stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cicero (lehti)

Cicero -lehden logo.
Cicero on saksalainen aikakauskirja, jonka aihepiirinä on politiikka. Lehti ilmestyy kerran kuussa Berliinissä, ja sitä julkaisee sveitsiläinen Ringier Publishing. Lehden päätoimittaja on Michael Naumann. Lehden levikki on  80 000.
Lehden perustaneen toimittaja Wolfram Weimerin esikuvina olivat The New Yorker ja The Atlantic Monthly. Vaikka poliittiset lehdet eivät uutismakasiini Focuksen perustamisen jälkeen ole kestäneet Saksan aikakauslehtimarkkinoilla ja yritys TransAtlantikin perustamiseksi 1980-luvulla jo kerran epäonnistui, Ciceron levikki on tavoittanut 80 000 kappaleen rajan. Lehden nimi viittaa roomalaiseen kirjailijaan Marcus Tullius Ciceroon.
Lehden yleinen poliittinen linja on konservatiivinen, mihin sisältyy perinteinen talousliberalismi. Sananvuoron saavat usein ympäristöskeptikot ja "islamkriitikot". Lehden kirjoittajat ovat usein nimekkäitä vaikuttajia. Se käsittelee usein naisen asemaa ja provosoi keskustelua, kuten julkaistessaan unkarilaisen kirjailijan Péter Nádasin Berliinin Holocaust-muistomerkkiä koskevan arvostelun.
Lehden perustaja Wolfram Weimer työskenteli sen päätoimittajana tammikuun 2010 loppuun, minkä jälkeen päätoimittajajaksi tuli Zeitin toimittaja Michael Naumann. Weimer on siirtynyt 1. maaliskuuta alkaen Focus-lehden kehityspäälliköksi, ja syyskuussa 2010 hänestä tulee sen päätoimittaja.
Lehden toimitustilat joutuivat tarkastuksen kohteeksi vuonna 2005. Syynä oli lehdessä julkaistu artikkeli jordanialaisesta terroristista Abu Mus’ab al-Zarqawista. Artikkelissa oli siteerattu liittotasavallan poliisin luottamuksellista aineistoa. Saksan lehdistössä tapaus tunnetaan nimellä Cicero-Affäre.
Aiheesta muualla

Ciceron verkkosivusto
Chidori (1901)

| Chidori |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Chantiers et Ateliers Augustin Normand, Le Havre
Laskettu vesille:  1901
Palveluskäyttöön:  9. huhtikuuta 1901
Poistui palveluskäytöstä:  1. huhtikuuta 1919
Tekniset tiedot
Uppouma:  152 t
Pituus:  45 m
Leveys:  4,9 m
Syväys:  1,5 m
Koneteho:  4 200 ihp
Nopeus:  30 solmua
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykki 2 × 2,5 naulan -tykkiä 3 × 360 mm torpedoputkea
Chidori oli keisarillisen Japanin laivaston 1901 valmistunut Hayabusa-luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuoden 1896 hankintoja Ranskasta Le Havresta Chantiers et Ateliers Augustin Normandilta. Alus laskettiin vesille 1901 ja valmistui 4. huhtikuuta.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1919.
Berkelium

Berkelium on keinotekoinen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Bk (lat. berkelium) ja järjestysluku 97. Berkelium on erittäin radioaktiivinen aktinoideihin kuuluva transuraaninen alkuaine. Se on pehmeää, vaaleaa tai harmahtavaa metallia. Sitä ei esiinny luonnossa. Berkelium oli viides löydetty transuraani neptuniumin, plutoniumin, curiumin ja amerikiumin jälkeen.
Berkelium on saanut nimensä kalifornialaisen Berkeleyn kaupungin mukaan. Glenn T. Seaborg, Stanley G. Thompson ja Albert Ghiorso valmistivat berkeliumia ensimmäisen kerran joulukuussa 1949 Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä. Löytö tehtiin pommittamalla amerikiumia alfahiukkasilla. Löytämistä seuranneiden 65 vuoden aikana berkeliumia syntetisoitiin vain alle yhden gramman verran.
Alkuaineen pysyvin isotooppi on 247Bk, jonka puoliintumisaika on 1 380 vuotta. Se on kuitenkin harvinaista. Mitattavia määriä berkeliumia on valmistettu isotooppina 249Bk (puoliintumisaika 330 päivää), mikä on tehnyt mahdolliseksi sen joidenkin ominaisuuksien määrittelyn. Toiseksi tärkeintä isotooppia 247Bk valmistetaan säteilyttämällä curiumin isotooppia 244Cm korkea-energisillä alfahiukkasilla.
Fysikaaliset ominaisuudet

