stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hiirenloukku (näytelmä)
Näytelmän tausta > Hiirenloukku-novelli (1948)

Kuunnelman esittämisen jälkeen joku ehdotti Christielle kuunnelman muokkaamista novelliksi. Novelli Three Blind Mice (suom. Hiirenloukku) ilmestyi ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa Cosmopolitan -lehdessä toukokuussa 1948 ja vuonna 1950 novellikokoelmassa Three Blind Mice And Other Stories (suom. Hiirenloukku. Kahdeksan rikoskertomusta, 1977). Lisäksi Christie pyysi, ettei novellia julkaistaisi Britanniassa niin kauan kuin Hiirenloukkua esitetään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hiirenloukku (näytelmä) Wikimedia Commonsissa
Pekka Himanka

| Pekka Himanka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. lokakuuta 1943 (ikä 81) Kalajoki
Kansalaisuus:   Suomi
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  1965–1990
Tyylilajit:  iskelmä
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pekka Himanka (s. 17. lokakuuta 1943 Kalajoki) on suomalainen iskelmälaulaja ja muusikko, jonka esitykset ovat vanhan tanssimusiikin tyylisiä ja usein nostalgisen maalaisaiheisia.
Hänen aktiivinen muusikonuransa alkoi 22-vuotiaana. Hän suoritti vuonna 1967 radioesiintyjien diplominselvennä. Levylaulajan uransa hän aloitti vuonna 1968 Unto Jutilan säveltämällä ”Kalajokivalssilla”.
Himangan tunnetuin levytys on valssi ”Kankaan kaunis Katriina” vuodelta 1975,  Vimpelin seudulta muistiin merkitty kansantarina, jonka Saukki muokkasi iskelmätekstiksi. Muita menestyskappaleita ovat muun muassa ”Maailman valot”, ”Variksen saappaat” ja ”Viimeinen tukkilainen” sekä ”Simpeleen siiat ja Parikkalan piiat”. Pääosan Himangan levytyksistä sovitti Sven Nygård.
Himanka kierteli useiden orkestereiden mukana Suomessa ja Ruotsissa ja vieraili myös Pohjois-Amerikassa. Hänellä oli myös radio- ja tv-esiintymisiä ja oma konsertti Finlandia-talossamilloin?. Hän on levyttänyt kaikkiaan 266 kappaletta. Nykyisin Himanka viettää eläkepäiviä rantatilallaan Kalajoella.
Himangasta on tehty tv-dokumentti Kalajoen Pekka.
Diskografia > Studioalbumit

Kalajoen markkinoilla (1972)
Kankaan kaunis Katriina (1975)
Maailman valot (1976)
Viimeinen tukkilainen (1978)
Jäi Lappiin sydämein (1979)
Kostamuksen tyttö (1980)
Kalajoen kaikuja (1981)
Rantasaunassa (1985)
Lintu lentää korkealla (1988)
Kuin tumma yö (1990)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Paikkakuntien parhaat (1978), levyllä mukana Pekka Himanka, Lasse Kuusela, Pauli Lehtola ja Reijo Salminen
Suosikkeja vuosien varrelta (1983)
Maailman valot (1997)
Tähtisarja – 30 suosikkia (2009)
Aiheesta muualla

Pekka Himangan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Hiuskoukkusammal

| Hiuskoukkusammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
Suomessa::  Erittäin uhanalainen
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Hypnales
Heimo::  Fontinalaceae
Suku::  Koukkusammalet Dichelyma
Laji::  capillaceum
Kaksiosainen nimi
 Dichelyma capillaceum  (Dicks.) Myrin 
Katso myös
   Hiuskoukkusammal Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hiuskoukkusammal (Dichelyma capillaceum) on lehtisammallaji näkinsammalten heimossa (Fontinalaceae). Sitä esiintyy Keski- ja Pohjois-Euroopassa sekä Pohjois-Amerikan itäosassa.
Suomen alueella hiuskoukkusammal on harvinainen ja erittäin uhanalainen. Sen esiintymiä löytyy hajanaisesti eteläisimmässä Suomessa ja Hämeessä. Laji on taantunut erityisesti vesistöjen rakentamisen vuoksi. Se kasvaa karujen tai keskiravinteisten vesistöjen ajoittain tulvivilla rannoilla.
Hlakanyana

