stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1933
Sijoitusottelut > Sijoista 9.–12.

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 24.2. | Romania  | 3-2 |  Belgia |  |  |

|  | (2-2, 1-0, 0-0)  | (2-2, 1-0, 0-0)  | (2-2, 1-0, 0-0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 24.2. | Latvia  | 2-0 |  Italia |  |  |

|  | (1-0, 0-0, 1-0)  | (1-0, 0-0, 1-0)  | (1-0, 0-0, 1-0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |
Sijoitusottelut > Sijoista 9.–10.

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 25.2. | Romania  | 1-0 |  Latvia |  |  |

|  | (1-0, 0-0, 0-0)  | (1-0, 0-0, 0-0)  | (1-0, 0-0, 0-0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |
Sijoitusottelut > Sijoista 7.–8.

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 24.2. | Unkari  | 1-1 |  Puola |  |  |

|  | (0-0, 0-1, 1-0)  | (0-0, 0-1, 1-0)  | (0-0, 0-1, 1-0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |
Sijoitusottelut > Sijoista 5.–6.

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 24.2. | Saksa  | 1-1 |  Sveitsi |  |  |

|  | (0-0, 1-1, 0-0)  | (0-0, 1-1, 0-0)  | (0-0, 1-1, 0-0)  |  |  |
|  | Rudi Ball |  | Hans Cattini     |  |  |
Sijoitusottelut > Mitalisarja

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Yhdysvallat  | 3 |  3  |  0  |  0  |  12  |  1  | +11 | 6 |
|  Kanada  | 3 |  2  |  0  |  1  |  9  |  2   | +7 | 4 |
|  Tšekkoslovakia  | 3 |  1  |  0  |  2  |  2  |  10  | -8 | 2 |
|  Itävalta  | 3 |  0  |  0  |  3  |  0  |  10  | -10 | 0 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 25.2. | Yhdysvallat  | 4-0 |  Itävalta |  |  |

|  | (2-0, 2-0, 0-0)  | (2-0, 2-0, 0-0)  | (2-0, 2-0, 0-0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 25.2. | Tšekkoslovakia  | 0-4 |  Kanada |  |  |

|  | (0-2, 0-1, 0-1)  | (0-2, 0-1, 0-1)  | (0-2, 0-1, 0-1)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 26.2. | Tšekkoslovakia  | 2-0 ja. |  Itävalta |  |  |

|  | (0-0, 0-0, 0-0, 0-0, 2-0)  | (0-0, 0-0, 0-0, 0-0, 2-0)  | (0-0, 0-0, 0-0, 0-0, 2-0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 26.2. | Kanada  | 1-2 ja. |  Yhdysvallat |  |  |

|  | (1-1, 1-0, 0-0, 0-1)  | (1-1, 1-0, 0-0, 0-1)  | (1-1, 1-0, 0-0, 0-1)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








Keskinäiset ottelut välieristä laskettiin mukaan loppusarjan taulukkoon.
Loppujärjestys

Kisojen mitaleja.
1760-luku

| --- | --- |
Vuosisadat: 1500-luku · 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku
Vuosikymmenet: 1690-luku · 1700-luku · 1710-luku · 1720-luku · 1730-luku · 1740-luku 1750-luku · 1760-luku · 1770-luku · 1780-luku · 1790-luku · 1800-luku
Vuodet: 1690 · 1691 · 1692 · 1693 · 1694 · 1695 · 1696 · 1697 · 1698 · 1699 1700 · 1701 · 1702 · 1703 · 1704 · 1705 · 1706 · 1707 · 1708 · 1709 1710 · 1711 · 1712 · 1713 · 1714 · 1715 · 1716 · 1717 · 1718 · 1719 1720 · 1721 · 1722 · 1723 · 1724 · 1725 · 1726 · 1727 · 1728 · 1729 1730 · 1731 · 1732 · 1733 · 1734 · 1735 · 1736 · 1737 · 1738 · 1739 1740 · 1741 · 1742 · 1743 · 1744 · 1745 · 1746 · 1747 · 1748 · 1749 1750 · 1751 · 1752 · 1753 · 1754 · 1755 · 1756 · 1757 · 1758 · 1759 1760 · 1761 · 1762 · 1763 · 1764 · 1765 · 1766 · 1767 · 1768 · 1769 1770 · 1771 · 1772 · 1773 · 1774 · 1775 · 1776 · 1777 · 1778 · 1779 1780 · 1781 · 1782 · 1783 · 1784 · 1785 · 1786 · 1787 · 1788 · 1789 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809
1760-luku oli vuosikymmen, joka alkoi 1. tammikuuta 1760 ja päättyi 31. joulukuuta 1769. Vuosikymmen oli 1700-luvun seitsemäs vuosikymmen.
Tapahtui vuosikymmenen aikana

