stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo jääkäreistä S
S > Edvard Johannes Sand

(17. maaliskuuta 1897 Raippaluoto – 23. tammikuuta 1959) oli suomalainen jääkärialiupseeri. Hänen vanhempansa olivat torppari Karl Erik Sand ja Anna Maria Henrikintytär. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Hulda Irene Westergårdin kanssa. Sand työskenteli kalastajana ja työmiehenä Raippaluodossa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 19. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin pataljoonan pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, Schmardenissa sekä Aa-joella. Sand saapui Suomeen jääkärien pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918 ja hänet sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan Vaasan asevarikolle, missä hän toimi 26. helmikuuta – 15. kesäkuuta 1918 välisen ajan. Sandin asevarikolla vietetyn ajan jälkeen hän liittyi keväällä vuonna 1919 Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan, missä hänet sijoitettiin I pataljoonan 3. komppaniaan ja hän otti osaa taisteluihin Rajakonnussa, Viteleessä ja Tuuloksessa. Sotaretkeltä palattuaan hän työskenteli kalastajana kotipaikkakunnallaan Raippaluodossa. Talvisotaan Sand osallistui rakennusosaston johtajana Jalkaväenkoulutuskeskus 7:ssä, missä tehtävässä hän jatkoi myös välirauhan aikana. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin 6. Rannikkopatteriin, missä hän palvelikin koko sodan ajan. Jatkosodassa hän osallistui sotatoimiin Karjalankannaksella. Sotien jälkeen hän työskenteli posteljoonina aina vuoteen 1959 saakka. Hänet haudattiin Raippaluotoon. Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
S > Karl Edvard Sand

(5. huhtikuuta 1891 Raippaluoto – 28. huhtikuuta 1924 Raippaluoto) oli suomalainen jefreitteri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Johannes Sand ja Edla Sofia Rönn. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1913 Kristina Sofia Klavuksen kanssa. Tämä kansakoulun käynyt ja kotitilaansa Raippaluodossa viljellyt maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 7. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa. Hänet siirrettiin hänen sairautensa takia pataljoonan täydennysjoukkoon 3. marraskuuta 1916. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana jefreitteriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hän ei kuitenkaan sairautensa takia voinut ottaa osaa sisällissotaan. Hän kuoli keuhkotautiin Raippaluodossa 28.huhtikuuta 1924. Ylennykset: Jefreitteri 11. helmikuuta 1918. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
Antti Emil Sandberg myöh. Sarkaranta
Alfred Sandberg
S > Johan Verner Sandberg

(31. elokuuta 1895 Espoo – 16. huhtikuuta 1933) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat työmies August Verner Sandberg ja Elin Amanda Öberg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1925 Maria Regina Rosbergin kanssa. Tämä kansakoulun käynyt Viktor Ekin välitysliikkeen työntekijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 22. toukokuuta 1916, josta hänet siirrettiin 6. lokakuuta 1916 pataljoonan haupitsipatteriin. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan kuormastopäälliköksi Jääkäritykistön esikuntaan ja otti osaa taisteluihin Messukylässä ja Tampereella. Tampereen valtauksen jälkeen tapahtuneessa tykistön uudelleen järjestelyssä hänet sijoitettiin Jääkäritykistöprikaatin esikuntaan, jonka mukana osallistui Viipurin valloitukseen. Sisällissodan jälkeen hän palveli lähettiupseerina Suomen tykistökoulussa, josta tykistön uudelleenjärjestelyn yhteydessä hänet siirrettiin kenttätykistörykmentti n:o l:n III patteriston 7. patteriin. Armeijasta hän erosi 22. tammikuuta 1919 ja liittyi suojeluskuntajärjestöön ja oli huhtikuusta 1919 – huhtikuuhun 1920 välisen ajan sotilasohjaajana Satakunnan suojeluskuntapiirissä. Hän toimi vuosina 1920–1925 Maakauppiaitten tukkuliikkeen Porin haarakonttorissa kauppamatkustajana ja vuosina 1925–1929 kauppamatkustajana Porin tukku oy:llä. Myöhemmin hän työskenteli hänen vaimon omistamassa värikaupassa Porissa. Hän kuului vuosina 1919–1930 komppanianpäällikkönä Porin suojeluskuntaan. Ylennykset: Varavääpeli 11. helmikuuta 1918, Vänrikki 28. huhtikuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaudenmitali 2. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
S > Kalle Artturi Sandberg

