stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maratonmelonta
Maratonmelonta kilpailulajina

Maratonmelonta on perinteinen urheilulaji, jossa on järjestetty maailmanmestaruuskilpailuja kuitenkin vasta vuodesta 1988 lähtien. Naisten kanoottiyksikön (C1) maailmanmestaruuskilpailuja alettiin järjestämään vasta vuonna 2015. Maratonmelonta on tätä nykyä levinnyt yli 50 maahan. Miesten ja naisten matkat ovat yleensä noin 25–35 kilometriä ja muissa ikäryhmissä ja sarjoissa noin 20–25 kilometriä. Maratonmelonnassa matkat vaihtelevat ikäryhmän mukaan ja Kansainvälisen kanoottiliiton sääntöjen mukaan esimerkiksi juniorinaisten kanoottisarjassa (C1) matka on noin 11-12 kilometriä, kun taas miesten yleisen sarjan matka on lähempänä 30 kilometriä.
Maratonmelontakilpailuissa on yleistä peesata toisen kilpailijan takana. Peesaamisen tarkoituksena on hyötyä edellä melovan synnyttämästä aallosta, jotta oma energiankulutus olisi mahdollisimman vähäinen. Peesiaallosta putoaminen syö kilpailijan voimia hyvin paljon, koska kilpailijan on erittäin vaikea päästä takaisin aallon päälle. Tämän takia maratonmelonnassa tehdään usein irtiottoja, joissa vastustajat yritetään jättää taakse. Myös lähtökiihdytys on erittäin tärkeässä asemassa juuri tästä syystä.
Kanto-osuuksilla on myös tärkeä asemansa maratonmelontakilpailuissa. Kanootista nouseminen kovassa vauhdissa ja siihen takaisin nouseminen ovat suorituksia, jotka lisäävät kilpailujen vaikeustasoa. Kilpailijan on kanto-osuuksilla myös huolehdittava omasta nestetasapainostaan. Jos kilpailija ei esimerkiksi saa omaa nestepussiaan otettua seurauksena on usein nestehukka. Kanto-osuus ei kuitenkaan ole kilpailuissa pakollinen osuus, mutta tätä käytetään usein lisämausteen saamiseksi kilpailuun.
Säännöt > Kalusto

Kansainvälisen Kanoottiliiton (ICF) hyväksymät alusluokat ovat miehillä kajakkiyksikkö, -kaksikko ja -nelikkö (K1, K2 ja K4) ja kanoottiyksikkö ja -kaksikko (C1 ja C2), naisilla kajakkiyksikkö- ja kaksikko (K1 ja K2) sekä vuodesta 2015 lähtien myös kanoottiyksikkö (C1) ja sekapareilla K2 ja C2. Sekapareilla tarkoitetaan alusta, jossa meloo mies ja nainen.
| Mitat | K-1 | K-2 | K-4 | C-1 | C-2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Enimmäispituus (cm) | 520 | 650 | 1100 | 520 | 650 |
| Vähimmäispaino (kg) | 8 | 12 | 30 | 10 | 14 |
Kaikki rakennusmateriaalit ovat sallittuja sekä kajakeissa että kanadalaiskanooteissa. Manuaaliset vedenpoistopumput ovat sallittuja. Myös sähköpumput sallitaan, jos kilpailun järjestäjät turvallisuussyiden takia niin vaativat. Runkoliukasteiden käyttö on kielletty. Kajakkia saa meloa ainoastaan kaksilapaisella melalla ja kanadalaiskanoottia vain yksilapaisella melalla.
Säännöt > Kilpailu

