stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
269

| --- | --- |
Vuosisadat: I vuosisata · 100-luku · 200-luku · 300-luku · 400-luku
Vuosikymmenet: 190-luku · 200-luku · 210-luku · 220-luku · 230-luku · 240-luku 250-luku · 260-luku · 270-luku · 280-luku · 290-luku · 300-luku
Vuodet: 190 · 191 · 192 · 193 · 194 · 195 · 196 · 197 · 198 · 199 200 · 201 · 202 · 203 · 204 · 205 · 206 · 207 · 208 · 209 210 · 211 · 212 · 213 · 214 · 215 · 216 · 217 · 218 · 219 220 · 221 · 222 · 223 · 224 · 225 · 226 · 227 · 228 · 229 230 · 231 · 232 · 233 · 234 · 235 · 236 · 237 · 238 · 239 240 · 241 · 242 · 243 · 244 · 245 · 246 · 247 · 248 · 249 250 · 251 · 252 · 253 · 254 · 255 · 256 · 257 · 258 · 259 260 · 261 · 262 · 263 · 264 · 265 · 266 · 267 · 268 · 269 270 · 271 · 272 · 273 · 274 · 275 · 276 · 277 · 278 · 279 280 · 281 · 282 · 283 · 284 · 285 · 286 · 287 · 288 · 289 290 · 291 · 292 · 293 · 294 · 295 · 296 · 297 · 298 · 299 300 · 301 · 302 · 303 · 304 · 305 · 306 · 307 · 308 · 309
Tapahtumia

alkuvuosi - roomalaiset kukistivat alemannien germaaniheimon Gardajärvellä
Gootit hyökkäsivät Balkanille ja Kreikkaan ryöstäen useita kaupunkeja, muun muassa Ateenan
Zenobia julisti itsensä Palmyran kuningattareksi Palmyrassa.
Kuolleita

Pyhä Valentinus
Roomalainen usurpaattori Laelianus
Gallian keisarikunnan ensimmäinen keisari Postumus
Gallian keisarikunnan toinen keisari Marius
Crazy People – hulluja ihmisiä

| Crazy People – hulluja ihmisiä> Crazy People |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Tony Bill  Barry L. Young 
Käsikirjoittaja:  Mitch Markowitz
Tuottaja:   Thomas Brand  Robert K. Weiss 
Säveltäjä:  Cliff Eidelman
Kuvaaja:  Victor J. Kemper
Pukusuunnittelija:  Mary E. Vogt
Pääosat:   Dudley Moore  Daryl Hannah  Paul Reiser  J. T. Walsh  Danton Stone 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1990
Kesto:  88 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Crazy People – hulluja ihmisiä on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut Tony Billin ja Barry L. Youngin ohjaama komediaelokuva. Siinä Dudley Moore esittää mainosmiestä, joka alkaa vaimonsa lähdettyä suoltaa arveluttavan rehellisiä mainosideoita. Hänet passitetaan mainostoimistosta psyykkiseen sairaalaan lomalle, mutta siellä hän kerää muista hoidokeista ympärilleen tiimin, joka alkaa tehdä menestyksekkäitä, yllättävään todenpuhumiseen perustuvia kampanjoita todellisille asiakkaille.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dudley Moore  | … |  Emory Leeson   |
|  Daryl Hannah  | … |  Kathy Burgess   |
|  Paul Reiser  | … |  Stephen Bachman   |
|  J. T. Walsh  | … |  Drucker   |
|  Mercedes Ruehl  | … |  tohtori Baylor   |
|  David Paymer  | … |  George  |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano harmittelee, että tarinan pitkittyessä elokuvan veto alkaa laantua. Häneltä Crazy People saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aarno Cronvall

