stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lumijoen seurakunta

| Lumijoen seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Lumijoen kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Oulun hiippakunta
Rovastikunta:  Limingan rovastikunta
Pääkirkko:  Lumijoen kirkko
Perustettu:  1917
Jäsenmäärä:  1 762 (2021)
– Osuus asukkaista:  87,30 %
Kirkollisvero:  1,95 %
Kirkkoherra:  Olli Lohi
Verkkosivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lumijoen seurakunta on Lumijoen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.
Lumijoki muodostettiin 1600-luvulla Limingan seurakuntaan kuuluneeksi kappeliseurakunnaksi. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muutettiin vuonna 1917.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Lumijoen seurakunnan kirkkoherroina:
Papisto > Kirkkoherrat

1919-1925: Matti Hiltula
1926–1931: Mauri Kokko
1932–1942. Hannu Koskimies
1943–1956: Aarre Nenye
1956–1963: Matti Salokannel
1965–1968: Esko Jaatinen
1970–1995: Matti Vainikainen
1995–2018: Markku Tölli
2019-2024: Erja Oikarinen
2024→ Olli Lohi
Aiheesta muualla

Seurakunnan kotisivut
| n k Limingan rovastikunta |
| --- | --- | --- |
| Seurakunnat |  Hailuoto  Kempele  Liminka  Lumijoki  Muhos  Raahe  Siikalatva  Tyrnävä  |  |
| Entiset seurakunnat |  Kestilä  Paavola  Pattijoki  Piippola  Pulkkila  Pyhäntä  Raahe ja Saloinen  Rantsila  Revonlahti  Ruukki  Saloinen  Siikajoki  Temmes  Utajärvi  Vaala  Vihanti  |  |
Oulun hiippakunta
Serral (pelaaja)

| Joona Sotala |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1998 (ikä 26)
Kansalaisuus:   Suomi
Elektronisen urheilun pelaaja
Lempinimi:  Finnish Phenom
Pelaajanimi:  Serral
Aktiivisena:  2012–
Nyk. joukkue:  BASILISK 
Peli:  StarCraft II
Mestaruudet:  StarCraft II -maailmanmestaruus 2018 (BlizzCon) Starcraft II -maailmanmestaruus 2022 (IEM Katowice)
Ammattilaisjoukkueet

 2012 :  eXelon Gaming
 2013–2014 :  ENCE eSports
 2014–2016 :  mYinsanity
 2016– :  ENCE eSports
    
Joona ”Serral” Sotala (s. 22. marraskuuta 1998) on suomalainen Starcraft II -ammattilaispelaaja. Sotalan kilpauran merkittävin saavutus on vuosittaisen MM-tason WCS Global Finals -turnauksen voittaminen marraskuussa 2018. Sotala voitti maailmanmestaruuden uudelleen IEM Katowice -turnauksessa helmikuussa 2022.
Ura > Wings of Liberty

Sotala osallistui Copenhagen Games Spring 2012 ja WCS 2012 Finland Nationals -tapahtumiin.
Ura > Heart of the Swarm

Huhtikuussa 2013 Sotala liittyi suomalaiseen Ence Esports -organisaatioon. Encen riveissä Sotala osallistui Dreamhack Open: Bucharest -turnaukseen, josta hän tosin putosi jo ennen pudotuspelejä. Sotalan kokonaisvaltainen mutta haastava pelityyli kuitenkin herätti huomiota.
Ence Esportsin lopetettua toimintansa Sotala liittyi mYinsaninty-joukkueeseen helmikuussa 2014.
Ura > Legacy of the Void > 2016

Sotala osallistui suomalaisen Assembly Winter 2016 -tapahtuman Starcraft II -turnaukseen, jonka hän voitti. 4. lokakuuta 2016 Sotala liittyi jälleen Ence Esports -joukkueen riveihin. Lokakuussa 2016 Sotala voitti TaKe's Penthouse Party -turnauksen.
Ura > Legacy of the Void > 2017

