stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Islamilainen terrorismi
Muslimien suhtautuminen terroriin > Terrorismin vastustaminen

2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen lopulla alkoi muslimien keskuudessa terrorismin julkinen arvostelu. Se johtui osittain suurista uhrimääristä muslimien omassa piirissä. Islamilaiset tutkijat alkoivat ehdottaa  terrorismin kieltävää lainsäädäntöä. Kyselyt osoittivat, että suurin osa muslimeista tuomitsi al-Qaidan taktiikan terrorismiksi. Paljon harvemmat muslimit ovat kuitenkin tuominneet juutalaisia siviilejä vastaan tehdyt terrori-iskut  Palestiinan ja Israelin konfliktissa.
Muslimien suhtautuminen terroriin > Tavallisten muslimien asenteet

Huomattava osa maailman muslimeista hyväksyy terroristiset itsemurhaiskut siviilejä vastaan, jos  tarkoituksena on puolustaa islamia. Terroriteot hyväksyttiin vuonna 2013 yleisimmin Egyptissä (57 %), Afganistanissa (56 %), Palestiinassa (55 %) ja Bangladeshissä (46 %). Missään tutkitussa muslimimaassa niitä ei kokonaan tuomittu. Lähimpänä sitä oltiin Kazakstanissa, missä 93 % muslimeista katsoi, ettei terrorismi ollut koskaan oikeutettua. Palestiinan muslimeista vain 34 % tuomitsi ehdottomasti terrorin käytön.
Terroritekojen ymmärtäminen länsimaissa

Kaikenlainen terrorismi on länsimaissa yleisesti tuomittu. Esimerkiksi Filosofi Sam Harris pitää terrorin kannatuslukuja muslimien keskuudessa "kammottavina". Joissakin puheenvuoroissa terroritekoja on kuitenkin myös ymmärretty, kun ne on asetettu laajempaan yhteyteen.
Filosofi Jean Baudrillard (1929–2007) katsoi, että terrorismi on välttämätön seuraus amerikkalaisesta hegemoniasta: "He sen tekivät, mutta me olemme sitä halunneet." Kielitieteilijä Noam Chomsky (1928–) on väittänyt, että "Yhdysvallat itse on johtava terroristivaltio."  Arabisti Jaakko-Hämeen-Anttila  on vaatinut ymmärrystä YK:ta vastaan vuonna 2003 kohdistuneelle itsemurhaiskulle, jossa kuoli 17 ihmistä. Hämeen-Anttila totesi, että teon takana on helppo nähdä vastuuton terrorismi, mutta "on syytä muistaa, että vuosikymmenen ajan  Irakia kurjistanut kauppasaarto oli YK:n auktorisoima."
Monien jihadistien käyttämä musta lippu sisältää valkoisella tekstillä kirjatun islamilaisen uskontunnustuksen (shahada)
Toimittaja Hamid Mir (vas.) haastattelee jihadisti Osama bin Ladenia (1997-1998)
Ensimmäinen islamilainen terrori-isku Suomessa tapahtui Turun kauppatorilla 26. elokuuta 2017.
Lato (kaupunki)

| Lato> Λατώ |
| --- | --- |
 Laton arkeologinen alue.
Sijainti
 Lato
Koordinaatit:  35°10′43″N, 25°39′19″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Ágios Nikólaos, Lasíthi, Kreeta
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  700-luku eaa.–
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kreeta
Aiheesta muualla
  Lato Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lato (kreik. Λατώ, Latō) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kreetan saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Ágios Nikólaoksen kunnassa noin 2,5 kilometriä pohjoiseen Kritsán kylästä.
Historia

