stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erja Manto

| Erja Manto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Erja Maaria Manto
Syntynyt: 8. joulukuuta 1956 (ikä 67) Kotka
Ammatti:  imitaattori, näyttelijä, ääninäyttelijä
Sukulaiset:  Kapo Manto   Ritva Juhanto
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Niskavuoren nuori emäntä   Niskavuoren Heta
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Erja Maaria Manto (s. 8. joulukuuta 1956 Kotka) on suomalainen näyttelijä, ääninäyttelijä ja imitaattori.
Manto tuli laajemmin tunnetuksi 1987 näyteltyään Loviisaa Hella Wuolijoen klassikko­näytelmiin perustuvissa televisio­elokuvissa Niska­vuoren nuori emäntä ja Niska­vuoren Heta. Hän on näytellyt sivu­rooleissa elo­kuvissa sittemminkin.
Ura

Manto on toiminut vuosien ajan Yleis­radion radioteatterissa ohjaajana ja tuottajana. Hän on myös toiminut lukijana monissa radio­kuunnelmissa ja ääni­kirjoissa.
Yle TV1:n poliittisissa satiirisarjoissa Iltalypsy (1993–2001) ja Itse valtiaat (2001–2008) Manto imitoi suomalaisia nais­poliitikkoja Anneli Jäätteen­mäestä Sirkka-Liisa Anttilaan. Hän on ääni­näytellyt myös muun muassa elo­kuvissa Viidakkovekara Juuso ja Keisarin salaisuus. Televisio­sarjassa Studio Julmahuvi Manto toimi dokumentti­parodioiden kertojana.
Yksityiselämä

Erja Mannon vanhemmat olivat näyttelijät Kapo Manto ja Ritva Juhanto.
Filmografia

Niskavuoren nuori emäntä (1987)
Niskavuoren Heta (1987)
Esa ja Vesa – auringonlaskun ratsastajat (1994)
Pieniä valheita (1994)
Syrjähyppyjä (1996)
Suuri performanssi (2008)
Prostasykliini

| --- | --- |

Prostasykliini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(5Z)-5-[(4R,5R)-5-hydroksi-4-[(E,3S)-3-hydroksiokt-1-enyyli]-3,3a,4,5,6, 6a-heksaahydrosyklopenta[b]furan-2-ylideeni]pentaanihappo 
Tunnisteet
CAS-numero: 35121-78-9
ATC-koodi: B01AC09
PubChem CID: 114805
DrugBank: DB01240
Kemialliset tiedot
Kaava: C20H32O5 
Moolimassa: 352,456 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Prostasykliini (C20H32O5) on eikosanoideihin kuuluva lipidi, prostaglandiini, joka laajentaa verisuonia ja estää verihiutaleiden tarttumista toisiinsa . Prostasykliiniä käytetään lääkkeenä nimellä epoprostenoli.
Biosynteesi

Elimistössä arakidonihappo muutetaan prostaglandiini H2:ksi, joka muutetaan edelleen endoteelisoluissa prostasykliinisyntaasientsyymin avulla prostasykliiniksi. Prostasykliini muuntuu nopeasti biologisesti vähemmän aktiiviseksi 6-keto-PGF1α:ksi.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database: Prostaglandin I2 (englanniksi)
KEGG: Prostacyclin (englanniksi)
Prostasykliinin ja muiden eikosanoidien synteesi
Pyymosa

Pyymosa on Petikon luonnonsuojelualueeseen kuuluva korpialue Vantaan Myyrmäen suuralueen Petikon kaupunginosassa. Yli puolet kaupungin luonnonsuojelulailla rauhoitetuista alueista sijaitsee Petikossa. Suojelualueet ovat erittäin monipuolisia ja kuuluvat kaupungin Natura 2000 -kohteisiin.
Rauhoitetut Herukkapuro ja Pyymosa edustavat eteläsuomalaista lehtoluontoa parhaimmillaan. Pyymosan lehto on 13,5 hehtaarin laajuinen pähkinälehto, joka sijaitsee aivan Petikon täyttömäen lounaissivustalla (koordinaatit artikkelissa). Lehtoa on myös laajalla Vestran suojelualueella, jossa voi lisäksi nähdä vanhaa metsää ja suoluontoa. Komeita korpimaita Petikossa edustaa Pyymosan korpi, joka löytyy Espoon ja Vantaan rajalla sijaitsevan Odilammen itäpuolelta, kilometrin verran Pyymosan lehdosta länteen.
Rauhoitettua metsää Pyymosantien varrella Pitkäsuon täyttömäen vieressä.
Metsää Pyymosassa.
Pikkuaavikkokiuru

