stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eliömaantiede
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Internetix - Lukion ja peruskoulun kursseja: oppimateriaalit - Eliömaantiede
Luomus: Lajien levinneisyys ja eliömaantiede
Eliömaantiede 750363A (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Biologia
| --- | --- |
Osa-alueita:   Aerobiologia  Anatomia  Astrobiologia  Biokemia  Ekologia  Eliömaantiede  Eläintiede  Etologia  Evoluutiobiologia  Fysiologia  Genomiikka  Hydrobiologia  Iktyologia  Kasvipatologia  Kasvitiede  Kehitysbiologia  Kudosoppi  Meribiologia  Mikrobiologia  Molekyylibiologia  Muoto-oppi  Neurotiede  Paleontologia  Parasitologia  Perinnöllisyystiede  Sienitiede  Solubiologia  Systematiikka  Taksonomia  Toksikologia 
Käsitteitä:   abioottinen  aineenvaihdunta  biodiversiteetti  biomi  biotooppi  biosfääri  DNA  ekologinen lokero  ekosysteemi  eliöyhteisö  evoluutio  kelpoisuus  lisääntyminen  luonnonvalinta  populaatio  ravinto  sukkessio  uhanalaisuusluokitus  yhteyttäminen  pääjakso  kaari 
Aiheeseen liittyvää:  biologian filosofia
Nahkealehtinen kasvillisuus

Nahkealehtisen kasvillisuuden levinneisyys.
Nahkealehtinen kasvillisuus eli välimerenkasvillisuus on kesällä kuivalle ja talvisateiselle välimerenilmastolle tyypillinen kasvillisuusvyöhyke, jonka kasvit ovat sopeutuneet kesien kuumuuteen ja kuivuuteen monin eri tavoin. Kasvien lehdet ovat usein pieniä, vahapintaisia tai karvaisia, jotta haihtuminen olisi niistä mahdollisimman vähäistä. Kosteammilla alueilla, esimerkiksi jokilaaksoissa ja painanteissa, nahkealehtinen kasvillisuus on parhaimmillaan kuivahkoa subtrooppista metsää, kuivemmilla alueilla läpitunkematonta pensaikkoa. Useimmiten se on kuitenkin jotakin tältä väliltä.
Välimeren alueella maannos on paikalla aiemmin kasvaneen metsän tuottaman ruskomullan ja aavikkomaannoksen välimuoto. Kallioperän rauta värjää laajoilla alueilla maan punaiseksi, mistä on peräisin maannoksen nimi terra rossa. Humuskerros on historiallisena aikana tehtyjen hakkuiden ja laiduntamisen sekä niitä seuranneen eroosion vuoksi hyvin ohut. Monin paikoin humuskerros puuttuu kokonaan.
Kasvillisuuden eri tyyppejä