Laton perustivat doorilaiset 700-luvulla eaa., vaikkakin paikka on saattanut olla asuttu jo paljon aiemmin, sillä siihen viitataan mahdollisesti lineaari-B-tauluissa nimellä ra-to. Kaupunki rakennettiin kahden kukkulan väliin ja sai nimensä Apollonin ja Artemiin äidistä Letosta nimen doorilaisen murteen mukaisessa muodossa. Kaupungissa palvottiin kuitenkin ennen kaikkea Eileithyiaa.
Lato oli yksi Kreetan merkittävimmistä kaupungeista. Se osallistui kreetalaisten kaupunkien liittoon ja oli liitossa eri vaiheissa myös Rhodoksen, Teoksen ja Pergamonin kanssa. Sen vihollinen oli puolestaan läheinen Olus. Laton satama oli Lato pros Kamara nykyisen Ágios Nikólaoksen paikalla. Kaupungin tiedetään lyöneen omaa rahaa. Lato oli muun muassa Nearkhoksen kotipaikka.
Rakennukset ja löydökset

Laton akropolis eli linnavuori sijaitsi kaupungin kahdella kukkulalla ja se oli linnoitettu muurein. Pääportilta johti katu agoralle, jossa oli mm. pienempi temppeli ja doorilaista tyyliä edustanut stoa. Kadun varrella oli suuri joukko asuin- ja työpajarakennuksia, mm. värjäämö.
Agoran pohjoislaidalla oli prytaneion. Osa siitä muistutti teatterirakennusta, jossa oli tilaa 80 hengelle; toinen osa muodosti varsinaisen prytaneionin, jossa oli kokoontumis- ja ruokailupaikat kahdeksalle prytanille (kosmoi). Prytaneionin pohjoispuolella oli kaksi taloa, joissa toimi kaupungin arkisto.
Agoran eteläpuolella oli suurempi temppeli, jonka koko oli 10 × 16 metriä. Sieltä löydettiin mm. kulttikuvan jalusta. Temppelin itäpuolella oli teatteri, johon mahtui 350 katsojaa. Sen katsomo oli osin kaiverrettu rinteeseen ja osin rakennettu. Sen lähellä oli myös eksedra.
Kaupungin talot oli rakennettu rinteeseen porrastetusti. Sadevettä kerättiin maanalaisiin vesisäiliöihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lato Wikimedia Commonsissa
Laton prytaneionin raunioita.
Laton päätemppelin raunioita.
Lauhat

| Lauhat |
| --- | --- |
 Nurmilauha (Deschampsia cespitosa)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Lauhat Deschampsia  P.Beauv.
Katso myös
   Lauhat Wikispeciesissä   Lauhat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lauhat eli niittylauhat (Deschampsia) on heinäkasvien heimoon kuuluva suku. Suvun lajit ovat monivuotisia ja mätästäviä. Lehtilapa on kapea. Kukinto on pitkähaarainen röyhy.
Nuokkulauhat (Vahlodea) sisällytetään usein lauhojen sukuun tai määritellään toisinaan omaksi suvukseen.
Joidenkin perhoslajien toukat käyttävät lauhoja ravintonaan.
Lajeja ja alalajeja

