stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Emma Gyldén

Emma Gyldén: Maisema Porin tienoilta.
Düsseldorfin koulukuntaan kuuluvat suomalaiset taiteilijat
Werner Holmberg, , 1860.
Fanny Churberg, Karl Anders Ekman, Severin Falkman, Ellen Favorin, Alina Forsman, Hanna Frosterus-Segerstråle, Alexandra Frosterus-Såltin, Emma Gylden-von Schantz, Werner Holmberg, Karl Emanuel Jansson, Arvid Liljelund, Berndt Lindholm, Erik Johan Löfgren, Hjalmar Munsterhjelm, Victorine Nordenswan, Augusta Soldan, Victoria Åberg
Emma Gyldén (17. huhtikuuta 1835 Helsinki – 8. heinäkuuta 1874 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja merkittävä maisemamaalari.
Gyldénin vanhemmat olivat todellinen valtioneuvos Claes Wilhelm Gyldén ja Amalia Sofia o.s. Danielson. Gyldén opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa B. A. Godenhjelmin johdolla, Tukholmassa 1863–1864 Johan Edvard Berghin johdolla sekä Düsseldorfissa ja Karlsruhessa Hans Guden johdolla 1868–1868. Hänen ensinäyttelynsä oli vuonna 1854. Vuonna 1862 hän sai II palkinnon Suomen Taideyhdistyksen dukaattikilpailussa. Gyldén antoi maalauksessa yksityisopetusta, muun muassa maisemamaalauksen suurelle nousevalle kyvylle Fanny Churbergille.
Gyldénin tuotannon ominaispiirteenä voidaan pitää ihanteellista maisemakäsitystä, mutta hänen teoksiaan tunnetaan varsin vähän. Suomen Taideyhdistyksen piirissä häntä pidettiin suurena taiteilijalupauksena. Gyldénin lupaava ura kuitenkin katkesi kesken keuhkotaudin aiheuttamaan kuolemaan Gyldénin ollessa vasta 39-vuotias.
Emma Gyldénin puoliso oli hänen serkkunsa kauppias Fabian Wilhelm von Schantz. He solmivat avioliiton syyskuussa 1870 Vanajassa.
Kirjallisuutta

Konttinen, Riitta 2008. Naistaiteilijat Suomessa: keskiajalta modernismin murrokseen. Helsinki: Tammi. 479 s. ISBN 978-951-31-4105-9
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Luonnonmukaisuus

Luonnonmukaisuus on luonnollisuuteen, luontoon soveltuvuuteen tai luonnon säästämiseen  pyrkivä elintapa, ruoantuotantotapa tai rakennustapa. Luonnonmukaisessa elämäntavassa pyritään usein jäljittelemään ihmisen elintapoja ennen maanviljelyn, teollistumisen ja modernin yhteiskunnan syntyä, ja sitä kutsutaankin joskus myös kivikautiseksi (paleoliittiseksi) elämäntavaksi.
Luonnonmukaisen elämäntavan puolestapuhujien mukaan luonnonmukaisuus on monelta osin terveellisempää tai ekologisempaa kuin nykyaikainen elämäntapa, sillä ihminen on sopeutunut siihen satojen tuhansien vuosien aikana paremmin kuin nykyelämään. Luonnonmukaisesti elävät ihmiset pyrkivät välttämään niin sanotut elintasosairaudet, jotka johtuvat usein väärästä ruokavaliosta ja vääristä elämäntavoista.
Luomu (lyhennetty sanasta luonnonmukainen) on ruoantuotantosertifikaatti, jonka saaminen edellyttää tiettyjen luonnonmukaisuuteen perustuvien tuotantosäädösten noudattamista.
Luonnonmukainen ravinto

Luonnonmukaiseksi ravinnoksi luetaan esimerkiksi lajityypillisissä olosuhteissa lajityypillistä ravintoa syöneiden eläinten liha ja mahdollisimman vähän prosessoidut ja jalostetut kasvikunnan tuotteet. Ruoan tulee myös olla ihmisen ruokavalioon sopivaa. Luonnonmukaisista ruokavalioista tyypillisin on kivikautinen ruokavalio.
Luonnonmukainen ravinto > Kivikautinen ruokavalio