Välimerenkasvillisuuden alueella ihminen on vaikuttanut tuhansia vuosia. Hakattujen metsien tilalla kasvaa monin paikoin matalaa piikkipensaikkoa, ja esimerkiksi parkkitammi on yleistynyt rautatammen harvinaistuessa. Muita ihmisen toiminnasta hyötyneitä kasveja ovat jänönpavut, piiskaherneet ja väriherneet.
Nahkealehtiset metsät ovat tyypillisiä alueilla, rotkoissa ja jokien varsilla. Tyypillisiä metsien muodostajia ovat Välimerellä rautatammi, mansikkapuu, pistaasi, laakeripuu, vihertammi, setri, sypressi ja korkkitammi, Kaliforniassa on omat tammilajinsa. Australiassa välimerellinen metsä on useimmiten kuivaa eukalyptusmetsää. Välimerellinen metsä on tyypillisesti noin 5–10 metriä korkeaa, mutta metsän vanhimmat ja korkeimmat puut, esimerkiksi setrit, saattavat olla jopa 15 metriä korkeita ja hyvin paksuja. Ei niin altis metsäpaloille kuin kuivemmat kasvillisuustyypit.
Pensastometsät ovat tavallisimpia kasvillisuustyyppejä Välimeren seudulla. Niillä kasvaa tiheää nahkealehtistä pensastoa ja matalia puita, esimerkiksi ainavihantia tammia ja oliivipuita sekaisin, Australiassa matalahkoa eukalyptuspusikkoa. Aluskasvillisuudessa on nahkealehtisiä ruohoja ja heinää. Pensastometsän kasvillisuuden korkeus on noin 1–4 metriä. Altis maastopaloille.
Pensastot ovat tyypillisiä kuivilla alueilla. Italiassa siitä käytetään nimitystä macchia, Kaliforniassa ja Chilessä matorral ja Espanjassa chaparral. Pensastot ovat pensastometsiä kuivempia, ja harvempia. Pensasto on noin metrin korkuista. Kesäisin altis maastopaloille.
Välimerelliset savannit ovat tyypillisiä erityisesti Kaliforniassa. Myös Välimerellä kasvaa tietyillä kuivilla paikoilla ruohostomaita, jossa kasvaa siellä täällä matalia nahkealehtisiä puita. Tällainen kasvillisuustyyppi on hyvin eroosioaltis ja kärsii nopeasti, jos talven sateet jäävät niukoiksi ja kesät muuttuvat kuumemmiksi.
Ilmasto

Talvi on sateinen ja selvästi kesää viileämpi. Talvella hepoasteiden pysyvä korkeapaineen rintama siirtyy auringon mukana etelään, jolloin lauhkealle vyöhykkeelle tyypilliset viileät ja kosteat länsituulet pääsevät puhaltamaan talvisadealueelle, tuoden runsaasti sateita. Sateita saadaan lähinnä lokakuun alun ja huhtikuun lopun välisenä aikana, mutta myös kesäisin, jos korkeapaineet väistyvät. Ensimmäisten talvisateiden alkamista ei kuitenkaan voida ennustaa samalla tavalla tarkasti, kuin esimerkiksi Aasian monsuunisateita. Välimerellä talvet vaihtelevat, eli joskus talvi voi olla kuivahko, joskus liiankin märkä, yleisesti talven aikana sataa talvisadealueella 60–100 cm, eli selvästi enemmän kuin Suomessa vuoden aikana.
Talvisin pohjoisesta saapuvat matalapaineet saavat edelleen lisää kosteutta itseensä lämpimästä Välimerestä. Talvella Välimerelle pääsevät pohjoisten länsituulten tuomat satunnaiset Atlantilta tulevat matalapaineet ovat keskeisessä asemassa puhuttaessa Välimeren sateisuudesta, talvella länsituulet ovat voimakkaita ja tämä näkyy myös Etelä-Suomessa asti talvella: Etelä-Suomessa talvet ovat yllättävän harmaita ja pilvisiä. Hallaöitä on Välimerellä monesti keskitalvella, yöpakkaset ovat harvinaisempia. Öiset lumi- ja räntäsateet ovat harvinaisia, mutta niitäkin esiintyy muutaman vuoden välein. Talven sateet aloittavat kasvukauden, jolloin monet vyöhykkeelle tyypilliset sipulikasvit versovat ja kukkivat. Sadekaudella maa on vihreä ja kukkien peitossa. Appelsiinipuut, oliivit ja viinit ovat tyypillistä välimerenkasvillisuutta, sillä ne tarvitsevat pitkän kypsymiskauden.
Kesän tullen eteläinen subtrooppinen pysyvä korkeapainealue siirtyy auringon mukana pohjoiseen, jolloin kosteat länsituulet eivät enää pääse puhaltamaan talvisadealueelle. Keväisin tuulet puhaltavat etelästä, Saharan suunnilta, ja yhdessä Välimerestä haihtuvan kosteuden kanssa ne saavat ajoittain aikaan Välimeren pohjoisrannikolla kurasateita. Samaan aikaan päiväntasaajan pysyvä matalapaineen alue pääsee tuomaan sateita Saharan ja Kongon sademetsien välisille savanneille, joilla koittaa tällöin sadekausi. Kesä on nahkealehtisen kasvillisuuden alueella kuiva ja kuuma, jolloin kasvien hedelmät kypsyvät. Hedelmät kehittyvät talvella talvisateiden ansiosta. Kesän kuivuuden takia metsä- ja pensastopalot ovat tällöin tavallisia ja eräille alueen kasveille lisääntymisen ehto.
Kasvillisuusvyöhykkeet
aavikko
aro
havumetsä
kylmyysaavikko
lauhkean vyöhykkeen sademetsä
lehtimetsä
monsuunimetsä
nahkealehtinen kasvillisuus
sademetsä
savanni
tundra
vuoristokasvillisuus
Lounaisaustralialaista nahkealehtistä eukalyptusmetsää talvisateiden aikaan. Kesäisin sama metsä joutuu kestämään kuivuutta ja maastopaloja.
Ainavihannat nahkealehtiset tammilajit ovat tärkeimpiä metsien muodostajia välimerenkasvillisuuden alueella Euroopassa
Etualalla macchiapensaikkoa Korsikalla
Garigueta Korsikan saarella huhtikuun lopulla.
Eräät välimerenkasvillisuuden kasvit ovat riippuvaisia kesäisistä maastopaloista, jotta voisivat lisääntyä. Kuvassa eteläafrikkalainen proteapensas maastopalon jälkeen.
East Anglia

