stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMCS Athabaskan (G07)
Palvelus

Athabaskan aloitti palveluksensa 22. helmikuuta 1943 koeajo- ja koulutusjakson päätyttyä saattajana Clydessä. Alus joutui 11. maaliskuuta Greenockissa telakalle vaurioiduttuaan oltuaan kiinnittyneenä tankkilaiva SS Danmarkiin. Se palasi palvelukseen 21. maaliskuuta. Alus partioi 29. maaliskuuta Färsaarten ja Islannin välillä yhdessä risteilijä HMS Bermudan kanssa, kun oli saatu tieto Saksan laivaston taistelulaivan Tirpitzin, taisteluristeilijä Scharnhorstin ja raskas risteilijä Lützowin merellä olosta.
Alus kärsi huhtikuun alussa myrskyssä vaurioita, joiden vuoksi se määrättiin 2. huhtikuuta Scapa Flowhun palattuaan siirtymään South Shieldsiin telakalle. Alus otettiin paria päivää myöhemmin telakalle korjattavaksi, mistä se palasi 17. toukokuuta Kotilaivastoon Scapa Flowhun. Se jatkoi 20. toukokuuta kesken jäänyttä koulutustaan.
HMCS Athabaskan osallistui 7. kesäkuuta Kotilaivaston mukana Huippuvuorille sijoitetun varuskunnan huoltoon sekä miehistön vaihtoon. Alus vapautettiin 14. kesäkuuta Kotilaivastosta, jolloin se siirrettiin Biskajanlahdelle sukellusveneidentorjuntaan. Se vaurioitui 18. kesäkuuta Scapa Flowssa törmättyään puomialus HMS Bargaten kanssa. Alus siirtyi seuraavana päivänä Plymouthiin, jossa se aloitti palveluksensa. Alus siirrettiin 21. kesäkuuta Devonportissa telakalle korjattavaksi, mistä se palasi 16. heinäkuuta Plymouthiin.
Seuraavana päivänä alus hyökkäsi risteilijöiden HMS Bermuda ja HMS Glasgow kanssa Biskajanlahdella olleiden Saksan laivaston hävittäjiä vastaan (operaatio Musketry). Operaation tarkoituksena oli tuhota Ranskaan tukeutuneet sukellusveneet, jotka häiritsivät Pohjois-Atlantin meriliikennettä. Osastoon liittyivät sen sisaralus HMCS Iroquois, Puolan laivaston hävittäjä ORP Orkan, saattuetukialus HMS Archer, joiden tehtävänä oli antaa ilmasuojaa. HMCS Athabaskan pelasti 24. heinäkuuta viisi lentokoneiden upottaman sukellusvene U-558:n eloonjäänyttä.
Seuraavana päivänä alus liittyi 25. elokuuta 40. Saattajaryhmään, jonka muina aluksina olivat hävittäjä HMS Grenville, sluuppi HMS Egret ja fregatit HMS Jed ja HMS Rother, sukellusveneidentorjuntaan Biskajanlahdella (operaatio Derange). HMCS Athabaskan joutui 28. elokuuta Saksan ilmavoimien Dornier Do 117 koneen ohjaaman Hs293 liitopommin uhriksi, jolloin oikeaan kylkeen osunut pommi aiheutti pahaa tuhoa surmaten 41 miehistönjäsentä. Alus palasi Plymouthiin omin voimin. Se siirrettiin paria päivää myöhemmin Devonportin telakalle korjattavaksi.
Alus määrättiin telakalle siirrettäessä Kotilaivastoon. Se palasi palvelukseen marraskuussa. Alus suojasi 12. marraskuuta Plymouthista pääministeriä Kairoon kuljettanutta taisteluristeilijä HMS Renownia. Se kärsi myrskyssä vaurioita, joiden vuoksi alus siirrettiin Plymouthiin palattuaan telakalle. Alus palasi joulukuussa palvelukseen ja se saapui 10. joulukuuta Scapa Flowhun.
HMCS Athabaskan suojasi 12. joulukuuta saattuetta JW55A HMS Ashantin, HMSMatchlessin, HMS Meteorin, HMS Milnen, HMS Musketeerin, HMS Opportunen, HMS Viragon kanssa. Alus erkani 21. joulukuuta saattueesta sen saavuttua Kuolan niemimaalle, minkä jälkeen se liittyi 28. joulukuuta palaavaan saattueeseen HMS Beaglen kanssa.
Palvelus > 1944

