stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andrea Corr

Andrea Corr Glastonburyn festivaaleilla vuonna 1999.
Andrea Corr soittamassa tinapilliä The Corrsin konsertissa Wienissä vuonna 2016.
Andrea Jane Corr (s. 17. toukokuuta 1974 Dundalk, Irlanti) on irlantilainen laulaja, joka on tullut tunnetuksi The Corrsin päälaulajana. Hän soittaa yhtyeessä myös tinapilliä. Corr on lisäksi näytellyt jonkin verran, lähinnä teatterissa.
Corr on syntynyt Dundalkissa vuonna 1974. Hän on The Corrsin sisaruksista nuorin. Elokuussa 2009 Corr meni naimisiin pörssivälittäjä Brett Desmondin kanssa.
Corr julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Ten Feet High’n vuonna 2007. Se sai kriitikoilta hyviä arvioita, mutta myynti jäi vähäiseksi. Vuonna 2009 hän esiintyi ensimmäistä kertaa ammattilaistuotannossa teatterinlavalla Old Vicin näytelmässä Dancing At Lughnasa, ja seuraavan vuonna hän sai Jane Eyren roolin Gate Theatren sovituksessa Kotiopettajattaren romaanista. Vuonna 2011 julkaistiin Corrin toinen sooloalbumi, coverkappaleita sisältävä Lifelines, joka syntyi yhteistyössä tuottaja John Reynoldsin kanssa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Andrea Corrin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Andrea Corr Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lahdenvuoren rautatietunneli

| Lahdenvuoren rautatietunneli |
| --- | --- |
 Tunnelin itäpää.
Paikkakunta:  Korpilahti, Jyväskylä
Maa:  Suomi
Koordinaatit:  62°00.3′N, 25°27.4′E
Avattu:  1976
Pituus:  4 293 m
Leveys:  5,2 m
Raiteita:  1
Lahdenvuoren tunneli on Jyväskylän Korpilahdella sijaitseva rautatietunneli Orivesi–Jyväskylä-rataosalla. Sen pituus on 4 293 metriä ja se rakennettiin vuosina 1974–1976. Tunnelin louhintatyöt saatiin valmiiksi vuoden 1975 alussa ja lujitustyöt 2. marraskuuta 1976. Tunnelin leveys on 5,2 m ja korkeus 7,5 m. Louhintatöiden urakkamäärittelyssä käytettiin kattavasti kallioluokitusmäärittelyä, jossa kallio jaettiin neljään luokkaan lujitustarpeen mukaan. Vähäisen lujitustarpeen I ja II -kallioluokkaa oli yhteensä 76 % tutkitusta pituudesta. Aikanaan tunneli oli Suomen pisin liikennetunneli, ja valmistumisestaan vuoteen 2008 se oli pisin rautatietunneli. Sittemmin siitä tuli Suomen kolmanneksi pisin rautatietunneli Vuosaaren satamaradan 13,5 kilometrin pituisen Savion tunnelin (2008) ja Kehäradan 8,2 kilometrin pituisen tunnelin (2015) jälkeen.
Tunnelin turvallisuutta on parannettu 2000-luvulla rakentamalla sinne kaksi hätäpoistumissuojatilaa (Km 309+580 ja 311+093). Vuonna 2005 läntiselle suuaukolle tehtiin teräsbetoninen suuaukkorakenne ja itäpäässä avarruslouhintatöitä. Tunnelissa on 160 km/h nopeusrajoitus.
Aiheesta muualla

Vaunut.org -sivuston kuvia Lahdenvuoren tunnelista
Amerikanturpiaalit

| Amerikanturpiaalit |
| --- | --- |
 Peltoturpiaali (Euphagus cyanocephalus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Turpiaalit Icteridae
Suku::  Amerikanturpiaalit Euphagus  Cassin, 1867
Katso myös
   Amerikanturpiaalit Wikispeciesissä   Amerikanturpiaalit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Amerikanturpiaalit, aikaisemmalta nimeltään amerikanmustarastaat (Euphagus) on turpiaalien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Amerikanturpiaalien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Lajit