Lähtö tapahtuu yleensä rinnakkainlähtönä, jolloin saman luokan kanootit yhdessä rinnakkainlähdöllä. Muita mahdollisia lähtötapoja ovat ruudukkolähtö, Le Mans -lähtö ja liukuva lähtö. Jos yhtäaikainen lähtö ei ole mahdollinen voidaan kilpailijat lähettää myös tasavälein.
Kilpailija, joka aloittaa melomisen lähettäjän sanan "ready" ja lähtölaukauksen välissä, on ottanut aavistuslähdön. Kilpailija, joka aloittaa melomisen ennen lähtömerkkiä, on ottanut vilppilähdön. Molemmissa tapauksissa annetaan kilpailijalle varoitus. Toisesta varoituksesta kilpailija saa kahden minuutin aikarangaistuksen ja kolmannesta varoituksesta kilpailija hylätään.
Kilpailija ei saa ottaa apua vastaan vedessä, mutta rannalla olevilta apujoukoilta on mahdollista saada apua ensiapuun, ruoka-, juoma- ja vaatetäydennykseen, vioittuneen varusteen, kuten melan vaihtamiseen sekä korjausapuun. Kanootin/kajakin kaatuessa kilpailija voi kuitenkin ottaa vastaan apua sen tyhjentämisessä ja melonta-asentoon pääsemisessä.
Kilpailu voidaan jakaa osiin, jos etappien lähdöt ovat samana päivänä. Kääntöpaikat melotaan vastapäivään. Kanoottia/kajakkia kilpailijat saavat kantaa vain merkityillä alueilla. Maali merkitään kahdella lipulla.
Maratonmelonta Suomessa

Suomessa maratonmelonnan keskusjärjestönä toimii Suomen Kanoottiliitto.
Maratonmelonta Suomessa > Kilpailut

Suomessa järjestetään avoimia maratonmelontakilpailuja seuraavissa sarjoissa:
Pojat ja tytöt, 16 vuotta
Pojat ja tytöt, 18 vuotta
Miehet ja naiset, yleinen sarja
Sekaparit aikuisten sarjoissa
Master-sarjat, joissa ikäluokat viiden vuoden välein iästä 35 vuotta alkaen
Suomessa järjestetään mestaruuskilpailut seuraavissa sarjoissa:
Miehet, vähintään 20 kilometriä ilman ylärajaa (K1, K2, C1 ja C2)
Naiset, vähintään 15 km (K1, K2 ja C1)
Master-sarjat, vähintään 15 km (K1, K2, C1 ja C2)
Sekaparit, vähintään 15 km (K2, C2)
Pojat, 18 vuotta, vähintään 15 km (K1, K2 ja C1)
Tytöt, 18 vuotta, vähintään 15 km (K1, K2 ja C1)
Lisäksi järjestetään nuorisomestaruuskilpailut (NMK) poikien ja tyttöjen 10, 12, 14 ja 16 -vuotiaiden sarjoille (K-1, K-2 ja C-1).
Aiheesta muualla

Suomen Kanoottiliitto
Kansainvälinen Kanoottiliitto (englanniksi)
Euroopan Kanoottiliitto (englanniksi)
Maratonmelonta.net (Arkistoitu – Internet Archive)
Arbitraasi

Arbitraasi on liiketoimintaa, jossa hyödynnetään saman hyödykkeen eri hintoja eri markkinoilla, esimerkiksi eri valtioissa tai eri paikkakunnilla.
Toisen määritelmänlähde? mukaan arbitraasitilanne on tilanne, jossa voidaan saada voittoa ilman riskiä.
Arbitraasitilanne voi syntyä esimerkiksi kahden eri tuotteen tai markkinapaikan välille. Jos yhdessä markkinapaikassa kaupataan samaa tuotetta eri hinnalla kuin toisessa, tällöin voi saada voittoa ilman riskiä. Ostamalla tuotetta siitä markkinapaikasta, jossa tuotteen hinta on halvempi, ja myymällä tuotteen saman tien kalliimmalla toisella markkinalla saadaan voittona tuotteiden hintojen erotus.lähde?
Taloustieteissä toimivan markkinan eräänä tunnusmerkkinä pidetään arbitraasivapautta, eli markkinoilla ei ole pitkäaikaisia arbitraasitilanteita. Jos arbitraasitilanne syntyy, alkavat markkinoilla toimivat osapuolet hyödyntää sitä, jolloin hintaero ja siten myös arbitraasi katoavat. Arbitraasin hyödyntämisestä seuraa, että tuotetta aletaan ostaa halvemmilta markkinoilta, jolloin sen hinta nousee. Vastaavasti tuotetta aletaan myydä kalliimmilla markkinoilla, mikä johtaa hinnan laskuun. Halvalla markkinalla tuotteen hinta siis nousee ja kalliilla laskee, kunnes hinnat ovat samat, ja arbitraasi katoaa.lähde?
Arbitraasitilanteita voi syntyä myös esimerkiksi urheiluvedonlyönnissä jossa kahden tai useamman vedonlyöntitoimiston antamat kertoimet jotka kattavat kaikki mahdolliset lopputulokset toteuttavat kaavan 1/kerroin1 +1/kerroin2 ja niin edelleen on <1. Arbitraasivedonlyönti on myös riskialtista kertoimien nopean vaihtelun ja viiveiden takia..selvennälähde?
Aiheesta muualla

