stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kevättä ja syksyä -kausi
Yhteiskuntakehitys

Zhou-kuninkaiden feodaalisen järjestelmän kaaduttua paikallisista lääninherroista tuli hallitsijoita. Muutama tällainen lääni otti valtaansa pienempiä läänejä alueelta ja Zhou-kuninkaiden maita. Alueet olivat jatkuvassa sotatilassa, mikä edellytti armeijan ylläpitoa ja keskusjohtoista valtiota.
Poliittisen rakenteensa sai parhaiten järjesteltyä Qi-valtio Guan Zhongin (kuoli 645 eaa.) ohjeistuksella. Guang Zhong eli "Mestari Guanzi" jakoi alueen hallinnollisiin yksiköihin, järjesti kauppiaat, käsityöläiset, sotilaat, maanviljelijät ja muut kansalaiset virkamiesten hallinnoimiin yksiköihin. Näitä virkamiehiä palkittiin tai rangaistiin heidän toimiensa onnistumisen perusteella. Tällainen keskittynyt valtio toimi paremmin tilanteissa, joissa tarvittiin järjestäytymistä, esimerkiksi sodassa ja julkisissa töissä. Guanzi oli ensimmäinen legalisti. Tämä oli ajatussuunta, josta myöhemmin tuli keskeinen kiinalaisessa keisarikunnassa. Yksi kerrallaan muut valtiot kopioivat järjestelmää ja luopuivat sukulaisuuksiin pohjautuvasta virkamiesjärjestelmästä. Lääninherralle sukua olevien ministerien (qing 卿) ja sihteerien (dafu 大夫) sijaan palvelukseen astuivat ammattilaisvirkamiehet nimikkeellä shi 士. Heillä oli myös erityistietoa sotilaallisesta ja siviilitoiminnasta.
Kun merkittävien valtioiden herttuat (gong 公) olivat päässeet Zhoun kuninkaan vallan alta ja itsenäistyneet, he lähettivät uusille alueille omia kannattajiaan. Tällaiset perheet saattoivat itsenäistyä lääninherransa alta, ja näin kävi esimerkiksi Jin-valtiossa perheille Zhao, Wei ja Han.
Viljelykasvien kierrolla saatiin yhä suurempia maa-alueita viljelykelpoisiksi, ja siten ruoantuotanto lisääntyi. Myös rautaiset aurat yleistyivät 400-luvulla eaa. Maanviljelijöillä, joiden tuli työskennellä lähes orjamaisesti lääninherran siviili- ja sotilaspalveluksessa, oli niin kutsuttuja kaivopeltoja (kaivon merkin jing 井 mukaan) joissa oli yhdeksän osaa. Keskimmäisen pellon tuotto tuli luovuttaa lääninherralle. Teoriassa kaikki pellot kuuluivat kuninkaalle, mutta kaikissa valtioissa otettiin noin kymmenyksen kokoinen viljavero hiljalleen käyttöön.
Rautaa pidettiin alempiarvoisena metallina, minkä vuoksi sitä käytettiin auroissa muttei juurikaan aseissa. Keramiikan ja pronssisten työkalujen teollinen tuotanto yleistyi kevättä ja syksyä -kaudella. Valtioiden välillä käytiin sotien ja rauhanneuvottelujen lisäksi myös laajamittaista kauppaa, minkä vuoksi oli alettava tuottaa ja yhdenmukaistaa kolikoita.
Kungfutselaisuus

Kungfutse (551 eaa. – 479 eaa.) kaipasi kovasti vanhaa eliittiä riitteineen, jotka nyt osin hylättiin. Pääministerit (xiang 相) saattoivat hallita koko valtiota, niin että varsinainen hallitsija jäi vain nimelliseksi keulakuvaksi. Hänestä hallitsijoiden piti olla hallitsijoita ja alaisten alaisia. Hänen ajatuksistaan kehittyi kungfutselaisuus.
Hallitsijat