Korpiturpiaali (Euphagus carolinus)
Peltoturpiaali (Euphagus cyanocephalus)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Euphagus (englanniksi)
Laihanlampi (Keuruu)

| Laihanlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°18′51″N, 24°50′57″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keurusselän alue (35.62)
Laskujoki:  oja Jukojärveen 
Järvinumero:  35.627.1.023
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  157,1 m  
Rantaviiva:  1,768 km  
Pinta-ala:  9,505 ha  
Tilavuus:  0,0003373 km³ 
Keskisyvyys:  3,55 m  
Suurin syvyys:  8,4 m  
Saaria:  1 
 fiLaihanlampi 
Laihanlampi  on Keski-Suomessa Keuruulla Jukojärven kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 9,5 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 200 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 337 300 kuutiometriä eli 0,337 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 3,6 metriä ja suurin syvyys on 8,4 metriä. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Elämäistenjoen valuma-alueeseen (35.627) se kuuluu.
Kotkan paperitehdas

Kotkan paperi- ja kartonkitehdas on Kotkamills Oy:n omistama paperi- ja kartonkitehdas Kotkassa. Kotkamills Oy:n omisti amerikkalainen pääomasijoitusyhtiö OpenGate Capital. Tehdas kuului aiemmin Stora Enson omistukseen (Stora Enso Publication Paper ja Laminating Papers) ja se sijaitsee Kymijoen suulla Kotkan keskustassa. Tehdas on ainoa paperitehdas Kotkassa  Hovinsaaren paperitehtaan lopetettua toimintansa vuonna 1999. Hans Gutzeitin vuonna 1872 perustamasta sahasta on kasvanut nykyaikainen tehdas, joka tuottaa sahatavaraa, höylättyä puutavaraa, lämpöpuuta sekä päällystettyä aikakauslehti- ja laminaattipaperia jatkojalosteineen. Kotkan tehtaitten tuottavuus perustuu puuraaka-aineen tehokkaaseen hyödyntämiseen. Sahan sivutuotteet, puru ja hake, käytetään paperin valmistukseen. Kuori poltettiin energiaksi Summan tehtailla niiden vielä käydessä. Kotkan tehtaat on omavarainen energian suhteen, josta yli puolet tuotetaan kombivoimalaitoksella, jonka pääpolttoaineena on maakaasu. Vuonna 1907 käynnistynyt Kotkan sellutehdas on Suomen ainoa yksinomaan sahanpurua raaka-aineenaan käyttävä sellun valmistaja. Tehtaalla on sellutehdas, yksi paperikone sekä kartonkikone ja niiden lisäksi yksi sahayksikkö, lämpökäsittelylaitos ja kaksi impregnointilinjaa. Työntekijöitä on noin 550  ja toimitusjohtajana on Päivi Suutari.
Kotkassa on toiminut myös kolme muuta sellutehdasta; Sunila sekä lakkautetut Hovinsaaren sellutehdas ja Hallan sellutehdas.
Stora Enso päätti laittaa tehtaan myyntiin 25. lokakuuta 2007, koska tehtaalla tarvittaisiin suuria investointeja, joita Stora Enso ei ole halukas toteuttamaan ja tehtaan tuotteet eivät kuulu Stora Enson ydinliiketoimintoihin. Tehtaalle on löytynyt useita mahdollisia ostajakandidaatteja. Kotkan paperitehdas myytiin 1. heinäkuuta 2010 amerikkalaiselle OpenGate Capital -sijoitusyhtiölle. Kauppaan kuului Kotkan tehtaan lisäksi StoraEnson laminaattipaperitoiminnot Malesiassa sekä Tainionkosken laminaattipaperikone Imatralla. Tehtaan myynnin yhteydessä Stora Enso siirsi sahan lämpöpuun tuotantoyksiköt Uimaharjuun ja lämpöpuun tuotanto Kotkassa päättyi. Alkuvuonna 2015 OpenGate Capital myi Kotkamills oy:n suomalaiselle MB-sijoitusrahastolle. Toimitusjohtajaksi tuli Markku Hämäläinen. Mb-rahastot investoivat Kotkan tehtaaseen yli 100 miljoonaa euroa. Paperikone 2 muutettiin kartonkikoneeksi vuonna 2016, ja koneen kapasiteetiksi tuli noin 400 000 tonnia taive- ja suojakartonkia vuodessa. Tällöin myös Solaris-paperin valmistus päättyi.
Lukuja

