stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maduran kieli

| Madura |
| --- | --- |
Oma nimi:  Madhura, Basa Mathura
Tiedot
Alue:  Indonesia
Puhujia:  6 770 900
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  austronesialaiset kielet
Kieliryhmä:  malaijilais-polynesialaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  mad
ISO 639-3:  mad
 Ohje 
Madura on austronesialainen kieli. Sen äidinkielisiä puhujia on noin 6 770 900, ja määrä on vähenemään päin. He elävät pääosin Indonesiassa Maduran saarella ja sen lähistöllä. Monet maduraa äidinkielenään puhuvista osaavat myös indonesiaa. Maduran kielellä on useita murteita. Kieltä kirjoitettiin aiemmin jaavalaisella kirjoitusjärjestelmällä, mutta nykyään käytetään useimmiten latinalaisia aakkosia.
Gigo Gabašvili

Gigo Gabašvili
Gigo Gabašvili: Samarkandin basaari, 1890-luku.
Giorgi "Gigo" Gabašvili (georg. გიორგი [გიგო] გაბაშვილი, 9. marraskuuta 1862 – 28. lokakuuta 1936) oli georgialainen taidemaalari ja kouluttaja. Hänen teoksillaan oli erityisen suuri vaikutus, sillä hän oli ensimmäinen georgialainen realisti, joka maalasi lukuisia erilaisia aiheita sekä öljy- että vesiväreillä, kuten muotokuvia, maisemia ja kohtauksia jokapäiväisestä elämästä.
Elämä ja teokset

Gabašvili syntyi Tbilisissä, Georgiassa (joka kuului silloin Venäjän keisarikuntaan). Hän sai koulutuksensa Pietarin (1886–1888) ja Münchenin (1894–1897) akatemioissa. Palattuaan kotimaahansa hän teki debyyttinsä ensimmäisenä taiteilijana, joka sai kunnian vuonna 1891 järjestää yksityisnäyttelyn Tbilisissä. Vuosina 1900–1920 hän opetti Kaukasian kuvataiteiden edistämisseuran ylläpitämässä taidekoulussa. Gabašvili oli yksi Tbilisin taideakatemian perustaneista professoreista vuonna 1922 ja hänelle annettiin Georgian SNT:n kansantaiteilijan arvonimi vuonna 1929. Gabašvili pysyi vannoutuneena realistina ja vastusti näkyvästi vasemmistolaista taidetta. Hän kuoli Tsikhisdzirissä, Adžariassa vuonna 1936.
Hänet tunnetaan parhaisen talonpoikia, kaupunkilaisia ja aatelisia esittävistä elävistä muotokuvasarjoistaan ("Kolme kaupunkilaista", 1893; "Nukkuva khevsuri", 1898; "Humalainen khevsuri", 1899; "Kurdi", 1903–1909; "Kolme kenraalia", 1910) sekä usean hahmon kohtauksista, jotka kuvaavat georgialaista ("Alaverdoba-festivaali", 1899) ja itämaista elämää – monet niistä perustuivat hänen Keski-Aasian matkallaan vuonna 1894 tekemiinsä luonnoksiin ("Basaari Samarkandissa", 1894–1897; "Divan-Beyn allas Buharassa", 1897). Suurin osa hänen töistään on nykyisin näytteillä Kuvataiteen kansallismuseossa Tbilisissä. Hänen vuoden 1895 kopionsa teoksesta "Basaari Samarkandissa", jonka hän loi Kaukasuksen matkan aikana tapaamansa yhdysvaltalaisen diplomaatin ja liikemiehen Charles R. Cranen pyynnöstä, myytiin 1,36 miljoonalla dollarilla Sotheby’sin huutokaupassa vuonna 2006.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gigo Gabašvili Wikimedia Commonsissa
MGP Nordic 2009

MGP Nordic 2009 oli viides MGP Nordic -laulukilpailu. Se järjestettiin 28. marraskuuta, Ruotsissa Tukholman tv-talossa. Kilpailun voitti isäntämaan Ruotsin kappale: En vanlig dag (suom. Tavallinen päivä). Suomi tuli jaetulle kolmannelle sijalle Norjan kanssa, vaikka tulostaulussa Suomi oli ennen Norjaa. Suomea superfinaalissa edusti Amanda kappaleella "Jag vill leva" (suom. Haluan elää). Ensimmäistä kertaa Suomella oli suomenkielinen kommentaattori, jonka äänenä oli Nuutti Takkinen.
Osallistujat

