stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
IP-luokitus
Aiemmin käytettyjä iskunkestotietoja > Kolmas numero – mekaaninen iskunkesto

Aiemmin oli käytössä myös kolmas numero, joka ilmaisi laitekotelon mekaanista kestävyyttä. Nykyisin kotelon mekaaninen iskunkesto ilmoitetaan erikseen IK-luokkana standardin IEC 62262 mukaisesti.
| IK -luokka | Iskuenergia (joulea) | Vastaava isku |
| --- | --- | --- |
| 00 | Suojaamaton | Ei testiä |
| 01 | 0,15 | 200 g esine pudotetaan 7,5 cm korkeudelta |
| 02 | 0,2 | 200 g esine pudotetaan 10 cm korkeudelta |
| 03 | 0,35 | 200 g esine pudotetaan 17,5 cm korkeudelta |
| 04 | 0,5 | 200 g esine pudotetaan 25 cm korkeudelta |
| 05 | 0,7 | 200 g esine pudotetaan 35 cm korkeudelta |
| 06 | 1 | 500 g esine pudotetaan 20 cm korkeudelta |
| 07 | 2 | 500 g esine pudotetaan 40 cm korkeudelta |
| 08 | 5 | 1,7 kg esine pudotetaan 29,5 cm korkeudelta |
| 09 | 10 | 5 kg esine pudotetaan 20 cm korkeudelta |
| 10 | 20 | 5 kg esine pudotetaan 40 cm korkeudelta |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta IP-luokitus Wikimedia Commonsissa
Fuberidatsoli

| Fuberidatsoli |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-(furan-2-yyli)-1H-bentsimidatsoli
CAS-numero:  3878-19-1
PubChem CID:  19756
SMILES:  C1=CC=C2C(=C1)NC(=N2)C3=CC=CO3
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C11H8N2O
Moolimassa:  184,194 g/mol
Sulamispiste:  292 °C (hajoaa)
Tiheys:  1,246 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Fuberidatsoli (C11H8N2O) on bentsimidatsolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää maataloudessa fungisidina.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa fuberidatsoli on väritöntä kiteistä ainetta. Se on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta ja liukenee kohtalaisesti asetoniin ja dikloorimetaaniin ja hyvin muun muassa dimetyyliformamidiin. Fuberidatsolin fungisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu sienten jakautumassa olevien solujen tubuliinin β-alayksiköihin ja estää mitoosin. Sillä on myös antiviraalisia ja eräitä matoja tappavia ominaisuuksia.
Valmistus ja käyttö

Fuberidatsolia valmistetaan o-fenyleenidiamiinin ja furfuraalin välisellä reaktiolla ja tätä reaktiota katalysoi kupariasetaatti. Fuberidatsolia käytetään fungisidina erityisesti torjuttaessa viljan punahomeita (Fusarium). Siemenet voidaan päällystää fuberidatsolilla. Lisäksi sitä voidaan levittää jauheena tai liuoksena. Fuberidatsoli on hyväksytty käytettäväksi muun muassa Euroopan unionin alueella, mutta ei esimerkiksi Yhdysvalloissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fuberidatsoli Wikimedia Commonsissa
Manuel Muñoz

Manuel Muñoz
Manuel Jesús Muñoz Muñoz (28. huhtikuuta 1928 Tocopilla – 17. joulukuuta 2022) oli chileläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän liittyi Chilen A-maajoukkueeseen huhtikuussa 1950 ja edusti maajoukkuettaan MM-kilpailuissa 1950, jossa hän keräsi yhdessä otteluunsa nimiinsä täydet minuutit.
Minna Ålander

