stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Indoli
Reaktioita

Indolia hapettamalla voidaan valmistaa indigoa ja pelkistämällä indoliinia. Happokäsittelyillä se muodostaa erilaisia polymerisoitumistuotteita.
Indolin pyrrolirengas reagoi elektrofiilisella aromaattisella substituutioreaktiolla. Substituutioreaktiotapahtuu yleensä kolmosasemassa olevaan hiileen eikä kakkoshiileen kuten yleensä pyrrolirenkaan sisältävissä yhdisteissä. Tällaisia reaktiota ovat muun muassa halogenointi, nitraus, sulfonointi, alkylointi ja Friedel–Crafts-asylointi. Poikkeava substoituentin paikka selittyy elektronitiheydellä ja eri välituotteiden välisillä energiaeroilla. Kolmoshiilessä oleva substituentti muodostaa välituotteen, jonka aromaattisuus palautuu huomattavasti helpommin kuin, jos substituentti olisi kakkoshiilessä.
Käyttö

Indolia esiintyy muun muassa jasmiinin eteerisissä öljyissä ja sitä myös lisätään hajusteisiin. Se on myös tärkeä lähtöaine ja välituote lääkeaineiden synteesissä ja siitä valmistetaan muun muassa bioteknisesti aminohappo tryptofaania.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Human Metabolome Database (HMDB): Indole (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Indole (englanniksi)
DrugBank: Indole (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Indole (englanniksi)
ChemBlink: Indole (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - 1H-indole (englanniksi)


Indoli-3-aldehydiä muodostuu Vilsmeier–Haack-reaktiolla indolin , dimetyyliformamidin ja fosforyylikloridin ollessa lähtöaineina. Se on tyypiltään elektrofiilinen aromaattinen substituutio
In My Place

| ”In My Place” Coldplay |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: A Rush of Blood to the Head
 Julkaistu: 5. elokuuta 2002
 Formaatti: 12" vinyyli, C-kasetti, CD
 Tuottaja(t): Ken Nelson, Coldplay
 Tyylilaji: vaihtoehtorock
 Kesto: 03.48
 Levy-yhtiö: Parlophone (Britannia)
Coldplayn muut singlet
| ”Don’t Panic” 2001 | ”In My Place” 2002 | ”The Scientist” 2002 |
”In My Place” on englantilaisen rock-yhtye Coldplayn kappale. Se julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen toiselta albumilta A Rush of Blood to the Head. Single julkaistiin 5. elokuuta 2002, ja se nousi sijalle kaksi Britannian singlelistalla. Yhdysvalloissa kappale nousi Billboardin Modern Rock Tracks -listalla sijalle 17.
Kaikki yhtyeen jäsenet osallistuivat kappaleen kirjoittamiseen. ”In My Place” rakentuu jyskyvien rumpujen, kitaroiden ja kertosäkeen ympärille.
Kriitikot ottivat ”In My Placen” hyvin vastaan. Kappaletta kiiteltiin musiikista ja syvällisistä sanoituksista. ”In My Place” voitti Grammy-palkinnon parhaana yhtyeen tai duon rock-kappaleena. Sen musiikkivideo oli ehdolla MuchMusicin musiikkivideogaalassa vuonna 2003 parhaana kansainvälisenä video-yhtyeenä ja yleisön suosikkina kansainvälisenä yhtyeenä.
Tausta