| Pikkuaavikkokiuru |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kiurut Alaudidae
Suku::  Aavikkokiurut Ammomanes
Laji::  cinctura
Kaksiosainen nimi
 Ammomanes cinctura  Gould, 1841 
Katso myös
   Pikkuaavikkokiuru Wikispeciesissä   Pikkuaavikkokiuru Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkuaavikkokiuru (Ammomanes cinctura) on aukeiden tasamaiden eteläinen kiurulaji. Lajinimenä esiintyy myös cincturus.
Koko ja ulkonäkö

Pikkuaavikkokiurun pituus on noin 15 cm, siipien kärkiväli 25–29 cm ja paino 14–23g. Lintu on varpusen kokoinen hiekanruskea pikkulintu, joka on vatsapuolelta valkoinen. Lennossa erottuu musta pyrstönkärki ja tummat käsisulkien kärjet. Nokka on pienehkö ja väriltään punertava, ja koivet ovat pitkähköt. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Linnun olemus on pikemmin sirkkumainen kuin kiurumainen. Käytökseltään se on arka.
Esiintyminen

Pikkuaavikkokiurun nimialalaji cinctura elää Kap Verden saarilla, alalaji arenicolor yleisenä Luoteis-Afrikassa ja paikoitellen muuallakin Pohjois-Afrikassa sekä Arabian niemimaalla ja Lähi-idässä, ja alalaji zarudnyi Iranissa ja Pakistanissa. Lajin esiintymisalueen laajuus on noin 10 miljoonaa neliökilometriä, ja sen kanta on elinvoimainen. Laji on paikkalintu, joka voi vaellella siemenravinnon perässä. Sitä ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö

Pikkuaavikkokiuru elää tasaisilla tai lievästi kumpuilevilla avomailla, joilla kasvaa korkeintaan vähäistä kasvillisuutta. Se on palearktisen alueen kiuruista karaistunein ja elää hyvin kuivissa hiekkaerämaissa, kuten Saharassa ja Arabian aavikoilla. Pakistanissa ja Kap Verdellä laji elää myös vuorenrinteillä. Harva lintulaji elää niin ihmiselle vieraassa ympäristössä kuin pikkuaavikkokiuru. Paikoin se kuitenkin on yleinen tienvarsilintu. Pesimäajan ulkopuolella se liikkuu pienissä, tavallisesti alle 50 yksilön parvissa, usein muiden kiurulajien seurassa.
Lisääntyminen

Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa mättään, ruohotupsun tai kiven suojassa. Munamäärä on 2–5, tavallisesti 3. Se pesii usein aavikkokiurun tuntumassa.
Ravinto

Pikkuaavikkokiuru syö etupäässä siemeniä, joita se voi kaivella maastakin. Syö myös hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Ammomanes cincturus arenicolor
Pronssikaulus

