stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hank Shermann

Hank Shermann vuonna 1980.
Hank Shermann (oik. Rene Krolmark) on tanskalainen metallikitaristi. Soittamisen hän aloitti vuonna 1977 pääasiassa Michael Schenkerin, Uli Rothin ja varhaisen Judas Priestin innoittamana. Kitaransoiton ohella Shermann harrastaa valokuvausta.
Shermann aloitteli uraansa punkkia soittaneessa Bratsissa 1978, johon liittyivät myös kitaristi Michael Denner ja Black Rosen laulaja King Diamond. Yhtye hajosi, mutta jäsenet palasivat myöhemmin yhteen perustaakseen Mercyful Faten.
Mercyful Fatessa Shermannilla oli vahva ote, sillä hän sävelsi suurimman osan yhtyeen kappaleista, yleensä kitaristitoverinsa Dennerin kanssa. Muun muassa kappaleet "Evil", "Curse of the Pharaos" ja "Desecration of Souls" (aiemmin "On a Night of Full Moon"), joita pidetään Mercyful Fate -klassikkoina, ovat sävellyksinä Shermannin käsialaa, sanoitusten ollessa King Diamondin työsarkana.
Mercyful Faten hajottua 1984 Shermannin ja King Diamondin erimielisyyksiin kitaristi perusti uuden yhteen Faten, jonka avulla hän pyrki kaupallisempaan suuntaukseen Mercyful Faten imagosta. Myöhemmin hän jatkoi kitaristina yhtyeissä Zoser Mez, Gutrix, Virus 7 ja Force Of Evil, joista viimeksi mainittu on hänen nykyinen päähankkeensa uudelleen yhdistyneen Mercyful Faten ohella.
Aiheesta muualla

Hank Shermann - Viralliset kotisivut
Force of Evil - Hank Shermann
Mercyful Fate
| --- | --- |
Studioalbumit ja EP:t:   Nuns Have No Fun  Melissa  Don’t Break the Oath  In the Shadows  The Bell Witch EP  Time  Into the Unknown  Dead Again  9 
Kokoelmat:   The Beginning  A Dangerous Meeting  Return of the Vampire  The Best of Mercyful Fate
Hannu Oksanen (jääkiekkoilija)

| Hannu Oksanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. marraskuuta 1957 Ylöjärvi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Häpä
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  72 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1976–1991
Seurat:  Ilves (SML) KalPa (II-div.) Jokerit (SML) Leksands IF (SEL) Tappara (SML)
Hannu Tapani Oksanen (s. 15. marraskuuta 1957 Ylöjärvi) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi jääkiekon SM-liigassa 13 kautta edustaen kasvattajaseuraansa Ilvestä, Jokereita, Tapparaa ja KalPaa. Oksanen pelasi SM-liigassa 345 ottelua tehoin 129+159=288. Hän pelasi myös kauden 1984–1985 Ruotsissa, Elitserien-joukkue Leksands IF:ssä.
Oksanen pelasi vuodet 1976–1981 Ilveksessä. Kauden 1981–1982 hän pelasi jääkiekon II-divisioonaa KalPassa ja kaksi seuraavaa kautta Jokereissa. Oksanen voitti siellä SM-hopeaa keväällä 1983. Toisella Jokeri-kaudellaan hän pelasi myös seitsemän SM-liigaottelua myös Suomen olympiajoukkueessa. Oksanen pelasi kauden aikana vuoden 1984 talviolympialaisissa. Oksanen pelasi Jokereissa uransa tehokkaimmat vuodet tehden ensimmäisellä kaudellaan 46 pistettä ja toisella 49.
Oksanen pelasi kauden 1984–1985 Elitserien-joukkue Leksandissa ja vuodet 1985–1989 kuluivat Tapparassa. Hän voitti Tapparassa Suomen mestaruuden vuosina 1986, 1987 ja 1988. Vuonna 1986 Oksanen pelasi MM-kilpailuissa.
Kaksi uransa viimeistä kautta 1989–1990 ja 1990–1991 Oksanen pelasi KalPassa. Hänen uransa päättyi keväällä 1991 SM-hopeaan.
Sarvikuono (täsmennyssivu)

