stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sébastien Amiez

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten alppihiihto. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Salt Lake City 2002 | pujottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Sestriere 1997 | pujottelu |  |
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Hemsedal 1991 | pujottelu |  |
Sébastien Amiez (s. 6. toukokuuta 1972 Pralognan-la-Vanoise, Savoie, Ranska) on ranskalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä ja olympiamitalisti.
Vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä hän voitti hopeaa pujottelussa. Vuoden 1997 alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Sestrieressä hän voitti myös hopeaa pujottelussa. Vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa Amiez sijoittui pujottelussa 21:nneksi.
Amiez lopetti urheilu-uransa kauden 2006–2007 jälkeen. Sen jälkeen hän on toiminut kommentaattorina.
Aiheesta muualla

Sébastien Amiez Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Sébastien Amiez Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Sébastien Amiez
Käännös suomeksi
Into the Purple Valley

| Into the Purple Valley Ry Cooder |
| --- | --- | --- |

LP-levyn kansikuva.
Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1972
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Lenny Waronker   Jim Dickinson
 Tyylilaji: Rock
 Kesto: 37.06
 Levy-yhtiö: Reprise Records
Ry Cooderin muut julkaisut
| Ry Cooder 1970 | Into the Purple Valley 1972 | Boomer's Story 1972 |
Into the Purple Valley on yhdysvaltalaisen kitaristi ja laulaja Ry Cooderin toinen studioalbumi vuodelta 1972. Levyn on julkaissut Reprise Records ja sen ovat tuottaneet
Lenny Waronker ja Jim Dickinson.
Euroopan markkinoille levyä on valmistanut Länsi-Saksassa WEA Musik GmbH, joka on osa Warner Communications -yhtiötä.
Tuotannosta ja levyllä soittavista muusikoista ei ole muuta mainintaa.
Kappaleet > CD 1

How Can You Keep On Moving (Trad., sov. Ry Cooder) - 2:25
Billy The Kid (Trad., sov. Ry Cooder) - 3:45
Money Honey (J. Stone) - 3:28
F.D.R. In Trinidad (MacLean) - 3:01
Teardrops Will Fall (D. Doo, M. Smith) - 3:03
Denomination Blues (W. Phillips) - 3:58
Kappaleet > CD 2

On a Monday (Leadbetter) - 2:52
Hey Porter (Johnny Cash) - 4:34
Great Dreams from Heaven (J. Spence) - 1:53
Taxes On the Farmer Feeds Us All (Trad., sov. Ry Cooder) - 3:52
Vigilante Man (W. Guthrie) - 4:15
Levyetiketissä B-puolen kolmas kappale on merkitty muotoon "Great Dream from Heaven".
Suze Orman

Orman toukokuussa 2010 Time 100 -gaalassa.
Susan "Suze" Lynn Orman (s. 5. kesäkuuta 1951) on yhdysvaltalainen talousneuvoja, kirjailija, motivoiva puhuja ja televisiojuontaja.
Hänen televisio-ohjelmaansa The Suze Orman Show on esitetty CNBC:llä kymmenen vuotta ja se on yksi kanavan suosituimmista ohjelmista. Orman on kirjoittanut yhdeksän peräkkäistä New York Times bestseller -kirjaa ja käsikirjoittanut, tuottanut ja juontanut  seitsemää PBS-erikoislähetystä perustuen kirjoihinsa. Orman on voittanut myös kaksi Emmy-palkintoa. Lisäksi hän on voittanut naisille myönnettävän Gracie-palkinnon.
Yksityiselämä

Helmikuussa 2007 Orman kertoi The New York Times Magazinelle olevansa lesbo. Hän kertoi Twitter-sivullaan avioituneensa The Suze Orman Show:n tuottajan Kathy Travisin kanssa syyskuussa 2010.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suze Orman Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut (englanniksi)
Suze Orman Show (englanniksi)
Takaraivoluu

