stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Moulin Rouge!
Maininnat

Palkinnot:
Golden Globe parhaasta elokuvasta, joka on komedia tai musikaali
Golden Globe parhaalle naisnäyttelijälle komediasta tai musikaalista (Nicole Kidman)
Parhaan lavastuksen Oscar-palkinto (Catherine Martin & Brigitte Broch)
Parhaan puvustuksen Oscar-palkinto (Catherine Martin & Angus Strathie)
Golden Globe parhaasta alkuperäisestä musiikista elokuvassa (Craig Armstrong)
Producer's Guild of American palkinto parhaalle elokuvalle
National Board of Reviewn palkinto parhaalle elokuvalle
Ehdokkuudet:
Parhaan elokuvan Oscar-palkinto
Parhaan naispääosan Oscar-palkinto (Nicole Kidman)
Parhaan kuvauksen Oscar-palkinto (Donald McAlpine)
Parhaan leikkauksen Oscar-palkinto (Jill Bilcock)
Parhaan maskeerauksen Oscar-palkinto (Maurizio Silvi & Aldo Signoretti)
Parhaan äänityksen Oscar-palkinto (Andy Nelson, Anna Behlmer, Roger Savage, Guntis Sics)
Golden Globe parhaalle ohjaajalle (Baz Luhrmann)
Golden Globe parhaalle miespääosalle komediassa tai musikaalissa (Ewan McGregor)
Golden Globe parhaalle alkuperäiselle laululle (David Baerwald - "Come What May")
Grammy-palkinto parhaasta soundtrackista
Aiheesta muualla

Moulin Rouge! virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Moulin Rouge LIVE! virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Craig Armstrong (Moulin Rougen säveltäjä ja sovittaja) (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Baz Luhrmannin ohjaamat elokuvat
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
1990-luku: Strictly Ballroom – kielletyt askeleet (1992) · William Shakespearen Romeo ja Julia (1996)
2000-luku: Moulin Rouge! (2001) · Australia (2008)
2010-luku: The Great Gatsby – Kultahattu (2013)
2020-luku: Elvis (2022)
Oikea Moulin Rouge Ranskassa.
Soundtrack
Erik Mongrain

| Erik Mongrain |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. huhtikuuta 1980 (ikä 44) Montreal, Kanada
Ammatti:  säveltäjä, kitaristi
Muusikko
Aktiivisena:  2001–
Tyylilajit:  jazz, new wave, new age
Soittimet:  kitara
Levy-yhtiöt:  Prophase Music
Aiheesta muualla
www.erikmongrain.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Erik Mongrain (s. 12. huhtikuuta 1980 Montreal, Kanada) on kanadalainen säveltäjä ja kitaristi, joka tunnetaan parhaiten ainutlaatuisesta akustisen kitaran kahden käden näppäilytyylistään.
Diskografia

Equilibrium (2008)
Fates (2007)
Un paradis quelque part (2005)
Les pourris de talent (2005)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erik Mongrain Wikimedia Commonsissa
Erik Mongrainin kotisivut
MeeGo

| MeeGo |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Nokia ja Intel
Tuoteperhe:  Linux
Toiminnallinen tila:  Ei enää tuettu
Lähdekoodimalli:  Suurimmaksi osaksi avointa lähdekoodia
Lisenssi:  GNU General Public License, versio 2.0 tai myöhempi
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
MeeGo 1.1.
MeeGo oli Nokian ja Intelin osin kehitysvaiheeseen jäänyt Linux-pohjainen mobiililaitteiden käyttöjärjestelmä ja ohjelmistoalusta. MeeGo luotiin yhdistämällä Nokian Maemo-alusta ja Intelin kehittämä Moblin. Se tarjoaa tuen sekä ARM- että x86-arkkitehtuureille. MeeGon ensimmäinen versio oli tarkoitus julkaista vuoden 2010 toisella vuosineljänneksellä.
Nokia ja Intel ilmoittivat hankkeesta Mobile World Congressissa helmikuussa 2010. MeeGoa hallinnoi Linux Foundation.
MeeGon oli tarkoitus toimia Nokian älypuhelinten tulevana käyttöjärjestelmänä, mutta 11. helmikuuta 2011 toimitusjohtaja Stephen Elop ilmoitti Nokian tulevien älypuhelinten perustuvan Microsoftin Windows Phone 7 -alustaan. Tämän seurauksena hanke lopetettiin.
Nokian hylättyä projektin se on jatkunut muissa muodoissa. Tizen-hanke on Intelin uusi projekti yhdessä Samsungin kanssa ja Mer-projekti on Meegoa jatkava  yhteisöprojekti.
Julkaistut laitteet