Coldplayn laulaja Chris Martin kertoi Q-lehden haastattelussa, että yhtye oli tehnyt kappaleen ”In My Place” ensimmäiselle albumilleen Parachutesille, mutta ei ollut äänittänyt sitä. Kun yhtye oli viimeistelemässä toista albumiaan A Rush of Blood to the Headia, Martin ilmoitti, että albumi oli valmis. Kitaristi Jonny Buckland alkoi kuitenkin soittaa kappaletta kitarallaan, ja Martin päätti, että yhtyeen oli äänitettävä kappale ja laitettava se albumille. Hän paljasti myös kappaleen tarinaa:
»Se kertoo siitä mihin sinut on laitettu maailmassa ja kuinka sinulle on annettu paikkasi ja miltä näytät ja kuinka pärjäät sillä, mitä sinulle on annettu.» 
(Chris Martin)
Buckland kertoi haastattelussa, että kappaletta oli vaikea nauhoittaa, koska yhtye oli soittanut sitä konserteissaan. Kun laulua alettiin äänittää, ei oikein tiedetty, miltä kappaleen olisi pitänyt kuulostaa, ja yhtyeen jäsenillä oli siitä erilaisia ajatuksia.
Musiikki ja sanoitukset

Musiikkinäytteet
”In My Placen” musiikki muodostuu kitaroiden ja jyskyvien rumpujen ympärille.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Kappale alkaa kaksi 4/4-tahtia kestävällä rumpukompilla, jota korostavat aksenttipellit. Rummut jatkavat ja mukaan tulee kolmenuottinen kitara, ja viimeiseksi mukaan tulee Martinin laulu. Kappaleessa on monia instrumentteja, jotka vaihtelevat kappaleen kuluessa, kuten jyskyvät rummut, helisevä kitara ja kielisoittimia. Martinin laulun taustalla kuuluu kitaralla soitettu pieni melodia.
Kolmas säkeistö viittaa mieheen, joka rakastaa naista saamatta vastarakkautta. Mies kertoo naiselle odottavansa tätä ikuisesti. Sanoitukset korostavat erityisesti kohtaa:
»But I wait for you/if you go, if you go/leaving me here on my own/well I wait for you.

Mutta odotan sinua/jos lähdet, jos lähdet/jättäen minut tänne yksin/no odotan sinua.» 
(Coldplay: ”In My Place”)
Sanoitukset sisältävät myös viittauksen siihen, että mies on väsynyt toiveisiinsa.
Julkaisu

Coldplay julkaisi Britanniassa ja Yhdysvalloissa ”In My Placen” ensimmäisenä singlenä albumilta A Rush of Blood to the Head. Singlellä oli kaksi B-puolta: ”The One I Love” ja ”I Bloom Blaum”. Singlen kannessa on Sølve Sundsbøn kuvaama ja muokkaama kuva yhtyeen kitaristista Jonny Bucklandista.
”In My Place” nousi 17. elokuuta 2002 alkaneella ensimmäisellä viikollaan Britannian singlelistalla sijalle kaksi. Listan kärjessä oli Darius Daneshin kappale "Colourblind". Coldplayn kappale pysyi sijalla kaksi 23. marraskuuta 2002 asti. Yhdysvalloissa kappale nousi vuonna 2002 Billboardin Hot Modern Rock Tracks -singlelistalla sijalle 18. Suomessa single nousi parhaimmillaan sijalle 19.
Julkaisu > Vastaanotto

