stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tornionjoen vesistö
Vesistöalueen piirteitä > Sivujokia

Taulukkoon on koottu suurimmat Tornionjokeen yhtyvistä sivujoista. Lähteet on mainittu oikeassa reunassa tai taulukon alla.
| yhtymäkohta (km suusta ) | nimi (suomi, meän kieli) | nimi (ruotsi) | nimi (pohjoissaami) | pituus (km) | valuma-alue (km²) | virtaama (MQ m³/s) | lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 48 | Martimojoki |  |  | 38 | 365 | 6,0 |  |
| 66 | Armasjoki | Armasjoki |  | 5 | 596 | 6,2 | 1, |
| 77 | Tengeliönjoki | Tengeliönjoki |  | 35 | 3 118 | 32,0 |  |
| 85 | Soukolojoki | Soukolojoki |  | 2 | 388 | 4,0 | 1,3 |
| 115 | Kuittasjoki | Kuittasjoki |  | 1 | 275 | 2,7 | 1,3 |
| 117 | Paamajoki |  |  | 4 | 107 |  | 2, |
| 132 | Pentäsjoki | Pentäsjoki |  | 63 | 596 | 4,6 | 1, |
| 148 | Naamijoki | Naamijoki |  | 49 | 1 266 | 7,7 |  |
| 180 | Muonionjoki | Muonioälven |  | 230 | 14 580 | 165,0 | 1, |
|  | Käymäjoki | Käymäjoki |  | 25 | 194 | 1,9 | 1,3 |
|  | Lainiojoki | Lainioälven | Lávnjiteatnu | 266 | 6 003 | 69,4 | 1, |
|  | Tärännönjoki | Tärendöälven |  | 52 | - | 82,5 | 1, |
|  | Junojoki | Junojoki |  | 40 | 230 | 2,2 | 1,3 |
|  | Ounisjoki | Ounisjoki |  | 50 | 278 | 2,7 | 1,3 |
|  | Vittankijoki | Vittangiälven | Vazášeatnu | 80 | 1 845 | 19,2 | 1, |
|  | Luongasjoki | Luongasjoki |  | 15 | 286 | 3,1 | 1,3 |
|  | Alttajoki | Alttajoki |  | 5 | 30 | 0,4 | 1,3 |
| (latva) | Rautaseno | Rautasälven | Rávttaseatnu | 130 | 1 850 | 35,1 | 1, |
Lähteet, ellei muuten mainittu: 1 = ” ja ”, 2 = joen pituus mitattu Karttapaikasta, 3 = joen pituus mitattu verkkokartasta ”www.hitta.se”
Luontoarvoja > Kalakanta ja kalastus

Tornionjoen vesistöalueella elää 24 kalalajia sekä nahkiainen ja pikkunahkiainen. Lajit ovat lahna, salakka, ankerias, ruutana, muikku, siika, kivisimppu, kirjoeväsimppu, hauki, kiiski, säyne, seipi, made, kivennuoliainen, kuore, ahven, mutu, kymmenpiikki, särki, lohi, taimen, nieriä, kuha ja harjus. Joessa lisääntyvät harvinaisesti lohi ja meritaimen. Aivan Perämeren pohjukassa joen suistossa elää vielä lisäksi silakka, härkäsimppu, kolmipiikki, turska, kampela ja pikkutuulenkala. Saaliskalojen määrät on selvitetty vuosittaisilla kalakyselyillä, joita tehdään kummassakin maassa. Vuosina 1987–1989 saatiin Suomen puolella saaliiksi 310–370 tonnia kalaa. Ruotsin puolelta vastaava kokonaissaalismäärä arvioitiin vuonna 1981, jolloin saatiin 168 tonnia kalaa. Viime aikoina on kyselyissä keskitytty suojeltaviin kalalajeihin kuten loheen, meritaimeneen ja siikaan. Ulkopaikkakuntalaisten osuus saaliista on 10–15 %. Paikalliset pyytävät kalaa verkoilla, katiskoilla, uistimilla ja vähenemässä määrin lippoamalla.
Lohen, siian ja meritaimenen kalastus on ollut tärkeä elinkeino muun elinkeinon rinnalla. Vielä 1800-luvulla kalastuksen määrä on arvioiden mukaan ollut 100 tonnia, mutta saaliit ovat vähentyneet tasaisesti 1900-luvun ajan ja olivat 1980-luvun puolivälissä enää muutamia tonneja. Kalakannat ovat kuitenkin elpymässä ja esimerkiksi vuonna 1997 oli lohisaalis 74 tonnia.
Säännöstely ja voimalaitostoiminta