MeeGoon perustuvia laitteita on tullut markkinoille muutamia, muiden muassa Nokia N9, Asuksen EEE PC X101 sekä Lenovon IdeaPad S100.
Perintö

Syyskuun 2011 lopulla Intel ilmoitti aloittavansa uuden Tizen-mobiilialustan kehittämisen. Yhtenä yhteistyökumppanina on Nokian kilpailija Samsung. Samalla MeeGo-yhteisö kannustaa vanhoja MeeGo-kehittäjiä siirtymään Tizenin pariin.
Meego-hankkeen yhteisöllisenä jatkumona on Mer-projekti.
Heinäkuussa 2012 suomalainen Jolla ilmoitti jatkavansa MeeGoa siitä, mihin Nokian N9 puhelin jäi. Jollan käyttöjärjestelmä on nimeltään Sailfish OS ja se pohjaa Mer-käyttöjärjestelmään. Jolla Mobilen johdossa on Nokia N9 -puhelimen kehittäjiä ja suunnittelijoita, jotka ovat lopettaneet Nokialla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
MeeGo.com
Kurri, Sampsa: Nokia MeeGon tarina Muropaketti.  10.10.2012. Arkistoitu 13.10.2012. Viitattu 10.10.2012.
Nokian alustat
| --- | --- |
Käyttöjärjestelmät:   Maemo  MeeGo  Nokia Asha Platform  Nokia X Platform  Smart Feature OS  Symbian 
Ohjelmistokehykset:   Series 30  Series 30+  Series 40  Series 60 (N-Gage)  Series 80  Series 90 
Muita artikkeleita:   Accredited Symbian Developer  Carbide.c++  Qt  Symbian Foundation
Ernie Bushmiller

