stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kun kohdattiin
Kappaleet > B-puoli

Kuulkaa huudot pienten lasten – 3.33 (Manda Christmas, säv. A. Jaen, Daniel Vangarde, san. Hector)
En ollut lady – 4.30 (Melody Lady, säv. Jack Arel, F. Meyer, san. Hector)
Oothan kultaseni – 2.40 (Shoog Shoog, säv. Daniel Boone, Rod McQueen, san. Kari Tuomisaari)
Valvo enää en – 2.37 (Yo no soy esa, säv. M. Trini, san. Kari Tuomisaari)
Näin se soi – 3.57 (Sing Along, säv. Hans van Hemert, san. Pertti Reponen)
Jälleen aamu nousee – 2.18 (The Morning After, säv. A. Kasha, J. Hirschhorn, san. Hector)
Kongskilde Juko

| Oy Kongskilde Juko Ltd |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1949
Perustaja:  Lauri Junnila
Kotipaikka:  Mynämäki
Toimiala:  Maa- ja metsätalouskoneiden valmistus
Liikevaihto:  7 958 000 (2008)
Emoyhtiö:  Kongskilde Industries
Kotisivu:  www.kongskilde.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oy Kongskilde Juko Ltd oli Mynämäellä toiminut, vuonna 1949 perustettu maatalouskoneita valmistanut yritys. Se toimi aiemmin myös nimillä L. Junnilan konepaja ja Juko.
Historia

Perustajansa, teollisuusneuvos Lauri Junnilan mukaan nimetty L. Junnilan Konepaja perustettiin alun perin Saloon huhtikuussa 1949. Pajan tuotanto siirrettiin kuitenkin Mynämäelle jo vuonna 1952. Juko Oy teki heti alusta lähtien tiivistä yhteistyötä Keskusosuusliike Hankkijan kanssa. Hankkija osallistui Jukon tuotekehitykseen ja Jukon tuotanto markkinoitiin kokonaisuudessaan Hankkijan kautta. Vuonna 1980 Juko Oy:n liikevaihto oli runsaat 29 miljoonaa markkaa ja siinä työskenteli 200 henkilöä. Junnilan perhe myi Jukon osakekannan Hankkijalle vuonna 1981. Hankkija investoi merkittävästi yrityksen tuotantoon. Hankkijan seuraajan, Novera-Yhtymän, vuonna 1992 tapahtuneen konkurssin jälkeen Jukon osti tanskalainen perheyritys Cormall Agro Holding. Vuonna 1997 Jukosta tuli tanskalaisen Kongskilde Industries A/S:n tytäryhtiö. Yrityksen konepajatoiminta lakkautettiin maailmanlaajuisen taloudellisen taantuman seurauksena keväällä 2010 ja sen tuotanto siirrettiin konsernin Ruotsin ja Puolan tehtaille. Suomeen jäi vain Kongskilden myyntiyhtiö, jonka palveluksessa toimii seitsemän henkilöä. Nykyään Jukon tuotteita Suomessa kuitenkin valmistaa vielä Mynämäellä Jukon entisissä toimitiloissa toimiva osuuskunta Ratas ja Ruuvi.
Tuotanto

Jukon päätuotteita olivat sen tuotannon loppuvaiheessa Juko- ja Kongskilde-tuotemerkeillä valmistetut kivenkeruukoneet, kylvölannoittimet ja suorakylvökoneet. Yritys tuotti myös juurikas- ja perunakoneita. Yrityksen liikevaihdosta noin puolet tuli kotimaasta ja puolet ulkomailta. Vuonna 2009 Jukon palveluksessa oli noin 70 työntekijää ja vuonna 2010 enää noin 60, mutta 1980-luvun alun suurimman tuotannon vuosina yrityksessä oli jopa lähes 300 työntekijää. Juko oli myös Mynämäen suurin yksityinen työnantaja. Tehtaan lakkautuksen myötä suorakylvökoneiden valmistus siirtyi Ruotsin Överumiin ja kivenkeruukoneiden Puolaan. Suomessa suunniteltujen kylvökoneiden valmistus on sittemmin päättynyt.
Haagin rauhankonferenssit