Tammikuussa 2017 Sotala osallistui IEM Season XI – World Championship -turnauksen karsintoihin. Maaliskuussa pelatussa pääturnauksessa hän voitti oman lohkonsa ja päätyi lopulta kahdeksan parhaan joukkoon. Kesäkuussa Sotala saavutti vuoden korkeimman WCS sijoituksensa WCS Jönköping -turnauksessa, jossa hän sijoittui toiseksi. Myöhemmin samana vuonna hän osallistui myös TaKe's Penthouse Party 3 -turnaukseen tullen toiseksi. Vuoden 2017 päätapahtumassa WCS Global Finals Sotala saavutti sijat 9–12. World Electronic Sports Games 2017 -turnauksen Euroopan ja itsenäisten valtioiden yhteisön karsintaottelussa Sotala saavutti voitollaan vuoden isoimman palkintopottinsa.
Ura > Legacy of the Void > 2018

Sotala aloitti vuoden näyttävästi voittamalla ensimmäisen WCS-turnauksensa Leipzigissa. Turnauksen voittajana hän automaattisesti myös lunasti itselleen paikan WCS Global Finals -turnaukseen. Helmikuussa Intel Extreme Masters -turnauksessa Sotala sijoittui kahdeksan parhaan joukkoon. Maaliskuussa Sotala sijoittui kolmanneksi kahdessa merkittävässä turnauksessa, IEM Season XII – World Championship ja World Electronic Sports Games 2017.
WCS turnauksista seuraavana oli vuorossa kesäkuussa järjestetty Austinin osakilpailu, jonka Sotala jälleen voitti. Tämän jälkeen oli vuorossa WCS Valencia jonka hän myös voitti. Kolmannen voittonsa myötä Sotala nousi toiseksi ihmiseksi maailmassa, joka oli pystynyt voittamaan kolme neljästä osakilpailusta samana vuonna.
Elokuussa vuorossa oli Soulissa Etelä-Koreassa järjestetty GSL vs. the World -turnaus. Etelä-Koreaa pidetään Starcraft-pelin kotimaana, ja Sotalan voiton merkittävyyttä korostaakin se, että hän oli vasta toinen Etelä-Korean ulkopuolinen pelaaja, joka on onnistunut voittamaan merkittävän turnauksen siellä. Voiton myötä Sotala nousi tilastollisesti maailman ykköspelaajaksi.
Syyskuussa Sotala osallistui Montrealissa vuoden viimeiseen WCS-osakilpailuun ja onnistui ensimmäisenä ihmisenä voittamaan kaikki neljä vuoden osakilpailua. Voitoillaan Sotala lujitti asemaansa yhtenä maailman parhaista pelaajista.
Sotala voitti Yhdysvalloissa pelatut StarCraft II -pelin maailmanmestaruuskilpailut BlizzCon-tapahtumassa ja voitti 280 000 dollaria. Vuoden 2018 aikana hän on voittanut yli 470 000 dollaria.
Saavutukset > WCS Global -turnaukset

3.-4. sija, 2018: IEM Season XII World Championship, Katowice
1. sija, 2018: GSL vs the World
1. sija, 2018: WCS Global Finals
1. sija, 2019: GSL vs the World
Saavutukset > Muita Starcraft II -turnauksia

2. sija, 2017: WCS Jönköping
1. sija, 2018: WCS Leipzig
3. sija, World Electronic Sports Games 2017
1. sija, 2018: WCS Austin
1. sija, 2018: WCS Valencia
1. sija, 2018: WCS Montreal
Aiheesta muualla

