stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
John Sjöholm
Perhe ja koulutus

Sjöholmin vanhemmat olivat työnjohtaja Johannes Wilhelm Sjöholm ja Hilda Maria Teckenberg. Hän kävi kansakoulun.
Sotilasura

Sjöholm työskenteli koneenkäyttäjänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 18. elokuuta 1916. Täydennysjoukosta hänet siirrettiin 5. joulukuuta 1916 pataljoonan 4. komppaniaan ja edelleen 7. joulukuuta 1916 2. komppaniaan. Hänet siirrettiin vielä 11. heinäkuuta 1917 pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Saksassa olo aikanaan hän suoritti myös moottoriajoneuvojen ohjaajakurssin Libaussa.
Sjöholm saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. jääkärirykmentin konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla ja Tampereella, jossa hän kaatui 3. huhtikuuta 1918. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Espoossa. Hänet on haudattu Espooseen yksityishautaan.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Varavääpeli 11. helmikuuta 1918 |    |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki |
Jääkäripataljoona 27:n konekiväärikomppania.
Sitruunahemppo

| Sitruunahemppo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peipot Fringillidae
Suku::  Tiklit Carduelis
Laji::  citrinella
Kaksiosainen nimi
 Carduelis citrinella  (Pallas, 1764) 
Synonyymit
 Serinus citrinella 
Katso myös
   Sitruunahemppo Wikispeciesissä   Sitruunahemppo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sitruunahemppo (Carduelis citrinella) on Euroopassa, pääosin Espanjan vuoristoissa ja Sveitsissä, pesivä peippojen heimoon kuuluva pieni varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Sitrunahempon pituus on 11–13 cm ja paino 11–14 g.  Se on vihervarpusta muistuttava pieni peippolintu, jonka siivellä on kaksi keltaista juovaa. Niskassa ja kaulassa on harmaata, yläperä on kellanvihreä. Linnun pyrstö on kokonaan tumma. Nuori lintu on melko yksivärisen harmaanruskea. Laulu muistuttaa tiklin ja vihervarpusen viserrystä.
Sitruunahemposta tunnetaan kaksi alalajia. Nimialalaji citrinella esiintyy mantereella, corsicana Korsikassa ja Sardiniassa. Corsicana on vähemmän vihertävä kuin citrinella.
Vanhoilla linnuilla on täydellinen sulkasato loppukesällä.
Esiintyminen

Euroopan ja samalla koko maailman sitruunahemppopopulaatio on kooltaan 250 000–280 000 paria eli 500 000–640 000 yksilöä. Pääosa pesii Espanjan vuoristoissa ja loput enimmäkseen Sveitsissä. Sitruunahemppo on tavattu Suomessa kerran, 17.5.–2.7.1995 Kirkkonummella.
Elinympäristö

Sitruunahempon elinympäristöä ovat vuoristoiset havumetsät.
Lisääntyminen

Sitruunahempon pesä on puussa. Munia on tavallisesti neljä, ja naaras hautoo niitä noin kaksi viikkoa. Poikaset lähtevät pesästä 17–18 päivän ikäisinä. Sitruunahemppo pesii usein kahdesti kesässä.
Ravinto

Laji syö siemeniä, poikasaikana myös selkärangattomia eläimiä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Sitruunahemppo (Carduelis citrinella)
ITIS: Carduelis citrinella (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Carduelis citrinella, citril finch (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q206550  Wikispecies: Carduelis citrinella  ADW: Carduelis_citrinella  Avibase: 039E0011AA4F1420  BirdLife: 22720062  BOW: citfin1  CoL: R6J9  eBird: citfin1  EoL: 45515748  EPPO: SERNCI  EUNIS: 101296  EURING: 16440  Fauna Europaea: 97467  Fauna Europaea (new): 7d403e5c-1743-4520-874a-165591d2133f  GBIF: 2494632  iNaturalist: 9237  ITIS: 729200  IUCN: 22720062  NBN: NHMSYS0021003416  NCBI: 632108  Observation.org: 199316  Open Tree of Life: 119724  TSA: 3490  Xeno-canto: Carduelis-citrinella  Laji.fi: MX.36245 
Sitruunahempon munia.
Luettelo Suomen hallintopitäjistä

Suomen hallintopitäjät vuonna 1635.
Tämä artikkeli on luettelo Suomen hallintopitäjistä. Hallintopitäjät olivat Suomen verotusta käsittelevissä lähteissä (voudintileissä ja läänintileissä) käytettyjä aluekokonaisuuksia Ruotsin vallan aikana (1540–1809). Verohallintopitäjät katoavat lähteistä vuoden 1830 paikkeilla ja viimeisetkin jäänteet häviävät vuoteen 1870 mennessä.