Kotkan tehtaat valmistavat vuodessa 160 000 tonnia laminaattipaperia, 18 000 tonnia Imprex® tuotteita, 170 000 tonnia erikoispäällystettyä aikakauslehtipaperia ja 250 000 kuutiometriä puutuotteita. Paperin tuotanto vuonna 2006 oli yhteensä 299 400 tonnia. Tehtaiden liikevaihto oli noin 254 miljoonaa euroa vuonna 2006.
Tehtaan paperikoneet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Paperikone PK1 | Beloit | 1953- (Uusittu 1980) |  ? | 5 400 mm |  ? | 600 m/min | 160 000 t/a, Laminaattipaperi, voimapaperi (ennen sanomalehtipaperi) | Kuva koneesta[vanhentunut linkki] |
| Kartonkikone KK2 | PK2: Beloit KK2:  BelmerVaahto Valmet | 1954- (Uusittu 1987, 2002, 2015-2016) |  ? | 5 320 mm (uusinnan jälkeen 5970 mm) |  ? | Kartonkikoneena 750 m/min (Aiemmin PK2:na, 1 400 m/min) | 400 000 t/a, Taivekartonki ja suojakerroskartonki (Aiemmin PK2:na, 176 000 t, Erikoispäällystetty MFC-aikakauslehtipaperi) |  ? |
Uusi kartonkikone 2 käynnistettiin 22. heinäkuuta 2016 kello 15:05. Tuotteina ovat aluksi taivekartonki kuluttajapakkauksiin ja sitten muoviton kuppikartonki. Uudistus maksoi 170 miljoonaa euroa, ja koneen tuotankokyky on noin 400 000 tonnia vuodessa.
Tehtaan impregnointikoneet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Suurin rataleveys | Tuotteet |
| Impregnointikone IK3 | Valmet. Uusitut jäähdytys- ja kiinnirullausosat ja online-arkkileikkuri Tocchio | 1980- |  | Imprex®-runkopaperi ja -kalvot |
| Impregnointikone IK4 | Vits |  |  | Imprex®-kalvot |
| Laboratorioimpregnointikone | Vits. Uusittu leijukuivain ja jäähdytystelasto Valmet |  | 550 mm |  |
Merkittäviä vuosilukuja

1872 Saha, W. Gutzeit & Co
1907 Sellutehdas
1953 Paperitehdas
1980 Impregnointilaitos
1993 Kombivoimalaitos
1998 Stora Enso Oyj
2010 OpenGate Capital
2015 MB Rahastot
2020 Mayr-Melnhof
Tuotteet

Sahatavara, höylätty puutavara, lämpökäsitelty puutavara
Päällystetty aikakauslehtipaperi SolarisPress
Imukykyinen erikoisvoimapaperi
Laminaattipaperit Absorbex®
Imprex®-kalvot
Imprex®-runkopaperit
Tehtaan rautatieliikenne

Tehdasalueen vaihtotyöt suorittaa VR Osakeyhtiö. Aiemmin tehtaalla oli omia vetureita, kuten:
Valmet Move 51h 571/1967. → Neflefinn Oy, Kotka
Valmet Move 5m 509/1952 (siirretty Valmet Oy:n Tampereen tehtaalle vuonna 1967 → Tampereen kaupungin sähkölaitos 1976 → HMVY, Haapamäki)
H K Porter 31629/1948, 0-4-0F (siirretty Pankakoskelle vuonna 1952, museoituna Lieksassa)
Henschel 23279/1936 (romutettu Kaukopäässä vuonna 1972)
Hohenzollern 4552/1929, 0-4-0F (museoituna Kotkassa)
Lokomo 20/1938 (poistettu 50-luvulla)
Englantilainen moottoriveturi (hankittu 1917, Tirvan tehtaat)
Lisäksi 600 mm:n kapearaidekalustoa.
Kotkan tehtaiden Porter-höyrysäiliöveturi, joka Palveli myöhemmin Pankakosken kartonkitehtaalla Lieksassa
Air Alps