Kuningas Yrjö III astuu Yhdistyneen kuningaskunnan valtaistuimelle 1760
Seitsenvuotinen sota 1756–1763 (Ruotsin osalta Pommerin sota) päättyy. Ranska luovuttaa Kanadan Britannialle. John Wilkes arvostelee Britannian hallitusta, ja Amerikan siirtomaiden levottomuudet kasvavat.
Pommerin sodasta palanneet sotilaat tuovat perunan Suomeen.
Tekniikka

Höyrykoneen kehitys jatkuu vilkkaana.
1473

| --- | --- |
Vuosisadat: 1200-luku · 1300-luku · 1400-luku · 1500-luku · 1600-luku
Vuosikymmenet: 1390-luku · 1400-luku · 1410-luku · 1420-luku · 1430-luku · 1440-luku 1450-luku · 1460-luku · 1470-luku · 1480-luku · 1490-luku · 1500-luku
Vuodet: 1390 · 1391 · 1392 · 1393 · 1394 · 1395 · 1396 · 1397 · 1398 · 1399 1400 · 1401 · 1402 · 1403 · 1404 · 1405 · 1406 · 1407 · 1408 · 1409 1410 · 1411 · 1412 · 1413 · 1414 · 1415 · 1416 · 1417 · 1418 · 1419 1420 · 1421 · 1422 · 1423 · 1424 · 1425 · 1426 · 1427 · 1428 · 1429 1430 · 1431 · 1432 · 1433 · 1434 · 1435 · 1436 · 1437 · 1438 · 1439 1440 · 1441 · 1442 · 1443 · 1444 · 1445 · 1446 · 1447 · 1448 · 1449 1450 · 1451 · 1452 · 1453 · 1454 · 1455 · 1456 · 1457 · 1458 · 1459 1460 · 1461 · 1462 · 1463 · 1464 · 1465 · 1466 · 1467 · 1468 · 1469 1470 · 1471 · 1472 · 1473 · 1474 · 1475 · 1476 · 1477 · 1478 · 1479 1480 · 1481 · 1482 · 1483 · 1484 · 1485 · 1486 · 1487 · 1488 · 1489 1490 · 1491 · 1492 · 1493 · 1494 · 1495 · 1496 · 1497 · 1498 · 1499 1500 · 1501 · 1502 · 1503 · 1504 · 1505 · 1506 · 1507 · 1508 · 1509
Tapahtumia

Lyoniin perustettiin kirjapaino.
Burgundyn Kaarle Rohkea valtasi Arnhemin.
Syntyneitä

19. helmikuuta – Nikolaus Kopernikus, puolalainen tähtitieteilijä ja matemaatikko (k. 1543)
16. maaliskuuta – Henrik Hurskas, Saksin herttua (k. 1541)
17. maaliskuuta – Jaakko IV, Skotlannin kuningas (k. 1513)
Hans Burgkmair, saksalainen taidemaalari (k. 1531)
Thomas Howard (Norfolkin 3. herttua), englantilainen laivaston ylipäällikkö, valtionkassan hoitaja ja kuninkaan yliseremoniamestari (k. 1554)
Imagawa Ujichika, japanilainen daimio (k. 1526).
Kuolleita

