stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ally Walker
Ura

Walker opiskeli biokemistiksi Kalifornian yliopistossa ja työskenteli sittemmin tutkijana geenitekniikan parissa valmistautuessaan UCLA lääkintäkouluun. Walker kuitenkin kiinnostui näyttelemisesti vietettyään yhden lukukauden Lontoossa Richmond College of Artsissa.
Sittemmin Walker päätyi televisioon vuonna 1988 saatuaan ensimmäisen roolin televisiosarjasta Santa Barbara. Vierailun jälkeen Walker on esiintynyt pääosin draama-, komedia-, ja rikossarjoissa ja muutamissa elokuvissa. Hän esiintyi 1990-luvulla muun muassa televisiosarjoissa Matlock, Koira haudattuna, Kauhua kryptasta, Moon Over Miami ja Kameleontti.  Lisäksi Walker esiintyi elokuvissa Viimeinen majapaikka, Täydellinen sotilas ja Unta vai rakkautta.
Myös 2000-luvulla Walker esiintyi pääosin televisiosarjoissa, kuten Sleeper Cell, Teho-osasto, Shield – lain varjolla, Sano että rakastat, Kova laki, Boston Legal, CSI ja Kova laki: Erikoisyksikkö.
Anders Johan Ramsay

Anders Johan Ramsay (24. marraskuuta 1744 Sahalahti – 11. elokuuta 1811 Elimäki) oli suomalainen everstiluutnantti ja Savon ja Karjalan läänin maaherra vuosina 1791–1803. Hän syntyi luutnantti Gustaf Wilhelm Ramsayn ja hänen puolisonsa Anna Juliana Tauben perheeseen. Anders Johan Ramsayn lapsia ovat Gustaf Adolf Ramsay s. 23. maaliskuuta 1794, Karl August Ramsay s. 10. marraskuuta 1791 ja Anders Edvard Ramsay s. 23. maaliskuuta 1799.
Elämänvaiheita

Ramsay aloitti 14-vuotiaana sotilasuransa Uudenmaan prikaatissa, ja osallistui 17-vuotiaana Pommerin sotaan. Sodan jälkeen 1762 hänestä tuli Tukholman tykistön adjutantti. Ramsay palasi Savon prikaatiin 1770, jossa hänet ylennettiin 1779 majuriksi. Ramsay halunut mukaan "anjalakapinaan". Hän naimisiin 42-vuotiaana vuonna 1786 Barbara Petersenin kanssa. Vuonna 1789 kuningas Kustaa III ylensi Ramsayn everstiluutnantiksi. Hän siirtyi 1791 Savon ja Karjalan maaherraksi. Ramsay osti 1797 Tavastilan tilan Elimäeltä. Vuonna 1803 hän erosi maaherran tehtävästä. Ramsay kuoli vuonna 1811. Hänet haudattiin Elimäen hautausmaalle.
Aiheesta muualla

Anders Ramsay: "Muistoja lapsen ja hopeahapsen kuvauksia", WSOY 1908 (Project Gutenberg)
Kotivuori, Yrjö: Gustaf Adolf Ramsay. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
Kotivuori, Yrjö: Karl August Ramsay. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
Andorran vaakuna

Andorran vaakuna
Andorran vaakuna on Andorran tunnus lipun ja hymnin ohella. Vaakunan nykyinen muoto on vuodelta 1969 vaikkakin sillä on vuosisataiset juuret.
Vaakunan kilpi on jaettu neljään kenttään. Vasempaan ylälaitaan on kuvattu punaisella pohjalla hopeareunainen kultainen piispanhiippa ja kultainen piispansauva, joka symboloi Urgellin piispaa. Oikeassa ylälaidassa on Foix'n kreivikunnan vaakuna (kolme punaista pystysuoraa viivaa kultaisella pohjalla), vasemmassa alalaidassa on Katalonian vaakuna (neljä punaista pystysuoraa viivaa kultaisella pohjalla), oikeassa alalaidassa on Béarnin vaakuna (kaksi punaista lehmää kultaisella pohjalla). Vaakunan alalaidassa lukee maan latinankielinen motto Virtus Unita Fortior, (Yhdistynyt voima on vahvempi).
Vaakunaa käytetään myös Andorran lipussa.
Aiemmat vaakunat