East Anglian ydinalue Norfolk ja Suffolk on kartassa punaisella. Cambridgeshire on lännessä ja Essex etelässä.
East Anglia (vanhentunut suom. Itä-Anglia) on alue itäisessä Englannissa. East Anglia käsittää Norfolkin ja Suffolkin sekä löyhemmin Cambridgeshiren ja Essexin. Alueella sijaitsee 1961 perustettu University of East Anglia ja Anglia Ruskin University.
Alue on saanut nimensä anglosaksien Itä-Anglian kuningaskunnan mukaan. Nimi viittaa anglien heimoon, joka oli alkujaan lähtöisin Angelnin alueelta Pohjois-Saksasta. Kuningaskunta käsitti Norfolkin ja Suffolkin, mutta alueen rajat ovat epäselvät. Mercian kuningaskunta valloitti Itä-Anglian kuningaskunnan vuonna 792.
Haima

Haiman sijainti
Haima (lat. pancreas) on selkärankaisilla tavattava ruoansulatusrauhanen, joka sijaitsee vatsaontelossa. Se on punertava ja painaa alle sata grammaa. Haiman paksumpi pää sijaitsee oikealla puolella pohjukaissuolen mutkassa ja ohuempi pää lähellä pernan porttia. Haima on sekä avorauhanen että umpirauhanen.
Haiman eksokriininen osa

