Realismi (tieteenfilosofia)
Argumentit puolesta ja vastaan

Tieteellistä realismia tuetaan usein abduktiivisella päättelyllä eli päättelyllä parhaaseen saatavilla olevaan selitykseen. Eräs pääargumenteista tieteellisen realismin puolesta on se havainto, että tiede vaikuttaa luonteeltaan edistyvältä hankkeelta, ja sen avulla pystytään menestyksellisesti selittämään ja ennustamaan erilaisia ilmiöitä. Tästä realistit päättelevät, että tieteelliset teoriat (tai ainakin parhaat niistä) tarjoavat tosia tai suunnilleen tosia kuvauksia maailmasta.
Monet realistit katsovat, että teorian operationaalinen menestys tukee sitä, että myös teorian havaitsemattomissa oleviin entiteetteihin viittaavat väittämät koskevat jotain todella olemassa olevaa, koska teorian tekemät ennusteet on perusteltu niiden avulla. Tieteelliset realistit katsovat esimerkiksi, että atomit ovat todella olemassa, koska kaikki niitä käyttävät teoriat menestyvät niin hyvin.
Toisaalta pessimistinen metainduktio, eräs pääargumenteista realismia vastaan, huomauttaa tieteen historian sisältävän useita teorioita, joita pidettiin kerran empiirisesti menestyksekkäinä, mutta joiden katsotaan nykyään olevan virheellisiä. Lisäksi tieteen historia sisältää monia empiirisesti menestyksekkäitä teorioita, joiden havaitsemattomissa olevia entiteettejä koskevien väittämien katsotaan nykyisin olevan sellaisia, etteivät ne viittaa mihinkään olemassa olevaan.
Esimerkiksi teoria valoeetteristä oli aikaisemmin empiirisesti menestyksekäs teoria, mutta myöhemmissä teorioissa sen olettamat havaitsemattomissa olevat entiteetit on korvattu toisilla. Realistit vastaavat, että yksittäisten realististen teorioiden korvaantuminen paremmilla realistisilla teorioilla on odotettua, koska tieteellinen tieto on luonteeltaan edistyvää, ja kun tällaisia korvaantumisia tapahtuu, vain tarpeettomat entiteetit jätetään pois teorioista. Albert Einsteinin erityinen suhteellisuusteoria osoitti, että valoeetteri voitiin jättää pois, koska se ei tarjonnut mitään mekaniikan ja sähkömagnetiikan teorioiden menestykseen. Toisaalta, kun teoria korvataan toisella, hyvin tuettuja käsitteitä, kuten atomeja, ei jätetä pois, vaan ne otetaan osaksi uutta teoriaa jossakin muodossa.
Sosiaalisen konstruktionismin kannattajat huomauttavat, ettei tieteellinen realismi pysty selittämään nopeita muutoksia tieteellisessä tiedossa ”tieteen vallankumousten” tai paradigmanvaihdosten aikana. Konstruktivistit voivat väittää, että teorioiden menestys on vain osa konstruktiota. Nämä argumentit kuitenkin jättävät huomiotta sen seikan, etteivät kaikki tieteilijät ole tieteellisiä realisteja.
Kolmas tieteellistä realismia vastaan suunnattu argumentti perustuu teorioiden empiirisen alimääräytyneisyyden ongelmaan. Ajatuksen mukaan monet keskenään epäyhteensopivat teoriat voivat selittää havaintoaineiston yhtä hyvin. Realistit ovat vastanneet, ettei tieteen historiasta tunneta kovinkaan monia tapauksia, joissa näin olisi todella käynyt. Yleensä tieteilijät voivat olla tyytyväisiä, jos löytävät edes yhden kaikki ilmiöt selittävän teorian. Lisäksi realistit huomauttavat, että teorioiden välillä valitsemisessa on käytettävä myös muita periaatteita kuin selitysvoimaa, kuten säästäväisyyden periaatetta.