Takaraivoluun (näkyy vihertävänä) sijainti ihmisenkallossa.
Takaraivoluun (näkyy sinertävänä) sijainti lampaan kallossa.
Takaraivoluu (lat. os occipitale) kuuluu kallon luihin (ossa cranii) ja se koostuu kolmesta yhteen liittyneestä osasta. Pars basilaris sijaitsee alimmaisena ja sen alaosassa on atlaksen kanssa artikuloiva condylus occipitalis. Pars lateralis sijaitsee pars basilariksen molemminpuolin ja siinä oleva uloke, processus paracondylaris, toimii pään lihasten kiinnittymiskohtana. Squama occipitalis sijaitsee ylimpänä takaraivoluussa ja sen yläosassa on palpoitavissa oleva kyhmy, crista nuchae. Kaikki kolme takaraivoluun osaa osallistuvat niska-aukon (foramen magnum) muodostamiseen.
Sébastien Bassong

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Sébastien Aymar Bassong Nguena
Syntymäaika: 9. heinäkuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Pariisi, Ranska
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 187 cm
Seura
Seura: Norwich City
Pelinumero: 5
Junioriseurat
1999–2002 2002–2005: INF Clairefontaine  FC Metz
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005–2008 2008–2009 2009–2012 2012 2012– | FC Metz  Newcastle United  Tottenham Hotspur → Wolverhampton (laina)  Norwich City | 79 (1) 30 (0) 45 (2) 9 (0) 4 (0) |
Maajoukkue
| 2007–2009  2009– |  Ranska U-21   Kamerun | 2 (0) 15 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. syyskuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 9. kesäkuuta 2011.
Sébastien Aymar Bassong Nguena (s. 9. heinäkuuta 1986 Pariisi) on ranskalaissyntyinen kamerunilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Norwich Citya.
Puolustajana pelaava Bassong siirtyi vuonna 2009 kauden päätteeksi Newcastlesta Tottenhamiin 8 miljoonan punnan korvausta vastaan. Newcastle teki siirrolla sievoisen tilin ostettuaan pelaajan kauden alussa 500 000 punnalla Metzistä.
Newcastlessa Bassong esitti hyvin kypsiä otteita ja hänet valittiinkin seuran vuoden pelaajaksi. Myös Tottenhamissa hän otti nopeasti paikkansa avauksen pelaajana. Peliajan vähennyttyä hän siirtyi kauden 2011-2012 loppupuolen ajaksi lainasopimuksella Wolvesiin.
Elokuussa 2012 hän siirtyi 4 miljoonan punnan siirtosummalla Norwichiin, jossa hän nousi heti avausottelussaan puolustuksen johtavaksi pelaajaksi.
Bassong on pelannut Ranskan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa, mutta hän valitsi edustusjoukkueekseen vanhempiensa syntymämaan Kamerunin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sébastien Bassong Wikimedia Commonsissa
Kamerunin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Kameni |
2 Assou-Ekotto |
3 N’Koulou |
4 R. Song |
5 Bassong |
6 A. Song |
7 N'Guémo |
8 Geremi |
9 Eto’o |
10 Emana |
11 Makoun |
12 Bong |
13 Chedjou |
14 Choupo-Moting |
15 Webó |
16 Hamidou |
17 Idrissou |
18 Enoh |
19 Mbia |
20 Mandjeck |
21 Matip |
22 Assembé  |
23 Aboubakar |
Valmentaja Le Guen
Jack Smith

