stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Klaus Viking
Teoksia

Todennäköinen sukellusvene : romaani. Otava 1984
Todennäköinen sukellusvene : dokumenttidraama. Yleisradio 1985
Elokuvailta : kuunnelma. Yleisradio 1986
Kuka murhasi kenet? : jännityskuunnelma. Yleisradio 1986 (nimimerkillä Pikku-Niina)
Yövieras : jännityskuunnelma. Yleisradio 1986 (nimimerkillä Oriana Rytkönen)
Kansanedustaja on kidnapattu : jännityskuunnelma. Yleisradio 1988
Kuuma keikka Teheraniin : jännityskuunnelma. Yleisradio 1988
Ruotsin pääministerin murha : rikosromaani. Mungo-kirja, Nynäshamn 1988
Diana ja hormonimiehet eli kuinka hormonit tulivat Ruotsin ja Suomen urheiluun : journalistinen teemaromaani. Mungo-kirja, Nynäshamn 1989
Pojat ja sirkuspelle : lastenkuunnelma. Yleisradio 1991
Gelsomina ja Pavarottin näköinen mies : Klaus Mungo Viking 50 vuotta-juhlaromaani. Mungo-kirja, Nynäshamn 1995
Kuulantyöntäjä : selkoromaan. Mungo-kirja, Nynäshamn 1995
Kirjoittaisinko kuunnelman? : kansantajuinen kuunnelmankirjoitusopas : ruotsinsuomalaisia kuunnelmia. Mungo-kirja, Nynäshamn 1996
Siirtolaiskirjailija ihmissyöjien maassa : juuret Suomessa & Suomi 75 vuotta : Nynäshamn 50 vuotta - juhlaromaani. Mungo-kirja, Nynäshamn 1996
Teemu ja Euroopan unioni : selkokielinen romaani. Mungo-kirja, Nynäshamn 1996
Haamukirjailijan luuranko : itsenäisen Suomen kirjallisuus 80 vuotta-juhlaromaani. Mungo-kirja, Nynäshamn 1997
Kerttu ja tenori : elokuvakäsikirjoitus. Mungo-kirja, Nynäshamn 1997
Kenelle kukkui paratiisin käki? : Suomi 80 vuotta-juhlajännitysromaani. Mungo-kirja, Nynäshamn 1997
Aurajoen anakondat : romaaniksi naamioitua pinnallista kesäteatteria. Mungo-kirja, Nynäshamn 1999
2000 : kummallisia kertomuksia. Mungo-kirja, Nynäshamn 2000
Kansanedustaja on kidnapattu : näytelmäkokoelma. Mungo-kirja, Nynäshamn 2000
Komposti tutkijoille. Mungo-kirja, Nynäshamn 2000
Toimitustöitä

Aikalaisten arvio : arvosteluja yms. Klaus Mungo Vikingin teoksista. Mungo-kirja, Nynäshamn 1996
Jemaah Islamiyah

Jemaah Islamiyah (suom. islamilainen seurakunta ) on militantti islamistinen järjestö, jonka tavoitteena on luoda Kaakkois-Aasiaan suuri islamilainen valtio. Järjestö on tehnyt ja yrittänyt useita terroritekoja, joista tunnetuimmat ovat Balin pommi-iskut 12. lokakuuta 2002. Elokuussa 2003 pommi-iskun kohteeksi joutui Jakartan Marriott-hotelli, ja syyskuussa 2004 itsemurhapommittaja iski Australian suurlähetystön ulkopuolella. Myös Jakartan vuoden 2009 hotellipommien takana oli Jemaah Islamiyah.
Jemaah Islamiyah oli myös todennäköisin Balin vuoden 2005 pommi-iskujen tekijä. Jouluaattona 2000 järjestö suuntasi pommi-iskujen sarjan kristittyjä vastaan.
Indonesian lisäksi järjestö on toiminut muun muassa Filippiineillä.
Jemaah Islamiyahin edeltäjiin lukeutui Darul Islam. Jemaah Islamiyahin keskeisiä hahmoja ovat olleet Abdullah Sungkar, Abu Bakar Bashir, Hambali, Mas Selamat bin Kastari, Abu Dujana ja Zarkasih.
Jekaterina Maksimova

