stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bottrop
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bottrop Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivusto (saksaksi)
Nordrhein-Westfalenin kaupunkipiirit ja piirikunnat
| --- | --- |
Kaupungit:   Aachen  Bielefeld  Bochum  Bonn  Bottrop  Dortmund  Duisburg  Düsseldorf  Essen  Gelsenkirchen  Hagen  Hamm  Herne  Köln  Krefeld  Leverkusen  Mönchengladbach  Mülheim  Münster  Oberhausen  Remscheid  Solingen  Wuppertal 
Piirikunnat:   Aachenin kaupunkialue  Borken  Coesfeld  Düren  Ennepe-Ruhr-Kreis  Euskirchen  Gütersloh  Heinsberg  Hereford  Hochsauerland  Höxter  Kleve  Lippe  Märkischer Kreis  Mettmann  Minden-Lübbecke  Oberbergischer Kreis  Olpe  Paderborn  Recklinghausen  Rheinisch-Bergischer Kreis  Rhein-Erft-Kreis  Rhein-Kreis Neuss  Rhein-Sieg-Kreis  Siegen-Wittgenstein  Soest  Steinfurt  Unna  Viersen  Warendorf  Wesel
Boško Vuksanović

Boško Vuksanović vuonna 1956.
Boško Vuksanović (Бошко Вуксановић; 4. tammikuuta 1928 – 4. huhtikuuta 2011) oli jugoslavialainen vesipalloilija. Hän kuului joukkueeseen, joka sai hopeamitalin vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä. Lisäksi Vuksanović oli muun muassa mukana saamassa pronssia Euroopan-mestaruuskilpailuissa Wienissä 1950 ja hopeaa Torinossa 1954. Hän toimi myös valmentajana esimerkiksi vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa, jossa hänen valmentamansa joukkue sai hopeamitalin.
Bożniewice

| Bożniewice |
| --- | --- |
 fiBożniewice 
 51°36′00″N, 22°22′59″E 
Väestö
Väkiluku (2011):  97
Bożniewice on kylä Kockin kunnassa Lubartówin piirikunnassa Lublinin voivodikunnassa Puolassa. Kylä sijaitsee noin kahdeksan kilometrin päässä Kockin kunnan hallintokeskuksesta Kockista. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kylässä asui 97 asukasta.
Käännös suomeksi
Borås Tidning

| Borås Tidning> BT |
| --- | --- |

Entiset nimet:  Borås Weckoblad (1826–1833) Borås Nya Tidning (1834–1838)
Lehtityyppi:  sanomalehti
Kustantaja:  Gota Media
ISSN:  ISSN 1103-9132
Levikki:  31 800 (2021)
Perustettu:  1826
Päätoimittaja:  Stefan Eklund
Sitoutuneisuus:  kokoomuslainen
Kotikunta:  Borås
Kotimaa:  Ruotsi
Sivukoko:  tabloid
Ilmestymistiheys:  ma–su
Kieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Borås Tidning (lyh. BT; vuosina 1826–1833 Borås Weckoblad, 1834–1838 Borås Nya Tidning) on ruotsalainen vuonna 1826 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Borås. Se ilmestyy joka päivä, on poliittiselta linjaltaan kokoomuslainen ja on vuodesta 2003 kuulunut Gota Media -konserniin. Lehti on vuodesta 2005 ollut tabloid-kokoinen.
Lehtitalo Boråsissa.
Etusivu 4. tammikuuta 1839.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Borås Tidning Wikimedia Commonsissa
Lehden verkkosivut (ruotsiksi)
Baden Powell de Aquino

Baden Powell vuonna 1971.
Baden Powell de Aquino (6. elokuuta 1937 Varre-Sai – 26. syyskuuta 2000 Rio de Janeiro), tunnettu nimellä Baden Powell, oli brasilialainen kitarataiteilija ja säveltäjä. Hän soitti klassisella akustisella kitaralla hyvin monentyylistä musiikkia, mukaan lukien bossa novaa, sambaa sekä eri jazztyylejä. Hän konsertoi usein ja levytti suuren määrän albumeja sekä Brasiliassa että Euroopassa, erityisesti Ranskassa ja Saksassa.
Baden Powell sävelsi kitaralle monia kappaleita, kuten Xangô, Simplesmente, Braziliense, Horizon, Abração em Madrid, Tristeza e solidão, Consolação, Samba, Casa Velha, Lotus, Imagem, Samba Triste ja Canto de Ossanha.
Elämä ja ura