(25. kesäkuuta 1892 Jyväskylän maalaiskunta – 24. heinäkuuta 1943) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat työmies Juho Aleksander Sandberg ja Liisa Kunelius. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Anna Lyydia Puustisen kanssa. Sandberg kävi kaksi luokkaa kansakoulua ja työskenteli merimiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 7. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän haavoittui 25. kesäkuuta 1916 ja siirrettiin 12. syyskuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hänet siirrettiin takaisin 3. komppaniaan 5. joulukuuta 1916. Sundberg siirrettiin 8. maaliskuuta 1917 sotapalvelukseen kykenemättömänä takaisin pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hänet laskettiin siviilitöihin. Takaisin Suomeen Sundberg palasi sisällissodan jälkeen touko-kesäkuun vaihteessa vuonna 1918 ja astui 14. heinäkuuta 1918 Suomen armeijan palvelukseen vääpeliksi ylennettynä. Hänet sijoitettiin vääpeliksi Suomen valkoisen kaartin 2. konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin kuormastovääpeliksi 2. pataljoonaan, Sandberg erosi armeijasta 1. lokakuuta 1920 ja matkusti Kanadaan, missä hän työskenteli liikemiehenä. Suomeen hän palasi vuonna 1933 ja sai töitä Valtion kivääritehtaalta vartijana. Hänet haudattiin Jyväskylään. Ylennykset: Vääpeli 14. heinäkuuta 1918. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
S > Vili Erland Sandberg

(12. helmikuuta 1890 Kemin maalaiskunta – 1971) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat työmies Kaarle August Sandberg ja Anna Greeta Juusela. Tämä Kemin pitäjässä toiminut työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 2. maaliskuuta 1916 ja otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella sekä Aa-joella, mistä hänet siirrettiin 22. helmikuuta 1917 Altonan työosastoon ja laskettiin myöhemmin siviilitöihin. Suomeen hän palasi 29. marraskuuta 1918 ja toiminut sen jälkeen työmiehenä Kemissä ja Rovaniemellä. Hän asui myöhemmin Kemin korpikylässä ja hänen myöhemmistä vaiheistaan ei ole tietoja saatavilla. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
S > Knut Enok Sandbäck

(9. tammikuuta 1896 Vaasa – 17. marraskuuta 1936) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat urkuri Isak Sandbäck ja Anna Sofia Berglund. Hän kävi viisi luokkaa Vaasan ruotsalaista lyseota ja vuosina 1921–1922 Turun kauppaopiston. Tämä Vaasalainen kauppa-apulainen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 27. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin 7. helmikuuta 1917 alkaen pataljoonan 2. komppaniaan ja 22. helmikuuta 1917 alkaen Altonan työosastoon, josta hänet laskettiin siviilitöihin 25. elokuuta 1917. Hän saapui Suomeen sisällissodan jälkeen vuoden 1919 alussa ja toimi 4. maaliskuuta 1921 saakka kauppa-apulaisena C. J. Hartman oy:n palveluksessa Vaasassa, Axel Wiklund oy:n myyjänä ja kauppamatkustajana hän palveli 1. elokuuta 1922 – 12. tammikuuta 1924 välisen ajan ja Helsingissä Lång & Willför oy:n palveluksessa hän oli 15. tammikuuta 1924 – 15. helmikuuta 1930 välisen ajan sekä Vaasassa Suomen hansikastehdas oy:n kauppamatkustajana hän toimi vuodet 1930–1932. Helsingissä Flinekenberg & C:o oy:n kauppamatkustajana ja edustajana hän palveli vuosina 1932–1936 Kunniamerkit:  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
S > Johan Emil Sandholm