Hlakanyana on Etelä-Afrikan xhosa- ja zulukansojen myytissä kujeileva antisankari. Hän oppi puhumaan jo äitinsä kohdussa ja vaati päästä ulos sieltä. Kävelläkin hän osasi heti synnyttyään ja riensi heti karja-aitaukseen syömään; hän ei välittänyt äidinmaidosta vaan himoitsi lihaa. Eräänä yönä Hlakanyana poistui majasta ja ryhtyi keräämään lintuja, jotka olivat jääneet muiden poikien asettamiin ansoihin. Hän antoi ne äidilleen, joka pani ne pataan porisemaan. Aamulla Hlakanyana heräsi aikaisin ja söi kaiken muun paitsi päät. Sitten hän täytti padan karjanlannalla, asetteli päät sen päälle, meni takaisin sänkyyn ja teeskenteli nukkuvansa. Äidin herättyä poika nousi vuoteestaan aivan kuin hänkin olisi juuri herännyt. Hlakanyana väitti, että äiti nukkui liian pitkään, ja sen vuoksi ruoka oli pilalla, muuttunut lannaksi. Äitiä moinen nauratti, mutta pian hän vakavoitui. Pata todellakin oli täynnä lantaa. Poika söi nyt lintujen päät ja tokaisi, ettei äiti ansainnut niistä yhtäkään.
Tauno Himmi

Tauno Emil Himmi (sukunimi aik. Himberg; 12. maaliskuuta 1903 Tampere – 22. joulukuuta 1976) oli suomalainen varatuomari, lääninasessori ja kirjailija.
Himmin vanhemmat olivat nimismies ja sotakamreeri Juha Emil Himberg ja Iida Josefiina Herckman. Hän suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1932 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1937.
Himmi toimi Hämeen lääninhallituksen ylimääräisenä esittelijänä 1933–1938, nuorempana lääninsihteerinä 1938–1949, vanhempana lääninsihteerinä 1949–1955 ja lääninasessorina 1955–1966.
Himmin kirjalliseen tuotantoon kuului romaaneita ja näytelmiä. Hän harrasti myös maalaamista.
Näytelmiä

Valokuva voi valehdella : yksinäytöksinen huvinäytelmä. Pienviljelijäin liitto, Helsinki 1932 (nimellä Tauno Himmy)
Kaupungin valot odottavat : kaksinäytöksinen näytelmä. Werner Söderström oy:n näytelmäsarja 144. WSOY 1936
Taitaa kohta räjähtää : kolminäytöksinen huvinäytelmä. Seuranäytelmiä 421. Karisto 1936
Eläköön tuli kolmoset.. 1939-1940
Hämeen lukko. 1943
Kaksoset vain aluksi.1943
Kaksi lääkäriä.. 1946
Kaksi aseveljeä. 1951
Miehenne on minun. 1954
Elina Klauntytär Kurki.
Majurin Ekin tytär.
Rouva johtajan perheasiat.
Vain kaksoset - näin aluksi.
Romaaneja

Serenaadi Selmalle : leppoisa kertomus erään laamannin toisesta nuoruudesta. Karisto 1947
Laukon valtiatar : romaani uuden ajan sarastuksen vuosilta. Karisto 1948
Miekka ja risti : romaani kristinuskon ja pakanuuden välisten valtataistelujen ajoilta. Karisto 1948
Sydänten kapina : romaani isoavihaa edeltäneiltä ajoilta. Karisto 1949
Viha ja rakkaus. Karisto 1950
Sydänyön hetkiä : romaani vuosien 1808-1809 sodan ajoilta. Karisto 1951
Kauniin lesken kosijat : kevyt kertomus entisaikojen avioliittomarkkinoista. Karisto 1952
Rakas entinen vaimoni : leppoisa kuvaus kunnon rehtorin harha-askeleesta hänen itsensä kertomana. Karisto 1953
Tuomarin tunnustus. Karisto 1954 (Kirjan digitoitu versio Internet Archivessa)
Muuta tuotantoa