Ensimmäinen Haagin rauhankonferenssi vuodelta 1899  Huis ten Boschin palatsissa
Toinen Haagin rauhankonferenssi vuodelta 1907
Haagin rauhankonferenssit olivat Haagissa vuosina 1899 ja 1907 pidetyt kaksi rauhankonferenssia.
Aloitteen vuoden 1899 konferenssin järjestämiseksi antoi Venäjän keisari Nikolai II, ja mukana siinä olivat merkittävimmät Euroopan maat sekä eräät merkittävät muut maat, kuten Yhdysvallat, Kiina ja Japani. Konferenssin saavutuksista tärkeimpiä oli yleissopimus, joka koski kansainvälisten ristiriitojen selvittämistä rauhanomaisesti ja jonka perusteella perustettiin Haagiin pysyvä välitystuomioistuin.
Toinen kokous vuonna 1907 järjestettiin 15. kesäkuuta – 18. lokakuuta Yhdysvaltain presidentti Theodore Rooseveltin aloitteesta, ja siihen osallistui 44 maata. Kokouksessa allekirjoitettiin 13 yleissopimusta. Niiden tavoitteena oli sodankäynnin inhimillistäminen. Sopimukset koskivat myös väkivallan käytön rajoittamista sopimukseen perustuvia velkoja haettaessa. Suomi allekirjoitti useimmat säännöt 1920-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haagin rauhankonferenssit Wikimedia Commonsissa
50 vuotta on kulunut ensimmäisestä rauhankongressista, Kuva, 05.07.1939, nro 14, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Oi, kallis Suomenmaa

| Oi, kallis Suomenmaa |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Wilho Ilmari
Käsikirjoittaja:  Mika Waltari
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Sulho Ranta
Kuvaaja:  Armas Hirvonen
Leikkaaja:  Armas Vallasvuo
Lavastaja:  Karl Fager
Pääosat:  Ansa Ikonen Eino Kaipainen Toppo Elonperä Jalmari Rinne
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Ensi-ilta:  22. joulukuuta 1940
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oi, kallis Suomenmaa on suomalainen elokuva vuodelta 1940. Sen on ohjannut Wilho Ilmari ja käsikirjoittanut Mika Waltari.
Elokuva valmistui välirauhan aikana. Korostetun tunteelliseksi ja isänmaalliseksi, jopa paatokselliseksi luonnehdittu elokuva kertoo karjalaisevakoista uuden elämän alussa sekä rintamalta palanneen miehen ja nuoren opettajattaren rakkaustarinan. Keskeisiä henkilöitä ovat rintamamiehet Eino (Eino Kaipainen) ja Janne (Vilho Auvinen) ja kanteleensoittaja Karjalan-Aku (Toppo Elonperä). Eino rakentaa uutta elämää äitiään muistaen, Annikki (Ansa Ikonen) auttaa hädänalaisia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ansa Ikonen  | … |  Annikki   |
|  Eino Kaipainen  | … |  Eino Piiroinen   |
|  Toppo Elonperä  | … |  Karjalan-Aku   |
|  Jalmari Rinne  | … |  Antilan isäntä   |
|  Edvin Laine  | … |  Maunulan isäntä   |
|  Vilho Auvinen  | … |  Janne   |
|  Anni Hämäläinen  | … |  Einon äiti   |
|  Wilho Ilmari  | … |  radiokuuluttaja/karjalaisopettaja   |
|  Leo Sarri  | … |  rakuuna   |
|  Aapo Similä  | … |  karjalaisäijä   |
|  Eero Leväluoma  | … |  lääkintämajuri   |
|  Simo Osa  | … |  pappi   |
|  Ida Salmi  | … |  Antilan emäntä   |
Asunción

| Asunción |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Asunción
 Koordinaatit: 25°18′02″S, 57°38′10″W 
Valtio:   Paraguay
Departementti:  Central
Perustettu:  15. elokuuta 1537
Hallinto:  
 – Intendentti:  Evangelista Troche de Gallegos
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  117 km²
Korkeus:  43 m
Väkiluku (2022):  462 241
Aikavyöhyke:  UTC−4
 – Kesäaika:  UTC−3
Suuntanumero(t):  021
Lempinimi::  Madre de Ciudades
 
 Kaupungin kotisivut (espanjaksi) 
 Lähteet:  = Pinta-ala ja väkiluku 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Asunción on Paraguayn pääkaupunki, joka sijaitsee Argentiinan rajalla Paraguayjoen varrella. Vuonna 2022 sen asukasluku oli 462 241. Suur-Asunción (Gran Asunción) käsittää lisäksi San Lorenzon, Fernando de la Moran, Lambarén, Luquen, Mariano Roque Alonson, Ñembyn ja Villa Elisan kaupungit. Alueen asukasluku vuonna 2012 on yhteensä yli 2,5 miljoonaa.
Maantiede ja kaupunkikuva