HMCS Athabaskan lähti 8. tammikuuta 1944 Scapa Flowsta Azoreille HMS Ashantin kanssa. Alukset palasivat Scapa Flowhun helmikuun alussa. Alus määrättiin 10. helmikuuta suojaamaan Norjan rannikolle lähetettäviä osastoja. Se siirrettiin paria päivää myöhemmin 10. Hävittäjälaivueeseen Plymouthiin partiotehtäviin.
Alus liittyi 18. helmikuuta uuteen laivueeseensa, johon kuuluivat HMS Tartar, HMS Ashanti, HMCS Haida ja HMCS Huron, ja samalla operaatio Tunnelin partiotehtäviin. Se määrättiin 20. helmikuuta laivueen mukana suunniteltuun Normandian maihinnousuun (operaatio Neptune), minkä vuoksi alus osallistui maaliskuussa laivueen mukana harjoitteluun Plymouthissa sekä Ranskan rannikon partiointiin.
HMCS Athabaskan liitettiin 25. huhtikuuta Force 26:een, jonka muina aluksina olivat HMS Black Prince, HMS Ashanti, HMCS Haida ja HMCS Huron, partioimaan Biskajanlahdella operaatio Tunnelissa. Seuraavana päivänä osasto joutui rannikkopatterien tuleen. Osasto taisteli kolmen Saksan laivaston hävittäjän T24, T27 ja T29:n kanssa. Saksalaisosasto oli matkalla miinoittamaan sekä suojaamaan rannikkosaattueita. HMCS Athabaskan upotti T29:n tykkitulella Île-de-Batzin pohjoispuolella (48°53′N, 03°35′W). Osasto palasi satamaan.
Alus osallistui operaatio Tigerin tukemiseen sekä partioi kanaalin alueella etsien E-veneitä, jotka häiritsivät rannikkoliikennettä. Alus lähti 28. huhtikuuta Plymouthista HMCS Huronin kanssa suojatakseen miinanlaskua Île-de-Batzin edustalla (operaatio Hostile). Osasto sai seuraavana päivänä tiedon St. Malon ja Roches Douvresin välillä olleista Saksan laivaston aluksista.
Saksan laivaston torpedovene T24 laukaisema torpedo osui HMCS Athabaskaniin, jolloin se vaurioitui pahoin ja aluksella syntyi hillitsemätön tulipalo. Alukseen osui toinen torpedo, minkä jälkeen se upposi viidessä minuutissa. Aluksen mukana menehtyi 128 miehistönjäsentä yhtenä aluksen päällikkö kapteeniluutnantti John Stubbs. HMCS Haida pelasti 42 aluksen miehistönjäsentä ja lisäksi 85 joutui sotavankeuteen.
Jusa Peltoniemi

Jusa Peltoniemi (s. 30. lokakuuta 1973 Kokkola) on suomalainen kirjailija, koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri. Tällä hetkellä hän asuu Fiskarsissa perheensä kanssa. Peltoniemen tuotantoon kuuluu runojen ja romaanien ohella useita näytelmiä, kuunnelmia ja käännöksiä. Hän on toiminut myös opettajana Turun yliopiston luovan kirjoittamisen oppiaineessa ja Teatterikorkeakoulun draaman ja dramaturgian lehtorina.
Teokset

Pieni elämäntanssi.  Helsinki:  WSOY, 1995.  ISBN 951-0-20116-2
Kahden enkelin kapsäkki.  Helsinki:  WSOY, 1996.  ISBN 951-0-21306-3
Korkeat! lasit.  Oulu:  Pohjoinen, 1996.  ISBN 951-749-262-6
Täältä melkein Tokioon. Näytelmä, 20 kohtausta ja jälkilause.  Helsinki:  Like, 1999.  ISBN 951-578-696-7
Jäähyväiset sukuromaanille. Talonpoikaisrapsodia. Tislattu, mutta lyhentämätön.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-24491-0
Naisihmisiä. Novelleja supistusten väliltä.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-26539-X
Hinapulkka.  (Kuvittanut Laura Rahinantti)  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-26333-8
Mestarilaulajat. Revyyromaani. Sosialisoiminen ja jälkipainos kielletty.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-27320-1
Hinapulkka ja jäiset kädet.  (Kuvittanut Laura Rahinantti)  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29635-X
Talvi.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-31371-8
Hinapulkka, Mozart ja Tarzan.  (Kuvittanut Laura Rahinantti)  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-32443-1
Made.  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-34797-3
Palkinnot