Finaali
Mystery - Rock e sunt
Amanda - Jag vill leva
PelleB - Kun min
Jørgen - Din egen vei
BlackWhiteBoys - Kommer du ihåg mig
Ulrik - En vanlig dag
Engledrys - Familien-min bedste ven
Rebecca - Scaffa en annan tjej
Superfinaali
02:  Amanda - Jag vill leva
03:  PelleB - Kun min
04:  Jørgen - Din egen vei
06:  Ulrik - En vanlig dag
Tulokset
Ulrik - En vanlig dag, pisteet: 36 (voittaja)
PelleB - Kun min, pisteet: 28 (2. sija)
Amanda - Jag vill leva, pisteet: 20 (3. sija)
Jørgen - Din egen vei, pisteet: 20 (4. sija)
Frank de Boer

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Franciscus de Boer
Syntymäaika: 15. toukokuuta 1970 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Hoorn, Pohjois-Hollanti, Alankomaat
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 180 cm
Seura
Seura: avoin
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
: VV De Zouaven
1984–1988: Ajax
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1988–1999 | Ajax | 328 | (30) |
| 1999–2003 | Barcelona | 144 | (5) |
| 2003–2004 | Galatasaray | 15 | (1) |
| 2004 | Rangers | 15 | (2) |
| 2004–2005 | Al Rayyan | 16 | (5) |
| 2005–2006 | Al-Shamal | 1 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 519 | (43) |
Maajoukkue
| 1990–2004 | Alankomaat | 112 | (13) |
Valmennusura
2007–2010: Ajax (jun.)
2008–2010: Alankomaat (apuv.)
2010–2016: Ajax
2016: Internazionale
2018–2020: Atlanta United
2020–2021: Alankomaat
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Frank de Boer (s. 15. toukokuuta 1970) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Frank on muutamaa minuuttia nuorempi kuin kaksoisveljensä Ronald, joka myös on entinen ammattilaisjalkapalloilija.
Pelaajaura > Seurajoukkueura

De Boer aloitti uransa Ajax Amsterdamissa vasempana laitapuolustajana. Myöhemmin hänen pelipaikakseen vakiintui keskuspuolustaja. Hän saavutti jo ensimmäisessä ammattilaisseurassaan Euroopan tärkeimmät tittelit, Mestarien liigan ja UEFA Cupin voitot. Menestys seuraavassa seurassa, alankomaalaisia vilisseessä FC Barcelonassa ei ollut samanlaista, ja de Boerin uran tahrasi lisäksi kärähtäminen nandrolonista doping-testissä. Kesällä 2003 hän siirtyi Turkkiin, Galatasarayn riveihin. Siellä hän kuitenkin viihtyi vain puolisen vuotta, kunnes siirtyi Glasgow Rangersiin veljensä seuraksi. De Boereille Rangers oli jo kolmas yhteinen seura, he olivat pelanneet samaan aikaan myös Ajaxissa ja FC Barcelonassa. Glasgow'n visiitti jäi sekin lyhyeksi, ja de Boer muutti rahakkaan tarjouksen perässä Qatariin, Al-Rayyanin joukkueeseen, jossa hän lopetti uransa vuonna 2005.
Pelaajaura > Maajoukkueura

De Boerista ehti tulla kaikkien aikojen eniten maaotteluita Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa pelannut pelaaja 112 ottelullaan. Myöhemmin Edwin van der Sar vei häneltä tuon ennätyksen. Hän muodosti yhden Euroopan parhaista keskuspuolustuksista yhdessä Jaap Stamin kanssa. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki lokakuussa 1990 Italiaa vastaan. De Boer toimi maajoukkueen kapteenina vuosien ajan, kunnes lopetti maansa edustamisen EM-kisoihin 2004, jossa hän joutui jättämään kisat kesken loukkaantumisen vuoksi.
Pelaajaura > Meriitit pelaajana

Mestarien liiga: 1995
UEFA Cup: 1992
UEFA Super Cup: 1995
Intercontinental Cup: 1995
Alankomaiden mestaruus (5): 1990, 1994, 1995, 1996, 1998
Alankomaiden cup (2): 1993, 1998
Espanjan mestaruus: 1999
Valmennusura > Meriitit valmentajana