Yksi Stockhultin kätkön kolmesta kauluksesta, 1500–1300 eaa.
Pronssikaulus on ainakin Euroopan varhaispronssikaudelta noin 2000 eaa. lähtien yleisessä käytössä ollut korumuoto, joka ripustettiin kaulaan kuin kaulakoru. Se oli yleensä edestä niin korkea, että se peitti kaulan osittain näkyvistä. Niitä oli yleisesti käytössä myös Skandinavian pronssikauden kulttuurissa Monteliuksen periodeilla II–IV eli noin 1500–900 eaa.
Vanhemmalla pronssikaudella (periodit II tai III) pronssikaulus oli hevosenkengän muotoon taivutettu pronssipelti, joka oli yleensä koristeltu kaksoisspiraalein, ympyräkuvioin taikka vaakasuuntaisilla rihloilla tai viivaornamenteilla tai jopa näiden kaikkien yhdistelmillä. Toisten pronssikauluksien päistä olivat niin kiinni toisissaanselvennä ja ne laitettiin kaulaan avaamalla ne käsin. Muut pronssikaulukset taas olivat niin avoimet, että ne pysyivät kaulassa vain narulla tai nauhalla, joka sidottiin niskaan. Näissä kauluksissa päät oli takomalla rullattu putkelle, jotta putkeen voi pujottaa narun tai nauhan. Vanhemman pronssikauden kaulukset ovat yleensä löytyneet naisten haudoista.
Edellisiin kausiin verrattuna nuoremman pronssikauden (periodit III–V) pronssikaulukset olivat erilaisia. Ne olivat kolmen kaularenkaan tapaisten korunosien päällekkäin yhteen kytkettyjä kaulakoruja. Kolmet korunosat päättyvät niskan molemmilla sivuilla ketjuun, jolla koru ripustettiin kaulaan. Nuoremman pronssikauden kaulukset ovat löytyneet votiivilahjoina soista yhdessä naisten korujen kanssa.
Vielä 1800-luvulla pronssikauluksia kutsuttiin nimellä diademer, sillä ne uskottiin olevan otsan alueen koristeita. Tutkijat tulivat toisiin ajatuksiin erään haudan tutkimuksissa, kun pronssikaulus löytyi leuan alta.
Nimitys

Pronssikaulus ei ole suomen kieleen vakiintunut nimitys, vaan se on mukailtu käännös sanoista tansk. halskrave, ruots. halskrage, engl. neck collar ja saks. halskragen. Pronssi-attribuutti on sikäli tarpeeton, ettei niitä juurikaan ole valmistettu muusta metallista. Painavimmat kaulukset, mutta erittäin harvinaisia, on valmistettu hopeasta ja kullasta.
Pronssikauluksia

Tanskassa ja Ruotsissa on löydetty runsaasti pronssikauluksia hautalöytöinä ja votiivilahjoina, jotka on upotettu lampiin tai kaivettu maahan. Rikkinäisiä kauluksia on löydetty kätköistä, jotka ovat odottaneet uudelleen sulattamista.[lähde? ]
Tanskan pronssikauluksista esimerkkejä ovat Vognserup Engen votiiviuhrin kaksi ehjää kaulusta.[lähde? ]
Ruotsin Statens Historiska Museetin tietokannassa on 15 pronssikaulusta:
Skånesta ja Blekingestä tunnetaan 10 löytöä: Loshultin Stockhultista (periodi II, SHM 11217 ), Ingelstorpin Hedvigsdal (II, SHM 9822:786 ), Norrvidingen Bosgårdenista (II, SHM 2548 ), Köpingestä (II-III, SHM 2109:1812 ), Simrishamnista (III, SHM 2109:1161 ), Hammarlövin kylä (II, SHM 9169 (F7) ), yksi tuntemattomasta kohteesta (II, SHM 3765, ) ja Rönnebyn Påtorpesta (tuntematon, SHM 9536:5 ).
Länsi-Götanmaalta tunnetaan kaksi löytöä: Skärvin Ingelstorp (I-III, SHM 22467:1 ) ja Varnhemin Klostretissa (hajonut, SHM 7496:14 ).
Smålannista samasta kohteesta kaksi löytöä: Jönköpingin Ljungarum (II, SHM 6230:1-2 ).
Hallannista kolme löytöä: Fageråkran Veddigestä (SHM 4228 ), Söndrums utmarkista (II-III, SHM 7027:27 ), Okomen Ulvsbosta (hajonnut, SHM 17355:3 ).
Öölannista yksi löytö: Slagerstadin Stenåsa (II-III, SHM 6051:19 ).
Norjasta tunnetaan seitsemän pronssikaulusta. Ne ajoitetaan kaikki periodeille II tai III. Niitä on löydetty Regestä, Brautista, Vigrestadista, Rykkjasta, Tennevikistä (kaksi) ja Trondenesistä.
Suomesta ja Baltian maista ei tunneta pronssikauluksia.
Pronssikaulus 2000–1500 eaa., Bad Schussenried, Biberach
Zaatzke, Ostprignitz-Ruppin, keskipronssikausi
Losanna, Svizzera, 1600–1300 eaa.
Snertingegård, Sværdborg sogn, Tanska
1500–1300 eaa., Falköping, Västergötland
Falköping, Västergötland, 1500–1300 eaa.
Vognserup Engen suolöytö
Stockhultin kätkön toinen kaulus, 1500–1300 eaa.
Stockhultin kätkön kolmas kaulus, 1500–1300 eaa.
Eve Meyer

