stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Federica Brignone

| Federica Brignone |
| --- | --- |
 Federica Brignone vuonna 2010
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1990 (ikä 34) Milano, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Uran tiedot
Pituus:  168 cm
Seura:  CS CARABINIERI
Laji:  alppihiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2007–
Paras sijoitus:  1.
Voitot:  37
Palkintokorokkeella:  91
 Tietolaatikko päivitetty 14.3.2025 
Aiheesta muualla
Kotisivu
| Mitalit> Maa:   Italia.Naisten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Naisten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Naisten alppihiihto. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Naisten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Peking 2022 | suurpujottelu |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | suurpujottelu |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | alppiyhdistetty |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Courchevel / Méribel 2023 | alppiyhdistetty |  |
|  Kultaa | Saalbach 2025 | suurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Garmisch-Partenkirchen 2011 | suurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Courchevel / Méribel 2023 | suurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Saalbach 2025 | supersuurpujottelu |  |
Federica Brignone (s. 14. heinäkuuta 1990 Milano) on italialainen alppihiihtäjä, joka edustaa S.C. Courmayeur -seuraa. Hän on kolminkertainen olympiamitalisti, suurpujottelun sekä alppiyhdistetyn maailmanmestari ja maailmancupin kokonaiskilpailun voittaja kaudelta 2019–2020. Lisäksi hän on voittanut maailmancupissa suurpujottelun sekä alppiyhdistetyn kokonaiskilpailut kahdesti ja supersuurpujottelun kokonaiscupin kerran. Maailmancupin osakilpailuvoittoja hänellä on yhteensä 37.
Arvokilpailut

Brignone voitti alppiyhdistetyn junioreiden maailmanmestaruuden Garmisch-Partenkirchenissä 2009. Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 hän voitti suurpujottelussa hopeaa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä 11:nneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli suurpujottelussa neljäs, alppiyhdistetyssä seitsemäs ja supersuurpujottelussa kahdeksas. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia suurpujottelussa, oli kuudes supersuurpujottelussa ja kahdeksas alppiyhdistetyssä. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurpujottelussa viidenneksi, alppiyhdistetyssä kuudenneksi ja supersuurpujottelussa kymmenenneksi. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli parisuurpujottelussa kuudes ja supersuurpujottelussa kymmenes. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti suurpujottelussa hopeaa hävittyään Ruotsin Sara Hectorille 0,28 sekuntia ja alppiyhdistetyssä pronssia sekä sijoittui supersuurpujottelussa seitsemänneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 Brignone voitti alppiyhdistetyn maailmanmestaruuden, saavutti suurpujottelussa hopeaa ja oli supersuurpujottelussa kahdeksas. Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti kultaa suurpujottelussa, hopeaa supersuurpujottelussa ja oli kymmenes syöksylaskussa.
Maailmancup > Maailmancupin osakilpailuvoitot

