stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalifornian kultaryntäys
Tapahtumat

James W. Marshall löysi 24. tammikuuta 1848 American River -joesta kultahipun rakentaessaan Colomassa sahaa maanviljelijä John Sutterille. Marshall paljasti löytönsä Sutterille, joka arveli metallin olevan vähintään 23 karaatin kultaa. Sutter pyysi sahan rakennusmiehiä vaikenemaan löydöstä kuudeksi viikoksi, jotta hän ehtisi saada toisaalle rakennuttamansa myllyn valmiiksi. Salaisuus paljastui kuitenkin jo parissa viikossa, minkä seurauksena lähes kaikki Sutterin työntekijät kokkia myöten lähtivät kullanetsintään, ja Sutter kärsi suuria taloudellisia menetyksiä.
Sanomalehti The Californian raportoi American Riverin kultalöydöstä 15. maaliskuuta 1848 ja California Star kolme päivää myöhemmin. San Franciscossa löytöön ei aluksi uskottu, vaan kultainnostus alkoi kaupungissa vasta toukokuussa 1848, kun kauppaa kultaseudulla pitänyt Samuel Brannan tuli kaupunkiin rehvastelemaan maksuksi saamillaan kultahipuilla. Pian lukemattomat kalifornialaiset ryntäsivät kullanetsintään, jolloin pellot jäivät kylvämättä ja talojen rakennustyöt kesken. San Franciscon satamaan oli seuraavaan kesään mennessä kertynyt jo 200 hylättyä laivaa, joiden miehistöt olivat lähteneet maihin kultaa etsimään.
The New York Herald julkaisi uutisen Kalifornian kultalöydöstä elokuussa 1848, ja uutinen oli saavuttanut koko maan vuoden lopulla. San Franciscon kaupungin infrastruktuuri kehittyi nopeasti vastaamaan kasvaneen asujaimiston tarpeisiin. Kaupungin vakituinen asukasluku kasvoi tuhannesta yli 20 000:een alle kahdessa vuodessa. Kaiken kaikkiaan tuli noin 300 000 ihmistä etsimään kultaa Kalifornian joista ja kukkuloista.
Pian American Riverin löydön jälkeen kultaa löydettiin myös Feather River- ja Trinity River -joista. Vuonna 1849 kultaa alettiin louhia Mariposan kaivoksesta ja Grass Valleystä. Väkiluvun räjähdysmäisen kasvun takia Yhdysvaltain kongressi myönsi Kalifornialle poikkeuksellisesti osavaltioaseman, vaikka alue oli kuulunut Yhdysvaltoihin vasta kaksi vuotta eikä se ollut missään vaiheessa Yhdysvaltain territorio. Seuraavana vuonna kultaa löytyi Greenhorn Creekistä, Kern Countysta. Vuonna 1852 Kalifornian kullantuotannon arvo saavutti huippunsa 81 miljoonalla dollarilla.
Hydraulinen louhiminen otettiin käyttöön American Hillissä 1852. Osavaltion suurin kultakimpale, painoltaan 88,45 kilogrammaa, löydettiin Calaveras Countysta 1854. Vuoteen 1855 mennessä enin maan pinnalla ollut kulta oli jo löydetty, ja suurin osa kullantuotannosta oli jokikaivostuotantoa. Yhdeksän vuotta myöhemmin joistakaan ei enää juuri löytynyt kultaa, mutta hydraulisella menetelmällä kultaa louhittiin vielä 20 vuoden ajan.
Kullankaivajat

Kaliforniaan kullan perässä tulleita kutsuttiin nimityksellä "49ers" heidän tulovuotensa mukaan. Tulijoita oli Yhdysvaltain itäosista sekä ulkomailta kuten Kiinasta, Saksasta, Chilestä, Meksikosta, Irlannista, Turkista ja Ranskasta. Vuonna 1850 ulkomaalaisille kullankaivajille määrättiin 20 dollarin kuukausivero, joka vähensi etenkin kiinalaisten kullankaivajien määrää. Kultaryntäyksen myötä Kaliforniasta tuli yksi maan etnisesti monimuotoisimmista osavaltioista.
Yhdysvaltain itäosista saapuneet käyttivät aluksi kahta reittiä: joko laivalla New Yorkista Etelä-Amerikan eteläpuolitse kiertäen tai Oregonista vankkureilla. Vuonna 1850 yhdysvaltalaiset yhtiöt saivat valmiiksi Panaman poikki kulkeneen rautatien, joka lyhensi matkaa huomattavasti.
Tekniikka