Kivikautisen (paleoliittisen) ruokavalion pyrkimyksenä on jäljitellä ihmisen ruokavaliota ennen maanviljelyn syntyä. Tällaiseen ruokavalioon ihminen on ruokavalion puolestapuhujien mukaan biologisesti sopeutunut, eikä nykyaikainen ravintoköyhä, prosessoitu ja hiilihydraattivoittoinen ruokavalio ole hyväksi terveydelle. Kivikautiseen ruokavalioon kuuluvat etenkin riista, kala, marjat ja kasvikset.
Luonnonmukainen ravinto > Luomuruoka

Luonnonmukainen (luomu-) tuotanto on tuotantotapa, johon saa viitata maataloustuotteissa, rehuissa, elintarvikkeissa ja alkoholijuomissa vain silloin, kun tiettyjä EU-lainsäädännössä määriteltyjä säännöksiä on noudatettu. Luomuvalvonta on maksullista ja sen kulut peritään tuottajilta. Sana luonnonmukainen on kielletty markkinoinnissa ilman luomumerkintää, mutta luonnollinen on sallittu.
Luomusertifikaattia ei kuitenkaan saa myöntää luonnossa kasvaneelle riistalle tai villikalalle, sillä Elintarvikeviraston mukaan villieläimen ruokavaliota ei pystytä valvomaan. Toisaalta luomumerkki voidaan myöntää kasvatusaltaassa kasvatetulle lohelle, jota on ruokittu kalanrehulla.
Luonnonmukainen ravinto > BARF-ruokinta

BARF-ruokinta eli barffaus tarkoittaa lemmikkieläinten ruokkimista niiden luontaisella raakaravinnolla, kuten lihaisilla raakaluilla, mutta ei esimerkiksi kuivamuonalla.
Luonnonmukainen liikunta

Luonnonmukaisessa liikunnassa jäljitellään ihmisen luontaista liikkumista tai olemista ja pyritään käyttämään luonnon tarjoamia liikuntamahdollisuuksia hyväksi keinotekoisten ympäristöjen sijaan.
Luonnonmukainen liikunta > Kuntoilu

Ihmiselle luontaisina liikuntamuotoina pidetään erityisesti pitkäkestoista ja rauhallista kävelyä tai hölkkää, nopeita pyrähdyksiä ja tehokkaita lihasvoimaharjoituksia.
Liikunnan tulisi olla monipuolista ja leikkisää: esimerkiksi puihin kiipeily on yksi suositeltava liikuntamuoto. Liikuntaa tulisi harjoittaa mahdollisimman vähin varustein ja yleensä vain kehon omaa painoa vastuksena käyttäen.
Jotkut suosittelevat paksupohjaisista juoksukengistä luopumista, sillä tuetut kengät estävät ihmisen luontaisen juoksuaskelluksen ja aiheuttavat jalkavaivoja. Viime vuosina monet ovat siirtyneet käyttämään ohutpohjaisia juoksukenkiä tai juoksemaan paljain jaloin.
Luonnonmukainen liikunta > Ulkoilu ja luonto

Ulkoilu on tärkeä luonnonmukaisen elämäntavan osa. Auringossa tulisi oleskella riittävän paljon D-vitamiinin saannin ja hormonitoiminnan kannalta. Kylmän ja muiden luonnonolosuhteiden kestäminen myös karaisee kehoa ja vähentää sairasteluja.
Luonnonmukainen liikunta > Ulkoilu ja luonto > Naturismi

Naturismi tarkoittaa luonnolliseksi koettua alastomuutta edustavaa harrastusta tai elämäntapaa. Naturistit luonnehtivat naturismia tavaksi elää ja nauttia aidosti ja puhtaasti alastomuudesta ilman kiristäviä vaatteita luonnon helmassa.
Luonnonmukainen liikunta > Kyykkyasento

Kyykkyasentoa pidetään ihmisen luonnollisimpana matalana asentona. Lapsi osaa luontaisesti olla kyykyssä  ja luonnonkansoille asennon käyttäminen on tyypillistä tuolien puutteessa. Länsimaalaiset ovat siirtyneet selkää rikkoviin tuoleihin , eivätkä kenkien käytöstä johtuvan akillesjänteen lyhenemisen seurauksena usein osaa enää olla kyykyssä.
Luonnonmukainen liikunta > Leikkiminen

