stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bandyliigakausi 2017–2018

| Bandyliiga 2017–2018 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  10
Mestari:  Lappeenrannan Veiterä
Toinen sija:  Mikkelin Kampparit
Kolmas sija:  Porvoon Akilles
Paras maalintekijä:  Janne Hauska, Veiterä (39)
  ← 2017 :  2019 → 
Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 2017-2018 ratkaistiin kymmenen joukkueen runkosarjan jälkeen kahdeksan parhaan joukkueen pudotuspeleillä. Sarjaan oli tullut uutena joukkueena LRK Tornio, joka näin jatkoi keväällä 2014 päättynyttä Bandyliigan torniolaisjoukkueen esiintymistä.
Bandyliigajoukkueisiin tuli useampia pelaajia Venäjältä. Nimekkäimpiä pelaajia olivat Akillekseen tullut 250 ottelua Venäjän liigassa pelannut Mongolian jääpallomaajoukkueen Roman Murzin sekä Pavel Kuznetsov. Narukerään tuli myös kaksi venäläispelaajaa Maxim Nikisov ja hyökkäykseen Andrei Krainov. Ruotsin sarjoista tuli takaisin Bandyliigaan suomalaisia maajoukkuemiehiä - Elitserienin Gripen Trollhättanista Veiterään maajoukkuemies Eetu Peuhkuri sekä LRK Tornioon Kalix Bandyn riveistä Antti Ekman sekä konkurssiin menneestä ja Allsvenskanista pudonneesta HT Bandystä Pasi Hiekkanen, Pekka Hiltunen ja Tuomas Mokko. Paluumuuttajana tuli Richard Laibert Ruotsin Allsvenskanin Blåsut BK:sta.
Lappeenrannan Veiterä oli voittamaton liigan loppuun asti, sillä runkosarjassa se menetti ainoastaan yhden pisteen ja pelasi pudotuspelit tappioitta. Loppuottelussa Veiterä voitti Mikkelin Kampparit ensimmäisellä puoliajalla tehdyillä maaleilla numeroin 3-2. Mestaruus oli Veiterälle seurahistorian kuudes ja toinen peräkkäinen. Ottelu ratkesi Emil Fedorovin kahteen maaliin, joista jälkimmäinen syntyi pari minuuttia ennen taukoa.
Kauden 2017-2018 bandyliigaseurat kartalla.
| Joukkue | Kotikaupunki | Kotikenttä | Perustettu | Päävalmentaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Akilles | Porvoo | Pallokenttä | 1902 |  Tomi Gröhn / Pertti Koponen |
| Botnia-69 | Helsinki | Oulunkylän tekojäärata | 1969 |  Jussi Tapio / Jukka Salmivaara / Esa Määttä |
| HIFK | Helsinki | Brahenkenttä | 1897 |  Jari Hyttinen / Juha Laitinen |
| JPS | Jyväskylä | Nisulan monttu | 1962 |  Mika Hyppönen |
| LRK Tornio | Tornio | Remium Arena | 1980 |  Markus Hiukka / Mika Jussila |
| Kampparit | Mikkeli | Hänninhauta | 1972 |  Antero Levänen |
| Narukerä | Pori | Porin tekojäärata | 1965 |  Heikki Hyvönen / Lasse Mäntylä / Juha-Matti Aaltola |
| OLS | Oulu | Pakkalan kenttä | 1880 |  Samuli Koivuniemi |
| WP-35 | Varkaus | Kämäri | 1935 |  Tuomas Erkkilä / Ilkka Hoffrén |
| Veiterä | Lappeenranta | Kisapuiston tekojäärata | 1950 |  Aleksei Nikišov |
Runkosarja