14. kesäkuuta – Jean Juvénal des Ursins, ranskalainen molempien oikeuksien tohtori, diplomaatti, poliittinen kirjailija ja kirkollinen prelaatti
Contessina de' Bardi, Firenzen hallitsija Cosimo de Medicin puoliso (s. noin 1400)
Kalevala Koru

| Kalevala Koru Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1941 (toiminta alkanut 1937)
Perustaja:  Elsa Heporauta
Toimitusjohtaja:  Kirsi Paakkari
Kotipaikka:  Helsinki
Tuotteet:  korut
Liikevaihto:  11,5 milj. € (2020)
Tilikauden tulos:  −1,8 milj. € (2020)
Henkilöstö:  91 (2020)
Omistaja:  Kalevalaisten naisten liitto
Kotisivu:  kalevala.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kalevala Koru Oy on suomalainen koruja valmistava yritys, joka suunnittelee, valmistaa ja markkinoi kulta-, hopea- ja pronssikoruja Kalevala-tuotemerkillä. Yritys on alansa suurin Suomessa ja yksi Pohjoismaiden suurimpia. Kalevala-korut valmistetaan Suomessa, minkä vuoksi yritykselle on myönnetty Avainlippu-tunnus. Vuoden 2015 tutkimuksessa Kalevala Koru oli Suomen 11:nneksi arvostetuin tuotemerkki.
Kalevala-korujen valmistus alkoi vuonna 1937 kirjailija Elsa Heporaudan aloitteesta. Kalevala Koru Oy perustettiin vuonna 1941. Yrityksen omistaja Kalevalaisten naisten liitto tekee valtakunnallista kulttuurityötä.
Muinaiskorujen mukaelmien lisäksi Kalevala Korun mallistossa on 1940-luvun lopulta alkaen ollut myös moderneja koruja, jotka ovat oman aikansa korumuotoilijoiden tulkintoja luonnon, kulttuurin ja yhteiskunnan ilmiöistä.
Historia > 1935–1940

Kalevalan satavuotisjuhlat vuonna 1935 innostivat kirjailija Elsa Heporaudan pohtimaan miten suomalaisen kulttuurin arvo parhaiten tunnistettaisiin. Hän alkoi suunnitella kalevalaisille naisille omistetun patsaan pystyttämistä.
Heporaudan aloitteesta perustettiin Muistomerkkitoimikunta, jonka tavoitteena oli pystyttää patsas Kalevalan aineiston runonlaulajanaisten muistoksi. Muistomerkin aiheeksi valittiin Louhi. Kansalaiskeräys ei tuottanut toivottua tulosta, joten patsashanketta vetävä naistoimikunta päätti perustaa varojen keruuta varten yrityksen, joka myi Kansallismuseon muinaiskorujen jäljennöksiä.
Kalevala Korun ensimmäiset 40 korua suunnitteli muinaislöytökorujen pohjalta korusuunnittelija Germund Paaer. Ne olivat kaikki solkia, ja niiden joukossa oli esimerkiksi Hannunvaakuna, joka oli esiintynyt kuviona suomalaisissa esineissä jo rautakaudella. Korut esiteltiin vuonna 1937 presidentin rouvan Kaisa Kallion järjestämillä teekutsuilla, joissa korut myytiin nopeasti loppuun.
Vuonna 1939 Heporauta vei koruja New Yorkin maailmannäyttelyyn Amerikkaan, piti matkallaan 75 luentoa ja tapasi Valkoisessa talossa Eleanor Rooseveltin, joka sai tuliaisiksi kultaisen Karkun Palvialan riipuksen. Roosevelt kirjoitti vierailusta My Day -palstallaan, jota julkaistiin yli sadassa amerikkalaisessa sanomalehdessä.
Sodan syttymisen vuoksi keräysvarat päätettiin sijoittaa hädänalaisten auttamiseen, kuten sotaleskille perustettuihin äitikoteihin tai sotaorpojen tukemiseen. Patsas toteutettiin paljon alkuperäistä ajatusta pienempänä vuonna 1940.   Kuvanveistäjä Eemil Halosen tekemä pronssinen patsas nuoresta Louhesta sijaitsee on nykyään Kalevalaisten Naisten Liiton toimistossa Helsingissä.
Historia > 1941–1999