Arbitraasilaskin
Veini Kontinen

Veini Edvin Kontinen (12. helmikuuta 1928 Anttola – 21. helmikuuta 2010 Kuopio) oli suomalainen maastohiihtäjä, joka edusti maataan arvokisoissa 1950-luvulla.
Kontinen oli Suomen hiihtojoukkueen varamiehenä Oslon 1952 olympialaisissa. Hän karsi Suomen viestijoukkueen viimeisestä paikasta Urpo Korhosen kanssa ja hävisi tälle kaksi sekuntia. Falunin MM-kisoissa 1954 hän sijoittui 30 kilometrillä seitsemänneksi ja 50 kilometrillä kahdeksanneksi. Cortina d'Ampezzon 1956 olympialaisissa hän hiihti 50 kilometrillä yhdeksänneksi.
Suomen mestaruudet "Venttu" Kontinen voitti 3 × 10 kilometrin viestissä Jämsänkosken Ilveksen joukkueessa vuosina 1951 ja 1953 sekä Kuopion Poliisi-Urheilijoitten joukkueessa vuonna 1957. Hän edusti urallaan myös Mikkelin Hiihtäjiä, Anttolan Urheilijoita ja Puijon Hiihtoseuraa. SM-hopeaa hän sai 50 kilometrillä vuosina 1954 ja 1955.
Vuonna 1954 Kontinen sijoittui 50 kilometrillä Salpausselän Kisoissa toiseksi ja Holmenkollenilla viidenneksi. Puijolla hän sijoittui tällä maratonmatkalla toiseksi vuosina 1953 ja 1957 sekä kolmanneksi vuonna 1956. Ounasvaaralla hän oli kolmas vuonna 1957. Ruotsissa hän voitti Kiirunan 30 kilometrin kilpailun vuonna 1953 ja Bodenin 42 kilometrin kisan vuonna 1955.
Ammatiltaan Veini Kontinen oli rikosetsivä ja metsätyönjohtaja. Hänen veljensä Veikko Kontinen saavutti SM-pronssia 18 kilometrin hiihdossa vuonna 1944.
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut

Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestetään kahden vuoden välein. Järjestävänä organisaationa toimii Euroopan yleisurheiluliitto EAA. Ensimmäiset EM-kilpailut käytiin Torinossa vuonna 1934. Naiset kilpailivat Euroopan-mestaruuksista ensimmäisen kerran Wienissä vuonna 1938. Toisen maailmansodan takia kisat jäivät pitämättä 1942.
Vuodesta 2010 lähtien EM-kilpailut järjestetään kahden vuoden välein. Kahden vuoden välein järjestettäviä kisoja kokeiltiin ensimmäisen kerran 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa mutta muutoin Euroopan-mestaruuksista on aiemmin kilpailtu neljän vuoden välein, paitsi kolmen vuoden väliajoin 1966-1969 ja 1971-1974. Ensimmäiset samana kesänä olympiakisojen kanssa järjestetyt EM-kilpailut käytiin Helsingissä kesä-heinäkuussa 2012. Kilpakävely ei kuulu ohjelmaan ja maratonin tilalla on puolimaraton, kun myöhemmin samana kesänä on olympiakisat.
Mitalitaulukko: EM-kisat 1934–2022

