stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Into the Blue (Kylie Minoguen kappale)
Aiheesta muualla

Kylie Minoguen virallinen sivusto (englanniksi)
Ignition (EP)

| Ignition Unisonic |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : ICP Studio, Bryssel, Belgia ja HOFA Studio, Karlsdorf, Hammer Studio, Hampuri, Saksa, 2012
 Julkaistu: 27. tammikuuta 2012
 Tuottaja(t): Dennis Ward
 Tyylilaji: hard rock, heavy metal, power metal
 Kesto: 18.20
 Levy-yhtiö: earMUSIC
Unisonicin muut julkaisut
|   | Ignition 2012 | Unisonic 2012 |
Ignition on saksalaisen hard rock/heavy metal -yhtye Unisonicin ensimmäinen EP. Siinä on kaksi tulevan albumin kappaletta, demokappale ja liveversio Helloweenin kappaleesta "I Want Out". Levy julkaistiin 27. tammikuuta 2012.
Kappaleet

Unisonic – 3.22 (säv. Kai Hansen, Mandy Meyer, Dennis Ward)
My Sanctuary – 4.13 (säv. Dennis Ward, Kai Hansen)
Souls Alive (Demo Version) – 5.11 (säv. Mandy Meyer, Dennis Ward)
I Want Out (Live Version) – 5.32 (säv. Kai Hansen)
Kokoonpano

Michael Kiske – laulu
Kai Hansen – kitara
Mandy Meyer – kitara
Dennis Ward – basso
Kosta Zafiriou – rummut
Aiheesta muualla

Unisonicin viralliset kotisivut
EarMusicin viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ignition (EP) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Ignition (EP) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Iton

Iton voi viitata seuraaviin:
Iton, antiikin aikainen kaupunki Fthiotiissa Kreikassa
Iton, Eure-joen sivujoki Ranskassa
Iton, perhossuku
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Iton”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ignitroni

Kaaviokuva ignitron-putkesta: (1) Anodi, (2) Katodi, (3) Sytytyselektrodi, (4) Elohopeaa, (5) Keraamiset eristimet, (6) Jäähdytysneste
Ignitroneja teollisuuskäytössä.
Philipsin valmistama ignitron.
Ignitroni on suuritehoinen 1930-luvulla kehitetty tasasuuntaava elektroniputki.
Historia

Ignitronin keksi Joseph Slepian työskennellessään Westlinghouse Electricsillä, joka omisti tuotemerkin ja oikeudet nimeen Ignitron.
Toiminta

Ignitroni on tyypillisesti suuri terässäiliö jonka pohjalla on elohopea-allas joka toimii laitteessa katodina. Elohopea-altaan yläpuolella on anodi joka on valmistettu grafiitista tai metallista joka ei muuta muotoaan korkeissa lämpötiloissa, ja se on eristettynä teräslieriöstä. Elohopea-altaassa on sytyttimenä puolijohteesta – kuten piikarbidista – valmistettu sytytyselektrodi, johon johdetaan pulsseina suuri virta, joka saa aikaan ikään kuin "pöllähdyksen" elektroneja, elohopeaplasmaa joka saa elohopeahöyryn johtamaan sähköä katodin ja anodin välillä.
Elohopea-altaan pinnalle muodostuu valokaaren johdosta paljon vapaita elektroneja, jotka pitävät ignitronin toimintaa yllä. Elohopea toimii katodina ja siitä syntynyt höyry johtaa sähköä vain yhteen suuntaan, ja ignitroni toimii näin tasasuuntaajana. Sytyttyään ignitroni johtaa sähköä niin kauan kunnes virransyöttö ulkopuolelta katkaistaan tai katodin ja anodin välinen jännite muuttuu vastasuuntaiseksi.
Käyttökohteet

