stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toiminimi
Yhtiömuodon tunnus > Yhtiöt

Osakeyhtiö: Osakeyhtiö tai oy, ruotsiksi aktiebolag tai ab.
Julkinen osakeyhtiö: Julkinen osakeyhtiö tai oyj, ruotsiksi publikt aktiebolag tai abp.
Asunto-osakeyhtiö: Asunto-osakeyhtiön nimestä on käytävä ilmi sen yhtiömuoto. Tämä käy esimerkiksi käyttämällä sanaa asunto-osakeyhtiö tai lyhennystä Asunto Oy tai As Oy. Ruotsiksi vastaavat tunnukset ovat bostadsaktiebolag, Bostads Ab ja Bost. Ab. Lisäksi yhtiön kotipaikan on ilmettävä selvästi asunto-osakeyhtiöiden uusista toiminimistä.
Avoin yhtiö: Avoin yhtiö, ruotsiksi öppet bolag. Yhtiömiesten sukunimet esim. ”Virtanen & Sjölund” hyväksytään avoimen yhtiön tunnukseksi eikä sanoja avoin yhtiö tällöin tarvitse ottaa nimeen. Lyhennettä ay tai öb ei voi käyttää.
Kommandiittiyhtiö: Kommandiittiyhtiö tai ky, ruotsiksi kommanditbolag tai kb. Nimeen ei saa ottaa äänettömän yhtiömiehen nimeä.
Osuuskunta: Osuuskunta, yhdysosa osuus tai lyhenne osk, ruotsiksi vastaavasti andelslag, andels tai anl. Nimessä ei saa esiintyä henkilön nimeä.
Eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä: Nimessä tulee olla sanat eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä tai lyhenne ETEY, ruotsiksi europeisk ekonomisk intressegruppering tai EEIG.
Eurooppaosuuskunta: Nimen edellä tai jäljessä on oltava lyhenne SCE, tarvittaessa myös sanat rajoitettu vastuu.
Eurooppayhtiö: Nimen edellä tai jäljessä on oltava lyhenne SE.
Sivuliike: Sivuliikkeen toiminimen tulee sisältää ulkomaisen elinkeinonharjoittajan toiminimi rekisteröidyssä muodossa lisäyksin, joka osoittaa sen sivuliikkeeksi. Lisäys voi olla esimerkiksi sivuliike Suomessa, filial i Finland tai filial.
Yhtiömuodon tunnus > Yhdistykset ja säätiöt

Aatteellinen yhdistys: Kun aatteellinen yhdistys on rekisteröity, sen suomenkieliseen nimeen lisätään sanat rekisteröity yhdistys tai lyhenne ry. Ruotsinkieliseen nimeen lisätään vastaavasti registrerad förening tai rf ja saamenkieliseen nimeen registrerejuvvon searvi tai rs.
Asumisoikeusyhdistys: Asumisoikeusyhdistyksen toiminimen tulee sisältää sana asumisoikeusyhdistys, ruotsiksi bostadsrättsförening.
Säätiö: Rekisteröidyn säätiön nimessä on oltava sana säätiö tai ruotsiksi stiftelse.
Yhtiömuodon tunnus > Tunnus ei välttämätön

Yksityinen elinkeinonharjoittaja: Tunnus ei ole pakollinen. Käytännössä usein käytetään Tmi, T:mi tai Toiminimi, ruotsiksi Fma tai Firma.
Yhtiömuodon tunnus > Kielet

Yhtiömuodon tunnus voi olla nimessä useammallakin kielillä, esimerkiksi Oy Yritys Ab tai Yritys Oy Ltd. Jollei näin haluta tehdä, voidaan haluttaessa käyttää myös erikielisiä rinnakkaistoiminimiä.
Aputoiminimi ja rinnakkaistoiminimi