Vuonna 1941 Muistomerkkiyhdistyksen nimi vaihdettiin Kalevalaiset Naiset ry:ksi ja Kalevala Korusta perustettiin osakeyhtiö. 
Yhtiön ensimmäinen toimitusjohtaja 1941–1950 oli Aino-Mari Mecklin.
Germund Paaer toimi Kalevala Korun ensimmäisenä pääsuunnittelijana kuolemaansa (1950) asti. Hän suunnitteli yritykselle satoja esineitä, esimerkiksi 1940-luvulla suunnitellun Kuutar-riipuksen, joka on yksi Kalevala Korun kautta aikojen myydyimmistä koruista. Vuonna 1951 Kalevala Korun pääsuunnittelijaksi palkattiin Eero Rislakki, jota pidetään uranuurtajana suomalaisten korukivien käytössä. Yhtiön ensimmäinen naispääsuunnittelija oli Paula Häiväoja, joka toimi vuodesta 1956 lähtien Kaunis Korun ja Kalevala Korun muotoilijana ja muotoilijana ja pääsuunnittelijana vuodet 1963-1967. Häiväoja oli korutaiteilijana eturivin suomalainen modernisti. Börje Rajalin toimi pääsuunnittelijana vuosina 1956-1961 ja 1975-1983. Hän oli tärkeässä roolissa modernin korusuunnittelun tuomisessa Kalevala Koruun.
Marja Usvasalo aloitti yhtiön toimitusjohtajana vuonna 1988. Seuraavana vuonna yhtiö osti Kaunis Korun, jonka perustaja oli Kalevala Korun entinen johtaja Martta Ritvanen.
Historia > 2000–

Vuonna 2004 Kalevala Korun vuosittainen liikevaihto oli noin 14 miljoonaa euroa.
Vuonna 2005 Kalevala Koru osti suomalaisen korudesignin kansainvälisenä lippulaivana pidetyn Lapponia Jewelryn. Lapponia Jewelrystä tuli Kalevala Korun kokonaan omistama tytäryritys, joka säilyi erillisenä osakeyhtiönä. Lapponian liikevaihto oli noin 5-6 miljoonaa euroa ja sillä oli noin 50 työntekijää.
Usvasalon seuraajana aloitti vuonna 2007 Laura Lares. Usvasalo oli kasvattanut yrityksen liikevaihdon noin kymmenestä miljoonasta markasta noin 23 miljoonan euroon. Vuonna 2007 noin 80 prosenttia Kalevala Korun myynnistä tuli moderneista koruista, työntekijöitä sillä oli 230.
Keväällä 2011 päättyneellä tilikaudella Kalevala Koru-konsernin, mukaan lukien Lapponia Jewelry, vuosiliikevaihto oli 22 miljoonaa euroa.
Lares toimi toimitusjohtajana kevääseen 2012 asti. Riitta Huuhtanen oli toimitusjohtajana vuosina 2012–2019.
Vuonna 2018 yhtiö myi Helsingin Pitäjänmäessä sijaitsevan Kalevala Kartanon, joka oli toiminut yhtiön korutehtaana ja muutti uusiin toimitiloihin Konalaan.
Alkuvuonna 2019 toimitusjohtajana aloitti Kirsi Paakkari. Yhtiö työllisti noin 100 luovan alan ja käsityön ammattilaista. Yhtiön tulos oli maaliskuussa päättyneellä tilikaudella oli tappiollinen. Yhtiö muutti strategiaansa ja alkoi panostaa muun muassa verkkokauppaan.
Syksyllä 2020 Kalevala Koru lanseerasi uuden brändin, Kalevalan, joka syntyi Lapponian ja Kalevala Jewelryn perinnöstä. Brändille avattiin kalevala.fi-verkkokauppa ja brändimyymälä Helsingin Keskuskadulle, samalla Pohjoisesplanadin liike suljettiin. Lanseerauksen yhteydessä julkistettiin myös brändin ensimmäiset uudet korut.  Yhtiö karsi jakeluverkostonsa noin puoleen, jäljelle jäi noin 150 jälleenmyyjää. Lokakuussa pääministeri Sanna Marin poseerasi Trendi-lehdessä avonaisessa bleiserissä ja kaulassaan Kalevala Korun vintagekoru. Kuvista nousi mediakohu, jonka myötä myös kansainvälinen media kirjoitti Marinista ja Kalevala Korusta. Marinin koru lainattiin Kalevala Korun uniikkikorujen arkistosta. Marraskuussa Konalan tehtaan yhteyteen avattiin Outlet-myymälä, joka korvasi vuonna 2018 Pitäjänmäellä suljetun tehtaanmyymälän. Tehtaanmyymälästä oli päätetty luopua, mutta koronakeväällä yhtiö päätti, että se haluaa tehdä suomalaisen työn näkyväksi myymälän avulla.
Tuotteet

