stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yksityissijoittajan verotus Suomessa
Asunnot ja kiinteistöt

Yksityishenkilön asunnoista tai kiinteistöistä saama vuokratulo verotetaan lähes poikkeuksetta pääomatulona. Vuokratulosta voidaan verotuksessa vähentää tulojen hankkimiseen liittyvät kulut kuten hoitovastike, ylläpitokorjausten kulut sekä asunnon hankintaan liittyvän lainan korot. Taloyhtiölle maksetut rahoitusvastikkeet, eli pääomavastikkeet voidaan myös vähentää vuokratuloista, jos ne on taloyhtiön kirjanpidossa tuloutettu rahastoinnin sijasta.
Vuokratulot verotetaan sen vuoden tulona, jona vuokranantaja on saanut tulon pankkitililleen taikka muutoin itselleen. Verotuksessa tätä kutsutaan kassaperiaatteeksi. Verotuksen ajankohdan kannalta ei ole merkitystä, miltä ajalta vuokratulo on kertynyt. Vuokranantaja voi esimerkiksi saada jonain vuonna vain 11 kuukauden vuokran ja vastaavasti seuraavana vuonna 13 kuukauden vuokran, esimerkiksi vuokralaisen tilapäisen maksukyvyttömyyden vuoksi. Vuokranantajaa verotetaan ensimmäisenä vuonna 11 kuukaudelta saaduista vuokratuloista ja seuraavana vuonna 13 kuukaudelta.
Verohallinnon tulkinnan mukaan oman asunnon lyhytaikainen vertaisvuokraaminen (esim. Airbnb:n kautta) katkaisee asunnon luovutusvoiton verovapauden edellyttämän kahden vuoden yhtäjaksoisen käytön. Verohallinnon tulkintaa siitä, että jopa yhden päivän vertaisvuokraus katkaisisi oman käytön on pidetty kohtuuttomana ja se kumottiin keskusverolautakunnan ennakkoratkaisulla (KVL 30/2020). Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö kuitenkin valitti tästä päätöksestä ja se on nyt korkeimman hallinto-oikeuden käsiteltävänä.
Osakkeet

Tässä osakkeilla tarkoitetaan vain osakeyhtiön osakkeita - ei asunto-osakeyhtiön tai kiinteistöosakeyhtiön osakkeita. Osakekaupasta aiheutuvat kustannukset muodostuvat arvopaperinvälittäjän perimistä kaupankäyntikuluista ja osakkeiden säilytyskuluista. Kaupankäyntikulut voi vähentää verotuksessa vasta, kun ne luovutetaan eteenpäin ja lasketaan luovutusvoiton määrä. Säilytyskulut voidaan vähentää vuotuisina pääomatuloihin kohdistuvina tulonhankkimismenoina siitä riippumatta, onko menon maksuvuonna sijoittajalla ollut pääomatuloja. Tulonhankkimiskulut voi vähentää vain 50 euroa ylittävältä osalta. Jos pääomatuloja ei ole ollut, vähennetään kulut 50 eur ylittävältä osalta alijäämähyvityksen kautta.
Alavieskan Lapsikuoro

Alavieskan Lapsikuoro on suomalainen kuoro, joka on perustettu 1968. Kuoro on tehnyt Finlandia-levymerkille yhden albumin.
Diskografia

Laula ja soita Finlandia nea-lp 13  (PSO, 1971)
Aiheesta muualla

Alavieskan Lapsikuoron esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Alfred Petrelius

Alfred Gustav Petrelius (26. kesäkuuta 1863 Savonlinna – 6. kesäkuuta 1931) oli suomalainen geodesian professori.
Petreliuksen vanhemmat olivat värjäri Abraham Petrelius ja Josefina Charlotta Lindholm. Hän pääsi ylioppilaaksi 1881 Kuopion lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1888 pääaineenaan astronomia ja maisteriksi 1890.
Petrelius toimi Polyteknillisen opiston maanmittausosastolla käytännöllisen geometrian opettajana vuodesta 1890 ja Teknillisen korkeakoulun geodesian professorina 1908–1931.
Petrelius osallistui Sodankylän polaariretkikuntaan 1882–1884 sekä maanmittauksesta ja kartoituksesta vastaavana suomalaisten tiedemiesten Suureen Kuolan retkeen 1887. Hän laati mittausten perusteella vuonna 1890 ilmestyneen Kuolan niemimaan yleiskartan. Petrelius teki vielä toisen retken Kuolaan 1891 geologi Wilhelm Ramsayn, mineralogi Viktor Hagmanin ja oppaana toimineen vienankarjalaisen Mikko Ivanovin kanssa.
Aiheesta muualla