Minna Ålander
| --- | --- |
Kansalaisuus:  Suomi  
Ammatti:  politiikan tutkija  
| --- | --- |
Työnantajat:  Ulkopoliittinen instituutti, Saksan kansainvälisten ja turvallisuusasioiden instituutti  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Minna Ålander on suomalainen politiikan tutkija. Hänen tutkimuksensa on keskittynyt Saksan ja Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan, Pohjois-Euroopan ja Arktisen alueen turvallisuuteen, pohjoismaiseen puolustusyhteistyöhön ja Natoon. Joulukuusta 2024 alkaen hän on työskennellyt brittiläisessä Chatham House -tutkimuslaitoksen Eurooppa-ohjelmassa. Lisäksi hän on vieraileva tutkijana ruotsalaisessa Frivärld-ajatushautumossa sekä yhdysvaltalaisessa Center for European Policy Analysis -tutkimuslaitoksessa.
Ålander on suorittanut maisteritutkinnon (MA) kansainvälisissä suhteista Freie Universität Berlinin, Humboldt-yliopiston ja Potsdamin yliopiston yhteisessä maisteriohjelmassa vuonna 2019. Vuosina 2019–2022 hän työskenteli tutkimusassistenttina Saksan kansainvälisten ja turvallisuusasioiden instituutissa (saks. Stiftung Wissenschaft und Politik). Venäjän hyökättyä Ukrainaan hän siirtyi tutkijaksi Ulkopoliittiseen instituuttiin tuoden asiantuntijuutta Saksan muuttuvasta turvallisuuspolitiikasta. Saksalaisessa mediassa Ålander on myös usein kommentoinut Suomen Nato-jäsenhakemusprosessia ja Saksan hidastelua asetoimituksissa Ukrainalle.
Aiheesta muualla

Northern Flank Notes, Minna Ålanderin Substack-uutiskirje
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  DDB
Guayaquil

| Guayaquil (Santiago de Guayaquil) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Guayaquil
 Koordinaatit: 02°12′14″S, 79°53′51″W 
Valtio:  Ecuador
Provinssi:  Guayas
Kantoni:  Guayaquil
Perustettu:  25. heinäkuuta 1538
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Aquiles Álvarez
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  344,5 km²
 – Maa:  316,42 km²
 – Josta vettä:  28,08 km² (8,1 %)
Väkiluku (2010):  2 278 691
 – Väestötiheys:  6 274 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5
Lempinimi::  La Perla del Pacífico
Motto::  Por Guayaquil independiente
 
 www.guayaquil.gob.ec 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Guayaquil on Ecuadorin suurin kaupunki. Se sijaitsee noin 250 kilometriä Quitosta lounaaseen ja kuuluu Guayasin provinssiin. Kaupungin väkiluku on noin 2,3 miljoonaa (2010).
Maantiede ja ilmasto

Guayaquil sijaitsee Guayas-joen länsirannalla noin 70 kilometrin päässä Tyynen valtameren Guayaquilinlahdelta. Etäisyys pääkaupunki Quitoon on linnuntietä 267 km, maantietä 386 km.
Kuivalla kaudella Guayaquilin ilmastoa on kuvattu miellyttäväksi, sadekausi kestää tammikuusta huhtikuuhun.
Historia

Espanjalaiset perustivat ensimmäisen asutuksensa vuonna 1530 läheisen Babahoyo-joen varteen, mutta intiaanien tuhottua sen espanjalaiset siirtyivät kaupungin nykyiselle paikalle vuonna 1537. Francisco de Orellana nimesi kaupungin perimätiedon mukaan Santiago de Guayaquiliksi pyhän Jakobin (Santiago), intiaanipäällikkö Guayan ja tämän vaimon Quilan mukaan Kaupunki tuli tunnetuksi Espanjan pääasiallisena laivanrakennuspaikkana ja ajoittaisista merirosvojen hyökkäyksistä. 1700-luvun alussa alueella alettiin tuottaa kaakaota ja seuraavan vuosisadan alussa Guayaquil vaurastui kaakaon vientisatamana.
Espanjan siirtomaahallinnon luhistuessa Guayaquil oli eteläamerikkalaisten vapaustaistelijoiden Simón Bolívarin ja José de San Martín tunnetun tapaamisen tapahtumapaikka, jonka jälkeen San Martín päätyi maanpakoon ja Bolívarista tuli itsenäisyysliikkeen johtohahmo. Ecuadorissa kaupunki tuli tunnetuksi myös maan liberaalien tukikohtana ja sieltä käsin johdettiin useita kapinoita maan konservatiivista hallintoa vastaan. Guayaquil ohitti myös Quiton Ecuadorin tärkeimpänä kaupunkina talouden kukoistaessa. Talouden kasvu nousu toi mukanaan myös ongelmia, kuten suuren muuttoliikkeen kaupunkiin joka ylikuormitti paikalliset sosiaalipalvelut, kuten vedenjakelun ja koulujärjestelmän. Kaupunki kärsi myös useista tulipaloista ja kulkutaudeista, kuten keltakuumeesta.
Vuonna 1942 maanjäristys tuhosi suuren osan kaupungin rakennuskannasta. Vuonna 2020 kaupunki oli Ecuadorin koronavirusepidemian keskus.
Talous

