Saavutuksia

olympialaisissa Roomassa 1960 joukkuekilpailussa neljäs, henkilökohtaisessa kilpailussa 16:s
MM-hopeaa joukkuekilpailussa 1957 (henkilökohtaisesti 13.) ja pronssia joukkuekilpailussa 1958 (henkilökohtaisesti 13.) lisäksi 1955 joukkuekisan kuudes, henkilökohtaisesti 27., 1961 joukkuekisan neljäs, henkilökohtaisesti 19. ja 1962 joukkuekisan seitsemäs, henkilökohtaisesti 16.
SM-kultaa 1958, -hopeaa 1953, 1954, 1956 sekä -pronssia 1962 (13. 1952, 5. 1957, 4. 1959, 5. 1960, 6. 1961, 7. 1963, 7. 1967, 8. 1968, 7. 1969, 9. 1970, 12. 1971, 11. 1972, 14. 1973 ja 13. 1974)
miekkailussa SM-kultaa joukkuekalvassa 1959 sekä hopeaa 1958 ja 1960
Lohjan keskustan vesitorni

Keskustan vesitorni elokuussa 2013.
Lohjan keskustan vesitorni on Lohjan kaupungin vanhin vesitorni, se on valmistunut 1940. Tiilijulkisivuisen lieriösäiliön on suunnitellut arkkitehti Lauri Pajamies. Tornin vesitilavuus on 700 m3. Säiliön pohja ei ole maanvarainen, mutta sen julkisivu on tiiltä alas asti.
Vesitornin korvaaminen uudella on ollut esillä 2020-luvulla. Uuden vesitornin rakentaminen on viivästynyt, mutta nyt hanke on jälleen edennyt ja uuden vesitornin pitäisi olla käytössä vuoden 2024 loppupuolella. Vesitornin ulkonäkö on melko tavanomainen pilareiden varassa oleva suoraseinäistä lieriötä muistuttava ylävesisäiliö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lohjan keskustan vesitorni Wikimedia Commonsissa
| n k Perustiedot Wikidatassa: Lohjan keskustan vesitorni (Q18660606)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: vesitorni
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Lohja
koordinaatit: 60°15′N 24°04′E﻿ / ﻿60.25°N 24.07°E﻿ / 60.25; 24.07
Moraalinen enemmistö

| Moraalinen enemmistö> Moral Majority |
| --- | --- |
 Jerry Falwell, jonka perustama Moraalinen enemmistö oli keskeinen askel uuden kristillisen oikeiston perustamisessa.
Perustettu:  1979
Lakkautettu:  1989
Perustaja:  Jerry Falwell
Tyyppi:  poliittinen järjestö
Toimiala:  kristillinen oikeisto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Moraalinen enemmistö (engl. Moral Majority) oli vuosina 1979–1989 toiminut yhdysvaltalainen poliittinen järjestö. Järjestön perustaja olivat uskonnollinen johtaja ja televisio-evankelista Jerry Falwell, jonka pyrkimyksenä oli edistää konservatiivisia yhteiskunnallisia arvoja. Vaikka moraalinen enemmistö lakkautettiin 1989, se loi pohjan kristilliselle oikeistolle amerikkalaisen politiikan muutosvoimana.
Moraalisen enemmistön synty ilmensi kristllisen fundamentalismin uutta poliittisuutta. Moraalisessa enemmistössä oli suuri määrä Eteläisen baptistikonvention pappeja, jotka olivat pitäytyneet aikaisemmin tiukasti erossa politiikasta. Eteläisen baptistikonvention uusi johto piti tuolloin välttämätöntä hakea muutosta maan tilanteeseen.
Politiikka

Moraalisen enemmistön linja oli perhe- ja amerikkalaismyönteinen. Järjestö ajoi konservatiivisia yhteiskunnallisia arvoja ja vastusti erityisesti aborttia ja pornografiaa. Järjestö kannatti lisäksi puolustusmenojen lisäämistä, voimakasta kommunisminvastaista ulkopolitiikkaa sekä Yhdysvaltain jatkuvaa tukea Israelille. Järjestö tunnetaan kristillisen oikeiston liikkeellepanijana.
Historia

Moraalinen enemmistö perustettiin vastauksena 1960- ja 1970-lukujen yhteiskunnalliseen ja kulttuuriseen muutokseen. Kristilliset fundamentalistit olivat huolestuneita kehityksestä, jonka nähtiin heikentävän maan perinteisiä moraalisia arvoja. Moraalikäsitystä haastavia liikeitä olivat kansalaisoikeusliike, feminismi, homojen oikeuksia ajava liike, nuorten keskuudessa yleistynyt liberaali seksuaalimoraali sekä evoluutio-opetus. Lisäksi Moraalinen enemmistö vastusti korkeimman oikeuen päätöksiä, jotka kielsivät ryhmärukoukset ja Raamatun lukemisen julkisissa kouluissa sekä liittovaltion tasolla vahvistetun aborttioikeuden.
Moraalinen enemmistö perustettiin 1979 ja sen vaikutus amerikkalaiseen politiikkaan oli välitön. Liikkeen katsotaan auttaneen Ronald Reaganin voittoon presidentinvaaleissa 1980. Järjestö säilyi poliittisena voimana 1980-luvulla toimien niin osavaltion kuin liittovaltion tasolla. Vuosikymmenen loppupuolella järjestö kohtasi kuitenkin sisäisiä vaikeuksia ja kannatuksen hiipumista. Falwell erosi järjestön puheenjohtajuudesta 1987.
Liikkeen sisäiset erimielisyydet tulivat julkiseksi, kun Falwell tuki presidentinvaalikampanjassa George H. W. Bushia toisen evankelistan, Pat Robertsonin sijasta. Ryhmän varainkeruu väheni dramaattisesti ja järjestö lakkautettiin 1989. Falwell julisti kuitenkin, että järjestö saavutti tehtävänsä.