stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Doo-Wops & Hooligans

| Doo-Wops & Hooligans Bruno Mars |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2010, Larrabee Recording Studios ja Levcon Studios, Los Angeles, Kalifornia
 Julkaistu: 4. lokakuuta 2010
 Tuottaja(t): The Smeezingtons (vast.), Needlz, The Supa Dups
 Tyylilaji: pop, rock, reggae fusion, soul
 Kesto: 35.20
 Levy-yhtiö: Atlantic, Elektra
Bruno Marsin muut julkaisut
|   | Doo-Wops & Hooligans 2010 | Unorthodox Jukebox 2012 |
Doo-Wops & Hooligans on yhdysvaltalaisen Bruno Marsin 4. lokakuuta 2010 julkaistu debyyttialbumi. Albumi sijoittui ilmestyttyään Yhdysvaltain Billboard 200 -listan kolmannelle sijalle ja nousi kymmenen parhaan joukkoon Australian, Irlannin, Kanadan ja Uuden-Seelannin listoilla.
Singlet

Albumin ensimmäinen single "Just the Way You Are" julkaistiin 19. heinäkuuta 2010. Ilmestyessään se sai loistavan vastaanoton. Se saavutti ykköspaikan Alankomaissa, Australiassa, Britanniassa, Irlannissa, Kanadassa, Saksassa, Uudessa-Seelannissa, ja Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla. Kappale pääsi kymmenen parhaan kappaleen joukkoon muun muassa Italiassa, Norjassa, Ruotsissa, Tanskassa ja Unkarissa. Se myi myös nelinkertaista platinaa Australiassa ja Yhdysvalloissa ja kaksinkertaista platinaa Uudessa-Seelannissa.
Myös 28. syyskuuta 2010 julkaistu toinen single "Grenade" menestyi edeltäjänsä tavoin erinomaisesti. Ykköspaikka irtosi jälleen muun muassa Australiassa, Kanadassa, Uudessa-Seelannissa, ja Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla. Suomessa "Grenade" saavutti Suomen virallisen singlelistan kolmannen sijan. Edellisen singlen tavoin "Grenade" myi nelinkertaista platinaa Australiassa ja Yhdysvalloissa ja kaksinkertaista platinaa Uudessa-Seelannissa.
Albumin kolmas ja viimeinen single "The Lazy Song" julkaistiin 15. helmikuuta 2011. Se menestyi hiukan edeltäjiään heikommin, mutta nousi ykköspaikalle Britannian, Tanskan ja Unkarin listoilla. Suomen virallisella singlelistalla se saavutti 14. sijan.
Listasijoitukset

| Lista (2010–11) | Sija |
| --- | --- |
Australian Albums Chart: 2
Austrian Albums Chart: 2
Belgian (Flanders) Albums Chart: 1
Belgian (Wallonia) Albums Chart: 20
Canadian Albums Chart: 1
Danish Albums Chart: 3
Dutch Albums Chart: 1
Finnish Albums Chart: 3
French Albums Chart: 14
German Albums Chart: 1
Hungarian Albums Chart: 29
Irish Albums Chart: 1
Italian Albums Chart: 11
Mexican Albums Chart: 5
New Zealand Albums Chart: 2
Norwegian Albums Chart: 10
Polish Albums Chart: 7
Portuguese Albums Chart: 6
Spanish Albums Chart: 9
Swedish Albums Chart: 6
Swiss Albums Chart: 1
UK Albums Chart: 1
US Billboard 200: 3
Myynti

| Maa | Hankkija | Myynti |
| --- | --- | --- |
| Australia | ARIA | Platinaa |
| Belgia | IFPI | Kultaa |
| Britannia | BPI | Platinaa |
| Itävalta | IFPI | Kultaa |
| Kanada | CRIA | Platinaa |
| Saksa | BVMI | Platinaa |
| Tanska | IFPI | Kultaa |
| Uusi-Seelanti | RIANZ | 2× Platinaa |
| Yhdysvallat | RIAA | Platinaa |
Bernstein

