stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
B. B. King

| B>  B. King |
| --- | --- |
 B. B. King esiintymässä 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Riley B. King
Syntynyt: 16. syyskuuta 1925 Berclair, Mississippi, Yhdysvallat
Kuollut: 14. toukokuuta 2015 (89 vuotta) Las Vegas, Nevada, Yhdysvallat
Muusikko
Aktiivisena:  1948–2015
Tyylilajit:  blues, R&B, blues rock
Soittimet:  laulu, kitara
Levy-yhtiöt:  Geffen Records, Federal Records (käännä suomeksi) ja RPM Records 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Riley B. King eli B.B. King (16. syyskuuta 1925 Berclair, Mississippi, Yhdysvallat – 14. toukokuuta 2015 Las Vegas, Nevada, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen blueskitaristi ja -laulaja. Hän aloitti 1940-luvun lopulla radioesiintyjänä ja levytti ensimmäisen hittinsä ”Three O’Clock Blues” vuonna 1951. Hänen uransa eteni vauhdilla 1950-luvulla, kun hän äänitti useita hittejä ja teki parhaimmillaan jopa 342 keikkaa vuoden aikana. Maailmanlaajuista suosiota King sai, kun hän alkoi 1960-luvulla esiintyä myös rock-yleisölle.
Elämä ja ura > Nuoruudesta uran ensimmäisiin vaiheisiin

Riley B. King (B. ei ilmeisesti tarkoittanut mitään) syntyi syyskuussa 1925 pienessä Mississippissä Berclairin kylässä lähellä Itta Benan kaupunkia. Hänen vanhempansa Albert ja Nora Ella King olivat vuokraviljelijöitä.
Rileyn vanhemmat erosivat, kun tämä oli viisivuotias. Hänen äitinsä kuoli 1940-luvun alussa, ja hän jäi omilleen 14-vuotiaana. Bluestutkija Dick Watermanin mukaan King vuokraviljeli puuvillaa eekkerin laajuisella maatilalla ja eli lainatulla 2,50 dollarin kuukausirahalla.
Riley King vietti pääosan ajastaan itsekseen ja kuunteli muun muassa Blind Lemon Jeffersonin ja Lonnie Johnsonin äänityksiä. King esiintyi itse ensimmäisen kerran kolmen muun pojan kanssa gospel-laulajana. Hän vaihtoi kuitenkin gospelin pian bluesiin, koska hän piti tyyliä lähempänä itseään ja sitä kautta myös tienaisi paremmin. King on sanonut olevansa suurimmassa kiitollisuuden velassa T-Bone Walkerille, jonka äänityksen hän kuuli ensimmäisen kerran teini-ikäisenä.
King osallistui 1944 Yhdysvaltain asevoimien peruskoulutukseen mutta palasi sen jälkeen puuvillapelloille Indianolaan. Toisen maailmansodan jälkeen King muutti sukulaisensa, bluesmuusikko Bukka Whiten luokse Memphisiin. King palasi vielä kertaalleen Mississippiin ja asettui lopulta Memphisiin vuonna 1947.
Yksityiselämä

King oli kahdesti naimisissa. Hän nai ensimmäisen vaimonsa Martha Dentonin 22-vuotiaana. Heidän liittonsa kesti kahdeksan vuoden ajan. Kingin ja Sue Hallin avioliitto päättyi vuonna 1966, myös kahdeksan vuoden jälkeen. Kingillä oli avioliittojensa lisäksi useita naissuhteita, ja omien sanojensa mukaan hänellä oli 15 lasta 15 naisen kanssa.
King kuoli kotonaan Las Vegasissa 89-vuotiaana toukokuussa 2015. Clarkin piirikunnan kuolinsyyntutkijan mukaan King kuoli aikuistyypin diabeteksen aiheuttamiin kompilaatioihin.
Yksityiselämä > B.B. King muusikkona