U.S. Open Cup: 2019
Campeones Cup: 2019
Alankomaiden mestaruus (4): 2011, 2012, 2013, 2014
Alankomaiden cup
Hopeaa: 2011
Alankomaiden supercup: 2013
Alankomaiden vuoden jalkapallovalmentaja (Rinus Michels -palkinto): 2013, 2014
Luolaihminen

Luolamies metsästämässä karhua. Irma Deremeaux’n kuvitusta Margaret A. McIntyren teokseen The Cave Boy of the Age of Stone vuodelta 1907.
Luolaihminen tai luolamies on nimitys stereotyyppiselle mielikuvalle esihistoriallisena aikana eläneistä ihmisistä tai ihmisten esivanhemmista, joiden on oletettu asuneen luolissa. Muinaisten luolamaalausten löytyminen lienee vaikuttanut mielikuvan kehittymiseen. Arkkityyppisen luolamiehen keskeiset tunnusmerkit ovat eläimen taljaan pukeutuminen ja nuijan käyttäminen aseena. [lähde? ]
Nykyään luolaihmisiä kuvataan lähinnä populaarikulttuurissa, kuten elokuvissa ja sarjakuvissa, joissa heidät usein todellisuuden vastaisesti esitetään elämässä samaan aikaan dinosaurusten kanssa.[lähde? ]
Kuvagalleria

Cave Man Kenny, esimerkki stereotyyppisistä luolaihmisistä kertovasta sarjakuvasta vuodelta 1946.
Burroughsin romaanin Ikuinen rakastaja yhdysvaltalainen kansikuva, jossa luolamies taistelee sapelihammaskissaa vastaan.
Luolaihmisiksi pukeutunutta väkeä odottamassa Fremont Solstice Paraden alkua vuonna 2011.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luolaihminen Wikimedia Commonsissa
Färsaarten historia

Färsaarelaisten saagan mukaan Grímr Kamban oli ensimmäinen Färsaarille asettunut ihminen.
Färsaarten historian on oletettu alkaneen viikinkien asuttamisesta, mutta vuonna 2013 julkaistujen tutkimustulosten mukaan Färsaaret asutettiin todennäköisesti jo 300–500 vuotta aikaisemmin, 300–500-luvuilla. Norjalaiset saapuivat Färsaarille 800-luvulla, mutta esimerkiksi Pyhän Brendanin väitetään käyneen saarilla vuosien 560–567 aikana. Ensimmäiset norjalaiset olivat uutta maata etsimässä olleita tai sortoa paenneita maanviljelijöitä ja talonpoikia. Färsaarille kotiutui nopeasti norjalainen hallintojärjestelmä, ja saarista tuli vuonna 1035 virallisesti osa Norjan kuningaskuntaa.
Tanska ja Norja yhdistyivät 1380, jolloin saarille levisi tanskalainen oikeuskäytäntö ja paikallisen tingin merkitys väheni. Färsaarten taloutta hallitsivat pitkään ulkomaalaiset kauppiaat, joille Tanska antoi saarten kauppamonopolin. Harvinainen poikkeus oli färsaarelainen Magnus Heinason, joka hallitsi saarten taloutta 1500-luvun lopulla. Tanskan kruunu otti monopolin haltuunsa vuonna 1707. Saaret säilyivät Tanskalla vuoden 1814 jälkeen, vaikka Ruotsi-Norjan unioni korvasi Tanskan ja Norjan liiton.
Färsaarten vientiin suuntautunut kalastusteollisuus käynnistyi ja väkiluku alkoi kasvaa, kun tanskalainen kauppamonopoli lakkautettiin 1856. Vuosisadan lopulla  kansallistunne heräsi, ja poliittisesti saari jakautui itsenäisyyttä ja Tanskan yhteydessä pysymistä kannattaviin. Tanska myönsi Färsaarille laajan itsehallinnon vuonna 1948. Färsaaria modernisoitiin 1950-luvulta lähtien, mutta 1980-luvun nousukausi kääntyi vuosikymmenen vaihteessa talouskriisiksi, kun kalansaaliit ja kalan markkinahinta romahtivat. Tanska joutui tukemaan saaria sadoilla miljoonilla Tanskan kruunuilla, mutta 1990-luvun lopussa talous lähti jälleen nousuun.
Asuttaminen

