stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tie pohjoiseen
Musiikki

Elokuvan lopputeksteissä mainitaan seuraavat:
Jousikvartetti: Eeva Salminen, Laura Airola, Mauri Kuokkanen, Riikka Lampinen,
Emil Holmström
Ravintolayhtye "Kaihon Karavaani": Tuure Kilpeläinen, Rocka Merilahti, Sampo Haapaniemi, Jarno T. Karjalainen, Aarne Riikonen, Jiri Kuronen
Musiikki: Kaihon Karavaani, Mauri Sumén, Ilari Edelmann
Piano: Ilari Edelmann, Samuli Edelmann, Jukka Nykänen
”Kuolleet lehdet”, Vesa-Matti Loiri & Samuli Edelmann & Kaihon Karavaani, säv. Joseph Kosma, san. Kullervo, sov. Kaihon Karavaani, Enoch & Cle / Edition Wilhelm Hansen AS
”Brother Moon”, Amorphis, säv. Amorphis, san. Esa Holopainen , sov. Amorphis, Nuclear Blast
”Piano Quintet in G-minor: Grave-Allegro & Moderato Vivace”, säv. Jean Sibelius, Enoch & Cle
”Piano Sonata, D 894: Molto moderato e cantabile”, Samuli Edelmann / Jukka Nykänen, säv. Franz Schubert
”Je T'Aimée moi non plus”, säv. Serge Gainsbourg, sov. Kaihon Karavaani, Universal Music Publishing Scandinavia
”Käyn kohti sinua (virsi 396), säv. Sarah Adams, Niilo Rauhala, san. Aune Krohn
”Tuomittuna kulkemaan”, Vesa-Matti Loiri & Samuli Edelmann & Kaihon Karavaani, säv. & san. Juha Tapio, sov. Kaihon Karavaani, Warner Music Finland, Suurenmoiset Laulut Oy
Aiheesta muualla

Tie pohjoiseen Suomen elokuvasäätiön sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsingin herra

| Helsingin herra |
| --- | --- |

Tyyli:  draama musta komedia
Kestoaika:  42–51 minuuttia
Pääosissa:  Iikka Forss Iina Kuustonen Antti Luusuaniemi
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  MTV3
Esitetty:  7. helmikuuta 2012  – 24. huhtikuuta 2012
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  12
Ikäraja:  K-12
Tunnuskappale:  Chisu: ”Frankenstein”
Tuotanto
Tuottaja(t):  Tarja Ahava Mikko Pöllä
Vastaava(t) tuottaja(t):  Roope Lehtinen Sarita Harma
Ohjaaja(t):  Aleksi Salmenperä Anders Engström
Käsikirjoittaja(t):  Mikko Pöllä Laura Suhonen Markus Mäkelä
Leikkaaja(t):  Ilkka Hesse Kimmo Kohtamäki
Lavastaja(t):  Markku Pätilä
Kuvaaja(t):  Jari Mutikainen Heikki Färm
Tuotantoyhtiö(t):  Moskito Television
Palkinnot
Ehdokkuudet:  Kultainen Venla Paras TV-ohjelma 2012 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Helsingin herra on suomalainen televisiosarja, jonka ensiesitys oli MTV3-kanavalla 7. helmikuuta 2012. Sarjassa pääosia näyttelevät Iikka Forss, Iina Kuustonen ja Antti Luusuaniemi.
Sarja kertoo pohjalaisesta Markusta (Iikka Forss), joka lähtee Helsinkiin, kun hänen vanha tyttöystävänsä Sari (Malla Malmivaara) menee naimisiin toisen (Juha-Pekka Mikkola) kanssa. Helsingissä Markku tapaa suositun pop-laulajan, Maisan (Iina Kuustonen).
Helsingin herran käsikirjoittajina toimivat Mikko Pöllä, Laura Suhonen ja Markus Mäkelä ja sen ohjaajina ovat Aleksi Salmenperä ja Anders Engström. Sarjan viimeinen jakso esitettiin 24. huhtikuuta 2012. Sarjan tunnusmusiikkina toimi Chisun kappale ”Frankenstein”.
Sarja julkaistiin DVD:llä elokuussa 2012.
Jaksot