Berkeliumilla on ainakin kolme allotrooppista muotoa, joista α-Bk ja β-Bk ovat tavallisemmat ja joista α-Bk on vakain huoneenlämpötilassa. Sen alkeiskoppi on heksagonaalinen tiivispakkaus (dhcp, avaruusryhmä P63/mmc, hilavakiot a = 341 pm ja c = 1 107 pm), joka on samanlainen kuin α-curiumilla ja α-lantaanilla. Paineen kasvaessa 8 gigapascalin yli, edelleen huoneenlämpötilassa, α-Bk muuttuu β-Bk-muodoksi. Tällä on pintakeskinen kuutiollinen symmetria (fcc, avaruusryhmä Fm3m ja hilavakio a = 499 pm). Jos berkeliumia kompressoidaan yli 22 GPa paineeseen (32 GPa joissain raporteissa), se muuttuu ortorombiseksi γ-berkeliumiksi, joka muistuttaa rakenteeltaan α-uraania. Berkeliumin kimmomoduuli tämän muutospaineen 22 GPa alapuolella on noin 30 GPa, mutta normaalipaineessa α-Bk-muodolle on raportoitu kimmomoduuliksi 52 GPa.
Berkeliumin tiheys 14,78 g/cm3 (α-Bk-muodolle) on curiumin (13,5 g/cm3) ja kaliforniumin (15,1 g/cm3) tiheyksien välissä, kuten myös sen sulamispiste 986 ± 25 °C on alle curiumin sulamispisteen (1 340 °C), mutta korkeampi kuin kaliforniumilla (900 °C). Kiehumispiste on 2 627 ± 50 °C. Berkelium on sangen pehmeää metallia ja väriltään valkoista tai harmahtavaa.
Berkelium on tavallisissa olosuhteissa paramagneettista, mutta muuttuu antiferromagneettiseksi alle 34 K:n lämpötilassa. Magneettinen momentti on 9,69 mB.
Kemialliset ominaisuudet

Kuten kaikki aktinoidit, berkelium liukenee yleisimpiin epäorgaanisiin happoihin, vapauttaen vetykaasua ja muuttuen Bk3+ ioneiksi. Näitä ioneja sisältävät liuokset ovat usein väriltään vihreitä. Berkeliumin yleisin hapetusluku on +III, mutta myös hapetusluvun +IV yhdisteitä tunnetaan. Hapetusluvun +II yhdisteiden olemassaolo on epävarmaa. Bk4+-ionit ovat keltaisia vetykloorihapossa ja oranssinkellertäviä rikkihapossa. Berkeliumin kemialliset ominaisuudet muistuttavat huomattavasti sen lantanoideihin kuuluvan homologin, terbiumin, ominaisuuksia. Berkelium ei juurikaan reagoi ilman hapen kanssa, mahdollisesti sen pinnalle muodostuvasta oksidikerroksesta johtuen. Berkelium muodostaa binäärisiä yhdisteitä vedyn, halogeenien sekä happiryhmän ja typpiryhmän alkuaineiden kanssa.
Isotoopit

Berkeliumin kaikki isotoopit ovat radioaktiivisia. Berkeliumin pitkäikäisin isotooppi on 247Bk (puoliintumisaika 1 380 vuotta). Muita pitkiä puoliintumisaikoja on isotoopeilla 248Bk (yli 9 vuotta) ja 249Bk (330 vuorokautta). Berkeliumin isotoopeista 249Bk on helpointa syntetisoida, ja se on ainoa isotooppi, jota on valmistettu makroskooppisia määriä. Sitä on valmistettu Yhdysvalloissa yhteensä yksi gramma koko vuosien 1967–2001 välisenä aikana. Se hajoaa kalifornium-249:ksi. Loppujen isotooppien puoliintumisajat vaihtelevat minuuteista muutamaan päivään.
Fissio-ominaisuudet