| Air Alps |
| --- | --- |

 IATA: A6  –  ICAO: LPV 
Perustettu:  1998
Lakkautettu:  2013
Kotipaikka:  Innsbruck, Itävalta
Air Alps (IATA: A6, ICAO: LVP) oli itävaltalainen alueellinen lentoyhtiö, joka oli toiminnassa vuosina 1998–2013. Se liikennöi alppikohteisiin Italiassa, Itävallassa ja Saksassa. Yhtiö laajensi vuosien varrella verkostoaan ja laivastoaan, ja se nousi yhdeksi Euroopan tärkeimmistä alueellisista lentoyhtiöistä liikennöiden erityisesti talvihiihtokaudella.
Yhtiö kärsi usein taloudellisista vaikeuksista. Se joutui vuonna 2013 konkurssiin, ja myi koko laivastonsa ja irtisanoi kaikki työntekijänsä.
Air Alpsin Dornier 328-110 Zürichissa Sveitsissä syyskuussa 2004.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Air Alps Wikimedia Commonsissa
Amerikanmuikku

| Amerikanmuikku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Lohikalat Salmoniformes
Heimo::  Lohet Salmonidae
Suku::  Coregonus
Laji::  artedi
Kaksiosainen nimi
 Coregonus artedi  Lesueur, 1818 
Katso myös
   Amerikanmuikku Wikispeciesissä   Amerikanmuikku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Amerikanmuikku (Coregonus artedi) on siikojen sukuun kuuluva, Pohjois-Amerikan pohjoisosien sisävesissä elävä suhteellisen pienikokoinen lohikalalaji.
Amerikanmuikun tuntomerkki on leukojen suhteellinen pituus: sen ylä- ja alaleuat ovat keskenään jokseenkin saman pituiset, kun taas samojen vesien sillisiialla (Coregonus clupeaformis) yläleuka on alaleukaa pidempi, kuten eurooppalaisella siiallakin.
Pohjois-Amerikan Isojenjärvien alueella esiintyy useita muikun tapaisia, elintavoiltaan ja esiintymiseltään eroavia siikakaloja, joita on perinteisesti pidetty erillisinä lajeina. Näitä yleisnimellä "cisco" kutsuttuja lajeja ovat Coregonus artedin ohella Coregonus alpenae,  Coregonus johannae, Coregonus hoyi, Coregonus kiyi, Coregonus nigripinnis, Coregonus reighardi ja Coregonus zenithicus, joista osa katsotaan jo hävinneiksi. Geneettisten tutkimusten perusteella on päätelty, etteivät nämä muodot kuitenkaan edusta itsenäisiä lajeja vastaavia erillisiä kehityslinjoja, vaan ekologinen ja morfologinen eriytyminen on tapahtunut itsenäisesti eri järvissä. Kehityksen tulos voidaan pikemmin katsoa yhden lajin sisäiseksi monimuotoisuudeksi, joka kaikki sisältyy laajennettuun amerikanmuikun käsitteeseen Coregonus artedi sensu lato.
Amerikanmuikku ei ole eurooppalaisen muikun lähisukulainen, vaan edustaa siitä erillistä kehityslinjaa siikojen suvussa yhdessä omulsiian kanssa.
Air America

Air American kapteeninlakki.
Air America oli Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelun, CIA:n omistama ja operoima lentoyhtiö. Vaikka Air Americasta kasvoi maailman suurin kaupallinen lentoyhtiö, tuki se samanaikaisesti CIA:n peiteoperaatioita Kaakkois-Aasiassa Vietnamin sodan aikana. Yhtiön toiminta loppui 30. kesäkuuta 1976.
Air American lentäjät toimittivat siviileitä, diplomaatteja, vakoojia, pakolaisia, kommandoja, sabotointiryhmiä, lääkäreitä, sodassa kaatuneita, heroiinia, oopiumia, huumeviranomaisia, lehmiä, kanoja, sikoja, ammuksia, aseita ja sellaisia tärkeitä henkilöitä, kuten Richard Nixonin, eri puolille Kaakkois-Aasiaa, esimerkiksi Myanmariin ja Kiinaan.
Aiheesta muualla