Runeberg-palkintoehdokas (1995)
Keskipohjalaisen näytelmäkilpailun ensimmäinen palkinto (1998)
Finlandia-ehdokas (2000)
Piikki-palkinto (2002)
Aiheesta muualla

Jusa Peltoniemi WSOY:n sivuilla
Jusa Peltoniemi Lukukeskuksen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Jusa Peltoniemi: Keskeinen TALVI-sanasto (Arkistoitu – Internet Archive)
Jusa Peltoniemi esittää Runoraati-ohjelmassa runon Laivanhylky ei ole. . .
Sanna Ravi

Sanna Ravi (s. 5. kesäkuuta 1964 Hämeenlinna)  on suomalainen kirjailija.
Ravi on koulutukseltaan filosofian maisteri (suomen kieli), ja hän on työskennellyt toimittajana, teatterikriitikkona ja suomen kielen opettajana muun muassa Tesoman yläasteella Tampereella. Hän on asunut Tampereella, missä hän muun muassa  toimi yliopistossa tieteellisen kirjoittamisen tuntiopettajana.
Raville myönnettiin vuoden 2007 Runeberg-palkinto teoksesta Ansari. Teos kuvaa sota-aikaa kotirintamamies Antero Kivekkään kautta. Ansarin arvosteluissa on kiitelty runsaasti Ravin kykyä kertoa yhteiskunnasta yksilön kautta, kerrontateknisesti ehjää kokonaisuutta sekä taitavaa henkilökuvausta.
Teokset

Ansari.  Helsinki:  Johnny Kniga, 2006.  ISBN 951-0-32205-9
Palkinnot ja tunnustukset

Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkintoehdokas 2006
Runeberg-palkinto 2007
Asuntojen hintakupla

Asuntojen hintojen kehitys Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1975–2006.
Asuntojen hintakupla on tilanne jossa asuntojen hinta eroaa markkinoiden perustekijöiden määräämästä tasapainohinnasta.
Markkinataloudessa kysynnän ja tarjonnan laki saa ihmisten toiminnan kautta asuntojen hinnat sille tasolle, mitä ihmiset ovat valmiita maksamaan. Kun hinnat poikkeavat tästä, puhutaan asuntojen hintakuplasta.kenen mukaan?
Talouden hintakuplat

Talouden hintakuplien yhteydessä usein viitataan John Maynard Keynesin osakemarkkinakuvaukseen vuodelta 1936, jossa Keynesin mukaan spekulaattorit yrittävät ennustaa yleisen mielipiteen kehittymistä, sen sijaan että kiinnittäisivät huomionsa markkinoiden toiminnan perustekijöihin. Tällöin syntyy talouden toimijoiden itse itseään toteuttavien odotusten aikaan saamia hinnanmuutoksia. Muutos voi aiheuttaa nousevan hinnan kuplan, joka puhjetessaan aiheuttaa hintojen laskun ja mahdollisesti vastakkaissuuntaisen kuplan, alihintaisuuden.
Useimmat valtavirran taloustieteen edustajat eivät ole hyväksyneet Keynesin teoriaa, joka sisältää erilaisen näkemyksen osakemarkkinoiden toiminnasta kuin heidän oma teoreettinen lähtökohtansa. Keynesin näkemystä vastaan onkin heidän taholtaan esitetty runsaasti kritiikkiä, jonka mukaan kupla voidaan selittää "rationaalisella" taloudellisella käyttäytymisellä.
Hintakupla Robert Shillerin tekemien tutkimuksien valossa