Kriitikoiden arviot kappaleesta olivat yleisesti ottaen myönteisiä. PopMattersin kriitikko Adrien Begrand kirjoitti: "Kun hohtava, söpö ensimmäinen single 'In My Place' edustaa albumin heikointa hetkeä, albumin täytyy olla poikkeuksellinen. Tällä hetkellä listoilla myrskyävän 'Yellown' lisäksi myös 'In My Place' on yllättävän yksinkertainen kappale, jota kannattelee Jon Bucklandin kitara ja Chris Martinin sydämessä asti tuntuva laulu. Sen ei todellakaan pitäisi olla paljon, mutta Coldplay tekee sen todella hyvin. Kun Martin laulaa, "Ole kiltti, ole kiltti, ole kiltti/Tule takaisin ja laula minulle", hän tekee sen hyvin vakuuttavasti...Kappale on kaunis. The Towerlightin kriitikko Amy M. Bruce kirjoitti: "Tämä albumi on yhtyeen ensimmäisen albumin ympärillä pyörivän hypen arvoinen sen introspektiivisien rock-kappaleiden, kuten 'In My Placen' ja 'God Put a Smile Upon Your Facen', ansiosta." BBC:n Jules Willis kirjoitti: "Albumin toinen kappale, joka on alun perin kirjoitettu ennen Parachutesia ja joka kuulostaa kuin tuolta albumilta karanneelta, on kasvava 'In My Place'. Se on fantastinen pop-sävelmä, joka perustelee Coldplayn aseman yhtenä Britannian kiinnostavimpana yhtyeenä." Soundin Antti Martikainen kirjoitti: "Hieman junnaava aloitus Politik ei ole vielä täysosuma, mutta ensisinglenä julkaistu In My Place on sellainen ja erinomainen näyte Coldplayn voimasta ja avuista. Vaikka biisissä on kelpo melodia, sen peruskoukkuna on kuitenkin äärimmäisen kaunis ja haikea kitarakuvio, joka toistuu toistumistaan mutta ei siitä huolimatta onnistu kyllästyttämään. Vastaavaa mantramaista tehotoistoa löytyy muualtakin, eivätkä hyvät melodiat suinkaan lopu sinkkubiisiin."
”In My Place” sai Grammy-palkinnon parhaana yhtyeen tai duon rock-kappaleena vuoden 2003 Grammy-palkintogaalassa. Sen musiikkivideo oli ehdolla MuchMusicin musiikkivideogaalassa vuonna 2003 parhaana kansainvälisenä video-yhtyeenä ja yleisön suosikkina kansainvälisenä yhtyeenä.
Kappale soi vuonna 2006 CBS:n televisio-ohjelman Todistettavasti syyllinen jaksossa "Saving Jimmy". Kappale on soinut  myös televisio-ohjelmassa Fastlane.
Musiikkivideo

”In My Placen” musiikkivideon ohjasi Sophie Muller, ja se esitettiin ensimmäistä kertaa 17. kesäkuuta 2002 AOL:n kautta. Videolla yhtye soittaa kappaletta suuressa, lähes tyhjässä huoneessa. Kaksi naista videon taustalla olivat kuvausryhmän jäseniä: maskeeraaja-pukusuunnittelija ja kuvauspäällikkö. Video alkaessa yhtye soittaa, ja Chris Martin istuu aluksi nurkassa. Hän nousee ja liittyy yhtyeen soittoon. Martin laulaa suoraan kameralle. Martin juttelee kitarasoolon aikana kahden taustalla olevan naisen kanssa ja palaa sitten  laulamaan laulun loppuun. Video päättyy, kun yhtye lopettaa soittamisen.
Kappaleet

”In My Place” – 3.48
”One I Love” – 4.35
”I Bloom Blaum” – 2.11
Kaikissa virallisen singlen versioissa oli B-puolena kappale ”One I Love”. Kappaletta soitettiin usein albumin A Rush of Blood to the Head -kiertueella, ja se on myös Live 2003 DVD:llä.
Aiheesta muualla