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Veiterä  | 18 |  17  |  1  |   0  |  187  |   46  | +141 | 35 |
| JPS  | 18 |  13  |  1  |   4  |  118  |   69  | +49 | 27 |
| Kampparit  | 18 |  12  |  1  |   5  |   97  |   71  | +26 | 25 |
| Akilles  | 18 |  11  |  2  |   5  |   94  |   61  | +33 | 24 |
| LRK Tornio  | 18 |   8  |  2  |   8  |   65  |   72  | -7 | 18 |
| HIFK  | 18 |   8  |  2  |   8  |   87  |   87  | 0 | 18 |
| Narukerä  | 18 |   5  |  2  |  11  |   69  |  115  | -46 | 12 |
| OLS  | 18 |   4  |  1  |  13  |   52  |  120  | -68 | 9 |
| Botnia  | 18 |   3  |  2  |  13  |   57  |  119  | -62 | 8 |
| WP-35  | 18 |   2  |  0  |  16  |   56  |  122  | -66 | 4 |
Pronssiottelu

| JPS – Akilles  |
| --- | --- | --- | --- |
|  9.3.2018  |     JPS   |   Akilles   |  4-7  |
 Akilles voitti pronssia
Suomen mestarit

Veiterän joukkue 2016-2017: Topi Peuhkuri (mv), Miika Kontra (mv), Jere Oravuo (mv),
Kalle Pesonen, Kerkko Äikäs, Pyry Kunnas, Jaakko Kyllönen, Antti-Juuso Ropo, Santtu Nurmi, Johan Segerman, Cristian Laibert, Joonas Ylä-Outinen, Topi Pesonen, Emil Segerman, Tomi Hauska, Juuso Kärmeniemi, Janne Hauska, Valtteri Hauska, Matias Lehtonen,  Emil Fedorov, Tero Liimatainen, Tuukka Loikkanen, Eetu Peuhkuri, Aleksi Seppänen, Ere Verhelä Taustajoukot: valmentajat: Aleksei Nikišov, Otso Ikävalko, huoltajat: Ilkka Hauska, Kimmo Heikkinen, Reino Tuulasvaara, fysioterapeutti: Pekka Tujula, joukkueenjohtaja: Lauri Segerman
All Stars - pelaajat kaudella 2017-2018

Bandyliigan pelaajat äänestivät ensimmäistä kertaa keskuudestaan pelikauden All-Stars-pelaajat:
Maalivahti: Topi Peuhkuri, Veiterä
Puolustajat: Pekka Hiltunen, LRK Tornio; Mikko Rytkönen, JPS ja Christian Laibert, Veiterä
Sivutuet: Nikke Tuhkanen, JPS ja Matti Vainio, Akilles;
Keskikenttä: Tomi Hauska, Veiterä; Lasse Tammilehto, JPS ja Eetu Peuhkuri, Veiterä
Hyökkääjät: Janne Hauska, Veiterä ja Tero Liimatainen, Veiterä
Parhaat maalintekijät - runkosarja

| Sija | Pelaaja | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Janne Hauska | Veiterä | 38 |
| 2. | Tero Liimatainen | Veiterä | 37 |
| 3. | Nico Nevalainen | JPS | 30 |
| 4. | Emil Fedorov | Veiterä | 28 |
| 5. | Artem Šekhovtšov | Kampparit | 26 |
| 6. | Aleksi Seppänen | Veiterä | 24 |
| 7. | Santeri Laitinen | Kampparit | 23 |
| 8. | Kalle Lempinen | Kampparit | 20 |
| 8. | Tomi Mustonen | Narukerä | 20 |
| 10. | Eetu Peuhkuri | Veiterä | 19 |
| 10. | Aku Ojanen | HIFK | 19 |
| 12. | Harri Hiukka | HIFK | 18 |
| 12. | Andreas Flinck | Akilles | 18 |
Bitmap Brothers
Julkaisut

Xenon (1988)
Speedball (1988)
Xenon II (1989)
Cadaver (1990)
Speedball 2 (1990)
Gods (1991)
Magic Pockets (1991)
The Chaos Engine (1993)
The Chaos Engine 2 (1996)
Z (1996)
Z: Steel Soldiers (2001)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
The Chaos Regime (fanisivut)
Bitmap Brothers Mobygames-sivustolla
Baskimaan siideri