Eve Meyer (syntymänimeltään Evelyn Eugene Turner; 1928 – 27. maaliskuuta 1977) oli yhdysvaltalainen pin-up-malli, elokuvanäyttelijä ja elokuvatuottaja.
Meyer oli Playboyn Playmate kesäkuussa 1955. Hän esiintyi muun muassa elokuvissa Operation Dames (1959) ja Eve and the Handyman (1960). Hän oli joko vastaava- tai sivutuottaja monissa 1960- ja 1970-luvun elokuvissa, kuten Beyond the Valley of the Dolls (1970). Hän kuoli Teneriffan lento-onnettomuudessa maaliskuussa 1977.
Aiheesta muualla

Eve Meyer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pohjolan tuulet

| ”Pohjolan tuulet” Kuningasidea |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Nimi on enne
 Julkaistu: 16. toukokuuta 2014
 Tyylilaji: pop, reggae
 Kesto: 03.20
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Kuningasidean muut singlet
| ”Oma pää” 2013 | ”Pohjolan tuulet” 2014 | ”Seis maailma” 2014 |
”Pohjolan tuulet” on suomalaisen Kuningasidea-yhtyeen kappale, joka julkaistiin yhtyeen syyskuussa 2014 julkaistavan Nimi on enne -albumin ensimmäisenä singlenä 16. toukokuuta 2014. Kappale sai kuitenkin ensiesityksensä jo 30. huhtikuuta 2014 Suorana: Kortesmäki -ohjelmassa. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Toni Kimpimäki sekä Väinö Wallenius ja sitä on ollut sanoittamassa myös Pauli Korjus.
Kappaleesta julkaistiin 27. toukokuuta 2014 Anssi Kömin ohjaama musiikkivideo.
Julkaisunsa jälkeen kappale on noussut soitetuimmaksi radiokappaleeksi ja latauslistan 20:nneksi.
Kappaleet

Pohjolan tuulet – 3.20
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: –
Suomen virallinen latauslista: 20 
Suomen radiolista: 1
Pyykönen

Pyykönen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Hilippa Pyykönen (1900–1973), eräkirjailija
Juha Pyykönen (s. 1958), prikaatikenraali
Kalevi Pyykönen (1934–1994), taidemaalari
Kari Pyykönen (s. 1966), valokuvataiteilija ja kouluttaja
Lauri Pyykönen (s. 1978), maastohiihtäjä
Pirkko Mäkelä (o.s. Pyykönen, s. 1936), telinevoimistelija
Risto Pyykönen (s. 1951), yritysjohtaja, kauppaneuvos
Euroopan patenttijärjestö

Euroopan patenttijärjestö (lyh. EPOrg, European Patent Organisation) on vuonna 1977 perustettu kansainvälinen järjestö jonka tehtävänä on eurooppapatenttien myöntäminen. Sen organisaatio on määritelty vuonna 1973 allekirjoitetussa Euroopan patenttisopimuksessa (EPC) jonka mukaan sen kaksi toimielintä ovat Euroopan patenttivirasto (EPO) sekä Euroopan patenttijärjestön hallintoneuvosto.
Jäsenmaat

