Tupakan historia
Leviäminen Eurooppaan

1500-luvun alun Euroopassa ei ollut tupakanpolttoa vastaavaa tapaa. Polttaminen kulkeutui ensin merimiesten mukana. Suhtautuminen polttamiseen oli aluksi oudoksuvaa, tapaa jopa pelättiin sieraimista tulevan savun takia. Asteittain polttaminen normalisoitui ja siitä tuli hyväksyttävämpää: asenteiden muutokseen vaikuttivat väitteet ja uskomukset tupakan terveysvaikutuksista sekä polttamisen asema yläluokan muoti-ilmiönä, josta se hinnan laskettua levisi muihin kansanosiin. Esimerkiksi Englannissa tupakointi oli tuttua kaikissa kansankerroksissa viimeistään 1650-luvulla.
Tupakoinnin suosion kasvaessa lisääntyi myös polttamiseen käytettyjen savipiippujen valmistus, joka kehittyi merkittäväksi teollisuudenalaksi.  Liitupiippujen valmistus alkoi Englannissa noin vuonna 1570, josta se levisi Alankomaihin 1600-luvun alussa. Hollantilaispiiput ohittivat pian englantilaisvalmisteiset piiput kansainvälisillä markkinoilla. Myös itse tupakka kehittyi 1600-luvun aikana tärkeäksi kauppatavaraksi, elinkeinoksi sekä verotulojen lähteeksi. Kulutuksen ja myynnin kasvaessa monissa Euroopan valtioissa tupakkakaupasta tulikin valtion monopoli, mikä puolestaan lisäsi salakuljetusta ja kotikasvatusta.
Tupakointi oli aluksi suosituinta Englannissa ja Hollannissa. Saksan alueelle ja sitä kautta Ruotsiin tupakka levisi  kolmikymmenvuotisen sodan aikana, kun englantilaiset, hollantilaiset ja espanjalaiset sotilaat toivat tavan Saksan alueelle, jossa ruotsalaissotilaat puolestaan oppivat sen. Englantilaiset sotilaat levittivät tavan niin ikään Baltiaan, josta se levisi Venäjälle. 1600-luvun aikana tupakka ja tupakointi levisivätkin koko Euroopan ja Välimeren alueelle.
Uuden ajan alussa kiinnostus Amerikasta löytyneisiin uusiin kasvilajeihin oli suurta, koska Euroopan lääkärit etsivät jatkuvasti lääkekasveja ja kauppiaat sekä hallitsijat mausteita. Tupakka ja tupakansavu nähtiin pian ihmelääkkeenä, joka parantaa lähes vaivan kuin vaivan ja edistää terveyttä. 1500-luvun jälkipuolelta lähtien julkaistiin monia teoksia, joissa esiteltiin tupakan myönteisiä terveysvaikutuksia. Tupakansavulla uskottiin olevan desinfioiva vaikutus ja esimerkiksi Englannissa tupakan uskottiin edesauttavan lasten hyvinvointia. Uskomus tupakansavun tauteja tappavaan, tai  miasmasta puhdistavaan vaikutukseen säilyi varsinkin kansan parissa 1900-luvun alkuun saakka. Terveysvaikutuksiin liittyi myös paljon myyttejä ja tarinoita. Erään tarinan mukaan Jean Nicot lähetti Ranskan kuningatar  Katariina de' Medicille tupakanlehtiä ollessaan Ranskan lähettiläänä Portugalin hovissa  Lissabonissa 1500-luvun loppupuolella. Nicot neuvoi kuningatarta murentamaan lehdet ja imaisemaan jauheen nenäänsä, mikä tarinan mukaan auttoi kuningattaren jatkuviin päänsärkyihin. Tarinan todenperäisyydestä ei kuitenkaan ole mitään todisteita. Sen sijaan tiedetään, että Nicot kirjoitti artikkelin tupakasta vuonna 1570 julkaistuun suosittuun maatalousoppaaseen L'agriculture et maison rustique, mikä toi hänelle maineen henkilönä, joka toi tupakan Ranskaan. Yhtä kaikki, Carl von Linné nimesi tupakkakasvin Nicotianaksi 1700-luvulla, joten Nicotin nimi jäi elämään kasvin ja nikotiinin nimissä.