B.B. King hioi blueskitaroinnin tyylin huippuunsa kehittäen esimerkiksi oman persoonallisen vibratonsa. On myös sanottu, että King oivalsi laulavista blueskitaristeista parhaiten laulun ja kitaransoiton välisen yhteyden. Vuodesta 1949 lähtien King nimesi jokaisen kitaransa "Lucilleksi".kenen mukaan? Laulajana Kingin maine on lähes samaa luokkaa kuin kitaristina. Kappaleitaan B.B. King ei juuri kirjoittanut itse, vaan hän useiden muiden vanhojen blueslaulajien tapaan tyytyi valmiiseen materiaaliin. Varsinaisen bluesin lisäksi B. B. Kingin levyiltä löytyy paljon myös "kevyempää" rhythm and bluesia. Hän julkaisi myös yhden gospel-levyn (B.B. King Sings Spirituals), johon oli itse tyytyväinen, sekä epäonnistuneena pidetyn country-levyn. King halusi aina musiikkiinsa vanhalle rhythm and blues -musiikille ominaisen ison taustaryhmän, johon kuuluu esimerkiksi flyygeli sekä suuri puhallinsektio. King myönsi, ettei osaa kovin hyvin sointuja, ja hänen soittonsa monien muiden blueskitaristien tapaan koostui enimmäkseen yksittäisistä nuoteista.
Ahkerasti konsertteja pitänyttä B.B. Kingiä on luonnehdittu blueskitaristien kuninkaaksi.[lähde? ] Hän kiersi maailmaa "levittäen bluesin sanomaa", kuten hän itse luonnehti missiotaan. King ei ollut sukua aikalaisilleen Freddie Kingille ja Albert Kingille, vaikka musiikkinsa puolesta nämä kolme kitaristia ovat läheisiä toisilleen. King on toiminut esikuvana monille häntä seuranneille blues- ja rock- kitaristeille.
Bluesmusiikin lisäksi King harrasti esimerkiksi lentämistä (hän hankki pilotin koulutuksen), pelasi uhkapelejä ja kampanjoi diabetesta vastaan. Viimeisinä elinvuosinaan hän muutti elintapojaan terveellisempään suuntaan ja vietti päihteetöntä ja savutonta elämää kasvissyöjänä.[lähde? ]
Levytyksiä > Albumit