Aluksi Kalifornian kultaa huuhdottiin vaskooleilla ja sen jälkeen keinuvilla puulaatikoilla (rocker box). Niihin kaadettiin soraa ja vettä, jolloin raskas kulta vajosi laatikon pohjan rihloihin. Laatikolla ei kuitenkaan pystytty erottelemaan hienointa kultajauhetta, joten laitteen pohjalle alettiin laittaa elohopeaa, johon kultapöly kiinnittyi, ja se irrotettiin syntyneestä amalgaamista elohopeaa höyrystämällä. "Long Tom" oli keinulaatikko, jossa oli 3–6-metrinen ja 30 senttimetrin levyinen kaukalo. Sen käyttämiseen tarvittiin useita miehiä, ja koska se vaati jatkuvan juoksevan veden, sitä käytettiin vain jokien tai kaivettujen ojien varrella. Jokivesiä alettiin sitten johtaa pitkiin ränneihin, joihin kaadettiin hienonnettua soraa, josta kulta eroteltiin vaskoolilla. Hydraulista kullankaivuuta alettiin harjoittaa Kaliforniassa 1853. Siinä vettä suihkutettiin kovalla paineella rinteeseen, ja irronnut maa-aines johdettiin ränneihin huuhdottavaksi. Hydraulinen louhinta aiheutti kullankaivuualueille pysyviä ympäristöhaittoja.
Seuraukset

Kultaryntäyksellä oli vakavat seuraukset Kalifornian intiaaniväestölle ja ympäristölle. Kultaryntäyksen seurauksena osavaltion intiaanien lukumäärä romahti 150 tuhannesta 31 tuhanteen vuosina 1848–1870. Suurin osa intiaaneista kuoli kullankaivajien tuomiin tauteihin, mutta osa surmattiin tarkoituksellisesti. Intiaanit joutuivat myös luopumaan maistaan ja muuttamaan intiaanireservaatteihin. Kullankaivajat tuhosivat joenpohjia ja kukkuloita sekä jättivät jokiin ja järviin 7 600 tonnia myrkyllistä elohopeaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kalifornian kultaryntäyksen kronologia (englanniksi)
Museum of the Siskiyou Trail (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Description by John Sutter of the Discovery of Gold (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kullanhuuhdontaa rännin avulla.
Kullanetsintää joesta. Vesi on ohjattu joen vierestä, ja kultaa kaivetaan joenpohjasta.
Kullan louhintaa hydraulisesti.
Kaareslammi

| Kaareslammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°34′40″N, 25°06′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.221.1.045
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  149,4 m  
Pituus:  260 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  0,684 km  
Pinta-ala:  2,677 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaareslammi 
Kaareslammi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa kirkonkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Sen lounaispuolella sijaitsee pienempi Vähä Kaareslammi. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä ja rannat ovat soistunutta metsämaata.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 149,4 metriä mpy. Lampeen ei johda ojia.
Historiaa

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa lampi oli merkitty, mutta se oli nimetön.
Vuoden 1965 peruskartassa lammen länsipuolinen alue oli ojittamaton, mutta vuoteen 1986 mennessä alue oli ojitettu.-
Jääkiekon Suomen Cup 1966

| Jääkiekon Suomen Cup 1966 |
| --- | --- |
Laji:  jääkiekko
Järjestyksessä oleva kausi:  7.
Maa:  Suomi
Joukkueiden määrä:  42
Mestari:  Reipas
Toinen sija:  Tappara
  ← 1965 :  1967 → 
Jääkiekon Suomen Cup 1966 oli seitsemäs Suomen Cup.
Karsinnat

