stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mohovaja ulitsa
Nimitys ja historia

Katu on syntynyt 1700-luvun alussa lähistöllä sijainneen Yksityistelakan ja Amiraliteetin purjeenkutojien asutukseen. Vuoteen 1826 saakka sen nimenä oli Hamovaja tai Hamovskaja (ven. hamovnik ’kutoja’).
1700-luvulla kadun varrelle alkoi muuttaa kauppiaita ja vuosisadan lopussa myös aatelisia. Lähellä keskustaa sijainnut hiljainen katu houkutteli asukkaikseen monia tiedemiehiä ja kirjailijoita. 1800-luvun puoliväliin saakka sen varrella oli yksi- ja kaksikerroksisia puu- ja kivitaloja. Vuosisadan loppupuolella ne korvattiin aatelisten näyttävillä yksityistaloilla sekä vuokrataloilla. Nykyinen rakennuskanta on etupäässä 1800–1900-lukujen vaihteesta.
Ajorata kivettiin 1700-luvun puolivälissä. 1830-luvulla päällysteeksi vaihdettiin vähemmän melua aiheuttavat puulaatat. 1860-luvulla kadun varrelle vedettiin vesijohto ja 1930-luvulla se päällystettiin asfaltilla.
Neuvostoaikana Mohovaja muuttui vain vähän. Vallankumouksen jälkeen rakennettiin neljä uutta taloa ja kahden talon kerroslukua lisättiin. Toisen maailmansodan pommituksissa tuhoutui vain Pestelinkadun kulmatalo 23/10. Sodanjälkeisissä kunnostustöissä taloihin asennettiin kaasuliedet ja keskuslämmitys. Pihoilta purettujen varastojen tilalle on pystytetty uusia sivurakennuksia.
Nähtävyyksiä

Mohovajan kulttuuriperintökohteita ovat:
Ustinovin kaupunkitalo (no 3), jossa on asunut kirjailija Ivan Gontšarov
Troinitskin kaupunkitalo (no 6), jossa on asunut kirurgi Nikolai Sklifosovski
Golovkinin talo (no 7), jossa on asunut vara-amiraali Stepan Makarov
Melihovin talo (no 26), jossa ovat asuneet säveltäjä Mihail Glinka ja musiikkikriitikko Vladimir Stasov
Rossija-vakuutusyhtiön talot, puutarha ja valurauta-aita (no 27 ja 29)
Kelbergin vuokratalo (no 30), jossa on asunut säveltäjä Aleksandr Dargomyžski
Teniševin kauppaoppilaitos (no 33–35), jossa ovat opiskelleet runoilija Osip Mandelštam, kirjallisuudentutkija Viktor Žirmunski ja kirjailija Vladimir Nabokov. Nykyään rakennuksessa toimii vastapäisen Pietarin teatteritaiteen akatemian oppilasteatteri.
Arkkitehti Mihail Zemtsovin suunnittelema Simeonin ja Annan kirkko (no 48)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mohovaja ulitsa Wikimedia Commonsissa
Samuel Aranda

Samuel Aranda (s. 1979 Santa Coloma de Gramenet, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen valokuvaaja. Hän työskentelee Tunisiassa freelancekuvaajana.
Arandan valokuva jemeniläisestä naisesta, joka pitää sylissään haavoittunutta sukulaistaan, valittiin vuonna 2012 vuoden 2011 lehtikuvaksi.
Aiheesta muualla

Samuel Arandan kotisivu
Ruusupeipot

| Ruusupeipot |
| --- | --- |
 Ruusupeippo (Lagonosticta senegala)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Loistopeipot Estrildidae
Suku::  Ruusupeipot Lagonosticta  Cabanis, 1851
Katso myös
   Ruusupeipot Wikispeciesissä   Ruusupeipot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruusupeipot (Lagonosticta) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Ruusupeippojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan yksitoista lajia.
Ruusupeippoihin kuuluvia lajeja