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Nro | Päivämäärä | Paikka | Laji |
| 1. | 24. lokakuuta 2015 |  Sölden | Suurpujottelu |
| 2. | 27. helmikuuta 2016 |  Soldeu | Supersuurpujottelu |
| 3. | 24. tammikuuta 2017 |  Kronplatz | Suurpujottelu |
| 4. | 24. helmikuuta 2017 |  Crans-Montana | Alppiyhdistetty |
| 5. | 19. maaliskuuta 2017 |  Aspen | Suurpujottelu |
| 6. | 29. joulukuuta 2017 |  Lienz | Suurpujottelu |
| 7. | 13. tammikuuta 2018 |  Bad Kleinkirchheim | Supersuurpujottelu |
| 8. | 4. maaliskuuta 2018 |  Crans-Montana | Alppiyhdistetty |
| 9. | 24. marraskuuta 2018 |  Killington | Suurpujottelu |
| 10. | 24. helmikuuta 2019 |  Crans-Montana | Alppiyhdistetty |
| 11. | 17. joulukuuta 2019 |  Courchevel | Suurpujottelu |
| 12. | 12. tammikuuta 2020 |  Altenmarkt-Zauchensee | Alppiyhdistetty |
| 13. | 18. tammikuuta 2020 |  Sestriere | Suurpujottelu |
| 14. | 2. helmikuuta 2020 |  Roza Hutor | Supersuurpujottelu |
| 15. | 23. helmikuuta 2020 |  Crans-Montana | Alppiyhdistetty |
| 16. | 28. helmikuuta 2021 |  Val di Fassa | Supersuurpujottelu |
| 17. | 12. joulukuuta 2021 |  St. Moritz | Supersuurpujottelu |
| 18. | 16. tammikuuta 2022 |  Altenmarkt-Zauchensee | Supersuurpujottelu |
| 19. | 30. tammikuuta 2022 |  Garmisch-Partenkirchen | Supersuurpujottelu |
| 20. | 20. maaliskuuta 2022 |  Méribel | Suurpujottelu |
| 21. | 14. tammikuuta 2023 |  Sankt Anton | Supersuurpujottelu |
| 22. | 2. joulukuuta 2023 |  Tremblant | Suurpujottelu |
| 23. | 3. joulukuuta 2023 |  Tremblant | Suurpujottelu |
| 24. | 17. joulukuuta 2023 |  Val d'Isere | Supersuurpujottelu |
| 25. | 3. maaliskuuta 2024 |  Kvitfjell | Supersuurpujottelu |
| 26. | 9. maaliskuuta 2024 |  Åre | Suurpujottelu |
| 27. | 17. maaliskuuta 2024 |  Saalbach-Hinterglamm | Suurpujottelu |
| 28. | 26. lokakuuta 2024 |  Sölden | Suurpujottelu |
| 29. | 28. joulukuuta 2024 |  Semmering | Suurpujottelu |
| 30. | 11. tammikuuta 2025 |  Sankt Anton | Syöksylasku |
| 31. | 19. tammikuuta 2025 |  Cortina d' Ampezzo | Supersuurpujottelu |
| 32. | 25. tammikuuta 2025 |  Garmisch-Partenkirchen | Syöksylasku |
| 33. | 21. helmikuuta 2025 |  Sestriere | Suurpujottelu |
| 34. | 22. helmikuuta 2025 |  Sestriere | Suurpujottelu |
| 35. | 2. maaliskuutA 2025 |  Kvitfjell | Supersuurpujottelu |
| 36. | 8. maaliskuuta 2025 |  Åre | Suurpujottelu |
| 37. | 14. maaliskuuta 2025 |  La Thuile | Supersuurpujottelu |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Federica Brignone Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Fredrika Dorotea

| Fredrika Dorotea |
| --- | --- |
 Fredrika Dorotea, Joseph Karl Stielerin maalaama muotokuva vuodelta 1826.
Ruotsin kuningatar
Valtakausi:  31. lokakuuta 1797 – 29. maaliskuuta 1809
Kruunajaiset:  3. huhtikuuta 1800
Edeltäjä:  Sofia Magdalena
Seuraaja:  Charlotta

Syntynyt:  12. maaliskuuta 1781 Karlsruhe, Badenin suurherttuakunta
Kuollut:  25. syyskuuta 1825 (44 vuotta) Lausanne, Sveitsi
Puoliso:  Kustaa IV Aadolf
Lapset:  Kustaa Sofia Vilhelmina Carl Gustav Amalia Maria Charlotta Cecilia
Suku:  Zähringen
Isä:  Karl Ludwig
Äiti:  Amalie
Fredrika Dorotea ja kuningas Kustaa IV Aadolf, Jonas Forsslundin maalaus vuosilta 1797–1800.
Fredrika Dorotea Vilhelmina (12. maaliskuuta 1781 Karlsruhe – 25. syyskuuta 1825 Lausanne, Sveitsi) oli Ruotsin kuningatar vuosina 1797–1809. Hän oli Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolfin puoliso.
Suku

Hänen vanhempansa olivat Badenin rajakreivi Karl Ludwig (1755–1801) ja rajakreivitär, prinsessa Amalie von Hessen-Darmstadt (1754–1832). Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista vanhempi sisar oli Venäjän keisarinna Elisabet Aleksejevna.
Fredrika kasvoi läheisessä ja lämpimässä perheympäristössä. Hän sai huolellisen koulutuksen Badenin hovissa. Hän puhui ja kirjoitti sekä ranskaa että saksaa; opiskeli historiaa, maantiedettä, filosofiaa sekä ranskalaista ja saksalaista kirjallisuutta. Badenin ja Ranskan läheisyyden ansiosta hän tunsi hyvin ranskalaisen kulttuurin ja kaikki sen hienoudet, kuten aikakauden tapana oli. Koska hänen isoisänsä Badenin rajakreivi Karl Fredrik ei ollut rikas, perhe eli kuninkaallisiksi varsin vaatimattomasti.
Avioliitto ja jälkeläiset