Vaakuna 1200-1500-luvulle
Vaakuna 1580-luvulta
Vaakuna noin 1800-1959
Vaakuna noin 1870-1959
Vaakuna noin 1800-1959
Vaakuna 1931-1949
Vaakuna 1949-1959
Nykyinen vaakuna vuodesta 1969
Aliso Canyonin kaasuvuoto

| Aliso Canyonin kaasuvuoto |
| --- | --- |
 Pumppauslaitteita Aliso Canyonin vuotoalueella
Päivämäärä:  23. lokakuuta 2015 –
Tapahtumapaikka:  Porter Ranch, Los Angelesin piirikunta, Kalifornia
Koordinaatit:  34°18′54″N, 118°33′51″W
Syy:  kaasuvuoto
Aliso Canyonin kaasuvuoto oli lokakuusta 2015 helmikuuhun 2016 kestänyt metaanivuoto Kaliforniassa. Vuoto sattui Southern California Gas -yhtiön eli SoCalGasin omistamalla Aliso Canyonin varastointialueella San Fernando Valleyn alueella Los Angelesin piirikunnassa. Vuoto havaittiin 23. lokakuuta vuonna 2015, ja SoCalGas ilmoitti sen olevan korjattu 11. helmikuuta 2016. Kaikkiaan ilmaan pääsi 142 miljoonaa kuutiometriä kaasua, ennen kuin vuoto saatiin tukittua.
Vuodon takia läheiseltä Porter Ranchin alueelta jouduttiin evakuoimaan noin 6 000 perhettä kodeistaan. Vuodon määräksi arvioitiin yli 1 200 tonnia päivässä. Kuvernööri Jerry Brown julisti hätätilan, ja kaksi koulua jouduttiin sulkemaan.
Maakaasua on varastoitu vanhalle öljynporausalueelle noin 2,5 kilometrin syvyyteen maakerrostumiin odottamaan asiakkaille jakelua. Vuodon tarkka sijainti ei ole tiedossa. Porausputkien korkea ikä ja huono kunto lienevät vuodon tärkeimmät syyt.
Kaasun määrän on laskettu vastaavan 1,77 miljoonan lehmän vuodessa tuottamaa metaania tai 1,4 miljoonan auton keskivertopäästöjä.
Ale Porkka

Aleksanteri ”Ale” Porkka (15. heinäkuuta 1892 Viipuri – 29. syyskuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli erityisesti lupsakoiden kansanmiesten rooleja.
Porkka näytteli useissa teattereissa, mutta hänen lyhyt elokuvauransa on kuitenkin tunnetumpi[lähde? ]. Porkka näytteli kaikkiaan noin 15 elokuvassa vuosina 1945–1968.
Filmografia

Kolmastoista koputus (1945)
”Minä elän” (1946)
Pimeänpirtin hävitys (1947)
Maaret – tunturien tyttö (1947)
Ihmiset suviyössä (1948)
Rosvo-Roope (1949)
Jossain on railo (1949)
Orpopojan valssi (1950)
Aila – Pohjolan tytär (1951)
Alaston malli karkuteillä (1953)
Saariston tyttö (1953)
Lähellä syntiä (1955)
Niskavuoren naiset (1958)
Nuori mylläri (1958)
Täällä Pohjantähden alla (1968)
Anders Johan Malmgren

