stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Madsen (pikakivääri)

| Madsen |
| --- | --- |

Tyyppi:  pikakivääri, kääntyväsulkuinen, pitkä piippurekyyli
Valmistaja:  Compagnie Madsen A/S
Valmistusmaa:   Tanska
Valmistusvuodet:  1903–1957
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  mm. 8x58R Krag, 6,5x55mm SE, 8 x 57 IS, 7,62 mm x 54 R, .303 British
Aseen pituus:  1165 mm
Piipun pituus:  477,5 mm
Paino (tyhjänä):  10 kg
Lipas:  tankolipas
Kapasiteetti:  25, 30 tai 40 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  n. 825 m/s
Tulinopeus (laukausta/min):  600 lks/min
Tanskalaissotilaita M.1932-kolmijalalla varustetun Madsen M/1924 -pikakiväärin kanssa 9. huhtikuuta 1940.
Madsen on tanskalainen, vuosina 1903–1957 valmistettu maailman ensimmäinen palveluskäyttöön otettu pikakivääri.
Historia

Tanskalainen Jens Torring Schouboe kehitti 1890-luvun alussa kerta- ja sarjatulta ampuvan kiväärin, jonka Tanskan laivasto otti vuonna 1896 käyttöön nimikkeellä Rekylkarabin M.1896.[lähde? ] Tykistökapteeni ja myöhempi Tanskan puolustusministeri Vilhelm Herman Oluf Madsen perusti vuonna 1900 Compagnie Madsen A/S -yhtiön, joka sai vuonna 1901 nimekseen Dansk Rekyl-Riffel Syndikat. Yhtiö jatkoi aseen kehittelyä vuonna 1902 esitellyksi pikakivääriksi, jonka Tanskan armeija otti käyttöönsä nimikkeellä Rekylgevær Model 1903.
Yhdysvaltojen armeija testasi asetta vuoden 1903 syksyllä ja totesi sen suhteellisen tarkaksi ja kiitti sen keveyttä, mutta koeammunnan aikana sattuneet jatkuvat toimintahäiriöt sammuttivat yhdysvaltalaisten kiinnostuksen sitä kohtaan.
Venäjä osti 1 250 kappaletta Madsen-pikakivääreitä vuonna 1904 ja käytti niitä Venäjän–Japanin sodassa ja ensimmäisessä maailmansodassa.
Ruotsi otti aseen käyttöönsä 6,5x55 kaliiperisena nimikkeellä Kulsprutegevär m/14 (Kg m/14), samoin Norja nimikkeellä Madsen maskingevaer m/14 ja m/22. Norja ryhtyi myös lisenssivalmistamaan sitä Kongsberg våpenfabrikk -asetehtaallaan.
Myös Saksan armeija hankki Madsen-pikakiväärejä Musketen-battalion -yksiköidensä aseistukseksi ensimmäisessä maailmansodassa.
Vuosikymmenten kuluessa useissa eri kaliipereissa valmistetut Madsen-pikakiväärit ovat olleet käytössä yli 30 maassa, muun muassa Euroopan maista Bulgariassa, Liettuassa, Latviassa, Puolassa, Suomessa, Unkarissa ja Virossa. Alankomaat ja Portugali hankkivat asetta siirtomaajoukoilleen.
Erityisen suosittuja Madsen-pikakiväärit olivat latinalaisessa Amerikassa 1920- ja 1930-luvuilla, suurimpina ostajina Argentiina ja Brasilia, joiden lisäksi niitä hankkivat käyttöönsä muun muassa Chile, Ecuador ja Paraguay. Mittavimmin Madseneita käytettiin vuosina 1932–1935 Bolivian ja Paraguayn välillä käydyssä Chacon sodassa.
Itä-Aasian maista eräs merkittävimmistä aseen käyttäjistä oli Siamin ohella Kiina, josta Madseneita kulkeutui 1940- ja 1950-luvun aikana myös Malesian ja Vietnamin kapinallisille. Madsenin viimeinen valmistusversio oli Madsen M 1953.
Rakenne