Vuonna 2020 yritys uudisti brändinsä ja pelkisti tuotemallistoaan. Kalevala-brändin tuotteet jakautuivat kolmeen päämallistoon:
Art By Kalevala -mallistoon kuuluu esimerkiksi korutaiteilija Björn Weckströmin suunnittelemia designkoruja
Kalevala Modern -korusarjat pohjautuvat suomalaiseen luontoon ja kulttuuriin, kuten esimerkiksi Naisen ääni -korusarja, jolla juhlistetaan naisten äänioikeutta.
Kalevala Originals -mallistoon kuuluvat muinaisista hautalöydöistä inspiraatiota ammentavat korut.
Näiden lisäksi valikoimaan kuuluu myös kihla- ja vihkisormuksia. Korut tehdään kestämään aikaa.
Kalevala Korun tuotteet on aina valmistettu Suomessa. Korujen valmistus on keskitetty omalle tehtaalle Helsingin Konalaan. Korujen valmistustapa on sekoitus käsityötä ja modernia tekniikkaa.   Uuden valukorun valmistus alkaa 3D-mallinnuksesta, jossa tulostetaan vaha-aihio. Osa vaha-aihioista tehdään kuitenkin käsin. Vahamallit kootaan valupuuksi, joka upotetaan kipsiin. Kun kipsi on kovettunut, vaha sulatetaan pois ja sen tilalle kaadetaan sulaa metallia. Metallin jäähdyttyä kipsi poistetaan ja koruaihiot leikataan irti valupuusta. Alkutuotannosta koruaihio siirtyy valamisen tai prässäämisen eli metallilevyn muotoonpuristamisen jälkeen kultasepälle. Yhden korun matka alkutuotannosta myyntiin kestää keskimäärin kaksi viikkoa, jonka aikana sitä käsittelee noin kymmenen ammattilaista, jotka hiovat, siistivät, leimaavat ja pintakäsittelevät aihion.   Seppien salissa työskentelevät korusepät kokoavat koruaihioista kokonaisia koruja. Lopuksi korut viimeistellään hiomalla, kiillottamalla ja pintakäsittelyllä. Pronssikorut lakataan, hopeakoruihin tulee suojaus nanotekniikan avulla. Kalevala Koru oli maailman ensimmäinen korunvalmistaja, joka alkoi hyödyntää hopeakorujen pinnoitusta ALD-menetelmällä, jossa pinnoite tehdään atomikerros kerrallaan.
Muinaiskorujen mukaelmien lisäksi Kalevala Korun mallistossa on 1940-luvun lopulta alkaen ollut myös moderneja koruja, jotka ovat oman aikansa korumuotoilijoiden tulkintoja luonnon, kulttuurin ja yhteiskunnan ilmiöistä.
Korujen valmistuksessa käytetään kierrätettyä kultaa. Vuonna 2019 Kalevala Korun käyttämästä hopeasta 85 prosenttia oli kierrätettyä.
Koruilla on Avainlippu-tunnus.
Kalevalan kansainvälisesti tunnetuin koru on kaulakoru "Planetaariset laaksot", jota Prinsessa Leia käytti Star Wars -elokuvassa vuonna 1977. Korun suunnitteli Björn Weckström, joka perusti Lapponian Pekka Anttilan kanssa vuonna 1963. George Lucas olisi halunnut tilata Weckströmiltä elokuvaa varten suunnitellun korun, mutta siihen ei ollut aikaa. Siksi Lapponian lontoolainen jälleenmyyjä esitteli Lucasille Wekströmin koruvalikoimaa, josta elokuvaan valikoitui 8 vuotta vanha kaulakoru sekä leveä hopeinen rannekoru. Koru on yhä tuotannossa.
John Lennon osti Yoko Onolle Weckströmin suunnitteleman Kivettynyt järvi -sormuksen.
Organisaatio