Ernest (Ernie) Paul Bushmiller (23. elokuuta 1905 New York – 15. elokuuta 1982 Stamford, Connecticut) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka piirsi vuodesta 1925 alkaen strippisarjakuvaa Ulla (Nancy, alun perin Fritzi Ritz).
New Yorkin Bronxista kotoisin ollut Bushmiller työskenteli koulun jälkeen apulaisena New York World -lehdessä ja suoritti kursseja National Academy of Designissa. Vuonna 1925 hän alkoi piirtää sarjakuvaa Fritzi Ritz, jonka Larry Whittington oli aloittanut kolme vuotta aiemmin, mutta siirtynyt sittemmin toiseen lehteen. Viehättävästä sankarittaresta kertonut sarja lisäsi suosiotaan Bushmillerin kaudella. Vuonna 1933 Bushmiller lisäsi sarjaan uuden hahmon, Fritzi Ritzin siskontyttären Ullan (Nancy), joka kohosi muutamassa vuodessa uudeksi päähenkilöksi. Ullan ystävä Pelle (Sluggo) ilmaantui sarjaan vuonna 1938, jolloin myös sarjan nimeksi muutettiin Nancy. Bushmiller teki Ullasta yksinkertaisen vitsisarjan, jonka huumori oli usein visuaalista ja piirrostyyli taloudellisen yksinkertaista.
Bushmiller palkittiin National Cartoonists Societyn Reuben-palkinnolla vuonna 1976. Hän jatkoi Ullan piirtämistä 1970-luvun lopulle saakka, jolloin joutui etenevän Parkinsonin taudin vuoksi luovuttamaan piirtämisen Will Johnsonille ja Al Plastinolle. Bushmiller kuitenkin valvoi sarjan tekemistä kuolemaansa asti. Sarjalla on myöhemmin ollut useita piirtäjiä, ja se ilmestyy edelleen.
Vaikka huumorinsa tason suhteen Ullaa ei ole pidetty tavanomaisesta poikkeavana sarjakuvana, Bushmiller on saavuttanut maineen ”esimerkillisenä” sarjakuvantekijänä, joka edusti taloudellista piirrostyyliä ja kerrontatapaa puhtaimmillaan. On sanottu, että hänen stripeissään ei ole yhtään ylimääräistä viivaa ja jokainen visuaalinen elementti palvelee jollain tavalla vitsiä. Muun muassa sarjakuvataiteilija Art Spiegelman on analysoinut Bushmillerin tapaa piirtää monesti strippien taustalle kolmen kiven kasoja: kaksi kiveä olisi ”kivipari”, joten kolme on pienin määrä, jolla voidaan ilmaista paikalla olevan kiviä kiinnittämättä niihin epäoleellista huomiota; neljäkin toimisi, mutta Bushmiller ei olisi piirtänyt ylimääräistä kiveä, koska sitä ei tarvittu. Myös Scott McCloud on julistautunut Bushmiller-faniksi.
Ernholm

Ernholm
| --- | --- |
Sijainti:  60°10′59″N, 21°55′59″E , Nauvo, Parainen Länsi-Suomen lääni, Varsinais-Suomen maakunta Suomi
Vesialue:  Turunmaan saaristo, Saaristomeri, Itämeri
Pinta-ala:  2,3 km2 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ernholm on saari Nauvon kunta-alueella, Paraisilla. Saari kuuluu siten Saaristomerellä sijaitsevaan Turunmaan saaristoon. Saari sijaitsee noin 2 km kaakkoon Nauvon kirkolta. Saaren pinta-ala on 2.28 neliökilometriä.
Friendship Highway

Kilometripylväs tien varrella.
Friendship Highway (suom. Ystävyyden valtatie; kiin. 中尼公路, Zhōngní Gōnglù, 'Kiina–Nepal-tie') on Tiibetin tasangolla kulkevan tien nimi. Tie kulkee Tiibetin pääkaupungin Lhasan ja Nepalin pääkaupungin Katmandun välillä. Tiellä on useita nähtävyyksiä ja vaihtelevaa vuoristomaisemaa, ja se on matkailijoiden suosiossa. Reitin varrella sijaitsevat muun muassa Tingrin kaupunki ja sen lähellä oleva Mount Everest -vuori.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Friendship Highway Wikimedia Commonsissa
Ruotsin jääkiekkomaajoukkue
Historia > Ennen 2000-lukua

Ruotsin ensimmäisiin maailmanmestaruuksiin ovat vaikuttaneet varsin paljon poliittiset suhdanteet. Esimerkiksi toisen kultamitalinsa maa saavutti vuoden 1957 kisoista, joista puuttuivat Unkarin kansannousun vuoksi sekä Kanada että Yhdysvallat. Kun Ruotsi saavutti kolmannen mestaruutensa vuonna 1962 Colorado Springsissä, Neuvostoliitto ja Tšekkoslovakia eivät ottaneet kisoihin osaa. Maat protestoivat sitä, että Yhdysvaltain hallitus ei myöntänyt DDR:lle viisumeita. Toisaalta vuoden 1957 kisoissa Ruotsi voitti tuoreen olympiavoittajan Neuvostoliiton ja vuonna 1962 hallitsevan maailmanmestarin Kanadan. Vuoden 1987 mestaruuden Ruotsi saavutti kisoista, joissa olivat mukana kaikki merkittävät maajoukkueet.
Historia > 2000-luvun ensimmäiset vuosikymmenet