Pitkään piippurekyyliin perustuva ja kääntyvällä, Martini-Henry-tyyppisellä sululla varustettu lukkomekanismi käsittää laatikon sisäpuolelle kiskoja myöten liikkuvan neliömäisen kehyksen, johon kiinnitetty sulkukappale liikkuu pystysuunnassa. Sulkukappaleen liikettä säätelee laatikon vasemmalle puolelle kiinnitetty kaareva syöttövipu. Ensimmäinen patruuna ladataan vivun avulla käsin. Patruunan lauettua piippu ja siihen kytketty lukkokoneisto perääntyvät yhdessä, kunnes sulkukappale nousee ylös ja hylsy poistuu sen alitse ulos aseesta. Osien päästyä taka-asentoon palautinjousi pakottaa osat takaisin eteen, jolloin uusi patruuna siirtyy aseen päällä olevasta lippaasta sulkukappaleen yläpinnassa olevaan syöttöuraan. Oikealla hetkellä syöttövipu painaa sulkukappaleen etupään alas, jolloin vipu työntää patruunan sisälle patruunapesään. Tämän jälkeen sulkukappale nousee sulkien piipun takapään ja patruuna laukaistaan erillisellä iskuvasaralla.
Käyttö Suomessa

Madsen m/20 oli Suomen puolustusvoimien ensimmäinen pikakiväärimalli, joka oli käytössä vuosina 1921–1936. Enimmillään 7,62 mm x 54 R -kaliiperisia aseita oli käytössä 729 kappaletta vuoden 1928 lopulla. Lahti-Saloranta M/26 -pikakiväärit syrjäyttivät Madsenit 1930-luvun aikana ja 612 jäljellä olleista Madseneista myytiin vuonna 1937 Viroon, missä ne muutettiin .303 British -kaliiperisiksi. Viimeiset kuutisenkymmentä Madsenia myytiin Interarmcolle 1959–1960.
Kirjallisuutta

Hyytinen, Timo: Arma Fennica 2 Sotilasaseet.  Jyväskylä:  Gummerus, 1987.  ISBN 951-99887-0-X.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Firstworldwar.com: Madsen gun
Danish Madsen Light Machine Gun
Deactivated Guns: Madsen
Madsen Light Machine Gun
The Light Machine Guns of Sweden
Rekylkarabin M. 1896[vanhentunut linkki]
Jaeger Platoon: Finnish army 1918–1945: Other Light Machineguns
Ручной пулемет Мадсен обр. 1902 г.
Madsen Könnyü Géppuska (Golyószóró) 24.M (Arkistoitu – Internet Archive)
Madsen-pikakiväärin toimintaa kuvaava piirros.
Aidan takaa

Aidan takaa (engl. Over The Hedge) on yhdysvaltalainen sarjakuva, jota tekevät Michael Fry ja T. Lewis.[lähde? ] Sarja kertoo pesukarhu Pepen (engl. RJ), kilpikonna Villen (engl. Verne) ja heidän eläinystäviensä elämästä metsässä, jonka naapurissa on ihmisten asuttama esikaupunkialue. Pepellä ja Villellä on usein tapana tehdä kiusaa ihmisille.
Dreamworks Animation Studiosilta on ilmestynyt vuonna 2006 sarjakuvaan löyhästi perustuva animaatioelokuva, jonka nimi on suomeksi Yli aidan.
Airvault

| Airvault |
| --- | --- |
 Airvault’n vanhassa luostarissa on nyt kotiseutumuseo.
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Poitou-Charentes
Departementti:  Deux-Sèvres
Hallinto:  
 – Pormestari:  Olivier Fouillet
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  49 km²
Väkiluku (2012):  3 047 
 – Väestötiheys:  62 as./km²
Postinumero:  79600
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Airvault on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Poitou-Charentesin hallintoalueella. 49 neliökilometrin laajuisessa kunnassa oli vuoden 2012 väestönlaskennassa 3 047  asukasta.
Airvault’n kylään johtaa silta Thouetjoen yli. Kylän keskellä oleva Saint Pierren kirkko rakennettiin alun perin vuoden 975 paikkeilla, mutta sitä on rakennettu uudelleen ainakin 1000- ja 1100-luvuilla, jolloin sitä käyttivät levähdyspaikkana Santiago de Compostelaan matkalla olleet pyhiinvaeltajat. Kirkonaukion alla on maanalainen kaivo. Korttelin päässä kirkosta on kotiseutumuseo. Aivault’n linna on mäen päällä kylän yläpuolella.
Kirjailija Voltairen arvellaan keksineen taiteilijanimensä kääntämällä kylän nimen Airvault tavut toisinpäin. Tarinaa tukee se, että Voltairen toisen vanhemman arvellaan omistaneen kiinteistön kylässä.
Airvault’ssa pidetään vuosittainen australialaiselle didgeridoo-soittimelle omistettu festivaali.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: fr:Airvault & en:Airvault
Allahina