Bernstein on saksalais-juutalainen sukunimi. Saksan sana Bernstein tarkoittaa meripihkaa. Tunnettuja Bernsteineja ovat muun muassa:
Aaron Bernstein (1812−1884), saksalainen kirjailija ja sanomalehtimies
Blaze Bernstein (1998−2018), yhdysvaltalainen opiskelija ja henkirikoksen uhri
Carl Bernstein (s. 1944), yhdysvaltalainen tutkiva journalisti
Eduard Bernstein (1850–1932), saksalainen poliitikko ja sosiaalidemokratian kehittäjä
Elmer Bernstein (1922–2004), yhdysvaltalainen elokuvasäveltäjä
Elsa Bernstein (1866−1949), saksalainen kirjailija
Felix Bernstein (1878–1956), saksalainen matemaatikko, yksi Cantorin–Schröderin–Bernsteinin lauseen keksijöistä
Harry Bernstein (1910–2011), yhdysvaltalainen kirjailija
Heinrich Agathon Bernstein (1828–1865), saksalainen tutkimusmatkailija ja luonnontieteilijä
Henri Bernstein (1876−1953), ranskalainen näytelmäkirjailija
Leonard Bernstein (1918–1990), yhdysvaltalainen kapellimestari ja säveltäjä
Ossip Bernstein (1882–1962), venäläis-ranskalainen shakinpelaaja
Richard Kruspe-Bernstein (s. 1967), saksalainen kitaristi
Sidney Bernstein (1899–1993), brittiläinen liikemies ja media-alan vaikuttaja
Theresa Bernstein (1890–2002), yhdysvaltalainen taidemaalari
Aline Saarinen o.s. Bernstein, (1914-1972), yhdysvaltalainen taidekriitikko ja toimittaja, Eero Saarisen puoliso.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Bahrain kesäolympialaisissa 2012

Bahrain osallistui Lontoon olympialaisiin vuonna 2012 12 urheilijan joukkueella. Maa osallistui historiansa kahdeksansiin kesäolympialaisiin. Bahrain sai myös kritiikkiä osallistumisestaan maassa tapahtuneen kansannousun vuoksi.
Bahrainin olympiakomitea valitsi kaksitoistahenkisen joukkueen edustamaan maata. Edustajista 8 oli naisia ja 4 miehiä. Urheilijat osallistuivat yleisurheiluun, ampumalajeihin ja uimiseen. Ensimmäistä kertaa maan historiassa joukkueessa oli enemmän naisia kuin miehiä.
Bahrain voitti näissä olympialaisissa maan ensimmäisen olympiamitalin Maryam Yusuf Jamalin voitettua naisten 1500 metrin juoksussa pronssia.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en: Bahrain at the 2012 Summer Olympics
Elizabeth Bigley

Elizabeth Bigley vuonna 1904.
Elizabeth Bigley (10. lokakuuta 1857 Eastwood, Kanada – 10. lokakuuta 1907 Columbus, Ohio, Yhdysvallat) oli kanadalainen identiteettihuijari. Bigley aloitti rikollisen uransa väärentämällä sekkejä. Hän alkoi pian esiintyä useilla eri henkilöllisyyksillä. Naimisissa hän oli useita kertoja. Vuonna 1886 hän synnytti ainoaksi jääneen lapsensa. Emil-nimen saaneen pojan isää ei tunneta. Vuonna 1889 Bigley tuomittiin neljäksi vuodeksi vankeuteen väärennöksistä. Ehdonalaiseen hän pääsi vuonna 1891.
Kuuluisin Bigleyn huijauksista lienee esiintyminen Andrew Carnegien aviottomana tyttärenä. Väärien identiteettiensä avulla Bigley onnistui nostamaan lainoja useilta pankeilta useiden vuosien aikana miljoonien dollareiden edestä. Näillä varoilla hän rahoitti itsensä ja perheensä kallista luksuselämää, kunnes hän jäi kiinni vuonna 1904. Hän kuoli vankilassa viisikymmentävuotispäivänään.
Bigleyn käyttämiä nimiä

Cassie L. Chadwick
Madame Lydia DeVere
Cassie Hoover (bordellin emäntänä)
Madame Marie LaRose (selvänäkijänä)
Lydia Scott (ennustajana)
Lydia Springsteen (lyhyt avioliitto tohtori Wallace S. Springsteenin kanssa)
Dmitri Ustinov

