stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lahjan sain
Aiheesta muualla

Lahjan sain -albumi Suomen äänitearkiston tietokannassa[vanhentunut linkki]
| n k Lea Laven |
| --- | --- |
Albumit:  Se jokin  Vuosikertaa 1972  Niin  Lea  Näin se käy  Chanson Laven  Aamulla rakkaani näin  Rotunainen  Määränpäänä tähdet  Bella Cara  Lahjan sain  Sanat murenevat  Rakkaus  Lea Laven  Kortit kertoo kohtalomme  Mustasukkaisuutta  Ali Baba  Käyn uudelleen eiliseen  Vie  Mitä rakkaus on  Adios amigo  Missä olit silloin  Leidit Levyllä  Lähelläsi  Tähdenlennon alla 
Kokoelmat:  Parhaat  20 suosikkia – Tumma nainen  Vuosikertaa  Parhaat – 18 suosituinta sävelmää  Leidit levyllä  Suuret sävelet  20 suosikkia – Nyt kun oot mennyt  40 unohtumatonta laulua  Collections  Se on elämää – Kaikki levytykset 1969–1973
Valtice

| Valtice |
| --- | --- |
 Valticen kirkko
 lippu:  vaakuna
 Valtice
 Koordinaatit: 48°44′27″N, 16°45′18″E 
Valtio:  Tšekki
Lääni:  Etelä-Määri
Piirikunta:  Břeclav
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  47,85 km²
Korkeus:  192 m
Väkiluku (2021):  3 525
 – Väestötiheys:  73,67 as./km²
 
 www.radnice-valtice.cz 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Valtice (saks. Feldsberg) on noin 3 500 asukkaan paikkakunta Tšekissä. Se sijaitsee Määrin eteläosassa.
Valticen linnamainen kartano on kuulunut Liechtensteinin hallitsijasuvulle 1300-luvulta alkaen. Heillä oli aikaisemmin läheinen Lednice, ja niihin yhdistettiin myöhemmin vielä Břeclav. Näiden kolmen tiluksia muokattiin intensiivisesti maisemakokonaisuudeksi, joka on Unescon maailmanperintöluettelon kohde vuodesta 1996.
Valticen kartano on perustettu jo keskiajalla, mutta sitä uudistettiin peräkkäin renessanssin, manierismin ja ennen kaikkea barokin tyyliin. Sen nykyisen barokkityylinen ulkoasun ovat luoneet useat arkkitehdit, kuten Johann Bernhard Fischer von Erlach, Domenico Martinelli ja Anton Johann Ospel. Kartano ja barokkityylinen Neitsyt Marian taivaaseenastumisen kirkko hallitsevat näkymiä 1600- ja 1700-luvuilla luodussa puistokatujen verkostossa.
Valtice on myös yksi Etelä-Määrin viininviljelyalueen keskuksista. Vuonna 1640 perustettu Valtice-viiniyhtiö vie tuotteitaan ympäri maailmaa.
Aiheesta muualla

Lednice-Valtice UNESCOn sivuilla (englanniksi) (ranskaksi)
Valtice (englanniksi) (saksaksi) (tšekiksi)
Unescon maailmanperintökohteet Tšekissä
Kladruby nad Labemin hevostila
Erzgebirgen ja Krušnohořín kaivosalue
Kroměřížin linna
Český Krumlovin historiallinen keskusta
Prahan historiallinen keskusta
Telčin historiallinen keskusta
Holašovicen historiallinen kylä
Pyhän kolminaisuuden pylväs
Juutalaiset korttelit ja Pyhän Prokopiuksen basilika Třebíčissä
Kutná Horan historiallinen keskusta ja kirkot
Lednice-Valticen kulttuurimaisema
Litomyšlin linna
Johannes Nepomukilaisen pyhiinvaelluskirkko
Villa Tugendhat
Pukkila