Hämeenlinnan Tiikerit – Heinolan Palloilijat -47 7-9
Helsingin Palloseura – Porvoon Akilles 0-8
Rauman Säppi – Harjavallan Kuparikiekko 7-3
Åbo IFK – Salon Palloilijat 6-4
Rovaniemen Työväen Palloilijat – Rovaniemen Palloseura 1-9
Upon Pallo – Mikkelin Pallo-Kissat 12-1
Kouvolan Kiekko -65 – Kuusankosken Puhti 6-5
Vuoksenniskan Vesa – Kotkan Työväen Palloilijat 1-8
Karhu-Kissat – Tikkurilan Jää-Veikot 15-6
Hyvinkään Kiekko-Kissat – Riihimäen Pallonlyöjät 3-6
1. kierros

Pitäjänmäen Tarmo – Karhu-Kissat 4-7
Tornion Pallo -47 – Rovaniemen Palloseura 5-11
Raahen Vesa – Oulun Kärpät 7-3
Lapuan Virkiä – Mäntän Urheilijat 1-6
Pieksämäen Pallo-Sepot – Mikkelin Palloilijat 4-7
Kalevan Pallo – Joensuun Kiekko-Pojat 2-4
Riihimäen Pallonlyöjät – Hämeenlinnan Tarmo 3-5
Porvoon Akilles – Lahden Reipas 3-5
Jämsänkosken Ilves – Tappara 2-14
Jyväskylän Palloilijat – Tampereen Ilves 4-9
Heinolan Palloilijat -47 – Hämeenlinnan Pallokerho 6-1
Nokian Urheilijat – Tampereen Kilpa-Veljet 0-3
Åbo IFK – RU-38 2-4
Kouvolan Kiekko -65 – Upon Pallo 6-8
Rauman Säppi – Porin Karhut 6-5
Kotkan Työväen Palloilijat – Saimaan Pallo 2-7
2. kierros

RoPS – RaVe 4-2
MU – TK-V 3-9
HP-47 – HlTarmo 0-2
JoKP – MP 1-0 (luovutusvoitto)
K-Kissat – Reipas 3-5
Säppi – RU-38 8-7
Tappara – Ilves 7-4
UPallo – SaiPa 6-5
3. kierros

RoPS – HlTarmo 1-0 (luovutusvoitto)
Säppi – Tappara 1-6
TK-V – JoKP 7-1
Reipas – UPallo 1-0 (vastalause)
Välierät

Tappara – RoPS 1-0 (luovutusvoitto)
TK-V – Reipas 1-4
Loppuottelu

Reipas – Tappara 8-6 ja. (4-3, 0-0, 1-2, 0-0, 3-1)
Marcel Schmelzer

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Marcel Schmelzer
Syntymäaika: 22. tammikuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Magdeburg, Itä-Saksa
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 180 cm
Junioriseurat
1997–2001: Fortuna Magdeburg
2001–2005: FC Magdeburg
2005–2007: Borussia Dortmund
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2007–2009 | Borussia Dortmund II | 37 | (0) |
| 2008–2022 | Borussia Dortmund | 258 | (3) |
Maajoukkue
| 2009–2010 | Saksa U21 | 11 | (0) |
| 2010–2014 | Saksa | 16 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. marraskuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 26. marraskuuta 2023.
Marcel Schmelzer (s. 22. tammikuuta 1988 Magdeburg, Saksi-Anhaltin osavaltio, Itä-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Hän edusti koko bundesliigauransa ajan kausina 2008–2022 Borussia Dortmundia. Hän pelasi Saksan miesten maajoukkueessa 16 ottelua.
Schmelzer oli pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa yleensä vasempana laitapuolustajana.
Ura