| Vuosi | Albumi | Kärkisija> US | Kärkisija> US R&B | Kärkisija> US Jazz | Kärkisija> US Blues | Kärkisija> SWI |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1956 | Singin' the Blues | — | — | — | — | — |  |  |  |  |
| 1958 | The Blues | — | — | — | — | — |  |  |  |  |
| 1959 | B. B. King Wails | — | — | — | — | — |  |  |  |  |
| 1959 | Sings Spirituals | — | — | — | — | — |  |  |  |  |
| 1960 | The Great B. B. King | — | — | — | — | — |  |  |  |  |
| 1960 | My Kind of Blues | — | — | — | — | — |  |  |  |  |
| 1961 | Blues For Me | — | — | — | — | — |  |  |  |  |
| 1962 | Blues in My Heart | — | — | — | — | — |  |  |  |  |
| 1962 | Easy Listening Blues | — | — | — | — | — |  |  |  |  |
| 1963 | B. B. King | — | — | — | — | — |  |  |  |  |
| 1963 | Mr. Blues | — | — | — | — | — |  |  |  |  |
| 1966 | Confessin' the Blues | — | — | — | — | — |  |  |  |  |
| 1968 | Blues on Top of Blues | — | 46 | — | — | — |  |  |  |  |
| 1968 | Lucille | 192 | — | — | — | — |  |  |  |  |
| 1969 | Live & Well | 56 | 11 | 17 | — | — |  |  |  |  |
| 1969 | Completely Well | 38 | 5 | — | — | — |  |  |  |  |
| 1970 | Indianola Mississippi Seeds | 26 | 8 | 7 | — | — |  |  |  |  |
| 1971 | B. B. King in London | 57 | 15 | — | — | — |  |  |  |  |
| 1972 | L.A. Midnight | 53 | 21 | — | — | — |  |  |  |  |
| 1972 | Guess Who | 65 | 14 | — | — | — |  |  |  |  |
| 1973 | To Know You Is To Love You | 71 | 13 | — | — | — |  |  |  |  |
| 1974 | Friends | 153 | 27 | — | — | — |  |  |  |  |
| 1977 | King Size | 154 | 34 | — | — | — |  |  |  |  |
| 1978 | Midnight Believer | 124 | 27 | — | — | — |  |  |  |  |
| 1979 | Take It Home | 112 | 22 | — | — | — |  |  |  |  |
| 1981 | There Must Be a Better World Somewhere | 131 | 26 | — | — | — |  |  |  |  |
| 1982 | Love Me Tender | 179 | 45 | — | — | — |  |  |  |  |
| 1983 | Blues 'N' Jazz | 172 | 38 | 21 | — | — |  |  |  |  |
| 1985 | Six Silver Strings | — | 31 | 23 | — | — |  |  |  |  |
| 1989 | King of Blues | — | — | — | — | — |  |  |  |  |
| 1991 | There is Always One More Time | — | 76 | — | — | — |  |  |  |  |
| 1993 | Blues Summit | 182 | 64 | — | — | 93 |  |  |  |  |
| 1995 | Lucille & Friends | — | — | — | — | — |  |  |  |  |
| 1997 | Deuces Wild | 73 | — | — | 1 | 33 | CAN: Platinaa US: Kultaa |  |  |  |
| 1998 | Blues on the Bayou | 186 | — | — | 2 | — |  |  |  |  |
| 1999 | Let the Good Times Roll | — | — | — | 2 | — |  |  |  |  |
| 2000 | Riding with the King | 3 | — | — | — | 3 | AUS: Kultaa CAN: Platinaa US: 2x Platinaa |  |  |  |
| 2000 | Makin' Love Is Good for You | — | — | — | 2 | — |  |  |  |  |
| 2001 | A Christmas Celebration Of Hope | 151 | — | — | 1 | — |  |  |  |  |
| 2003 | Reflections | 165 | — | — | 2 | — |  |  |  |  |
| 2005 | B. B. King & Friends: 80 | 45 | — | — | 1 | 78 |  |  |  |  |
| 2008 | One Kind Favor | 37 | — | — | 1 | 78 |  |  |  |  |
Merkintä "—" tarkoittaa, ettei julkaisu päätynyt listoille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta B. B. King Wikimedia Commonsissa
B. B. King, virallinen kotisivu (englanniksi)
B. B. King UK Fan Site (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
B. B. King Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
King vuonna 1985.
King Valkoisen talon -keikkansa jälkeen 2006.
But Here We Are

| But Here We Are Foo Fighters |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2. kesäkuuta 2023
 Tuottaja(t): Greg Kurstin
 Kesto: 48.14
 Levy-yhtiö: Roswell Records
Listasijoitukset
  6. (albumilista)    1. (fyysinen albumilista)
Foo Fightersin muut studioalbumit
| The Essential Foo Fighters 2022 | But Here We Are 2023 |   |
Singlet albumilta But Here We Are
 ”Rescued” Julkaistu: 19. huhtikuuta 2023  ”Under You” Julkaistu: 17. toukokuuta 2023  ”Show Me How” Julkaistu: 25. toukokuuta 2023  ”The Teacher” Julkaistu: 30. toukokuuta 2023  ”The Glass” Julkaistu: 17. marraskuuta 2023
But Here We Are on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Foo Fightersin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 2. kesäkuuta 2023.
Kappaleet

Rescued – 4.18
Under You – 3.39
Hearing Voices – 3.48
But Here We Are – 4.43
The Glass – 3.49
Nothing at All – 3.27
Show Me How – 4.53
Beyond Me – 3.54
The Teacher – 10.04
Rest – 5.33
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Kaaoszine:
Soundi:
Bremenin lentoasema