Dmitri Ustinov
Dmitri Fjodorovitš Ustinov (ven. Дмитрий Фёдорович Устинов, 30. lokakuuta (J: 17. lokakuuta) 1908 Samara – 20. joulukuuta 1984 Moskova) oli Neuvostoliiton puolustusministeri vuodesta 1976 kuolemaansa asti. Hän toimi Stalinin asettamana asevarustelun kansankomissaarina vuodesta 1941 alkaen.
Hän oli Neuvostoliiton varapääministeri vuodesta 1957 alkaen. Hän oli politbyroon kokelasjäsenenä vuodesta 1965. Varsinainen jäsenyys astui voimaan vasta, kun hänestä tuli puolustusministeri. Tuolloin hänet nimettiin Neuvostoliiton marsalkaksi vaikkei hänellä ollut lainkaan sotilastaustaa. Sen sijaan hänellä oli pitkä kokemus aseteollisuuden johdosta ja sotateollisuusministerinä toimimisesta 1941 alkaen.
Ustinov oli se henkilö, jonka hallinnon kautta Neuvostoliiton avaruusohjelman rahoitus kulki ja hän oli tätä kautta muun muassa Sputnikin menestyksen rahoittaja.
Kun Ustinov kuoli Iževskin kaupunki nimettiin hänen mukaansa, mutta jo Neuvostoliiton aikana kaupungin nimi muutettiin takaisin alkuperäiseksi.
Kaksi hänen pojistaan tunnettiin Neuvostoliiton johtavina lidar- ja mikroaalto- sekä tutka-asiantuntijoina.
Suomen ja Neuvostoliiton yhteiset sotaharjoitukset

Dmitri Ustinov teki arvovaltaisen viisijäsenisen sotilasvaltuuskunnan kanssa virallisen vierailun Suomeen heinäkuussa 1978. Vierailu herätti laajalti kansainvälistä huomiota ja siihen liittyneet tapahtumat leimattiin tyyppiesimerkiksi suomettumisesta. Vierailun isäntänä oli silloinen puolustusministeri Taisto Tähkämaa ja sen aikana käytyihin keskusteluihin osallistui myös Neuvostoliiton Helsingin-suurlähettiläs Vladimir Stepanov. Vierailun huipentuma oli Ustinovin ja presidentti Urho Kekkosen tapaaminen Naantalin Kultarannassa, jossa Ustinov esitti YYA-sopimukseen perustuen Suomen ja Neuvostoliiton yhteisiä sotaharjoituksia jommankumman maan alueella. Kekkonen kuitenkin torjui Ustinovin ehdotuksen, koska jo neuvottelutkin rauhanaikaisista yhteisistä sotaharjoituksista jonkin muun valtion kanssa eivät olisi olleet sopusoinnussa Suomen noudattaman puolueettomuuspolitiikan kanssa. Kekkosen esimerkin mukaan hallitus ja puolustusvoimain komentaja kenraali Lauri Sutela vaikenivat Ustinovin ehdotuksen kuoliaaksi. Neuvostoliiton taholta ei vierailun jälkeen enää palattu asiaan.
Suomalaisissa tiedotusvälineissä Ustinovin vierailun todellista sisältöä ei käsitelty, mutta ulkomaisten lehtien Helsingissä olleet kirjeenvaihtajat kiinnittivät siihen suurta huomiota. Kun eräs alankomaalainen sanomalehti oli kirjoittanut, että Ustinov oli painostanut voimakkaasti Suomea neuvotteluihin yhteisistä sotaharjoituksista ja ettei vapaa maailma saanut jäädä asiassa välinpitämättömäksi, Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustaja J. Juhani Kortesalmi teki asiasta eduskuntakyselyn. Puolustusministeri Taisto Tähkämaa vastasi Suomen poliittisen johdon virallisen kannan mukaisesti, ettei Ustinov ollut tehnyt vierailullaan mitään ehdotuksia yhteisistä sotaharjoituksista ja valitti, että länsieurooppalaiset sanomalehdet olivat antaneet vääristellyn kuvan normaalista Suomen ja Neuvostoliiton keskinäiseen kanssakäymiseen liittyneestä vierailusta.
Tulkinnat yhteisiä sotaharjoituksia koskeneen aloitteen alkuperästä vaihtelevat. Silloinen Elinkeinoelämän valtuuskunnan toimitusjohtaja ja merkittävä ulkopoliittinen taustavaikuttaja Max Jakobson on katsonut, että ajatus oli lähtöisin Neuvostoliiton korkeimmasta sotilasjohdosta, kun taas silloisen ulkoministeriön alivaltiosihteerin Keijo Korhosen mielestä idean isä oli nimenomaan suurlähettiläs Vladimir Stepanov, joka oli käynyt Moskovassa juuri Ustinovin vierailun edellä. Jupakka vaikutti osaltaan siihen, että Neuvostoliitto vapautti Stepanovin tehtävistään kesällä 1979 ja nimitti hänen tilalleen Vladimir Sobolevin. Sekä Jakobson että Korhonen ovat pitäneet "tapaus Ustinovia" syksyn 1961 noottikriisin ohella Neuvostoliiton vakavimpana yrityksenä panna "YYA-mekanismi" käyntiin Suomen puolueettomuuspolitiikan horjuttamiseksi tai jopa romuttamiseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dmitri Ustinov Wikimedia Commonsissa
BioPalatset