Liquipedia-wiki
Metyylipropyyliketoni

| Metyylipropyyliketoni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-pentanoni
CAS-numero:  107-87-9
PubChem CID:  7895
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H10O
Moolimassa:  86,13 g/mol g/mol
Ulkomuoto:  Neste (väritön)
Sulamispiste:  −78 °C (195 K)
Kiehumispiste:  102 °C (375 K)
Tiheys:  0,8 g/cm3
Liukoisuus veteen:  72,6 g/l (20 °C)
Metyylipropyyliketoni on orgaaninen yhdiste (ketoni) ja se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C5H10O ja rakennekaava CH3(CH2)2COCH3. Metyylipropyyliketonista käytetään myös nimityksiä 2-pentanoni, etyyliasetoni ja MPK.
Metyylipropyyliketonin moolimassa on 86,13 g/mol, sulamispiste −78 °C, kiehumispiste 102 °C, tiheys 0,8 g/cm3, leimahduspiste 7 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 505 °C ja CAS-numero 107-87-9. Metyylipropyyliketoni liukenee kohtalaisesti veteen eli 20 °C:een lämpötilassa 4 g/100 ml.
Metyylipropyyliketoni on helposti syttyvää ja sen höyry on ilmaa raskaampaa. Aineen suhteellinen höyry-ilma -seoksen tiheys 20 °C:ssa (ilma = 1) on 1,03. Aine reagoi kiivaasti voimakkaiden hapettimien sekä vahvojen emästen, amiinien ja isosyanaattien kanssa.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistuminen aineelle ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aineen suurille pitoisuuksille altistuminen voi aiheuttaa tajunnantason laskua. Pidempiaikainen tai toistuva altistuminen ihokosketukselle voi aiheuttaa ihotulehduksen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Metyylipropyyliketoni Wikimedia Commonsissa
Diogo

Diogo da Costa Oliveira (tunnetaan myös taiteilijanimellä Diogo; s. 4. tammikuuta 1988 São Paulo) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on 174 senttimetriä pitkä.
Diogo aloitti ammattilaisuransa Brasiliassa Internacionalissa. Hän tuli ammattilaiseksi samana vuonna, kun Internacional voitti seurajoukkueiden MM-kultaa eli vuonna 2006. Tammikuussa 2010 hän siirtyi Norjan pääsarjassa Tippeligaenissa pelanneen Stabækin riveihin. Vielä saman vuoden joulukuussa hän siirtyi takaisin kotimaansa alasarjoihin. Diogo siirtyi Interiin syksyllä 2014 loppukauden kestäneellä sopimuksella ja debytoi Veikkausliigassa syyskuussa IFK Mariehamnia vastaan.
Käännös suomeksi
Metyylivinyyliketoni

| Metyylivinyyliketoni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3-buten-2-oni
CAS-numero:  78-94-4
PubChem CID:  6570
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H6O
Moolimassa:  70,1 g/mol g/mol
Ulkomuoto:  neste (väritön tai kellertävä)
Sulamispiste:  –7 °C (266 K)
Kiehumispiste:  81 °C (354 K)
Tiheys:  0,86 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Hyvä veteen
Metyylivinyyliketoni on orgaaninen yhdiste (ketoni), joka on helposti syttyvää,  huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä tai kellertävää nestettä, jolla on voimakas, pistävä haju. Sen kemiallinen kaava on C4H6O. Metyylivinyyliketonista käytetään myös nimityksiä metyleeniasetoni, 3-buten-2-oni, asetyylietyleeni, butenoni ja metyylivinyyliasetoni.
Metyylivinyyliketoni liukenee hyvin veteen ja muodostaa veden kanssa atseotrooppisen seoksen. Aine liukenee myös metanoliin ja jääetikkaan ja vielä paremmin dietyylieetteriin tai asetoniin.
Metyylivinyyliketonia valmistetaan nykyään kahdella tavalla. Joko kondensoimalla asetonia ja formaldehydiä ja kuumentamalla syntyvää tuotetta, jolloin siitä lohkeaa vettä ja muodostuu metyylivinyyliketonia tai asetonin, formaldehydin ja dietyyliamiinin välisellä Mannich-reaktiolla, jossa muodostuva amiinia hajoaa kuumennettaessa metyylivinyyliketoniksi ja dietyyliamiiniksi.
Metyylivinyyliketoni on hyvin reaktiivista ja polymeroituu helposti. Polymeroitumisen estämiseksi yhdisteeseen lisätään jääetikkaa ja hydrokinonia tai katekolia. Metyylivinyyliketoni on elektrofiilinen yhdiste ja reagoi helposti nukleofiilien kanssa. Erityisen käyttökelpoisia reaktioita ovat Michael-additiot ja Robinson-annulaatio, joita käytetään stereoidien ja terpeenien synteeseissä.
Metyylivinyyliketonia käytetään biohajoavien muovien valmistukseen, alkyloivana aineena, hartsien valmistukseen sekä steroidien, muiden lääkeaineiden ja A-vitamiinin synteeseissä.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistuminen metyylivinyyliketonille voi aiheuttaa kyynelvuotoa sekä syövyttää silmiä ja ihoa. Aine syövyttää myös nieltynä ja sen höyry ärsyttää voimakkaasti silmiä ja hengitysteitä, jolloin hengittäminen voi aiheuttaa keuhkopöhön. Metyylivinyyliketonia pidetään yhtenä voimakkaimmista limakalvoärsyttäjistä. Aineelle altistuminen voi vaikuttaa myös keskushermostoon aiheuttaen päänsärkyä, huimausta, vapinaa, koordinaatiohäiriöitä, ruumiinlämmön laskua sekä hengitys- ja pulssitaajuuden laskua.
Pitkäaikainen tai toistuva ihokosketus aineelle voi aiheuttaa ihon herkistymistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Metyylivinyyliketoni Wikimedia Commonsissa
Metyylivinyyliketonin kansainvälinen kemikaalikortti
Kemian työsuojeluneuvottelukunta (KETSU): Metyylivinyyliketoni (Arkistoitu – Internet Archive)
Mentoni