(29. heinäkuuta 1899 Helsingin maalaiskunta – 3. huhtikuuta 1935) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat autonkuljettaja Fredrik Emil Sandholm ja Aina Emilia Blomqvist. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Ina Paulina Seppäsen kanssa. Tämä kansakoulun ja valmistavan ammattikoulun käynyt metallisorvari liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 27. kesäkuuta 1917, josta hänet siirrettiin 23. syyskuuta 1917 pataljoona 2. komppaniaan ja edelleen takaisin täydennysjoukkoon 12. joulukuuta 1917, josta hänet siirrettiin pataljoonan pioneerikomppaniaan 10. helmikuuta 1918 juuri ennen pataljoonan kotiuttamista. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana jefreitteriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Krenatöörirykmentin 2. Kristiinan pataljoonan 2. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodassa taisteluihin Laviassa, Suodenniemellä ja Mouhijärvellä. Hän haavoittui Salmin kylässä 2. huhtikuuta 1918. Hän otti parannuttuaan osaa Lempäälän taisteluihin ja rykmentin etenemiseen Valkeakosken, Tuuloksen ja Lammin kautta Koskelle. Sisällissodan jälkeen hänet siirrettiin 5. heinäkuuta 1918 Karjalan kaartin rykmentin 4. komppaniaan ja edelleen 16. syyskuuta 1918 Lapin ryhmään, missä hän palveli 2. pataljoonan alokaskomppaniassa ja 3. komppaniassa. Hänet siirrettiin 15. tammikuuta 1919 Kuopion jalkaväkirykmentti n:o 4:n 3. pataljoonan asepajojen valvojaksi. Armeijasta hän erosi 12. toukokuuta 1919 ja toimi tämän jälkeen autonkuljettajana Helsingissä ja Viipurissa. Hän suoritti kivääriaseseppäkurssin Kuopiossa vuonna 1918. Ylennykset: Jefreitteri 11. helmikuuta 1918, Kersantti 5. toukokuuta 1918, Vääpeli 31. toukokuuta 1918. (Vääpelin arvon hän menetti 12. toukokuuta 1919). Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 1. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
Frans Mikael Sandstedt
Allan Emil Sandström
Roley Alarik Sandström
S > Walter Fritjof Sandström

(19. heinäkuuta 1895 Pietarsaari – 17. elokuuta 1968) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat räätälimestari Anders Sandström ja Hilma Charlotta Ahlskog. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Ida Elisabet Sundstenin kanssa. Sandström kävi kansakoulun ja työskenteli mekaanikkona ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 21. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella. Sandström saapui Suomeen jääkärien pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918 ja hänet sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 5. Jääkärirykmentin 14. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan ja hän otti osaa sotatoimiin Karjalankannaksella.
Sandström palveli sisällissodan jälkeen edelleen joukkueenjohtajana 5. Jääkärirykmentissä, joka tunnettiin myöhemmin nimellä Kuopion jalkaväkirykmentti 4. Hänet siirrettiin 5. syyskuuta 1918 koulutusaliupseeriksi Itämeren jalkaväkirykmentti l:n 2. komppaniaan. Armeijasta Sandström erosi 11. helmikuuta 1919 ja siirtyi voimistelunopettajaksi Pietarsaaren reaalioppilaitokseen, missä hän työskenteli vuoteen 1921 saakka. Myöhemmin hän työskenteli viulunsoittajana Kokkolalaisessa elokuvateatterissa vuoteen 1932 saakka. Vuodesta 1933 alkaen hän työskenteli leikkaajana Kokkolan krominahkatehtaalla ja myöhemmin hän toimi Kokkolan nahkapukimon omistajana ja vuodesta 1938 alkaen Kaarlelan Nahka oy:n johtajana. Hänet haudattiin Kokkolaan. Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Varavääpeli 15. toukokuuta 1918, Vääpeli 6. syyskuuta 1918. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
S > Johannes Sandvik