Yhtyeen viralliset kotisivut (englanniksi)
"In My Placen" sanoitukset (englanniksi)
| n k Coldplay |
| --- | --- |
 Guy Berryman  Jonny Buckland  Will Champion  Chris Martin 
Studioalbumit:  Parachutes  A Rush of Blood to the Head  X&Y  Viva la Vida or Death and All His Friends  Mylo Xyloto  Ghost Stories  A Head Full of Dreams  Everyday Life  Music of the Spheres  Moon Music 
EP:t:  Safety  The Blue Room  Sparks  Trouble - Norwegian Live EP  Prospekt’s March 
Kokoelmat:  A Rush of Blood to the Head / Parachutes  The Singles 1999–2006  The Remixes  Parachutes / A Rush of Blood to the Head / Live 2003  Viva la Vida / X&Y  4 CD Catalogue Set  The Butterfly Package 
Singlet:  ”Brothers & Sisters”  ”Shiver”  ”Yellow”  ”Trouble”  ”Don’t Panic”  ”In My Place”  ”The Scientist”  ”Clocks”  ”God Put a Smile upon Your Face”  ”Speed of Sound”  ”Fix You”  ”Talk”  ”The Hardest Part”  ”What If”  ”White Shadows”  ”Violet Hill”  ”Viva la Vida”  ”Lost!”  ”Lovers in Japan”  ”Lhuna”  ”Life in Technicolor II”  ”Christmas Lights”  ”Every Teardrop Is a Waterfall”  ”Paradise”  ”Charlie Brown”  ”Princess of China”  ”Atlas”  ”Magic”  ”A Sky Full of Stars”  ”True Love”  ”Ink”  ”Adventure of a Lifetime”  ”Hymn for the Weekend”  ”Up&Up”  ”Everglow”  ”Something Just Like This”  ”Miracles (Someone Special)”  ”Orphans” / ”Arabesque”  ”Everyday Life”  ”Champion of the World”  ”Higher Power”  ”Coloratura”  ”My Universe”  ”Let Somebody Go”  ”Feelslikeimfallinginlove”  ”We Pray” 
Kiertueet:  Parachutes Tour  A Rush of Blood to the Head Tour  Twisted Logic Tour  Viva la Vida Tour  Mylo Xyloto Tour  Ghost Stories Tour  A Head Full of Dreams Tour  Music of the Spheres World Tour 
Aiheeseen liittyviä:  Diskografia  Phil Harvey  Ken Nelson  Brian Eno 
Chris Martin laulamassa kappaletta ”In My Place” yhtyeen Viva la Vida -kiertueella.
Kuvankaappaus kappaleen musiikkivideosta.
HMS Ingegerd

| HMS Ingegerd |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Nyköpingin telakka
Laskettu vesille:  1862
Palveluskäyttöön:  10. heinäkuuta 1862
Poistui palveluskäytöstä:  22. maaliskuuta 1888
Tekniset tiedot
Uppouma:  185 t
Pituus:  30,4 m
Leveys:  6,7 m
Syväys:  2,1 m
Koneteho:  1 x 2-sylinterinen Motala-höyrykone 130 hv
Nopeus:  8 solmua
Miehistöä:  40
Aseistus
Aseistus:  2 x 226 mm tykkiä 10 x 41 mm reelinkitykkiä
HMS Ingegerd oli Ruotsin laivaston vuonna 1862 vesillelaskettu 2. luokan tykkivene.
Valmistus

Alus laskettiin vesille vuonna 1862 Motalan telakalta ja se otettiin palveluksen vielä samana vuonna 10. heinäkuuta. Puusta ja teräksestä valmistettu alus oli varustettu kahdella mastolla, joihin oli mahdollista nostaa 279 neliömetrin purjeet.
Palvelus

Vuosina 1866-1867 aluksen pääaseet korvattiin yhdellä 96 millimetrin tykillä ja lisäksi mastot poistettiin. Muutostöiden jälkeen alus luokiteltiin tykkiskuunertiksi ja sen miehistön tarve laski 31:een. Alus palveli rannikkotykistössä Tukholman alueella. Alus poistettiin palveluksesta 22. maaliskuuta 1888, minkä jälkeen se muutettiin hiiliproomuksi.
Íni

| Íni Ίνι |
| --- | --- |
 Ínin kylää.
 Íni
 Koordinaatit: 35°5′36″N, 25°16′53″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Iraklion
Kunta:  Minóa Pediáda
Kunnallisyksikkö:  Arkalochóri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7106020401
Korkeus:  230 m
Väkiluku (2021):  237
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Íni (kreik. Ίνι, kath.kreik. Ίνιον, Ínion) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Minóa Pediádan kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 237 (2021).
Ínin Pyhän Georgioksen (Ágios Geórgios) kirkko.
Ínin kylä sijaitsee Kreetan keskiosissa noin 37 kilometriä eteläkaakkoon Iraklionista. Se on rakennettu noin 230 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Antiikin aikana nykyisen kylän lähellä sijaitsi oletettavasti Arkadesin kaupunki.
Íni muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Ινίου, Dimotikí Koinótita Iníou), johon kuuluvat varsinaisen Ínin kylän lisäksi kylät Machairá ja Monastiráki. Koko yhdyskunnan väkiluku on 421 (2021).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Íni Wikimedia Commonsissa
Dess–Martin-perjodinaani

