Arabien valtakunta
Arabien valtakunnan kehitysvaiheet

Arabien valtakunnan kehitysvaiheet olivat seuraavia, kuitenkin niin, että kaksi ensimmäistä on länsimaisessa historiankirjoituksessa myös kyseenalaistettu.
Profeetta Muhammedin aika (622–632). Pääkaupunkina oli Medina.
Oikeaan johdettujen kalifien aika (632–661). Pääkaupunkina oli Medina.
Umaijadikalifien aika (661–750). Pääkaupunkina oli Damaskos.
Abbasidikalifien aika (750–1258). Pääkaupunkina oli enimmäkseen Bagdad. Kalifit olivat toisinaan vain seremoniallisia hallitsijoita.
Abbasidikalifien aika Egyptissä (1258–1507), jolloin kalifaatti oli vain seremoniallinen virka Kairossa.
Imperiumi muodostui nopeasti 600-luvun alkupuolella, kun Itä-Rooman ja sassanidien Persian välinen sota oli päättynyt Persian romahdukseen ja Itä-Rooman vetäytymiseen Lähi-idän alueiltaan. Käännekohtana oli keisari Herakleioksen kesällä 622 saama voitto sassanidien armeijasta, minkä jälkeen persialainen dynastia romahti muutamassa vuodessa. Vallan saivat haltuunsa arabiheimot. Islamilaisen käsityksen mukaan ne tulivat valloittajina Arabian niemimaalta, toisen käsityksen mukaan valloittajat tulivat vallattujen maiden sisältä ja olivat osallistuneet vasalleina suurvaltojen sotaan. Köyhtynyt Bysantti joutui myös luopumaan alueistaan Syyriassa ja Egyptissä.
Arabivaltakunnan ensimmäinen keskus syntyi Syyrian Damaskokseen, mistä käsin Muawija (661–680) laajensi valtapiiriään. Muawijan hallinnon virkakielenä oli kreikka ja hän tuki hallintoaan Volker Poppin teorian mukaan Johannes Kastajaan kohdistuneen kultin avulla. Muawija kukistui Bysantille kärsimänsä tappionsa takia, ja uudeksi vahvaksi mieheksi nousi muutaman välivuoden jälkeen Iranista tullut arabikalifi Abd al-Malik ibn Marwan (685–705). Abbasideja edeltävää hallintoa (661–750) kutsutaan umaijdikalifaatiksi, mutta sen keskinäiset sukulaisuussuhteet ja osa hallitsijoistakin ovat epävarmoja.
Al-Malikin dynastia oli vallassa vuoteen 750 asti, jolloin sen kukisti Iranin Mervistä alkanut abbasidien vallankumous. Sen jälkeen arabivaltion identiteetti rakentui 500 vuoden ajan heidän edustamansa uskonnon ympärille, josta 800-luvulla alettiin puhua islamina. Uskovilla tuli olla yksi poliittinen johtaja, kalifi, joka oli Jumalan seuraaja ja uskovien komentaja. Islaminuskon ohjelmana oli Jumalan lain vieminen koko maailmaan pyhän sodan avulla. Kumous johti arabivaltion painopisteen siirtymiseen Iranin suuntaan. Pääkaupunki siirtyi Bagdadiin ja hallintokieli vaihtui arabiaksi.
Abbasidit jatkoivat sassanidien aloittamaa kulttuurihanketta, jossa kreikkalaista tieteellistä kirjallisuutta käännettiin ensin persiaksi ja sitten arabiaksi. Iranissa sen perusteena oli ennallistaa Zarathustran kirjoittama Avesta, jonka katsottiin hajonneen maailmalle. Abbasidikalifien uskotaan käännöshankkeen avulla hakeneen poliittista tukea iranilaisten keskuudessa. Käännösliike herätti kalifaatissa tieteellisen aktiivisuuden, jonka ansiosta se oli monilla aloilla satojen vuosien ajan maailman kärjessä.
Abbasidien oppi kalifaatista on yhdistänyt muslimeja näihin päiviin asti. Bagdadissa asuva kalifi nautti suurta arvovaltaa  islamilaisen valtion symbolisena ja muslimien yhtenäisyyttä edustavana sydämenä aina Bagdadin kukistumiseen saakka mongolihyökkäyksessä vuonna 1258. Kilpailevia kalifaatteja alkoi silti syntyä pian. Bagdadin kalifien valta alkoi murentua jo 800-luvulta lähtien. Laajimmillaan valta­kunta oli 700-luvun puolivälissä juuri ennen abbasidien kumousta, jolloin se ulottui Espanjasta ja Etelä-Ranskasta Intian ja Kiinan rajoille saakka. Valta­kunta alkoi hajota 700-luvulla, kun Espanja irtosi siitä. Myöhempien alue­menetysten vuoksi abbasidien kalifaatti menetti suur­valta-asemansa viimeistään 1000-luvulla.
Arabivaltakunnat olivat sisäisesti epävakaita, mikä johtui siitä, että ne nojautuivat paimentolaisyhteiskuntien klaanirakenteisiin ja olivat eräänlaisia rosvovaltioita ilman tarkoitusta jakaa verotuksella koottuja rikkauksia kaikkien alamaisten hyväksi. Hallitsijat saattoivat luottaa omaan klaaniinsa, mutta vakinaisia armeijoita he kokosivat mieluummin orjasotilaista kuin toisista klaaneista. Dynastiat joutuivatkin pian ristiriitaan niitä valtaannousussa aluksi tukeneiden heimojen kanssa.
Arabivaltion myötä kalifaatin valtionuskonto islam levisi koko sen valtavalle alueelle.  Arabian kieli levisi koko kalifaatin alueelle ja syrjäytti muut kielet. Poikkeuksena oli persiankieli, jota kuitenkin alettiin kirjoittaa arabialaisin merkein.