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä | Sijoitus mitalien määrän mukaan |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Iso-Britannia | 124 | 96 | 106 | 326 | 3. |
| 2. |  Neuvostoliitto | 120 | 110 | 101 | 331 | 2. |
| 3. |  Saksa | 107 | 115 | 114 | 336 | 1. |
| 4. |  Itä-Saksa | 90 | 83 | 66 | 239 | 4. |
| 5. |  Ranska | 69 | 69 | 65 | 203 | 5. |
| 6. |  Puola | 57 | 58 | 65 | 180 | 6. |
| 7. |  Venäjä | 49 | 51 | 52 | 152 | 7. |
| 8. |  Italia | 45 | 46 | 54 | 145 | 8. |
| 9. |  Suomi | 35 | 29 | 41 | 105 | 10. |
| 10. |  Espanja | 32 | 28 | 38 | 98 | 11. |
| 11. |  Ruotsi | 30 | 44 | 40 | 114 | 9. |
| 12. |  Alankomaat | 30 | 24 | 24 | 78 | 12. |
| 13. |  Ukraina | 22 | 29 | 20 | 71 | 13. |
| 14. |  Unkari | 18 | 22 | 25 | 65 | 14. |
| 15. |  Portugali | 17 | 14 | 8 | 39 | 18. |
| 16. |  Tšekkoslovakia | 16 | 16 | 27 | 59 | 15. |
| 17. |  Norja | 16 | 15 | 19 | 50 | 16. |
| 18. |  Kreikka | 15 | 8 | 11 | 34 | 23. |
| 19. |  Belgia | 13 | 14 | 11 | 38 | 21. |
| 20. |  Bulgaria | 12 | 16 | 12 | 40 | 17. |
| 21. |  Turkki | 12 | 9 | 10 | 31 | 25. |
| 22. |  Valko-Venäjä | 11 | 13 | 10 | 34 | 23. |
| 23. |  Sveitsi | 9 | 15 | 15 | 39 | 18. |
| 24. |  Romania | 8 | 21 | 10 | 39 | 18. |
| 25. |  Kroatia | 8 | 2 | 3 | 13 | 30. |
| 26. |  Tšekki | 7 | 14 | 14 | 35 | 22. |
| 27. |  Jugoslavia | 6 | 6 | 3 | 15 | 27. |
| 28. |  Tanska | 4 | 7 | 4 | 15 | 27. |
| 29. |  Latvia | 4 | 3 | 3 | 10 | 32. |
| 30. |  Israel | 4 | 2 | 4 | 10 | 32. |
| 31. |  Irlanti | 3 | 7 | 7 | 17 | 26. |
| 32. |  Viro | 3 | 6 | 5 | 14 | 29. |
| 32. |  Liettua | 3 | 3 | 4 | 10 | 32. |
| 34. |  Islanti | 3 | 1 | 1 | 5 | 38. |
| 35. |  Serbia | 2 | 6 | 3 | 11 | 31. |
| 36. |  Slovenia | 2 | 2 | 3 | 7 | 36. |
| 37. |  Itävalta | 2 | 1 | 7 | 10 | 32. |
| 38. |  Slovakia | 1 | 4 | 1 | 6 | 37. |
| 39. |  Albania | 1 | 1 | 0 | 2 | 40. |
| 40. |  Azerbaidžan | 0 | 2 | 2 | 4 | 39. |
| 41. |  Luxemburg | 0 | 1 | 0 | 1 | 41. |
| 41. |  Montenegro | 0 | 1 | 0 | 1 | 41. |
| 43. |  Moldova | 0 | 0 | 1 | 1 | 41. |
Kilpailupaikat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1934 (miehet) |  Torino, Italia | Stadio Mussolini |
| 2. | 1938 (miehet) |  Pariisi, Ranska | Stade de Colombes |
| 2. | 1938 (naiset) |  Wien, Itävalta (kansallissosialistisen Saksan miehittämä 1938–1945) | Praterstadion |
| 3. | 1946 |  Oslo, Norja | Bislet Stadion |
| 4. | 1950 |  Bryssel, Belgia | Stade du Heysel |
| 5. | 1954 |  Bern, Sveitsi | Neufeld Stadion |
| 6. | 1958 |  Tukholma, Ruotsi | Tukholman olympiastadion |
| 7. | 1962 |  Belgrad, Jugoslavia | Stadion JNA |
| 8. | 1966 |  Budapest, Unkari | Nepstadion |
| 9. | 1969 |  Ateena, Kreikka | Stadion Georgios Karaiskakis |
| 10. | 1971 |  Helsinki, Suomi | Helsingin olympiastadion |
| 11. | 1974 |  Rooma, Italia | Rooman olympiastadion |
| 12. | 1978 |  Praha, Tšekkoslovakia | Rosicky Stadion |
| 13. | 1982 |  Ateena, Kreikka | Ateenan olympiastadion |
| 14. | 1986 |  Stuttgart, Saksa | Neckarstadion |
| 15. | 1990 |  Split, Jugoslavia | Gradski stadion |
| 16. | 1994 |  Helsinki, Suomi | Helsingin olympiastadion |
| 17. | 1998 |  Budapest, Unkari | Puskás Ferenc Stadion |
| 18. | 2002 |  München, Saksa | Münchenin olympiastadion |
| 19. | 2006 |  Göteborg, Ruotsi | Ullevi |
| 20. | 2010 |  Barcelona, Espanja | Estadi Olímpic Lluís Companys |
| 21. | 2012 |  Helsinki, Suomi | Helsingin olympiastadion |
| 22. | 2014 |  Zürich, Sveitsi | Letzigrund |
| 23. | 2016 |  Amsterdam, Alankomaat | Amsterdamin olympiastadion |
| 24. | 2018 |  Berliini, Saksa | Berliinin olympiastadion |
|  | 2020 |  Pariisi, Ranska | Stade Charléty |
| 25. | 2022 |  München, Saksa | Münchenin olympiastadion |
| 26. | 2024 |  Rooma, Italia | Rooman olympiastadion |
| 27. | 2026 |  Birmingham, Britannia |  |
| 28. | 2028 |  Chorzów, Puola |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yleisurheilun EM-historiaa Elävä arkisto, Yleisradio
| n k Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Ulkoradat: 1934 1938 1946 1950 1954 1958 1962 1966 1969 1971 1974 1978 1982 1986 1990 1994 1998 2002 2006 2010 2012 2014 2016 2018 2020 2022 2024
Sisäradat: 1966 1967 1968 1969 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1992 1994 1996 1998 2000 2002 2005 2007 2009 2011 2013 2015 2017 2019 2021 2023
Karabahin kaanikunta