Nykyaikaisessa yhteiskunnassa lasten leikkiminen on usein tarkkaan säännösteltyä ja sille on varattu keinotekoiset tilat. Jotkut  kuitenkin suosittelevat, että lasten sallittaisiin liikkua vapaasti ympäristössään jopa pienen riskinkin uhalla. Puissa kiipeily on hyvä tapa oppia koordinaatiota, toisin kuin standardimallisissa ja turvallisissa kiipeilytelineissä.
Terveys ja hygienia > Uni ja lepo

Ihmisen suositellaan noudattavan luonnonmukaista unirytmiä. Tämä tarkoittaa nukkumaan menemistä pimeän tultua ja heräämistä ilman herätyskelloa. Unen pitää myös olla riittävän pitkä, yleensä 8 tuntia.
Terveys ja hygienia > Synnytys ja imetys

Luonnonkansojen naiset synnyttävät usein kyykkyasennossa. Suomessa Aktiivinen Synnytys -yhdistys pyrkii edistämään luonnonmukaista synnyttämistä. Luonnonkansat myös imettävät lapsiaan pitempään kuin länsimaiset.
Terveys ja hygienia > Altistuminen lialle

Nykyaikainen steriili elinympäristö voi olla epäterveellistä, sillä lapsen vastustuskyky allergioita vastaan kaipaa haasteita, joita luonnossa esiintyvä lika tarjoaa.
Terveys ja hygienia > Ei shampoolle

No-poo-liike hylkää kemikaaleista tehdyt shampoot ja pesee hiukset vedellä tai luonnonmukaisilla pesu- ja hoitoaineilla kuten ruokasoodalla, vedellä tai omenaviinietikalla, sillä kemikaalit poistavat hiuksista niiden suojaavan talikerroksen ja aiheuttavat rasvoittumiskierteen. Shampoosta luopumista pidetään myös ekologisesti hyvänä ratkaisuna. Monet dermatologit ja kampaajat suosittelevat hiusten pesemisen vähentämistä, jotta hiuksista tulisi pehmeämmät, kimmoisammat ja hilseily vähenisi.
Luonnonmukainen rakentaminen

Luonnonmukainen rakentaminen tarkoittaa luonnon huomioon ottamista rakennettaessa. Esimerkiksi luonnonmukaisella vesirakentamisella tarkoitetaan rakentamistapaa, jossa uoman monimuotoisuutta suojellaan ja rakentamisesta aiheutuvat haitat estetään korvaavin toimenpitein.
Paluu luontoon

Luonnonmukaista elämäntapaa voi noudattaa luopumalla kokonaan nykyaikaisen yhteiskunnan hienouksista ja muuttamalla alkeellisempiin olosuhteisiin maaseudulle. Tätä kautta voidaan usein myös vähentää omaa hiilijalanjälkeä.
Aiheesta muualla

Mark's Daily Apple (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Vihreä Lanka: Elä ilman: Shampoo
P. Bethge (2010) A Stone Age Subculture Takes Shape in the US, Der Spiegel (02/11/2010) (englanniksi)
The New Age Cavemen and the City, Joseph Goldstein, The New York Times, 8.1.2010 (englanniksi)
Luonnon riista ei ole luomua.
Paljasjalkajuoksija 5 kilometrin katujuoksussa.
Kyykkyasento onnistuu lapsilta luonnostaan.
Lars Gustafsson

Lars Gustafsson 2012.
Lars Erik Einar Gustafsson (1936–2016) oli ruotsalainen kirjailija ja kriitikko. Hän kirjoitti runoja, novelleja ja romaaneja, joissa oli filosofointia ja usein mystiikkaakin. Niissä elämä ja maailma on kaoottista, vaikeasti avautuvaa. Hän käytti arkaistista kieltä ja sovelsi Bertolt Brechtin vieraannuttamistekniikkaa.
Gustafsson oli Ruotsin näkyvimpiä kulttuurikeskustelijoita. Hän kirjoitti Svenska Dagbladetiin kolumnia Spegelskärvor.
Suomennetut teokset

Mehiläishoitajan kuolema (En biodlares död), suom. Eeva-Liisa Manner, Tammi 1979 ISBN 951-30-4417-3
Surumusiikkia vapaamuurareille (Sorgemusik för frimurare), suom. Raija Jänicke, Tammi 1986 ISBN 951-30-5997-9
Ilmapallopurjehtijat (Ballongfararna), suom. Aale Tynni, teoksessa: Tuhat laulujen vuotta, WSOY 1974 ja 2004
Sade ja vasara, suom. Aale Tynni, julkaisussa: Parnasso, 1985, nro 1; s. 15–17.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lars Gustafsson Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ADK  FID  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 2  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Ha-ha