Haiman eksokriininen eli avoeritteinen osa, joka on noin 98 prosenttia koko haimasta, erittää suoleen ruoansulatusnesteitä. Eksokriinisen osan tiehyet liittyvät yhteen haimatiehyeksi, joka vie haiman eritteen pohjukaissuoleen. Haimatiehyellä ja sapenjohtimella voi olla lyhyt yhteinen loppuosa, joka laskee ison pohjukaissuolinystyn eli papilla Vaterin kohdalle. Haimalla on usein myös toinen tiehyt, joka laskee hieman ylemmäs pieneen pohjukaissuolinystyyn.
Haimasta erittyy vuorokaudessa noin puolitoista litraa haimanestettä. Neste koostuu tiehytsolujen emäksisestä eritteestä ja rauhassolujen entsyymipitoisesta eritteestä. Tiehytsolujen erite sisältää natriumvetykarbonaattia, joka neutraloi mahasta tullutta hapanta ruokasulaa. Haimanesteen entsyymejä ovat muun muassa amylaasi (pilkkoo tärkkelystä), trypsiini ja kymotrypsiini (pilkkovat valkuaisaineita), lipaasi (pilkkoo rasvoja) sekä fosfolipaasi (pilkkoo fosfolipidejä). Haimanesteessä on myös trypsiininestäjää, joka estää trypsiiniä aktivoitumasta liian aikaisin niin, ettei se pilkkoisi elimistön omia proteiineja.
Haimanesteen eritystä ohjailevat pohjukaissuolen limakalvon vereen erittämät hormonit sekä parasympaattinen hermosto.
Hapan mahaneste saa pohjukaissuolessa aikaan sen, että vereen erittyy sekretiiniä, joka aiheuttaa natriumvetykarbonaattipitoisen haimanesteen erityksen tiehytsoluista
Rasvojen ja valkuaisaineiden pilkkoutumistuotteet saavat aikaan pankreotsymiinin eli kolekystokiniinin erityksen, joka taas aiheuttaa entsyymipitoisen haimanesteen erityksen rauhassoluista.
Haiman endokriininen osa

Endokriininen eli umpieritteinen haiman osa, joka käsittää pari prosenttia koko haimasta, sijaitsee noin miljoonana haimasaarekkeena eli Langerhansin saarekkeena eri puolilla haimaa. Saarekkeissa on useita solutyyppejä, joista alfasolut erittävät glukagonia ja beetasolut insuliinia. Deltasolut tuottavat somatostatiinia, joka on kasvuhormonia hillitsevä hormoni. Lisäksi PP-solut tuottavat haiman polypeptidejä.
Kun elimistö kuluttaa varastoitua energiaa eli on katabolisessa tilassa, glukagoni tehostaa maksassa tapahtuvaa glykogenolyysiä sekä maksassa ja jonkin verran munuaisissakin tapahtuvaa glukoneogeneesia. Glykogenolyysissä pilkkoutuu maksan varastoimia glykogeeneja glukoosiksi, ja glukoneogeneesissa syntyy glukoosia muun muassa maitohaposta, rasvojen glyseroliosasta sekä aminohapoista. Näin glukagoni lisää glukoosin pitoisuutta veressä, jotta elimistö saa tarpeeksi ravintoaineita.
Insuliini puolestaan saattaa elimistön anaboliseen tilaan, jolloin elimistöön varastoidaan enemmän energiaa kuin sitä kuluu. Insuliini tehostaa glukoosin solukalvon läpäisevyyttä etenkin lihas- ja maksasoluissa, joissa glukoosista syntyy glykogeenia. Insuliinituotannon heikkeneminen tai sen loppuminen johtaa diabetekseen eli sokeritautiin, jolloin glukoosia erittyy virtsaan, koska se ei varastoidu lihas- ja maksasoluihin.
Haiman sairaudet

Haimatulehdus voi olla akuutti tai krooninen. Tuntemattomasta syystä yleistymässä oleva haimasyöpä on tavallisimmin adenokarsinooma. Haiman pseudokysta johtuu tavallisimmin haimaan liittyvästä tulehdusprosessista. Diabeteksen aiheuttaa insuliinin tuotannon väheneminen tai lakkaaminen haimassa (diabetes I) tai insuliinin käsittelyn heikkeneminen elimistössä (diabetes II). Haiman puuttuminen eli haiman ageneesi on harvinainen diabeteksen aiheuttaja vastasyntyneillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haima Wikimedia Commonsissa
Ruoansulatuselimistö
suu
nielu
kupu
ruokatorvi
pötsi
verkkomaha
satakerta
mahalaukku
haima
sappirakko
maksa
ohutsuoli
paksusuoli
pohjukaissuoli
peräsuoli
peräaukko
Umpieritysjärjestelmä
Aivolisäke
Haiman endokriininen osa
Hypotalamus
Kilpirauhanen
Kivekset
Käpyrauhanen
Lisäkilpirauhanen
Lisämunuainen
Munasarja
Kymmenottelu