Kalevala Korun omistaa Kalevalaisten naisten liitto.
Konalan korutehtaan "Seppien salissa" työskentelee lähes 30 kultaseppää. Syksyllä 2020 tehtaalla oli yhteensä noin 60 työntekijää.
Yhtiöllä on kaksi omaa Kalevala-myymälää, lippulaivamyymälä Keskuskadulla ja tehtaanmyymälä Konalassa. Tehtaanmyymälän valikoimissa on normaalin malliston lisäksi myös kakkoslaatuisia koruja.
Tunnustuksia

Vuonna 1996 Suomen liike- ja virkanaisten liitto valitsi Kalevala Korun toimitusjohtaja Marja Usvasalon Vuoden naiseksi.
Vuoden 2015 tutkimuksessa Kalevala Koru oli Suomen 11:nneksi arvostetuin tuotemerkki.
Vuonna 2016 Kalevala Koru oli arvostetuin korubrändi kolmatta vuotta peräkkäin tutkimuksessa, jossa Markkinointi & Mainonta -lehti ja Taloustutkimus selvittivät 1 005 suomalaisen brändin arvostusta Suomessa.
Tavaramerkkikiista

Heinäkuussa 2020 Kalevala Koru Oy teki Patentti- ja rekisterihallitukselle väitteen, jossa vaadittiin Kalevala kartalle -tavaramerkin kumoamista. Tavaramerkin oli rekisteröinyt Ikitaival Oy, joka on perustajansa, ylempää amk-tutkintoa opiskelevan Mimosa Sukasen opinnäytetyöhanke. Hankkeen tarkoituksena on auttaa kulttuuri- ja matkailualan toimijoita tuotteistamaan palveluitaan Kalevalan tarinaa apuna käyttäen. Kalevala Koru Oy vaati, että Sukanen ei saisi käyttää hankkeessaan ollenkaan Kalevala-sanaa. Lisäksi Kalevala Koru Oy esitti vaatimuksen, että hankkeelta kielletään yhteistyö kelloja, koruja sekä taide- ja koriste-esineitä valmistavien tahojen kanssa. Toukokuussa 2021 Patentti- ja rekisterihallitus katsoi, että tavaramerkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa, ja näin ollen hylkäsi Kalevala Koru Oy:n väitteen kokonaisuudessaan.
Työkulttuuri

Vuonna 2019 Kalevala Korun keskimääräinen työsuhteen pituus oli 18 vuotta. Nuorimmat työntekijät olivat 19-vuotiaita, vanhimmat lähellä eläkeikää. Yrityshierarkiaa on pyritty purkamaan, viestintää on tehostettu viestintäsovelluksen avulla, jossa voi keskustella ja tehdä aloitteita. Niistä aloitteista, joiden avulla saadaan kustannussäästöjä tai kasvatetaan liikevaihtoa, maksetaan palkkio.
Yhteiskuntavastuu