Schmelzerin junioriseuroja olivat Fortuna Magdeburg, Magdeburg ja Borussia Dortmund. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Borussia Dortmundin kakkosjoukkueessa. Borussia Dortmundin edustusjoukkueessa Schmelzer pelasi vuodesta 2008 lähtien. Hän voitti seuran riveissä Saksan-mestaruuden vuosina 2011 ja 2012. Kaikkiaan hän pelasi 258 bundesliigaottelua, joissa hän teki kolme ja syötti 23 maalia. Hän lopetti uransa kauden 2021–2022 jälkeen mutta viimeisen ottelunsa hän pelasi jo kesäkuussa 2020, minkä jälkeen hän meni polvileikkaukseen. Saksan Cupin hän voitti 2012 ja 2017 sekä DFL-Supercupin 2013 ja 2014.
Schmelzer pelasi kaikki 13 ottelua kokonaisuudessaan Borussian sijoittuessa toiseksi Mestarien liigassa kaudella 2012–2013. Kaikkiaan hän pelasi Mestarien liigassa 44 ottelua, joissa hän teki yhden maalin lokakuussa 2012 Real Madridia vastaan ja antoi seitsemän maalisyöttöä. Eurooppa-liigassa hän pelasi 19 ottelua, joissa hän teki yhden maalin helmikuussa 2018 Atalantaa vastaan ja antoi kaksi maalisyöttöä.
Schmelzer voitti alle 21-vuotiaiden riveissä Euroopan-mestaruuden vuonna 2009. Hän pelasi turnauksessa neljä ottelua. Saksan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Ruotsia vastaan marraskuussa 2010. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi EM-karsinnassa Itävaltaa vastaan kesäkuussa 2011. Hän kuului Saksan joukkueeseen EM-kilpailuissa 2012 muttei päässyt pelaamaan. Kaikkiaan hän pelasi 16 maaottelua, joista kuusi kuului MM- ja yksi EM-karsintaan.
Aiheesta muualla

Schmelzerin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Schmelzer Borussia Dortmundin sivustolla (saksaksi)
Saksan alle 21-vuotiaiden joukkue – Jalkapallon alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut 2009
1 Neuer |
2 Beck |
3 Boenisch |
4 Höwedes |
5 Boateng |
6 Aogo |
7 Ebert |
8 Khedira |
9 Dejagah |
10 Özil |
11 Marin |
12 Fromlowitz |
13 Wagner |
14 Johnson |
15 Hummels |
16 Schwaab |
17 Grote |
18 Adlung |
19 Ben-Hatira |
20 Castro |
21 Schmelzer |
22 Ede |
23 Sippel |
Valmentaja Hrubesch
Saksan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Neuer |
2 Gündoğan |
3 Schmelzer |
4 Höwedes |
5 Hummels |
6 Khedira |
7 Schweinsteiger |
8 Özil |
9 Schürrle |
10 Podolski |
11 Klose |
12 Wiese |
13 Müller |
14 Badstuber |
15 Bender |
16 Lahm |
17 Mertesacker |
18 Kroos |
19 Götze |
20 Boateng |
21 Reus |
22 Zieler |
23 Gómez |
Valmentaja Löw
Marjo Loukkola

Marjo Loukkola (o.s. Multasuo, 9. tammikuuta 1977 Kempele – 1. tammikuuta 2014 Kempele) oli suomalainen hiihtäjä. Loukkola edusti urallaan Vuokatti Ski Teamia ja hän hiihti 17 maailmancupin kilpailua, joista viidessä hän ylsi pisteille. Hänen paras mc-sijoituksensa oli 26. sija Oslon 30 kilometrin perinteisen kilpailussa vuonna 2003. Loukkola oli vielä marraskuussa 2013 voittamassa Vuokatti Ski Teamille Suomen cupin naisten viestikilpailua. Loukkolalla oli kaksi lasta. Loukkola kuoli 36-vuotiaana.
Marjanpuhdistin

Marjanpuhdistin (myös marjapuhdistin) on työväline, jota käytetään marjanpoimurilla poimittujen puutarha- tai metsämarjojen, kuten mustikoiden, puolukoiden, viinimarjojen ym., puhdistamiseen poiminnan jälkeen ennen marjojen säilöntää tai käyttöä ruuaksi. Marjanpuhdistin toimii vain imuriin kytkettynä. Toimintaperiaatteena on säätää imurin imuteho siten, että se imee kevyet irtoroskat, kuten lehdet ja neulaset, imuriin mutta päästää halutut marjat putoamaan sankoon putken läpi. Yleensä marjanpuhdistimessa on sivuaukkoja, joilla imutehoa voidaan säätää. Viallisia marjoja tai muita painavia roskia imuriin kytkettävä marjanpuhdistin ei poista. Usein imurikäyttöistä marjanpuhdistinta käytetäänkin vain suuria marjamääriä puhdistettaessa. Pienillä määrillä marjalävikkö on yleensä nopeampi väline. Imurikäyttöisen marjanpuhdistimen etuna on tosin lävikköön verrattuna se, että puhdistus tapahtuu yleensä siistimmin.
Marjo Mulari