Baden Powell de Aquinon partiosta innostunut isä risti poikansa partioliikkeen perustajan Robert Baden-Powellin mukaan. Kun poika oli kolmen ikäinen, perhe muutti Rio de Janeiron esikaupunkiin ja poika aloitti pian kitaratunnit Jayme Florencen johdolla, joka oli 1940-luvulla tunnettu choro-tyylin kitaristi. Baden Powell palkittiin monissa paikallisissa kilpailuissa jo ennen kuin ehti teini-ikään. Viidentoista vuoden iässä hän jo säesti ammatikseen monia laulajia ja soitti eri tyylisissä kokoonpanoissa.
Vuonna 1955 Powell liittyi Rion Plaza-hotellissa soittaneeseen Ed Lincolnin johtamaan kokoonpanoon, jonka muita jäseniä olivat basisti Luiz Marinho ja laulusolisti Claudette Soares. Vuonna 1959 Powell saavutti menestystä Billy Blancon sanoittamalla sävellyksellään ”Samba Triste”. Vuonna 1962 Powell tapasi runoilija-diplomaatti Vinícius de Moraesin, joka teki yhteistyötä myös muiden muassa Antonio Carlos Jobimin kanssa. Powell ja Moraes aloittivat yhteistyön, joka tuloksena syntyi bossa novaa muihin afro-brasilialaisiin musiikkityyleihin kuten candombléen, umbandaan ja capoeiraan yhdistävää musiikkia. Vuoden 1966 albumi Os Afro-Sambas de Baden e Vinicius on dokumentti tästä aikakaudesta. Vuonna 1970 vastaavanlainen yhteistyö runoilija Paulo Cesar Pinheiron kanssa johti albumiin Os Cantores da Lapinha.
1960-luvun lopulla Baden Powell levytti runsaasti sekä brasilialaisille  Elenco- ja Forma-levymerkeille että ranskalaiselle Barclaylle ja saksalaiselle MPS/Saballe. Vuoden 1966 albumia Tristeza on Guitar pidetään usein hänen uransa huippukohtana. Samaan aikaan hän toimi Elenco-levymerkin studiokitaristina ja vakiosoittajana laulajatar Elis Reginan tv-show’ssa "O Fino da Bossa".
Baden Powellin suuri suosio Euroopassa sai hänet asettumaan vakituisesti Ranskaan 1968. Seuraavalla vuosikymmenellä hänen uransa alkoi kuitenkin hiipua terveysongelmien ja yleisön maun muutosten myötä. Hän vietti 1980-luvun puolittain eläköityneenä Ranskassa ja Saksassa, kunnes 1990-luvulla päätti muuttaa takaisin Brasiliaan, jossa jatkoi levytyksiä ja esiintymisiä. 1990-luvun lopulla Baden Powell sai kristillisen herätyksen, mikä auttoi häntä vapautumaan alkoholista ja tupakasta elämänsä loppuvuosiksi.
Diskografiaa