Ha-han kaaviokuva
Kahdesta suunnasta toimiva ha-ha Englannissa.
Ha-ha on upotettu aita, joita hyödynnetään puutarhasuunnittelussa. Ha-ha muodostuu ojamaisesta kaivannosta, jonka yksi sivu on luiska, ja vastakkainen sivu muodostuu kiviseinämästä. Seinämän puolelta katsottaessa aitaa tai kuoppaa ei huomaa. Ha-han ansiosta maaseudulla karja ja lampaat on voitu pitää "aitauksessa" ilman maisemaa häiritsevää aitaa. Samoin ha-ha estää eläimiä tulemasta puutarhaan.
Ha-han keksijä on Charles Bridgeman. Horace Walpolen mukaan nimitys "ha-ha" perustuu kommentteihin rakennelmasta: "Tavalliset ihmiset kutsuivat niitä Ha! Ha!:ksi, ilmaistessaan hämmästyksensä löytäessään yllättävän rakennelman." Toinen teoria väittää, että ha-han nimi johtuu niiden ihmisten naurusta, jotka näkevät rakennelmasta tietämättömän henkilön tipahtavan yllättäen ha-haan.
Ha-ha on ilmeisesti alun perin ranskalainen keksintö, ja sen nimi on ollut ah, ah. Se mainitaan Antoine-Joseph Dezallier d'Argenvillen vuonna 1709 julkaistussa teoksessa La théorie et la pratique du jardinage, jossa sitä kuvaillaan "kuivaksi kuopaksi".
Haamutila

Haamutila on kiinteistö, jolla ei enää ole lainkaan omaa maa-aluetta, vaan ainoastaan oikeus yhteisiin alueisiin tai yhteiseen erityiseen etuuteen. Erityinen etuus on esimerkiksi oikeus koskivoimaan, kalastukseen tai kivilouhokseen. Tilasta tulee haamutila, kun sen kaikki tilukset on luovutettu tai lunastettu niin, että jäljelle on jäänyt vain tiettyjä oikeuksia. Kiinteistön koko alue on voitu luovuttaa määräaloiksi tai muodostaa yleiseksi alueeksi tai pakkolunastusyksiköksi.
Kiinteistörekisterissä tilalta ei vaadita, että sillä pitäisi olla omia tiluksia eli maa-alueita. Tilalla saattaa silti olla varallisuusarvoa yhteisalueosuuksiensa vuoksi. Nykyisin haamutiloja muodostuu tavallisesti yhteismetsiä muodostettaessa. Tällöin metsävarallisuus halutaan säilyttää jakamattomana kokonaisuutena ja osakkaat saavat haamutilan, jolla ei ole maa-aluetta, vaan ainoastaan määrätyn suuruinen osuus yhteismetsään.
Grumman TBF Avenger

| Grumman Avenger |
| --- | --- |
 Grumman TBF-1 Avenger
Tyyppi:  torpedopommittaja
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Grumman General Motors
Suunnittelija:  William T. Schwendler
Ensilento:  1. elokuuta 1941
Valmistusmäärä:  9 839 kpl 
Vaurioitunut TBF-1 Avenger Midwayn saarella.
Grumman TBF Avenger (suom. kostaja) on Yhdysvaltain laivaston lentotukialuksilta toisessa maailmansodassa toiminut torpedopommittaja. Sitä pidetään yleisesti eräänä toisen maailmansodan parhaista torpedopommittajista.
Kehitys

Avengerin kehitys sai alkunsa alkuvuodesta 1940, jolloin Yhdysvaltain laivasto päätti etsiä seuraajan epäonnistuneelle Douglas TBD Devastatorille. Laivasto tilasi 8. huhtikuuta 1940 Grummanilta kaksi XTBF-1-prototyyppiä sekä kaksi viikkoa myöhemmin Voughtilta kaksi prototyyppiä. Prototyyppien välisessä kilpailussa Grummanin XTBF-1 voitti kilpailevan XTBU-1:n ja tuli virallisesti valituksi jatkokehittelyn kautta tuotantoon. Hävinneen XTBU-1-prototyypin pohjalta rakennettu Consolidated TBY Sea Wolf eteni myös tuotantoon, mutta sitä rakennettiin vain noin 180 kappaletta.
Rakenne ja aseistus