Siirry kirjaimeen → A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z Å Ä Ö
A

Alajärven hallintopitäjä (eriytyi Pietarsaaren hallintopitäjästä 1776)
Alatornion hallintopitäjä (katso Tornion hallintopitäjä)
Alavuden hallintopitäjä (eriytyi Ilmajoen hallintopitäjästä 1776)
Antrean hallintopitäjä (eriytyi Jääsken hallintopitäjästä 1721)
Asikkalan hallintopitäjä (eriytyi Hollolan hallintopitäjästä 1445)
E

Elimäen hallintopitäjä (eriytyi Pyhtään hallintopitäjästä 1652)
Eräjärven hallintopitäjä (eriytyi Oriveden hallintopitäjästä 1778)
Espoon hallintopitäjä
Euran hallintopitäjä
Eurajoen hallintopitäjä
F

Finströmin hallintopitäjä
Föglön hallintopitäjä
H

Hailuodon hallintopitäjä (eriytyi Salon hallintopitäjästä 1609)
Halikon hallintopitäjä
Hammarlandin hallintopitäjä
Hattulan hallintopitäjä
Hauhon hallintopitäjä
Helsingin hallintopitäjä
Hiitolan hallintopitäjä (katso Tiuralan hallintopitäjä)
Hollolan hallintopitäjä
Huittisten hallintopitäjä
Hyrynsalmen hallintopitäjä (eriytyi Paltamon hallintopitäjästä 1789)
Hämeenkyrön hallintopitäjä eli Kyrön hallintopitäjä
I

Iin hallintopitäjä
Iisalmen hallintopitäjä (eriytyi Tavinsalmen hallintopitäjästä 1627)
Ikaalisten hallintopitäjä (eriytyi Hämeenkyrön hallintopitäjästä 1722)
Ilmajoen hallintopitäjä (eriytyi Kyrön hallintopitäjästä 1609)
Ilomantsin hallintopitäjä
Impilahden hallintopitäjä (eriytyi Suistamon hallintopitäjästä 1721)
Inkoon hallintopitäjä
Isonkyrön hallintopitäjä (katso Kyrön hallintopitäjä)
J

Jaakkiman hallintopitäjä (eriytyi Kurkijoen hallintopitäjästä 1728)
Janakkalan hallintopitäjä
Jomalan hallintopitäjä
Joroisten hallintopitäjä (eriytyi Juvan hallintopitäjästä 1642)
Joukio-Koitsanlahti-Parikkalan hallintopitäjäselvennä (eriytyi Kurkijoen hallintopitäjästä 1612)
Joutsenon hallintopitäjä (eriytyi Lappeen hallintopitäjästä 1652)
Juvan hallintopitäjä
Jämsän hallintopitäjä
Jääsken hallintopitäjä
K