Jekaterina Maksimova vuonna 1972
Jekaterina Maksimova (Kitri) ja puolisonsa Vladimir Vasiljev (Basilio) Don Quijote -balettiesityksessä Bolšoi-teatterissa. (n. 1970)
Jekaterina Sergejevna Maksimova (ven. Екатерина Сергеевна Максимова, 1. helmikuuta 1939 Moskova, Neuvostoliitto – 28. huhtikuuta 2009 Moskova) oli venäläinen balettitanssija.
Maksimova opiskeli kymmenvuotiaasta Bolšoi-teatterin balettikoulussa. 1958 hän sai kiinnityksen Bolšoin balettiin, jonka tähtenä hän tanssi kaikki klassisen baletin pääroolit. Hän oli erityisesti teknisesti hyvin taitava, ja esimerkiksi The New York Timesissa häntä kehuttiin Amerikan-vierailun yhteydessä täydelliseksi ballerinaksi. Tanssijanuran päätyttyä 1980 hän toimi nuorten tanssijoiden kouluttajana. Hän oli niin kriitikoiden kuin yleisönkin lemmikki, ja myös ajan neuvostojohto hurmaantui häneen.
Hänen puolisonsa oli balettitanssija  Vladimir Vasiljev.
Aiheesta muualla

Daily Telegraph, 28.4.2009
J. V. Vakio

J. V. Vakio vuonna 1930.
Jalmar Voldemar Vakio (vuoteen 1935 Hjalmar Woldemar Walldén; 23. syyskuuta 1897 Helsinki – 9. joulukuuta 1954) oli suomalainen yritysjohtaja, joka toimi vakuutusalalla ja 1927–1945 Yleisradion johdossa.
Vakion vanhemmat olivat mol. oik. kandidaatti, varatuomari Ewert Woldemar Walldén ja Elin Mathilda Bergström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1914 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1921 ja maisteriksi 1922. Vakio toimi Vakuutus Oy Varman kamreerina 1922–1927 ja hän oli myös Vakuutussanomain toimitussihteerinä 1923–1927 sekä Suomen vakuutusyhdistyksen sihteerinä 1926–1927.
Yleisradion korkein johtaja Vakio oli ensin toimitusjohtajana 1927–1944 ja sitten pääjohtajana 1944–1945. Vakio hoiti vuosina 1928–1933 myös ohjelmapäällikön tointa. Vuonna 1945 hän joutui kuitenkin jättämään paikkansa ns. ”yleisten syiden” vuoksi ja hän palasi vakuutusalalle.
Pääjohtajakautensa jälkeen Vakio palasi vakuutusalalle ja työskenteli Suomen vakuutusyhtiöiden keskusliiton toimitusjohtajana 1945–1954 ja Suomen vakuutusyhdistyksen sihteerinä vuodesta 1945 sekä Suomen palotariffiyhdistyksen sihteerinä vuodesta 1946.
Aiheesta muualla

Lyytinen, Eino: / Vakio, Jalmar Voldemar (1897–1954). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  30.7.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Ylen Elävä arkisto: Ensimmäinen pääjohtaja muistelee.[vanhentunut linkki]
Ylen pää- ja toimitusjohtajat
| --- | --- |
Pääjohtajat:: Hjalmar Woldemar Walldén (1944–1945) • Hella Wuolijoki (1945–1949) • Einar Sundström (1950–1964) • Eino S. Repo (1965–1969) • Erkki Raatikainen (1970–1979) • Sakari Kiuru (1980–1989) • Reino Paasilinna (1990–1994)
Toimitusjohtajat:: L. M. Viherjuuri (1926–1927) • Yrjö Koskelainen (1927) • Armas Deinert (1927) • Hjalmar Woldemar Walldén (1927–1944) • Arne Wessberg (1994–2005) • Mikael Jungner (2005–2010) • Lauri Kivinen (2010–2018) • Merja Ylä-Anttila (2018–)
J. V. Snellmanin kotimuseo