Berkeliumin käyttäytyminen fissiossa on erilaista kuin sitä lähellä olevien aktinoidien curiumin ja kaliforniumin. Siitä ei saada käyttökelpoista ydinpolttoainetta. Teoriassa 249Bk voi ylläpitää ketjureaktiota nopeassa hyötöreaktorissa. Berkeliumista ei myöskään saa helposti ydinasetta. Isotoopin 249Bk kriittinen massa on 192 kg, ja vaikka sitä voidaan pienentää erilaisilla neutroniheijastimilla aina 131 kg:aan saakka, niin tämäkin määrä ylittää koko maailman berkeliumin tuotannon moninkertaisesti. Isotooppi 247Bk voi ylläpitää ketjureaktiota sekä termaalisia neutroneja että nopeita neutroneja hyödyntävässä reaktorissa, mutta sen valmistaminen on monimutkaista joten tällä on vain teoreettista merkitystä. Tämän isotoopin kriittinen massa on 75,7 kg puhtaalle pallomaiselle kappaleelle, 41,2 kg 20 cm vettä sisältävän neutroniheijastimen kanssa ja 35,2 kg 30 cm paksun teräsheijastimen kanssa.
Käyttö

Berkeliumilla ei ole mitään käyttökohteita tieteellisen tutkimuksen ulkopuolella.
Tieteessä sitä on käytetty sitä raskaampien aktinoidien ja transaktinoidien tuottamisen. Esimerkiksi alkuainetta Z=117, tennessiiniä, valmistettiin ensi kerran Dubnan ydintutkimuskeskuksessa (JINR) säteilyttämällä 249Bk-kohtiota syklotronissa 150 päivän ajan. Sitä ennen 22 mg painoisen kohtion tuottaminen kesti 250 päivää Lawrence Livermoren laboratoriossa ja vielä 90 päivää kului sen puhdistamiseen Oak Ridgen ydintutkimuslaitoksessa. 249Bk isotooppia on yleisesti käytetty syntetisoitaessa lawrenciumia, rutherfordiumia ja bohriumia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Helsingin Sanomien juttu berkeliumista (Arkistoitu – Internet Archive)
PubChem: Berkelium (englanniksi)
Periodictable: Berkelium (englanniksi)
Mindat: The Mineralogy of Berkelium (englanniksi)
Luettelo berkeliumin isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi)
The Royal Society of Chemistry (RSC): Berkelium (englanniksi)
Valomikroskooppikuva berkeliummetallin pinnasta
Berkeliumin α-muodon kiderakenne, heksagonaalinen tiivispakkaus.
Kesti 250 päivää valmistaa tarpeeksi berkeliumia (kuvassa) tennessiinin syntetisointia varten.
Coby White

| Coby White |
| --- | --- |
 White yliopistopelaajana vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alec Jacoby ”Coby” White
Syntynyt: 16. helmikuuta 2000 (ikä 24) Goldsboro, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pelintekijä
Pituus:  196 cm
Paino:  86 kg
Nyk. joukkue:  Chicago Bulls
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  7. varaus 2019 (Chicago Bulls)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2018–2019:  Pohjois-Carolina (Chapel Hill)
Seurajoukkueet
2019–:  Chicago Bulls
Alec Jacoby ”Coby” White (s. 16. helmikuuta 2000 Goldsboro, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä.
White pelasi yliopistokoripalloa Pohjois-Carolinan (Chapel Hill) yliopiston joukkueessa kauden 2018–2019. Chicago Bulls varasi hänet NBA:han seitsemännellä vuorolla vuoden 2019 varaustilaisuudessa.
Cornelius Holmboe

| Cornelius Holmboe |
| --- | --- |

Norjan oikeusministeri
 Hornsrudin hallitus 28. tammikuuta 1928 – 15. helmikuuta 1928  
Edeltäjä:  Knud Øyen
Seuraaja:  Haakon Martin Evjenth
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. huhtikuuta 1881 Tromssa, Norja
Kuollut: 16. marraskuuta 1947 (66 vuotta) Hamar, Norja
Ammatti:  juristi, toimittaja, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Cornelius Holmboe (17. huhtikuuta 1881 Tromssa – 16. marraskuuta 1947 Hamar) oli norjalainen juristi, toimittaja ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan oikeusministerinä vuonna 1928.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cornelius Holmboe Wikimedia Commonsissa
Cicinho