antarktiksenlauha (Deschampsia antarctica)
azorienlauha (Deschampsia foliosa)
madeiranlauha (Deschampsia maderensis)
metsälauha (Deschampsia flexuosa → Avenella flexuosa )
kangasmetsälauha (Deschampsia flexuosa subsp. flexuosa)
tunturimetsälauha (Deschampsia flexuosa subsp. corsica)
norolauha (Deschampsia argentea)
nurmilauha (Deschampsia cespitosa )
laidunnurmilauha (Deschampsia cespitosa subsp. cespitosa)
sininurmilauha (Deschampsia cespitosa subsp. glauca)
pohjanlahdenlauha (Deschampsia bottnica)
rihmalauha (Deschampsia setacea)
tundralauha (Deschampsia borealis)
tunturilauha (Deschampsia alpina)
Metsälauha (Avenella flexuosa) luokitellaan nykyisin oman sukunsa metsälauhat (Avenella) ainoaksi lajiksi.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Lauhat (niittylauhat) – Deschampsia
Lauhat (Deschampsia)
Den virtuella floran: Deschampsia (ruotsiksi)
ITIS: Deschampsia (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Deschampsia (englanniksi)
Flora of China: Deschampsia (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q157536  Wikispecies: Deschampsia  APDB: 190050  APNI: 97952  BOLD: 121014  CoL: 8VWV4  eFloraSA: Deschampsia  EoL: 108083  EPPO: 1DECG  FNA: 109669  FoAO2: Deschampsia  FoC: 109669  GBIF: 2703131  GrassBase: gen00180  GRIN: 3522  iNaturalist: 52723  IPNI: 17880-1  IRMNG: 1013497  ITIS: 40585  NBN: NHMSYS0000458046  NCBI: 15452  NZOR: e492352d-57d3-41fc-a819-c265d0b18b28  Open Tree of Life: 710008  PLANTS: DESCH  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:325390-2  Tropicos: 40028491  uBio: 5866087  VASCAN: 1086  VicFlora: d7a42345-78fc-44e9-926e-555ad27a94a9  WFO: wfo-4000011182  WoRMS: 577507
Laulun taika

| Laulun taika Taika ja Jukka Kuoppamäki |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Petrax-studio, Hollola
 Julkaistu: 1997
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: kansanmusiikki
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  Suomi: 20.
Jukka Kuoppamäen muut julkaisut
| 20 suosikkia – Sininen ja valkoinen 1996 | Laulun taika 1997 | Aika näyttää 1997 |
Laulun taika on vuoden 1997 pääsiäisenä ilmestynyt albumi, jolla esiintyvät Jukka Kuoppamäki ja hänen tyttärensä Taika Kuoppamäki. Levy sisältää Jukan vuosien varrella kirjoittamia kansanmusiikkityylisiä pelimannilauluja.
Jukka ja Taika Kuoppamäki olivat vuonna 1996 perustaneet Taika-nimisen kansanmusiikkiryhmän, joka esitti lauluja juhlissa ja konserteissa. Warner Musicin Timo Lindströmin hyväksynnän jälkeen kaksikko alkoi työstää yhteistä albumia. Äänityksessä käytettiin Jouni Järvelän Hollolassa johtamaa kansanmusiikkiryhmää, johon kuului muutama viulu, harmoni, kontrabasso ja haitari, minkä lisäksi Jukka Kuoppamäki itse soitti kitaraa. Kappaleiden harjoittelun jälkeen materiaali käytiin äänittämässä Hollolan Petrax-studiolla studiolivenä.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 20 toukokuussa 1997. Listaviikkoja kertyi kaikkiaan kolme.  Lisäksi kappale ”Sade on mun kyyneleeni” ylsi soittolistoille. Kuoppamäki oli ollut albumilistalla edellisen kerran vuonna 1973.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Jukka Kuoppamäki.
Raikulipoijat ja huliviliheilat – 2.43
Maailman tie – 2.53
Rengin laulu – 2.22
Talvilintu – 2.41
Laulun lahjat lakkarissa – 2.10
Tyttö kuin kansanlaulu – 3.02
Viululla ja haitarilla – 1.52
Lintuseni rakkaani – 2.39
Sade on mun kyyneleeni – 2.57
Juhannusvalssi – 2.45
Vapaana kuin taivaan tuulet – 2.33
Vanno se vielä – 3.32
Kaisa Launela