Viikinkejä on pidetty Färsaarten ensimmäisinä asuttajina, mutta Durhamin yliopiston vuonna 2013 julkaistujen tutkimusten mukaan Färsaaret asutettiin jo 300–500-luvuilla, 300–500 vuotta ennen viikinkejä. Tutkimuksissa ei ole paljastunut, mistä asukkaat tulivat tai keitä he olivat, mutta arkeologisten löydösten perusteella he käyttivät turvetta. Aiemmin viikinkejä edeltäneestä vierailuista saarilla oli vain harvoja todisteita. Pyhän Brendanin väitetään käyneen saarilla vuosien 560–567 välillä tekemiensä matkojen aikana. Lisäksi iiriläinen munkki Dicuil oli maantieteellisessä teoksessaan kirjoittanut vuonna 825, että iiriläiset erakot olisivat eläneet saarilla ja joutuneet jättämään ne viikinkien takia.
Norjalaiset saapuivat Färsaarille 800-luvulla. Ensimmäiset asukkaat olivat maanviljelijöitä ja talonpoikia, jotka olivat etsimässä uutta maata tai paenneet sortoa Skandinaviasta. Färsaarelaisten saaga kertoo, että Grímr Kamban olisi ollut Färsaarten ensimmäinen asukas. Hänen ensimmäinen nimensä on muinaisnorjaa ja toinen iiriä, joten hän saattoi olla Britteinsaarilla asunut viikinki. Vágarin saarelta on löytynyt myös riimukivi, jonka mukaan Torkil Onundarson olisi ollut saarten ensimmäinen asukas.
Färsaarille perustettiin pian norjalainen hallintojärjestelmä. Tinganesissa oli saarten valtiollinen ting, ja sen alaisuudessa oli paikallisia kokoontumispaikkoja. Färsaarelaisten saagan mukaan kristinusko tuli Färsaarille noin vuonna 1000, samoihin aikoihin kuin Islantiin. Uskonnon saarille toi hallitsevan Gøtuskeggjar-suvun edustaja Sigmundur Brestisson. Hän oli vieraillut Norjassa ja luvannut kuningas Olav Tryggvasonille käännyttävänsä saarelaiset. Färsaarelaiset maanviljelijät vastustivat muutosta, mitä seurasi verinen ajanjakso, johon liittyi myös yleistä vastustusta norjalaishallintoa vastaan.
Färsaarelaisten saagan mukaan ting hyväksyi 1035 norjalaisten vallan ja saarista tuli osa Norjan kuningaskuntaa. Saaret tulivat jatkossa sekä poliittisesti että taloudellisesti entistä riippuvaisemmaksi Norjasta. Paikallinen talous joutui vieraan vallan alaisuuteen, ensin Norjan ja sitten hansaliiton. Kirkko alkoi myös käyttää saarilla valtaa, ja se aloitti noin vuonna 1300 Kirkjubøuriin katedraalin rakentamisen. Siihen tarvittiin paljon paikallisia varoja, mikä sytytti kapinan piispaa kohtaan. Katedraali jäi lopulta rakentamatta.
Tanskan alaisuudessa > Tanskan ja Norjan unionissa Tanskalle