| Karabahin kaanikunta > 1747–1822 |
| --- | --- |
   Karabahin kaanikunta venäläisessä kartassa vuodelta 1902. 
kaani:  Panah Khan (1747–1760) Ibrahim Khalil Khan (1760–1806) Mehdigulu Khan (1806–1822)
Pääkaupunki:  Şuşa
Edeltäjä:  Afšaridien Persia
Seuraaja:  Venäjä
Karabahin kaanikunta oli Kaukasiassa sijainnut kaanikunta, jonka hallitsijat olivat ajoittain itsenäisiä, alisteisia Persian hallitsijoille tai liittoutuneita Venäjän kanssa. Ensimmäinen Karabahin kaani Panah Khan itsenäistyi vuonna 1747 ja viimeinen pakeni Persiaan vuonna 1822. Kaanikunta lakkautettiin ja liitettiin Venäjään viimeisen hallitsijan paettua. Kaanikunnan pääkaupunki oli Panah Khanin perustama nykyinen Şuşa. Sen ydinalue käsitti maita Araks ja Kurajokien välillä.
Historia > Tausta

Turkkilaiset heimot olivat alkaneet asettua Karabahin alueelle seldžukkien vallattua sen Alp Arslanin johdolla. Myöhemmin se päätyi Persian Safavidien alaisuuteen. Safavidien kaudella alue oli oma provinsinsa, jota johti kuvernööri. Safavidien kaudella alueella alkoivat vaikuttaa ghuzz-turkkilaisiin afšarideihin kuuluneet Javanširit, joihin sittemmät kaanit kuuluivat.
Historia > Perustaminen