Bremenin lentoasema (saks. Flughafen Bremen) (IATA: BRE, ICAO: EDDW) on kansainvälinen lentoasema Bremenin kaupungissa Pohjois-Saksassa. Lentoasema sijaitsee 3,5 kilometriä kaupungista etelään. Lentoaseman kautta kulkee vuosittain noin 2,5 miljoonaa matkustajaa.
Lentoyhtiöt ja kohteet

Tilanne kesäkuussa 2019.
| Lentoyhtiö | Kohteet |
| --- | --- |
Air France: Pariisi-Charles De Gaulle
British Airways: Toulouse
Bulgarian Air Charter: Kausittainen: Burgas (Alkaa 20 kesäkuuta 2019)
Corendon Airlines: Antalya
Corendon Airlines Europe: Iraklion, Hurghada, Kos, Rodos
Eurowings: Stuttgart Kausittainen: Palma de Mallorca
KLM: Amsterdam
Lufthansa: Frankfurt, München
Onur Air: Kausittainen: Antalya
Pegasus Airlines: Kausittainen: Antalya
Ryanair: Alicante, Lontoo-Stansted, Palma de Mallorca, Vilna Kausittainen: Bergamo, Faro, Girona, Malaga, Porto, Riika, Tukholma-Skavsta, Thessaloniki
SunExpress: Kausittainen: Izmir
Sundair: Antalya (alkaa 31 elokuuta 2019), Fuerteventura (alkaa 5 syyskuuta 2019), Gran Canaria (alkaa 1 syyskuuta 2019) Kausittainen: Iraklion (alkaa 2 syyskuuta 2019), Hurghada (alkaa 4 marraskuuta 2019), Marsa Alam (alkaa 7 helmikuuta 2020), Palma de Mallorca (alkaa 2 syyskuuta 2019), Rodos (alkaa 31 elokuuta 2019), Teneriffa-Etelä (alkaa 6 marraskuuta 2019)
Swiss: Zürich
Turkish Airlines: Istanbul
Wizz Air: Gdańsk, Kiova-Žuljany, Skopje, Wien (alkaa 17 joulukuuta 2019)
Celestinus II (vastapaavi)

Celestinus II, syntyjään Thebaldus Buccapeco (k. 1126) oli vastapaavina 15. tai 16 joulukuuta 1124 alkaen enintään muutaman päivän ajan. Celestinusta pidettiin alun perin laillisena paavina, mutta hän suostui eroamaan kilpailevan ehdokkaan Honorius II:n hyväksi. Celestinusta ei mainita paavien virallisessa luettelossa ja tämän vuoksi hänet on jälkikäteen laskettu vastapaaviksi.
CNA Center

| CNA Center |
| --- | --- |
 CNA Center vuonna 2009 kuvattuna.
Tiedot
Sijainti:  Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Rakennettu:  1970–1972
Avajaiset:  1973
Käyttötarkoitus:  toimisto
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  Graham, Anderson, Probst & White - yhtiö
Tekniset tiedot
Kerroksia:  44
Korkeus
Antenni:  183 m
Kattokorkeus:  183 m
Ylin kerros:  183 m
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
CNA Center on pilvenpiirtäjä Chicagon kaupungissa Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa. CNA Center on vuonna 1972 valmistunut 183-metrinen pilvenpiirtäjä. Rakennuksen alkuperäinen nimi oli Continental Center III. Rakennuksessa on 44 kerrosta. CNA Center on yksinkertainen, suorakulmainen rakennus, mutta se on ainutlaatuinen, koska koko rakennus on maalattu kirkkaan punaiseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta CNA Center Wikimedia Commonsissa
CMYK