Tornionjokea mainostetaan vapaaksi joeksi, vaikka sen vesistöalueella sijaitsee joitakin säännöstelypatoja. Ruotsin vesistöalueella on patorekisterin mukaan 76 patoa, joilla ei säännöstellä jokien virtaamia . Suomessa Tengeliönjoen valuma-alueella sijaitsevia Raanujärveä, Vietosta ja Portimojärveä säännöstellään vesivoiman tuottamista varten (Jolmankosken-, Kaaranneskosken- ja Portimokosken voimalalat). Ruotsissa ainoa säännöstelty järvi on Puostijoen Puostijärvi Armasjoen valuma-alueella.
Vesistön pääuomassa on yksi vesivoimalaitos Ruotsin Pajalan Köngäskoskessa (ruots. Kengisforsen) Kengis Bruk, jossa sen läpi virtaa vain osa joen vedestä. Voimala ei siis katkaise jokea padolla koko joen leveydeltä. Se tuottaa sähköä 0,3 megawattin teholla noin 1,7 gigawattituntia vuodessa.
Huomautuksia

Osa tiedosista on saatu vahvistamattomina vieraskielisistä Wikipedioista tai muulla tavalla:
1 2
↑  Etäisyys joensuusta mitattu Karttapaikasta!
↑  Joen pituus mainitaan ruotsinkielisessä wikipediassa: sv:Pentäsjoki
↑  Joen pituus mainitaan hollanninkielisessä wikipediassa: nl:Naamirivier
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vesistöennusteet: Tornionjoen vesistöalue, ymparisto.fi
Nyks

Nyks, Yö. William-Adolphe Bouguereaun (1825-1905) maalaus (1883).
Nyks tai Nyx (m.kreik. Νύξ, lat. Nox, yö) on kreikkalaisessa mytologiassa yksi varhaisimmista jumaluuksista, yön henkilöitymä ja alkujumalatar, jota jopa ylijumala Zeus kammoksui. Hesiodoksen Jumalten synnyn mukaan Nyks syntyi Khaoksesta. Orfilaisuuden mukaan Nyks taas oli ensimmäinen jumaluus ja maailman luoja Khaoksen sijaan.
Nyks oli Ereboksen sisar ja puoliso, jonka kanssa hän sai lapset Aither (ilmapiiri), Hypnos (uni), Thanatos (kuolema), Hemera (päivä), Nemesis (koston jumalatar), moirat (kohtalottaret), Eris (eripuraisuus), Kharon, sekä kerit (väkivaltaiset kuolonhenget). Joskus Nyksin lapsiksi luetaan myös hesperidit (nymfit), Momos (pilkan ja satiirin jumala), oneirokset (unien jumalat) ja Apate (petoksen ja vilpin jumalatar).
Nyks asuu Tartaroksessa, jossa hän ja Hemera kiertävät maata vuorotellen, näin luoden päivän ja yön. Nyks inspiroi monia antiikin runoilijoita ja taiteilijoita, mutta jumalatarta palvottiin harvoin.
Taivaankappaleista asteroidi 3908 Nyx ja toinen Plutoa kiertävistä kuista, Nix on nimetty Nyksin mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nyks Wikimedia Commonsissa
Jelena Tšižova

Jelena Tšižova Punaisen torin kirjajuhlilla Moskovassa 2017.
Jelena Semjonovna Tšižova (ven. Елена Семёновна Чижова; s. 4. toukokuuta 1957 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen kirjailija, kääntäjä, prosaisti, esseisti ja ekonomisti.
Suku ja koulutus