Air America (englanniksi)
Kuvateksti

Kuvateksti on teksti, joka asetetaan nimenomaan kuvan alle. Se kertoo perinteisesti kuvasta itsestään ja antaa siitä lisää tietoa tai antaa kuvalle toisen näkökulman tai tarkoituksen (tämä voi olla tehokasta aivopesussa ja propagandassa). Kuvatekstit ovat lyhyitä ja ytimekkäitä ja kertovat kuvan sisällön tai yhteyden leipätekstiin muutamalla lauseella.
Amerikanuikkukana

| Amerikanuikkukana |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kurkilinnut Gruiformes
Heimo::  Uikkukanat Heliornithidae
Suku::  Heliornis
Laji::  fulica
Kaksiosainen nimi
 Heliornis fulica  (Boddaert, 1783) 
Katso myös
   Amerikanuikkukana Wikispeciesissä   Amerikanuikkukana Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Amerikanuikkukana (Heliornis fulica) on uikkukanoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Amerikanuikkukana voi kasvaa 28–31 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään lisääntymisajan ulkopuolella. Koiraan pää on musta ja siinä on leveä silmäkulmajuova. Niska on musta ja kaula valkoinen. Kaulassa on musta juova. Naarasamerikanuikkukanalla on lisääntymisaikana päässään oranssinkeltainen poskilaikku. Amerikanuikkukanan selkä ja siivet ovat harmaanruskeat. Vatsa on valkoinen. Koiraslinnulla on siipien alla ihosta muodostunut tasku, jonne poikaset voivat suojautua.
Levinneisyys ja elintavat

Amerikanuikkukanan levinneisyysalue ulottuu Meksikosta Argentiina koillisosiin.  Lajin elinympäristöä ovat hitaasti virtaavat joet sekä laguunit. Lintu liikkuu tavanomaisesti yksin tai toisinaan pareittain vesikasvillisuuden ja veden ylle ulottuvien oksien ja köynnösten suojissa. Amerikanuikkukanan  ravintoa ovat muun muassa hyönteiset, hyönteistoukat, sammakot ja nilviäiset. Pesimäkausi on kesäheinäkuussa, ja pesä rakennetaan oksista pensaaseen. Naaras munii 3–4 ruskehtavaa munaa.
Naaras
Kuvatarkkaamo

Kuvatarkkaamo (engl. control room, video control room, vision control room) on televisiotuotantotilojen, televisiostudion tai ulkotuotantoauton yksikkö, missä säädetään televisiokuvaa. Kuvatarkkaamo kuuluu monikameratuotantoon. Kuvatarkkaamossa sijaitsevat kunkin televisiokameran tarkkailuyksiköt. Niissä säädetään kameran kuvan laatua, mm. valkoisen tasoa, mustan tasoa, keskialuetta eli gammaa ja värien sävyjä. Kamerat myös säädetään teknisesti sellaisiksi, että eri kameroitten kuvia voidaan leikata keskenään. Tämä leikkaustoiminta tapahtuu televisio-ohjaamossa. Kuvatarkkaamossa työskentelee kuvatarkkailija, ja videokuvia leikkaa mikseri eli videomiksaaja.  .
Monikameratuotannon kuvatarkkaamo on yleensä valaistustarkkaamon yhteydessä, koska valaistuksen oikea säätäminen on hyvän kuvatarkkailun edellytys. Näin valaistuksesta vastaava kuvaaja, valaistusmestari tai valaisija sekä kuvatarkkailija työskentelevät tiiviissä yhteistyössä.
Kuvataiteilija (AMK)