Yalen yliopiston kansantalouden professori Robert J. Shiller kirjansa Irrational Exuberance toisessa painoksessa on esittänyt tutkimuksiaan asuntojen hintakehityksestä. Shiller on tunnettu mm. Case-Shiller-asuntohintaindeksin perustamisesta yhdessä Karl Casen kanssa. Hintaindeksiä käyttivät esimerkiksi valtion hallintaan ajautuneet asuntolainoja rahoittaneet Fannie Mae ja Freddie Mac. Alla on lyhyt yhteenveto Shillerin esittämistä havainnoista.
Hintakupla Robert Shillerin tekemien tutkimuksien valossa > Hintaindeksi

Tutkimuksissaan Shiller muodosti historiatiedoista Yhdysvaltain asuntoja koskevan hintaindeksin ajanjaksolle 1890–2004. Shillerin muodostama hintaindeksi on ilmeisesti pisin koko maata koskeva indeksi. Oheisessa kuvassa on Shillerin esitys Yhdysvaltain inflaatiokorjatusta asuntojen
hintaindeksistä, rakennuskustannuksista sekä väestökehityksestä ja pitkistä koroista. Kuvan asuntojen hintaindeksin kehityksestä voidaan tehdä se merkittävä huomio, että asuntojen hintojen reaalinen muutos ei ole jatkuvasti nouseva. Lukuun ottamatta toisen maailmansodan jälkeistä ja viimeisen kymmenen vuoden aikana tapahtunutta hinnan nousua reaalisesti hinnat ovat pysyneet ennallaan tai laskeneet. Koko ajanjaksona, eli 114 vuodessa, reaaliset hinnat nousivat 66 % ja vuodesta 1997 vuoteen 2004 reaaliset hinnat nousivat 52 %. Eli koko ajanjakson 114 vuodessa reaaliset hinnat nousivat vain 0,4 % vuodessa, missä on mukana vuoden 1997 jälkeen tapahtunut poikkeuksellisen nopea nousu. Vuodesta 1890 vuoteen 1996 reaaliset hinnat nousivat vain 9,2 % eli 0,08 % vuodessa.
Varmistaakseen näin pienen reaalisen kehityksen oikeellisuuden Shiller etsi riippumattomia hintaindeksejä muista maista. Amsterdamin yliopiston professorin Piet Eichholtzin aineisto sisältää Amsterdamin Herengracht-kanaalin varrella olevien asuntojen hinnat vuodesta 1628 vuoteen 1973. Näiden asuntojen hintatiedot ovat erityisen hyviä hintaindeksin kehityksen tarkastelulle, sillä asunnot ovat pysyneet huomattavan samanlaisina yli vuosisatojen.
Hintaindeksissä on monia laskuja ja nousuja, mikä on ymmärrettävää esimerkiksi 1600-luvulla tapahtuneen tulppaanimanian takia. Koko ajanjaksona, eli 346 vuodessa, asuntojen reaaliset hinnat noin kaksinkertaistuivat eli reaalinen hinnan nousu vuodessa oli vain 0,2 %.
Hintakupla Robert Shillerin tekemien tutkimuksien valossa > Tonttien saatavuus ja sijainti

Jos tonttien saatavuudessa on rajoituksia, tonttien hinnoista muodostuu merkittävä tekijä asuntojen hintoihin. Kun tällaisissa kaupungeissa markkinoihin iskee järjetön innostuneisuus, asuntojen ostajat muuttuvat aggressiivisiksi, ja jopa epätoivoisiksi, tekemällä tarjouksia asunnoista, joihin he eivät ole edes kunnolla tutustuneet. Joskus asunnot myydään yli pyydetyn hinnan jo ensimmäisenä päivänä. Hintojen nousu tekee ostajista epätoivoisia ja he alkavat pelätä, että kohta hinnat nousevat niin korkealle, ettei heillä ole enää varaa ostaa asuntoa (mikä nostaa hintoja vielä lisää). Vaikka tonttien hinnat muodostavat merkittävän osan asuntojen hinnoista, tällaisissa kaupungeissa järjettömässä innostuneisuudessa ihmiset sortuvat ajattelemaan, että tonttien hinnat jatkavat nousuaan. Tällaista harhaa voi ruokkia alueeseen liittyvät tarinat uudesta aikakaudesta, ostajien liiallinen itsevarmuus (jota on ruokkinut lähihistorian hintojen nousu) ja maaginen ajattelu liittyen alueen hohdokkuuteen.
Hohdokkaalla alueella asumisesta voi olla jotain taloudellistakin hyötyä ja ihmiset nauttivat asua siellä, mutta siellä asuvat sortuvat helposti maagiseen ajatteluun; koska he haluavat asua siellä ja omistavat sieltä asunnon, he ajattelevat kasvavan joukon muitakin ihmisiä haluavan asua siellä ja ostaa sieltä asunnon. Tästä seuraa hohdokkaan alueen muita nopeampi hintatason nousu. Todellisuudessa hohdokkaalla alueella asuva ei saavuta kovin merkittävästi mainetta tai etua. Jos alueen hinnat nousevat niin korkealle ansiotasoon nähden, että ihmisten tulot eivät riitä kunnollisen asunnon ostamiseen, alkavat ostajat kyseenalaistaa hintatasoa. Vaikka jollakin hetkellä näyttäisi jokin yritystoiminta sidotuksi johonkin tiettyyn alueeseen, uusia alueita syntyy jatkuvasti ja liian korkea hintataso toimii hyvänä motivaationa siirtää yritystoiminta halvempaan alueeseen. Lisäksi korkea hintataso luo poliittista painetta rakentamista estävien rajoituksien vähentämiseksi, mikä jossakin vaiheessa lisää tarjontaa ja laskee hintoja.
Kirjallisuutta