Aarno Erik Cronvall (s. 2. marraskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen klassiseen musiikkiin erikoistunut toimittaja, tuottaja ja kulttuurivaikuttaja. Hän on toiminut muun muassa Savonlinnan oopperajuhlien lehdistöpäällikkönä vuosina 2000–2004 ja Classic Radion ohjelmapäällikkönä 2005–2007. Cronvall on myös ohjannut oopperaesityksiä ja toimii juontajana radio-ohjelmissa ja erilaisissa klassisen musiikin tilaisuuksissa.
Cronvall opiskeli Helsingin yliopistossa. Hän aloitti Yleisradiossa musiikkiosastolla radiotoimittajana vuonna 1969, siirtyi 1970 TV1:n musiikkitoimitukseen ja eteni 1981 musiikkitoimituksen toimituspäälliköksi. Vuosina 1993-1995 Aarno Cronvall ja tuottaja-ohjaaja Erkki Pohjanheimo vastasivat TV1:n Kansainvälinen musiikki -toimituksesta.
Cronvall työskenteli Yleisradiossa vuoteen 1997, jolloin perusti Arcron Productions -nimisen tuotantoyhtiön. Hän on myös tehnyt haastatteludokumentteja erilaisista klassisen musiikin vaikuttajista, kuten Erik Tawaststjerna (1973) ja Paavo Berglund (2009). Hänen isänsä oli kapellimestari ja viulutaiteilija Erik Cronvall.
Elvis Costello

Elvis Costello
Elvis Costello (oikealta nimeltään Declan Patrick Aloysius MacManus, s. 25. elokuuta 1954 Lontoo) on brittiläinen rockmuusikko, joka luetaan rockin uuden aallon keskeisimpiin lauluntekijöihin ja esiintyjiin. Hän on pitkän ja tuotteliaan uransa aikana tehnyt hyökkäävän ja punkvaikutteisen rockin ohella myös soulia, kantrimusiikkia, balladeja ja jazz-lauluja.
Elämä ja ura

Declan Patrick MacManus syntyi 25. elokuuta 1954 Paddingtonissa, Lontoossa. Hänen isänsä oli big bandin laulaja ja trumpetisti. MacManus alkoi soittaa kitaraa ja kirjoittaa lauluja 15-vuotiaana. Vanhempiensa erottua hän muutti Liverpooliin äitinsä kanssa.
MacManus meni 1970-luvun alussa naimisiin, sai lapsen ja asettui Lontooseen. Hän teki musiikkia ja esiintyi, joskus käyttäen sukunimeä Costello. Hänen isänsä oli käyttänyt taiteilijanimeä Day Costello, Costello oli isän isoäidin tyttönimi. Perheensä hän elätti tietokoneoperaattorin työllä. Vuonna 1975 MacManus jätti työnsä ja ryhtyi Brinsley Schwarzin roudariksi. MacManus teki vuonna 1976 levytyssopimuksen Stiff Recordsin kanssa ystävänsä Nick Lowen suosittelemana. Hänen managerikseen tuli Jake Riviera, joka vaihdatti hänen taiteilijanimekseen Elvis Costello.
Costellon ensimmäinen single "Less Than Zero" julkaistiin huhtikuussa 1977. Hänen esikoisalbuminsa My Aim Is True (1977) teki Costellosta kulttisuosikin ja nousi Britannian top-20:een. Albumia seurasi kiertue uuden Attractions-yhtyeen kanssa. Yhtye esiintyi myös yhdysvaltalaisessa Saturday Night Livessä joulukuussa 1977.
Costellon seuraavat albumit saivat myös kiitosta. Hän herätti huomiota kiertueillaan myös ivallisuudellaan ja juopottelullaan, mutta 1980-luvun alussa hän siisti käyttäytymistään. Hänen tyylinsä muuttui samalla punkin minimalismista soulmaiseen popmusiikkiin. Hän erosi vaimostaan vuonna 1985 ja nai Pogues-basisti Caitlin O'Riordanin seuraavana vuonna. Costello sai vuonna 1989 hitin Paul McCartneyn kanssa kappaleella "Veronica". Costello levytti 1990-luvulla albumin The Juliet Letters England's Brodsky Quartet -jousikvartetin kanssa. Vuonna 1994 hän levytti ja esiintyi jälleen Attractionsin kanssa, kunnes lähti taas omilleen 1995. Hän teki yhteistyötä Burt Bacharachin kanssa, mikä toi kaksikolle Grammyn albumin Painted from Memory (1998) kappaleesta "I Still Have That Other Girl". Costello näytteli 1990-luvulla myös joissain elokuvissa.
Costello sai Los Angelesin University of Californiasta musiikinopettajan toimen vuonna 2001. Vuonna 2002 hän erosi O'Riordanista ja seuraavana vuonna hän avioitui jazzmuusikko Diana Krallin kanssa. Costello on tehnyt 2000-luvulla edelleen ahkerasti albumeita, jotka ovat olleet tyyliltään vaihtelevasti niin rockmusiikkia kuin oopperaa, R&B:tä ja jazziakin.
Kesällä 2018 Costello sairastui syöpään, minkä vuoksi hänen Euroopan-kiertueensa keskeytyi.
Diskografia > Albumit