Kaisa Maria Launela (s. 13. toukokuuta 1948 Kemijärvi) on entinen suomalainen keihäänheittäjä.
Launela sijoittui Méxicon 1968 olympialaisten keihäänheitossa kahdeksanneksi tuloksella 53,96 metriä. Hän voitti vuonna 1966 tyttöjen epävirallisen Euroopan mestaruuden. Hän edusti Suomea yhdeksässä aikuisten maaottelussa ja saavutti niissä kolme lajivoittoa.
Seuratasolla Launela edusti Kemijärven Urheilijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1964 ja 1968 sekä saavutti SM-hopeaa vuonna 1969 ja SM-pronssia vuonna 1966. Hän paransi Suomen ennätystä neljä kertaa vuosina 1964–1968, viimeisen kerran tulokseen 55,60 metriä. Hän oli myös ensimmäinen 50 metrin ylittäjä Suomessa.
Kaisa Launelan kaksossisar Kirsti Launela oli myös keihäänheiton Suomen-mestari ja arvokisaedustaja. Myös hän on tehnyt keihäänheiton Suomen ennätyksen.
Aiheesta muualla

Kaisa Launela Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Naisten keihäänheiton Suomen ennätyksen kehitys
| Tulos | Nimi | Paikkakunta | Päivämäärä | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 42,06 | Kaisa Parviainen | Mikkeli | 13.7.1935 |  |
| 43,79 | Kaisa Parviainen | Lontoo, Iso-Britannia | 31.7.1948 |  |
| 45,27 | Anni Rättyä | Nivala | 25.6.1953 |  |
| 46,48 | Kaarina Kangasmaa | Lavia | 1957 |  |
| 46,72 | Kaarina Kangasmaa | Rauma | 16.6.1957 |  |
| 48,17 | Kaarina Kangasmaa | Riika, Neuvostoliitto | 1.7.1957 |  |
| 48,61 | Sirpa Toivola | Lappeenranta | 18.8.1962 |  |
| 49,62 | Sirpa Toivola | Tartto, Neuvostoliitto | 26.6.1963 |  |
| 49,66 | Kaisa Launela | Alavus | 1964 |  |
| 50,80 | Kaisa Launela | Kajaani | 26.7.1964 |  |
| 51,37 | Sirpa Toivola | Helsinki | 12.9.1964 |  |
| 51,94 | Raija Mustonen | Sodankylä | 1965 |  |
| 52,50 | Raija Mustonen | Rovaniemi | 18.9.1966 |  |
| 55,18 | Kaisa Launela | Seinäjoki | 1968 |  |
| 55,60 | Kaisa Launela | Helsinki | 31.8.1968 |  |
| 56,48 | Kirsti Launela | Oulu | 24.7.1971 |  |
| 57,24 | Arja Mustakallio | Helsinki | 18.8.1974 |  |
| 57,26 | Ritva Metso | Reisjärvi | 18.6.1978 |  |
| 59,16 | Tiina Lillak | Hanko | 13.6.1980 |  |
| 59,80 | Tiina Lillak | Imatra | 26.7.1980 |  |
| 61,02 | Tiina Lillak | Lappeenranta | 5.7.1980 |  |
| 62,22 | Tiina Lillak | Karjaa | 31.5.1981 |  |
| 66,34 | Tiina Lillak | Kouvola | 16.7.1981 |  |
| 66,56 | Tiina Lillak | Vantaa | 10.6.1982 |  |
| 67,36 | Tiina Lillak | Budapest, Unkari | 30.6.1982 |  |
| 69,14 | Tiina Lillak | Turku | 13.7.1982 |  |
| 72,40 | Tiina Lillak | Helsinki | 28.7.1982 | Maailmanennätys |
| 72,58 | Tiina Lillak | Vantaa | 9.6.1983 |  |
| 74,76 | Tiina Lillak | Tampere | 13.6.1983 | Maailmanennätys |
Uusi keihäsmalli
| Tulos | Nimi | Paikkakunta | Päivämäärä | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 63,76 | Mikaela Ingberg | Kuortane | 24.6.2000 |  |
| 64,06 | Taina Uppa | Pihtipudas | 23.7.2000 |  |
| 64,90 | Paula Huhtaniemi | Helsinki | 10.8.2003 |  |
Hannus, Matti: Yleisurheilu: Tuhat tähteä.  WSOY, 1983.  ISBN 951-0-11900-8
Mitä-Missä-Milloin -kirjat 1984-2009.  Otava.
Jalava, Juhani: Suomen kaikkien aikojen yleisurheilutilastot.  Juoksija-lehti, 1983.
Martti Lautala