Kaarinan hallintopitäjä
Kaarlelan hallintopitäjä (katso Kokkolan hallintopitäjä)
Kajaanin hallintopitäjä (1609–1647)
Kalajoen hallintopitäjä
Kalvolan hallintopitäjä
Kangasalan hallintopitäjä
Kangasniemen hallintopitäjä (eriytyi Pieksämäen hallintopitäjästä 1664)
Karjaan hallintopitäjä
Karjalohjan hallintopitäjä (eriytyi Pohjan hallintopitäjästä 1624)
Karkun hallintopitäjä
Kemin hallintopitäjä
Kemijärven hallintopitäjä (eriytyi Kemin hallintopitäjästä 1789)
Kemin Lapin hallintopitäjä (liitetty Suomeen 1809)
Kemiön hallintopitäjä
Kerimäen hallintopitäjä (eriytyi Säämingin hallintopitäjästä 1647)
Kesälahden hallintopitäjä (eriytyi Uukuniemen hallintopitäjästä 1721)
Keuruun hallintopitäjä (eriytyi Ruoveden hallintopitäjästä 1777)
Kirkkonummen hallintopitäjä
Kirvun hallintopitäjä (eriytyi Antrean hallintopitäjästä 1721, palautui Antrean hallintopitäjään 1744)
Kiskon booliselvennä (eriytyi Pohjan hallintopitäjästä 1666)
Kiteen hallintopitäjä (eriytyi Sortavalan hallintopitäjästä 1612)
Kivennavan hallintopitäjä
Koiviston hallintopitäjä
Kokemäen hallintopitäjä
Koitsanlahden hallintopitäjä (katso Joukion hallintopitäjä)
Kokkolan hallintopitäjä eli Kaarlelan hallintopitäjä
Korppoon hallintopitäjä
Kruunupyyn hallintopitäjä (eriytyi Kokkolan hallintopitäjästä 1609)
Kuhmalahden hallintopitäjä (eriytyi Kangasalan hallintopitäjästä 1778)
Kulsialan hallintopitäjä
Kumlingen hallintopitäjä
Kuopion hallintopitäjä (Tavinsalmen hallintopitäjä)
Kuoreveden hallintopitäjä (eriytyi Oriveden hallintopitäjästä 1778)
Kuortaneen hallintopitäjä (eriytyi Lapuan hallintopitäjästä 1776)
Kurkijoen hallintopitäjä
Kuusamon hallintopitäjä (liitetty hallinnollisesti Suomeen 1775)
Kymin hallintopitäjä (eriytyi Vehkalahden hallintopitäjästä 1699)
Kyröselvennä eli Isonkyrön hallintopitäjä
Kyrön hallintopitäjä (katso Hämeenkyrön hallintopitäjä)
Kälviän hallintopitäjä (eriytyi Kokkolan hallintopitäjästä 1646–1648)
Köyliön neljännesselvennä (yhdistetty Euran hallintopitäjään 1663–1664)
L

Laihian hallintopitäjä (eriytyi Kyrön hallintopitäjästä 1609)
Laitilan hallintopitäjä
Lammin hallintopitäjä
Lapinjärven hallintopitäjä (eriytyi Pyhtään hallintopitäjästä 1699)
Lappeen hallintopitäjä
Lapin hallintopitäjä
Lapuan hallintopitäjä (eriytyi Kyrön hallintopitäjästä 1609)
Lapväärtin hallintopitäjä (eriytyi Närpiön hallintopitäjästä 1609)
Laukaan hallintopitäjä (eriytyi Rautalammin hallintopitäjästä 1777)
Lehijärven hallintopitäjä
Lemlandin hallintopitäjä
Lempäälän hallintopitäjä
Lemun hallintopitäjä
Leppävirran hallintopitäjä (eriytyi Tavinsalmen hallintopitäjästä 1642)
Liedon hallintopitäjä
Limingan hallintopitäjä
Liperin hallintopitäjä (eriytyi Ilomantsin hallintopitäjästä 1612)
Lohjan hallintopitäjä
Lohtajan hallintopitäjä (eriytyi Kokkolan hallintopitäjästä noin 1580)
Loimaan hallintopitäjä
Loimon hallintopitäjä (katso Portaan hallintopitäjä)
Lopen hallintopitäjä
Luumäen hallintopitäjä (eriytyi Lappeen hallintopitäjästä 1652)
Längelmäen hallintopitäjä (eriytyi Pälkäneen hallintopitäjästä 1676)
M

Maalahden hallintopitäjä (eriytyi Mustasaaren hallintopitäjästä 1609)
Maarian hallintopitäjä
Marttilan hallintopitäjä
Maskun hallintopitäjä
Merimaskun hallintopitäjä (eriytyi Maskun hallintopitäjästä 1635)
Messukylän hallintopitäjä (eriytyi Pirkkalan hallintopitäjästä 1701)
Mikkelin hallintopitäjä (syntyi Visulahden hallintopitäjän ja Pellosniemen hallintopitäjän osista 1664)
Mouhijärven hallintopitäjä (eriytyi Karkun hallintopitäjästä 1722)
Muhoksen hallintopitäjä (eriytyi Oulun hallintopitäjästä 1777)
Muolaan hallintopitäjä
Mustasaaren hallintopitäjä
Muurlan lääniselvennä
Mynämäen hallintopitäjä
Mäntyharjun hallintopitäjä (eriytyi Ristiinan hallintopitäjästä 1671)
Mäntyharjun hallintopitäjäselvennä (Lappeen hallintopitäjän puoliselvennä; eriytyi Taipalsaaren hallintopitäjästä 1683)
Mäskälän hallintopitäjä
N

