Arseni (metropoliitta)
Elämäkerta > Kielto rukoilla Ukrainan puolesta

Ortodoksisen kirkon arkkipiispanvaalin alla 2024 Suomen Kuvalehti julkaisi artikkelin, jossa annettiin ymmärtää, että Arseni olisi venäläismielinen. Perusteluna sanottiin, että hän “opiskeli aikoinaan Leningradissa ja loi yhteydet neuvostopappeihin”.
Asiaan saatiin uutta valoa helmikuussa 2025, kun Venäjän Ukrainaan suorittaman hyökkäyksen 24. helmikuuta 2025 Suomen ortodoksinen kirkko julkaisi Ukrainan puolesta laaditun rukouksen, jonka oli valmistanut kirkon hyväntekeväisyysjärjestö Filantropia ry. Rukouksella oli arkkipiispa Elian tuki, ja se oli tarkoitus lukea kirkoissa joko sunnuntaina 23.2.2025 tai sen jälkeisenä maanantaina 25.2., joka oli sodan kolmas vuosipäivä. Muistojumalanpalveluksen rukouksessa pyydettiin muun muassa Jumalalta suojelusta “paljon kärsivälle Ukrainalle”.
Metropoliitta Arseni reaktio rukoukseen oli Helsingin Sanomien mukaan täystyrmäys. Arseni lähetti hiippakuntansa seurakuntiin kirjeen, jossa kielsi rukouksen lukemisen kirkossa. Hän totesi, että muistopalveluksen saa toimittaa, mutta palvelukseen liitettyä rukousta “ei missään tapauksessa saa lukea”. Metropoliitan mukaan rukous lietsoisi vastakkainasettelua Suomessa asuvien venäläisten ja ukrainalaisten välille. Hän totesi, että “ylipäätään ortodoksisessa kirkossa ei minkään sodan muistopäivälle ole pidetty rukouspalveluksia. Se on poliittinen kannanotto konfliktiin, eikä se kirkolle kuulu.”
Arkkipiispa Elian mukaan kyseessä ei ollut poliittinen kannanotto. Hän sanoi, että “meidän on jatkossakin rukoiltava erityisesti heikommassa asemassa olevien puolesta — se on kirkon olemuksesta nouseva velvollisuus ja erityistehtävä, ei poliittinen kannanotto… Se ei voi kuitenkaan tapahtua niin, että kirkko tekeytyy tietämättömäksi siitä, mitä maailmassa tapahtuu. Kutsunkin kaikkia kansallisuuteen ja äidinkieleen katsomatta mukaan seurakuntiemme rukouspalveluksiin rauhan puolesta.”
Arsenille vastattiin myös Helsingin Sanomien mielipideosastolla. Siellä professori Pekka Metso ja apulaisprofessori Heta Hurskainen totesivat, että “sodan riehuessa on epärehellistä väittää, että kirkko ei olisi poliittinen toimija. Poliittista on haluttomuus tunnustaa Venäjän rooli sodassa. Poliittista on haluttomuus tukea sodasta kärsivää Ukrainaa.”
Asiasta keskusteltiin myös kirkon lehden Aamun Koiton Facebook-sivulla. Aamun Koiton mukaan siellä sanottiin mm., “että ortodoksikristityn luovuttamattomiin arvoihin kuuluu, että vääryyden edessä ei taivuta eikä siitä pidä vaieta sillä virheellisellä perusteella, että vääryyden tuomitseminen olisi poliittinen kannanotto.”
Suomen ortodoksisen kirkon piispainkokous julkaisi sovintosunnuntaina 2.3.2025 paimenkirjeen, jossa piispat pahoittelivat asiasta aiheutunutta kohua, ilmaisivat yhteistä katumusta.
»Sovintosunnuntain katumuksellisen sanoman äärellä koemme Jumalan kutsuvan meitä henkilökohtaisen katumuksen lisäksi myös yhteiseen katumukseen. Kirkkomme piispallinen instituutio on menneinä vuosina ja viime viikkoina kärsinyt erilaisista hämmentävistä kiistoista, mikä on aiheuttanut meille kaikille murhetta ja osaltaan vääristänyt kuvaa kirkostamme.
Joistakin vähäisistä mielipide-eroistamme huolimatta haluamme todeta, että seisomme Suomen ortodoksisen kirkon piispoina ja koko kirkkona yksimielisesti kärsivän Ukrainan tukena sekä rukouksin että käytännön toimin.
Maailmamme elää Ukrainan tulevaisuuden kohtalonhetkiä. Nyt me emme tarvitse kiistoja, vaan yksimielistä rukousta ja työtä paremman tulevaisuuden eteen. Meidän ei tule asettua toisiamme vastaan, vaan rakentaa rauhaa.
Sovintosunnuntain koittaessa tahdomme pahoitella Ukrainan sodan vuosipäivän viettoon liittyvää hämmennystä, jota ei olisi syntynyt, jos keskinäinen kommunikaatiomme olisi toiminut paremmin. Olemme piispoina sitoutuneet keskinäisen yhteistyön parantamiseen ja haluamme jatkaa tällä tiellä. Siksi haluamme yhdessä lausua sovintosunnuntain katumuksellisen pyynnön sanoin: ”Siunatkaa meitä, pyhät isät, veljet ja sisaret ja antakaa meille syntisille anteeksi millä olemme syntiä tehneet sanoin, teoin, ajatuksin ja kaikilla tunteillamme.»