| J>  V. Snellmanin kotimuseo |
| --- | --- |

Tyyppi:  kotimuseo
Sijainti:  Snellmaninkatu 19, 70100 Kuopio
Kotisivut:  J. V. Snellmanin kotimuseo
Koordinaatit:  62.8910°N, 27.6910°E
 fiJ. V. Snellmanin kotimuseo 
   
J. V. Snellmanin kotimuseo on Kuopion keskusta-alueella, Väinölänniemen kaupunginosassa sijaitseva kotimuseo. Museossa on esillä J. V. Snellmanin (1806–81) perheen kotitaloa kalustuksineen ja esineistöineen. Snellman asui Kuopion vuosinaan (1845–49) pääsääntöisesti tässä talossa.
J. V. Snellmanin kotitalo ennen kunnostustöitä (1981).
Kotimuseona toimiva aumakattoinen rakennus on valmistunut 1827 ja tunnettiin Oppmanin talona. Se on rapattu hirsirakennus, jossa J.V. Snellman asui 1845–1849. Rakennus edustaa 1800-luvun puolivälin kuopiolaista säätyläisperheen asuintaloa. Snellman toimi Ylä-alkeiskoulun rehtorina Kuopiossa 1843–1849. Samoina vuosina hän  toimitti suomenkielistä Maamiehen Ystävää ja ruotsinkielistä Saimaa sekä sittemmin Litteraturbladetia. Snellmanin kotitalo kunnostettiin vuonna 1981. Rakennus kuuluu osana Kuopion Snellmanin puiston, tuomiokirkon ja puukorttelien nimellä tunnettuun valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriympäristöön (RKY) ja sijaitsee myös Kuopion kansallisen kaupunkipuiston alueella.
Museo on avoinna Snellmanin päivänä 12.5. ja ryhmille sopimuksen mukaan ympäri vuoden.
Aiheesta muualla

Kansallisbiografia: Snellman, Johan Vilhelm (1806 - 1881)
Joensuun työväentalo

| Joensuun työväentalo |
| --- | --- |
 Erkki Kannoston terrakottareliefi Marttyyri-reliefi työväentalon seinässä.
Osoite:  Kauppakatu 32,  80100 Joensuu  (käyntiosoite Yläsatamakatu 7 B)
Sijainti:  Joensuu
Koordinaatit:  62°36′13″N, 29°45′51″E
Valmistumisvuosi:  1981
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Joensuun työväentalo valmistui Joensuun työväenyhdistyksen taloksi vuonna 1908 nykyisen Kauppakatu 32:n tontille. Puinen rakennus purettiin vuonna 1979, ja tilalle nousi vuonna 1981 kolmekerroksinen
tiilitalo.
Puisessa työväentalossa oli suuri sali, joka oli juhlien, kokousten ja tanssien pitopaikka. Talossa käynnistyi Joensuun kaupunginteatterin edeltäjä Joensuun työväenteatteri. Vuonna 1918 talossa pidettiin vankina suomalaisia ja venäläisiä sotilaita, jotka teloitettiin huhtikuun 14. päivän vastaisena yönä Siilaisella.
Joensuun työväenyhdistyksen lisäksi nykyisen talon omistajina ovat SDP:n ja TUL:n piirijärjestöt sekä viisi ammattiliittoa, joilla on kokous- ja toimistotilat. Talossa on Nuorten Kotkien, Demarinaisten, Demarinuorten ja -opiskelijoiden  sekä Työväen sivistysliiton, Antti Jussi Kososen rahaston ja SAK:n aluetoimiston tilat. Viikko Pohjois-Karjala -lehden toimitus muutti työväentaloon joulukuussa 2015. Yläsatamakadun puolella seinässä on Erkki Kannoston terrakottareliefi Marttyyri-reliefi.
Vuonna 2007 tontin piha-alueet rakennettiin täyteen ja rakennukset liitettiin osaksi koko korttelin laajuista Kauppakeskus Metropolia.
Kiyonami