Monteiro de Souza e Sua Orquestra Apresentando Baden Powell e Seu Violão (1961 Philips)
Um Violão Na Madrugada (1961 Philips)
A Vontade (1963 Elenco)
Baden Powell Swings, Jimmy Pratt kanssa (1963 Elenco)
Le Monde Musical de Baden Powell, Vol. 1 (1964 Barclay)
Billy Nencioli + Baden Powell (1965 Barclay/Polygram)
Tristeza on Guitar (1966 MPS/Saba)
Ao Vivo No Teatro Santa Rosa [live] (1966 Elenco)
Os Afro Sambas de Baden e Vinicius (1966 Forma)
Tempo Feliz (1966 Forma/Polygram)
Poema on Guitar (1968 MPS/Saba)
Fresh Winds (1969 United Artists)
27 Horas de Estudio 1969 Elenco
Le Monde Musical de Baden Powell, Vol. 2 (1969 Barclay)
Canto on Guitar (1970 MPS/Saba)
Os Cantores Da Lapinha [As Musicas De Baden Powell E Paulo Cesar Pinheiro] (1970 Elenco)
Solitude on Guitar (1971 Columbia)
Baden Powell Quartet, Vols. 1-3 [3-LP boxed set] (1970 Barclay)
Baden Powell - Live In Japan '70 (1971 Barclay)
E de Lei (1972 Philips)
Images on Guitar [live] (1973 MPS/Canyon Records/BASF Systems)
Estudos (1974 MPS/Saba)
Apaixonado (1975 MPS/Saba)
The Frankfurt Opera Concert 1975 [live] (1975 Tropical Music)
Baden Powell canta Vinicius de Moraes e Paolo Cesar Pinheiro (1977 Festival)
Nosso Baden (1980 WEA)
Melancolie (1985 Accord)
Seresta Brasileira (1988 Milestone)
Bossa Nova Guitarra Jubileu (1993 Saludos Amigos)
Three Originals (1993 MPS/Polygram)
Baden Powell (1993 MPS)
Rio Das Valsas (1994 Alex)
Guitar Pieces (1994 Etcetera)
Live in Hamburg (1995 Acoustic Music)
Guitar Music (1995 Etcetera/Qualiton)
Live in Rio (1996 Iris)
Os Afro Sambas (1996 Iris)
Felicidade (1996 Adda)
Rio Das Valsas (1996 Iris)
Mestres Da MPB (1996 WEA Latina)
Baden Powell a Paris (1996 Rge)
Baden Powell (1997 Musidisc)
A Vontade (1997 Polygram Brazil)
Guitar Artistry of Baden Powell (1998 Dom)
Baden Powell de Aquino (2001 Iris)
Lembrancas (2001 Trama)
De Rio à Paris (2003 Body & Soul)
Fremeaux and Associates Recordings 1994-1996 (2003 Fremeaux & Associes)
O Universo Musical de Baden Powell (2003 Sunnyside)
Rio das Valsas (2003 Iris)
Live in Montreux (2004 Fremeaux & Associes)
Le Monde Musical de Baden Powell (2005 Universal)
At the Rio Jazz Club [live] (2005 Iris)
Baden Live a Bruxelles (2005 Sunnyside)
Musica (2005 WEA International)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Baden Powell de Aquino
Käännös suomeksi
Berijev Be-4

| Berijev Be-4 |
| --- | --- |
 KOR-2 Molotov-ristelijällä vuonna 1941.
Tyyppi:  tiedustelulentovene
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto
Valmistaja:  Berijev
Berijev Be-4 (alun perin KOR-2) oli neuvostoliittolainen yksimoottorinen tiedustelukäyttöön suunniteltu lentovene, joka jatkokehitettiin yhtiön aiemmin epäonnistuneen KOR-1-mallin pohjalta. Ensimmäinen KOR-2 valmistui vuonna 1939 ja tyyppi vapautettiin laivastokäyttöön, tosin ilman aseistusta ja katapulttilähdöt kiellettynä. Konetyypin tuotanto jäi pieneksi, sillä saksalaiset valtasivat Berijevin tehtaan syksyllä 1941.
Historia

Be-4:n kehitys käynnistyi mallinimellä KOR-2 yhtiön vuosina 1934–1935 suunnitellun KOR-1:n pohjalta, joka oli suunniteltu korvaamaan neuvostoalusten katapulttilaukaistavat Heinkel HD 55 -vesitasot. Huhtikuussa 1936 ensilentonsa lentäneen tyypin palveluskäyttö oli jäänyt varsin rajoittuneeksi sen kehnon merikelpoisuuden ja rakenteellisten ongelmien seurauksena. Kaikki alkutuotannon KOR-1-koneet oli määrättiin toimimaan alusten sijaan rannalta käsin Berijevin pyrkiessä korjaamaan niiden ongelmia. Ongelmistaan huolimatta tyyppiä valmistettiin noin 300 kappaletta vuoteen 1940 mennessä.
Ensimmäinen paranneltu KOR-2-mallin kone valmistui vuonna 1939. Tyyppi vapautettiin aseistamattomana laivastokäyttöön, mutta lentoonlähdöt täytyi edelleen suorittaa vedestä, sillä katapulttilähdöt kiellettiin. Paranneltua tyyppiä ehdittiin valmistaa vain pieni määrä ennen kuin saksalaiset valtasivat Berijevin tehtaan Taganrogissa syksyllä 1941.
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Pituus: &&&&&&&&&&&&&010.050000010,50 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&012.&&&&0012,00 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.0500004,05 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&02055.&&&&002 055 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&&02486.&&&&002 486 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&02760.&&&&002 760 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Švetsov M-25A -yhdeksänsylinterinen tähtimoottori; &&&&&&&&&&&&0671.&&&&00671 kW (&&&&&&&&&&&&0900.&&&&00900 hv)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0360.&&&&00360 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&0950.&&&&00950 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&08100.&&&&008 100 m
Nousuaika: 3 min 12 sec 1 000 metriin
Aseistus
1 × vapaasti suunnattava 7,62 mm:n konekivääri ohjaamon peräosassa
300 kg pommeja ulkoisesti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Berijev Be-4 Wikimedia Commonsissa
Boryspilskan metroasema