Kaupparekisteriin merkitty elinkeinonharjoittaja voi harjoittaa osaa toiminnastaan aputoiminimellä. Aputoiminimessä ei saa olla yhtiömuodon tunnusta.
Varsinaisen toiminimen on oltava suomen- tai ruotsinkielinen. Toiminimellä voi olla myös erikielisiä rinnakkaistoiminimiä. Erikielisten nimien on vastattava sisällöltään toisiaan, esimerkiksi Pargas blomsterhandel Ab ja Paraisten kukkakauppa Oy.
Aiheesta muualla

Virre-tietopalvelu
YTJ-tietopalvelu
Friedrich von Derschau

Friedrich (Theodor) von Derschau (ven. Фёдор Карлович Дершау, Fjodor Karlovitš Deršau, 24. huhtikuuta 1821 – vuoden 1862 jälkeen) oli venäläinen kirjailija ja lehdenkustantaja.
Friedrich von Derschaun isä oli kenraaliluutnantti Carl von Derschau, joka toimi vuodesta 1835 lähtien Turun komendanttina. Von Derschau opiskeli ja työskenteli vuodesta 1833 lähtien Pietarin liikenneinsinööri-instituutissa. Hän erosi terveytensä takia palveluksesta vänrikkinä vuonna 1842.
Von Derschau julkaisi ensimmäiset lehtikirjoituksensa vuonna 1841. Vuonna 1842 ilmestyi Suomea käsittelevä historiallis-kansatieteellinen kuvaus Finljandija i finljandtsy (”Suomi ja suomalaiset”), joka käännettiin myöhemmin saksaksi ja hollanniksi. Vuonna 1843 von Derschau julkaisi muita Suomea koskevia kirjoituksia sekä Turussa anonyymin kertomuskokoelman Zapiski pokoinogo Koletškina (”Koletškin-vainaan muistiinpanot”).
Vuonna 1845 von Derschau ryhtyi julkaisemaan Finski vestnik -aikakauslehteä, jonka tavoitteena oli esitellä venäläisille ja venäjää osaaville skandinaaveille toistensa kirjallisuutta. Lehti liittyi Venäjällä heränneeseen Suomi-harrastukseen, mutta sen profiili osoittautui liian laajaksi ja epämääräiseksi. Finski vestnikissä ilmestyi muun muassa von Derschaun tyylittelemä legenda Lalli, finn XII stoletija (”Lalli, 1100-luvun suomalainen”, 1845).
Von Derschau luovutti lehden toisiin käsiin vuonna 1848, jolloin se sai nimen Severnoje obozrenije. Myöhemmin von Derschau hoiti terveyttään Kaukasiassa ja vietti kolme vuotta ulkomailla. Vuoden 1856 jälkeen hänestä ei ole tietoja.
Viktor Alexander af Forselles

Viktor Alexander af Forselles (ven. Ви́ктор Эдуа́рдович Форсе́ллес, Viktor Eduardovitš Forsellest, kirjailijanimeltään Firsov, Фирсов; 1857 Pietari – 1913 Pietari) oli Venäjän armeijassa palvellut suomalaistaustainen upseeri sekä venäläinen kirjailija ja kääntäjä.
Forsellesin vanhemmat olivat kenraali ja senaattori Edvard Gustaf af Forselles ja Dünaburgissa syntynyt Olga von Brandt. Hän kavalsi nuorena kornettina ulaanirykmenttinsä kassan ja sai kolmen vuoden karkotustuomion Siperiaan. Forselles värväytyi vuonna 1883 aliupseeriksi Turkestanin tarkka-ampujapataljoonaan Taškentissa. Ansaittuaan upseerinarvonsa takaisin hän palasi Pietariin vuonna 1892.
Forselles kirjoitti venäjänkielisiä romaaneja ja näytelmiä salanimellä Firsov. Hän laati Ivan Merderin kanssa historiallisen tutkimuksen hevosista Venäjällä. Forselles toimi myös skandinaavisen ja suomalaisen kaunokirjallisuuden venäjäntäjänä.
Jean Cocteau