CMYK-värikuutio
CMYK on yksi kuvatiedostoissa ja painotuotteissa käytettävistä väritiloista. Lyhenne CMYK tulee englannin sanoista Cyan (syaani), Magenta (magenta), Yellow (keltainen) ja Key (avainväri eli musta). Väriavaruus tarkoittaa niitä värejä, joita käytetään sekä valokuvia että piirustuksia tallennettaessa, esitettäessä, tulostettaessa ja painettaessa.
Kun kuva tallennetaan kuvankäsittelyohjelmassa CMYK-väritilassa, jokaiseen kuvatiedoston pikseliin tallentuu neljän värin voimakkuustiedot - syaanin (kirkas vihertävänsininen), magentan (sinertävä punainen), keltaisen ja mustan värin voimakkuus.
CMYK on subtraktiivinen väriavaruus: esimerkiksi paperipinnalle painetut CMYKin osavärit estävät osaa valosta heijastumasta silmään, ja silmä havaitsee valoon jäljelle jääneen värin. Silmä näkee väripinnan sitä tummempana mitä enemmän väriä on käytetty.
Kuvia tallennetaan CMYK-muodossa yleensä vain tulosteissa ja painotuotteissa käyttämistä varten, koska CMYK-väriavaruus ei sovellu esimerkiksi kuvien näyttämiseen tietokoneen näytöllä. Tietokoneiden näytöt käyttävät yleensä kolmiväristä RGB-värimallia. CMYK on yleisistä väriavaruuksista suppein, eli sillä voidaan muodostaa vähiten erilaisia värejä. Laajin on puolestaan LAB, jota käytetään laajuutensa vuoksi usein välitilana muunnoksissa eri väriavaruuksien välillä.
CMYK-avaruuden perusvärit on valittu kuvien paperille painamiseen soveltuviksi. Tätä väriavaruutta käytetäänkin pääasiassa painotuotteissa, jolloin puhutaan neliväripainosta.
Kukin neljästä osaväristä painetaan paperille erikseen. Värien voimakkuutta säädetään muodostamalla väreistä tiheässä olevia rasteripisteitä, jotka peittävät vain osan painettavasta paperipinnasta. Rasteroinnin avulla neljällä perusvärillä saadaan aikaan periaatteessa miljoonia erilaisia värisävyjä. Käytännössä paperille painettuina ihmissilmälle erottuvien erilaisten sävyjen määrä on enintään joitakin tuhansia.
Yleensä neliväripainossa valokuvat painetaan rasteroituina ja tekstit kompaktilla eli sadan prosentin väripinnalla. Teoriassa musta voidaan muodostaa käyttämällä sata prosenttia syaania, magentaa ja keltaista. Jotta väriaineet toimisivat käytännössä, joudutaan niiden puhtaudesta tinkimään. Kun yksi tai useampi väriaineista ei ole sataprosenttisen puhdas, osa valosta heijastuu imeytymisen sijasta. Tämän takia kolmivärinen musta on yleensä samean ruskea. Musta painetaan kuitenkin erillisellä mustalla osavärillä, jolloin painotulos on parempi.
Tyypillisin neliväripainon laatuongelma on kohdistusvirhe. Tällöin neljä osaväriä eivät painoprosessissa osu täsmälleen samaan kohtaan paperia, ja painotuloksesta tulee suttuinen ja "liikahtaneen" näköinen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Eskelinen, Matti: Värien teoria ja värimallit Tietokonegrafiikan seminaari.  2002. (pdf)
Värijärjestelmät, Graafinen.com
Bremenin raatihuone

