Francis Walsingham
Elämä > Kuningattaren sihteerinä

Joulukuusta 1573 aina kuolemaansa asti Walsingham toimi kuningattaren sihteerinä (principal secretary) ja valtaneuvoston (Privy Council) jäsenenä. Hänet lyötiin vuonna 1577 ritariksi ja nimitettiin seuraavana vuonna Order of the Garter -ritarikunnan kansleriksi. Hallitsijan sihteerinä hänellä oli paljon valtaa sisä- ja ulkopolitiikassa, ja muun muassa kaikki kirjeenvaihto suurlähettiläiden kanssa kulki hänen kauttaan. Walsinghamin asemaa vahvisti Elisabetin luottamus, vaikka kuningatar pitikin häntä uskonasioissa tarpeettoman kiihkomielisenä protestanttina. Walsingham joutui vuonna 1579 joksikin aikaa epäsuosioon vastustettuaan Elisabetin kaavailtua kihlausta Ranskan prinssin, Anjoun herttua Fransin kanssa.
Suojellakseen kruunua Walsingham loi eri puolille Eurooppaa ja aina Konstantinopoliin ja Tripoliin saakka ulottuneen tehokkaan vakoojaverkoston. Roomasta lähetettyjen salaisten viestien sanottiin olleen siepattuina Englannissa ennen kuin ne ehtivät määränpäähänsä Espanjaan. Walsingham rekrytoi vakoojia Cambridgen ja Oxfordin yliopistoista, palkaten heitä jopa yksityisillä varoillaan, ja perusti kotiinsa vakoojakoulun, jossa opetettiin salakirjoituksen ja näkymättömän musteen käyttöä. Hän sai ihmisiä kääntymään kaksoisagenteiksi lahjomalla ja kiristämällä, ja palkkasi asiantuntijoita murtamaan salakirjoituksia sekä avaamaan ja sulkemaan siepattujen kirjeiden vahasinettejä vastaanottajan sitä huomaamatta. Hän onnistui hankkimaan tietolähteitä vaikutusvaltaisten katolisten parista ja erityisesti Maria Stuartin lähipiiristä. Vastustajiensa levittämistä kauhutarinoista huolimatta Walsingham ilmeisesti turvautui kuulusteltavien kidutukseen vain harvoin.
Vuonna 1583 Walsingham onnistui paljastamaan niin sanotun Throckmorton-salaliiton, jonka tarkoituksena oli nostaa Maria Stuart valtaan Englannissa Ranskan ja Espanjan maihinnousun avulla. Tietovuotaja oli Ranskan suurlähetystössä työskennellyt Walsinghamin kaksoisagentti ”Henry Fagot”, jonka arvellaan todellisuudessa olleen italialainen dominikaanimunkki Giordano Bruno. Salaliiton keskushenkilö Francis Throckmorton jäi kiinni raskauttavien asiakirjojen kanssa ja teki täyden tunnustuksen, kun häntä oli kidutettu kaksi päivää piinapenkissä.
Vuonna 1586 paljastui Babington-salaliitto, jolla oli sama päämäärä kuin Throckmorton-salaliitolla. Voidakseen todistaa Maria Stuartin osallisuuden siihen Walsingham sai Gilbert Gifford -nimisen miehen toimimaan kaksoisagenttina, joka tarjoutui järjestämään Chartleyn linnassa kotiarestissa asuneen Marian ja salaliiton johtajan Anthony Babingtonin välisten kirjeiden salakuljetuksen oluttynnyreissä. Walsinghamin miehet kopioivat kirjeet ennen niiden toimittamista vastaanottajille ja Thomas Phelippes -niminen agentti onnistui murtamaan Babingtonin käyttämän monimutkaisen salakirjoituskoodin. Salaliittolaisten annettiin jatkaa toimintaansa, kunnes Walsingham sai käsiinsä kirjeen, jossa Maria antoi tukensa Elisabetin salamurhalle. Tähän vedoten Walsingham ja Cecil taivuttelivat vuonna 1587 vastentahtoisen Elisabetin allekirjoittamaan Maria Stuartin kuolemantuomion. He järjestivät Marian pikaisesti teloitetuksi ennen kuin Elisabet ehtisi muuttaa mielensä.
Maria Stuartin teloituksen jälkeen Espanja alkoi valmistella sotaa Englantia vastaan. Vuonna 1587 Francis Draken komentama laivasto onnistui tekemään yllätyshyökkäyksen Espanjan Cádiziin, koska Walsingham oli syöttänyt harhautustarkoituksessa vääriä tietoja Espanjan agentiksi aavistamalleen Englannin Pariisin-suurlähettiläälle. Walsinghamin tiedusteluverkoston ansiosta Englanti sai myös etukäteen vihiä Espanjan kuninkaan vuonna 1588 varustamasta suuresta maihinnousulaivastosta, voittamattomasta armadasta.
Walsinghamin tytär Frances Walsingham oli naimisissa tärkeän hovimiehen Philip Sidneyn kanssa. Sidneyn kuoltua vuonna 1586 Walsingham joutui vastaamaan tämän veloista ja oli siksi viimeisinä vuosinaan taloudellisesti heikossa tilanteessa. Hän kuoli vuonna 1590. Hänet haudattiin Saint Paulin katedraaliin Lontoossa. Frances nai myöhemmin toisen mahtavan hovimiehen, Essexin jaarli Robert Devereux’n, sekä tämän kuoltua Clanricarden jaarli Richard Burken.
Walsingham rahoitti tutkimusmatkoja Luoteisväylän löytämiseksi.