| Jean Cocteau |
| --- | --- |
 Cocteau vuonna 1923
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1889 Maisons-Laffitte, Ranska
Kuollut: 11. lokakuuta 1963 (74 vuotta) Milly-la-Forêt, Ranska
Puoliso:  Jean Marais (1937–1963)
Kirjailija
Aikakausi:  1908–1963
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jean Maurice Eugène Clément Cocteau (5. heinäkuuta 1889 Maisons-Laffitte, Ranska – 11. lokakuuta 1963 Milly-la-Forêt, Ranska) oli ranskalainen surrealistinen runoilija, kirjailija, muotoilija ja filmintekijä. Hänellä on monipuolinen ja laaja tuotanto, jossa aiheita on käsitelty uudella tavalla.
Cocteau oli oman aikansa julkkis. Poikkeuksellisen monilahjakkaana hän oli jatkuvasti vaarassa sortua pintapuolisuuteen ja tulla pidetyksi vain kirjallisena keikarina. Esimerkiksi surrealistit pitivät häntä epäoikeudenmukaisesti vain harrastelijana. Hän tuotti näytelmiä, romaaneja, grafiikkaa, esseitä, runoutta ja elokuvia. Hän pyrki aina uudistumaan ja käänsi tällöin selkänsä edellisen kauden teoksilleen. Hän hylkäsi myös erilaisten taidesuuntausten teennäisyydet ja pintakuohut ja käytti mieluummin omien sanojensa mukaan “kasvin ja eläimen selvänäköisyyttä”.
Elämä ja ura

Cocteau syntyi varakkaaseen perheeseen. Hänen isänsä teki itsemurhan pojan ollessa yhdeksänvuotias. Jean Cocteau muutti kotoa viisitoistavuotiaana. Hän ei ollut koulussa kovin hyvä oppilas, ja reputti päättökokeessa useita kertoja. 19-vuotiaana hän julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa. Hän tuli tunnetuksi boheemien piirissä ja ystävystyi monien kulttuurihenkilöiden kanssa.
Sergei Djagilev pyysi Cocteauta kirjoittamaan baletin. Näin syntyi Parade vuonna 1917. Djagilev toimi sen tuottajana, Erik Satie sävelsi musiikin, Pablo Picasso suunnitteli puvut ja lavasteet. Guillaume Apollinaire kirjoitti käsiohjelman ja keksi siinä sanan surrealismi.
Cocteaun maineen kirjailijana vahvisti proosateos Le Potomak (1919). Se on fantasia akvaariossa elävästä oliosta.
Cocteaun ensimmäinen elokuva Runoilijan veri (ransk. Le sang d’un poète, 1930) pohjautuu hänen omaan mytologiaansa. Peilejä käytetään ovena toiseen maailmaan. Hänen tunnetuin näytelmänsä on kreikkalaiseen myyttiin perustuva La Machine infernale, jossa Oidipus näytetään jumalten käsissä olevana marionettina.
Jean Marais oli Cocteaun suojatti ja pitkäaikainen elämänkumppani. Hän näytteli monissa Cocteaun elokuvissa, kuten Kaunotar ja hirviö.
Suomennettua proosaa

Valkoinen kirja (1928), homoeroottinen miniromaani, suom. Kari Lempinen (Odessa, 1986)
Les enfants terribles = Kauhukakarat (1929), romaani, suom. Sirkka Suomi (Gaudeamus, 1985)
Oopiumi: Päiväkirja vieroituskuurin ajalta (1930), päiväkirja, esseitä, suom. Sirkka Suomi (Odessa, 1987)
Ensimmäinen matkani, eli Maailman ympäri 80 päivässä (1937), matkakirja, suom. Jaana Seppänen (Savukeidas, 2015)
Suomennettuja näytelmiä

Orfeus (1927)
Ihmisääni (La Voix humaine, 1930); suomentanut Raoul af Hällström. Suomen Teatteriliitto (näytelmämoniste; Yleisradio esittänyt kuunnelmana vuonna 1976)
Antigone (1930)
Kauheat vanhemmat (1938)
Muuta suomenkielistä kirjallisuutta