| Kymmenottelu |
| --- | --- |
 Kymmenottelun päättävä 1 500 metrin juoksu Budapestin MM-kisoissa 2023.
Miesten ennätykset
Maailmanennätys:   Kevin Mayer 9126 pistettä (2018)
Olympiaennätys:   Damian Warner 9018 pistettä (2021)
Kymmenottelu on moniottelulaji, joka koostuu kymmenestä yleisurheilulajista. Kymmenottelukilpailu käydään kahden päivän aikana. Ottelijan tulos on hänen yksittäisten lajien tuloksiaan vastaavien pistemäärien summa.
Kymmenottelu on ollut kesäolympialaisten ohjelmassa vuodesta 1912. Arvokilpailuissa vain miehet kilpailevat kymmenottelussa, kun naiset kilpailevat seitsenottelussa.
Lajit ja pisteytys

Kymmenottelun lajit suoritetaan kahtena peräkkäisenä 24 tunnin ajanjaksona seuraavassa järjestyksessä:
| Miehet | Naiset |
| --- | --- |
1. päivä: 100 metrin juoksu  pituushyppy  kuulantyöntö  korkeushyppy  400 metrin juoksu 2. päivä: 110 metrin aitajuoksu  kiekonheitto  seiväshyppy  keihäänheitto  1 500 metrin juoksu¨: 1. päivä: 100 metrin juoksu  kiekonheitto  seiväshyppy  keihäänheitto  400 metrin juoksu 2. päivä: 100 metrin aitajuoksu  pituushyppy  kuulantyöntö  korkeushyppy  1 500 metrin juoksu

Naisten lajit voidaan järjestää myös samassa järjestyksessä kuin vastaavat lajit miesten kilpailussa.
Jokaisessa kenttä- ja juoksulajissa ottelijat  jaetaan eriin ja suoritusryhmiin tulostasojensa mukaan, niin että samantasoiset kilpailijat ovat samoissa erissä ja ryhmissä. Viimeisen lajin viimeiseen erään kuitenkin pyritään kokoamaan kilpailun kärkitiloilla olevat ottelijat.
Pituushypyssä ja heittolajeissa ottelijat voivat käyttää maksimissaan kolme yritystä. Korkeushypyssä rimaa korotetaan aina kolmella senttimetrillä ja seiväshypyssä kymmenellä senttimetrillä. Juoksulajeissa yhdessä erässä sallitaan vain yksi varaslähtö. Ottelija ei saa enää jatkaa kilpailua, jos hän ei osallistu lainkaan johonkin lajiin.
Ottelija saa kustakin lajista suoritustaan vastaavan pistemäärän, jotka lasketaan yhteen. Suurimman pistemäärän kymmenen lajin jälkeen kerännyt voittaa kilpailun. Tasapisteissä voittaja on se, joka on useammassa lajissa voittanut toisen tasapisteissä olevan kilpailijan. Jos lajivoitotkin ovat tasan, korkein yksittäisessä lajissa saavutettu pistemäärä ratkaisee voiton.
Historia

Nykyaikaisen kymmenottelun edeltäjä oli antiikin Kreikan Olympian kisojen viisiottelu. Siihen kuului viisi lajia, mukaan lukien kymmenotteluunkin otetut pituushyppy, kiekonheitto, keihäänheitto ja pikajuoksu. 1800-luvulta alkaen kilpailtiin uudenlaisissa moniotteluissa, joissa oli erilaisia lajiyhdistelmiä.
Ensimmäinen nykyistä kymmenottelua muistuttava kilpailu järjestettiin vuonna 1911. Kymmenottelu otettiin kesäolympialaisten ohjelmaan Tukholmassa 1912. Silloin kilpailu järjestettiin kolmipäiväisenä. Ensimmäinen olympiavoittaja oli Yhdysvaltain Jim Thorpe. Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa kymmenottelu on ollut mukana alusta asti eli vuodesta 1983. Menestynein maa kymmenottelun arvokisoissa on ollut Yhdysvallat.
Kymmenottelun pistetaulukoita on ollut historian aikana käytössä viisi, koska pisteytyksen on haluttu seuraavan lajien tuloskehitystä. Ensimmäinen taulukko oli käytössä vuodet 1912–1936, toinen 1936–1950, kolmas 1952–1964, neljäs 1964–1985, ja viides vuodesta 1985 eteenpäin. Alkuvuosikymmeninä taulukot suosivat hyviä suorituksia yksittäisissä lajeissa, mutta nykyisin käytössä oleva viides taulukko suosii urheilijoita, jotka saavat tasaisesti pisteitä eri lajeista.
Maailmanennätys