Peter Holmberg & Johan Stén, Att observera, mäta och räkna s. 357–359, 362, 365, 367
Aleksandr Litovtšenko

Ivan Kramskoin maalaama muotokuva Litovtšenkosta, 1878.
Aleksandr Dmitrijevitš Litovtšenko (ven. Алекса́ндр Дми́триевич Лито́вченко; 26. maaliskuuta (J: 14. maaliskuuta) 1835 Krementšuk, Pultavan kuvernementti – 28. kesäkuuta (J: 16. kesäkuuta) 1890 Pietari) oli ukrainalaissyntyinen venäläinen taidemaalari, joka erikoistui kuvaamaan 1500- ja 1600-luvun Moskovan ruhtinaskuntaa.
Litovtšenko opiskeli Keisarillisessa taideakatemiassa. Hän sai pienemmän kultamitalin teoksestaan Kharon kuljettaa kuolleiden sielut Styks-virran yli, vaikka joutuikin kurssitovereidensa kritisoimaksi melko jäykistä asetelmistaan. Yhdessä monien muiden kurssitovereidensa kanssa hän haastoi Akatemiassa vallinneen akatemismin hengen. Hän keskeytti opintonsa vuonna 1863, ryhtyi riippumattomaksi taiteilijaksi ja liittyi Vaeltajiin vuonna 1876.
Vuonna 1868 Litovtšenko tunnustettiin akateemikoksi kuvastaan tsaari Aleksein hovissa palvelevasta haukkametsästäjästä (yksi versio samasta aiheesta). Hänen suurimmista maalauksistaan Iivana Julma esittelee aarteitaan Englannin suurlähettiläälle Jerome Horseylle (1875) hankittiin tsaarin aloitteesta Venäläiseen museoon, ja teos Tsaari Aleksei ja patriarkka Nikon kunnioittavat patriarkka Filippin jäänteitä (1886) hankittiin Pavel Tretjakovin aloitteesta nimeään kantavaan taidekokoelmaan Moskovaan (kuten myös useat muotokuvat).
Litovtšenko muistetaan myös useiden Moskovan Kristus Vapahtajan katedraalin seinämaalausten sekä Sevastopolin Krimin sodan muistomerkin ikonien tekijänä.
Teoskuvia

Nevan sulaminen
Suurlähettiläs Horatio Calvucci luonnostelee tsaari Aleksein suosikkihaukkaa (1889)
Tsaari Aleksei ja patriarkka Nikon kunnioittavat patriarkka Filippin jäänteitä (1886)
Kharon kuljettaa kuolleiden sielut Styks-virran yli (1861)
Iivana Julma esittelee aarteitaan Englannin suurlähettiläälle Jerome Horseylle (1875)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Alexander Litovchenko
Käännös suomeksi
Aljoša Asanović