Helmi­kuussa 2006 Ruotsi voitti Suomen olympialaisten loppu­ottelussa maalein 3–2, minkä lisäksi Ruotsin maajoukkue saavutti ensimmäisenä maana samana vuonna myös maailman­mestaruuden. Kun olympiakulta ja maailmanmestaruus on ratkottu samassa turnauksessa, sen oli samana vuonna onnistuneet voittamaan aikaisemmin myös Iso-Britannia vuonna 1936 ja Neuvostoliitto vuosina 1956, 1964 ja 1968. Kun Ruotsi ylsi saavutukseen vuonna 2006 vuoden 1994 olympia­kullan uusivat muun muassa Peter Forsberg sekä veljekset Jörgen ja Kenny Jönsson.
Vuodesta 2016 alkaen Ruotsin jää­kiekko­maa­joukkuetta valmensi Rikard Grönborg. Häntä seurasi tehtävässä Johan Garpenlöv.
Historia > 2020-luvulla

Latvian maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2021 Ruotsin maajoukkue jäi ensimmäistä kertaa ulos maailman­mestaruus­kilpailujen pudotus­peleistä. Maailmanmestaruuskilpailuissa pudotuspelejä on pelattu vuoden 1992 Tšekin maailmanmestaruuskilpailuista lähtien, ja Ruotsi on yltänyt useasti mitaleillekin. Prahan maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1985, jolloin pelattiin vielä neljän joukkueen mitali­sarjaa, Ruotsi sijoittui kuudenneksi, eikä se näin ollen päässyt mukaan mitali­sarjaan. Tätä heikommin joukkue on sijoittunut vain vuoden 1937 maailmanmestaruuskilpailuissa jäädessään kymmenenneksi.
Vuonna 2021 joukkue putosi maailmanrankingissa 7. sijalle. Se oli Ruotsin kaikkien aikojen huonoin sijoitus. Ennen vuotta 2021 Ruotsi ei ollut myöskään koskaan pudonnut rankingissa kolmea sijaa edellisestä vuodesta.
Garpenlövin jälkeen kaudesta 2022–2023 alkaen maajoukkueen valmentajaksi tuli Sam Hallam. Hänen sopimuksensa on nelivuotinen.
Sijoitukset > Olympialaiset

| --- | --- |
 1920 – 4. sija  1924 – 4. sija  1928 – Hopea  1932 – ei osallistunut  1936 – 5. sija  1948 – 4. sija  1952 – Pronssi  1956 – 4. sija  1960 – 5. sija  1964 – Hopea  1968 – 4. sija  1972 – 4. sija  1976 – ei osallistunut :  1980 – Pronssi  1984 – Pronssi  1988 – Pronssi  1992 – 5. sija  1994 – Kulta  1998 – 5. sija  2002 – 5. sija (joukkue)  2006 – Kulta (joukkue)  2010 – 5. sija  2014 – Hopea  2018 – 5. sija  2022 – 4. sija
Sijoitukset > Kanada-cup/Maailmancup