Kymmenottelun miesten maailmanennätys on ranskalaisen Kevin Mayerin 15.–16. syyskuuta 2018 ottelema 9 126 pistettä ja naisten maailmanennätys on liettualaisen Austra Skujytėn 14.–15. huhtikuuta 2005 ottelema 8 358 pistettä.
Kymmenottelija urheilijana

Kymmenottelija on keskimäärin huipulla 27-vuotiaana. Vuoden 2004 olympialaisissa keskimääräinen kymmenottelija oli 191 cm pitkä ja painoi 86,3 kg. Kymmenottelijan ominaisuuksista tärkeimmät ovat juoksunopeus ja räjähtävä voimantuottokyky. Tärkein ominaisuus kymmenottelijalla on juoksunopeus, joka on tärkeää harjoittelussakin.
Perinteisesti on ajateltu, että kymmenottelijoita on neljää eri tyyppiä eli juoksu- ja hyppytyyppi, juoksu- ja heittotyyppi, hyppy- ja heittotyyppi sekä yleistyyppi. Tyyppi tarkoittaa tässä sitä, mistä lajeista ottelija saa eniten pisteitä. Ottelijat myös jakautuvat ensimmäisen ja toisen päivän ottelijoihin eli niihin, joille ensimmäinen päivä on vahvempi kuin toinen ja päinvastoin. Tämä johtuu siitä, että kumpanakin päivänä tarvitaan erilaisia ominaisuuksia. Ensimmäisenä päivänä nopeutta ja räjähtävää voimaa, toisena päivänä tekniikkaa. Nykyään parhaita pisteitä antavat pikajuoksu- ja hyppylajit, joten suurin osa nykyisten ottelijoiden vahvuuksista suuntautuu näihin lajeihin. Esimerkiksi Ashton Eaton on selkeä juoksu- ja hyppytyyppi, joka maailmanennätyssarjassaan sai vähän yli 75 % pisteistään juoksu- ja hyppylajeista.
Diddy Kong Racing DS

| Diddy Kong Racing DS |
| --- | --- |
 Diddy Kong Racing DS-pelin Eurooppalainen kansikuva.
Kehittäjä:  Rare
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Gary Richards
Tuottaja:  Paul Machacek
Säveltäjä:  David Wise
Pelisarja:  Donkey Kong
Julkaistu:  NA 5. helmikuuta 2007AUS 19. huhtikuuta 2007EU 20. huhtikuuta 2007
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  Yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ACB: G ESRB: E   PEGI: 3
Alusta:  Nintendo DS
Jakelumuoto:  Nintendo DS pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK        : 
Diddy Kong Racing DS on Raren kehittämä ja Nintendon vuonna 2007 julkaisema kilpa-ajopeli joka julkaistiin Nintendo DS-konsolille. Diddy Kong Racing DS on uudelleentehty versio paljon kritisointia saaneelle Diddy Kong Racingille. Toisin kuin edeltäjä, tätä peliä ei ole julkaistu ollenkaan Japanissa.
Pelaaminen