| Allahina |
| --- | --- |
 Allahina
 Koordinaatit: 15°13′39″N, 8°44′25″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Koulikoron alue
Piiri:  Naran piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  11 600
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Allahina on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Naran piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Mauritanian rajaa 190 kilometriä Narasta länteen. Kunnassa on 11 600 ja keskuskylässä 3 200 asukasta.
Allahinan kunnan pinta-ala on 1 551 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Naran piirin Dogofryn ja idässä Dabon, etelässä Kayesin alueen Diéman piirin Dioumara Koussatan ja lännessä Nioron piirin Koréra Korén, Baniéré Korén ja Diarran kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on ruohosavannia ja pensaikkoa. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu kahdeksan kylää. Asukkaat ovat soninkeja, maureja, fulbeja ja bambaroita. Yleisimmät kielet ovat soninke ja mauri.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kaupankäynti ja käsityöammatit. Palveluihin kuuluu kahdeksan koulua ja terveyskeskus.
Altostratus translucidus

Altostratus translucidus
Altostratus translucidus on läpikuultava verhopilvi, joka monesti enteilee sadetta, koska se liittyy lämpimään rintamaan. Aurinko paistaa tämän pilven läpi, kuin pilvi olisi himmennettyä lasia. Jos tämä pilvi paksunee niin, että aurinko ei enää näy, on odotettavissa sadetta.
Alessia Tornaghi

| Alessia Tornaghi |
| --- | --- |
 Alessia Tornaghi nuorten talviolympialaisissa 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. heinäkuuta 2003 (ikä 21) Milano
Kansalaisuus:   Italia
Taitoluistelija
Valmentaja(t):  Edoardo De Bernardis, Marilù Guarnieri
Alessia Tornaghi (s. 3. heinäkuuta 2003 Milano) on italialainen taitoluistelija.
Tornaghi voitti naisten yksinluistelussa Italian-mestaruuden kaudella 2018–2019. Seuraavalla kaudella hän uusi kansallisen mestaruutensa ja pääsi arvokisaedustajaksi. Hän sijoittui kuudenneksi nuorten talviolympialaisissa, 13:nneksi nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa ja kahdeksanneksi aikuisten Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2020.
Tornaghi on pituudeltaan 165-senttinen. Häntä valmentavat Edoardo De Bernardis ja Marilù Guarnieri.
Alessia Tornaghi nuorten talviolympialaisten taitoluistelukilpailun lyhytohjelmassa 2020.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alessia Tornaghi Wikimedia Commonsissa
ITA – Alessia Tornaghi Skatingscores.com. Viitattu 3.4.2021. (englanniksi)
Alessia Tornaghi Eurosport.com. Viitattu 3.4.2021. (englanniksi)
Aabybro

| Aabybro |
| --- | --- |
 Katunäkymää.
 Aabybro
 Koordinaatit: 57°9′45″N, 9°43′50″E 
Väkiluku (2017):  5 859
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aabybro on taajama Jammerbugtin kunnassa Pohjois-Jyllannin alueella Tanskassa. Se oli vuoden 2007 alkuun saakka Aabybron kunnan keskustaajama, kunnes Aabybro liitettiin Jammerbugtiin. Nykyään se on Jammerbugtin keskustaajama.
Kuvia

Aabyn kirkko
Kunnantalo
Lakkautettu rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aabybro Wikimedia Commonsissa
Luettelo suomalaisista kirjallisuuspalkinnoista