| Dess–Martin-perjodinaani |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,1,1-triasetoksi-1,1-dihydro-1,2-bentsjodoksol-3(1H)-oni
CAS-numero:  87413-09-0
PubChem CID:  159087
SMILES:  CC(=O)OI1(C2=CC=CC=C2C(=O)O1)(OC(=O)C)OC(=O)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C13H13IO8
Moolimassa:  424,134 g/mol
Sulamispiste:  124–126 °C (hajoaa)
Tiheys:  1,362 g/cm3
   
Dess–Martin-perjodinaani (C13H13IO8) on orgaaninen yhdiste, joka sisältää hypervalenttisen jodiatomin. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä hapettimena. Nimensä reagenssi on saanut kehittäjiensä yhdysvaltalaisten kemistien Daniel Dessin ja James Martinin mukaan, jotka raportoivat yhdisteen käytön vuonna 1983.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa Dess–Martin-perjodinaani on kiteistä valkoista ainetta. Yhdiste ei liukene veteen eikä aromaattisiin tai alifaattisiin hiilivetyihin, mutta liukenee kohtalaisesti tetrahydrofuraaniin, asetonitriiliin, trikloorimetaaniin ja dikloorimetaaniin. Yhdiste on kiinteänä suhteellisen stabiili, mutta saattaa räjähtää iskusta. Yhdiste myös hajoaa kosteuden ja valon vaikutuksesta. Tämän vuoksi Dess–Martin-perjodinaania käytetään tyypillisesti liuoksena.
Valmistus ja käyttö

Dess–Martin-perjodinaania valmistetaan lähtemällä o-jodibentsoehaposta. Ensimmäisessä vaiheessa o-jodibentsoehappo hapetetaan 2-jodoksibentsoehapoksi kaliumbromaatin avulla. 2-Jodoksibentsoehappo reagoi happaman katalyytin läsnä ollessa etikkahappoanhydridin kanssa muodostaen Dess–Martin-perjodinaania.
Dess–Martin-perjodinaania käytetään hapetattaessa primäärisiä alkoholeja aldehydeiksi ja sekundäärisiä alkoholeja ketoneiksi. Yhdiste ei hapeta primäärisiä alkoholeja karboksyylihapoiksi asti. Dess–Martin-perjodinaani pelkistyy reaktiossa jodinaaniksi ja sivutuotteena muodostuu etikkahappoa. Yhdiste soveltuu erityisesti allyylisten alkoholien hapettamiseen, koska muilla tavoin niiden selektiivinen hapettaminen on vaikeaa.
Aiheesta muualla

Dess-Martin perjodinaanin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 30.12.2014.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Henrik Innamaa