Nauvon hallintopitäjä
Nousiaisten hallintopitäjä
Nurmijärven hallintopitäjä (muodostettu Lopen hallintopitäjän, Vihdin hallintopitäjän ja Helsingin hallintopitäjän osista 1775)
Närpiön hallintopitäjä
O

Oriveden hallintopitäjä (eriytyi Kangasalan hallintopitäjästä 1701)
Oulun hallintopitäjä (eriytyi Limingan hallintopitäjästä 1609)
Oulunjärven hallintopitäjä (1555–1585)
P

Padasjoen hallintopitäjä
Paimion hallintopitäjä
Paltamon hallintopitäjä
Paraisten hallintopitäjä
Parikkalan hallintopitäjä (katso Joukion hallintopitäjä)
Pellosniemen hallintopitäjä (lakkautettiin 1663)
Pernajan hallintopitäjä
Perniön hallintopitäjä
Petäjäveden hallintopitäjä (eriytyi Rautalammen hallintopitäjästä ja Jämsän hallintopitäjästä 1777)
Pieksämäen hallintopitäjä (eriytyi Visulahden hallintopitäjästä 1643)
Pielisjärven hallintopitäjä (eriytyi Ilomantsin hallintopitäjästä 1631)
Pietarsaaren hallintopitäjä
Piikkiön hallintopitäjä
Pirkkalan hallintopitäjä
Pohjan hallintopitäjä
Portaan hallintopitäjä eli Someron hallintopitäjä, keskiajalla Loimon hallintopitäjä
Porvoon hallintopitäjä
Pudasjärven hallintopitäjä (eriytyi Iin hallintopitäjästä 1703)
Puumalan hallintopitäjä (eriytyi Säämingin hallintopitäjästä 1635)
Pyhtään hallintopitäjä
Pyhäjoen hallintopitäjä (eriytyi Salon hallintopitäjästä 1574)
Pyhäjärven hallintopitäjä (eriytyi Sakkolan hallintopitäjästä 1631–1635)
Pälkjärven hallintopitäjä (eriytyi Ilomantsin hallintopitäjästä 1612)
Pälkäneen hallintopitäjä
Pälkäneen neljännesselvennä (eriytyi Kangasalan hallintopitäjästä 1778)
Pöytyän hallintopitäjä
R

Raision hallintopitäjä
Rannan hallintopitäjä (katso Salon hallintopitäjä)
Rantasalmen hallintopitäjä
Rautalammin hallintopitäjä (eriytyi Sysmän hallintopitäjästä 1561)
Raudun hallintopitäjä
Rengon hallintopitäjä
Ristiinan hallintopitäjä (syntyi Pellosniemen hallintopitäjän osasta 1664)
Rovaniemen hallintopitäjä (eriytyi Kemin hallintopitäjästä 1789)
Ruokolahden hallintopitäjä (eriytyi Jääsken hallintopitäjästä 1572)
Ruoveden hallintopitäjä (eriytyi Pirkkalan hallintopitäjästä 1565)
Ruskealan hallintopitäjä (eriytyi Pälkjärven hallintopitäjästä 1721)
Rymättylän hallintopitäjä
Räisälän hallintopitäjä
S

Saarijärven hallintopitäjä (eriytyi Rautalammin hallintopitäjästä 1777)
Saarioisten hallintopitäjä
Sakkolan hallintopitäjä
Salmin hallintopitäjä
Salon hallintopitäjä eli Saloisten hallintopitäjä, keskiajalla Rannan hallintopitäjä
Saltvikin hallintopitäjä
Sauvon hallintopitäjä
Savitaipaleen hallintopitäjä (eriytyi Taipalsaaren hallintopitäjästä 1652)
Siikajoen hallintopitäjä (eriytyi Salon hallintopitäjästä 1703)
Sipoon hallintopitäjä
Siuntion hallintopitäjä
Someron hallintopitäjä (katso Portaan hallintopitäjä)
Sortavalan hallintopitäjä
Sotkamon hallintopitäjä (eriytyi Paltamon hallintopitäjästä 1681)
Suistamon hallintopitäjä (eriytyi Sortavalan hallintopitäjästä 1612)
Sulkavan hallintopitäjä (eriytyi Säämingin hallintopitäjästä 1640)
Sundin hallintopitäjä
Suojärven hallintopitäjä (eriytyi Sortavalan hallintopitäjästä 1612)
Sysmän hallintopitäjä
Säkkijärven hallintopitäjä
Sääksmäen hallintopitäjä
Säämingin hallintopitäjä
T