Nimen perässä korkein listasijoitus Britanniassa (UK) ja Yhdysvalloissa (US)
My Aim Is True (1977,  UK 14, US 32)
This Year’s Model (1978,  UK 4, US 30)
Armed Forces (1979,  UK 2, US 10)
Get Happy!! (1980,  UK 2, US 11)
Trust (1981,  UK 9, US 28)
Almost Blue (1981,  UK 7, US 50)
Imperial Bedroom (1982,  UK 6, US 30)
Punch the Clock (1983,  UK 3, US 24)
Goodbye Cruel World (1984,  UK 10, US 35)
King of America (1986,  UK 11, US 39)
Blood and Chocolate (1986,  UK 16, US 84)
Spike (1989,  UK 5, US 32)
Mighty Like a Rose (1991,  UK 5, US 55)
The Juliet Letters (1993,  UK 18)
Brutal Youth (1994,  UK 2, US 34)
Kojak Variety (1995,  UK 21)
All This Useless Beauty (1996,  UK 28, US 53)
Costello & Nieve (1996)
Painted from Memory (1998,  UK 32, US 78)
When I Was Cruel (2002,  US 20)
Cruel Smile (2002)
North (2003,  UK 44, US 57, US Traditional Jazz 1)
The Delivery Man (2004,  US 40)
Il Sogno (2004)
The Delivery Man (2004)
Momofuku (2008)
Secret, Profane & Sugarcane (2009)
National Ransom (2010)
Look Now (2018)
Hey Clockface (2020)
The Boy Named If (2022)
Diskografia > Kokoelmat

Taking Liberties 1980
Ten Bloody Marys & Ten How's Your Fathers 1980
Out of Our Idiot 1987
2½ Years 1993
The Very Best Of Elvis Costello (2-CD) (UK 4) 1999
Singles, Volume 1 2003
Singles, Volume 2 2003
Singles, Volume 3 2003
Esiintymiset Suomessa

14. heinäkuuta 1978 - Turku
15. heinäkuuta 1978 - Karhula
16. heinäkuuta 1978 - Helsinki, Kaivopuisto
6. heinäkuuta tai 7. heinäkuuta 1987 - Seinäjoki, Provinssirock
29. kesäkuuta 1991 - Ruisrock, Turku
20. heinäkuuta 2002 - Pori, Pori Jazz
21. heinäkuuta 2007 - Pori, Pori Jazz
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut
ElvisCostello.info
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 2 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Elvis Costello, 1979
Marcus Licinius Crassus
Kirjallisuutta

Alf Henrikson: Antiikin tarinoita 1–2.  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18515-9
Pekka Tuomisto: Rooman diktaattorit.  Karisto, 2003.  ISBN 951-23-4442-4
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Plutarkhoksen kirjoittama Crassuksen elämäkerta (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6  7  8 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat 2  Ruotsi  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola 2  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Jules Crevaux