Anders Johan Malmgren
Anders Johan Malmgren (21. marraskuuta 1834 Kajaani – 12. huhtikuuta 1897 Helsinki) oli suomalainen eläintieteilijä ja valtiopäivämies, josta tuli Oulun läänin maaherra eli kuvernööri.
Malmgrenin vanhemmat olivat apteekkari Anders Jakob Malmgren ja Alvina Maria Elisabet Westerlund. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1860 ja lisensiaatiksi 1863. Malmgren teki vuodesta 1856 alkaen eläintieteellisiä tutkimusmatkoja Vienanmerelle ja eri puolille Suomea sekä oli mukana 1861, 1864 ja 1868 Huippuvuorten ja Ruijan retkikunnissa. 1860-luvulla hän julkaisi väitöskirjansa Kritisk öfversikt af Finlands fiskar (1863, käännettiin myös saksaksi) sekä joukon tutkimuksia Huippuvuorten kasvistosta ja eläimistä, kuten myös tärkeinä pidetyt tutkimukset Nordiska hafs-annulater (1865, käännettiin myös saksaksi) sekä Spetsbergens, Grönlands, Islands och den Skandinaviska halföns hittils kända Annulata polychaeta (1867, käännettiin myös saksaksi).
Malmgren toimi eläintieteen ylimääräisenä professorina Helsingin yliopistossa 1869-1874. Erottuaan professuurista hän hoiti vakinaisesti kalastustentarkastajan virkaa, jota oli hoitanut sivutoimisesti jo vuodesta 1865. Malmgren työskenteli muun muassa Pohjois-Pohjanmaan lohenkalastuksen hyväksi, kalatalouslainsäädännön kehittämiseksi ja kalastusyhdistysten perustamiseksi. Hänen kalanviljelyyn kielteisesti suhtautuva usealla kielellä julkaistu teoksensa Lausunto keinotekoisen kalankasvatuksen Suomeen perustamisen soveliaisuudesta (1883) herätti runsaasti keskustelua. Malmgren kirjoitti teoksen vierailtuaan Nikolskin kalanviljelylaitoksella Venäjällä Novgorodin läänissä. Malmgrenin kalanviljelyyn kohdistama kritiikki johti siihen että häntä ennen kalastuksentarkastajana toimineen Henrik Johan Holmbergin perustamat kalanviljelylaitokset alkoivat rappeutua ja lopulta ne lakkautettiin. Malmgren perusti vuonna 1869 Suomen ensimmäisen kalataloudellisen aikakauskirjan Tidskrift för Fiskenäring och Aquikultur; tätä aikakauskirjaa ilmestyi kuitenkin vain yksi numero.
Malmgren osallistui porvarissäädyssä Kristiinankaupungin  edustajana valtiopäiville 1882 ja Helsingin edustajana 1885, ollen molemmilla kerroilla useiden eri valiokuntien jäsen tai varajäsen. Oulun läänin kuvernöörinä hän toimi vuodesta 1889, määräten muun muassa suomen lääninsä virkakieleksi.
Malmgrenin puoliso vuodesta 1864 oli Augusta Lundberg (1839–1917), metsänhoitaja Karl Johan Hjalmar Malmgren (s. 1867) oli heidän poikansa.
Julkaisuja

Kritisk öfversigt af Finlands fisk-fauna. Helsingfors 1863
Spetsbergens, Grönlands, Islands och den Skandinaviska halföns hittils kända Annulata polychaeta; Helsingin yliopiston väitöskirja. Helsingfors 1867
Suomen koulukysymystä koskevat asiakirjat. Edlund, Hämeenlinna 1882
Lausunto keinotekoisen kalankasvatuksen soveliaisuudesta Suomeen. Hämeenlinna 1883
Aktstycken till upplysning af de allmänna rättsförhållanden, som ega rum beträffande Kemi och Ijo kronofisken. Helsingfors 1888, suomeksi nimellä Asiakirjoja, jotka valaisevat Kemin ja Iin kruunun-kalastusten yleisiä oikeuden-suhteita; koonnut Anders Johan Malmgren ; suom. J. W. Ruuth. Helsinki 1888
Aiheesta muualla

Malmgrenin Annulata polychaeta -teos (Viitattu 21.4.2014)
Malmgrenin Nordiska hafs-annulater -teos (Viitattu 21.4.2014)
Svenska expeditioner till Spetsbergen och Jan Mayen, utförda under åren 1863 (Viitattu 21.4.2013)
Anckarström

Anckarström on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 897. Suvun perustaja Claes Depken oli vuorikollegion asessori ja hänet aateloitiin nimellä Anckarströn vuonna 1676.  
 Hänen poikapuolensa David Futtje aateloitiin samalla nimellä vuonna 1683. Tämän jälkeläisistä Jacob Johan vanhempi palveli ranskalaisissa joukoissa 1745 ja vuodesta 1750 Uudenmaan rykmentissä. Hänen poikansa Jacob Johan Anckarström murhasi kuningas Kustaa III:n. Hänen poikansa muutti sukunimeksi Löwenström.
Alma Kartano