| # | Σ # | Nimi | Ohjaaja | Käsikirjoittaja | Alkup>  esityspäivä | Katsojat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1. | Henkipatto | Aleksi Salmenperä | Mikko Pöllä | 2012-02-077. helmikuuta 2012 | 887 000 |
| 2. | 2. | Saisinko nimmarin | Aleksi Salmenperä | Mikko Pöllä | 2012-02-1414. helmikuuta 2012 | 712 000 |
| 3. | 3. | Totta joskus tulevaisuudessa | Aleksi Salmenperä | Laura Suhonen & Mikko Pöllä | 2012-02-2121. helmikuuta 2012 | 665 000 |
| 4. | 4. | Näin tämä ei voi jatkua | Aleksi Salmenperä | Markus Mäkelä & Mikko Pöllä | 2012-02-2828. helmikuuta 2012 | 599 000 |
| 5. | 5. | Suunnitelman muuttuvan nään | Aleksi Salmenperä | Mikko Pöllä | 2012-03-066. maaliskuuta 2012 | 555 000 |
| 6. | 6. | Kenen lauluja, kenen leipää? | Aleksi Salmenperä | Markus Mäkelä & Laura Suhonen & Mikko Pöllä | 2012-03-1313. maaliskuuta 2012 | 571 000 |
| 7. | 7. | Kaikkea ei aikakaan paranna | Anders Engström | Laura Suhonen & Mikko Pöllä | 2012-03-2020. maaliskuuta 2012 | 538 000 |
| 8. | 8. | Sydämen sairautta | Anders Engström | Laura Suhonen & Mikko Pöllä | 2012-03-2727. maaliskuuta 2012 | 524 000 |
| 9. | 9. | Kotitehtäviä | Anders Engström | Markus Mäkelä & Mikko Pöllä | 2012-04-033. huhtikuuta 2012 | 543 000 |
| 10. | 10. | Ratkaisun makua | Anders Engström | Laura Suhonen & Mikko Pöllä | 2012-04-1010. huhtikuuta 2012 | 570 000 |
| 11. | 11. | Käsi sydämellä | Anders Engström | Markus Mäkelä & Mikko Pöllä | 2012-04-1717. huhtikuuta 2012 | 590 000 |
| 12. | 12. | Mysteerimies | Anders Engström | Mikko Pöllä | 2012-04-2424. huhtikuuta 2012 | 573 000 |
Vastaanotto

| Tuotantokausi | Jakso | Katsojat1 | Viikon sijoitus2 | Viikon sijoitus (MTV3)2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. tuotantokausi | 1. | 887 000 | #4 | #2 |
| 1. tuotantokausi | 2. | 712 000 | #8 | #4 |
| 1. tuotantokausi | 3. | 665 000 | #8 | #5 |
| 1. tuotantokausi | 4. | 599 000 | #15 | #6 |
| 1. tuotantokausi | 5. | 555 000 | #17 | #7 |
| 1. tuotantokausi | 6. | 571 000 | #14 | #6 |
| 1. tuotantokausi | 7. | 587 000 | #12 | #6 |
| 1. tuotantokausi | 8. | 524 000 | #15 | #8 |
| 1. tuotantokausi | 9. | 543 000 | #12 | #6 |
| 1. tuotantokausi | 10. | 570 000 | #13 | #6 |
| 1. tuotantokausi | 11. | 590 000 | #12 | #7 |
| 1. tuotantokausi | 12. | 573 000 | #22 | #7 |
1 Katsojaluvuissa on otettu huomioon ajassa siirretty katselu ensiesitystä seuranneen seitsemän vuorokauden aikana.