B. Barot ja K. Takala: House Prices and Inflation: A Cointegration Analysis for Finland and Sweden.  (Bank of Finland discussion papers 12/98)  Bank of Finland, 1998. .
Claessens - Kose - Terriones: What happens during recessions, crunches and busts.  (IMF Working Paper 08/274)  IMF, 2008.  (Julkaistu myös internetissä)
Hilbers - Hoffmaister - Banerji - Shi: House price developments in Europe - a comparison.  (IMF Working Paper 08/211)  IMF, 2008.  (Julkaistu myös internetissä)
Hirata - Kose - Otrok - Terrones: Global house price fluctuations - synchronization and determinants.  (IMF Working Paper 13/38)  IMF, 2008.  (Julkaistu myös internetissä)
Igan - Loungani: Global housing cycles.  (IMF Working Paper 12/217)  IMF, 2008.  (Julkaistu myös internetissä)
Jarkko Kivistö: An assessment of housing price developments against various measures.  (Bank of Finland Bulletin 3/2012)  Bank of Finland, 2012.  (Julkaistu myös internetissä (Arkistoitu – Internet Archive))
Seppo Laakso: Asuntomarkkinoiden alueellinen kehitys Suomessa 1980- ja 1990-luvulla.  (VATT-keskustelualoitteita 221)  Valtion taloudellinen tutkimuskeskus, 2000.  (Julkaistu myös internetissä (Arkistoitu – Internet Archive))
Hans Lind: Price bubbles in housing markets: Concept, theory and indicators.  (International Journal of Housing Markets and Analysis, 2:1, pp 78-90)  Emerald, 2008.
Katja Taipalus: A global house price bubble? Evaluation based on a new rent-price approach.  (Bank of Finland Discussion Papers 29/2006)  Bank of Finland, 2006.  (Julkaistu myös internetissä[vanhentunut linkki])
Aiheesta muualla

Hienoa, jos asuntokupla puhkeaa, Sami Rainiston kolumni Talouselämä-lehdessä 4.1.2006 (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaarlo Jännäri: Toimintakertomus 2006 »  Johtaja Jännärin katsaus  helmikuu 2007. Rahoitustarkastus. Arkistoitu 29.4.2007. Viitattu 19.6.2007.
Asuntojen hinnat ja hinnan arviointi | Asuntosuomi.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Findikaattori - Osakeasuntojen hintakehitys (aikasarja vuodesta 1988 alkaen)
Robert Shillerin esitys Yhdysvaltain inflaatiokorjatusta asuntojen hintaindeksistä (Home-Price Index), rakennuskustannuksista (Building-Cost Index) sekä väestökehityksestä (Population) ja pitkistä koroista (Yield on 10-Year
Treasury Bond) ajanjaksolta 1890-2004.
Tiina Pihlajamäki