Guayaquil on yksi Etelä-Amerikan tärkeimmistä satamakaupungeista.
Guayquilin sataman kautta kulkee puolet Ecuadorin viennistä ja noin 80 prosenttia tuonnista. Vuonna 1979 avattiin moderni syväsatama 10 kilometrin päähän itse kaupungista alavirtaan.
Kaupunkia palvelee José Joaquín de Olmedon kansainvälinen lentoasema. Se sijaitsee 10 minuutin matkan päässä keskustasta.
Guayaquiliin johti aikaisemmin rautatie Quitosta, mutta El Niñon ja maanjäristysten vaurioitettua rataa vuosina 1997 ja 1998 se ei ole enää käytössä. Guayaquilista on tieyhteys Panamericana-valtatielle.
Yliopistoja

Guyaquilin tärkeimpiin yliopistoihin kuuluvat:
Escuela Superior Politécnica del Litoral
Universidad de Guayaquil
Universidad Católica de Santiago de Guayaquil
Universidad Laica Vicente Rocafuerte
Universidad de Especialidades Espíritu Santo
Universidad Casa Grande
Universidad Santa Maria
Brookdale Community College
Ystävyyskaupungit

Guayaquilin ystävyyskaupunkeja ovat:
Genova, Italia
Houston (Texas), Yhdysvallat
Santiago, Chile
Shanghai, Kiina
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Valokuvia Guayaquilista Ecuador 365
Onomatopoeettinen

Onomatopoeettinen eli onomatopoieettinen (kreik. onomatopoiesis, suom. nimen sepittäminen) on ääntä muistuttava tai jäljittelevä sana tai sanonta. Esimerkiksi: ammua, hohottaa, hauva, kolke, kumista, raksua, sihistä, narskua. Myös huudahdus tai ilmaus, joka matkii ääntä, mutta ei sinänsä tarkoita mitään esinettä tai asiaa (esimerkiksi kling, titityy).
Onomatopoeettiset eläinten nimet

Joillain eläinlajeilla, varsinkin ääntelystään tunnetuilla linnuilla, on onomatopoeettinen nimi. Suomen kielessä onomatopoeettisia lintujen nimityksiä ovat esimerkiksi kuikka, kukko, uikku, räkättirastas (räkättää), ruisrääkkä (rääkii), tiltaltti, tikka (tikittää nokkiessaan puuta), pulu (pulputtaa), riekko (riekkuu), huuhkaja (huhuilee), kurppa, naakka, viklo ja kuovi.
Ääninäytteet
Wahwah-efekti sähkökitaralla soitettuna. Wahwah (wauwau) on onomatopoeettinen sana joka juontuu efektin soinnista.
Tilutusta sähkökitaralla. Nimi tilutus tulee kitaran soinnista joka kuulostaa onomatopoeettisesti sanottuna "tilulilu".
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Muissa kielissä

Japanin kielessä on joukko "mimeettisiä" sanoja (giongo/giseego/gitaigo), joita ei ole oppikirjoissa tai sanakirjoissa mutta ovat osa kulttuuria ja päivittäistä kommunikointia. Japanilainen äänisymbolismi sisältää onomatopoeettisten sanojen (kuten eläinten ja esineiden äänien) lisäksi ideofonisia tai symbolisia sanoja, jotka kuvaavat fyysisiä ja tunteellisia tiloja.
Japanilaisen äänisymbolismin esimerkki: "jaan!".
Outakoski (Utsjoki)

Outakoski vuonna 1925
Outakoski (pohjoissaameksi Vuovdaguoika) on kylä Utsjoen kunnassa Suomen Lapissa. Sen katsotaan muodostavan kyläkeskuksen yhdessä Karigasniemen kylän kanssa. Outakosken koulu lakkautettiin vuonna 2002.
Benomyyli