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Cícero João de Cézare
Syntymäaika: 24. kesäkuuta 1980
Syntymäpaikka: Pradópolis, São Paulo, Brasilia
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja
Pituus: 172 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2000 2001–2003 2004–2005 2006–2007 2007– 2010 2011– | Botafogo Atlético Mineiro São Paulo Real Madrid Roma → São Paulo → Villarreal | 2 (0) 59 (4) 69 (12) 26 (2) 54 (3) 5 (0) 1 (0) |
Maajoukkue
| 2005–2006 | Brasilia | 15 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 14. tammikuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 14. tammikuuta 2011.
Cicinho, oikealta nimeltään Cícero João de Cézare, (s. 24. kesäkuuta 1980 Pradópolis, São Paulon osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka pelasi kotimaansa lisäksi Espanjassa, Italiassa ja Turkissa. Cicinhon pelipaikka oli oikea laitapuolustaja.
Vuonna 2005 Cicinho oli Brasilian maajoukkueessa voittamassa Maanosaliittojen cupia. Samana vuonna hän voitti myös seuratasolla São Paulossa Copa Libertadoresin ja seurajoukkueiden maailmanmestaruuden. Joulukuussa 2005 hän teki sopimuksen espanjalaisen Real Madridin kanssa. 172 senttimetriä pitkä Cicinho on tunnettu periksiantamattomasta pelaamisestaan.
Cicinho loukkasi oikean polvensa eturistisiteen vakavasti kauden 2006–2007 neljännellä kierroksella. Hän teki paluun pelikentille kuuden kuukauden kuntoutusjakson jälkeen maaliskuussa 2007 ja pääsi kauden päätteeksi juhlimaan Espanjan pääsarjamestaruutta. Elokuussa 2007 Cicinho siirtyi Romaan.
Tammikuussa 2011 hän siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella Villarrealiin.
Cicinhon ensimmäinen maaottelu oli 27. huhtikuuta 2005 Guatemalaa vastaan.
Aiheesta muualla

Cicinhon virallinen sivusto
Cicinho Football Database -sivustolla
Brasilian joukkue – Maanosaliittojen cup 2005
1 Dida |
2 Maicon |
3 Lúcio |
4 Roque Júnior |
5 Emerson |
6 Gilberto |
7 Robinho |
8 Kaká |
9 Adriano |
10 Ronaldinho |
11 Zé Roberto |
12 Marcos |
13 Cicinho |
14 Juan |
15 Luisão |
16 Léo |
17 Gilberto Silva |
18 Juninho |
19 Renato |
20 Baptista |
21 Oliveira |
22 Edu |
23 Gomes |
Valmentaja Parreira
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Dida |
2 Cafu |
3 Lúcio |
4 Juan |
5 Emerson |
6 Roberto Carlos |
7 Adriano |
8 Kaká |
9 Ronaldo |
10 Ronaldinho |
11 Zé Roberto |
12 Ceni |
13 Cicinho |
14 Luisão |
15 Cris |
16 Gilberto |
17 Silva |
18 Mineiro |
19 Juninho |
20 Ricardinho |
21 Fred |
22 Júlio César |
23 Robinho |
Valmentaja Parreira
Bernhard Romberg

Bernhard Romberg
Bernhard Heinrich Romberg (11. marraskuuta 1767 Dinklage – 13. elokuuta 1841 Hampuri) oli saksalainen sellisti ja säveltäjä. Hän esiintyi yli puolen vuosisadan ajan virtuoosina eri puolilla Eurooppaa.
Elämä ja ura > Lapsuudesta 1800-luvun alkuun