Bagh, Peter von (toim.); Beylie, Claude; Cocteau, Jean: Jean Cocteau - runoilija elokuvantekijänä.  Helsinki: Suomen elokuva-arkisto; Valtion painatuskeskus, 1983.  ISBN 951-859-324-8
Elokuvia

Runoilijan veri (ransk. Le sang d’un poète, 1930)
L'Eternal Retour (1943)
Kaunotar ja hirviö (ransk. La belle et la bête, 1946)
Kaksoiskotka (ransk. L’aigle à deux têtes, 1947)
Les parents terribles (1948)
Orfeus (ransk. Orphée, 1949)
Orfeuksen testamentti (ransk. Le testament d’Orphée, 1959)
Kirjallisuutta

Bagh, Peter von: Jean Cocteau - runoilija elokuvantekijänä. Suomen elokuva-arkisto, 1983.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia 2  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 2 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  KulturNav  MusicBrainz  Museum of Modern Art  Musée d'Orsay  Victoria  Photographers' Identities  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Parade-baletin ohjelma, 1920.
Nuku pommiin
Aiheesta muualla

Nuku pommiin -kappale Ylen Elävässä arkistossa
Nuku pommiin -kappaleen sanat The Diggiloo Thrush -sivustossa
Finnhitsaajan blogi: Onko Nuku pommiin niin huono viisu kuin väitetään?
Suomen euroviisuedustuskappaleet
| --- | --- |
1960–luku:   Valoa ikkunassa  Tipi-tii  Muistojeni laulu  Laiskotellen  Aurinko laskee länteen  Playboy  Varjoon – suojaan  Kun kello käy  Kuin silloin ennen 
1970–luku:   1970  Tie uuteen päivään  Muistathan  Tom tom tom  Älä mene pois  Viulu-ukko  Pump pump  Lapponia  Anna rakkaudelle tilaisuus  Katson sineen taivaan 
1980–luku:   Huilumies  Reggae OK  Nuku pommiin  Fantasiaa  Hengaillaan  Eläköön elämä  Päivä kahden ihmisen  Sata salamaa  Nauravat silmät muistetaan  La dolce vita 
1990–luku:   Fri?  Hullu yö  Yamma Yamma  Tule luo  Bye Bye Baby  1995  Niin kaunis on taivas  1997  Aava  1999 
2000–luku:   A Little Bit  2001  Addicted to You  2003  Takes 2 to Tango  Why?  Hard Rock Hallelujah  Leave Me Alone  Missä miehet ratsastaa  Lose Control 
2010–luku:   Työlki ellää  Da Da Dam  När jag blundar  Marry Me  Something Better  Aina mun pitää  Sing It Away  Blackbird  Monsters  Look Away 
2020–luku:   Looking Back  Dark Side  Jezebel  Cha cha cha  No Rules 
Yliviivattu vuosiluku tarkoittaa, että Suomi ei osallistunut kilpailuun kyseisenä vuonna.
Stanisław Lem

| Stanisław Lem |
| --- | --- |
 Stanisław Lem vuonna 1966.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. syyskuuta 1921 Lwów
Kuollut: 27. maaliskuuta 2006 (84 vuotta) Krakova
Kansalaisuus:  Puola
Kirjailija
Tyylilajit:  tieteiskirjallisuus
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
lem.pl
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Stanisław Herman Lem (puol.  [staˈɲiswaf ˈlɛm], (ohje) 12. syyskuuta 1921 Lwów – 27. maaliskuuta 2006 Krakova) oli puolalainen tieteiskirjailija. Hänen kirjojaan on käännetty 40 eri kielelle, ja niitä on myyty yhteensä yli 35 miljoonaa kappaletta.
Stanislaw Lem oli älyllinen  ja monipuolinen tieteiskirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Solaris, Futurologinen kongressi ja Tähtipäiväkirjat.
Elämä