Sarvikuono voi viitata johonkin seuraavista:
sarvikuonot, kavioeläimiin kuuluva heimo
Sarvikuono, Albrecht Dürerin puupiirros
Sarvikuono, sarjakuvahahmo
Sarvikuono, yksi Helsingin torikortteleista
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sarvikuono”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hank Snow

Hank Snow
Clarence Eugene ”Hank” Snow (9. toukokuuta 1914 Brooklyn, Queens County, Nova Scotia – 20. joulukuuta 1999 Madison, Tennessee) oli kanadalainen countrymuusikko, laulaja-lauluntekijä. Hän on kaikkien aikojen menestynein kanadalainen countryartisti ja levytti urallaan vuosina 1936–1985 noin 840 laulua, joista vuosien 1949–1980 välisenä aikana 85 nousi Billboardin listoille.
Snow’n 1950- ja 1960-lukujen Billboard-ykköshittejä olivat ”I’m Moving On” (1950), ”The Golden Rocket” (1950), ”I Don’t Hurt Anymore” (1953), ”Let Me Go, Lover!” (1954) ja ”I’ve Been Everywhere” (1962). 1960-luvun loppupuolella hänen uransa kääntyi selvään laskuun. Hän ei kyennyt muuttamaan tyyliään ajan suositun uuden, raskaasti orkestoidun country-popin suuntaan. Snow sai vielä yhden listaykkösen vuonna 1974, ”Hello Love”. Se ei kuitenkaan nostanut häntä takaisin suosion huipulle, vaan se jäi hänen viimeiseksi isoksi hitikseen.
Snow valittiin Nashville Songwriters International Hall of Fameen vuonna 1978 ja Country Music Hall of Fameen vuonna 1979. Vuonna 1994 julkaistiin Snow’n omaelämäkerta The Hank Snow Story.
Aiheesta muualla

Hank Snow Country Music Centre
Hank Snow  AllMusicissa (englanniksi)
Ecuadorin–Perun sota

Ecuadorin–Perun sota oli lyhyt aseellinen yhteenotto Ecuadorin ja Perun välillä maiden kiistellyllä rajalla 16 päivän ajan heinäkuussa 1941. Selvästi ylivoimaiset perulaiset pakottivat Ecuadorin vetäytymään ja maa luopui suurista osista vaatimiaan aleuita Rio de Janeirossa solmitulla rauhalla vuoden 1942 tammikuussa.
Rauha ei päättänyt maakiistoja kokonaan, vaan lopulliseen ratkaisuun päästiin vasta vuonna 1998 vielä kahden yhteenoton jälkeen.
Tausta

Peru ja Ecuador kuuluivat molemmat aikanaan Espanjan siirtomaa-alueisiin Etelä-Amerikassa. Siirtomaa-aikana rajoja ei oltu piirretty kovin tarkasti. Peru ja Ecuador olivat kuitenkin itsenäistyttyään solmineet keskenään Mosquera-Galdiano-sopimuksen vuonna 1823, jolla maat vahvistivat siirtomaahallinnon aikaiset rajansa. Vuosina 1829 ja 1830 solmittiin edelleen sopimuksia, jotka takasivat Ecuadorille pääsyn Amazonjoelle. Sopimuksista huolimatta aluekiistoja syttyi seuraavien vuosikymmenten aikana. Vuosina 1859–1860 käytiin myös yhteenottoja. Vuonna 1924 molemmat maat suostuivat rajakiistojensa ratkaisuun välitystuomion kautta. Välitystuomio eli Ulloa-Viteri-sopimus määritteli valtioille kuuluneet alueet vuonna 1936, perustuen maiden sen hetkiseen hallintaan kiistellyillä alueille. Ecuador ei hyväksynyt välitystuomiota, koska Perun katsottiin 1800-luvun aikana vallanneen Ecuadorille kuuluneita alueita. Jännitteet kasvoivat ja vuonna 1940 Peru miehitti useita kohteita maiden vastaisella rajalla keskittäen alueelle myös sotilaitaan, tykistöä ja lentokoneita.
Sota

