stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andreas Baader

Punaisen armeijakunnan tunnus.
Andreas Baaderin, Gudrun Ensslinin ja Jan Carl Raspen hauta.
Andreas Baader (6. toukokuuta 1943 – 18. lokakuuta 1977) oli saksalaisen terroristiryhmittymä Punaisen armeijakunnan johtohahmo. Lukionsa kesken lopettaneena Baader oli yksi harvoja ryhmittymän jäseniä, jotka eivät olleet opiskelleet yliopistossa.
Vuonna 1968 Baader ja hänen tyttöystävänsä Gudrun Ensslin tuomittiin vankeuteen tuhopolttoon johtaneesta frankfurtilaisen tavaratalon pommi-iskusta. Kaksi vuotta myöhemmin Baader pakeni vankilasta muun muassa tunnetun vasemmistojournalisti Ulrike Meinhofin avustamana. Paon jälkeen muodostettiin ryhmä, joka tunnettiin julkisuudessa yleisesti nimellä Baader-Meinhof, mutta joka kutsui itseään nimellä Punainen armeijakunta (saks. Rote Armee Fraktion, RAF).
Vuosina 1970–1972 Baader ja RAF ryöstivät pankkeja ja tekivät pommi-iskuja rakennuksissa. Ryhmä sai lähtöpassit PLO:n isännöimältä harjoitusleiriltä Jordaniasta, jonne RAF oli mennyt hiomaan kaupunkisissin tarvitsemia taitoja.
Kiinnijääminen

1. kesäkuuta 1972 Baader ja hänen toverinsa Jan-Carl Raspe ja Holger Meins pidätettiin pitkän tulitaistelun jälkeen Frankfurtissa. Baader ja Raspe olivat linnoittautuneet autotalliin, josta heidät saatiin ulos vasta sen jälkeen, kun Baaderia oli ammuttu jalkaan ja talli ammuttu täyteen kyynelkaasua.
Oikeudenkäynti

Ryhmän oikeudenkäynti oli pisin ja kallein Saksan historiassa ja ryhmää varten rakennettiin oma erityinen siipensä Stammheimin vankilaan. Oikeudenkäynnissä Baader esiintyi vähättelevästi ja häiritsi kaikin tavoin käsittelyn etenemistä, ja hänet jouduttiin poistamaan pitkiksi ajoiksi oikeussalista. Samasta syystä säädettiin myös erityinen laki, Lex Baader-Meinhof, jonka tarkoitus oli mahdollistaa ensinnäkin terroristien kanssa yhteistyössä olevien puolustusasianajajien toimiminen virassa ja toisaalta mahdollistaa oikeudenkäynti vastaajien ollessa poissa oikeussalista - ryhmän tapauksessa joko jatkuvan häiriökäyttäytymisen tai nälkälakosta aiheutuneen heikkouden takia. Lopulta, lähes kahden vuoden oikeudenkäynnin jälkeen, Baader, Raspe ja Ensslin tuomittiin elinkautiseen neljästä murhasta ja yli kolmestakymmenestä murhayrityksestä.
Itsemurha

17. – 18. lokakuuta välisenä yönä 1977 Andreas Baader ampui itseään niskaan Stammheimin vankila‎ssa, Stuttgartissa, selliinsä salakuljetetulla pistoolilla. Samaan aikaan selleissään myös Raspe ampui itsensä, Ensslin hirttäytyi ja ryhmän jäsen Irmgard Möller teki itsemurhayrityksen iskemällä itseään veitsellä useita kertoja.
Viranomaisten mukaan ampuma-aseet sekä veitsen olivat salakuljettaneet vangeille näiden asianajajat. Asianajajat väittivät, että kyseessä olivat murhat eivätkä itsemurhat.
Elokuvat aiheesta

Ohjaaja Uli Edel on ohjannut Punaista armeijakuntaa käsittelevän vuonna 2008 valmistuneen elokuvan Baader Meinhof Komplex.. Vuonna 2002 valmistunut elokuva Baader Meinhof oli Christopher Rothin ohjaama.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andreas Baader Wikimedia Commonsissa
Andrei Lisitzin