Zhou-kuninkaista oli vanhasta pääkaupungista pakenemisen yhteydessä tullut vain nimellisiä valtion päämiehiä; käytännön valtaa pitivät paikalliset lääninherrat. Kauden Zhou-kuninkaat olivat:
Zhou Pingwang 周平王, 770 eaa.–720 eaa.
Zhou Huanwang 周桓王, 719 eaa.–697 eaa.
Zhou Zhuangwang 周莊王, 696 eaa.–682 eaa.
Zhou Xiwang 周釐王, 681 eaa.–677 eaa.
Zhou Huiwang 周惠王, 676 eaa.–652 eaa.
Zhou Xiangwang 周襄王, 651 eaa.–619 eaa.
Zhou Qingwang 周頃王, 618 eaa.–611 eaa.
Zhou Kuangwang 周匡王, 612 eaa.–607 eaa.
Zhou Dingwang 周定王, 606 eaa.–586 eaa.
Zhou Jianwang 周簡王, 585 eaa.–572 eaa.
Zhou Lingwang 周靈王, 571 eaa.–545 eaa.
Zhou Jingwang 周景王, 544 eaa.–521 eaa.
Zhou Daowang 周悼王, 520 eaa.
Zhou Jingwang 周敬王, 519 eaa.–476 eaa.
Zhou-dynastian otteen herpaantuessa Kiina hajosi Kevään ja syksyn aikakauden alussa lukuisiin valtioihin.
Pronssinen Zhong-kello, jota käytettiin rituaalitarkoituksiin. Siinä ei ole kieltä, vaan ääni syntyy, kun sitä kumautetaan kylkeen.
Ketohämähäkinruoho

| Ketohämähäkinruoho |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Santalales
Heimo::  Santelipuukasvit Santalaceae
Suku::  Hämähäkinruohot Thesium
Laji::  alpinum
Kaksiosainen nimi
 Thesium alpinum  L. 
Katso myös
   Ketohämähäkinruoho Wikispeciesissä   Ketohämähäkinruoho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ketohämähäkinruoho (Thesium alpinum) on ruohokasvi santelikasvien heimossa. Se kasvaa 10–25 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat 1,5–2,5 cm pitkät ja yhden millimetrin leveät. Kukka on nelilukuinen, väriltään valkoinen. Hedelmä on kaksimillinen vihreä pähkylä, joita muurahaiset levittävät.
Ketohämähäkinruohoa kasvaa Euroopassa ja Kaukasuksen ympäristössä. Pohjoisimmillaan se esiintyy Etelä-Ruotsissa ja Baltiassa.
Katse opiskelijan ohjauksessa

Katseselvennä opiskelijan ohjauksessa on useinselvennä opettajan tärkein työkalu . Katseen avulla luodaan yhteys opiskelijaan ja saadaan palaute oppimisesta. Tavallisesti myös opettajan ensimmäinen kontakti oppijaan tapahtuu katsekontaktin avulla. Katsekontaktin avulla opettaja päättelee, kuinka opetettava asia menee perille, ja kuunteleeko oppija hänen sanomaansa. Opettajan katse antaa myös välitöntä palautetta oppijalle. Katseen käyttö on olennainen osa sosiaalista vuorovaikutusta. Lapsi oppii tulkitsemaan äitinsä katsetta jo vauvana, eikä asiaan yleensä kiinnitetä huomiota.
Näönkäyttö alkaa kohdusta

Vauvan tärkeimpiä oppimiskanavia on näköaisti. Jo kohdussa sikiö aistii valoa. Vastasyntyneen näköaistimus on vielä epätarkka, ja hänen on myös vaikeaa hallita silmiensä liikkeitä. Tarkin näkökenttä on 20–30 senttimetrin päässä. Kaksiviikkoinen lapsi ottaa jo katsekontaktin. Puolivuotias kykenee seuraamaan katseellaan pieniäkin liikkuvia kohteita.  Ensimmäisillä neuvolakäynneillä myös lapsen katsetta tutkitaan. Jos lapsi ei seuraa katseellaan äitiään, voi syynä olla näön heikkous tai autismi. Myöhemmin ongelmat näkyy tarkkaavaisuushäiriöinä ja oppimisvaikeuksissa. Katseenkäytön puutteita voidaan korjata sopivilla harjoituksilla ja muilla aisteilla .
Katse huomion kohdistajana