2 Listasijoituksissa on otettu huomioon kustakin ohjelmasta vain eniten katsottu lähetys.
Sarjan avausjakso "Henkipatto" esitettiin ensi kerran 7. helmikuuta 2012. Se keräsi yhteensä 887 000 katsojaa ja oli viikon kuudenneksi katsotuin televisio-ohjelma. MTV3:n listoilla se ylsi toiseksi Putouksen jälkeen.
Aiheesta muualla

Ohjelman kotisivut
Lidingön silta

Lidingön sillat auringon laskiessa.
Lidingön vanha silta, joka on raideliikenteen, jalankulkijoiden ja pyöräilijöiden käytössä.
Lidingön silta on Tukholman ja Lidingön kaupunkien välinen siltayhteys Ruotsissa.
Ensimmäinen silta Lidingön saarelle oli rakennettu vedessä kelluville lautoille vuosien 1802–1803 aikana. Silta oli lähes 750 metrin pituinen ja seitsemän metrin levyinen. Vuonna 1811 rajuilma vaurioitti siltaa, kuten myös vuonna 1858. Tämä silta oli kuitenkin laivojen tiellä, kun Värtahamnenin satama otettiin käyttöön. Tukholman kaupunki purki sillan ja rakensi vuonna 1884 uuden välille Ropsten–Torsvik, se oli lähes yhtä pitkä kuin edeltäjänsä. Silta oli Tukholman pisin ja samalla maailman pisin kelluva silta. Leveyttä sillalla oli 12 metriä. Ajorata kulki vain 10–15 senttiä vedenpinnan yläpuolella. Nopeusrajoitus sillalla oli 10 km/h, kuorma-autoille 8 km/h.
Vanha Lidingön silta

Vuonna 1925 paikalle rakennettiin teräsilta avattavalla kääntösillalla. Pituutta sillalla oli 750 metriä. Siinä oli yksi ajokaista suuntaansa ja kaksi junaraidetta Lidingöbanan-raitiotieyhteyden käyttöön. Siltamaksua perittiin vuoteen 1946 asti, autoilta perittiin 50 äyriä, 10 äyriä jalankulkijoilta ja jopa sioilta 5 äyriä. Myös Lidingönradan matkustajilta perittiin maksua. Huonokuntoista siltaa peruskorjattiin vuosina 1983–1986. Tavaraliikenne sillalla jouduttiin lakkauttamaan, sillä radan heikko kunto kesti enää vain henkilöliikennettä. Nykyään sillalla on jalkakäytävä, pyörätie ja yksi raide.
Kun silta täytti kymmenen vuotta vuonna 1935, sen oli ylittänyt 11 miljoonaa jalankulkijaa, 17,4 miljoonaa raitiovaunumatkustajaa, 1,6 miljoonaa linja-automatkustajaa, 400 000 moottoripyörää, 900 000 henkilöautoa, 3,7 miljoonaa raskasta ajoneuvoa ja 5 600 tavaravaunua.
Uusi Lidingön silta

Liikenteen kasvaessa päätettiin vuonna 1963 uuden sillan rakentamisesta, ja se valmistui 3. elokuuta 1971. Pituutta sillä on 997 metriä, leveyttä 24 metriä ja vapaata korkeutta sillan alla 12,5 metriä. Silta on jaettu kymmeneen jänteeseen, joista pisin on 73,5-metrinen. Nykyinen silta on varsin kookas välittääkseen liikennettä ainoastaan mantereelta Lidingöön, nyttemmin on alettu hahmotella yhteyden jatkamista Lidingön kautta Vaxholmiin ja Åkersbergaan Österåkeriin. Vuonna 2006 suunniteltiin vakavasti lauttayhteyden perustamista Lidingön saarelta Nackaan. Siltaa tai tunneliyhteyttä etelään ei suunnitella.
Kuntaraja Tukholman ja Lidingön välillä kulkee 350 metrin etäisyydellä Ropstenin rannasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Video, jossa raitiovaunu ajaa Lidingön sillan ylitse
Louis-James-Alfred Lefébure-Wély