Andrei Lisitzin (1795 Käkisalmi – 15. maaliskuuta 1878 Käkisalmi) oli suomalainen kauppias ja liikemies, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Lisitzin oli kauppiassukua. Hän oli kauppakirjanpitäjä viimeistään vuodesta 1825 ja sai kauppiaanoikeudet Käkisalmessa viimeistään 1832. Hän omisti Tiurulan hovin Hiitolassa. Lisitzin oli Viipurin läänin suostuntaverotutkintotoimikunnan jäsen 1869. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1874 ja hänelle myönnettiin Keisarillisen Pyhän Annan ritarikunnan hopeamitali 1863. Lisitzinin ura kauppiaana kehittyi varsinkin 1850-luvulla, jonka lopulla hän oli toinen Käkisalmen suurkauppiaista. Hän kävi viljakauppaa, mutta hankki, omisti, vuokrasi ja myi myös muun muassa kiinteistöjä.
Andrei Lomakin

| Andrei Lomakin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1964 Voskresensk, Neuvostoliitto
Kuollut: 09. joulukuuta 2006 (42 vuotta) Detroit, Michigan, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  left
Pituus:  175 cm
Paino:  79 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1982–1997
Seurat:  Himik Voskresensk (SOV) Dinamo Moskova (SOV) Philadelphia Flyers (NHL) Florida Panthers (NHL) Fribourg-Gottéron (NLA) Eisbären Berlin (DEL) Frankfurt Lions (DEL)
NHL-varaus:  138. varaus, 1991 Philadelphia Flyers
| Mitalit> Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Miesten jääkiekko>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Calgary 1988 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Suomi 1991 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 1984 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. EM-kilpailut  | Alle 18-v. EM-kilpailut  | Alle 18-v. EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Ruotsi 1982 | jääkiekko |  |
Andrei Lomakin (3. huhtikuuta 1964, Voskresensk, Neuvostoliitto – 9. joulukuuta 2006, Detroit, Yhdysvallat) oli  neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Philadelphia Flyers varasi Lomakinin 7. kierroksella vuonna 1991.
Lomakin liittyi Flyersin joukkueeseen heti seuraavana syksynä ja pelasi kaksi täyttä kautta joukkueessa ennen kuin Florida Panthers kaappasi hänet kesän 1993 laajennusdraftissa. Floridassa Lomakin pelasi kaksi kautta ja teki sitten syksyllä 1995 sopimuksen Sveitsin liigan Fribourg-Gottéroniin. Yhden Sveitsissä pelatun kauden jälkeen Lomakin siirtyi pelaamaan Saksaan. Hän pelasi puolitoista kautta Eisbären Berliinin joukkueessa ja lopetti kauden 1996-1997 Frankfurtissa. Tämä kausi jäi myös hänen viimeisekseen.
Lomakin oli voittamassa pronssia vuoden 1982 alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa Ruotsissa sekä kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa niinikään Ruotsissa vuonna 1984. Aikuisten arvokisoissa Lomakin voitti MM-pronssia vuonna 1991 ja Olympia kultaa Calgaryssa 1988.
Hän kuoli 2. joulukuuta 2006 pitkällisen sairauden jälkeen.
Batgirl

| Batgirl |
| --- | --- |
 Barbara Gordon Lepakkotyttönä.
Luoja(t):  John Broome Carmine Infantino
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  Betty Kane Batman nro 139 (huhtikuu 1961) Barbara Gordon Detective Comics nro 359 (tammikuu 1967) Helena Bertinelli Batman: Shadow of the Bat nro 53 (maaliskuu 1999) Cassandra Cain Legends of the Dark Knight nro 120 (elokuu 1999) Stephanie Brown Batgirl nro 1 (elokuu 2009)
Henkilötiedot
Status:  Aktiivinen
Ryhmäsidokset:  Batman Robin
Edelliset ryhmäsidokset:  Oikeuden Puolustajat Birds of Prey
Henkilöllisyydet:  Bette Kane Barbara Gordon Helena Bertinelli Cassandra Cain Stephanie Brown
Batgirl eli Lepakkotyttö on nimi viidelle eri DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyville supersankarille. Alun perin Bob Kanen ja Sheldon Moldoffin luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1961 Batman-sarjakuvalehden numerossa 139.
Hahmon nimeä kantaneet > Betty Kane