| Boryspilska (Бориспільська) |
| --- | --- |

 Kiovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Syretsko-Petšerska-linja
Sijainti:  50°24′12″N, 30°40′58″E
Paikkakunta:  Kiova, Ukraina
Avattu:  23. elokuuta 2005
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Boryspilska (ukr. Бориспільська) on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 23. elokuuta 2005.
Galleria

Aseman lippuhalli
Aseman portaat
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boryspilskan metroasema Wikimedia Commonsissa
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vyrlytsja ▷ Syretsin metroasema |  |  Syretsko-Petšerska-linja |  | Tšervonyi h’utir (päätepiste) |
muokkaa wikidataa
Božena Srncová

| Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Naisten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Naisten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Naisten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Tšekkoslovakia> Naisten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | joukkuekilpailu |  |
Božena Srncová (Krejcarová) (11. kesäkuuta 1925 Praha – 30. marraskuuta 1997 Praha, Tšekki) oli tšekkoslovakialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Srncová voitti joukkuekilpailusta olympiakultaa Lontoossa 1948 ja olympiapronssia Helsingissä 1952. Helsingissä hän sijoittui ottelussa 22:nneksi, yksittäisillä telineillä parhaimmillaan eritasonojapuilla 20:nneksi ja Tšekkoslovakian joukkueessa yhteisvoimistelussa kuudenneksi.
Bad Boys Are Here (EP)

| Bad Boys Are Here (EP) Peer Günt |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 1986
 Tuottaja(t): T. T. Oksala
 Tyylilaji: hard rock
 Levy-yhtiö: Euros Records
Listasijoitukset
  17.
Peer Güntin muut julkaisut
| Backseat 1986 | Bad Boys Are Here (EP) 1986 | Good Girls Don’t... 1987 |
Bad Boys Are Here on Peer Güntin toinen EP. Levyn nimikappale on peräisin Backseat-levyltä, ja kappaleet "Down By The Shadow", ja "Little Squeezer" Backseat-singlen B-puolelta.
EP nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 17.
Kappaleet

Kaikki kappaleet Timo Nikki, Teijo Erkinharju ja Teijo Kettula.
Kappaleet > A-puoli

Bad Boys Are Here – 5.44 (Remix)
Kappaleet > B-puoli

Down by the Shadow
Little Squeezer
Kokoonpano

Timo Nikki – kitara, laulu
Teijo ”Twist Twist” Erkinharju – rummut
Teijo Kettula – basso, taustalaulu
Aiheesta muualla

Bad Boys Are Here discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Peer Günt
| --- | --- |
Albumit:   Peer Günt  Backseat  Good Girls Don’t...  Fire Wire  Don’t Mess with the Countryboys  Smalltown Maniacs  No Piercing, No Tattoo  Guts and Glory  Buck the Odds 
Kokoelmat:   Peer Günt 1 / Through the Wall  Years On The Road  Golden Greats  20 suosikkia – Liquire and Drugs  Bad Boys Are Here 
Livealbumit:   Live at Rockperry  Live Today, Gone Tomorrow 
DVD:t:   Live at Rockperry  Live at Tavastia 
EP:t:   Through the Wall  Bad Boys Are Here  Bartender
Brennan Rubie

Brennan Rubie (s. 8. huhtikuuta 1991) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Snowbird Sports Education Foundationia.
Alppihiihdon MM-kilpailuissa Vailissa / Beaver Creekissä 2015 Rubie sijoittui suurpujottelussa 26:nneksi ja Sankt Moritzissa 2017 alppiyhdistetyssä 15:nneksi. Hän kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Beaver Creekin supersuurpujottelussa joulukuussa 2012 sijoittuen 27:nneksi. Parhaimmillaan hän on ollut maailmancupissa 11:s Santa Caterinan alppiyhdistetyssä joulukuussa 2016.
Brennerin talo