Kaksi kertaa edeltäjänsä painoinen Grumman TBF Avenger oli tukialuslentokoneeksi erityisen raskas ja isokokoinen. Avenger oli kokometallinen ja aikaisekseen hyvin moderni lentokone. Koneen vakiovarustukseen kuuluivat katapulttilaukaisuun ja tukialukselle laskeutumiseen tarvittava lisävarustus. Myöhemmissä versioissa oli nousun avustamiseksi myös RATO (rocket assisted-take off, rakettiavusteinen lentoonlähtöjärjestelmä). Koneen ensimmäisissä versioissa moottorina toimi 1 700-hevosvoimainen Wright R-2600-8 Cyclone -moottori. Koneen kolmihenkinen miehistö, joka koostui lentäjästä, pommittajasta ja radisti-navigaattorista, istui pitkässä ja hyvän näkyvyyden tarjoavassa ohjaamossa.
Koneen aseistus koostui tahdistimella varustetusta, kiinteästi eteenpäin ampuvasta 7,62 millimetrin konekivääristä sekä yhdestä 12,7 millimetrin konekivääristä sähkömoottoroidussa asetornissa ja toisesta 7,62 millimetrin konekivääristä ala-ampumossa. Se pystyi kuljettamaan yhteensä 1 134 kilogrammaa pommeja, torpedoita ja raketteja.
Versiot

Grumman Avengerista tuotettiin perusversio TBF-1:n lisäksi ainakin seuraavia erikoisversioita:
XTBF-1 – kaksi prototyyppiä
TBF-1J – talvikäyttöön
TBF-1P – valokuvatiedusteluun
TBF-1B – vientimalli, kaikki 402 valmistettua konetta myytiin Britannian laivastolle
TBF-1C – myöhempi päätuotantoversio, jossa oli lisäaseistuksena kaksi 12,7 millimetrin siipikonekivääriä
TBF-1CP – edellisen valokuvatiedusteluversio
TBF-1D – sukellusvenetorjuntamalli, jossa oli lisävarusteina lyhytaaltotutka ja raketteja pinnalla olevien sukellusveneiden tuhoamiseen
TBF-1E – lisävarusteena ilmasta-pintaan-tutka. Näitä koneita käytettiin yleisesti johtokoneina.
TBF-1L – varustettu valaisimilla yöaikaan pinnalla kulkevien maalien paljastamiseksi
TBM-3E – valmistaja General Motors Corporation
XTBM-3 – neljä prototyyppejä
XTBM-4 – kolme prototyyppiä
Rajallisen tuotantokapasiteettinsa vuoksi Grumman valmisti kaikista Avengereista vain noin neljänneksen eli noin 2 300 konetta, General Motors valmisti koneita mallinimellä TBM Avenger noin 7 500 kappaletta. General Motorsin koneet erosivat Grummanin vastaavista vain tehokkaamman, 1 900 hevosvoiman moottorinsa ja sen tuoman hieman suuremman huippunopeuden osalta.
Käytössä

Avengerit saivat tulikasteen kesäkuussa 1942 Tyynenmeren sodan käännekohdassa Midwayn taistelussa, mutta niillä ei ollut vaikutusta taistelun kulkuun. Avengereita oli vain kuusi kappaletta ja ne joutuivat japanilaishävittäjien ahdistamiksi eivätkä päässeet pommitusetäisyydelle japanilaisista lentotukialuksista. Midwaysta eteenpäin koneet olivat menestyksekkäästi mukana jokaisessa Yhdysvaltain laivaston operaatiossa. Avenger oli raskaan puolustusaseistuksensa takia kova pala vihollishävittäjille ja toisaalta koneen vankka rakenne kesti suuriakin vauriota.
Yhdysvaltojen 41. presidentti George H. W. Bush toimi sodan aikana torpedolentäjänä ja lensi Avengerilla USS San Jacinto -lentotukialukselta. Yksi hänen lentämistään Avengereista, nimeltään ”Barbara”, ammuttiin alas 2. syyskuuta 1944. Tuolloin 20-vuotias aliluutnantti Bush pelastautui laskuvarjolla ja palasi taistelutoimiin. Hän lensi 58 taistelulentoa Avengereilla ennen sodan loppumista.
Avenger oli käytössä myös Fleet Air Armissa, jossa tyyppinimenä oli Tarpon. Sitä käytettiin sekä torpedokoneena, vaakapommittajana että sukellusveneentorjuntakoneena, ja sillä lennettiin sekä suurilta lentotukialuksilta että saattuetukialuksilta. Koneella oli Fleet Air Armissa lempinimi Turkey.
Tekniset tiedot (TBM-3E)