Angolanruusupeippo (Lagonosticta landanae)
Malinruusupeippo (Lagonosticta virata)
Naamioruusupeippo (Lagonosticta larvata)
Nigerianruusupeippo (Lagonosticta sanguinodorsalis)
Punaruusupeippo (Lagonosticta rhodopareia)
Ruohikkoruusupeippo (Lagonosticta rara)
Ruokoruusupeippo (Lagonosticta nitidula)
Ruusupeippo (Lagonosticta senegala)
Savanniruusupeippo (Lagonosticta rufopicta)
Tšadinruusupeippo (Lagonosticta umbrinodorsalis)
Tuliruusupeippo (Lagonosticta rubricata)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Lagonosticta (englanniksi)
Samuel Barber

| Samuel Barber |
| --- | --- |
 Samuel Barber 1944, kuvaaja Carl van Vechten
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1910
Kuollut: 23. tammikuuta 1981 (70 vuotta)
Ammatti:  säveltäjä, baritonilaulaja
Muusikko
Tyylilajit:  ooppera ja sinfonia 
Soittimet:  piano 
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Samuel Osborne Barber (9. maaliskuuta 1910 West Chester, Pennsylvania – 23. tammikuuta 1981 New York, New York) oli yhdysvaltalainen klassisen musiikin säveltäjä. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on Adagio jousille.
Barber pyrki töissään välttämään kokeellisuutta toisin kuin monet muut sukupolvensa säveltäjät. Hänen töitään kuvataan joskus uusromanttisiksi, vaikka eräissä hänen myöhäisissä töissään on vaikutteita modernismista.
Barber sävelsi useita oopperoita. Vanessa-ooppera, jonka libreton kirjoitti Gian-Carlo Menotti, oli menestys Yhdysvalloissa, ja Barber sai siitä Pulitzer-palkinnon.
Barberilla oli hyvä baritoniääni, ja hän harkitsi ammattilaulajan uraa. Hän teki muutamia levytyksiä.
Merkittäviä sävellyksiä

Dover Beach (jousikvartetto) op. 3 (1931)
The School for Scandal (alkusoitto) op. 5 (1931)
Sellosonaatti op. 6 (1932)
Music for a Scene from Shelley op. 7 (1933)
(Ensimmäinen) yksiosainen sinfonia op. 9 (1936)
Adagio jousille op. 11 (1938)
Essay for Orchestra op. 12 (1937)
Viulukonsertto op. 14 (1939)
Reincarnations sekakuorolle, op. 16 (1939–1940); Antoine Ó Raifteirin sanoitus, jonka on kääntänyt James Stephens
Second Essay for Orchestra op. 17 (1942)
Excursions op. 20 (1942–44)
Capricorn Concerto op. 21 (1944)
Sellokonsertto op. 22 (1945)
Medea (Baletti) op. 23 (1946)
Knoxville: Summer of 1915 (sopraano ja orkesteri) op. 24 (1948)
Pianosonaatti op. 26 (1949)
Hermit Songs op. 29 (1953)
Prayers of Kierkegaard (sopraano, kuoro ja orkesteri) op. 30 (1954)
Summer Music for Wind Quintet op. 31 (1956)
Vanessa (opera) op. 32 (1957)
A Hand of Bridge (kamariooppera) op. 35 (1959)
Toccata Festiva (urut ja orkesteri) op. 36 (1960)
Pianokonsertto op. 38 (1962)
Antony and Cleopatra op. 40, ooppera (1966, uusittu 1974)
Sandro Magister

Sandro Magister  (s. 1943) on italialainen toimittaja ja kirjailija.
Hän opiskeli teologiaa, filosofiaa ja historiaa Milanon Università Cattolica del Sacro Cuore yliopistossa. Vuonna 1967 hän suoritti teologian lisensiaatin tutkinnon.
Hän on erikoistunut uskonnollisiin uutisiin ja erityisesti katolista kirkkoa ja Vatikaania koskeviin aiheisiin. Hän on kirjoittanut kaksi kirjaa ja on opettanut Italian Piispuuden poliittisesta historiasta: "Italian kirkko: Vatikaanin "Politiikka" ja Italia 1943–1978. Hän ylläpitää myös Chiesa-verkkosivua aiheena nykyajan kirkolliset kysmykset.
Aiheesta muualla