Brennerin talo on Helsingissä osoitteessa Eteläranta 4 – Unioninkatu 5 sijaitseva uusrenessanssityylinen viisikerroksinen asuinkerrostalo. Talon suunnitteli arkkitehti Waldemar Aspelin vuonna 1890 ja sen rakennuttaja oli rehtori Magnus Brenner jonka mukaan talo sai nimensä. Unioninkatu 5:ssä oleva rakennuksen osa valmistui 1891 ja Eteläranta 4:n osuus 1897.
Brennerin talon julkisivut ovat säilyneet alkuperäisessä asussaan. Talon Etelärannan puoleisen porrashuoneen sisääntuloaulaa laajennettiin vuonna 1920 ja talon ulko-ovet ja porrashuoneiden kiinteä sisustus on uusittu. taloon asennettiin hissit vuonna 1932 ja talon asuntoja alettiin muuttaa toimistotiloiksi 1950-luvulta alkaen.
Bottoms Up

| Bottoms Up |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Erik MacArthur
Käsikirjoittaja:   Nick Ballo  Erik MacArthur 
Tuottaja:   Cameo FJ Entertainment  Synergy Movies 
Kuvaaja:  Massimo Zeri
Leikkaaja:  Sherwood Jones
Pääosat:   Paris Hilton  Jason Mewes  David Keith  Brian Hallisay  Jon Abrahams 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  Sony Pictures Entertainment Netflix
Ensi-ilta:  2006
Kesto:  89 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bottoms Up on Erik MacArthurin vuonna 2006 valmistunut komediaelokuva. Minnesotalainen Owen (Jason Mewes) aikoo kerätä rahat isänsä baarin pelastamiseksi. Owen aikoo setänsä kanssa päästä sisään julkkispiireihin kiristyksen avulla. Tässä suurena apuna on elokuvastudion omistajan tytär Lisa (Paris Hilton).
Elokuva sai ilmestyessään murskaavan huonot arviot ja päätyi IMDb-sivuston bottom 100 -listalle. Suomeen elokuva saapui vasta vuonna 2008.
Pääosissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Paris Hilton  | … |  Lisa Mancini   |
|  Jason Mewes  | … |  Owen Peadman   |
|  David Keith  | … |  setä Earl Peadman   |
|  Brian Hallisay  | … |  Hayden Field   |
|  Jon Abrahams  | … |  Jimmy DeSnappio   |
Aiheesta muualla

FilmGoerin arvostelu elokuvasta
Botulf

Botulf (k. mahd. 1311) oli ruotsalainen talonpoika, joka tuomittiin vuonna 1311 kerettiläisyydestä, koska hän kiisti julkisesti ehtoolliseen liittyneen transsubstantiaatio-opin. Kyseessä on Ruotsin ja Pohjoismaiden historian tunnetuin kerettiläisyysoikeudenkäynti.
Botulf asui Upplannin Gottröran pitäjässä, mutta hänen elämänvaiheistaan ei tiedetä mitään. Hän lienee syntynyt 1200-luvun lopulla.
Botulfin oikeudenkäynti

Botulfin tiedetään kieltäneen herran ehtoollisen sakramentin toistuvasti ja Gottröran kirkkoherra Andreas kanteli asiasta useasti Uppsalan arkkipiispalle. Ensimmäisellä kerralla silloinen arkkipiispa Nicolaus Allonis määräsi Botulfille rangaistuksena katumusharjoituksia. Kun Botulfin kerrottiin uusineen tekonsa vuoden 1310 pääsiäisenä kieltäytymällä nauttimasta ehtoollisleipää, uusi arkkipiispa Nicolaus Catilli (tunnettu myös nimellä Nils Kettilsson) kutsui hänet vastaamaan syytöksiin, mutta Botulf ei noudattanut kutsua. Arkkipiispan vieraillessa marraskuussa 1310 Närtunassa paikallisissa Martinpäivän juhlallisuuksissa Gottröran kirkkoherra Andreas tunnisti sattumalta Botulfin väkijoukosta ja toimitti hänet arkkipiispan eteen. Koska Botulf ei kiistänyt tekoaan eikä sanojaan, arkkipiispa Catilli määräsi hänet vangittavaksi ja järjesti hänelle oikeudenkäynnin. Botulfin oman tunnustuksen ohella kolmetoista Gottröran asukasta todisti oikeudessa hänen lausuneen julkisesti harhaoppeja. Vielä oikeuden edessäkin hän kieltäytyi perumasta puheitaan. Kiirastorstaina 1311 julkistetussa tuomiossa arkkipiispa totesi Botulfin syylliseksi harhaoppisuuteen ja luovutti hänet maallisten viranomaisten rangaistavaksi. Botulfin lopullisesta kohtalosta ei ole varmaa tietoa, mutta todennäköisesti hänet tuomittiin kuolemaan ja poltettiin roviolla.
Käsityksiä Botulfista