1976 – 4. sija
1981 – 5. sija
1984 – Hävisi loppuottelussa
1987 – Hävisi välierässä
1991 – Hävisi välierässä
1996 – Hävisi välierässä
2004 – Hävisi puolivälierässä
2016 – Hävisi välierässä
Sijoitukset > Maailmanmestaruuskilpailut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1930 – Ei osallistunut  1931 – 6. sija  1933 – Ei osallistunut  1934 – Ei osallistunut  1935 – 5. sija  1937 – 10. sija  1938 – 5. sija  1939 – Ei osallistunut  1947 – Hopeaa  1949 – 4. sija  1950 – 5. sija  1951 – Hopeaa  1953 – Kultaa  1954 – Pronssia  1955 – 5. sija  1957 – Kultaa  1958 – Pronssia  1959 – 5. sija  1961 – 4. sija  1962 – Kultaa  1963 – Hopeaa  1965 – Pronssia  1966 – 4. sija  1967 – Hopeaa  1969 – Hopeaa  |  1970 – Hopeaa  1971 – Pronssia  1972 – Pronssia  1973 – Hopeaa  1974 – Pronssia  1975 – Pronssia  1976 – Pronssia  1977 – Hopeaa  1978 – 4. sija  1979 – Pronssia  1981 – Hopeaa  1982 – 4. sija  1983 – 4. sija  1985 – 6. sija  1986 – Hopeaa  1987 – Kultaa  1989 – 4. sija  1990 – Hopeaa  1991 – Kultaa  1992 – Kultaa  1993 – Hopeaa  1994 – Pronssia  1995 – Hopeaa  1996 – 6. sija  1997 – Hopeaa  |  1998 – Kultaa  1999 – Pronssia  2000 – 7. sija  2001 – Pronssia  2002 – Pronssia  2003 – Hopeaa  2004 – Hopeaa  2005 – 4. sija  2006 – Kultaa  2007 – 4. sija  2008 – 4. sija  2009 – Pronssia  2010 – Pronssia  2011 – Hopeaa  2012 – 6. sija  2013 – Kultaa  2014 – Pronssia  2015 – 5. sija  2016 – 6. sija  2017 – Kultaa  2018 – Kultaa  2019 – 5. sija  2021 – 9. sija  2022 – 6. sija  2023 – 6. sija  2024 – Pronssia  |
*Vuodet, jolloin Ruotsi on ollut kisaisäntänä, on lihavoitu.
Sijoitukset > Jääkiekon maailmanrankingissa

2003 – 2.
2004 – 2.
2005 – 2.
2006 – 1.
2007 – 1.
2008 – 3.
2009 – 3.
2010 – 3.
2011 – 3.
2012 – 4.
2013 – 1.
2014 – 1.
2015 – 3.
2016 – 5.
2017 – 3.
2018 – 2.
2019 – 4.
2020 – 4.
2021 – 7.
2022, helmikuu – 5.
2023 – 6.
2024 – 7.
IIHF Hall of Fameen valitut pelaajat

| --- | --- |
 Sven Bergqvist (valittu 1999)  Lars Björn (1998)  Peter Forsberg (2013)  Bengt-Åke Gustafsson (2003)  Anders Hedberg (1997)  Leif Holmqvist (1999)  Tomas Jonsson (2000)  Nicklas Lidström (2014)  Håkan Loob (1998)  Tord Lundström (2011) :  Kent Nilsson (2006)  Nisse Nilsson (2002)  Mats Näslund (2005)  Ronald Pettersson (2004)  Thomas Rundqvist (2007)  Börje Salming (1998)  Ulf Sterner (2001)  Roland Stoltz (1999)  Mats Sundin (2013)  Sven Tumba (1997)
Kokoonpanoja

Olympialaiset 1980
Kanada-cup 1981
Kanada-cup 1987
Olympialaiset 1988
Kanada-cup 1991
Olympialaiset 1992
Olympialaiset 1994
MM-kisat 1995
Olympialaiset 1998
Olympialaiset 2002
World Cup 2004
Olympialaiset 2006
MM-kisat 2008
MM-kisat 2009
MM-kisat 2010
MM-kisat 2011
Olympialaiset 2010
MM-kisat 2012
MM-kisat 2013
MM-kisat 2014
MM-kisat 2017
Aiheesta muualla