Asunción sijaitsee Paraguayjoen itärannalla Argentiinan rajalla lähellä paikkaa, jossa Pilcomayojoki laskee Paraguayyn. Kukkulat ovat tyypillisiä sen ympäristölle.
Kaupungin voi ajatella levittäytyvän viuhkamaisesti joenrannasta, johon Juan de Salazar perusti linnoituksensa. Kaupungin keskustassa on moderneja kerrostaloja, joen varrella  siirtomaatyylisiä yksikerroksisia rakennuksia, muualla on kasvavia lähiöitä ja hökkelikyliä. Useimmat kaupungin nähtävyyksistä keskittyvät keskustaan jokirantaan. Siellä on katedraali, vanha ja uusi kongressitalo, La Encarnación -kirkko ja Chacon sodassa kaatuneiden muistomerkki. Pääkadun nimi on Calle Palma.
Asunción on muodostanut oman metropolialueensa eli Área Metropolitana de Asunción (AMA). Siihen kuuluvat esikaupunkialueet Capiatá, Fernando de la Mora, Lambaré, Limpio, Luque, Mariano Roque Alonso, Ñemby, San Antonio, San Lorenzo ja Villa Elisa. Metropolialue ei muodosta omaa hallinnollista aluettaan. Eri kunnat ovat itsenäisiä, eikä niillä ole kunnallishallintoon liittyviä yhteisiä palveluja. Metropolialueen ulkopuolellakin on kuntia, jotka voidaan silti mieltää osaksi pääkaupungin esikaupunkialuetta, kuten Areguá, Itá, Guarambaré ja Ypané.
Talous

Asunción on Paraguayn tiheimmin asutun osan logistiikan keskus. Kaupungissa ja sen ympäristössä jalostetaan läheisen viljavan maatalousalueen tuotteita kuten puuvillaa, tupakkaa, sokeria ja maissia sekä karjatalouden tuotteita. Teollisuus tuottaa myös vaatteita ja jalkineita sekä kasvisöljyä.
Vuoden 2015 tilastojen mukaan Asunciónissa asui 432 523 työikäistä ihmistä. Niistä töitä teki 261 929 ihmistä. Noin 19,7 prosenttia työntekijöistä oli töissä kaupan palvelualoilla, ja noin 19,6 prosenttia työntekijöistä oli kouluttamattomia sekatyöläisiä.
Liikenne

Asunciónin lentoasema on nimeltään Silvio Pettirossin kansainvälinen lentoasema. Se on noin 20 kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Kaupunkiin voi saapua myös laivalla Paraguayjokea pitkin. Kaupungin sisäistä liikennettä hoidetaan huonokuntoisilla busseilla, jotka liikkuvat laajalla alueella mutta vain iltakymmeneen asti. Paikallisbusseilla liikennöivät useat yritykset, joten bussien väritys vaihtelee hieman. Vanhalta rautatieasemalta lähtee turistijunia lähikaupunkeihin.
Väestö

Paraguayn vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan Asunciónin asukasluku oli 462 241. Heistä miehiä oli 221 222 ja naisia 241 019. Paikallisiin viitataan termillä asunceno eli "asunciónilainen".
Asunciónissa toimii monia korkeakouluja, kuten vuonna 1890 perustettu Asunciónin kansallinen yliopisto, vuonna 1960 perustettu katolinen yliopisto sekä joukko pienempiä yksityisiä oppilaitoksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Asunción Wikimedia Commonsissa
| n k Paraguayn departementit |
| --- | --- |
 Alto Paraguay  Alto Paraná  Amambay  Boquerón  Caaguazú  Caazapá  Canindeyú  Central  Concepción  Cordillera  Distrito Capital  Guairá  Itapúa  Misiones  Ñeembucú  Paraguarí  Presidente Hayes  San Pedro 
Näkymä Calle Palma -kadulta.
Asunción Guamán Poman piirrustuksessa vuodelta 1615.
Asunción vuonna 1940.
Brooklyn Brewery