Jules Crevaux.
Jules Nicolas Crevaux (1. huhtikuuta 1847 Lorquin, Moselle – 27. huhtikuuta 1882 Bolivia) oli ranskalainen Etelä-Amerikan tutkija.
Jules Crevaux syntyi majatalon pitäjän perheeseen. Hän opiskeli lääketiedettä, palveli laivastossa ja osallistui Saksan–Ranskan sotaan vuosina 1870–1871. Crevaux valmistui lääkäriksi vuonna 1872 ja työskenteli sen jälkeen laivaston sairaalassa ja sotalaivalla.
Crevaux lähetettiin vuonna 1876 Ranskan Guayanaan. Hän halusi tutkia sen sisämaata ja lähti vuonna 1877 matkalle Maronijoelle, jossa hän tutustui alueen intiaani- ja maroniheimoihin. Crevaux ylitti Tumuc-Humacin Guayanan etelärajalla ja jatkoi matkaa Jari- ja Amazonjokia pitkin Brasilian Belémiin. Crevaux’ta luultiin karanneeksi vangiksi ja hän onnistui vaivoin palaamaan Ranskaan, jossa hän sai kunnialegioonan ansiomerkin.
Crevaux lähti vuonna 1878 jälleen Ranskan Guayanaan, jossa hän matkusti Oyapockjokea pitkin Jarille ja edelleen Parujoen yläjuoksulta Amazonille ja Belémiin. Hän jatkoi matkaa Manausiin ja sieltä Icajokea pitkin Kolumbian Concepcióniin. Crevaux siirtyi sitten Japurájoelle ja palasi Amazonille vuonna 1879. Hän toi matkaltaan suuren määrän kasvi- ja eläintieteellisiä näytteitä ja sai ansioistaan Ranskan maantieteellisen seuran kultamitalin.
Ranskan opetusministeriö lähetti vuonna 1880 Crevaux’n neljän tieteilijän kanssa keräämään kasvitieteellisiä näytteitä Etelä-Amerikan pohjoisosaan. He matkustivat ylös Kolumbian Magdalenajokea, ylittivät Andit ja laskeutuivat Guavaiarejokea pitkin Venezuelan Orinocolle ja edelleen Atlantin rannikolle. Crevaux palasi seuraavana vuonna Ranskaan, jossa hänestä tehtiin kunnialegioonan upseeri.
Vuonna 1881 opetusministeriö lähetti Crevaux’n johtamaan tieteellistä tutkimusmatkaa Amazonin ja Paraguayjoen vedenjakajalle. Buenos Airesissa kohteeksi tarkentui Pilcomayon yläjuoksu Boliviassa. Siellä matkalaiset joutuivat keskelle intiaanien heimosotaa, jossa heidät nuijittiin kuoliaiksi. Tutkimusmatkailija Arthur Thouar sai myöhemmin tietää, että hyökkäyksen syynä oli tieto, jonka mukaan Crevaux oli lähetetty alueelle riistämään tobakansan maat ja kalastusoikeudet.
Crevaux oli ensimmäinen Tumuc-Humacin ylittänyt eurooppalainen. Hän toi matkoiltaan Amazonille ja sen pohjoisille sivujoille paljon uutta maantieteellistä tietoa. Ranskan maantieteellinen seura julkaisi Crevaux’n kuoleman jälkeen uudistetun Etelä-Amerikan jokien kartan ja omisti sen hänelle.
Teoksia