Järjestöllä on 38 jäsenvaltiota (suluissa liittymisaika): Belgia (1977), Alankomaat (1977), Iso-Britannia (1977), Luxemburg (1977), Ranska (1977), Saksa (1977), Sveitsi (1977), Italia (1978), Ruotsi (1978), Itävalta (1979), Liechtenstein (1980), Espanja (1986), Kreikka (1986), Tanska (1990), Monaco (1991), Irlanti (1992), Portugali (1992), Suomi (1996), Kypros (1998), Turkki (2000), Bulgaria (2002), Slovakia (2002), Tšekki (2002), Viro (2002), Slovenia (2002), Unkari (2003), Romania (2003), Puola (1.3.2004), Islanti (1.11.2004), Liettua (1.12.2004), Latvia (1.7.2005), Kroatia (1.1.2008), Norja (1.1.2008), Pohjois-Makedonia (1.1.2009), San Marino (1.7.2009), Albania (1.5.2010), Serbia (1.10.2010).
Aiheesta muualla

Euroopan patenttisopimus
Euroopan patenttivirasto
Euroopan patenttijärjestön hallintoneuvosto
Planckin yksiköt

Planckin yksiköt on Max Planckin vuonna 1899 esittelemä luonnollinen yksikköjärjestelmä, joka perustuu neljään seuraavassa taulukossa esitettyyn luonnonvakioon.
| Vakio | Symboli | Dimensio | Suuruus SI-yksikköinä |
| --- | --- | --- | --- |
| valonnopeus |  {c}\  | L T −1 | 299 792 458 m/s |
| gravitaatiovakio |  {G}\  | M−1L3T −2 | 6,67428 · 10-11 m3 kg−1 s−2 |
| Redusoitu Planckin vakio |  \hbar  | ML2T −1 | 1,054571628 · 10-34 Js |
| Boltzmannin vakio |  {k}\  | ML2T −2Θ−1 | 1,380649 · 10-23 J/K |
Planckin yksikköjärjestelmässä kaikki nämä luonnonvakiot saavat arvon 1 yksikköjärjestelmän perusyksiköissä esitettynä. Vakiot liittyvät fysiikan perusteorioihin: c suhteellisuusteoriaan, G Newtonin gravitaatioteoriaan ja yleiseen suhteellisuus­teoriaan, ħ kvanttimekaniikkaan ja kB statistiseen mekaniikkaan ja termodynamiikkaan. Teoreettisessa fysiikassa Planckin yksiköillä fysiikan lakeja esittävät yhtälöt voidaan esittää yksin­kertaisimmassa mahdollisessa muodoissa. Erityisen suuri merkitys niillä on kehiteltäessä yhtenäis­teorioita kuten kvanttigravitaation teoriaa.
Planckin yksiköt eivät alkuperäisessä muodossaan sisällä sähkömagneettisia yksiköitä, esimerkiksi varauksen tai sähkövirran yksiköitä. Eräät yksikköjärjestelmän laajennokset määrittelevät sähkömagneettiset yksiköt siten että joko tyhjiön permittiivisyys ε0 tai 4πε0 saa arvon 1.
Perusyksiköt

Mittayksikköjärjestelmissä suureet esitetään vertaamalla niitä johonkin referenssisuureeseen eli yksikköön. Esimerkiksi SI-järjestelmässä pituuden referenssisuure on pituuden perusyksikkö metri. Luonnollisissa järjestelmissä, kuten Planckin järjestelmässä luonnonvakioita vastaavien suureiden referenssinä käytetään luonnonvakioita itseään, jolloin luonnonvakiot saavat yksikköjärjestelmän koherenteissa yksiköissä ilmaistuna arvon 1. Muut järjestelmän yksiköt rakennetaan luonnonvakioista peruslaskutoimitusten avulla. Planckin järjestelmän perussuureet ovat pituus, aika, massa ja lämpötila. Järjestelmän mukaista pituuden yksikköä sanotaan Planckin pituudeksi, aika­yksikköä Planckin ajaksi ja niin edelleen.
| Suure | Yksikkö | Lauseke perusvakioiden avulla | Suuruus SI-järjestelmän yksikköinä ja sen epätarkkuus |
| --- | --- | --- | --- |
| Pituus | Planckin pituus |  l_{P}={\sqrt {\frac {G\hbar }{c^{3}}}}\; | 1,616252(81) · 10-35 m |
| Aika | Planckin aika |  t_{P}={\sqrt {\frac {\hbar G}{c^{5}}}}\; | 5,39124(27) · 10-44 s |
| Massa | Planckin massa |  m_{P}={\sqrt {c\hbar /G}}\; | 2,17644(11) · 10-8 kg |
| Lämpötila | Planckin lämpötila |  T_{P}={\frac {\sqrt {c^{5}{\frac {\hbar }{G}}}}{k}} | 1,415 · 1032 K |
Johdannaisyksiköt