(11. helmikuuta 1879 Luoto – 16. helmikuuta 1920) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat rakennusmestari Henrik Gädda (myöh. Sandvik) ja Brita Sandvik. Sandvik oli käynyt kansakoulun ja oli ammatiltaan veneenrakentaja. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1902 Vilhelmina Snellmanin kanssa.
Ennen jääkäriksi ryhtymistään Sandvik kuljetti vuoden 1915 syksyllä jääkärialokkaita moottoriveneellä Pietarsaaresta Ruotsin puolelle. Näissä puuhissa ollessaan hän joutui 3. marraskuuta 1915 santarmien pidättämänä Pietarsaaren poliisivankilaan, mistä hän pakeni 5. joulukuuta 1915 pietarsaarelaisten aktivistien avulla ja pääsi turvaan Ruotsin puolelle. Hän jatkoi matkaansa Saksaan ja liittyi 9. tammikuuta 1916 vapaaehtoisena sotilaskoulutusta antaneeseen Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan, josta hänet komennettiin 28. tammikuuta erikoistehtäviin pohjoismaihin.
Sandvik jatkoi jääkärialokkaiden kuljetusta Pohjanlahden yli. Syksyllä 1916 Sandvik oli kuljettamassa 20 suomalaista moottoriveneellä Ruotsiin, kun paikalle osunut venäläinen torpedovene alkoi jahdata heitä. Sandvik ja hänen mukanaan olleet suomalaiset nousivat maihin eräälle luodolle Vaasan edustalla ja kävivät siellä taistelun heidän perässään tulleita kymmentä venäläistä matruusia vastaan. Sandvikin miehet onnistuivat surmaamaan pimeässä alivoimaiset venäläiset, joiden ruumiit kätkettiin luodolle.
Sandvik pidätettiin Norjan Kirkkoniemessä vuonna 1917 ja tuomittiin pitkäaikaiseen vankeusrangaistukseen. Suomen viranomaiset vapauttivat hänet vuodenvaihteessa 1919–1920. Suomeen palattuaan hän liittyi Pietarsaaren suojeluskunnan ikämiesosastoon. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
Kaarle Nikolai Sankala
S > Jaakko Jalmari Santala

(3. helmikuuta 1892 Lapua – 26. marraskuuta 1956) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat pientilallinen Jaakko Santala ja Sanna Valpuri Taipale. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Martta Maria Mäen kanssa. Tämä Lapualainen työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 11. helmikuuta 1916 ja otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella sekä Schmardenissa ja Aa-joella, josta hänet siirrettiin 11. helmikuuta 1917 Altonan työosastoon ja laskettiin siviilitöihin 2. elokuuta 1917. Suomeen hän palasi 29. marraskuuta 1918 ja toiminut sen jälkeen kirvesmiehenä Lapualla. Talvi- ja jatkosodan aikana hän toimi kotiseudullaan väestönsuojelutehtävissä. Hänet on haudattu Lapualle. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
S > Vilhelm Santala

(3. helmikuuta 1894 Lapua – 4. helmikuuta 1919 Lapua) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat pientilallinen Jaakko Santala ja Sanna Valpuri Taipale. Tämä kansakoulun käynyt Lapualainen työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 11. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamapalveluksen jälkeen hänet 28. maaliskuuta 1917 Altonan työosastoon ja laskettiin siviilitöihin 2. elokuuta 1917. Suomeen hän palasi sisällissodan jo loputtua 29. marraskuuta 1918. Hän kuoli keuhkotautiin Lapualla 4. helmikuuta 1919. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
Knut Gösta Sarén
Unio Bernhard Sarlin
Heikki Evald Saure ent. Sikanen
S > Jalmari Edvard Saviaro