Fredrika Doroteasta tuli Ruotsin kuningatar vuonna 1797 hänen avioiduttuaan kuningas Kustaa IV Aadolfin kanssa.
Heille syntyi viisi lasta:
Kruununprinssi Gustav, vuoden 1809 jälkeen tunnettu Gustaf Gustafssonina, Vasan prinssi (9. marraskuuta 1799–1877). Hän palveli upseerina Itävallan Habsburgien palveluksessa. Puolisonsa Badenin prinsessa Louise Amalien kanssa heille syntyi poika, joka kuoli sylilapsena ja tytär Caroline, joka avioitui, Saksin kuningas Albert I:n kanssa, liitto oli lapseton.
Prinsessa Sofia Wilhelmina (21. toukokuuta 1801–1865), avioitui Badenin suurherttua Leopoldin kanssa; heidän tyttärensä oli suuriruhtinatar Olga Fjodorovna, heidän poikansa oli suurherttua Fredrik I, jonka tytär Badenin prinsessa Viktoria avioitui Ruotsin Bernadotte-sukuisen kuningas Kustaa V:n kanssa.
Prinssi Carl Gustaf, Suomen suuriruhtinas (2. joulukuuta 1802 – 10. syyskuuta 1805), kuoli alle 3-vuotiaana
Prinsessa Amalia Maria Charlotta (22. helmikuuta 1805 – 31. elokuuta 1853), pysyi naimattomana, ei jälkeläisiä
Prinsessa Cecilia (22. kesäkuuta 1807 – 1844), avioitui Oldenburgin suurherttua Paul Friedrich Augustin kanssa, ja heillä oli jälkeläisiä
Vanhin poika Kustaa, Vaasan prinssi (1799–1877) loi menestyksekkään sotilasuran Itävallan armeijassa. Hän piti isänsä kuoleman jälkeen itseään Ruotsin laillisena hallitsijana, mutta ei koskaan ryhtynyt konkreettisiin toimiin syrjäyttääkseen Ruotsia Kaarle XIII:n jälkeen hallinneen Bernadotten hallitsijasuvun.
Kuningattaren mukaan nimettiin kolme kuntaa Pohjois-Ruotsissa: Fredrika, Dorotea ja Vilhelmina.
Maanpako

Ruotsin hävittyä Suomen Venäjälle Suomen sodassa vuonna 1809 Kustaa IV Aadolf syöstiin vallasta ja perhe pakotettiin poistumaan maasta. Perhe asettui Fredrika Dorotean kotiseudulle Badeniin. Vuonna 1812 pari erosi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fredrika Dorotea Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Avdijivkan koksitehdas

Avdijivkan koksitehdas, AKH’Z (ukr. ПрАТ «Авді́ївський коксохімічний завод», АКХЗ, PrAT «Avdijivskyi koksoh’imitšnyi zavod», AKH’Z, ven. Авдеевский коксохимический завод, Avdejevski koksohimitšeski zavod) on Ukrainan Avdijivkassa sijaitseva koksia ja kemikaaleja tuottava tehdas, joka aloitti toimintansa 1963. Tehdas kuuluu Metinvest-konserniin, jota hallitsee oligarkki Rinat Ah’metov.
Tehtaan alue on 340 hehtaaria ja siellä on 84 kilometriä sisäistä rautatietä. Siellä työskenteli 4000 henkeä, eli viidennes tai kuudennes kaupungin asukkaista.
Tehdas oli vuodesta 2014 demarkaatiolinjalla ja sen alueella räjähti 320 tykistön kranaattia ja tehdas suljettiin useita kertoja. Tehdas ei saanut tuoda kivihiiltä Ukrainan separatistialueilta, vaan sen oli tuotava hiiltä Amerikasta tai Australiasta.
Historia