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Falun 1954 | 30 km |  |
Martti Matias Lautala (11. marraskuuta 1928 Lappee – 5. marraskuuta 2016) oli suomalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili 1950-luvulla.
Lautalan uran ehdoton huippuhetki oli MM-pronssimitalin voittaminen 30 kilometrin hiihdossa Falunissa 1954. Hän hävisi Neuvostoliiton Vladimir Kuzinille 27 sekuntia ja maanmiehelleen Veikko Hakuliselle vain yhden sekunnin. Samojen kisojen 50 kilometrin hiihdossa hän sijoittui seitsemänneksi.
Lautala voitti poikien Suomen mestaruuden vuonna 1946 ja nuorten Suomen mestaruuden vuonna 1948. Aikuisten sarjassa hän saavutti SM-pronssia 50 kilometrillä vuonna 1956. Holmenkollenin kisoissa hän oli 50 kilometrillä Veikko Hakulisen jälkeen toinen vuonna 1953. Salpausselän Kisoissa hän sijoittui tällä maratonmatkalla toiseksi vuosina 1952 (kisan voitti Hakulinen) ja 1955 (voittajana Arvo Viitanen) sekä neljänneksi vuosina 1953 ja 1956.
Seuratasolla Martti Lautala edusti Lappeen Rientoa. Ammatiltaan hän oli maanviljelijä. Hänen kaksi poikaansa ovat myös menestyneet lähinnä kestävyysjuoksussa ja hiihdossa.
Lautala asui nykyisen Lappeenrannan kaupungin alueella Suomen ja Venäjän rajavyöhykkeellä. Suomen ja Neuvostoliiton raja vedettiin vuonna 1944 Lautalan suvun omistamien maiden halki.
Lasikylä

Lasikylä (vuoteen 1964 Hidoisenpyöli) on kylä Johannislundin kulmakunnalla Kiikalassa Salossa.
Kylän historia liittyy kiinteästi Hidoisenpyölin ulkoveromaalle Kiikalan, Someron ja Lohjan rajoille vuonna 1813 perustettuun, koko kulmakunnalle sittemmin nimensä antaneeseen Johannislundin lasitehtaaseen. Tehtaan lopetettua toimintansa vuonna 1960 erotettiin vuonna 1963 Hidoisenpyölin kylästä tehtaan lähiympäristö  Johannislund-nimiseksi kyläksi ja vuonna 1964 kylän nimi Hidoisenpyöli muutettiin maanmittausasiakirjoissa nimeksi Lasikylä.
Luonnonympäristöltään alue on Kolmannen Salpausselän reunamuodostumaan kuuluvaa harjualuetta, jolle ulottuu Natura 2000 -ohjelmaan kuuluva Hyyppärän harjualue -niminen Natura-alue.
Alue, nimi ja sijainti

Nykyinen Lasikylä kattaa pääosan aiemmasta, 1700-luvulta vuoteen 1963 rajoiltaan muuttumattomana pysyneestä Hidoisenpyöli-nimisestä kylästä.
Nykyiset rajansa kylä sai kolme vuotta Johannislundin lasitehtaan toiminnan lakkaamisen jälkeen vuonna 1963, kun varsinainen lasitehdasalue Hidoisenpyölin kylässä sekä siihen kuuluvia alueita viereisestä Säräjärven kylästä erotettiin uudeksi Johannislund-nimiseksi yksinäistaloksi. Tässä toimituksessa Hidoisenpyölin kylään jäi kuulumaan vain entisen tehdasalueen ulkopuolinen laaja metsäalue, joka vielä 1960-luvun alussa oli täysin rakentamaton lukuun ottamatta sinne talvisodan aikana raivattua Kiikalan lentokenttää, joka ainakin jo vuonna 1966 oli aktiivisessa purjelentokäytössä.
Nykyisen, enimmäkseen vain virallisessa käytössä olevan nimensä kylä sai vuonna 1964, kun sen siihenastinen nimi Hidoisenpyöli (vir. Hidoisenböle) korvattiin maanmittausasiakirjoissa nimellä Lasikylä.
Lasikylän nykyisiä rajanaapureita ovat etelässä Kiikalan Pappila ja lännessä Kiikalan Komisuo Salossa. Somerniemen kylistä Somerolla rajanaapureina ovat luoteessa Kaskisto, pohjoisessa Mäyrämäki ja koillisessa Oinasjärvi. Idässä rajanaapureina onat Nummen Leppäkorpi Lohjalla sekä Kiikalan Säräjärvi ja Johannislund Salossa.
Historia