| Kiyonami / 清波 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Uraga Dock Company
Laskettu vesille:  17. elokuuta 1942
Palveluskäyttöön:  25. tammikuuta 1943
Loppuvaihe:  upotettu 20. heinäkuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 110 t (kuiva) 2 560 t (kuormattu)
Pituus:  119,17 m (kokonaispituus) 117 m (vesiraja)
Leveys:  10,8 m
Syväys:  3,76 m
Koneteho:  52 000 hv
Nopeus:  35 kn (65 km/h)
Miehistöä:  228
Aseistus
Aseistus:  6 × 127 mm/50 DP -tykkiä 28 × 25 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 13 mm ilmatorjuntakonekivääriä 8 × 24″ torpedoputkea 36 syvyyspommia
Kiyonami (jap. 清波, kiyonami, ’puhdas aalto’) oli Keisarillisen Japanin laivaston Yūgumo-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Palvelus

Kiyonami otettiin palvelukseen 25. tammikuuta 1943 ensimmäisenä päällikkönään Arima Tokiyoshi. Alus liitettiin 25. helmikuuta 2. laivaston 2. hävittäjälaivueen 31. hävittäjäviirikköön. Se suojasi kolme päivää myöhemmin joukkojenkuljetussaattuetta Jokosukasta Trukille, jonne alus saapui 8. maaliskuuta. Alus suojasi 12.–17. maaliskuuta joukkojenkuljetussaattueen Trukilta Tarawalle, josta se purjehti 20.–25. maaliskuuta Kwajaleinin kautta takaisin Trukille. Alus suojasi 14.–20. huhtikuuta saattueen Trukilta Kaviengiin ja takaisin. Se suojasi 3.–13. toukokuuta saattueen Trukilta Rabauliin ja Kaviengiin sekä takaisin.
Alus saattoi 4.–21. kesäkuuta Unyōa ja Chūyōa Trukilta Yokosukaan. Alus kuljetti 12. heinäkuuta joukkoja Kolombangaraan. Kolombangaran taistelussa Kiyonami laukaisi useita torpedoja yhdessä muiden laivojen kanssa, jotka upottivat Yhdysvaltain laivaston hävittäjä USS Gwinin sekä vahingoittivat risteilijöitä USS Honolulu ja USS St. Louis.
Kiyonami kuljetti 19. heinäkuuta joukkoja Kolombangaraan, kun se 20. heinäkuuta uudella kuljetusmatkalla Kolombangaraan pysähtyi pelastamaan hävittäjä Yūguren miehistöä. Tällöin Yhdysvaltain ilmavoimien B-25-pommittaja hyökkäsi ja upotti Kiyonamin. Alus upposi 78 kilometriä Kolombangarasta luoteeseen, vieden mukanaan sekä Kiyonamin että Yūguren miehistöt, yhteensä 468 miestä.
Aiheesta muualla

CombinedFleet.com: Yūgumo-luokan hävittäjät (englanniksi)
Yūgumo-luokan hävittäjä
Kroatia kesäolympialaisissa 2004

Kroatia osallistui Kreikan Ateenassa pidettyihin vuoden 2004 kesäolympialaisiin 81-henkisellä joukkueella, joista 66 oli miehiä ja 15 naisia. Kroatia saavutti kilpailuista yhden kultamitalin, kaksi hopeamitalia ja kaksi pronssimitalia. Viiden mitalin saalis oli maan historian paras olympialaisista.
Yleistä

