stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lahden radioasema
Aseman historiaa > Lahden radioasema > Keskipitkien ja pitkien radioaaltojen amplitudimoduloidut (AM) lähettimet > Sotilaallinen merkitys

Lahden suurasemalla oli informaatiosodankäynnin lisäksi myös käytännöllinen sotilaallinen merkitys, koska kaukopartiosähkötysradio Kyynel M4:ssä ei kesäkuussa 1941 ollut vastaanotinta vasta kuin seuraavassa tuotantomallissa M7:ssä. Lahden radioaseman kautta annettiin jatkosodan aikana kaukopartioille yleisradiolähetysten loppuun sijoitetuilla tervehdyksillä viestejä. Samaa menetelmää käytti BBC antaessaan ohjeita Ranskan vastarintaliikkeelle Saksan valtakunnan miehittämään Ranskaan. Kaukopartiot saattoivat ottaa vastaan Lahden radioasemalta lähetetyt viesti Töpö -radiolla, jonka näköiskopio on Koti- ja radiomuseon radiomuseossa.
Jatkosotaan ennen joillekin radiomastoille eri puolilla Suomea asennettiin saksalaisen sotilaslentämistä helpottavat radiomajakat. Ne auttoivat operaatio Barbarossan toimeenpanoa.
Aseman historiaa > Lahden radioasema > Keskipitkien ja pitkien radioaaltojen amplitudimoduloidut (AM) lähettimet > Toisen maailmansodan jälkeen sveitsiläinen Brown & Boveri

Vuonna 1953 asemalle hankittiin kaksi 100 kW:n lähetintä. Sveitsiläisen Brown & Boverin valmistamasta lähetinparista saatiin yhteistehona antenniin 200 kW. Käyttökustannukset muodostuivat huomattavasti edullisemmiksi kuin vanhalla Marconilla.selvennäSamana vuonna valmistui myös ula-lähetin säteilyteholtaan 15 kW, ja sen suuntaava antenni sijoitettiin itäisen maston huippuun. Ula-aseman teho suunnattiin Tampereen, Jyväskylän ja Mikkelin muodostamaan kulmaan.  TV-lähetykset aloitettiin RCA:n valmistamalla lähettimellä maaliskuussa vuonna 1958. Myös TV-antenni asennettiin itäisen maston huippuun. Säteilytehoksi (ERP) muodostui 40 kW.
Aseman historiaa > Lahden radioasema > Keskipitkien ja pitkien radioaaltojen amplitudimoduloidut (AM) lähettimet > Viisi pitkien aaltojen taajuutta 1928-1993

Pitkäaaltoaseman taajuutena oli aluksi 197 kHz (aallonpituus 1 523 m), myöhemmin 164 kHz (1 829 m), 166 kHz (1 807 m) ja 1950 alkaen 254 kHz (1 181 m) ja helmikuusta 1990 252 kHz; taajuuksia muutettiin muutamilla kilohertseillä pariin otteeseen käytössäoloaikana.
Aseman historiaa > Lahden radioasema > Ultralyhyiden radioaaltojen taajuusmoduloivat (FM) lähettimet

Kööpenhaminan radiokonferenssi 1949, mihin Yhdysvallat ei osallistunut, määritteli toisen maailmansodan tuloksena suurehkon osan keskipitkien ja pitkien radioaaltojen hallinnasta toisen maailmansodan voittajille. Erityisesti tämä vaikutti väkirikkaan Saksan brittiläisillä, ranskalaisilla ja yhdysvaltalaisilla miehitysvyöhykkeillä saksalaisten radioasemien mahdollisuuksiin saada kauas kantavia keskipitkien ja pitkien radioaaltojen taajuuksia. Myös Suomi katsottiin toisen maailmansodan häviäjävaltioihin kuuluvaksi.
Atlantic Cityn radiokonferenssissa 1947 oli päätetty, että yleisradiolähetyksille osoitetaan taajuusalue 87,5 - 100,0 MHz.
Näin ollen Saksassa alkoi voimakas taajuusmoduloitujen radiolähetysten kehitys menetettyjen tai saamatta jäävien amplitudimoduloitujen satoja kilometrejä kantavien harvan lähetysverkon radioasemien korvaaminen lukuisalla määrällä vain 50 - 70 km kantavilla taajuusmoduloiduilla asemilla. Suomessa teknilliset kokeilut suoritettiin Helsingissä vuoden 1940 pitämättä jääneiden Helsingin olympiakisojen Helsingin olympiastadionin tornista 1951. Vasta 1953 päästiin rakentamaan varsinaista ularadioverkkoa.
Lahden radioasemalle toteutettiin ultralyhyiden radioaaltojen (nykyään 87,5 - 108,0 MHz, mistä käytännössä kohdennetaan 100 kHz:n suojakaistoin 87,6 - 107,9 MHz yleisradiolähetysluville) ula-aaltojen radioasema 1954. Ensimmäinen FM-lähetin oli lähetysteholtaan 3 kW ja sen valmistaja oli RCA (the Radio Company of America). Lahden ularadioaseman lähetysantenni sijoitettiin Radiomäen itäiseen radiomastoon.
Aseman historiaa > Tiirismaan radio- ja tv-masto Hollolan Tiirismaalla