Henrik Innamaa (Innama, Innamo) (k. noin 1563) oli kauppias ja Turun raatimies.
Innamaan suku lienee tullut Turkuun Nauvon Innamosta. Asiakirjoissa hänet mainitaan 1549 kauppiaana, joka ei omistanut taloa ja joutui maksamaan ulkomaankaupasta puolet tullia. Jo kaksi vuotta myöhemmin hän kuitenkin omisti talon ja laivan ja erään tiedon mukaan hänellä olisi ollut hallussaan myös luostaritontti. Innamaa harjoitti vientiä varsinkin Lyypekkiin ja muihin saksalaisiin kaupunkeihin, liiketoiminta kasvoi Turun tultua hallintokaupungiksi Juhana-herttuan kaudella 1556. Innamaa vei tuotteita Saksaan ja oli samalla herttuan hovihankkija. Vuodesta 1558 hän toimi Turun raatimiehenä ja linnaoikeuden jäsenenä, yhtenä tehtävänään luovuttaa kaupungista kerättyjä sakkotuloja herttualle. 1562 Innamaa vei Ursus Finlandicus -laivan Danzigiin herttuan kosintamatkalla Puolaan ja sai palkaksi lästin rukiita. Samana vuonna hän kuljetti laivalla Danzigiin Katariina Jagellonican myötäjäiset.
Juhana-herttuan kukistuttua 1563 Innamaa joutui kuningas Eerik XIV:n kannattajien ryöstämäksi ja pahoinpitelemäksi, hänen talonsa vallattiin ja hänet tiettävästi mestattiin. Hänen leskensä Valpuri Innamaa (k. noin 1602) säilytti kuitenkin henkensä, vaurastui kauppiaana ja tilanomistajana ja oli vielä kolme kertaa naimisissa.
Deutschland-luokka

| Deutschland-luokka |
| --- | --- |
 Luokkaan kuulunut Admiral Scheer vuonna 1934

Tekniset tiedot
Uppouma:  10 800 t (kuiva) 14 520 t (kuormattu)
Pituus:  186 m
Leveys:  21,69 m
Syväys:  7,25m
Koneteho:  53 260 hv (39 720 kW)
Nopeus:  26 solmua
Miehistöä:  22 upseeria ja 686 miehistönjäsentä
Aseistus
Meritorjunta:  6 ×28 cm SK L/52 C28 -tykkiä kahdessa C28 -kolmoistykkitornissa 8 × 15 cm SK L/55 C28 -tykkiä 8 × 533 mm torpedoputkea 2 × lentokonetta
Ilmatorjunta:  3 × 8,8 cm C13 -ilmatorjuntatykkiä 8 × 3,7 cm L/83 C30 -ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisina C30 -asennuksina 8 × 2 cm L/65 C30 -ilmatorjuntatykkiä C30 asennuksena
Deutschland-luokka oli Kriegsmarinen kolmen 1933–1936 palvelukseen otetun taskutaistelulaivan muodostama alusluokka, jonka alukset valmistettiin. Luokasta käytetty ”taskutaistelulaiva”-nimitys oli englantilaisten antama, osin halveksiva ja osin kunnioittava. Saksalaiset kutsuivat aluksia nimellä Panzerschiffe eli panssarilaivoiksi.
Taustaa

Alukset rakennettiin nimellisesti Versailles’n rauhansopimuksen Saksan laivastolle asettamien rajoitusten mukaisesti. Erityisesti alusten uppouma ei saanut ylittää 10 000 tonnia. Saksa ei saanut rakentaa uusia laivoja ennen kuin sen laivaston vanhin alus SMS Preussen ylitti 20 vuoden iän vuonna 1922. Vaikka suunnittelutyö aloitettiin jo 1920, Saksan talousromahdus hidasti uusien laivojen hankkimista, mitä lykättiin vuoden 1928 valtiopäivävaalien jälkeiseen aikaan. Etenkin sosiaalidemokraatit ja kommunistit vastustivat uusien alusten hankintaa, mutteivät pystyneet pysäyttämään projektia.
Suunnitelmien selvitessä liittoutuneille, ulkovallat yrittivät vielä pysäyttää projektin, ja tarjosivat Saksan ottamista mukaan Washingtonin laivastosopimukseen joka olisi sallinut rakentaa 36 000 tonnin laivoja yhteensä korkeintaan 127 000 tonnin edestä. Tämä olisi kuitenkin ylittänyt Versailles’n rauhan rajoitukset ja Ranska vastusti myönnytysten antamista Saksalle.
Suunnittelu ja valmistus