| Pukkila |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Pukkilan kirkko.
Sijainti:  60°38′40″N, 025°34′55″E
Maakunta:  Uudenmaan maakunta
Seutukunta:  Porvoon seutukunta
Kuntanumero:  616
Hallinnollinen keskus:  Pukkilan kirkonkylä
Perustettu:  1898
Kokonaispinta-ala:  145,94 km² 296:nneksi suurin 2022 
– maa:  145,09 km²
– sisävesi:  0,85 km²
Väkiluku:  1 744 268:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  12,02 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  15,7 %
– 15–64-v.:  60,6 %
– yli 64-v.:  23,7 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  95,8 %
– ruotsinkielisiä:  0,8 %
– muut:  3,4 %
Kunnallisvero:  9,9 % 28:nneksi suurin 2025 
Kunnanjohtaja:  Katarina Helander
Kunnanvaltuusto:  17 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • Kok.   • PS   • Vihr.:   7 5 3 2
pukkila.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pukkila (aik. Savijoki, vanh. ruots. Buckila) on Uudellamaalla sijaitseva kunta. Kunnassa asuu 1 744 ihmistä ja sen pinta-ala on 145,94 km², josta 145,09 km² on maata ja loput 0,85 km² sisävesialueita. Pukkilaa on kutsuttu aiemmin myös Savijoeksi sekä puhekielessä Vähä-Porvooksi.
Pukkila tunnetaan erityisesti taiteesta ja villisioista. Pukkilan maisemassa korostuvat kumpuilevat ja laajat peltoaukeat sekä metsätilkut. Pukkilan asutus on ryhmittynyt Porvoonjoen jokilaaksoon.
Pukkila sai oman kirkon noin 1606 ja Porvoon evankelis-luterilaisen seurakunnan kappeliseurakunnan aseman noin 1640. Oma pappi kappeliseurakuntaan saatiin 1676. Pukkilan ensimmäinen kirkko peruskorjattiin 1677. Papin virkatalo valmistui 1701. Kappeliseurakunta itsenäistyi Pukkilan seurakunnaksi 1896. Pukkilan toinen kirkko rakennettiin 1814, se laudoitettiin 1834. Samalla 1814 purettiin Pukkilan ensimmäinen kirkko, joka oli kolmesataa metriä toisen pohjoispuolella. Pukkilan toisen kirkon ensimmäinen peruskorjaus tapahtui 1885 ja toinen 1914, jolloin kirkkoon asennettiin lämmityslaitteet. Alttaritaulun maalasi 1915 Wilhelm Sjöström. Urut Pukkilan toiseen kirkkoon tulivat 1901.
Pukkilassa on muun muassa Naarkoski putouksineen ja kalateineen, Pukkilan kirkko, Pukkilan villisikatarha Kanteleella ja japanilaisen majatalon Yado Oikawan vanha ja uusi osa. Yado Oikawa on perustettu entiselle Pukkilan meijerille. Myös Kanteleella on ollut meijeri, Kanteleen meijeri, minkä rakennus on nykyään yksityisasunto. Meijerien toiminta yhdistyi valiolaiseen Tuottajain Maitoon, ja päättyi.
Maantiede

Pukkilan naapurikuntia ovat pohjoisessa Orimattila, idässä Myrskylä, etelässä Askola ja lännessä Mäntsälä.
Pukkilassa on neljä järveä, Kanteleenjärvi, Kokkusa, Savijärvi ja Iilijärvi. Porvoonjoki virtaa Pukkilan läpi. Kunnan pohjoisosassa sen kulku on tasaista, mutta keskustan lähellä on ensin Naarkoski ja sitten Myllykoski, Roiponkoski eli Syvänojankoski, Kivikoski ja Haudankoski.
Pukkilassa on kaksi Natura 2000 -aluetta: Kanteleenjärven lintuvesi ja Venunmetsä.
Maantiede > Pukkilan sijainti Uudenmaan maakunnassa