Jelena Tšižova on neljännen polven pietarilainen ja sukujuuriltaan isänsä puolelta juutalainen. Hänen puolisonsa oli historian tohtori Valeri Vozgrin (1939–2020), joka toimi Pietarin valtionyliopistossa professorina ja oli mm. Tanskan kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen. Heillä on kaksi tytärtä.
Lukion päätyttyä Jelena Tšižova meni opiskelemaan Herzenin finanssi- ja talousyliopistoon Leningradissa. Hän valmistui taloustieteiden kandidaatiksi erikoisalanaan rahoitus ja luotto. Hän opetti ja oli lyhyen ajan jatko-opiskelijana tuotantojohtamisen laitoksella ja aloitti väitöskirjan tekemisen, mutta jätti sen kesken maan taloudellisen tilanteen muuttuessa merkittävästi 1990-luvun alussa. Hän oli kiinnostunut myös kirjallisuudesta, teki kirjallisuudentutkimusta ja kirjoitti runoutta vapaa-ajallaan.
Työura

Yliopistomaailman jätettyään Tšižova toimi aluksi englanninkielen yksityisopettajana. Samaan aikaan hän jatkoi itsenäistä opiskelua. 1990-luvulla hän toimi liikemaailmassa yritysassistenttina huonekalutehtaalla. Hän työskenteli niin talousasiantuntijana kuin yrittäjänäkin. Lisäksi hän on opettanut tuotannon johtamista. Mutta hän jatkoi kirjoittamista tuottaen erilaisia ​​runoja ja näytelmiä sekä joitakin kirjallisuuskritiikkiteoksia.
Vuonna 1996 hänet pelastettiin risteilyalukselta, joka oli syttynyt tuleen Turkin rannikolla. Vietettyään kuusi tuntia jumissa hytissään odottaessaan pelastuvansa, hän päätti tehdä suuren elämänmuutoksen ja ryhtyä kokopäiväiseksi kirjailijaksi. "Ymmärsin, että olin tehnyt paljon asioita elämässäni, mutta mikään niistä ei ollut oikein. Ja kun pelastuimme, päätin heittää kaiken pois, istua ja kirjoittaa", hän kertoi myöhemmin The New York Timesille.
Poliittinen toiminta

Maaliskuussa 2014 Jelena Tšižova allekirjoitti venäläisten kulttuurihenkilöiden vetoomuksen Venäjän johdon toimista Itä-Ukrainassa. Toukokuussa 2018 hän allekirjoitti Pietarin PEN-klubin jäsenten lausunnon Pietarin kansainväliseen talousfoorumiin osallistujille, joissa vaadittiin elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja kirjailija Oleg Sentsovin vapauttamista vankilasta - johon hänet oli tuomittu 20 vuodeksi vuonna 2015 syytettynä terrorismista Krimillä - ja hänen siirtämistään Ukrainaan. Sentsov vapautettiin syyskuussa 2019.
Vuonna 2019 Tšižova herätti kiistaa Venäjällä, kun hän kirjoitti artikkelin Neue Zürcher Zeitung -sanomalehteen, joka liittyi hänen uuteen perhemuistokirjaansa 'Gorod, napisannij po pamjati '(ven. Город, написанный по памяти, 'Muistoista kirjoitettu kaupunki') ja väitti, että Josif Stalin jakaa Adolf Hitlerin kanssa syyn Leningradin piirityksestä. Muistelmat kertovat hänen oman perheensä kokemuksesta piirityksen aikana, jossa lähes miljoona siviiliä kuoli, monet heistä nälkään. Kun Stalin rinnastettiin Hitleriin väittämällä, että Stalin ei pystynyt auttamaan Leningradin asukkaita henkilökohtaisen kostonsa vuoksi, Tšižovaa syytettiin "natsismin rehabilitaatiosta". Vastareaktiot tulivat sekä lukevalta yleisöltä että Venäjän hallitukselta ja sen jäseniltä. Venäjän federaation edustajainkokous (ven. Федера́льное Собра́ние) käynnisti kampanjan häntä vastaan, ja hän joutui lausunnostaan rikostutkintaan.
Marina Tsvetajeva