Tuomioasiakirjan mukaan Botulf kiisti opin ehtoollisleivän ja ehtoollisviinin muuttumisesta Kristuksen ruumiiksi ja vereksi, sillä hänen mukaansa siinä tapauksessa Kristuksen ruumis olisi syöty loppuun jo kauan sitten. Katolinen kirkko oli hyväksynyt uuden transsubstantiaatio-opin virallisesti vuoden 1215 IV lateraanikonsiilissa. Jotkut historioitsijat ovat väittäneet Botulfin saaneen ajatuksiinsa vaikutteita Etelä-Ranskassa vaikuttaneesta kataarilaisuudesta, mutta tästä ei ole mitään todisteita ja monet ovat pitäneet yhteyttä epäuskottavana. Lisäksi ainoa Botulfin toimintaa kuvaava aikalaislähde on arkkipiispa Catillin laatima tuomiokirje, joka ei välttämättä edes kuvaa totuudenmukaisesti hänen sanojaan ja tekojaan.
Nykyajan ruotsalainen historiankirjoitus on tyypillisesti esittänyt Botulfin vieraiden katolisten oppien sankarillisena vastustajana ja vapaa-ajattelun marttyyrina. Protestanttisesta ja nationalistisesta näkökulmasta Botulfin on nähty edustaneen aitoa ruotsalaista kansanuskoa vastakohtana katolisuudelle, ja toisaalta uskontokriittisestä näkökulmasta rationaalista maalaisjärkeä vastakohtana ”maagisille” teologisille opeille. Sekularisaation edistämiseen perustettu ruotsalainen järjestö Human-Etiska Föreningen julkaisee Botulf-bladet-nimistä lehteä.
Benchmark Capital

| Benchmark Capital |
| --- | --- |

Tunnuslause:  The Power of Teamwork
Yritysmuoto:  Rajavastuuyhtiö (LLC)
Perustettu:  1995
Kotipaikka:   Menlo Park, Kalifornia
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Tuotteet:  venture capital- ja kasvurahoitus
Kotisivu:  benchmark.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Benchmark Capital on yhdysvaltalainen pääomasijoitusyhtiö, joka toimii varhaisen vaiheen yritysten venture capital -rahoittajana. Sen tunnuksenomainen piirre on sijoitukset avoimen lähdekoodin ohjelmistoja kehittäviin yrityksiin, joita se tekee hanakasti.
Benchmark Capitalin päätoimipaikka on Piilaakson Menlo Parkissa. Yrityksellä on toimisto myös Israelissa. Benchmark Capital hallinnoi 2,5 miljardin dollarin sijoitusomaisuutta.
Syyskuussa 2009 Benchmark Capital palkkasi suomalaisen Mårten Mickosin (ex-MySQL) Entrepreneur in Residence -toimeen.
Sijoituksia

Allposters.com
EBay
Friendster
Igglo
Juniper Networks
Metacafe
MySQL
Red Hat
Second Life
Sulake Corporation
Twitter
Balderton Capital

Balderton Capital, entinen Benchmarkin Euroopan tiimi, perustettiin vuonna 2000. Balderton itsenäistyi Benchmarkista 2007, joskin ne ovat edelleen läheisessä kanssakäymisessä. Balderton Capitalin toimipaikka on Lontoo.
Aiheesta muualla