Uudenmaan kaupungit ja kunnat keskuksineen.
Maantiede > Kyliä

Kantele, Naarkoski, Kirkonkylä, Savijoki, Syvänoja, Torppi
| Numero | Maarekisterikylä | Kylän osia |
| --- | --- | --- |
| 616-401 | Kantele (aikaisemmin Kanteleenkylä) | Jukuri, Letkunkulma |
| 616-402 | kirkonkylä |  |
| 616-403 | Naarkoski |  |
| 616-404 | Savijoki |  |
| 616-405 | Syvänoja |  |
| 616-406 | Torppi |  |
Maantiede > Taajamat

Vuoden 2018 lopussa Pukkilassa oli 1 899 asukasta, joista 755 asui taajamassa, 1 123 haja-asutusalueilla ja 21:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Pukkilan taajama-aste on 40,2 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Pukkilan kirkonkylä.
Yhteydet

Pukkilan kunnan halki länsi–itä-suunnassa kulkee kantatie 55:ltä seututie 167:lle seututie 162 Mäntsälästä Myrskylään. Orimattilan Tönnöstä kulkee etelään Askolan Korttiaan yhdystie 1635. Tietoliikenneverkon osia ovat muutamat harvat telemastot.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Pukkilassa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Pukkilan seurakunta
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Pukkilan alueella toimii Helsingin ortodoksinen seurakunta.
Historia

Pukkilasta on löydetty mesoliittisen kivikauden pyyntiasuinpaikkoja suunnilleen ajalta 7000 – 6500 eaa., yksi luultavasti rauta- tai keskiaikainen kuppikivi ja kaksi esihistoriallista röykkiötä. Kivikautiset asuinpaikat sijaitsevat Porvoonjoen tuntumassa ja Kanteleen alueella.
Pukkilan ensimmäinen kirkko rakennettiin vuonna 1606. Nykyinen kirkko on vuodelta 1814.
Pukkilassa on ollut kruunun eli valtion, virkataloja Naarkosken Eskola ja Syvänojan Pekkala. Kirkollinen virkatalo on ollut kirkkoherran virkatalo. Kanteleella perustettiin vuonna 1915 Kanteleen meijeri, joka on nykyään Kanteleenjärven rannalla yksityinen asumiskiinteistö. 1915 Pukkilassa oli yksi höyryjauhomylly ja viisi vesijauhomyllyä. Sahoja oli kolme: 17-hevosvoimainen Kanteleen höyrysaha, 30-hevosvoimainen Naarkosken vesivoimasaha sekä 20-hevosvoimainen Syvänojan vesivoimasaha. Pukkilassa oli tuolloin Naarkosken sähkölaitos ja kymmenen kauppiasta 1916.
Pukkilassa vuonna 1885 syntynyt Onni Nurmi testamenttasi kotikunnalleen Suomen Gummitehtaan osakkeita. Yrityksestä kehittyi Nokia, ja testamenttilahjoituksen arvoksi kasvoi 30 miljoonaa markkaa. Testamentin määräysten mukaan testamentattujen osakkeiden tuotto tuli käyttää Pukkilan vanhainkodissa olevien vanhusten virkistykseksi. Vuosituhannen vaihteessa osakkeet myytiin ja perustettiin Onni Nurmen Säätiö ja Hyvinvointikeskus Onni.
Hallinto

Juha Myyryläinen toimi Pukkilan kunnanjohtajana vuodesta 1997 kevääseen 2020. Hänen seuraajakseen valittiin Juha Rehula. Rehulan oli määrä toimia kunnanjohtajana vuoden 2022 loppuun, mutta hän ilmoitti lokakuussa 2021 eroavansa kunnanjohtajan virasta.
Pukkilan kunnanvaltuustossa on 17 paikkaa, joista seitsemän on keskustan, viisi kokoomuksen, kolme perussuomalaisten ja kaksi vihreiden hallussa kaudella 2021–2025.
Talous