Brooklyn Lager
Brooklyn Brewery on yhdysvaltalainen panimo. Steve Hindy ja Tom Potter perustivat sen vuonna 1987 Brooklyniin, New Yorkiin. Panimo valmistaa noin 30 erilaista olutlaatua . Pääpaino on ale-, lager- sekä stout-oluissa. Suomeen panimon oluita tuo Sinebrychoff.
Historia

Stephen Hindy oppi oluen panemisen jo työskennellessään uutistoimisto AP:lle Lähi-idässä. Vuonna 1987 Hindy ja hänen alakerran naapurinsa Tom Potter irtisanoutuivat töistään ja perustivat Brooklyn Breweryn. Panimon ensimmäinen tuote oli Brooklyn Lager. Brooklyn Lager on valittu Suomessa vuoden olueksi Helsinki Beer Festivalissa vuonna 2006 ja saman kilpailun parhaaksi alle 6% pohjahiivaolueksi se valittiin vuonna 2010 . Yrityksen logon ja pullojen etiketit suunnitteli Milton Glaser, jonka käsialaa on myös I Love NY -logo. Glaser sai vastineeksi pienen osuuden yrityksestä.
Ensimmäiset kahdeksan vuotta toiminnasta olut tuotettiin Uticassa ja kuljetettiin Brooklyniin. Vuonna 1996 Hindy ja Potter olivat valmiit investoimaan miljoonia rakentaakseen panimon Brooklynin Williamsburgiin. Alkuvaiheessa kuitenkin Brooklyn Lager sekä kaikki pullotetut tuotteet tuotettiin edelleen Uticassa, koska Williamsburgin tiloissa ei ollut riittävästi kapasiteettia.
Vuosien ajan Williamsburgissa oli liian kallista laajentaa, mutta vuoden 2009 lama ja kiinteistöjen hintojen lasku antoivat mahdollisuuden 6,5 miljoonan dollarin laajennukseen ja 15 lisätyöntekijän palkkaamiseen silloisten 35 työntekijän lisäksi.
Vuodesta 1994 asti Brooklyn Breweryn panimomestarina on toiminut Garret Oliver, joka on tunnettu olutasiantuntija ja -arvostelija. Hän on kirjoittanut mm. kirjan The Brewmaster's Table ja toiminut 11 vuotta Great American Beer Festivalin tuomarina..
Brooklyn Brewery tekee myös yhteistyötä suomalaisen Sinebrychoffin panimon kanssa. Sinebrychoffin panimomestari Tapio Kangas-Heiska ja Brooklyn Breweryn panimomestari Garret Oliver kehittivät yhdessä Sinebrychoff Brooklyn Two Tree Porter -oluen vuonna 2013 .
Oluet

Brooklyn Lager
Brooklyn Brown Ale
East India Pale Ale
Brooklyn Pilsner
Brooklyn Pennant Ale
Brooklyn Blast!
Brooklyn Special Effects
Brooklyn Bel Air Sour
Kausituotteet
Black Chocolate Stout
Brooklyn Winter Ale
Monster Ale
Brooklyn Dry Irish Stout
Brooklyn Summer Ale
Brooklyn Oktoberfest
Post Road Pumpkin
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Garrett Oliverin kotisivut
Tren de Aragua