BioPalatset on joukko ruotsalaisia elokuvateattereita, joista SF Bio omistaa kaksi ja Astoria Cinema sekä Svenska Bio kummatkin yhden. BioPalatset-teatterit kuuluvat Ruotsin suurimpiin elokuvateattereihin. Sandrew Metronome, joka myöhemmin siirtyi Astorian omistukseen, rakennutti BioPalatset-teatterit. Ensimmäinen rakennettiin Tukholmaan, toinen Malmöhön, kolmas Göteborgiin ja neljäs Borlängeen.
Astoria Cinema joutui talousvaikeuksiin ja syksyllä 2006 yhtiö myi Borlängen BioPalatset Svenska Biolle. Kesällä 2007 Astoriaa haettiin vararikkoon, ja yhtiö myi Tukholman ja Göteborgin BioPalatset-teatterit SF Biolle. Täten yhtiö säästyi vararikolta.
BioMag-laboratorio

BioMag-laboratorio on TKK:n, Helsingin yliopiston ja HUS:n yhteinen tutkimusyksikkö.
Se on todennäköisesti maailman monipuolisimmin varustettu biomagneettisiin menetelmiin perustuva laboratorio.[lähde? ] Laboratoriossa on Elekta Neuromag Oy:n valmistama 306-kanavainen MEG-laite aivotutkimusta varten, 99-kanavainen MKG-laite, Nexstim Oy:n kehittämä navigoitu aivostimulaatiolaite (Navigated Brain Stimulation eli NBS) sekä Aalto-yliopiston lääketieteellisen tekniikan ja laskennallisen tieteen laitoksen aivotutkimusta varten.
Elizabeth Blackwell

Elizabeth Blackwell
| --- | --- |
Syntynyt:  3. helmikuuta 1821 Bristol 
Kuollut:  31. toukokuuta 1910 (89 vuotta) Hastings 
Ammatit:  Lääkäri, kirjailija  
| --- | --- |
Palkinnot:  National Women’s Hall of Fame (1973) Ohio Women's Hall of Fame (1986)
allekirjoitus
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Elizabeth Blackwell (3. helmikuuta 1821 Bristol – 31. toukokuuta 1910 Hastings) oli englantilainen lääkäri. Hänet tunnetaan ensimmäisenä naisena, joka on valmistunut lääketieteellisestä koulusta Yhdysvalloissa. Blackwell valmistui lääkäriksi New Yorkissa tammikuussa 1849 .
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Elizabeth Blackwellin elämäkerta (englanniksi) National Library of Medicine
Elizabeth Blackwellin elämäkerta (englanniksi) thoughtco.com
Kronologinen luettelo Blackwellin teoksista
Cryptopsy