Pukkilan työpaikkarakenne, Tilastokeskus (2022)
Alkutuotanto (14.9%)
Jalostus (22.4%)
Palvelusektori (61.2%)
Muut sektorit (1.5%)
Talousalueena Pukkila kuuluu Porvoon seutukuntaan, jonka alueellinen bruttokansantuote oli 79 428 euroa asukasta kohden vuonna 2022. Alueellinen BKT on maan keskiarvoa korkeampi ja seutukuntien keskinäisessä vertailussa toiseksi suurin.
Pukkilassa oli vuonna 2022 yhteensä 490 työpaikkaa ja kunnassa asui 817 työllistä työssäkäyvää. Asuinkunnassaan työssäkäyvien osuus työllisistä on 38,1 prosenttia. Pukkilan työpaikkojen suhde on palveluvaltainen. Palvelujen osuus työpaikoista on 61,2  prosenttia, jalostuksen 22,4 prosenttia ja alkutuotannon 14,9 prosenttia.
Pukkilan työpaikkaomavaraisuus on 60,0 prosenttia. Työikäisten työllisyysaste oli 78,2 prosenttia vuonna 2022 ja työttömien osuus työvoimasta 9,2 prosenttia. Taloudellisen huoltosuhteen mittarilla Pukkilassa on 121,2 työvoiman ulkopuolella olevaa ja työtöntä sataa työllistä kohden.
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat Myllylän Betoni, Pukkilan Osuuspankki ja konsultointiyhtiö ClinResOps.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Pukkilan väestönkehitys 1980–2015 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 1 678 | 1 678 |
| 1985 | 1985 |    | 1 659 | 1 659 |
| 1990 | 1990 |    | 1 840 | 1 840 |
| 1995 | 1995 |    | 1 867 | 1 867 |
| 2000 | 2000 |    | 1 921 | 1 921 |
| 2005 | 2005 |    | 2 024 | 2 024 |
| 2010 | 2010 |    | 2 024 | 2 024 |
| 2015 | 2015 |    | 1 971 | 1 971 |
Lähde: Tilastokeskus.
Koulut

Vuodesta 2019 lähtien Pukkilassa on toiminut vain yksi alakoulu, luokka-asteiden 0-6 opetusta antava Kirkonkylän koulu. Alle 20 oppilaan Torpin koulun oppilaat ja opettajat jatkoivat 2019 alusta Kirkonkylän koululla.
Pukkilassa toimineita kansakouluja ovat olleet:
| Koulu | kyläalue | vuosi | viite | lakkautettu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kanteleen kansakoulu | Kantele | 1878 |  | 2009 |
| Kirkonkylän kansakoulu | Pukkilan kirkonkylä | 1883 |  |  |
| Savijoen | Savijoki | 1898 |  |  |
| Torpinkylän kansakoulu | Torppi | 1901 |  | 2019 |
Pelastustoimi

Pukkilan pelastustoimesta vastaa Itä-Uudenmaan pelastuslaitos. Pukkila kuuluu pelastuslaitoksen Porvoon lohkoon toisen lohkon ollessa Loviisa. Pukkilan VPK on Myrskylä-johtoinen. Myrskylässä on Myrskylän puolivakinainen palokunta ja virka-aikana Itä-Uudenmaan pelastuslaitoksen palotarkastajan päivystys.
Kulttuuri > Murre

Pukkilan alueella puhutun kielen perustana on kaakkoishämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Pukkilan murre kuuluu kaakkoishämäläisen murteen Porvoon ryhmään.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Pukkilan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla limppisoppa ja luumukreemi.
Meijerit

| Meijeri | kyläalue | vuosi | rekisterinumero | paikka | Tuottajain Maito | lakkautettu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kanteleen Osuusmeijeri | Kantele | 1914 | 32.098 |  | 1956  | 1956 |
| Pukkilan Osuusmeijeri rl | Pukkilan kirkonkylä | 1922  | 46.914  |  | 1956  | 1956 |
Virkistys

Pukkilan alueella sijaitsee Kanteleenjärven lintutorni ja tarkkailupaikat.
Tunnettuja asukkaita