Aljoša Asanović
| Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Kroatia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ranska 1998 |  |  |
Aljoša Asanović (s. 14. joulukuuta 1965 Split, Jugoslavia) on kroatialainen entinen jalkapalloilija, joka työskentelee nykyään Kroatian jalkapalloliitossa. Asanovićin pelipaikka oli keskikenttäpelaaja.
Asanović aloitti ammattilaisuransa Hajduk Splitissä vuonna 1984. Vuonna 1990 hän siirtyi Ranskaan, FC Metzin joukkueeseen. Hän edusti Ranskassa myös AS Cannesia ja Montpellier’ta. Vuonna 1994 Asanović palasi yhden kauden ajaksi takaisin Hajdukiin. Seuraavana vuonna hän pelasi Real Valladolidissa Espanjassa, kunnes palasi jälleen kasvattajaseuraansa. Tällä kertaa kotimaan visiitti kesti vajaan kauden, jonka jälkeen Asanović lähti Englantiin, Derby Countyyn, josta yhden kauden jälkeen SSC Napolin joukkueeseen Italiaan. Vuodet 1998-2000 Asanović edusti Panathinaikosta Kreikassa. Sen jälkeen hän teki lyhyet vierailut Itävaltaan, Austria Wieniin, ja Australiaan, Sydney Unitediin, kunnes päätti uransa moneen kertaan edustamansa Hajduk Splitin riveissä vuonna 2002.
Asanović oli mukana Kroatian maajoukkueessa sen kultaisina vuosina 1994-1998. Hän pelasi EM-kisoissa 1996 ja MM-kisoissa 1998. Jälkimmäisissä Kroatia voitti pronssia, pitkälti maalikuninkuuteen yltäneen Davor Sukerin maaleilla. Asanović debytoi maajoukkueessa 17. lokakuuta 1990 Yhdysvaltoja vastaan pelatussa ottelussa, joka oli Jugoslaviasta irronneen Kroatian ensimmäinen maaottelu. Hän teki myös ottelun ensimmäisen maalin. Asanovićin viimeiseksi maaotteluksi jäi Ranskaa vastaan pelattu ystävyysottelu 28. toukokuuta 2000. Yhteensä hän pelasi Kroatian joukkueessa 62 maaottelua, joissa teki neljä maalia. Lisäksi hän ehti pelata kolme ottelua Jugoslavian maajoukkueessa.
Algérie

Algérie voi viitata muun muassa seuraaviin:
Algérie 3, algerialainen kaapelitelevisiokanava
FS Algérie, Ranskan laivaston alus
Algérie, Algerian ranskankielinen nimi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Algérie”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Alavetelin seurakunta

| Alavetelin seurakunta> Nedervetil församling |
| --- | --- |
 Alavetelin kirkko
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Porvoon hiippakunta
Rovastikunta:  Pedersören rovastikunta
Perustettu:  1894
Erotettiin:  Kokkolan emäseurakunnasta
Liitetty:  2020
Liitettiin:  Kruunupyyn seurakuntaan
Pääkirkko:  Alavetelin kirkko
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alavetelin seurakunta (ruots. Nedervetil församling) oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi vuosina 1894–2020 Alavetelissä. Seurakunta kuului Porvoon hiippakuntaan ja Pedersören rovastikuntaan. Seurakunta muodosti Kruunupyyn ja Teerijärven seurakuntien kanssa Kruunupyyn seurakuntayhtymän.
Alavetelin seurakunta perustettiin alun perin Kokkolan emäseurakunnan kappeliseurakunnaksi vuonna 1752. Vuonna 1894 seurakunta erotettin omaksi kirkkoherrakunnakseen. Alavetelin ja Teerijärven kunnat yhdistyivät Kruunupyyn kanssa vuonna 1969, jolloin seurakunnat muodostivat seurakuntayhtymän. Vuoden 2020 alussa seurakunnat yhdistettiin ja seurakuntayhtymä purettiin.
Papisto > Kappalaiset

1760–1770: kappalainen Anders Chydenius
1771–1782: kappalainen Johan Alcenius
1783–1817: kappalainen Henrik Adrian Rislachius
1820–1840: kappalainen Abraham Hällström
1843–1854: kappalainen Karl Fredrik Ervast
1858–1865: kappalainen Isak Otto Appelberg
1865–1875: kappalainen Karl Robert Sandelin
1876–1879: kappalainen Vilhelm Johansson
1879–1885: kappalainen Peter Anders Kallio
1885–1888: kappalainen Karl Gustaf Elfving
1889–1894: kappalainen Kanutus Onni Nyström
Papisto > Kirkkoherrat

1897–1902: kirkkoherra Kanutus Onni Nyström
1903–1916: kirkkoherra Fredrik William Neunstedt
1962–1963: vt. kirkkoherra Ingmar Weckström
1963–1969: kirkkoherra Hemming Kankkonen
Ajda Pekkan