Tanskan ja Norjan kruunut yhdistettiin 1380, ja tanskalainen oikeuskäytäntö levisi Färsaarillekin. Samalla Färsaarten parlamentin, tingin merkitys väheni. Tanskan kuningas Kristian III antoi 1535 hampurilaiselle kauppiaalle Thomas Köppenille saarten kauppa- ja verotusoikeudet. Tanskassa tarvittiin sotien takia rahaa, ja Färsaaria oli aiemmin yritetty myydä Englannin kuningas Henrik VIII:lle. Uskonpuhdistuksen seurauksena Tanskasta tuli 1535 luterilainen, ja kuningaskunta määräsi sen myös sen erillisalueiden uskonnoksi. Paikallinen hiippakunta lakkautettiin, ja Kristian III takavarikoi kirkon maat. Suuren osan niistä hän vuokrasi Köppenille, mutta osa maista meni myös niin sanotuille kongsbøndureille eli kuninkaan talonpojille.
Thomas Köppenin jälkeen Färsaarten taloutta hallitsivat pitkään ulkomaalaiset kauppiaat. Ainoa poikkeus oli färsaarelainen seikkailija Magnus Heinason, joka sai 1500-luvun loppupuolella luvan rakentaa Tórshavnin Skansinissa sotalaivan, kun hän oli luvannut taistella aluetta ryösteleviä merirosvoja vastaan. Heinasonia pidetään Färsaarilla kansallissankarina, vaikka hän myös keräsi suuria voittoja maanmiestensä kustannuksella.
Tanskalainen Christoffer Gabel sai Färsaarten poliittisen ja taloudellisen vallan lähes kokonaan itselleen 1600-luvun puolivälissä. Kuoltuaan hän luovutti saarten hallinnan pojalleen Frederikille. Heidän valtakautensa muistetaan erityisen ankarina, ja he pyrkivät linnoittamaan Skansinia orjatyövoimalla. Asiasta tehtiin virallinen valitus Tanskaan, mutta saarelaiset ottivat oikeuden lopulta omiin käsiinsä, kun tulipalo ja räjähdykset tuhosivat monet Gabelien rakennuksista.
Färsaarten kauppamonopoli siirtyi vuonna 1707 Tanskan kruunulle. Kauppa koostui tuolloin pääasiassa saarilta tuotavista villatuotteista ja sinne vietävistä ruoka- ja puutavarasta. Napoleonin sodat katkaisivat saarten kaupankäynnin, ja vuonna 1808 brittiläinen sotalaiva Clio valtasi hetkellisesti Tórshavnin Skansinin.
Kun Ruotsi-Norjan unioni korvasi 1814 Tanska-Norjan, Färsaaret säilyi silti Tanskan hallussa. Kaksi vuotta myöhemmin saarista tuli Tanskan lääni ja paikallisparlamentti, Løgting lakkautettiin. Se järjestettiin uudelleen neuvoa-antavaksi elimeksi 1852.
Tanskan alaisuudessa > Kansalaistunteen herääminen

Saarelaisten jo pitkään vaatima tanskalainen kauppamonopoli lakkautettiin 1. tammikuuta 1856, koska se tuotti vain tappiota Tanskan kruunulle. Tämän seurauksena paikallinen, vientiin suuntautunut kalastusteollisuus käynnistyi ja saarten asukasluku alkoi kasvaa. Färsaarelaisten kansallistunne voimistui 1800-luvun lopulla. Tapaninpäivänä 1888 Løgtingin rakennuksessa järjestettiin tilaisuus, jossa keskusteltiin fäärin kielen ja Färsaarten kulttuurin suojelemisesta. Tämän seurauksena perustettiin Føringafelag-niminen järjestö. Yksi tilaisuuden järjestäjistä oli Jóannes Patursson, joka perusti myöhemmin itsehallintopuolueen taistelemaan itsenäisyyden puolesta. Poliittisesti saari jakautui kahtia, ja itsenäisyyttä vastustavat pitivät pintansa pitkään.
Toinen maailmansota vaikutti merkittävästi Färsaarten tulevaisuuteen. Natsi-Saksa valtasi nopeasti Tanskan, ja Britanniassa pelättiin Färsaartenkin siirtymistä Saksalle, mikä olisi uhannut Pohjois-Atlantin laivaliikennettä. Britannia lähettikin joukkoja saarille ja antoi niille laajan itsehallinnon. Britit antoivat färsaarelaisille luvan käyttää aluksissaan vuonna 1919 suunniteltua lippua. Lupa myönnettiin 25. huhtikuuta 1940, ja päivästä on tullut myöhemmin Färsaarten lipun päivä, Flaggdagur.
Sodan jälkeen poliitikot eivät pitäneet paluuta vanhaan mahdollisena, mutta färsaarelaiset puolueet eivät päässeet yhteisymmärrykseen uudesta sopimuksesta Tanskan kanssa. Saarilla järjestettiin silti vuonna 1946 kansanäänestys itsenäisyydestä. Itsenäisyyden kannattajat voittivat täpärästi, mutta Färsaarilla ei päästy sopuun jatkotoimista ja Tanskassa pelättiin perustuslaillisia ongelmia. Kuningas Kristian X hajotti Färsaarten parlamentin, ja uusien vaalien jälkeen itsenäisyyttä vastustavat saivat enemmistön. Uusi parlamentti neuvotteli jälleen Tanskan kanssa, ja keskustelujen seurauksena Färsaarille myönnettiin 1. huhtikuuta 1948 laaja itsehallinto. Itsehallintolaissa tunnustettiin muun muassa Färsaarten lipun virallinen asema.
Itsehallinnon aika