Vuonna 1967 valmistui Tiirismaan radio- ja tv-masto, jonne siirtyi oleellinen osa Lahden radioaseman lähetyksistä.
Aseman historiaa > Lahden radioaseman loppu radioasemana

Pitkäaaltolähetykset asemalta päättyivät 31. toukokuuta 1993. ULA- ja TV-lähetykset olivat siirtyneet Radiomäeltä vuonna 1967 samana vuonna valmistuneelle Tiirismaan radio- ja tv-asemalle. Radiomastot ovat edelleen käytössä ja niistä on useita vuokralaisia.
Lahden vanha radioasema ja Lahden radioasema siirtyivät Radio- ja tv-museosäätiö sr:lle, minkä asiamiehenä on Lahden yleisradioaseman viimeinen päällikkö, Hannu Hannula. Hannu Hannula on Radio- ja tv-museosäätiö sr:n asiamies.
| Radioaseman päällikkö | Alku | Päätös |
| --- | --- | --- |
| Liuksiala, Erkki A., DI | 1927 | 1928 |
| Hauvonen, Arvi, Ins | 1928 | 1967 |
| Vohlonen, Veikka, Ins | 1967 | 1983 |
| Hannula, Hannu, Ins | 1983 | 1993 |
Aseman historiaa > Radio Suomen Päijät-Hämeen maakuntaradio Lahden Radio

Osittain perinteen vuoksi Radio Suomen Päijät-Hämeen maakuntaradio on nimetty Lahden Radioksi.
Lahden Radio- ja tv-museo

Yleisradion Lahden entiseen radioasemaan liittyy Päijät-Hämeen alueellisen vastuumuseo, Lahden kaupunginmuseon Radio- ja tv-museo Mastola. Se on sijoitettu vuonna 1935 valmistuneeseen asemarakennukseen. Museossa on Arvi Hauvosen muistoradioamatööriasema OH3R. Museossa järjestetään radioon ja televisioon liittyviä teemanäyttelyitä. Museon länsipuolella on ulkonäyttely erilaisista antenneista sekä myös runsaasti käytössä olevia satelliittiantenneja.
Kulttuuriympäristö

Museovirasto on määritellyt Radiomäen radioaseman mastoineen ja rakennuksineen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Radiomastot ovat myös Lahden tärkeimpiä maamerkkejä.
Lahden vanhan radioaseman ja Lahden radioaseman kehittyminen