Kaikki korujen valmistuksessa syntyvä jäännösmetalli, esimerkiksi hiomapöly, otetaan talteen, mikä on sekä taloudellista että ekologista. Koruprosessissa veteen liukenevat kemikaalit puhdistetaan omalla puhdistamolla, jolloin sitä ei päädy viemäriin. Myös pinnoituksessa käytettävät kemikaalit kierrätetään asianmukaisesti.
Kalevala Koru käyttää osan voitoista yrityksen kehittämiseen, mutta loput se käyttää suomalaisen kulttuurin edistämiseen ja yhteiskunnalliseen toimintaan. Yhtiö lahjoittaa säännöllisesti varoja hyväntekeväisyyteen ja jakaa Kalevala Korun kulttuurisäätiön kautta vuosittain kulttuuristipendejä, joilla ylläpidetään ja kehitetään suomalaista kulttuuriperintöä.  Myös Kalevalaisten Naisten Liitto käyttää yhtiöstä saamiaan osinkoja omien kulttuuriprojektiensa edistämiseen.
Kalevala on valmistanut useana vuonna oman korusarjan Syöpäsäätiön Roosa nauha -kampanjalle, jonka tuotoista se lahjoittaa osan naisten rintasyövän torjuntaan.
Huhtikuussa 2020 yhtiö ja suomalainen kansalaisaktivisti Viola Wallenius aloittivat Kenian Makongenissa Kalevala Training Center -koulutusprojektin, jonka tavoitteena oli, että paikalliset opettajat kouluttavat vuosittain 190 naista tietojenkäsittelijöiksi, kampaajiksi ja ompelijoiksi. Hankkeessa priorisoidaan 16–25-vuotiaita naisia.
Kirjallisuutta

Lindström, Seija: Kuutar ja ikiturso: Rakastetuimpien Kalevala-korujen jäljillä.  Helsinki:  Nemo, 2010.  ISBN 978-952-240-056-7.
Aiheesta muualla

Yrityksen kotisivut
Elonet: Finlandia-katsaus 28 (1944): Uudelleen elvytettyä taidetta: Kalevalakorujen valmistusta. - 2:22 elokuvan alusta
Kalevala Koru: yrityshistoriaa (porssitieto.fi)
Kalevala korun liike Grönqvistin talossa Pohjoisesplanadilla Helsingissä.
Abraham Arbelalainen

Abraham Arbelalainen (? – noin 348) (tunnetaan myös nimellä Abramius) oli Arbelan piispa Assyriassa.
Hän joutui kidutetuksi ja teloitetuksi Šapur II:n hallitessa hänen kieltäydyttyään palvomasta aurinkoa Telmanissa.
Hänen muistopäivänsä on 4. helmikuuta.
ANLIS

| Argentiinan terveyslaboratorioiden ja -instituuttien hallinto Administración Nacional de Laboratorios e Institutos de Salud ANLIS |
| --- | --- |
 Argentiinan terveyslaboratorioiden ja -instituuttien hallinnon (ANLIS) päätoimiopistettä. Kuva noin vuodelta 1916.
Tutkimuslaitoksen tiedot
Perustettu:  1916 (Instituto Nacional de Microbiología y Conservatorio de Vacunas)
Sijainti:  Buenos Aires, Argentina
Pääkonttori:  Avenida Vélez Sarsfield 563, Ciudad Autónoma de Buenos Aires 34.64125°S, 58.39016°W
Tutkimusala:  kansanterveys
Johtaja:  hallinnollinen johtaja Dr. Pascual Fidelio, tieteellinen johtaja Dra. Claudia Perandones
Argentiinan terveyslaboratorioiden ja -instituuttien hallinto (esp. Administración Nacional de Laboratorios e Institutos de Salud, lyhennys ANLIS) on vuonna 1916 alkunsa saanut, Argentiinan pääkaupungista Buenos Airesista käsin johdettu kansallinen laboratorio- ja terveysalan tutkimuslaitos ja viranomainen. Nykynimisenä organisaatio on toiminut vuodelta 1996. Argentiinan terveyslaboratorioiden ja -instituuttien hallinnon piiriin kuuluu yhteensä 13 erillistä laitosta, joista osa toimii Buenos Airesin ulkopuolella.
ANLIS osallistuu osaltaan covid-19-taudin seurantaan maassaan usean laitoksensa välityksellä. Laitos kuuluu myös covid-19-taudin hoitoa etsivään kansainväliseen kliiniseen tutkimusverkostioon.
Aiheesta muualla