Chiesa verkkosivut
Salem’s Lot (vuoden 2004 elokuva)

| Salem's Lot |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mikael Salomon
Käsikirjoittaja:  Peter Filardi
Perustuu:  Stephen Kingin romaaniin
Tuottaja:  Jeffrey M. Hayes Mark Wolper
Säveltäjä:  Patrick Cassidy
Leikkaaja:  Robert A. Ferretti
Pääosat:  Rob Lowe Andre Braugher Donald Sutherland Samantha Mathis
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Turner Network Television (TNT) Warner Bros. Television
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   20. kesäkuuta 2004  18. elokuuta 2005
Kesto:  181 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  25 000 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Salem's Lot (televisiossa esitetty myös nimellä Salem's Lot – kirottu kaupunki) on vuonna 2004 tehty minisarja, jonka on ohjannut Mikael Salomon. Se on toinen sovitus perustuen kirjailija Stephen Kingin kauhuromaaniin nimeltään Painajainen; vuonna 1979 kirjan pohjalta oli tehty Tobe Hooperin ohjaama minisarja nimellä Kauhujen kaupunki.
Juoni

Elokuva alkaa New Yorkissa, kun eräs mies hyökkää papin kimppuun, jolloin he tippuvat kerrostalon ikkunasta alas kadulle. Heidät viedään sairaallaan, jossa papin kimppuun hyökännyt mies paljastuu Ben Mears nimiseksi kirjailijaksi. Vammoitunut Mears alkaa kertomaan eräälle hoitajalle Jerusalem's Lotin pikkukaupungista, jota paikalliset kutsuivat 'Salem's Lotiksi. Ja syy outoon tekoonsa liittyy jollain lailla kaupunkiin, jossa eräänä päivänä verinen painajainen lähti käyntiin.
Näyttelijät

Rob Lowe – Ben Mears
Andre Braugher – Matt Burke
Donald Sutherland – Richard Straker
Samantha Mathis – Susan Norton
Robert Mammone – Tohtori James Cody
Dan Byrd – Mark Petrie
Rutger Hauer – Kurt Barlow
James Cromwell – Isä Donald Callahan
Saappaat edellä

| Saappaat edellä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Niilo Lauttamus
Kansitaiteilija:  Aarne Kotilainen
Kieli:  suomi
Genre:  sotaromaanit
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1963
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  226
ISBN:  951-20-0967-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Saappaat edellä on Niilo Lauttamuksen kirjoittama sotaromaani.
Roscoff

| Roscoff (Rosko) |
| --- | --- |

 vaakuna
 Roscoff
 Koordinaatit: 48°43′38″N, 3°59′04″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Finistère
Arrondissementti:  Morlaix
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  6,2 km²
Väkiluku (2016):  3 363 
 – Väestötiheys:  543 as./km²
Kunnan numero:  29239
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Roscoff (bretoniksi Rosko) on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla olevalla niemimaalle.
Historia

Roscoff oli keskiajalla Saint-Pol-de-Léonin ulkosatama. Sen asutus alkoi kehittyä sataman ympärille, ja asukkaat hankkivat elantonsa rannikkokalastuksella ja merikaupalla. Sataman itäpuolella oleva Pointe de Bloscon linnoitettiin 1700-luvulla englantilaisten hyökkäyksiä vastaan. Vuonna 1790 Roscoff erosi Saint-Pol-de-Léonista, ja siitä tuli itsenäinen kunta. 1800-luvun alussa alkoi vaaleanpunaisten sipuleiden vienti Englantiin. Sipulikauppiaita kutsuttiin nimellä Johnnies, ja tämä yhteys Britanniaan on pysynyt yhä vahvana. Vuonna 1899 Roscoffiin avattiin Ranskan ensimmäinen thalassoterapiakeskus, missä hoidettiin reumaa merivedellä.
Liikenne