| Benomyyli |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Metyyli-N-[1-(butyylikarbamoyyli)bentsimidatsol-2-yyli]karbamaatti
CAS-numero:  17804-35-2
PubChem CID:  28780
SMILES:  CCCCNC(=O)N1C2=CC=CC=C2N=C1NC(=O)OC
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C14H18N4O3
Moolimassa:  290,324 g/mol
Sulamispiste:  140 °C (hajoaa)
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Benomyyli (C14H18N4O3) on bentsimidatsolin karbamaattijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina eli kasvien sienitautien hoitoon ja ehkäisyyn.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa benomyyli on valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin. Liukoisuus on kohtalainen etanoliin ja dimetyyliformamidiin ja hyvä asetoniin, kloroformiin ja ksyleeniin. Kasveissa ja maaperässä benomyyli hydrolysoituu karbendatsiimiksi, joka on varsinainen aktiivinen fungisidinen yhdiste. Karbendatsiimi on hyvin laajakirjoinen fungisidi ja tehoaa useisiin sieniin.
Benomyyli ei ole erityisen myrkyllistä eläimille, mutta saattaa olla mutageenista.
Valmistus ja käyttö

Benomyyliä valmistetaan karbendatsiimin ja butyyli-isosyanaatin välisellä reaktiolla.
Benomyyli on yleisesti käytetty fungisidi muun muassa sitrusviljelmillä sekä muiden hedelmien ja marjojen homeiden ja muiden sienitautien torjuntaan ja hoitoon. Sitä käytetään myös viljan siemenien peittaukseen homehtumisen ehkäisemiseksi ja jalavan sienitautien ehkäisyyn. Yhdiste tuli markkinoille vuonna 1968.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Benomyyli Wikimedia Commonsissa
1,2,4-triatsoli

| 1,2,4-triatsoli |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1H-1,2,4-triatsoli
CAS-numero:  288-88-0
PubChem CID:  9257
SMILES:  C1=NC=NN1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C2H3N3
Moolimassa:  69,074 g/mol
Sulamispiste:  120-121 °C
Kiehumispiste:  260 °C (hajoaa)
Liukoisuus veteen:  Veteen 1250 g/l (20 °C)
1,2,4-triatsoli eli pyrrodiatsoli (C2H3N3) on heterosyklinen ja aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä. 1,2,4-triatsoli on 1,2,3-triatsolin isomeeri.
Ominaisuudet

1,2,4-triatsoli on huoneenlämpötilassa väritöntä neulamaisesti kiteistä ainetta. Yhdisteellä on kaksi tautomerista muotoa: 1H-1,2,4-triatsoli ja 4H-1,2,4-triatsoli, joista 1H-1,2,4-triatsoli on suositumpi. 1,2,4-triatsoli liukenee erittäin hyvin veteen ja etanoliin. Yhdiste on emäs ja sen pKa-arvo on 10,3.  Elektrofiilien kanssa 1,2,4-triatsoli reagoi nukleofiilisella aromaattisella substituutioilla, joko 3- tai 5-asemaan. Yhdisteen typpiatomit voivat alkyloitua ja tyypillisimmin alkyloituvat 1- tai 2-asemassa sijaitsevat typpiatomit.
Valmistus ja käyttö

1,2,4-triatsolia valmistetaan hydratsiinin ja muurahaishapon välisellä kondensaatioreaktiolla. Ensimmäiseksi muodostuu 4-amino-1,2,4-triatsoli, joka pelkistetään 1,2,4-triatsoliksi. Toinen tapa on tiosemikarbatsidin ja muurahaishapon välinen kondensaatioreaktio.
1,2,4-triatsolia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä. Siitä valmistetaan muun muassa sienilääkkeitä, kuten flukonatsolia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 1,2,4-triatsoli Wikimedia Commonsissa
ChemBlink: 1,2,4-Triazole (englanniksi)
TGV Réseau

| TGV Réseau |
| --- | --- |
 TGV Réseau Carmillon-värityksessä.
Perustiedot
Tyyppi:  sähkömoottorijuna suurnopeusjuna
Liikennöitsijä:  SNCF
Valmistaja:  Alstom
Lukumäärä:  90
Valmistusvuodet:  1992–1996
Istumapaikkoja:  useita konfiguraatioita: esim. 387 paikkaa
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  320 km/h
Paino:  386 t
Pituus:  200 m
Vaunujen lukumäärä:  8 + 2 kpl
Leveys:  2 904 mm  m moottorivaunu2810
Raideleveys:  1 435 mm
Pyörästö:  Bo'Bo'-9*2'-Bo'Bo'
Koneteho:  max. 8 800 kW
TGV Réseau (TGV-R) on ranskalainen TGV-suurnopeusjunayksikkö, joilla SNCF on liikennöinyt vuodesta 1993. Alstom rakensi kaikkiaan 90 junayksikköä vuosina 1992–1996. Osa on sittemmin muutettu muunlaisiksi juniksi. Réseau on kolmas TGV-malli.
Réseau on ranskaa ja tarkoittaa verkkoa. Nimi tulee siitä, että Réseau-junat suunniteltiin kulkemaan koko Ranskan TGV-rataverkolla.
Historia

