stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marko Varajärvi
Ura

Varajärvi valittiin Lapin liiton kehittämisjohtajan tehtävään joulukuussa 2009 ja hän aloitti helmikuussa 2010. Maaliskuussa 2013 Korkein hallinto-oikeus (KHO) totesi nimityksen tasa-arvolain vastaiseksi, sillä kaksi tehtävää hakenutta naista olivat KHO:n päätöksen mukaan Varajärveä pätevämpiä hoitamaan kehittämisjohtajan virkaa. Varajärvi ilmoitti KHO:n päätöksen jälkeen, ettei enää aio hakea kehittämisjohtajan virkaa vaikka oli saanut vetoomuksia hakea virkaa uudelleen. Hän irtisanoutui kehittämisjohtajan tehtävästä tultuaan valituksi Vasemmistoliiton puoluesihteeriksi Tampereella 8. kesäkuuta 2013.
Varajärven työ puoluesihteerinä päättyi puoluekokouksessa Oulussa 10.–12. kesäkuuta 2016. Puoluesihteerikauden jälkeen Varajärvi siirtyi syyskuussa 2016 Tornionlaakson Neuvosto -kuntayhtymän johtajaksi..  Kyseessä on 13 kunnan kuntayhtymä, johon kuuluvat Suomesta Tornio, Ylitornion, Pello, Kolari, Muonio ja Enontekiö. Ruotsin kunnista neuvostoon kuuluvat Haaparanta, Övertorneå, Pajala ja Kiiruna. Norjasta neuvostoon kuuluvat Storfjord, Kåfjord ja Nordreisa.
Aiemmin Varajärvi on työskennellyt Pohjois-Pohjanmaan Vasemmiston ja Kainuun Vasemmiston toiminnanjohtajana 2007–2010 sekä AKT:n keskustoimistossa toimitsijana ja palkkasihteerinä 2003–2007. Vuosina 2001–2003 hän oli Paavo Lipposen II hallituksen alue- ja kuntaministeri Martti Korhosen avustaja sekä vuosina 1999–2000 kansanedustaja Unto Valppaan eduskunta-avustaja.
Pohjolan Sanomien mukaan Marko Varajärvi siirtyi sosialidemokraattisen puolueen jäseneksi elokuussa 2016. Eronsa syistä Vasemmistoliitosta hän kirjoitti Uuden Suomen blogissaan Pitkät kirstunnaulat. Varajärvi oli SDP:n ehdokkaana Lapissa vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Varajärvi toimi partnerina Scandion Oy:ssä 09/2019 - 01/2022. Yritys keskittyi pohjoismaiseen ja kansainväliseen logistiikkaan. Työväen Sivistysliitto TSL ry:ssä koulutussuunnittelijana yhteiskunnallisen ja kansainvälisen koulutuksen yksikössä 1/2022 - 6/2023. Hänen päävastuullaan oli toteuttaa EU-koulutusohjelma.
Vehkalampi (Jyväskylä, Kortepohja)

| Vehkalampi |
| --- | --- |
 Vehkalampi kaakosta nähtynä.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°14′43″N, 25°42′54″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Tuomiojärven−Palokkajärven v−a (14.29)
Laskujoki:  Eerolanpuro Tuomiojärveen
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  97,4 m 
Pinta-ala:  0,5803 ha 
 fiVehkalampi 
Vehkalampi on lampi Jyväskylässä Kortepohjan ja Savelan välisellä alueella. Sen laskuoja Eerolanpuro laskee Tuomiojärven Eerolanlahteen. Oja kulkee osittain maan alta.
Maantietoa

