stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lause
Lauseen rakenne

Kielten välillä on suuriakin eroja siinä, miten lauseet rakentuvat, mutta tiettyjä perusominaisuuksia pystytään nimeämään. Strukturalistisen kielioppiteorian mukaan lause rakentuu peräkkäisistä ja osin sisäkkäisistäkin lausekkeista, jotka puolestaan muodostuvat edussanasta ja sen mahdollisista laajennuksista. Edussana on lausekkeen ydin, joka lauserakenteessa voi yksinään edustaa koko lauseketta ja toisaalta toimii lausekkeen sisäisessä rakenteessa laajennustensa pääsanana. Laajennukset voivat olla joko täydennyksiä eli pääsanan välttämättömiä seuralaisia tai määritteitä, jotka antavat lisätietoa pääsanan tarkoitteesta mutta ovat lauseopillisesti valinnaisia.
Lausekkeet muodostuvat ja liittyvät toisiinsa kielelle ominaisten sääntöjen mukaan. Näitä sääntöjä ja lainalaisuuksia tutkii syntaksi eli lauseoppi.
Lauseen rakenne > Lauseenjäsenet

Lauseen rakenneosat luokitellaan lauseenjäseniksi niiden kieliopillisen tehtävän tai lauseopillisen roolin perusteella. Tyypillisesti lauseenjäsenenä toimii yhdestä tai useammasta sanasta koostuva lauseke mutta joskus myös toinen lause tai jopa usean lauseen ryhmä. Suomen kieliopissa lauseenjäsenet on tapana jakaa viiteen tai (vanhemman jäsennystavan mukaan) kuuteen perusluokkaan:
Predikaatti on koko lauseen ydin, joka luonnehtii (tai predikoi eli väittää), mitä tapahtuu. Muut lauseenjäsenet ovat predikaatin täydennyksiä tai määritteitä. Suomen kielessä predikaatti voi joskus yksinäänkin muodostaa täydellisen lauseen:
Subjekti on predikaatin ensisijainen täydennys ja ilmaisee tekijän tai olijan. Jos predikaatti vaatii ainoastaan yhden täydennyksen, se on melkein poikkeuksetta subjekti, ja silloinkin kun täydennyksiä on enemmän, usein yksi niistä on subjekti. Muoto-opillisesti subjektille on tyypillistä, että se on nominatiivissa, mutta joskus se esiintyy genetiivissä tai partitiivissa:
Objekti on predikaatin täydennys, joka tyypillisesti ilmaisee tekemisen kohteen. Perinteisesti suomen objektin on sanottu esiintyvän partitiivissa tai akkusatiivissa, mutta koska akkusatiivi on tavallisesti joko nominatiivin tai genetiivin muotoinen, nekin voidaan lukea objektin sijoiksi:
Predikatiivi on predikaatin (tavallisesti olla- tai tulla-verbin) täydennys, joka luonnehtii joko subjektin tai (jos subjektia ei ole) jonkin adverbiaalin tarkoittamaa kohdetta tai tilannetta. Predikatiivina toimii yleensä nominatiivissa tai partitiivissa oleva substantiivi- tai adjektiivilauseke. Substantiivilauseke voi joskus olla genetiivissäkin:
Adverbiaali on yleisnimitys muunlaisille lauseenjäsenille, jotka voivat ilmaista esimerkiksi ajankohtaa, kestoa, toistuvuutta, paikkaa, tilaa, tapaa, välinettä, keinoa, syytä tai ehtoa. Suomen kieliopissa adverbiaaleiksi luokitellaan ne lauseenjäsenet, jotka eivät ole missään niin sanotuista kieliopillisista sijamuodoista (eli nominatiivissa, genetiivissä, partitiivissa tai akkusatiivissa):
Attribuutti ei oikeastaan ole itsenäinen lauseenjäsen, sillä se esiintyy vain määritteenä substantiivilausekkeessa, joka puolestaan voi toimia varsinaisena lauseenjäsenenä, kuten seuraavissa esimerkeissä ensin subjektina, sitten objektina ja lopulta predikatiivina (tässä attribuutin ja sen pääsanan muodostama lauseke on erotettu hakasulkein):
Lausetyypit