| Mentoni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2S,5R)-5-metyyli-2-propan-2-yylisykloheksan-1-oni
CAS-numero:  89-80-5
PubChem CID:  6986
SMILES:  CC1CCC(C(=O)C1)C(C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H18O
Moolimassa:  154,244 g/mol
Sulamispiste:  -6,6 °C
Kiehumispiste:  210,5 °C
Tiheys:  0,8903 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,4967 g/l (25 °C)
Mentoni (C10H18O) on ketoneihin ja terpeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hajusteissa ja aromiaineena. Mentonia esiintyy useissa kasveissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa mentoni on väritöntä nestettä, jonka tuoksu on piparmintunkaltainen. Yhdiste on kiraalista ja sen ominaiskiertokyky on -24,8. Mentonin (2R,5S)-isomeeriä nimitetään isomentoniksi. Aine liukenee vain niukasti veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, asetoniin ja dietyylieetteriin. Mentonia esiintyy luonnossa muun muassa mintuissa, salvioissa, kurjenpolvissa ja ruusuissa.
Mentonia valmistetaan eristämällä mintuista tai synteettisesti joko hapettamalla mentolia tai vedyttämällä tymolia.
Mentonia käytetään hajusteissa ja minttuaromina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mentoni Wikimedia Commonsissa
Åsmund Aukrust

| Åsmund Aukrust |
| --- | --- |
 Aukrust vuonna 2011.
Norjan kehitysyhteistyöministeri
 Støren hallitus 4. helmikuuta 2025–  
Edeltäjä:  Anne Beathe Tvinnereim
Suurkäräjäedustaja
 Akershusin vaalipiiri 2013–  
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1985 (ikä 39) Oslo, Norja
Ammatti:  toimittaja, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Koulutus:  sosiologi
Tutkinnot:  Oslon yliopisto
    
Åsmund Grøver Aukrust (s. 28. helmikuuta 1985 Oslo) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko, joka on toiminut Norjan kehitysyhteistyöministerinä helmikuusta 2025 lähtien. Aukrust valittiin suurkäräjille vuonna 2013. Hän selviytyi Utøyan joukkomurhasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Åsmund Aukrust Wikimedia Commonsissa
Åsmund Aukrust Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
| n k Støren hallitus |
| --- | --- |
Støre
Nykyiset: Aas-Hansen Sigrun Gjerløw Aasland Terje Aasland Aukrust Borch Brenna Eide Eriksen Jaffery Myrseth Nordtun Nygård Næss Sandtrøen Sandvik Skjæran Stensend Stoltenberg Tung Vestre Vågslid
Entiset: Enoksen (2021–2022) Gjelsvik (2022–2023) Gram (2022–2025) Hoel (2024–2025) Huitfeldt (2021–2023) Kjerkol (2021–2024) Mehl (2021–2025) Moe (2021–2023) Persen (2021–2023) Pollestad (2023–2025) Sande (2023–2025) Tajik (2021–2022) Toppe (2021–2025) Trettebergstuen (2021–2023) Tvinnereim (2021–2025) Vedum (2021–2025)
Merinahkiainen

| Merinahkiainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Ympyräsuiset Cyclostomata
Lahko::  Nahkiaiskalat Petromyzontiformes
Heimo::  Nahkiaiset Petromyzontidae
Alaheimo::  Petromyzontinae
Suku::  Petromyzon
Laji::  marinus
Kaksiosainen nimi
 Petromyzon marinus  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Merinahkiainen Wikispeciesissä   Merinahkiainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Merinahkiainen (Petromyzon marinus) on nahkiaisten heimoon kuuluva kalalaji. Sitä tavataan satunnaisesti Suomessa.
Ulkonäkö ja koko

Merinahkiaisen erottaa helposti tavallisesta nahkiaisesta harmahtavan vihreän selkäpuolen marmorikuvioinnin ansiosta, kun taas nahkiaisen selkä on tasavärinen. Merinahkiaisen suu on pyöreä imusuu ja alaleuka puuttuu kokonaan. Lajilta puuttuu selkäranka ja luuston tilalla on rustoa. Merinahkiainen erottuu muista kaloista myös siten, että siltä puuttuu kylkiviiva-aisti ja uimarakot. Sillä on kaksi selkäevää. Merinahkiainen kasvaa 55–120 senttimetrin pituiseksi ja voi painaa 1–2,5 kiloa, joten se on suurin nahkiaislaji.
Kutu

Merinahkiaisten kutu tapahtuu touko-heinäkuussa joissa. Naaras munii 30 000–100 000 munaa uroksen kaivamaan pesään. Sekä uros että naaras kuolevat pian kutemisen jälkeen. Toukat kaivautuvat kuoriutumisensa jälkeen pohjan sedimenttikerrokseen ja ovat siellä 3–5 vuotta. Sinä aikana ne syövät orgaanisia hiukkasia vedessä. Kasvuvaihe meressä kestää noin kolme vuotta, jonka jälkeen ne palaavat jokiin kutemaan. Laji saavuttaa sukukypsyyden 3–5 vuoden iässä.
Ravinto

Merinahkiainen saalistaa tarttumalla imusuullaan kalojen kylkeen. Tartuttuaan se imee ja järsii saalista. Merinahkiainen erittää saaliiseen veren hyytymistä estäviä aineita.
Levinneisyys

Merinahkiainen elää Pohjoisen Atlantin vesissä. Sitä tavataan Itämeressä harvalukuisena ja Suomen alueella satunnaisena. Laji nousee kutemaan Britannian tai Länsi-Euroopan vesiin kaikkialle Välimeren ja Pohjanmeren välille.
Uhat

Merinahkiaista uhkaavat vesistöjen rehevöityminen, patojen ja sulkujen rakentaminen jokiin ja kalastus.
Aiheesta muualla

Levinneisyysalue
Merinahkiainen saatu Helsingin läheltä, Aamulehti, 13.07.1934, nro 184, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q385764  Wikispecies: Petromyzon marinus  ADW: Petromyzon_marinus  BioLib: 15178  BOLD: 27318  CoL: 6V6DZ  EoL: 580535  EPPO: PTEMMA  Fauna Europaea: 304317  Fauna Europaea (new): 81860d28-c0dc-4aec-b09a-a2e54b45a517  FishBase: 2530  GBIF: 2421262  GISD: 542  iNaturalist: 49223  IRMNG: 11359260  ISC: 70237  ITIS: 159722  IUCN: 16781  NAS: 836  NatureServe: 2.106340  NBN: NBNSYS0000188586  NCBI: 7757  Observation.org: 2162  OBIS: 101174  ODNR: sea-lamprey  WoRMS: 101174  ZooBank: 4FB375CA-4DA1-4DC3-AC23-FAF1F15F3479  Laji.fi: MX.53086
Støren hallitus