TGV Réseau on kolmas TGV-junasarja: aiemmat ovat Sud-Est ja Atlantique, jotka suunniteltiin omille radoillensa. Nimensä mukaisesti Réseau tarkoitettiin koko Ranskan suurnopeusverkolle liikennöitäväksi. Junista esimerkiksi tehtiin hieman aiempaa lyhyempiä, jotta ne sopisivat kaikille asemille. 90 Réseau-junayksikköä rakennettiin vuosine 1992–1996. Ensimmäiset otettiin käyttöön 1993 LGV Nord -radan avaamisen yhteydessä. Réseau-yksiköitä on myöhemmin muunnettu muunlaisiksi juniksi. Réseausta seuraava TGV on kaksikerroksinen TGV Duplex.
Tekniikka

Réseau-junayksikkö on hyvin samankaltainen Atlantiquen kanssa. Näkyvin suurin ero on, että Réseau-juna koostuu päätyjen moottorivaunuista ja kahdeksasta välivaunusta, kun Atlantiquessa niitä on kymmenen. Réseau on 200 metriä pitkä, painaa 386 tonnia, ja sen huippunopeus on 320 km/h. Teknisesti suurimmat erot liittyvät junayksikön päissä oleviin moottorivaunuihin. Ne suunniteltiin yhteensopiviksi vanhempien ja tulevien välivaunusarjojen kanssa. Esimerkiksi niiden muuntajista tehtiin suurempia, jotta ne voisivat vetää myöhemmin enemmän virtaa vaativia raskaampia kaksikerrosjunia (TGV Duplex). Ajomoottorit modifioitiin kestämään enemmän lämpöä, jota ne joutuisivat kestämään kuormittavilla rataosuuksilla suurta nopeutta ajettaessa. Jarrujen tehoa kasvatettiin, joten pysähtymismatka pieneni ja täten radan vuorovälejä voitiin tihentää.
Réseau oli ensimmäinen TGV, jonka kori oli painetiivis. Aiempien TGV-junien kohdalla tunneleihin ajettaessa siitä syntyvä ilmanpaine-ero oli matkustajille epämukava, joten uudet junat päätettiin tiivistää, jotta ilmanpaine junan sisällä ei muuttuisi. Varsinaista paineistusta ei kuitenkaan katsottu tarpeelliseksi.
Kuten aikaisemmatkin TGV-junat, Réseau-junat ovat Ranskan rataverkon sähköistyserojen vuoksi kahdella sähköjärjestelmällä varustettuja: 25 kV 50 Hz AC ja 1,5 kV DC. Joihinkin juniin lisättiin myös kolmas virranottokyky, 3 kV DC, jotta niillä voisi liikennöidä sitä käyttäviin naapurimaihin, kuten Belgiaan. Näitä junia täytyi modidioida muutenkin, koska ylimääräinen sähköjärjestelmä kasvatti junan massaa ja sitä kautta akselipainon liian suureksi. Junia kevennettiin muun muassa vaihtamalla joitakin teräksestä tehtyjä osia alumiinista tehtyihin, jotta akselipaino pysyi sallituissa rajoissa.
Kymmenen kolmella sähköjärjestelmällä varustettua Réseau-yksikköä siirrettiin Thalyksen käyttöön mallinimelle Thalys PBA (Pariisi–Bryssel–Amsterdam). TGV Réseau Duplex on Duplex-kaksikerrosvaunuista koostuva juna, joka käyttää Réseaun moottorivaunuja. Niitä rakennettiin 19 junayksikköä. Etelä-Koreassa käytetty KTX-I-suurnopeusjuna perustuu TGV Réseauhun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta TGV Réseau Wikimedia Commonsissa
TGV Réseau Lacroix-värityksessä.
Gedit