WHO COVID-19 Dashboard: Argentina (englanniksi) (who.int)
Valtiollisia tai maanosan kansanterveyslaitoksia
| --- | --- |
Eurooppa:    ECDC   RIVM   ISHP   Sciensano   UKHSA   PHE   PHS   PHW   NCPHA   ISCIII   HPSC   Embætti landlæknis   ISS   GÖG   EODY   HZJZ   SPKC   SMLPC   LIH   ANSP   FHI   IPH   INSA   NIZP-PZH   Santé Publique France   INSP   Folkhälsomyndigheten   RKI   IPHS   ÚVZ SR   NIJZ   THL   BAG   SIF   SZÚ   TsHZ   NNK   RRPCEM   Rospotrebnadzor   Terviseamet 
Aasia:    IEDCR   KCDA   NIHRD   NCDC   NIHR   IPI   ICDC   NIPH   IPC   NIPH   NTsOZ   China CDC   IPH   NCPH   NHL   BPKIHS   Pakistanin terveysvirasto   PNIPH   Saudi CDC   NCID   Taiwan CDC   Thai NIH   NIHE 
Afrikka:     Africa CDC   IPA   NICD   EPHI   NMIMR   CPC   KEMRI   INRB   NCDC   IPM   IPM   INS   NCDC   IPCI   ZNPHI   IPD   NIH Somalia   PHI   NIMR   INH   IPT   UVRI 
Amerikka:    ANLIS   IAL   ISP   INCIENSA   PHAC   INS   IPK   INSP   INS   CDC 
Muut alueet:   AIHW
Huomaa: Malline on keskeneräinen, eikä toistaiseksi sisällä läheskään kaikkia kansallisia tai ylikansallisia kansanterveyslaitoksia tai -virastoja.
Abraham Arvid Finckenberg

Abraham Arvid Finckenberg (2. marraskuuta 1769 Hangslax, Nauvo – 21. marraskuuta 1840 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri, todellinen valtioneuvos ja senaattori.
Finckenbergin vanhemmat olivat luutnantti Jakob Arvid Finckenberg (1707–1798) ja Margareta Magdalena Mjödh (1746–1833). Hän oli naimisissa 1812–1813 Agata Gustava Mjödhin (1783–1813) kanssa.
Finckenberg palveli vuodesta 1784 Ruotsin armeijan henkirakuunarykmentissä vänrikkinä. Hän osallistui saaristolaivastoon komennettuna Kustaa III:n sotaan 1788–1790. Sodan päätyttyä Finckenberg teki 1791–1792 trigonometrisia ja astronomisia mittauksia Suomenlahden saaristossa. Hän palvel sitten vuodesta 1794 Turun läänin rykmentin kevyessä jalkaväkipataljoonassa luutnanttina ja vuodesta 1802 kapteeniksi ylennettynä komppanianpäällikkönä. Finckenberg osallistui rykmentin mukana Suomen sotaan haavoittuen Virtain ja Siikajoen taisteluissa. Hänet ylennettiin 1809 majuriksi ja hän oli sitten 1809–1810 Ruotsin armeijan merenmittausjoukoissa Tukholmassa ja oli myös Ruotsin valtiopäivien jäsenenä. Finckenberg erosi vuonna 1810 Ruotsin armeijasta everstiluutnanttina ja muutti Suomeen.
Finckenberg oli senaatin talousosaston jäsenenä eli senaattorina 1821–1834 ja oli senaatin sotilastoimituskunnan päällikkönä. Hänestä tuli valtioneuvos 1832 ja erotessaan senaatista 1834 hän sai todellisen valtioneuvoksen arvon. Finckenberg toimi samalla Suomen luotsilaitoksen luotsitarkastajana 1823–1840 ja Suomen sotaväen ja luotsilaitoksen ylisotaoikeuden vt. puheenjohtajana 1836–1838. Hänet ylennettiin everstiksi 1829 sekä kenraalimajuriksi Venäjän perämieskuntaan kuuluvana 1835.