Ihminen oppii arkipäivän sosiaalisessa vuorovaikutuksessa joka päivä uusia asioita alitajuisesti sen enempää panostamatta tai kiinnittämättä huomiota oppimaansa asiaan. Myös ohjaus- ja koulutustilanne onnistuu parhaiten aidossa tilanteessa demonstraation tai käytännön esimerkin avulla . Opettajaa neuvotaan käyttämään opetuksessa niitä aistikanavia, jotka oppijalla ovat vahvoja  Katsetta voidaan käyttää ohjauksellisena keinona kohdistamalla se oppijasta opetettavaan asiaan.
Katsekontakti voi myös vaikeuttaa oppimista: opiskelijan on päätettävä seuraako hän opettajan katsetta vai tekemisen kohdetta. Silloinkin kun oppija vaikuttaa keskittyvän opettajan antamaan tehtävään, hän ei välttämättä keskity oppimisen kannalta oleelliseen. Yksityiskohdat vievät helposti huomion pois kokonaisuudesta ja oleellinen jää helposti huomaamatta. Tällöin toppija tarvitsee selkeää ohjetta, mihin tulee katsoa .
Oppimisvaikeudet ja katsekontakti

Oppijat, jotka vaativat lisätukea, erottuvat usein joukosta opettajan silmissä juuri katsekontaktin erilaisuuden vuoksi.
Joillakin ihmisillä on oppimishäiriöitä, jotka syntyvät huomion kohdistamiseen liittyvistä vaikeuksista. Tällaisten ihmisten voi olla vaikea oppia asioita perinteisillä opetusmenetelmillä. Yksityiskohtaiset strukturoidut kirjalliset tai sanalliset suoritusohjeet eivät auta, sillä ohjeita on vaikea muuntaa toiminnaksi, kun suorittaja keskittyy oman toimintansa tarkkailuun.
Myös opettajan ottama katsekontakti voi tällöin saada oppijan huomion keskittymään oman toimintansa tarkkailuun. Tämä katse saattaa tuottaa huonoista oppimiskokemuksista johtuvaa stressiä. Moni on oppinut jo lapsena, että katse merkitsee moitetta.
Oppimisvaikeudet ja katsekontakti > Autististen lasten katsekontakti

Autismin kirjon häiriöistä kärsiville oppijoille minkä tahansa tiedon tulkinta puhujan kasvoista on vaikeaa. Varhaisimpana merkkinä sosiaalisen kehityksen häiriöistä autismissa on, ettei pikkulapsi katso spontaanisti toista henkilöä yhtä paljon silmiin kuin tavanomaisesti kehittynyt lapsi. Jaetun tarkkaavaisuuden kehitys on viivästynyt. Lapsi ei seuraa toisen henkilön katsetta jakaakseen yhteisen kiinnostuksen kohteen. Autismissa esiintyvät vaikeudet toisen henkilön katseen suunnan seuraamisessa voivat liittyä tarkkaavaisuuden suuntaamisen vaikeuksiin.
Toisen henkilön sivulle suunnattu katse kyllä siirtää autistisesti käyttäytyvien lasten oman tarkkaavaisuuden automaattisesti samaan suuntaan. Autistisesti käyttäytyvät lapset pystyivät myös erottelemaan toisen henkilön katseen suunnan lyhyesti esitetystä kasvokuvasta. Viivästynyt kehitys jaetussa tarkkaavaisuudessa ei siis näytä selittyvän sillä, että autistisesti käyttäytyvillä lapsilla olisi vaikeuksia tarkkaavaisuuden suuntaamisessa toisen henkilön katseen suunnan perusteella. Voi kuitenkin olla, että autistisesti käyttäytyvät lapset käyttävät vaihtoehtoisia kognitiivisia havainnointitapoja ja hermostollisia mekanismeja.
Katsekontakti toisen henkilön kanssa aiheuttaa autistisesti käyttäytyville lapsille voimakkaamman autonomisen hermoston aktivoitumisen kuin sivulle suunnattu katse. Se saattaa tuntua heistä epämiellyttävältä ja on näin osaltaan selittämässä katsekontaktin välttämistä autismissa. Näyttää siltä, että erityisesti toisen henkilön suoraan katseeseen (katsekontaktiin) liittyvät pulmat voivat olla selittämässä yleisemminkin vähäistä kiinnostusta toisen henkilön kasvoja kohtaan autistisesti käyttäytyvillä lapsilla. Tämä voi puolestaan johtaa siihen, etteivät autistisesti käyttäytyvät lapset saa riittävästi kokemusta kasvojen välittämistä sosiaalisesti merkittävistä viesteistä. Lapsen sosiaalisen motivaation herättäminen toisen henkilön kasvoja kohtaan on yksi tärkeimmistä tavoitteista autismin varhaiskuntoutuksessa .
Oppimisvaikeudet ja katsekontakti > Katse autismin kirjon lasten opetuksessa