Historialtaan Hidoisenpyölin ulkoveromaa oli yksi Varsinais-Suomeen todennäköisesti keskiajan uudistuskauden jälkeen muodostuneista autiopyöleistä, jotka olivat varsinaisista kylistä erillään olleita, asumattomia mutta kuitenkin verolle pantuja maakappaleita. Synnyltään ne saattoivat historiantutkija Erik von Hertzenin mukaan olla joko keskiajan asutuskaudella syntyneitä mutta sittemmin hylättyjä uudisasutuksia tai esimerkiksi velan tai muun saatavan takia omistajaansa vaihtaneita osia jonkin kyläkunnan maista. Omistajina tällaisilla pyöleillä saattoivat myöhemmin olla joko naapurikylien talot yhdessä tai erikseen tai joskus etäämpänäkin sijaitsevat kartanot.
Hidoisenpyölin nimen on arveltu viittaavaan läheiseen Kiikalan Hitolan kylään, ja tämänsuuntaisia viittauksia onkin löytynyt vanhoista oikeudenkäyntiasiakirjoista. 1600- ja 1700 luvulla pyölin omistuksesta käräjöivät eri aikoina Someron Kaskiston ja Lautelan ja Kiikalan Komisuon kylien asukkaat sekä Perniön Paarskylän, Kiskon Haapaniemen ja Perniön Viipurin kartanon omistajat, joille koko pyöli lopulta vuonna 1812 tuomittiin Kaskiston, Komisuon ja Lautelan kylien talollisten häviöksi.
Perniön Viipurin kartanolta pyölin hankki hallintaansa vuonna 1807 vänrikki Johan Berndt von Torcken, joka vuonna 1813 perusti sen alueelle, nykyisen Ruukinjärven rantaan Johannislundin lasitehtaan; nimen Johannislund von Torcken otti omasta etunimestään. 1800-luvun aikana lasitehtaan omistajat vaihtuivat useaan otteeseen, mutta tehdas jatkoi toimintaansa. 1800-luvun puolivälissä tehdas hankki omistukseensa myös viereisen Säräjärven eli Särämäen verotilan, josta saatavilla maataloustuotteilla oli merkitystä laajojen metsien keskellä sijaitsevan tehdasyhdyskunnan ruokahuollon kannalta. 1900-luvulla tehtaan toiminta alueella jatkui kunnes vuonna 1960, tehtaan tekniikan käytyä vanhanaikaiseksi, tehdas myytiin Riihimäen lasi osakeyhtiölle, joka samana vuonna lopetti sen toiminnan.
Tehtaan lopettamisen yhteydessä varsinainen tehdasalue, johon kuului tiloja Säräjärven  ja Hidoisenpyölin kylistä erotettiin vuonna 1963 Johannislund-nimiseksi yksinäistaloksi. Vuonna 1964 alueeltaan tältä osin supistuneen Hidoisenpyölin kylän nimi muutettiin Maanmittaushallituksen päätöksellä nimeksi Lasikylä.
Luonnonympäristö