Alkuperäinen Lepakkotyttö Betty Kane luotiin poistamaan epäilyjä Batmanin ja Robinin homoseksuaalisuudesta. Aluksi vuonna 1956 esiteltiin Batwoman Batmanin rakkauden kohteena ja vuonna 1961 Betty Kanesta tuli vastaavasti Robinin rakastettu. Molemmat naishahmot olivat sukua toisilleen. Vuonna 1964 Batmanin sarjakuvista vastuussa ollut Julius Schwartz päätti poistaa hahmot palauttaakseen enemmän huumorin puolelle menneen sarjakuvan takaisin alkuperäiseen salapoliisimaisuuteen. Vuonna 1989 Betty Kane palasi takaisin Flamebird-nimisenä sankarina.
Hahmon nimeä kantaneet > Barbara Gordon

Toinen Lepakkotytön viittaa kantanut hahmo oli Barbara Gordon vuosina 1967–1988. Hänen vanhempansa olivat ohiolainen Roger C. Gordon ja tämän vaimo Thelma. Barbara halusi olla nuoresta lähtien supersankari ja ystävänsä Marcyn kanssa he kuluttivat useita tunteja suunnitellessaan supersankarin asuaan. 13-vuotiaana Barbara koki suuren menetyksen, kun hänen vanhempansa kuolivat auto-onnettomuudessa lähinnä isän alkoholiongelman vuoksi. Barbara yritti sopeutua menetykseensä niin hyvin kuin se oli mahdollista. Onnettomuuden jälkeen hänen setänsä James Gordon ja hänen vaimonsa adoptoivat orvoksi jääneen Barbaran. Barbara muutti itään Gotham Cityyn, jossa hänen setänsä työskenteli poliisina. Barbara ihastui saman tien kaupungin sankariin Batmaniin ja halusi olla samankaltainen. Barbara sai tilaisuutensa toimia sankarina kun Killer Moth yritti siepata Bruce Waynen. Pelastettuaan Waynen hän herätti tämän alter egon (Batmanin) mielenkiinnon ja Batman värväsi nuoren tytön apurikseen. Barbara toimi lepakkotyttönä siihen asti, kunnes hän halvaantui Jokerin ammuttua tätä, jonka jälkeen Barbara ryhtyi Oraakkeli nimiseksi hakkeriksi.
Hahmon nimeä kantaneet > Helena Bertinelli

Helena Bertinellistä tuli kolmas Lepakkotyttö Barbara Gordonin lopetettua. Bertinelli esiintyi Batman: No Man’s Land -maxisarjassa vuonna 1999. Batman kuitenkin pakotti hänet luopumaan roolistaan ja Bertinelli palasi takaisin vanhaan hahmoonsa Metsästäjättäreksi. Bertinelli liittyi myöhemmin edellisen Lepakkotytön Barbara Gordonin kanssa Birds of Prey -ryhmään.
Hahmon nimeä kantaneet > Cassandra Cain

Cassandra Cain oli isänsä David Cainin äänettömäksi tappokoneeksi kouluttama mykkä Batgirl, joka oli Batmaniakin parempi taistelija. Lopulta Deathstroke manipuloi hänet roistoksi, ja hän luopui roolistaan Batgirlinä toivuttuaan henkisestä romahduksestaan. Stephanie Brownin ryhdyttyä Batgirliksi Cassandra alkoi käyttää Black Bat -nimeä. Myöhemmin Cassandra otti nimekseen Orphan.
Hahmon nimeä kantaneet > Stephanie Brown

Stephanie Brown oli aluksi itsenäinen supersankari Spoiler, sitten neljäs Robin ja lopulta Batgirl. Hänen isänsä oli rikollinen Vihjemestari ja äitinsä huumeaddikti. Hänen ollessaan Robin, lääkäri Leslie Thompkins lavasti hänen kuolemansa. Myöhemmin palattuaan Gothamiin Stephanie peri Cassandralta Batgirlin roolin.
Muissa medioissa > Elokuvissa

Alicia Silverstone esittää Lepakkotyttöä vuoden 1997 elokuvassa Batman & Robin, jossa hahmo tunnetaan nimellä Barbara Wilson. Barbara Gordonin lepakkotytön oli tarkoitus esiintyä Batgirl -elokuvassa, jossa hahmoa esittää Leslie Grace, mutta elokuussa 2022 ilmoitettiin elokuvan julkaisun peruuttamisesta toistaiseksi
Muissa medioissa > Televisiossa > Batmanin tytär