Hannu Flink (s. 1938), yritysjohtaja, kauppaneuvos
Eino Vikström (1901–1966), Isku-yrityksen perustaja, vuorineuvos
013, Pukkilassa perustettu punk-yhtye
Markus Allan (s. 1945), iskelmä- ja tangolaulaja
Henrik Anttonen, podcastaaja, tuottanut monia Podcast-jaksoja Pukkilassa
Taito Hoffrén (s. 1974), laulaja, muusikko ja säveltäjä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pukkila Wikimedia Commonsissa
Pukkilan kunnan kotisivut
Tilastokeskus – Pukkilan avainluvut
Pukkilan kartta 1748–49, Kansalliarkisto
| n k Uudenmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Askola  Espoo  Hanko  Helsinki  Hyvinkää  Inkoo  Järvenpää  Karkkila  Kauniainen  Kerava  Kirkkonummi  Lapinjärvi  Lohja  Loviisa  Myrskylä  Mäntsälä  Nurmijärvi  Pornainen  Porvoo  Pukkila  Raasepori  Sipoo  Siuntio  Tuusula  Vantaa  Vihti 
Entiset kunnat:  Bromarv  Degerby  Haagan kauppala  Huopalahti  Hyvinkään maalaiskunta  Karjaa  Karjaan maalaiskunta  Karjalohja  Kulosaari  Liljendal  Lohjan kunta  Nummi  Nummi-Pusula  Oulunkylä  Pernaja  Pohja  Porvoon maalaiskunta  Pusula  Pyhäjärvi Ul  Ruotsinpyhtää  Sammatti  Snappertuna  Tammisaaren maalaiskunta  Tammisaari  Tenhola 
Pukkila
| --- | --- |
Kylät:  Kantele  Kirkonkylä  Savijoki  Syvänoja  Torppi 
Järvet ja joet sekä voimalaitospadot:  Kanteleenjärvi  Naarkoski  Syvänojan ylikoski 
Rakennukset ja rakennelmat sekä muistomerkit:  Koivulinna  Pukkilan kirkko 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Naarkosken suvanto.
Pukkilan ensimmäisen kirkon muistokivi.
Pukkilan osuuspankki.
Kirkonkylän koulu Veteraanitien varrella.
Pukkilan paloasema.
Huippuvuorten lentoasema

Huippuvuorten lentoasema (norj. Svalbard lufthavn, Longyear) on Avinorin omistama ja hallinnoima lentoasema Huippuvuorten Longyearbyenissä Norjassa.
Lentoasemalta kulkee säännöllistä liikennettä: sieltä on päivittäisiä SASin lentoja Osloon ja Tromssaan sekä kaivoslentoja Ny-Ålesundiin ja Sveaan. Vuonna 2008 oli lentoaseman matkustajamäärä 138 934 matkustajaa, 7,4 % enemmän kuin edellisenä vuonna.
Historia

Kiitotien rakentaminen alkoi vuonna 1973, ja ensimmäinen lentokone, Braathens SAFE:n Fokker F-28, laskeutui lentoasemalle 14. syyskuuta 1974. Huippuvuorten lentoasema avattiin virallisesti 2. syyskuuta 1975. Syksyllä 2005 Avinor päätti, että lentoasemalle rakennetaan uusi terminaali. Terminaali avattiin 10. joulukuuta 2007. 
Norja kielsi suomalaisyhtiö Finnairin lentämisen Huippuvuorille vuonna 2016. Syyksi sanottiin Suomen ja Norjan vuonna 1978 solmima sopimus, joka estää lennot Huippuvuorille.
Lentoyhtiöt ja kohteet > Säännölliset

|  | Lentoyhtiö | Kohteet |
| --- | --- | --- |
|  Norja | Scandinavian Airlines | Oslo, Tromssa |
Lentoyhtiöt ja kohteet > Kausittaiset

