stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lev Muhin

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | 81+ kg |  |
Lev Dmitrijevitš Muhin, (ven. Лев Дмитриевич Мухин, 15. lokakuuta 1936 Konstantinovsk, Donin Rostov – 25. huhtikuuta 1977 Donin Rostov) oli venäläinen, Neuvostoliittoa edustanut nyrkkeilijä.
Muhin aloitti nyrkkeilyuransa 15-vuotiaana kotikaupungissaan Donin Rostovissa sen Spartak-seurassa. Vuosina 1953 ja 1954 hän voitti Neuvostoliiton nuorten raskaansarjan mestaruuden. Vuonna 1955 Muhin eteni Neuvostoliiton mestaruuskisojen raskaansarjan loppuotteluun, jossa hän otteli liettualaista Ričardas Juškėnasia vastaan, mutta koki tappion. Seuraava vuonna, Melbournen olympiavuonna, Muhin koki jälleen loppuottelutappion. Tällä kertaa vastustaja oli monikertainen Neuvostoliiton mestari ja kaksinkertainen Euroopan mestari, kokenut liettualainen Algirdas Šocikas.
Yllätyksellisesti Muhin pääsi edustamaan kuitenkin Neuvostoliittoa Melbournen olympialaisiin. Ensimmäisessä Muhin tyrmäsi Bulgarian Boshko Lozanovin 3. erässä, seuraavassa ottelussa hän tyrmäsi Ruotsin Thörner Åhsmanin 1. erässä. Välierässä hän kohtasi Italian Giacomo Bozzanon ja tyrmäsi italialaisen 3. erässä. Loppuottelussa vastaan tuli amerikkalainen Pete Rademacher, joka tyrmäsi Muhinin 1. erässä. Tuloksena oli siis olympiahopeaa.
Olympialaisten jälkeen menestystä tuli vain vuonna 1960, jolloin hän eteni Neuvostoliiton mestaruuskisoissa välieriin.
Saavutuksistaan Muhinille myönnettiin ”Urheilun arvostetun mestarin” titteli vuonna 1957.
Leo Fuld

Leo Fuld vuonna 1971.
Lazarus ”Leo” Fuld (s. 29. lokakuuta 1912 Rotterdam – 10. kesäkuuta 1997 Amsterdam) oli jiddišinkieliseen musiikkiin erikoistunut alankomaalainen laulaja.
Fuld syntyi kolmantena lapsena juutalaisperheeseen Rotterdamissa. Hieman ennen toisen maailmansodan alkua hän lähti esiintymään Yhdysvaltoihin. Myöhemmin Euroopassa hänen perheensä yhtä sisarta lukuun ottamatta kuoli natsien hallinnon alla. Sodan loputtua Fuld jäi edelleen Yhdysvaltoihin, jossa hänestä kehkeytyi maan huomattavin jiddišinkielinen laulaja. Jiddišin ohella hän lauloi myös englanniksi ja hepreaksi, ja hän esiintyi Yhdysvalloissa muun muassa Édith Piafin ja Frank Sinatran kanssa. Hän palasi Alankomaihin 80-vuotiaana. Hän kuoli synnyinmaassaan 84 vuoden iässä.
Kłodzkon piirikunta

Kłodzkon piirikunta (puol. powiat kłodzki) on yksi Ala-Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 157 996. Piirikunnan viisi kaupunkikuntaa ovat Duszniki-Zdrój, Kłodzko, Kudowa-Zdrój, Nowa Ruda ja Polanica-Zdrój. Yhdeksän maalaiskuntaa ovat Bystrzyca Kłodzka, Kłodzko, Lądek-Zdrój, Lewin Kłodzki, Międzylesie, Nowa Ruda, Radków, Stronie Śląskie ja Szczytna ja niissä on kylien lisäksi kuusi kaupunkia, jotka ovat Bystrzyca Kłodzka, Lądek-Zdrój, Międzylesie, Radków, Stronie Śląskie ja Szczytna.
Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Kłodzkon piirikunnassa arvioitiin olevan 157 996 asukasta, joista 51,7 prosenttia naispuolisia ja 48,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 167 393 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 115 087 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioidaan vuoden 2019 lopussa muodostaneen 15,2 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 59,5 prosenttia ja eläkeikäisten 25,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 44,3 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 1 099 lasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kłodzkon piirikunta Wikimedia Commonsissa
Leo Fender