| gedit |
| --- | --- |

 gedit 3.32 syntaksin korostuksella
Kehittäjä:  Paolo Maggi, Paolo Borelli, Steve Frécinaux, Jesse van den Kieboom, James Willcox, Chema Celorio, Federico Mena Quintero
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  12. helmikuuta 1999
Vakaa versio:  48.0 (14. syyskuuta 2024)
Kehitysversio:  43.alpha (6. heinäkuuta 2022)
Kehitystilanne:  aktiivinen
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  tekstieditori
Alusta:  Linux, macOS, Windows
Ohjelmointikielet:  C, Python
Lisenssi:  GPL
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
gedit on GNOME-työpöytäprojektiin kuuluva tekstieditori, joka julkaistaan GPL-lisenssillä. Se on myös suomennettu ja tulee GNOMEn mukana. Gedit on monipuolinen tekstieditori ja se tukee monia eri tiedostomuotoja.
Gedit on suunniteltu X Window Systemille ja käyttää GTK+ 3.0- ja GNOME 3.0 -kirjastoja. Gedit on täysin integroitu GNOMEen ja tukee esimerkiksi vedä ja pudota -periaatetta GNOME Files -tiedostoselaimen, kanssa. Geditin ominaisuuksiin kuuluu myös välilehdet, jotta monien tiedostojen samanaikainen muokkaus olisi helpompaa.
Tärkeimmät ominaisuudet

| --- | --- |
 Täysi tuki UTF-8-merkistöstandardille  Syntaksin korostus useille ohjelmointi- ja merkintäkielille  Kumoa ja tee uudelleen  Välilehdet  Mahdollisuus ladata tiedostoja Internetin yli  Tulostus ja tulostuksen esikatselu  Tuki leikepöydälle :  Etsi ja korvaa  Etsi tietty rivi  Rivinumerot  Oikea marginaali  Nykyisen rivin korostaminen  Tiedostojen varmuuskopiointi  Asetukset eri fonteille ja väreille
Honkajoki

| Honkajoki> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Kankaanpää |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  61°59′35″N, 022°15′50″E
Maakunta:  Satakunnan maakunta
Seutukunta:  Pohjois-Satakunnan seutukunta
Kuntanumero:  099
Hallinnollinen keskus:  Honkajoen kirkonkylä
Perustettu:  1867
Liitetty:  2021
– liitoskunnat:  Kankaanpää Honkajoki
– syntynyt kunta:  Kankaanpää
Pinta-ala:  333,05 km²
– sisävesi:  1,8 km²
Väkiluku:  1 598  (31.12.2020)
– väestötiheys:  5,8 as./km²
Honkajoki (vuoteen 1952 Hongonjoki) on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Satakunnan maakunnassa Pohjois-Satakunnan seutukunnassa. Kunnassa asui 1 598 ihmistä ja sen pinta-ala oli 333,05 km², josta 1,8 km² oli vesistöjä. Väestötiheys oli 5,8 asukasta/km². Honkajoen kunta liittyi osaksi Kankaanpään kaupunkia vuoden 2021 alussa.
Honkajoen vaakunan suunnitteli Ahti Hammar ja se vahvistettiin vuonna 1952.
Honkajoen kirkko heinäkuussa 2020
Maantiede

Honkajoen naapurikunnat olivat Isojoki, Kankaanpää, Karvia, Kauhajoki ja Siikainen.
Honkajoen merkittävin vesistö on Karvianjoki. Honkajoella ei ole yhtään järveä.
Kauhanevan-Pohjankankaan kansallispuistoon liittyvä Natura-alue ulottuu myös Honkajoen alueelle. Kunnan muita Natura-kohteita ovat Haapakeitaan alue ja Karvianjoen kosket.
Maantiede > Kylät

Antila
Honkajoen kirkonkylä
Katko
Lauhala
Paasto
Vataja
Pappila
Mämminmaa
Pukara
Perämaa
Jyllinkoski
Rynkäinen
Vahonkylä
Historia

