Ina Lange
Henkilöhistoria > Kirjallinen ura

1880-luvulla alkoi Langen varsinainen kirjallinen ura novellikokoelmalla Bland ödebygder och skär (1884; suom. Erämaan ja saariston tarinoita, 1886), jonka hän julkaisi salanimellä Daniel Sten  kuten muunkin kaunokirjallisen tuotantonsa. Kokoelman novellit on kirjoitettu 1880–1884; kunkin perässä on kirjoitusvuosi. Kuvauksen kohteena ovat suomalainen saaristo ja maaseutu ja niiden ihmiset. Runebergiläisen idealistisen kansankuvauksen sijaan Lange esittää ihmiset varsin realistisessa ja kaunistelemattomassa valossa. Esimerkiksi novellissa ”Frost” (’Halla’) viitataan kriittisesti J. L. Runebergin runoon ”Saarijärven Paavo”. Novellissa Ett godt samvete esitystapana on ylimmän yhteiskuntaluokan rappeutuneisuutta ja moraalittomuutta kuvaava melodraama ja kertomuksessa I ödemark yläluokka rinnastuu metsänpetoihin. Novellissa Lyx Lange kokeilee jo ensimmäisen romaaninsa prostituoitu-teemaa, missä päähenkilöä ei syyllistetä.
Pian novellikokoelman jälkeen ilmestyi Langen ensimmäinen romaani Sämre folk (’Huonompaa väkeä’, 1885),  jota on pidetty hänen pääteoksenaan. Romaanin päähenkilönä on laulaja ja  prostituoitu Nadja, joka viettelee ja käyttää hyväkseen miehiä. Nadjan luonteen pohjustuksena kuvataan myös hänen äitiään ja tämän epäonnistunutta avioliittoa. Sisältönsä ja vahvan naturalisminsa vuoksi teosta on verrattu Émile Zolan kuuluisaan Nana-teokseen. Langen romaani oli kannanotoiltaan poikkeuksellinen, koska se ei ota selvästi kantaa naisen asemaan eikä esitä seksityöntekijää miesten uhrina. Tässä teos eroaa naisen seksuaalisuutta käsittelevistä Wendla Randelinin Den Falna ja Minna Canthin Salakari-romaaneista ja Alexandra Gripenbergin kaksinaismoralismia vastaan hyökkäävästä Kärrmark-teoksesta.
Lange julkaisi Daniel Stenin nimellä vielä neljä muuta kaunokirjallista teosta: Tanskassa ilmestyneen romaanin En skaebne (’Kohtalo’, 1887), kertomuksen Med kärlek! (’Rakkaudella’, 1888), uskonnollis-eroottisia aineksia sisältävän ja kaksinaismoraalia kritisoivan romaanin Luba (1889) ja novellikokoelman Berättelser från Finland (’Kertomuksia Suomesta’, 1890). Ne jatkoivat realistista ja naturalistista linjaa, mitä korostaa esimerkiksi Luba-romaanin alaotsikko "En studie", kokeellisen romaanin mukainen tutkielma siitä, miten perimä vaikuttaa päähenkilöön. Lubassa näkyy kiinnostus psykopatologiaan ja siinä kuvataan päähenkilön uskonnollis-eroottista hysteriaa. Romaani onkin lahkolaisliikkeiden ja uskonnollisuuden kritiikkiä, missä päähenkilöiden kohtalot ilmaisevat kirjailijan näkemyksen uskovaisista epänormaalina yksilöinä, joiden patologisella tunne-elämällä on seksuaaliset syynsä.
Esikoiskokoelmaa lukuun ottamatta Langen teoksissa on kaupungilla vahva rooli.Pääteoksessaan Sämre folk Helsingistä annetaan voimakkaasti venäläisväritteinen kuva, kun taas suomen- ja ruotsinmieliset saadaan näyttämään hieman koomisilta.
Näytelmäkirjailijana Lange debytoi 1890, tällä kertaa omalla nimellään. Svenska teatern esitti hänen yksinäytöksisen huvinäytelmänsä Kurerad. Näytelmälle povattiin valoisaa tulevaisuutta.
Lange kirjoitti myös lehtiin, usein musiikkiaiheisia kirjoituksia, mm. Sofi Menteristä, entisestä opiskelutoveristaan Berliinin ajoilta: Lange kertoo elävästi konsertista sekä sen jälkeisistä aamuyöhön kestäneistä jatkoista. Lisäksi hän kirjoitti näytelmiä, aiheina mm Carl Michael Bellman ja Lola Montez. Daniel Sten -nimen ohella hän käytti nimimerkkejä Daniel Stern, Aino, -U, -a-dt ja -A-dt. 1880-luvun puolivälissä Åbo Tidning -lehdessä ilmestyi Langen ulkomailta kertovia kirjeitä ja ainakin yksi jatkokertomus Daniel Stenin nimellä. Varsinaisen skuupin hän onnistui saamaan haastateltuaan aikansa kuuluisinta näyttelijää Sarah Bernhardtia Tukholmassa miehensä työpaikalla. Helsingfors Dagblad julkaisi sen 22.6.1883 nimellä Daniel Sten.
Vaikka miessalanimien käyttö on nähty usein piiloutumisena ja naiseuden peittämisenä, Daniel Stenin salanimen käyttäjä lienee ollut siihen aikaan jo tiedossa. Vuonna 1885 Langen nimi mainittiin julkisesti lehdessä hänen salanimensä yhteydessä ja 1889 Daniel Stenin nimellä julkaistun Luban alkupuheen allekirjoitus oli I.L.Vaikka Lange julkaisi teoksia vain ruotsiksi ja tanskaksi, hän oli osasi niiden lisäksi ainakin suomea, venäjää, saksaa, ranskaa ja englantia.