Vehkalammen pinta-ala on 0,58 hehtaaria, rantaviivan pituus on 313 metriä.
Vehkalammen valuma-alueen pinta-ala on noin 1,16 neliökilometriä, josta 23,5 % on sulkeutunutta metsää ja 9,7 % harvempaa metsää. Vesistöjen osuus on 2,6 %. Valuma-alueella sijaitsee suurin osa Savelasta ja Rautpohjasta Vasikkalampi mukaan luettuna, sekä pienempi osa Kypärämäestä yhdystien 6015 (Vesangantien) molemmin puolin.
Vehkalampi sijaitsee Vehkalammenpuistoksi kutsutulla rakentamattomalla alueella. Puistoa käytettiin lammaslaitumena vuodesta 2018 vuoteen 2023 asti, jotta vieraslaji jättipalsami häviäisi alueelta lampaiden syödessä kasveja.
Vedenlaatu

Vuonna 2012 suoritettujen mittausten mukaan Vehkalammen laskuojan Eerolanpuron vesi on ollut muun muassa hyvin typpipitoista (touko-, heinä- ja syyskuun mittausten keskiarvo 916,66 μg/l). Vesistön kuormituksen vähentämiseksi ojan varrelle alettiin suunnitella kosteikon rakentamista. Eerolanpuron kosteikko valmistui elokuussa 2016.
Historiaa

Vehkalammen nimi on ollut käytössä jo ainakin 1700-luvulla; vuoden 1752 pitäjänkartalla se esiintyy muodossa Wehka Lambi. Tuolloin sille oli jo merkitty Tuomiojärveen laskeva oja sekä myös Vasikkalammesta alkava tulo-oja. Vasikkalammesta Vehkalampeen laskeva oja esiintyy vielä vuoden 1922 peruskartalla, mutta ei enää vuoden 1963 peruskartalla.
Vesistösuhteet

Vehkalampi sijaitsee Kymijoen vesistön (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Tuomiojärven-Palokkajärven alueeseen (14.291) se kuuluu. Sen laskuoja Eerolanpuro päättyy Tuomiojärveen. Lammen vedenpinnan korkeus on 97,42 metriä mpy., joten Eerolanpurolla on noin 3 metriä pudotusta.
Harmaakirjoheltta

| Harmaakirjoheltta |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Helttasienet Agaricales
Heimo::  Incertae sedis
Suku::  Kirjoheltat Panaeolus
Laji::  sphinctrinus
Kaksiosainen nimi
 Panaeolus sphinctrinus  (Fr.) Quél. 
Katso myös
   Harmaakirjoheltta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harmaakirjoheltta (Panaeolus sphinctrinus) on kirjohelttasieniin kuuluva harmaanruskea tai harmahtava sienilaji. Heltat ovat harmaat, vanhemmiten kokonaan mustat. Jalka on muuta sientä vaaleampi. Psykoaktiivinen, psilosybiiniä sisältävä reunuskirjoheltta on harmaakirjoheltan lähisukulainen. Sieni kasvaa lannalla yleisenä koko Suomessa.
Zimbabwen provinssit

Zimbabwe on jaettu kahdeksaan provinssiin ja kahteen kaupunkialueeseen (Harare ja Bulawayo), joilla on provinssin status. Provinssit jakautuvat pienempiin piireihin.
Zimbabwen provinssit numeroituna
Zimbabwen provinssit hallintokeskuksineen
Zimbabwen provinssit piireineen nimettyinä
| Maakunta | Numero  kartassa | Hallintokeskus | Pinta-ala  (km²) | Väkiluku  (8/2017) | Kaupunki- väestö (%) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Bulawayo | 1 | (kaupunki) | 479 | 738 600 | 100,0 |
| Harare | 2 | (kaupunki) | 872 | 1 973 906 | 95,4 |
| Manicaland | 3 | Mutare | 36 459 | 1 861 755 | 15,4 |
| Mashonaland Central | 4 | Bindura | 28 347 | 1 441 944 | 7,8 |
| Mashonaland East | 5 | Marondera | 32 230 | 1 366 522 | 11,2 |
| Mashonaland West | 6 | Chinhoyi | 57 441 | 1 567 449 | 21,0 |
| Masvingo | 7 | Masvingo | 56 566 | 1 553 145 | 9,4 |
| Matabeleland North | 8 | Lupane | 75 025 | 744 841 | 5,4 |
| Matabeleland South | 9 | Gwanda | 54 172 | 810 074 | 13,5 |
| Midlands | 10 | Gweru | 49 166 | 1 514 325 | 31,9 |
Victorianmaa