Baskimaan siideriä.
Baskimaan siideri (baskiksi euskal sagardoa) on Baskimaalla tuotettua omenasiideriä. Paikkaa, jossa siideriä valmistetaan, kutsutaan baskiksi nimellä sagardotegi. Siideriä myös yleensä nautitaan ja myydään samassa paikassa. Siiderin kanssa syödään usein mm. pihviä, turskaomelettia ja leipää.
Tavallisesta siideristä poiketen Baskimaan siiderissä ei ole lisättyä sokeria eikä hiilihappoa, mikä tekee siitä verrattain happaman.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Baskimaan siideri Wikimedia Commonsissa
Bert Olmstead

Murray Bert Olmstead
Murray Bert Olmstead (4. syyskuuta 1926 Sceptre, Saskatchewan – 16. marraskuuta 2015 High River, Alberta) oli kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija. Vasen laitahyökkääjä Olmstead edusti NHL-seuroja Montreal Canadiens, Chicago Black Hawks ja Toronto Maple Leafs. Peliuran jälkeen hän valmensi Oakland Seals -seuraa. Lisänimeä ”Dirty Bertie” kantanut Olmstead voitti viidesti Stanley Cupin.
Saavutuksia ja palkintoja

Hockey Hall of Fameen 1985.
Beth Shalomin synagoga

| Beth Shalomin synagoga> Συναγωγή Μπεθ-Σαλόμ |
| --- | --- |
 Beth Shalomin synagoga.
Osoite:  Melidóni 8
Sijainti:  Kerameikós, Ateena, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′42″N, 23°43′13″E
Rakennustyyppi:  synagoga
Valmistumisvuosi:  1935
Tyylisuunta:  uusklassinen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Beth Shalomin synagoga (kreik. Συναγωγή Μπεθ-Σαλόμ, Synagogí Beth-Salóm, hepr. ‏בית כנסת בית שלום‎) on synagoga Ateenassa Kreikassa. Se on kaupungin pääsynagoga ja sijaitsee Kerameikóksen kaupunginosassa lähellä antiikin Kerameikoksen arkeologista aluetta.
Synagoga rakennettiin vuonna 1935 vastapäätä Ateenan vanhempaa vuonna 1904 rakennettua synagogaa. Syynä uuden synagogan rakentamiseen oli se, että kaupunkiin muutti paljon juutalaisia pakolaisia Vähästä-Aasiasta. Synagogarakennus on tehty Pentelikon-vuoren valkoisesta marmorista ja edustaa yksinkertaista uusklassista (uuskreikkalaista) arkkitehtuuria. Synagogan nimi on suomeksi ”Rauhan talo”.
Synagogarakennus kunnostettiin vuonna 1975. Synagoga seuraa sefardijuutalaista perinnettä. Vanhaa synagogaa käytetään nykyisin ainoastaan suurina juhlapäivinä.
Bogdan Stancu

Bogdan Stancu
Bogdan Sorin Stancu (s. 28. kesäkuuta 1987 Pitești) on romanialainen jalkapalloilija, joka edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Gençlerbirliğiä. Oikeajalkaisen Stancun pelipaikka on hyökkääjä. Hän pelaa myös Romanian jalkapallomaajoukkueessa. Stancu on 182 senttimetriä pitkä.
Seurajoukkueura