Stanisław Lem syntyi varakkaan juutalaisen korva-, nenä- ja kurkkutautilääkärin Samuel Lemin (tai Lehmin) perheeseen Lwówissa (nykyään Lviv Ukrainassa). Hän vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Lwówissa ja kävi Drugie Gimnazjum im. Karola Szajnochy -nimisen oppikoulun. Lem sai katolisen kasvatuksen mutta tunnustautui myöhempinä vuosinaan ateistiksi.
Kun neuvostojoukot miehittivät syyskuussa 1939 Lwówin, Lem koetti päästä Lwówin teknisen korkeakoulun (Politechnika Lwowska) opiskelijaksi, mutta uusissa poliittisissa oloissa porvarillisten sukujen jäseniä ei haluttu hyväksyä opiskelemaan. Lemin isän onnistui kuitenkin järjestää hänet suhteilla opiskelemaan lääketiedettä. Kun Saksa sitten hyökkäsi Neuvostoliittoon kesällä 1941 ja miehitti puolestaan Lwówin, miehitettyjen alueiden slaavilaisväestöltä kiellettiin opiskelu kokonaan, ja Lem joutui elättämään sotavuodet itsensä hitsarina korjaten saksalaisten panssarivaunuja.
Vuonna 1944 neuvostojoukot valtasivat Lwówin uudestaan, jolloin Lem saattoi jatkaa opintojaan.
Pian Lwówin vapauttamisen jälkeen Lem lähetti Neuvostoliiton Puolustuksen kansankomissariaatille kirjeen, jossa hän esitteli piirroksia suunnittelemistaan panssarivaunuista ja muista aseista, kuten raketeista. Lemin vaunut ulottuivat pienistä, yhden sotilaan vaunuista 220-tonniseen Czołg P "maataistelulaivaan".
Koska Lwówin alue liitettiin osaksi Neuvosto-Ukrainaan, Lemin perhe joutui muuttamaan Krakovaan vuonna 1946. Siellä Lem sai opintonsa päätökseen. Hän ei kuitenkaan hankkinut laillistetun lääkärin pätevyyttä, koska se olisi tiennyt palvelusta sotilaslääkärinä. Hän tyytyi pelkkään opintosuoritusdiplomiin, jonka turvin hän saattoi tehdä tieteellistä työtä. Vuonna 1953 hän meni naimisiin Barbara Leśniakin kanssa; vuonna 1968 liitosta syntyi poika, Tomasz.
Stanisław Lem on haudattu Krakovan katoliselle Salwatorin hautausmaalle.
Tuotanto

Lemin ensimmäiset kirjalliset julkaisut olivat runoja, joita alkoi ilmestyä puolalaisissa aikakauslehdissä vuonna 1946. Ensimmäiset science fictioniksi laskettavat teokset olivat Tygodnik Powszechnyssä, Krakovassa ilmestyvässä katolisessa viikkolehdessä, ilmestyneet novellit Obcy ("Vieras") ja Dzieje jednego odkrycia ("Erään keksinnön historia"). Samana vuonna ilmestyi jatkosarjana aikakauslehdessä Nowy Świat Przygód Lemin ensimmäinen romaani Człowiek z Marsa ("Mies Marsista"). Vuosina 1946–1948 Lem oli Tygodnik Powszechnyn -lehden toimittaja ja julkaisi runoja ja novelleja. Vuonna 1948 Lem alkoi kirjoittaa teostaan Szpital przemienienia ("Muodonmuutossairaala"), joka ilmestyi kirjana vuonna 1955. Lemin ensimmäinen julkaistu kirja oli romaani Astronauci ("Kuoleman planeetta"), joka ilmestyi vuonna 1951.
Myöhemmin varhaiset teokset lähinnä nolottivat Lemiä, koska ne oli kirjoitettu stalinismin ja sosialistisen realismin edellyttämään tyyliin. Teosta Astronauci on arvostettu tämän varhaiskauden parhaana.
Lemin tuotannon todellisia klassikoita ovat 1950-luvun lopulla ja 1960-luvulla ilmestyneet Tähtipäiväkirjat, Solaris, Paluu tähdistä, Summa technologiae, Voittamaton, Kyberias ja Isännän ääni. Suomeksi tuntemattomat, mutta muun muassa Saksassa ja Venäjällä suositut novellit lentäjä Pirxistä (Opowieści o pilocie Pirxie) kuuluvat samaan joukkoon.
Lemin tunnetuin romaani on Solaris, josta on tehty kaksi elokuvaa: Andrei Tarkovskin Solaris ja Steven Soderberghin Solaris.
Lemin laajasta tuotannosta on suomennettu 11 teosta. Häneltä on suomennettu myös kuunnelmat ”Arcturuksen kaatopaikka” ja ”Salainen planeetta” (Yleisradio 1983).
Huomionosoituksia ja tunnustuksia