Voyage dans la Guyane et le bassin de l’Amazone. Nancy: Berger-Levrault, 1880. Digitoitu teos
Fleuves de l’Amérique du sud. Paris: Société de géographie, 1883.
Voyages dans l’Amérique du Sud. Paris: Hachette, 1883. Digitoitu teos
2885 Palva

| 2885 Palva> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Yrjö Väisälä
Löytöpäivä:  7. lokakuuta 1939
Muut nimet:  1939 TC, 1959 SF, 1969 RK, 1969 RT1, 1976 YR, 1979 OO13 ja 1981 EA20
Fyysiset ominaisuudet
Absoluuttinen magnitudi:  14,0  ja 14,13
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,19 , 0,1943846  tai 0,194562929851973
Inklinaatio:  2,86977 astetta tai 2,866572454812176 astetta
Keskianomalia:  147,86844 astetta tai 16,45749872323676 astetta
Kiertoaika:  3,35 vuotta ja 1 222,648218256506 vuorokautta
Periapsis:  1,8027764 au ja 1,80232736083692 au
Apoapsis:  2,673 au ja 2,673074697590016 au
Radan isoakselin puolikas:  2,2377630 au ja 2,237701029213468 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
2885 Palva on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1939 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Väisälän vävyn Tauno Palvan mukaan.
Palvan likimääräinen läpimitta on 6 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,24 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 4 kuukautta.
Crack

Crack-rakeita.
Crack on kokaiinin kiinteä, poltettava muoto, jota valmistetaan poistamalla jauhemaisesta kokaiinista hydrokloridi.
Nimensä huume on saanut kuivumisen seurauksena siihen syntyvistä halkeamista (engl. crack) ja polttamisen yhteydessä syntyvästä rasahtelevasta äänestä.
Valmistus

Koska kokaiinin jauhemainen muoto kokaiinihydrokloridi tuhoutuu korkeassa lämpötilassa, siitä on poistettava hydrokloridi, jotta ainetta voidaan polttaa. Ensin kokaiinihydrokloridiin lisätään ammoniumia, tai ruokasoodaa ja vettä. Sekoituksen jälkeen aine kuumennetaan, mikä poistaa siitä hydrokloridin. Tuloksena on kakkumainen kiinteä aine, joka kestää polttamisen.
Ensimmäinen tapa polttaa kokaiinia oli valmistamalla siitä freebasea, mutta helpommin valmistettava crack syrjäytti sen katuhuumeena Yhdysvalloissa 1980-luvulla. Crack on myös halvempaa kuin jauhemainen kokaiini. Crackin valmistus on tuottoisaa, sillä yhdestä 50–100 dollarin hintaisesta kokaiinierästä voidaan valmistaa 10–25 crack-annosta, joista saa katukaupassa 3–50 dollaria kappale.
Käyttö

Kokaiinin käyttäminen polttamalla vaatii vähemmän tarvikkeita kuin suonensisäinen käyttö, ja se on sosiaalisesti hyväksyttävämpää.
Crackia poltetaan tavallisesti erityisellä crack-piipulla, jossa on yksinkertaisimmillaan päistään avoin lasiputki sekä malja alaosassaan. Crack kuumennetaan liekillä ihanteellisesti noin 93 celsiusasteeseen, ja savu vedetään keuhkoihin putken läpi. Ainetta voi lisätä myös tupakka- tai kannabissavukkeisiin.
Crackia poltettaessa veren kokaiinipitoisuus nousee nopeasti. Huumeen aiheuttama euforia on yhtä voimakas kuin suonensisäisellä käytöllä, mutta se alkaa jo 10 sekunnissa. Pääasiallinen vaikutus on suuren dopamiinimäärän vapautuminen. Tunne kestää vain 5–10 minuuttia, minkä jälkeen dopamiinitasot aivoissa romahtavat, jolloin käyttäjä kokee masennusta ja alakuloa.
Crackista tekee vaarallisen se, että helpon saatavuutensa ja nopean vaikutuksensa vuoksi se aiheuttaa helpommin riippuvuutta kuin jauhemainen kokaiini. Tyypillinen käyttäjä ottaa useita crack-annoksia peräkkäin, jolloin aivojen dopamiinivarastot ehtyvät. Siitä johtuu myös se, että uudet annokset eivät enää anna samanlaista vaikutusta kuin ensimmäinen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Crack Wikimedia Commonsissa
Mies polttamassa crackia piipussa.
2898 Neuvo