Ignitronia käytettiin pitkään suurien virtojen tasasuuntauksessa suurissa teollisuuslaitoksissa jossa tarvittiin suuritehoista tasasuuntauslaitetta, tällaisia olivat muun muassa alumiinisulatot. Ignitroneja käytettiin myös kontrolloimaan virtaa sähköhitsauskoneissa. Suuria tasavirtamoottoreita on myös ohjattu ignitroneilla joissa on hila, samalla tavoin kuin esimerkiksi triakeilla. Sähköjunissa on myös käytetty ignitroneja tasasuuntaajana muuntajien jälkeen, kun haluttiin muuntaa ajolankojen suuri vaihtojännite tasajännitteeksi. Monissa näissä sovelluksissa ignitroni on korvautunut puolijohteisiin perustuvilla tasasuuntaajilla.
Ignitroni kestää erittäin hyvin ylivirtaa ja vastasuuntaista jännitettä, tämän vuoksi niitä valmistetaan edelleen ja käytetään helpommin särkyvien puolijohteiden sijasta joissakin sovelluksissa. Esimerkiksi erityisesti pulsseilla ohjattaviin sovelluksiin on rakennettu erityisesti tätä varten toimivia ignitroneja jotka antavat sähkön pulsseissa. Nämä pystyvät kytkemään satoja kiloampeereja, ja pystyvät johtamaan jopa 50 kV. Tällaisissa ignitroneissa anodi on yleensä molybdeenia, koska se kestää korkeita lämpötiloja muuttamatta muotoaan. Lämpötila saattaa nousta suureksi vastasuuntaisen virran aiheuttaessa värähtelyä ja sähköpurkauksia putkessa, tämän vuoksi ignitronit ovat yleensä vesijäähdytteisiä. Pulsseilla ohjattavat ignitronit toimivat yleensä hyvin matalilla pulssisuhteilla, ja ohjaavat suurilta kondensaattoreilta energiaa sitä tarvitseville laitteille.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Hämeenlampi (Ähtäri)

| Hämeenlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Ähtäri
Koordinaatit:  62°37′26″N, 24°13′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Niemisjoen valuma-alue (35.47)
Laskupuro:  Hokkasenpuro Niemisveteen 
Järvinumero:  35.472.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  180,5 m  
Rantaviiva:  0,918 km  
Pinta-ala:  5,297 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHämeenlampi 
Hämeenlampi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Hokkaskylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,3 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Niemisjoen valuma-alueella (35.47), jonka Niemisveden alueeseen (35.472) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 180,5 metriä mpy.
Iton hypomelanoosi

Iton hypomelanoosi (myös incontinentia pigmenti achromians, IPA) on sairaus, jonka oleellisiin piirteisiin kuuluvat ihon poikkeavuudet. Oireita esiintyy usein myös keskushermostossa, luustossa ja silmissä.
Iton hypomelanoosiin liittyviä tyypillisiä iholöydöksiä ovat Blaschkon linjat, joiden näkyminen johtuu ihon pigmenttipuutoksesta. Blaschkon linjat ilmaantuvat näkyville usein ensimmäisten kahden elinvuoden aikana ja säilyvät näkyvillä lapsuusiän. Niiden tummuminen tai hälveneminen aikuisiällä on mahdollista. Blaschkon linjoja saattaa esiintyä toisella kehon puoliskolla tai molemminpuoleisesti. Muodoltaan ne vaihtelevat. Mahdollisia Iton hypomelanoosiin liittyviä neurologisia oireita ovat kehitysvamma, epilepsia, mikrokefalia, makrokefalia ja hypotonia. Silmissä esiintyviä poikkeavuuksia ovat karsastus, kaihi, silmävärve ja verkkokalvorappeuma. Luustopoikkeavuuksina voi ilmetä lyhytkasvuisuus, epäsymmetrisyys kasvoissa ja raajoissa, poikkeavuudet hampaissa ja sormissa, skolioosi, harjurinta tai kuopparinta. Osalla potilaista on kuvattu esiintyneen myös kystia munuaisissa, rakennevikoja sydämessä sekä poikkeavuuksia virtsateissä ja sukupuolielimissä.
Iton hypomelanoosin geneettinen pohja on jäänyt tuntemattomaksi. Yleensä potilaat ovat olleet ainoita suvuissaan, joten taustalla saattaa olla sporadinen uusi mutaatio. On kuitenkin raportoitu myös vallitsevaa periytymistä autosomissa. Lisäksi kuitenkin peittyvä periytyminen ja X-kromosomaalinen periytymistapa ovat mahdollisia. Iton hypomelanoosiin on liittynyt kromosomipoikkeavuuksia kromosomialueilla 9q33, 15q11-q13, Xpqq ja Xp21.2. Kromosomipoikkeavuudet voivat ilmetä mosaiikkimuotoisina. Iton hypomelanoosin arvioitu esiintyvyys on 1/8 500–1/10 000. Erotusdiagnostisesti huomionarvoisia tiloja ovat incontinentia pigmenti, tuberoosiskleroosi, Pallister–Killianin oireyhtymä, neurofibromatoosi 1 ja neurofibromatoosi 2. Iton hypomelanoosin hoito on oireenmukainen. Sairaus kuvattiin ensimmäisen kerran vuonna 1952.
ICO

ICO voi tarkoittaa jotain seuraavista:
ICO Global Communications yritys
International Commission for Optics
ICO tiedostomuoto
Ico videopeli
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”ICO”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Into the Electric Castle

| Into the Electric Castle Ayreon |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1998
 Tuottaja(t): Arjen Anthony Lucassen
 Tyylilaji: Progressiivinen metalli
 Kesto: 104.47
 Levy-yhtiö: Transmission Records   InsideOut Music
Ayreonin muut julkaisut
| Actual Fantasy 1996 | Into the Electric Castle 1998 | The Dream Sequencer 2000 |
Into the Electric Castle on vuonna 1998 julkaistu Ayreonin kolmas albumi. Into the Electric Castle on "Avaruusooppera" ja sen sanoitukset perustuvat science fictioniin, kuten edelliset albumit.
Kappaleet

"Welcome to the New Dimension" (3:05)
"Isis and Osiris" (11:11)
a) Let the Journey Begin
b) The Hall of Isis and Osiris
c) Strange Constellations
d) Reprise
"Amazing Flight" (10:15)
a) Amazing Flight in Space
b) Stardance
c) Flying Colours
"Time Beyond Time" (6:05)
"The Decision Tree (We're Alive)" (6:24)
"Tunnel of Light" (4:05)
"Across the Rainbow Bridge" (6:20)
"The Garden of Emotions" (9:40)
a) In the Garden of Emotions
b) Voices in the Sky
c) The Aggression Factor
"Valley of the Queens" (2:25)
"The Castle Hall" (5:49)
"Tower of Hope" (4:54)
"Cosmic Fusion" (7:27)
a) I Soar on the Breeze
b) Death's Grunt
c) The Passing of an Eagle
"The Mirror Maze" (6:34)
a) Inside the Mirror Maze
b) Through the Mirror
"Evil Devolution" (6:31)
"The Two Gates" (6:38)
"Forever of the Stars" (2:02)
"Another Time, Another Space" (5:20)
Arjen Anthony Lucassen - Kaikki musiikki ja sanat paitsi:
Fish - sanat Ylämaalaiselle raidolla 2, 5 ja 6
Jay van Feggelen - sanat Barbaarille raidalla 3
Anneke van Giersbergen - melodia Egyptiläiselle raidalla 6
Peter Daltrey - sanat raidoille 1 ja 15 sekä kaikki kertojan osat
Kokoonpano > Lauluroolit

Edwin Balogh – Roomalainen
Sharon den Adel – Intiaani
Jay van Feggelen – Barbaari
Fish – Ylämaalainen
Anneke van Giersbergen – Egyptiläinen
Arjen Anthony Lucassen – Hippi
Edward Reekers – Mies tulevaisuudesta
Damian Wilson – Ritari
Robert Westerholt ja George Oosthoek – Kuolema
Peter Daltrey – Tähtien iäisyys
Kokoonpano > Instrumentit

Roland Bakker – Kaikki hammond-urut
Taco Kooistra – Sello
Arjen Anthony Lucassen – Kaikki sähkö- ja akustiset kitarat, mandoliini, bassokitara, Minimoog, Mellotron ja kosketinsoittimet
Rene Merkelbach – Syntetisaattorisoolot raidoilla 5 ja 14 ja cembalo raidalla 9
Clive Nolan – Syntetisaattorisoolo raidalla 3, osa C
Ernö Olah – Viulut
Jack Pisters – Sitar
Ton Scherpenzeel – Syntetisaattorisoolo raidalla 12, osa C
Robby Valentine – Kaikki pianot, syntetisaattorisoolot raidolla 2, osa A, 3, osa A ja 11 sekä Mellotron raidalla 13, osa A
Thijs van Leer – Poikkihuilu raidoilla 3, osa C, 4, 9 ja 10
Ed Warby – kaikki rummut
Aiheesta muualla

Into the Electric Castle Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Into the Electric Castle Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Isolentäväkoira

| Isolentäväkoira |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Eutheria
Lahko::  Lepakot Chiroptera
Heimo::  Hedelmälepakot Pteropodidae
Suku::  Lentävätkoirat Pteropus
Laji::  vampyrus
Kaksiosainen nimi
 Pteropus vampyrus  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Isolentäväkoira Wikispeciesissä   Isolentäväkoira Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isolentäväkoira (Pteropus vampyrus) on suurin noin 170 hedelmälepakkolajista. Sen siipien kärkiväli on yli 1,5 metriä. Lajia tavataan Kaakkois-Aasiassa, Indonesiassa, Malesiassa, Kambodžassa ja Myanmarissa. Isolentäväkoira on kasvinsyöjä, kuten muut heimon lajit.
Isolentäväkoiraa metsästetään paljon ruoaksi ja lääkkeiden valmistukseen. Kuitenkin esimerkiksi Thaimaassa laji on rauhoitettu.
Ingrid Auerswald

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ingrid Auerswald |  Ingrid Auerswald |  Ingrid Auerswald |  |
Maa:   Itä-Saksa
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Moskova 1980 | 4 × 100 m |  |
|  Hopeaa | Soul 1988 | 4 × 100 m |  |
|  Pronssia | Moskova 1980 | 100 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1983 | 4 × 100 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Stuttgart 1986 | 4 × 100 m |  |
Ingrid Lange (omaa sukua Brestrich, aiemmin myös Auerswald; s. 2. syyskuuta 1957 Jena) on saksalainen yleisurheilija ja olympiavoittaja, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän edusti aktiiviurallaan maajoukkuetasolla Itä-Saksaa ja seuratasolla SC Motor Jenaa. Auerswald menestyi etenkin 4 × 100 metrin viestissä, jossa hän voitti kaksi olympiamitalia ja yhden kultamitalin sekä MM- ja EM-kisoista. Hän voitti myös pronssia 100 metrin henkilökohtaiselta matkalta Moskovan olympialaisista 1980.
Auerswald voitti kaksi maansa sisäratojen mestaruutta, yhden 60 metriltä vuonna 1984 ja toisen 200 metriltä vuonna 1988.
Ennätykset

100 m: 11.04 s (1984)
200 m: 22,60 (1980)
60 m (sisäradat): 7,12 (1984)
Sakon Yamamoto

| Sakon Yamamoto |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Japani
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  2006–2007, 2010
Talli(t):  Super Aguri (2006) Spyker (2007) Hispania (2010)
Kilpailuja:  21
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Saksan GP 2006
Viimeinen kilpailu:  Korean GP 2010
Sakon Yamamoto (s. 9. heinäkuuta 1982, Toyohashi, Aichi, Japani) on japanilainen kilpa-autoilija, joka kilpaili F1-sarjassa kolmena kautena 21 osakilpailua saavuttamatta pisteitä.
Varhainen ura

Yamamoto aloitti autourheilu-uransa kartingissa vuonna 1994 Suzuka Circuit Racing Schoolissa.  Vuonna 2001 Yamamoto siirtyi kartingista F3-autoihin. Ennen uraansa F1-sarjassa Yamamoto ehti kilpailla kotimaassaan Japanin F3-sarjassa, Formula Nippon ja Super GT -sarjoissa. F3-autoilla Yamamoto kilpaili Euroopassa Britannian, Saksan ja Formula 3 Euroseries sarjoissa ilman suurta menestystä.
F1- ja GP2-ura > 2005

Vuodeksi 2005 Yamamoto nousi Japanin F3-sarjasta kilpailemaan Formula Nippon- ja Super GT-sarjoihin.
Ensikosketuksensa F1-sarjaan Yamamoto sai kaudella 2005 toimiessaan Jordan-tallin kolmantena kuljettajana Japanin GP-viikonloppuna, jolloin hän pääsi ajamaan perjantain harjoituksissa. Yamamoto oli päässyt jo aikaisemmin kaudella testaamaan Jordanin autoa Silverstonen radalla Englannissa.
F1- ja GP2-ura > 2006

Ennen Kautta 2006  Yamamotoa huhuttiin uuden Super Aguri -tallin toiseksi kisakuljettajaksi, sillä uskottiin tallin haluavan kaksi japanilaista kuljettajaa. Lopulta paikat veivät kuitenkin japanilaiset Takuma Satō ja Yūji Ide.
Jäätyään ilman tallipaikkaa F1-sarjassa, Yamamoto jatkoi alkukauden Formula Nipponissa ja Super GT:ssä.
Iden saatua potkut Super Agurilta Kaudella 2006, Yamamoto nousi tallin varakuljettajaksi ranskalaisen Franck Montagnyn tilalle, joka oli toiminut alkukauden tallin varakuljettajana.
Yamamoto pääsi ajamaan Super Agurin kolmantena kuljettajana perjantain vapaissa harjoituksissa Britannian, Kanadan, Yhdysvaltain ja Ranskan Grand Prix'ssa. Saksan Grand Prix'sta lähtien Yamamoto toimi Super Agurin toisena kilpakuljettajana. Talli halusi pysyä kokonaan japanilaisena, joten Yamamoto ja Montagny vaihtoivat paikkoja. Ajoitus kisakuskiksi siirtymiselle oli hyvä, sillä Super Aguri toi Saksassa radalle uuden SA06 -autonsa, jota Yamamoto oli jo aikaisemmin  päässyt testamaan Silvestonessa. Autosta odotettiin selkeästi nopeampaa, kuin sen edeltäjä SA05 oli ollut. Yamamoton kilpakuljettajan ura alkoi kuitenkin huonosti, sillä hän joutui keskeyttämään kaksi ensimmäistä kilpailuaan ensimmäisellä kierroksella. Seitsemästä ajamastaan kilpailusta Yamamoto pääsi kolmesti maaliin ollen kahdesti 16. ja kerran 17.
F1- ja GP2-ura > 2007

Kaudeksi 2007 Super Aguri luopui kahden japanilaisen ajattamisesta, ja Yamamoton paikan kakkoskuljettajana otti britti Anthony Davidson. Yamamoto jatkoi kuitenkin tallin toisena testikuskina, muttei päässyt ajamaan perjantain harjoituksissa.
Jäätyään ilman kilpakuljettajan paikkaa F1-sarjassa Yamamoto siirtyi ajamaan GP2-sarjassa BCN Competicion -tallissa. Hän ehti ajaa sarjassa kauden kuusi ensimmäistä kilpailua, kunnes hänet nostettiin heinäkuussa Spyker-tallin toiseksi kilpakuljettajaksi. Christijan Albers oli saanut tallista potkut, ja hänet korvasi saksalainen Markus Winkelhock Euroopan GP:ssä, jonka jälkeen Yamamoto tuli hänen tilalleen kauden loppuihin kilpailuihin.  Yamamoto maksoi seitsemästä ajamastaan kilpailusta kaikkiaan viisi miljoonaa dollaria.  MM-pisteitä Yamamoto ei kyennyt saavuttamaan, eikä näin ollen saanut sijoitusta kuljettajien MM-sarjassa. 
Hänen kauden paras sijoituksensa oli hänen kotikilpailussaan Japanissa ajama 12. sija, joka on myös hänen uransa paras sijoitus.
F1- ja GP2-ura > 2008

Kaudella 2008 Yamamoto kilpaili ART Grand Prix -tallissa GP2-sarjassa sen jälkeen, kun Luca Filippi oli saanut potkut ja joutunut jättämään tallin. Unkarin sprinttikisassa Yamamoto sijoittui neljänneksi, ja saavutti täten ensimmäiset pisteensä missään autourheiluluokassa Japanin ulkopuolella. Muissa kisoissa Yamamoto ei onnistunut nousemaan pisteille, joten loppupisteissä hän oli kolmen pisteensä turvin 23. Lisäksi Yamamoto osti itselleen paikan yhtenä Renaultin testikuljettajista kaudella 2008, mutta autoa testaamaan Yamamoto ei kuitenkaan radalla päässyt, vaan hänen työnään olivat vain suoratestit ja näytösajot.
F1- ja GP2-ura > 2009

Sakon Yamamoto kilpaili Aasian GP2-sarjassa kaudella 2008-2009 ART-tallin riveissä. Kauden avauksessa Kiinassa Yamamoto onnistui nousemaan palkintopallille ollen kolmas. Sarjan loppupisteissä Yamamoto oli yhdeksäs 13 pisteensä turvin. Varsinaiseen GP2-sarjaan Yamamoto ei kaudella kuitenkaan osallistunut.
Yamamoto kilpaili kaudella myös ADAC GT Masters -sarjassa Team Rosberg -tallissa saavuttaen kauden aikana yhden pisteen ja ollen loppupisteissä jaettu 32.
F1- ja GP2-ura > 2010

Keväällä 2010 Hispania -tallin tallipäällikkö Colin Kolles kertoi tallin hakevan kokenutta kuljettajaa testamaan autoa perjantaisin, koska tallin molemmat kilpakuljettajat olivat tulokkaita, eikä heidän kokemuksestaan ollut Kollesin mukaan riittävästi hyötyä auton kehitystyössä. Ehdolla testikuskiksi olivat muun muassa Giancarlo Fisichella ja Christian Klien. Lopulta sekä Klien, että Yamamoto saivat paikat Hispanian testikuskeina.
Testikuskina toimiessaan Yamamoto pääsi ajamaan Bruno Sennan tilalla Turkin GP:n perjantain ensimmäisessä harjoituksessa.
Kilpailemaan Yamamoto pääsi, kun hän korvasi Bruno Sennan Hispania Racing-tallin kisakuskina Britannian GP:ssä. Sennan hyllytys jäi kuitenkin vain kilpailun mittaiseksi, mutta Saksan GP:stä lähtien Yamamoto korvasi intialaisen Karun Chandhokin. Monzassa ajetussa Italian GP:ssä Yamamoto törmäsi varikkopysähdykseltä lähtiessään tallinsa mekaanikkoon, ja mekaanikko joutui sairaalahoitoon. Kyseessä ei kuitenkaan ollut Yamamoton syy, vaan hänet päästettiin liikkeelle ennenaikaisesti. Singaporen GP:ssä Yamamoton korvasi tallin toinen testikuski, itävaltalainen Christian Klien. Talli ilmoitti syyksi Yamamoton sairastumisen ruokamyrkytykseen, mutta varikkohuhujen mukaan syy Klienin ajattamiseen oli se, ettei Yamamoton maksu tallipaikastaan tullut tallin tilille. Joidenkin lähteiden mukaan Yamamoton sponsorit maksoivat hänen ajopaikastaan Hispania -tallille 450 000 dollaria kilpailua kohden. Kotikilpailussaan Japanin GP:ssä, sekä Korean GP:ssä Yamamoto oli taas mukana kilpailemassa Hispanian autolla. Kauden kahdessa viimeisessä kilpailussa Yamamoton korvasi kuitenkin jälleen Christian Klien, vaikka Yamamoto oli aikaisemmin vakuuttanut ajavansa koko loppukauden Hispanialla.
Kaikkiaan Yamamoto kilpaili kaudella 2010 seitsemässä osakilpailussa. Hänen kauden parhaaksi sijoitukseksi jäi hänen Korean GP:ssä ajamansa 15. sija.
F1- ja GP2-ura > 2011

Maaliskuussa Virgin nimesi Yamamoton varakuljettajakseen kauden kolmeen ensimmäiseen kisaan.
Toukokuussa uutisoitiin Virginin toisen kisakuljettajan  Jérôme d'Ambrosion olleen vaarassa saada potkut, koska hänen sponsorinsa eivät olleet maksaneet tallille sovittuja rahoja. Yamamotoa pidettiin yhdessä tallin toisen varakuljettajan Robert Wickensin ohella vaihtoehtona d'Ambrosion mahdolliseksi korvaajaksi. Talli kuitenkin kiisti nopesti d'Ambrosion mahdolliset potkut.
i1 Super Series