| Aika | Tapahtuma |
| --- | --- |
6.9.1927: Radiomastojen rakennusalueen raivaaminen puista
14.9.1927: Radiomastojen pystytyksen aloittaminen
26.11.1927: Radiomastojen valmistuminen
22.4.1928: Lahden vanhan radioaseman käyttöön vihkiminen, lähetysteho 25 000 W, kuuluvuus 200 km, 1 500 000 väestökattavuus, Radiomäenkatu 43
1929: Lahden vanhan radioaseman lähetystehon lisääminen 25 000 W:sta 40 000 W:iin. Lahden yleisradioasemasta tulee yhtä voimakas kuin siihen asti voimakkain Kominternin toinen radioasema Moskovassa, minkä tehoa oli kohotettu 40 000 W:iin vuoden 1927 puolella. 22. marraskuuta 1929 Elektrosilassa aloittaa kolmas radioasema, radiotsentr-5, minkä teho on jo 100 000 W.
21.10.1934: Lahden radioaseman peruskiven laskeminen, Radiomäenkatu 37
1934: Lahden vanhan radioaseman lähetysteho 49 000 W, Radiomäenkatu 43
5.12.1935: Lahden radioaseman taajuusmoduloitujen lähetysten asema valmistuu, ensimmäiset lähetykset lähetysteholla 150 000 W, Marconin lähettimen enimmäisteho 220 000 W.
24.12.1935: Lahden radioaseman säännölliset lähetykset alkavat, kuuluvuus Etelä-Suomessa Jyväskylään saakka, Radiomäenkatu 37
15.5.1937: Lahden studio siirretään Torikatu 3:een sen valmistuttua.
1938: Lahden radioaseman lyhytaaltoradioasema Lahti II aloittaa lähetyksensä, lähetysteho 1 000 W, Radiomäenkatu 37
1940: Lahden radioaseman lyhytaaltoradioasema Lahti III aloittaa lähetyksensä, Radiomäenkatu 37
21.1.1949: Lahden radioaseman lyhytaaltoradioasemat Lahti II ja Lahti III siirretään Poriin.
1953: Lahden radioaseman pitkien aaltojen asemalle hankitaan kaksi 100 000 W:n Brown & Boweri -lähetintä, lähetysteho yhteensä 200 000 W, Radiomäenkatu 37
1953: Lahden radioaseman ultralyhyiden aaltojen (ula) taajuusmoduloitujen (FM) lähetykset aloitetaan itäisestä radiomastosta, Radiomäenkatu 37
25.1.1954: Lahden radioaseman ultralyhyiden aaltojen (ula) taajuusmoduloitujen (FM) lähetyksillä uudistetun radioaseman vihkiäiset, Radiomäenkatu 37
3.8.1958: Lahden radioaseman televisiolähetykset aloitetaan, Radiomäenkatu 37
1960: Lahden radioasemalta aletaan lähettää yleisohjelman lisäksi rinnakkaisohjelmaa, Radiomäenkatu 37
1961: Lahden radioasemalta aletaan lähettää perustetun Lahden paikallisstudion maakuntaohjelmaa, Radiomäenkatu 37
1966: Lahden radioasemalta aletaan lähettää television toisenkin kanavan ohjelmia, Radiomäenkatu 37
1984: Lahden radio aloittaa toimintansa,Radiomäenkatu 37
31.5.1993: Lahden pitkien aaltojen radiolähetykset päättyvät kello 12:00, Radiomäenkatu 37
Lahden radioaseman ensimmäinen käyttöpäällikkö, Erkki Liuksiala, piti lyhytmerkintäistä päiväkirjaa mastojen pystytyksistä, mistä on myös kuvia. https://twitter.com/Radiomastot
Lahden pitkien ja lyhyiden aaltojen sekä ultralyhyiden aaltojen radiolähettimet

Lahden vanhan radioaseman lähetykset olivat yleisradiolähetysten pitkien aaltojen lähetyksiä, mitkä siirtyivät 5. joulukuuta 1935 Radiomäenkatu 43:sta uudelle Lahden radioasemalle Radiomäenkatu 37:ään. Varsinaiset säännölliset lähetykset aloitettiin 24. joulukuuta 1935.
Kokeiluvaiheessa Lahden radioaseman lähetyssisältöjä lähetettiin Helsingistä toukokuusta 1937 alkaen Helsingin yleisradioasemalta koelähettimellä, minkä teho oli vain 250 W. Lähetystaajuus oli tuolloin Lahti II:lla Helsingistä 6140 kHz, mistä tulee aallonpituudeksi 48,86 m.
Lahden yleisradioasemille ei koskaan perustettu yleisradiolähetysten keskipitkien aaltojen lähetyksiä, vaan 1938 Lahti II:ksi tuli yleisradion lyhyiden aaltojen lähetykset samoin kuin Lahti III:ksi. Lahden yleisradioaseman lyhytaaltolähetin siirrettiin Lahdesta Radiomäeltä Porin lyhytaaltoradioasemalle 21. tammikuuta 1949, mistä tuli Suomen lyhytaaltoradiolähetysten keskus. Porin lyhytaaltoradioaseman Suomen omat lähetykset Porin Preivikin asemalta päättyivät 31. joulukuuta 2006, minkä jälkeen Digita vuokrasi lähetysaikaa mm. China Radio Internationalille, CRI:lle.
Lahden radioaseman pitkät aallot
| Aika | asema | taajuus | aallonpituus | lähetysteho | modulaatioaste | nykyinen aaltoaluemerkintä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 22.4.1928 | Lahti I (Lahden vanha radioasema) | 197 kHz | 1 523 m | 25 000 W |  | LW |
| 10.7.1929 | Lahti I (Lahden vanha radioasema) | 167 kHz  | 1 796 m | 40 000 W | 70% | LW |
| 1933 | Lahti I  (Lahden vanha radioasema) | 167 kHz | 1 796,4 m | 40 000 W |  | LW |
| 5.12.1935 | Lahti I  (Lahden vanha radioasema) | 166 kHz | 1 807,2 m | 40 000 W | 70% | LW |
| 5.12.1935 | Lahti I  (Lahden radioasema) | 166 kHz | 1 807,2 m | 150 000 W | 90% | LW |
| 1.9.1945 | Lahti I  (Lahden radioasema) | 160 kHz | 1 875 m | 150 000 W |  | LW |
| 1.3.1950 | Lahti I  (Lahden radioasema) | 254 kHz | 1 181 m  |  |  | LW |
| 1953 | Lahti Ula I  (Lahden radioasema) | kHz | m | W |  | LW |
| 1.2.1990 | Lahti I  (Lahden radioasema) | 252 kHz | m  |  |  | LW |
Lahden radioaseman lyhyet, myös ultralyhyet aallot
| Aika | asema | taajuus | aallonpituus | lähetysteho | nykyinen aaltoaluemerkintä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 30.8.1938 | Lahti II  (Lahden radioasema) | 9 500 kHz | 31,56 m | 1 000 W | SW - 31m |
| 30.8.1938 | Lahti II  (Lahden radioasema) | 11 780 kHz | 25,45 m | 1 000 W | SW - 25m  |
| 16.11.1938 | Lahti III  (Lahden radioasema) | 15 190 kHz | 19,74 m | 15 000 W | SW - 19m |
| 16.11.1938 | Lahti III  (Lahden radioasema) | 17 800 kHz | 16,84 m | 15 000 W | SW - 16m |
| 1946 | Lahti II  (Lahden radioasema) | 9 500 kHz | 31,56 m | 15 000 W | SW - 31m |
| 1953 | Lahti Ula I  (Lahden radioasema) | kHz | m | W | SW |
Lahden pitkien ja lyhyiden aaltojen sekä ultralyhyiden aaltojen radiolähettimet > Puute pitkien aaltojen lähetystaajuudesta 1945

Pitkien aaltojen radioaseman ongelmaksi muodostui se, että kun Lahden radioasema lähetti taajuudella 166 kHz niin Moskovasta lähetettiin taajuudella 172 kHz, kuusi kHz ylemmällä taajuudella. Lähetteet vaikuttivat toisiinsa, ja jotta ne eivät olisi vaikuttaneet toisiinsa radiovastaanotossa, olisi pitänyt eron olla kymmennen kHz. Suomen ulkoasiainministeriö sai Neuvostoliitolta 7. elokuuta 1945 kirjeen, jossa esitettiin, että Lahden radioasema voisi siirtyä lähettämään 160 kHz:llä, jotta päällekuuluvuutta ei enää esiintyisi. Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri Eero A. Wuori reagoi kirjeeseen ottamalla yhteyden myös suoraan Yleisradioon.
Teknillinen johtaja Jussi Rissanen ja talousjohtaja Einar Sundström allekirjoittivat 10. elokuuta 1945 lausunnon, että 160 kHz:llä toimii kaksi pitkien aaltojen radioasemaa: alankomaalainen ja 160 000 W:lla romanialainen, ja että romanialainen asema saattaisi häiritä Lahden radioaseman pitkien aaltojen lähetystä niin, että Yleisradion lähetysten kantavuus voisi jäädä 30 kilometrin päähän Radiomäestä. Lausunnosta ei ollut pääjohtaja Hella Wuolijoen allekirjoitusta. Yleisten töiden ja kulkulaitosten ministeriö ilmoitti suullisesti puhelimitse Yleisradiolle, että se on muutettava lähetystaajuutensa 31. elokuuta ja 1. syyskuuta välisenä yönä 160 kHz:lle.
Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön toinen ministeri, Yrjö Murto ilmoitti päätöksen kirjallisesti 13. syyskuuta 1945 Yleisradion hallintoneuvoston tiedoksi. Keskustelussa pääjohtaja Hella Wuolijoen asemasta eduskunnassa Yrjö Kilpeläinen, Jahvetti, luki Lahden 166 kHz:n taajuudesta luopumisen pääjohtaja Wuolijoen syyksi. Lex Jahvetti hyväksyttiin ja Yleisradion pääjohtajaa ei valinnut enää Yleisradion hallintoneuvosto, vaan eduskunta. Hella Wuolijoki vaihtui Yleisradion pääjohtajana 1. tammikuuta 1950 Einar Sundströmiin.
Pitkien aaltojen taajuudet yleensä jaettiin kansainvälisissä radiokonferensseissa, koska maiden käyttämät taajuudet vaikuttaisivat lähetyksin moniin muihinkin maihin.
Radionvalmistusta

Yleisradiolla oli omaa vähätehoisten yleisradiolähettimien valmistusta. Posti- ja telehallitus tilasi mm. Tampereen Radioyhdistyksen vielä maaliskuusta 1930 joulukuuhun Yleisradion tuella toimineelle Pyynikin näkötornin yleisradioasemalle 700 watin lähettimen Lahden suuraseman radiopajalta. Lahden radioasemalla rakennettiin myös 1 000 watin lähetin Porin yleisradioasemaa varten. Oulun asemalle Lahdessa rakennettiin 1 200 watin lähetin. Kun Oulun tilapäinen lähetin vaihdettiin 10 000 watin Marconiin, siltä tilattiin vain osa laitteistosta. Sen teki jo Yleisradion Helsingin radiopaja toteuttaen mm. lähettimen ohjaimen, modulaatio-osan sekä alankomaalaisen Philipsin kanssa höyrytasasuuntaajan. Oulussa aloitettiin 10 000 watin teholla lähettäminen kesällä 1936.
Lahden radiopajan yksi suurehko hanke oli siirtää 1939 Lahden pitkien aaltojen 10 000 watin vanha Telefunken Turun yleisradioasemalle. Lahdessa valmistettiin pientaajuusvahvistimet, modulaattorit sekä tehtiin muutostyöt.
Aiheesta muualla

Suomen suurradioasema on jo melkein valmis. Koelähetykset alkanevat ensi kuun puolivälissä, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 12.02.1928, nro 7, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Lahden "vanhan" radioaseman vihkimisestä 10 vuotta, Helsingin Sanomat, 22.04.1938, nro 107, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Lahti asteikkotaulussa vuonna 1950
Kouvolan Koti- ja Radiomuseon suoralla vastaanotolla 165,9 kHz:n taajuudelle asetettu Töpö-radion kopio käskyjen ja tietojen vastaanottamiseksi Lahden yleisradioasemalta. Alkuperäinen Töpö-radio on Kouvolan Utissa erikoisjääkärirykmentin perinnehuoneessa.
Arvi Hauvonen Lahden radioaseman tarkkaamossa 1967.
Vuonna 1988 uusittu Tiirismaan televisio- ja radiomasto (12.5.2005)
Televisio- ja radiomasto lähikuvassa (4.2.2006)
Lahden radioasemalta 21.tammikuuta 1954 siirretty lyhyaaltoradiolähetin Porin Väinölän lyhyaaltoradioasemalla vuoden 1954 kuvassa. Myös Helsingistä siirrettiin Itä-Porin Väinölään lyhytaaltoradiolähetin 1954.
Lahden radioasemalla rakennettiin Tampereen Radioyhdistystä, joka vastasi maaliskuusta joulukuuhun 1930 yleisradiolähetyksistä, varten posti- ja telehallituksen 700 watin yleisradiolähetin. Tampereen yleisradio oli siirtymässä Tammerkosken rannalta Pyynikkiin.
Tulkarm

| Tulkarm طولكرم |
| --- | --- |
 Näkymä Tulkarmiin.
 Tulkarm
 Koordinaatit: 32°18′N, 35°01′E 
Valtio:  Palestiina
Kuvernoraatti:  Tulkarm
Väkiluku (2016)  (arvio):  60 173
 
 www.tulkarm.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tulkarm on kaupunki Palestiinalaishallinnon hallitsemalla Palestiinan Länsirannalla. Vuonna 2016 sen asukasluku oli arviolta 60 173.
Maantiede

Tulkarm kuuluu maantieteellisesti Länsi-Palestiinan rannikkotasankoon. Israeliin kuuluva satamakaupunki Netanya siajitsee noin 18 kilometriä Tulkarmista länteen ja toisessa suunnassa kohoavat Samarian kukkulat. Tulkarmin korkeus merenpinnasta on noin 105 metriä ja alue tunnetaan hedelmällisenä maatalousalueena.
Historia

Monet varhaiset muslimimaantieteilijät ja matkailijat eivät maininneet Tulkarmia teoksissaan lainkaan. Varhaisin varma maininta kaupungista on vasta vuodelta 1264-5, jolloin mamelukkihallitsija Baibars jakoi sen kahden emiirinsä kesken. Nimi Tulkarm on johdettu mahdollisesti arameankielisestä paikannimestä Tur Karma, jota on mahdollisesti käytetty nykyisestä Tulkarmista ennen arabian kielen leviämistä. Vuonna 1548-9 Tulkarmissa mainitaan olleen 190 kotitaloutta ja saman vuosisadan lopulla 156. Historialliset lähteet eivät muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta mainitse kaupunkia 1600- ja 1800-lukujen välillä.
Tulkarm alkoi kasvaa 1800-luvun lopussa. Vuonna 1892 siitä tehtiin Nabluksen sancakiin kuuluneen kazan hallinnollinen pääkaupunki. Osmanien valtakunnanasiapaperit ja matkailijoiden kertomukset antavat kuvan kasvavasta kaupungista, jonka rakennukset tehtiin kivestä ja vesihuolto saavutettiin putkilla. Kaupungin kautta kulki Lyddan ja Haifan välinen rautatie. Kaupungissa oli myös useita valtion viranomaistahojen rakennuksia, kuten kouluja ja ensimmäisen maailmansodan lopulla osmanien 8. armeijan päämaja. Tulkarmin asukasluku vuonna 1937 oli 6 000 ja Israelin itsenäisyyssodan jälkeen sen asukaslukua kasvattivat palestiinalaispakolaiset. Vuosien 1948 ja 1967 välillä kaupunki kuului Jordanian hallitsemaan Länsirantaan, jonka Israel miehitti kuuden päivän sodassa. Israel luovutti Tulkarmin hallinnon Palestiinalaishallinnolle maaliskuussa 2005. Israel vetäytyi kaikkiaan viidestä palestiinalaiskaupungista ja Tulkarm oli aikajärjestyksessä Palestiinalaishallinnolle luovutetuista kaupungista toinen heti Jerikon jälkeen.
Väestö

Vuoden 2016 arvion mukaan Nabluksen asukasluku oli 60 173. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 50 838. Tulkarmin väestön valtaosa on sunnimuslimeja, mutta kaupungissa on myös pieni kristitty vähemmistö. Tulkarmin pakolaisleiri on perustettu vuonna 1950 ja sen vain noin 0,18 km² kokoisella alueella asuu yli 21 000 palestiinalaista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tulkarm Wikimedia Commonsissa
Brittijoukot korjaavat rautatietä Tulkarmin rautatieasemalla vuonna 1918.
Alexander Sidensnöre

Alexander Sidensnöre (6. syyskuuta 1842 – ?) oli suomalaissyntyinen Venäjän keisarillisen laivaston amiraali.
Alexander Sidensnören vanhemmat olivat vara-amiraali Carl Sidensnöre ja Elisabeth Karlovna Reitzenstein. Hän tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun Krimin sodan alussa 1854 ja osallistui kadettina sotaan sen lopulla vuonna 1856 linjalaiva Imperatritsa Alexandralla. Vuonna 1859 Sidensnöre komennettiin junkkarina klipperi Razbojnikin purjehdukselle Kronstadtista Amurille ja takaisin. Koulun 1863 päätyttyä hänet ylennettiin midshipsmaniksi ja määrättiin 1864 palvelukseen 2. meriekipaasiin. Vuonna 1865 hän palasi takaisin Kaukoitään höyrylaiva Kalevalalla. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1866.
Vuosina 1868–1869 Sidensnöre toimi vahtiupseerina korvetti Askoldilla Välimerellä. Vuonna 1871 hänet siirrettiin ensin vahtiupseeriksi kuunari Samojedille ja komennettiin sitten Siperian laivaston Amurin ekipaasiin. Siellä hänet määrättiin 1874 vanhimmaksi perämiesupseeriksi klipperi Abrekille, mutta kesäkuussa hän sai siirron Itämeren laivastoon. Kapteeniluutnantiksi Sidensnöre yleni 1876, Turkin sodan aikana lokakuusta 1877 hän palveli vanhimpana upseerina fregatti Gerzog Edinburgskilla. Sodan päätyttyä hänet määrättiin kesällä 1878 höyrylaiva Peterburgin päälliköksi, jolloin hän siirtyi kauppalaivaston palvelukseen.
Sidensnöre palasi laivaston aktiivipalvelukseen joulukuussa 1882. Huhtikuussa 1884 hänet komennettiin tykkivene Došdjsin päälliköksi. Maaliskuussa seuraavana vuonna Sidensnöre ylennettiin 2. luokan kapteeniksi ja siirrettiin tammikuussa 1886 päälliköksi tykkivene Rusalkalle tammikuuhun 1889, jolloin hänet ylennettiin 1. luokan kapteeniksi. Vuonna 1890 Sidensnöre määrättiin panssaripatteri Kremlin päälliköksi, tammikuussa 1892 hänet siirrettiin 13. meriekipaasin komentajaksi ja samalla fregatti Admiral Greighin päälliköksi. Tammikuusta 1893 Sidensnöre komensi myös eskaaderipanssarilaiva Sisoi Velikia.
Sidensnöre ylennettiin kontra-amiraaliksi joulukuussa 1894. Tammikuussa 1897 hänet nimitettiin Itämeren laivaston nuoremmaksi lippumieheksi, mutta jo heinäkuussa hän sai siirron nuoremmaksi lippumieheksi harjoituseskaaderiin Mustanmeren laivastoon. Sidensnöre nimitettiin helmikuussa 1899 koko Mustanmeren laivaston nuoremmaksi lippumieheksi, huhtikuussa 1901 hän tuli nuoremmaksi lippumieheksi Itämeren laivaston 1. meridivisioonaan. Joulukuussa samana vuonna hänet ylennettiin vara-amiraaliksi ja määrättiin vanhemmaksi lippumieheksi 2. meridivisioonaan. Vuonna 1904 hänet määrättiin koko Itämeren laivaston vanhemmaksi lippumieheksi ja vuonna 1906 Itämeren laivaston, satamien ja koko Itämeren meripuolustuksen ylipäälliköksi. Sidensnöre sai eron sotapalveluksesta amiraalina joulukuussa 1907.
Pjotr Stšastlivyi

| Pjotr Stšastlivyi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. huhtikuuta 1979 (ikä 45) Vihorevka, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  HSC Csíkszereda
Sarja:  Liga Națională de hochei
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1997–
Aik. seurat:  Lokomotiv Jaroslavl Ottawa Senators Mighty Ducks of Anaheim Himik Moskovan alue PHK TsSKA Moskova Salavat Julajev Ufa Torpedo Nižni Novgorod HK Sarov Dinamo Riika HK Sotši Metallurg Novokuznetsk
NHL-varaus:  101. varaus, 1998 Ottawa Senators
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Venäjä 2007 | jääkiekko |  |
Pjotr Stšastlivyi (ven. Пётр Счастливый, s. 18. huhtikuuta 1979 Vihorevka, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa seuratasolla Romanian pääsarjassa pelaavaa HSC Csíkszeredaa.
Ottawa Senators varasi Stšastlivyin NHL:ään vuoden 1998 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella numerolla 101. Kaudet 1997–1999 hän pelasi Torpedo Jaroslavlissa ennen siirtymistään Pohjois-Amerikkaan kaudeksi 1999–2000. Siellä hän aloitti pelit Senatorsin IHL-farmiseura Grand Rapids Griffinsissä, mutta nousi kauden aikana myös Senatorsin riveihin. Helmikuussa 2004 Stšastlivyi siirtyi Mighty Ducks of Anaheimiin vaihdossa Todd Simpsoniin. NHL-urallaan hän pelasi yhteensä 129 ottelua, joissa teki 18 maalia ja antoi 22 maalisyöttöä.
Kauden 2003–2004 jälkeen Stšastlivyi palasi Venäjälle ja Lokomotiviksi nimensä vaihtaneeseen entiseen seuraansa. Himikiin hän siirtyi kaudeksi 2006–2007. Kaudeksi 2007–2008 Stšastlivyi siirtyi TsSKA Moskovaan, josta hän siirtyi tammikuussa 2010 Salavat Julajev Ufaan.
Vuoden 2007 maailmanmestaruuskilpailuissa Stšastlivyi toimi Venäjän maajoukkueen kapteenina.