Nyt ei olla ponttoolla : runoja. 1937
Vapaaseen huoltoon kohdistuva arvostelu. Vapaan huollon julkaisuja n:o 4. Suomen huolto, Helsinki 1942
10 vuotta vapaata huoltotyötä Hämeessä : vapaan huollon Hämeen lääninkeskus 1939-1949 ; tekijät Tauno Himmi ja Väinö Heikkilä. Hämeenlinna 1949
Raamatun toteutuneet ennustukset. Tekijä, Tampere 1970
Chester Himes

| Chester Himes |
| --- | --- |
 Chester Himes
Henkilötiedot
Syntynyt: 1909 Jefferson City, Missouri, Yhdysvallat
Kuollut: 1984 (74–75 vuotta) Moraira, Espanja
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  dekkari
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Chester Himes (1909 Jefferson City, Missouri, Yhdysvallat – 1984 Moraira, Espanja) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän asui Ranskassa vuodesta 1953.
Himes arvostelee monissa teoksissaan rasismia ja vallankäyttöä ja hyödyntää omaa vankilakokemustaan. Myöhemmin hän aloitti rikosromaanien kirjoittamisen. Tapahtumapaikkana niissä on New York, ja ne ovat usein väkivaltaisia. Hän on kirjoittanut myös novelleja ja muistelmateoksen The Quality of Hurt (1972).
Suomennetut teokset

Kuolema kulkee Harlemissa (Retour en Afrique, 1964, ilmestynyt englanniksi nimellä Cotton comes to Harlem, 1965), suom. Paavo Lehtonen, Jyväskylä: Gummerus 1971
Ei armoa Harlemissa (For love of Imabelle), suom. Paavo Lehtonen, Jyväskylä: Gummerus 1971
Rusovarpaat (Pinktoes), suom. Risto Lehmusoksa, Jyväskylä: Gummerus 1972 ISBN 951-20-3239-2
Hetki vain, olet vainaa (Blind man with a pistol), suom. Juhani Koskinen, Jyväskylä: Gummerus 1973 ISBN 951-20-0215-9
Hellettä Harlemissa (The heat's on), suom. Seppo Loponen, Jyväskylä: Gummerus 1976 ISBN 951-20-1132-8
Kirjallisuutta

Gilbert H. Muller, Chester Himes, Twayne Publishers 1989 ISBN 0-8057-7545-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chester Himes Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Hiroshiman Punaisen Ristin sairaala ja Atomisairaala

Nykyinen sairaala
Sairaala lokakuussa 1945
Hiroshiman Punaisen Ristin sairaala ja Atomisairaala (jap. 広島赤十字・原爆病院, Hiroshima sekijūji–genbakubyōin) on Punaisen Ristin ylläpitämä sairaala Naka-kun suuralueella Hiroshimassa Japanissa.
Historia

Hiroshiman Punaisen Ristin sairaala oli eräs harvoja hoitoasemia tai lääkinnällisiä hoitopaikkoja, joka selvisi ehjänä Hiroshimaan tehdyssä atomipommituksessa. Vuonna 1973 Hiroshimasta kirjan kirjoittanut Martti Silvennoinen pääsi haastattelemaan johtavaa ylilääkäriä Fumio Shigetoa: Shigeto oli itsekin hibakusha eli atomipommituksesta selviytynyt henkilö. Tri Shigeto lienee eräs ensimmäisiä Japanissa, joka oivalsi, että juuri fissioenergiaan pohjautuva, täysin uudentyyppinen ase oli osunut Hiroshimaan. Hän päätteli tämän metallisissa arkistokaapeissa olleitten, ylivalottuneiden röntgenfilmien pohjalta. Lisäksi tri Shigeto teki potilailleen valkosolukadon paljastavia verikokeita.
Nimensä mukaisesti Atomisairaalassa on hoidettu vain yksinomaan radioaktiivisen säteilyn uhreja, kuten säteilysairautta sairastaneita. Sairaala on sisältänyt 170 hoitopaikkaa. Keskimääräisesti noin 200 potilasta oli hoidossa määräajoin niin sanottuina ulkopuolisina potilaina, joiden terveydentilaa on tarkkailtu.
Punaisen Ristin Hiroshiman-sairaala perustettiin vuonna 1939 ja Atomisairaala samalle alueelle vuonna 1956. Vuonna 1988 ne yhdistettiin edelleen toimivaksi sairaalaksi, joka tunnetaan englanniksi nimellä Hiroshima Red Cross Hospital & Atomic-Bomb Survivors Hospital.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hiroshiman Punaisen Ristin sairaala ja Atomisairaala Wikimedia Commonsissa
Hiroshima Red Cross Hospital & Atomic-bomb Survivors Hospital (englanniksi)
Hitausliike