|  | Lentoyhtiö | Kohteet |
| --- | --- | --- |
|  Norja | Lufttransport | Ny-Ålesund, Svea |
Lentoyhtiöt ja kohteet > Rahti

|  | Lentoyhtiö | Kohde |
| --- | --- | --- |
|  Ruotsi | West Air Sweden | Tromssa (Posten Norge AS:lle) |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huippuvuorten lentoasema Wikimedia Commonsissa
Avinor – Svalbard lufthavn, Longyear
| n k Norjan lentoasemat |
| --- | --- |
Päälentoasemat: Alattio • Andøya • Bardufoss • Bergen • Bodø • Harstad/Narvik • Haugesund • Kirkkoniemi • Kristiansand • Kristiansund • Lemmijoki • Molde • Oslo • Stavanger • Tromssa • Trondheim • Ålesund
Paikalliset lentoasemat: Berlevåg • Brønnøysund • Båtsfjord • Fagernes • Florø • Førde • Hammerfest • Hasvik • Honningsvåg • Leknes • Mehamn • Mo i Rana • Mosjøen • Namsos • Narvik • Røros • Rørvik • Røst • Sandane • Sandnessjøen • Sogndal • Stokmarknes • Svolvær • Sørkjosen • Vesisaari • Vuoreija • Værøyn helikopterikenttä • Ørland • Ørsta/Volda
Merialueiden lentoasemat: Jan Mayen • Longyearbyen • Ny-Ålesund • Svea • Troll
Yksityiset lentoasemat: Notodden • Moss • Sandefjord • Skien • Stord
Sotilaalliset lentoasemat: Andøya • Lemmijoki • Bardufoss • Bodø • Evenes • Gardermoen • Rygge • Sola • Ørland
Entiset lentoasemat: Dagali • Fornebu (Oslon entinen lentoasema) • Forus • Fritzøe • Farsund • Værøy
Lemström

Lemström on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
August Kristian Lemström (1819–1892), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Bettina Lemström (s. 1966), kilpapurjehtija
Ferdinand Lemström (1824–1882), kauppias ja valtiopäivämies
Gustaf Lemström (1771–1836), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Henrik Lemström (1738–1771), varanotaari ja luonnontutkija
Karl Lemström (s. 1966), kirurgi ja professori
Paul Lemström (1941–2004), urheilutoimittaja
Rainer Lemström (1931–2007), puoluesihteeri ja kansanedustaja (SMP)
Risto Lemström (1936–2020), lastenkirjailija
Selim Lemström (1838–1904), geofyysikko
Sue Lemström (s. 1948), suomenruotsalainen näyttelijä
Annika Mannström (o.s. Lemström, s. 1964), kilpapurjehtija ja lastenkirjailija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Gina-Maria Schumacher

| Gina-Maria Bethke |
| --- | --- |
 Gina-Maria Bethke vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. helmikuuta 1997 (ikä 27)
Kansalaisuus:   Saksa
Gina-Maria Bethke (o.s. Schumacher, s. 20. helmikuuta 1997) on saksalainen hevosurheilija.
Ura

Bethke voitti kultaa FEI:n MM-kilpailuissa elokuussa 2017. Helmikuussa 2018 hän voitti kultaa Cavallissa aloittelijana National Reining Horse Associationilla.
Yksityiselämä

Bethkein perheeseen kuuluvat isä Michael, äiti Corinna sekä veli Mick.
Käännös suomeksi
Rauduskoivu

| Rauduskoivu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Fagales
Heimo::  Koivukasvit Betulaceae
Alaheimo::  Betuloideae
Suku::  Koivut Betula
Laji::  pendula
Kaksiosainen nimi
 Betula pendula  Roth 