| Marina Tsvetajeva |
| --- | --- |
 Marina Tsvetajeva vuonna 1925.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. lokakuuta 1892 Moskova, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 31. elokuuta 1941 (48 vuotta) Jelabuga, Tataarien ASNT, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:  Venäjä/ Neuvostoliitto
Ammatti:  runoilija
Vanhemmat:  Ivan Tsvetajev, Marija Meyn
Lapset:  Ariadna Èfron, Irina Èfron
Kirjailija
Äidinkieli: venäjä
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Kazimir Malevitš  1913 tai 1920–1930.
Artikkelit
Abstrakti taide | Agitaatioposliini | Kulkukoiran kellari | Mir iskusstva | Venäläinen formalismi | Voitto auringosta
Suuntaukset
Akmeismi | Futurismi | Konstruktivismi | Suprematismi | Venäläinen symbolismi | Zaum
Tekijät
Anna Ahmatova | Aleksanteri Ahola-Valo | Natan Altman | Mihail Bahtin | Léon Bakst | Andrei Belyi | Nikolai Berdjajev | Ivan Bilibin | Aleksandr Blok | Joseph Brodsky | Marc Chagall | Sonia Delaunay | Sergei Djagilev | Sergei Eisenstein | Pavel Filonov | Mihail Fokin | Naum Gabo | Nikolai Gumiljov | G. I. Gurdjieff | Daniil Harms | Thomas de Hartmann | Velimir Hlebnikov | Wassily Kandinsky | El Lisitski | Anatoli Lunatšarski | Vladimir Majakovski | Kazimir Malevitš | Osip Mandelštam | Vsevolod Meyerhold | Kuzma Petrov-Vodkin | Vsevolod Pudovkin | Aleksandr Rodtšenko | Nicholas Roerich | Olga Rozanova | Konstantin Somov | Dmitri Šostakovitš | Vladimir Tatlin | Marina Tsvetajeva | Pjotr Demjanovitš Uspenski | Dziga Vertov
Marina Ivanovna Tsvetajeva (ven. Мари́на Ива́новна Цвета́ева); 8. lokakuuta (J: 26. syyskuuta) 1892 Moskova, Venäjän keisarikunta – 31. elokuuta 1941 Jelabuga, Neuvostoliitto) oli venäläinen runoilija.
Suku ja yksityiselämä

Marina syntyi Moskovassa taidehistorioitsija Ivan Tsvetajevin ja pianisti Marija Meynin tyttärenä. Isä oli Moskovan Puškinille nimetyn taidemuseon perustaja.
Tsvetajeva meni vuonna 1912 naimisiin Sergei Efronin kanssa. Parille syntyivät lapset Ariadna eli Alja (1912) ja Irina (1917). Irina kuoli nälänhädän uhrina vuonna 1920, ja runoilija lähti Berliiniin miehensä luo. Jäljellä ollut perhe muutti sieltä ensin Prahaan ja lopulta vuonna 1925 Pariisiin. Vuonna 1925 syntyi poika Georgi.
Hän oli biseksuaali, jolla oli elämänsä aikana rakkaussuhteita kummankin sukupuolen edustajiin.
Pariisissa Tsvetajevan puoliso, Sergei Efron, ryhtyi NKVD:n vakoojaksi. Efron ja Alja-tytär palasivat Neuvostoliittoon vuoden 1937 kuluessa; Marina lähti poikansa kanssa vasta vuonna 1939. Hänen miehensä teloitettiin vuonna 1941 ja Alja-tytär vangittiin vuonna 1939. Runoilija itse päätyi poikansa Georgin kanssa evakuoiduksi Jelabugaan, Tatarstaniin. Siellä hän teki pian itsemurhan hirttäytymällä.
Kirjallinen ura