| Støren hallitus |
| --- | --- |
  Norjan kuningaskunnan  hallitus
 Virassa
 
Toimikausi alkoi:  14. lokakuuta 2021
Jäsenet
Hallituksen johtaja:  Jonas Gahr Støre
Ministerien lukumäärä:  20
Hallituspuolue:   Työväenpuolue 
Hallituksen asema:  vähemmistöhallitus
Oppositiojohtaja:  Erna Solberg
Historia
Vaalit:  Norjan suurkäräjävaalit 2021
Kausia:  2021–2025
Edellinen:  Solbergin hallitus
Osa politiikan artikkelisarjaa
Perustuslaki
Norjan perustuslaki
Norjan kruununperimysjärjestys
Monarkia
Norjan kuningas:
Harald V
Kruununprinsssi
Haakon
Norjan kuningasperhe
Norjan hovi
Toimeenpanovalta
Norjan pääministeri:
Jonas Gahr Støre
Norjan hallitus
Støren hallitus
Norjan ministeriöt
Norjan viranomaiset
Lainsäädäntövalta
Stortinget
Perustuslakivaliokunta
Norjan oppositiojohtaja
Tuomiovalta
Norjan korkein oikeus
Norjan korkein hallinto-oikeus
Aluejako
Norjan läänit
Norjan alueet
Norjan kunnat
Vaalit
Norjan suurkäräjävaalit 2021
Luettelo Norjan puolueista
Muita aiheita
Norjan energiapolitiikka
Norjan ulkopolitiikka
Norjan saamelaisparlamentti
Norjan asevoimat
Norjan poliisi
n
k
Støren hallitus on Norjan nykyinen hallitus 14.10.2021 lähtien. Pääministerinä toimii työväenpuolueen Jonas Gahr Støre. Työväenpuolueen lisäksi hallitukseen kuului alun perin keskustapuolue, joka erosi 4. helmikuuta 2025. Hallituksessa on pääministerin lisäksi 19 ministeriä. Useampi heistä on Utøyan joukkoampumisesta selvinneitä.
Syynä keskustapuolueen eroon hallituksesta olivat EU-direktiivien aiheuttamat erimielisyydet. Työväenpuolueen mukaan Norjan tulisi sitoutua Euroopan unionin uusiutuvaa energiaa ja energiatehokkuutta koskeviin säädöksiin, kun taas keskustapuolueen mielestä se antaisi EU:lle liikaa määräysvaltaa Norjan energiapolitiikassa sekä uhkaisi nostaa sähkön hintaa.
Alan Rickman

| Alan Rickman |
| --- | --- |
 Alan Rickman vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alan Sidney Patrick Rickman
Syntynyt: 21. helmikuuta 1946 Hammersmith, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 14. tammikuuta 2016 (69 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Rima Horton (vih. 2012)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1974–2016
Merkittävät roolit:  Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli Galaxy Quest Harry Potter Sweeney Todd – Fleet Streetin paholaisparturi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Alan Sidney Patrick Rickman (21. helmikuuta 1946 Hammersmith, Lontoo, Britannia − 14. tammikuuta 2016 Lontoo, Britannia) oli englantilainen elokuva- ja teatterinäyttelijä sekä ohjaaja, joka näytteli Hollywood-elokuvissa usein roistoa (esimerkiksi läpimurtoelokuvassaan Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli). Hän näytteli myös Severus Kalkarosta Harry Potter -elokuvissa (2001—2011) ja ilkeää Nottinghamin sheriffiä elokuvassa Robin Hood – varkaiden ruhtinas (1991), josta hän sai Bafta-palkinnon.
Rickman oli mukana lukuisissa elokuvissa romanttisista komedioista draamaan ja toimintaan. Lisäksi hän ohjasi ja käsikirjoitti elokuvan Talvivieras (1996) ja ohjasi vuonna 2014 ensi-iltansa saaneen elokuvan The Little Chaos, jonka pääosia esittävät Kate Winslet ja Alan Rickman itse.
Nuoruus ja opiskelu