Stancu aloitti uransa FC Argeș Piteștissä, jossa pelasi kaudella 2005–2006 seitsemän ottelua Romanian pääsarjassa. Hän oli kauden aikana myös lainalla kakkosliigan CS Miovenissa. Vuodet 2006–2008 hän edusti Unirea Urzicenia tehden 49 liigaottelussa 11 maalia. Vuonna 2008 hän siirtyi kotimaansa suurseuraan Steaua Bukarestiin. Stancu pelasi Steauassa vuoteen 2011 asti tehden 72 liigapelissä 32 maalia. Hän pelasi neljä Mestarien liigan ottelua ja yhden Mestarien liigan karsintaottelun sekä yhdeksän Eurooppa-liigan ottelua ja kahdeksan Eurooppa-liigan karsintaottelua.
Tammikuussa 2011 Stancu lähti ensimmäistä kertaa ulkomaille, Turkin liigan Galatasarayhyn. Hän pelasi seurassa kevätkauden 2010–2011 aikana 14 peliä, joissa syntyi kaksi maalia. Tuo kausi jäi Stancun ainoaksi Turkin suurseurassa, sillä hän oli kauden 2011–2012 lainalla Ordusporissa tehden 32 Turkin Superliigan ottelussa kymmenen maalia. Siirto vakinaistettiin seuraavana kesänä ja Stancu teki kaudella 2012–2013 kymmenen maalia pelaamissaan 30 pääsarjaottelussa. Kesällä 2013 hän vaihtoi seuraa Turkissa, nyt osoitteeksi tuli niin ikään pääsarjassa pelaava Gençlerbirliği. Gençlerbirliğissäkin Stancu on saanut hyvin vastuuta ja tehnyt kolmen ensimmäisen kauden aikana 32 maalia 81 Superliigan ottelussa.
Maajoukkueura

Stancu pelasi Romanian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 15 ottelua, joissa teki viisi maalia. Romanian jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi Turkkia vastaan elokuussa 2010. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi EM-karsntaottelussa Albaniaa vastaan syyskuussa 2010. Ensimmäinen maaottelumaali syntyi samassa pelissä. Stancu teki kaksi maalia Suomea vastaan lokakuussa 2014 EM-karsintaottelussa Helsingin olympiastadionilla Romanian voittaessa 0-2.
Stancu pelasi ensimmäisen arvokilpailujen lopputurnauksen ottelunsa Ranskaa vastaan EM-kilpailuissa 2016, ja teki samassa ottelussa rangaistuspotkusta ensimmäisen arvokilpailumaalinsa. Hän onnistui rangaistuspotkumaalissa myös seuraavassa ottelussa Sveitsiä vastaan.
Stancu on pelannut vuoden 2018 loppuun mennessä yhteensä 53 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt 14 maalia. Hän on pelannut kolme ottelua EM-lopputurnauksessa sekä kymmenen MM- ja 15 EM-karsintaottelua.
Bert Kalmar

Bert Kalmar (16. helmikuuta 1884 New York – 18. syyskuuta 1947 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen sanoittaja ja elokuvien käsikirjoittaja. Hän varttui Manhattanilla ja esiintyi lapsena taikurina ja sen jälkeen vaudevillekoomikkona. Hän tuli tunnetuksi yhteistyöstään Harry Rubyn kanssa. Kaksikon hitteihin kuuluvat "Three Little Words", "So Long, OO-Long", "She's Mine, All Mine", "Who's Sorry Now?", "Thinking of You", "Up in the Clouds", "I Wanna Be Loved by You", "Watching Clouds Roll By", "My Sunny Tennessee", "I Love You So Much", "Everyone Say's I Love You", "The Egg and Eye" ja "A Kiss to Build a Dream On".
Kalmar menestyi Broadwaylla ja Hollywoodissa, johon hän ja Ruby siirtyivät vuonna 1930. Sen lisäksi, että Kalmar sanoitti lauluja elokuviin, hän toimi myös käsikirjoittana elokuvissa Elämäni oli unelma, Bright Lights ja Neljä naurettavaa naapuria.
Kalmarin ja Rubyn yhteistyö jatkui Kalmarin kuolemaan saakka. Kalmar ehti urallaan työskennellä myös Ted Snyderin, Oscar Hammerstein II:n, Fred Ahlertin, Harry Akstin, Con Conradin, Herbert Stothartin, Harry Tierneyn, Pete Wendlingin ja Edgar Leslien kanssa. Hänet otettiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1970. Vuonna 1952 hän sai postuumin Oscar-ehdokkuuden laulusta "A Kiss to Build a Dream On" (elokuva Jäljet johtavat yökerhoon).
Aiheesta muualla