Alueen luontoa hallitsee Suomusjärven, Kiikalan, Nummen ja Somerniemen alueille ulottuva jääkauden aikainen reunamuodostuma Kolmas Salpausselkä, joka muodostaa monipuolisen ja vaihtelevan luonnonympäristön. Merkittävät osat kylästä kuuluvat yhteensä 2468 ha laajuiseen Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -alueeseen, joka ulottuu Salon, Someron ja Lohjan alueille Somerniemellä, Nummella, Kiikalassa ja Suomusjärvellä.
Harjualueelle ovat tunnusomaisia etenkin monet lähteet, joista useista on tullut historiallisia kylien ja pitäjien rajapaikkoja. Lähes kokonaan harjualueelle sijoittuvaa Lasikylää rajaavat sitä edeltäneen historiallisen Hidoisenpyölin ja sen naapurikylien rajapaikoiksi aikanaan otetut lähteet edelleen viidessä suunnassa. Lännessä Kiikalan Komisuota, Saarta (myöhemmin Pappilaa) ja Hidoisenpyöliä on erottanut Uskelanjoen vesistöön kuuluvan Hitolanjoen latvahaaraan Satakoskenojaan Kultalähteenojan kautta laskeva Kultalähde. Länsiluoteessa Komisuota, Hidoisenpyöliä ja Someron Kaskistoa on erottanut Satakoskenojaan Huhdinojan kautta laskeva Lamminlähde. Pohjoisessa Hidoisenpyöliä sekä Someron Kaskistoa, Mäyrämäkeä ja Oinasjärveä Somerniemellä on erottanut Uskelanjoen sivujoen Terttilänjoen lähdejärveen Halkjärveen Myllyojan kautta laskeva Herakkaanlähde. Idässä Hidoisenpyöliä, Somerniemen Oinasjärveä ja Nummen Leppäkorpea ovat erottaneet Karjaanjoen vesistöön kuuluvaan Oinasjärveen Somerniemellä laskevat Hossojanlähteet.
Lähteiden ohella harjualueella on pieniä järviä ja lampia, joista varsinkin humusjärvet voivat olla rannoiltaan soistuneita. Historiallisen Hidoisenpyölin alueella olevista järvistä suurin ja merkittävin on Ruukinjärvi, jonka rantaan Johannislundin lasitehdas perustettiin vuonna 1813. Järvi laskee etelässä Huhdanojan kautta Varesjokeen, joka on Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön kuuluvan Anerionjoen latvahaara. Idästä, Nummen rajalta Ruukinjärveen laskee Säräjärvi, ja Ruukinjärven länsipuolella on joukko pikkujärviä ja lampia, joista suurin on Iso-Kolosin. Nämä laskevat Huhdanojaan Ruukinjärven eteläpuolella. Pohjoisessa historiallisen Hidoisenpyölin alueella on toinen ryhmä pikkujärviä ja lampia. Näistä Tervakas, Kolmperänen ja Suolampi laskevat etelän suuntaan Säräjärveen. Nykyisen Lasikylän alueelle sijoittuvat alueen järvistä ja lammista Ruukinjärven länsipuoliset ja Säräjärven pohjoispuoliset pikkulammet. Itse ruukinjärvi kuuluu vuodesta 1963 Johannislundin kylään.
Historiallisen Hidoisenpyölin alueella nykyisessä Johannislundin kylässä sijaitsee myös Varsinais-Suomen maakunnan korkein kohta, 163,9 metrin korkeuteen kohoava Särämäki, jonka kasvillisuus on monipuolista, ja joka kuuluu osana Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -alueeseen. Natura-alueeseen kuuluvat myös alkujaan Hidoisenpyölin rajapaikoina olleet ja edelleen myös Lasikylän rajapaikkoina olevat Kultalähde, Lammenlähde, Herakkaanlähde ja Hossojanlähteet sekä Ruukinjärven länsipuoliset pikkulammet. Etenkin alueet monet lähteet ovat kosteikkoina arvokkaita, mutta Natura-alueeseen kuuluu täällä myös kuivia kangasmetsiä ja harjumetsiä sekä rannoiltaan soistuneita humusjärviä ja lampia.
Nykyistä toimintaa