Avoimet yhteenotot Perun ja Ecuadorin välillä alkoivat 5. heinäkuuta 1941. Ei ole täysin selvää, kumpi osapuoli syyllistyi sodan ensimmäisiin laukauksiin. Perun asevoimat olivat selvästi vastustajaansa paremmin varustettuja ja koulutettuja. Peru käytti ilmavoimiaan Ecuadorin ilmapommituksissa ja sen joukot toteuttivat Etelä-Amerikan sisäisissä sodissa ensi kertaa myös laskuvarjojoukkoja. Selvästi alakynnessä olevat Ecuadorin joukot joutuivat vetäytymään. Perun ilmavoimien iskut ulottuivat aina Ecuadorin pohjoisosien kyliin saakka ja Perun etenevät joukot alkoivat jo uhata maalle tärkeää Guayaquilin satamaa. Sotatoimet kestivät yhteensä vain 16 päivää ja lopulta Ecuadorin oli pyydettävä rauhaa.
Seuraukset

Perun ja Ecuadorin välisen sodan virallisesti päättänyt rauha allekirjoitettiin ulkoministerien kokouksessa Rio de Janeirossa 15–28. tammikuuta 1942. Maailmanpoliittinen tilanne oli muuttunut Japanin Yhdysvaltoja vastaan tekemän Pearl Harbourin iskun myötä. Ecuadorin ja Perun välinen konflikti haluttiin sivuttaa mahdollisimman nopeasti ja Ecuadoria painostettiin suostumaan alueluovutuksiin. Maan ulkoministeri Julio Tobar Donoson allekirjoitti Rion sopimuksen, jolla maa menetti lähes puolet pinta-alastaan. Kokoa Ecuadorin luovuttamalla alueella oli 77 700 km² ja alue sijaitsi Marañón ja Napojokien välillä. Ecuadorin presidentti Arroyo del Río arvosteltiin sopimuksen johdosta, mutta hänen onnistui säilyttää asemansa aina vuoteen 1944 saakka. Rauha ei päättänyt maiden rajakiistoja lopullisesti. Yhteenottoja käytiin vielä myöhemmin vuosina 1981 ja 1995. Lopullinen sopimus maiden rajasta saatiin aikaan vasta 26. lokakuuta 1998.
Tilanne vuonna 1936.
Perun ilmavoimien kone pommituslennolla Ecuadorissa.
Hakalanpolun koulu

| Hakalanpolun koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Lehmustie 14, 05460 Hyvinkää
Koordinaatit:  60.6154°N, 24.8695°E
Tyyppi:  suomenkielinen erityiskoulu, yhtenäiskoulu
Lakkautettu:  2018
Rehtori:  
Luokat:  esikoulu, 1–9
Verkkosivut
Hakalanpolun koulu oli Hyvinkää Hakalan kaupunginosassa  toimiva suomenkielinen erityiskoulu (luokka-asteet: esikoulu, 1–9). Koulu tarjosi oppivelvollisuusajan kasvatusta kehitysvammaisille, autistisille ja kielihäiriöisille lapsille.
Nykyään samat palvelut tarjoaa Hakalantalon Koulu, joka on kahden eri koulun, Hakalan koulun sekä Hakalanpolun koulun yhdistetty koulu.
Koulu toimi samassa Hakalan monitoimitalossa, jossa on nykyään  pelkkä Hakalantalon koulu.
Hakalanmäki

| Hakalanmäki |
| --- | --- |

Kaupunki:  Hyvinkää
Suuralue:  Kaakkoinen alue
Kaupunginosa nro:  16
Pinta-ala:  0,67 km² 
Osa-alueet:  Ketunkatu, Näädänkatu, Metsäkaari
Postinumero(t):  05460, 05830
Hakalanmäki on Hyvinkään kaupunginosa. Hakalanmäelle alettiin 1970-luvulla rakentaa omakoti- ja rivitaloasuinaluetta. Se valmistui pääosin 1980-luvulla. Alue oli pitkään ilman palveluita ja kouluja tukeutuen pääosin lähellä olevien Aarnivan kioskin, Uuno Helvan kyläkaupan ja Raijan Baarin (myöhemmin Kruunubaari) palveluiden varaan.[lähde? ]
Maasto, johon kaupunginosa rakentui, oli soista maastoa. Korkeana kohtana olivat Hakalanmäki, Savimäki ja nk. Pippurimäki. Kesäisin ja talvisin urheilua harrastettiin Kuokkalan kentällä. Alueen eteläpuolella oli laaja metsä- ja suoalue, joka asukkaiden suussa sai nimen Susimetsä. Kyseisellä alueella sijaitsee nykyisin Hakalan kaupunginosa asutuksineen ja palveluineen.
Planetesimaali