Romberg vietti lapsuutensa Münsterissä. Hänen isänsä oli fagotisti, joka osasi soittaa myös selloa ja toimi pojan ensimmäisenä musiikinopettajana. Hänen myöhempiä opettajiaan olivat Johann Konrad Schlick ja Franz Marteau. Rombergin tekniikasta oli viulunomaisuutta, joten on mahdollista, että hän suoritti edistyneen tason opintoja myös viulistin johdolla.
Romberg aloitti lapsena esiintymisen serkkunsa, viulisti Andreas Rombergin kanssa. He kävivät Alankomaissa (1776), Frankfurt am Mainissa (1782) ja Pariisissa (kausi 1784–1785). Eräs menestyksekäs esiintyminen salongissa toi serkuksille kutsun Concert Spiritueliin. Vuosien ajan he soittivat Münsterin hoviorkesterissa. Kölnin arkkipiispa kävi vuonna 1790 Münsterissä ja kuuli poikien soittavan, joten hän kutsui nämä Bonnin hovikappeliin. Siellä he tutustuivat muiden muassa Christian Gottlob Neefeen, Ludwig van Beethoveniin, Ferdinand Riesin edustamaan muusikkosukuun ja Joseph Reichaan. Rombergit perustivat kvartetin Franz Riesin ja Beethovenin kanssa. Näihin aikoihin Bernhard Romberg esiintyi jo soolosellistinä melko usein ja soitti omia sävellyksiään. Vuonna 1791 hän kävi muiden hovimuusikoiden kanssa Bad Mergentheimissa, jossa esitettiin hänen säveltämänsä konsertto. Carl Ludwig Junker antoi esityksestä positiivisen arvion.
Bonnin kappeli purettiin vuonna 1793 Ranskan vallankumouksen jälkeen. Rombergit lähtivät Bonnista ja asettuivat Hampuriin, jossa he pitivät sekä konserttiesiintymisiä että esityksiä teatteriorkesterin kanssa. Vuonna 1796 Rombergit kiersivät Italiassa. Vuoden syksyllä palatessaan kohti Hampuria he viettivät aikaa Wienissä, jossa tutustuivat Joseph Haydniin. Vuonna 1799 Rombergien tiet erosivat ensi kertaa ja Bernhard lähti kiertueelle Englantiin, Espanjaan ja Portugaliin. Madridista hänelle jäi hyvät muistot, ja espanjalainen vaikutus kuuluukin useissa hänen teoksistaan. Palattuaan ylyhesti Hampuriin Romberg kävi taas Pariisissa vuonna 1800. Siellä François-Joseph Fétis piti Rombergia Jean-Louis Duportin ja Jacques-Michel Hurel de Lamaren veroisena esiintyjänä. Vuonna 1801 Rombergille tarjottiin professorin asemaa Pariisin konservatoriossa, jossa hän työskenteli vuoden 1802 loppuun. Hänen neljä varhaista konserttoaan (op. 2, 3, 6, 7) julkaistiin Pariisissa. Hän kuitenkin palasi jälleen Hampuriin.
Elämä ja ura > 1805–1819

Vuonna 1805 Romberg toimi hovimuusikkona Berliinin kappelissa, jossa usein esiintyi Duportin kanssa. Hän esiintyi myös solistina julkisissa konserteissa ja salongeissa. Louis Spohr kuvasi omaelämäkerrassaan kohtaamistaan Rombergin kanssa esiintymisessä Antoni Radziwiłłin kotona. Spohr oli ihastunut soittoon. Romberg matkusti myös muihin Saksan kaupunkeihin, etenkin Leipzigiin, jossa soitti usein Gewandhausissa. Johann Friedrich Rochlitz julkaisi vuonna 1807 arvostelun, jossa luonnehti Rombergia ansioituneimmaksi eläväksi sellistiksi.
Vuonna 1807 Romberg meni Venäjälle Saksassa ja Puolassa kiertämisen jälkeen. Vuosina 1809–1813 hän piti konsertteja Pietarissa, Moskovassa ja muissa Venäjän kaupungeissa. Tämän jälkeen hän jatkoi konsertoimista monissa Euroopan kaupungeissa, myös Berliinissä, jossa pysyi vuoteen 1819 saakka; vuodesta 1816 hän toimi siellä hovisellistinä ja oopperan kapellimestarina.
Elämä ja ura > 1819–1841

Vuoden 1819 jälkeen hän asui loppuelämänsä Hampurissa (lukuun ottamatta vuosien 1826–1830 viettämistä Berliinissä), mutta kiersi jatkuvasti Saksassa ja muualla, esimerkiksi usein Wienissä, jossa tapasi taas lapsuudenystävänsä Beethovenin. Rombergin kanssa esiintyivät tässä vaiheessa myös hänen poikansa Karl (sellisti) ja tyttärensä Bernardina (laulaja). Musiikkiaiheisissa esseissä vuosien 1834–1836 Nürnbergistä Rombergin menestystä verrattiin Niccolò Paganinin uraan viulistina.
Myöhäisinä vuosinaan Romberg kokosi sellolle oppimateriaalin, joka valmistui vuonna 1839 ja hyväksyttiin vuonna 1840 Pariisin konservatorion käyttöön. Materiaali julkaistiin Pariisin jälkeen myös Saksassa, Itävallassa ja Englannissa.
Sävellystuotanto