Leo Fenderin kuvia ja hänen varhaisia kitaramallejaan museossa.
Clarence Leonidas Fender (10. elokuuta 1909 Fullerton, Kalifornia, Yhdysvallat – 21. maaliskuuta 1991), paremmin tunnettu nimellä Leo Fender, oli yhdysvaltalainen keksijä, soitinvalmistaja, Fender Musical Instruments Corporationin ja myöhemmin G&L Guitarsin perustajajäsen sekä Music Man -yhtiön kitaroiden ja bassojen suunnittelija. Hänen kitaransa, bassonsa ja vahvistimensa ovat olleet suosiossa jo 1950-luvulta nykypäivään asti. Fender on tunnettu varsinkin Telecaster- ja Stratocaster-kitaroiden suunnittelijana.
Leo Funtek

Leo Funtek 1930-luvun alussa.
Leo Funtek (21. elokuuta 1885 Ljubljana, Itävalta-Unkari – 13. tammikuuta 1965 Helsinki) oli slovenialaissyntyinen, Suomessa elämäntyönsä tehnyt viulisti, pianisti ja kapellimestari. Funtek toimi Sibelius-Akatemian orkesterinjohdon professorina 1950–1955.
Funtek lähetettiin 18-vuotiaana Leipzigiin opiskelemaan. Sieltä hän jatkoi Suomeen opettajansa Hans Sittin kautta. Funtek toimi Suomessa ensin Helsingin kaupunginorkesterin konserttimestarina ja sitten Viipurin kaupunginorkesterin kapellimestarina. Viipurista hän palasi parin vuoden päästä Helsinkiin konservatorion opettajaksi.
Ensimmäisen maailmansodan takia Funtek joutui poistumaan Suomesta, sillä Suomi kuului vielä Venäjän keisarikuntaan, joka oli sodassa Itävalta-Unkarin vastapuolella. Sodan jälkeen Funtek palasi Suomeen ja nousi Helsingin kaupunginorkesterin johtoon ja jatkoi edelleen opettajantöitä. Vuonna 1925 Funtek pääsi myös Suomalaisen oopperan 1. kapellimestariksi.
Opettajana Funtek tunnetaan etenkin kapellimestarien kouluttajana. Hänen opetuksessaan nousi useita suomalaisia kapellimestareita, kuten Aarre Hemming, Paavo Berglund, Jorma Panula ja Onni Kelo. Viihdemuusikkona tunnettu Pauli Granfelt oli 1930-luvun lopulla Funtekin viulistioppilaana.
Leo Funtek oli musiikkiarvostelijana muun muassa Nya Pressen -lehdessä. Hän teki arvostettuja sovituksia kuuluisien säveltäjien teoksista, esimerkiksi Modest Musorgskin sarjasta Näyttelykuvia. Lisäksi hän laati tutkielman itävaltalaisesta säveltäjästä Anton Brucknerista ja teki kapellimestarina Brucknerin sävellyksiä tunnetuiksi Suomessa. Hän esiintyi myös kamarimuusikkona (viulu ja piano) sekä useiden laulajien säestäjänä.
Leo Funtekin puoliso vuodesta 1928 oli laulaja (sopraano) Ingeborg Liljeblad-Funtek.
Egyptiläiset (Balkan)

Egyptiläiset ovat pääasiassa Kosovossa ja Pohjois-Makedoniassa elävä albaaninkielinen ryhmä.  He eivät ole sukua Afrikan pohjoisosassa sijaitsevan Egyptin väestölle, joka koostuu pääasiassa arabeista.
Muut luokittelevat  egyptiläiset usein osaksi romanien kansaa, mutta he itse pitävät itseään erillisenä ryhmänä. Heidän alkuperänsä on epäselvä. Erään teorian mukaan egyptiläiset polveutuvat Egyptistä Balkanille saapuneista mustalaisista. Toinen teoria esittää, että heidän esi-isänsä olisivat 300-luvulla Egyptistä saapuneita sotureita.
Kosovon ja Pohjois-Makedonian lisäksi joitakin egyptiläisiä elää Bosnia ja Hertsegovinassa, Kroatiassa, Bulgariassa, Kreikassa, Albaniassa, Serbiassa ja Vojvodinassa. Vuonna 1996 Kosovossa eli 87 000 ja vuonna 1994 Pohjois-Makedoniassa eli 3 169 egyptiläistä. Kosovon sodan jälkeen useat egyptiläiset ovat siirtyneet Kosovosta Serbiaan, Vojvodinaan ja Montenegroon.
Uskonnoltaan egyptiläiset ovat muslimeita.
Aiheesta muualla