Dina Meyer esittää Barbara Gordonin Lepakkotyttöä televisiosarjassa Batmanin tytär. Hahmo esiintyy lähinnä Gordonin muistelmissa, kun itse sarja keskittyy Barbara Gordonin myöhempään alter egoon Oraakkeliin.
Muissa medioissa > Videopelit

Barbara Gordonin versio Lepakkotytöstä esiintyy Batman Vengeance -pelissä.
Barbara Gordonin Lepakkotyttö on pelattavana hahmona Batman: Rise of Sin Tzu -pelissä.
Lepakkotyttö esiintyy vuonna 2010 DC Universe Online -pelissä, jossa se ei ole pelattavana hahmona.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1967–1968 | Yvonne Craig | Batman |  |  |
| 1968 | Jane Webb | The Batman/Superman Hour |  |  |
| 1977 | Melendy Britt | The New Adventures of Batman |  |  |
| 1992–1994 | Melissa Gilbert | Batman |  |  |
| 1997 | Alicia Silverstone |  | Batman & Robin |  |
| 1997–2001 2003 | Tara Strong | The New Batman Adventures | Batman of the Future: Return of the Joker | Batman Vengeance Batman: Rise of Sin Tzu |
| 1998 | Mary Kay Bergman |  | Batman ja Pakkasherra |  |
| 2002 | Dina Meyer | Batmanin tytär |  |  |
| 2005–2007 | Danielle Judovits | Batman |  |  |
| 2017 | Rosario Dawson |  | Lego Batman Elokuva |  |
Antti-Jussi Hirvonen

Antti-Jussi Hirvonen (s. 1976 Jyväskylä) on suomalainen pesäpallon syöttötuomari. Hirvonen on A-tason tuomari eli hän tuomitsee pääsääntöisesti Superpesistä. Hirvosen ensimmäinen ottelu Superpesiksessä oli 14. heinäkuuta 1994 pelattu Siilinjärven Pesis – Haapajärven Pesä-Kiilat. Hirvonen on ollut tuomitsemassa tuomariurallaan kerran miesten Itä–Länsi-ottelun vuonna 2008. Ammatiltaan Hirvonen on hallintokoordinaattori.
Saavutukset

Pesäpallotuomarina:
Miesten Itä-Länsi-tuomari: 2008
Arapaima

| Arapaima |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Arapaimakalat Osteoglossiformes
Heimo::  Arapaimat Osteoglossidae
Alaheimo::  Heterotidinae
Suku::  Arapaima
Laji::  gigas
Kaksiosainen nimi
 Arapaima gigas  (Schinz, 1822) 
Katso myös
   Arapaima Wikispeciesissä   Arapaima Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Arapaima eli paiche (Arapaima gigas) on arapaimojen heimoon kuuluva ja jättihaimonnin ohella maailman suurin makeassa vedessä elävä suomullinen kala. Se voi kasvaa kolme metriä pitkäksi ja painaa jopa 200 kiloa. Se elää Etelä-Amerikassa Amazon- ja Essequibo-jokien vesistöissä yhdessä yleisemmän sukulaisensa aravanan kanssa. Arapaimat tulevat pintaan haukkomaan happea noin 15 minuutin välein.
Arapaimat syövät muita kaloja. Koska arapaiman liha on ravitsevaa ja lähes ruodotonta, se on suosittu ruokakala. Niitä on istutettu urheilukalastusta varten Thaimaahan ja Malesiaan.
Aiheesta muualla

Arapaima gigas (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Österreichische Post