Victorianmaa Etelämantereen kartan eteläosassa Rossin jäähyllyn (Ross ice shelf) lähellä
Victorianmaa on alue Etelämantereella rajautuen idässä Rossinmereen ja lännessä Wilkesinmaahan. Sen löysi kapteeni James Clark Ross tammikuussa 1841 ja se nimettiin Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar Viktorian mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Victorianmaa Wikimedia Commonsissa
Obelixin kaleeri

| Obelixin kaleeri> La Galère d’Obélix |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Albert Uderzo
Julkaistu:  1996
Suomennos
Suomentaja:  Outi Walli
Kustantaja:  Helsinki Media
Julkaistu:  1996
ISBN:  951-320-142-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Obelixin kaleeri (ransk. La Galère d'Obélix) on 30. julkaistu Asterix seikkailee -albumi. Se julkaistiin vuonna 1996. Sekä piirrokset että tekstin on tehnyt Alberto Uderzo.
Siinä roomalaisilta karannut kaleeri piileskelee gallialaisten kylässä, Obelix nauttii yliannoksen taikajuomaa ja muuttuu ensin kivipatsaaksi ja sitten lapseksi. Karanneiden orjien johtohahmo Spartakis on piirretty näyttelijä Kirk Douglasin näköiseksi, ja viittaa hänen elokuvaansa Spartacus.
Tarina on ilmestynyt useilla kielillä, ja siitä on tehty myös käännös savon murteella nimeltä Opeliksin orjalaeva.
Aiheesta muualla

Suomessa julkaistut Asterixit
Uusi kronologia

Anatoli Fomenko ja Gleb Nosovski päättelevät kirjassaan "Царь славян" että Jeesuksen historiallinen prototyyppi oli Bysantin keisari Andronikos I Komnenos. "Uusi Kronologia"  katsoo, että Jeesus ristiinnaulittiin vuonna 1185 Yusa Türbesilla koska Evankelinen Jerusalem = Yoros Kalesi.
Uusi kronologia on uudelleen kirjoitettu ajanlasku, joka perustuu väitteeseen, jonka mukaan maailmanhistorian tavanomainen kronologia on perustavanlaatuisesti väärä. Uuden kronologian keskeiset ajatukset kumpuavat Nikolaj Morozovin ideoista, vaikka Jean Hardouinia voidaan pitää edeltäjänä. Kronologia yhdistetään yleisesti Anatoli Fomenkoon, vaikka se on Fomenkon ja useiden venäläisten matemaatikoiden, mukaan lukien Gleb Nosovskin, yhteistyö.
Uusi kronologia on merkittävästi lyhyempi kuin tavanomainen kronologia, sillä antiikin Kreikan, Rooman ja Egyptin historia on sulautettu keskiajalle. Uuden kronologian mukaan ihmiskunnan historia ulottuu ajassa taaksepäin ainoastaan vuoteen 800 jaa., eikä tapahtumista vuosien 800–1000 jaa. välillä ole juurikaan tietoa, ja useimmat tunnetut historialliset tapahtumat ajoittuvat vuosille 1000–1500.
Historiantutkijat teilaavat yleisesti uuden kronologian, ja se on ristiriidassa tiedeyhteisön yleisesti käyttämien absoluuttisten ja suhteellisten ajoitustekniikoiden kanssa.
Aiheesta muualla