1900-luvun jälkipuoliskolla kaupunkiin rakennettiin syvänmeren satama. Sieltä liikennöivät laivayhtiöt Irish Ferries ja Brittany Ferries Englannin Plymouthiin sekä Irlannin Corkiin ja Rosslare Harbouriin.
Roscoffin vanhasta satamasta on moottoriveneyhteys Roscoffin rannikolla olevaan Île-de-Batziin.
Roscoffiin on ollut rautatieyhteys 1800-luvun lopulta lähtien, jolloin avattiin linja Morlaix’n ja Roscoffin välille. Rautatie vaurioitui ukkosmyrskyssä 3. kesäkuuta 2018, eikä radan kunnostuksesta ole varmuutta.
Chapelle Sainte-Barbe
Vanhaa kaupunkia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Roscoff Wikimedia Commonsissa
Sanna-Reeta Meilahti

| Sanna-Reeta Meilahti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1974 (ikä 49–50)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  graafinen suunnittelija
Taiteilija
Palkinnot
 Vuoden kaunein kirja -palkinto, 2015 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Sanna-Reeta Meilahti (s. 1974) on suomalainen graafinen suunnittelija. Hän on työskennellyt Helsingin Sanomissa markkinoinnissa ja Gummeruksella. Sittemmin hän on tehnyt muun muassa kirjankansia vapaana suunnittelijana.
Meilahti on suunnitellut teoksen Kalevala ja opas sen lukemiseen (SKS) ulkoasun, ja teos valittiin vuoden 2015 kauneimmaksi kirjaksi.
Aiheesta muualla

Sanna-Reeta Meilahti MoA 2009 – Masters of Arts Festival. Arkistoitu 29.11.2020. Viitattu 12.1.2020.
Sanna-Reeta Meilahti Posti.myportfolio.com. Viitattu 12.1.2020.
Sandra Borch

| Sandra Borch |
| --- | --- |
 Borch vuonna 2020.
Norjan tutkimus- ja korkeakouluministeri
 Støren hallitus 4. elokuuta 2023 – 23. tammikuuta 2024  
Edeltäjä:  Ola Borten Moe
Seuraaja:  Oddmund Løkensgard Hoel
Norjan maatalous- ja ruokaministeri
 Støren hallitus 14. lokakuuta 2021 – 4. elokuuta 2023  
Edeltäjä:  Olaug Bollestad
Seuraaja:  Geir Pollestad
Suurkäräjäedustaja
 1. lokakuuta 2017–  
Norjan keskustanuorten puheenjohtaja
 6. marraskuuta 2011 – 10. marraskuuta 2013  
Edeltäjä:  Johannes Rindal
Seuraaja:  Erling Laugsand
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sandra Konstance Nygård Borch
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1988 (ikä 36) Lavangen, Norja
Kansalaisuus:  norjalainen
Tiedot
Puolue:  Keskustapuolue
Tutkinnot:  Tromssan yliopisto (oikeustieteiden maisteri, 2014)
Sandra Konstance Nygård Borch (s. 23. huhtikuuta 1988 Lavangen) on norjalainen keskustapuolueen poliitikko. Hän oli Norjan tutkimus- ja korkeakouluministeri Støren hallituksessa elokuusta 2023 tammikuuhun 2024. Tätä ennen hän oli saman hallituksen maatalous- ja ruokaministeri. Borch on istunut suurkäräjillä vuodesta 2017. Vuosina 2011–2013 hän oli Norjan keskustanuorten puheenjohtaja.
Borch ilmoitti 19. tammikuuta 2024 eroavansa ministerin virasta. Syynä oli hänen gradunsa paljastuminen osin plagioiduksi.
Muuta

Borch on lyhytkasvuinen.
Aiheesta muualla

Sandra Borch Norjan suurkäräjien nettisivuilla (norjaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sandra Borch Wikimedia Commonsissa
Saamenmaansara

| Saamenmaansara> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Sarat Carex
Laji::  × saamica
Kaksiosainen nimi
 Carex × saamica  A.T.M.Pedersen & Elven (2017) 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saamenmaansara (Carex × saamica) on pullosaran (Carex rostrata) ja aapasaran (Carex rotundata) välinen risteymä.
Saamenmaansara muodostaa pitkärönsyisen juurakon, josta kohoaa useita varsia, ja saamenmaansara voi muodostaa laajojakin kasvustoja. Varret ovat pystyjä, sileitä sekä kolmisärmäisiä ja voivat kasvaa 20–50 cm korkeiksi. Varsien tyviltä kasvaa yksi tai kaksi pystyä lehteä, jotka ovat varrenpituisia tai pidempiä. Tyvitupet ovat ruskeanharmaita. Saamenmaansara on erilaistähkäinen sara ja sen kukinto koostuu 1–3 emitähkästä sekä niiden yläpuolella olevista 1–3 hedetähkästä. Tavallisesti emitähkiä on kaksi tai kolme ja hedetähkiä yksi tai kaksi. Emitähkät ovat 2–3,5 cm pitkiä ja hedetähkät 1–3 cm pitkiä. Emitähkistä alin on tavallisesti suurin ja hedetähkistä ylin on tavallisesti suurin.
Saamenmaansaraa esiintyy Suomessa eri puolilla Lappia, lähinnä Pohjois-Lapissa, joskin havaintoja on tehty myös Pohjois-Pohjanmaalta.
Aiheesta muualla

Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Carex × saamica (englanniksi)
Salmijärven kalliomaalaus

| Salmijärven kalliomaalaus |
| --- | --- |
 Salmijärven kalliomaalaus vuonna 2015. Punaista väriä on korostettu kuvankäsittelyohjelmalla.
Sijainti
 Salmijärven kalliomaalaus
Koordinaatit:  60°21′40.2619″N, 24°31′14.4313″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Huippukausi:  kivikausi
Kaupunki:  Vihti
Aiheesta muualla
  Salmijärven kalliomaalaus Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Salmijärven- eli Lautmäen kalliomaalaus on pieni kalliomaalauskohde Salmijärven lounaisosassa Vihdissä, joka on ajoittamaton. Maalauksen löysi Jussi Kivi vuonna 1996.
Kallio ja sen sijainti

Maalauskallio sijaitsee pienen Salmijärven lounaisosassa olevan Lautmäen niemen itäpuolella. Kallio laskee pystysuorana veteen ja maalauksen kohdalla on vedessä kivilohkare.
Maalaus

Seinämässä erottuu heikosti punaväriä neljässä kohdassa 1,7−2 metrin korkeudella veden pinnasta ja parin metrin matkalla. Selviä kuvioita on vaikea erottaa, sillä maalaus on pahoin kulunut. Digitaalisesti vahvistetuista valokuvista voi kuitenkin erottaa oikealle katsovan hirven. Lisäksi löytyy heikot katkelmat toisesta hirvestä ja ihmishahmosta.
Salmijärven kalliomaalaus seinämä helmikuussa vuonna 2015
Maalaus löytyy kiven takaa
Salvakoe

Salvakoe on yleensä alle 10-vuotiaille lapsille tuberkuliinilla tehtävä koe tuberkuloosin toteamiseksi. Koe aloitetaan hieromalla ihoon tuberkuliinisalvaa, joka sitten peitetään laastarilla. Potilaalla on tuberkuloosi, jos viimeistään kolmen vuorokauden päästä kyseiseen kohtaan on ilmestynyt joukko punaisia näppylöitä. Kokeen ottivat käyttöön itävaltalainen lastenlääkäri Franz Hamburger (1874–1954) ja saksalainen lastenlääkäri Ernst Moro (1874–1951) vuonna 1903.
Saamen silta

| Saamen silta |
| --- | --- |
 Saamen silta. Norja oikealla.
Ajokaistoja:  2
Ylittää:  Tenojoen
Sijainti:  Utsjoki, Suomen ja Norjan välinen valtakunnanraja
Ylläpitäjä:  Väylävirasto ja Statens vegvesen
Siltatyyppi:  Vinoköysisilta
Pisin jänneväli:  155 m
Pituus:  300 m
Leveys:  10,5 m
Avattu liikenteelle:  1993
Koordinaatit:  69°54′38″N, 027°01′54″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Saamen silta (pohjoissaameksi Sámi šaldi, norj. Samelandsbrua) on Tenojoen ylittävä maantiesilta, joka yhdistää Utsjoen kuntakeskuksen Suomessa ja Tenon kuntaan kuuluvan Roavvegieddin Norjassa. Sillan pituus on 300 metriä ja jänneväli on 155 metriä. Silta avattiin vuonna 1993. Siltaan päättyy Helsingistä alkava valtatie 4. E75 kulkee sillan yli ja jatkuu edelleen Norjan puolelle Vuoreijaan.
Sillan on suunnitellut oululainen suunnittelutoimisto SuunnitteluKortes. Sillan rakennesuunnittelijalle, tekniikan lisensiaatti Esko Järvenpäälle myönnettiin Teräsrakenneyhdistyksen Vuoden teräsrakenne -palkinto vuonna 1993.
Saamen silta kuvattuna kulkusuunnassa
Norjasta
Suomesta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saamen silta Wikimedia Commonsissa
Sanna (saari)