Ukrainan neuvostotasavalta päätti perustamisesta huhtikuussa 1960. Tavoitteena oli tuottaa koksia Mariupolin Iljitšin rauta- ja terästehtaalle ja muille terästehtaille Ukrainassa. Ensimmäinen koksausuuni valmistui 1963. Samalla aloitettiin myös ammoniumsulfaatin, bentseenin ja kivihiilitervan valmistus. Vuonna 1964 valmistui toinen koksausuuni. Rikinpoistolaitos alkoi tuottaa rikkihappoa. Vuonna 1969 oli toiminnassa neljä koksauslaitosta. Neuvostoliiton ministerineuvosto päätti laajentaa tehtaan toimintaa yhdeksään yksikköön. Vuonna 1993 Ukrainan teollisuusministeriö päätti yhtiöittää tehtaan.
Ilkka Niemeläinen

Ilkka Niemeläinen
Ilkka Heikki Niemeläinen  (9. maaliskuuta 1956 Imatra – 6. lokakuuta 2022 Espoo) oli suomalainen säveltäjä, kitaristi ja tietokonetaiteilija. Niemeläinen erikoistui tietotekniikan hyödyntämiseen taiteen välineenä: anturisoitinkehitystä, äänen ja visuaalisten elementtien lainalaisuuksien tutkimista ja synkronointia, generatiivisten elementtien tutkimista ja soveltamista kompositioiden rakentamisessa sekä elävissä esityksissä että vuorovaikutteisissa installaatioissa.
Kooste taiteellisesta toiminnasta

- Opinnot Helsingin konservatoriossa 1972 - 1979
- Pohjoismaiden ensimmäisen elävää elektronimusiikkia soittavan yhtyeen perustajajäsen yhdessä Esa Kotilaisen ja Otto Romanowskin kanssa (NEUM 1974).
- Sävellyksiä omille pienyhtyeille: Wasama Quartet (ylennysmerkki, vuoden yhtye 1981), Instinct (vuoden levy 1987, Rytmi lehti), IN2a3, Cartes Art Machine, Unio.
- Radio- ja TV -esiintymisiä, konsertteja kotimaassa ja ulkomailla (mm. Pori jazz pääkonsertit 1983, 1990 ja USA KOOL-jazz festivaali).
- Useita levytyksiä omien yhtyeiden kanssa ja lisäksi mm. mainostoimisto Erva-Latvalan (myöhemmin Vera) julkaisema 8:n cd -levyn sarja sovituksia klassisen musiikin teoksista elektroniselle orkesterille ja improvisoiville solisteille (Juhani Aaltonen, Pentti Lahti, Maija Hapuoja, Mikko-Ville Luolajan-Mikkola, Marko Ylönen).
- YLEn Radio Mafian tuotantona laajamuotoisia hybridisävellyksiä perinteiselle- ja elektroniselle orkesterille (mm. Ktema Eis Avanti! kamariorkesterille) ja solisteille.
- 1997-2008 residenssitaiteilijana ja tuotantovastaavana Espoon taide- ja tietotekniikkasäätiössä (CARTES, perustajat Espoon kaupunki, Sibelius-Akatemia ja  Teknillinen korkeakoulu) jossa kehitti mm. anturiteknologiaan perustuvia soittimia ja sävelsi ja tuotti monitaideteoksia erilaisissa kombinaatiossa perinteiselle orkesterille (Tapiola sinfonietta), elektroniselle orkesterille, kuoroille (Tapiolan kuoro, Dominante), tanssijoille, videolle, tietokonegrafiikalle, teollisuusroboteille ja solisteille mm. SynChronos Helsingin Juhlaviikoille 1997, MetaSYNK Helsingin kulttuuripääkaupunkivuoteen sekä avajaisteoksia mm. TKK:n tietotekniikkataloon Otaniemessä 1998, Heurekan musiikkinäyttelyyn 2005 (jossa esillä myös vuorovaikutteinen anturisoitininstallaatio) ja WeeGee -taloon Espoossa 2006.
- Uudet anturisoittimet (Musicmakers Oy:ssä), installaatio esillä Milanon design weekillä 2009
- 2011 monitaideteos ja installaatio ENERGO Turun kulttuuripääkaupunkivuoteen (solisteina mm. lauluyhtye Rajaton)
- KOTA, vuorovaikutteinen installaatio yhteistyössä mediasuunnittelija Teemu Määttäsen kanssa, Askon säätiön tilausteos Helsingin designpääkaupunkivuoteen 2012.
Luottamustoimet

puheenjohtaja, Taiteilijajärjestöjen yhteistyöjärjestö Forum Artis (2010- )
hallituksen jäsen, Euroopan taiteilijaneuvosto (ECA) (2013- )
Aiheesta muualla