Ajda Pekkan vuonna 2013.
Ayşe Ajda Pekkan (s. 12. helmikuuta 1946 Istanbul) on turkkilainen pop-laulaja ja näyttelijä. Viidelle vuosikymmenelle yltävän uransa aikana Ajda on julkaissut yli 20 albumia ja on kaupallisesti menestynein turkkilainen artisti. Hänestä käytetään lempinimeä ”Superstar” ja joskus ”Turkkilaisen popmusiikin kuningatar”.
Hänen vanhempansa ovat laivaston upseeri Rıdvan Pekkan ja Nevin Dobruca. Lapsena hän asui Gölcük laivastotukikohdassa. Hän kävi high schoolin Istanbulissa tytöille tarkoitetussa koulussa Çamlıca Kız Lisesi.
Diskografia > Albumit

Ajda Pekkan (1968)
Fecri Ebcioglu Sunar (1969)
Ajda Pekkan Vol III (1972)
Ajda (1975)
La Fete A L’Olympia (1976)
Süperstar (1977)
Pour Lui (1978)
Süperstar II (1979)
Sen Mutlu Ol (1981)
Sevdim Seni (1982)
Süperstar III (1983)
Ajda Pekkan - Beş Yıl Önce On Yıl Sonra (1984)
Süperstar IV (1987)
Ajda 1990 (1990)
Seni Seçtim (1991)
Ajda ’93 (1993)
Tough Girl in A Pink World (1995)
Ajda Pekkan (1996)
The Best of Ajda (1998)
Diva (2000)
On the Dancefloor (2002)
Cool Kadin (2006)
Aynen Öyle (2008)
Farkın Bu (2011)
Diskografia > Singlet

Abidik Gubidik Twist (1964)
Her Yerde Kar Var (1965)
Moda Yolunda (1966)
Seviyorum (1966)
İki Yabancı (1967)
Dönmem Sana (1967)
Oyalama Beni (1967)
Aşk Oyunu (1967)
Boşvermiştim Dünyaya (1967)
Dünya Dönüyor (1968)
Kimdir Bu Sevgili (1968)
Özleyiş (1968)
Boş Sokak (1968)
Ne Tadı Var Bu Dünyanın (1969)
İki Yüzlü Aşk (1969)
Durdurun şu Zamanı (1969)
Ben Bir Köylü Kızıyım (1969)
Son Arzu (1969)
Ay Dogarken (1969)
Sensiz Yıllarda (1970)
Yagmur (1970)
Gençlik Yılları (1971)
Yalnızlıktan Bezdim (1971)
Sen Bir Yana Dünya Bir Yana (1971)
Olanlar Oldu Bana (1972)
Dert Bende (1972)
Kaderimin Oyunu (1973)
Tanrı Misafiri (1973)
Seninleyim (1973)
Nasılsın İyi misin (1974)
Sana Neler Edecegim (1974)
Hoşgör Sen (1975)
Al Beni (1975)
Ne Varsa Bende Var (1976)
Je T'apprendrai L'amour (1976)
Gözünaydın (1976)
Viens Dans Ma Vie (1977)
Aglama Yarim (1977)
A Mes Amours (1977)
Ya Sonra (1978)
Pet'r Oil / Loving On Petrol (1980)
Stay For More (1995)
Give Me A Clue (1995)
More Than A Lover (1996)
Diva (2000)
Sen İste (2003)
Dying For Your Love (2004)
Suddenly (2004)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ajda Pekkanin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (turkiksi)
Aleksandr Legkov
Maailmancupin osakilpailuvoitot

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Nro | Päivä | Kilpailupaikka | Matka |
| 1. | 20. tammikuuta 2007 |  Rybinsk | 30 km (v), yhteislähtö |
| 2. | 8. maaliskuuta 2009 |  Lahti | 15 km (v) |
| 3. | 26.–28. marraskuuta 2010 |  Kuusamo | Maailmancup-avaus |
| 4. | 29. joulukuuta 2012–6. tammikuuta 2013 |  | Tour de Ski |
| 5. | 16. maaliskuuta 2013 |  Oslo | 50 km (v), yhteislähtö |
| 6. | 1. helmikuuta 2014 |  Toblach | 15 km (p) |
Alfred Berg