Taitailijan näkemys planetesimaalirenkaasta
Planetesimaali on pieni taivaankappale, jollaisesta tähtiä kiertävät planeetat syntyvät. Se on niin suuri, ettei kaasun jarrutus vaikuta siihen merkittävästi. Planetesimaalien kokoluokka vaihtelee metristä pieniin planeettoihin. Komeetat ja pikkuplaneetat saattavat olla
jäljelle jääneitä planetesimaaleja.
Määritelmä

Planetesimaali määritellään useimmin kappaleeksi, jonka kokoinen
taivaankappale pystyy vaikuttamaan vetovoimallaan suunnilleen saman kokoisin kappaleeseen. Planetesimaali on myös niin suuri, ettei ympäröivä kaasu vaikuta käytännössä sen liikkeeseen lämpöliikkeellään, pyörteisyydellään jne.
Tämän mukaan pienimpien planetesimaalien läpimitta olisi noin 1 km, mikä vastaa pientä pikkuplaneettaa. Suurimpien planetesimaalien läpimitat ovat noin 100-1000 km luokkaa.
Teorian historia

Thomas Chamberlin esitti ajatuksen, että planeetat olisivat syntyneet törmäämällä pienemmistä kappaleista. Näitä hän kutsui infinitesimaali- sanasta kehitetyllä planetesimaali-sanalla. Planetesimaaliajatusta kannattanut Forest Moulton esitti 1905 planetesimaalien tulleen Auringosta tähden lähiohituksen takia irronneesta kielekkeestä. Teoria Auringosta sinkoutuneesta aineesta jäi seuraavina vuosikymmeninä pois muodista, koska laskemalla todettiin mahdottomaksi, että Auringosta nopeasti pois sinkoava aine voisi tiivistyä tai jäädä Aurinkoa kiertämään.
Planetesimaaliteorian kehittivät tieteellisempään muotoon neuvostoliittolaiset Otto Schmidt ja Viktor Safronov.
Planetesimaalien synty

Kaasu ja pöly asettuivat alkuaurinkoa syntyneessä esiplanetaarisessa kiekossa osasten keskinäisten törmäysten ja pyörimisen takia samaan tasoon. Pienet epäsäännölliset pölyhiukkaset kasautuivat helposti noin millimetrin-metrin kokoisiksi jyväsiksi. Nämä ajautuivat kaasun jarrutuksen takia kohti Aurinkoa. Teorian mukaan nämä kasautuivat planetesimaaleiksi. Tätä esti osasten kimpoaminen ja hajoaminen törmäyksissä sekä jyvästen ajautuminen Aurinkoon. Osasten kasvua voi verrata "villakoirien" kasvuun ja suurten rakeiden syntyyn ukkospilvessä.
Osaset kasvoivat, jos olivat huokoisia, jäisiä ja keskinäinen törmäysnopeus pienehkö.
Planetesimaalien syntyä ei täysin ymmärretä. Niiden synnyn katsotaan yleensä vaativan tuhansia kertoja suurempaa pintatiheyttä kuin mikä esiplanetaarisessa kiekossa keskimäärin oli.Planetesimaalien synty saattoi johtua pääosin mm. kaasun pyörteilystä.
Planeettojen synty

Planetesimaalit törmäilivät toisiinsa muodostaen protoplaneettoja. Nykyään planetesimaalit ovat joko poistuneet aurinkokunnasta, yhdistyneet suuremmiksi kappaleiksi tai kiertävät aurinkoa joko asteroidivyöhykkeellä tai aurinkokunnan ulko-osissa, esim. Kuiperin vyöhykkeellä.
Hakalehto