Alusten pääaseistukseksi tuli kuusi 283 mm  28 cm SK L/52 C28 -tykkiä sijoitettuna kahteen C28-torniin ja niiden apuaseina oli kahdeksan 15 cm SK L/55 C28 -tykkiä C28-torneissa. Ilmatorjunta-aseina Deutschlandilla oli kolme 8,8 cm C13 -ilmatorjuntatykkiä, jotka korvattiin vuosina 1934–1935 kuudella 8,8 cm Flak L/75 C32 -tykillä, jotka oli asennettu vakautettuna pareittain kolmiakseliseen C31-asennuksina. Nämä korvattiin myöhemmin kuudella 10,5 cm Flak L/65 C33 -tykeillä asennettuina samoihin jalustoihin.
Keveänä ilmatorjuntakalustona oli kahdeksan 3,7 cm Flak L/83 C30 -tykkiä kaksiputkisina C30-asennuksina ja kahdeksan 2 cm Flak L/65 C30 -tykkiä C30-asennuksina.
Painoa vähennettiin kehittyneillä valmistusmenetelmillä. Yksinomaan hitsauksen käyttö niittauksen sijaan säästi 15 prosenttia painosta, mitä käytettiin noin 90 prosentissa saumoja. Valmistuksessa käytettiin pääosin ST52-terästä ja toisarvoisissa paikoissa ST45-terästä ja alumiinia. Aluksessa on 92-prosenttisesti kaksoispohja. Krupp toimitti aluksen hitsattavaksi panssaroinniksi KC- ja KNC-terästä. Vähemmän tärkeissä paikoissa käytettiin panssarointina nikkeliterästä.
Voimanlähteenä käytettiin kahta 9-sylinteristä MANin valmistamaa dieselmoottoria. Alusten uppouma pysyi kohtuullisesti säädetyissä rajoissa ensimmäisenä valmistunut Deutschlandin uppouma oli 10 800 tonnia ja myöhemmin valmistuneet kymmenisen prosenttia lisää. Täydessä lastissa Deutschlandin uppouma oli kuitenkin 14 520 tonnia.
Deukalion

Deukalion ja Pyrrha vuoden 1562 versiossa Ovidiuksen teoksesta Muodonmuutoksia.
Deukalion (m.kreik. Δευκαλίων, Deukaliōn, lat. Deucalion) oli kreikkalaisessa mytologiassa Prometheuksen ja Pronoian poika. Hän oli Thessalian kuningas asuen Kymoksessa Fthiotiksessa, jonne hän myös hautasi aikanaan puolisonsa Pyrrhan. Deukalion rakensi Olympon Zeuksen temppelin Ateenaan, jonka läheisyyteen hänet myöhemmin haudattiin. Kreikkalaisen mytologian mukaan Deukalion oli maailman ensimmäinen kuningas ja kaupunkien perustaja.
Deukalionin vedenpaisumus

Ihmisten turmeluksen takia Zeus päätti lopettaa pronssiajan suurella vedenpaisumuksella. Tähän päätökseen vaikuttivat ennen kaikkea Lykaonin pojat omalla epähurskaudellaan.
Prometheus oli neuvonut poikiaan rakentamaan aluksen (arkin), johon Deukalion ja Pyrrha sitten nousivat rankkasateiden alettua. Koko Kreikka peittyi veden alle, ja vasta yhdeksän yön ja yhdeksän päivän jälkeen tulvan hillittyä he rantautuivat Parnassos-vuorelle tai muulle Othryksen huipulle. Oikeamielinen Deukalion ja hänen vaimonsa Pyrrha olivat ainoat eloonjääneet, joskin joissakin lähteissä mainitaan myös muutamia muita pelastautuneen vuorten huipuille.
Deukalion kysyi neuvoa Themiin oraakkelilta, mitä pitäisi tehdä, jotta maa saataisiin taas kansoitettua — toisen lähteen mukaan Zeus itse antoi käskyn. Hän sai neuvon heittää äitinsä luut olkapäänsä yli. Aluksi he kauhistuivat moisesta häpäisystä, mutta pian he ymmärsivät äidin tarkoittavan Gaiaa — äiti maata — ja luiden kiviä. Niinpä he alkoivat heitellä kiviä olkapäidensä yli ja ne muuttuivat ihmisiksi — Pyrrhan naisiksi ja Deukalionin miehiksi.
Deukalionin jälkeläiset