Tiina Pihlajamäki
Tiina Pihlajamäki (s. 2. tammikuuta 1966 Turku) on suomalainen opettaja, kirjailija, kuvataiteen harrastaja ja yksityinen elinkeinonharjoittaja.
Pihlajamäen esikoisteokselle Siitä ei voi kertoa myönnettiin Olvi-säätiön kirjallisuuspalkinto vuonna 2003. Kirja kertoo nuoresta tytöstä, joka päätyy vankileirikokemuksiensa jälkeen todistajaksi sotarikostuomioistuimeen. Pihlajamäen toinen kirja Rant. Ta. Li. (2006) kuvaa erilaisten lasten asemaa yhteiskunnassa lapsen silmien kautta.
Vuonna 2015 Pihlajamäki kehitti liikuntakerho Temppukerhon lapsille, joilla on motorisia, oppimis- tai keskittymisvaikeuksia tai sosiaalisia ongelmia.
Syksyllä 2021 Pihlajamäki julkaisi tietokirjan Kadonnut Turku, jossa kerrotaan Turusta purettujen rakennusten tarinoita kuvan ja sanan keinoin.
Teokset

Siitä ei voi kertoa.  Atena kustannus, 2003.  ISBN 951-796-320-3
Rant. Ta. Li..  Atena kustannus, 2006.  ISBN 951-796-420-X
Kadonnut Turku.  Tmi Tiina Pihlajamäki, 2021.  ISBN 978-952-94-5556-0
Palkinnot

Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokas 2003
Olvi-säätiön kirjallisuuspalkinto 2003
Aiheesta muualla

Tiina Pihlajamäen kotisivut
Rossi, Leena: Kurkistus erilaisten lasten elämään  Agricolaverkko.fi 24.5.2022. Viitattu 24.7.2022. Kirja-arvostelu.
Al Bayaty, Amira: Sota nuoren tytön silmin  Kiiltomato.net 15.10.2003. Viitattu 24.7.2022. Kirja-arvostelu.
Athene Khalkioikoksen temppeli

| Athene Khalkioikoksen temppeli |
| --- | --- |
 Athene Khalkioikoksen temppelin raunioita.
Sijainti:  Spárti, Lakonia, Peloponnesos, Kreikka
Koordinaatit:  37°4′59″N, 22°25′24″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  noin 500-luku eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Athene Khalkioikoksen temppeli oli antiikin aikainen Athene-jumalattarelle omistettu kreikkalainen temppeli Spartan kaupungissa Kreikassa. Se sijaitsi Spartan akropoliilla eli linnavuorella.
Historia

Athene Khalkioikos, joka tunnettiin myös nimellä Athene Poliukhos (Polioukhos), oli Spartan kaupungin suojelijatar. Tämän temppeli oli Spartan merkittävimpiä pyhäkköjä. Kreikkalaisessa mytologiassa temppelin rakentamisen aloitti Tyndareus. Temppeli jäi kuitenkin kesken ja valmistui vasta myöhemmin. Historiallisesti tiedetään, että temppelin paikalla oli pyhäkkö viimeistään geometrisella kaudella 700-luvulla eaa. Temppeli rakennettiin uudestaan arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Temppelin alkuperäiseksi suunnittelijaksi mainitaan Bathykles Magnesialainen ja sen loppuunsaattajaksi tai uuden temppelin suunnittelijaksi arkkitehti ja kuvanveistäjä Gitiadas.
Temppeliin liittyi vuosittainen Athinaia-juhla. Siihen kuului sotapukuisten spartalaisten muodostama kulkue sekä eforien valvonnassa toimitettu uhri. Temppelin ympäristöön sijoittuivat myös monet muut kaupungin juhlat.
Thukydides kertoo, että sotapäällikkö Pausanias meni temppeliin turvananojaksi oltuaan syytettynä vehkeilystä persialaisten kanssa. Spartalaiset kuitenkin lukitsivat hänet temppeliin ja näännyttivät hänet kuoleman partaalle. Hänet saatiin kuitenkin kannettua ulos temppelistä juuri ennen kuolemaa, millä yritettiin välttää pyhäinhäväistys. Temppelistä hakivat turvaa myös muun muassa Lykurgos ja Agis.
Temppelin alueen arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuonna 1907. Kaivaukset suoritti British School at Athens eli brittiläinen arkeologinen koulu Ateenassa.
Rakennus ja löydökset