Vuonna 2012 Yamamoton oli tarkoitus kilpailla uudessa intialaisessa i1 Super Series -sarjassa kansainvälisenä kuljettajana.
Formula E

Vietettyään muutaman vuoden hiljaiseloa poissa moottoriradoilta, Yamamoto palasi Formula E -sarjaan kaudeksi 2014-2015 AmlinAguri -tallissa. Hän osallistui kahteen kilpailuun jääden kuitenkin molemmissa pistesijojen ulkopuolelle.
Tulokset kilpailuttain > Super GT

(Kursivoitu-kilpailu tarkoittaa nopeinta kierrosta)
| Kausi | Talli | Auto | Luokka | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Toyota Team TOM’S | Toyota Supra | GT500 | OKA 6 | FUJ 6 | SEP 13 | SUG 1 | MOT 8 | FUJ 7 | AUT Kesk | SUZ 7 |  | 43 | 7. |
| 2006 | NISMO | Nissan Fairlady Z | GT500 | SUZ 12 | OKA 3 | FUJ 9 | SEP   | SUG   | SUZ   | MOT   | AUT   | FUJ   | 15 | 21. |
Tulokset kilpailuttain > Formula 1

(avain)
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Jordan | AUS   | MAL   | BHR   | SMR   | ESP   | MON   | EUR   | CAN   | USA   | FRA   | GBR   | GER   | HUN   | TUR   | ITA   | BEL   | BRA   | JPN TD | CHN   | – | – |
| 2006 | Super Aguri | BHR   | MAL   | AUS   | SMR   | EUR   | ESP   | MON   | GBR TD | CAN TD | USA TD | FRA TD | GER Kesk. | HUN Kesk. | TUR Kesk. | ITA Kesk. | CHN 16 | JPN 17 | BRA 16 |  | 0 | 26. |
| 2007 | Spyker | AUS   | MAL   | BHR   | ESP   | MON   | CAN   | USA   | FRA   | GBR   | EUR   | HUN Kesk. | TUR 20 | ITA 20 | BEL 17 | JPN 12 | CHN 17 | BRA Kesk. |  |  | 0 | 24. |
| 2010 | Hispania | BHR   | AUS   | MAL   | CHN   | ESP   | MON   | TUR TD | CAN   | EUR   | GBR 20 | GER Kesk. | HUN 19 | BEL 20 | ITA 19 | SIN   | JPN 16 | KOR 15 | BRA   | ABU   | 0 | 26. |
Tulokset kilpailuttain > GP2

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | BCN Competicion | BHRFEA 11 | BHRSPR 14 | ESPFEA 9 | ESPSPR 18† | MONFEA Kesk. | FRAFEA 11 | FRASPR 13 | GBRFEA 16 | GBRSPR Kesk. | EURFEA 13 | EURSPR 11 | HUNFEA   | HUNSPR   | TURFEA   | TURSPR   | ITAFEA   | ITASPR   | BELFEA   | BELSPR   | VALFEA   | VALSPR   | 0 | 30. |
| 2008 | ART Grand Prix | ESPFEA   | ESPSPR   | TURFEA   | TURSPR   | MONFEA   | MONSPR   | FRAFEA   | FRASPR   | GBRFEA   | GBRSPR   | GERFEA 12† | GERSPR NC | HUNFEA 10 | HUNSPR 4 | EURFEA Kesk. | EURSPR Kesk. | BELFEA 18 | BELSPR Kesk. | ITAFEA Kesk. | ITASPR Kesk. |  | 3 | 23. |
Tulokset kilpailuttain > GP2 > Aasian GP2

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008–09 | ART Grand Prix | CHNFEA 3 | CHNSPR 14 | UAEFEA 8 | UAESPR C | BHRFEA 17 | BHRSPR 11 | QATFEA Kesk. | QATSPR 14 | MALFEA 12 | MALSPR Kesk. | BHRFEA 6 | BHRSPR 4 | 13 | 9. |