Perusyksiköistä voidaan johtaa yksiköt myös johdannaissuureille. Muutamien johdannais­suureiden yksiköiksi saadaan Planckin järjestelmässä jokin edellä luetelluista perus­vakioista.
Johdannaissuureiden yksiköitä ovat esimerkiksi seuraavat:
| Suure | Yksikkö | Lauseke | Suuruus SI-yksikköinä |
| --- | --- | --- | --- |
| Pinta-ala | Planckin pinta-ala |  A_{P}=l_{P}^{2}={\frac {G\hbar }{c^{3}}}\; | 2,61227 · 10-70 m2 |

| Tilavuus | Planckin tilavuus |  l_{P}^{3}=\left({\frac {\hbar G}{c^{3}}}\right)^{\frac {3}{2}}={\sqrt {\frac {(\hbar G)^{3}}{c^{9}}}} | 4,22419 · 10-105 m3 |
| Tiheys | Planckin tiheys |  \rho _{P}={\frac {m_{P}}{l_{P}^{3}}}={\frac {c^{5}}{\hbar G^{2}}}\; | 5,1 · 1096 kg/m3 |
| Nopeus | Valonnopeus | c | 299 792 458 m/s |
| Liikemäärä | Planckin liikemäärä |  m_{P}c={\frac {\hbar }{l_{P}}}={\sqrt {\frac {\hbar c^{3}}{G}}} | 6,52485 Ns |
| Pyörimismäärä | Redusoitu Planckin vakio |  \hbar  | 1,054571628 · 10-34 Js |
| Voima | Planckin voima |  F_{P}={\frac {m_{P}l_{P}}{t_{P}^{2}}}={\frac {c^{4}}{G}}\; | 1,210 · 1044 N |
| Paine | Planckin paine |  p_{P}={\frac {F_{P}}{l_{P}^{2}}}={\frac {c^{7}}{\hbar G^{2}}}\; | 4,635 · 10113 P |
| Energia | Planckin energia |  E_{P}=F_{P}l_{P}=c^{2}{\sqrt {\frac {c\hbar }{G}}} | 1,956 · 109 J |
| Teho | Planckin teho |  P_{P}={\frac {E_{P}}{t_{P}}}={\frac {c^{5}}{G}}\; | 3,629 · 1052 W |
| Lämpökapasiteetti ja entropia | Boltzmannin vakio | k | 1,380649 · 10-23 J/K |
Planckin yksiköt ja fysiikan perusyhtälöt