Hitausliike (engl. slow movement), tai hidastaminen, on ajattelutapa, jossa tavoitellaan asioiden tekemistä mahdollisuuksien mukaan rauhallisella ja hitaalla tahdilla. Sen suosio lisääntyi maailmalla varsinkin 2000-luvulla. Melu, jatkuva tavoitettavissa oleminen ja niiden kaltaiset ilmiöt ovat asioita, joille liikkeen on arvioitu toimivan vastakkaisena voimana. Tavoitteena on asioiden tekeminen oikealla nopeudella.
Muun muassa hidas ruokailu, hidas seksi sekä vapaa-ajan vietto ja matkustaminen kiireettä edustavat hitausliikkeen ideologiaa. Carl Honorén mukaan se, että nopeutta pidetään liian suuressa arvossa, johtaa aggressiiviseen käyttäytymiseen ja turhautumiseen. Kiireinen ihminen saattaa nimittäin pitää itseään hidastavia henkilöitä eräänlaisina vihollisinaan ja raivostua pienimmästäkin vaikeudesta esimerkiksi paikasta toiseen liikkuessaan. Honoré myös arvelee, että nopeudesta saatava suhteellinen etu häviää, jos kaikki kiitävät "samalla radalla".
Suomessa hitausliikettä edustaa vuonna 2010 avattu Hidasta elämää-sivusto.
Kirjallisuutta

Carl Honoré, Slow – elä hitaammin! Alkuteos: In Praise of Slow, suom. Outi Huovinen, Bazar , 2007
Timo Kopomaa: Leppoistamisen tekniikat. Like, 2008.  ISBN 978-952-01-0209-8
Bertel Hintze

Bertel Hintze vuonna 1942.
Bertel Olof Hintze (14. toukokuuta 1901 Helsinki – 3. heinäkuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen taidehistorioitsija, joka toimi Helsingin Taidehallin intendenttinä vuosina 1928–1968.
Hintze väitteli vuonna 1926 Helsingin yliopistossa filosofian tohtoriksi tutkielmalla, joka käsitteli R. W. Ekmania. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1965. Hintze tutki varsinkin 1800-luvun suomalaista maalaustaidetta. Hän oli myös yksi Nykytaide ry:n perustajista vuonna 1939, ja hän toimi yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana vuoteen 1954 saakka.
Hintzen merkittävimpiin teoksiin kuuluu kolmiosainen elämäkerta Albert Edelfeltistä (1942–1944). Hintze haastatteli teosta varten Edelfeltin ystäviä ja aikalaisia, kuten Ville Vallgrenia. Elämäkerrassa käsitellään Edelfeltin uraa, avioliittoa ja taloudellista tilannetta.
Julkaisuja

Robert Wilhelm Ekman, 1926
Modern konst 1–2, 1928, 1930
Albert Edelfelt 1–3, 1942–1944, suom. 1953.
Kirjallisuutta

Kruskopf, Erik & Paloposki Hanna-Leena (toim.): Taiteen maailmanmies: Bertel Hintze 1901–1969. Helsinki: Valtion taidemuseo, 1998. ISBN 951-583-041-9.
Erik Kruskopf, En konstens världsman : Bertel Hintze 1901-1969 / Erik Kruskopf., Helsinki, 1998 (ISSN 0039-6842 ja 2490-1547, verkkoversio)
Aiheesta muualla