Jack Smith (14. marraskuuta 1932 Columbus, Ohio – 25. syyskuuta 1989 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja underground-elokuvien tekijä. Hänen 1950- ja 1960-luvulla syntyneestä tuotannostaan tunnetuin on transvestiiteistä kertova elokuva Liekehtivät olennot (Flaming Creatures, 1963), Helsingin Sanomien muistokirjoituksen mukaan ”huimille näyille perustuva, perversioiden yllyttämä, rumia ja kauniita kohtauksia sisältävä ylistys elämälle ja kuolemalle”.
Jack Smith syntyi Ohion osavaltion Columbusissa, josta perhe muutti pian Texasiin. Perheen isä kuoli veneonnettomuudessa kun Jack oli 7-vuotias, minkä jälkeen poika asui äitinsä ja sisarensa kanssa trailer parkissa, kunnes äiti meni 1940-luvun puolivälissä uusiin naimisiin ja perhe muutti Wisconsiniin. Jack Smith opiskeli high schoolissa Kenoshassa ja sai valmistujaislahjaksi kaitafilmikameran, joka kuitenkin pian varastettiin. Hän muutti omilleen Chicagoon 1951, seuraavana vuonna Los Angelesiin ja 1953 New Yorkiin, jossa hän työskenteli toimistoapulaisena ja opiskeli elokuva-alaa City College of New York -oppilaitoksessa.
Filmografia

1961 Scotch Tape
1963 Flaming Creatures (mustavalkoinen, 46 min)
1964 Normal Love (80 min)
1968 No President (The Kidnapping of Wendell Wilkie by The Love Bandit, noin 50 min.)
Aiheesta muualla

Lisätietoja Jack Smithistä kokeellisen elokuvan Light Cone -sivustolla (englanniksi)
Suodenniemen helluntaiseurakunta

| Suodenniemen helluntaiseurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Perustettu:  15. tammikuuta 1921
Pääkirkko:  Suodenniemi, Sastamala
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suodenniemen helluntaiseurakunta on Sastamalan Suodenniemellä toimiva helluntaiseurakunta. Suodenniemen helluntaiseurakunta on Satakunnan vanhin. Suodenniemen helluntaiseurakunnan toiminta-alue on Suodenniemen ja Ikaalisten Varpeen alueella. Seurakunta on järjestänyt muun muassa telttakokouksia kesäisin sekä muita suurempia tilaisuuksia.
Historia

Ennen helluntaiherätystä Suodenniemellä vaikutti vapaa-evankelinen saarnaaja Jussi Ojanväli. Hänen kokouksissaan tuli uskoon muun muassa Nikolai Kataja joka yhdessä Eelin Kalliokosken kanssa kutsui Eino Mannisen pitämään Suodenniemelle kokouksia. Manninen järjesti kokouksia Kalliokosken talossa. Kalliokosken kokouksissa uskoon tuli muun muassa saarnaaja Valto Kuusisto. Alkuaikoina seurakunnan kastekäytännöt herättivät vastustusta sekä maallistuneiden että luterilaisten piirissä. Joitain kokouksia myös häiriköitiin.
Suodenniemen helluntaiseurakunta järjestäytyi tammikuussa 1921 Eino Mannisen ja Gerhard Smidtin johdolla. Seurakunnan asiakirjat vuosilta 1921–1936 ja 1952–1964 puuttuvat kokonaan. Seurakunnan jäsenmäärä on ollut noin 60 ja seurakuntaan ovat kuuluneet myös Ikaalisten Varpeen uskovat.
Suodenniemen helluntaiseurakunta kokoontui vuoteen 1939 asti Kalliokosken pirtissä. Rakennus purettiin 1939 ja uuteen rakennukseen tehtiin ylisali, joka toimi kokouspaikka 1960-luvulle saakka. 1940-luvun vaihteessa seurakunta järjesti kesäjuhlia, joissa vieraili paljon kansaa lähiseudlta. Juhlien yhteydessä järjestettiin usein myös kastetilaisuus Syvälammessa. Seurakunta piti säännöllisesti myös raamattupäiviä.
Seurakunnan toiminnasta syntyi herätystä muun muassa Hämeenkyrön Vesajärvellä 1944, joista uskoon tulleet perustivat myöhemmin Kyröskosken helluntaiseurakunnan. 1950-luvun lopulla kesäjuhlilla alettiin käyttämään evankelioimistelttoja. Ensin käytettiin yhteistä maakuntatelttaa, sitten Ikaalisten ja Mouhijärven seurakuntien telttoja. Vuonna 1982 Suodenniemen seurakunta hankki oman evankelioimisteltan.
Hautausmaa