Ilkka Niemeläisen kotisivu
Ilkka Niemeläisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Nashville Predators

| Nashville Predators |
| --- | --- |

Historia:  Nashville Predators   1998–
Perustettu:  1998
Kaupunki:   Nashville, Tennessee
Kotiareena:  Bridgestone Arena
– kapasiteetti:  17 159
Sarja:  NHL
Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  Keskinen
Värit:                

Toimitusjohtaja:   Barry Trotz
Päävalmentaja:   Andrew Brunette
Kapteeni:   Roman Josi
Omistaja:  Predators Holding LLC.
Yhteistyöseurat:   Milwaukee Admirals (AHL)  Atlanta Gladiators (ECHL)
Stanley Cupit:  0
Konferenssin mestaruudet:  1 (2017)
Divisioonan mestaruudet:  2 (2018, 2019)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nashville Predators on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Nashville Tennesseen osavaltiossa. Seura kuuluu NHL-liigan Läntisen konferenssin Keskiseen divisioonaan. Predatorsin kotiareena on noin 17 000 katsojan Bridgestone Arena, joka valmistui vuonna 1996.
Nashville Predatorsin ensimmäinen kausi NHL:ssä oli kausi 1998–1999. Seura on voittanut divisioonan mestaruuden kahdesti, Presidents’ Trophyn kerran, ja konferenssin mestaruuden kerran kaudella 2016–2017. Predators pelasi keväällä 2017 ensimmäistä kertaa Stanley Cupin finaaleissa, mutta hävisi Pittsburgh Penguinsille voitoin 4–2.
Predatorsin yhteistyöseurat ovat AHL:ssä pelaava Milwaukee Admirals ja ECHL:ssä pelaava Atlanta Gladiators.
Historia

Wisconsinilainen liikemies Craig Leopold teki NHL:lle virallisen hakemuksen laajennusjoukkueesta tammikuussa 1997. Nashvillen uusi monitoimiareena Bridgestone Arena oli avattu vuotta aiemmin, ja kaupunki halusi sinne jääkiekkojoukkueen pelaamaan, kun aiempi yritys koripallojoukkueesta oli epäonnistunut. Laajennusmaksun hinta oli 80 miljoonaa dollaria, josta Nashvillen kaupunki maksoi 31,5 prosenttia. Joukkueen nimeksi valittu Predators (suom. Saalistajat) on viittaus Nashvillesta vuonna 1971 löytyneeseen sapelihammaskissan torahampaaseen. Muita nimiehdotuksia joukkueelle olivat Ice Tigers, Fury ja Attack.
Predators pelasi ensimmäisen kautensa NHL:ssä kaudella 1998–1999. Joukkue ei ensimmäisellä viidellä kaudellaan selvinnyt Stanley Cupin pudotuspeleihin, ja sen ensimmäinen vierailu pudotuspeleissä kaudella 2003–2004 päättyi ensimmäisen kierroksen tappioon Detroit Red Wingsille. Kaudella 2010–2011 Predators voitti historiansa ensimmäisen pudotuspelisarjan, ja eteni toiselle kierrokselle, jossa se hävisi Vancouver Canucksille kuudessa ottelussa.
Kaudella 2016–2017 Predators nousi Keskisen divisioonan neljänneltä sijalta aina Läntisen konferenssin mestariksi, ja Stanley Cupin finaaleihin. Finaalivastustaja Pittsburgh Penguins vei kuitenkin mestaruuden kuudessa ottelussa.
Logot