Persian šaahi Nadir Šahin kuolemaa vuonna 1747 seurasi sekasorto. Persiassa vallasta alkoivat kilpailla useat tahot, kuten zandit ja qajarit. Karabahin kaanikunta itsenäistyi Nadir Šahin kuolinvuonna Panah Ali Khanin johdolla. Panah Ali Khan avioitui paikallisen armenialaisen ruhtinaan (melik) Šahnazarin tyttären kanssa ja perusti Şuşan linnoituksen. Tuolloin paikka tunnettiin nimellä Panahabad. Linnoituksesta tuli kaanikunnan pääkaupunki. Karabahin kaanikunnasta tuli yksi Kaukasian voimakkaimmista.
Karim Khan Zandin vallattua suuren osan Persiaa hän pakotti Panah Khanin saapumaan Širaziin, jossa hänet otettiin panttivangiksi. Panah Khanin kuoltua vuonna 1760 hänen seuraajakseen nousi hänen poikansa Ibrahim Khalil Khan. Ibrahimin kaudella Karabahille alisteisia olivat myös Jerevanin, Gandžan ja Nahitševanin kaanikunnat. Ibrahimin naapurihallitsija Kartli-Kakhetin kuningas (Persiassa kaani) Erekle II:n solmittua suojelusopimuksen Venäjän keisarikunnan kanssa myös Ibrahim harkitsi vastaavaa sopimusta. Tällä välin Persiassa olivat nousseet valtaan qajarit ja uusi hallitsija Agha Muhammad Khan määräsi Kaukasian kaanit vannomaan valaa itselleen. Erekle ja Ibrahim kieltäytyivät, mitä seurasi Agha Muhammadin sotaretki alueelle vuonna 1795. Ibrahimin joukot voitettiin taistelussa, mutta hän pakeni Şuşan muurien sisään. Lopulta solmitun aselevon mukaan Ibrahim sai jatkaa asemassaan Karabahin kaanina.
Historia > Itsenäisyyden päättyminen

Agha Muhammad jatkoi sotaretkään Georgiaan, jossa hän valtasi Tbilisin ja toteutti joukkoineen verilöylyn. Venäjän Katariina Suuri puuttui tilanteeseen lähettäen armeijansa Kaukasiaan vuonna 1796. Ibrahim neuvotteli yhteistyöstä venäläisten kanssa. Heidän yllättäen vetäytyessään Katariinan kuollessa Agha Muhammad päätti kostaa. Persialaiset valtasivat Şuşan vuonna 1797 ja kaani pakeni Dagestaniin. Agha Muhammad kuoli vain muutama päivä myöhemmin ja kaani palasi pääkaupunkiinsa. Persiassa valtaan nousi Fath Ali Šah, jonka kanssa Ibrahim pyrki ensin tekemään yhteistyötä naittamalla tälle muun muassa tyttärensä. Venäjän ja Persian välillä syttyi kuitenkin uusi sota. Ibrahim alkoi taas lähestyä venäläisiä, joiden komentaja Pavel Tsitsianov lupasi tämän voivan jatkaa Karabahin kaanina venäläisten alaisuudessa. Venäläiset saapuivat Şuşaan, jonne asetettiin venäläinen varuskunta vuonna 1805. Tsitsianov kuoli vuonna 1806 ja Ibrahim vaihtoi taas puolia pyytäen persialaisilta apua venäläisten karkottamiseksi. Persialaisen armeijan lähestyessä venäläiset hyökkäsivät Ibrahimin leiriin ja surmasivat hänet 2. kesäkuuta.
Persialainen armeija vetäytyi alueelta ja Karabah jäi venäläisten käsiin. Ongelma oli vihamielinen muslimiväestö, jota lepytelläkseen venäläisten uusi komentaja Ivan Gudovitš nimitti Ibrahimin pojan Mehdigulu Khanin Karabahin kaaniksi. Mehdigulu Khan teki yhteistyötä venäläisten kanssa vuoteen 1822 saakka, jolloin hän pakeni Karabahista Persiaan. Kaanikunta lakkautettiin ja sen alue liitettiin Venäjään. Mehdigulu palasi Karabahiin vuonna 1836. Hän ei noussut enää hallitsijaksi, vaan nautti venäläistä eläkettä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karabahin kaanikunta Wikimedia Commonsissa
Kilpi Karabahin kaanikunnasta Azerbaidžanin kansallismuseossa.
Şuşan linnoituksia.
Kaanikunnan aikana rakennettu Şahbulaqin linna.
Soihtu (täsmennyssivu)