Tanska liittyi 1973 Euroopan yhteisöön, mutta Färsaaret jäi sen ulkopuolelle yhteisen kalastuspolitiikan takia. Färsaaret teki 1977 EY:n kanssa kahdenvälisen kalastussopimuksen ja 1991 vapaakauppasopimuksen.
Färsaaret koki 1950-luvulta 1980-loppuun talouskasvun ja modernisaation aikaa. Tanskan antama tuki mahdollisti saarille muita Pohjoismaita vastaavan julkisen sektorin. Pääoman runsaus ja hyvät mahdollisuudet yritystoiminnalle loivat 1980-luvulla taloudellisen nousukauden. Färsaarelaiset pankit, tanskalaiset finanssiyritykset ja paikallishallinto sijoittivat rahaa erityisesti kalastuksen ja rakennusalan tukemiseen sekä infrastruktuurin parantamiseen. Vuosien 1981-1988 aikana bruttokansantuote kasvoi vähintään kuusi prosenttia ja usein yli kymmenen prosenttia vuodessa.
Färsaarten talous romahti 1990-luvun alussa, kun liikakalastuksen takia kalansaaliit pienenivät ja kalan maailmanhinta laski. Ensimmäinen vakava merkki talouskriisistä oli Sjóvinnubankinin kaatuminen. Färsaarten hallitus joutui pyytämään Tanskalta tukea, kun monet färsaarelaiset eivät pystyneet maksamaan takaisin kalastusalustensa modernisointia varten ottamiaan lainoja ja lainat siirtyivät Färsaarten hallitukselle. Färsaarten ulkomaanvelka oli ollut vielä vuonna 1988 noin 218 miljoonaa Tanskan kruunua, mutta summa oli vuonna 1991 noussut kahteen miljardiin kruunuun. Kalastusala romahti lähes täysin vuoden 1992 lopussa: muutamassa kuukaudessa bruttokansantuote laski 40 prosenttia ja työttömyys nousi käytännössä nollasta noin 25 prosenttiin. Tanska tuki Färsaaria lähes kahdella miljardilla kruunulla, ja sen vaatimuksista saarilla tehtiin monia taloudellisia uudistuksia.
Talouskriisin jälkeen talous kääntyi jälleen 1990-luvun lopulla kasvuun, ja monet saarilta muuttaneet alkoivat samalla palata saarille. Poliittisesti kriisillä oli suuri vaikutus, ja Färsaarilla se sytytti uutta itsenäisyyspaloa. Vuoden 1998 parlamenttivaaleissa itsenäisyysmieliset saivatkin vasta toista kertaa enemmistön parlamenttiin. Vuodelle 2001 suunniteltiin jopa uutta itsenäisyyskansanäänestystä, mutta ehdotus hylättiin, kun Tanska uhkasi vetää taloudellisen tukensa pois. Vuoden 2002 parlamenttivaaleissa itsenäisyysasia jakoi jälleen äänestäjiä eikä itsenäisyysaate saanut enää enemmistön tukea.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Färsaarten historia Wikimedia Commonsissa
Viikinkipäällikkö Havgrímurin hauta Hovissa.
Kristinuskon Färsaarille tuoneen Sigmundur Brestissonin muistomerkki.
Vanhin tunnettu asiakirja Färsaarista, niin kutsuttu ”lammaskirje” Seyðabrævið.
Färsaaret vuoren 1673 kartassa.
Jóannes Patursson oli 1880-luvun kansallisen heräämisen keskeisimpiä hahmoja.
Brittiläinen tykki Färsaarilla toisen maailmansodan aikana.
Gagauzia Turkvision laulukilpailussa

| Gagauzia |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  GRT
Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  3
Ensiesiintyminen:  2013
Paras sijoitus:  10. (2015)
Huonoin sijoitus:  Ei jatkoon (2013)
Paras pistemäärä:  154 (2015)
Gagauzia on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kolme kertaa, vuonna 2013, 2014 ja 2015.
Historia > 2013

Gagauzia osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Edustajaksi valittiin laulaja Lüdmila Tukan kappaleella "Vernis Lubov" (Вернись любовь). Turkvision laulukilpailun semifinaalissa Tukan ei päässyt jatkoon.
Historia > 2014