1998–2011
2011–
Nykyinen joukkue

| Nashville Predators kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Nashville Predators kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Nashville Predators kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Nashville Predators kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Nashville Predators kaudella 2024–2025> Valmentajat | Nashville Predators kaudella 2024–2025>  | Nashville Predators kaudella 2024–2025>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  29   Justus Annunen   74   Juuse Saros Puolustajat  20   Justin Barron   37   Nick Blankenburg    7   Marc Del Gaizo    8   Andreas Englund   59   Roman Josi (C)    3   Jérémy Lauzon   82   Jordan Oesterle   76   Brady Skjei   24   Spencer Stastney   83   Adam Wilsby |  |  Hyökkääjät  26   Kieffer Bellows   58   Michael Bunting   77   Luke Evangelista    9   Filip Forsberg (A)   17   Mark Jankowski   68   Zachary L'Heureux   21   Jake Lucchini   81   Jonathan Marchessault   47   Michael McCarron   90   Ryan O'Reilly (A)   10   Colton Sissons   36   Cole Smith   91   Steven Stamkos   40   Fjodor Svetškov   19   Jakub Vrána |  |  Päävalmentaja Andrew Brunette  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects eliteprospects.com. Päivitetty: 9. maaliskuuta 2025  |  |  |
Nykyinen joukkue > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Andrew Brunette
Apuvalmentaja: Darby Hendrickson
Apuvalmentaja: Derek MacKenzie
Apuvalmentaja: Todd Richards
Maalivahtivalmentaja: Ben Vanderklok
Videovalmentaja: Lawrence Feloney
Videokordinaattori: Andrew Meloche
Fysiikkavalmentaja: David Good
Apufysiikkavalmentaja: Jason Nordby
Kehitysvalmentaja (ammattilaiset): Mark Borowiecki
Kehitysvalmentaja (hyökkääjät): Nathan Gerbe
Kehitysvalmentaja (puolustajat): Rob Scuderi
Kehitysvalmentaja (Euroopassa pelaavat): Pekka Rinne
Luisteluvalmentaja: Jacki Munzel
Taitovalmentaja: Sébastien Bordeleau
Huoltopäällikkö: Pete Rogers
Puheenjohtaja: Sean Henry
Toimitusjohtaja: Barry Trotz
Apulaistoimitusjohtaja & Kykyjenetsinnänjohtaja: Jeff Kealty
Apulaistoimitusjohtaja & Pelaajakehitysjohtaja: Scott Nichol
Apulaistoimitusjohtaja & Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Brian Poile
Analytiikajohtaja: Matt Hamann
Ennätykset > Ura

Eniten otteluita: David Legwand, 956
Eniten kausia: David Legwand, 15
Eniten maaleja: Filip Forsberg, 216*
Eniten syöttöjä: Roman Josi, 397*
Eniten pisteitä: David Legwand, 566
Eniten hattutemppuja: Filip Forsberg, 6
Eniten laukauksia: Roman Josi, 2109*
Eniten jäähyminuutteja: Jordin Tootoo, 725
Paras plus/miinus: Ryan Ellis, +114
Eniten otteluita (maalivahti): Pekka Rinne, 683
Eniten voittoja: Pekka Rinne, 369
Eniten nollapelejä: Pekka Rinne, 60
Pienin päästettyjen maalien keskiarvo: Pekka Rinne, 2,43
Paras torjuntaprosentti: Juuse Saros, 92%
Ennätykset > Kausi

Eniten maaleja kaudessa: Matt Duchene, 43 (2021–2022)
Eniten syöttöjä kaudessa:Roman Josi, 73 (2021–2022)
Eniten pisteitä kaudessa: Roman Josi, 96 (2021–2022)
Eniten jäähyminuutteja kaudessa: Patrick Cote, 242 (1998–1999)
Eniten pisteitä kaudessa tulokkaana: Filip Forsberg, 64 (2014-2015)
Eniten pisteitä kaudessa puolustajana: Roman Josi, 96 (2021–2022)
Eniten voittoja kaudessa: Pekka Rinne, 43 (2011–2012)
Eniten nollapelejä kaudessa: Pekka Rinne, 8 (2017–2018)
Pienin päästettyjen maalien keskiarvo kaudessa: Pekka Rinne, 2,12 (2010–2011)
Paras torjuntaprosentti kaudessa: Pekka Rinne, 93% (2010–2011)
Tähdellä merkityt päivitetty kauden vielä ollessa kesken
Jäädytetyt pelinumerot

35  Pekka Rinne
99  Wayne Gretzky (jäädytetty koko NHL:ssä)
Predators jäädytti Pekka Rinteen pelinumeron 24. helmikuuta 2022 seurahistorian ensimmäisenä pelaajana. Samassa yhteydessä kerrottiin, että Rinne tulee saamaan pronssipatsaan Bridgestone Arenan ulkopuolelle kaudella 2022-23.
Aiheesta muualla