Soihtu tarkoittaa seuraavia asioita:
soihtu, kannettava tai paikallaan poltettava valaistusväline
Soihtu eli Miina Sillanpään muistomerkki, Aimo Tukiaisen suunnittelema veistos Helsingissä
Soihtu, Terho Sakin suunnittelema suihkukaivoveistos Turussa
Soihtu, Leningradissa vuosina 1927–1930 ilmestynyt suomenkielinen kulttuurilehti
Soihtu, vuosina 1931–1991 ilmestynyt vasemmistolainen opiskelijalehti
auringon soihtu, auringon pinnalla tapahtuva plasmapurkaus
soihdut eli valkosoihdut (Asphodelus), soihtukasveihin kuuluva kasvisuku
soihtuköynnökset (Aeschynanthus), Kaakkois-Aasiasta kotoisin olevia kasvisuku
Operaatio Soihtu, liittoutuneiden maihinnousu Pohjois-Afrikkaan marraskuussa 1942
Rymättylän Soihtu, vuonna 1914 perustettu naantalilainen urheiluseura
Iga Świątek

| Iga Świątek |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. toukokuuta 2001 (ikä 23) Varsova, Puola
Kansalaisuus:   Puola
Tennispelaaja
Pituus:  176 cm
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  33 141 991 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  1. (4.4.2022)
Turnausvoittoja:  22
Voitot/tappiot:  337–74
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  välierät (2022)
Ranskan avoimet:  voitto (2020, 2022, 2023, 2024)
Wimbledon:  4. kierros (2021)
Yhdysvaltain avoimet:  voitto (2022)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  29. (14.2.2022)
Voitot/tappiot:  27–14
Grand Slam -turnauksissa
Ranskan avoimet:  loppuottelu (2021)
Yhdysvaltain avoimet:  2. kierros (2019)
Aiheesta muualla
ITF
WTA
| Mitalit> Maa:   Puola.Naisten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Puola.Naisten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Puola.Naisten tennis. Olympialaiset  | Maa:   Puola> Naisten tennis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 2024 | Kaksinpeli |  |
Iga Natalia Świątek (s. 31. toukokuuta 2001 Varsova) on puolalainen tennispelaaja. Hän nousi kaksinpelissä WTA-maailmanlistan ykkössijalle 4. huhtikuuta 2022. Nelinpelissä hän on ollut parhaimmillaan sijalla 29 helmikuussa 2022. Świątek on voittanut urallaan 22 WTA-turnausta kaksinpelissä, joista merkittävimpänä grand slam -voitot Ranskan avoimissa 2020, 2022, 2023 ja 2024 sekä Yhdysvaltain avoimissa 2022.
Tennisura