Tren de Aragua on venezuelalaisperäinen rikollisjärjestö.
Tren de Araguan on arvioitu levinneen Venezuelan ulkopuolelle maan ajauduttua taloudelliseen ja humanitaariseen hätätilaan vuonna 2014. Järjestön toiminta laajeni Kolumbiaan, Ecuadoriin, Peruun ja Chileen. Toimintatapoihin ovat kuuluneet kiristys, ihmisten salakuljettaminen osana seksikauppaa, palkkamurhat ja kidnappaukset. Tren de Aragua on toiminut muissa maissa muodostamalla liittoja ja kumppanuuksia paikallisten rikollisjärjestöjen kanssa. Yhdysvallat asetti kesällä 2024 pakotteita Tren de Araguaa vastaan ja katsoi sen osallistuneen ihmisten salakuljettamiseen prostituoiduiksi Yhdysvaltoihin.
Syyskuussa 2023 Nicolás Maduro määräsi 11 000 sotilasta ottamaan Araguassa sijaitsevan vankilan takaisin valtion hallintaan. Tren de Araguan jäsenet olivat muuttaneet sen lomakohdetta muistuttavaksi. Vankilan alueella olivat toimineet eläintarha, ravintolat, yökerho, vedonlyöntitoimisto ja uima-allas. Tren de Araguan johtaja Héctor Guerrero Flores pakeni. Yhdysvalloissa hänen pidätykseensä johtavasta tiedosta luvattiin viiden miljoonan dollarin palkkio. Chilessä Tren de Araguan jäseniä on syytetty venezuelalaisen toisinajattelija Ronald Ojedan murhaamisesta. Ojedan ruumis löydettiin haudattuna Santiago de Chilestä maaliskuussa 2024. Tren de Araguasta kirjan julkaissut toimittaja Ronna Rísquez arvioi vuonna 2024, että järjestöllä oli 5 000 jäsentä ja 10–15 miljoonan dollarin vuosittaiset tuotot.
Kesällä 2024 Yhdysvalloissa voimassa olleen arvion mukaan noin kuudellasadalla maassa oleskelleella venezuelalaisella siirtolaisella oli yhteyksiä Tren de Araguaan. Noin sadan heistä epäiltiin olevan järjestön jäseniä. Maaliskuussa 2025 Donald Trump otti käyttöön 1700-luvulta peräisin olevan Alien Enemies Actin epäiltyjä jengiläisiä vastaan. Trump syytti Tren de Araguaa Yhdysvaltain alueiden valloittamisen suunnittelusta tai yrittämisestä tai sillä uhkaamisesta. Trump väitti Nicolás Maduron käyvän jengin kautta sotaa Yhdysvaltoja vastaan. Trump oli julistanut Tren de Araguan ulkomaiseksi terroristijärjestöksi pian astuttuaan virkaan tammikuussa 2025.
Jan von Plato

Jan von Plato (s. 1951) on filosofian ruotsinkielinen professori Helsingin yliopistossa. Hänen aikaisempia erikoisalojaan ovat todennäköisyys, erityisesti sovellettuna statistiseen fysiikkaan ja dynaamisiin järjestelmiin. Myöhemmin hän on keskittynyt logiikkaan ja matematiikan perustetutkimukseen, erityisesti todistusteoriaan. Von Plato väitteli filosofian tohtoriksi Helsingissä vuonna 1980. Vuosina 1995–1996 hän toimi lehtorina London School of Economicsissa.lähde?
Teoksia

von Plato, Jan: Creating Modern Probability: Its Mathematics, Physics and Philosophy in Historical Perspective.  Cambridge University Press, 1994.  ISBN 0-521-59735-8
Negri, Sara & von Plato, Jan: Structural Proof Theory.Cambridge: Cambridge University Press, 2001, ISBN 0-521-79307-6.
Negri, Sara & von Plato, Jan: Proof Analysis. A Contribution to Hilbert's Last Problem. Cambridge University Press, Cambridge 2011, ISBN 978-1-107-00895-3.
von Plato, Jan: Elements of Logical Reasoning. Cambridge University Press, Cambridge 2013, ISBN 978-1-107-03659-8.
von Plato, Jan: Saved from the Cellar: Gerhard Gentzen’s Shorthand Notes on Logic and Foundations of Mathematics. Springer, Cham 2017, ISBN 978-3-319-42119-3.
von Plato, Jan: The Great Formal Machinery Works: Theories of Deduction and Computation at the Origins of the Digital Age. Princeton University Press, 2017, ISBN 978-0-691-17417-4.
von Plato, Jan: Can Mathematics be Proved Consistent? Gödel's Shorthand Notes and lectures on Incompleteness.Springer, Cham 2020, ISBN 978-3-030-50878-4.
Hämeen-Anttila, Maria & von Plato, Jan: Kurt Gödel: The Princeton Lectures on Intuitionism. Springer, Cham 2021, ISBN 978-3-030-87296-0.
von Plato, Jan: Chapters from Gödel's Unfinished Book on Foundational Research in Mathematics. Springer, Cham 2022, ISBN 978-3-030-97134-2.
Negri, Sara & von Plato, Jan: Oiva Ketonen: Investigations into the Predicate Calculus. College Publications, London 2022.
Hämeen-Anttila, Maria & von Plato, Jan: Kurt Gödel: Results on Foundations. Springer, Cham 2023.
von Plato, Jan: Portrait of Young Gödel. Springer, Cham 2024.
Kirjallisuutta

Mäenpää, Petri & Negri, Sara & Ranta, Aarne: Essays dedicated to Jan von Plato on the occasion of his 50th birthday.  Helsingin yliopisto, 2001.  Sisällys ja linkit artikkeleihin (Archive.org).
Aiheesta muualla