Uuden kronologian verkkosivut (venäjäksi)
1973: Koko historia on väärennetty (suomeksi)
Tuhannen vuoden virhe eli FOMENKON aikateoria New Chronology (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Suosittuja salaliittoteorioita
| --- | --- |
Kuolemia:  John F. Kennedyn salamurhan teoriat  Salaliittoteoriat prinsessa Dianan kuolemasta  Salaliittoteoriat Dag Hammarskjöldin kuolemasta  Salaliittoteoriat Adolf Hitlerin kuolemasta  Salaliittoteoriat Elvis Presleyn kuolemasta  Salaliittoteoriat Johannes Paavali I:n kuolemasta  Salaliittoteoriat Osama bin Ladenin kuolemasta 
Onnettomuuksia:  Estonian uppoamisen salaliittoteoriat 
Terrori-iskuja:  Venäjän kerrostalopommeja koskevat salaliittoteoriat  Syyskuun 11. päivän terroritekojen salaliittoteoriat 
Avaruus ja maan ulkopuolinen elämä:  Apollo-ohjelmaa koskevat huijaussyytökset  Black Knight -satelliitti  Liskoihmiset  Mustapukuiset miehet  Natsiufot  Nibiru  Roswellin tapaus 
Muita:  Bilderberg-ryhmä  Die Glocke  Epäilyt Barack Obaman kansalaisuudesta  Eurabia/Väestönvaihto/Kalergi-salaliittoteoria  Great Reset  Grooming  HAARP  Holokaustin kiistäminen  Illuminati  Keksitty keskiaika  Kemikaalivanat  Koronaviruspandemiaan liittyvät salaliittoteoriat  Kulttuurimarxilaisuus  Kuollut internet -teoria  Lilla Saltsjöbadsavtalet  Mustat helikopterit  NESARA  Paul on kuollut  Philadelphia-koe  Pizzagate  QAnon  Selkäänpuukotusteoria  Siionin veljeskunta  Siionin viisaiden pöytäkirjat  Syvä valtio  Uusi kronologia  Uusi maailmanjärjestys  Valkoisten kansanmurha  Varsovan keskitysleirin puolalaisten murhaaminen  ZOG
Eurooppalainen rautatieliikenteen hallintajärjestelmä

Eurooppalainen rautatieliikenteen hallintajärjestelmä (usein pelkkä ERTMS, lyhenne sanoista European Rail Traffic Management System) on Euroopan unionin tukema hanke, jonka tarkoituksena on edistää rautatieliikenteen valtioiden rajat ylittävää liikennöintiä laatimalla yksi koko Euroopan kattava normi rautatieliikenteen ohjaukselle. Hanke aloitettiin vuosina 1998–1999.
Hankkeen osat ovat eurooppalainen junien kulunvalvontanormi (engl. European Train Control System), joka sisältää kulunvalvonta- ja muut junaturvallisuuteen liittyvät laitteet junissa ja radalla, ja GSM-R, joka on GSM-normin pohjalta rautatiekäyttöön laadittu normi langattomaan viestintään rautateillä.
Järjestelmien testaus on alkanut Isossa-Britanniassa.
Suomessa on käytössä junien kulunvalvontajärjestelmä (JKV). ERTMS-järjestelmä voisi olla käytössä Suomessa 2020-luvulla.
Jäkälänapalakit

| Jäkälänapalakit |
| --- | --- |
 Lichenomphalia umbellifera
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Hygrophoraceae
Suku::  Jäkälänapalakit Lichenomphalia  Redhead, Lutzoni, Moncalvo & Vilgalys
Katso myös
   Jäkälänapalakit Wikispeciesissä   Jäkälänapalakit Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jäkälänapalakit (Lichenomphalia) ovat jäkälien tapaan eliöitä, joissa on levä- ja sienikomponentti. Latinalisen jäkälännimen lichen jälkeen on lisätty napalakkisieniä kuvaava omphalina-johdos. Ryhmä on toisinaan luettu sieniin kuuluvaksi, toisinaan osittain leviin, jolloin heimon nimi on Lichenes imperfecti (ns. ”epätäydelliset levät”).
Jäkälänapalakit lienevät suhteellisen globaaleja.
Suomesta tunnetaan neljä lajia:
Keltanapalakki (Lichenomphalia alpina)
Jäkälänapalakki (Lichenomphalia hudsoniana)
Poimunapalakki (Lichenomphalia umbellifera)
Hentonapalakki (Lichenomphalia velutina)
Aiheesta muualla