Louis-James-Alfred Lefébure-Wély
Louis-James-Alfred Lefébure-Wély (13. marraskuuta 1817 Pariisi – 31. joulukuuta 1869 Pariisi) oli ranskalainen urkuri ja säveltäjä. Hän sijaisti 8-vuotiaasta alkaen isäänsä Pariisin Saint-Rochin urkuparvella ja seurasi tätä myöhemmin kirkon urkurina. Saint-Rochista Lefébure-Wély siirtyi 1846 La Madeleinen urkuriksi. Tässä tehtävässä hän soitti muun muassa Frédéric Chopinin hautajaisissa. Léfébure-Wély jäi vapaaksi säveltäjäksi 1857, mutta otti ystävänsä urkujenrakentaja Aristide Cavaillé-Collin toiveesta 1863 vastaan paikan Saint-Sulpicen pääurkurina Cavaillé-Collin saatua vastikään valmiiksi kirkon urut, jotka olivat Ranskan suurimmat.
Lefébure-Wély sävelsi muun muassa oopperan, kantaatteja, messuja ja pianomusiikkia, mutta ennen kaikkea hänet muistetaan urkuteoksistaan. Ne olivat usein syntyneet hänen messussa improvisoimistaan sävelmistä, jotka hän sittemmin kirjoitti muistiin. Hänen teoksiaan on myöhemmin moitittu paikoin liian kepeiksi, mutta on muistettava, että suurena urkuvirtuoosina pidetty Lefébure-Wély samoin kuin hänen ajan hengelle uskolliset improvisaationsa ja sävellyksensä olivat niin papiston kuin seurakuntalaisten suuresti arvostamia. Saint-Sulpicen kirkkoherra erityisesti toivoi improvisaatioiden tallentamista kirjoitettuina.
Saint-Sulpicen pääurkurin tehtävässä Lefébure-Wély toimi kuolemaansa asti. Hän menehtyi yllättäen uudenvuodenaattona 1869, jolloin Cavaillé-Coll, varmistaakseen urkunsa säilymisen osaavan urkurin käsissä, sai nopealla toiminnallaan ja arvovallallaan hankittua tuolloin La Madeleinessa Saint-Saënsin assistenttina työskennelleen Charles-Marie Widorin Lefébure-Wélyn paikalle ennen kuin virkaa ehdittiin oikeastaan edes panna hakuun. Widorin oli määrä hoitaa tointa väliaikaisesti, mutta asian unohduttua hän hallitsi Saint-Sulpicen urkuparvea lopulta yli 60 vuoden ajan.
Live At The Gods Festival 2002

| Live At The Gods Festival 2002 Hardline |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Julkaistu: CD 2002 / DVD 2003
 Tyylilaji: Hard rock
 Kesto: 75.08
 Levy-yhtiö: Frontiers Records
Hardlinen muut julkaisut
| II 2002 | Live At The Gods Festival 2002 2002 | Just Add Water 2009 |
Live At The Gods Festival 2002 on yhdysvaltalaisen hardrockyhtye Hardlinen live-DVD ja -CD, The Gods Festivaaleilta Bradfordista Englannista, kesäkuulta 2002.
Hardline aloitti esiintymisen kello 01.00,  soittaen yhdeksäntenä yhtyeenä. Live-albumilla kuullaan lähes kaikki Double Eclipsen kappaleet ja uusia kappaleita tulevalta II-albumilta. Yhtyeen kuuden soittajan lisäksi mukana oli kolme taustalaulajaa, yksi mies ja kaksi naista.
DVD-versio on kuvattu viidellä kameralla. CD-versio sisältää 3 ylimääräistä studio kappaletta, jotka oli alun perin sävelletty II-albumia varten.
CD:n kappaleet

