stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fábio Coentrão

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Fábio Alexandre da Silva Coentrão
Syntymäaika: 11. maaliskuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Vila do Conde, Portugali
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 178 senttimetriä
Paino: 70 kilogrammaa
Junioriseurat
2004–2006: Rio Ave
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2005–2007 | Rio Ave | 29 | (5) |
| 2007–2011 | Benfica | 52 | (2) |
| 2008 | → Nacional (laina) | 16 | (4) |
| 2008 | → Zaragoza (laina) | 1 | (0) |
| 2009 | → Rio Ave (laina) | 16 | (3) |
| 2011– | Real Madrid | 58 | (1) |
| 2015–2016 | → Monaco (laina) | 15 | (3) |
| 2017–2018 | → Sporting CP (laina) | 25 | (1) |
Maajoukkue
| 2005 | Portugali U18 | 1 | (0) |
| 2006–2007 | Portugali U19 | 6 | (5) |
| 2007 | Portugali U20 | 3 | (0) |
| 2007–2010 | Portugali U21 | 8 | (6) |
| 2009– | Portugali | 51 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 14. heinäkuuta 2018.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 5. heinäkuuta 2017.
| Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Maa:   Portugali> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ukraina/Puola 2012 |  |  |
Fábio Alexandre da Silva Coentrão (s. 11. maaliskuuta 1988 Vila do Conde) on portugalilainen vuonna 2021 uransa lopettanut jalkapalloilija Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Seurajoukkueura > Rio Ave (2005–2007)

Coentrão on Rio Aven kasvatti. Hän nousi kotikaupunkinsa edustusjoukkueeseen kaudella 2004–2005. Ensimmäiset ottelunsa hän pelasi seuraavalla kaudella. Kauden 2006–2007 aikana Coentrãon vastuu kasvoi ja hän sai enemmän peliaikaa.
Seurajoukkueura > Benfica (2007–2011)

Kauden jälkeen monet suurseurat, muun muassa Sporting, Benfica, Real Madrid, Manchester United ja Chelsea, olivat kiinnostuneita hänestä. Coentrão päätti pysyä kotimaassaan ja siirtyi heinäkuussa 2007 Benficaan. Vuonna 2007 julkaistussa nuoria lupaavia pelaajia käsittelevässä listassaan World Soccer -lehti vertasi häntä Arjen Robbeniin.
1. tammikuuta 2008 vähäisestä peliajasta johtuen Coentrão siirtyi lainalle Nacionaliin kauden loppuun asti ulottuvalla sopimuksella. 5. toukokuuta 2008 hän teki kaksi maalia tulevaa mestarijoukkue Portoa vastaan.
Ennen kauden 2008–2009 hän oli hyvin lähellä siirtoa alankomaalaisseura Feyenoordiin, joka ei kuitenkaan toteutunut. Muutama päivä myöhemmin hän siirtyi Zaragozaan, joka oli juuri tippunut Espanjan pääsarjasta. Peliaika jäi kuitenkin espanjalaisseurassa hyvin vähällä, ja niin hän palasi lainasopimuksella kasvattajaseuraansa tammikuussa 2009.
Kesällä 2009 Coentrão palasi lainan päätyttyä takaisin lissabonilaisseuraan. Hän solmi joukkueen kanssa vuoteen 2015 asti ulottuvan jatkosopimuksen, johon kuului 30 miljoonan euron purkupykälä.
Kauden 2009–2010 edetessä hän pelasi yhä useampia otteluita vasempana laitapuolustajana, jolle pelipaikalle hän lopulta kiintyi. 2. joulukuuta 2009 Coentrão teki ensimmäisen maalinsa UEFA:n alaisissa kilpailuissa Eurooppa-liigan lohkovaiheen ottelussa valkovenäläistä BATEa vastaan. Kokonaisuudessaan kausi sujui Coentrãon osalta erinomaisesta ja hänet valittiin Portugalin pääsarjan kauden läpimurtonsa tehneenä pelaajana.
27. syyskuuta 2010 hänen onnistuttuaan vakiinnuttamaan pelipaikkansa sekä seura- että maajoukkueessaan, hänen sopimustaan jatkettiin vielä vuodella, mikä ulottui täten vuoteen 2016 asti. 2. marraskuuta 2010 hän teki kaksi maalia Mestarien liigan ottelussa ranskalaista Olympique Lyonnaisia vastaan, jonka Benfica vei nimiinsä numeroin 4–3.
Seurajoukkueura > Real Madrid (2011–)