Katso myös
   Rauduskoivu Wikispeciesissä   Rauduskoivu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rauduskoivu (Betula pendula) on koivukasveihin (Betulaceae) kuuluva lehtipuu. Se esiintyy luontaisena laajalla alueella Euraasian pohjoisosissa. Rauduskoivulla on valkoinen tuohi ja sahalaitaiset, kolmionmuotoiset lehdet. Rauduskoivu on yksikotinen ja tuulipölytteinen laji. Se tuottaa runsaasti siemeniä, minkä ansiosta se on pioneerilaji.
Koivun puuaines on tiivistä ja sopii hyvin sekä polttopuuksi että puusepäntöihin, esimerkiksi huonekalujen valmistukseen. Koivusta saatavaa lyhytkuituista selluloosaa sekoitetaan paperiteollisuudessa havupuuselluun paperin laadun parantamiseksi. Koivun muillekin osille on monenlaista käyttöä tuohitöistä rohdosvalmisteisiin. Rauduskoivu on Suomen kansallispuu.
Kuvaus

Rauduskoivun runko on paksu ja rosoinen. Rauduskoivu on kooltaan suurempi kuin hieskoivu ja tulee yleisesti 25 metrin pituiseksi. Pisimmät Suomessa mitatut yksilöt ovat olleet lähes 40-metrisiä. Rauduskoivun nuoret vuosikasvaimet ovat karheapintaisia, hieskoivun sileitä. Rauduskoivun riippuvaoksaista muotoa nimitetään riippakoivuksi. Nuoren rauduskoivun tuohi on valkoista, mutta vanhemman puun rungon tyviosa muuttuu mustakaarnaiseksi ja halkeilee.
Lehdet ovat ruodillisia, kaljuja ja laidoiltaan toissahaisia sekä lehtiasennoltaan kierteisiä. Raudus- ja hieskoivun erottaa kesäaikaan lehtien muodosta: rauduskoivun lehti on muodoltaan kolmiomainen tai vinoneliömäinen, kun taas hieskoivun lehti on pyöreämpi. Raudus- ja hieskoivua ei ole helppoa erottaa toisistaan, sillä hieskoivu on monimuotoinen. Kromosomitutkimus on osoittanut, että rauduskoivu on diploidi (2n=28), kun taas hieskoivu on tetraploidi (4n=56), jolloin risteytyminen ja hybridisoituminen on harvinaista.
Kukat sijaitsevat norkoissa; hedenorkot ovat pitkiä, harvoja ja roikkuvat alaspäin, eminorkot puolestaan lyhyitä, tiiviitä ja kasvavat pystyasennossa. Eminorkko kääntyy riippuvaksi kukinnan jälkeen. Hedelmä on pieni siipipalteinen pähkylä. Palteiden muodostamat lenninsiivet ovat kaksi kertaa pähkylän levyisiä.
Ikääntyvän rauduskoivun tumma halkeileva tyvi.
Lehdet ovat laidoiltaan toissahaisia.
Hedekukat kehittyvät pitkiin riippuviin hedenorkkoihin.
Lyhyeen eminorkkoon kehittyvä hedelmä on siipipalteinen pähkylä.
Riippuvaoksaisen rauduskoivun oksat hulmuavat tuulessa.
Lisääntyminen

Rauduskoivu kukkii lehtien puhkeamisen aikaan, Etelä-Suomessa tyypillisesti toukokuun alussa. Kukinta-aika riippuu lämpötilakehityksestä ja vaihtelee suuresti vuodesta toiseen. Rauduskoivu kukkii noin viikkoa ennen hieskoivua. Rauduskoivu on yksikotinen ja tuulipölytteinen.
Siemenet kypsyvät heinä-elokuussa, kun kasvukauden lämpösumma saavuttaa 800 vuorokausiastetta. Rauduskoivikossa tulee siemeniä 1 600 – 88 000 kappaletta neliömetrille; vaihtelu on suurta alueelta ja vuodesta toiseen. Suuren siemenmäärän takia rauduskoivu on pioneerilaji, joka leviää nopeasti kasvipeitteettömille maille. Se on ollut ensimmäisiä lajeja, jotka levittäytyivät jääkauden jälkeen paljastuneille alueille.
Rauduskoivu voi lisääntyä myös suvuttomasti vesoista, kun vanhan puun kannosta nousee uusia alkuja. Tämä on kuitenkin harvinaisempaa kuin hieskoivulla. Metsätaloudessa rauduskoivua lisätään sekä luontaisesti (jättämällä hakkuuaukeille siemenpuita ja muokkaamalla maa, jotta siemenet voivat itää) että tarhalla kasvatettuja taimia istuttamalla. Visakoivuja lisätään kloonaamalla vartetuista taimista.
Levinneisyys