Pikkuplaneetta 3836 Lem on nimetty hänen mukaansa.
Teokset > Suomennetut teokset

Kuoleman planeetta.  ((Astronauci, 1951.) Suom. Ilmari Raitakari)  Kansankulttuuri, 1960 (2. p. 1984).  ISBN 951-615-342-9
Tähtipäiväkirjat.  ((Dzienniki gwiazdowe, vol. 1, 1971.) Suom. Päivi Paloposki ja Kirsti Siraste)  Kirjayhtymä, 1983.  ISBN 951-26-2188-6
Eeden.  ((Eden, 1959.) Suom. Kirsti Siraste)  Kirjayhtymä, 1984.  ISBN 951-26-2559-8
Paluu tähdistä.  ((Powrót z gwiazd, 1961.) Suom. Aarne Valpola ja Kirsti Siraste)  Kirjayhtymä, 1977.  ISBN 951-26-1294-1
Solaris.  ((Solaris, 1961.) Suom. Matti Kannosto)  Kirjayhtymä, 1973.
Voittamaton.  ((Niezwyciężony, 1964.) Suom. Päivi Paloposki ja Kirsti Siraste)  Kirjayhtymä, 1979.  ISBN 951-26-1709-9
Konekansan satuja ja tarinoita.  ((Bajki robotów, 1964.) Suom. Seppo Sipilä)  Tammi, 2004.  ISBN 951-31-2478-9
Kyberias.  ((Cyberiada, 1965.) Suom. Matti Kannosto)  Kirjayhtymä, 1982.  ISBN 951-26-2296-3
Isännän ääni.  ((Głos Pana, 1968.) Suom. Matti Kannosto)  Kirjayhtymä, 1985.  ISBN 951-26-2767-1
Futurologinen kongressi.  ((Kongres futurologiczny, 1971.) Suomentaneet Riitta Koivisto ja Kirsti Siraste)  Kirjayhtymä, 1978.  ISBN 951-26-1459-6
Nuha.  ((Katar, 1976.) Suom. Riitta Koivisto ja Kirsti Siraste)  Kirjayhtymä, 1981.  ISBN 951-26-2038-3
Rauha maassa.  ((Pokój na Ziemi, 1987.) Suom. Kirsti Siraste)  Kirjayhtymä, 1989.  ISBN 951-26-2948-8
Lemin kirjat on käännetty suomeen puolankielisten alkuteosten pohjalta lukuun ottamatta Matti Kannoston ja Seppo Sipilän käännöksiä, jotka ovat syntyneet englannin-, ranskan- ja saksankielisten käännösten pohjalta.
Teokset > Suomentamattomat kaunokirjalliset teokset