| 2898 Neuvo> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Yrjö Väisälä
Löytöpäivä:  20. helmikuuta 1938
Muut nimet:  1930 FL, 1938 DN ja 1976 OF
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  10,788  km
Pyörähdysaika:  13,83 h
Albedo:  0,309
Absoluuttinen magnitudi:  11,9  ja 11,99
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,02 , 0,0198277  tai 0,02034501664246767
Inklinaatio:  14,28346 astetta tai 14,27370800998921 astetta
Keskianomalia:  135,99481 astetta tai 167,2593730272561 astetta
Kiertoaika:  4,09 vuotta ja 1 492,213219895356 vuorokautta
Periapsis:  2,5056410 au ja 2,503579902537759 au
Apoapsis:  2,607 au ja 2,607566253968487 au
Radan isoakselin puolikas:  2,5563270 au ja 2,555573077182174 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
2898 Neuvo on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Väisälän lapsenlapsen Yrjö Neuvon mukaan.
Neuvon likimääräinen läpimitta on 14 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,56 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 4 vuotta ja 1 kuukauden.
2962 Otto

| 2962 Otto> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Yrjö Väisälä
Löytöpäivä:  28. joulukuuta 1940
Muut nimet:  1931 TV2, 1940 YF, 1942 JB, 1950 GC ja 1979 HJ5
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  17,011  km
Pyörähdysaika:  2,67756 h
Albedo:  0,222
Absoluuttinen magnitudi:  11,2  ja 11,22
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,04 , 0,0390066  tai 0,03988923267737979
Inklinaatio:  15,64300 astetta tai 15,64713897450741 astetta
Keskianomalia:  308,42708 astetta tai 328,6659093921037 astetta
Kiertoaika:  4,12 vuotta ja 1 502,545712939557 vuorokautta
Periapsis:  2,4679970 au ja 2,464946614292252 au
Apoapsis:  2,668 au ja 2,669766377266002 au
Radan isoakselin puolikas:  2,5681728 au ja 2,56735649660706 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
2962 Otto on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1940 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty vuonna 1991 Väisälän lapsenlapsenlapsen Otto Väisälän mukaan.
Oton likimääräinen läpimitta on 23 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,57 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 4 vuotta ja 1 kuukauden.
2972 Niilo

| 2972 Niilo> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Yrjö Väisälä
Löytöpäivä:  7. lokakuuta 1939
Muut nimet:  1939 TB, 1955 XL, 1964 PK, 1976 GO2, 1977 UL1, 1980 TY2 ja 1983 RO
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  4,728  km
Pyörähdysaika:  8,592 h
Albedo:  0,218
Absoluuttinen magnitudi:  13,5  ja 13,65
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,17 , 0,1693257  tai 0,1691776119986135
Inklinaatio:  1,09673 astetta tai 1,097450972172399 astetta
Keskianomalia:  100,81669 astetta tai 240,7536955826204 astetta
Kiertoaika:  3,16 vuotta ja 1 152,622923950825 vuorokautta
Periapsis:  1,7869689 au ja 1,787450710432632 au
Apoapsis:  2,515 au ja 2,515396048813968 au
Radan isoakselin puolikas:  2,1512270 au ja 2,151423382414701 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
2972 Niilo on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1939 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty vuonna 1991 Väisälän lapsenlapsenlapsen Niilo Väisälän mukaan.
Niilon likimääräinen läpimitta on 6 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,15 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 2 kuukautta.
Creticus

Creticus (m.kreik. κρητικός, krētikos, lat. creticus, ”kreetalainen”) on metron, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta. Metron on saanut nimensä siitä, että sitä käytti ensimmäisenä kreetalainen Thaletas 600-luvulla eaa.
Kaava

Metronin kaava on ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu):
Kreetalaisia mittoja