Vuonna 2018 Świątek voitti Wimbledonin tennisturnauksen tyttöjen kaksinpelin. Hän voitti kultaa Kaja Juvanin parina tyttöjen nelinpelissä Buenos Airesin nuorten kesäolympialaisissa 2018. Vuonna 2019 Świątek eteni karsinnoista Australian avointen naisten kaksinpelin pääsarjaan. Hän voitti pääsarjan avauskierroksella Ana Bogdanin, mutta hävisi toisella kierroksella Camila Giorgille.
Świątek voitti vuoden 2020 Ranskan avoimen tennisturnauksen. Hän päihitti turnauksessa muun muassa neljännellä kierroksella turnauksessa ykköseksi sijoitetun ja maailmanlistan kakkosena olleen Simona Halepin erin 2–0 ja loppuottelussa neljänneksi sijoitetun Sofia Keninin. Świątek ei hävinnyt turnauksessa erääkään ja on ensimmäinen puolalainen grand slam -voittaja. Tämä oli samalla myös hänen ensimmäinen WTA-tason turnausvoitto.
Huhtikuussa 2022 Świątek nousi maailmanlistan ykkössijalle kaksinpelissä ensimmäisenä puolalaisena. Hän nousi ykkössijalle sen jälkeen, kun Ashleigh Barty ilmoitti lopettavansa uransa. Vuoden 2022 Ranskan avoimissa Świątek saavutti toisen grand slam -mestaruutensa. Świątek voitti 37 ottelua peräkkäin Dohasta Wimbledoniin asti, kunnes hävisi siellä Alizé Cornetille. Syyskuussa hän voitti Yhdysvaltain avoimet ensimmäistä kertaa urallaan.
Vuoden 2023 Australian avoimissa Świątek hävisi neljännellä kierroksella Jelena Rybakinalle. Dubain WTA 1000 -turnauksessa hän hävisi loppuottelussa Barbora Krejčíkoválle ja Indian Wellsin WTA 1000 -turnauksessa välierissä Rybakinalle. Huhtikuussa kuukauden tauon jälkeen pelikentille palannut Świątek voitti Stuttgartin WTA 500 -turnauksen päihitettyään loppuottelussa maailmanlistan kakkosen, Aryna Sabalenkan. Toukokuussa hän voitti Ranskan avoimet kolmannen kerran urallaan. Loppuottelussa hän voitti kolmieräisessä ottelussa Karolína Muchován.
Vuonna 2024 Świątek voitti neljännen kerran urallaan Ranskan avoimet. Loppuottelussa hän voitti Jasmine Paolinin suoraan kahdessa erässä. Pariisin olympialaisissa Świątek eteni naisten kaksinpelissä välieriin, jossa hän hävisi Zheng Qinwenille. Pronssiottelussa hän voitti Anna Karolína Schmiedlován ja saavutti Puolan historian ensimmäisen tennismitalin olympialaisissa.
Dopingtuomio

Świątek sai vuonna 2024 kuukauden mittaisen kilpailukiellon trimetatsidiini-nimisestä sydänlääkkestä. Dopingnäyte otettiin kilpailun ulkopuolisessa testissä elokuussa 2024. Tenniksen etiikkaa valvovan elimen ITIA:n mukaan Swiatek oli käyttänyt melatoniinia uniongelmiin ja aikaerorasitukseen. Käry johtui lääkkeen kontaminaatiosta eli saastumisesta. Hän oli väliaikaisesti hyllytettynä syys-lokakuussa 2024, jolloin häneltä jäi pelaamatta kolme turnausta. Kilpailukielto päättyi 4. joulukuuta 2024.
Aiheesta muualla

Iga Świątek WTA:n sivuilla (englanniksi)
Iga Świątek ITF:n sivuilla (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Latvia  Puola
Ondřej Kaše

| Ondřej Kaše |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. marraskuuta 1995 (ikä 29) Kadaň, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  181 cm
Paino:  71 kg
Seura
Seura:  HC Litvínov
Sarja:  Extraliga
Pelinumero:  73
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Piráti Chomutov (CZE)   Anaheim Ducks (NHL)   Boston Bruins (NHL)   Toronto Maple Leafs (NHL)   Carolina Hurricanes (NHL)
NHL-varaus:  205. varaus, 2014 Anaheim Ducks
Ondřej Kaše (s. 8. marraskuuta 1995 Kadaň) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän edustaa Extraliga-seura HC Litvínovia.
Ura

Kaše solmi toukokuussa 2015 tulokassopimuksen NHL-seura Anaheim Ducksin kanssa.
Helmikuussa 2020 Kase siirtyi Boston Bruinsiin vaihdossa ensimmäisen kierroksen varausvuoroon, David Backesiin ja Axel Anderssoniin.
Heinäkuussa 2021 Kaše teki vapaana agenttina Toronto Maple Leafsin kanssa yksivuotisen ja 1,25 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Heinäkuussa 2022 Kaše teki vapaana agenttina Carolina Hurricanesin kanssa yksivuotisen ja 1,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.