Człowiek z Marsa (Mies Marsista, 1946)
Szpital Przemienienia (Muodonmuutoksen sairaala, 1955)
Sezam (Seesam, 1955)
Obłok Magellana (Magellanin tähtisumu, 1956)
Śledztwo (Rikostutkimus, 1959)
Inwazja z Aldebarana (Hyökkäys Aldebaranista, 1959, novellikokoelma)
Pamiętnik znaleziony w wannie (Kylpyammeesta löytynyt päiväkirja, 1961)
Opowieści o pilocie Pirxie (Kertomuksia avaruuslentäjä Pirxistä, 1968)
Doskonała próżnia (Täydellinen tyhjiö, 1971. Kokoelma esipuheita olemattomiin kirjoihin. Käännetty ruotsiksi nimellä Det perfekta tomrummet ja saksaksi nimellä Die vollkommene Leere.)
Wielkość urojona (Imaginaarinen suure, 1973, kokoelma olemattomien kirjojen arvosteluja)
Opowiadania wybrane (valitut novellit 1973)
Odruch warunkowy (Ehdollinen refleksi, 1975)
Maska (Naamio, 1976)
Powtórka (Ehdot, 1979)
Wizja lokalna (Paikallinen visio, 1981)
Golem XIV (1981)
Prowokacja (Provokaatio, 1984)
Biblioteka XXI wieku (21. vuosisadan kirjasto, 1986, kokoaa yhteen Lemin kuvitteellisten kirjojen esipuheet ja arvostelut)
Fiasko (1987)
Zagadka (1996)
Świat na krawędzi (2000)
Moloch (2003)
Krótkie zwarcia (2004)
Muut suomentamattomat teokset

Dialogi (Dialogeja, 1957)
Wejście na orbitę (1962)
Summa Technologiae (1964)
Wysoki Zamek (lapsuuden muistelmia, 1966. Kirjan nimi ”Korkea linna” on Lwówiin liittyvä paikannimi. Ruotsinnettu nimellä Det höga slottet.)
Filozofia przypadku (Sattuman filosofia, 1968)
Fantastyka i futurologia (Fantasiakirjallisuus ja futurologia, 1970. Laaja katsaus tieteiskirjallisuuden kehitykseen pulp-klassikoista kuusikymmenluvulle ja tieteiskirjallisuuden suhteesta tulevaisuudentutkimukseen. Käännetty saksaksi nimellä Phantastik und Futurologie ja ilmestynyt kahtena osana Suhrkamp Taschenbuch -sarjassa.)
Rozprawy i szkice (1974, esseitä)
Microworlds (1984, esseitä)
Pożytek ze smoka (Hyötyä lohikäärmeestä, 1993)
Lube Czasy (1995)
Dziury w całym (1995)
Tajemnica chińskiego pokoju (Kiinalaisen huoneen salaisuus, 1996, esseitä)
Sex Wars (1996)
A Stanislaw Lem Reader (1997, esseitä ja haastatteluita)
Bomba megabitowa (Megabittipommi, 1999, esseitä)
Okamgnienie (2000, esseitä)
Tako rzecze Lem (Näin puhuu Lem, 2002)
Dylematy (Dilemmoja, 2003)
Mój pogląd na literaturę (2003)
Lata czterdzieste (2005)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stanisław Lemin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Viralliset kotisivut. (puolaksi) (englanniksi)
Luettelo Lemin englanniksi käännetystä tuotannosta. (englanniksi)
Jouko Grönholm: Stanislaw Lem säilyy science fictionin sankaritarustossa[vanhentunut linkki]. Turun sanomat 31.12.2000.
Kanerva Eskola: Cogito, ergo Lem. Kiiltomato.net 20.06.2001.
Toni Jerrman: Kuinka Erg Itseinduktiivinen kukisti limaskan[vanhentunut linkki]. Helsingin Sanomat 5.1.2005.
Tiina Raevaara: Saarnaajan satiiria. Kiiltomato 22.8.2005.
Tapani Ronni: Rauha maassa. Aikakone 3/1989.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea 2  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii  DBLP 
Taiteenala:  ADK  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Stanisław Lem Krakovassa lokakuussa 2005.
Pump pump

