Novi Sadin kaupungintalo
Historia

Vaikka Novi Sadin hallinto- ja henkikirjoitusvirasto perustettiin 1. helmikuuta 1748, kun kaupunki sai vapaan kuninkaallisen kaupungin aseman, kaupunginviranomaiset saivat ensimmäisen pysyvän rakennuksen vasta useiden muutosten jälkeen 1800-luvun viimeisellä vuosikymmenellä. Joidenkin lähteiden mukaan ensin hallinto eli magistraatti majoitettiin vuokralle lihakauppiaan ja kaupungin senaattorin Peter Ferenćin taloon ns. ”Ferenćijaniin”, joka sijaitsi nykyisen kaupungintalon paikalla pääaukiolla. Tämän jälkeen vuoteen 1895 asti hallintoneuvosto muutti rakennuksesta toiseen ympäri kaupunkia. Vuonna 1855 julistettiin ensimmäinen tulevan raatihuoneen arkkitehtuurikilpailu, johon kaikki Habsburgien valtakunnan rakentajat saivat osallistua. Vuonna 1869 perustettiin uuden kaupungintalon tai raatihuoneen rakentamista hoitava komitea. Joidenkin lähteiden mukaan silloisen kaupungininsinöörin Lazar Uroševićin 28. heinäkuuta tekemää kaupungintalon rakentamissuunnitelmaa on säilytetty Budapestin valtionarkistossa. Vaikka vuosina 1873–1874 järjestettiin vielä pienempi sisäinen kilpailu, virallinen päätös kaupungintalon rakentamisesta tehtiin vasta syksyllä 1885, kun ilmoitettiin, että ”kaupunginhallitus antoi suunnitelmien valmistelun ja rakentamisen valvonnan paikalliselle arkkitehdille Đerđe [György] Molnarille”.
Kaupungintalon sijainnista puhkesi poliittisia erimielisyyksiä, mikä viivästytti rakentamisen aloittamista. Taistelu sijaintipaikasta johtui siitä, että talon piti tulla alun perin eri paikkaan. Svetozar Miletić ja hänen kannattajansa ehdottivat Serbian kansallisteatterin rakentamista Ferenćin puretun talon paikalle ja että kaupungintalo rakennettaisiin Novi Sadin perinteiseen serbialaiseen kaupunkiosaan, paikalle, jossa nykyään on Matica Srpska -gallerian rakennus. Kaupungin katolisen yhteisön vaatimuksena oli rakennuksen pystyttäminen pääaukiolle heidän kirkkoaan vastapäätä, johon lopulta suostuttiin.
Kaupungintalon rakentamisen alkua odotettiin vuoteen 1893, kunnes tarvittavat varat oli kerätty. Talo rakennettiin vuosina, jolloin pormestarina oli tunnettu asianajaja Stevan Popović - Pecia. Tämän monikerroksisen rakennuksen suunnittelussa käytettiin kaikkia Keski-Euroopassa muodikkaita arkkitehtuurin tyylisuuntia. Tästä syystä siinä on samankaltaisuutta 1800-luvun jälkipuoliskolla rakennettujen Itävalta-Unkarin kuningaskunnan kaupunkien hallintorakennusten, kuten Grazin raatihuoneen kanssa.
Molnárin eklektiseksi suunnittelemassa pääjulkisivussa on ulkoneva risaliitti suurine pylväineen ja pohjakerroksessa arkadi. Palatsin kaikissa neljässä kulmassa on kupolit ja risaliitin yläpuolella on tasainen mansardikatto. Rakennusta hallitsee korkea torni parvekkeineen, jonne palomiehet asettivat vuonna 1907 kansan keskuudessa ”Matilda”-nimellä tunnetun kellon, joka ilmoitti tulipaloista kaupungissa. Myöhemmin kello sulatettiin.
Rakennuksen rakentamiseen osallistuivat Molnárin lisäksi tunnetut mestarimuurarit Karl Lehrer ja Jožef Cocek. Palatsin julkisivussa on kuvanveistäjä Julija Anikan kuusitoista veistosta kuvaamassa allegorisia kreikkalaisia jumalatarhahmoja. Myös kuvanveistäjä-rappaaja Johan Kistner osallistui rakentamiseen. Talon arvokkain huone on ensimmäisen kerroksen juhlasali, jonka barokkityyliset stukkokoristeet ja maalatut freskot ovat taidemaalari Pavle Ružičkan kätten työtä vuosilta 1907 ja 1911. Niin 3. tammikuuta 1895 kaupunkintalolla pidetty ensimmäinen kokoontumisistunto kuin myös kuuluisat Novi Sadin tanssiaiset olivat tässä salissa.
Tärkeimpiin Novi Sadin kaupungintalon vieraisiin kuuluvat Habsburg-suvun arkkiherttua ja Unkarin palatiini Joosef vuonna 1911 ja Aleksanteri I valtionhoitajana vuonna 1919 ja Jugoslavian kuninkaana vuonna 1933. Kaupungintalon julkisivun pronssilaattaan on merkitty Novi Sadin ystävyyskaupunkeja, joiden kanssa tehdään taloudellista ja kulttuurista yhteistyötä.