Marushiakova, Elena et al. Identity Formation among Minorities in the Balkans: The cases of Roms, and Ashkali in Kosovo. Sofia: Minority Studies Society "Studii Romani", 2001 (Arkistoitu – Internet Archive)
History of the Balkan Egyptians Council of Europe
Luangu

| Luangu > n. 1550–1883 |
| --- | --- |
   Kongon kuningaskunnan ympäristö noin vuonna 1711. Luangu Kongon pohjoispuolella. 
Valtiomuoto:  monarkia
Uskonnot:  luonnonuskonto
Edeltäjä:  ei selvyyttä
Seuraaja:  Ranskan Kongo
Luangu (kirjoitetaan kongoksi Luangu ja portugaliksi Loango) oli afrikkalainen kuningaskunta 1400-luvulta 1800-luvulle. Se sijaitsi nykyisen Kongon tasavallan länsiosassa, mutta siihen kuului myös osia Gabonista ja Cabindasta. Laajimmillaan sen alue ulottui rannikolla Mayumbasta lähes Kakongoon saakka.
Luangulainen neito
Luangun asukkaat olivat kongoihin kuuluvia vilejä, joita on kutsuttu myös luanguiksi. Luangun naapureita olivat pieni Kakongon ruhtinaskunta ja Kongon kuningaskunta.
Luangun alkuperä on hämärän peitossa. Alueen varhaisin kehittynyt yhteisö oli Madingo-Kayesin kaupungin tienoilla, joka oli jo ensimmäisellä vuosisadalla monisavuinen kylä. Ensimmäinen maininta Luangusta on kuitenkin vasta 1580-luvulta, jossa kerrotaan että alkujaan Luangu oli ollut Kongon vasallikunta, joka oli sittemmin itsenäistynyt. Hollantilaisten merenkulkijoiden kuvaus 1630-luvulta puolestaan kertoo, että Luangu oli ennen itsenäitymistään osa Kakongoa, joka vuorostaan oli osa Kongoa.
Luangusta ei tiedetä paljon muuta kuin se, että se oli merkittävä orjakaupan keskus 1800-luvulle saakka.
Leo Falcam

| Leo Falcam |
| --- | --- |
 Falcam 1972
Mikronesian 5. presidentti
 11. toukokuuta 1999 – 11. toukokuuta 2003  
Varapresidentti:  Redley Killion
Edeltäjä:  Jacob Nena
Seuraaja:  Joseph Urusemal
Varapresidentti
 Toukokuu 1997 – 11. toukokuuta 1999  
Edeltäjä:  Jacob Nena
Seuraaja:  Redley Killion
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. marraskuuta 1935  Pohnpei, Mikronesia
Kuollut: 12. helmikuuta 2018 (82 vuotta)
Kansalaisuus:  mikronesialainen
Tiedot
Koulutus:  Havaijin yliopisto
Tutkinnot:  Bachelor of Sociology
Leo Amy Falcam (20. marraskuuta 1935 Awak – 12. helmikuuta 2018) oli mikronesialainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 1999–2003. Sitä ennen Falcam toimi Pohnpein kuvernöörinä 1979–1983 ja Mikronesian varapresidenttinä 1997–1999. Hän seurasi toukokuussa 1999 Jacob Nenaa presidenttinä. Falcamin korvasi vuonna 2003 Joseph Urusemal.
Longaanit

| Longaanit |
| --- | --- |
 Longaani (Dimocarpus longan)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Ylälahko::  Rosanae
Lahko::  Sapindales
Heimo::  Saippuamarjakasvit Sapindaceae
Alaheimo::  Sapindoideae
Suku::  Longaanit Dimocarpus  Lour.
Katso myös
   Longaanit Wikispeciesissä   Longaanit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Longaanit (Dimocarpus) on kasvisuku, joka kuuluu saippuamarjakasvien heimoon. Siihen kuuluu ainakin kahdeksan lajia. Longaanien hedelmiä käytetään ruokana lähisukuisten rambutaanien ja litsin tavoin.
Tuntomerkit