Pentti Aholan suunnittelemia atrium-taloja Hakalehdon eteläosassa.
Hakalehto on asuinalue Espoossa Tapiolan lounaispuolella. Asuinalue syntyi 1960-luvun alkupuoliskolla, kun Helsingin asuntokeskuskunta Haka rakensi kymmenen lamellitaloa Merituulentien eteläpuolelle. Kerrostalojen ohella alueen eteläpäässä sijaitsee 17 yhden asunnon atriumtaloa.
Rakennusliike Haka oli ostanut 1950-luvun lopussa Tapiolan kupeesta 55 hehtaaria maata ja alueelle suunniteltiin alkujaan tuhatta asuntoa. Kyseessä oli Hakan ensimmäinen suuri rakennuskohde Helsingin ulkopuolella. Alueen rakentaminen rahoitettiin kokonaan asuntosäästämisellä eikä aravalainoja käytetty. Hakalehdon asemakaavan suunnitteli arkkitehti Pentti Ahola ja kerrostalot piirsi KK:n arkkitehtiosastolla Sakari Nironen. Alueen valmistuessa vuonna 1966 siellä oli 737 asuntoa. Hakalehdon kerrostalojen erikoisuutena on niiden pilaripalkkirakenne, joka mahdollisti huoneistojen muuntelun väliseinien paikkaa vaihtamalla. Talojen elementit valettiin paikan päälle rakennetussa tilapäisessä valimossa. Rakennuskunta Haka nimesi alueen Hakalehdoksi, jotta se erottuisi Asuntosäätiön rakennuttamasta Tapiolasta. Nykyisin Hakalehto kuitenkin usein katsotaan kuuluvaksi Tapiolaan.
Hakalehdon atriumtalot suunnitteli Pentti Ahola vuonna 1963. Ne muodostavat tiiviin ja matalasti rakennetun asuinalueen. Atriumtalot valmistuivat vaiheittain 1960-luvun puoliväliin mennessä. Niitä suunniteltiin alkujaan 60, mutta vain 17 toteutettiin.
Hakalehdossa Hakamäentien päässä toimi Hakalehdon yhteiskoulu vuosina 1963–1977. Koulutilat siirtyivät 1977 Espoon kaupungin käyttöön, ja niissä jatkoivat Etelä-Tapiolan (ylä)koulu ja Etelä-Tapiolan lukio. Etelä-Tapiolan koulu lakkautettiin vuonna 1994, jolloin oppilaat siirtyivät Tapiolan kouluun ja opettajakunta uuteen Saarnilaakson kouluun. [lähde? ] Lukio siirtyi vuoden 2000 alussa WeeGee-taloon.
Sanna Pussinen

| Sanna Pussinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Sanna Pussinen
Syntynyt: 23. lokakuuta 1967 (ikä 56)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  169 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1982–1986:   Tampereen Pyrintö
Sanna Pussinen (s. 23. lokakuuta 1967) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Vaajakosken Terän kasvatti Pussinen edusti Tampereen Pyrintöä koko naisten SM-sarjauransa ajan, neljä kautta vuosina 1982–1986. Vuosina 1983, 1984 ja 1986 Pyrintö voitti Suomen mestaruuden ja vuonna 1983 Suomen cupin. Pussinen pelasi kaksi A- ja kaksi B-nuorten maaottelua.
Saavutukset

Suomen mestaruus 1983, 1984 ja 1986
Suomen cup 1983
Sanna Porali

Sanna Porali (s. 28. joulukuuta 1991 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kansallisessa liigassa pelaavaa Turun Palloseuraa. Aiemmin Porali on edustanut Suomessa muun muassa Tuusulan Palloseuraa ja pääsarjatasolla Puistolan Urheilijoita, Helsingin Jalkapalloklubia, FC Honkaa, PK-35 Vantaata, Tikkurilan Palloseuraa ja Åland Unitedia. Kausilla 2019 ja 2021 hän pelasi Norjassa Fartin joukkueessa ja kaudella 2020–2021 Tanskan Aalborgissa. Porali on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hänen vahvuuksiinsa kuuluu voimakas pääpeli.
Sanna Porali on edustanut Suomea useiden eri ikäluokkien maajoukkueissa.
Aiheesta muualla