Tsvetajeva aloitti kirjoittamisen lapsena ja julkaisi ensimmäisen kokoelmansa vuonna 1910. Tsvetajeva oli pitkäaikaisessa kirjeenvaihdossa Boris Pasternakin kanssa. Hän on maansa tunnetuimpia runoilijoita, jonka töitä ovat sovittaneet musiikiksikin Dmitri Šostakovitš ja Sofia Gubaidulina.
Marina Tsvetajeva pyrki omaleimaiseen tuotantoon sekä rytmisyyden harmoniaan: soinnukkuuteen. Hän vältti määrämittaisuutta eli runomittaista ja kielellistä puhdasoppisuutta. Sanoilla sekä niiden merkityksillä leikittely (myös muilla kielillä: saksaksi tai ranskaksi) oli yksi tunnusomainen piirre hänen laajassa tuotannossaan. Toinen selkeä tunnusmerkki lienee Anna Ahmatovan runoudelle tyypillinen kaukokaipuu.
Lyhyeksi jääneestä elämästään huolimatta oli Tsvetajeva huomattavan tuottelias. Hän kirjoitti runouden ohella proosaa sekä esseitä. Myös tunnustetut saman akmeistien aikakauden runoilijat Anna Ahmatova sekä Osip Mandelštam olivat Marina Tsvetajevan läheisiä ystäviä. Ahmatova kuvaili Tsvetajevaa "kaksois-sisarekseen". Hän vastaanotti kerran huolestuneelta Tsvetajevalta Ahmatovan terveydentilasta ja hyvinvoinnista kyselevän kirjeen.
Teoksia

Vetsernij Albom (Ilta-albumi) 1910
Volsebnyj Fonar (Taikalyhty) 1912
Nuoruudenrunoja, kokoelma 1915
Versty I (Virstat I) 1916
Lebedinyj Stan (Joutsenten Leiri) 1921
Versty II (Virstat II) 1922
Remeslo (Ammatti) 1923
Posle Rossii (Venäjän Jälkeen) 1928
Stihi K Synu (Runoja Pojalleni) 1932
Lisäksi tuotannossa proosakokoelmia sekä esseekirjoitelmia muista runoilijoista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marina Tsvetajeva Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Marina Tsvetajeva on Wikiaineistossa (venäjäksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  KulturNav  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 2 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Matti Nurminen (näyttelijä)

Matti Nurminen (s. 30. heinäkuuta 1942 Lempäälä) on suomalainen näyttelijä. Hämeenlinnan kaupunginteatterissa pitkän uran tehnyt Nurminen on näytellyt myös muun muassa Tuntemattoman sotilaan vuoden 1985 filmatisoinnissa sekä komediasarjassa Turvetta ja timantteja. Hänelle on myönnetty useita palkintoja ja tunnustuksia, kuten Vapaussodan Sininen Risti vuonna 2000.
Ura ja elämä