Jan von Plato, Helsingin yliopisto (englanniksi)
Jan von Plato 375 humanistia -sivusto 25.10.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  PhilPeople  zbMATH 
Henkilöt:  DDB  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Yhdistynyt kuningaskunta ensimmäisessä maailmansodassa

Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta taisteli ensimmäisessä maailmansodassa 1914–1918 muiden ympärysvaltojen kanssa keskusvaltoja (Saksan keisarikunta, Itävalta-Unkari, Osmanien valtakunta ja Bulgarian kuningaskunta) vastaan. Valtion asevoimat järjesteltiin uudelleen – esimerkiksi Kuninkaalliset ilmavoimat luotiin sodan myötä – ja niitä laajennettiin tammikuussa 1916, kun asevelvollisuus otettiin käyttöön ensi kertaa maan historiassa. Sodan syttymistä on pidetty yleisesti sosiaalisesti yhdistävänä tapahtumana, tosin sittemmin tämä näkemys on haastettu. Joka tapauksessa reaktiot Britanniassa vuonna 1914 olivat samankaltaiset kuin muualla Euroopassa.
Sodan kynnyksellä maassa oli uhkaavia sisäisiä levottomuuksia (työväen- ja äänioikeusliikkeiden parissa ja etenkin Irlannissa), mutta suuri osa väestöstä asettui nopeasti hallituksen taakse. Vuosina 1914–18 värvättiin armeijan palvelukseen 5 670 000 miestä, mikä vastasi noin 38 prosenttia sotaa edeltäneen ajan miespuolisesta työvoimasta. Maan vihollisten päihittämisen nimissä tehtiin merkittäviä uhrauksia, ja monet heistä, jotka eivät voineet taistella, olivat osallisena hyväntekeväisyysjärjestöissä. Ruokapulan ja työvajeen pelossa hallitus sääti lakeja, kuten Defence of the Realm Act 1914, jotta se saisi uusia valtuuksia. Pääministeri H.H. Asquithin ”toimitaan kuten tavallista” -ajatuksesta luovuttiin ja siirryttiin kohti totaalista sotaa (täydellistä valtion väliintuloa julkiseen toimeen) David Lloyd Georgen johdolla, ensi kertaa Britannian historiassa. Sodassa todistettiin myös ensimmäisiä ilmapommituksia Britannian kaupunkeihin.
Sanomalehdillä oli tärkeä rooli pitää yllä kannatusta sodalle. Valtio tuotti suuria määriä propagandaa journalistien kuten Charles Masterman ja sanomalehtien omistajien, kuten lordi Beaverbrook, johdolla. Sopeutumalla työväen muuttuvaan väestöryhmään (tai ”työväen laimentumiseen” kuten sitä nimitettiin) sotaan liittyvät teollisuudenalat kasvoivat nopeasti ja tuotanto lisääntyi, kun ammattiliitoille annettiin nopeasti toimilupia. Siinä mielessä osa katsoo sodan vetäneen naisia mukaan valtavirran työhön ensimmäistä kertaa. Väittelyt sodan vaikutuksesta naisten emansipaatioon jatkuvat ottaen huomioon, että suurelle osalle naisista annettiin äänioikeus ensi kertaa vuonna 1918. Yksittäisten naisten kokemukset sodan aikana vaihtelivat; paljon riippui ympäristöstä, iästä, siviilisäädystä ja ammatista.
Siviilikuolleisuus nousi ruokapuutosten ja espanjantaudin, joka iski maahan vuonna 1918, vuoksi. Sotakuolemien arvioidaan olleen yli 850 000. Imperiumi saavutti huippunsa rauhanneuvottelujen päätyttyä. Sota kuitenkin korosti siirtomaiden uskollisuuden lisäksi myös yksittäisiä kansallisidentiteettejä alusmaissa (Kanada, Newfoundland, Australia, Uusi-Seelanti ja Etelä-Afrikka) ja Intiassa. Irlannin kansallismieliset siirtyivät Lontoon kanssa yhteistyön tekemisestä vuonna 1916 vaatimaan välitöntä itsenäisyyttä (pääsiäiskapina), siirto, joka sai suuren sysäyksen vuoden 1918 asevelvollisuuskriisistä.
Käännös suomeksi
Keraaminen kulttuuri

