Mesopotamian historia
Kaldean valtakunta

Assyrian kukistumisen jälkeen voittajat jakoivat sen jäänteet. Rajaksi sovittiin Tigris, sen itä- ja pohjoispuoliset alueet liitettiin Meediaan ja länsipuoliset alueet Babyloniaan. Nabopolassar kuoli vuonna 605 eaa. ja hänen poikansa, vuosina 605–562 eaa. hallinnut Nebukadressar II kukisti vielä Assyrian sotavoimien rippeet ja heitä tukeneet egyptiläiset valtakunnan länsiosissa. Aiemmin assyrialaisten vallassa olleet maat Syyriassa ja Palestiinassa alistettiin Babylonian valtaan. Näin Babylonin valta ulottui Välimerelle asti.
Babylon kohosi näin jälleen suurvallan pääkaupungiksi monen sadan vuoden tauon jälkeen. Muinaisesta menneisyydestään tietoisena kaldealaiset pyrkivät palauttamaan Babylonin Lähi-idän merkittävimmäksi kaupungiksi. Niniven kohtalosta tietoisina Babylonin kaupungin turvaksi rakennettiin valtaisat suojamuurit vallihautoineen. Vedentulo varmistettiin kaupungin halki juoksevin kanavin. Kaupungin keskusta lukemattomine temppeleineen ja palatseineen rakennettiin uuteen uskoon. Nebukadressar II: toimesta mahtava Baabelin torni kunnostettiin ja rakennettiin Ištarin portti. Kaldean aikana luotiin Babylonin riippuvat puutarhat, jotka tunnettiin yhtenä muinaisen maailman seitsemästä ihmeestä.
Babylonin uutta valtakuntaa on kutsuttu kaldealaiseksi valtakunnaksi Nabopolassarin syntyperän mukaan. Nimitys on alun perin tarkoittanut vain aramean kielisiä Etelä-Babylonian heimoja, mutta 500-luvulla eaa. nimitystä alettiin käyttää koko Babylonian asukkaista. Valtakunnan kuninkaat siirtyivät sulavasti Assyrian hallitsijoiden seuraajiksi, sillä lukuun ottamatta pääkaupungin vaihtumista, tavallisen kansan elämä ei juuri muuttunut. Assyrian provinssijako ja hallintojärjestelmä virkamiehineen säilyi muuttumattomana.
Kaldealaiset hallitsijat noudattivat assyrialaisten hallitsijoiden perintöä myös valloitus- ja sortopolitiikassa. Heidän tavoitteensa olivat yhtä imperialistiset kuin Assyriallakin. Valloitussotia käytiin idässä, missä Jerusalem valloitettiin ja Juudan kuningaskunta alistettiin Babylonian valtaan vuonna 597 eaa. Myös Tyros valloitettiin 13 vuotta kestäneen piirityksen jälkeen 574 eaa. Anatoliassa Babylonin valta ulotettiin Lyydian rajoille saakka. Valloitettuja kansoja kohdeltiin samoin kuin assyrialaishallitsijatkin olivat tehneet ja heidät vietiin pakkosiirtolaisuuteen. Myös juutalaiset kokivat tämän kohtalon ja heidät vietiin Babyloniin. Babylonin vankeutena tunnettu ajanjakso kesti 47 vuotta, vuosina 586–539 eaa., ennen kuin juutalaisten sallittiin palata Juudaan.
Nebukadressar II hallitsi Babyloniaa 43 vuoden ajan, tuoden maahan poliittisen vakauden ja taloudellisen hyvinvoinnin Välimerelle suuntautuneiden kauppareittien hallinnan myötä. Menestyksestä huolimatta Babylonian kaldealaisvalta kärsi samoista ongelmista kuin Assyriakin. Nebukadressarin kuoltua maa ajautui sekasortoon. Tänä aikana valta vaihtui kuuden vuoden sisällä neljästi. Viimeisenä valtaan nousi Nabunaid, joka hallitsi vuosina 555–539 eaa. Hän ei kuulunut Nebukadressar II:n hallitsijasukuun, vaan oli taustaltaan Babylonian aatelia. Hän on saattanut kuulua assyrialaiseen hallitsijasukuun, sillä hän nimitti Assarhaddonia ja Assurbanipbalia kuninkaallisiksi edeltäjikseen.
Nabunaid päätti ensimmäisinä töinään kunnostaa Harranissa sijainneen kuuntemppelin, jonka meedialaiset olivat hävittäneet vuonna 610, sillä hän katsoi itse olevansa kuunjumalan valittu valtakunnan hallitsijaksi. Näin toimiessaan Nabunaid joutui kaldealaisen ylimystön ja papiston epäsuosioon, sillä kuun jumalan suosiminen oli isku vasten Babylonian perinteistä Marduk-jumalaa. Papisto ryhtyi nostamaan mielialoja kuningasta vastaan. Lisäksi maassa vallinnutta nälänhätää ja kulkutauteja oli helppo selittää Mardukin tyytymättömyydellä kuninkaaseen. Tyytymättömyyttä lisäsi Nabunaidin valloitusretki Arabian suunnalle. Retki oli menestyksekäs, mutta kuningas ei tämän jälkeen palannut Babyloniin vaan asettui valloitettuun Teiman keidaskaupunkiin kymmeksi vuodeksi.
Nabunaidin ollessa poissa Babylonista, voimasuhteet maan ulkorajoilla järkkyivät. Persialaiseen Akhaimenidien hallitsijasukuun kuulunut Kyyros Suuri teki lopun Meedian valtakunnasta ja kukisti myös Lyydian vuonna 547 eaa. Persialaiset muodostivat nyt niin suuren uhan Babylonialle, että kuninkaan oli palattava pääkaupunkiin vuonna 542 eaa. Nabunaid ei kuitenkaan onnistunut saamaan papiston ja kansan tukea taakseen, kootakseen voimansa persialaisten kanssa uhkaavaan yhteenottoon. Kansan silmissä vieraan valloittajan uskottiin jopa olevan parempi vaihtoehto, kuin harhaoppinen kuningas, sillä Kyyroksen kerrottiin kunnioittavan vallattujen maitten jumalia. Taistelu oli ratkennut jo ennen kuin se alkoikaan, ja Kyyroksen armeija miehitti Babylonin ilman vastarintaa vuonna 539 eaa. Kyyros otettiin vastaan tervetulleena, ja Babylonin mukana kaikki sen hallitsemat maat siirtyivät hetkessä osaksi Persian valtakuntaa. Samalla Babylonin itsenäisyys oli ikiajoiksi mennyttä. Sen lisäksi että Kyyros liitti Babylonin omaan valtakuntaansa, hän vapautti siellä karkotettuina olevat juutalaiset.