Tämä on luettelo suomalaisista kirjallisuuspalkinnoista.
Aforistiikka

| Palkinto | Myöntäjä | Perustamisvuosi | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Valtakunnallinen aforismikilpailu | Valtakunnalliset aforismipäivät | 2005 | Järjestetty vain 2005 ja 2008 |
| Vuoden aforismikirja | Suomen aforismiyhdistys | 2006 |  |
| Samuli Paronen -palkinto | Suomen aforismiyhdistys | 2006 |  |
Kaunokirjallisuus

| Palkinto | Myöntäjä | Perustamisvuosi | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Finlandia-palkinto | Suomen Kirjasäätiö | 1984 |  |
| Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinto | Helsingin Sanomat | 1995 |  |
| J. H. Erkon kirjoituskilpailu | Suomen Nuoriso-opisto, Mikkelin kaupunki, Nuori Kulttuurisäätiö ja Suomen Nuorisoseurat | 1957 |  |
| Jarkko Laine -palkinto | Jarkko Laineen seura | 2011 |  |
| Kalevi Jäntin palkinto | Kalevi Jäntin säätiö | 1942 |  |
| Nuori Aleksis -palkinto | Äidinkielen opettajain liitto | 1999 |  |
| Savonia-kirjallisuuspalkinto | Kuopion kaupunki | 1986 |  |
| Tiiliskivi-palkinto | Tampereen yliopiston kirjallisuustieteen opiskelijoiden ainejärjestö Teema ry | 2001 | Palkintona tiiliskivi Finlaysonin seinästä |
Runous

| Palkinto | Myöntäjä | Perustamisvuosi | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Eeva-Liisa Manner -runopalkinto | Suomen Kirjailijaliitto | 1997 |  |
| Eino Leinon palkinto | Eino Leinon Seura | 1956 |  |
| Runo-Kaarina-palkinto | Kaarinan kaupunki | 1994 |  |
| Tanssiva karhu | Runousyhdistys Karhu | 1994 |  |
Lasten- ja nuortenkirjallisuus

| Palkinto | Myöntäjä | Perustamisvuosi | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Anni Polva -palkinto | Lounais-Suomen kirjailijat r.y. | 2003 |  |
| Anni Swan -mitali | IBBY Finland | 1961 |  |
| Arvid Lydecken -palkinto | Suomen Nuorisokirjailijat | 1969 |  |
| Finlandia Junior -palkinto | Suomen Kirjasäätiö | 1997 |  |
| Kaarina Helakisa -palkinto | Otavan Kirjasäätiö | 1999 |  |
| Laivakello-palkinto | Pekkas-akatemia ja Väinö Riikkilä -seura | 1996 | aik. Pertsa ja Kilu -palkinto |
| Lasten LukuVarkaus -palkinto | Varkauden kaupunki ja Stora Enso | 2001 |  |
| Onnimanni-palkinto | Lastenkirjainstituutti | 1993 |  |
| Pääskynen-palkinto | Suomen Nuorisokirjailijat | 1981 |  |
| Rudolf Koivu -palkinto | Grafia | 1949 | vuoteen 1983 saakka Rudolf Koivu -säätiö |
| Tirlittan-palkinto | Suomen Kirjailijaliitto | 1993 |  |
| Topelius-palkinto | Suomen Nuorisokirjailijat | 1946 | aik. Nuorten Kirja r.y. |
Tieteis- ja fantasiakirjallisuus

| Palkinto | Myöntäjä | Perustamisvuosi | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
Atorox-palkinto: 
Kuvastaja: 
Tähtifantasia-palkinto: 
Tähtivaeltaja-palkinto:
Näytelmätekstit

| Palkinto | Myöntäjä | Perustamisvuosi | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
Lea-palkinto:
Tietokirjallisuus

| Palkinto | Myöntäjä | Perustamisvuosi | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
Kanava-palkinto: 
Oppikirjailijapalkinto: 
Tieto-Finlandia-palkinto: 
Tieto-Lauri: 
Tietokirjailijapalkinto: 
Warelius-palkinto: 
Vuoden historiateos: 
Vuoden tiedekirja: 
Tietopöllö-palkinto:
Muut palkinnot