Suodenniemen ja Lavian helluntaiseurakunnat neuvottelivat ja päättivät yhteisestä hautausmaahankkeesta. Vuonna 1924 Viljo Rajala osti sopivan maa-alueen, joka lahjoitettiin 10. joulukuuta 1931 Lavian rukoushuoneyhdistykselle. Kyseisen yhdistyksen nimi muutettiin vuonna 1972 muotoon Lavian ja Suodenniemen Helluntailähetys ry. Seurakunta osallistui lähetystyöhön vuoteen 1979 asti Satakunnan Lähetysrahaston kautta.
Saarnaajat ja vanhimmat

Seurakunnassa evankelistoiksi on siunattu muun muassa Pentti Mäkelä (1951), Eija Rajala (1980) ja Juha Rajala (1982). Seurakunnan vanhimmistossa ovat toimienet muun muassa Nikolai Kataja, Kalle Kalliokoski, Kalle Sävilammi, Isak Lamminperä, Vihtori Hyssänmäki, Viljo Rajala, Taavetti Majanen, Veini Korkeakoski (1936), Vihtori Rahola (1936), Einari Vierikko (1947), Pentti Mäkelä (1952), Kalle Lähteenniemi (1952), Voitto Kallio (1952), Artturi Rantanen (1954), Toivo Mänepää (1964), Niilo Virtanen (1964), Teuvo Korkeakoski (1967), Timo Majanen (1980) ja Aarne Lepistö (1984).
Into the Great Unknown

| Into the Great Unknown H> E.A.T |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 22. syyskuuta 2017
 Tyylilaji: AOR
 Kesto: 44.41
 Levy-yhtiö: Gain
H.E.A.T:n muut julkaisut
| Tearing Down the Walls 2014 | Into the Great Unknown 2017 | H.E.A.T. II 2020 |
Into the Great Unknown on ruotsalaisen rock -yhtye H.E.A.Tin viides studioalbumi, joka julkaistiin 22. syyskuuta 2017.
Kappaleet

Bastard of Society – 3.50
Redefined – 4.18
Shit City – 3.51
Time on Our Side – 3.53
Best of the Broken – 4.31
Eye of the Storm – 3.40
Blind Leads the Blind – 3.22
We Rule – 5.44
Do You Want It? – 4.04
Into the Great Unknown – 7.24
Arvostelut

Imperiumi: 7-/10
Kaaoszine: 8½/10
Jauhe

Teräsjauhetta
Jauhe on hienojakoista ainetta, joka on tehty kiinteästä aineesta jauhamalla. Jauhetusta viljasta käytetään tavallisesti nimitystä jauho, kun taas jauhetta voidaan tehdä mistä tahansa aineesta. Tiettyjä jauheita käytetään myös tekniikassa ja maalaamisessa. Jauheita hyödyntävät ainakin jauhemetallurgia ja jauhemaali.
Erilaisia jauheita elintarvikkeissa:
Kaakaojauhe
Leivinjauhe
Maitojauhe
Muita jauheita:
Rautajauho
Kuparijauho
Israelin parlamenttivaalit 2015