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 3
Pituus: &&&&&&&&&&&&&012.050000012,5 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&016.050000016,5 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&05.&&&&005 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&04800.&&&&004 800 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&08100.&&&&008 100 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Wright R-2600-20 -tähtimoottori; &&&&&&&&&&&01417.&&&&001 417 kW (&&&&&&&&&&&01900.&&&&001 900 hv)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0444.&&&&00444 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&01600.&&&&001 600 km
Aseistus
2 × 12,7 mm:n siipikonekivääriä
1 × 12,7 mm:n konekivääri ohjaamon takana sijaitsevassa tykkitornissa
asennusmahdollisuus 1 × 7,62 mm konekiväärille
1 134 kg pommeja, 8 × raketteja HVAR ja torpedoita Mk.13.
Kirjallisuutta

Mondey, David: The Hamlyn Concise Guide to American Aircraft of World War II ISBN 0-7858-1361-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grumman TBF Avenger Wikimedia Commonsissa
TBF-1C, Uuden-Seelannin kuninkaalliset ilmavoimat, 1944.
Grumman (General Motors) TBM-3E Avenger, Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat.
Luumäki

| Luumäki |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  60°55′20″N, 027°33′45″E
Maakunta:  Etelä-Karjalan maakunta
Seutukunta:  Lappeenrannan seutukunta
Kuntanumero:  441
Hallinnollinen keskus:  Taavetti
Perustettu:  1642
Kuntaliitokset:  Osa Säkkijärvestä (1924)
Kokonaispinta-ala:  859,83 km² 133:nneksi suurin 2022 
– maa:  750,09 km²
– sisävesi:  109,74 km²
Väkiluku:  4 359 183:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  5,81 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  12,0 %
– 15–64-v.:  53,3 %
– yli 64-v.:  34,7 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  94,6 %
– ruotsinkielisiä:  0,3 %
– muut:  5,1 %
Kunnallisvero:  8,8 % 187:nneksi suurin 2025 
Kunnanjohtaja:  Risto Alaheikka
Kunnanvaltuusto:  23 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • Kok.   • SDP   • PS   • KD:   12 5 3 2 1
www.luumaki.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luumäen vuonna 1845 valmistunut kirkko.
Luumäki on Suomen kunta, joka sijaitsee Etelä-Karjalan maakunnassa. Kunnassa asuu 4 359 ihmistä, ja sen pinta-ala on 859,83 km², josta 109,74 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 5,81 asukasta/km².
Luumäen naapurikunnat ovat Hamina, Kouvola, Lappeenranta, Lemi, Miehikkälä ja Savitaipale. Entisiä naapurikuntia ovat Kouvolaan liitetyt Anjalankoski ja Valkeala, Lappeenrantaan liitetyt Lappee ja Ylämaa sekä Haminaan liitetty Vehkalahti. Vuoteen 1975 saakka naapurikuntiin kuului myös Sippola.
Kunnan keskustaajama on Taavetti (Marttilan kylä), josta matkaa lähimpään kaupunkiin, Lappeenrantaan, on noin 37 kilometriä. Kouvolaan ja Haminaan on kumpaankin matkaa 50 kilometriä. Taavetti, Luumäen kuntakeskus, on rakentunut Venäjän keisarinna Katariina II:n vuonna 1773 perustaman Taavetin linnoituksen ympärille. Luumäki tunnetaan paitsi mökkikuntana ja P. E. Svinhufvudin kotipitäjänä, myös jaloberyllistä, jota kunnan alueelta on löytynyt.
Taavetissa sijaitsee myös Luumäen vesitorni, yläkoulu ja Taavetin lukio.
Historia