| Palkinto | Myöntäjä | Perustamisvuosi | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
Aleksis Kiven palkinto: 
Blogistanian kirjallisuuspalkinnot: 
| Botnia-palkinto | Oulun kirjailijaseura | 2017 |  |
HelMet-kirjallisuuspalkinto: 
Kaarlen palkinto: 
Kiitos kirjasta -mitali: 
Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto: 
Kankaanpää-palkinto: 
Kirjallisuuden valtionpalkinto: 
Kirjapöllö: 
Möllärimestari: 
Napero-Finlandia: 
Pirkanmaan kirjoituskilpailu: 
Runeberg-palkinto: 
Sarjakuva-Finlandia: 
Saamelaisneuvoston kirjallisuuspalkinto: 
Suomen Ekonomiliiton kirjallisuuspalkinto: 
Suomen Taideyhdistyksen kirjallisuuspalkinto: 
P. E. Svinhufvudin muistosäätiön kirjallisuuspalkinto: 
Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto: 
Tampereen kaupungin kääntäjäpalkinto: 
Tollanderin palkinto: 
Tulenkantaja: 
Waltari-palkinto: 
| Veijo Meri -palkinto | Otavan Kirjasäätiö | 2012 |  |
| Vuoden urheilukirja | Suomen Urheilumuseosäätiö | 1980 |  |
Vuoden johtolanka -palkinto: 
| Vuoden kaunein kirja | Suomen kirjataiteen komitea | 1947 |  |
Vuoden kirjateko -palkinto: 
Vuoden kristillinen kirja: 
Vuoden luontokirja: 
| Vuoden rajatietokirja | Kustannus Oy Rajatieto |  |  |
Väinö Linnan palkinto:
Käännökset

| Palkinto | Myöntäjä | Perustamisvuosi | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
J. A. Hollon palkinto: 
Jarl Hellemann -palkinto: 
Mikael Agricola -palkinto: 
Valtion ulkomainen kääntäjäpalkinto:
Lakkautetut palkinnot

| Palkinto | Myöntäjä | Perustamisvuosi | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
Eeva Joenpelto -palkinto: 
J. H. Erkon palkinto: 
Koskenkorva-palkinto: 
Olvi-säätiön kirjallisuuspalkinto: 
Tauno Karilaan palkinto: 
Pirkanmaan Plättä: 
Vuoden runoilija:
Alto Reno Terme

| Alto Reno Terme |
| --- | --- |

 Alto Reno Terme
 Koordinaatit: 44°09′36″N, 10°58′24″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Emilia-Romagna
Maakunta:  Bologna
Perustettu:  1. tammikuuta 2016
Pinta-ala:  
 – Maa:  73,63  km²
Korkeus:  349 (min. 325 - maks. 1 555) m
Väkiluku (2014):  7 003 
 – Väestötiheys:  95 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alto Reno Terme on kunta Pohjois-Italiassa Bolognan metropolikaupungissa Emilia-Romagnan alueella. Kunta perustettiin vuonna 2016, kun kaksi kuntaa Granaglione (2 222 asukasta) ja Porretta Terme (4 735) yhdistyivät muodostaen Alto Reno Termen kunnan.
Afrikansiepot

| Afrikansiepot |
| --- | --- |
 Kylähelttasieppo (Platysteira cyanea)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Afrikansiepot Platysteiridae  Sundevall, 1872
Katso myös
   Afrikansiepot Wikispeciesissä   Afrikansiepot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Afrikansiepot (Platysteiridae) on trooppisessa Afrikassa esiintyvä varpuslintuihin kuuluva lintuheimo. Aikaisemmin afrikansiepot sijoitettiin sieppojen heimoon Muscicapidae.
Afrikansiepot ovat pienikokoisia, 8–16 cm:n pituisia, tanakoita, ja niillä on voimakkaan värisiä kuvioita naamassa ja päässä. Ne ovat hyönteissyöjiä ja ottavat saaliinsa lennosta tai nopeasti maasta koukkaamalla. Ne elävät avoimessa metsämaastossa tai pensaikossa. Pesä on kuppimainen rakennelma matalalla puussa tai pensaassa.
Afrikansieppolajit