5. heinäkuuta 2011 Coentrão siirtyi espanjalaisjätti Real Madridiin 30 miljoonan euron siirtokorvauksella. Coentrão teki joukkueen kanssa kuusivuotisen sopimuksen. Hän teki ensiesiintymisensä Primera Divisiónissa sarjakauden 2011–2012 avauskierroksella ottelussa Zaragozaa vastaan.
Coentrão pelasi Real Madridissa neljän kauden ajan vaihtelevalla menestyksellä. Hän saavutti joukkueen kanssa Primera Divisiónin mestaruuden kaudella 2011–2012 sekä Copa del Reyn ja Mestarien liigan mestaruudet kaudella 2013–2014. Hän oli avauskokoonpanossa muun muassa voittoisissa Copa del Reyn ja Mestarien liigan loppuotteluissa, mutta kärsi paljon loukkaantumisista, mitkä estivät säännöllisen pelaamisen. Virallisissa otteluissa hänelle kertyi neljän kauden aikana tasan 100 esiintymistä.
Kaudeksi 2015–2016 Coentrão lainattiin Ranskan Ligue 1:n Monacolle.
Maajoukkueura

Coentrão teki ensiesiintymisensä Portugalin maajoukkueessa vuoden 2010 MM-karsintaottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan. Portugali voitti ottelun 1–0.
Hänet valittiin Portugalin joukkueeseen vuoden 2010 MM-kilpailuihin. Hän pelasi turnauksen kaikissa otteluissa, jossa Portugali selviytyi neljännesvälieriin häviten siellä Espanjalle numeroin 0–1. 10. elokuuta 2011 hän teki ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa ottelussa Luxemburgia vastaan.
Saavutukset

Seurajoukkue
Primera División: 2011–2012
Copa del Rey: 2013–2014
Mestarien liiga: 2013–2014
Supercopa de España: 2012
Euroopan supercup: 2014
Seurajoukkueiden maailmanmestaruus: 2014
Aiheesta muualla

Fábio Coentrãon esittely Real Madridin virallisella sivustolla (englanniksi)
Fábio Coentrãon tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Portugalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Eduardo |
2 Alves |
3 Ferreira |
4 Rolando |
5 Duda |
6 Carvalho |
7 Ronaldo |
8 Mendes |
9 Liédson |
10 Danny |
11 Simão |
12 Beto |
13 Miguel |
14 Veloso |
15 Pepe |
16 Meireles |
17 Amorim |
18 Almeida |
19 Tiago |
20 Deco |
21 Costa |
22 Fernandes |
23 Coentrão |
Valmentaja Queiroz
Portugalin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Eduardo |
2 Alves |
3 Pepe |
4 Veloso |
5 Coentrão |
6 Custódio |
7 Ronaldo |
8 Moutinho |
9 Almeida |
10 Quaresma |
11 Oliveira |
12 Patrício |
13 Costa |
14 Rolando |
15 Rúben Micael |
16 Meireles |
17 Nani |
18 Varela |
19 Lopes |
20 Viana |
21 Pereira |
22 Beto |
23 Postiga |
Valmentaja Bento
Portugalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Eduardo |
2 Alves |
3 Pepe |
4 Veloso |
5 Coentrão |
6 Carvalho |
7 Ronaldo |
8 Moutinho |
9 H. Almeida |
10 Vieirinha |
11 Éder |
12 Patrício |
13 Costa |
14 Neto |
15 Silva |
16 Meireles |
17 Nani |
18 Varela |
19 A. Almeida |
20 Amorim |
21 Pereira |
22 Beto |
23 Postiga |
Valmentaja Bento
Halston