Hintze, Bertel hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Bertel Hintze : Vanhan taiteen maailma uudelleen päivänvaloon. Piirteitä venäläisestä ikonimaalauksesta, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 16.04.1933, nro 16, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Vatikaani 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Yle  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Napoleon Hill

Napoleon Hill
Oliver Napoleon Hill (26. lokakuuta 1883 Pound, Virginia, Yhdysvallat – 8. marraskuuta 1970 Greenville, Etelä-Carolina, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja liikemies. Hänet muistetaan erityisesti itseapukirjastaan Think and Grow Rich  (1937), suom. Ajattele oikein – menesty! (2007), joka oli yksi 1900-luvun myydyimpiä itseapukirjoja. Sitä väitetään myydyn yli 15 miljoonaa kappaletta.
Ennen kirjailijanuraansa Hillin väitetään harjoittaneen hämäriä liiketoimia. Myös monet Hillin tekemät haastattelut on kyseenalaistettu.
Varhaisvaiheet ja hämärät liiketoimet

Vuoden 1908 toukokuussa 24-vuotias Hill pidätettiin sekkien väärentämisestä, mutta hänet myöhemmin vapautettiin syytteestä. Hänen puutavaraliiketoimintansa Acree-Hill Lumber Company -yhtiön kautta perustui huijaukseen, jossa Hill osti puutavaraa luotolla, ei koskaan maksanut tavarantoimittajilleen ja myi puutavaraa muille käteisellä selvästi markkina-arvoa alhaisemmalla hinnalla. Joulukuussa 1908 Hill pakeni viranomaisia Alabamasta Washingtoniin.
Washingtonissa Hill perusti Automobile College of Washington -koulun, joka todellisuudessa välitti "opiskelijoitaan" ilmaiseksi työvoimaksi Carter-autovalmistajalle. Koulu lopetti toimintansa vuonna 1912. Hill muutti seuraavaksi Chicagoon, jossa hän alkoi esiintyä asianajajana, vaikka ei ollut koskaan opiskellut lakitiedettä.
Syyskuussa 1915 Hill perusti Chicagossa "George Washingtonin mainontainstituutin", jonka tarkoituksena oli opettaa "menestys- ja itseluottamusperiaatteita". Todellisuudessa Hill myi koulun osakkeita sen "opiskelijoille". Hillin mukaan koulun markkina-arvo oli 100 000 dollaria, mutta viranomaisten mukaan se oli korkeintaan 1200 dollaria. Koulun toiminta päättyi pian viranomaistutkinnan jälkeen kesällä 1918.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Hill väitti olleensa presidentti Woodrow Wilsonin neuvonantaja, mutta tästä ei ole näyttöä. Sodan jälkeen hän perusti Hill's Golden Rule -lehden, jota Yhdysvaltain kauppakomissio syytti valheellisesta markkinoinnista ja sisällöstä. Vuonna 1922 Hill perusti Intra-Wall Correspondence School -hyväntekeväisyysjärjestön, joka väitti keräävänsä varoja ohiolaisille vangeille näiden vankilanjälkeisiä opintoja ja elämää varten. Todellisuudessa Hill myi järjestön kautta lehtitilauksia ja kurssejaan, eikä varoja koskaan annettu ex-vangeille. Hillin huijaus kohdistui erityisesti hyväntekeväisyyttä harjoittaviin kirkkoihin.
Kirjailijanura

