Mariinskin palatsi
Arkkitehtuuri > Sisustus

Sisustuksen, jossa jokainen huone sai yksilöllisen uusrenessanssi, uusbarokki tai uusklassismi tyylin, toteuttivat perspektiivimaalari Fjodor Klages (1814–1900), arkkitehti ja piirtäjä Alexander Kolman (1812–1869), Alexander Katin, tanskalainen kuvanveistäjä David Jensen (1816–1902), italialainen koristemaalari Antonio Vigi (1764–1844) ja Johann Drollinger sekä stukko kuvanveistäjät Timofei Diliov, I. Jaišnikov ja I. Kosolapov. Kalusteet valmistivat huonekalupuuseppämestarit Vasili Bobkov ja Nikolai Tarasov. Pääarkkitehti Stackenschneider suunnitteli monia yksityiskohtia itse, hänen tekemänsä luonnos pääportaikon kuparikynttelikölle on säilynyt. Materiaaleina käytettiiin vain korkealuokkaisia puu- ja kivilajeja kustannuksissa säästelemättä.
Päävestibyyli oli koristeltu vaaleanpunaisesta tweed-marmorista tehdyillä pylväillä, lattiat päällystettiin saksalaisilla Mettlach-keramiikkalaatoilla ja katon ristiholveihin maalattiin arabeski koristekuvioita. Huoneessa oli myös siperialaisesta vihreästä marmorista valmistettu takka. Eteisaulan takana oli suureen portaikkoon johtava sali, jonka kattoon oli maalattu kullattu koriste, jossa oli omistajien monogrammit. Aulan ja portaiden friisissä kulki korkokuva, kopio Bertel Thorvaldsenin teoksesta vuosina 1811-1812 Quirinalen palatsiin Roomassa. Siitä tehdyn valoksen ja muotin osti ja toi Pietariin Joseph German. Suuren vastaanottohuoneen keskellä seisoi Antonio Canovan vuonna 1814 marmorista tekemä veistos "Kolme sulotarta", jonka herttua Maximilianin isä Eugène de Beauharnais oli hankkinut Roomasta.
Rotunda, joka oli palatsin keskeinen elementti, sijaitsi vastaanottosalin takana. Pyöreäksi suunnitellun lähes 17 metriä korkeaa huonetta ympäröi kaksikerroksinen valkoisten marmoripylväskäytävien kehä ja sitä peitti kupoli, jossa oli valoa antava lanterniini. Katto koristeltiin stukkolla ja kultauksella, ja ensimmäisen kerroksen yläpuolelle asennettiin lyyraa pitelevät kullatut aarnikotkafiguurit. Muita sisustuselementtejä olivat monímutkaisesti kuvioitu upote- eli intarsiakoristeinen parketti sekä ruusupuiset ovet, joissa oli helmiäis- ja norsunluu-upotuksia.
Rotundan takana oli Pompeji-sali, jonka koristeluun Stackenschneider sai inspiraationsa Etelä-Italian matkaltaan Vesuviukselle sekä Vatikaanin palatsin maalauksista. Johann Drollinger työskenteli maalattujen medaljonkien parissa. Antiikin freskojen hengessä tehtyinä ne sisälsivät kohtauksia venäläisen kirjallisuuden klassikoiden Aleksandr Puškinin, Gavrila Deržavinin ja Vasili Žukovskin runoista. Pompeji-salin galleriaosa oli sisustettu samalla tyylillä: sen seinät ja katto oli koristeltu arabeskeilla, ja sitä valaisivat aarnikotkahahmoilla koristetut pronssiset kynttiläkruunut.
Konsertti- eli tanssiaissali oli sisustettu hillitysti, sileissä seinäpaneeleissa oli vain meanderi- eli juokseva koira koristereunus. Aulassa oli marmoritakka, joka oli koristettu karyatideilla, mutta muu sisustus ei kilpaillut Antonio Vigin friisimaalauksen kanssa, joka oli huoneen pääkoriste-elementti. Fresko sisälsi antiikin tarujen ​​kohtauksia Mars-jumalasta ja Venus-jumalattaresta. Tämä fresko oli hänen viimeinen työnsä eikä hän ehtinyt lunastaa palkkiotaan ennen kuolemaansa.