(28. kesäkuuta 1889 Lapua – 24. joulukuuta 1962) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat työmies Juho Saviaro ja Maria Porre. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Mimmi Kaisajoen kanssa, josta hän Armeijasta hän erosi vuonna 1928. Saviaro kävi kansakoulun ja työskenteli työmiehenä Tervolassa. Hän otti osaa jääkäriliikkeen toimintaan jo vuoden 1915 lopulla ollen oppaana Tervolan etapilla. Saviaro liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 18. tammikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 17. toukokuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon. Hän suoritti Berliinissä järjestetyn räjäytyskurssin. Vuoden 1916 lopulla hänet komennettiin erikoistehtäviin Suomeen ja Venäjälle. Saviaro astui sisällissodan alkaessa Suomen Valkoisen Armeijan palvelukseen jääkärinä. Sisällissodassa hän toimi koulutusaliupseerina 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 1. komppaniassa ja otti osaa taisteluihin Lempäälässä, Vuohiniemellä, Säiniöllä ja Viipurissa. Sisällissodan jälkeen hänet siirrettiin armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä Suoman valkoisen kaartiin, missä hän palveli ensin ensimmäisessä ja myöhemmin kolmannessa pataljoonassa. Saviaro erosi armeijasta 11. helmikuuta 1919 ja työskenteli sen jälkeen liikemiehenä Kemissä. Myöhemmin hän työskenteli TVH:lla työnjohtajana Lapin läänissä sekä Rovaniemen kauppalalla. Hänet haudattiin Rovaniemelle. Ylennykset: Aliupseeri 1918, Varavääpeli 1918, Vääpeli 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 1. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
S > Vilho Henrik Saviaro

(2. syyskuuta 1896 Lapua – 25. kesäkuuta 1925) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat työmies Juho Saviaro ja Maria Porre. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Lahja Matilda Rundmanin kanssa. Saviaro kävi kansakoulun ja työskenteli työmiehenä. Saviaro toimi suuren vuonna 1915 suuren jääkärivärväyksen alkuaikoina oppaana Tervolan etapilla. Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 15. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella. Hän suoritti Berliinissä järjestetyn räjäytyskurssin. Vuoden 1916 lopulla, jonka jälkeen hänet lähetettiin erikoistehtäviin Suomeen. Takaisin Saksaan hän palasi 20. toukokuuta 1917 ja määrättiin Polangenin erikoiskursseille (pommarikurssi).
Saviaro saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajan apulaiseksi 1. jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä, Vuohiniemellä, Säiniöllä ja Viipurissa, missä hän haavoittui Viipurin edustalla käydyssä taistelussa 26. huhtikuuta 1918. Sisällissodan jälkeen hänet siirrettiin armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä Suomen valkoiseen kaartiin, missä hän palveli joukkueenjohtajana ja komppanianvääpelinä ensimmäisessä ja myöhemmin seitsemännessä komppaniassa. Hänet komennettiin 25. huhtikuuta 1919 alkaen Yleisesikuntaan ja siirrettiin 1. heinäkuuta 1919 alkaen Helsingin vartiopataljoonan B-komppaniaan, jossa toimi rehumestarina ja hevosmiesten päällikkönä Yleisesikunnan tallissa.
Ilmavoimiin Saviaro siirrettiin 1. lokakuuta 1920, josta hänet lähetettiin komennukselle Yleisesikuntaan 12. elokuuta 1921. Saviaro erosi armeijasta 27. maaliskuuta 1922 ja työskenteli sen jälkeen Ilmailutelakalla. Uudelleen armeijan palvelukseen hän hakeutui marraskuussa 1923 ja hänet otettiin palvelukseen ja sijoitettiin asevarastonhoitajaksi Keski-Suomen rykmentin 2. pataljoonaan. Keski-Suomen rykmentistä hänet siirrettiin 15. kesäkuuta 1924 Ilmavoimiin, missä hänet sijoitettiin Maatiedustelulaivueeseen ja 10. tammikuuta 1925 alkaen Hävittäjäeskaaderiin. Hänen kohtalonaan oli hukkuminen 25. kesäkuuta 1925 kalastusretkellä Utin Haukkajärveen: Ylennykset: Hilfsgruppenführer 19. syyskuuta 1917, Varavääpeli 11. helmikuuta 1918, Vääpeli 27. syyskuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 2. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
S > Janne Mikko Savimäki