Lasikylän luoteisrajaa sivuaa Kiikalasta Somerniemen Oinasjärvelle johtava paikallistietasoinen kestopäällysteinen yhdystie Oinasjärventie, josta haarautuu Johannislundin suuntaan sorapäällysteinen yksityistie Lasikyläntie. Oinasjärventien varressa sijaitsee Lasikylän alueella nykyisin pääasiassa purjelentoa palveleva Kiikalan lentokenttä. Alun perin lentokenttä rakennettiin talvisodan aikana ruotsalaisin vapaaehtoisvoimin. Itse Johannislundin tehdasalue ei sijaitse siitä nimensä saaneessa nykyisessä Lasikylä-nimisessä kylässä vaan vuonna 1963 siihenastisista Hidoisenpyölin ja Säräjärven kylistä omaksi kyläkseen erotetussa, niin ikään lasitehtaan mukaan nimetyssä  Johannislund-nimisessä kylässä, johon kuuluu itse tehdasalue lähiympäristöineen.
Johannislundista Kiikalan kirkolle Kiikalannummen halki johtava Lasikyläntie rakennettiin Johannislundin lasitehtaan yhteydeksi ulkomaailmaan 1800-luvulla.
Kiikalan lentokenttä sijaitsee Lasikylän alueella.
Laurentius Petri

Laurentius Petri
Laurentius Petri (Örebro, Närke 1499 – Uppsala 26. lokakuuta 1573), alkuaan Lars Petterson, liikanimeltään Nericius tai Nericianus (Närkeläinen) oli Ruotsin ensimmäinen luterilainen arkkipiispa ja tärkeä uskonpuhdistaja. Hän oli Olaus Petrin nuorempi veli.
Elämä

Laurentiuksen ja Olauksen isä oli örebrolainen seppä Peter Olofson ja äiti Kristina Landsdotter, joka eli aina vuoteen 1545 asti ja ehti todistaa poikiensa menestystä. Ensiopetuksen Petrin veljekset saivat Örebron karmeliittaluostarissa.
Laurentius Petri opiskeli veljensä kanssa Martti Lutherin alaisuudessa Wittenbergissä, josta he lähtivät levittämään luterilaisuutta Ruotsiin.
Lastensuojelun Keskusliitto

| Lastensuojelun Keskusliitto |
| --- | --- |
 Järjestön tunnus
Perustettu:  1937
Toimiala:  lastensuojelutyö
Toiminta-alue:  Valtakunnallinen
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lastensuojelun Keskusliitto on vuonna 1937 perustettu lastensuojelualan kattojärjestö, joka vaikuttaa lapsen oikeuksien toteutumiseksi sekä lastensuojelun kehittämiseksi. Lastensuojelun Keskusliitolla on jäseninään järjestöjä ja kuntia tai kuntayhtymiä.
Lastensuojelun Keskusliitto vaikuttaa lapsiystävällisemmän yhteiskunnan puolesta kannanotoilla, lausunnoilla, viestinnällä ja kampanjoilla sekä kehittää lasten kanssa työskentelevien ammattilaisten osaamista koulutuksilla, oppailla ja tietoa tarjoamalla. Keskusliitto koordinoi lapsen oikeuksien viestintää Suomessa sekä toteuttaa ja koordinoi erilaisia hankkeita ja projekteja lasten edun toteutumiseksi.
Linnanmäen huvipuistoa Helsingissä ylläpitävä Lasten Päivän Säätiö on Lastensuojelun Keskusliiton toiminnan merkittävin rahoittaja.
Lastensuojelun Keskusliitto on SOSTEn jäsenjärjestö.
Lastensuojelun Keskusliitto julkaisee lasten ja nuorten kasvatusta ja hyvinvointia käsittelevää Lapsen Maailma -lehteä.