Halston, oik. Roy Halston Frowick, (1932 – 1990 San Francisco, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen muotisuunnittelija. Hän oli New Yorkin seurapiirien suosikki. Muotimaailman raadollisuudessa hän menetti muotitalonsa ja oikeuden nimeensä.
Halston perusti 1968 nimeään kantavan muotihuoneen, jonka huippukausi osui 1970-luvulle, jolloin hän ja hänen suunnittelutyönsä näkyvivät muun muassa silloisten kuuluisuuksien suosimassa yökerhossa Studio 54:ssä. Hän muutti 1990 San Franciscoon, jossa hän kuoli aidsin aiheuttamiin komplikaatioihin.
Halsonin elämästä on tehty dokumenttielokuva Halston, jonka on ohjannut Frédéric Tcheng.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Halston Wikimedia Commonsissa
Freaky Styley

| Freaky Styley Red Hot Chili Peppers |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : toukokuu 1985 United Sound Studios Detroit, Michigan
 Julkaistu: 16. elokuuta 1985
 Tuottaja(t): George Clinton
 Tyylilaji: Funk rock Rap rock
 Kesto: 39:11 (56.21 vuoden 2003 uudelleenjulkaisulla)
 Levy-yhtiö: EMI
Muut kannet
 Albumin takakansi
Red Hot Chili Peppersin muut julkaisut
| The Red Hot Chili Peppers 1984 | Freaky Styley 1985 | The Uplift Mofo Party Plan 1987 |
Freaky Styley on kalifornialaisen rockyhtye Red Hot Chili Peppersin toinen studioalbumi. George Clintonin tuottama albumi sisältää vuoden 2003 uudelleenjulkaisulla 18 nopeatempoista kappaletta. Albumi on Hillel Slovakin ensimmäinen Red Hot Chili Peppersissä, vaikka hän oli mukana perustamassa bändiä vuonna 1983, ja rumpali Cliff Martinezin viimeinen. Albumilta julkaistiin neljä singleä: ensimmäisenä "Jungle Man", toisena "American Ghost Dance", kolmantena "Catholic School Girls Rule" ja viimeisenä "Hollywood", joista kahdesta tehtiin myös musiikkivideot ("Jungle Man" ja "Catholic School Girls Rule").
Levyn kanteen on kuvattu yhtyeen jäsenet hyppimässä Michelangelon maalauksen "Viimeinen tuomio"  edessä.
Tausta

Edellinen albumi The Red Hot Chili Peppers jäi melko vaisuksi myyden melko vähän ja jääden pois musiikkilistoilla. Silloisella tuottajalla Andy Gillillä oli erilainen näkemys levyn teosta kuin muulla yhtyeellä. Hän halusi levylle hittejä ja radioon sopivia kappaleita. Yhtye halusi soittaa omaa musiikkiaan, joka oli hyvin energistä. Niinpä tuottajan ja yhtyeen erilaiset näkemykset johtivat tuottajan erottamiseen. Gillin tilalle tuottajaksi tuli "P-funkin isä" George Clinton.
Yhtyeen laulaja Anthony Kiedis ja Flea eivät olleet tyytyväisiä kitaristi Jack Shermanin työskentelyyn, ja hänet erotettiin ensimmäisen albumin tiimoilta tehdyn kiertueen jälkeen. Yhtyeen alkuperäinen kitaristi ja perustajajäsen Hillel Slovak oli turhautunut toiseen bändiinsä What Is This?, johon hän oli liittynyt ennen Red Hot Chili Peppersin esikoisalbumia. Bändin What Is This? toisen albumin levytettyään Slovak kysyi basisti Flealta Red Hot Chili Peppersiin uudestaan liittymisestä. Flea kysyi Kiedikseltä Slovakin ehdotuksesta. Kiedis oli iloinen kuullessaan asiasta ja hyväksyi Slovakin pyynnön. Vaikka Slovak soittaa albumilla kitaraa, Shermanin kädenjälki näkyy silti joissain albumin kappaleissa.
Levytys ja julkaisu