Bert Kalmar Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Beth Ross

| Mitalit> Maa:   Uusi-Seelanti.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uusi-Seelanti.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uusi-Seelanti.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Uusi-Seelanti> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ottensheim 2019 | kahdeksikko |  |
Elizabeth "Beth" Ross (s. 6. lokakuuta 1996) on uusiseelantilainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa maailmanmestaruuden Ottensheimissa 2019 ja saavutti olympiahopeaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Tokiossa joukkue hävisi kultaa voittaneelle Kanadan venekunnalle 0,91 sekuntia, ja Ottensheimissa ero hopeajoukkue Australiaan oli 2,72 sekuntia. Ross sijoittui perämiehettömässä nelosessa kahdeksanneksi Račicen MM-kilpailuissa 2022 ja kymmenenneksi Sarasotan MM-kilpailuissa 2017 sekä kahdeksikossa seitsemänneksi Plovdivin MM-kilpailuissa 2018.
Baritonitorvi

Eufonium
Baritonitorvi tai pelkkä baritoni (saks. Baritonhorn, engl. baritone horn tai euphonium, joka on tarkasti ottaen hieman eri soitin) on vaskisoitinperheen baritoniääni. Se muistuttaa eniten tuubaa. Baritonitorven ääniala on oktaavin tuuban äänialaa korkeampi ja se on myös tuubaa pienikokoisempi. Soittimen toinen nimi eufonium tulee kreikasta ja tarkoittaa kauniisti soivaa.
Historia

Baritonitorvi on kehittynyt Adolphe Saxin saxhorn-soittimista samalla tavalla tuuban kanssa. Maakohtaisia eroja on. Niin sanotut saksalaiset baritonitorvet eli munabaritonit ovat ovaalinmuotoisia, sylinteriventtiilisiä ja ääneltään terävämpiä, yhdysvaltalaiset soittimet taas ovat pumppuventtiilisiä, laajamensuurisempia ja tummempia ääneltään. Brittiläinen perinne suosii  pumppuventtiilisiä ja raskaampia mutta samalla hieman pienempiä instrumentteja.
Baritonitorvea kutsutaan myös keisaritorveksi Venäjän keisari Aleksanteri III:n mukaan, joka oli innokas baritoninsoiton harrastaja.
Soittimen rakenne

Baritonitorvi on rakenteeltaan tuuban kaltainen. Siinä on yleensä neljä venttiiliä, ja se on viritykseltään oktaavin B-vireistä trumpettia matalampi. Baritonitorvelle kirjoitetaan useimmiten joko transponoidulle diskanttiavaimelle tai transponoimattomalle bassoavaimelle. Soittimen ääniala on noin iso fis– c3. Baritonitorven ääni on pehmeä ja pyöreä. Suukappale on samankokoinen kuin pasuunan suukappale.
Eufonium

Useissa maissa baritonitorvi ja eufonium on luokiteltu eri soittimiksi, joiden suurin ero on lähinnä putken muodossa: Eufoniumin putki avautuu kartiomaisesti kuten tuubassa, minkä ansiosta eufoniumin ääni on baritonitorvea tummempi ja pehmeämpi.
Käyttö

Baritonitorvi ei kuulu sinfoniaorkesterin vakiosoittimiin, eikä sinfonisessa materiaalissa sille ole kovin paljon käyttöä. Kuuluisia esimerkkejä baritonitorven käytöstä sinfoniaorkesterissa ovat esimerkiksi Richard Straussin Don Quixote ja Ein Heldenleben, sekä Gustav Holstin Planeetat. Puhallinorkestereissa baritonitorvea käytetään laajasti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Newton, Bret: The Euphonium in the Orchestra Bandestration – The Online Guide to Composing for Wind Instruments.  21.10.2014. Viitattu 5.3.2019 (englanniksi).
Borsdorf