Alfred Berg on pohjoismainen sijoituspalveluyritys, jolla on toimipisteet Helsingissä, Tukholmassa ja Oslossa. Alfred Berg on itsenäinen osa BNP Paribas Asset Managementia. BNP Paribas myi Alfred Bergin Suomen toiminnot Elite varainhoito Oyj:lle elokuussa 2017.
Alfred Bergin perusti Carl Gustaf Hierzéel Ruotsissa 1863, samana vuonna kuin Tukholman pörssi avautui. Yritys nimettiin sen vuonna 1901 ostaneen pankkiirin Alfred Bergin mukaan. Suurimman osan 1900-lukua Alfred Bergin omisti Kahmin perhe, ensin Gustaf Kahm vuodesta 1920, ja 1962 yrityksen otti haltuunsa hänen poikansa Bertil Kahm. Suku myi yrityksen Volvolle vuonna 1985. Yritys laajensi toimintaansa hankkimalla norjalaisen Gunnar Bøhn & Co:n pääosakkuuden. Norjaan laajentumisensa jälkeen Alfred Berg ulotti toimintansa myös Tanskaan ostamalla Tanskan vanhimman pankkiiriliikkeen, vuonna 1877 perustetun Brødr. Trierin.
1990-luvun alussa Alfred Berg avasi toimipaikat Helsingissä, Lontoossa, New Yorkissa sekä Moskovassa[lähde? ] ja päätyi maailman johtaville markkina-alueille. Vuonna 1995 Alfred Bergin osti ABN AMRO.
Alfred Bergin varainhoito sulautettiin täysin ABN AMRO Asset Managementiin vuonna 2004.[lähde? ] Vuonna 2008 siitä tuli osa Fortis-pankkia. Huhtikuussa 2010 päättyneessä Fortis Investmentsin ja BNP Paribas Investment Partnersin sulautumisessa Alfred Bergistä tuli kansainvälisen varainhoitoyritysketju BNP Paribas Investment Partnersin osa.
Alfred Bergin yksiköt Suomessa ovat omaisuudenhoitopalveluita tarjoava Alfred Berg Omaisuudenhoito Suomi Oy ja rahastoyhtiö Alfred Berg Rahastoyhtiö Oy,[lähde? ] jotka yhdessä työllistävät noin 30 henkilöä.
Aiheesta muualla

Alfred Bergin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Alanis Obomsawin

Alanis Obomsawin
Alanis Obomsawin OC GOQ (s. 31. elokuuta 1932 New Hampshire) on kanadalainen dokumenttielokuvien ohjaaja. Hän aloitti uransa laulajana ja tarinankertojana ennen kuin liittyi National Film Board of Canadaan vuonna 1967. Hänen palkitut elokuvansa kuvaavat Kanadan alkuperäiskansojen edustajien taisteluita oikeuksiensa eteen näiden omasta näkökulmasta. Hän on saanut useita palkintoja, kuten Kenraalikuvernöörin palkintoja, ja päässyt lisäksi Kanadan ritarikunnan upseeriksi sekä Québecin kansallisen ritarikunnan suurupseeriksi. Obomsawin kuuluu itse alkuperäiskansoihin.
Ammusveitsi

Mekaanisia heittoveitsiä
Ammusveitsi on veitsi tai tikari, johon on lisätty on jonkinlainen ampumisominaisuus. Jotkin ammusveitset ampuvat oman teränsä, jolloin kyseessä on ns. mekaaninen heittoveitsi, toiset taas erillisiä luoteja patruunoista. Terän ampuminen tapahtuu veitsen kahvaan viritetyn voimakkaan kierrejousen avulla. Luoteja ampuvissa malleissa kahvan sisään ladataan patruuna tai patruunoita. Sekä luotien että terän tehokas kantomatka on hyvin lyhyt ja tarkkuus huono.
Erilaisia ammusveitsiä on valmistettu yksittäiskappaleina jo satoja vuosia ja teollisestikin muun muassa Yhdysvalloissa ja Venäjällä useaan otteeseen, mutta niistä ei ole koskaan tullut suosittuja itsepuolustus- eikä ammattilaiskäytössä, vaan lähinnä erikoisuuksia asekeräilijöiden kokoelmiin. Ammusveitsi on ampuma-aseeksi liian tehoton ja epätarkka, veitsen tai tikarin tehtävät taas hoitaa tavallinen teräase paremmin.
Suomessa ruutipatruunoita ampuvat ammuspuukot luokitellaan erityisen vaarallisiksi ampuma-aseiksi, joihin voidaan myöntää lupa vain ”erityisestä syystä”.kenen mukaan?
Amnell