| Cryptopsy |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1988–
Tyylilaji:  tekninen death metal, deathcore, brutaali death metal
Kotipaikka:  Montreal, Quebec, Kanada
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Matt McGachy, laulu   Christian Donaldson, kitara   Youri Raymond, kitara   Olivier Pinard, basso   Flo Mounier, rummut  
Levy-yhtiö:  Nuclear Blast   Century Media Records   Regain Records   Displeased Records  
Aiheesta muualla
Cryptopsyn Facebook-sivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cryptopsyn kitaristi Alex Auburn
Cryptopsy on brutaalia sekä teknistä death metalia soittava kanadalainen yhtye.
Yhtyeen perustivat kitaristi Steve Thibault ja laulaja Dan Greening (Lord Worm) vuonna 1988. Yhtye julkaisi ensimmäisen demonsa Ungentle Exhumation vuonna 1993. Demo julkaistiin uudelleen paikallisella levy-yhtiöllä Gore Recordsilla. Vuotta myöhemmin yhtyeestä lähtenyt basisti Kevin Weagle korvattiin Martin Fercusonilla ja kitaristi Dave Galea Jon Levasseurilla. Tämä kokoonpano nauhoitti Cryptopsyn ensimmäisen albumin Blasphemy Made Flesh vuonna 1994.
Vuonna 1996 Lord Wormin, Flo Mounierin, Jon Levasseurin sekä Eric Langloisin kokoonpano julkaisi albumin None So Vile ruotsalaisella Wrong Again Recordsilla. Alkuvuodesta 1997 uusi laulaja Mike DiSalvo liittyi yhtyeeseen entisen laulajan Lord Wormin suosittelemana.
Century Media Records julkaisi Cryptopsyn seuraavan albumin Whisper Supremacy vuonna 1998. Albumilla soittanut kitaristi Miguel Roy lähti yhtyeestä ja tilalle palkattiin Alex Auburn vuonna 2000. Auburn debytoi samana vuonna albumilla ...And Then You'll Beg. Vuonna 2003 Cryptopsyn alkuperäinen laulaja Lord Worm liittyi yhtyeeseen uudelleen.
Tammikuussa 2005 Jon Levasseur sanoi menettäneensä kiinnostuksensa äärimetallimusiikkiin ja erosi Cryptopsystä. Yhtyeen uusi albumi Once Was Not julkaistiin lokakuussa 2005. Albumin kokoonpanoon kuului Lord Worm, Flo Mounier, Eric Langlois ja Alex Auburn, joka hoiti kaikki kitaraosuudet. Huhtikuun 23. päivänä 2007 Cryptopsy ilmoitti, että vokalisti Lord Worm oli erotettu yhtyeestä, ja että uuden laulajan etsintä on käynnissä.
Jäsenet

Matt McGachy – laulu (2007–)
Youri Raymond - komppikitara (2009–)
Christian Donaldson – soolo- ja komppikitara (2005–)
Eric Langlois – basso (1995–)
Flo Mounier – rummut, taustalaulu (1992–)
Jäsenet > Entiset

Lord Worm (Dan Greening) – laulu (1992–1997, 2003–2007)
Steve Thibault – komppikitara, taustalaulu (1992–1995)
Dave Galea – sool-o sekä komppikitarat, taustalaulu (1992–1993)
Martin Fercuson – basso (1994)
Kevin Weagle – basso (1992–1994)
Jon Levasseur – soolo- sekä komppikitarat (1993–2005)
Miguel Roy – soolo- sekä komppikitarat (1996–1999)
Mike DiSalvo – laulu (1997–2001)
Martin Lacroix – laulu (2001–2003)
Dan Mongrain – kitarat (2004–2005, kiertuemuusikko)
Maggie Durand – kosketinsoittimet (2007–2008)
Alex Auburn – soolo- ja komppikitara, taustalaulu (1999–)
Diskografia > Studioalbumit

Blasphemy Made Flesh (1994,  Invasion Records, Century Media)
None So Vile (1996,  Wrong Again Records)
Whisper Supremacy (1998,  Century Media)
...And Then You'll Beg (2000,  Century Media)
Once Was Not (2005,  Century Media)
The Unspoken King (2008,  Century Media)
Cryptopsy (2012,  Century Media)
As Gomorrah Burns (2023,  Nuclear Blast)
Diskografia > EP:t

The Book of Suffering: Tome I (2015; uusintapainos 2016)
The Book of Suffering: Tome II (2018)
Diskografia > Livealbumit

None So Live (2003,  Century Media)
Diskografia > Kokoelma-albumit

The Best of Us Bleed (2012)
Diskografia > Demot

Ungentle Exhumation (1993,  demo, omakustanne; uudelleenjulkaisu Galy Records)
Aiheesta muualla

Cryptopsyn virallinen kotisivu
Aušrinė Armonaitė

| Aušrinė Armonaitė |
| --- | --- |

Liettuan talous- ja innovaatioministeri
 11.12.2020–  
Pääministeri:  Ingrida Šimonytė
Edeltäjä:  Rimantas Sinkevičius
Vapauspuolueen puheenjohtaja
 1.6.2019–  
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. toukokuuta 1989 (ikä 35) Vilna, Liettuan SNT
Puoliso:  Edgaras Stanišauskas
Tiedot
Puolue:  Vapauspuolue (2019–)
Muut puolueet:   LRLS (–2018)
Tutkinnot:  Vilnan yliopisto (MA)
Aiheesta muualla
armonaite.lt
Aušrinė Armonaitė (s. 26. toukokuuta 1989) on liettualainen poliitikko ja Vapauspuolueen puheenjohtaja. Hänet valittiin maansa parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 2016 nousten ministeriksi vuonna 2020.
Tausta ja yksityiselämä