Myöhäiselle kivikaudelle ajoittuvat löydökset osoittavat Luumäen alueella olleen tuolloin asutusta jo laajalti. Asutus on ehkä jatkunut metallikaudelle, jolta ajalta on kaivauksissa löydetty jonkin verran esineitä. Siitepölyanalyysien mukaan vakituinen maanviljely pitäjän keskiosassa on alkanut 600-luvun puolivälissä, sitä edeltää useiden satojen vuosien tyhjä jakso, ainakin Salpausselän eteläpuolella.
Luumäki erotettiin omaksi pitäjäkseen Lappeesta vuonna 1642. Luumäen seurakunnan ensimmäinen kirkko rakennettiin todennäköisesti heti pitäjän itsenäistyttyä. Se tuhoutui isonvihan aikana. Vuonna 1731 valmistunut toinen kirkko vahingoittui pikkuvihan aikana ja oli 1800-luvulle tultaessa käynyt pieneksi ja huonokuntoiseksi. Kirkko ja 1781 rakennettu kellotapuli paloivat 1839. Seurakunta oli hankkinut uuden kirkon piirustukset jo ennen toisen kirkon paloa, mutta sen rakentaminen pääsi alkuun vasta toisen kirkon palon jälkeen sijaintipaikasta syntyneen riitelyn takia. Rakentamispaikaksi oli ehdolla edellisen kirkon paikka ja Taavetti. Uusi kirkko vihittiin käyttöön 1845.
Historia > Taavetin linnoitus

Venäjän keisarikunnan armeija rakennutti Luumäelle vuosina 1773–1803 Taavetin linnoituksen suojelemaan Pietarin kaupunkia. Linnoituksen paikaksi valikoitui Marttilan kylä Viipuriin ja Haminaan vievien maanteiden risteyksessä. Linnoituksen tarkoituksena oli estää tai hidastaa Ruotsin kuningaskunnan mahdollista hyökkäystä Turun rauhan rajojen takaa hattujen sodan jälkeen. Taavetin linnoitus oli osa Kaakkois-Suomen linnoitusjärjestelmää. Linnoitus nimettiin Katariina II:n käskystä Davidovskaja Krepostiksi eli Davidovin linnoitukseksi Pyhittäjä David Tessalonikalaisen mukaan. Linnoitus poistui käytöstä vuonna 1803, mutta sen ympäristöön muodostuneesta asutuksesta muodostui kuitenkin Taavetti, joka on Luumäen kunnan väkirikkain taajama.
Historia > Talvisota

Syksyllä 1939 lähetettiin Luumäen miehille palvelukseenastumismääräyksiä, joissa kokoontuminen oli määrätty Taavettiin Joukolan kentälle, jossa miehet järjestettiin neljään komppaniaan. Komppaniat marssivat rautatieasemalle, josta juna vei sotilaat Kouvolaan ja sieltä rintamalle aina Muolaaseen ja Taipaleenjoelle asti. Osa sotilaista lähti myös Mikkelin kautta rintamalle.
Talvisota alkoi, ja jo sen toisena päivänä, 1. joulukuuta 1939, Luumäkeä alettiin pommittaa puolilta päivin. Hälytysjärjestelmien kerrotaan olleen tuolloin hyvin alkeellisia. Linnalan valleilla olleesta lottien ilmavalvontatornista ilmoitettiin asemalle, kun viholliskoneet alkoivat lähestyä. Asemalla oli rautalangalla roikkumassa kiskonpätkä, jota alettiin kilkuttaa, jonka jälkeen pommeja alkoi pudota ja kaikki etsivät suojaa. Ensimmäinen pommitus ei vielä tuottanut suurta tuhoa, sillä pommit osuivat metsiin ja pelloille. Jatkossa huomattiin, että pommitusten kohteina olivat usein rautatieasemat ja seisakkeet.
Pommitusten jatkuessa kaupankäynti loppui ja keskusta tyhjeni päiväsajaksi. Iltaisin toimintaa kuitenkin oli. Ainoastaan kahvi loppui kunnassa talvisodan aikana. Sodan loppupuolella pommitukset keskittyivät suurimmaksi osaksi Taavettiin ja myös osumia tuli. Ikkunat piti peittää, ettei niistä näkyisi valoa. Osuuskauppa paloi, eikä ilmatorjuntaa ollut Taavetissa ainakaan jatkosodan alkuun saakka. Molempien sotien aikana Taavetissa oli runsas rautatieliikenne.
Luumäkeläisiä kaatui talvisodassa joulukuussa neljä ja tammikuussa kolme miestä. Helmikuussa suurhyökkäyksessä kuoli 33 ja maaliskuun 13. päivän aikana 27 miestä. Tappiot yhteensä olivat siis 67.