Kroatian lippua avajaisissa kantoi vuoden 1988 olympiavoittaja, vesipalloilija Dubravko Šimenc. Päättäjäisissä tuon vastuun sai olympiahopeaa soudun perämiehettömästä kaksikosta veljensä Nikšan kanssa saavuttanut Siniša Skelin. Kroatian nuorin urheilija kilpailuissa oli 17-vuotias uimari Sanja Jovanović ja vanhin urheilija puolestaan 41-vuotias kiekonheittäjä Dragan Mustapić.
Mitalistit > Kultaa

Miesten käsipallomaajoukkue
Mitalistit > Hopeaa

Duje Draganja, miesten 50 metrin vapaauinti
Nikša Skelin, Siniša Skelin, miesten soutu (perämiehetön kaksikko)
Mitalistit > Pronssia

Nikolai Pešalov, miesten painonnosto (69 kg)
Mario Ančić, Ivan Ljubičić, miesten tennis (nelinpeli)
Jean Japart

Jean Japart oli Ranskassa syntynyt, mutta pääosin Italiassa vaikuttanut renessanssisäveltäjä. Hän toimi laulajana Milanossa vuosina 1474–1476. Vuonna 1476 hän siirtyi Ferraraan, jossa hän toimi herttua Ercole d'Este I:n palveluksessa. Japart kuoli vuonna 1481 tai myöhemmin. Häneltä on säilynyt 23 chansonia.
Aiheesta muualla

Vapaasti käytettävissä olevia Japartin partituureja Mutopia Project
Jaccob Slavin

| Jaccob Slavin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. toukokuuta 1994 (ikä 30) Erie, Colorado, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  94 kg
Seura
Seura:  Carolina Hurricanes
Sarja:  NHL
Pelinumero:  74
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Charlotte Checkers (AHL)
NHL-varaus:  120. varaus, 2012 Carolina Hurricanes
Jaccob Slavin (s. 1. toukokuuta 1994) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana NHL-seura Carolina Hurricanesissa. Hän on Carolinan neljännen kierroksen varaus vuodelta 2012.
Tammikuussa 2020 Slavin nimettiin NHL tähdistöotteluun loukkaantuneen joukkuekaverinsa  Dougie Hamiltonin tilalle.
Heinäkuussa 2024 Slavin solmi Hurricanesin kanssa kahdeksanvuotisen ja yhteensä 51,69 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Käännös suomeksi
Jacek Malczewski

Omakuva, 1907
Jacek Malczewski (15. heinäkuuta 1854 Radom – 8. lokakuuta 1929 Krakova) oli puolalainen taidemaalari, jonka teokset ovat tyyliltään pääasiassa symbolistisia. Hän aloitti opintonsa Krakovassa ja jatkoi niitä vuosina 1876–1877 Pariisissa.
Malczewski saavutti elinaikanaan arvostusta paitsi teoksillaan, myös taideopettajana Krakovassa työskentelemällä. Hän matkusteli runsaasti ulkomailla, mutta kuoli Krakovassa 75-vuotiaana.
Malczewski: Melankolia (1894)
Malczewski: Adam Asnyk ja muusa (1895–1897)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kissan tarttuva vatsakalvontulehdus