Alma Maria Kartano (5. elokuuta 1885 Huittinen – 28. joulukuuta 1953 Sippola) oli suomalainen lahkojohtaja. Hänen yhdessä Tilda Maria Reunasen kanssa johtamansa kartanolaisuus-liike sai kannattajia 1920–1950-luvuilla erityisesti Satakunnassa.
Alma Kartanon syntymäkoti, Takakartanon torppa Huittisissa.
Piikana palvellut Kartano koki 20. ikävuotensa jälkeen uskonnollisen herätyksen, jonka jälkeen hänestä tuli pyhäkoulun opettaja ja kiertävä puhuja. Hän sai vaikutteita Voldemar Kurki -nimiseltä saarnaajalta ja liikkui tämän mukana mm. Inkerinmaalla. Näillä matkoilla hän sai vaikutteita uskonnollisilta ääriliikkeiltä, kuten skoptseilta eli kuohilailta ja hlysteiltä eli piiskaajilta. Näissä liikkeissä ja myöhemmin kartanolaisuudessa korostui kielteinen asenne seksuaalisuuteen aviollinen sukupuolielämä mukaan lukien.
Kartano suoritti diakonissan opintoja Sortavalan diakonissalaitoksessa ja kiertokoulun opettajan opintoja Suistamon seminaarissa, vaikka hänen pohjakoulutuksensa oli vaatimaton, luku- ja kirjoitustaito mahdollisesti itse opittuja. Hänet valittiin kiertokoulun opettajaksi vuonna 1915. Vuosina 1923–1925 hän toimi alakoulun opettajana.
Suomen sisällissodan aikana Alma Kartanon veli, joka oli toiminut punakaartissa plutoonan (joukkueen) päällikkönä, kaatui Parkanon Lamminkoskella. On myös arveltu Alma Kartanon olleen vangittuna ja teloitettavien joukossa, mutta pelastuneen ulkopuolisen väliintulon ansiosta.
Aiheesta muualla

Kansallisbiografia: Kartano, Alma (1885 - 1953) kansallisbiografia.fi.
Anckar

Anckar on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Carsten Anckar (s. 1969), politiikantutkija
Dag Anckar (s. 1940), valtiotieteilijä
Olle Anckar (s. 1941), taloustieteilijä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Ancona

Ancona voi viitata seuraaviin:
Ancona, kaupunki Keski-Italiassa
Ankon (lat. Ancona), antiikin aikainen kaupunki Picenumissa Italiassa
Anconan maakunta, maakunta Keski-Italiassa
RN Ancona, Italian kuninkaallisen laivaston alus.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ancona”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Antti Lahti

Antti Lahti (s. 1979) on suomalainen tanssija-koreografi. Turun konservatoriosta vuonna 1999 tanssijaksi valmistumisensa jälkeen hän on esiintynyt useiden koreografien (muun muassa Virpi Pahkinen, Sasha Pepeljajev, Ari Numminen) ja ohjaajien (muun muassa Mikko Roiha, Leea Klemola, Maarit Ruikka) teoksissa, työskennellyt koreografina itsenäisissä tanssiproduktioissa, näytelmissä ja musikaaleissa, opettanut ammattilaisia ja harrastajia, sekä toiminut tanssin hallinnollisissa ja tuotannollissa tehtävissä.
Lahti on työskennellyt pitkään kahdessa ensemblessä, ensin turkulaisessa Aurinkobaletissa vuosina 1999–2003 ja kuopiolaisessa Tanssiteatteri Minimissä 2003 eteenpäin, jota hän myös johti vuodesta 2006 vastaten ryhmän taiteellisesta suunnittelusta ja vuodesta 2009 myös taloudesta. Vuodet 2016–2020 hän toimi Jyväskylässä järjestettävän Tanssin Aika -festivaalin taiteellisena johtajana. Lokakuussa 2020 Lahti aloitti Helsingin Kaupunginteatterin Tanssiryhmän, Helsinki Dance Companyn johtajana.
Kiinnostus tanssiin, liikkeeseen ja fyysisen ilmaisun mahdollisuuksiin syttyi hip hop -kulttuurin ja katutanssin kautta. Lahti oli yksi 1990-luvun lopulla vaikuttaneen MidPoint Rockers -breikkiryhmän perustajajäseniä.
Amago Haruhisa