| Sanna |
| --- | --- |

 Sanna
Koordinaatit:  66°30′21″N, 12°02′49″E
Pinta-ala:  3,0 km²
Korkein kohta:  336 m
Valtio
Valtio:  Norja
Lääni:  Nordlandin lääni
Kunta:  Træna
Väestö
Väkiluku:  1 (2016)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sanna (myös muodossa Sanda) on Norjan Nordlandin läänissä sijaitsevan Trænan kunnan pinta-alaltaan suurin saari. Vuonna 2016 siellä oli yksi vakituinen asukas. Saaren maamerkkinä on Trænstaven-vuori, joka on koko kunnan korkein kohta. Kesäisin Sannalla järjestetään Trænafestivalen-musiikkitapahtuma, jossa esiintyy sekä norjalaisia että ulkomaisia artisteja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sanna (saari) Wikimedia Commonsissa
Salmijärven työväentalo

| Salmijärven työväentalo |
| --- | --- |
Osoite:  Ruostepurontie 188?
Sijainti:  Salmijärvi, Juankoski
Valmistumisvuosi:  1924 tai 1926
Tuhoutui:  1944
Rakennuttaja:  Salmijärven Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Salmijärven työväentalo oli Juankosken (vuoteen 1925 osa Muuruvettä, vuodesta 2017 osa Kuopiota) Salmijärvellä sijainnut työväentalo. Talo tuhoutui tulipalossa vuonna 1944.
Historiaa

Salmijärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Ensimmäisten kymmenen vuoden aikana yhdistyksen jäsenmäärä vaihteli 12–21 jäsenen välillä. Talon hankkimista yritettiin jo ainakin vuonna 1915, jolloin yhdistys oli kerännyt tarpeeksi varoja pienen talon hankintaan, mutta yksikään maanomistaja ei suostunut vuokraamaan eikä myymään maata sitä varten. Yhdistystoiminta hankaloitui omien tilojen puutteessa, sillä tarpeeksi suuria vuokratilojakaan ei ollut saatavilla. Samasta aiheesta kirjoitettiin myös vuonna 1917. Oman talon yhdistys sai lopulta hankittua vuonna 1924. Vihkiäisjuhlia tosin vietettiin vasta kesällä 1926.
Talo tuhoutui tulipalossa heinäkuussa 1944 perustuksiaan myöten. Palon arveltiin syttyneen pärekatolle lentäneestä kipinästä. Yksi lähde kirjoittaa, että talo olisi purettu vuonna 1948 tanssilavan tieltä, mutta tämä lienee väärä tieto. Yhden lähteen mukaan kyseinen tanssilava rakennettiin vuonna 1949, toisen mukaan se olisi rakennettu jo vuonna 1935, ja laajennusremontti tehty vuonna 1948. Salmijärven lava on edelleen toiminnassa.  Salmijärven työväenyhdistys liittyi Muuruveden sosialidemokraattiseen yhdistykseen vuonna 1986.
Toimintaa työväentalolla

Vuonna 1932 yhdistys vietti 25–vuotisjuhliaan omalla talollaan. Vuonna 1936 työväentalolla järjestettiin hartausilta, jossa puhujina oli pastori ja saarnaaja. Talolla pidettiin myös muun muassa luento- ja opastuskursseja. Jatkosodan aikaan talolla ilmeisesti asutettiin evakkoja.
Selin Oruz

| Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Naisten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Rio 2016 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Lontoo 2015 |  |  |
Selin Oruz (s. 5. helmikuuta 1997 Krefeld) on saksalainen maahockeypelaaja. Hän on pelannut Saksan naisten maajoukkueessa 76 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Oruz pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa maaliskuussa 2013. Hän saavutti pronssia vuoden 2015 Euroopan-mestaruuskilpailuissa ja Rion olympialaisissa 2016. Vuoden 2017 Euroopan-mestaruuskilpailuissa tuloksena oli neljäs sija ja samana vuonna maailmanliigan lopputurnauksessa kuudes sija. Maahockeyn maailmanmestaruuskilpailuissa hän kuului viidenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen.
Oruz edustaa seuratasolla Düsseldorfer HC:ta.
Selin Oruzin veli Timur Oruz on myös maahockeyn olympiamitalisti.
Sandro Cavazza