20. heinäkuuta 2014 ilmoitettiin että Gagauzia osallistuisi myös vuoden 2014 kilpailuun, joka järjestettiin Kazanissa, Tatarstanissa. Edustajaksi valittiin laulaja Marija Topal kappaleella "Aaladım". Kilpailun semifinaalissa Topal sai 162 pistettä, sijoittui kuudenneksitoista, eikä päässyt näin finaaliin.
Historia > 2015

Gagauzia osallistui myös vuoden 2015 kilpailuun, joka järjestettiin Istanbulissa, Turkissa. Edustajaksi valittiin Valentin Ormanji kappaleella "Sev beni sev". Finaalissa Ormanji sai 154 pistettä ja sijoittui kymmenenneksi.
Historia > 2017

Gagauzia osallistui uudelleen vuoden 2017 kilpailuun, joka olisi järjestetty Astanassa, Kazakstanissa. Edustajaksi oli valittu Julija Arnaut kappaleella "Kemençä".
Kilpailijat

Voitto
Toinen
Kolmas
Viimeinen
| Vuosi | Artisti(t) | Kieli | Kappale | Sija | Pisteet | Semif>  | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Lüdmila Tukan | Gagauzi, ukraina | ”Vernis Lubov” (Вернись любовь) | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon |
| 2014 | Marija Topal | Gagauzi | ”Aaladım” | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon | 16 | 162 |
| 2015 | Valentin Ormanji | Turkki | "Sev beni sev" | 10 | 154 | Ei semifinaalia | Ei semifinaalia |
| 2016 | Julija Arnaut |  |  | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu |
| 2017 | Julija Arnaut | Gagauzi | "Kemençä" | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu |
Maren Wiesler

Maren Wiesler (s. 7. helmikuuta 1993) on saksalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Ski Club Münstertalia. Alppihiihdon maailmancupissa Wiesler kilpaili ensimmäisen kerran Levin pujottelussa 16. marraskuuta 2013 sijoittuen heti maailmancupin pisteille oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan jaetulla yhdeksännellä sijalla Tukholman paripujottelussa helmikuussa 2016. "Tavallisessa" maailmancupkilpailussa hän on ollut parhaimmillaan yhdestoista Santa Caterinan pujottelussa tammikuussa 2016. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli pujottelussa kahdestoista.
Länsivuonot

Länsivuonot on merkitty karttaan numerolla 4.
Alueen kartta
Länsivuonot (isl. Vestfirðir) on niemimaa ja alue Pohjois-Islannissa.
Luonnoltaan alue on erittäin vuoristoinen ja siellä on runsaasti vuonoja. Alueella asuu 7 700 asukasta ja suurin kaupunki on Ísafjörður (n. 3 000 asukasta). Alueen ongelmana on runsas väestökato.
Alueen kunnat

| Kunta | Pinta-ala (km²) | Väkiluku (2021) | Väestötiheys (as/km²) |
| --- | --- | --- | --- |
| Árneshreppur | 705,4 | 42 | 0,06 |
| Bolungarvík | 108,1 | 958 | 8,9 |
| Ísafjarðarbær | 2 381 | 3 794 | 1,6 |
| Kaldrananeshreppur | 458,4 | 110 | 0,2 |
| Reykhólahreppur | 1 096 | 236 | 0,2 |
| Strandabyggð | 1 834 | 435 | 0,2 |
| Súðavíkurhreppur | 750,3 | 201 | 0,3 |
| Tálknafjarðarhreppur | 175,4 | 268 | 1,5 |
| Vesturbyggð | 1 336 | 1 064 | 0,8 |
Lähde:
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alueen nettisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Islannin alueet
Austurland
Höfuðborgarsvæðið
Norðurland eystra
Norðurland vestra
Suðurland
Suðurnes
Vestfirðir
Vesturland
Mao Zedongin patsas

Mao Zedongin patsas
Mao Zedongin patsas on patsas Mao Zedongin kunniaksi. Patsas sijaitsee Tianfun aukiolla Chengdun kaupungissa Sichuanin maakunnassa Kiinan kansantasavallassa. Patsas on 30 metriä korkea.[lähde? ] Tyyliltään patsas edustaa sosialistista realismia.