Tutkittaessa katseen merkitystä autismin kirjon lasten oppimisessa on todettu, että kouluopetuksessa autistisen lapsen katse kohdistuu tekemisen kohteeseen, kun muut lapset seuraavat enemmän opettajan kasvonilmeitä. Jo pienet autistiset lapset seuraavat katseellaan sosiaalisissa tilanteissa erilaisia asioita kuin muut lapset. He eivät seuraa puhujan ilmeitä vaan jäsenten liikkeitä ja tekemisen kohdetta. Teini-ikäisiä tutkittaessa on todettu, että katseella seuraaminen ja katseen kohdistaminen on poikkeavaa osoittaen, että ilmeiden tulkinta ja vuorovaikutus sosiaalisessa kanssakäymisessä näkyy korvaavien strategioiden käytössä korostettuina kasvojen ilmeinä ja uskomalla kirjaimellisesti siihen mitä on sanottu.
Oppijaa helpottaa, jos hän saa toimia mahdollisimman stressittömässä ympäristössä, jossa työn ohjaajat eivät seuraa suoritusta liian tiiviisti. Tällaisen mallioppimisen avulla keskitytään itse tekemiseen eikä toiminnan liikeratoihin tai siihen miten oppija sen suorittaa. Työtä arvioitaessa pitäisi kiinnittää enemmän huomiota lopputulokseen kuin prosessiin . Jos oppija ei pysty pääsemään eroon omaan toimintaansa keskittymisestä, toiminnan ongelmat voivat pahentua.
Visuaaliset opetusmenetelmät vaihtoehtona sanoille > Kineettinen oppiminen

Jotkut oppijat prosessoivat jatkuvasti sosiaalisen vuorovaikutuksen tilannetta, ja reagoivat siksi hitaasti. Tällaisen oppilaan näkökulmasta sosiaalinen vuorovaikutus saattaa muistuttaa urheilusuoritusta, johon pitää panostaa parhaansa selvitäkseen siitä. Opiskelijan ohjaaminen pelkkien sanojen avulla on vaikeaa ja verbaalinen prosessointi toiminnaksi hidasta. Tämä aiheuttaa ongelmia perinteisissä sanoihin perustuvissa opetusmenetelmissä.
Vaihtoehtoinen opetuskeino on suora kineettinen matkiminen teosta teoksi ilman toiminnan samanaikaista sanallista selitystä Nämä urheiluvalmennuksesta tutut kineettiset ja taktiset menetelmät sopivat autismin kirjon ihmisen valmennukseen usein paremmin kuin perinteinen luokkahuoneopetus.
Visuaaliset opetusmenetelmät vaihtoehtona sanoille > Draamakasvatus

Draamakasvatuksessa harjoitellaan opittavaa asiaa käyttäen katsetta, eleitä puhetta ja muita teatterin keinoja. Ammatillisessa opetuksessa sitä voi olla oppijain toteuttama demonstraatio tai simuloitu tilanne, jossa opitaan myös sosiaalisia taitoja ja itsetuntemusta .
Visuaaliset opetusmenetelmät vaihtoehtona sanoille > Kuva

Kuva voi toimia opetuksessa sekä katseenvangitsijana että havainnollistajana. Kuvat eivät kuitenkaan saisi olla itsetarkoitus. Käytettävävien kuvien tehtävä pitää miettiä huolella. Jos kuvan avulla voidaan selkeyttää ja analysoida opittavaa asiaa, se on paikallaan. Katse voidaan "vangita" hyötykäyttöön valokuvaamalla tai videoimalla opittava työprosessi myöhempää analyysiä, palautetta ja oppimista varten. Kamera yhdistettynä draamaan antaa mahdollisuuden harjoitella niin sosiaalista tilannetta kuin analysoida ammatillista suoritusta. Audiovisuaalinen monen aistikanavan yhtaikainen käyttö saattaa joillekin oppijoille  olla enemmän haitaksi kuin hyödyksi. Äänen sulkeminen videosta voi auttaa oppijaa keskittymään itse suorituksen seurantaan ja parantaa visuaalis-kineettistä oppimista.
Korah

