Hawker Typhoon
Torjuntahävittäjästä maataistelukoneeksi

Typhoonin suorituskyky korkealla oli pettymys, ja myös nousunopeus oli toivottua heikompi. Sen sijaan erityisesti nopeus matalalla oli erinomainen. Pierre Clostermann mainitsee kirjassaan Suuri sirkus, että huolimatta kahdesta 500 kilon (todellisuudessa 450 kg:n) pommista siipien alla Typhoon oli vaakalennossa niin nopea, että saattavien Spitfire V D -koneiden oli vaikea pysyä matkassa.
Suorituskyky johti menestykseen Saksan Focke-Wulf Fw 190 -hävittäjäpommittajien matalahyökkäyksiä vastaan niiden tehdessä iskuja Britannian rannikoille. Tämä auttoi Typhoonin säilymisessä palveluksessa, vaikka onnettomuuksien syytä ei oltu selvitetty. Sen päätuotantomalliksi valittiin tykeillä aseistettu Mk I B, jonka moottoriksi tuli parannettu Sabre II A, mikä mahdollisti koneen hyvien ominaisuuksien hyödyntämisen kokonaisuudessaan. 
Typhoonin aseistukseen lisättiin pommit, ja vuoden 1942 lopulla 609. laivue teki ensimmäisen yöllisen iskun maakohteeseen, jonka jälkeen konetta käytettiin pääosin päivällä, mutta myös yöllä, iskuihin erilaisia maakohteita vastaan. Suuri nopeus suojasi koneita sekä hävittäjiltä että torjuntatulelta. Enimmäiskuorma oli 900 kg. Vuonna 1943 Typhoonin aseistukseen lisättiin raketit. Tyyppiä kehitettiin edelleen vaihtamalla moottoriksi 2 200 hv:n Sabre II B ja potkuriksi 4-lapainen Dowty Rotol tai De Havilland -vakiokierrospotkuri. Autonoviohjaamo korvattiin taakse liukuvalla kuplakuomulla. Ohjaajan suojaksi lisättiin panssarointia sekä panssarituulilasi. Moottoriksi tuli viimeiseksi 2260 hv:n Sabre II C. Typhoonia käytettiin nyt hyökkäyksiin rannikoiden laivaliikennettä sekä maainfrastruktuuria vastaan. Normandian maihinnousun edellä tehtiin hyökkäyksiä erityisesti maakuljetuksia ja -reittejä vastaan.
Typhoonilla oli merkittävä asema maihinnousun tukemisessa sekä edelleen joukkojen tukemisessa niiden murtautuessa ja edetessä rannikolta Saksaan. Tähän aikaan Typhooneja oli palveluksessa suurin määrä, 26 laivuetta.
Typhoon oli hankala käsitellä. Sen maaominaisuudet olivat epävakaat, ja osin kookkaasta Napier-moottorista johtuvasta painosta seurasi suurehko minimilentonopeus ja edelleen vaativa laskeutuminen. Nämä ominaisuudet aiheuttivat lukuisia onnettomuuksia. 
Typhoonin Napier Sabre -luisti­venttiili­moottori oli oikukas ja saattoi epäonnistuneen käynnistysyrityksen jälkeen leimahtaa tuleen. Perimmäinen syy tähän oli alun perin iskutilavuudeltaan pienempään Rolls-Royce Merlin -moottoriin suunniteltu panoksesta voimansa saanut Coffman-käynnistyslaite, jonka teho ei varsinkaan kylmänä aina riittänyt kunnolla pyörittämään moottoria puristusvaiheen yli. Tästä seurasi seoksen syttyminen imusarjassa ja palavan polttoaineseoksen leviäminen edelleen.
Hawker Typhoonia valmistettiin 3 330 kappaletta, joista Gloster teki 3 310. Pääversio oli Mk I B. Taktista tiedustelua varten tehtiin pieni määrä nimellä FR. Mk 1 B. Yksi kone varustettiin tutkalla yöhävittäjäksi vuonna 1941. Tyypin tuotanto päättyi 1944.
Koneen suorituskyvyn parantamiseksi torjuntahävittäjänä sekä suurten nopeuksien epävakauden ratkaisemiseksi alettiin kokeilla ohutta siipeä. Nämä kokeilut johtivat Hawker Tempestin kehittämiseen.
Eniten ilmavoittoja Typhoonilla saavutti everstiluutnantti (Wing Commander) J. R. Baldwin, 15 kpl.