| Bremenin raatihuone |
| --- | --- |

Maailmanperintökohde
Sijainti:  Bremen, Saksa  53°04′N, 8°48′E
Tyyppi:  kulttuuri
Kriteerit:  III, IV, VI
Tunnusnumero:  1087
Valintahistoria
Valintavuosi:  2004
 Bremen
Bremenin raatihuone (saks. Bremer Rathaus) on historiallinen arvorakennus Bremenin kaupungissa, Saksassa. Vuoden 2004 heinäkuussa raatihuone valittiin yhdessä sen edessä sijaitsevan Bremer Roland -patsaan kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon.
Raatihuone rakennettiin myöhäisellä keskiajalla, vuosina 1405–1408, goottilaista tyylisuuntaa noudatellen. Ajan myötä raatihuone on kokenut uudistuksia ja kunnostuksia. Nykyään sen julkisivu edustaa niin sanottua weseriläistä renessanssia.
Raatihuone sijaitsee Bremenin vanhankaupungin itäosassa, tuomiokirkon ja Neitsyt Marialle pyhitetyn Liebfrauenkirchen välissä. Se erottaa toisistaan kauppatorin ja tuomiokirkon edessä aukeavan Kirkkotorin. Sitä vastapäätä kauppatorin toisella puolella on kiltojen talo Schütting. Torin toisella laidalla on 1960-luvulla pystytetty kunnallishallinnon rakennus.
Raatihuone koostuu kahdesta osasta. Vanha puoli rakennettiin 1405-1409 ja sitä uusittiin 1595-1612. Uusi puoli rakennettiin  katedraalitorin puolelle vuosina 1909-1912.
Vanha puoli on kaksikerroksinen tiiliseinäinen rakennus, jonka lattiat ovat puuta ja katto vihreää kuparia. Seinien kuviointi syntyy tummien ja vaaleiden tiilien vaihtelusta. Ikkunoiden välissä on alkuperäisen goottilaisen rakennuksen patsaita jotka esitävät keisaria ja vaaliruhtinaita. Renessanssin aikana niihin lisättiin koristeita jotka symbolisoivat kaupungin itsehallintoa. Alakerrassa oli aikoinaan tiloja kauppiaille ja teatteriesityksiin, kun taas yläkertaa käytettiin juhlasalina. 1600-luvulla rakennusta uudistettiin niin että kolme keskimmäistä talon 11 holvikaaresta korotettiin ja niihin lisättiin Weserin renessanssille tyypilliset nelikulmaiset ikkunat.
"Weserin renessanssiksi" kutsutaan Weser-joen varrella Pohjois-Saksassa 1600-luvulla ja 1700-luvun alussa esiintynyttä koristeellista rakennustyyliä, jossa näkyy ennen Kolimikymmenvuotista sotaa alueella vallinnut kulttuurin ja talouden kukoistuskausi.
Orlog-aluksen pienoismalli juhlasalissa.
Juhlasalin katosta roikkuvat laivojen pienoismallit kuvaavat ulkomaankaupan merkitystä Bremenin kaupungille.
Uudella puolella on kolme kerrosta. Sen suunnittelijaksi valittiin arkkitehtuurikilpailulla Gabriel von Seidl. Ulkopinta on peitetty klinkkerillä, ja veistokset tehty saksalaisesta kalkkikivestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bremenin raatihuone Wikimedia Commonsissa
Unescon maailmanperintökohteet Saksassa
Aachenin tuomiokirkko
Alppien paalutalot
Augustusburg ja Falkenlust
Bamberg
Bauhaus-kohteet Weimarissa ja Dessaussa
Bayreuthin oopperatalo
Bergpark Wilhelmshöhe
Berliinin modernistiset asuinalueet
Corveyn luostari
Darmstädter Künstlerkolonie Mathildenhöhe
Dessau-Wörlitzin puutarha
Fagus-Werk
Hedeby ja Danevirke
Hildesheimin tuomiokirkko ja Mikaelinkirkko
Karpaattien ja Saksan pyökkimetsät
Kaupungintalo ja Rolandin patsas Bremenin torilla
Keski-Reinin laakson yläosa
Kölnin tuomiokirkko
Le Corbusierin arkkitehtoniset työt
Lorschin luostari
Luther-muistomerkit Eislebenissä ja Wittenbergissä
Lyypekki
Maulbronnin luostari
Messelin kaivoksen fossiilialue
Museumsinsel Berliinissä
Muskaunpuisto (jaettu Puolan kanssa)
Naumburgin katedraali
Quedlinburg
Rammelsbergin kaivokset, Goslar ja Ylä-Harzin vesihuoltojärjestelmä
Regensburg
Reichenaun luostarisaari
Roomalaiset monumentit, tuomiokirkko ja Liebfrauen-kirkko Trierissä
Rooman rajalinjat (jaettu Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa)
Sanssouci, Neues Palais, Charlottenburgin linna
Speicherstadt ja Kontorhausviertel Hampurissa
Speyerin tuomiokirkko
Stralsund ja Wismar
Vattimeri (jaettu Alankomaiden ja Tanskan kanssa)
Völklingenin rautaruukki
Wartburgin linna
Weimar
Wiesin pyhiinvaelluskirkko
Würzburgin linna
Zollvereinin hiilikaivokset Essenissä
Celia