Intro – 0.16
Hot Cherie – 6.15 (säv. Randy Bishop/Daryl Gutheil/Jeffrey Neill/Kenneth Shields/Ken Sinnaeve)
Life's a Bitch – 4.33 (säv. Neal Schon/Johnny Gioeli/Joey Gioeli)
Everything – 4.14 (säv. Schon/Gioelit/Eddie Money/Jonathan Cain/Tony Marty/Mark Tanner)
Face The Night – 4.30 (säv. Gioeli)
Takin' Me Down – 4.00 (säv. Schon/Gioelit)
Weight – 3.27 (säv. Gioeli/Joey Tafolla)
In the Hands of Time – 8.04 (säv. Schon/Gioelit)
Only A Night – 4.10 (säv. Gioeli)
I'll Be There – 4.00 (säv. Schon/Gioelit/Cain)
Drums Solo – 4.13 (säv. Rock)
Rhythm from a Red Car – 5.24 (säv. Schon/Gioelit)
Keyboards Solo – 3.00 (säv. Ross)
Dr. Love – 6.53 (säv. Mike Slamer/Mark Baker)
Hynotized – 4.30 (säv. Gioeli) (studio)
Only A Night – 3.46 (säv. Gioeli) (studio) (akustinen)
Mercy – 3.48 (säv. Gioeli) (studio)
Kokoonpano

Johnny Gioeli – laulu
Joey Gioeli – kitara
Josh Ramos – kitara
Bob Burch – basso
Bobby Rock – rummut
Michael T. Ross – koskettimet
Aiheesta muualla

Frontiers Records, Live at the GODS Festival 2002
Lieke Martens

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lieke Elisabeth Petronella Martens
Syntymäaika: 16. joulukuuta 1992 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Nieuw-Bergen, Alankomaat
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 170 cm
Seura
Seura:  Paris Saint-Germain
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2009 2010 2011 2012–2014 2014–2016 2016 2017–2022 2022– |  SC Heerenveen  VVV-Venlo  Standard Liège  MSV Duisburg  Kopparsberg  FC Rosengård  FC Barcelona  Paris Saint-Germain |  |
Maajoukkue
| 2011– |  Hollanti | 159 (62) |
| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Alankomaat> Naisten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ranska 2019 | Jalkapallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Hollanti 2017 | Jalkapallo |  |
Lieke Martens (s. 16. joulukuuta 1992) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa toukokuun 2024 loppuun mennessä 159 maaottelua ja tehnyt niissä 62 maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Kiinaa vastaan 22. elokuuta 2011. Hän voitti Euroopan-mestaruuden 2017. Hän teki EM-lopputurnauksessa kolme maalia, joista yhden Tanskaa vastaan pelatussa, lukemiin 4–2 päättyneessä loppuottelussa. MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa ja teki kaksi maalia neljännesvälieräottelussa Japania vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi joukkueensa kaikki kolme alkulohko-ottelua mutta sai ottelussa Sveitsiä vastaan jalkavamman, jonka vuoksi hän ei pelannut puolivälierissä.
Seuratasolla Martens on edustanut kaudesta 2022–2023 alkaen ranskalaista Paris Saint-Germainia. Vuosina 2012–2014 hän pelasi Saksan Duisburgissa ja sen jälkeen Ruotsissa, ensin Göteborgissa 2014–2015 ja sitten Rosengårdissa 2015–2017. Vuosina 2017–2022 hän edusti espanjalaista FC Barcelonaa ja voitti vuonna 2021 Mestarien liigan.
Lieke Martens EM-kilpailuissa 2017.
Lovlina Borgohain