Luettelo perustuu BirdLife Suomen maailman lintujen suomenkieliseen nimistöön. Luokittelujen eroavuuksista johtuen lajisto voi olla erilainen eri lähteissä.
Suku Töpösiepot Batis, 16 lajia
Suku Hohtohelttasiepot Dyaphorophyia, 6 lajia
Suku Helttasiepot Platysteira, 3 lajia
Suku Lanioturdus
Valkopyrstölepinkäinen Lanioturdus torquatus
Afrikansormihirssi

| Afrikansormihirssi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Kladi::  Commelinids
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Sormihirssit Eleusine
Laji::  coracana
Kaksiosainen nimi
 Eleusine coracana  (L.) Gaertn. 
Katso myös
   Afrikansormihirssi Wikispeciesissä   Afrikansormihirssi Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eleusine coracana
Afrikansormihirssi (Eleusine coracana) on yksivuotinen viljana viljelty heinälaji. Se kasvaa 60–200 senttimetriä korkeaksi. Heinän kukinto jakautuu sormimaisiin muutaman senttimetrin pituisiin terttuihin. Jyvä on tummanruskea, kooltaan 1,5–2,5 millimetriä. Tuhat jyvää painaa noin 3,2 grammaa.
Afrikansormihirssin siemeniä
Afrikansormihirssi kasvaa alkuperäisenä Keski-Afrikassa. Sitä viljellään Afrikan ja Aasian kuivilla alueilla. Se soveltuu hyvin viljeltäväksi kuivilla seuduilla, koska jyvät voi olla lepotilassa viikkoja, ja heti sateiden tullessa ne itävät, ja afrikansormihirssi on valmis korjattavaksi puolentoista kuukauden kasvuajan jälkeen. Se tunnetaan ravitsevana viljakasvina, joka sisältää tärkkelyksen lisäksi myös kalsiumia, rautaa ja aminohappoja. Haittapuolena on, että afrikansormihirssin viljely on työvoimavaltaista, mikä saa maanviljelijät suosimaan köyhissä maissa ravitsemuksellisesti heikompien viljojen, kuten maissin ja durran sekä maniokin tuotantoa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Afrikansormihirssi – Eleusine coracana
Aki Salonen

| Aki Salonen |
| --- | --- |
 Salonen 1960-luvun alussa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. kesäkuuta 1929 Turku
Kuollut: 29. maaliskuuta 1999 (69 vuotta) Turku
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Pelinumero:  2
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1952–1962
Seurat:  TPS
Akilles (Aki) Salonen (26. kesäkuuta 1929 Turku – 29. maaliskuuta 1999 Turku) oli suomalainen jääkiekkoilija, joka edusti Turun Palloseuraa puolustajan pelipaikalla aikana 1952–1962 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden, kaksi hopeaa sekä yhden pronssin. Hän sai herrasmiespelaajan palkinnon vuonna 1957. Aki Salonen toimi myös TPS:n sihteerinä ja johtokunnan jäsenenä. Salonen kuuluu seuran Hall of Fame -kunniagalleriaan.
Ura

Salonen pelasi TPS:ssa vuosina 1950–1962. Hän oli myös mukana TPS:n historian ensimmäisessä mestaruusjoukkueessa kaudella 1955-1956 varakapteenina ja voitti kaksi ensimmäistä Suomen cup-mestaruutta vuosina 1955 ja 1956. Vuonna 1956 hän oli voittamassa TPS:lle rehdin pelin palkintoa. Salonen sai herrasmiespelaajan (nyk. Raimo Kilpiö -palkinnon) vuonna 1957. Salonen oli mukana 22 A- ja kahdessa B-maaottelussa sekä Moskovan MM-kisoissa vuonna 1957, jolloin Suomi sijoittui siihen asti parhaiten neljänneksi. Pitkän pelaajauransa jälkeen Salonen jatkoi TPS:n organisaatiossa muissa tehtävissä.
Yksityiselämä

Salonen oli naimisissa Pirkko Salosen kanssa ja heille syntyi kaksi lasta. Ammatiltaan Salonen oli haastemies.
Saavutukset ja huomionosoitukset

Suomen-mestaruus 1956
2 SM-hopeaa (1955, 1957)
1 SM-pronssi (1953)
2 Suomen Cup -mestaruutta (1955, 1956)
Herrasmiespelaaja (1957)
TPS Hall of Fame -aatelointi
TPS:n kultainen ansiomerkki
Aiheesta muualla