Taipalsaaren hallintopitäjä (eriytyi Lappeen hallintopitäjästä 1555)
Taivassalon hallintopitäjä
Tammelan hallintopitäjä (eriytyi Portaan hallintopitäjästä 1676)
Tavinsalmen hallintopitäjä (katso Kuopion hallintopitäjä)
Tenholan hallintopitäjä
Tennilän hallintopitäjä
Teuvan hallintopitäjä (eriytyi Närpiön hallintopitäjästä 1794–1796)
Tiurala-Hiitolan hallintopitäjäselvennä (eriytyi Kurkijoen hallintopitäjästä 1612; Tiurala on Hiitolan vanha rinnakkaisnimi)
Tohmajärven hallintopitäjä (eriytyi Ilomantsin hallintopitäjästä 1612)
Tornion hallintopitäjä / Alatornion hallintopitäjä (liitetty Suomeen 1809)
Tornion Lapin hallintopitäjä (liitetty Suomeen 1809)
Tuuloksen hallintopitäjä
Tyrvään hallintopitäjä
U

Ulvilan hallintopitäjä
Uskelan hallintopitäjä (eriytyi Halikon hallintopitäjästä 1732)
Uukuniemen hallintopitäjä (eriytyi Kurkijoen hallintopitäjästä 1612)
Uudenkaarlepyyn hallintopitäjä (eriytyi Pietarsaaren hallintopitäjästä 1609)
Uudenkirkon hallintopitäjäselvennä
Uudenkylän hallintopitäjä / Villähteen hallintopitäjä (muodostettu Hollolan hallintopitäjän ja Tennilän hallintopitäjän osista 1541)
V

Valkealan hallintopitäjä (eriytyi Vehkalahden hallintopitäjästä 1699; osa eriytyi Lappeen hallintopitäjästä 1721)
Valkjärven hallintopitäjä (eriytyi Muolaan hallintopitäjästä 1744)
Vehkalahden hallintopitäjä
Vehmaan hallintopitäjä
Vesilahden hallintopitäjä
Viipurin hallintopitäjä
Vihdin hallintopitäjä
Viitasaaren hallintopitäjä (eriytyi Rautalammin hallintopitäjästä 1777)
Villähteen hallintopitäjä (katso Uudenkylän hallintopitäjä)
Virolahden hallintopitäjä
Virrat-Ähtärin hallintopitäjä (eriytyi Ruoveden hallintopitäjästä 1777)
Visulahden hallintopitäjä (lakkautettiin 1663)
Vähänkyrön hallintopitäjä (eriytyi Kyrön hallintopitäjästä 1609)
Vöyrin hallintopitäjä (eriytyi Kyrön hallintopitäjästä 1609)
Y

Ylitornion hallintopitäjä (eriytyi Tornion hallintopitäjästä 1618)
Ä

Ähtärin hallintopitäjä (katso Virrat-Ähtärin hallintopitäjä)
Aiheesta muualla

Jutikkala, Eino (toim.): Suomen historian kartasto.  (2. uudistettu painos)  Porvoo:  WSOY, 1959.
Matti Lukkarila

Matti Juhani Lukkarila (s. 12. tammikuuta 1955 Utajärvi)  on suomalainen elokuvatutkija. Hän on toimi vuodesta 1993 vuoteen 2022 Kansallisen audiovisuaalisen instituutin ja sen edeltäjän Suomen elokuva-arkiston johtajana.
Henkilöhistoria

Matti Lukkarila syntyi vaihdemies Heikki Lukkarilan ja Martta Isoahon perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1980 on Liisa Sinikka Härmä. Lukkarila varttui Oulussa ja innostui elokuvista jo koulupoikana. Vuonna 1974 ylioppilaaksi tullut Lukkarila opiskeli Oulun yliopistossa ja vuodesta 1985 Länsi-Berliiniissä ja eteni tohtoritutkintoon asti. Oulun yliopistossa 1991 tarkastetun väitöskirjan aiheena olivat unkarilaisen Béla Balázsin elokuvateoriat. 1990-luvun alussa Lukkarila toimi vierailevana tutkijana Wisconsinin yliopiston elokuvatutkimusyksikössä Wisconsin Center for Film and Theater Research.
Julkaisuja