Longaanit ovat useimmiten yksikotisia puita tai pensaita. Niiden lehdet ovat parilehdykkäisiä. Lehtien lehdykät ovat vastakkaisia tai melkein vastakkaisia ja ehyt- tai sahalaitaisia. Suurissa kukinnoissa kasvavat kukat ovat yksineuvoisia. Kukkien verhiöt ovat kellomaisia ja terälehtiä voi olla yhdestä viiteen tai ne voivat puuttua kokonaan. Hedelmät ovat pyöristyneitä ja niiden ulkokuori on nahkea. Siemeniä ympäröi mehukas hedelmäliha.
Levinneisyys

Longaaneja kasvaa luonnonvaraisena Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa.
Lajit

Dimocarpus australianus
Dimocarpus dentatus
Dimocarpus foveolatus
Dimocarpus fumatus
Dimocarpus gardneri
Dimocarpus leichhardtii
Dimocarpus longan – longaani
Dimocarpus yunnanensis
Longarone

| Longarone |
| --- | --- |

 Longarone
 Koordinaatit: 46°16′1.92″N, 12°18′11.16″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Veneto
Maakunta:  Belluno
Pinta-ala:  
 – Maa:  122,36  km²
Korkeus:  473 (min 400 - max 2 542)  m
Väkiluku (2015):  5 359 
 – Väestötiheys:  43  as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Longarone on kunta Pohjois-Italiassa Bellunon maakunnassa Veneton alueella. Kunta perustettiin vuonna 2014, kun Castellavazzon kunta liitettiin Longaronen kuntaan.
Historia

Kaupunkia kohtasi suuri tuho 9. lokakuuta 1963, kun tulva pyyhkäisi 4 kilometriä Longaronesta etelään sijaitsevan Fortognan kylän maan tasalle. Kylän yläpuolelle rakennettiin 1950-luvun lopulla Vajontin pato, joka oli aikansa suurimpia. Tekojärven vieressä olevalta vuorelta irtosi suuri maanvyöry järveen aiheuttaen tsunamin, joka pyyhkäisi yli padon ja tuhosi koko kylän. Uhrit haudattiin kylän lähelle perustettuun hautausmaahan. Vajontin uhrien monumentaalinen hautausmaa (Cimitero Monumentale delle Vittime del Vajont) uusittiin vuonna 2004. Siellä on 1 910 valkoista marmorilaattaa: yksi jokaiselle uhrille.
Tunnettuja kuntalaisia

Niccolò Cavalli (1730–1822), piirtäjä
Pietro Gonzaga (1751–1831), lavastaja. Teki uran Venäjällä ja ylennettiin Katariina II:n hovimaalariksi.
Jacopo Tasso (1801–1849), lakimies ja patriootti. Ammuttiin kuoliaaksi Trevisossa.
Vajontin pato
Vajontin uhrien monumentaalinen hautausmaa
Jacopo Tasson rintakuva
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Longarone Wikimedia Commonsissa
Bellunon maakunta
Agordo | Alano di Piave | Alleghe | Alpago | Arsiè | Auronzo di Cadore | Belluno | Borca di Cadore | Calalzo di Cadore | Canale d’Agordo | Cencenighe Agordino | Cesiomaggiore | Chies d’Alpago | Cibiana di Cadore | Colle Santa Lucia | Comelico Superiore | Cortina d’Ampezzo | Danta di Cadore | Domegge di Cadore | Falcade | Feltre | Fonzaso | Gosaldo | La Valle Agordina | Lamon | Lentiai | Limana | Livinallongo del Col di Lana | Longarone | Lorenzago di Cadore | Lozzo di Cadore | Mel | Ospitale di Cadore | Pedavena | Perarolo di Cadore | Pieve di Cadore | Ponte nelle Alpi | Quero Vas | Rivamonte Agordino | Rocca Pietore | San Gregorio nelle Alpi | San Nicolò di Comelico | San Pietro di Cadore | San Tomaso Agordino | San Vito di Cadore | Santa Giustina | Santo Stefano di Cadore | Sappada | Sedico | Selva di Cadore | Seren del Grappa | Sospirolo | Soverzene | Sovramonte | Taibon Agordino | Tambre | Trichiana | Val di Zoldo | Vallada Agordina | Valle di Cadore | Vigo di Cadore | Vodo di Cadore | Voltago Agordino | Zoppè di Cadore
Esko Keinänen