Diddy Kong Racing DS-pelissä pelaajan täytyy läpäistä erilaisia kilpa-ajoja ja läpäistä sen myötä erilaisia maita. Pelaaja voi tässä pelissä edeltäjän tapaan ohjata auton lisäksi erilaisia muitakin kulkuvälineitä, jotka ovat ilmatyynyalus ja lentokone, jokaisessa radassa pelaaja kohtaa erilaisia ilmapalloja joista voi saada erilaisia avusteita kuten ohjuksen jota voi muiden avusteiden tavoin kehittää säästämällä avusteen seuraavan ilmapallon keräämiseen asti, ilmapalloja on joka radalla eri värisiä joista punaisesta saa ohjuksen, sinisestä vauhtilisän, vihreästä öljyläikän, keltaisesta kilven ja monivärisestä puolestaan magneetin, pelaaja voi kuitenkin ostaa myös lukuisia lisäavusteita saatavaksi erilaisille ilmapalloille. Tässä pelissä pelaaja voi uutena juttuna kerätä kaikilta radoilta erilaisia kolikoita joilla voi kehittää ajoneuvon kykyjä.
Pelaaja voi myös pelata kilpailujen lisäksi pallojenpoksauttamiskilpailuja joissa täytyy puolestaan poksauttaa mahdollisimman monta vastaantulevaa ilmapalloa Taj:n lentävältä matolta. Kun pelaaja on saanut läpäistyä kaikki normaalit kisat yhdestä maasta, hän kohtaa kyseisen maan vastuksen. Jos pelaaja on läpäissyt jokaisen kilpailun ja vastuksen, hän avaa myös kyseisen maan Grand Prixin jossa täytyy päästä mahdollisimman hyvälle sijalle. Jos pelaaja on saanut läpäistyä kaikki valmiiksi auki olevat maat täysin läpi ja päihittänyt Diddy Kongin arkkivihollisen Wizpigin, hän avaa erikoismaan jossa on tavallisten kisojen ja Grand Prixin lisäksi ovi, josta pääsee vasta sitten sisään kun on luonut moninpelitilassa T.T:n toivekisan joilla voi puolestaan kisata muita pelaajia vastaan, moninpelitilassa pelaaja voi myös pelata mm. keräyskisoja joissa täytyy kerätä ennen muita pelaajia viisi Taj-merkkiä ja taisteluja taisteluradoilla joilla voi taistella muita pelaajia vastaan.
Vastaanotto

Diddy Kong Racing DS sai pääosin keskinkertaisia vastaanottoja. Game Rankings antoi sille arvosanaksi 67%. Metacriticiltä se sai hieman huonomman arvosanan, sillä se antoi pelille 39 arvostelijan antamien arvosanojen keskiarvoksi 63/100.
Ngamer, epävirallinen brittiläinen Nintendo-lehti yllättyi Diddy Kong Racing DS:n erilaisten kilpailuen määrästä ja laajasti nautittavasta verkkopelimoodista, mutta kritisoi kosketusnäyttökohtauksien huonoa laatua, pallojen poksauttamispeliä Taj-hahmon matolla ja kolmatta pomotaistelua. Official Nintendo Magazine myös kritisoi peliä ratojen pilviasettamisesta (joka saa arvioijat tylsistymään) ja satunnaisesti luotuja mäkiä ja metkuja. Nämä tekijät vaikuttivat siihen että peli sai arvosanaksi 80%.
GameSpot antoi pelille arvosanaksi 6.7/10 ollen yllättynyt aktiviteettien määrästä, muokattavista piirteistä ja verkkopelistä, kritisoiden kuitenkin pelin joidenkin osioiden ikävyyttä ja joitakin kosketusnäyttöohjaimia.
25. heinäkuuta 2007 mennessä peliä oltiin myyty 1.04 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
Aiheesta muualla

Diddy Kong Racing DS MobyGamesissa (englanniksi)
Tesoma

Tesoman grilli.
Tesoma on Tampereen aluekeskus noin kahdeksan kilometriä ydinkeskustasta länteen.
Kansan suussa Tesoma tarkoittaa Tesomajärven kaupunginosaa ympäristöineen.
Palvelut