Hill muutti vuonna 1928 Philadelphiaan ja vakuutti Connecticutissa toimivan kustantajan julkaisemaan kahdeksanosaisen teoksensa Law of Success. Kirja oli Hillin ensimmäinen suuri menestys, jonka tuotoilla hän osti Rolls-Roycen ja kuudensadan hehtaarin suuruisen kiinteistön Catskillvuorilta. Hill hankki kiinteistölle rahoittajia väittämällä perustavansa sinne "maailman ensimmäisen yliopistotasoisen menestyskoulun".
1930-luvun laman seurauksena Hill ajautui talousongelmiin ja joutui myymään kiinteistönsä. Hänen seuraava kirjansa The Magic Ladder to Success ei menestynyt kaupallisesti. 1930-luvulla Hill yritti menestyä elokuvien tuottajana ja lehtikustantajana. Myöhemmin Hill väitti toimineensa näihin aikoihin presidentti Franklin D. Rooseveltin neuvonantajana.
Vuonna 1937 Hill julkaisi myydyimmän ja tunnetuimman kirjansa Think and Grow Rich. Hillin uusi vaimo Rosa Lee Beeland osallistui merkittävästi teoksen kirjoittamiseen ja toimittamiseen. Teoksella uudelleen rikastunut Hill osti varoilla autoja, vaatteita ja suuren kartanon Floridasta.
Hill väitti haastatelleensa kirjojaan varten aikansa kuuluisia henkilöitä, muun muassa liikemies Andrew Carnegieta, Henry Fordia ja Alexander Graham Belliä, mutta todellisuudessa Hill ei koskaan tavannut näitä miehiä. Hill oli tavannut joulukuussa 1923 keksijä Thomas Edisonin, jonka kanssa hän poseerasi Hillin lehdissä julkaistussa valokuvassa. Hillin mukaan valokuvat Carnegien ja muiden merkkihenkilöiden tapaamisista tuhoutuivat tulipalossa. Kirjassaan Grow Rich!: With Peace of Mind, Hill kertoo saaneensa salaista tietoa henkimaailman olennoilta.
Tuhlaavan elämäntapansa ja avioeron vuoksi Hill oli pian jälleen talousvaikeuksissa. Hillin vuonna 1941 ilmestynyt kirja Mental Dynamite ei myynyt hyvin. Vuonna 1943 Hill meni viidennen kerran naimisiin, muutti Kaliforniaan, ja yritti elättää itseään luennoimalla ja myymällä kursseja.
1950-luvun alussa Hill tapasi vakuutusmyyjä W. Clement Stonen, joka oli rikastunut kehittämillään kyseenalaisilla, muun muassa ketjukirjeitä käyttäneillä myyntitaktiikoilla. Miehet kehittivät yhdessä luentosarjan ja Success Unlimited -lehden. He kirjoittivat myös yhdessä kirjan Success Through a Positive Mental Attitude (1960). Hill yritti myydä opiskelumateriaalejaan verkostomarkkinoinnin avulla.
Kuolema

Hill kuoli Greenvillessä, Etelä-Carolinassa 8. marraskuuta 1970. Hänen terveytensä oli huono jo vuosia ennen kuolemaa, ja hänen vaimonsa Annie Lou hoiti häntä. Hillin varallisuuden uskotaan olleen hyvin vaatimaton hänen viimeisinä vuosinaan.
Suomeksi käännettyjä kirjoja

Ajattele oikein – menesty! (Think and Grow Rich, 1937) 4. p. Tampere: Varapuu, 2015
Muita kirjoja

The Law of Success (1928)
The Magic Ladder To Success (1930)
How to Sell Your Way through Life (1939)
The Master-Key to Riches (1945)
How to Raise Your Own Salary (1953)
Success Through a Positive Mental Attitude (1960)
Grow Rich!: With Peace of Mind (1967)
Succeed and Grow Rich Through Persuasion (1970)
You Can Work Your Own Miracles (1971)
Napoleon Hill lukee kirjaansa Think and Grow Rich (1937)
Hitutoukosammal

| Hitutoukosammal> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Erittäin uhanalainen 
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Alaluokka::  Kynsisammalet Dicranidae
Lahko::  Toukosammalet Pottiales
Heimo::  Toukosammalet Pottiaceae
Suku::  Toukosammalet Microbryum
Laji::  floerkeanum
Kaksiosainen nimi
 Microbryum floerkeanum  (F. Weber & D.Mohr) Schimp. 
Katso myös
   Hitutoukosammal Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hitutoukosammal (Microbryum floerkeanum) on lehtisammallaji, joka kuuluu toukosammalten (Microbryum) sukuun ja toukosammalten heimoon (Pottiaceae). Lajia esiintyy Pohjois-Amerikassa, Välimerellä ja Länsi-Euroopassa Skandinavian eteläosaan asti. Suomessa hitutoukosammal on hyvin harvinainen. Se on kasvanut Ahvenanmaalla Saltvikissa, mistä sitä on löydetty 1860–70-luvuilla. Esiintymät ovat hävinneet ja samoin laji Suomen alueelta.
Aiheesta muualla