Kissan tarttuva vatsakalvon tulehdus eli FIP on kissoja ja joitain muita kissaeläimiä, kuten gepardeja, sairastuttava tauti. Kissoilla FIP on lähes aina tappava. FIP:n aiheuttaa kissan koronavirus eli FCoV. FCoV-tartunta on yleinen kotikissoilla. Se aiheuttaa usein vain lievää ripulia, mutta 5–10%:ssa kaikista tartunnoista FCoV mutatoituu virusta kantavassa kissassa vaaralliseksi FIP:n aiheuttavaksi virusmuunnelmaksi, jota sanotaan FIPV:ksi. Vaikka verrattain vaaraton FCoV tarttuu helposti kissasta kissaan ulosteiden kautta, ei vaarallinen FIPV-muunnelma tartu helposti kissasta toiseen.
Kissoilla FIP aiheuttaa usein muun muassa mahan turvotuksena ilmenevän askiitin, uveiitti-silmätulehduksen ja lopulta vakavia elinvaurioita. FIP oireilee 6–42 päivää ennen kuin kissa kuolee siihen. FIP:lle alttiimpia ovat alle 12-kuukautiset kissat, immuunikatoa potevat kissat ja monia kissoja sisältävissä talouksissa tai laitoksissa elävät kissat.
FIP:tä ei voida hoitaa, mutta sen oireiden vakavuutta voidaan ennaltaehkäistä FCoV-rokottein.
1963 FIP kuvailtiin lääketieteellisessä kirjallisuudessa ensimmäisen kerran. 1978 FIP:n aiheuttajan tunnistettiin olevan virus.
Aiheuttaja

FIP-taudin aiheuttaa kissan koronaviruksen eli FCoV:n taudinaiheuttamiskyvyltään tietynlainen muunnelma eli patotyyppi. Muunnelman nimi on FIP-virus eli FIPV. Vaikka kissojen koronavirus leviää helposti kissasta kissaan, aiheuttaa FCoV-tartunta 90–95%:ssa tapauksista yleensä lievää ohimenevää ripulia. Tämän ripulin aiheuttaman patotyypin nimi on FEC-virus eli FECV. Lyhenne tulee englanninkielen sanoista feline enteric coronavirus. FECV voi kuitenkin mutaation kautta spontaanisti muuntua kesken tartunnan FIPV:ksi, joka aiheuttaa kissalle FIP-taudin. Mutaatio tapahtuu noin 5–10%:ssa FCoV-tartunnan saaneista kissoista.
Täsmällistä syytä erolle FIPV- ja FECV-patotyyppien aiheuttamien oireiden välillä ei tiedetä. FECV kuitenkin tartuttaa lähinnä enterosyyttejä, joten FECV-tartunnan oireisto kohdistuu suolistoon. FIPV taas tartuttaa ensisijaisesti makrofageihin ja monosyytteihin kuuluvia soluja, jotka levittävät tartuntaa helposti muualle kissan kehoon aiheuttaen siten monielimellisen ja vakavan sairauden.
Lisäksi tiedetään, että FECV:n FIPV:ksi muuntava mutaatio tapahtuu kissan koronaviruksen pinnan spike- eli S-proteiineja koodaavassa geenissä. Virus tarttuu soluihin kiinnittymällä S-proteiineistaan tiettyihin solun pinnalla oleviin proteiineihin. Mutaation seurauksena viruksen tarttuvuus kissasta kissaan kuitenkin vähenee. FIPV ei siksi yleensä tartu sitä kantavista kissoista muihin kissoihin.
Tarttuvuus