Celia voi tarkoittaa seuraavia:
Celia, suomalainen saavutettavan kirjallisuuden ja julkaisemisen asiantuntijakeskus
Celia, naisen etunimi
Celia, australialainen kauhuelokuva
Celia, päähenkilö Elena Fortúnin romaanisarjassa
Celia, espanjalainen televisiosarja, joka perustuu Elena Fortúnin romaaneihin
Hurrikaani Celia, vuonna 1970 tuhoja tehnyt hirmumyrsky
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Celia”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Chad Hurley

| Chad Hurley |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1977 Reading, Pennsylvania
Aiheesta muualla
Kotisivu
Chad Meredith Hurley (s. tammikuu 1977, Reading, Pennsylvania) on yksi YouTuben perustajista Steve Chenin ja Jawed Karimin ohella. Kolmikko työskenteli PayPalissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chad Hurley Wikimedia Commonsissa
Celia Bourgeois

Celia Bourgeois
Celia Bourgeois (s. 9. kesäkuuta 1983) on ranskalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Maastohiihdon maailmancupissa Bourgeois kilpaili ensimmäisen kerran Liberecin 7,5 km:n vapaan hiihtotavan kisassa helmikuussa 2008. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on 21:s sija, jonka hän saavutti Canmoren 10 km:n vapaan hiihtotavan kisassa helmikuussa 2010.
Liberecin MM-kisoissa 2009 Bourgeois sijoittui Ranskan viestijoukkueen kanssa yhdeksänneksi ja 30 km:n vapaalla 28:nneksi.
Canon EOS M

| Canon EOS M |
| --- | --- |

Tyyppi:  peilitön järjestelmäkamera
Kenno:  22,3 × 14,9 mm CMOS
Korkein resoluutio:  18 megapikseliä
Objektiivi:  vaihdettava
Suljinajat:  30  – 1/4000 s
Tarkennuspisteet:  31
Sarjakuvaus:  4,3
ISO-arvot:  100–12 800
LCD-näyttö:  kolme tuumaa
Tallennusmedia:  SD, SDHC, SDXC
Akku:  LP-E12
Paino:  262 g
Canon EOS M on ensimmäinen Canonin valmistama peilitön järjestelmäkamera. Kamera sisältää saman APS-C-kokoisen (22,3 × 14,9 mm) 18 megapikselin kennon, DIGIC 5 -suorittimen ja 7,7 cm:n (3,0”) kosketusnäytön kuin Canon EOS 650D. Canon EOS M -järjestelmään saa EF-EOS M -sovitteen, jolla kameraan voi kiinnittää minkä tahansa Canon EF -objektiivin.
Yhteensopivat objektiivit

Kameraan on saatavilla seuraavat omat objektiivit (EF-M -kiinnitys):
EF-M 15-45mm f/3.5-6.3 IS STM
EF-M 18-55mm f/3.5-5.6 IS STM
EF-M 11-22mm f/4-5.6 IS STM
EF-M 22mm f/2 STM
EF-M 55-200mm f/4.5-6.3 IS STM
EF-M 18-150mm f/3.5-6.3 IS STM
EF-M 32mm f/1.4 STM
EF-M 28mm f/3.5 IS STM
Canon EOS M5