Temppeli edusti mitä todennäköisimmin doorilaista tyyliä. Se oli sijoitettu Spartan suhteellisen matalan akropoliin länsipäähän sen korkeimmalle kohdalle, ja se sijaitsi myöhemmin roomalaisella ajalla rakennetun Spartan teatterin pohjoispuolella. Temppelin ympärillä oli laajahko pyhäkköalue eli temenos, jossa oli myös muita pyhäköitä, kuten erillinen Athene Erganen pyhäkkö. Pyhäkköalueen ympärillä oli stoa tai muu pylväikkö.
Temppeli oli koristeltu sisältä pronssisilla levyillä, mihin viittaa myös jumalattaren epiteetti Khalkioikos, ”Pronssitalo[ssa asuva]”. Laattojen kuvitus esitti mytologisia aiheita, kuten Herakleen urotöitä, Dioskuurien seikkailuita, Hefaistosta vapauttamassa äitinsä tämän kahleista, nymfejä aseistamassa Perseuksen Medusaa vastaan, sekä muun muassa Poseidonia ja Amfitritea. Temppelissä oli myös pronssinen kuvapatsas tai patsaita, jotka kuvasivat Athenen syntyä Zeuksen päästä. Myös veistokset ja pronssilevyt lienevät olleet Gitiadaan työtä.
Temppelin alttari sijaitsi tavan mukaan ulkopuolella sen edustalla. Alttarin lähellä oli kaksi Pausaniaan patsasta, jotka Delfoin oraakkeli oli määrännyt hyvitykseksi tämän kohtalosta, sekä muun muassa Afrodite Ambologeran sekä veljesten Uni ja Kuolema patsaat. Myös Pausaniaan hauta oli lähellä temppeliä.
Temppelistä ei ole löytynyt juurikaan raunioita lukuun ottamatta joukkoa pronssilevyjä, joista osassa on ollut naulat tallella, ja pronssisia koristeluita. Temppelin paikka on päätelty näiden sekä muiden kaivauksissa löytyneiden merkkien, kuten lukuisten votiivilahjojen, avulla. Temppelin raunioista on löydetty myös paljon keramiikkaa protogeometriselta kaudelta lähtien, klassiselta kaudelta muun muassa panateenalaisten amforoiden osia sekä pronssiastioita ja norsunluisia esineitä, sekä arkaaiselta kaudelta peräisin oleva ”Leonidaaksi” kutsuttu marmoriveistos, joka on nykyisin Spártin arkeologisessa museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Athene Khalkioikoksen temppeli Wikimedia Commonsissa
Gorgon pää. Athene Khalkioikoksen temppelin pronssisia koristeluita. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.
Athribites

| Athribites> Ἀθριβίτης𓈪 |
| --- | --- |
 Nomoksen sijainti.
Sijainti
 Athribites
Koordinaatit:  30°45′0″N, 31°15′0″E
Valtio:  Egypti
Historia
Tyyppi:  nomos
Ajanjakso:  muinainen Egypti kreikkalainen ja roomalainen Egypti
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Ala-Egypti
Numero:  10. (L10)
Pääkaupunki:  Athribis
Aiheesta muualla
  Athribites Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Athribites (m.kreik. Ἀθριβίτης νομός, Athribitēs nomos), egyptiläisittäin Kem-wer tai Ka-kem (egypt. 𓈪, Km-wr, Kꜣ-km), oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ala-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen kymmenes nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Musta härkä”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Kem-ur, Ka-khem, Ka-ka'm ja Ka-qem. Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella L10.
Maantiede

Athribiteen nomos oli yksi Ala-Egyptin kahdestakymmenestä nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen kymmenes nomos. Nomos sijaitsi Niilin suiston eteläosan keskellä heti Niilin suuhaarojen haarautumakohdan pohjoispuolella. Sen länsipuolella sijaitsivat Letopoliteen (L02) ja Prosopiteen (L04) nomokset, pohjoispuolella Busiriteen (L09) ja Leontopoliteen (L11) nomokset, ja itäpuolella Heliopoliteen (L13) ja Bubastiteen (L18) nomokset.
Nomoksen pääkaupunki (mētropolis) oli Athribis eli egyptiläisittäin Hut-herib/Hut-ta-heri-ib(et) (nyk. Tell Atrib).