Rombergin selloteosten joukossa on kymmenen konserttoa, kuusi konsertinoa, sonaatteja, duettoja, fantasioita, muunnelmia ja muuta. Nykyään teosten arvoa on pidetty lähinnä akateemisena; Rombergin ura säveltäjänä oli erottamaton hänen urastaan sellistinä, ja teosten suosio perustui hänen esitystensä virtuoosisuuteen. 1800-luvun toisella neljänneksellä romanttisen ilmauksen suosio kasvoi ja Rombergin teoksia kritisoitiin vähäisestä taiteellisesta arvosta. Romberg kuitenkin sävelsi myös muuta kuin sellomusiikkia. Tuotantoon kuuluu oopperoita, muuta näyttämömusiikkia, baletti, sinfonioita, alkusoittoja, kvartettoja sekä piano-, huilu- ja viulukappaleita. Romberg teki myös pedagogisia sävellyksiä ja kehitti sellon rakennetta.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Brysselin soitinmuseo

Old England -rakennus, jossa Brysselin soitinmuseo toimii
Brysselin soitinmuseo (ransk. Musée des instruments de musique, holl. Muziekinstrumentenmuseum) on Brysselissä sijaitseva museo, jonka soitinkokoelma on kansainvälisesti tunnettu. Museo toimii jugendtyylisessä Old England -rakennuksessa Mont des Artsin alueella. Museo on yksi Belgian Kuninkaallisista taide- ja historiamuseoista.
Brysselin soitinmuseon kokoelmissa on muun muassa vanhin säilynyt saksofoni ja koristeltuja cembaloita, jotka rakensi Ruckers-suku. Soitinmuseon yhteydessä toimivat konserttisali, ryhmätyöskentelytila, museokauppa ja kirjasto.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi), (ranskaksi), (hollanniksi)
Big Sean

| Sean Anderson |
| --- | --- |
 Big Sean vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1988 (ikä 36) Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat
Muusikko
Taiteilijanimi:  Big Sean
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2005–
Tyylilajit:  rap
Levy-yhtiöt:  G.O.O.D. Music Def Jam Recordings
Aiheesta muualla
uknowbigsean.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sean Michael Anderson (s. 25. maaliskuuta 1988 Santa Monica, Kalifornia) eli 
Big Sean on yhdysvaltalainen hip hop -artisti. Hänen debyyttialbuminsa Finally Famous julkaistiin kesäkuussa 2011.
Ura

Big Seanin debyyttialbumi Finally Famous julkaistiin Yhdysvalloissa 28. kesäkuuta 2011. Se nousi Yhdysvaltain Billboard 200 -listan kolmannelle sijalle myyden 87 000 kappaletta julkaisuviikollaan. Kanadalaisella Canadian Albums Chart -listalla sijoitus oli vasta 20. sija. Albumin ensimmäinen single "My Last" julkaistiin 1. maaliskuuta 2011. Singlellä vierailee R&B-laulaja Chris Brown ja sen on tuottanut No I.D.. Single ylsi sijalle 30 Billboard Hot 100 -listalla. Billboard Rap Songs listalla sijoitus oli puolestaan ensimmäinen sija. "My Last" myi Yhdysvalloissa myös kultaa. Albumin toinen single "Marvin & Chardonnay" julkaistiin 12. heinäkuuta 2011. Kappaleella vierailevat Kanye West ja Roscoe Dash. "Marvin & Chardonnay" oli Billboard Hot 100 -listalla vasta sijalla 32. Albumin kolmantena singlenä julkaistiin kappaleen "Dance (A$$)" remixversio, jolla vierailee Nicki Minaj. Single oli parhaimmillaan 20. sijalla Billboard Hot 100 -listalla.
Diskografia > Albumit

Finally Famous (2011)
Hall of Fame (2013)
Dark Sky Paradise (2015)
I Decided (albumi) (2017)
Detroit 2 (2020)
Diskografia > Mixtapet

Finally Famous Vol. 1: The Mixtape (2008)
Finally Famous Vol. 2: UKNOWBIGSEAN (2009)
Finally Famous Vol. 3: BIG (2010)
Diskografia > Singlet