Kuvataiteilija (AMK) on kulttuurialan ammattikorkeakoulututkinnon tutkintonimike. Tutkinnon laajuus on 240 opintopistettä. Tutkinto suoritetaan kuvataiteen koulutusohjelmassa, ja opintojen tavoiteaika on neljä vuotta. Koulutukseen kuuluu taiteellisia perusopintoja sekä taidehistorian, taiteen teorian ja viestinnän opintoja. Opiskelijan on tarkoitus saada koulutuksen kautta kuvataidealan työelämässä tarvittavat valmiudet.
Kuvataiteen koulutusta järjestetään vuonna 2014 voimaantulevien toimilupien myötä viidessä suomalaisessa ammattikorkeakoulussa:
Kankaanpään taidekoulu (osa Satakunnan ammattikorkeakoulua)
Lapin ammattikorkeakoulu
Saimaan ammattikorkeakoulu
Turun taideakatemia (osa Turun ammattikorkeakoulua)
Yrkeshögskolan Novia
Tampereen ammattikorkeakoulun kuvataiteen koulutusohjelman lakkauttamisesta päätettiin syksyllä 2013. Lahden ammattikorkeakoulun kuvataiteen koulutusohjelmaan otettiin uusia opiskelijoita viimeisen kerran kevään 2012 yhteishaussa.
Kuvataiteen koulutusohjelman pääaineopintoja ovat:
maalaustaide
taidegrafiikka
kuvanveisto
muu taide
Joissakin ammattikorkeakouluissa voi valita suuntautumisvaihtoehdoksi valokuvauksen tai korutaiteen. Kuvataiteen koulutusohjelmassa opiskelleet voivat työskennellä useissa ammateissa ja tehtävissä, esimerkiksi kuvataiteilijoina, opettajina, projektityöntekijöinä ja art directorina.
Laheda

| Lahedan kunta (Laheda vald) |
| --- | --- |
 Põlgasten kartanon päärakennus
 lippu:  vaakuna
 Lahedan kunta
 Koordinaatit: 57°59′00″N, 27°01′00″E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Põlvamaa
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  entinen kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  91,44 km²
Väkiluku (2016):  1 183
 – Väestötiheys:  12,9 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.laheda.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Laheda (vir. Laheda vald) oli kunta Viron Põlvamaan maakunnassa. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Põlvan kunta, Ahja, Laheda, Mooste ja Vastse-Kuuste yhdistettiin uudeksi Põlvan kunnaksi.
Lahedan kunta sijaitsi maakunnan eteläosassa Põlvan etelä- ja Võrun pohjoispuolella. Kunnassa oli arviolta 1 183 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 91,44 neliökilometriä.
Kuntaan kuului 11 kylää: Himma, Joosu, Lahe, Mustajõe, Naruski, Pragi, Roosi, Suurküla, Tilsi, Vana-Koiola ja Vardja.
Väestö

Vuonna 2011 Lahedan kunnassa oli 1 202 asukasta, joista 1 167 (97,1 %) oli virolaisia, 21 (1,7 %) venäläisiä ja 15 (1,2 %) muita kansallisuuksia.
Kuvia

Joosun kartanon puistoa
Tilsin kartano
Tilsi Kõrbjärv Tilsin kylässä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laheda Wikimedia Commonsissa
Aleš Gorza

Aleš Gorza (s. 20. heinäkuuta 1980 Črna na Koroškem, Jugoslavia) on slovenialainen alppihiihtäjä.
Gorza sijoittui St. Moritzin MM-kilpailuissa 2003 neljänneksi suurpujottelussa ja kahdenneksitoista alppiyhdistetyssä. Bormiossa 2005 hän oli suurpujottelussa kahdeksastoista. Torinon olympialaisissa 2006 hän sijoittui alppiyhdistetyssä viidenneksitoista. Vancouverissa 2010 hän oli suurpujottelussa kymmenes ja supersuurpujottelussa yhdestoista.
Gorza saavutti ensimmäiset ja toistaiseksi ainoat palkintosijansa maailmancupissa oltuaan kaudella 2007–2008 kolmas sekä Bormion että Whistlerin supersuurpujottelussa. Hän sijoittui supersuurpujottelun kokonaispisteissä kolmanneksitoista.
Hän edustaa SK Crna TAB -seuraa.
Lahden kaupunginkirjasto

| Lahden kaupunginkirjasto Lahden kaupunginkirjasto |
| --- | --- |
Sijainti:  Lahti, Suomi
Koordinaatit:  60°59′00″N 25°40′10″E﻿ / ﻿60.9834°N 25.6694°E﻿ / 60.9834; 25.6694
Rakennustyyppi:  Kunnankirjasto (en)
 fiLahden kaupunginkirjasto 
  