Armanaitė syntyi vuonna 1989 Vilnassa. Hän valmistui maisteriksi Vilnan yliopistosta vuonna 2014. Pääaineenaan hän opiskeli politiikan tutkimusta ja poliittista analyysia.. Armanaitė työskenteli poliittisena analyytikkona vuosina 2013–2015 liettualaisella kauppakamarilla.
Armanaitė on naimisissa Edgaras Stanišauskasin kanssa.
Poliittinen ura

Armanaitė aloitti poliittisen uransa vuonna 2010, kun hän aloitti Lietuvos liberalus jaunimas -nuorisojärjestön puheenjohtajana.
Armanaitė asettui ehdolle parlamenttivaaleissa ensimmäistä kertaa vuonna 2016 LRLS:n listoilta ja tuli valituksi.
Vuonna 2018 Armanaitė ja liuta muita LRLS:n jäseniä erosi puolueesta vastalauseena sen johdolle. Mukana oli mm. Vilnan pormestari Remigijus Šimašius. Nämä henkilöt ilmoittivat myöhemmin perustavansa uuden puolueen.. Armanaitė on toiminut puolueensa puheenjohtajana vuodesta 2019 lähtien.
Armanaitė asettui uuden Vapauspuolueen listoilta ehdolle vuoden 2020 parlamenttivaaleissa. Vaalipiirin sijaan hänet valittiin liettualaisten diasporan edustajaksi.. Armanaitė valittiin talous- ja innovaatioministeriksi Šimonytėn hallitukseen.
Betaproteobacteria

| Betaproteobacteria |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Bakteerit Bacteria
Kunta::  Bakteerit Eubacteria
Pääjakso::  Proteobacteria
Luokka::  Beeta-proteobakteerit Betaproteobacteria  Garrity et al., 2006
Lahkot
 Burkholderiales  Hydrogenophilales  Methylophilales  Neisseriales  Nitrosomonadales  Procabacteriales 
Katso myös
   Betaproteobacteria Wikispeciesissä   Betaproteobacteria Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Betaproteobacteria eli betaproteobakteerit on bakteerien tieteellisen luokittelun luokka. Betaproteobakteerit vaikuttavat usein typensidontaan monissa kasveissa, ja niitä löytyykin usein esimerkiksi vesi- ja maaperänäytteistä. Kuten kaikki proteobakteerit, myös betaproteobakteerit ovat gramnegatiivisia.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Betaproteobacteria
Finto: Beeta-proteobakteerit (Betaproteobacteria)
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Betaproteobacteria, taxonomy (englanniksi)
UniProt, Taxonomy: Betaproteobacteria (englanniksi)
Benoit-Olivier Groulx

| Benoit-Olivier Groulx> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. helmikuuta 2000 (ikä 24) Rouen, Ranska
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  Anaheim Ducks
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
NHL-varaus:  54. varaus, 2018 Anaheim Ducks
Benoit-Olivier Groulx (s. 6. helmikuuta 2000 Rouen, Ranska) on kanadalainen jääkiekkoilija. Groulx edustaa NHL-seura Anaheim Ducksia. Ducks varasi Groulxin toisella kierroksella 54. varausvuorolla vuoden 2018 varaustilaisuudessa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja kätisyydeltään left. Groulx on pelannut urallaan 11 NHL-runkosarjaottelua. Näissä hän on tehnyt yhden syöttöpisteen. Tilastot päivitetty 5. marraskuuta 2021.
Benny Shanon