Keraaminen kulttuuri on kulttuuri, jossa taidetaan poltettujen saviastioiden teko. Keraamista vaihetta edelsi esikeraaminen vaihe, jolloin tehtiin koreja. Saviastia lienee keksitty, kun kori siveltiin vedenpitäväksi savella ja ehkä vahingossa poltettiin. Monesti keraamiset kulttuurit ovat myös neoliittisia, eli niissä osataan viljellä maata.
Varhaisin keramiikka Itä-Aasiassa

Nykyisten löytöjen mukaan keramiikka olisi keksitty Itä-Aasiassa jo myöhäisellä paleoliittisella kivikaudella.
Kiinan Xianrendongin luola sijaitsee Jiangxin provinssissa. Sieltä löydetty keramiikka on ajoitettu 20 000 - 19 000 vuoden takaiseksi. Varhaisia saviastian jäänteitä on löydetty myös Hunanin provinssista Kiinasta, Jangtse-joen altaasta. Jutšanjanin luolan ruukunsirpaleiden iäksi on mitattu 18 300 - 15 400 vuotta. Näin ollen keramiikkaa oli Kiinassa noin 18 000 vuotta sitten.
Keramiikkaa oli myös Japanin Jomon-kulttuurissa noin 16 700 - 16 000 vuotta sitten.
Amur-joelta on löydetty 15 900 - 14 500 vuotta vanhaa keramiikkaa. Varhaisimmat Siperian saviastiat on löydetty Baikal-järven läheltä ajalta  11 900 eaa.
Koreassa syntyi Jeulmunin keraaminen kulttuuri noin 7000 ekr. Noin 3000 ekr. Siperiassa ja Mongoliassa oli keramiikan valmistusmenetelmä, joka muistutti Jeulmunin kulttuurin valmistusmenetelmää. Noin 1800 ekr. eräänlainen keraaminen kultttuuri levisi Mantsuriasta Koreaan.
Lähi-idän vanhin keramiikka

Lähi-idässä keramiikan omaksuminen liittyi viljelyn ja karjanhoidon vakiintumiseen.
Keramiikan edeltäjä "valkea kalkkikiviastia" ilmestyi Lähi-itään PPNB-kaudella noin 10 500 - 9 000 kalenterivuotta sitten. Näitä tehtiin kipsistä ja/tai kalkkikivilaastista. Varsinainen saveen perustuva keramiikka levisi alueella vasta 9 000 - 8 700 eaa.
Amerikan varhaisin keramiikka

Myös Amerikan mantereella keramiikka keksittiin luultavasti itsenäisesti. Brasilian Amazonin Pedra Pintadan ja Taperinhan keramiikka on noin 8 000 - 7 000 vuotta vanhaa. Kolumbian San Jacintosta on löydetty 4500 vuotta vanhaa keramiikkaa. Kolumbian Puerto Hormigan keramiikka on noin 6000 vuotta vanhaa.Ecuadorin Valdivian kulttuuri oli merkittävä varhainen keraaminen kulttuuri Etelä-Amerikassa noin 3500 eaa.
Varhainen keramiikka Euroopassa

Venäjällä Volgan seudulla vaikuttaneiden Kundan kulttuurin ja Butovon kulttuurin alueella opittiin keramiikan valmistustaito myöhäisen mesoliittisen kauden ja varhaisen neoliittisen kauden aikana.
Suomessa varhaisimmat keraamiset kulttuurit syntyivät neoliittisen kauden alussa. Näitä olivat eteläisessä Suomessa vallinnut varhainen kampakeramiikka (5200-4150 ekr.) ja pohjoisessa Suomessa vallinnut Säräisniemen keramiikka 1 (5200-4350 ekr.). Kampakeraamisessa kulttuurissa oli myöhäisempiä vaiheita, jotka olivat tyypillinen kampakeramiikka (3900-3500 ekr.) ja myöhäiskampakeramiikka (3750-3250 ekr.). Myöhemmin Vasarakirveskansan aikana oli nuorakeraaminen kulttuuri (2800-2300 ekr.) ja samoihin aikoihin tai jonkin verran aikaisemmin myös pyheensillan keramiikka (3200-2400 ekr.). Kivikauden lopussa oli Kiukaisten kulttuurin keramiikka (2500-1800 ekr.).
Aiheesta muualla

First evidence of Palaeolithic art
5,300-year-old Mongolian statue pieced together
The earliest known pottery found in China
5,000-year-old pottery found on Scottish island