| Lovlina Borgohain |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. lokakuuta 1997
Kansalaisuus:   Intia
Nyrkkeilijä
Aktiivisena:  2014–
Pituus:  177  cm
Painoluokka:  69 kg
| Mitalit> Amatöörinyrkkeily.MM-kilpailut  | Mitalit> Amatöörinyrkkeily.MM-kilpailut  | Mitalit> Amatöörinyrkkeily.MM-kilpailut  | Amatöörinyrkkeily>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | New Delhi 2018 | 69 kg |  |
|  Pronssia | Ulan-Ude 2019 | 69 kg |  |
| AM-kilpailut  | AM-kilpailut  | AM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Hồ Chí Minh 2017 | 75 kg |  |
Lovlina Borgohain (s. 2. lokakuuta 1997) on intialainen amatöörinyrkkeilijä.
Borgohain on otellut vuodesta 2014 lähtien. Ensimmäisiin arvokisoihin Borgohain osallistui vuoden 2017 Aasian-mestaruuskilpailuissa, kun hän otteli 69 kg sarjassa. Hän voitti ensimmäisessä ottelussa mongolialaisen Erdenetuya Enkhbaatarin, mutta hävittyään välierissä kazakstanilaiselle Valentina Khalzovalle 5–0 hän saavutti AM-pronssia. Hän otteli myös 69 kg sarjassa New Delhin MM-kilpailuissa 2018. Hän aloitti turnauksen toiselta kierrokselta, jolla voitti panamalaisen Atheyna Bylonin 5–0. Voitettuaan myös australialaisen Kaye Scottin 5–0 Borgohain eteni välieriin, mutta hävisi sen taiwanilaiselle Chen Nien-chinille 4–0. Vuoden 2019 AM-kilpailuissa Borgohain otteli 69 kg sarjasa. Hän voitti karsintaottelussa vietnamilaisen Trần Thị Linhin 5–0, mutta hävisi puolivälieräottelunsa taiwanilaiselle Chenille 5–0. Ulan-Uden MM-kilpailuissa 2019 Borgohain aloitti toiselta kierrokselta. Hän voitti ensimmäisessä ottelusaan marokkolaisen Oumayma Bel Ahbibin ja puolivälierissä puolalaisen Karolina Koszewskan. Välierissä kiinalainen Yang Liu oli parempi pistein 3–2. Vuonna 2020 Borgohain varmisti paikan Tokion olympialaisten 69 kg sarjaan oltuaan kolmas Aasian karsintaturnauksessa.
Huhtikuuhun 2021 mennessä Borgohain on otellut amatööriurallaan 18 ottelua, joista on voittanut 10.
World of Warcraft: Mists of Pandaria

| World of Warcraft: Mists of Pandaria |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Blizzard Entertainment
Julkaisija:  Vivendi Universal Activision Blizzard
Säveltäjä:  Russell Brower, Neal Acree, Sam Cardon ja Jeremy Soule
Pelisarja:  Warcraft
Julkaistu:  25. syyskuuta 2012
Lajityyppi:  massiivinen monen pelaajan verkkoroolipeli
Pelimuoto:  moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 12
Alusta:  Windows, OS X
Jakelumuoto:  DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
World of Warcraft: Mists of Pandaria (tai lyhyemmin MoP) on neljäs lisäosa World of Warcraft -nettiroolipelille. Lisäosa julkistettiin ensimmäisen kerran BlizzConissa 21. lokakuuta 2011, jossa myös kerrottiin lisäosan uusista ominaisuuksista. Mists of Pandarian betatestaus alkoi 21. maaliskuuta 2012.
Lisäosa laajentaa Azerothin pelattavaa aluetta maanosalla nimeltä Pandaria, tuo siihen uutena pelattavana rotuna pandareenit, jotka voi kuulua joko Liittoumaan tai Laumaan, sekä uutena hahmoluokkana munkin. Pelin talenttijärjestelmä on myös uudisteltu ja lemmikeille on lisätty oma taistelujärjestelmä. Tasokatto nousee 90:een eli Cataclysmin tavoin vain viisi tasoa.
Pelaaminen