| Österreichische Post |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Osake:  WBAG: POST
ISIN:  AT0000APOST4
Perustettu:  1999
Toimitusjohtaja:  Georg Pölzl
Kotipaikka:  Wien, Itävalta
Toimiala:  posti
Henkilöstö:  20 338 (2019)
Kotisivu:  www.post.at
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Österreichische Post on Itävallan postiyhtiö, joka perustettiin vuonna 1999. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Wienissä ja se työllisti vuonna 2019 yli 20 000 ihmistä. Yhtiö on listattu Wienin pörssiin.
Vuonna 2019 Itävallan tietosuojaviranomainen määräsi yhtiölle 18 miljoonan euron sakon asiakkaiden tietojen, kuten ikien ja osoitteiden laittomasta käytöstä, joita käytettiin todennäköisyyden laskemiseen, mitä poliittisia puolueita asiakkaat voisivat kannattaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset verkkosivut
Andrei Lavrov (käsipalloilija)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Andrei Lavrov (käsipalloilija) |  Andrei Lavrov (käsipalloilija) |  Andrei Lavrov (käsipalloilija) |  |
Miesten käsipallo
Maa:  Neuvostoliitto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Soul 1988 | käsipallo |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tšekkoslovakia 1990 | käsipallo |  |
Maa:  Yhdistynyt joukkue
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | käsipallo |  |
Maa:  Venäjä
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | käsipallo |  |
|  Pronssia | Ateena 2004 | käsipallo |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 1993 | käsipallo |  |
|  Kultaa | Japani 1997 | käsipallo |  |
|  Hopeaa | Egypti 1999 | käsipallo |  |
Andrei Ivanovitš Lavrov (ven. Андрей Иванович Лавров; s. 26. maaliskuuta 1962 Krasnodar) on uransa jo päättänyt venäläinen ja ex-neuvostoliittolainen käsipallomaalivahti. Hän voitti olympiakultaa kolmelle eri maalle, vuonna 1988 Neuvostoliitolle, vuonna 1992 IVY:lle ja vuonna 2000 Venäjälle. Lisäksi hän voitti Venäjälle vielä olympiapronssia vuonna 2004 ja pelasi vuoden 1996 olympialaisissa, joissa Venäjä sijoittui viidenneksi. Vuoden 2000 kesäolympialaisten avajaisissa Lavrov kantoi Venäjän lippua.
MM-kisoissa Lavrov on voittanut kaksi kultaa sekä yhden hopean Venäjälle ja yhden hopean Neuvostoliitolle. Hänet nimettiin Venäjällä vuosituhannen käsipalloilijaksi vuonna 2001.
Käännös suomeksi
Carla Gugino

| Carla Gugino |
| --- | --- |
 Carla Gugino vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. elokuuta 1971 (ikä 53) Sarasota, Florida, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Sebastián Gutiérrez (1996–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1988–
Merkittävät roolit:  Ingrid Cortez (Spy Kids)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Carla Gugino (s. 29. elokuuta 1971 Sarasota, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa 1980-luvun lopulla ja tuli laajasti tunnetuksi Ingrid Cortezin roolista Spy Kids -elokuvasarjassa.
Gugino on sukujuuriltaan isänsä puolelta italialainen ja äitinsä puolelta englantilais-irlantilainen. Vanhemmat erosivat, kun Gugino oli kaksivuotias, minkä jälkeen hän asui vuorotellen äitinsä luona Kaliforniassa ja isänsä luona Floridassa. Gugino työskenteli mallina teini-iässä, mutta alkoi tätinsä rohkaisemana käydä näytelmäkursseilla.
Guginon ura alkoi televisiosarjojen jaksoista 1980-luvulla. Television puolella hänet tunnetaan parhaiten sarjoista Chicagon lääkärit (1999–2000), Karen Sisco (2003–2004), Entourage (2007–2010), Californication (2011), Wayward Pines (2015) ja The Haunting of Hill House (2018). Tunnetuimpia elokuvia, joissa hän on esiintynyt, ovat muun muassa Snake Eyes (1998), Spy Kids (2001), Sin City (2005), Night at the Museum – yö museossa (2006), San Andreas (2015) ja Julma leikki (2017).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carla Gugino Wikimedia Commonsissa
Carla Gugino Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Carla Gugino Elonetissä.
Antti Santaholma

Antti Juhonpoika Santaholma (sukunimi alun perin Pahikkala) (2. heinäkuuta 1840 Kalajoki – 26. tammikuuta 1918 Kalajoki) oli keskipohjalainen kauppias, laivanvarustaja, sahateollisuuden harjoittaja ja maanviljelijä.
Henkilöhistoria

Santaholman vanhemmat olivat talollinen Juho Antinpoika Ventelä eli Pahikkala ja Susanna Matintytär Rahkola. Hän oli naimisissa vuodesta 1864 Josefiina Amalia Helanderin (1834 – 1914) kanssa. Heillä oli viisi poikaa: Sivert, Juhani, Antti, Olli ja Oskari. A. Santaholma Oy:n toimitusjohtajina olivat Antti Santaholman pojista Juhani Santaholma 1903–1919, Siivertti Santaholma 1919–1924 ja Oskari Santaholma 1924–1956.
Liikemiesuran alkuvaiheet ja kehitys