Borsdorf-omenoita.
Borsdorf on yksi vanhimmista viljellyistä omenalajikkeista maailmassa. Se on tunnettu ainakin vuodesta 1561. Lajike on ilmeisesti peräisin samannimisesta Saksan kaupungista.
Bitter, Sweet & Twisted

| Bitter, Sweet & Twisted The Quireboys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1993
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Bob Rock, Chris Kimsey
 Tyylilaji: hard Rock
 Kesto: 60.00
 Levy-yhtiö: EMI, Parlophone
The Quireboysin muut julkaisut
| A Bit of What You Fancy 1990 | Bitter, Sweet & Twisted 1993 | This Is Rock N’ Roll 2001 |
Bitter, Sweet & Twisted on brittiläisen hard rock -yhtyeen The Quireboysin toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin EMIn kautta vuonna 1993 ja se saavutti Ison-Britannian albumilistalla sijan 31.
Yhteensä kolme albumin kappaletta julkaistiin singlenä ("Tramps & Thieves", "Brother Louie" ja "Last Time"), mutta "Last Time" julkaistiin vain japanissa. "Brother Louie" oli näistä parhaimman listamenestyksen saanut sijalla 32 Ison-Britannian singlelistalla.
Suurimman osan albumista tuotti Bob Rock, joka on aiemmin tuottanut mm. Metallicaa, Bon Jovia sekä Mötley Crüea. Muutamat levyn raidoista ("Don't Bite The Hand" ja "Brother Louie") kuitenkin tuotti The Rolling Stonesin tuottaja Chris Kimsey. Bitter, Sweet & Twisted oli viimeinen The Quireboys -albumi ennen yhtyeen paluulevyä This Is Rock N' Roll vuonna 2001.
Kappaleet

Tramps and Thieves – 4.28 (säv. Gray/Bailey)
White Trash Blues – 4.43 (säv. Gray/Bailey)
Can't Park Here – 2.49 (säv. Gray/Bailey)
King Of New York – 5.59 (säv. Gray/Bailey)
Don't Bite The Hand (That Feeds You) – 3.22 (säv. Gray/Bailey)
Last Time – 4.37 (säv. Gray/Bailey)
Debbie – 3.24 (säv. Gray/Bailey)
Brother Louie – 3.35 (säv. Brown/Wilson)
Ode To You (Baby Just Walk) – 4.55 (säv. Gray/Bailey)
Hates To Please – 5.13 (säv. Gray/Bailey)
My Saint Jude – 3.40 (säv. Gray/Bailey)
Take No Revenge – 4.07 (säv. Gray/Bailey)
Wild, Wild, Wild – 4.31 (säv. Gray/Bailey)
Ain't Love Blind – 4.21 (säv. Gray/Bailey)
Kokoonpano

Spike – laulu, huuliharppu, kitara
Guy Bailey – kitara, mandoliini, taustalaulu
Guy Griffin – kitara, sitar, taustalaulu
Nigel Mogg – bassokitara, taustalaulu
Rudy Richman – rummut ja lyömäsoittimet
Chris Johnstone – piano, Hammond, koskettimet, klavinetti
+
Bob Buckley – jousisovitukset
Singlet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Nimi | Julkaisuvuosi | Listasijoitus |
| Tramps & Thieves | 1992 | #41 |
| Brother Louie | 1992 | #32 |
| Last Time (Julk. vain Japanissa) | 1992 |  |
B-tyypin pääsarjan tähti