Eri dimensiota olevia fysikaalisia suureita, kuten pituutta ja aikaa, ei voida suoraan verrata toisiaan. Teoreettisessa fysiikassa käytetään kuitenkin usein nondimensionalisaatioksi nimitettyä menetelmää, jolla eri suureet saadaan vertailu­kelpoisiksi ja joka perustuu oleellisesti Planckin yksikköihin.  Alla oleva taulukko osoittaa, miten Planckin järjestelmä yksin­kertaistaa monia fysiikan perus­yhtälöitä verrattuna niiden tavan­omaisiin, esi­merkiksi SI-yksiköissä esitettäviin muotoihin.
|  | Tavanomainen muoto | Nondimensionalisoitu muoto |
| --- | --- | --- |
| Newtonin gravitaatiolaki |  F=-G{\frac {m_{1}m_{2}}{r^{2}}} |  F=-{\frac {m_{1}m_{2}}{r^{2}}} |
| Einsteinin kenttäyhtälöt yleisessä suhteellisuusteoriassa |  {G_{\mu \nu }=8\pi {G \over c^{4}}T_{\mu \nu }}\  |  {G_{\mu \nu }=8\pi T_{\mu \nu }}\  |
| Massan ja energian ekvivalenssi suppeassa suhteellisuusteoriassa |  {E=mc^{2}}\  |  {E=m}\  |
| Lämpöenergia hiukkasta ja vapausastetta kohti |  {E={\frac {k_{B}T}{2}}}\  |  {E={\frac {T}{2}}}\  |
| Boltzmannin lauseke entropialle |  {S=k_{B}\ln \Omega }\  |  {S=\ln \Omega }\  |
| Planckin relaatio energian ja kulmataajuuden välillä |  {E=\hbar \omega }\  |  {E=\omega }\  |
| Mustan kappaleen säteilyä koskeva Planckin laki |  I(\omega ,T)={\frac {\hbar \omega ^{3}}{4\pi ^{3}c^{2}}}~{\frac {1}{e^{\frac {\hbar \omega }{k_{B}T}}-1}} |  I(\omega ,T)={\frac {\omega ^{3}}{4\pi ^{3}}}~{\frac {1}{e^{\omega /T}-1}} |
| Stefanin-Boltzmannin vakio σ (määritelmä) |  \sigma ={\frac {\pi ^{2}k_{B}^{4}}{60\hbar ^{3}c^{2}}} |  \ \sigma =\pi ^{2}/60 |
| Bekensteinin–Hawkingin lauseke mustan aukon entropialle |  S_{BH}={\frac {A_{BH}k_{B}c^{3}}{4G\hbar }}={\frac {4\pi Gk_{B}m_{BH}^{2}}{\hbar c}} |  S_{BH}=A_{BH}/4=4\pi m_{BH}^{2} |
| Schrödingerin yhtälö |  -{\frac {\hbar ^{2}}{2m}}\nabla ^{2}\psi (\mathbf {r} ,t)+V(\mathbf {r} )\psi (\mathbf {r} ,t)=i\hbar {\dot {\psi }}(\mathbf {r} ,t) |  -{\frac {1}{2m}}\nabla ^{2}\psi (\mathbf {r} ,t)+V(\mathbf {r} )\psi (\mathbf {r} ,t)=i{\dot {\psi }}(\mathbf {r} ,t) |
| Schrödingerin yhtälö Hamiltonin operaattorin avulla |  H\left|\psi _{t}\right\rangle =i\hbar \partial \left|\psi _{t}\right\rangle /\partial t |  H\left|\psi _{t}\right\rangle =i\partial \left|\psi _{t}\right\rangle /\partial t |
| Diracin yhtälön kovariantti muoto |  \ (\hbar \gamma ^{\mu }\partial _{\mu }-imc)\psi =0 |  \ (\gamma ^{\mu }\partial _{\mu }-im)\psi =0 |
Suuruusluokat