Teatterielämää Oulussa vuosina 1879–1905 : luetteloita ja hiukan tulkintaa. Oulun ja sen lähiympäristön sanataide -tutkimusprojekti, 1981. ISBN 951-99328-6-0.
Etsijät, 1983
Kun hirviöt heräävät: kauhu ja taide, 1986 (toim. Raimo Kinisjärven kanssa)
Elokuvateorian historia: artikkelikokoelma, 1989 (toim. Raimo Kinisjärven, Tarmo Malmbergin ja Tauno Malmbergin kanssa)
Sininen valo : Béla Balázs ja hänen elokuvateoriansa, 1991 (väitöskirja, julk. Pohjoinen, ISBN 951-749-141-7)
Elävän kuvan vuosikirja 1992, 1992 (Erkki Huhtamon kanssa)
Pietarin formalistit, 2000 (toim. Tapio Riihimäen kanssa)
Valentin Vaala, 2004 (Kimmo Laineen ja Juha Seitajärven kanssa).
Aki Sirkesalo

| Aki Sirkesalo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. heinäkuuta 1962
Kuollut: 26. joulukuuta 2004 (42 vuotta)
Ammatti:  muusikko säveltäjä sanoittaja sovittaja toimittaja
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  1992–2004
Tyylilajit:  rock, iskelmä
Soittimet:  laulu, kitara
Levy-yhtiöt:  Epic Records Sony Music Entertainment
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Aki Pekka Antero Sirkesalo (25. heinäkuuta 1962 Toijala – 26. joulukuuta 2004 Khao Lak, Thaimaa) oli suomalainen muusikko ja musiikkitoimittaja. Hän julkaisi uransa aikana viisi studioalbumia sekä yhden kokoelman, ja hänen levyjään on myyty yli 100 000 kappaletta. Elämänsä viimeiset vuodet Sirkesalo asui perheensä kanssa Nurmijärven Klaukkalassa.
Elämäkerta

Aki Sirkesalo aloitti musiikkiharrastuksen seurakunnan puhallinorkesterissa ja kuorossa 10-vuotiaana ja jatkoi VPK:n torvisoittokunnassa. Sittemmin trumpetinsoitto vaihtui kitaraan ja musiikki rockiin.
Ensimmäinen varsinainen saavutus oli U-Puu-yhtyeen demo, joka soi Rockradiossa. Vuonna 1984 Aki Sirkesalo pääsi yhtyeensä Naamiot kanssa Rockin Suomen mestaruus -kisojen finaaliin. Yhtye hajosi pian kisojen jälkeen. Samana vuonna alkoi myös hänen juontajauransa Rockradiossa. Sirkesalon vuonna 1986 Raine Salon kanssa perustettu Giddyups teki kaksi levyä ja kiertueen Neuvostoliittoon vuonna 1989. Veeti Kallion, Sami Saaren ja Sasu Moilasen kanssa Sirkesalo jatkoi vuosikymmenen vaihteessa a cappella -yhtyeessä Veeti & The Velvets.
Sirkesalo sanoitti lähes kaikki kappaleet Mamin vuonna 1996 julkaistulle albumille Ympyrää, ja he esiintyivät keikoilla saman taustabändin säestyksellä.
Elämäkerta > Sirkesalon kuolema

42-vuotias Sirkesalo ilmoitettiin vaimonsa ja kahden lapsensa kanssa kadonneeksi Thaimaassa tapahtuneen vuoden 2004 tapaninpäivän Intian valtameren maanjäristyksen aiheuttamassa tsunamissa. Perhe oli Khao Lakissa lomamatkalla. Sirkesalon, hänen vaimonsa ja heidän lastensa ruumiit löydettiin ja tunnistettiin, minkä jälkeen heidät kuljetettiin Suomeen haudattaviksi. Sirkesalo perheineen on haudattu Akaan hautausmaalle.
Muuta

Kesällä 2016 Akaan kaupunki nimesi neljä tietä Sirkesalon uraa kunnioittaakseen: Sirkesalontie, Akinkuja, Levytie ja Musakuja.
Laulaja Jari Karjalainen on levyttänyt Sirkesalon julkaisemattomia kappaleita, syksyllä 2017 julkaistiin single "Tuhlattuja päiviä" ja keväällä 2018 "Minä ja ex".
Diskografia > Studioalbumit