Marjo Mulari (s. 12. tammikuuta 1971) on suomalainen kestävyysjuoksija, joka on edustanut vuodesta 1998 lähtien Oulun Pyrintöä. Hänellä on yksi aikuisten SM-tason mitali, joka on pronssi maratonilta vuodelta 1999.
Marion Davies

Marion Davies
Marion Cecilia Davies, alun alkaen Dourvas (3. tammikuuta 1897 – 22. syyskuuta 1961) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Davies syntyi Brooklynissä, New Yorkissa, vanhempiensa Bernardin ja Rosen viidestä lapsesta nuorimpana. Hänen sisaruksensa olivat Rose, Reine, Ethel ja Charles; Reinestä tuli Marionin tavoin näyttelijä. Charles hukkui vuonna 1906 ollessaan viidentoista vuoden ikäinen.
Davies nousi elokuvatähteyteen 1910-luvun lopussa. 1920-luvulla hänen urasaavutuksensa kuitenkin jäivät paljolti yksityiselämän asioiden varjoon, ja paljon julkisuutta saikin muun muassa suhde William Randolph Hearstiin. Hän meni Hearstin kuoleman jälkeen 31. lokakuuta 1951 naimisiin Horace Brownin kanssa.
Davies oli vanhemmalla iällään aktiivinen hyväntekeväisyystyössä. Hän kuoli syöpään 64-vuotiaana. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Marion Davies Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Maloelap

| Maloelap |
| --- | --- |
 Aur (vasemmalla) ja Maloelap satelliittikuvassa.
Maantiede
Muut nimet:  Mājro
Merialue:  Tyynimeri
Saaria yht.:  75
Suurin saari:  Taroa
Muita saaria:  Kaben, Airuk, Wolot, Jang
Pinta-ala:  9,82 km²
Valtio
Valtio:  Marshallinsaaret
Väestö
Väkiluku:  682 (2011)
Asutuskeskukset:  Taroa
Maloelap on 75 saaresta koostuva atolli Tyynellämerellä. Se on Marshallinsaarten lainsäädännöllinen alue. Maloelapin saarten pinta-ala on 9,8 neliökilometriä, mutta saaret ympäröivät laguunia, jonka pinta-ala on 973 neliökilometriä. Maloelapin asukasluku oli 682 vuonna 2011.
Mangarevan kieli

| Mangareva |
| --- | --- |
Oma nimi:  te reo magareva
Tiedot
Alue:   Ranskan Polynesia
Puhujia:  400
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  austronesialaiset kielet
Kieliryhmä:  malaijilais-polynesialaiset kielet oseanialaiset kielet polynesialaiset kielet marquesaskielet
ISO 639-3:  mrv
 Ohje 
Mangareva (omakielinen nimi: te reo magareva) on polynesialainen kieli, jota puhutaan pääsääntöisesti Ranskan Polynesiaan kuuluvalla Mangarevan saarella. Sitä puhuu vain noin 400 ihmistä ja suurin osa osaa myös tahitia. Lukutaitoisuus mangarevan puhujien keskuudesessa on melko alhainen. Kieltä pyritään myös elvyttämään.
Mangarevaa kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Vain joitakin Raamatun osia on käännetty mangarevaksi, mutta esim. Uuden testamentin sekä kokonainen käännös puuttuu.
Lähisukukielet