Lauseita voidaan jakaa alatyyppeihin ilmausten hierarkian ja niiden esiintymisvapauden perusteella. Vaihtoehtoisesti lauseita voidaan luokitella sisällöllisesti niiden edustaman puhetoiminnon (toteamus, kysymys, käsky tms.) perusteella.
Lausetyypit > Pää- ja sivulauseet > Päälause

Päälause voi esiintyä itsenäisenä ja näin muodostaa kirjoituksessa yksinäänkin virkkeen. Semanttisesti ajateltuna päälause (joskus täydentävine sivulauseineen) ilmaisee yhden kokonaisen ajatuksen:
| --- | --- |
Saija tuli kotiin: .
Päälauseet voivat yhdistyä niin toisiin päälauseisiin kuin sivulauseisiinkin. Mikäli kaksi päälausetta muodostaa yhdyslauseen, ne ovat keskenään rinnasteisia. Tällöin molemmat yhdyslauseen osat ovat samanarvoisia eli ne ilmaisevat rakenteen kannalta kaksi yhtä oleellista asiaa. Rinnasteiset päälauseet yhdistetään rinnastavalla sidesanalla eli rinnastuskonjunktiolla (ja, sekä, sekä–että, ‐kä, eli, tai, joko–tai, vai, mutta, vaan, sillä). Usein rinnasteisilla lauseilla on jokin yhteinen lauseenjäsen (kuten seuraavassa esimerkissä subjekti Saija), jota on tarpeetonta toistaa:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Saija tuli kotiin |  ja  | [Saija] kurkisti jääkaappiin | . |
Mikäli päälauseilla ei ole merkittävää yhteistä lauseenjäsentä, sidesanan eteen kirjoitetaan pilkku:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Saija tuli kotiin | , |  ja  | Henri lähti töihin | . |
On huomattava, että rinnasteisissa lauseissa erikseen esiintyvät sanat eivät ole yhteinen lauseenjäsen, vaikka ne samassa lauseopillisessa roolissa viittaisivat samaan tarkoitteeseen (esimerkiksi subjekteina henkilön nimi Saija ja samaan henkilöön viittaava pronomini hän). Tällöinkin päälauseet siis erotetaan toisistaan pilkulla:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Saija oli nälkäinen | , |  sillä  | hän ei ollut syönyt mitään aamupalan jälkeen | . |
Jos yhteinen subjekti sen sijaan ilmenee pelkästään predikaatin persoonamuodosta, se tulkitaan tavallisesti yhteiseksi lauseenjäseneksi eikä lauseiden väliin merkitä pilkkua:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Ensin [minä] haukkaan pikaisesti jotain |  ja  | [minä] menen sitten kylpyyn | . |
Jos lauseet ovat hyvin lyhyitä, pilkun voi jättää pois, vaikkei mitään yhteistä lauseenjäsentä olisikaan:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sataa |  ja  | tuulee | . |
Lausetyypit > Pää- ja sivulauseet > Sivulause päälauseen laajennuksena

Sivulause täydentää tai määrittää päälausetta tai jotain sen lauseenjäsentä eikä voi koskaan esiintyä yksin. Sen esiintymisvapaus on siis rajattu. Sivulauseen suhde päälauseeseen on aina alisteinen, sillä päälause on rakenteen hallitseva lause. Kirjoituksessa pää- ja sivulause erotetaan toisistaan pilkulla:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Hänen täytyy käydä kaupassa |  |  | . |
|  | , |  jos jääkaappi on tyhjä |  |
Jotkin sivulausetyypit voivat esiintyä päälauseensa edelläkin, mutta joka tapauksessa lauseet erotetaan toisistaan pilkulla:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |  hänen täytyy käydä kaupassa | . |
| Jos jääkaappi on tyhjä | , |  |  |
Jos sivulause jää kahden rinnasteisen päälauseen väliin, se erotetaan kummastakin pilkulla:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hän näki |  |  |  |  ja  | harmistui | . |
|  | , |  että jääkaappi oli tyhjä | , |  |  |  |
Toisinaan sivulause voi työntyä päälauseen keskellekin (esimerkiksi subjektin ja predikaatin väliin), mikä tosin helposti antaa kömpelöhkön vaikutelman, jos sivulause on pitkä. Myös tällaisen niin sanotun kiilalauseen alkuun ja loppuun lisätään pilkku:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Henri |  |  |  |  oli jo häipynyt | . |
|  | , |  joka oli luvannut huolehtia jääkaapin täydentämisestä | , |  |  |
Jos virke alkaa sanaparilla se että, se joka tai se mikä, ensimmäinen pilkku jää kuitenkin usein pois:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Se |  |  |  ei ollut mitään uutta | . |
|  |  että Henri söi sanansa | , |  |  |
Lausetyypit > Pää- ja sivulauseet > Rinnasteiset ja alisteiset sivulauseet