Tasokatto nousee 85:stä 90:een. Azerothin eteläisin maanosa, Pandaria, tulee uutena pelattavana alueena.
Talenttijärjestelmä uudistuu "Talents 2.0"-järjestelmäksi, jossa kykypisteiden keruun sijaan, pelaaja voi saada uusia kykyjä joka viidennellätoista tasolla.
Lemmikeille tulee oma taistelujärjestelmä. Niillä on vastedes myös omat kokemustasot, mahdollisuus oppia uusia kykyjä ja lisäksi pelaajat voivat vaihtaa niitä keskenään.
Pelissä on mukana myös haastemuotoisia instanssi-luolastoja. Niistä saatavat palkinnot riippuvat ajasta, joka niiden läpäisemiseen kestää. Pelin uusien instanssien joukossa on myös tavallisiakin luolastoja (engl. dungeons) ja raideja.
Uusiin luolastoihin sisältyvät ainakin nämä:
Temple of the Jade Serpent
Stormstout Brewery
Shado-pan Monastery
Gate of the Setting Sun
Mogu'Shan Palace
Siege of Niuzao Temple
Scarlet Halls
Viisi uutta raidia:
Mogu'shan Vaults
Terrace of Endless Spring
Heart of Fear
Throne of Thunder (päivitys 5.2)
Siege of Orgrimmar (päivitys 5.4)
Pelin kautta World of Warcraftiin tulee myös uudenlaisia 90-tasoisille pelaajille tarkoitettuja kolmen hengen instansseja, skenaarioita.
Pelaaminen > Pandareenit

Pelin uusi pelattava rotu, pandareenit, ovat kotoisin Pandariasta, joka oli 12 000 vuotta sitten moguiksi kutsuttujen leijonakoiria muistuttavien humanoidien hallitsema. Pandareenit kuitenkin syöksivät heidät vallasta ja alkoivat rakentaa Pandariasta oman valtakunnan. 10 000 vuotta sitten Muinaisten sodan (engl. War of the Ancients) aikaan Pandarian viimeinen keisari, Shaohao, käytti Pandarian pyhien vesien voimaa. Lopulta hän muutti itsensä hengeksi ja yhdistyi Pandariaan peittäen sen maagisella sumulla ja piilottaen sen muulta maailmalta. Pandareenit kuitenkin vierailivat muilla mantereilla The Wandering Islen päällä matkustamalla.
Cataclysmin tapahtumien aikana sumu Pandarian ympäriltä hälveni ja pandareenit joutuivat osaksi Liittouman ja Lauman sotia. Meditointiin, rankkaan harjoitteluun sekä moraaliseen harkintaan perustuvan Tushuin filosofiaa kannattavat pandareenit liittyivät Aysa Cloudsingerin johdolla Liittoumaan. Sen sijaan toimimattomuutta vastustavan ja intohimoisen Houjinin filosofian kannattajat liittyivät Ji Firepawin johdolla Laumaan.
Hahmoluokat
Maagi (engl. Mage)
Metsästäjä (engl. Hunter)
Munkki (engl. Monk)
Pappi (engl. Priest)
Roisto (engl. Rogue)
Shamaani (engl. Shaman)
Soturi (engl. Warrior)
Pelaaminen > Munkki

Pelin uusi hahmoluokka, munkki, käyttää taistelutapana kamppailulajeja, joita pandareenit kauan sitten käyttivät syöstäkseen mogut vallasta. He oppivat hyödyntämään chi-energiaa ja sen avulla taistelemaan ilman aseiden apua.
Munkki on hybridi-luokka. He käyttävät aseita ainoastaan lopetusiskuihin. Parantajamunkkien tekniikat perustuvat harmonian ja tasapainoon saavuttamiseen kaikkien ryhmien keskuuteen ja parantavat tuskallisimmatkin haavat henkisillä liikkeillään.
Munkkien kykyjärjestelmä on jaettu kolmeen eri kategoriaan: panimomestari (engl. Brewmaster), sumunkutoja (engl. Mistweaver) ja tuulikävelijä (engl. Windwalker). Panimomestarit ovat lähinnä puolustautujia, sumunkutojat parantajia ja tuulikävelijät suurta vahinkoa tekeviä taistelijoita.
Munkit käyttävät lähinnä nahasta tehtyjä vaatteita.
Munkki voi olla mikä tahansa rotu, paitsi worgen tai hiisi.
Tarina