Saatuaan perusopetusta luku- ja laskutaidossa pastori Alceniukselta Santaholma ryhtyi kauppa-apulaiseksi ja vuonna 1866 hän perusti oman kauppakartanonsa Kalajoen markkinapaikalle. Hän osti viljaa, voita, potaskaa ja tervaa sekä myi nahkoja, suolaa, rautaa ja muita maataloudessa tarvittuja artikkeleja. Hänellä oli myös kauppansa yhteydessä nahkatehdas, jossa valmistettiin vuotia sekä kotimaasta että ulkomailta hankituista nahoista. Hän osti näihin aikoihin myös Santaholma-nimisen maatilan ja ryhtyi käyttämään tilan nimeä sukunimenään. Santaholman liiketoimet lähtivät nousuun 1860-luvun suurten nälkävuosien aikana, jolloin hän tuotti Pietarista ostamaansa viljaa laivoilla suoraan Kalajoen satamaan, jauhatti viljan omistamissaan vesimyllyissä ja myi sen eteenpäin. Seuraavina vuosina hän alkoi tuottaa suuria määrä tervaa sisämaasta Kalajoelle, josta se lastattiin ulkomaille vietäväksi. Hän harjoitti myös suurimittaista viljakauppaa ja alkoi ostaa metsiä Kalajoen yläjuoksun varrelta. Tukit sahattiin Santaholman omissa vesisahoissa ja sahatavara myytiin ulkomaille. Hän ryhtyi myös hankkimaan omia laivoja. Ensimmäinen, vuonna 1874 Kalajoella rakennettu parkki Kalaja, upposi 1885 Atlantilla ja aiheutti Santaholmalle suuret taloudelliset tappiot. Myöhemmin hän osti Joutsen-nimisen purjelaivan, jolla kuljetettiin puutavaraa ja tervaa Englantiin ja Saksaan. Tervakaupan alkaessa hiipua 1800-luvun lopulla Santaholma alkoi louhia Kalajoen tummaa graniittia ja käynnisti 1890 raakakiven viennin Englantiin ja Skotlantiin. Vuonna 1904 hän perusti vielä kivihiomonkin, jossa kiviä jalostettiin pidemmälle ennen niiden myyntiä. Hiomon toiminta jatkui vuoteen 1918.
A. Santaholma Oy

Vuonna 1903 Santaholma perusti poikiensa kanssa A. Santaholma Oy-nimisen osakeyhtiön, joka omisti samana vuonna perustetun Jokisuun höyrysahan Kalajoella. Yhtiön toiminta laajeni, kun 1905 Pyhäjoella aloitti toimintansa Pohjois-Suomen ensimmäinen puuhiomo. Vuonna 1915 yhtiö hankki vielä sahan Haukiputaalta ja 1934 Pirttiniemen sahan Raahesta. A. Santaholma Oy oli parhaimpina aikoinaan Kalajoen suurin työnantaja. Jokisuun sahan toiminta jatkui sota- ja pulavuosien aiheuttamista katkoista huolimatta vuoteen 1996 saakka.
Muu toiminta

Santaholma teki myös monia lahjoituksia kotikunnassaan Kalajoella. Hän muun muassa hankki Kalajoen kirkkoon 24-äänikertaiset urut ja lahjoitti omistamansa äitinsä syntymätalon Rahkolan Kalajoen kunnalle. Taloon perustettiin 1920 Kalajoen kunnalliskoti.
Arapi

Arapi on:
Arapi, Armenian kunta
Sukunimi

Florenc Arapi, albanialainen jalkapalloilija (s. 1985)
Lindita Arapi, albanialainen runoilija (s. 1972)
Renato Arapi, albanialainen jalkapalloilija (s. 1986)
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Centria-ammattikorkeakoulun opiskelijakunta

| Centria-ammattikorkeakoulun opiskelijakunta COPSA |
| --- | --- |

Perustettu:  1998
Edustajiston puheenjohtaja:  Toni Lundell
Hallituksen puheenjohtaja:  Anni Virtanen
Jäseniä:  n. 1 200
Kattojärjestö:  Suomen opiskelijakuntien liitto
Aiheesta muualla
copsa.fi
Centria-ammattikorkeakoulun opiskelijakunta eli COPSA on Centria-ammattikorkeakoulun lakisääteinen opiskelijakunta. Opiskelijakunta on perustettu elokuussa 2005 ensimmäisten uusien lakisääteisten opiskelijakuntien joukossa. Lakisääteistä opiskelijakuntaa edeltänyt Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulun opiskelijayhdistys COPSA ry aloitti toimintansa jo 6. lokakuuta 1998, jolloin on myös sen merkkipäivä.
COPSA:n tehtävänä on edustaa Centria-ammattikorkeakoulun opiskelijoita, ajaa opiskelijoiden asioita sekä neuvoa ja palvella opiskelijoita monin eri tavoin.
Organisaatio muodostuu edustajistosta ja hallituksesta. Edustajisto on opiskelijoiden demokraattisesti vuosittain valitsema toimielin, joka puolestaan valitsee hallituksen. Edustajiston tehtävä on koordinoida opiskelijakunnan toimintaa ja luoda sille suuntaviivoja sekä valvoa hallituksen toimintaa. Hallitus puolestaan vastaa käytännön toiminnasta ja tavoitteiden toteuttamisesta.
Aiheesta muualla

Centria-ammattikorkeakoulun opiskelijakunta
Suomen ammattikorkeakoulujen opiskelijakunnat
ASK (Arcada) |
Copsa (Centria) |
O'Diako (Diak) |
Helga (Haaga-Helia) |
HAMKO (HAMK) |
HUMAKO (HUMAK) |
JAMKO (JAMK) |
Kaakko (XAMK) |
Kamo (Kajaanin AMK) |
POKA (Karelia) |
KOE (LAB) |
ROTKO (Lapin AMK) |
Laureamko (Laurea) |
METKA (Metropolia) |
Novium (Novia) |
OSAKO (OAMK) |
Polamk opk (Polamk) |
SAMMAKKO (SAMK) |
Savotta (Savonia) |
SAMO (SeAMK) |
TAMKO (TAMK) |
TUO (Turun AMK) |
VAMOK (VAMK) |
Skåhla (Ahvenanmaan AMK)
Carson McCullers

Carl Van Vechtenin kuva McCullersista vuodelta 1959.
Carson McCullers (19. helmikuuta 1917 – 29. syyskuuta 1967), o.s. Lula Carson Smith, oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat Yksinäinen sydän (The Heart Is A Lonely Hunter, 1940) ja Heijastuksia kultaisessa silmässä (Reflections in a Golden Eye). Näistä molemmista on tehty elokuva, jälkimmäisen pääosissa ovat Marlon Brando ja Elizabeth Taylor.
McCullers oli kotoisin Columbusista, Georgian osavaltiosta, mutta muutti New Yorkiin jo 17-vuotiaana, ja alkoi opiskella luovaa kirjoittamista. Toisen maailmansodan jälkeen hän oleskeli paljon Pariisissa. Hän oli sairaalloinen ja reuman rampauttama 30 vuoden iästä lähtien, ja kuoli aivoverenvuotoon viisikymmenvuotiaana.
Yksinäisen sydämen keskeinen henkilö on kuuromykkä John Singer, ja kirja kertoo hänen vuorovaikutuksestaan etelävaltiolaisen pikkukaupungin muiden syrjäytyneiden kanssa.
Heijastuksia kultaisessa silmässä sijoittuu pienelle varuskuntapaikkakunnalle, ja kertoo biseksuaalista kapteenista, joka joutuu keskelle monimutkaista kolmiodraamaa.
Suomennettuja teoksia

Yksinäinen sydän (The Heart Is A Lonely Hunter, 1940). Suomentanut O. O. Aaltonen. Helsinki: Otava, 1950.
Heijastuksia kultaisessa silmässä (Reflections in a Golden Eye, 1941). Suomentanut Kalevi Lappalainen. Hämeenlinna: Karisto, 1967.
Surullisen kahvilan balladi. (The Ballad of the Sad Café, 1951). Pienoisromaani. Suomentanut Martti Qvist. Hämeenlinna: Karisto, 1961.
Kello käy tyhjää (Clock without Hands, 1961). Suomentanut Kirsti Jaantila. Helsinki: Otava, 1964.