Esko Keinänen (3. marraskuuta 1935 Helsinki – 2. tammikuuta 1975 Espoo) oli ralliautoilija, joka voitti muun muassa ralliautoilun ensimmäisen Suomen mestaruuden, vuonna 1959. Samana vuonna Keinänen voitti Hankirallin. Seuraavana vuonna hän sijoittui rallin SM-pisteissä kolmanneksi. Keinänen ajoi Peugeot’lla ja Alfa Romeolla kartturinaan Kai Nuortila.
Monte Carlon ralliin Keinänen osallistui kuusi kertaa vuosina 1961–1964 sekä 1966 ja 1967. Hänen paras sijoituksensa oli luokkavoitto ja yleiskilpailun kuudes sija Skoda Octavialla vuonna 1961, jolloin hänen kartanlukijanaan oli Rainer Eklund. Jyväskylän Suurajoissa Keinänen oli mukana vuodesta 1958 lähtien ja sijoittui useana vuonna yleiskilpailun kärkipäähän voittamatta rallia kuitenkaan kertaakaan.
Keinänen kilpaili myös rata-ajoissa niin maalla kuin jäälläkin. Viimeisissä Eläintarhanajoissa vuonna 1963 hän sijoittui luokkansa toiseksi.
Helge Nygrenin ja Juhani Melartin mukaan Keinäsellä ei ollut parhaina vuosinaan mahdollisuuksia mitellä voimiaan tasavertaisesti maailman muiden rallihuippujen kanssa, vaan hän joutui kilpailemaan suorituskyvyltään ja ajo-ominaisuuksiltaan heikommilla autoilla kuin toiset. Keinäsen taidot ralleissa perustuivat etenkin hänen reaktionopeuteensa, mutta hänen raju ajotapansa asetti ajokin varsin kovalle koetukselle.
Aktiiviuransa jälkeen Keinänen työskenteli ajo-opettajana helsinkiläisessä Autokoulu N. Pinoaro Ky:ssä ja avioitui Seija Pinoaron kanssa. Heille syntyi kolme lasta. Seija Keinänen toimi miehensä kartanlukijana ja kilpaili itsekin ralleissa naisten sarjassa. Esko Keinänen menehtyi äkillisesti sydänkohtaukseen vuonna 1975 aktiivisen kilpailu-uransa jälkeen.
Esko Keinäsen isä oli liikemies ja autourheilija S. P. J. Keinänen (1907–1984).
Aiheesta muualla

Laakso, Lasse: Suomalaisajajat Monte Carlon rallissa. Tekniikan Maailma 1966, Helsinki.
Luana Bertolucci

Luana Bertolucci Paixão (s. 2. toukokuuta 1993) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Brasilian naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä yhdeksän maaottelua. Hän pelasi ensimmäisen aikuisten maaottelunsa vuonna 2012.
Luana on edustanut muutaman vuoden ajan norjalaisseura Avaldsnesia.
Esmeraldo Barreto de Farias

Esmeraldo Barreto de Farias
Esmeraldo Barreto de Farias (s. 4. heinäkuuta 1949 Santo Antônio de Jesus) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Istituto del Pradon papiksi 9. tammikuuta 1977 ja nimitettiin Paulo Afonson hiippakunnan johtoon 22. maaliskuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi João Nílton dos Santos Souza, jota avustivat Jairo Rui Matos da Silva ja André de Witte.
Barreto de Farias sai 28. helmikuuta 2007 nimityksen Santarémin piispaksi ja 30. marraskuuta 2011 Porto Velhon arkkipiispaksi.
Luana Bühler

Luana Bühler vuonna 2022.
Luana Chiara Bühler (s. 28. huhtikuuta 1996) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 171-senttimetrinen. Hän edustaa englantilaisseura Tottenham Hotspuria ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa vuodesta 2018.
Bühler edusti kotimaassaan FC Luzernia vuosina 2014–2017 ja FC Zürichiä vuosina 2017–2018 sekä Saksassa TSG 1899 Hoffenheimia vuosina 2018–2023.
Bühler on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2023 MM-kilpailujen alkua 40 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Loreton alue

Alue Perun kartalla
Loreton alue on yksi Perun hallinnollisista alueista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa.
Alueen pääkaupunki on Iquitos. Sen pinta-ala on 368 852 neliökilometriä, joten se on Perun 26 alueesta ylivoimaisesti laajin. Vuonna 2007 asukasluku oli 891 732.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Loreton alue Wikimedia Commonsissa
Perun alueet ja niiden pääkaupungit
Amazonas: Chachapoyas
Ancash: Huaraz
Apurímac: Abancay
Arequipa: Arequipa
Ayacucho: Ayacucho
Cajamarca: Cajamarca
Callao: Callao
Cusco: Cusco
Huancavelica: Huancavelica
Huánuco: Huánuco
Ica: Ica
Junín: Huancayo
La Libertad: Trujillo
Lambayeque: Chiclayo
Lima: Huacho
Liman metropolialue: Lima
Loreto: Iquitos
Madre de Dios: Puerto Maldonado
Moquegua: Moquegua
Pasco: Cerro de Pasco
Piura: Piura
Puno: Puno
San Martín: Moyobamba
Tacna: Tacna
Tumbes: Tumbes
Ucayali: Pucallpa
Kärpäshome

| Kärpäshome |
| --- | --- |
 Kärpäshomeen saanut Scathophaga stercoraria.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Pääjakso::  Entomophthoromycota
Alakaari::  Entomophthoromycotina
Luokka::  Entomophthorales
Suku::  Entomophthora
Laji::  muscae
Kaksiosainen nimi
 Entomophthora muscae  Cohn, 1855 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kärpäshome (Entomopthora muscae) on kaksisiipisiin kuuluvilla hyönteislajeilla esiintyvä sienitauti.
Esiintyminen

Kärpäshometta tavataan kaksisiipisten lahkoon lukeutuvilla hyönteislajeilla. Tautia on tavattu heimojen Muscidae, Calliphoridae, Sarcophagidae, Tachinidae, Drosophilidae, Scatophagidae, Culicidae ja Syrphidae lajeilla. Kärpäshomeen aiheuttamia epidemioita hyönteisissä esiintyy lähes kaikilla lauhkean vyöhykkeen alueilla ja tavallisimmin syksyisin ja keväisin. Kärpäshomeen itiöitä muodostuu viileän ja kostean sään aikana. Tauti leviää tavallisimmin paikoilla, joilla lepäilee monia kärpäsiä, kuten esimerkiksi kotitalouksissa ikkunoilla tai ikkunalaudoilla, tai maaseudulla kasvien lehtien alapinnalla, aidoilla, navetoissa ja kanaloissa.
Koska kärpäshome ei kasva lämpimässä, sitä ei esiinny kesän kuumuudessa juuri ollenkaan. Sairastuneet hyönteiset voivat myös parantua taudista oleskelemalla lämpimällä paikalla. Hyönteismyrkyt voivat hankaloittaa kärpäshomeen itiämistä.
Piirteet

Kärpäshomeen saaneen hyönteisen takaruumis pullistuu. Sairastunut yksilö levittää usein jalkansa ja siipensä, sekä kiinnittyy joskus alustaansa suuosillaan. Kärpäshomeen itiöistä muodostuu kehä ruumiin ympärille. Kehän voi huomata erityisen helposti lasipinnoilla.
Elinkaari

Kärpäshomeen elinkaareen kuuluu kaksi vaihetta. Itiöitä muodostuu nopeasti sienitaudin tapettua isäntänsä. Itiöt muodostuvat kuromankannattimessa ja niiden kypsyttyä ne leviävät ympäröivälle pinnalle, josta ne voivat levitä edelleen seuraavaan isäntälajiin kosketustartuntana. Itiöt itiävät muutamassa tunnissa, minkä jälkeen ne läpäisevät hyönteisen kutikulan. Hyönteisen hemoseelissä kärpäshomeen sytoplasma leviää hyönteisen hemolymfaan sen verenkierrossa. Kärpäshome käyttää ravinnokseen hyönteisen hemolymfan. Hyönteisen kuolemaan menee tämän johdosta 5–7 päivää. Kuoleva hyönteinen kiipeää tavallisesti pystysuoralle pinnalle ja kärpäshomeen kuormankannattimet ilmestyvät noin kolmen tunnin jälkeen sen kuolemasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Index Fungorum : taksonomia
Kärpäshomeeseen kuollut huonekärpänen lasipinnalla ja sitä ympäröivä itiöistä muodostunut kehä.
Ernesto Martínez

| Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten lentopallo. Olympialaiset  | Maa:   Kuuba> Miesten lentopallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Montreal 1976 |  |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Cali 1971 |  |  |
|  Kultaa | México 1975 |  |  |
|  Kultaa | San Juan 1979 |  |  |
|  Hopeaa | Caracas 1983 |  |  |
Ernesto Martínez Hernández (20. marraskuuta 1951 Matanzas – 7. tammikuuta 2007 Pedro Betancourt) oli kuubalainen lentopalloilija ja olympiamitalisti.
Martínez kuului Kuuban pronssia voittaneeseen joukkueeseen Montrealin kesäolympialaisissa 1976. Hän pelasi Kuuban joukkueessa myös Münchenin kesäolympialaisissa 1972 ja Moskovan kesäolympialaisissa 1980. Pan-Amerikan kisoissa Martínez saavutti kolme kultamitalia vuosina 1971, 1975 ja 1979 sekä yhden hopeamitalin vuonna 1983.
Martínez oli pituudeltaan 177-senttimetrinen ja painoi 76 kiloa.
Erik Toivanen (tietokilpailija)

Reino  Erik Toivanen (s. 18. huhtikuuta 1947 Pieksämäki) on suomalainen hammaslääkäri, joka voitti Suomen Tietoviisas -tietokilpailun seitsemän kertaa peräkkäin 1990-luvulla. Hän on kertonut aloittaneensa tietokilpailemisen 1960-luvulla, mutta ei enää nykyään osallistu tietokilpailuihin. Toivasen osaamisalueita olivat urheilu, historia, maantiede ja taide. Toivanen oli yksi Viisasten kerhon jäsenistä.
Visailuohjelmat

Toivanen kilpaili seuraavissa television visailuohjelmissa: Suomen Tietoviisas, Haluatko miljonääriksi?, Kotomaan tietäjät ja Tupla tai kuitti. Hän kilpaili myös radio-ohjelmassa Ota tai jätä.
Visailuohjelmat > Suomen Tietoviisas

Ensimmäisen Suomen Tietoviisas -kilpailun voitti tamperelainen Timo Mesimäki keväällä 1990, mutta jo samana syksynä Suomen Tietoviisaan arvon otti mikkeliläinen hammaslääkäri Erik Toivanen, joka sitten voitti visailun seitsemän kertaa peräkkäin. Vuonna 1993 ohjelmaa ei esitetty. Viimeisessä kilpailussa vuonna 1998 Toivanen hävisi kahdella pisteellä, kun häntä vastaan asettui Etelä-Suomen läänin joukkue: Lauri Ranta Kärkölästä ja Yrjö Salin Helsingistä. Vuonna 1995 Ranta oli tullut kilpailussa toiselle ja Salin kolmannelle sijalle.
Visailuohjelmat > Haluatko miljonääriksi?

Vuosituhannen vaihteessa Toivanen osallistui pari kolme kertaa Haluatko miljonääriksi? -ohjelmaan pääsemättä kuitenkaan alkukarsinnoista läpi piinapenkille. Eräs näistä jaksoista esitettiin 18. joulukuuta 1999, jolloin alkukarsinnassa piti asettaa neljä ranskankielistä lukua suuruusjärjestykseen (Toivasella meni vastaus väärin). Erään toisen jakson alkukarsintakysymyksessä Toivasella meni väärin kysymys, jossa piti asettaa rintaliivien koot oikeaan järjestykseen.
Aiheesta muualla

Suomen tietoviisas, Yle Elävä arkisto, Seija Aunila, 7.12.2007