Amago Haruhisa.
Amago Haruhisa (jap. 尼子 晴久, 8. maaliskuuta 1514 – 9. tammikuuta 1562) oli merkittävä daimio Chūgokun alueella Japanissa.
Kun hänen isänsä Amago Masahisa, menehtyi varhain taistelussa, Haruhisasta tuli Amago-klaanin johtaja vuonna 1537. Hän aloitti sarjan valloituksia laajentaakseen valtapiiriään ja eteni Harimaan asti. Vuonna 1540 hän piiritti Mōri Motonarin hallussa ollutta Koriyaman linnan, mutta koki karvaan tappion. Seuraavana vuonna hänen isoisänsä Amago Tsunehisa menehtyi ja Ōuchi Yoshitaka aloitti hyökkäykset tuhotakseen Amago-klaanin lopullisesti. Haruhisa onnistui kuitenkin torjumaan hyökkäykset kerättyään lisää joukkoja. Tämän seurauksena Haruhisa hylkäsi suunnitelmansa laajentumisesta, ja aikoi varmistaa otteensa alueistaan. Kuitenkin vuonna 1552 Ōuchi Yoshitaka menehtyi Sue Harukatan kapinassa, ja Ashikaga-shōgunaatti tarjosi Haruhisalle kahdeksan alueen omistusta, joista neljää hän jo valmiiksi hallitsi.
Myöhempinä vuosinaan Haruhisa päätti murhata enonsa Amago Kunihisan sekä Shingūn kaupungista kotoisin olleet palvelijat, minkä myötä hän menetti monta merkittävää johtajaa. Vaikka useat fiktiokirjailijat ovatkin esittäneet nämä murhat Mōri Motonarin työnä, nykyään uskotaan niiden olleen Haruhisan tapa saada Amago-klaani yksinomaan hänen haltuunsa.
Kun Sue Harutaka menehtyi Motonaria vastaan Itsukushiman taistelussa, Haruhisa näki tämän mahdollisuutena vallata Iwami, ja liittoutua Ogasawara-klaanin kanssa. Hän hyökkäsi Ōmorin hopeakaivoksille, mutta kohtasikin taistelussa Motonarin. Kaksikko kävi useita taisteluita, kunnes Harahusa menehtyi Motonarin hyökkäyksessä Gassantodan linnaan vuonna 1560.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Amago Haruhisa
Andover (Hampshire)

| Andover |
| --- | --- |
 Andover Guildhall (1825).
 fiAndover 
 51°13′01″N, 1°28′01″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Alue:  Kaakkois-Englanti
Kreivikunta:  Hampshire
Kaupunkipiiri:  Test Valley
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  12 km²
Väestö
Väkiluku (2021):  48 000
Väestötiheys:  3 907 as./km²
 andover-tc.gov.uk 
Andover on 48 000 asukkaan kaupunki ja 51 000 asukkaan kunta (civil parish) Hampshiren muodollisessa kreivikunnassa Etelä-Englannissa. Kaupunki sijaitsee Antonjoen varrella noin 22 kilometriä Winchesteristä luoteeseen ja 27 kilometriä Salisburystä koilliseen. Se on Test Valleyn kaupunkipiirin hallinnollinen keskus ja suurin kaupunki.
Andoverin ympärillä on laajalti maaseutua. Alueella on viljelty 1800-luvun alusta saakka vesikrassia salaatiksi. Britannian asevoimat on ollut läsnä kaupungissa ensimmäisestä maailmansodasta lähtien. Kuninkaalliset ilmavoimat omisti  vuoteen 1976 saakka kaupungin länsipuolella lentokentän, jonka tilalle rakennettiin vuonna 2010 toimitilat Britannian armeijan yleisesikunnalle ja sen yli 2 000 työntekijälle.
Historia