FIP-taudille altistava kissan koronavirus eli FCoV tarttuu helposti kissasta kissaan ulosteiden ja suun välisen kontaktin kautta. Tämä on ainoa todistetusti käytännössä tapahtuva tarttumistapa. Vaikka FCoV tarttuu helposti, vain 5–10% FCoV-tartunnan saaneista kissoista saa FIP-taudin. Syy on se, että FIP-taudin ilmeneminen edellyttää FCoV:n mutaation FCoV:tä kantavassa kissassa FIP-virukseksi (katso kohta aiheuttaja). Mutaatiolle ja siten FIP:n ilmenemiselle alttiimpia ovat alle 12-kuukautiset tai immuunivajetta (esimerkiksi kissan immuunikatovirusta) potevat kissat. Stressi voi ehkä myös aiheuttaa FIP-mutaation. Altistavia stressitekijöitä voivat olla esimerkiksi muutto tai kirurginen leikkaus.
Oireeton kissa kantaa FCoV:tä vuosien tai koko elämänsä ajan. Useimmat levittävät virusta vain viikkojen tai kuukausien jaksoissa, mutta jotkin levittävät sitä jatkuvasti. FCoV voi levitä usean kissan taloudessa esimerkiksi kissanhiekkalaatikon ulosteiden välityksellä. Tartuntoja ilmenee eritoten löytöeläinkodeissa tai muissa monia kissoja sisältävissä laitoksissa. Kulkukissoilla FIP taas on harvinainen, sillä yleensä ne elävät yksin, eivätkä ne juurikaan ole tekemisissä muiden kissojen kanssa.
FCoV voi säilyä tarttumiskykyisenä kuivilla pinnoilla jopa viikon. Virus voi siis uloste-suu-välitteisen tartunnan lisäksi teoriassa tarttua myös vaatteiden, mattojen, kissan lelujen tai muiden esineiden välityksellä. Normaalit desinfiointi- tai siivousaineet kuitenkin tuhoavat viruksen tehokkaasti tällaisista esineistä.
Oireet

FIP johtaa lähes aina kuolemaan. Kokeissa, joissa kissoihin on tahallaan tartutettu FCoV, FIP:n on havaittu aiheuttavan ensimmäiset oireet 2–14 päivän jälkeen tartunnasta. Sairaita kissoja sisältävässä löytöeläinkotimaisessa ympäristössä oireiden kuitenkin on havaittu ilmenevän tähän ympäristöön tuoduilla ja aiemmin terveillä kissoilla vasta noin 6 viikossa. Tartunta ei siis tapahdu "luontaisessa" ympäristössä aina heti. Kissat sairastavat FIP:tä keskimäärin 14 päivää ennen kuolemaansa, mutta tämä voi vaihdella 6–42 päivän välillä.
FIP:n oireet ovat moninaiset. Oireiden perusteella FIP jaetaan usein "märkään" ja "kuivaan" FIP:hen sekä näiden sekamuotoon. Kissoilla kuitenkin ilmenee aina märän ja kuivan muodon oireita sekaisin joko enemmän tai vähemmän. Märkä FIP johtaa usein nopeammin kuolemaan.
Toisin kuin kuivassa FIP:ssä, märässä FIP:ssä kissalla ilmenee nesteen kertymistä vatsakalvoon (askiitti), rintaonteloon tai sydänpussiin. Turvotuksen ilmeneminen erottaa märän ja kuivan FIP:n toisistaan. Askiitti eräs yleisimpiä FIP:n oireista – se ilmenee noin 62%:ssa FIP-tapauksista. Nestekertymä aiheuttaa kissan keskiruumiin turpoamista, joka on mahdollista sekoittaa raskauteen. Rintaontelon nestekertymät ja mahdolliset keuhkovauriot voivat vaikeuttaa hengittämistä, ja aiheuttaa läähättämistä ja limakalvojen sinertävyyttä.
FIP:n aiheuttamat verisuonivauriot silmissä voivat aiheuttaa uveiitin, joka yleinen oire FIP:ssä. Tämä ilmenee silmien sumeutena, harmaantumisena, turpoamisena tai ruskean-vihertävinä värimuutoksina. Lisäksi voi ilmetä verkkokalvon irtauma tai silmän verenvuotoja.
Noin 13%:lla FIP:tä potevista kissoista ilmenee hermostollisia oireita, kuten ataksiaa, nystagmusta, kouristuskohtauksia, muutoksia käytöksessä tai halvauksia.
Edeltävien oireiden lisäksi FIP voi aiheuttaa laihtumista, väsymystä, ruokahaluttomuutta, kuumetta tai keltaisuutta (maksavaurion takia).
FIP:ssä tappava ei ole itse virus, vaan kissan immuunijärjestelmän reaktio virukseen. Taudissa reaktio johtaa laajaan verisuonitulehdukseen, joka aiheuttaa suonten vaurioitumista. Verenkierron häiriintyminen elimiin taas on suora syy useimpiin taudin oireisiin ja lopulta tappaviin elinvaurioihin.
Jaakko Malmivirta