What U Doin? (2010)
My Last (mukana Chris Brown, 2011)
I Do It (2011)
Marvin & Chardonnay (mukana Kanye West & Roscoe Dash, 2011)
Dance (A$$) (mukana Nicki Minaj, 2011)
Mercy (Kanye West, Big Sean, Pusha T & 2 Chainz, 2012)
Clique (Big Sean, Jay-Z & Kanye West, 2012)
Guap (2012)
Switch Up (mukana Common, 2013)
Beware (mukana Jhené Aiko & Lil Wayne, 2013)
Fire (2013)
Ashley (mukana Miguel, 2013)
10 2 10 (Remix)" (mukana Rick Ross & Travis Scott, 2014)
I Don't Fuck With You (mukana E-40, 2014)
Blessings (mukana Drake & Kanye West 2015)
Single Again (2019)
Bezerk (mukana Hit-Boy & A$AP Ferg, 2019)
Yksityiselämä

Big Sean seurusteli laulajatar Ariana Granden kanssa lokakuusta 2014 huhtikuuhun 2015.
Viralliset sivut

Viralliset sivut
Bristol Brabazon

| Bristol Brabazon |
| --- | --- |
 Brabazon vuonna 1950.
Tyyppi:  matkustajalentokone
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistaja:  Bristol Aeroplane Company
Ensilento:  4. syyskuuta 1949
Tila:  ainoa kone romutettiin 1953
Valmistusmäärä:  1 
Valmistusvuodet:  1949
Bristol Type 167 Brabazon oli brittiläisen Bristol Aeroplane Companyn suunnittelema suuri matkustajalentokone. Se suunniteltiin Atlantin ylittäviä lentoja varten niin sanotun Brabazon-komitean laatiman suunnitelman mukaisesti. Koneessa oli kahdeksan mäntämoottoria, jotka pyörittivät neljää paripotkuria. Brabazon lensi ensilentonsa vuonna 1949.
Brabazon oli kooltaan todella suuri: sen runko oli suurempi kuin nykyisten laajarunkokoneiden, ja siipien kärkiväli (70,1 metriä) suurempi kuin Boeing 747:llä (59,6 m). Se olisi voinut olla 300-paikkainen, mutta sen sijaan siihen suunniteltiin ylellistä 60-paikkaista matkustamoa. Lopulta Brabazonia ei kuitenkaan tilattu yhtäkään kappaletta, ja ainoa valmistunut kone romutettiin vuonna 1953.
Cosme Marrodán y Rubio

Cosme Marrodán y Rubio
Cosme Marrodán y Rubio (27. syyskuuta 1802 – 13. helmikuuta 1888) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet valittiin 23. syyskuuta ja vahvistettiin 21. joulukuuta 1857 Tarazonan hiippakunnan johtoon. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. maaliskuuta 1858. Pääkonsekraattorina toimi Severo Leonardo Andriani Escofet, jota avustivat Pedro José Zarandia y Endara ja Cipriano Juárez y Berzosa.
Marrodán y Rubio osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän toimi Tarazonan piispana, kunnes kuoli 85-vuotiaana virassa.
Christensen

Christensen tarkoittaa seuraavia:
Muita merkityksiä

Christensen, F1-talli.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Castiglione Messer Marino

| Castiglione Messer Marino |
| --- | --- |

 vaakuna
Valtio:   Italia
Alue:  Abruzzo
Maakunta:  Chieti
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Felice Magnacca
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  47,99 km²
Väkiluku (31.12.2017):  1 712
 – Väestötiheys:  36 as./km²
Postinumero:  66033
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Castiglione Messer Marino on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 712 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 898 asukasta.
Cosme Delgado

Cosme Delgado oli portugalilainen renessanssin ajan säveltäjä 1500-luvulla. Hän oli kotoisin Cartaxosta ja toimi laulajana ja mestre de capelana Évorassa. Delgadon tuotantoon kuuluu muun muassa messuja, motetteja ja lamentaatioita.
Bhutan paralympialaisissa

Bhutan on osallistunut yhden kerran paralympialaisiin.  Vuonna 2017 perustettu Bhutanin paralympiakomitea lähetti kolme urheilijaa Tokion 2020 kisoihin. Heistä ei päässyt kukaan mitalisijoille.
Osallistumiset kesäparalympialaisittain

| Paralympialaiset | Urheilijoita | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020  2020 Tokio | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| Yhteensä | Yhteensä | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |