stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Popkult
Jaksot > Neljäs tuotantokausi

Popkult oli vaalikarenssin takia telakalla vuoden 2011 eduskuntavaaleihin asti. Syksyllä 2010 valmistuneet ennen esittämätöntä viisi jaksoa näytettiin vaalien jälkeen toukokuun lopusta alkaen. Hyllytettyjen jaksojen aiheet ovat Yleisradio, kreisibailaaminen, vallankumous, retro ja verkostoituminen.
| Jaksot | Aihe | Vieraat | Ensiesitys |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Verkostot | Paleface Kaisa Pylkkänen | 30. toukokuuta 2011 |
| 2. | Retro | Izmo Arman Alizad | 6. kesäkuuta 2011 |
| 3. | Vallankumous | Shaka Rosa Meriläinen | 13. kesäkuuta 2011 |
| 4. | Greizibailaaminen | Marja Hintikka Joona Kortesmäki | 20. kesäkuuta 2011 |
| 5. | Yleisradio | Jarkko Hentula Maria Pettersson | 27. kesäkuuta 2011 |
Aiheesta muualla

Popkultin kotisivut Internet Archivessa
YLE Teeman Popkult-sivut
Pô

Pic de Nahouri -vuori lähellä Pôta.
Pô on kaupunki eteläisessä Burkina Fasossa Nahourin provinssissa. Kaupungin kerrotaan olevan perustettu vuoden 1500 tienoilla. Pôssa on sotilastukikohta. Vuonna 1983 Blaise Compaorén johtamien joukkojen kapina vapautti Thomas Sankaran vankilasta ja nosti tämän presidentiksi. Pôn kansallispuisto on lähellä kaupunkia.
Vuonna 2006 Pôssa oli vajaat 24 320 asukasta.
Prisoners

Prisoners voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Vangitut (Prisoners), elokuva vuodelta 2013
Prisoners, The Agonist -yhtyeen albumi vuodelta 2012
The Prisoners, brittiläinen 1980-luvulla toiminut rockyhtye.
Platoon (vuoden 1987 videopeli)

| Platoon |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Ocean Software
Julkaisija:  Ocean Software Data East Sunsoft
Säveltäjä:  Jonathan Dunn Naoki Kodaka (NES)
Julkaistu:  1987, 1988
Lajityyppi:  shoot ’em up
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Amiga, Amstrad CPC, Apple II, Atari ST, Commodore 64, MS-DOS, NES, ZX Spectrum
Jakelumuoto:  levyke, pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Platoon on Ocean Softwaren kehittämä ja julkaisema toimintapeli. Peli julkaistiin vuonna 1987 Commodore 64:lle ja seuraavina vuosina Amigalle, Amstrad CPC:lle, Apple II:lle, Atari ST:lle, DOS:lle ja ZX Spectrumille. Data East julkaisi peliä Yhdysvalloissa. Sunsoft käänsi pelin Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1988.
Vuonna 2002 elokuvan pohjalta on julkaistu uusi peli Platoon.
Pelaaminen

Peli perustuu elokuvaan Platoon ja toistaa elokuvassa nähtyjä kohtauksia.
Jokaisella sotilaalla on tietty määrä ammuksia ja voi ottaa neljää osumaa ennen kuolemaa, mutta räjähteen ansalankaan astuminen tappaa heti.
Pelissä on myös laskeva moraalimittari, joka kuvaa sotilaan mukautumista ympärillä vallitsevaan hulluuteen. Sotilaiden haavoittumiset ja kuolemiset laskevat moraalia ja viattomien siviilien ampuminen laski moraalia vieläkin nopeammin. Moraalin loppuessa pelaaja menettää kaikki viisi sotilasta ja peli päättyy.
Elokuvassa tunnelien tutkiminen oli lyhyt kohtaus, mutta huomattavasti pidempi pelissä. Tunneli nähdään ensimmäisestä persoonasta ja liikkuminen on askeleittain.
Tunnelien jälkeen on kohtaus, jossa puolustaudutaan yöllä tapahtuvaa hyökkäystä vastaan. Viimeisessä osassa on aikaa vastaan selvittävä sokkelosta, joka koostuu miinoista, piikkilanka-aidoista ja vihollisista.
Kehitys

Gary Bracey liittyi vuonna 1985 Ocean Softwarelle ja sai Orion Picturesilta still-kuvia elokuvasta sekä sen käsikirjoituksen. Braceylla oli ajatuksensa julkaista peli samaan aikaan elokuvan VHS-julkaisun kanssa.
Oceanille työskennellyt Simon Butler hahmotteli pelin storyboardin ja suunnitteludokumentin ja työskenteli Braceyn ja Mark R Jonesin kanssa. Peli otti kohtauksia elokuvasta ja jakoi ne erillisiin alueisiin erilaisilla lähestymisillä peliin.
Simon työskenteli pelin tuottajana.
Choice Software Pohjois-Irlannissa teki pelistä käännökset eri alustoille.
Pelin menestys vaikutti myöhempiin Oceanin peleihin ja Ocean lisensoi myös muita elokuvia pelisovituksiksi.
Vastaanotto

Commodore User -lehti antoi pelille arvosanaksi 59% arvostelussaan.
Zzap! -lehti antoi pelin Commodore 64 -versiolle arvosanaksi 90%.
Aiheesta muualla

Platoon MobyGamesissa (englanniksi)
Platoon Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
Platoon SpectrumComputing.co.uk -sivustolla (englanniksi)
Kuvakaappaus pelin NES-version ensimmäisestä tasosta.
Pozantı

| Pozantı |
| --- | --- |

 Pozantı
 Koordinaatit: 37°25′40″N, 34°52′16″E 
Valtio:   Turkki
Maakunta:  Adanan maakunta
Väkiluku (2019):  19 974
 
 www.pozanti.bel.tr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pozantı on kaupunki ja piirikunta Adanan maakunnassa, Turkissa. Vuonna 2019 alueen väkiluku oli 19 974.
Aiheesta muualla

Alueen kotisivut
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Poziv

| Poziv Svetlana Ražnatović |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2013
 Julkaistu: 17. kesäkuuta 2013
 Tyylilaji: pop-folk, pop
 Levy-yhtiö: City Records, Ceca Music
Svetlana Ražnatović muut julkaisut
| C Club 2012 | Poziv 2013 | Autogram 2016 |
Poziv (Позив, Puhelu) on serbialainen pop-folk-laulaja Svetlana Ražnatovićin viidestoista studioalbumi. Se julkaistiin 17. kesäkuuta 2013
Kappaleet

Poziv
Da raskinem sa njom
5 minuta
Ime i prezime
Mrzi me
Brat
Udaće se suze moje
Vidimo se daso
Dobro sam prošla
Turbulentno
Puolankielinen Wikipedia

Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Puolankielisen Wikipedian logo
Puolan Wikipediaaneja Wikimania 2013 -tapahtumassa
Puolankielinen Wikipedia on Wikipedian puolankielinen versio. Puolankielisessä Wikipediassa oli heinäkuun 2024 alussa 1 621 782 artikkelia ja se on artikkelimäärältään 11. suurin Wikipedian kieliversio. Se perustettiin syyskuussa 2001.
Puolankielisen Wikipedian artikkelisyvyys, eli yhtä artikkelia kohden tehtyjen muokkausten määrä, on muihin suuriin Wikipedioihin verrattuna huomattavan matala.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puolankielinen Wikipedia Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
6 000 000 +:  englanti (en) · cebuano (ceb)
2 000 000 +:  saksa (de) · ruotsi (sv) · ranska (fr) · hollanti (nl)
1 000 000 +:  venäjä (ru) · espanja (es) · italia (it) · egyptinarabia (arz) · puola (pl) · kiina (zh) · japani (ja) · ukraina (uk) · vietnam (vi) · waray-waray (war) · arabia (ar) · portugali (pt)
500 000 +:  persia (fa) · katalaani (ca) · serbia (sr) · indonesia (id) · korea (ko) · kirjanorja (no) · tšetšeeni (ce) · turkki (tr) · suomi (fi) · tšekki (cs) · unkari (hu) · tataari (tt)
200 000 +:  serbokroaatti (sh) · romania (ro) · minnan (zh-min-nan) · baski (eu) · malaiji (ms) · heprea (he) · esperanto (eo) · armenia (hy) · tanska (da) · bulgaria (bg) · kymri (cy) · uzbekki (uz) · selkoenglanti (simple) · slovakki (sk) · viro (et) · eteläazeri (azb) · valkovenäjä (be) · kazakki (kk) · kreikka (el) · minangkabau (min) · kroatia (hr) · liettua (lt) · galicia (gl) · urdu (ur)
100 000 +:  azeri (az) · sloveeni (sl) · ladin (lld) · georgia (ka) · uusnorja (nn) · tamili (ta) · thai (th) · hindi (hi) · bengali (bn) · makedonia (mk) · latina (la) · kantoninkiina (zh-yue) · asturia (ast) · latvia (lv) · afrikaans (af) · tadžikki (tg) · burma (my)
50 000 +:  malagassi (mg) · albania (sq) · marathi (mr) · bosnia (bs) · telegu (te) · oksitaani (oc) · bretoni (br) · taraškevitsa-valkovenäjä (be-tarask) · malajalam (ml) · alasaksa (nds) · swahili (sw) · kirgiisi (ky) · kurdi (ku) · lombardi (lmo) · jaava (jv) · länsipunjabi (pnb) · newar (new) · haiti (ht) · venetsia (vec) · piemonte (pms) · baškiiri (ba) · luxemburg (lb) · sunda (su) · iiri (ga) · islanti (is) · sleesia (szl) · soranî (ckb) · länsifriisi (fy) · tšuvassi (cv) · punjabi (pa)
20 000 +:  tagalog (tl) · ido (io) · aragonia (an) · wu-kiina (wuu) · zazaki (diq) · hausa (ha) · volapük (vo) · skotti (sco) · joruba (yo) · nepali (ne) · kannada (kn) · gudžarati (gu) · alemanni (als) · interlingua (ia) · kotava (avk) · krimintataari (crh) · baijeri (bar) · sisilia (scn) · igbo (ig) · bishnupriya manipuri (bpy) · ketšua (qu) · mongoli (mn) · bali (ban) · navajo (nv) · mingreli (xmf) · sinhali (si)
Projects in the Jungle

| Projects in the Jungle Pantera |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1984
 Tuottaja(t): "The Eldn'"
 Tyylilaji: Glam metal
 Kesto: 35.47
 Levy-yhtiö: Metal Magic Records
Panteran muut julkaisut
| Metal Magic 1983 | Projects in the Jungle 1984 | I Am the Night 1985 |
Projects in the Jungle on metallimusiikkiyhtye Panteran toinen albumi vuodelta 1984. Albumin tyyli oli glam metallia, poiketen näin Panteran suosioon nostaneen albumin Cowboys from Hell tyylistä. Albumi julkaistiin yhtyeen oman levy-yhtiön Metal Magic Recordsin alla, ja tuottajana toimi Darrell Abbottin ja Vince Abbotin isä Jerry "The Eldn'" Abbott.
Kappaleet

All Over Tonight – 3.36 (Pantera)
Out for Blood – 3.09 (Pantera)
Blue Light Turnin' Red – 1.38 (Pantera)
Like Fire – 4.01 (Pantera)
In over My Head – 3.58 (Pantera)
Projects in the Jungle – 3.05 (Pantera)
Heavy Metal Rules – 4.18 (Pantera)
Only a Heartbeat Away – 4.01 (Pantera)
Killers – 3.30 (Pantera)
Takin' My Life – 4.31 (Pantera)
Kokoonpano

Terry Glaze – Laulu
Dimebag Darrell (Darrell Abbott) – Kitara
Vinnie Paul (Vince Abbott) – Rummut
Rex Brown (Rex Rocker) – Basso
Aiheesta muualla

Projects in the Jungle Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Projects in the Jungle Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Pantera
| --- | --- |
Studioalbumit::   Metal Magic  Projects in the Jungle  I Am the Night  Power Metal  Cowboys from Hell  Vulgar Display of Power  Far Beyond Driven  The Great Southern Trendkill  Reinventing the Steel 
Muut julkaisut:  Official Live: 101 Proof (live) - The Best of Pantera - Reinventing Hell (kokoelma)
Prusias

Prusias (m.kreik. Προυσίας, Prūsias tai Prousias) voi viitata seuraaviin:
Antiikin Bithynian kuninkaita:
Prusias I
Prusias II
Prusa tai Prusias, useita antiikin aikaisia paikkakuntia
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Prusias”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Punajalkahapero

| Punajalkahapero |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Haperot Russula
Laji::  rhodopus
Kaksiosainen nimi
 Russula rhodopus  Zvára 
Katso myös
   Punajalkahapero Wikispeciesissä   Punajalkahapero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punajalkahapero (Russula rhodopus) on haperoiden sukuun kuuluva laji. Se ei ole myrkyllinen, mutta ei myöskään hyvä ruokasieni.
Ulkonäkö

Punajalkahapero muistuttaa isohaperoa, josta se eroaa pienemmän kokonsa sekä jalan punaisemman värin ja paksuuden vuoksi. Sen lakki on viininpunainen ja lakkamaisesti kiiltävä. Muita punajalkahaperoa muistuttavia lajeja ovat koivunlehtohapero (Russula intermedia) ja tulipunahapero (Russula emetica).
Elinympäristö

Punajalkahaperon isäntäpuita ovat havupuut ja sitä esiintyy rehevissä mäntymetsissä.
Aiheesta muualla

Luontoportti: Punajalkahapero (Russula rhodopus)
Aapo Similä

Aapo Similä 1930-luvun alussa.
Aapo Kustaa (Abram Gustaf) Similä (14. huhtikuuta 1891 Oulu – 10. marraskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen laulaja, säveltäjä, muusikko ja kirjailija. Hän oli säveltäjä Martti Similän veli.
Nuoruus

Aapo Similä syntyi Oulussa vuonna 1891. Suoritettuaan teollisuuskoulun hän valmistui rakennusmestariksi ja hakeutui alan töihin Helsinkiin. Helsingissä Similä otti yksityisiä laulutunteja ja myöhemmin opiskeli musiikkiopistossa laulun lisäksi myös musiikin teoriaa ja pianon soittoa
Ensimmäinen menestys taiteen alalla tuli kotikaupungissa Oulussa. Similä kutsuttiin Oras-nimisen työväenkuoron johtajaksi. Kuoron johtamista seurasi ensimmäinen tilaussävellys, joka valmistui Suomen Työväen musiikki­liiton laulujuhlille Oulussa 1912. Tuohon tilaisuuteen Similä sävelsi "Pohjolan raatajien juhlalaulun" Kössi Kaatran runoon.
Näyttelijäksi

Joulukuussa 1912 Similä liittyi Pasi Jääskeläisen kiertävään teatteriin, Suomalaiseen Operettiin. Joulun pyhinä Haapavedellä harjoiteltiin Emil Kaupin laulunäytelmä Kosijat, jota kiertueella esitettiin. Kiertue ehti samana keväänä Helsinkiin.
Helsingissä Similä pääsi näyttelijäksi Vanhalla Ylioppilastalolla toimivalle Kansan Näyttämölle. Alkusyksystä hän vaihtoi teatterin kiertueeseen, jossa mukana olivat Martti Nisonen ja Theodor 'Tettu' Weissman. Esityskappaleina olivat tuolloin laulunäytelmät Nukke sekä Pikku Pyhimys. Seuraavan vuoden, 1914, alussa kiertue lähti Porvoon Seurahuoneelta Karjalaan ja sieltä Savoon. Maailmansodan alettua seurue näytteli Helsingin Apollo-teatterissa. Ennen sulkemistaan keväällä, se ehti esittää Iloisen lesken 25 kertaa täysille katsomoille.
Leipätyökseen Similä toimi aluksi kahvilapianistina ja -laulajana. Teatterin alalla ahkera yrittäminen palkittiin, sillä hänet valittiin Joensuun Näytelmäseuran johtajaksi, jona hän toimi kahden seuraavan vuoden ajan. Hänen aikanaan esitettiin muun muassa Oskar Merikannon Pohjan neiti niin Joensuussa kuin Oulussakin. Suomen sisällissodan aikana Similä liittyi valkoisten riveihin. Paha haavoittuminen vasempaan käteen oli kuitenkin vähällä katkaista taiteellisen uran.
1920-luvulla Similä oli sekä kiertueilla että myös kiinnitettynä eri teatterikokoonpanoissa. Vuonna 1924 Suomalaisen Oopperan solistin, Similän langon Antero Suonion johtama viisihenkinen ryhmä esitti Ignazio Brullin laulunäytelmää Kitaristi. Vuonna 1927 Similä oli mukana Hanna Granfeltin vetämällä menestyksekkäällä Mona Lisa -kiertueella, joka huipentui Viipurissa järjestettyyn konserttiin. 1920-luvun aikana Similä myös toimi vähän aikaa Tampereen Teatterissa teatterikapellimestarina.
Oopperaan

Kiertueilla saavutettu menestys pohjusti Similän pyrkimyksiä oopperalaulajaksi. Hän otti laulutunteja Emmy Achtén oopperaluokalla ja oli yksi opettajansa lempioppilaista. Näyttämöllä Similä pystyi myös itse ohjaamaan näytelmiä. Yksi hänen tuon ajan töistään oli näyttämösovitus Kansan Teatterille Santeri Alkion näytelmään Puukkojunkkarit, jossa hän myös itse näytteli häjyroolia; ohjaajina toimivat Aku Käyhkö ja Wilho Ilmari. Kansan Teatterissa Similä näytteli myös Seitsemän veljeksen Juhania. Suomalaisen Oopperan vakinaiseksi solistiksi Similää ei kuitenkaan hyväksytty.
1920- ja 1930-lukujen aikana Similä teki levytysmatkansa Tukholmaan ja Kööpenhaminaan. 1930-luku kului maaseutukiertueilla. Helsingissä ei töitä riittänyt, nousussa olevat jazz- ja iskelmämusiikki katkaisivat tuohon aikaan orastavan kabareeperinteen. Vuonna 1927 julkaistiin Similän esikoisromaani Boheemilaulaja, joka kuvaa ravintolalaulajan arkipäivää kulissien takana; sitä arkipäivää, johon kuuluvat taiteilijoiden "ammattitauteina" vastakkainen sukupuoli ja varsinkin alkoholi. Jälkimmäisen ongelman Aapo Similä ratkaisi ryhtymällä absolutistiksi.
Kiertueilla

Kalevalan 100-vuotisjuhlavuonna 1935 Similä piti soittoiltoja. Hän pukeutui jussipukuun ja pitkävartisiin saappaisiin sekä lauloi sotilas- ja kansanlauluja säestäen itseään kanteleella. Kiertueita järjestyi muun muassa Keski-Eurooppaan Budapestiin. Avustajina esityksissä toimivat paikalliset mieskuorot. Unkarilaisten lehtien arvosteluissa Similä mainittiin heimoveljeyden voimantuntoisena edustajana, viimeisenä runonlaulajana. Vuonna 1939 Similä ulotti kiertueensa Kanadan Vancouveriin, mutta Amerikan-siirtolaisten keskuudessa ei esiintynyt enää yhtä innokasta heimoveljeyden ilmentymää, vaan Similän esittämä hahmo vaikutti vaurastuneiden siirtolaisten silmissä jo liian arkipäiväiseltä.
Toisen maailmansodan aikana Similä kulki esiintymässä sekä sota- että kotirintamilla. Reino Palmrothin (Palle) sekä Pekka Tiilikaisen perustama Propaganda-Aseveljet järjesti hänelle viihdytysalan tehtäviä muun muassa sotilaskuorojen harjoittajana sekä rintamakiertueilla kiertävänä viihdetaiteilijana.
Säveltäjäksi

Sodan jälkeen kiertueiden määrä väheni ja Similälle jäi aikaa keskittyä myös sävellystyöhön. 1950-luvun alussa häneltä ilmestyikin entistä kunnianhimoisempia teoksia, esimerkiksi Runous Kalevalasta. Vuonna 1956 hän esitteli koko tuotantonsa järjestämässään soolokonsertissa Helsingissä Balderin salissa. Tuolloin kuultiin muun muassa teokset Väinämöinen alkaa soittaa, Keinu (Aleksis Kiven runoon), Nouse, riennä Suomen kieli sekä olympiahymniehdokas Veljesliekki. Konsertti sai suopean vastaanoton, sillä suomalaiskansallinen aihepiiri ja kalevalainen romantiikka tehosivat kuulijakuntaan. Menestys rohkaisi yrittämään edelleen, vuonna 1958 häneltä valmistui Paluu Pohjolasta, kantaatti sekakuorolle, tenori- ja baritonisolisteille ja orkesterille.
Aapo Similän suurin työ oli kuitenkin ooppera Lemmin poika. Libretto oli Lauri Haarlan laatima ja kyseessä on Kalevala-aiheinen kolminäytöksinen melodraama. Ooppera sai ensi-iltansa 7. syyskuuta 1961. Se esitettiin vain kahdesti, minkä jälkeen se Similän suureksi pettymykseksi poistettiin ohjelmistosta.
Vielä 1960-luvulla Similä esiintyi erilaisissa tilaisuuksissa. Hän esitti tuolloin paljon muun muassa Sibeliuksen yksinlauluja itseään pianolla ja joskus kanteleella säestäen.
Similän sävellyksistä nykyään tunnetuin on Aleksis Kiven runoon tehty ”Laulu oravasta”.
Similä kuoli 81-vuotiaana vuonna 1972. Hän oli Suomen oloissa harvinaisen laaja-alainen taiteilijapersoonallisuus. Elinaikanaan hän ehti tehdä merkittävän päivätyön niin viihdetaiteilijana, kansanmuusikkona, sovittajana kuin myös vakavasti otettavana säveltäjänä sekä kirjailijana. Taiteilijana hän osoitti myös aikakautensa kulttuuri-ilmapiirin huomioon ottaen rohkeutta ennakkoluulottomalla asenteellaan; hänen aikanaan kun oli lähes mahdotonta rikkoa rajaa kansanviihteen ja niin sanotun korkeakulttuurin välillä. Similä on haudattu Oulun hautausmaalle.
Valikoitu diskografia

Aapo Similä, säest. Paul Salminen, kantele: Vallinkorvan laulu (säv. Oskar Merikanto, san. A. B. Mäkelä) Odeon 1929
Aapo Similä, säest. Paul Salminen, kantele: Reppurin laulu (säv. Oskar Merikanto, san. Larin-Kyösti [=Carl-Gustaf Larsson]) Odeon 1929
Aapo ja Martti Similä: Yhteinen Susanna (Oh, Susanna) (säv. Stephen C. Foster, san. J. Alfred Tanner) Odeon 1929
Aapo Similä: Laiva, Toivo ja Oulu (säv. & san. traditional, sov. Aapo Similä) Odeon 1930
Teoksia

Suomalaiset kansanlaulut: Tutkielma, Otava 1923
Boheemilaulajia: kymmenen lukua ja loppusana; punottu pakinaksi yhden kevään ja kesän ruusuista ja ohdakkeista, Kirja 1927
Niin jatkui laulajan latu: trubaduurin tunnelmia syystähden alta keväthangille, Kirja 1931
Ohdakkeinen ja ruusuinen taiteilijan tie, Karisto 1940
Rikkaruohoja musiikin kukkatarhassa (pamfletti), Kivi 1941
Kullan palvojain maa: miltä Amerikka näytti v. 1939, Kirjamies 1943
Raitistuva Suomi – voimistuva Suomi: Tuokiokuvia ryyppymiesten lastenkamarista, Sana 1945
Taiteilija ja tavallinen ihminen: rajankäyntiä taiteilijakutsumuksesta: kultuurikriisin tarkkailua taiteessa, Kivi 1948
Fariseus turkkilaisessa huoneessa: välähdyksiä väkivaltaisesta ”rakkaudesta”, kuvitelmia koskemattomuudesta, omakustanne 1950
Liikemies huvittelee, lauluja lauleskelee, Voltti-Ville voimistelee, mutta runoilija kuvittelee: kertomuksia kieltolain ajoilta (uusittu versio kirjasta Boheemilaulajia), omakustanne 1952
Totuuden puhujalleko yösija? Tuokioita erään taiteilijan vaelluksesta, omakustanne 1953
Ihmiselon shakkipeliä: shakkipeliä ja shekkitiliä, shokkitilaa ja sokkopilaa, omakustanne 1956
Elämäni! Muisteluita ja päiväkirjamerkintöjä (postuumi omaelämäkerta), Maailman musiikin keskus 1992
Aiheesta muualla

http://www.veikkotiitto.fi/aapo%20simila.htm#Aapo%20Similä
Kirjasampo.fi: Aapo Similä
YLEn Elävä arkisto: Pallen radiorevyyt, jonka vakiokalustoon Aapo Similä kuului
Kanteletrubaduurina ulkomailla. Laulaja Aapo Similä ja hänen merkilliset "viitosensa", Seura, 20.04.1938, nro 16, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Pristerodontidae

| Pristerodontidae |
| --- | --- |
 Pristerodonin pääkallo
 Permikausi  Loping  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Kladi::  Synapsidit Synapsida
Lahko::  Terapsidit Therapsida
Kladi::  Neotherapsida
Alalahko::  †Anomodontia
Kladi::  †Chainosauria
Osalahko::  †Dikynodontit Dicynodontia
Kladi::  †Pristerodontia
Heimo::  †Pristerodontidae  King, 1988
Synonyymit
 Eumantelliidae 
Suvut
 ?Emyduranus  ?Eurychororhinus  Pristerodon  ?Synostocephalus  ?Storthyggnathus 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pristerodontidae tai Eumantelliidae on sukupuuttoon kuollut basaalisten eli myöhempiä muotoja tarkastellen ”alkukantaisten” dikynodonttiterapsidien heimo. Heimoon kuuluvilla eläimillä oli myöhemmistä dikynodonteista poiketen takahampaita, kulmahampaan lisäksi, sekä myös keskinen os nasale -luun kohouma. Heimoon kuuluu suku Pristerodon jonka synonyymeinä pidetään nykyisin muun muassa Eumantellia-sukua. Pristerodontidaen muut suvut on synonomisoitu sen kanssa, mutta todennäköisesti heimoon kuuluu useita lajeja.
Lahko: Therapsida (terapsidit)
Alalahko: Anomodontia
Kladi: Chainosauria
Osalahko: Dicynodontia (dikynodontit)
Kladi: Pristerodontia
Heimo: Pristerodontidae / Eumantelliidae
?Suku: Emyduranus
?Suku: Eurychororhinus
Suku: Pristerodon
Laji: Pristerodon mackayi
?Laji: Pristerodon whaitsi
?Suku: Synostocephalus
?Suku: Storthyggnathus
Portugalin Grand Prix

|  Portugalin Grand Prix  |
| --- | --- |

Rata:  Autódromo Internacional do Algarve
Sijainti:  Portimão, Algarve, Portugali
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,653 km
Kilpailun pituus:  66 kierrosta, 306,826 km
Eniten voittoja
Kuljettajat:   Alain Prost,  Nigel Mansell (3) 
Tallit:  Williams (6)
Viimeisin kilpailu (2021):
Voittaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Voittoaika:  1:34.31,421
Toinen:   Max Verstappen   (Red Bull Racing-Honda)
Kolmas:   Valtteri Bottas   (Mercedes)
Paalupaikka
Kuljettaja:   Valtteri Bottas   (Mercedes)
Paaluaika:  1.18,348
Nopein kierros
Kuljettaja:   Valtteri Bottas   (Mercedes)
Kierrosaika:  1.19,865 (kierroksella 65)
Portugalin Grand Prix oli Portugalissa järjestetty Formula 1 -sarjan osakilpailu.
Paikkakunnat, joissa Portugalin Grand Prix on järjestetty.
Portugalin Grand Prix oli mukana Formula 1 -sarjassa kolme kertaa 1950- ja 1960-luvuilla, jolloin kilpailu ajettiin Boavistan ja Monsanto Parkin radoilla. Kilpailu ajettiin kausina 1984–1996 Estorilin moottoriradalla. Kausiksi 2020–2021 kilpailu teki paluun Portimãon moottoriradalla.
Kilpailussa ovat ajaneet F1-uransa ensimmäiseen voittoon Ayrton Senna (1985) ja David Coulthard (1995). Menestyksekkäimmät kuljettajat Portugalin Grand Prix’ssä ovat Alain Prost ja Nigel Mansell, molemmat ovat onnistuneet voittamaan kilpailun kolme kertaa. Kanadalainen Jacques Villeneuve ajoi voittoon tulokaskaudellaan 1996. Kauden 2020 kilpailun voitti Mercedeksen Lewis Hamilton rikkoen samalla Michael Schumacherin 91 osakilpailuvoiton ennätyksen.