Rauduskoivun luontainen levinneisyysalue on Euraasiassa. Etelässä raja kulkee Pyreneiden vuoristossa ja jatkuu Välimeren kautta Mustanmeren läpi Aasiaan. Pohjoisessa rauduskoivua esiintyy suunnilleen 70. leveyspiirille asti. Levinneisyysalueen itäraja vaihtelee eri lähteissä sen mukaan, miten aasialaiset koivut on luokiteltu eri lajeihin ja alalajeihin. Joidenkin mukaan levinneisyys päätyy Uralille, toisten mukaan jatkuu Kaukoitään saakka.
Rauduskoivu on tuotu Pohjois-Amerikkaan koristekasviksi. Yhdysvalloissa se on levinnyt paikoin luontoon, ja sen pelätään syrjäyttävän kotoperäisiä lajeja. Siksi se on luokiteltu haitalliseksi vieraslajiksi neljässä osavaltiossa.
Elinympäristö ja ekologia

Rauduskoivu menestyy parhaiten keski- ja runsasravinteisilla kasvupaikoilla. Metsätyyppiluokittelussa parhaita koivun kasvupaikkoja ovat lehdot sekä käenkaali-mustikka- ja mustikkatyypin maat. Toisin kuin hieskoivu, joka pärjää myös märillä turvemailla, rauduskoivu ei selviä vähähappisessa ympäristössä.
Elinympäristö ja ekologia > Koivu ja muut lajit

Koivun juuret ovat syvemmällä kuin männyn ja kuusen. Siksi samassa metsässä kasvavat lajit eivät niin paljoa kilpaile veden saannista. Koivun latvus on harva ja päästää runsaasti valoa metsänpohjaan. Siksi koivujen alla kasvaa monenlaisia heiniä, ruohovartisia kasveja ja varpuja. Aluskasvillisuus tarjoaa ravintoa hyönteisille, jotka puolestaan houkuttavat koivumetsään monenlaisia lintuja.
Koivu muodostaa sienijuuria useiden sienilajien kanssa. Tunnettuja ruokasieniä ovat kantarelli ja karvarousku, koivuhapero ja koivunpunikkitatti.
Koivun lehtiä ja silmuja syö yli 500 eläinlajia. Näihin kuuluvat hirvi, metsäjänis, teeri, riekko ja erilaiset myyrät ja monet hyönteiset.
Elinympäristö ja ekologia > Tuholaiset ja taudit

Hirvi ja myyrät vaurioittavat nuoria koivuja. Hirvet voivat talvilaidunalueellaan tuhota nuoren koivikon kehityskelvottomaksi syömällä ja tallaamalla taimia. Tunturimittarin massaesiintymiset ovat tuhonneet paljon koivuja Lapissa. Ruskotäpläkärpänen aiheuttaa koivutukkiin laatuvikaa, sillä sen toukat syövät itsensä nuoren koivun latvaoksista juureen saakka, ja koivu kasvattaa syöntijälkeen ruskeaa solukkoa, mikä näkyy sahatavarassa. Monet sekoittavat sen visaan, jota se ei ole.
Koivunruoste ja koivunversolaikku ovat koivua eniten tuhoavat sienitaudit. Rauduskoivulla aiheuttaa tuulenpesiä tuulenpesäsieniin kuuluva Taphrina betulina. Pakurikääpä esiintyy erilaisilla lehtipuilla, Suomessa useimmin koivulla.