Ruotsi nationalteamsoficehockeyssä (englanniksi)
Miesten jääkiekon maailmanmestarit
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1920  Kanada | 1924  Kanada | 1928  Kanada | 1930  Kanada | 1931  Kanada | 1932  Kanada | 1933  Yhdysvallat | 1934  Kanada |
| 1935  Kanada | 1936  Iso-Britannia | 1937  Kanada | 1938  Kanada | 1939  Kanada | 1947  Tšekkoslovakia | 1948  Kanada | 1949  Tšekkoslovakia |
| 1950  Kanada | 1951  Kanada | 1952  Kanada | 1953  Ruotsi | 1954  Neuvostoliitto | 1955  Kanada | 1956  Neuvostoliitto | 1957  Ruotsi |
| 1958  Kanada | 1959  Kanada | 1960  Yhdysvallat | 1961  Kanada | 1962  Ruotsi | 1963  Neuvostoliitto | 1964  Neuvostoliitto | 1965  Neuvostoliitto |
| 1966  Neuvostoliitto | 1967  Neuvostoliitto | 1968  Neuvostoliitto | 1969  Neuvostoliitto | 1970  Neuvostoliitto | 1971  Neuvostoliitto | 1972  Tšekkoslovakia | 1973  Neuvostoliitto |
| 1974  Neuvostoliitto | 1975  Neuvostoliitto | 1976  Tšekkoslovakia | 1977  Tšekkoslovakia | 1978  Neuvostoliitto | 1979  Neuvostoliitto | 1981  Neuvostoliitto | 1982  Neuvostoliitto |
| 1983  Neuvostoliitto | 1985  Tšekkoslovakia | 1986  Neuvostoliitto | 1987  Ruotsi | 1989  Neuvostoliitto | 1990  Neuvostoliitto | 1991  Ruotsi | 1992  Ruotsi |
| 1993  Venäjä | 1994  Kanada | 1995  Suomi | 1996  Tšekki | 1997  Kanada | 1998  Ruotsi | 1999  Tšekki | 2000  Tšekki |
| 2001  Tšekki | 2002  Slovakia | 2003  Kanada | 2004  Kanada | 2005  Tšekki | 2006  Ruotsi | 2007  Kanada | 2008  Venäjä |
| 2009  Venäjä | 2010  Tšekki | 2011  Suomi | 2012  Venäjä | 2013  Ruotsi | 2014  Venäjä | 2015  Kanada | 2016  Kanada |
| 2017  Ruotsi | 2018  Ruotsi | 2019  Suomi | 2021  Kanada | 2022  Suomi | 2023  Kanada | 2024  Tšekki |  |
Jääkiekon olympiavoittajat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1920  Kanada | 1924  Kanada | 1928  Kanada | 1932  Kanada | 1936  Iso-Britannia | 1948  Kanada |
| 1952  Kanada | 1956  Neuvostoliitto | 1960  Yhdysvallat | 1964  Neuvostoliitto | 1968  Neuvostoliitto | 1972  Neuvostoliitto |
| 1976  Neuvostoliitto | 1980  Yhdysvallat | 1984  Neuvostoliitto | 1988  Neuvostoliitto | 1992  IVY | 1994  Ruotsi |
| 1998  Tšekki | 2002  Kanada | 2006  Ruotsi | 2010  Kanada | 2014  Kanada | 2018  Venäläiset olympiaurheilijat |
2022  Suomi: 
Latvia hyökkää Ruotsin maalille vuoden 2005 maailmanmestaruuskilpailuissa, Kenny Jönsson ja Thomas Rhodin puolustavat.
M/S Allure of the Seas