Toiseen sivulauseeseen nähden sivulause voi olla rinnasteinen tai alisteinen. Rinnasteisia sivulauseet ovat, kun ne laajentavat samaa päälausetta. Tällöin kummankin sivulauseen voi ajatella alkavan alistussanalla, joka yleensä kuitenkin mainitaan vain ensimmäisessä sivulauseessa. Kahden rinnastuskonjunktiolla yhdistetyn sivulauseen väliin ei merkitä pilkkua:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Henri huomasi |  |  |  |  | . |
|  | , |  että myöhästyy pian bussista |  ja  | [että] joutuu juoksemaan pysäkille |  |
Alisteinen lause erotetaan pilkulla hallitsevasta lauseesta riippumatta siitä, onko tämä päälause tai toinen sivulause:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Henri huomasi |  |  |  |  | . |
|  | , |  että myöhästyy bussista |  |  |  |
|  |  |  | , |  jollei juokse pysäkille |  |
Joskus sivulause voi kiilautua suoraan ylemmäntasoisen konjunktion perään, niin että muodostuu konjunktiopari (esimerkiksi ja että, ja kun, ja jos, ja vaikka, että jos, että kun, että vaikka, mutta jos, mutta kun, tai että, tai kun, tai vaikka). Tällaisten konjunktioparien välistä pilkku jää pois:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Henri huomasi |  |  |  |  |  | . |
|  | , |  että |  |  |  hän myöhästyy bussista  |  |
|  |  |  |  jollei juokse pysäkille | , |  |  |
Lausetyypit > Pää- ja sivulauseet > Sivulauseiden tyypit

Sivulauseita on kolmenlaisia:
Konjunktiolause alkaa aina alistuskonjunktiolla (että, jotta, koska, kun, jos, vaikka, kuin, kunnes, ellei, jollei):
Relatiivilause alkaa relatiivipronominilla (joka, mikä sekä niiden taivutusmuodot, esimerkiksi jonka, jota). Erityisesti kirjakielessä joka viittaa edeltävään substantiiviin (tai substantiiviseen sanaan), kun taas mikä viittaa kokonaiseen lauseeseen, asiaa tarkoittavaan pronominiin tai superlatiivimuotoiseen adjektiiviin:
Kumpi tahansa relatiivipronomini voi kuitenkin viitata superlatiivin määrittämään sanaan (tosin mikä on tällöin tavallisempi) sekä jotain paikkaa tarkoittavaan sanaan:
Puhekielessä on lisäksi varsin yleistä viitata aineelliseen elottomaan kohteeseen pronominilla mikä; ihmiseen voidaan joskus viitata myös pronominilla kuka, vaikka sitä ei ole perinteisesti luokiteltu relatiivipronomiksi.
Epäsuora kysymyslause eli kysyvä sivulause alkaa kysymyssanalla (kuka, mikä, ken, kumpi, kumpainen, ‐ko, -kö sekä näiden taipuneet muodot). Epäsuora kysymyslause ei pääty kysymysmerkkiin, jollei se päätä virkettä, jonka päälausekin on kysyvä:
Lausetyypit > Jaottelu sisällöllisin kriteerein

Lauseet voidaan jakaa myös sen perusteella, mitä ne ilmaisevat. Näin erotetaan muun muassa väitelause, kysymyslause ja huudahduslause.
Historiallisen kehityksen aikana lauseita on eroteltu lukemattomin kriteerein, sillä voi osin olla vaikea vetää rajaa siihen, kuinka syvälle tyyli- ja vivahde-eroihin on syytä mennä.
Milan Rastislav Štefánik

| Milan Rastislav Štefánik |
| --- | --- |

Tšekkoslovakian sotaministeri
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1880 Košariska, Unkarin kuningaskunta, Itävalta-Unkari
Kuollut: 4. toukokuuta 1919 (38 vuotta) Ivanka pri Dunaji, Tšekkoslovakia
Ammatti:  Tähtitieteilijä, sotilas
Milan Rastislav Štefánik  kuuntele ääntämys (ohje) (21. heinäkuuta 1880 Košariská, Itävalta-Unkari – 4. toukokuuta 1919 Ivanka pri Dunaji, Tšekkoslovakia) oli tšekkoslovakialainen poliitikko, diplomaatti ja tähtitieteilijä. Ensimmäisen maailmansodan aikana Štefánik toimi Ranskan armeijan kenraalina ja oli yksi tärkeimmistä Tšekkoslovakian syntymiseen vaikuttaneista tekijöistä yhdessä Edvard Benešin ja Tomáš Garrigue Masarykin kanssa.
Varhainen elämä

Štefánik syntyi luterilaisen papin suurperheeseen nykyisen Länsi-Slovakian alueella. Hän aloitti opintonsa kotikylässään, mutta muutti jo 9-vuotiaana Šamoríniin, jossa hän opiskeli unkariksi. Valmistuttuaan hän muutti Prahaan opiskelemaan rakennusinsinööriksi, mutta vaihtoi pian alansa tähtitieteeseen.
Prahassa Štefánik liittyi slovakialaiseen Detvan-yhdistykseen, jonka sihteeriksi hänet valittiin vuonna 1898. Vuonna 1904 hän kuitenkin muutti Ranskaan ja omistautui tähtitieteelle. Ranskan akatemian tukemana Štefánik matkusti ympäri maailmaa ja oli muun muassa todistamassa vuoden 1911 auringonpimennystä Vavaʻun saarella. Tänä aikana hänelle myönnettiin myös Ranskan kansalaisuus.
Ensimmäinen maailmansota ja Tšekkoslovakian perustaminen

Ensimmäisen maailmansodan syttymisen jälkeen Štefánik liittyi Ranskan armeijaan ja yleni nopeasti yliluutnantiksi. Hän palveli Italian ja Serbian rintamilla tiedustelulentäjänä.
Rintamakomennuksensa jälkeen Štefánik palasi Pariisiin, jossa hän tutustui tšekkiläiseen Edvard Benešiin, jonka kanssa hän alkoi organisoimaan uutta tšekkien ja slovakkien yhteistä valtiota. Štefánik otti kontolleen uuden tšekkoslovakialaisen armeijan perustamisen. Hänen onnistui värvätä tuhansia vapaaehtoisia Romaniasta, Venäjältä sekä Yhdysvalloista. Ranskan hallitus myönsi luvan itsenäisen Tšekkoslovakian armeijan perustamiselle 16. joulukuuta 1917.
Kuolema

Hän kuoli lento-onnettomuudessa lähellä Bratislavaa, kun hänen lentokoneensa, Caproni 450 syöksyi maahan. Štefánikin lisäksi onnettomuudessa kuoli kaksi italialaista.
Kunnianosoitukset > Tšekkoslovakialaiset

Tšekkoslovakian vuoden 1918 sotaristi (1919)
Tšekkoslovakian vallankumouksen mitali (1919)
Lähde:
Kunnianosoitukset > Ulkomaalaiset

Kunnialegioonan komentaja (Ranska, 1919)
Vuosien 1914–1918 sotaristi pronssipalmunlehvällä (Ranska, 1915)
Sodassa haavoittuneen mitali (Ranska, 1915)
Ulkoasioiden kunniamitali kultaisena ja miekoilla (Ranska, 1918)
Sota-ansioiden mitali (Italia, 1917)
Pyhien Mauritiuksen ja Lasaruksen ritarikunnan upseeri (Italia, 1917)
Pyhän Vladimirin ritarikunnan 4. luokka (Venäjä, 1915)
Valkoisen leijonan ritarikunnan 1. luokka (Tšekki, 2023, postuumisti)
Lähde:
Kunnianosoitukset > Muuta

Vuonna 2019 Štefánik äänestettiin Slovakian yleisradioyhtiön järjestämässä kyselyssä kaikkien aikojen suurimmaksi slovakiksi.
Bratislavan lentokenttä on nimetty Štefánikin mukaan. Slovakian viiden tuhannen korunan setelissä oli kuvattuna sekä Štefánik, että hänen hautansa.
Hyökkäys Sydneyn satamaan

Hyökkäys Sydneyn satamaan oli toisessa maailmansodan aikainen hyökkäys, jonka japanilaiset tekivät Australiassa sijaitsevaan Sydneyn satamaan 31. toukokuuta – 8. kesäkuuta 1942 välisenä aikana.
Hyökkäyksessä upotettiin HMAS Kuttabul, jonka mukana hukkui 21 miehistön jäsentä. Japanilaiset menettivät kolme minisukellusvenettä sekä kaksi partiolentokonetta. Minisukellusveneiden M-14 ja M-21 hylyt nostettiin merestä 3. ja 8. kesäkuuta. M-24:n hylky löydettiin vasta vuonna 2006.
Japanilaiset sukellusveneet tulittivat kansitykein myös Newcastlen kaupunkia aiheuttaen pieniä vaurioita rakennuksiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyökkäys Sydneyn satamaan Wikimedia Commonsissa
Ida Välimäki

Ida Välimäki oli suomalainen pikajuoksija. Välimäki edusti urallaan Vaasan Kiistoa.
Välimäki saavutti 100 metrin juoksussa suomenmestaruuden vuonna 1914 ajalla 14,2 s.
Samana vuonna Välimäki erosi Kiistosta ja matkusti Amerikkaan.
Japanin sotarikokset

Joukkohauta Nanjingissa.
Australialainen iskujoukkojen kersantti Leonard Siffleet teloitetaan Uuden-Guinean Aitapessa 24. lokakuuta 1943. Teloituksen toimeenpanija on Yasuno Chikao vara-amiraali Michiaki Kamadan käskystä.
Japanin sotarikoksilla tarkoitetaan keisarillisen Japanin armeijan tekemiä rikoksia ajanjaksolla, joka ulottuu 1800-luvun loppupuolelta toisen maailmansodan päättymiseen. Japanilaisia sotilashenkilöitä on tuomittu siviilien ja sotavankien ihmisoikeuksien loukkaamisista etenkin vuosien 1937–1945 Kiinan–Japanin sodan aikana sekä toisen maailmansodan taisteluissa Aasiassa ja Tyynellämerellä vuosina 1941–1945.
Kiinan–Japanin sodan verisin yksittäinen tapahtuma oli Nanjingin verilöyly, jossa surmattiin arviolta 300 000 ihmistä. 1940-luvun alussa sotilaallinen tutkimusryhmä nimeltä yksikkö 731 aloitti kiinalaisväestöllä tehdyt kokeet, joissa selvitettiin muun muassa erilaisten aseiden, bakteerien ja äärilämpötilojen vaikutuksia ihmisiin. Nanjingiin levitettiin sekä vuonna 1941 että 1942 tappavia bakteereja, ja julmuuksista tuli osa japanilaisten joukkojen arkipäiväistä toimintaa.
Koreassa sotarikosten lasketaan alkaneen vuoden 1910 tapahtumista, kun Japani valloitti niemimaan. Rikoksiin kuului ihmiskokeita sotavangeilla, kemiallisten ja biologisten aseiden käyttöä, raiskauksia ja valloitettujen alueiden naisten pakottamista prostituutioon, niin sanotuiksi lohtunaisiksi.
Manilan verilöylyssä helmikuussa 1945 japanilaiset surmasivat yli satatuhatta filippiiniläistä.
Japani ei ollut allekirjoittanut Geneven sopimuksia vuodelta 1864, mutta monet toisen maailmansodan tapahtumat olivat rikoksia muidenkin säännösten mukaan. Sodan päätyttyä Tokiossa toimi Tokion kansainvälinen sotarikostuomioistuin vuosina 1946–1948. Syytettyinä oli 20 000 entistä sotilas- ja siviilijohtajaa. B- ja C-luokan rikoksista eli tavallisista sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan syytettiin yli 5 000 japanilaista. Heistä 900 teloitettiin, ja monet tuomittiin eri pituisiin vankeusrangaistuksiin. Teloitettujen joukossa olivat Filippiinien invaasiosta vastannut kenraali Masaharu Honma sekä Singaporen ja Malakan niemimaan hyökkäyksistä vastannut Tomoyuki Yamashita. Tokion pääoikeudenkäynnissä syytettiin 28 henkilöä A-luokan rikoksista eli rikoksista rauhaa vastaan. Heistä kaikki todettiin syyllisiksi lukuun ottamatta kahta jotka olivat kuolleet oikeudenkäynnin aikana ja yhtä, joka vapautettiin mielenvikaiseksi todettuna. Seitsemän, mukaan luettuna pääministeri Hideki Tōjō, tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin.
Japanilaisen tulkinnan mukaan rauhansopimuksessa vaadittiin sotaan syyllisten tuomioita ja teloituksia, vaikka he eivät olisi rikollisia Japanin lain mukaan.
Sotarikokset ja niiden käsittely hiertävät edelleen Japanin ja sen naapurimaiden välejä. Viime vuosina on protestoitu muun muassa japanilaiskoulujen uusia historian oppikirjoja, koska ne eivät mainitse monia japanilaisten tekemiä sotarikoksia, sekä entisen pääministerin Jun'ichirō Koizumin tapaa vierailla sodassa menehtyneiden muistomerkillä, Yasukunissa, jossa sankarivainajien joukossa on tuhatkunta sotarikollista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Japanin sotarikokset Wikimedia Commonsissa
Uuno Klami -sävellyskilpailu

Kansainvälinen Uuno Klami -sävellyskilpailu on maailman merkittävimpiinkenen mukaan? kuuluva sävellyskilpailu. Se on järjestetty vuodesta 2004 viiden vuoden välein ja nimetty säveltäjä Uuno Klamin mukaan. Sitä järjestää Kansainvälisen Uuno Klami -sävellyskilpailun kannatusyhdistys ry, johon kuuluvat Kymi Sinfonietta sekä Kotkan ja Kouvolan kaupungit. Kymi Sinfonietta toimii myös finaaliteokset esittävänä orkesterina. Kilpailun tavoitteena on nostaa esille Uuno Klamin elämäntyötä ja saattaa hänen nimeään kansainväliseen tietoisuuteen. Lisäksi kilpailun tehtävänä on tuottaa uutta ohjelmistoa sinfonietta-kokoisille orkestereille.
Kilpailuun osallistuvien teosten määrät ovat lisääntyneet kerta kerralta. Syynä kasvavaan suosioon pidetään varsinkin sitä, että kilpailussa on kansainvälisesti tunnettu tuomaristo ja tuntuvat rahapalkinnot, mutta suuri merkitys on myös sillä, että finaaliin päässeet sävellykset esittää oikea orkesteri. Monissa sävellyskilpailuissa näin ei ole, vaan voittajat päätetään yksinomaan partituurien perusteella. Kilpailun korkean tason vuoksi tuomaristo on myös valinnut kuhunkin kilpailuun osallistuneiden partituurien joukosta suosituslistan, johon on valittu finaalin ulkopuolelle jääneitä korkeatasoisia sävellyksiä. Nämä listat on myös lähetetty tiedoksi eri musiikkiorganisaatioille.
Sävellyskilpailussa ei ole osallistumisikärajaa. Kansainvälisen Uuno Klami -sävellyskilpailun alueeksi on rajattu Eurooppa, tarkemmin ottaen EU:n jäsenmaat ja EU:hun läheisesti liittyvät maat. Kilpailut myös radioidaan euroopanlaajuisesti.
Kilpailun rinnalla on myös Lasten ja nuorten Uuno Klami -sävellyskilpailu, joka on järjestetty neljä kertaa: 2006–2007, 2011–2012, 2016–2017 ja 2021–2022.
I Kansainvälinen Uuno Klami -sävellyskilpailu

Ensimmäiseen Kansainväliseen Uuno Klami -sävellyskilpailuun osallistui 117 sävellystä 23 maasta. Finaalikonsertit pidettiin 17. syyskuuta 2004 Kouvolassa ja 18. syyskuuta 2004 Kotkassa. Tuomaristossa olivat säveltäjä Kalevi Aho (tuomariston puheenjohtaja), säveltäjä Kaija Saariaho, säveltäjä Magnus Lindberg sekä Kymi Sinfoniettan kapellimestari Juha Nikkola. Finaalissa kuultiin viisi sävellystä: Giovanni Bonaton (Italia) Arcanae Obices, Barnaby Hollingtonin (Iso-Britannia) A Certain Chinese Encyclopaedia, Harri Ahmaksen (Suomi) Sinfonia nro 2, Kevin Mayon (Iso-Britannia) Sirens ja Peter Seabournen (Iso-Britannia) Piano Concerto. Teokset sijoittuivat seuraavasti:
1. sija: Giovanni Bonato, Italia: Arcanae Obices
Jaettu 2. sija: Harri Ahmas, Suomi: Sinfonia nro 2 ja Barnaby Hollington, Iso-Britannia: A Certain Chinese Encyclopaedia
Jaettu 3. sija: Kevin Mayo, Iso-Britannia: Sirens ja Peter Seabourne, Iso-Britannia: Piano Concerto
Finaalikonserttien yleisö äänesti suosikikseen Harri Ahmaksen teoksen Sinfonia nro 2, jolle tuomaristo myönsi Virolahden kunnan lahjoittaman tunnustuspalkinnon. Kotkassa 18.9.2004 kokoontuneet Suomen Säveltäjät ry:n jäsenet äänestivät omaksi suosikikseen Giovanni Bonaton teoksen Arcanae Obices.
II Kansainvälinen Uuno Klami -sävellyskilpailu

Toinen Kansainvälinen Uuno Klami -sävellyskilpailun finaalit pidettiin Kouvolan kaupungintalossa 18. syyskuuta ja Kotkan konserttitalossa 19. syyskuuta 2009. Kilpailuun osallistui 186 partituuria 27 maasta. Tuomariston puheenjohtajana toimi säveltäjä Kalevi Aho ja muut tuomariston jäsenet olivat Kymi Sinfoniettan kapellimestari Yasuo Shinozaki, säveltäjä Magnus Lindberg ja säveltäjä Anders Eliasson. Finaaliin oli valittu neljä sävellystä: Victor Alcántaran (Saksa) Toccata Concertante pianolle ja orkesterille, Kent Olofssonin (Ruotsi) Stalingrad Madonna mezzosopraanolle ja orkesterille, Joachim Schneiderin (Saksa) Drei Orchesterstücke ja Oliver Waespin (Sveitsi) kaksoiskonsertto huilulle, kitaralle ja orkesterille. Palkinnot jaettiin seuraavalla tavalla:
1. sija: Joachim F. W. Schneider, Saksa: Drei Orchesterstücke
Jaettu 2. sija: Kent Olofsson, Ruotsi: Stalingrad Madonna (Symphonie II)/ Oliver Waespi, Sveitsi: Double Concerto for Guitar and Flute
3. sija Victor Alcántara, Saksa: Toccata Concertante
Kouvolan kaupungin tunnustuspalkinto jaettiin Kent Olofssonille (Ruotsi) teoksesta Stalingrad Madonna (Symphonie II) ja Oliver Waespille (Sveitsi) teoksesta Double Concerto for Guitar and Flute.
Kotkan kaupungin tunnustuspalkinto jaettiin Joachim F.W. Schneiderille (Saksa) teoksesta Drei Orchesterstücke. Finaalikonserttien yleisö äänesti suosikikseen Victor Alcántaran (Saksa) teoksen Toccata Concertante. Yleisöäänestyksen voittajalle myönnettiin Virolahden kunnan tunnustuspalkinto.
III Kansainvälinen Uuno Klami -sävellyskilpailu

Kolmatta kertaa vuonna 2014 järjestettyyn kilpailuun tuli määräajan sisällä 265 teosta 37 maasta. Finaalikonsertit pidettiin 13. marraskuuta 2014 Kuusankoskitalolla ja 14. marraskuuta Kotkan konserttitalossa. Tuomariston jäseninä toimivat säveltäjät Kalevi Aho (puheenjohtaja), Magnus Lindberg ja Erkki-Sven Tüür sekä kapellimestari Yasuo Shinozaki.
Finaalissa esitettiin viisi sävellystä, jotka olivat Alexander Munon (Saksa) Martialis Epigrammata, Teodor Nicolaun (Suomi/Romania) Mioritic Roots, Axel Ruoffin (Saksa) Sinfonietta, Luca Vagon (Italia) Suite de los espejos, eight poems by Federico Garcia Lorca ja Sauli Zinovjevin (Suomi) Gryf. Kilpailun voitti Luca Vago.
1. sija: Luca Vago: Suite de los espejos
2. sija: Axel Ruoff: Sinfonietta
3. sija: Sauli Zinovjev: Gryf