Benchmark Capital (englanniksi)
Brasílian televisiotorni

Brasílian televisiotorni
Brasílian televisiotorni (port. Torre de TV de Brasília) on televisiotorni Brasílian kaupungissa Brasiliassa. Televisiotornin rakentaminen aloitettiin vuonna 1965 ja rakentaminen päättyi vuonna 1967.[lähde? ] Televisiotorni on 224 metriä korkea.[lähde? ] Televisiotornin suunnitteli brasilialainen arkkitehti Lucio Costa.Brasílian televisiotorni toimii radio- ja televisiotornina ja samalla myös näköalatornina.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Brasilia TV Tower
Bert Bergsma

Albert "Bert" Bergsma (s. 12. elokuuta 1955 Apeldoorn, Gelderland), on entinen alankomaalainen vapaauimari, joka osallistui Münchenin olympialaisiin 1972, jossa hän ui Alankomaiden 4x100 metrin vapaauintiviestissä (joukkueella Peter Prijdekker, Bergsma, Roger van Hamburg ja Hans Elzerman, aika 3.41,36, 11.sija) ja 4x200 metrin vapaauintiviestissä (joukkueella  Prijdekker, Bergsma, van Hamburg ja Elzerman, aika 8.00,87, 10.sija).
Bert Berns

Bertrand Russell ”Bert” Berns (tunnettu myös nimellä Bert Russell, 8. marraskuuta 1929 – 30. joulukuuta 1967) oli yhdysvaltalainen 1960-luvulla työskennellyt lauluntekijä ja musiikkituottaja. Hän kirjoitti erityisesti rock and roll- ja soul-musiikkia, ja kuuluisia hänen kirjoittamiaan kappaleita ovat ”Twist and Shout”, ”Piece of My Heart”, ”Here Comes the Night”, ”Hang On Sloopy”, ”Under the Boardwalk” ja ”Everybody Needs Somebody to Love”.
Berns kuoli sydänkohtaukseen 38-vuotiaana 30. joulukuuta 1967. Hän oli kärsinyt sydänvaivoista lapsesta asti.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Bert Berns
Badou Ezzaki

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 2. huhtikuuta 1959 (ikä 65)
Syntymäpaikka: Sidi Kacem, Marokko
Lempinimi: Zaki
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1976–1978 1978–1986 1986–1992 1992–1993 |  AS Salé  Wydad Casablanca  Mallorca  FUS de Rabat |   161 (0) |
Maajoukkue
| 1979–1992 |  Marokko |  |
Valmennusura
1993–1994 1995–1996 1996 1996–1998 1998–2000 2000–2001 2001–2002 2002–2005 2006–2007 2008–2010 2010–2011 2012–2013 2014–2016:  FUS de Rabat  Wydad Casablanca  AS Salé  Chabab Mohammédia  Wydad Casablanca  Kawkab Marrakech  Maghreb Fès  Marokon maajoukkue  Kawkab Marrakech  Wydad Casablanca  Kawkab Marrakech  Wydad Casablanca  Marokon maajoukkue
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Badou Ezzaki (arab. بادو الزاكي‎, s. 2. huhtikuuta 1959 Sidi Kacem) on marokkolainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. Toukokuusta 2014 lähtien hän on toiminut Marokon jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Hänet valittiin vuonna 1986 Afrikan vuoden jalkapalloilijaksi.
Pelaajaura

Ezzaki pelasi pääosan uranstaan kotimaassaan Marokossa AS Saléssa ja Wydad Casablancassa. Tuolloin hän saavutti menestystä Wydad Casablancan riveissä voittamalla Marokon cupin vuosina 1979 ja 1981, sekä Marokon mestaruuden vuonna 1986. Samalla hänet valittiin Afrikan vuoden jalkapalloilijaksi. Menestys vuosien jälkeen Ezzaki siirtyi Espanjaan Mallorcaan, jossa hän vietti kuusi kautta. Ezzaki palasi kaudeksi 1992–1993 kotimaahansa FUS de Rabatin joukkueeseen.
Ezzaki pelasi myös Marokon maajoukkueessa ja oli maansa ykkösvahtina vuoden 1986 MM-kisoissa, jossa hän pelasi kaikki neljä ottelua.
Pelaajaura > Saavutukset

Marokon mestaruus: 1986
Hopeaa: 1980, 1982
Marokon cup: 1979, 1981
Mohamed V Cup: 1979