Kauppakeskus Westeri
Tesoman jäähalli
Tesoman kirkko
Tesoman kirjasto
Tesoman koulu
Tesoman palloiluhalli
Tesoman seisake
Tesoman uimahalli
Aiheesta muualla

Tesoman yleissuunnitelma
Tampereen suuralueet, suunnittelualueet, tilastoalueet ja kaupunginosat
| --- | --- |
Keskustan suuralue:  Amuri: Amuri A · Amuri B · Särkänniemi Kyttälä: Jussinkylä · Kyttälä A · Kyttälä B Petsamo: Petsamo Kaleva: Kaleva · Liisankallio · Kalevanrinne · Hakametsä Kalevanharju: Kalevanharju · Järvensivu · Vuohenoja Pyynikki: Pyynikki · Pyynikinrinne · Kaakinmaa Finlayson: Finlayson · Tammerkoski Nalkala-Ratina: Nalkala · Ratina Tammela: Osmonmäki · Tammela A · Tammela B · Tulli Tampella-Lapinniemi: Lapinniemi · Lappi · Tampella Kissanmaa: Kauppi · Kissanmaa · Uusikylä Niihama: Kaupinlaakso · Niihama
Koillinen suuralue:  Messukylä : Ristinarkku · Aakkula · Messukylä Olkahinen: Kumpula · Tasanne · Olkahinen Leinola: Leinola · Holvasti Atala: Atala Pappila: Pappila Linnainmaa: Linnainmaa · Hankkio Ojala: Ojala Takahuhti: Takahuhti · Ruotula · Huikas Turtola: Turtola, Viiala Kämmenniemi: Kämmenniemi Nurmi-Sorila: Nurmi · Sorila · Aitoniemi Teisko: Polso · Terälahti · Velaatta · Viitapohja
Kaakkoinen suuralue:  Kaukajärvi: Kaukajärvi · Lukonmäki · Annala · Haihara Hervanta pohjoinen: Hervanta luode · Hervanta koillinen Hervanta etelä: Hervanta lounas · Hervanta kaakko Rusko: Rusko Hervantajärvi: Hervantajärvi Vehmainen: Vehmainen Hallila: Hallila
Eteläinen suuralue:  Härmälä: Härmälä · Rantaperkiö Koivistonkylä: Rautaharkko · Taatala · Koivistonkylä · Veisu · Korkinmäki · Nirva Peltolammi: Lakalaiva · Peltolammi · Multisilta · Sarankulma · Lahdesjärvi Hatanpää: Hatanpää Nekala: Viinikka · Nekala · Vihioja Muotiala: Jokipohja · Muotiala Vuores: Vuores
Läntinen suuralue:  Epilä: Epilä · Epilänharju · Hyhky · Kaarila Haukiluoma: Haukiluoma · Lamminpää Ikuri: Ikuri Kalkku: Kalkku Myllypuro: Myllypuro Pispala: Ylä-Pispala · Tahmela · Ala-Pispala Rahola: Villilä · Rahola Tesoma: Ristimäki · Tesomajärvi Tohloppi: Tohloppi
Luoteinen suuralue:  Lentävänniemi: Lentävänniemi Lielahti: Lielahti · Niemenranta · Hiedanranta · Santalahti Lintulampi: Niemi · Pohtola · Ryydynpohja · Lintulampi
Kaupunginosat jotka eivät ole tilastoalueita:  Taraste
17. kesäkuuta

17. kesäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 168. päivä (169. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 197 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Urho
suomenruotsalainen kalenteri: Birger, Börje
ortodoksinen kalenteri: Sauri, Manuel, Manu, Sauli, Ismo
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Oaván, Birger
vanhemmissa kalentereissa: Botolf, Botolphus, Germund (suomenruotsalaisessa kalenterissa 1994 asti, Torborg, Volkmar, Welker