Mielenrauhaa (1995)
Aika (1996)
Kissanelämää (1998)
Enkeleitä onko heitä (2001)
Sanasta miestä (2005) (postuumisti)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Halutuimmat (2002)
30 unohtumatonta laulua (2006)
Collections (2009)
The Essential (2011)
34 unohtumatonta (2013)
Filmografia

Viidakkokirja, 1967 – Korppikotka (ääni) (suomenkielinen versio vuodelta 1993)
Mari 17, 1990 – Marin poikaystävä
Viisasten kivi, 1996 – Korjaamon poika
Viidakkokirja 2, 2003 – Korppikotka (ääni)
Kirjallisuutta

Laura Haarala & Antti Luukkanen: Aki Sirkesalo – Musiikki soi. Into Kustannus, 2022. ISBN 9789523519718
Aiheesta muualla

Aki Sirkesalon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Aki Sirkesalon esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Aki Sirkesalon sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Aki Sirkesalon sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Aki Sirkesalon sovitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ylen Elävä arkisto: Aki Sirkesalo ja Lemmen jättiläiset Linnunradan pianobaarissa 1998 (video)
Ylen Elävä arkisto: Estradilla: Aki Sirkesalo Kokkolan Venetsialaisilla 2004 (video)
Aki Sirkesalo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet 
Muut:  Europeana
Sitadelli

Casale Monferraton kartta 1600-luvulta, missä kaupungin sitadelli näkyy tähtimäisenä rakennelmana vasemmalla.
Sitadelli (ital. cittadella, pikkukaupunki) on linnoitetuissa kaupungeissa sisin linna, keskuslinnoitus ja viimeinen turvapaikka, johon puolustaja vetäytyi ulompien linnoitteiden jouduttua vihollisen haltuun.
Sitadelli erottuu muista linnoista tai linnoituksista juuri urbaanin sijaintinsa vuoksi, mikä määritteli sen tehtävät osittain erilaisiksi. Sitadellien tarkoitus oli toisaalta toimia osana kaupungin puolustusta ulkopuolista uhkaa vastaan, mutta niiden toinen tehtävä oli suojella paikallista ylimystä ja hänen varuskuntaansa kapinoivilta kaupunkilaisilta erityisesti feodalismin aikana. Sitadellit olivat omistajiensa hallinnollisia tukikohtia ja usein myös vallan symboleita, joita ylimykset käyttivät sotaväen ohella perustelemaan olemassaolonsa tarpeellisuuden ja asemansa kaupunkilaisille, joiden edut olivat usein ristiriidassa aateliston etujen kanssa. Samoin valloittajat käyttivät valtaamiaan ja rakentamiaan sitadelleja sekä tukikohtina sotatoimilleen että lujittamaan valtaansa miehittämillään alueilla.
Termi otettiin käyttöön keskiajalla, jolloin sillä kuvattiin ajalle tyypillisiä suuria kaupunkilinnoituksia, mutta se on laajentunut kuvaamaan myös aiempia kaupunkilinnakkeita sekä myöhemmin rakennettuja sotilaslinnakkeita.
Yleistä

Sitadellit sijoitettiin tavallisesti hallitsevalle paikalle maastoon, kuten esimerkiksi kukkuloiden huipulle. Keskiajan suuret sitadellit rakennettiin usein samoille paikoille, joissa oli ollut aikaisempia linnoitusjärjestelmiä. Osa käytti hyväkseen vanhoja linnoitusrakenteita ja jotkin säilyneistä sitadelleista sisältävät osia eri vuosisadoilta ja aikakausilta. Osa rakennettiin niille ydinalueille, joihin kaupunkien asutus oli alun perin syntynyt ja joista se oli lähtenyt kehämäisesti kasvamaan. Niitä pystytettiin myös paikoille, joissa ei ollut aiempaa rakentamista.
Jotkin sitadellit liittyivät rakenteiltaan kaupunkiensa muureihin tai muihin linnoitusjärjestelmiin, mutta yleensä sitadelleja rakennuttaneet ylimykset eivät halunneet olla puolustuksellisesti riippuvaisia niitä ympäröivistä kaupungeista. Useissa sitadelleissa olikin ainakin kaksi erillistä puolustettavaa porttia, joista toisesta oli kulku kaupunkiin ja toisesta suoraan kaupungin ulkopuolelle. Järjestely mahdollisti puolustautumisen myös kaupungin suunnasta tulevaa uhkaa kohtaan, olipa kyseessä sen vallannut ulkopuolinen vihollinen tai kapinoivat kaupunkilaiset.