Vaikka Deathwing on kuollut, Azeroth kärsii yhä tuhoja Liittouman ja Lauman välisistä taisteluista. Entistäkin vallanhimoisemmaksi käyvän Garrosh Hellscreamin valloitettua Theramoren saaren, Liittouman ja Lauman välinen sota kulkee Pandariaan, pandareenien muinaiselle mantereelle, joka on jo Muinaisten sodasta lähtien ollut sumun peitossa ja täten piilossa muilta Azerothin asukkailta. Mutta sen asukkaita on toki nähty muualla päin Azerothia. Cataclysmin tapahtumien jälkeen sumu on hävinnyt ja niin pandareenit joutuvat osallistumaan Liittouman ja Lauman sotiin.
Liisa Elovainio

Liisa Inkeri Elovainio (s. 5. kesäkuuta 1939 Pori) on suomalainen lääkintöneuvos, joka on ansioitunut erityisesti terveyskasvatuksen alalla. Hän on työskennellyt tutkijana, konsultoivana psykologina, terveyskasvatuslääkärinä Suomen Syöpäyhdistyksessä, ylilääkärinä lääkintöhallituksen terveyskasvatustoimistossa ja vuodesta 1987 alkaen Suomen Syöpäyhdistyksen, Syöpäsäätiön ja Syöpätautien tutkimussäätiön pääsihteerinä ja ollut myös kansainvälisten syöpäjärjestöjen luottamustehtävissä.
Elovainio on professori Inkeri Anttilan tytär.
Tunnustukset

Sosiaaliturvan kunniamitali, 2003
Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki, 2011
Pohjolan ja Suomi-yhtiöiden lääketieteen palkinto
Kunnallisvaalit 2012

Suurin puolue vaalipiireittäin.
Vuoden 2012 kunnallisvaalit järjestettiin 28. lokakuuta 2012 kaikissa Suomen kunnissa Ahvenanmaan maakunnan kuntia lukuun ottamatta. Vaalien ennakkoäänestys järjestettiin Suomessa 17.–23. lokakuuta ja ulkomailla 17.–20. lokakuuta. Äänioikeutettuja oli noin 4,3 miljoonaa. Uusien valtuutettujen kausi alkoi 1. tammikuuta 2013 ja päättyi vasta 1. kesäkuuta 2017 seuraavien vaalien siirtämisen vuoksi.
Vaaleissa valittiin yhteensä 9 674 valtuutettua. Määrä pieneni noin 740:llä kuntaliitosten johdosta. Manner-Suomessa oli vuoden 2013 alussa 304 kuntaa, kun niitä edellisvaalien aikaan oli 332. Vuodenvaihteessa 2012–2013 kartalta poistui 16 kuntaa, joissa vaalit toimitettiin uuden kuntajaon mukaisesti.
Vaaleissa asetettiin yhteensä 37 125 ehdokasta (1 384 vähemmän kuin edellisissä vaaleissa), joiden keski-ikä oli 48. Suomen Keskustalla oli eniten ehdokkaita (8 401). Perussuomalaisilla puolestaan oli lista suurimmassa määrässä kuntia (299). Kuudentoista rekisteröidyn puolueen lisäksi vaaleihin osallistui yhteislistoja ja valitsijayhdistyksiä 82:ssa kunnassa. Eduskunnan ulkopuoliset puolueet asettivat ehdokkaista 1,8 prosenttia (657) ja yhteislistat sekä valitsijayhdistykset 2,1 prosenttia (787). Istuvista valtuutetuista ehdokkaaksi ryhtyi 7 292, kansanedustajista 162 ja europarlamentaarikoista neljä.
Äänestysaktiivisuus

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Äänioikeutetut | 4 303 064 | +111 402 |  |
| Äänestysaktiivisuus | 58,3 % | −3,0 |  |
| Äänestäneet | 2 507 245 | −58 168 |  |
| Hylätyt äänet | 13 724 | −2 454 |  |