Nimeäminen · Luokittelu
Kehitys · HR-kaavio · Nukleosynteesi

Tähtijärjestelmä · Eksoplaneetta

Luettelot tähdistä
Synty ja kehitys
Synty · Prototähti · Esipääsarja · Pääsarja
Horisontaalihaara · Asymptoottihaara
Esiplanetaarinen sumu · Planetaarinen sumu
Wolfin–Rayetin tähti · Valesupernova
Supernova · Hypernova
Luminositeettiluokitus
Alikääpiö · Kääpiö (Punainen · Keltainen · Sininen)
Alijättiläinen · Jättiläinen (Punainen · Sininen)
Kirkas jättiläinen · Ylijättiläinen (Punainen · Sininen)
Hyperjättiläinen
Spektriluokitus
O · B · A · F · G · K · M
Bariumtähti · Hiilitähti · Teknetiumtähti
Jäänteet
Valkoinen kääpiö · Musta kääpiö · Heliumplaneetta
Neutronitähti (Pulsari · Magnetar) · Musta aukko
Nukleosynteesi
Alfareaktio · Kolmialfareaktio · Heliumleimahdus
Hiilisykli · Hiilen fuusio · Neutronisieppaus · Nova
Yleiset ominaisuudet
Ikä · Magnitudi · Metallisuus · Luminositeetti
Aiheeseen liittyvää
Ruskea kääpiö · Ruskea alikääpiö · Planeetta
Tähtijoukko (Avoin · Pallomainen) · Tähdistö
Auringon ominaisuudet
B-tyypin pääsarjan tähti on sinivalkea.
B-tyypin pääsarjan tähti (B V) sininen, valovoimainen pääsarjan tähti. B-tyypin pääsarjan tähdet polttavat vetyä.
Näiden tähtien massa on usein 2–16 kertaa Auringon massaa suurempi. BV-tähtien pintalämpötila vaihtelee 10 000–30 000 kelvinin välillä. B-tyypin tähdet pyörivät nopeasti ja säteilevät paljon ultraviolettia. B-tyypin tähtiä näkyy paljon OB-assosiaatioissa. Etenkin B2-alaluokkaan sijoittuvissa tähdissä näkyy spetrissä voimakkaat heliumin viivat. Nämä tähdet ovat Aurinkoon verrattuna lyhytikäisiä. Niinpä puhtaasti BV-tyypin tähtiä on harvassa. Niitä on silti enemmän kuin vielä kuumempia O-tähtiä. Esimerkiksi Achernar ja Spica ovat BV-tähtiä.
Erityispiirteitä

B-tyypin tähdillä ei ole koronaa. Ne kuluttavat vetyvarastojaan paljon nopeammin kuin pienemmät tähdet kuten Aurinko, minkä takia niiden elinikä on hyvin lyhyt suhteessa muihin tähtiin. Ne viettävät pääsarjassa vetyä plottaen noin 10-500 miljoonaa vuotta. B-tyypin tähtien aurinkotuulen nopeus on yleensä noin 3 000 000 m/s. Monet B-tyypin tähdet myös kiertävät akselinsa ympäri poikkeuksellisen nopeasti. Niinpä useat BV-tähdet ovat litystyneitä.
Arvioiden mukaan yksi jokaisesta Auringon lähiympäristön 800 tähdestä on B-tyyppiä. B-tyypin alaluokkia ovat luokat B0–B9 sekä Be.
BV-tähtiä

Esimerkiksi Achernar, Alfa Pavonis, Beta Cygni B, Epsilon Aurigae B, Acrux B, Pii Andromedae, Tau Scorpii, Alpha Arae, Beta Canis Minoris, Mintaka B ja D, Beta Librae,  Pii Lupi ja Spica B ovat BV-tyypin tähtiä tai tähtipareja.
Määrittelytähtiä

Tähtiä, joiden avulla joitain B-tyypin alaluokkia on määritelty
Ypsilon Orionis (B0 V)
Eta Aurigae (B3 V)
Eta Ursae Majoris (B3 V)
Tau Scorpii (B0 V)
Omega Scorpii (B1 V)
42 Orionis (B1 V)
22 Scorpii (B2 V)
Rho Aurigae (B5 V)
18 Tauri (B8 V)
Beta2 Scorpii (B2 V)
29 Per (B3 V)
HD 36936 (B5 V)
HD 21071 (B7 V)
Omega For A (B9V)
HR 2328 (B9V)
90 Leonis (B4V)
Taulukko

| Spektrityyppi | Säde Ro | Massa Mo | Teff (K) | log g |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| B0V | 10 | 17 | 25000 | 4 |
| B1V | 6.42 | 13.21 | 25400 | 3.9 |
| B2V | 5.33 | 9.11 | 20800 | 3.9 |
| B3V | 4.8 | 7.6 | 18800 | 4 |
| B5V | 3.9 | 5.9 | 15200 | 4 |
| B6V | 3.56 | 5.17 | 13800 | 4 |
| B7V | 3.28 | 4.45 | 12400 | 4.1 |
| B8V | 3 | 3.8 | 11400 | 4.1 |
| B9V | 2.7 | 3.29 | 10600 | 4.1 |
Bertrand Traoré