Rainar Hakulinen: Jäkäläkasvio. WSOY 1963.
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2975764  Wikispecies: Lichenomphalia  APNI: 218134  AusFungi: 60015094  AusLichen: 30018266  CoL: 6393D  EoL: 22800  EPPO: 1LOMPG  FloraBase: 31279  GBIF: 3268941  iNaturalist: 118252  IndexFungorum: 28677  IRMNG: 1002719  MycoBank: 28677  NBN: NHMSYS0001488364  NCBI: 238085  NZOR: 6b44bbb4-473c-496d-949b-8b1643438dfe  Open Tree of Life: 559559  SpeciesFungorum: 28677
Svean hovioikeus

Svean hovioikeuden päätoimipaikka Wrangelin palatsi.
Svean hovioikeus (ruots. Svea hovrätt) on Ruotsin vanhin ja suurin hovioikeus. Sen perusti vuonna 1614 Ruotsin kuningas Kustaa II Adolf. Suomi kuului hovioikeuden tuomiopiiriin, kunnes Suomeen perustettiin oma hovioikeus, Turun hovioikeus, vuonna 1623.
Tuomioistuin on sijainnut vuodesta 1753 lähtien Tukholman Riddarholmenilla Wrangelin palatsissa. Sillä on toimitiloja myös läheisissä Hessensteinin ja Schering Rosenhanen palatseissa. Svean hovioikeuden tuomiopiiri kattaa Tukholman, Uppsalan, Södermanlandin, Gotlannin, Västmanlandin ja Taalainmaan läänit.
Hovioikeuden presidentti on ollut vuodesta 2008 Fredrik Wersäll. Vuosittain hovioikeuteen saapuu 10 000 juttua.
Presidentit

Svean hovioikeuden presidentit perustamisvuodesta 1614 lähtien:
1614–1633: Magnus Brahe
1633–1640: Gabriel Gustafsson Oxenstierna
1641–1661: Pietari Brahe
1661–1668: Seved Bosson Bååt
1668–1673: Johan Nilsson Gyllenstierna
1674–1677: Bengt Horn
1677–1680: Knut Kurck
1680–1682: Magnus Gabriel De la Gardie
1682–1695: Gustaf Adolph De la Gardie
1695–1703: Lars Wallenstedt
1703–1714: Gabriel Falkenberg
1715–1716: Reinhold Johan von Fersen
1718–1723: Carl Gyllenstierna
1723: Gabriel Stierncrona
1723–1731: Pehr Scheffer
1731–1736: Hans von Fersen
1736–1743: Otto Reinhold Strömfelt
1743–1750: Carl Frölich
1750–1751: Carl Gustaf Löwenhielm
1751–1753: Henric Hammarberg
1753–1768: Johan Gerdesköld
1768–1772: Adam Fredenstierna
1772–1787: Johan Rosir
1787–1810: Carl Axel Wachtmeister
1810–1826: Henning Adolph von Strokirch
1826–1833: Josua Sylvander
1833–1835: Jonas Evelius
1836–1845: Eric Gabriel von Rosén
1845–1856: Carl Eric Isberg
1856–1867: Gustaf Adolph Vive Sparre
1867–1870: Ludvig Theodor Almqvist
1870–1880: Louis De Geer
1880–1889: Karl Johan Berg
1889–1899: Nils Henrik Vult von Steyern
1899–1910: Erik Elliot
1910-1918: Ivar Afzelius
1918–1920: Hjalmar Westring
1920–1931: Erik Marks von Würtemberg
1931–1946: Birger Ekeberg
1946–1950: Arthur Lindhagen
1950–1957: Harry Guldberg
1957–1963: Herman Zetterberg
1963–1967: Sture Petrén
1967–1983: Sten Rudholm
1983–1995: Birgitta Blom
1996–2007: Johan Hirschfeldt
2008–: Fredrik Wersäll
Kirjallisuutta