Honkajoen hallinnollinen ero Kankaanpään pitäjästä tapahtui maaliskuussa 1867.
Honkajoen varhaisimmasta asutuksesta on todisteena Myllyluoman kivikautinen asuinpaikka. Alueelta on löydetty asumuksen jäännökset, jotka ovat peräisin niin sanotun Suomusjärven kulttuurin ajoilta noin 7000–4200 eaa. Kota on jälleenrakennettu Museoviraston piirustusten mukaan Jyllin leirikeskuksen läheisyyteen.
Kappalainen Abraham Jaakonpoika oli 1630-luvulla ottanut viljeltäväkseen kaksi autiotilaa Ikaalisten keskustassa, läheltä silloista kirkkoa. Näistä tiloista muodostettiin sittemmin pappila, ja tässä yhteydessä myös näiden autiotilojen ulkomaat siirtyivät kirkon haltuun. Kaukaisin ulkomaa oli Honkajoella osuus Hienmaan laajoista erämaa-alueista. Tälle maa-alueelle kirkkoherra Abraham Jaakonpoika lähetti torpparin vuonna 1652 sovittuaan asiasta alueen muiden osakkaiden kanssa. Torppa kuitenkin autioitui jossain vaiheessa, mutta myöhemmin 1671 kirkkoherraksi tullut Abraham Ikalensis perusti uuden torpan, nimeltään Jokihonko, nykyisen Honkajoen keskustan alueelle. Nämä pappilan omistamat torpat olivat Honkajoen vakituisen asutuksen alku.
Honkajoen puukirkon on suunnitellut aikanaan kuuluisa jalasjärveläinen kirkonrakentaja Salomon Köykkä-Köhlström ja se rakennettiin hänen johdollaan vuosina 1804–1812. Kirkko entistettiin 1960-luvulla.
Honkajoelle asutettiin viime sotien jälkeen Hiitolan siirtoväkeä.
Kunnanjohtaja oli helmikuun loppuun 2016 Mauno Mäkiranta. Hän ehti toimia virassa määräaikaisena toistakymmentä vuotta. Kesäkuussa 2015 valtuustossa syntyi päätös, että tehtävä laitettiin avoimeen hakuun. Äänestyksessä isojokelainen Ulla Norrbo voitti Mäkirannan.
Vuodenvaihteessa 2021 Honkajoesta tuli osa Kankaanpään kaupunkia. Honkajoen valtuusto hyväksyi toukokuussa 2020 liitossopimuksen äänin 11-5 ja Kankaanpään valtuusto yksimielisesti.
Talous

Honkajoki oli 2010-luvulla ns. kriisikuntien listalla heikon taloustilanteensa takia. Se joutui tekemään kuntaliitoksen Kankaanpään kanssa, sillä ei pärjännyt enää itsenäisesti.
Vuonna 2015 kunnassa oli 731 työpaikkaa. Niistä 28 % oli alkutuotannossa (maa-, metsä- ja kalataloudessa), 42 % palveluissa ja 30 % jalostuksessa. Alkutuotannon osuus oli yli yhdeksän kertaa niin suuri kuin koko maassa keskimäärin (3 %), vastaavasti palvelun osuus oli pienempi kuin koko maassa (75 %).
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat Honkajoki Oy, Honkajoen Osuuspankki ja Honkasijoitus.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Honkajoen väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 2 559 | 2 559 |
| 1985 | 1985 |    | 2 491 | 2 491 |
| 1990 | 1990 |    | 2 393 | 2 393 |
| 1995 | 1995 |    | 2 320 | 2 320 |
| 2000 | 2000 |    | 2 170 | 2 170 |
| 2005 | 2005 |    | 2 011 | 2 011 |
| 2010 | 2010 |    | 1 878 | 1 878 |
| 2015 | 2015 |    | 1 793 | 1 793 |
| 2020 | 2020 |    | 1 620 | 1 620 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Honkajoella oli 1 707 asukasta, joista 739 asui taajamassa, 953 haja-asutusalueilla ja 15:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Honkajoen taajama-aste oli 43,7 %. Kunnassa oli vain yksi taajama, Honkajoen kirkonkylä.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Honkajoella on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Honkajoen seurakunta (ent. Hongonjoen seurakunta, liitettiin Kankaanpään seurakuntaan 2019)
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Honkajoen alueella toimii Tampereen ortodoksinen seurakunta.
Palvelut

Honkajoella toimii Hongon koulu ja Honkajoen yhteiskoulu, jossa on samassa rakennuksessa sekä yläkoulu että lukio. Viimeiset kyläkoulut lakkautettiin vuonna 2005. Kunnankirjasto on avoinna neljänä päivänä viikossa Toisen asteen ammatillisia koulutuspalveluita tuottaa Satakunnan Koulutuskuntayhtymä (Sataedu). Sosiaali- ja perusterveydenhuollon palvelut tuottaa Satakunnan hyvinvointialue ja erikoissairaanhoitopalvelut sekä kehitysvammaisten asuntola- ja laitospalveluita tuottaa Satakunnan Sairaanhoitopiiri.