| Sandro Cavazza> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Alessandro Michele Cavazza
Syntynyt: 11. syyskuuta 1992 (ikä 32) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2015–
Tyylilajit:  pop
Levy-yhtiöt:  Universal Music Group 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Alessandro Michele Cavazza (taiteilijanimi Sandro Cavazza s. 11. syyskuuta 1992 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten esiintymisestään belgialaisen DJ-tuottajan Lost Frequencies kappaleella ”Beautiful Life” vuonna 2016 sekä Aviciin kappaleella ”Without You” vuonna 2017. Taustaltaan Cavazza on mainitsemiensa tietojen mukaan ”ruotsinitalialainen”. Hänen suurimpia musiikillisia vaikuttajiaan ovat olleet Eagle-Eye Cherry, Nirvana, Red Hot Chili Peppers, Westlife, ABBA, Max Martin, Bon Iver ja Queen, jonka jäsenistä varsinkin Freddie Mercury.
Diskografia > Albumit

Sandro Cavazza (2017)
Diskografia > Singlet

”What It Feels Like” (2017)
”Don’t Hold Me” (2017)
”So Much Better” (Remix, 2017)
”High with Somebody” (2018)
”Enemy” (2019)
”Gonna Love Ya” (Avicii ft. Sandro Cavazza, 2015)
”Beautiful Life” (Lost Frequencies ft. Sandro Cavazza, 2016)
”Without You” (Avicii ft. Sandro Cavazza, 2017)
”Happy Now” (Kygo ft. Sandro Cavazza, 2018)
”Forever Yours (Tribute)” (Kygo ja Avicii, 2020)
Käännös suomeksi
Salvadore Cammarano

Salvadore Cammarano
Salvadore Cammarano (19. maaliskuuta 1801 Napoli – 17. heinäkuuta 1852 Napoli) oli italialainen libretisti.
Salvatore Cammarano syntyi Napolissa ja opiskeli Gabriele Rossettin johdolla. Hän oli alun perin kiinnostunut näytelmäkirjailijan urasta, mutta vuonna 1834 hän omistautui librettojen kirjoittamiselle.  Hän toimi myös taidemaalarina ja runoilijana.
Cammarano kirjoitti librettoja muiden muassa Gaetano Donizettin, Giuseppe Verdin, Saverio Mercadanten ja Giovanni Pacinin oopperoihin.
Sarat (kansa)

Naispuolinen sara Tšadista (2000).
Sarat ovat etninen ryhmä, joka muodostaa noin 30 % Tšadin ja kahdeksan prosenttia Keski-Afrikan tasavallan väestöstä. Sarat ovat suurin etninen ryhmä Tšadissa ja neljänneksi suurin Keski-Afrikan tasavallassa.
He puhuvat jotain noin viidestätoista sara-kielestä, jotka kuuluvat nilosaharalaisten kielten keskisudanilaiseen ryhmään. Sarat jakaantuvat kahteentoista heimoon.
Sarojen uskotaan saapuneen Tšadiin 1500-luvulla ja he joutuivat ankarasti arabien orjakauppiaiden verottamaksi. Siirtomaa-aikana suuri määrä saroja palveli Ranskan armeijassa ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa.
Sarat harjoittavat luonnonuskontoja ja noin kuudennes on kristittyjä.
Sarojen yhteiskunta koostuu autonomisista, päämiesten ja kylänvanhinten johtamista kyläyhteisöistä. Seitsemän vuoden välein järkjestetään kylän aikuistuville nuorille inititaatiojakso, joka kestää kaksi kuukautta. Aiemmin naisten tapoihin kuului myös venyttää alahuulta levyllä, mutta tästä on luovuttu vuosikymmeniä sitten.
Perinteiseen sarojen elintapaan kuuluu maanviljelys kuokkaa käyttäen: viljelyskaveja ovat taaro, jamssi ja bataatti ja kotieläimiä naudat, vuohet, lampaat, kanat sekä pienet hevoset.