Korpiola, Mia (toim.): The Svea Court of Appeal on the Early Modern Period: Historical Reinterpretations and New Perspectives.  (Rättshistoriska studier, 26)  Stockholm:  Institutet för Rättshistorisk Forskning, 2014.  ISSN 0534-2724  ISBN 978-91-86645-08-3
Aiheesta muualla

Svean hovioikeuden sivut (ruotsiksi)
Marsaxlokk FC

Marsaxlokk FC on jalkapalloseura Maltan Marsaxlokkista. Joukkue perustettiin vuonna 1949, ja se pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Maltan Valioliigassa. Se voitti ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan liigamestaruutensa kaudella 2006–2007.
Artašesiani

Artašesianit (georg. არტაშესიანი) eli Iberian artašidit olivat Iberiaa (muinaista Georgiaa) noin vuosina 90 eaa.–30 jaa. hallinnut samannimisen armenialaisen dynastian haara. Keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden mukaan he saivat Iberian kruunun sen jälkeen, kun iberialaiset aateliset olivat kapinoineet kuningastaan, Parnavaziani-dynastiaan kuulunutta Parnadžomia vastaan. He pyysivät Armenian kuningasta lähettämään uudeksi kuninkaakseen poikansa, joka oli naimisissa Parnavaziani-prinsessan kanssa. Sekä Armenian kuninkaaseen että hänen poikaansa viitataan kronikoissa nimellä "Aršak" – luultavasti heidät on sekoitettu nimeen Artašes, jota on nähtävästi käytetty yleisterminä Armenian artašidi-kuninkaista. Professori Cyril Toumanoffin mukaan kertomuksessa esiintyvä Armenian kuningas oli Artavazd I (hallitsi noin 161–123 eaa. ja myöhemmin) ja Iberian uusi kuningas, Aršak I (hallitsi 90–78 eaa.), oli hänen poikansa. Kronikka kertoo sen jälkeen suuresta taistelusta yhdistyneen iberialais-armenialaisen armeijan ja Parnadžomin sekä hänen seuraajiensa välillä. Lopussa Parnadžom voitetaan ja surmataan, minkä jälkeen armenialaisesta prinssistä tulee Iberian kuningas.
Iberian artašidihallinnon alkuvuosista ei juuri tiedetä. Dynastia vaikuttaa olleen armenialaisen haaransa vaikutuksen alla, ja Iberia luovuttikin Armenialle merkittävän osan alueestaan. Yhteys Armenian artašideihin, jotka elivät huippukauttaan Tigranes Suuren kaudella (hallitsi 95–55 eaa.), veti Iberian mukaan kolmanteen Mithridateen sotaan. Se käytiin Rooman ja Pontuksen sekä Armenian muodostaman liiton välillä. Plutarkhos ja Licinius Macer kertovat, että iberialaiset joukot olivat keskeisessä asemassa Tigranocertan (69 eaa.) ja Artaxatan (68 eaa.) taisteluissa. Senkin jälkeen kun Tigranes oli antautunut Pompeiukselle, Iberian artašidi-kuningas Artoces (hallitsi 78–63 eaa.) jatkoi itsepäistä taistelua hyökkääviä roomalaisia vastaan, mutta kärsi lopulta tappion ja joutui anomaan rauhaa. Artoces, jonka antiikin lähteet tuntevat hyvin, oli ilmeisesti georgialaisissa vuosikirjoissa esiintyvä Artag, Aršak-kuninkaan poika. Yllättäen vuosikirjoissa ei kerrota Rooman hyökkäyksestä vaan kuninkaan taistelusta "persialaisia" vastaan.
Rooman hegemonia Iberiassa jäi kuitenkin väliaikaiseksi. Vuonna 36 eaa. legaatti Publius Canidius Crassus joutui viemään armeijansa Iberiaan pakottaakseen sen kuninkaan Parnavaz II:n uuteen liittoon Rooman kanssa. Georgialaiset kronikat eivät kerro Parnavazista eivätkä hänen suhteistaan Roomaan, vaan kuningas Bartomista, Artagin pojasta, ja hänen kuolemastaan taistelussa maanpakoon ajettua prinssi Miriania vastaan. Mirian toi lopulta Parnavaziani-dynastian takaisin Iberian valtaistuimelle. Nykytutkijat liittävät Parnavazin yleensä Bartomiin ja pitävät häntä artašidi-dynastian viimeisenä hallitsijana.
Joensuun rannat