| Pump pump |
| --- | --- |
 Fredi ja ystävät vuoden 1976 Eurovision laulukilpailussa.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Fredi ja ystävät
Levy-yhtiö:  Finnlevy
Julkaistu:  1976
Säveltäjä(t):  Fredi
Sanoittaja(t):  Vexi Salmi (suomi) Pertti Reponen (englanti)
Euroviisutiedot
Vuosi:  1976
Maa:  Suomi
Kieli:  suomi (Suomen karsinnassa) englanti (kansainvälisessä finaalissa)
Sijoitus:  11.
Pisteet:  44
Muuta:  Kapellimestarina Ossi Runne
Pump pump on Fredin ja ystävien (Titta Jokinen, Anneli Koivisto, Irma Tapio, Aimo Lehto ja Antti Hyvärinen) esittämä musiikkikappale vuodelta 1976. Kappale voitti Suomen euroviisukarsinnat 1976 ja edusti Suomea vuoden 1976 Eurovision laulukilpailussa, jossa se sai 44 pistettä ja päätyi 18 kilpailukappaleen joukossa 11. sijalle.
Esitys muistetaan muun muassa koreografiastaan, jossa esiintyjät tönivät ”pylly vasten pyllyä, pump pump” -hokeman jälkeen takamuksiaan yhteen toistensa kylkiä vasten. Koreografian on laatinut Aira Samulin.
Euroviisututkija Mari Pajala sanoo ”Pump pump” -kappaleen usein nousevan esiin, kun Eurovision laulukilpailua tarkastellaan camp-hengessä, eli kun kiinnitetään huomiota kaikkeen Euroviisuihin sisältyvään keinotekoisuuteen, pinnallisuuteen ja yliampuvuuteen. Tällaisen asenteen valossa kappale näyttäytyy ”naiivina yrityksenä toteuttaa seksikäs ja vetävä tanssinumero, jonka sofistikoitunut myöhempi yleisö tunnistaa epäonnistuneeksi”. 1990–2000-luvuilla juuri 1970-luku on Pajalan mukaan muutenkin ollut camp-harrastajien suosiossa ”vuosikymmenenä, jonka tyyli unohti”.
Toisaalta kappaletta ei omana aikanaankaan tarkoitettu otettavan vakavasti: Fredi suunnitteli sen tarkoituksella humoristiseksi ja camp-henkiseksi. Kun ”Pump pump” voitti Suomen karsinnoissa muut, taiteellisempina pidetyt esitykset, sitä moitittiin ”kaupallisuudesta”. Kappaleen esittäjä ja säveltäjä Fredi tunnettiin humoristina: hän oli osa 1970-luvulla televisiossa suosittua Kivikasvot-sketsi- ja huumorimusiikkiryhmää, jonka tunnetuin huumorikappale ”Tankeros Love” oli juuri edellisen vuoden 1975 suuri listahitti Suomessa.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä Arkisto: Fredi ja ystävät: Pump-pump
Suomen euroviisuedustuskappaleet
| --- | --- |
1960–luku:   Valoa ikkunassa  Tipi-tii  Muistojeni laulu  Laiskotellen  Aurinko laskee länteen  Playboy  Varjoon – suojaan  Kun kello käy  Kuin silloin ennen 
1970–luku:   1970  Tie uuteen päivään  Muistathan  Tom tom tom  Älä mene pois  Viulu-ukko  Pump pump  Lapponia  Anna rakkaudelle tilaisuus  Katson sineen taivaan 
1980–luku:   Huilumies  Reggae OK  Nuku pommiin  Fantasiaa  Hengaillaan  Eläköön elämä  Päivä kahden ihmisen  Sata salamaa  Nauravat silmät muistetaan  La dolce vita 
1990–luku:   Fri?  Hullu yö  Yamma Yamma  Tule luo  Bye Bye Baby  1995  Niin kaunis on taivas  1997  Aava  1999 
2000–luku:   A Little Bit  2001  Addicted to You  2003  Takes 2 to Tango  Why?  Hard Rock Hallelujah  Leave Me Alone  Missä miehet ratsastaa  Lose Control 
2010–luku:   Työlki ellää  Da Da Dam  När jag blundar  Marry Me  Something Better  Aina mun pitää  Sing It Away  Blackbird  Monsters  Look Away 
2020–luku:   Looking Back  Dark Side  Jezebel  Cha cha cha  No Rules 
Yliviivattu vuosiluku tarkoittaa, että Suomi ei osallistunut kilpailuun kyseisenä vuonna.