Never Say Die!
Albumin kiertue

Albumia seurasi Black Sabbathin kymmenvuotista olemassaoloa juhlistanut "10 Year Anniversary Tour". Yhtye oli perustettu vuonna 1968 ensin Polka Tulk-nimisenä, josta tuli sittemmin Earth ja lopulta Black Sabbath. Kiertue alkoi toukokuun alusta 1978 ja kesti aina joulukuuhun 1978 vuorotellen Euroopan ja Pohjois-Amerikan välillä. Uudelta albumilta settiin tuli pysyvästi vain nimikappale. "Shock Wave" otettiin ohjelmistoon syksyllä 1978 ja "Swinging the Chain" soitettiin tiettävästi muutaman kerran.
Black Sabbathin lämmittelijänä toimi suurimmaksi osaksi juuri debyyttialbuminsa julkaissut amerikkalainen Van Halen sekä osan kiertueesta The Ramones sekä brittiläinen Tanz der Youth. Van Halen kuului Sabbathin tavoin Warner Brosin talliin ja oli nouseva hard rock-nimi. Yhtyeen debyyttialbumi oli kovaa vauhtia nousemassa miljoonamyyntiin ja Warner Bros satsasikin enemmän uuteen yhtyeeseen kuin alamäessä olevaan Black Sabbathiin. Yhtyeessä oli uuden sukupolven kitaravirtuoosi Eddie Van Halen ja kaikki show-miehen elkeet omaava laulaja David Lee Roth, ja useiden raporttien mukaan Van Halen sai useissa paikoissa paljon paremman vastaanoton kuin pääesiintyjä. Eddie Van Halen muistelee kiertuetta: "Se oli ensimmäinen iso kiertueemme. Olimme täydessä vauhdissa. Pakotimme heidät seuraamaan tasollamme." Yhtyeet tulivat kuitenkin hyvin toimeen keskenään. Osbourne muisteli kiertuetta vuonna 1981: "Van Halenin tyypit olivat mukavia. He vetivät aina kunnon shown ja juhlivat villisti. Silloin tosin tiesin että aikamme alkaa olla ohi. Muistan eräänkin keikan, kun Van Halen oli jälleen soittanut meidät suohon ja sitten Iommi viritti kitaraansa puoli tuntia selkä päin buuaavaa yleisöä. Ajattelin että vittu se siitä sitten." Myös Iommi huomasi muutoksen tuulet: "Nuoret tulivat katsomaan Van Halenia ja me tunsimme itsemme vanhoiksi."
Kiertueella Sabbathin omat ongelmat tiivistyivät. Yhtye oli vuodesta 1977 tasapainotellut olemassaolon ja hajoamisen välillä ja nyt kasaantuneet paineet purkautuivat uuden albumin epäonnistuttua markkinoilla ja kiertueen sujuttua kehnosti. Myös huumausaineet ja alkoholin runsas käyttö vaikutti yhtyeen esityksiin eikä motivaatio varsinkaan Osbournella ollut enää paras mahdollinen: "Alussa olimme rock-bändi joka veti huumeita, ja myöhemmin meistä tuli huumebändi joka yritti vetää rockia". Eräs arvioija sanoi yhtyeen kuulostaneen siltä kuin "levy pyörisi kaksinkertaisella nopeudella". Van Halenin lavashow jätti motivaatio-ongelmien kanssa painiskelleen yhtyeen jalkoihinsa, ja mm. Sounds-lehden keikka-arvostelussa Bill Ward haukuttiin "huonoimmaksi live-rumpaliksi koskaan" ja Iommilla sanottiin olevan "vaikeuksia löytää oikeat äänet soittimestaan". Lisäksi huomiota herätti yhtyeen erikoinen lava-esiintyminen, kun aktiivisesti käsiään heiluttavan ja yleisöön kontaktia ottavan Osbournen paikka oli lavan oikeassa reunassa ja vähäeleinen ja paikoillaan oleva Iommi seisoi lavan keskellä valokeilassa. Iommin mukaan tähän ei ollut mitään erityistä syytä. Yhtyeen väsyneen lavakunnon voi huomata kesäkuussa 1978 Hammersmith Odeonin konserteista tallennetulla VHS- ja DVD-koosteella Never Say Die - A Decade of Sabbath.
Marraskuussa 1978 kiertueella sattui välikohtaus, kun Nashvillen konsertti jouduttiin perumaan Osbournen sammuttua väärään hotellihuoneeseen, eikä yhtyeen henkilökunta löytänyt häntä ajoissa. Keikkapaikalla alkoi mellakka ja vahingot nousivat suuriin summiin. Yhtye järjesti korvaavan konsertin muutamaa päivää myöhemmin. Kiertueen jälkeen keväällä 1979 yhtye aloitti Los Angelesissa studio-sessiot seuraavaa albumia varten, jotka johtivat kuitenkin lopulta Osbournen erottamiseen yhtyeestä ja näin alkuperäisen kokoonpanon hajoamiseen.