| Allure of the Seas |
| --- | --- |
 Allure of the Seas
Tyyppi:  Risteilyalus
Lippuvaltio:   Bahama
Kotipaikka:  Nassau
IMO-numero:  9383948
MMSI-numero:  311020700
Tunnuskirjaimet:  C6XS8
Omistaja:  Royal Caribbean International
Rakennustelakka:  STX Finland Cruise Oy, Pernon telakka, Turku, Suomi
Rakennusnumero:  1364
Hinta:  yli 900 milj. euroa
Tilattu:  31. maaliskuuta 2007
Kölinlasku:  31. maaliskuuta 2008
Vesillelasku:  20. marraskuuta 2009
Luovutettu:  28. lokakuuta 2010
Tekniset tiedot
Kansien määrä:  16
Pituus:  360,01 m
Leveys:  47,00 m
Korkeus:  64,9 m
Syväys:  9,30 m
Bruttovetoisuus (GT):  225 282
Koneisto:  3 × Wärtsilä 12V46 3 × Wärtsilä 16V46
Koneteho:  97 000 kW
Nopeus:  20,0 kn
Hyttipaikkoja:  6 400
Matkustajia:  5 400
Miehistö:  2 394
Sisaralukset:  M/S Oasis of the Seas ja M/S Harmony of the Seas
Lähteet:  
M/S Allure of the Seas on STX Europen Turun telakan vuonna 2010 valmistama Royal Caribbean International -varustamon Oasis-luokan risteilyalus. Se oli yhdessä sisaraluksensa Oasis of the Seasin kanssa maailman suurin risteilyalus, kunnes sen uusin sisaralus, Harmony of the Seas, valmistui.
Rakentaminen

Yli 900 miljoonaa euroa maksanut risteilyalus tilattiin STX Finland Cruise osakeyhtiöltä Turusta 31. maaliskuuta 2007. Sen köli laskettiin 31. maaliskuuta 2008 telakkanumerolla 1364 ja alus laskettiin vesille 20. marraskuuta 2009. Se aloitti koeajot 13. syyskuuta 2010 ja alus luovutettiin 28. lokakuuta yhdysvaltalaiselle Allure of The Seas Inc:lle, joka liputti aluksen Bahamaan kotisatamanaan Nassau. Aluksen operoinnista vastaa Royal Caribbean Cruise Limited.
Sisaraluksestaan poiketen Allure of the Seas'ssa oli uutena muun muassa 3D-elokuvateatteri, brasilialainen pihviravintola, Starbucks ja nakkisämpylä-ulkoilmaravintola.
Nykyään myös Oasis of the Seasilla on kyseiset palvelut.
Liikennöintihistoria

Alus lähti Turun telakalta 29. lokakuuta 2010 Yhdysvaltoihin. Alus varustettiin laskettavilla savuhormeilla, jotta siltojen alittaminen olisi mahdollista. Se alitti Ison Beltin sillan 30. lokakuuta, mistä se selvisi helposti vuoroveden ja aluksen liikkeen aiheuttaman painuman avulla. Se saapui 11. marraskuuta Port Evergladesiin, jossa sitä oli tuhatpäinen joukko ihailijoita vastaanottamassa. Alus kastettiin virallisesti 28. marraskuuta, jolloin sen kummina oli prinsessa Fiona elokuvasta Shrek.
Liikennöintihistoria > Onnettomuuksia