Albumin Freaky Styley tuotti George Clinton levy-yhtiö EMI:n alaisuudessa. Kappaleiden sanoitusten inspiraationa oli usein seksi, kuten kappaleessa Catholic School Girls Rule, jonka inspiraationa oli backstagelle eksynyt tyttö, jonka kanssa laulaja Kiedis vietti seuraavan yön. Yön aikana he harrastivat seksiä, ja Kiedis sai tietää, että tyttö kävi katolista koulua. Kappaleen "Yertle the Turtle" sanoitukset on otettu Dr. Seussin kirjasta "Yertle the Turtle. Levytysten aikaan yhtyeen jäsenillä oli Clintoniin paremmat välit kuin edellisen albumin tuottajaan Andy Gilliin. Silti levy ei saavuttanut kovin suurta suosiota. Levy myi kuitenkin edellistä paremmin, vuoteen 2007 mennessä 500 000 kappaletta. Albumi ei päässyt millekään musiikkilistalle. Yhtye esiintyi albumin julkaisun jälkeen elokuvissa Trashin', jossa yhtye esitti kappaleen "Blackeyed Blonde", sekä elokuvassa Tough Guys, jossa se esitti kappaleen "Set It Straight".
Samana vuonna Cliff Martinez erotettiin, ja tilalle tuli myös bändistä What Is This? neljäs perustajajäsen Jack Irons, jolloin yhtyeen alkuperäiskokoonpano ja vanhat ystävykset olivat jälleen yhdessä. Rick Rubinia kysyttiin tuottamaan seuraavaa levyä, mutta hän hylkäsi tarjouksen. Lopulta tuottajaksi tuli Michael Beinhorn.
Levytys ja julkaisu > Arviot

Allmusic, Jason Birchmeier : Albumi on lähimpänä funkia mitä Red Hot Chili Peppers on ikinä päässyt. Albumi on kummallisin, rennoin ja leikkisin yhtyeen pitkän uran aikana. Hän kehuu tuottaja George Clintonin yhteistyötä yhtyeen kanssa hyväksi. Clinton toi myös selvää inspiraatiota yhtyeelle, kuten cover-versioissa kappaleista "If You Want Me to Stay" ja "Hollywood (Africa)".
Soundi, Petri Silas : Silaksen mukaan albumi Freaky Styley ei tee suurta vaikutusta, hänen mukaansa albumi oli vain "ohimenevä notkahdus", kuten moni arvostelija kuvaili albumia "One Hot Minute".
Rolling Stone, Ira Robbins : "Freaky Styley oli Red Hot Chili Peppersin ensimmäinen "täysi" albumi. Se on villimpi, karumpi, hauskempi ja funkympi, kuin yhtyeen ensimmäinen albumi.
Amazon.com
Kappaleluettelo

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Jungle Man | Kiedis, Flea, Sherman, Martinez | 4.09 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Hollywood (Africa) (Cover-versio The Meters-yhtyeen kappaleesta)  | The Meters | 5.03 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | American Ghost Dance | Kiedis, Flea, Slovak, Martinez | 3.44 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | If You Want Me to Stay (Cover-versio Sly Stone-yhtyeen kappaleesta)  | Sly Stone | 4.07 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Nevermind | Kiedis, Flea, Slovak, Irons | 2.48 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Freaky Styley | Kiedis, Flea, Slovak, Martinez | 3.39 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Blackeyed Blonde | Kiedis, Flea, Slovak, Martinez | 2.39 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | The Brothers Cup | Kiedis, Flea, Sherman, Martinez | 3.27 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Battleship | Kiedis, Flea, Slovak, Martinez | 1.53 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Lovin' and Touchin' | Kiedis, Flea, Slovak, Martinez | 0.36 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Catholic School Girls Rule | Kiedis, Flea, Martinez | 1.55 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Sex Rap | Kiedis, Flea, Slovak, Irons | 1.54 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Thirty Dirty Birds | Kiedis, Flea, Slovak, Martinez | 0.14 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Yertle the Turtle | Kiedis, Flea, Slovak, Martinez | 3.38 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 39.11 |  |  |  |  |  |  |
| Vuoden 2003 uudelleenjulkaisun bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Nevermind (demo)  | Kiedis, Flea, Slovak, Martinez | 2.17 |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Sex Rap (demo)  | Kiedis, Flea, Slovak, Martinez | 1.37 |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Freaky Styley (alkuperäinen pitkä versio)  | Kiedis, Flea, Slovak, Martinez | 8.49 |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Millionaires Against Hunger (b-puoli)  | Kiedis, Flea, Slovak, Martinez | 3.28 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 56.21 |  |  |  |  |  |  |
Muusikot > Yhtye

Anthony Kiedis - laulu
Flea - basso, trumpetti, taustalaulu
Hillel Slovak - kitara
Cliff Martinez - rummut
Muusikot > Muut muusikot

Fred Wesley - pasuuna
Maceo Parker - saksofoni
Benny Cowan - trumpetti
Larry Fratangelo - lyömäsoittimet
George Clinton - taustalaulu
Steve Boyd - taustalaulu
Andre Williams - taustalaulu
Mike Payne - taustalaulu
Pat Lewis - taustalaulu
Joel Virgel - taustalaulu
Robert Johnson - taustalaulu
Shirley Hayden - taustalaulu
Lous Kabbapie - taustalaulu
Gary Shider - taustalaulu
Muusikot > Kuvittajat

Henry Marquex - ohjaus
Peter Shea - suunnittelu
Nels Israelson - valokuvat
Gertrude B. Elion

| Gertrude B>  Elion |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1918
Kuollut: 21. helmikuuta 1999 (81 vuotta)
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  George H. Hitchings
Tutkimusalue:  Farmakologia ja biokemia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1988)
Aiheesta muualla
Gertrude Belle Elion (23. tammikuuta 1918 – 21. helmikuuta 1999) oli yhdysvaltalainen biokemisti ja farmakologi. Hän voitti vuonna 1988 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä James W. Blackin ja George H. Hitchingsin kanssa.
Elion syntyi New Yorkissa juutalaisille vanhemmille. Hän valmistui Hunter Collegesta vuonna 1937 ja New Yorkin yliopistosta 1941, mutta hänen etenemistään jatko-opinnoissa haittasi Yhdysvalloissa yhä tuohon aikaan vallinnut seksismi.
Elion oli alun perin Hitchingsin avustaja, mutta tuli myöhemmin tunnetuksi myös omilla saavutuksillaan; hän kehitti itsenäisestikin useita yhä yleisessä käytössä olevia lääkeaineita. Hänelle myönnettiin Nobelin lisäksi vuonna 1991 National Medal of Science. Hän eli naimattomana ja kuoli Pohjois-Carolinassa 81-vuotiaana.
Elion valittiin vuonna 1991 National Inventors Hall of Fameen.
Aiheesta muualla

https://www.nobelprize.org/prizes/medicine/1988/elion/biographical/
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
From Nothin’ to Somethin’

| From Nothin’ to Somethin’ Fabolous |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2006–2007
 Julkaistu:  11. kesäkuuta 2007  12. kesäkuuta 2007
 Tuottaja(t): Reefa, Freebass, Akon, Timbaland, Jermaine Dupri, Just Blaze, Polow da Don, Big Tank, Steve Morales, Versatile, Don Cannon, Amadeus, Nova, Neo da Matrix
 Tyylilaji: hip hop
 Kesto: 63.24
 Levy-yhtiö: Desert Storm, Def Jam
Listasijoitukset
  2.
Fabolouksen muut julkaisut
| Real Talk 2004 | From Nothin' to Somethin' 2007 | Loso's Way 2009 |
Singlet albumilta From Nothin’ to Somethin’
 ”Diamonds” Julkaistu: 3. huhtikuuta 2007  ”Return of the Hustle” Julkaistu: toukokuu 2007  ”Make Me Better” Julkaistu: 9. kesäkuuta 2007  ”Baby Don’t Go” Julkaistu: 12. elokuuta 2007
From Nothin’ to Somethin’ on rap-artisti Fabolouksen neljäs studioalbumi. Albumi julkaistiin Britanniassa 11. kesäkuuta 2007 ja Yhdysvalloissa päivää myöhemmin.
Taustatietoa

Albumi sijoittui ilmestymisviikollaan Billboard 200 -listan kakkossijalle ja Top R&B/Hip-Hop Albums -listan ykköspaikalle. Albumia myytiin ensimmäisellä viikolla ilmestymisestään 159 000 kappaletta ja nyt albumia on myyty maailmanlaajuisesti 542 000 kappaletta. Albumi on myynyt myös kultaa.
Kappaleet