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Bertrand Isidore Traoré
Syntymäaika: 6. syyskuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Bobo-Dioulasso, Burkina Faso
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 cm
Seura
Seura: Ajax
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2017 | Chelsea | 10 | (2) |
| 2014–2015 | → Vitesse | 42 | (16) |
| 2016–2017 | → Ajax | 24 | (9) |
| 2017–2020 | Lyon | 87 | (21) |
| 2020–2024 | Aston Villa | 55 | (9) |
| 2022–2023 | → Basaksehir | 12 | (2) |
| 2024 | Villarreal | 11 | (1) |
Maajoukkue
|  | Burkina Faso U17 | 8 | (4) |
| 2011– | Burkina Faso | 75 | (19) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. kesäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 22. kesäkuuta 2024.
Bertrand Isidore Traoré (s. 6. syyskuuta 1995 Bobo-Dioulasso) on burkinalainen jalkapalloilija, joka edustaa alankomaalaista Ajaxia. Pelipaikaltaan hän on hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Englannin Valioliigassa pelaava Chelsea teki lokakuussa 2013 Traorén kanssa neljän ja puolen vuoden pituisen sopimuksen. Hän pelasi lainalla Eredivisien Vitessessä tammikuusta 2014 kesäkuuhun 2015 ja teki 42 liigattelussa 16 maalia. Kaudella 2015–2016 hän pelasi Chelseassa kymmenen valioliigaottelua, joissa teki kaksi maalia, sekä kaksi ottelua Mestarien liigassa. Kaudella 2016–2017 hän pelasi lainalla Amsterdamin Ajaxissa 24 Eredivisien ottelua, joissa teki yhdeksän maalia sekä 13 ottelua Eurooppa-liigasa, ja teki neljä maalia.
Traoré siirtyi kesällä 2017 Ranskaan Lyonin joukkueeseen, jossa hän pelasi kolme kautta. Pelaamissaan 88 Ligue 1:n ottelussa hän teki 21 maalia, 13 Mestarien liigan ottelussa kaksi maalia ja yhdeksässä Eurooppa-liigan ottelussa neljä maalia. Hän siirtyi Englannin Valioliigan Aston Villaan 18,4 miljoonan euron siirtosummalla syyskuussa 2020. Avauskaudellaan hän teki 36 liigaottelussa seitsemän maalia ja antoi seitsemän maalisyöttöä, mutta kaudella 2021–2022 hän pelasi vain yhdeksässä liigaottelussa. Syyskaudella 2022 hän pelasi Basaksehirissa lainalla 12 Turkin Superliigan ottelua, joissa teki kaksi maalia. Kuudessa Konferenssiliigan ottelussaan hän onnistui kerran maalinteossa. Kevätpuolella 2023 hän teki kahdeksassa Valioliigan ottelussa kaksi maalia. Hän pelasi syyskaudella 2023 kahdessa Valioliigan ja kolmessa Konferenssiliigan ottelussa yhteensä 25 minuuttia. Hän siirtyi ilmaissiirrolla Villarrealiin helmikuun alussa ja pelasi loppukauden aikana 11 Primera Divisiónin ottelua ja teki yhden maalin.
Maajoukkuetasolla Traoré teki debyyttinsä Burkina Fason joukkueessa syyskuussa 2011, vain 15-vuotiaana. Hän on kesäkuun 2024 loppupuolelle mennessä pelannut 75 maaottelua ja tehnyt niissä 19 maalia. Hän on toiminut pääsääntöisesti joukkueen kapteenina vuodesta 2022 lähtien. Hän on pelannut Afrikan-mestaruuskilpailuissa yhden ottelun 2012, kolme ottelua 2015, kuusi ottelua, joissa teki yhden maalin Burkinan Fason saavuttaessa pronssia 2017, viisi ottelua, joissa teki yhden maalin 2022 sekä neljä ottelua, joissa teki kolme maalia 2024. MM-karsintaotteluita hän on pelannut kaksitoista ja tehnyt niissä neljä maalia. Hän voitti alle 17-vuotiaiden Afrikan-mestaruuden 2011.