Sanna Poralin esittely HJK:n sivustolla
Sanna Perkiö

Sanna Leena Perkiö (s. 28. maaliskuuta 1962 Sauvo) on suomalainen kokoomuslainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana vuosina 2007–2011, Helsingin kaupunginvaltuutettuna vuosina 2004–2012 ja Helsinki-säätiön (Helsingin Juhlaviikot)  hallituksen puheenjohtajana vuonna 2009.  Hän on Tekniikan Akateemisten Liiton valtuuston jäsen.
Koulutukseltaan Perkiö on tekniikan tohtori. Hänen väitöskirjansa käsitteli ympäristötekniikkaa ja kilpailukykyä. Ennen kansanedustajuuttaan hän toimi perustamansa ympäristöalan insinööritoimiston toimitusjohtajana ja toimii edelleen samassa yrityksessä. Perkiö on saanut Nuori akateeminen yrittäjä -palkinnon ja Liikeideapalkinnon. Hän on Teknillisten Tieteiden Akatemian jäsen. Hän harrastaa nykytaidetta, kirjoittamista ja luontoa.
Aiheesta muualla

.aspx Sanna Perkiö Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Sanna Perkiön henkilökohtainen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsingin vaalipiirin kansanedustajat 2007–2011
Outi Alanko-Kahiluoto
Paavo Arhinmäki
Sirpa Asko-Seljavaara
Tuija Brax
Pekka Haavisto
Juha Hakola
Eero Heinäluoma
Rakel Hiltunen
Arja Karhuvaara
Mari Kiviniemi
Päivi Lipponen
Sanna Perkiö
Pertti Salolainen
Sari Sarkomaa
Anni Sinnemäki
Johanna Sumuvuori
Astrid Thors
Erkki Tuomioja
Jan Vapaavuori
Ben Zyskowicz
Hannah van der Westhuysen

| Hannah van der Westhuysen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Hannah van der Westhuysen
Syntynyt: 26. elokuuta 1995 (ikä 29) Hammersmith, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2016–
Aiheesta muualla
IMDb
Hannah van der Westhuysen (s. 26. elokuuta 1995 Hammersmith, Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hän aloitti uransa jo vuonna 2004 esiintymällä Edwina Weatherheadin roolissa sarjassa Keen Eddie. Roolinsa jälkeen van der Westhuysen piti tauon lähdettyään opiskelemaan. Hän palasi näyttelemisen pariin vasta vuonna 2016. Van der Westhuysenin ensimmäinen suuri rooli oli vuonna 2021 alkaneessa sarjassa Fate: The Winx Saga, jossa hän näyttelee yhtä päärooleissa, Solarian kruununprinsessa Stellaa.
Planetizer

| Planetizer Blake |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmi–elokuu 2005, Seawolf Studios, Viapori & Moonman Studio
 Julkaistu: 21. syyskuuta 2005
 Tuottaja(t): Aaro Seppovaara, Hannu Leidén, Petri Majuri
 Tyylilaji: stoner metal
 Kesto: 42.53
 Levy-yhtiö: Major Leidén Productions
Blaken muut julkaisut
| Starbringer 2004 | Planetizer 2005 | Sa7urnus 2008 |
Planetizer on suomalaisen stoner metal -yhtyeen Blaken kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Major Leidén Productions.
Kappaleet

Two Ways – 3.28
Dryland – 3.31
Come Dawn – 3.27
12 Steps to Hell – 4.33
Reborn – 5.14
Reaching – 4.22
Serpent Stare – 3.42
Devil May Care – 3.54
Hold – 4.19
Bad Luck Ladder – 6.23
Kokoonpano

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Yhtye Aaro Seppovaara – laulu, kitara, tuottaja  Sami Hassinen – kitara  Kimmo Aroluoma – bassokitara  Sami Ojala – rummut  |  Vierailevat muusikot Kasper Mårtenson – kosketinsoitin  Hannu Leidén – taustalaulu  Taneli Jarva – taustalaulu  Jaku Havukainen – slide-kitara  Antti Kenealy-Wirta – lyömäsoitin  |  Tuotanto Petri Majuri – tuottaja  Hannu Leidén – tuottaja, äänittäjä (laulu)  Svante Forsbäck – masteroija  Jarkko Tiitinen – valokuvat  Miika Puputti – kansitaide  |
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net: 9+/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi Planetizer Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Planetizer discogs.com -sivustolla
Hanhilampi (Ylitornio, Kivilompolo)

| Hanhilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Ylitornio
Koordinaatit:  66°18′45″N, 24°17′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  67.918.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  111,8 m  
Rantaviiva:  0,9 km  
Pinta-ala:  2,676 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHanhilampi 
Hanhilampi Hanhilampi (e) on Lapissa Ylitorniolla Kivilompolon kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Portimojärven alueella (67.91), jonka Kallijoen valuma-alueeseen (67.918) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 111,8 metriä mpy.
SWAT 4: The Stetchkov Syndicate