Joukkueen kotisivut
Suomalaiset Nashville Predators -pelaajat
Suomalainen Pekka Rinne pitää hallussaan suurinta osaa Predatorsin maalivahtiennätyksistä. Hänet palkittiin Vezina Trophyllä vuonna 2018.
Buffalo Sabres

| Buffalo Sabres |
| --- | --- |

Historia:  Buffalo Sabres   1970–
Perustettu:  1970
Kaupunki:   Buffalo, New York
Kotiareena:  KeyBank Center
– kapasiteetti:  19 070
Sarja:  NHL
Konferenssi:  Itäinen
Divisioona:  Atlantin
Värit:                

Toimitusjohtaja:   Kevyn Adams
Päävalmentaja:   Lindy Ruff
Kapteeni:   Rasmus Dahlin
Omistaja:   Terrence Pegula
Yhteistyöseurat:   Rochester Americans (AHL)  Jacksonville IceMen (ECHL)
Stanley Cupit:  0
Konferenssin mestaruudet:  3 (1975, 1980, 1999)
Divisioonan mestaruudet:  6 (1975, 1980, 1981, 1997, 2007, 2010)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Buffalo Sabres on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Buffalo New Yorkin osavaltiossa. Joukkue kuuluu NHL-liigan Itäisen konferenssin Atlantin divisioonaan.
Joukkue on historiansa aikana voittanut kolme konferenssin mestaruutta. Näistä viimeisin on kaudelta 1998–1999, jolloin Sabres hävisi Stanley Cupin finaalissa Dallas Starsille. Vuonna 1970 NHL:ään liittynyt Sabres on Vancouver Canucksin ohella pisimpään liigassa pelannut joukkue, joka ei ole voittanut Stanley Cup -mestaruutta.
Logot > Seuran logot

1970–1996
1996–2006
2006–2010
2010–2020
2020–
Joukkue kaudella 2024–2025

| Buffalo Sabres kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Buffalo Sabres kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Buffalo Sabres kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Buffalo Sabres kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Buffalo Sabres kaudella 2024–2025> Valmentajat | Buffalo Sabres kaudella 2024–2025>  | Buffalo Sabres kaudella 2024–2025>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit   1   Ukko-Pekka Luukkonen   47   James Reimer Puolustajat  24   Jacob Bernard-Docker   78   Jacob Bryson    4   Bowen Byram   75   Connor Clifton   26   Rasmus Dahlin (C)   25   Owen Power   23   Mattias Samuelsson (A) |  |  Hyökkääjät   9   Zach Benson   44   Josh Dunne   12   Jordan Greenway   19   Peyton Krebs   20   Jiří Kulich   81   Sam Lafferty   29   Beck Malenstyn   71   Ryan McLeod   13   Josh Norris   77   JJ Peterka   22   Jack Quinn   63   Isak Rosén   72   Tage Thompson (A)   89   Alex Tuch (A)   17   Jason Zucker |  |  Päävalmentaja Lindy Ruff  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects eliteprospects.com. Päivitetty: 9. maaliskuuta 2025  |  |  |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Lindy Ruff
Apuvalmentaja: Seth Appert
Apuvalmentaja: Matt Ellis
Apuvalmentaja: Marty Wilford
Maalivahtivalmentaja: Mike Bales
Videovalmentaja: Justin White
Videokordinaattori: Amir Gulati
Fysiikkavalmentaja: Ed Gannon
Apufysiikkavalmentaja: J.T. Allaire
Kehitysvalmentaja: Tim Kennedy
Kehitysvalmentaja (maalivahdit): Seamus Kotyk
Kehitysvalmentaja: Zach Redmond
Luistelu- & Taitovalmentaja: Mike Ansell
Huoltopäällikkö: Dave Williams
Toimitusjohtaja: Kevyn Adams
Apulaistoimitusjohtaja: Jerry Forton
Apulaistoimitusjohtaja: Mark Jakubowski
Apulaistoimitusjohtaja: Jason Karmanos
Pelaajakehityksenjohtaja: Adam Mair
Analytiikanjohtaja: Sam Ventura
Ammattilaisten kykyjenetsinnänjohtaja: Jeremiah Crowe
Amatöörien kykyjenetsinnänapulaisjohtaja: Jason Nightingale
Omistaja: Kim Pegula
Omistaja: Terry Pegula
Jäädytetyt numerot

2  Tim Horton
7  Rick Martin
11  Gilbert Perreault
14  René Robert
16  Pat LaFontaine
18  Danny Gare
39  Dominik Hašek
99  Wayne Gretzky (numero jäädytetty koko liigassa)