| # | Kappale | Tuottaja(t) | Vierailija(t) | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | From Nothin’ to Somethin’ Intro | Reefa |  | 2:54 |
| 2 | Yep, I’m Back | Freebass |  | 4:27 |
| 3 | Change Up | Akon | Akon | 4:26 |
| 4 | Make Me Better | Timbaland | Ne-Yo | 4:12 |
| 5 | Baby Don’t Go | Jermaine Dupri | T-Pain | 3:36 |
| 6 | Return of the Hustle | Just Blaze | Swizz Beatz | 4:17 |
| 7 | Gangsta Don’t Play | Reefa | Junior Reid | 4:23 |
| 8 | Real Playa Like | Polow da Don | Lloyd | 4:07 |
| 9 | First Time | Big Tank | Rihanna | 3:53 |
| 10 | Diamonds | Steve Morales & Raymond "Sarom" Diaz | Young Jeezy | 4:16 |
| 11 | Brooklyn | Versatile | Jay-Z & Uncle Murda | 3:56 |
| 12 | I’m the Man | Reefa | Red Cafe | 3:28 |
| 13 | Joke’s on You | Don Cannon | Pusha-T | 4:31 |
| 14 | What Should I Do | Amadeus | Lil' Mo | 4:26 |
| 15 | This Is Family (Piiloraita) | Nova | Paul Cain, Freck Billionaire, Red Cafe, Joe Budden & Ransom | 6:53 |
| 16 | Supa(iTunes bonuskappale) | DJ Clue & Kanye West |  | 3:16 |
| 17 | I Shine You Shine(iTunes bonuskappale) | Versatile | Makeba | 4:03 |
| 18 | Chirp Back(iTunes bonuskappale) | Shamtrax | Bleu Davinci | 4:12 |
Arvostelut

About.com:
Allmusic:
Entertainment Weekly: B+
Listasijoitukset

| Lista (2008) | Sija |
| --- | --- |
U.S. Billboard 200: 2
U.S. Billboard Top R&B/Hip-Hop Albums: 1
U.S. Billboard Top Rap Albums: 1
Swiss Album Chart: 55
Haagan Alppiruusupuisto

Alppiruusupuisto kukinnan aikana.
Haagan Alppiruusupuisto (tunnetaan myös nimellä Rodopuisto; ruots. Alprosparken i Haga) on Helsingin Haagassa sijaitseva yleisölle avoin puisto, joka toimii myös yliopiston kasvinjalostuksen koealueena. Puiston pinta-ala on kahdeksan hehtaaria. Alue tunnetaan myös nimellä Laajasuon puisto. Alueesta vastaa Helsingin kaupungin rakennusvirasto.
Historiaa

Puiston vanhimmat alppiruusut on istutettu luonnontilaiselle suolle vuonna 1975, jolloin alueelle on rakennettu myös käytäviä. Puiston pääreitit ovat esteettömät. Alun perin alueelle istutettiin 3 000 alppiruusuristeymää tutkimustarkoituksiin. Tavoitteena oli luoda Suomen ilmastoon sopeutunut, kasvutavaltaan ja kukkien väriltään monipuolinen lajikkeisto. Ikivihreät alppiruusut sijaitsevat puiston eteläosassa ja keltakukkaiset alppiruusut sekä atsaleat pohjoisosassa. Atsalea-alue on jatkoa puiston eteläpäässä sijaitseville alppiruusuistutuksille ja alueella kasvaa noin 1 500 vuonna 1996 istutettua atsalearisteymää, jotka saivat alkunsa atsalean jalostusohjelman käynnistymisestä vuonna 1988. Alppiruusujen ja atsaleojen kukinta ajoittuu kesäkuun alkuun. Kukinta on yleensä ohi jo juhannuksen jälkeen.
Atsalea-alueella aloitettiin metsäpuutarhan rakentaminen vuonna 2010. Metsäpuutarhan pensaiksi on valittu muun muassa atsaleoja, hortensioita ja muita kukkivia varjopensaita. Alppiruusupuiston koealueelta on kaupalliseen tuotantoon valittu kahdeksan alppiruusulajiketta; Haaga, Helsinki University, St. Michel, P.M.A. Tigersted, Axel Tigersted, Pekka, Eino ja Mauritz. Näiden lajikkeiden emopensaita kasvaa puistossa edelleen. Eri puolilla maata sijaitsevista alppiruusuristeymistä on valittu tuotantoon yhteensä toistakymmentä lajiketta, joita on ollut myynnissä vuodesta 1990 lähtien.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haagan Alppiruusupuisto Wikimedia Commonsissa