| SWAT 4: The Stetchkov Syndicate |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Irrational Games
Julkaisija:  Vivendi Universal Games,   Sierra Entertainment
Suunnittelija:  Jay Kyburz
Pelimoottori:  Unreal Engine 2.5
Julkaistu:  NA 28. helmikuuta 2006 EU 10. maaliskuuta 2006
Lajityyppi:  taktinen ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo  PEGI: 18
Alusta:  Microsoft Windows
Jakelumuoto:  CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
SWAT 4: The Stetchkov Syndicate on Irrational Gamesin kehittämä laajennusosa SWAT 4 -ammuntapeliin. Laajennusosa on ensimmäinen laajentava lisäosa, joka on julkaistu vuonna 2006. Se sisältää seitsemän uutta tehtävää, jotka käsittelevät Stetchkovin venäläistä rikollisperhettä.
Mukaan on lisätty seitsemän uutta asetta, kolme lisävarustetta ja uusia tehtävätyyppejä. Myös pelattavuutta on muokattu, sillä nyt pelaaja kykenee lyömään nyrkillä yhteistyöhaluttomia henkilöitä ja "antautuneet" epäillyt voivat paeta, mikäli heitä ei vahdi tai pidätä. Tazer-aseeseen on tullut uusi ns. stun gun toiminto, joka toimii kun ase on valittuna ja lyö henkilöä. Tekoälylle annettuja käskyjä ei ole pakko laittaa heti käytäntöön, vaan niitä saa pidäteltyä, kunnes myöntää erityisen toimeksiantoluvan.
Yksinpelin viilauksiin kuuluu muun muassa se, että nyt lähes kaikissa lisäosan pelattavissa tehtävissä on kuunneltavissa hätäpuhelunauha. Aikaisemmin emopelissä hätäpuhelunauha oli kuunneltavissa vain muutamissa tehtävissä.
Moninpelin laajennuksiin lukeutuu uusi pelimuoto, Smash and Grab, kommunikointia helpottava VoIP ja tilastojen rekisteröimisen myötä kehittynyt uusi ranking-järjestelmä. Yhteistyöpelitila tukee kymmentä pelaajaa, jolloin henkilöt jaetaan kahtia viiden hengen joukkueisiin. Tiimillä on nyt myös mahdollisuus äänestää yksi pelaajista johtajaksi, jolloin kukaan muu ei kykene antamaan pikavalikon välityksellä käskyjä.
Aiheesta muualla

SWAT 4: The Stetchkov Syndicate MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Pelit:   Daryl F. Gates' Police Quest: SWAT  Police Quest: SWAT 2  SWAT 3: Close Quarters Battle  SWAT: Global Strike Team  SWAT 4 The Stetchkov Syndicate  SWAT Force  SWAT: Target Liberty  SWAT Elite Troops
Hanhiliko

| Hanhiliko |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Janakkala
Koordinaatit:  60°59′48″N, 24°43′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Sääjärvenojan valuma-alue (35.84)
Laskuoja:  Hanhilionoja 
Järvinumero:  35.840.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,3 m  
Rantaviiva:  0,946 km  
Pinta-ala:  4,978 ha  
 fiHanhiliko 
Hanhiliko  on Kanta-Hämeessä Janakkalassa sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi sijaitsee Sääjärven itäpuolella metsämaastossa. Lammen pinta-ala on 5,0 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä ja sen rannat ovat ojitettua suota.
Vesistösuhteet

Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Sääjärvenojan valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,3 metriä mpy. Lammesta lähtevään laskuojaan on johdettu ojitetun suon kuivatusojat. Sama on tapahtunut myös lammelle ja laskuoja laskee lopulta Sääjärveen.
Hanhilampi (Ylitornio, Törmäsjärvi)

| Hanhilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Ylitornio
Koordinaatit:  66°23′57″N, 24°13′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  67.926.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  105,8 m  
Rantaviiva:  1 km  
Pinta-ala:  5,793 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHanhilampi 
Hanhilampi  on Lapissa Ylitorniolla Törmäsjärven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,8 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.