Flora of North America: Microbryum floerkeanum (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Microbryum floerkeanum:  Wikidata: Q11863462  Wikispecies: Microbryum floerkeanum  BioLib: 91353  CoL: 42S44  EoL: 926504  EUNIS: 197586  FNA: 250075520  GBIF: 2671430  iNaturalist: 818545  IRMNG: 11409791  ITIS: 1134589  NatureServe: 2.126564  NBN: NBNSYS0100004046  Observation.org: 17460  Open Tree of Life: 3864040  Plant List: tro-35165331  Tropicos: 35165331  WFO: wfo-0001184934  Laji.fi: MX.43706 
Phascum floerkeanum:  Wikidata: Q38332776  GBIF: 4280551  iNaturalist: 166625  ITIS: 16699  PLANTS: PHFL8  Tropicos: 35107259  WFO: wfo-0001150680
Himki

| Himki (Химки) |
| --- | --- |
 Babanininkatu (ulitsa Babanina)
 vaakuna
 Moskovan alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Himki
 Koordinaatit: 55°53′21.4″N, 37°26′42.3″E 
Valtio:   Venäjän federaatio
Perustettu:  1939
Väkiluku (2012):  218 275
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 http://admhimki.ru/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Himki (ven. Химки) on kaupunki Moskovan alueella 19 kilometriä Moskovan keskustasta luoteeseen,  aivan Pietarista saapuvan M10-valtatien varrella ja Moskovan kehätien (MKAD) vieressä. Himkin keskustan itäpuolitse kulkee Moskvan–Volgan kanava.  Noin 9 kilometriä Himkin keskustan pohjoispuolella sijaitsee Šeremetjevon kansainvälinen lentoasema.
Kaupunki oli vuoden 2012 väestönlaskennan 218 275 asukkaallaan Moskovan alueen toiseksi suurin kaupunki.
Historiaa ja kehitys viime vuosina

Himki perustettiin virallisesti 1939 samannimisen rautatieaseman ympärille, joka on ollut olemassa vuodesta 1850 Moskovan–Pietarin rautatien valmistumisesta lähtien. Toisen maailmansodan aikana marras-joulukuussa 1941 Himki oli Moskovan keskustaa lähimpänä oleva Moskovan alueen paikka, jonne saksalaiset joukot operaatio Barbarossaan aikana pääsivät. Tästä muistoksi on Himkissä suuri panssarieste, jossa lukee kilometri 23:n paikka (55°54´46.103"N, 37°24´10.577"E) Moskovan Leningradin valtakadulla. Lähellä paikkaa on ruotsalaisen Ikean huonekalutavaratalo.
Sodan jälkeen kaupungista tuli useiden Neuvostoliiton ilmailu- ja puolustusteknologian laitosten sijaintipaikka, jotka työllistivät suuren osan väestöstä. Tästä syystä se oli niin sanottu suljettu kaupunki, jonne ulkomaalaisilla ei ollut pääsyä. Himkissä työskennellään muun muassa Kansainvälisen avaruusaseman projektien parissa. Himkissä tuotekehiteltiin mm. S-75-, S-125-, S-200 - ja S-300 -ilmatorjuntaohjuksia. Nykyään kaupungilla on naukogradin, venäläisen tiedekaupungin asema.lähde?
Viime vuosina Himki on kasvanut nopeasti Moskovan metropolialueen osana asuntotuotannon ja uudisrakentamisen myötä. Sen sijainti on erinomainen Moskovan ja Šeremetjevon lentoaseman välissä.