Benny Shanon (hepr. ‏בני שנון‎‎; s. 1948) on israelilainen tieteilijä. Hän toimii psykologian professorina Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa.
Shanon opiskeli Tel Avivin ja Stanfordin yliopistoissa sekä Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Hän on esittänyt kiistellyn väitteen, jonka mukaan Mooses olisi ollut hallusinogeenien vaikutuksen alainen nähdessään palavan pensaan, jonka kautta Jumala puhui hänelle.
Shanon on ollut vierailevana professorina Cornellin yliopistossa ja Swarthmore Collegessa. Hän on luennoinut myös Massachusetts Institute of Technologyssä.
Einar Rinne

| Einar Rinne |
| --- | --- |
 Rinne 1930-luvun alussa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Vilho Einar Rinne
Syntynyt: 31. tammikuuta 1890 Asikkala
Kuollut: 31. maaliskuuta 1933 (43 vuotta) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Eine Laine (vih. 1920; ero. 1923)
Lapset:  Eila Rinne
Sukulaiset:  Jalmari Rinne (pikkuveli)   Joel Rinne (pikkuveli)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1916–1933
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Vilho Einar Rinne (31. tammikuuta 1890 Asikkala – 31. maaliskuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Einar Rinne oli vanhin Rinteen näyttelijäveljistä, hänen nuorempia veljiään olivat Jalmari ja Joel Rinne. Rinne jäi varhaisen kuolemansa vuoksi nuorempia veljiään tuntemattomammaksi, mutta hän ehti kuitenkin luoda merkittävän luonnenäyttelijän uran useissa teattereissa ja 1920-luvun mykkäkauden klassikkoelokuvissa.
Rinne kävi Tampereella kauppakoulun ja kauppaopiston, oli sen jälkeen liikealalla viitisen vuotta, mutta sai sitten näyttelijäkiinnityksen Tampereen Teatteriin vuonna 1916. Hän näytteli Viipurin Näyttämöllä 1917–1921, Suomen Kansallisteatterissa 1921–1923, uudelleen Tampereen Teatterissa 1923–1928 ja loppu-uransa ajan Kansan Näyttämöllä Helsingissä. Hänellä oli keskeisiä rooleja muun muassa kotimaisissa näytelmissä Nummisuutarit, Tukkijoella, Pohjalaisia ja Anna-Liisa, sekä ulkomaisissa näytelmissä Eerik XIV, Danton ja Oopperapalo.
Rinne ehti näytellä urallaan myös lähes kymmenessä elokuvassa vuosina 1922–1929. Roolit olivat kaikki suuria tai pääosia, ja ensimmäinen elokuvatehtävä oli Mikon osa Anna-Liisassa (1922). Muita merkittäviä osia oli Paloniemen mielenhäiriöinen poika elokuvassa Koskenlaskijan morsian (1923), Pohjalaisia-elokuvan (1925) Antti Hanka sekä Utuniemen isännän miespääosa elokuvassa Noidan kirot (1927). Rinteen viimeiseksi elokuvarooliksi jäi katalan mustasukkaisen Olli Järvelän osa elokuvassa Työn sankarilaulu (1929).
Rinne oli naimisissa näyttelijä Eine Laineen (1892–1970) kanssa 1920–1923, ja heidän tyttärensä Eila Rinne (1920–1991) oli myös näyttelijä. Einar Rinteen kohtalo oli sama kuin Heidi Blåfieldillä kaksi vuotta aiemmin – kuolinsyynä oli angiinamyrkytys. Rinne oli kuollessaan vain 43-vuotias. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin Kansallisteatterin näyttelijöiden yhteishautaan.
Teatteriura

Tampereen Teatteri (1916–1917, 1923–1928)
Viipurin Näyttämö (1917–1921)
Suomen Kansallisteatteri (1921–1923)
Kansan Näyttämö (1928–1933)
Filmografia

Anna-Liisa (1922) – Mikko, Husson poika
Rautakylän vanha parooni (1923) – Paroni Gustaf Drakenhjelm
Koskenlaskijan morsian (1923) – Paloniemen Juhani, Heikin poika
Pohjalaisia (1925) – Antti Hanka
Noidan kirot  (1927) – Utuniemen isäntä Simo
Lumisten metsien mies (1928) – Urheiluvalmentaja Reima
Työn sankarilaulu (1929) – Olli Järvelä
Aiheesta muualla

Einar Rinne Elonetissä.
Bahman Kalantari

Bahman Kalantari on yhdysvaltalaisen Rutgersin yliopiston tietotekniikan professori joka on kehittänyt polynomiografiaksi kutsumansa tekniikan, jota hän pitää siltana taiteen ja matematiikan välillä. Tekniikka muistuttaa 1980-luvulla maailmanmaineeseen nousseita fraktaaleja.
Aiheesta muualla

Bahman Kalantarin kotisivut
Polynomiograafeja luova Java-sovellus