Deukalion sai Pyrrhan kanssa vähintään viisi lasta: Protogenea, Hellen (josta tuli kreikkalaisten kantaisä), Graikos, Thyia ja Orestheus. Mahdollisesti heillä oli myös kuudes lapsi Amfiktyon.
Yhteydet muihin perimätietoihin

Deukalion-myytti muistuttaa hyvin läheisesti Raamatun kertomusta Nooasta ja vedenpaisumuksesta arkin rakentamisineen. Yhtäläisyyksiä on löydettävissä myös Gilgameš-eepoksesta.
FS Dévastation (1855)

| Dévastation |
| --- | --- |
 Ranskalaiset uivat patterit Kinburnissa vuonna 1855

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Cherbourg
Kölinlasku:  5. syyskuuta 1854
Laskettu vesille:  17. huhtikuuta 1855
Palveluskäyttöön:  25. huhtikuuta 1855
Poistui palveluskäytöstä:  9. toukokuuta 1871
Loppuvaihe:  romutettu 1872
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 575 t
Pituus:  51,05 m
Leveys:  13,14 m
Syväys:  2,63 m
Koneteho:  225 ihp
Nopeus:  3 solmua
Miehistöä:  280
Aseistus
Aseistus:  16 × 50 naulan tykkiä 2 × 12 naulan tykkiä
Dévastation oli Ranskan laivaston vuonna 1855 vesillelaskettu Dévastation-luokan uiva patteri.
Valmistus

Alus tilattiin 28. heinäkuuta 1854 Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 5. syyskuuta 1854. Alus laskettiin vesille 17. huhtikuuta 1855 ja se otettiin palvelukseen 25. huhtikuuta.
Palvelus

Dévastation päällikkönään capitaine de fregate De Montaignac de Chauvance lähti 10. elokuuta Cherbourgista siipiratasfregatti Albatrosin hinaamana Mustallemerelle. Alukset saapuivat Algeriin, josta ne jatkoivat matkaa 31. elokuuta. Ne saapuivat Maltalle 6. syyskuuta ja Beicosiin Strelitzanlahdelle 16. syyskuuta. Se matkasi Beicosista Kamieshiin 21.-22. syyskuuta. Alus osallistui sisaralustensa Laven ja Tonnanten kanssa Kinburnin linnakkeen tulittamiseen 17. lokakuuta. Dévastation oli ankkurissa 800 metrin päässä linnakkeesta aloittaen tulitoiminnan kello 09.06 ja neljän  tunnin aikana se ampui 1 265 ammusta, joista 82 kranaatteja. Alukseen osui 72 laukausta, joista 31 panssariin ja 41 kannelle. Osumat surmasivat kaksi ja haavoittivat kahtatoista miehistönjäsentä. Alus palasi heinäkuussa 1856 Touloniin.
Alus määrättiin vuonna 1859 sotatoimiin Italiaa vastaan, mutta se saapui sisaraluksineen Venetsiaan vasta vuorokautta rauhanteon jälkeen. Alus viipyi Adrianmerellä kesä-heinäkuun. Vuonna 1866 alus oli Toulonissa tykistökoululaiva Louis XIV:n emälaivana, jolloin sen aseistuksena oli kuusi 19 senttimetrin, kaksi 24 senttimetrin, kolme 16 senttimetrin M1860 ja yksi 22 senttimetrin tykki. Alus poistettiin alusluettelosta Toulonissa 9. toukokuuta 1871 ja se myytiin romutettavaksi seuraavana vuonna..