Israelin parlamenttivaalit 2015 järjestettiin 17. maaliskuuta 2015, koska hallitus oli kaatunut joulukuussa 2014 budjettia ja Israelin juutalaisvaltioksi määrittelevää peruslakiesitystä koskeviin erimielisyyksiin.
Isaac Herzogin johtama perinteinen Työväenpuolue ja vuonna 2012 perustettu Tzipi Livnin johtama Hatnuah muodostivat 10. joulukuuta 2014 vaaleja varten uuden keskustavasemmistolaisen koalition nimeltä Sionistinen liitto, joka otti tavoitteekseen pääministeri Benjamin Netanjahun johtaman oikeistolaisen Likudin lyömisen. Vaikka koalitio saikin maltillisen vaalivoiton, sijoittui se lopullisessa vaalituloksessa toiseksi.
Edellisissä vuoden 2013 parlamenttivaaleissa Likud ja Avigdor Liebermanin johtama Jisrael Beiteinu olivat muodostaneet yleisoikeistolaisen puolueliiton Likud Jisrael Beiteinun, joka sai 31 paikkaa 120-paikkaisessa Knessetissä. Tämä liitto kuitenkin hajosi heinäkuussa 2014 israelilaisteinien kidnappausmurhaan ja Gazan sotatoimiin liittyneisiin erimielisyyksiin Netanjahun ja Liebermanin välillä. Näin ollen puolueet lähtivät omilla listoillaan näihin vaaleihin. Likud onnistui näissä vaaleissa saamaan yksin omalla listallaan lähes saman tuloksen kuin vuoden 2013 puolueliitto ja oli siten selvä vaalivoittaja. Sen sijaan Jisrael Beiteinu kärsi kovan vaalitappion menettäen yli puolet paikoistaan.
Muita vaalivoittajia oli arabien Yhteislista ja uusi keskustaoikeistolainen liberaalipuolue Kulanu. Vuoden 2013 vaaleissa äänikynnys oli ollut 2 prosenttia, mutta 11. maaliskuuta 2014 Knesset oli nostanut sen 3,25 prosenttiin, mikä pakotti ensi kerran suuret arabipuolueet yhdistymään Kulanu taas syntyi marraskuussa 2014 kansansuosiota nauttineen entisen Likudin kansanedustajan ja ministerin Moshe Kahlonin perustamana.
Jisrael Beiteinun lisäksi tappion kärsivät uskonnollista oikeistoa edustavat Shas ja Yhdistynyt toorajuutalaisuus sekä laitaoikeiston Juutalainen koti. Sen sijaan jo vuodesta 1992 toimineen vasemmistopuolue Meretzin yhden paikan tappiota pidettiin menestyksenä, koska pitkään näytti siltä, ette Meretzin tulos jäisi vain neljään edustajaan.
Äänestysaktiivsuus oli 72,3 % eli 4,6 % enemmän kuin edellisissä parlamenttivaaleissa. Lisäksi valituksi tuli 29 naista, mikä on ennätysmäärä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Israelin parlamenttivaalit 2015 Wikimedia Commonsissa
Jaclyn Linetsky

| Jaclyn Linetsky> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. tammikuuta 1986
Kuollut: 8. syyskuuta 2003 (17 vuotta)
Aiheesta muualla
www.jaclynlinetsky.ca
IMDb
Jaclyn Michelle Linetsky (8. tammikuuta 1986 – 8. syyskuuta 2003) oli kanadalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. Hän ääninäytteli muun muassa Kaapoa sarjassa Kaapo ja näytteli sarjassa 15/Love.
Linetsky kuoli liikenneonnettomuudessa 8. syyskuuta 2003. Onnettomuudessa kuoli myös 17-vuotias näyttelijä Vadim Schneider. He olivat olleet matkalla 15/Love-sarjan kuvauksiin, kun heitä kuljettanut auto kulkeutui vastaantulijoiden kaistalle ja törmäsi kuorma-autoon.
Jaufré Rudel

Jaufré Rudel
Jaufré Rudel oli 1100-luvulla elänyt ranskalainen trubaduuri, jonka elämästä ei ole säilynyt paljoa tietoja. Hän oli mahdollisesti mukana toisella ristiretkellä vuonna 1147 ja kuoli samana vuonna Tripolissa, sairastuttuaan vakavasti matkalla.[lähde? ]
Rudelilta on säilynyt ainoastaan neljä laulua, joista tunnetuin on nimeltään Lanquan li jorn.[lähde? ]
Suomalainen säveltäjä Kaija Saariaho on säveltänyt Rudelista kertovan oopperan nimeltään L'amour de loin.[lähde? ]
Jan-Erik Wiik

Jan-Erik Wiik (s. 1947) on suomalainen toimittaja, joka on työskennellyt muun muassa Arbetarbladetin päätoimittajana vuosina 2005–2010. Hän on kirjoittanut myös useita kirjoja Suomen rautateiden historiasta.
Teoksia

Gustafsson, Kurt; Wiik, Jan-Erik: Du och metall.  Helsingfors:  Arbetarnas bildningsförbund; Metallarbetarförbundet, 1977.  ISBN 951-70107-4-5.
Ripatti, Viljo; Wiik, Jan-Erik: Våra företag.  Helsingfors:  Arbetarnas bildningsförbund, 1979.  ISBN 951-70110-0-8.
Wiik, Jan-Erik et al.: KAT – vårt förbund.  Helsingfors:  Arbetarnas bildningsförbund, 1980.  ISBN 951-70113-1-8.
Vidgade vyer, raserade gränser : finlandssvensk radio & TV i 70 år.  Helsingfors:  Rundradion, 1996.  ISBN 951-43071-6-X.
Kampen om spåret : hur järnvägen kom till Hangö och andra kuststäder.  Ekenäs:  Ekenäs museum, 2003.  ISBN 951-89530-4-X.
Idogt och egensinnigt i 110 år : en berättelse om hyvingesvenskarna och deras skola.  Hyvinge:  Hyvinge skolförening, 2004.  ISBN 952-91693-9-6.
Kejsardömets och storfurstendömets jernbanor : fem järnvägshistoriska källskrifter utgivna av Jan-Erik Wiik.  Hyvinge:  Tipos, 2015.  ISBN 978-952-93511-3-8.
Vägar av järn till landets värn : Storfurstendömet Finlands järnvägspolitik.  Hyvinge:  Tipos, 2016.  ISBN 978-952-93822-6-2.
Suuriruhtinaskunnan kiivaat kiskokiistat : Suomen autonomian ajan rautatiepolitiikan keskeiset kiistakysymykset.  Hyvinkää:  Tipos, 2018.  ISBN 978-952-69038-0-4.
Jan-Erik Nygård

Jan-Erik Nygård (synt. 2. joulukuuta 1948 Munsala) on suomalainen ravivalmentaja, joka on Yhdysvalloista tapahtuvan ravihevosten tuonnin pioneeri. Myös hänen tyttärensä Sanna on ravivalmentaja ja isä Henry toi ravureita naapurimaista 1960-luvulla.
Ensimmäinen suoraan Amerikasta Suomeen tuotu ravihevonen oli Express Pride, jonka Nygård toi loppuvuodesta 1974. Kohuori haluttiin nähdä ensin kotimaakunnassa ja tätä varten perustettiin uusi suurkilpailu Seinäjoki-ajo. Lämmittelyssä Express Pride potkaisi Nygårdin pois rattailta, mutta hän ei lannistunut, vaan ajoi oriin voittoon itse kilpailussa. Ravihevosten viennin historiaa Nygård teki myymällä ensimmäisenä Suomessa syntyneen ravihevosen Yhdysvaltoihin vuonna 1983. Kyseessä oli Harness Adam niminen ori, joka kilpaili Amerikassa nimellä First Impulse.
Nygård on menestynyt hyvin myös ohjastajana ja valmentajana. Hänen valmentamansa Uncle Sam oli ensimmäinen suomalaishevonen, joka ansaitsi yli 100 000 markkaa yhden kauden aikana ja hän ajoi absoluuttisen Suomen ennätyksen 11,6 hevosella Vizzi Hanover Mikkelissä vuonna 1992.
Pääosan urastaan hän on vaikuttanut Porin ympäristössä.
Suurkilpailuvoittoja

Helsinki-ajo (Titan 1973)
Iisalmen Sanomat -ajo (Spearmint 1979)
Killerin Eliitti (Take Control 1992)
Kultaloimi (Anki Tim 1991)
Käpylä Grand Prix (Uncle Sam 1974)
Metsämäki Stayer (Anki Tim 1991)
Miljoonaravit (Leonard Hanover 1982)
Orivaltikka (Uncle Sam 1974 & Leonard Hanover 1982)
Pohjola Grand Prix (Uncle Sam 1974)
Riihimäki Grand Prix (Uncle Sam 1974)
Seinäjoki-ajo (Express Pride 1975 & Anki Tim 1991)
Suviyön Valtias (Uncle Sam 1974, Spearmint 1979 & Vizzi Hanover 1992)
Suurmestaruus (Meadow Trish 1975)
Vermo Cup (Leonard Hanover 1981)
Takeya Mizugaki

| Takeya Mizugaki> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. joulukuuta 1983 (ikä 40) Miura
Kansalaisuus:   Japani
Vapaaottelija
Lempinimi:  The Intelligent Sniper
Aktiivisena:  2005–2019
Pituus:  170 cm
Paino:  62 kg
Painoluokka:  höyhensarja (2005–2007) kääpiösarja (2007–2019)
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  Shooto, nyrkkeily
Seura:  Shooting Gym Hakkei Haleo Top Team
Tilastot
Ottelut:  39
Voitot:  23
– tyrmäyksellä:  5
– luovutuksella:  1
– päätöksellä:  17
Tappiot:  14
– tyrmäyksellä:  6
– luovutuksella:  2
– päätöksellä:  6
Tasapelit:  2
Takeya Mizugaki (jap. 水垣偉弥, s. 16. joulukuuta 1983 Miura) on japanilainen uransa lopettanut kääpiösarjan vapaaottelija. Hän saavutti urallaan Cage Forcen kääpiösarjan mestaruuden ja amatööritasolla Shooton turnausvoiton. Mizugaki otteli kerran WEC:n kääpiösarjan mestaruudesta, mutta hävisi Miguel Torresille tuomariäänin. Hän otteli UFC:ssä vuosina 2011–2016 tilastolla 8–6.
Saavutukset

Kääpiösarjan mestaruus (kerran)
Illan kamppailu (kahdesti, vs. Miguel Torres, Scott Jorgensen)
Jakob af Forselles

Majuri, sotaneuvos Jacob af Forselles (1800-luvun alku)
Jakob af Forselles (15. syyskuuta 1753 Loviisa – 5. lokakuuta 1835 Loviisa) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.
Af Forsellesin vanhemmat olivat pormestari, kauppaneuvos Jacob af Forselles ja Johanna Ulrika Schutz ja puolisot vuodesta  1780 Margareta Charlotta Carlsköld (k. 1802) ja vuodesta 1814 Vilhelmina Kristina Reuterskjöld (k. 1815). Af Forselles tuli ylioppilaaksi Uppsalassa 1768 ja oli oikeusrevision toimituskunnan ylimääräinen kanslisti 1770. Hänestä tuli korpraali ja kersantti Itä-Götan ratsuväkirykmentissä 1771 ja samana vuonna kersantti ja vänrikki Björnbergin rykmentissä. Kornetti Suomen kevyessä jääkäriosastossa hän oli 1774, armeijanluutnantti ja tallimestari 1777. Palveluksesta hän erosi majurina 1779. Af Forselles sai sotaneuvoksen arvon 1788. Hän omisti muun muassa Elimäellä Peippolan kartanon ja Pernajassa Sarvsalön. Af Forselles oli aatelissäädyssä edustaja Porvoon valtiopäivillä 1809.
Ruukinpatruuna, vuorineuvos Henrik Johan af Forselles ja maaherra, everstiluutnantti Samuel af Forselles olivat Jakob af Forsellesin veljiä.
Israelin parlamenttivaalit 2009

Israelin parlamenttivaalit 2009 pidettiin 10. helmikuuta 2009 noin vuosi etuajassa, koska pääministeri Ehud Olmert oli eronnut Kadima-puolueen puheenjohtajan paikalta eikä hänen seuraajansa Tzipi Livni onnistunut muodostamaan hallitusta. Vaaleissa valittiin 120 edustajaa 17. Israelin parlamenttiin eli knessetiin.
Tulokset

| Puolue | Äänimäärä | Paikkoja | Muutos |
| --- | --- | --- | --- |
| Kadima | 797 035 | 28 | -1 |
| Työväenpuolue | 355 609 | 13 | -6 |
| Shas | 300 086 | 11 | -1 |
| Likud | 775 459 | 27 | +15 |
| Jisrael Beiteinu | 419 101 | 15 | +4 |
| Kansallinen unioni | 120 512 | 4 | uusi (entinen Kansallinen uskontopuolue) |
| Juutalainen koti | 103 244 | 3 | uusi (entinen Kansallinen uskontopuolue) |
| Gil | 18 158 | 0 | -7 |
| Yhdistynyt toorajuutalaisuus | 153 353 | 5 | -1 |
| Meretz-Yachad | 105 591 | 3 | -2 |
| Yhdistynyt arabilista-Ta'al | 115 345 | 4 | 0 |
| Hadash | 113 869 | 4 | +1 |
| Balad | 84 723 | 3 | 0 |
| Vihreät | 14 221 | 0 | 0 |
Hallituksen muodostaminen

Eniten paikkoja on Kadimalla, toiseksi eniten Likudilla ja kolmanneksi Jisrael Beitenulla. Presidentti Shimon Peres nimitti Netanjahun hallituksenmuodostajaksi 20. helmikuuta. Netanjahun hallitus sai knessetin hyväksynnän 31. maaliskuuta 2009.
Into the Pandemonium

| Into the Pandemonium Celtic Frost |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1987
 Tuottaja(t): Celtic Frost
 Tyylilaji: Thrash metal   Avant-garde metal   Goottimetalli   Sinfoninen metalli   Death metal   Industrial
 Kesto: 47.59
 Levy-yhtiö: Noise Records
Celtic Frostin muut julkaisut
| Tragic Serenades 1986 | Into the Pandemonium 1987 | Cold Lake 1988 |
Into the Pandemonium on sveitsiläisen metalliyhtye Celtic Frostin kolmas albumi, joka julkaistiin vuonna 1987. Se on runsaasti kokeellisempi kuin Morbid Tales ja To Mega Therion, ja sitä voi pitää maailman ensimmäisenä avant-garde metal -albumina, joka on toiminut myös yhtenä goottimetallin merkittävimmistä esimuodoista. Lisäksi levyllä on kuultavissa joissain kappaleissa industrial-soundeja ja se on vaikuttanut osittain myös sinfonisen metallin syntymiseen. Kappale "Mexican Radio" on cover post-punk-yhtye Wall of Voodoon hittikappaleesta.
Kappaleluettelo

"Mexican Radio" – 3:28
"Mesmerized" – 3:24
"Inner Sanctum" – 5:14
"Tristesses de la Lune" (Ain) – 2:58
"Babylon Fell" – 4:18
"Caress into Oblivion" – 5:10
"One in Their Pride" [Porthhole Mix] – 2:50
"I Won't Dance! (The Elders Orient)" (Warrior) – 4:31
"Sorrows of the Moon" – 3:02
"Rex Irae [Requiem]" – 5:57
"Oriental Masquerade" – 1:15
"One in Their Pride" [Extended Mix] – 5:52
Kokoonpano

Tom G. Warrior - kitarat, laulu
Martin Eric Ain - basso
Reed St. Mark - rummut