Tämä artikkeli käsittelee huomionarvoisia yleisessä virkistyskäytössä olevia rantoja Joensuun kantakaupungin alueella.
Pataluodon ranta
Hiekkarannat (uimarannat) > Linnunlahden uimaranta

Linnunlahden uimaranta sijaitsee Laulurinteen ja leirintäalueen lähistöllä Linnunlahdella, aivan ruutukaava-alueen kulmalla. Ranta on ollut alun perin ollut paljon suurempi, mutta sen päälle on rakennettu Laulurinne, ravirata ja pienvenesatama. Keskeisestä sijainnistaan johtuen Linnunlahden ranta on edelleen suosituin. Ranta on lahden pohjukassa, ja siellä vaihtuu vesi hitaasti. Tämän vuoksi vesi on lämpimämpää, mutta siinä on havaittu joinakin vuosina haitallisia bakteeripitoisuuksia. Rannalla on pukukopit ja käymälä sekä lentopalloverkot. Mataluudesta johtuen ranta sopii parhaiten pienten lasten uimapaikaksi. Laululavan paikalle kasattiin aiemmin jätemaata, joka peitettiin 1970 luvun alussa ja tämän päälle rakennettiin laululava.
Hiekkarannat (uimarannat) > Honkaniemen uimaranta

Linnunlahden kaupunginosassa on toinenkin uimaranta, Honkaniemessä. Rannalle pääsee autolla Vainoniemen huvilalle vievää Vainoniementietä pitkin. Ranta koostuu useasta hietikosta, joita erottavat suurista luonnonkivistä kootut aallonmurtajat. Hietikoiden lisäksi aallonmurtajatkin soveltuvat auringonottoon. Hyvällä säällä keskimmäisellä rantakaistaleella on eniten väkeä, kun reunimmaisilla on rauhallisempaa. Rannalla on pukukopit ja käymälä. Ranta on vasten järvenselkää, joten vesi on puhdasta. Pienempi rantakaistale on pienen lahden reunalla, ja siellä vesi on lämpimämpää. Rannan ympärillä on luonnontilaista rantaa, ja metsiä, joihin on istutettu eksoottisia puu- ja muita kasvilajeja. Metsien läpi kulkee polkuja ja pyörätie.
http://maps.google.com/maps?f=q&source=s_q&hl=fi&geocode=&q=62.606599,+29.715920
Hiekkarannat (uimarannat) > Aavaranta

Noljakassa on Aavarannan uimaranta. Hiekkarantaa on vähän, mutta nurmikkoalue on laaja. Koska vesi syvenee hitaasti, ranta on erityisesti lapsiperheiden suosiossa. Rannalla on pukukopit ja käymälä.
Hiekkarannat (uimarannat) > Pataluodon ranta

Rantakylässä on Pielisjoen rannalla, Pataluoto-nimisen pikkusaaren kohdalla, entinen uimaranta. Sinne pääsee Ranta-Mutalantieltä. Rannalla ei ole pukukoppeja. Rannan lähellä, missä ovat mäntyjen juurakot näkyvillä, on kivikautinen asuinpaikka, joka on lailla rauhoitettu. Uimaranta ei ole enää yleinen uimaranta; se on suljettu Pielisjoen vaarallisten virtausten takia. Aikuinen mies on hukkunut täällä jäätyään virran viemäksi.
Hiekkarannat (uimarannat) > Karsikon uimaranta