Amnell on seuraavien merkittävien henkilöiden sukunimi:
Aaro Amnell (1912–1975), kirjailija
Anna Amnell (s. 1938), toimittaja ja nuortenkirjailija
Johan Amnell (1692–1772), pappi, valtiopäivämies
Johan Amnell (1718–1789), ruotsalainen pappi ja kieliteiteilijä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
A. H. Tammsaare

| A>  H. Tammsaare |
| --- | --- |
 Nikolai Triikin piirros Tammsaaresta vuodelta 1927
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. tammikuuta 1878 Albu, Järvamaa, Viro
Kuollut: 1. maaliskuuta 1940 (62 vuotta) Tallinna, Viro
Kansalaisuus:  Viro
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: viro
Tuotannon kieli: viro
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Nelikopterilla ilmasta kuvattu video Tammsaaren syntymäpaikasta.
A. H. Tammsaare (tunnetuin pseudonyymi; hänellä oli muitakin pseudonyymejä, kuten Anton Hansen-Tammsaare yms.; virallinen nimi Anton Hansen; 30. tammikuuta 1878 Pohjois-Tammsaaren tila, Albu maalaiskunta, Amblan pitäjä, Järvamaa – 1. maaliskuuta 1940 Tallinna) oli virolainen kirjailija. Hänen viisiosaista teostaan Totuus ja oikeus (1926–1933) pidetään Viron kirjallisuuden merkittävimpänä teoksena. Sen ansiosta Tammsaare on saavuttanut Viron kansalliskirjailijan aseman. Viron 25 kruunun setelissä oli Tammsaaren kuva.
Henkilöhistoria

Tammsaare syntyi Järvamaalla Virossa. Vuodesta 1903 hän työskenteli Teataja-lehden toimittajana ja aloitti samalla kirjallisen uransa. Tuolloin julkaistiin hänen laaja kertomuksensa Vanhat ja nuoret. Hänen perheensä oli köyhä, mutta Tammsaare pääsi kuitenkin vuonna 1907 opiskelemaan Tarton yliopistoon oikeustiedettä. Opiskeluaikoinaan Tammsaare tutustui Noor-Eesti-ryhmään ja kirjoitti joitakin opiskeluelämää kuvaavia novelleja, jotka herättivät jonkin verran huomiota.
Tammsaaren opiskelu katkesi tuberkuloosiin vuonna 1911. Hän vietti vuoden Kaukasuksella parantolassa ja sitä seuraavat kuusi vuotta veljensä maatilalla Koitjärvellä, jossa hän luki Cervantesia, Shakespeareä ja Homerosta. Vuonna 1919 Tammsaare muutti Tallinnaan ja avioitui. Kun hän täytti 50 vuotta vuonna 1928, hänellä oli kirjoitettavana Totuus ja oikeus -romaanin toinen osa. Hänen kunniakseen järjestettiin suuri juhlatilaisuus Estonia-teatteriin, mutta päivänsankari ei saapunut juhliinsa. Niinä kesinä, joina hän kirjoitti, hän lähetti perheensä Narva-Jõesuun kylpylöihin ja keskittyi täydellisesti kirjallisiin töihinsä tai kävi rahatilanteen niin vaatiessa palkkatöissä.
Kirjallinen tuotanto