Korahin, Dathanin ja Abiramin kuokema. Gustav Dore, 1865
Korah, vanhoissa Raamatun käännöksissä Koorah tai Kora, on kahden Vanhan testamentin henkilön nimi. Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa Korah oli Esaun ja Oholibaman poika (1 Moos. 36:5), joka taisteli Israelia vastaan ja sai Jumalan vihan päälleen (Mal. 1:3). Toisessa Mooseksen kirjassa Korah oli Jisharin poika (2. Moos. 6:21), joka kapinoi Moosesta vastaan. Näiden ansiosta nimestä Korah on tullut konnamaisten hahmojen nimi. Psalmeista yksitoista on koorahilaisten sukujen virsiä.
Korah esiintyy myös neljännessä Mooseksen kirjassa, missä hän on Jisharin poika, joka oli Leevin pojan Kehatin poika (4. Moos. 16).
Korah mainitaan myös Koraanin 28. suurassa (28:76):
Totisesti. Koorah kuului Mooseksen kansaan, mutta hän nousi heitä vastaan. Ja Me olimme antanut hänelle niin paljon aarteita, että niiden avaimet olisivat painaneet maahan joukon voimakkaita miehiä. Hänen kansansa lausui hänelle: »Älä riemuitse, totisesti, Jumala ei rakasta niitä, jotka liiaksi rikkaudestaan riemuitsevat.
Kivi (romaani)

| Kivi |
| --- | --- |

Kirjailija:  Hannu Mäkelä
Kieli:  suomi
Genre:  elämäkertaromaani pastissi
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2010
Sivumäärä:  423
ISBN:  951-011-960-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kivi on Hannu Mäkelän vuonna 2010 ilmestynyt romaani.
Vastaanotto

Parnasson Tuomas Juntusen mukaan "Kivi on kiinnostava ja nautittavakin romaani". Teos jää kuitenkin hieman latteaksi. Mäkelän leikittelevä kirjoitusasu ei yllä Aleksis Kiven tasolle, vaikkakin tyylin persoonallisuus "kiehtoo ja viihdyttää lähes siinä missä Kiven oma teksti".
Aiheesta muualla

Kivi Kirjasampo.fi-palvelussa
Kokkokallion kalliomaalaus

| Kokkokallion kalliomaalaus> Sijainti |
| --- | --- |
 Kokkokallion kalliomaalaus
Koordinaatit:  62°52′53.3787″N, 30°41′44.9538″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Kaupunki:  Ilomantsi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kokkokallion kalliomaalaus sijaitsee Koitereella Alanteenlahdella Ilomantsissa Pohjois-Karjalassa. Maalaus on löydetty toisen kerran 1990-luvun lopulla.
Kallio ja sen sijainti

Maalaus sijaitsee Koitereella Alanteenlahdella Kokkokallossa vastapäätä Pennasenniemeä. Maalaus on Haapajoelle vievän reitin varrella.
Maalaus

Kalliossa erottuu heikosti kaksi mutkikasta pystyviivaa parin senttimetrin välein ja niiden alapuolella haaleaa punaväriä. Viivat on maalattu 1,5−2 senttimetrin paksuisella viivalla ja ne ovat 17 ja 20 cm pitkät. Noin 70 senttimetrin päässä on havaittu kämmenpainauma.
Keltaevätonnikala

| Keltaevätonnikala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Scombroidei
Heimo::  Makrillit Scombridae
Alaheimo::  Scombrinae
Tribus::  Tonnikalat Thunnini
Suku::  Aitotonnikalat Thunnus
Laji::  albacares
Kaksiosainen nimi
 Thunnus albacares  (Bonnaterre, 1788) 
Katso myös
   Keltaevätonnikala Wikispeciesissä   Keltaevätonnikala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltaevätonnikala (Thunnus albacares) on tonnikalalaji. Keltaevätonnikalat kasvavat suurimmillaan 9 vuoden ikään. Havaijilla keltaevätonnikala tunnetaan nimellä Ahi (Isosilmätonnikala tunnetaan samalla nimellä.)
Koko ja ulkonäkö

Suurimmat tavatut yksilöt olivat enimmillään 239 cm pitkä ja 200 kilon painoisia. Keltaevätonnikalan selkä on tumman metallinsininen, pää, kyljet ja kaula hopeanharmaita (kyljissä ja kaulassa on myös sinertäviä laikkuja sekä 20 pystysuoraa viivaa laikuissa), kylkievät ja pyrstöevä ovat tummanharmaita, ensimmäinen selkäevä ja rintaevät ovat vaaleankeltaisia sekä pitkä toinen selkäevä, peräevä ja eväkkeet ovat kirkkaan keltaisia, siitä nimi keltaevätonnikala.
Esiintyminen

Keltaevätonnikalaa tavataan trooppisissa (15–31 °C) vesissä Atlantissa, Intian valtameressä ja Tyynessä valtameressä. Keltaevätonnikalat liikkuvat parvissa joissa on usein myös muita samankokoisia kalalajeja (muita tonnikalalajeja ja hieman isompia kaloja). Parvissa voi olla jopa delfiinejä, pyöräisiä ja valashaita.
Ravinto

Keltaevätonnikalat syövät muita pienempiä kaloja, äyriäisiä ja kalmareita.
Kalastus

Keltaevä on suosittu urheilukalastuksen kohde. Kaupallisiin tarkoituksiin sitä pyydetään troolilla, pitkälläsiimalla ja nuotalla.
Keltaevätonnikala ruokana

Keltaevätonnikalan liha on korkealaatuista ja on erinomaista grillaukseen. Siitä tehdään erityisesti Japanissa sushia ja sashimia.
Aiheesta muualla

Hawaiji seafood buyers guide (Arkistoitu – Internet Archive)
Keltaevätonnikalasta tehty ruoka-annos.
Keskusyksikkö

Kotitietokoneen keskusyksikkö sisältä.
Keskusyksikkö  on tietokoneen laitteiston keskeinen osa, joka sisältää keskussuorittimen. Tietokoneessa voi olla useita suorittimia moniprosessoinnissa. Supertietokoneet voivat koostua useista laitekaapeista, jolloin laitteistossa ei ole vain yhtä keskusyksikköä.
Fujitsun valmistama emolevy SPARC64 VIIIfx suorittimilla.
Historia

Suurtietokoneissa tietokonejärjestelmään ovat kuuluneet keskusyksikön lisäksi ulkoiset massamuistilaitteet kuten reikäkorttilukija, näyttölaite, nauha-asema ja tulostin.
Alkuperäinen englanninkielinen nimitys engl. Central Processing Unit viittaa nykyisin yleensä vain tietokoneen suorittimeen.
Henkilökohtainen tietokone

Keskusyksikön muodostavat tietokoneen emolevy, suoritin, keskusmuisti, oheislaiteohjaimet ja liitännät oheislaitteille, kotelo, kiintolevy, virtalähde, CD-ROM- ja levykeasema. Ulkoapäin katsottuna näkee vain kotelon ja optisen aseman tai levykeaseman.
Emolevy

Emolevy on tietokoneen keskeinen piirilevy, johon tietokoneen muut osat kiinnitetään, ja jonka avulla muut osat kommunikoivat.
Osa näistä osista on juotettu emolevyyn kiinni, kun taas esimerkiksi virtajohdot, laajennuskortit, keskusmuistit ja suorittimet voidaan kiinnittää helposti käsin painamalla ne kiinni niille varattuihin paikkoihin. Niissä on tukena jokin lukitusmekanismi tai ruuvikiinnitys.
Emolevy saa tarvitsemansa käyttövirran virtalähteestä.
Suoritin

Suoritin (nykyään yleisesti prosessori) on tietokoneen osa, joka suorittaa tietokoneohjelman sisältämiä konekielisiä käskyjä. Se on tietokoneen keskeisimpiä osia. Mikäli suorittimen kaikki osat on pakattu yhdelle mikropiirille, kutsutaan sitä mikroprosessoriksi. Kaikki nykyiset suorittimet ovat mikroprosessoreja, mutta aiemmin suorittimet ovat voineet koostua useista diskreeteistä transistoreista tai elektroniputkista.
Näytönohjain

Näytönohjain on tietokoneen komponentti, joka huolehtii tekstin ja grafiikan piirtämisestä näytölle.
Vanhastaan näytönohjaimet ovat toimineet pelkkinä kuvapuskureina, jotka muuttavat näyttömuistiin tallennetun kuvan ajoitetuksi videosignaaliksi, mutta nykyaikaisissa näytönohjaimissa on lähes poikkeuksetta myös omia piirto- ja laskentaominaisuuksia, jotka suorittavat erilaisten kuvioiden piirto-operaatioita ja esimerkiksi 3D-vektorilaskentaa hyvin nopeasti.
Näytönohjaimen vaikutus tietokoneen nopeuteen pelikäytössä on keskeinen: näytönohjaimen vaihtaminen voi parantaa pelien ruudunpäivitysnopeutta jopa yli kolminkertaisesti, vaikka muut komponentit pysyisivät samoina.
Suoritin, ferriittirengasmuistia ja ulkoinen väyläliitäntä DEC PDP-8/I tietokoneen keskusyksikössä.
Kokonaislukujen tekijöihinjako

Matematiikassa kokonaislukujen tekijöihinjaolla tarkoitetaan hajotelmaa, missä annettu kakkosta suurempi kokonaisluku esitetään sen tekijöiden tulona. Jos kaikki kyseiset tekijät ovat alkutekijoitä, puhutaan luvun alkutekijähajotelmasta.  Tämä hajotelma on kullekin luvulle yksikäsitteinen tekijöiden järjestystä lukuun ottamatta ja alkutekijöiden löytämiseksi on kehitetty useita algoritmeja. Nykyiset salakirjoitusmenetelmät perustuvat siihen, että annettu kokonaisluku on vaikea jakaa alkutekijöihin. Toistaiseksi ei tiedetä, onko tekijöihinjaolle olemassa nopeaa algoritmia, eli voidaanko b bitin pituinen kokonaisluku jakaa alkutekijöihin aikavaativuusluokassa O(bn) jollakin kokonaisluvulla n.
Algoritmeja tekijöihin jakamiseen

Jokainen kokonaisluku voidaan jakaa alkutekijöihin käymällä läpi kaikki luvun neliöjuurta pienemmät alkuluvut ja katsomalla, onko luku jaollinen kyseisellä alkuluvulla. Tämä on kuitenkin varsin tehotonta. Toistaiseksi nopein tunnettu menetelmä alkulukuhajotelman löytämiseen on niin sanottu yleinen lukukuntaseula -menetelmä, joka jakaa b-bitin kokoisen luvun n alkutekijöihin ajassa
 O\left(\exp \left(\left({\begin{matrix}{\frac {64}{9}}\end{matrix}}b\right)^{1 \over 3}(\log b)^{2 \over 3}\right)\right). Jos kuitenkin joku onnistuu rakentamaan toimivan kvanttitietokoneen, voidaan tällä koneella jakaa luvut alkutekijöihin polynomiaalisessa ajassa Peter Shorin kehittämällä algoritmilla. Vuonna 2001 saatiin rakennettua seitsemällä kubitillä toimiva kvanttitietokone, joka jakoi luvun 15 onnistuneesti alkutekijöihin.
Toistaiseksi ei tiedetä, mihin aikavaativuusluokkaan tekijöihinjakamisongelma kuuluu. Se, onko annetulla luvulla n alkutekijää, joka on pienempi kuin M on nimeltään tekijöihinjaon päätösongelma. Sen tiedetään olevan sekä NP että co-NP. Tämä siksi, että voidaan tarkistaa kyllä- ja ei-vastaukset annetuille tekijäehdokkaille jos ne tiedetään alkuluvuiksi tai yhdistetyiksi luvuiksi. Tekijöihinjaon tiedetään olevan BQP Shorin algoritmin perusteella. Tekijöihinjaosta oletetaan, että se ei kuulu luokkiin P, NP-täydellinen eikä co-NP-täydellinen. Jos onnistutaan osoittamaan, että ongelma ei ole NP-täydellinen eikä co-NP-täydellinen, tulee samalla osoitettua, että NP = co-NP. Tulos olisi hämmästyttävä, joten nykyään uskotaankin, että tekijöihinjako ei kuulu näihin luokkiin. Monet ovat yrittäneet tuloksetta löytää polynomiaalista algoritmia tekijöihinjaolle, joten epäillään, että tekijöihinjako ei ole P-ongelma.
Sen sijaan annetun luvun toteaminen yhdistetyksi luvuksi on helpompaa kuin sen tekijöiden etsiminen. Tämä ongelma voidaan ratkaista polynomiaalisessa ajassa AKS alkulukutestin avulla. On myös kehitetty monia probabilistisiä testejä luvun alkuluvuksi osoittamiseen. Monet näistä ovat nopeita, mutta ne eivät anna täydellistä varmuutta sille, onko annettu luku alkuluku. Alkulukutestauksen helppous on tärkeä osa RSA-algoritmia, jossa on välttämätöntä löytää suuria alkulukuja.