Alukselta putosi 3. helmikuuta 2012 Fort Lauderdalesta Meksikon Cozumeliin tehdyllä risteilyllä mereen 30-vuotias brittimies. Aluksen ollessa 20. huhtikuuta 2012 St. Maartenin ja Fort Lauderdalen välillä syttyi konehuoneessa tulipalo, joka kuitenkin saatiin nopeasti sammumaan. Alus kykeni jatkamaan omin konein Fort Lauderdaleen.
M/S Allure of the Seasin sisätiloja.
Aluksen yhteen pelastusveneeseen mahtuu 370 matkustajaa.
Ulkokannella on pieni vesipuisto.
Alus rakenteilla Pernon telakalla.
Iso kattokruunu yhdessä aluksen ravintoloista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M/S Allure of the Seas Wikimedia Commonsissa
Allure of the Seas press kit  05/13/2010. Royal Caribbean International.[vanhentunut linkki]
Royal Caribbean Internationalin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Allure of the Seas (Arkistoitu – Internet Archive) Royal Caribbean International
STX Europen kotisivu (englanniksi)
Royalcaribbean.com
M/S Allure of the Seas -laivan Google Street view esittely
Royal Caribbean International -varustamon laivasto
| Käytössä olevat risteilyalukset |
| --- | --- |
Sovereign-luokka:  Majesty of the Seas
Vision-luokka:  Legend of the Seas · Splendour of the Seas · Grandeur of the Seas · Rhapsody of the Seas · Enchantment of the Seas · Vision of the Seas
Voyager-luokka:  Voyager of the Seas · Explorer of the Seas · Adventure of the Seas · Navigator of the Seas · Mariner of the Seas
Radiance-luokka:  Radiance of the Seas · Brilliance of the Seas · Serenade of the Seas · Jewel of the Seas
Freedom-luokka:  Freedom of the Seas · Liberty of the Seas · Independence of the Seas
Oasis-luokka:  Oasis of the Seas · Allure of the Seas · Harmony of the Seas · Symphony of the Seas · Wonder of the Seas
Quantum-luokka:  Quantum of the Seas · Anthem of the Seas
| Entiset laivat |
| --- | --- |
Moottorialukset:  Song of Norway (nyk. Ocean Pearl) · Nordic Prince (nyk. Aquamarine) · Sun Viking (nyk. Long Jie) · Song of America · Viking Serenade (nyk. Island Escape) · Empress of the Seas (nyk. Empress)
Sovereign-luokka:  Sovereign of the Seas · Monarch of the Seas
Frieren

Sōsō no Furīren (jap. 葬送のフリーレン, engl. Frieren: Beyond Journey's End) on japanilainen sarjakuva, jota kirjoittaa Kanehito Yamada ja piirtää Tsukasa Abe. Sarja on ilmestynyt Shogakukanin julkaisemassa Shūkan Shōnen Sunday -lehdessä huhtikuusta 2020
ja siitä on koottu 12 albumia (joulukuuhun 2023 mennessä).
Sarjaan perustuva anime alkoi syyskuussa 2023.
Tarina

Sarja on shōnen, eli nuorille pojille suunnattu ja Tolkien-tyyliseen fantasiamaailmaan sijoittuva.
Haltiamaagi Frieren ja hänen seikkailijatoverinsa, joihin kuuluivat ihmissoturi Himmel, kääpiösoturi Eisen ja ihmispappi Heiter, löivät Demonikuninkaan ja toivat rauhan maailmaan. Vuosikymmenten jälkeen Frieren palaa tapaamaan vanhaa seikkailutoveriaan, mutta huomaa, etteivät muut rodut ole läheskään yhtä pitkäikäisiä kuin haltijat. Frieren ottaa mukaansa oppilaansa Fernin ja he suuntaavat pohjoiseen etsimään maata, jossa sankarien sielujen sanotaan lepäävän, mikä sattui olemaan myös Demonikuninkaan linnan sijainti.
Fra Diavolo

Fra Diavolo on:
Fra Diavolo, napolilainen sissijohtaja, oikealta nimeltään Michele Pezza
Fra Diavolo, ooppera
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Fra Diavolo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Erik Munsterhjelm

Erik Munsterhjelm (28. maaliskuuta 1905 Lohja – 26. maaliskuuta 1992 Brantford, Ontario) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Erik Munsterhjelmin vanhemmat olivat taidemaalarit Ali Munsterhjelm ja Alma Viriä Olivia Dahlberg.
Munsterhjelm kävi oppikoulua ja vuoden verran Kadettikoulua. Hän lähti sitten 1928 Kanadaan turkismetsästäjäksi ja kullankaivajaksi kahdeksan vuoden ajaksi. Palattuaan Suomeen Munsterhjelm osallistui talvi- ja jatkosotaan. Hän palasi Kanadaan 1947 ja ryhtyi siellä liikemieheksi.
Munsterhjelm kirjoitti 1940-luvulla eränkäyntikokemuksistaan useita kirjoja.