Jaakko Petteri Malmivirta (s. 26. lokakuuta 1991 Turku) on suomalainen aitajuoksija. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan toimii Pekka Niemi.
Malmivirta on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuista 60 metrin aitajuoksusta hopeaa vuosina 2012 ja 2013. Lisäksi hän on ollut mukana viestijuoksun SM-kisoissa voittamassa hopeaa 4 x 100 metrin viestijuoksusta vuonna 2015. Ennätyksikseen Malmivirta on juossut 60 metrin aidoissa hallissa ajan 6,92 (2015) sekä 110 metrin aidoissa ulkona ajan 14,34 (2012).
Malmivirta on ammatiltaan lääkäri.
Jean Joseph Mounier

Jean Joseph Mounier, postuumi muotokuva.
Jean Joseph Mounier (12. marraskuuta 1758 Grenoble – 26. tammikuuta 1806 Pariisi) oli ranskalainen juristi ja merkittävä poliittinen vaikuttaja Ranskan suuren vallankumouksen alkuvaiheessa vuonna 1789.
Mounier oli grenoblelaisen vaatetehtailijan poika. Hän valmistui vuonna 1779 lakimieheksi ja pääsi vuonna 1783 tuomariksi. Hän tutustui opiskeluaikanaan tulevaan kollegaansa Antoine Barnaveen. Mounier työskenteli Grenoblen maistraatissa ennen vallankumousta ja esiintyi esivallankumouksen aikana vuosina 1788–1789 parlamenttien (uudistuksia jarruttaneiden tuomioistuinten) arvostelijana. Hän laati paikallisten asukkaiden puolesta valituskirjelmiä (cahiers de doléances) vuoden 1789 säätyjen yleiskokouksen käsiteltäviksi, ja hänet myös valittiin kolmannen säädyn edustajaksi. Kolmannen säädyn edustajien julistauduttua kansalliskokoukseksi juuri Mounier ehdotti 20. kesäkuuta 1789 Versailles’ssa kuuluisan pallohuoneen valan vannomista, jotta Ranskalle saataisiin säädettyä perustuslaki. Hänet valittiinkin kansalliskokouksen perustuslakikomitean puheenjohtajaksi.
Mounier kuului kansalliskokouksessa varovaisimpien uudistajien ryhmään, niin sanottuihin monarkisteihin, jotka kannattivat hylätyksi tulleita ehdotuksia kaksikamarisesta edustuslaitoksesta ja kuninkaan ehdottomasta veto-oikeudesta lainsäädäntöön. Hänet valittiin syyskuun 1789 lopulla kansalliskokouksen puhemieheksi, mutta hän jätti paikkansa jo 8. lokakuuta järkytyttyään tavasta, jolla Versailles’hin marssineet väkijoukot kohtelivat kuningas Ludvig XVI:ta ja tämän perhettä, sekä vastustettuaan päätöstä siirtää kansalliskokous Pariisiin. Mounier palasi aluksi kotikaupunkiinsa Grenobleen, mistä hän siirtyi toukokuussa 1790 maanpakoon Sveitsiin. Hän palasi Ranskaan vasta Napoleonin aikana vuonna 1801. Napoleon nimitti hänet prefektiksi ja vuonna 1805 Ranskan valtioneuvoston jäseneksi. Mounierin poika Claude sai myöhemmin Napoleonilta paronin arvon.
Mounierin tunnetuin teos on Sveitsissä vuonna 1792 julkaistu Recherches sur les causes qui ont empêché les Français de devenir libres.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean Joseph Mounier Wikimedia Commonsissa