Alan Rickman syntyi Lontoossa vuonna 1946. Hänellä oli irlantilaiset ja walesilaiset sukujuuret, ja hänen vanhempansa olivat tehdastyöläinen Bernard ja tämän vaimo Margaret. Alan kasvoi kolmen sisaruksensa kanssa Actonin alueella Länsi-Lontoossa.
Rickman opiskeli graafista suunnittelua Chelsea College of Art and Designissa ja Royal College of Artissa. Hänellä oli kolmen vuoden ajan kolmen ystävänsä kanssa Notting Hillissä graafista suunnittelua tarjoava yritys, kunnes vuonna 1972 hän aloitti opiskelut Royal Academy of Dramatic Artissa.
Ura > Uran alku teatterissa

Rickman herätti ensimmäisen kerran huomiota näyttelijänä vuonna 1976 Birgminghamin laitosteatterissa Ben Jonsonin näytelmässä The Devil Is an Ass. Tämän jälkeen hän näytteli muun muassa sivurooleissa Royal Shakespeare Companyssä (RSC). Ensiesiintymisensä televisiossa Rickman teki vuonna 1978, kun hän näytteli Tybaltia BBC Television Shakespeare -sarjan jaksossa Romeo and Juliet.
Rickman pääsi 1980-luvulla RSC:ssä useisiin keskeisiin rooleihin. Hän näytteli muun muassa Thomas Kilroyn irlantilaisessa versiossa Anton Tšehovin Lokista, Edinburghin taidefestivaalilla Richard Cranen sovituksessa Fjodor Dostojevskin Karamazovin veljeksistä ja Snoo Wilsonin näytelmässä The Grass Widow.
Ura > Die Hardin kautta elokuva-alalle

Rickmanin läpimurtorooli oli 1985 RSC-tuotannossa Vaarallisia suhteita, jossa hän esitti seksikästä mutta manipuloivaa ja julmaa Vicomte de Valmontia. Hän toisti roolinsa Broadwayllä ja herätti myös elokuva-alan mielenkiinnon. Ohjaaja John McTiernan pyysi Rickmania näyttelemään rikollisen roolia Bruce Willisin vastanäyttelijäksi elokuvaan Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli (1988).
Vaikka Die Hard teki Rickmanista kansainvälisesti tunnetun elokuvanäyttelijän, hän ei hylännyt teatteria. Hän näytteli 1991 Edinburghin taidefestivaalilla japanilaisen ohjaajan Yukio Ninagawan sovituksessa Kunio Shimizuun näytelmästä Tango at the End of Winter. Georgian Rustaveli-teatterissa hän näytteli Hamletin roolissa Robert Sturuan ohjauksessa.
Rickman näytteli Die Hardin jälkeen muutamissa brittiläisissä elokuvissa. Niistä tunnetuin on Anthony Minghellan ohjaama Truly Madly Deeply (1989). Hän voitti Bafta-palkinnon roolistaan Nottinghamin sheriffinä elokuvassa Robin Hood – varkaiden ruhtinas (1991). Elokuvan pääosassa Robin Hoodina esiintyneen Kevin Costnerin kerrotaan suuttuneen Rickmanin lahjakkuudesta ja vaatineen joidenkin Rickmanin kohtausten poistoa.
Vaikka Rickman tunnetaankin monista elokuvapahisten rooleistaan, hän teki myös useita monipuolisempia pienen budjetin elokuvia. Näihin kuuluvat muun muassa aisankannattaja elokuvassa Close my eyes – rakasta minua (1991) ja kampanjapäällikkö satiirissa Bob Roberts (1992). Rickman hylkäsi tarjouksen pääpahiksen roolista James Bond -elokuvassa 007 ja kultainen silmä ja teki sen sijaan ensiohjauksensa Talvivieras.
Rickman näytteli Christopher Brandonia vuonna 1995 ilmestyneessä, Jane Austenin romaanista sovitetussa elokuvassa Järki ja tunteet ja seuraavana vuonna irlantilaista vallankumouksellista Éamon de Valeraa, josta tulee lopulta Irlannin presidentti, elokuvassa Michael Collins (1996).