| Canon EOS M5 |
| --- | --- |

Tyyppi:  peilitön järjestelmäkamera
Kenno:  22,3 × 14,9 mm CMOS
Korkein resoluutio:  6 000 × 4 000 pikseliä (24 megapikseliä)
Objektiivi:  Canon EF-M
Suljinajat:  1/4000 – 30 s
Sarjakuvaus:  9 FPS; 7 FPS automaattitarkennuksella
Etsin:  digitaalinen
ISO-arvot:  ISO 100–25 600
LCD-näyttö:  3,2 tuumaa
Akku:  LP-E17
Paino:  427 g (akun kanssa)
Canon EOS M5 on japanilaisen Canonin peilitön järjestelmäkamera, joka julkistettiin 15. syyskuuta 2016. Siinä on 24 megapikselin CMOS-kenno.
Kuten muissakin Canonin M-sarjan järjestelmäkameroissa, EOS M5:ssä on EF-M-bajonetti. Canonin EF-EOS M -adapterilla kameraan saa kiinnitettyä minkä tahansa EF- tai EF-S-sarjan objektiivin.
EOS M5 on EOS M-sarjan ensimmäinen kamera, jossa on sisäänrakennettu elektroninen etsin. Kameran on 3,2 tuuman kosketusnäyttö on kääntyvä, joten itseään kuvaava voi nähdä itsensä kameran näytöltä.
Yhteensopivat objektiivit

Kameraan on saatavilla seuraavat omat objektiivit (EF-M -kiinnitys):
EF-M 15-45mm f/3.5-6.3 IS STM
EF-M 18-55mm f/3.5-5.6 IS STM
EF-M 11-22mm f/4-5.6 IS STM
EF-M 22mm f/2 STM
EF-M 55-200mm f/4.5-6.3 IS STM
EF-M 18-150mm f/3.5-6.3 IS STM
EF-M 32mm f/1.4 STM
EF-M 28mm f/3.5 IS STM
Bremenin satamat

Bremenin satamat: Bremerhaven ja Bremen
Bremenin satamat eli Bremenin ja Bremerhavenin satamat (saks. Die Bremischen Häfen, Hafengruppe Bremen/Bremerhaven, engl. Ports of Bremen/Bremerhaven, LOCODE: DE BRE (Bremen) tai DE BRV (Bremanhaven)) on Saksan Bremenin osavaltiossa sijaitseva Saksan toiseksi suurin ja Euroopan kymmenen suurimman sataman joukkoon lukeutuva kauppasatama. Kaksiosainen satama koostuu suuresta Bremerhavenin kaupungin merisatamasta Pohjanmeren rannalla ja piennemmästä jokisatamasta sisempänä Bremenin kaupungissa Weserjoen varrella.
MSC Barbara Bremerhavenin konttiterminaalissa
Syöttöliikenteen Lappland-alus Bremerhavenin konttiterminaalissa
Bremerhavenin Überseehafenin konttiterminaalia ilmakuvassa, etualalla Weserjoella autojenkuljetusalus
Japanilaisen NYK-varustamon Cepheus Leader -autojenkuljetusalus Bremerhavenissa
Bremerhavenin Überseehafenin konttiterminaali toisesta suunnasta
Bremenin Hüttenhafenin teollisuussatamaa (2008)
Satama kattaa yhteensä 32,8 neliökilometrin alueen, josta maata on 27,3 ja sataman vesialuetta 5,5 neliökilometriä. Laituria on yhteensä 36 kilometriä. Kaksoissatama on Bremenports-yrityksen hallinnoima (Bremenports GmbH & Co. KG).
Rahtimäärä

Satama on Euroopan suurimpia konttisatamia ja erittäin merkittävä eurooppalaisautojen vientisatama ja esimerkiksi Aasiassa valmistettujen autojen tuontisatama. Rahtimäärillä mitattuna Bremenin satamat olivat vuonna 2010 maailmanlaajuisesti 52. sijalla ja konttiliikenteessä se oli tuolloin 23. suurin satama maailmassa.
Bremenin satamien vuosittainen rahtimäärä:
| Vuosi | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 1-9/2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| kokonaisrahti (milj. tonnia) | 65,1 | 69,2 | 74,6 | 63,0 | 68,7 | 80,6 | 64,8 |
| konttiliikenne (kTEU) | 4 444 | 4 892 | 5 529 | 4 565 | 4 888 | 5 916 | 4 745 |