Tammsaaren varsinainen luomiskausi alkoi vuonna 1922, jolloin ilmestyi hänen maaseudusta kertova romaaninsa Korpiojan isäntä. Suuren romaanisarjan Totuus ja oikeus (Tõde ja õigus) ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1926. Kirja herätti huomiota, ja Tammsaarta kutsuttiin esiintymään eri tilaisuuksissa ja vierailemaan Suomessa, mutta heikkoon terveyteen vedoten hän kieltäytyi. Totuus ja oikeus -romaanin toinen osa ilmestyi vuonna 1929, samana vuonna kuin ilmestyi hänen virontamansa Dostojevskin Rikos ja rangaistus. Kolmas osa Surmatulet ilmestyi vuonna 1931.
Totuuden ja oikeuden jälkeen Tammsaarelta ilmestyivät romaanit Elämä ja rakkaus vuonna 1934 ja Rakastin saksalaista vuonna 1935. Tämän jälkeen Tammsaare uudistui: seuraavaksi ilmestyi näytelmä Kuninkaalla on kylmä vuonna 1936. Viimeinen teos, romaani Hornanperän uusi paholainen ilmestyi 1939. Sekä näytelmä Kuninkaalla on kylmä että viimeinen romaani antoivat ymmärtää, että Tammsaare oli löytänyt uuden tyylin kirjoittaa. Ne tulkitsivat ja ajankohtaistivat ikivanhoja myyttejä, näytelmä raamatun, romaani kansanperinteen aiheista. Uusi luomiskausi päättyi, kun kirjailija kuoli kotonaan työpöytänsä ääreen ensimmäisenä maaliskuuta 1940.
Tammsaare oli laajalti lukenut mies ja hyvin selvillä aikansa aatteista. Hän suhtautui kriittisesti kirkkoon ja oli siviilivihkimisen edelläkävijöitä kotimaassaan. Hän pilkkasi armotta kaikenlaista tärkeilyä ja asioiden paisuttelua. Tammsaaren maailmankuva saattaa monista tuntua synkähköltä. Hän on kuitenkin halunnut näyttää teoksissaan, että ihminen on aina suhteessa johonkin itseään suurempaan, luontoon tai historiaan.
Tammsaaren teoksia on käännetty paitsi suomeksi, myös saksaksi, venäjäksi, bulgariaksi, ranskaksi, latviaksi, liettuaksi, unkariksi, puolaksi, slovakiaksi, tšekiksi ja hollanniksi.
Kirjallinen tuotanto > Suomennetut teokset

Korpiojan isäntä.  (Kõrboja peremees, 1922)  Suomentanut Ida Grünthal. WSOY, 1929.
Korpiojan isäntä.  (Kõrboja peremees, 1922)  Suomentanut Juhani Salokannel. Rajamäki:  Aviador, 2022.  ISBN 978-952-381-068-6.
Totuus ja oikeus 1, Maan lupaus.  (Tõde ja õigus I, 1926)  Suomentanut ja saatesanan kirjoittanut Juhani Salokannel. Helsinki:  Otava, 2002.  ISBN 951-1-16944-0.
Totuus ja oikeus 2, Koulutie.  (Tõde ja õigus II, 1929)  Suomentanut ja saatesanan kirjoittanut Juhani Salokannel. Helsinki:  Otava, 2004.  ISBN 951-1-18319-2.
Totuus ja oikeus 3, Surmatulet.  (Tõde ja õigus III, 1931)  Suomentanut Juhani Salokannel. Helsinki:  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-21240-9.
Totuus ja oikeus IV, Kuolemantanssi.  (Tõde ja õigus IV, 1932)  Suomentanut ja saatesanan kirjoittanut Juhani Salokannel. Helsinki:  Otava, 2011.  ISBN 978-951-1-23740-2.
Totuus ja oikeus V, Kotiinpaluu.  (Tõde ja õigus V, 1933)  Suomentanut ja saatesanan kirjoittanut Juhani Salokannel. Helsinki:  Otava, 2013.  ISBN 978-951-1-26508-5.
Totuus ja oikeus: Romaani. 5. osa.  (Tõde ja õigus V, 1933)  Suomentanut Erkki Reijonen. Porvoo:  WSOY, 1935.
Rakastin saksalaista.  (Ma armastasin sakslast, 1935)  Suomentanut Juhani Salokannel. Aviador, 2019.  ISBN 978-952-7063-81-1.
Hornanperän uusi paholainen: Romaani.  (Põrgupõhja uus vanapagan, 1939.)  Suomentanut Aino Kaasinen. Helsinki:  Kansankulttuuri, 1964.
Aiheesta muualla

Tammsaaren museo (Arkistoitu – Internet Archive)
Huomattavinta elämässäni?, Suomen Kuvalehti, 08.09.1934, nro 37, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
A. H. Tammsaare. Viron suuri kirjailija, Suomen Kuvalehti, 29.08.1936, nro 35, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot