stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hakunilan suuralue

| Hakunilan suuralue |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Hakunilan suuralue korostettuna.
Kaupunki:  Vantaa
Pinta-ala:  36,2 km² 
Väkiluku:  30 571   (31.12.2020)
Väestötiheys:  803 as./km²
Työpaikkoja:  6 784 kpl   (31.12.2013)
Kaupunginosat:  Länsisalmi, Länsimäki, Ojanko, Vaarala, Hakunila, Rajakylä, Itä-Hakkila, Kuninkaanmäki, Sotunki
Hakunilan suuralue sijaitsee Vantaan kaakkoisosassa. Kuvassa suuralue on kuvattu harmaalla värillä.
Hakunilan suuralue on yksi Vantaan seitsemästä suuralueesta. Se rajoittuu etelässä Helsinkiin, lännessä Tikkurilan ja Koivukylän suuralueisiin sekä pohjoisessa ja idässä Sipoon kuntaan.
1. tammikuuta 2015 Hakunilan suuralueella asui 29 092 asukasta. Hakunilan suuralue on asukkaidensa osalta varsin kansainvälinen, sillä väestöstä 13,3 prosenttia oli ulkomaiden kansalaisia vuonna 2015, mikä oli Vantaan keskiarvoa (9,4 %) enemmän. Vuoden 2020 lopussa muuta kuin suomea, ruotsia tai saamea äidinkielenään puhuvien osuus väestöstä oli 30,6 prosenttia, eli eniten Vantaan suuralueista.
Vuodesta 2007 Hakunilan suuralueeseen on kuulunut seuraavat yhdeksän kaupunginosaa: Länsisalmi, Länsimäki, Ojanko, Vaarala, Hakunila, Rajakylä, Itä-Hakkila, Kuninkaanmäki ja Sotunki.
| Alueen nro  | Nimi | Väkiluku (1> 1.2015)  | Pinta-ala (km²) | Asukas- tiheys (1> 1.2015;  as./km²) | Työpaikat (31> 12.2013)  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 90 | Länsisalmi | &&&&&&&&&&&&&032.&&&&0032 | &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002,0 | &&&&&&&&&&&&&016.&&&&0016 | &&&&&&&&&&&&&014.&&&&0014 |
| 91 | Länsimäki | &&&&&&&&&&&05539.&&&&005 539 | &&&&&&&&&&&&&&02.09000002,9 | &&&&&&&&&&&01944.&&&&001 944 | &&&&&&&&&&&&0388.&&&&00388 |
| 92 | Ojanko | &&&&&&&&&&&&&070.&&&&0070 | &&&&&&&&&&&&&&02.09000002,9 | &&&&&&&&&&&&&025.&&&&0025 | &&&&&&&&&&&&&079.&&&&0079 |
| 93 | Vaarala | &&&&&&&&&&&02908.&&&&002 908 | &&&&&&&&&&&&&&03.01000003,1 | &&&&&&&&&&&&0947.&&&&00947 | &&&&&&&&&&&02382.&&&&002 382 |
| 94 | Hakunila | &&&&&&&&&&011253.&&&&0011 253 | &&&&&&&&&&&&&&03.01000003,1 | &&&&&&&&&&&03618.&&&&003 618 | &&&&&&&&&&&01625.&&&&001 625 |
| 95 | Rajakylä | &&&&&&&&&&&03869.&&&&003 869 | &&&&&&&&&&&&&&01.05000001,5 | &&&&&&&&&&&02545.&&&&002 545 | &&&&&&&&&&&&0311.&&&&00311 |
| 96 | Itä-Hakkila | &&&&&&&&&&&02751.&&&&002 751 | &&&&&&&&&&&&&&02.02000002,2 | &&&&&&&&&&&01245.&&&&001 245 | &&&&&&&&&&&&0471.&&&&00471 |
| 97 | Kuninkaanmäki | &&&&&&&&&&&02018.&&&&002 018 | &&&&&&&&&&&&&&05.&&&&005,0 | &&&&&&&&&&&&0404.&&&&00404 | &&&&&&&&&&&01426.&&&&001 426 |
| 98 | Sotunki | &&&&&&&&&&&&0652.&&&&00652 | &&&&&&&&&&&&&013.060000013,6 | &&&&&&&&&&&&&048.&&&&0048 | &&&&&&&&&&&&&088.&&&&0088 |
| 7 | Hakunilan suuralue,  yhteensä | &&&&&&&&&&029092.&&&&0029 092 | &&&&&&&&&&&&&036.020000036,2 | &&&&&&&&&&&&0803.&&&&00803 | &&&&&&&&&&&06784.&&&&006 784 |
Kuvia

Hakunilan kirkko.
Helsinki Pavi -tanssilava.
Kuusijärvi.
Rajakylä.
Saksalaisten sotilaiden hautausmaa Itä-Hakkilassa.
Maalaismaisemaa Sotungissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hakunilan suuralue Wikimedia Commonsissa
HMS Wild Swan

| HMS Wild Swan |
| --- | --- |
 HMS Wild Swan

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Swan Hunter and Wigham Richardson, Wallsend
Kölinlasku:  heinäkuu 1918
Laskettu vesille:  17. toukokuuta 1919
Palveluskäyttöön:  14. marraskuuta 1919
Poistui palveluskäytöstä:  tuhoutunut 17. kesäkuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 325 t (standardi) 1 508 t (max)
Pituus:  95,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,4 m
Syväys:  2,9 m
Koneteho:  27 000 hv
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  127
Aseistus
Aseistus:  4 x BL 4,7"/L45 (102 mm) Mk I -tykkiä 1 x 3" 20 cwt Mk I -ilmatorjuntatykki 6 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Wild Swan (viirinumero D62) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin huhtikuussa 1918 työnumerolla J1105 Swan Hunter and Wigham Richardsonilta Wallsendistä, missä köli laskettiin heinäkuussa 1918. Alus laskettiin vesille 17. toukokuuta 1919 kumminaan rouva R. N. F. West ja valmistui vielä saman vuoden lopulla 14. marraskuuta.
Palvelus

Alus joutui 16. kesäkuuta 1942 kahdentoista Saksan ilmavoimien Junkers Ju 88 -pommikoneen maaliksi, jolloin neljä lähelle osunutta pommia aiheuttivat suuren vuodon. Alus upposi ja HMS Vansittart pelasti 123 miestä sen miehistöstä, jotka laskettiin maihin Milford Havenissa.
HMS William Honnor

| HMS William Honnor |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cochrane, Selby
Laskettu vesille:  26. elokuuta 1918
Tekniset tiedot
Uppouma:  141 t
Koneteho:  69 hv
Aseistus
Aseistus:  1 x 12 naulan tykki
HMS William Honnor oli Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien Mersey-luokan aseistettu troolari, joka valmistui saattajaksi.
Valmistus

Alus tilattiin Selbystä Cochranelta. Alus laskettiin vesille 26. elokuuta 1918.
Palvelus

Vuonna 1922 alus myytiin Irlannin laivastolle, jossa se säilytti aiemman nimensä. Alus vastaanotettiin Portsmouthissa. Seuraavana vuonna alus myytiin uudelleen kauppalaivastoon, jolloin sen nimeksi tuli Grimurkamban.
Kymmenottelu olympialaisissa

| Yleisurheilu olympialaisissa Kymmenottelu  |
| --- | --- |
 Kymmenottelun 1500 m juoksu vuoden 1948 olympialaisissa.
Laji:  Yleisurheilu
Olympialajina:  1912–
Olympiaennätykset
Miehet:   Damian Warner 9018 pistettä (2021)
Kymmenottelu on kuulunut olympialaisten lajivalikoimaan vuoden 1912 olympialaisista lähtien. Menestynein maa olympialaisten kymmenottelussa on ollut Yhdysvallat. Menestyneimmät urheilijat ovat Yhdysvaltain Bob Mathias, Ison-Britannian Daley Thompson ja Yhdysvaltain Ashton Eaton, jotka ovat voittaneet olympiakultaa kahdesti.
Mitalitaulukot

|  Miesten kymmenottelun olympiamitalistit   ohje |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1912 Tukholma tulokset |   Jim Thorpe (USA) |   Hugo Wieslander (SWE)  Charles Lomberg (SWE) |   Gösta Holmér (SWE) |  |
| 1920 Antwerpen tulokset |   Helge Løvland (NOR) |   Brutus Hamilton (USA) |   Bertil Ohlson (SWE) |  |
| 1924 Pariisi tulokset |   Harold Osborn (USA) |   Emerson Norton (USA) |   Aleksander Klumberg (EST) |  |
| 1928 Amsterdam tulokset |   Paavo Yrjölä (FIN) |   Akilles Järvinen (FIN) |   Ken Doherty (USA) |  |
| 1932 Los Angeles tulokset |   James Bausch (USA) |   Akilles Järvinen (FIN) |   Wolrad Eberle (GER) |  |
| 1936 Berliini tulokset |   Glenn Morris (USA) |   Bob Clark (USA) |   Jack Parker (USA) |  |
| 1948 Lontoo tulokset |   Bob Mathias  (USA) |   Ignace Heinrich (FRA) |   Floyd Simmons (USA) |  |
| 1952 Helsinki tulokset |   Bob Mathias (USA) |   Milt Campbell (USA) |   Floyd Simmons (USA) |  |
| 1956 Melbourne tulokset |   Milt Campbell (USA) |   Rafer Johnson (USA) |   Vasili Kuznetsov (URS) |  |
| 1960 Rooma tulokset |   Rafer Johnson (USA) |   Yang Chuan-Kwang (ROC) |   Vasili Kuznetsov (URS) |  |
| 1964 Tokio tulokset |   Willi Holdorf (EUA) |   Rein Aun (URS) |   Hans-Joachim Walde (EUA) |  |
| 1968 México tulokset |   Bill Toomey (USA) |   Hans-Joachim Walde (FRG) |   Kurt Bendlin (FRG) |  |
| 1972 München tulokset |   Nikolai Avilov (URS) |   Leonid Lytvynenko (URS) |   Ryszard Katus (USA) |  |
| 1976 Montréal tulokset |   Bruce Jenner (USA) |   Guido Kratschmer (FRG) |   Nikolai Avilov (URS) |  |
| 1980 Moskova tulokset |   Daley Thompson (GBR) |   Juri Kutsenko (URS) |   Sergei Zhelanov (URS) |  |
| 1984 Los Angeles tulokset |   Daley Thompson (GBR) |   Jürgen Hingsen (FRG) |   Siegfried Wentz (FRG) |  |
| 1988 Soul tulokset |   Christian Schenk (GDR) |   Torsten Voss (GDR) |   Dave Steen (CAN) |  |
| 1992 Barcelona tulokset |   Robert Zmelík (TCH) |   Antonio Peñalver (ESP) |   Dave Johnson (USA) |  |
| 1996 Atlanta tulokset |   Dan O'Brien (USA) |   Frank Busemann (GER) |   Tomáš Dvorák (CZE) |  |
| 2000 Sydney tulokset |   Erki Nool (EST) |   Roman Šebrle (CZE) |   Chris Huffins (USA) |  |
| 2004 Ateena tulokset |   Roman Šebrle (CZE) |   Bryan Clay (USA) |   Dmitri Karpov (KAZ) |  |
| 2008 Peking tulokset |   Bryan Clay (USA) |   Andrei Krautšanka (BLR) |   Leonel Suárez (CUB) |  |
| 2012 Lontoo tulokset |   Ashton Eaton (USA) |   Trey Hardee (USA) |   Leonel Suárez (CUB) |  |
| 2016 Rio de Janeiro tulokset |   Ashton Eaton (USA) |   Kevin Mayer (FRA) |   Damian Warner (CAN) |  |
| 2020 Tokio tulokset |   Damian Warner (CAN) |   Kevin Mayer (FRA) |   Ashley Moloney (AUS) |  |
| 2024 Pariisi tulokset |   Markus Rooth (NOR) |   Leo Neugebauer (GER) |   Lindon Victor (GRN) |  |
  Lähde: Athletics — Decathlon, Men Olympedia. Viitattu 18.8.2024. (englanniksi) Official Reports Athletics olympics.com. Viitattu 18.8.2024. (englanniksi)
HMS Wilton (L128)

| HMS Wilton |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yarrow and Company, Scotstoun
Kölinlasku:  7. kesäkuuta 1940
Laskettu vesille:  17. lokakuuta 1941
Palveluskäyttöön:  18. helmikuuta 1942
Loppuvaihe:  romutettu 1959
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 050 t (standardi) 1 490 t (max)
Pituus:  85,34 m
Leveys:  9,62 m
Syväys:  2,51 m
Koneteho:  19 000 hv
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  168
Aseistus
Aseistus:  6 x QF 4"/L45 Mk XVI -tykkiä kaksiputkisina Mk XIX -asennuksina 4 x QF 2 naulan Mk VIII -ilmatorjuntatykkiä neliputkisena Mk VII -asennuksena 2 x Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä
HMS Wilton (viirinumero L128) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin II saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 4. syyskuuta 1939 osana vuoden 1939 sota-ajan hätäohjelmaa (engl. 1939 War Emergency Programme) työnumerolla J1850 Yarrow and Companyltä Scotstounista Glasgow'sta, missä köli laskettiin 7. kesäkuuta 1940. Alus laskettiin vesille 17. lokakuuta 1941 ja valmistui 18. helmikuuta 1942.
Palvelus

Alus sijoitettiin 1959 poistolistalle ja myytiin 22 900 punnalla Shipbreaking Industriesille Faslaneen, jonne se saapui 4. joulukuuta romutettavaksi.
Harmaapökkelökehrääjä

| Harmaapökkelökehrääjä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kehrääjälinnut Caprimulgiformes
Heimo::  Pökkelökehrääjät Nyctibiidae
Suku::  Pökkelökehrääjät Nyctibius
Laji::  griseus
Kaksiosainen nimi
 Nyctibius griseus  (Gmelin, 1789) 
Katso myös
   Harmaapökkelökehrääjä Wikispeciesissä   Harmaapökkelökehrääjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nauhoitettu Kolumbiassa.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Harmaapökkelökehrääjä (Nyctibius griseus) on pökkelökehrääjien (Nyctibiidae) heimoon kuuluva lintulaji. Johann Friedrich Gmelin kuvasi lajin vuonna 1789.
Ulkonäkö ja koko

Linnulla on keltaiset suuret silmät. Höyhenpeite on ruskeanharmaa. Laji on tavallisesti 33–38 senttimetrin mittainen.
Aiheesta muualla

Kuvia lajista
HMS Argonaut (61)

| HMS Argonaut |
| --- | --- |
 HMS Argonaut

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cammell Laird, Birkenhead
Kölinlasku:  21. marraskuuta 1939
Laskettu vesille:  6. syyskuuta 1941
Palveluskäyttöön:  8. elokuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  6. heinäkuuta 1946
Loppuvaihe:  romutettu 19. marraskuuta 1955
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 600 t (standardi) 6 850 t (kuormattu)
Pituus:  148 m
Leveys:  15,4 m
Syväys:  4,3 m
Koneteho:  62 000 shp
Nopeus:  32,25 solmua
Miehistöä:  480
Aseistus
Aseistus:  5 × kaksiputkista 5,25" (133 mm) Mk I -tykkiä 4 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä 2 %times; neliputkista QF 2 naulan ilmatorjuntatykkiä 6 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Argonaut (viirinumero 61) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Dido-luokan ilmatorjuntaristeilijä.
Valmistus

Alus  tilattiin Cammell Laird]]in telakalta osana vuoden 1939 kriisiohjelmaa Cammell Lairdin telakalta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 21. marraskuuta 1939. Alus laskettiin vesille 6. syyskuuta 1941 ja otettiin palveluskäyttöön 8. elokuuta 1942. Aluksen valmistumista viivästytettiin Dunkirkin vetäytymisen vuoksi.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon, jonka mukana se osallistui lokakuussa Huippuvuorten ja Pohjois-Venäjän operaatioihin ennen marraskuista siirtoa Gibraltarille Force H:hon tukemaan Pohjois-Afrikan maihinnousua. Alus siirrettiin Bônen niemimaalle Force Q:hon yhdessä HMS Auroran kanssa.
Alukseen osui 14. joulukuuta kaksi torpedoa, jotka aiheuttivat suuria vaurioita aluksen keulaan ja perään. Aluksen korjaukset Philadelphian telakalla valmistuivat marraskuussa 1943 ja se palasi Englantiin, missä alus liitettiin Kotilaivastoon. Alus kuului Normandian maihinnousun aikana Force K:hon, joka tuki Gold Beachin maihinnousua. Alus siirrettiin elokuussa Välimerelle tukemaan Etelä-Ranskan maihinnousua.
Syyskuussa alus siirrettiin Aegean merelle, mutta jo marraskuussa se sai määräyksen siirtyä Itä-Intiaan suojaamaan lentotukialusryhmiä. Tyynellä valtamerellä alus osallistui joulukuussa 1944 Sumatran ja Arakanin operaatioihin.
Tammikuussa 1945 alus siirrettiin Brittiläiseen Tyynenmeren laivaston 5. risteilijäviirikköön, jonka mukana se osallistui Okinawan ympäristön operaatioihin. Myöhemmin alus osallistui Japanin pääsaarille suunnattuihin operaatioihin, kunnes elokuussa se siirrettiin  Shanghain miehitykseen.
Alus palasi 6. heinäkuuta 1946 Portsmouthiin, missä se siirrettiin reserviin palaamatta palvelukseen. Alus saapui 19. marraskuuta 1955 Cashmorelle Newportiin romutettavaksi.
HMS Windsor (D42)

| HMS Windsor |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Greenock
Kölinlasku:  huhtikuu 1917
Laskettu vesille:  21. kesäkuuta 1918
Palveluskäyttöön:  28. elokuuta 1918
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 4. maaliskuuta 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 100 t (standardi) 1 490 t (max)
Pituus:  95,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,0 m
Syväys:  3,2 m
Koneteho:  27 000 hv
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  134
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4"/L45 (102 mm) Mk V -tykkiä yksiputkisina P Mk I -asennuksina 1 x 3" 20 cwt Mk I -ilmatorjuntatykki 6 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Windsor (viirinumero D42) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin W-luokan hävittäjä ensimmäisen maailmansodan lopulla ja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 9. joulukuuta 1916 vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman 10. tilauksessa Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin huhtikuussa 1917. Alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1918 ja valmistui samana vuonna 28. elokuuta.
Palvelus

Japanin antauduttua alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin maaliskuussa 1947 BISCOlle. Alus saapui toukokuussa 1949 hinattuna Metal Industriesille Charlestoniin romutettavaksi.
HMS Argo (T111)

| HMS Argo |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fr. Lürssen Werft GmbH & Co, Bremen-Vegesack
Laskettu vesille:  18. tammikuuta 1957
Palveluskäyttöön:  15. kesäkuuta 1957
Poistui palveluskäytöstä:  1. heinäkuuta 1977
Tekniset tiedot
Uppouma:  175 t
Pituus:  48,0 m
Leveys:  5,8 m
Syväys:  1,6 m
Koneteho:  3 x Daimler-Benz MB 3000/1 720, 9 000 hv
Nopeus:  39 solmua
Miehistöä:  33
Aseistus
Aseistus:  2 x Bofors 40 mm lvakan M/48 6 x 53,3 cm M/50 torpedoputkea 2 x 10,3 cm lysraketställ M/53 1 x 57 mm lysraketpjäs M/55 miinakiskot
HMS Argo (runkonumero T111) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin Saksasta Lürsseniltä. Se laskettiin vesille 18. tammikuuta 1957 ja liitettiin laivastoon viisi kuukautta myöhemmin 15. kesäkuuta.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1977.
Lauhkean vyöhykkeen sademetsä

Lauhkean vyöhykkeen sademetsäalueet kartalla
Lauhkean vyöhykkeen sademetsä on kasvillisuusvyöhyke ja sitä voidaan kutsua myös metsätyypiksi..[lähde? ]
Lauhkean vyöhykkeen sademetsiä kasvaa Pohjois-Amerikan länsirannikolla, Alaskan eteläosista Kalifornian pohjoisrajalle, sekä Australiassa, Chilessä ja Uudessa-Seelannissa. Nykyisin noin neljäsosa maailman lauhkean vyöhykkeen sademetsistä kasvaa Pohjois-Amerikassa, missä niistä noin 90 % on hakattu. Ne muistuttavat suuresti boreaalisia havumetsiä havupuineen, mutta monet alueen havupuista kasvavat jättiläismäisiin mittoihin. Lauhkean vyöhykkeen sademetsien puiden rungot ovat yltä päältä naavojen ja sammalten peitossa johtuen korkeasta sademäärästä, joka tietyillä alueilla on jopa lähes neljä metriä vuodessa.
Tiede on tunnistanut lauhkean vyöhykkeen sademetsät jo vuosisadan ajan, mutta silti ne ovat melko huonosti tunnettuja. Nykyisin yleisesti hyväksytyn määritelmän mukaan lauhkeissa (ja arktisissa) sademetsissä sataa vähintään 1200 mm vuodessa, josta vähintään 10 % sataa kesäkuukausien aikana. Heinäkuun keskilämpötila on 16 °C tai alle. Alueella on viileä lepokausi. Harvakseltaan iskevät metsäpalot ovat tärkeä evoluutioon vaikuttava tekijä.
Lauhkean vyöhykkeen sademetsät on voitu jakaa alatyyppeihin. Subarktisten sademetsien vuoden keskilämpötila on alle 4°C ja kesäisin sataa vähintään 20 % vuoden kokonaissateista. Kylmän-kosteiden sademetsien (perhumid) vuoden keskilämpötila on 7°C, kesäsateisuus on vähintään 10 %, kesät ovat viileitä ja talvisin sataa ajoittain lunta. Vuodenaikaisten sademetsissä keskilämpötila on 10°C, niissä useammin tulipaloja ja kesien sateisuus on alle 10 %. Lämpimän lauhkeissa sademetsissä vuoden keskilämpötila on vähintään 12°C, kesäisin sataa vähän (alle 5 % vuoden kokonaissateista), talvella on vain harvoin lunta ja kuivia kausia voi olla kaikkina vuodenaikoina.
Euroopan rannikkosademetsät

Rannikkosademetsiä on myös Euroopassa mm. Isossa-Britanniassa, Irlannissa ja Norjassa. Ison-Britannian sademetsät tunnetaan nimillä kelttiläiset eli Atlanttiset sademetsät. Ne jatkuvat myös Skotlannin puolelle. Periaatteessa kaikki Irlannin säilyneet luonnonvaraiset metsäalueet ovat sademetsiä, mutta valitettavasti niitä on vain 1,5 % maan pinta-alasta. Niitä vaivaa pirstaloituminen. Rannikkosademetsäalue lienee myös Bretagnen niemimaalla Ranskassa. Norjan rannikkosademetsät luetaan usein samaan rannikkosademetsien ryhmään, vaikka ne sijaitsevatkin arktisella alueella. Vastaavan kaltaisia arktisia sademetsiä on myös Pohjois-Amerikassa ja Siperiassa.
Sademetsiä on myös Välimeren rannikolla Balkanilla sekä Pohjois-Espanjassa, mutta niistä kuten myös Bretagnen metsistä on vain vähän tietoa saatavilla. Espanjan tunnetuin sademetsäalue sijaitsee kuitenkin Fragas de Eume kansallispuistossa. Sen alueella kasvaa mittava määrä erilaisia jäkäliä ja saniaisia. Balkanilla sijaitseva Perucinan sademetsä on Euroopan suurin säilynyt sademetsäalue. Lukuun ottamatta Pohjois-Espanjaa Välimeren alueen sademetsät eivät kuitenkaan kuulu enää lauhkeaan vaan lämpimään ilmastovyöhykkeeseen. Toisin kuin Pohjois-Amerikan, Australian ja Uuden Seelannin sademetsät, Euroopan jäljellä olevat sademetsät ovat huonosti tunnettuja jopa kotimaissaan.
Atlantin rannikkosademetsät kuuluvat merelliseen ilmastoalueeseen.  Niille on tyypillistä runsas sammaleiden, maksasammaleiden, jäkälien ja saniaisten määrä. Niiden lisäksi niissä elää runsaasti kukkakasveja. Myös eläimistön määrä on runsas. Metsiä ovat vähentäneet maatalouden levittäytyminen, metsänhakkuut sekä puuhiilen tuotanto. Viime vuosina myös vieraslajien levittäytyminen metsiin on järkyttänyt niiden tasapainoa. Tulevaisuuden uhkat liittyvät paljolti myös ilmastonmuutokseen. Tämän päivän eurooppalaiset sademetsät ovat vain pieni murto-osa varhaisemmista sademetsä-alueista.
Euroopan rannikkosademetsien lisäksi Böhmerwaldin metsäalue Tšekin, Saksan ja Itävallan rajalla luokitellaan joskus alueeksi, jolla on vuoristosademetsiä.  Aluetta suojaavat sekä Tsekin että Saksan kansallispuistot. Suurin osa laskeutuvasta sateesta tulee alas lumena. Uhkana on ilmastonmuutosta seuraava alueelle tyypillisten lajien katoaminen.  Vuoristosademetsiä katsotaan toisinaan olevan myös osalla Alppien aluetta.
Levinneisyys