TPS:n Historia (Arkistoitu – Internet Archive)
YLE:n Elävä Arkisto[vanhentunut linkki]
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Teppo Rastio | Raimo Kilpiö -palkinnon voittaja 1957 | Seuraaja: Jouni Seistamo |
Aaaah! Real Monsters

| Aaaah! Real Monsters> Aaahh!!! Real Monsters |
| --- | --- |
 Sarjan päähahmot Ickis (vasemmalla), Oblina (keskellä) ja Krumm (oikealla).
Tyyli:  Animaatio
Kestoaika:  22 min
Luoja(t):  Bruce Kalish & Gábor Csupó
Pääosissa:  Charles Adler Christine Cavanaugh David Eccles
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Nickelodeon  Nickelodeon
Esitetty:  29.10.1994 – 6.12.1997
Jaksoja:  52
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Klasky Csupon Nickelodeon Animation Studios
Palkinnot
Voitetut:  OIAF (1994)
Ehdokkuudet:  Daytime Emmy (1995)
Aiheesta muualla
IMDb 
Aaaah! Real Monsters (Aaahh!!! Real Monsters) on yhdysvaltalainen piirrossarja, jonka ovat luoneet Bruce Kalish ja Gábor Csupó. Sarjasta tuotettiin yhteensä 52 jaksoa, jotka esitettiin vuosien 1994–1997 välisenä aikana. Sarja keskittyy kolmeen pikkuhirviöön, jotka käyvät hirviöille tarkoitettua koulua, jossa he opettelevat pelottelemaan ihmisiä.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Charles Adler  | … |  Ickis, Sublima   |
|  Christine Cavanaugh  | … |  Oblina   |
|  David Eccles  | … |  Krumm, The Snorch, Horvak   |
|  Gregg Berger  | … |  The Gromble, The Viewfinder   |
|  Tim Curry  | … |  Zimbo   |
|  James Belushi  | … |  Simon   |
|  Billy Vera  | … |  Slickis   |
|  Andra Martin  | … |  Mama Gromble   |
|  Brett Alexander  | … |  Bradley   |
|  Edward Winter  | … |  Dr. Buzz Kutt   |
|  Cynthia Mann  | … |  Dizzle   |
|  Beverly Archer  | … |  the Library Monster   |
|  Marcia Strassman  | … |  Hairyette   |
|  Lisa Raggio  | … |  Exposia Vertov   |
|  Kath Soucie  | … |  Blorp 2+4   |
|  Bill Fagerbakke  | … |  Dedio   |
|  Loren Lester  | … |  3-Eyes   |
|  Lacey Chabert  | … |  Tiffany   |
|  Michael Dorn  | … |  Borl   |
|  S. Scott Bullock  | … |  sivuäänet   |
Aiheesta muualla

TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Nickelodeon.fi[vanhentunut linkki]
Retrojunk
Ahveninen (Laukaan järvi)

| Ahveninen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Laukaa
Koordinaatit:  62°26′12″N, 26°00′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kuusveden–Kynsiveden alue (14.35)
Laskupuro:  Ahvenispuro Kuusveteen
Järvinumero:  14.353.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  85,8 m  
Pituus:  3,112 km  
Leveys:  1,135 km  
Rantaviiva:  9,105 km  
Pinta-ala:  1,57319 km²  
Saaria:  ei saaria 
 fiAhveninen 
Ahveninen on Keski-Suomessa Laukaassa Leinolan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Ahveninen on 3,1 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 157 hehtaaria eli 1,6 neliökilometriä. Sitä ympäröivät peltomaat ja hiekkaiset Tervakankaan metsämaat. Järven eteläpuolella kohoavat Mäkiharjunkankaat. Järvi kapenee kaakossa lahdeksi, josta sen laskuoja alkaa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 9,1 kilometriä. Sen rantojen läheisyydessä on 16 kiinteää tilaa ja rannoilla on yli 20 vapaa-ajan asuntoa.
Veden laatu on lievästi humuksinen. Järveen on istutettu kuhaa.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Kuusveden–Kynsiveden alueella (14.35), jonka Ahvenisen valuma-alueeseen (14.353) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 85,8 metriä mpy. Sen laskupuro Ahvenispuro laskee Kuusveteen.
Alessio Baldovinetti

| Alesso Baldovinetti |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1427 Firenze
Kuollut: 29. elokuuta 1499 (71 vuotta) Firenze
Alesso Baldovinetti (tai Alessio) (14. lokakuuta 1427 Firenze – 29. elokuuta 1499 Firenze) oli italialainen taidemaalari.