Kieli on melko läheistä sukua rarotongalle, marquesasille ja tuamotulle. Myös maorin kieli on jonkin verran yhteneväinen mangarevan kanssa, mikä kävi ilmi 1834, kun ranskalaiset lähetyssaarnaajat käyttivät maorinkielistä tulkkia kristinuskon levittämiseen.
Mangareva on ollut myös tahitisaation kohde, mikä johtuu siitä, että tahitinpuhujien määrä on suurempi kuin muiden Ranskan Polynesian alkuperäiskielien puhujien määrä yhteensä.
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i |  | u |
| Puolisuppea | e |  | o |
| Avoin |  | a |  |
Lähde:
Fonologia > Konsonantit

|  | Labiaali | Alveolaari | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | m | n | ŋ |  |
| Klusiili | p | t | k | ʔ |
| Frikatiivi | v |  |  |  |
| Tremulantti |  | r |  |  |
Lähde:
Kielioppi ja sanasto

Lukusanat 1–10 mangarevaksi:
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| e tahi | e rua | e toru | e ha | e rima | e ono | e hitu | e varu | e iva | rogouru |
Makefile

Makefile on make-ohjelman tekstimuotoinen määrittelytiedosto. Tiedosto sisältää yleensä ohjeet ohjelmointikielen kääntäjän ja sen apuohjelmien kuten linkkerin käyttöön, joilla lähdekoodista tuotetaan toimiva tietokoneohjelma tai kirjasto.
Make ei ole sidottu ohjelmien kääntämiseen. Makefile voisi sisältää komennot esim. dokumenttien muotoiluun LaTeXilla tai MP3-tiedostojen tuottamiseen WAV-äänitiedostoista.
Makefile-tiedoston rakenteelle on POSIX-määrittely, mutta historiallisesti on ollut eri versioita sekä uudelleensuunniteltuja vaihtoehtoja samasta konseptista.
Tiedoston rakenne

Tiedostossa kerrotaan kohde, joka halutaan tuottaa, sen vaatimat riippuvuudet ja tarvittavat komennot.
kohde: riippuvuudet
    komennot
Kohteina voi tyypillisesti olla all, joka suorittaa koko käännöksen, ja clean, joka siivoaa käännöksen aikana tuotetut väliaikaiset tiedostot kuten objektitiedostot poistamalla ne.
Kohde voi riippua toisista kohteista, joilla on omat käännöskomennot.
Esimerkiksi A:n käännös voi riippua B:n ja C:n kääntämisestä, joista B voi riippua taas D:n ja E:n kääntämisestä:
A: B C
   cmd_A

 B: D E
   cmd_B
Lisäksi tiedostossa voi olla muun muassa ympäristömuuttujien määrittelyjä toistuvien osien vähentämiseen. Esimerkiksi tyypillisesti käytettävän kääntäjän nimi asetetaan ympäristömuuttujaan CC, jotta sitä ei tarvitse toistaa tiedostossa.
Esimerkki

CC = cc
LD = ld

prog: foo.o bar.o
	$(LD) -o prog foo.o bar.o

foo.o: foo.c
	$(CC) -c foo.c

bar.o: bar.c
	$(CC) -c bar.c
Esimerkissä kääntäjäohjelma asetetaan muuttujaan CC, linkkeriohjelma muuttujaan LD, joita käytetään käännösvaiheissa.
Ohjelman kääntämiseen käytettävä kohde prog riippuu kahdesta objektitiedostosta, joiden kääntämiseen kerrotaan ohjeet omina kohteinaan. Objektitiedostot linkitetään toisiinsa riippuvien kohteiden kääntämisen jälkeen.
Käännös esimerkkitapauksessa voidaan tehdä komentorivillä make prog, jonka jälkeen make-ohjelma kutsuu kerrottuja ohjelmia ehtojen mukaan.
Tyypillisesti useiden lähdekooditiedostojen kanssa objektitiedostot ja lähdekooditiedostot kerrotaan listana, jolloin jokaiselle ei tarvitse toistaa ehtomäärittelyä erikseen.
Marcin Wasilewski