Nurminen syntyi jatkosodan toisena kesänä metsäteknikko Eino Nurmisen ja Anna Nurmisen (omaa sukua Svenström) perheeseen. Hän avioitui näyttelijä Arja Nurmisen (omaa sukua Ala-Nikkilä) kanssa vuonna 1965. Pariskunnalla on kaksi tytärtä, Helena Lehkonen (s. 1967) ja Annukka Lahtinen (s. 1971).
Nurminen opiskeli Suomen Teatterikoulussa 1963–1966, minkä jälkeen hän työskenteli Radioteatterissa vuosina 1967–1969. Jyväskylän kaupunginteatterissa Nurminen aloitti vuonna 1969 ja siirtyi sieltä Vaasan kaupunginteatteriin 1974. Vuodesta 1975 lähtien hän on työskennellyt Hämeenlinnan kaupunginteatterin riveissä. Nurmisen näyttämötaiteellisiin töihin kuuluu muun muassa Cesar Fanny ja Cesar -trilogiassa, George näytelmässä Kuka pelkää Virginia Woolfia sekä vaarin osa näytelmässä Äidin ruoho on parasta.
Elokuvan ja television puolella Nurminen on näytellyt usein hyvässä sosioekonomisessa asemassa olevia henkilöitä, niin sanottuja yhteiskunnan tukipylväitä. Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Rauni Mollbergin kanssa. Valkokangasuransa hän aloitti vuonna 1972 sivuosalla Teuvo Tulion camp-klassikossa Sensuela. Mollbergin Tuntemattomassa sotilaassa vuonna 1985 hän tulkitsi majuri Sarastien osan. Arto Halosen farssissa Onnellinen hääpäivä vuonna 1993 Nurmisella oli Kaukon osa. Yle TV2:n Maalaiskomedia-sarjan neljännessä tuotantokaudessa Turvetta ja timantteja hänellä oli keskeinen rooli Armas Hakkaraisena.
Eläkkeelle jäätyään Nurminen on ollut edelleen kiireinen useiden ohjaustöiden sekä näyttelijäntyön takia. Hän on ohjannut useita harrastaja-kesäteatteriproduktioita sekä on näytellyt useana kesänä itsekin kesäteattereissa (Pyynikin kesäteatteri sekä Oulun kesäteatteri). Hämeenlinnan kaupunginteatterissa Nurminen oli pääosassa (2009–2010) Viulunsoittaja katolla -näytelmässä laulaen ja tanssien Tevje-maitokuskin roolin.
Nurminen on tuottanut omia produktioita puolisonsa Arja Nurmisen kanssa; näihin lukeutuvat esimerkiksi Satuvartit ja Kosketuksia. Nurminen harrastaa muun muassa taikatemppuja ja simulaattorilentoa.
Filmografia

Sensuela (1972)
Kahdeksan surmanluotia (1972) (televisiosarja)
Tuntematon sotilas (1985)
Entäs nyt, Niskavuori? (1987) (televisionäytelmä)
Ystävät, toverit (1990)
Kiljusen herrasväen uudet seikkailut (1990)
Onnellinen hääpäivä (1993) (televisionäytelmä)
Paratiisin lapset (1994)
Metsolat (1995)
Elämä lyhyt, Rytkönen pitkä (1996)
Hovimäki (1999) (televisiosarja)
Nuoruusaikoja osa 3: Puu kulkee (2000) (televisiosarja)
Rentun ruusu (2001)
Kaverille ei jätetä (2001) (televisiosarja)
Turvetta ja timantteja (2006) (televisiosarja)
Korpelan kujanjuoksu (2018) (televisiosarja)
Aiheesta muualla

Matti Nurminen Elonetissä.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Nutaatio

Pyörimisliike (vihreä), Prekessio (sininen) ja Nutaatio (punainen)
Nutaatio on akselinsa ympäri pyörivän symmetrisen kappaleen, kuten gyroskoopin, rotaatiovakautetun ammuksen tai planeetan, vähäistä epäsäännöllistä liikettä. Ilmiön havaitsi 1728 englantilainen astronomi James Bradley, ja sille keksittiin selitys 20 vuotta myöhemmin.
Maapallon nutaatio

Kun maan prekessio­liikkeen täysi kierros kestää noin 26 000 vuotta, nutaation pääjakson kesto on noin 18,6 vuotta. Kuun ratataso on kallellaan ekliptikaan nähden, ja siitä aiheutuu prekessiota 18,6 vuoden jaksoissa. Tämä heijastuu suoraan maapallon nutaatioon
vastaavana jaksona. Muutokset ovat suuruudeltaan muutamia kymmeniä kaarisekunteja. 
Koska planeettojen liikeradat tiedetään hyvin, nutaatio voidaan laskea kaarisekuntien tarkkuudella vuosikymmeniksi. Maalla on kuitenkin napavariaatioksi kutsuttu häiriö, jota voidaan ennustaa vain kuukausia eteenpäin. Napavariaatio, navan sijainnin liikkuminen pienellä alueella, johtuu merivirroista, sääjärjestelmistä ja maan sulan ytimen liikkeistä.
Nutaation suuruusluokka

Nutaation pääjakso johtuu siis kuun prekessioliikkeestä ja on tämän prekessioliikkeen
jakson pituinen, 6798 päivää (18,6 vuotta). Sen amplitudi kaarisekunteina on pituuspiirin suunnassa 17″ ja maan akselin suunnassa 9″. Muut nutaatiotermit ovat paljon pienempiä.
Seuraavaksi suurimmalla 183 päivän (puoli vuotta) periodilla vaihtelevalla termillä on 1.3″:n amplitudi ja akselin suunnassa 0.6″. Kaikki mittaustarkkuuden rajoissa olevat häiriöt ovat periodiltaan 5,5–6798 päivää. Havaintoja ei ole periodeista, joiden pituus olisi
34,8–91 päivää. Nutaatio yleensä jaetaan pitkä- ja lyhytjaksoisiin termeihin. Pitkät jaksot voidaan laskea kalentereihin, lyhyempiä varten laaditaan korjaustaulukoita.
Aiheesta muualla

Viimeaikaisia nutaatioteorioita "Cyril Ron: The Tables of Differences Between the Nutation Series IAU2000, IERS1996 and IAU1980" (Arkistoitu – Internet Archive)
Nurmeksen yhteiskoulu

Nurmeksen yhteiskoulu oli Nurmeksen kauppalassa vuosina 1898–1940 toiminut yksityinen maaseutuoppikoulu.
Historia

Nurmeksen yhteiskoulun omisti 1898–1903 Nurmeksen kauppala ja 1903–1919 Nurmeksen suomenkielisen yhteiskoulun kannatusyhdistys.
Koulu aloitti toimintansa 1898 viisiluokkaisena Nurmeksen porvarikouluna. Koulu laajennettiin 1903 kahdeksanluokkaiseksi, ja se sai ylioppilastutkinto-oikeuden 1906. Koulun viisi alinta luokkaa otettiin valtion haltuun vuonna 1919, mutta koulun lukioluokat jatkoivat yksityisinä jatkoluokkina vuoteen 1940 saakka, jolloin valtio otti ne haltuun 1938 annetulla asetuksella. Nurmeksen yhteiskoulu (myöh. lyseo) on Suomen vanhimpia maaseudulla toimineita oppikouluja.
Koulu toimi vuoteen 1905 saakka yksityisasunnoiksi tarkoitetuissa tiloissa neljässä eri paikassa, kunnes oma koulutalo valmistui 1905.
Nurmeksen yhteiskoulun seuraajia olivat Nurmeksen keskikoulu ja vuodesta 1938 Nurmeksen yhteislyseo. Vuonna 1973 peruskoulujärjestelmään siirtymisen jälkeen toiminta jatkui Kirkkokadun yläasteella ja Nurmeksen lukiossa.
Koulun historian ja suomen kielen lehtori 1906–1943 oli Olli Koistinen.
Rehtorit

1898–1902 Vilho Tomminen
1902–1908 A. S. Kilpeläinen
1908–1919 Juho Lähteenmäki
...
1958–1988 Jouko Salonen
Kirjallisuutta

Lyhyt katsaus koulun 50-vuotiseen taipaleeseen, Nurmeksen yhteiskoulun vuosikertomus 1947–1948. Joensuu 1948.
Opin sauna: Nurmeksen yhteiskoulun entisten oppilaiden muistelmia koulun puolivuosisataisjuhlaan (1898–1948); toim. Urho Peltonen. Nurmeksen yhteiskoulu, Nurmes 1948
Pekka Törrönen: Opintiellä oppikoulussa Nurmeksen yhteislyseo 1898–1973. 1998 ISBN 978-952-91-0055-2
Aiheesta muualla

Nurmeksen yhteiskoulun uusi koulutalo syksyllä 1905, Museovirasto, Kansatieteen kuvakokoelma, Karjalaisen osakunnan kokoelma (Finna)
Nurmeksen yhteiskoulu, Yksityiskoulut.fi
Tšekkoslovakian miehitys 1968

Tšekkoslovakian miehitys  vuonna 1968 oli seurausta yrityksestä vapautua stalinismista ja löytää itsenäisempi rooli Neuvostoliiton johtamassa kommunistisessa blokissa kylmän sodan aikana. Vastaavia yrityksiä oli myös muissa blokin maissa. Ihmisoikeuksia kunnioittavan ”ihmiskasvoisen” sosialismin kokeilu (Prahan kevät) katkesi Tšekkoslovakiassa Varsovan liiton joukkojen 21. elokuuta suorittamaan miehitykseen. Tšekkoslovakia ”normalisoitiin” eli uudistukset peruttiin ja maan kommunistipuolue palautettiin tiukasti Moskovasta johdetulle linjalle. Neuvostoliiton johtaja Leonid Brežnev perusteli Varsovan liiton miehitystä sillä, että kun sosialismi on uhattuna yhdessä sosialistisessa maassa, asia ei ole vain tämän maan päätettävissä vaan kaikkien sosialististen maiden asia. Brežnevin lausumasta tuli tunnettu ulkopoliittinen doktriini, Brežnevin oppi.
Neuvostopanssarivaunu palaa Prahan keskustassa.
Taustaa: Stalinismi ja kansallisuusongelmat

Tšekkoslovakian kriisiin johtaneet tapahtumat alkoivat 1960-luvulle myöhästyneestä tilinteosta Josif Stalinin ajan terroriin ja asiaan kytkeytyi myös kansallisuuserimielisyyksiä Tšekkoslovakian presidentin ja kommunistisen puolueen (TKP) puheenjohtajan  Antonín Novotnýn keskitettyä valtaa tiukemmin omiin käsiinsä Prahaan. Slovakian poliittiset johtajat, lehdistö ja kulttuuripiirit hyökkäsivät 1963 alkaen hämmästyttävän rohkeasti stalinismia vastaan ja nostivat esiin maan poliittisen johdon kannalta ikäviä kysymyksiä lähimenneisyydessä käytetyistä menetelmistä. Uudistusliikkeen johtaja Slovakian puoluejohtaja Alexander Dubček halusi oikaista ”hirvittävät vääryydet”, joita ”kommunistisen puolueen valtaannoususta lähtien maan taakkana ollut raskas sortokoneisto” oli saanut aikaan. Hänen mukaansa koko maa huokaisi kuin raskaan kiven alla. Novotný yritti seuraavien vuosien aikana useaan kertaan siirtää sivuun arvostelijaansa, mutta Dubčekin asema Slovakiassa oli vahva, eikä Novotný onnistunut aikeissaan.
Keskustelu uudistusten tarpeesta levisi myös vähitellen Tšekkiin kirjailija- ja journalistipiireihin sekä puolueeseen. Prahassa pidettiin 1967 muun muassa kirjailijaliiton edustajakokous, jossa myöhemmin maailman maineen saavuttanut kirjailija Milan Kundera nousi esiin kiihkeänä stalinismin vastustajana. Yhteenotto uudistusmielisten ja stalinistien välillä TKP:n sisällä oli nyt väistämätön. Syksyllä TKP:n keskuskomiteassa käytiin kiivas väittely kaikista osapuolten välisen kiistan pääkohdista, jotka Dubčekin mukaan olivat talous, kulttuuri-ilmasto ja tšekkien ja slovakkien väliset suhteet.
Vuoden 1967 lopussa puoluejohtaja ja presidentti Novotný menetti nopeasti asemansa. Tammikuussa 1968 TKP valitsi Dubčekin uudeksi pääsihteeriksi.  Talousuudistaja Ota Šik nimettiin varapääministeriksi. Maaliskuussa uudistusmielisestä Ludvík Svobodasta tuli presidentti. Alkoi Dubčekin julistaman ”ihmiskasvoisen sosialismin” toteuttamisen aika, joka tunnetaan myös Prahan kevään nimellä.