(29. syyskuuta 1894 Haapajärvi – 10. maaliskuuta 1924) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat työmies Juho Savimäki ja Maria Henrika Antintytär. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Ilmi Esteri Huovisen kanssa. Tämä kansakoulun käynyt Himankalainen työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 26. tammikuuta 1916, josta hänet laskettiin Berliinin työkeskuksen kautta siviilitöihin hänen sairautensa takia 15. maaliskuuta 1916. Hän poistui Saksasta Hollantiin ja palveli merimiehenä Hollannin ym. maiden laivoissa. Suomeen hän palasi syyskesällä vuonna 1919 ja toimi sen jälkeen sekatyömiehenä Himangalla. Hän kuoli keuhkotautiin 10. maaliskuuta 1924.
S > Kalle Johannes Savolainen

(19. toukokuuta 1889 Pielisjärvi – 11. huhtikuuta 1958) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Mikko Savolainen ja Katri Meriläinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Aino Maria Rouvisen kanssa. Tämä kansakoulun käynyt kotitilallaan maata viljellyt nuorimies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 19. marraskuuta 1915 ja otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin 26. marraskuuta 1916 Altonan työosastoon, josta hänet laskettiin 2. elokuuta 1917 siviilitöihin. Suomeen hän palasi syyskuun lopulla vuonna 1918 ja palveli 18. lokakuuta 1918 – 16. helmikuuta 1919 koulutusaliupseerina Sortavalan rajavartioryhmän 8. komppaniassa. Myöhemmin hän toimi maalarina Pielisjärvellä. Hänet on haudattu Lieksaan. Ylennykset: Varavääpeli 21. lokakuuta 1918. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
Matti Savolainen
S > Otto Aukusti Savolainen

(22. huhtikuuta 1894 Karttula – 17. lokakuuta 1935) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat kauppias Olli Pekka Savolainen ja Vilhelmina Gunilla Mustonen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Saimi Emilia Pukeman kanssa, josta hän erosi vuonna 1928. Savolainen kävi seitsemän luokkaa Kemin yhteiskoulua. Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 12. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen hänet siirrettiin 21. helmikuuta 1917 alkaen Altonan työosastoon, josta hänet laskettiin edelleen siviilitöihin Saksaan 2. elokuuta 1917. Savolainen palasi takaisin Suomeen sisällissodan jälkeen syyskuussa 1918 ja astui armeijan palvelukseen 16. marraskuuta 1918 varavääpeliksi ylennettynä ja hänet sijoitettiin Helsingin etappipataljoonan 2. komppaniaan. Hän erosi armeijasta ja siirtyi Suojeluskuntain palvelukseen 1. helmikuuta 1919 ja hänet sijoitettiin kansliapäälliköksi Pohjolan suojeluskuntapiirin piiriesikuntaan. Suojeluskunnasta hän erosi hermostollisen sairauden takia 1. maaliskuuta 1924. Savolaiselle kertyi myös tilapäisiä tehtäviä kuten toimi kouluttajana Kemin suojeluskunnassa 1. maaliskuuta 1919 – 1. maaliskuuta 1920 välisenä aikana ja tarkastajana Luoteisrajan rajavartiostossa 30. huhtikuuta 1919 – 15. helmikuuta 1920 välisenä aikana sekä Kemin yhteiskoulun poikain voimistelunopettajana 1. syyskuuta – 31. joulukuuta 1919 välisenä aikana. Sotilaskoulutusta hän sai Saksassa saadun koulutuksen lisäksi Jääkärialiupseereille järjestetyltä aktiiviupseerikurssilta Kadettikoulusta vuonna 1921. Savolaisen kohtaloksi tuli hukkua vuonna 1935. Hänen ruumistaan ei koskaan löydetty. Ylennykset: Varavääpeli 16. marraskuuta 1918, Vänrikki 15. kesäkuuta 1921. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
Tauno Savolainen myöh. Karanko
Toivo Tuomas Savolainen myöh. Karanko
Maximilian Lars Helge Savonius
Lars Mikael Schalin
Eric Baldar Björnson Schauman