Lahden kaupunginkirjasto
Lahden kaupunginkirjasto on Lahden kaupungin ylläpitämä julkinen kirjasto. Lahden kaupungin alueella pääkirjaston lisäksi asukkaita palvelevat Ahtialan, Jalkarannan, Kärpäsen, Launeen, Liipolan, Mukkulan, Renkomäen ja Nastolan lähikirjastot sekä kirjastoautot Pegasos ja Eepos, jonka reitti kulkee entisen Nastolan kunnan alueella.
Lahden kaupunginkirjasto kuuluu yhdessä Päijät-Hämeen muiden kirjastojen kanssa Lastu-kirjastoihin (poislukien Iitin kunnankirjasto). Yhteinen verkkosivusto on palvellut kaikkia maakunnan kirjastonkäyttäjiä joulukuusta 2013 alkaen. Toukokuussa 2018 avattiin uusi, yhteinen aineistotietokanta Lastu-Finna.
Päärakennus

Lahden kaupunginkirjaston pääkirjaston, Lahden kaupunginkirjasto-maakuntakirjaston, kirjastorakennus voitti vuoden betonirakenne -kilpailun 1990. Kirjastotalon arkkitehtisuunnittelutoimistona oli arkkitehtitoimisto Arto Sipinen Ky. Sisustuksen suunnittelivat arkkitehdit Ursula Lähteenkorva-Nakai ja Ulla Korpela. Päärakennuksen taideteoksista keskeisin on taiteilija Ritva Puotilan suunnittelema paperikudos "Vedenjakaja" (1992). Muita taideteoksia ovat keraamikko Heikki Rahikaisen "Savitaulu" musiikkiosastolla, graafikko Tapani Mikkosen "Grafiikanlehti" lukusalissa ja taiteilija Jaana Rämän paperimaalaus "NI-ME-TÖN" tutkijanhuoneiden käytävällä.
Pääkirjasto sijaitsee Paavolan kaupunginosassa, kaupunginteatterin ja aikuisopiston vieressä, osoitteessa Kirkkokatu 31.
Normaalien aukioloaikojen lisäksi pääkirjastossa voi asioida omatoimisesti arkiaamuisin kello 8–10, jolloin on mahdollista etsiä itse aineistoa, hakea varauksia, lainata ja palauttaa sekä käyttää asiakastietokoneita.
Historia

Ensimmäinen lainakirjasto perustettiin Hollolan Lahteen vuonna 1876 ravintoloitsija Karolina Moesbellin ja kelloseppä Johan Erland Andelinin järjestämien arpajaisten tuoton avulla. Pitäjänkirjastoja oli perustettu jo tätä ennen, Hollolan pitäjään vuonna 1851 ja Asikkalaan sekä Orimattilaan vuonna 1860. 
Vuonna 1912 kirjasto sai tilat vastavalmistuneesta kaupungintalosta.  Omat tilat kirjasto sai Hämeenkadulta vuonna 1928 Hotelli Lahden entisistä tiloista. Näissä tiloissa kirjasto toimi vuoteen 1967 asti. Tänä aikana myös kaupunginosien kirjastoja perustettiin. Vuodesta 1967 vuoteen 1990 kirjasto toimi konserttitalossa Hollolankadulla. Vuonna 1990 edessä oli muutto nykyisiin toimitiloihin Saimaankadun ja Laaksokadun risteykseen.  Ensimmäinen kirjastoauto, Karolina Moesbellin mukaan nimetty Karoliina, otettiin käyttöön vuonna 1972.
Lahden kaupunginkirjastosta tuli maakuntakirjasto vuonna 1975. Sen tehtävä maakuntakirjastona muuttui alueellista kehittämistehtävää hoitavaksi kirjastoksi vuoden 2018 alussa.
Lähikirjastot

Ahtialan kirjasto palvelee itäisen lähiklinikan yhteydessä osoitteessa Alasenkatu 2.
Jalkarannan kirjasto kirjasto toimii monitoimitalo Jalon yhteydessä osoitteessa Sarvikuja 1.
Kärpäsen kirjasto
Launeen kirjasto
Liipolan kirjasto toimii monitoimitalo Onnin yhteydessä osoitteessa Ostoskatu 3.
Mukkulan kirjasto
Renkomäen kirjasto
Nastolan kirjasto (vuoteen 2015 asti Nastolan kunnankirjasto)
Kirjastoautot

Pegasos
Eepos