Kreikkalaisen ja roomalaisen runouden kreetalaisia mittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Kreetalainen dipodia (cr2) eli kreetalainen dimetri (crd)
Kreetalainen tripodia (cr3)
Kreetalainen kvaternaari (cr4) eli kreetalainen tetrametri
Kreetalainen kolon (crc)
HMS Courageous (50)

| HMS Courageous |
| --- | --- |
 HMS Courageous

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Armstrong Whitworth
Kölinlasku:  18. maaliskuuta 1915
Laskettu vesille:  5. helmikuuta 1916
Palveluskäyttöön:  4. marraskuuta 1916
Poistui palveluskäytöstä:  U29 upotti 17. syyskuuta 1939
Tekniset tiedot
Uppouma:  22 500 t (standardi) 27 560 t (kuormattu)
Pituus:  239,8 m
Leveys:  27,6 m
Syväys:  8,5 m
Koneteho:  91 195 shp (67 MW)
Nopeus:  30,8 solmua
Miehistöä:  829 (taisteluristeilijä) 1 216 (lentotukialus), joista 450 lentohenkilöstöä
Aseistus
Aseistus:  taisteluristeilijä: 2 × lentokonetta 4 × BL 15" kaksoistykkitorneissa 18 × BL 4" Mk IX -tykkiä 2 × QF 3" -ilmatorjuntatykkiä 14 × 21" torpedoputkea lentotukialus: 48 × lentokonetta 16 × 4,7" tykkiä 24 × QF 2 naulan -tykkiä 14 × .50" konekivääriä
HMS Courageous oli alun perin Courageous-luokan raskaasti aseistettu kevyt risteilijä, joka valmistui marraskuussa 1916 taisteluristeilijäksi, mutta 1924 alkaen alus muutettiin lentotukialukseksi kuten sisaraluksensakin.
Taustaa

Courageous ja sen sisaralukset HMS Glorious sekä HMS Furious oli suunniteltu amiraali Fisherin suunnitelmien pohjalta iskuihin Saksan Itämeren satamiin, ja siksi ne oli rakennettu normaalia pienemmiksi syväykseltään, jotta ne pystyisivät kulkemaan matalasta Ison-Beltin salmesta.
Alus tilattiin 1915 Armstrong-Whitworthin High Walkerin telakalta Newcastle-on-Tynestä. Suunnittelun pohjana käytettiin keveitä risteilijöitä, mutta sen aseistukseksi määritettiin taisteluristeiijän aseistus ja siten aluksia usein kutsutaankin keveiksi taisteluristeilijöiksi. Sen köli laskettiin 18. maaliskuuta 1915 ja alus laskettiin vesille 4. helmikuuta 1916. Alus valmistui tammikuussa 1917.
Ensimmäinen maailmansota

Courageous liitettiin osaksi Suuren laivaston 3. kevyttä risteilijäviirikköä. Keväällä 1917 alus muutettiin miinalaivaksi, joka kykeni kuljettamaan yli 200 miinaa kiskoille asennettuna kannellaan. Aluksen miinakiskot kuitenkin poistettiin 23. marraskuuta ja alusta ei koskaan käytetty miinan laskuun.
Alus osallistui yhdessä HMS Repulsen ja Gloriousin kanssa toiseen Helgoland taisteluun 17. marraskuuta 1917. Alus käytti 92 15 tuuman kranaattia ja ainakin joitakin kirjattiin osuneeksi saksalaiseen risteilijään SMS Pillauhun. Courageous käytti yhdessä Gloriousin kanssa 393 neljän tuuman kranaattia, mutta osumia ei havaittu. Alus kärsi pieniä vaurioita taistelussa. Alus siirrettiin myöhemmin 1. kevyeen risteilijäviirikköön Pohjanmerelle.
Aluksen 15 tuuman tykkitornien katoille asennettiin lentokoneiden lähtöalustat vuonna 1918 ja se oli vastaanottamassa antautuvaa Saksan keisarikunnan laivastoa 21. marraskuuta Scapa Flow'ssa.