Kaupungin ympäristössä on runsaasti esihistoriallisia maarakennelmia ja hautakumpuja. Anglosaksien aikana Andoverin maat kuuluivat Englannin kuninkaalle. Kuningas Edredillä (n. 923–955) oli paikkakunnalla metsästysmaja, ja hänen poikansa Edgar kutsui sinne koolle witenagemotin (tarkkaa kokoontumispaikkaa ei tunneta). Vuonna 994 Winchesterin piispa konfirmoi Norjan kuninkaan Olav Tryggvasonin Andoverin kirkossa Englannin kuninkaan Ethelredin toimiessa hänen kumminaan. Toimituksella sinetöitiin kuninkaiden tekemä sopimus, jonka myötä norjalaiset sitoutuivat lopettamaan hyökkäyksensä Englantiin.
Vuonna 1175 Andoverille myönnettiin ensimmäinen kuninkaallinen vapauskirja. Keskiajalla kaupunki sai vaurautensa villakankaiden tuotannosta ja kaupasta, joiden harjoittamista kauppiaiden kilta valvoi tarkasti. Englantiin saapui 1500-luvulla hollantilaisia ja vallonialaisia kutojia, jotka pakenivat Alban herttuan uskonnollisia vainoja. Heidän opastuksellaan maan tekstiiliteollisuus koki mullistuksen, ja myös Andoverissa alettiin valmistaa hienoa sarssikangasta. Höyrykoneen keksimisen jälkeen Englannin villateollisuus keskittyi West Yorkshireen ja hävisi Andoverista 1800-luvun alkuun mennessä.
1830-luvulla ympäri Britanniaa, Andover mukaan lukien, perustettiin köyhäintaloja, joiden asukkaat velvoitettiin tekemään työtä avustustensa eteen. Niissä esiintyi räikeitä ongelmia, jotka tulivat yleiseen tietoisuuteen The Times -sanomalehden julkaistua asiaa käsittelevän jutun vuonna 1845. Siinä paljastettiin, kuinka Andoverin köyhäintalon asukkaat kalusivat henkensä pitimiksi teurasluita, joita heidät oli määrätty jauhamaan lannoitteeksi. Skandaalin seurauksena järjestettiin julkinen kuuleminen ja Britannian köyhäinhoitolakia uudistettiin perusteellisesti.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Andoverin pohjoispuolelle rakennettiin sotainvalideja varten kokonainen kylä. Kuninkaalliset ilmavoimat oli perustanut jo sodan loppuvaiheessa vuonna 1917 kaupungin länsilaidalle lentokentän, jossa koulutettiin pommituslaivueita. Vuonna 1922 kentän yhteyteen avattiin ilmasotakoulu. Toisen maailmansodan alussa saksalaiset pommittivat kenttää tappaen ihmisiä ja vaurioittaen lentokoneita ja halleja. Sodan aikana kenttää käyttivät Kuninkaallisten ilmavoimien lisäksi laivaston ilmavoimat ja Yhdysvaltain armeijan ilmavoimat. Ilmasotakoulu muutti muualle vuonna 1969 ja kenttä suljettiin 1976, minkä jälkeen armeijan logistiikkayksikkö otti sen käyttöönsä. Syyskuussa 2010 alueen hallinta siirtyi armeijan yleisesikunnalle, jota varten sinne rakennettiin modernit toimitilat.
Andoverin köyhäintalo (1836).
Alison Balsom

Alison Balsom
Alison Louise Balsom OBE (s. 7. lokakuuta 1978 Hertfordshire) on brittiläinen trumpetisti.
Balsom varttui Roystonissa, jossa aloitti trumpetinsoiton varhain lapsuudessaan. Hän pääsi 13-vuotiaana Guildhall School of Music and Draman nuoriso-osastolle ja opiskeli aikuispuolella vuosina 1997–2001. Siellä hänen opettajiensa joukossa olivat Stephen Keavy ja Paul Beniston. Balsom täydensi opintojaan Pariisin konservatoriossa sekä Skotlannin kuninkaallisessa musiikki- ja teatteriakatemiassa ja sai lisäksi yksityisopetusta Håkan Hardenbergeriltä vuosina 2001–2004.
Balsom soitti 15–18-vuotiaana Ison-Britannian kansallisessa nuoriso-orkesterissa. Hän julkaisi ensilevytyksensä vuonna 2002 (Music for Trumpet and Organ) ja sai ensimmäisen suuren palkintonsa vuonna 2006, kun Classical BRIT Awards -tuomarit nimesivät hänet parhaaksi nuoreksi brittiläiseksi klassiseksi esiintyjäksi. Balsomin ohjelmistoon on kuulunut alkuperäisiä ja sovitettuja teoksia muiden muassa Johann Sebastian Bachilta, Henry Purcellilta, Joseph Haydnilta, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Hummelilta, Claude Debussylta, Sergei Rahmaninovilta, Manuel de Fallalta ja Olivier Messiaenilta. Hän on myös tilannut uusia teoksia, joihin on kuulunut James MacMillanin Seraph (2011).
Balsom on esiintynyt usein Promsissa, jossa hän esimerkiksi kantaesitti Qigang Chenin trumpetille ja orkesterille säveltämän Joie éternelle -teoksen vuonna 2014. Lukuisiin hänen saamiinsa palkintoihin ja tunnustuksiin kuuluu Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvo (2016). Vuonna 2013 hänelle myönnettiin vuoden artistin Gramophone-palkinto. Balsom on levyttänyt Hyperionille ja EMI:lle. Hän on naimisissa ohjaaja Sam Mendesin kanssa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Amagertorv

| Amagertorv |
| --- | --- |
 Amagertorv.
Sijainti:  Strøget, Kööpenhamina
Kaupunginosa:  Indre By
Pinnoite:  graniitti
Infobox OKNimi-testi OK: 
Amagertorv on Kööpenhaminan keskustassa sijaitseva aukio, jota pidetään yleisesti kaupungin keskipisteenä. Aukio on osa kävelykatu Strøgetia ja yksi Kööpenhaminan vanhimmista läpikulkuväylistä. Tanskalaisfilosofi Søren Kierkegaard on kutsunut aukiota maailman navaksi. Torilla sijaitsee vuonna 1894 paljastettu Edvard Pedersenin suunnittelema Haikarasuihkulähde. Amagertorv oli keskiajalla kala- ja vihanneskaupan keskus. Keskiajalla aukio yhdisti Gammeltorvin ympärillä sijaitsevan kylän Nikolaj Pladsin varrella sijaitsevaan Strandenin kauppatoriin. 1500- ja 1600-luvuilla aukiolla järjestettiin myös ritarikilpailuja. Maanviljelijöiden torikauppa loppui aukiolla 1860-luvulla, jonka jälkeen markkinakauppa siírtyi Christianshavns Torville. Tämän jälkeen aukio on ollut esiintyvien katutaiteilijoiden ja kahviloiden alue. Aukio kunnostettiin vuonna 1993, jolloin se päällystettiin Bjørn Nørgaardin suunnitelman mukaisesti viisivärisellä graniitilla.
Kolmipohja (Mikkeli)

| Kolmipohja |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°49′51″N, 26°59′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Pesäjärveen 
Järvinumero:  14.923.1.095
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,6 m  
Pituus:  1,3 km  
Leveys:  470 m  
Rantaviiva:  3,345 km  
Pinta-ala:  29,458 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKolmipohja 
Kolmipohja  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Santaran lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,3 kilometriä pitkä, 470 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 29 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Puulan lähi-alueeseen (14.923) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 99,6 metriä mpy.
Kolumbian jalkapallomaajoukkue

Kolumbian miesten jalkapallomaajoukkue edustaa Kolumbiaa kansainvälisissä jalkapallon maajoukkuekilpailuissa.
Se ei aluksi yrittänytkään jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin vaan pysyi omalla mantereellaan. Ensimmäisen kerran joukkue pyrki MM-kilpailuihin 1958 mutta karsiutui. Seuraavalla kerralla, 1962, he pääsivät mukaan, hävisivät Uruguaylle mutta pelasivat tasan Neuvostoliiton kanssa. Tappio Jugoslavialle pudotti kolumbialaiset jatkosta lohkon viimeisinä yhdellä pisteellä.
Kolumbia on kaikkiaan pelannut maailmanmestaruuskisoissa kuusi kertaa: 1962, 1990, 1994, 1998, 2014 ja 2018. Kolumbian paras saavutus MM-kisoissa on puolivälieräpaikka Brasilian MM-kisoissa 2014.
Vuoden 2001 Copa Américan voitto kotikisoissa on joukkueen suurin saavutus.  Kolumbia voitti Meksikon finaalissa 1–0.
Maailmanmestaruuskilpailut

1962 - Ensimmäinen kierros
1990 - Toinen kierros
1994 - Ensimmäinen kierros
1998 - Ensimmäinen kierros
2002 - Ei selviytynyt karsinnoista
2006 - Ei selviytynyt karsinnoista
2010 - Ei selviytynyt karsinnoista
2014 - Puolivälierissä
2018 - Neljännesvälierissä
2022 - Ei selviytynyt karsinnoista
Copa América

2001 - Mestaruus
2016 - Pronssi
Tunnettuja aiempia pelaajia

Juan Pablo Ángel
Andrés Escobar
Lucio España
René Higuita
Carlos Valderrama
Tunnettuja nykyisiä pelaajia

James Rodríguez
Radamel Falcao
Juan Cuadrado
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kolumbian jalkapallomaajoukkue Wikimedia Commonsissa
Conmebolin maajoukkueet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Argentiina |  Bolivia |  Brasilia |  Chile |  Ecuador |  Kolumbia |  Paraguay |  Peru |  Uruguay |  Venezuela |