Pohjois-Amerikassa lauhkean vyöhykkeen sademetsät kasvavat Alaskan etelärannikolta Kalifornian pohjoisrajoille ulottuvalla kapealla rannikkokaistaleella. Vuorten takana idässä on laajoja aavikoita ja aroja, pohjoisessa boreaalisia havumetsiä, ja etelämpänä Kaliforniassa nahkealehtistä kasvillisuutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lauhkean vyöhykkeen sademetsä Wikimedia Commonsissa
Fragas de Eumen metsäaluetta.
Tongass National Forest sijaitsee Etelä-Alaskassa, jossa lauhkean vyöhykkeen sademetsät kasvavat pohjoisimmillaan.
Halvar Moritz

| Mitalit> Maa:  Ruotsi.Miesten hiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Ruotsi.Miesten hiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Ruotsi.Miesten hiihto.MM-kilpailut  | Maa:  Ruotsi> Miesten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Vysoké Tatry | 4x10 km:n viesti |  |
Halvar Moritz (21. kesäkuuta 1906 – 21. marraskuuta 1993) oli ruotsalainen maastohiihtäjä, joka oli mukana voittamassa Ruotsille MM-pronssia Vysoké Tatryn maailmanmestaruuskilpailuissa 1935. Hänen lisäkseen Ruotsin joukkueessa kilpailivat Erik August Larsson, Martin Matsbo ja Nils-Joel Englund. Moritz vei viestin avausosuutta.
Lauheajärvi

| Lauheajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°13′39″N, 26°21′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karijärven valuma-alue (14.94)
Laskuoja:  oja Särkijärveen 
Järvinumero:  14.946.1.032
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  101,8 m  
Pituus:  870 m  
Leveys:  360 m  
Rantaviiva:  2,78 km  
Pinta-ala:  16,481 ha  
Saaria:  1 
 fiLauheajärvi 
Lauheajärvi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa  Hirvisalon lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 870 metriä pitkä, 360 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 16,5 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Karijärven valuma-alueella (14.94), jonka Rihunlammen valuma-alueeseen (14.946) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 101,8 metriä mpy.
HMS Ardent (F184)

| HMS Ardent |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yarrow Shipbuilders
Kölinlasku:  26. helmikuuta 1974
Laskettu vesille:  9. toukokuuta 1975
Palveluskäyttöön:  9. lokakuuta 1977
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 22. toukokuuta 1982
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 250 t (max)
Pituus:  117 m
Leveys:  12,73 m
Syväys:  5,94 m
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  177
Aseistus
Aseistus:  1 × 4,5" Mk8 2 × Oerlikon 20 mm 4 × MM38 Exocet 1 × Sea Cat 2 × kolmiputkista sukellusveneentorjuntatorpedosarjaa 2 × Corvus soihdunheitintä 1 × tyypin 182 hinattava kaikuluotain 1 × Westland Wasp
HMS Ardent (viirinumero F184) oli Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 21 fregatti Falklandin sodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 17. huhtikuuta 1973 Yarrow Shipbuildersilta Scotstounista  Glasgow’sta, missä köli laskettiin 26. helmikuuta 1974. Se laskettiin vesille vuotta myöhemmin 9. toukokuuta kumminaan Gloucesterin herttuatar ja valmistui 13. lokakuuta 1977. Alus oli ensimmäinen luokan aluksista, jolle asennettiin STWS-torpedoputket (engl. Ship-launched Torpedo Weapon System).