Vain muutamat Planckin yksiköt vastaavat suuruudeltaan joitakin arkielämästäkin tuttuja vastaavien suureiden arvoja. Tällaisia ovat:
1 Planckin massa on noin 22 mikrogrammaa
1 Planckin liikemäärä on noin 6,5 kg m/s
1 Planckin energia on noin miljardi joulea tai 500 kilowattituntia.
Lisäksi Planckin varaus on noin 11 kertaa alkeisvarauksen suuruinen (tarkemmin 11,707 alkeis­varausta, mikä luku on sama kuin atomi­fysiikassa tärkeän hienorakennevakion neliö­juuren käänteisluku.)
Suurin osa Planckin yksiköistä kuitenkin on useita suuruusluokkia liian suuria tai liian pieniä mihinkään käytännön tarkoituksiin, minkä vuoksi Planckin järjestelmä soveltuu käytettäväksi ainoastaan teoreettisessa fysiikassa. Itse asiassa monien suureiden Planckin yksiköt vastaavat kyseisen suureen pienintä tai suurinta mahdollista tai nykyisen fysiikan mukaan mielekästä määrää. Esimerkiksi:
Nopeuden Planckin yksikkö on valonnopeus, joka suhteellisuusteorian mukaan on suurin mahdollinen signaalinopeus
Nykyiset kosmologiset teoriat voivat kuvata vain sitä, mikä tapahtui Planckin epookin jälkeen, jolloin maailmankaikkeus oli yhden Planckin ajan ikäinen ja läpi­mitaltaan Planckin pituuden kokoinen ja sen lämpötila oli Planckin lämpötila. Sen tutkiminen, mitä tätä ennen tapahtui, edellyttäisi kvanttigravitaatiota koskevaa teoriaa, joka yhdistäisi kvanttiteorian ja yleisen suhteellisuus­teorian, mutta sellaista teoriaa ei vielä ole.
Planckin lämpötilassa kaikki fysiikan tuntemat symmetriat rikkoutuisivat ja kaikki perus­vuoro­vaikutukset yhdistyisivät yhdeksi voimaksi.
Nykyisen maailman­kaikkeuden koko Planckin yksiköissä on erittäin suuri, kuten seuraava taulukko osoittaa:
| Ominaisuus | Likimääräinen lukuarvo Planckin yksiköissä | SI-yksiköissä |
| --- | --- | --- |
| Ikä | 8,0 · 1060 tP | 4,3 · 1017 s |
| Näkyvän maailmankaikkeuden läpimitta | 5.4 · 1061 lP | 8.7 · 1026 m |
| Näkyvän maailmankaikkeuden massa | noin 1060 mP | 3 · 1052 kg (vain tähdet luettuina)  (1080 protonia, mitä joskus sanotaan Eddingtonin luvuksi)  |
| Kosmisen taustasäteilyn lämpötila | 1,9 · 10−32 TP | 2,725 K |
Se seikka, että näistä luvuista monet ovat lähellä samaa suuruusluokkaa 1060, on mahdollisesti pelkkä yhteen­sattuma mutta on myös antanut muutamille teoreetikoille kuten Paul Diracille ja Arthur Stanley Eddingtonille aiheen kehitellä vaihto­ehtoisia fysikaalisia teorioita.  Tällaiset teoriat tunnetaan Diracin suurten lukujen hypoteesin nimellä, mutta valtaosa fyysikoita on hylännyt ne nimittäen niitä vähättelevästi numerologiaksi.
Port Macquarie

| Port Macquarie |
| --- | --- |

Valtio:  Australia
Osavaltio:  Uusi Etelä-Wales
Perustettu:  1821
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  43,6 km²
Korkeus:  5 m
Väkiluku (2016):  44 811
 – Väestötiheys:  1 027 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Port Macquarie on kaupunki Australiassa, Uuden Etelä-Walesin osavaltiossa. Kaupungissa oli 44 811 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa, ja se sijaitsee Sydneystä koilliseen. Port Macquarie perustettiin rangaistussiirtolana vuonna 1821. Se hylättiin vuonna 1830, mutta asutettiin pian uudelleen. Kaupungin asukkaista noin 17 prosenttia on alle 14-vuotiaita, ja noin 28 prosenttia on yli 65-vuotiaita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Port Macquarie Wikimedia Commonsissa
Pär Olofsson

Olofssonin tekemä kansikuva Immortalin albumille All Shall Fall (2008)
Pär Olofsson on ruotsalainen taiteilija, joka tunnetaan death metal -yhtyeille tekemistään kansikuvista. Hän on piirtänyt grafiikoita yhtyeille kuten  Immolation, Spawn of Possession, The Faceless, Exodus, Pathology sekä Job for a Cowboy.
Olofssonin ensimmäinen palkkaa vastaan tehty työ oli viikingin kuva Deeds of Fleshin albumin Crown of Souls kansilehtisessä.
Olofssonin taiteelliselle tyylille ominaista on pimeäsävytteinen surrealismi. Hän mainitsee vaikuttajikseen Simon Bisleyn sekä H. R. Gigerin.
Aiheesta muualla

Pär Olofssonin kotisivu
Pistolekors

Pistolekorsien vaakuna
Pistolekors on suomalainen aatelissuku, joka introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneelle vuonna 1647 ja Suomen ritarihuoneelle 29. tammikuuta 1818.