Karsikossa on pienvenerannan vieressä uimaranta Pielisjoella. Rannalle pääsee Pohjolankadulta. Rannalla on pukukopit. Joen virtaus on vaarallinen myös uimarannan kohdalla.
Hiekkarannat (uimarannat) > Ilosaaren uimaranta

Ilosaaressa, jonne pääsee Itäsillalta, on laguuni, jossa on hiekkaranta. Rannalla on pukukopit. Uimarantaa on paranneltu 2000-luvulla. 1900-luvulla saaressa oli oikea uimala paviljonkeineen. Puiset hyppytorni ja 25 metrin "rata" lähtökorokkeineen purettiin 1970-luvulla.
Hiekkarannat (uimarannat) > Utran uimaranta

Utran uimaranta on rakennettu korvaamaan Pataluodon uimaranta. Ranta sijaitsee joen rannassa kirkon lähellä. Lähettyvillä on myös vanha suosittu uimapaikka, mattolaituri.
Hiekkarannat (uimarannat) > Koivuniemen uimaranta

Koivuniemen uimaranta sijaitsee Hukanhaudan ja Vehkalahden lähellä Pyhäselän rannassa. Se palvelee myös Niinivaaran, ja Penttilän asukkaita. Rannalla on myös alueen asukkaiden asukastalo ja siellä järjestetään asukasiltoja.
Hiekkarannat (uimarannat) > Vehkalahden uimaranta

Vehkalahden ranta on Vehkalahdessa, lähellä ravintola Rantsia ja avantouintiseura Jääkarhujen avantouimapaikkaa. Rannalla on lentopalloverkko, ja kesällä myös suppilautavuokraamo. Nurmikkoalueella rannan takana on penkkejä ja pöytiä eväshetkiä varten, ja rannalla on myös 2 autoparkkipaikkaa, vessat, pukukopit, ja veden lämpömittari (Jääkarhujen puolella).
Hiekkarannat (uimarannat) > Marjalan ranta

Uudelle asuinalueelle Marjalaan rakennettiin uimaranta vuonna 1995. Se sijaitsee alueen elämänsuoneksi rakennetussa kanavassa, Kuunvirrassa.
Muut rannat > Kalmanniemi eli Kalmoniemi

Penttilässä Kuhasalon niemen päässä, on Kalmanniemi eli Kalmoniemi -niminen erikoinen kallioranta. Paikan nimi vaihtelee jonkin verran eri lähteissä. Paikka soveltuu retkeilyyn, auringon ottoon ja luonnon ihasteluun, varsinkin lasten tutkittavaksi ja ihmeteltäväksi. Suurin osa rantaa on kalliota tai moreenia. Siksi veteen kannattaa mennä vain uimataitoisten. Uida voikin sitten vaikka läheiseen pikkusaareen. Niemen päässä on luvallinen nuotiopaikka. Ympäröivä Kuhasalo on viihtyisä ulkoilualue, jonka luonto on poikkeuksellisen monimuotoinen alueen kokoon nähden. [vanhentunut linkki]
Rannassa on massiivisista kivistä ja tukeista tehty kymmenien metrien pituinen laituri tai aallonmurtaja, joka tekosaarten rivistön ohella suojaa takanaan olevaa Pielisjoen suuta, laivareittiä, ja Joensuun venerantoja ja satamia pyhäselän ulapan myrskyiltä.
Kalliossa on ilmeisesti keskiaikaiseen erämaaluostariin liittyvä kalliokaiverrus, jonka merkitystä tai symboliikkaa ei kuitenkaan tiedetä. Kalmanniemi, joka tunnetaan myös Kalmoniemenä, on saanut nimensä viimeistään erämaaluostarin aikoihin Kuhasalossa sijainneesta kalmistosta, ortodoksisesta hautausmaasta.