Marcin Wasilewski vuonna 2012.
Marcin Wasilewski (s. 9. kesäkuuta 1980 Krakova, Puola) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut muun muassa belgialaisseura RSC Anderlechtiä ja Englannin Valioliigan Leicester Cityä. Wasilewski debytoi maansa maajoukkueessa vuonna 2002 ja on pelannut kaksissa arvokisoissa, EM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2012. Kaikkiaan hän on pelannut 60 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Margarete Bonnevie

| Margarete Bonnevie |
| --- | --- |
 Bonnevie 1930-luvulla.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Margarete Ottilie Bonnevie (o.s. Skattebøl)
Syntynyt: 13. joulukuuta 1884 Nes, Norja
Kuollut: 28. maaliskuuta 1970 (85 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  kirjailija, kääntäjä
Puoliso:  Thomas Bonnevie
Lapset:  2
Muut tiedot
Järjestö:  Norjan Naisasialiitto
Margarete Ottilie Bonnevie (o.s. Skattebøl; 13. joulukuuta 1884 Nes – 28. maaliskuuta 1970 Oslo) oli norjalainen kirjailija ja naisasianainen. Hän toimi Norjan naisasialiiton puheenjohtajana 1936–1946. Hän piti erityisen tärkeänä naisten oikeutta työssäkäyntiin sekä samaa palkkaa samasta työstä sukupuolesta riippumatta.
Elämä ja ura

Bonnevie oli koulutukseltaan ranskan kielen kääntäjä. Hän työskenteli Norsk Hydron palveluksessa Ranskassa 1908–1913, minkä jälkeen hän muutti takaisin Norjaan ja avioitui asianajaja Thomas Bonnevien kanssa. He saivat kaksi lasta. Oslossa Kristine Bonnevie johti naisten lukupiiriä ja seurasi yhteiskunnallisia asioita. Kun Oslon kaupunki päätti vuonna 1928 olla palkkaamatta konttoritöihin naimisissa olevia naisia sillä perusteella, että nämä saivat elatuksen aviomiehiltään, Bonnevie arvosteli päätöstä Dagbladet-lehteen kirjoittamassaan mielipidekirjoituksessa.
Vuonna 1932 Bonnevie julkaisi kirjan Ekteskap og arbeide, jossa hän John Stuart Millin ja Harriet Taylorin ajatuksiin viitaten julisti, että naiset eivät ole luonnostaan vähempään kykeneviä kuin miehet, vaan yhteiskunta ei anna heidän kehittyä vapaasti. Kirjassa esitetyt vaatimukset muun muassa äitiysvapaasta, puolipäivätöistä ja julkisesta päivähoidosta sekä abortin sallimisesta herättivät paljon keskustelua myös muissa Pohjoismaissa. Bonnevie julkaisi toisen kirjansa Familiekrisen og botemidler mot den vuonna 1936. Siinä hän arvosteli sekä natsien että sosialistien suhtautumista naisiin.
Bonnevie valittiin vuonna 1936 Norjan naisasialiiton puheenjohtajaksi, ja hänen onnistui muutamassa vuodessa nelinkertaistaa järjestön jäsenmäärä. Naisasialiitto liittyi vuonna 1937 kansainväliseen International Alliance of Women -yhteistyöjärjestöön, jota kautta norjalaiset naisliikkeen aktivistit pääsivät tutustumaan aatetovereihinsa muissa maissa. Bonnevie valittiin IAW:n hallitukseen 1939, mutta toinen maailmansota ja Norjan miehitys keskeyttivät hänen osallistumisensa seuraavana vuonna. Natsit hävittivät miehityksen aikana Naisasialiiton arkistoja, ja useita jäseniä joutui vanki- tai keskitysleireille. Kokonaan toimintaa ei kuitenkaan kielletty.
Vuonna 1945 Naisasialiitto saattoi jälleen jatkaa toimintaansa vapaasti. Jäsenmäärä kasvoi, ja mukaan liittyi uusia paikallisjärjestöjä. Bonnevien kausi puheenjohtajana päättyi 1946, mutta hän jatkoi aktiivista osallistumista yhteiskunnalliseen keskusteluun loppuelämänsä ajan ja julkaisi useita kirjoja. Hän kuoli vuonna 1970 ja testamenttasi kirjakokoelmansa Oslon yliopiston kirjastolle.
Perhe ja sukulaiset

Bonnevie avioitui asianajaja Thomas Bonnevien kanssa vuonna 1913, ja he saivat kaksi lasta. Professori Kristine Bonnevie oli Margarete Bonnevien käly.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Margarete Bonnevie Wikimedia Commonsissa