stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kahden valtion malli
Vuoden 1967 rajat

Kuuden päivän sodan jälkeen Israel miehitti Gazan ja Länsirannan (joita Egypti ja Jordania aiemmin hallinnoivat) liittäen myös Itä-Jerusalemin itseensä. Israel aloitti siirtokuntien rakentamisen miehitetyille alueille. YK on tuominnut siirtokuntien rakentamisen kansainvälisen oikeuden vastaisina. Jotkut länsimaatkin ovat niitä kritisoineet asettaen sanktioita joillekin siirtokunnille. Siirtokuntien katsotaan jatkavan Israelin miehityksen laajentamista vuoden 1949 sopimuksen vastaisesti. Kahden valtion mallin kannattajien joukossa kuuden päivän sotaa edeltävien vuoden 1967 rajojen ajaminen ovat suosituin vaihtotehto. YK kannattaa tätä versiota. Barack Obama sanoi, että konfliktin ratkaisun tulisi perustua vuoden 1967 rajoihin. Tässä mallissa itsenäinen Palestiinan valtio koostuisi Gazasta ja Länsirannasta, ja sen pääkaupunki olisi Itä-Jerusalem. Konkreettiset vihreän linjan sopimuksen henkeen pyrkimiset ovat olleet vaatimattomia, joista on usein puuttunut laajempi konkretia. 1990-luvun rauhanneuvottelut (joissa PLO ja Israel tunnustivat toisensa) johtivat palestiinalaishallinnon muodostamiseen. Rauhanneuvottelut keskeytyivät äärisionistista suuntausta kannattaneen äärioikeistolaisen ammuttua Israelin pääministeri Jitzhak Rabinin ja päättyivät palestiinalaisten kansannousuun. Bushin hallinnon vuoden 2003 tiekartta ja Obaman hallinnon 2010-luvun alun rauhanneuvottelut jäivät historiaan suureksi osaksi tuloksettomina. Benjamin Netanjahun kaudella konfliktin osapuolet ajautuivat jälleen yhä kauemmas toisistaan.
Hamas ilmaisi vuonna 2017 tunnustavansa vuoden 1967 rajat tunnustamatta kuitenkaan Israelia.
Trumpin suunnitelma

Donald Trumpin hallinto siirsi Yhdysvaltojen suurlähetystön Tel Avivista Jerusalemiin vuonna 2018 tunnustaen näin ollen Jerusalemin olevan Israelin jakamaton pääkaupunki. Tämä näkyi Trumpin Israel–Palestiina-jakoa koskevassa suunnitelmassa. Trumpin jakosuunnitelmassa Jerusalem pysyisi Israelin jakamattomana kaupunkina, josta palestiinalaiset saisivat pienen osan kaupungin itäosista. ”Vuosisadan sopimukseksi” kutsutussa suunnitelmassa Trumpin hallinto myös tunnustaisi Länsirannan ja Gazan alueelle rakennetut siirtokunnat. Lisäksi palestiinalaiset olisivat saaneet pienen kaistaleen Negevin erämaasta. Palestiinalaisilla pakolaisilla ei olisi paluuoikeutta mailleen, joilta heidät ajettiin pois. Pääministeri Benjamin Netanjahu ilmaisi kannattavansa Trumpin suunnitelmaa. Palestiinalaishallinnon johtaja Mahmoud Abbas vastusti voimakkaasti jakomallia, jossa hänen mielestään palestiinalaiset sivuutettiin täysin. Samaten muutkin palestiinalaisryhmät ilmaisivat vastustavansa Trumpin rauhansuunnitelmaa. PLO:n tulkinnan mukaan palestiinalaisille tarjottiin vain alle viidennestä alueesta. Eräät israelilaisetkin kritisoivat sopimusta ja epäilivät, oliko sopimusta tehty edes vakavissaan.
Länsi-Suomen Osuuspankki

| Länsi-Suomen Osuuspankki |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osuuspankki
Perustettu:  2006
Toimitusjohtaja:  Matti Kiuru
Kotipaikka:  Rauma
Toimiala:  pankki
Kotisivu:  www.op.fi/lansi-suomi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Länsi-Suomen Osuuspankki eli OP Länsi-Suomi on vuonna 2006 perustettu osuuspankki, joka on osa valtakunnallista OP Ryhmää. Se muodostui Porin Seudun Osuuspankin, Rauman Seudun Osuuspankin, Eurajoen Osuuspankin ja Kankaanpään Osuuspankin yhdistyessä.
Länsi-Suomen Osuuspankilla on omistaja-asiakkaita yli 81 000 (2021). Pankin pääkonttori sijaitsee Porissa Asiantuntijakeskus BePOPin rakennuksessa. Pankilla on yhteensä seitsemän konttoria ja yksi kohtaamispaikkaselvennä.
OP Länsi-Suomen palveluun kuuluvat myös Pohjola Vakuutuksen, OP Kodin, isännöinnin, kiinteistönvälityksen ja vuokranvälityksen toiminnot yksityis- ja yritysasiakkaille.
Toimipisteet

Pori
Rauma
Eurajoki
Kankaanpää
Kiikoinen
Merikarvia
Ulvila
Kohtaamispaikka Panelia
Länsi-Suomen Osuuspankin pääkonttori sijaitsee Porissa asiantuntijakeskus BEPOPssa.
John Wark

John Wark
John Wark (s. 4. elokuuta 1957) on entinen skotlantilainen jalkapalloilija. Hän pelasi pääasiassa keskikentällä, mutta joskus myös hyökkääjänä.
Wark edusti pääosan urastaan Ipswich Townia ja pelasi myös Liverpoolissa ja Middlesbrough'ssa. Kaudella 1980–1981 hänet valittiin vuoden pelaajaksi Englannissa. Wark voitti urallaan FA Cupin ja UEFA Cupin Ipswichissä sekä kahdesti Englannin mestaruuden Liverpoolissa.
Skotlannin maajoukkueessa Wark pelasi 29 ottelua ja oli mukana 1982 MM-kisoissa, joissa hän pelasi kolme ottelua tehden kaksi maalia.
Wark esiintyi pelaajauransa aikana elokuvassa Pako voittoon.
Hansi Müller

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Hans-Peter Müller
Syntymäaika: 27. heinäkuuta 1957 (ikä 67)
Syntymäpaikka: Stuttgart, Saksa
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja,
Pituus: 180 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1975–1982 | VfB Stuttgart | 186 | (65) |
| 1982–1984 | Inter Milan | 48 | (9) |
| 1984–1985 | Como | 17 | (1) |
| 1985–1990 | Swarovski Tirol | 123 | (35) |
| Yhteensä | Yhteensä | 374 | (110) |
Maajoukkue
| 1978–1983 | Länsi-Saksa | 42 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Hans-Peter ”Hansi” Müller (s. 27. heinäkuuta 1957 Stuttgart, Saksa) on saksalainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joko keskellä tai vasemmalla. Lisäksi hän pelasi joskus vasempana laitahyökkääjänä.
Müller aloitti ammattilaisuransa VfB Stuttgartin alle 19-vuotiaiden joukkueessa, jonka kanssa hän voitti alle 19-vuotiaiden Bundesliigan kaudella 1974–1975. Hän jatkoi edustusjoukkueeseen vuosiksi 1975–1982. Joukkue oli tilastoiltaan Müllerin uran merkittävin; hän pelasi siinä kaikki kilpailut mukaan lukien 224 ottelua, joissa teki 81 maalia ja antoi neljä maalisyöttöä. Bundesliigassa hän pelasi 143 ottelua, joissa teki 54 maalia ja antoi kolme maalisyöttöä. Lisäksi hän voitti joukkueessa kerran Saksan korkeimman sarjatason 2. Bundesliigan mestaruuden. Müller edusti VfB Stuttgartin jälkeen hetken muita joukkueita, mukaan lukien Inter Milanoa ja Comoa. Peliuransa viimeiset vuodet hän edusti itävaltalaista Swarovski Tirolia ja voitti joukkueen kanssa kahdesti Itävallan Bundesliigan kausina 1988–1989 ja 1989–1990 sekä kerran Itävallan cupin kaudella 1988–1989. Yhteensä Müller pelasi urallaan kaikki kilpailut mukaan lukien 467 ottelua, joissa teki 136 maalia ja antoi seitsemän maalisyöttöä.
Müller liittyi Länsi-Saksan A-maajoukkueeseen huhtikuussa 1978 ja pelasi joukkueessa 42 ottelua, joissa teki viisi maalia. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 1978 ja pelasi kuusi ottelua, joissa teki yhden maalin. Hän voitti joukkueen kanssa merkittävimpänä EM-kilpailut 1980, jossa hän pelasi neljä ottelua.
Rurik Lindquist

Rurik Nestor Lindquist (26. tammikuuta 1870 Mikkeli – 20. marraskuuta 1950) oli suomalainen taiteilija.
Rurik Lindquist kävi Hämeenlinnan normaalilyseon reaaliosaston ja Taideyhdistyksen piirustuskoulun Ateneumissa. Hän oli Gunnar Berndtsonin oppilaana ja myöhemmin Gabriel Ferrierin oppilaana Academie Julianissa Pariisissa sekä Academie Colarossin ateljeessa. Hän sai viisi stipendiä opintomatkoja varten ja teki seitsemän opintomatkaa ulkomaille. Professorin arvonimen hän sai vuonna 1950. Lindquist toimi johtajaopettajana Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa alkaen vuodesta 1900 aina 40 vuoden ajan. Hän oli myös Viipurin taidemuseon johtaja. Tunnettuna laatukuva- ja maisemamaalaajana Lindquist otti osaa myöskin Helsingissä pidettyihin yleisiin taidenäyttelyihin. Ennen Viipuriin siirtymistä Lindquist Haminan kadettikoulun piirustuksenopettajana vuosina 1896–1900. Viipurin suomalaisen lyseon piirustuksen ja kaunokirjoituksen opettajana hän oli vuodesta 1903 alkaen.
Rurik Lindquist vietti lapsuus- ja nuoruusvuotensa Hämeenlinnassa ja toimi 1890-luvulla Hämeenlinnan käsityöläiskoulun opettajana. Myöhemmin hän perusti Hämeenlinnan taidemuseon vanhaan viljamakasiiniin. Viipurin taidemuseosta vuonna 1939 evakuoidut teokset loivatkin sitten perustan taidemuseon kokoelmalle. Taideteosten evakoinnista pois sodan jaloista hän vastasi museointendenttinä. Arvokas taidekokoelma evakointiin alkuun Rautalammille Peuran museoon.
Taide

Lindquist tauluissa näkyy Hämeenlinnan Myllymäen kaupunginosan pihoja, portteja ja puutarhoja sekä Vanajaveden rantamaisemia. Hänen maalaustensa aiheina on mm. Kannaksen, Nauvon ja Korppoon maisemat. Lindquist teki myös asetelmia ja henkilökuvia. Lindquistin taiteessa näkyy perinteiset esteettiset arvot, realistinen ilmaisu ja arkiset aiheet.
Rurik Lindquistin taidetta on nähtävillä Hämeenlinnan taidemuseossa.
Runkolinja 600

| Runkolinja 600 |
| --- | --- |
 Runkolinjan 600 bussi Vantaalla Aviapoliksessa poikkeuksellisessa sinisessä värityksessä.
Tyyppi:  runkolinja
Sijainti:  Helsinki ja Vantaa, Suomi
Avattu:  15. elokuuta 2022
Alkupiste:  Päärautatieasema, Helsinki
Päätepiste:  Lentoasema, Vantaa
Vyöhyke:  A B C
Asemia:   Päärautatieasema/ Rautatientori  Hakaniemi  Sörnäinen  Käpylä  Aviapolis  Lentoasema
Aiheesta muualla
Linja 600 Reittioppaassa
Runkolinja 600 on Helsingin seudun liikenteen runkolinja, jonka liikennöinti aloitettiin 15. elokuuta 2022. Linjan reitti kulkee väliä Rautatientori–Lentoasema vyöhykkeillä A, B ja C. Linja korvasi 614:n ja samaa reittiä kulkevan 615:n. Vuoroväli on päivisin ja iltaisin kymmenen minuuttia, ja ruuhka-aikoina linjaa liikennöidään tiheämmin.
Tyra

| Tyra |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  18. helmikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Thyra, Tyyra
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Tor + pyhitetty
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tyra tai Thyra, Suomessa myös Tyyra, on vanha pohjois­mainen naisen etunimi. Nimen alku­muoto on ollut Tyre tai Thyrvi, mistä se on latinan vaikutuksesta muuntunut muotoon Tyra. Nimi merkitsee alun perin Tor-jumalalle pyhitettyä. Keski­ajalla nimen teki suosituksi varsinkin Tanskan kuningatar Tyra Danebot, Gorm Vanhan puoliso.
Tyran nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 18. helmikuuta. Vuoteen 1928 saakka nimi oli samalla päivällä myös suomen­kielisessä kalenterissa muodossa Tyyra. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi on Suomessa annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä muodossa Tyra 563, muodossa Thyra noin 370 ja muodossa Tyyra noin 260 henkilölle.
Tunnettuja Tyyra-, Tyra- ja Thyra-nimisiä

Tyra Banks (s. 1973), yhdysvaltalainen malli, televisiokasvo, talk show -juontaja, laulaja ja näyttelijä
Thyra von Beetzen-Östman (1872–1954), ruotsalainen feministi ja ihmisoikeusaktivisti
Tyra Danebot (k. 935), Tanskan kuningatar
Thyra Frank (s. 1952), tanskalainen poliitikko ja ministeri
Thyra Grotenfelt (1912–1978), suomenruotsalainen runoilija
Tyra Kleen (1874-1951), ruotsalainen taidemaalari, feministi ja kirjailija
Tyyra Leino, oik. Tyyra Lehtonen (1913–2002), suomalainen lastenkirjailija
Thyra Lindholm (1885–1965), suomalainen helluntailainen evankelista ja saarnaaja
Tyra Lundgren (1897-1979), ruotsalainen kuvanveistäjä, keramiikkataiteilija, lasitaiteilija ja kuvanveistäjä
Thyra Montell (1884–1970), suomalainen voimistelunjohtaja
Tyra Sjöström, o.s. Malmström (1875–1928), suomalainen taidemaalari
Tyra Westerlund (1878–1920), suomalainen runoilija
Nimen muita merkityksiä

115 Thyra, päävyöhykkeen asteroidi
MGM-5 Corporal

Floridan Cape Canaveralissa säilytettävä museoyksilö MGM-5 Corporal-ohjuksesta.
MGM-5 Corporal on Yhdysvalloissa suunniteltu ja valmistettu taktinen ydinkärkeä käyttävä ohjus. Sen kantama oli 75 mailia eli 129 kilometriä. Ydinkärkenä ohjuksessa toimi 20 kilotonnin vahvuinen W7-fissioräjähde. Ohjuksen suunnitteluun osallistui useita eri yrityksiä. Aseen kehittely aloitettiin jo 1940-luvulla. Asetyypin korvasi myöhempänä saman kantaman MGM-29 Sergeant.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.designation-systems.net/dusrm/m-5.html
http://www.militaryfactory.com/munitions/detail.asp?munitions_id=Douglas-MGM5-Corporal (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.astronautix.com/lvs/corporal.htm
http://www.postwarv2.com/corporal/corporal.html (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.atominfo.pl/przeglad/mgm5.html (Arkistoitu – Internet Archive) (puolaksi)
Nike-Ajax

Kuvassa Nike-Ajax-ilmatorjuntaohjus Kentuckyssa Yhdysvalloissa.
Nike-Ajax (MIM-3) oli Yhdysvaltain ensimmäinen kohdeilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Sitä edelsi projekti Hermes.selvennä Koulutuskäyttöön asetyypin ensiversio saapui vuonna 1953. Tietämystä tähän täysin uuteen aselajiin saatiin toisen maailmansodan hävinneeltä Saksalta. Muiden muassa Wernher von Braun oli uusia yhdysvaltalaisia rakettitieteen tutkijoita.
Esisopimus Nike-ohjusprojektiin laadittiin AT&T:n tytäryhtiö Western Electricin kanssa 8. helmikuuta 1945.lähde? Aluksi torjuntatavoitteeksi asetettiin, B-29:n vastaavaa konetyyppiä pudottava ilmatorjuntaohjuksella.lähde? Tavoitteet olivat toki tiukemmat ja futuristiset siihen maailmanaikaan taikka ajankuvaan nähden.lähde?
Alustava kehittämissuunnitelma laadittiin erittäin pikaisesti toisen maailmansodan jälkeen, jo 13. syyskuuta 1945.
Ohjustyypin poisto Yhdysvaltain armeijan kalustosta alkoi jo vuonna 1958 Nike-Herculesin saavuttua torjuntanäyttämölle. Nike-Herculesin aseistusosa eli räjähdyskärki varustettiin ydinlatauksella, jonka teho oli 20 kT (W-7). Nike-Ajaxin lopullinen kalustopoisto eli operatiivisestä käytöstä poisvetäminen tapahtui vuonna 1963. Nike-Ajaxia käytti usea Yhdysvaltain sotilaallinen yhteistyökumppani (lähinnä Nato-maita), Pohjoismaista ainakin Tanska.
pituus 9,95 m (ilman apurakettia 5,95 m)
läpimitta 370 mm (37 cm)
siipien kärkiväli 1,27 m
laukaisupaino 1 016 kg apuraketilla, ilman 472 kg
taistelulatauksen paino 140 kg, jossa 3 esisirpaloitua HE-panosta (konventionaalinen High Explosive -panos)
nopeus: maks. 750 m/s (Mach 2.3)
torjuntaetäisyys: maks. 50 km
torjuntakorkeus: 18,3 km (18 300 m)
Lähde:
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nike Ajax (SAM-A-7) (MIM-3, 3A) FAS – Military Analysis Network. 29.6.1999. Viitattu 7.3.2022. (englanniksi)
MIM-3 – Western Electric SAM-A-7/M1/MIM-3 Nike Ajax Designation-Systems.Net. Viitattu 7.3.2022. (englanniksi)
Stuttgart

| Stuttgart |
| --- | --- |

 vaakuna
 Stuttgart
 Koordinaatit: 48°47′N, 9°11′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Stuttgart
Piirikunta:  kaupunkipiiri
Hallinto:  
 – Pormestari:  Frank Nopper (CDU)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  207,36 km²
Korkeus:  245 m
Väkiluku (30.6.2022):  632 165
 – Väestötiheys:  3 049 as./km²
 
 www.stuttgart.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stuttgart on Saksan Baden-Württembergin osavaltion pääkaupunki. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli noin 632 000 asukasta, ja se on osavaltionsa runsasväkisin ja koko Saksan kuudenneksi suurin kaupunki. Kaupunki sijaitsee Neckarjoen varrella, Schwabenin Juran ja Schwarzwaldin metsäalueen välissä.
Stuttgart on niin kutsuttu kaupunkipiiri (Stadtkreis). Näin ollen se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista. Kaupungin metropolialueella (Region Stuttgart) asuu noin 2,7 miljoonaa ihmistä. Kaupungissa on kaksi yliopistoa, vuonna 1829 perustettu Stuttgartin yliopisto ja vuonna 1818 perustettu Hohenheimin yliopisto.
Stuttgart on jaettu 23 kaupunginosaan (saks. Stadtbezirk). Kaupunginosat on puolestaan jaettu edelleen osa-alueisiin, joita on yhteensä 141.
Historia

Kaupunki sai alkunsa vuoden 950 tienoilta peräisin olevasta Stoutgartenin hevossiittolasta, jonka mukaan se sai nimensä ja jonka vaikutus näkyy myös kaupungin vaakunassa. Jopa kaupungin vanhimmassa sinetissä näkyy kaksi hevosta päällekkäin. Svaabian herttua Liudolf, joka hallitsi vuosina 949-954, oli keisari Otto I Suuren poika. Tuolloin unkarilaiset uhkasivat valtakuntaa idästä. Muutamilla ritareilla ja jalkaväellä tuskin oli mitään mahdollisuuksia ketterien hevosiensa ratsastajia vastaan. Oli tarpeen aseistaa uudelleen ja taistella aron ratsumiehiä vastaan suuremmalla määrällä ratsuväkeä. Tämä vaati lisää hevosia ja siksi hevostilan, jossa eläimiä voitiin kasvattaa.
Herttua Liudolf löysi tähän pian sopivan paikan: Nesenbachtalin alaosan kosteine ​​niityineen, laajan alueen, joka oli pitkään ollut komea koti ja jota hoidettiin herttuan asunnosta Cannstattissa. Noin vuonna 950 hän määräsi tänne perustamaan hevostilan ja kasvattamaan hevosia. Hevosrakennuksista, joissa johtaja ja lukuisat sulhaset perheineen asuivat, sekä läheisestä Frankenbachin kylästä (sijaitsee Charlottenplatzin ympäristössä), Stuttgart syntyi lopulta. Frankenbach oli luultavasti alemman Nesenbachin nimi siihen aikaan.
Noihin aikoihin alueella oli myös viininviljelystä. Stuttgart sai 1200-luvulla kaupunginoikeudet ja siitä tuli Württembergin pääkaupunki vuonna 1482. Kaupunki vaurastui vaurastumistaan Württembergin laajenemisen myötä. Sen talous kuitenkin romahti 1600-luvulla kolmikymmenvuotisen sodan ja Ranskan miehitysten vuoksi. Kaupunki alkoi elpyä vasta Napoleonin sotien jälkeen teollistumisen siivittämänä.
Toisessa maailmansodassa kaupunki kärsi pahoin liittoutuneiden pommituksissa, joiden aikaansaamat jälleenrakennustyöt muuttivat kaupungin katukuvaa merkittävästi. Vuonna 1946 Stuttgartista tuli Württemberg-Badenin pääkaupunki ja vuonna 1952 uuden Baden-Württembergin osavaltion pääkaupunki. Vuonna 1958 avattiin Stuttgartin satama Neckarjoella, ja vuonna 1978 aloitti toimintansa Stuttgartin S-Bahn eli lähijuna.
Ilmasto

Laaksoisen sijaintinsa ja tiiviin kaupunkirakentamisen vuoksi Stuttgartin ilmasto on lämmin ja paikoitellen jopa painostava. Vuoden keskilämpötila on 10,8 °C. Kaupunkia ympäröivät metsäalueet Schwarzwald, Schwabenin Jura, Schurwald sekä Schwäbisch-Fränkische Wald suojaavat koko Stuttgartin ympäristöä tuulilta. Halla pysyy poissa tyypillisesti 150 päivää vuodesta, mikä on mahdollistanut viininviljelyn alueella.
Hallinto ja politiikka

Stuttgartin kaupunginhallintoa johtaa ylipormestari, joka valitaan vaaleilla kahdeksan vuoden välein. Ylipormestari on kunnanvaltuuston puheenjohtaja, ja hänellä on valtuustossa myös äänioikeus. Frank Nopper valittiin vuonna 2020 ylipormestariksi. Kaupunginvaltuustossa on 60 jäsentä, ja valtuutetut valitaan vaaleilla viiden vuoden kaudeksi.
Talous

Stuttgartin alueella on paljon korkeateknologista teollisuutta ja monet merkittävät saksalaiset suuryritykset, kuten Mercedes-Benz Group, Porsche ja Bosch, ovat syntyneet siellä ja pitävät alueella pääkonttoriaan. Lisäksi monilla
ulkomaisilla yrityksillä on Stuttgartissa Saksan toimintojen pääkonttori, kuten esimerkiksi HP:llä, Kodakilla ja IBM:llä.
Wilhelm Maybach ja Gottlieb Daimler rakensivat Stuttgartissa maailman ensimmäisen moottoripyörän ja nelipyöräisen auton. He perustivat kaupunkiin Daimler-Motoren-Gesellschaft-yhtiön, joka käynnisti kaupungissa autoteollisuuden, ja sen jälkeen Stuttgartissa on valmistettu maineikkaita automerkkejä, kuten Mercedes-Benz, Porsche ja Maybach. Lisäksi Ferdinand Porsche suunnitteli kaupungissa Kupla-Volkkarin prototyypin.
Stuttgartin pörssi on Saksan toiseksi suurin Frankfurtin pörssin jälkeen.
Stuttgartilla on pitkät perinteet viininviljelyssä, ja viininviljely on edelleen alueella voimakasta. Kaupungissa vietetään vuosittain viinifestivaalia, jota kutsutaan Weindorfiksi. Stuttgartissa on myös tunnettuja panimoita, kuten Stuttgarter Hofbräu, Dinkelacker ja Schwabenbräu. Vuosittain järjestettävä Stuttgarter Volksfest on Saksan toiseksi suurin olutfestivaali heti Münchenin Oktoberfestin jälkeen.
Väestö

Stuttgart on Saksan kuudenneksi suurin ja Baden-Württembergin suurin kaupunki. Siellä asui kesäkuun 2022 lopussa 632 165 asukasta. Vuonna 1875 Stuttgartista tuli nykyisen Baden-Württembergin osavaltion ensimmäinen suurkaupunki, kun sen asukasluku ylitti 100 000. Stuttgartin tähän asti suurin asukasluku (640 560 asukasta) saavutettiin vuonna 1965. Asukasluku oli 634 202 vuonna 1970, 579 988 vuonna 1990 ja 606 588 vuonna 2010.
Stuttgartin asukkaista noin neljännes on ulkomaalaisia ja noin 40 prosentilla on maahanmuuttajatausta. Suurimmat ryhmät vuonna 2017 olivat turkkilaiset, kreikkalaiset, italialaiset ja kroatialaiset.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stuttgartin virallinen kotisivu (saksaksi)
Panoraamakuvia Stuttgartin nähtävyyksistä (saksaksi)
Alb-Donau-Kreis
Baden-Baden
Biberach
Bodenseekreis
Breisgau-Hochschwarzwald
Böblingenin piirikunta
Calw
Emmendingen
Enzkreis
Esslingen
Freiburg
Freudenstadt
Göppingen
Heidelberg
Heidenheim
Heilbronnin piirikunta
Heilbronnin kaupunki
Hohenlohekreis
Karlsruhen piirikunta
Karlsruhen kaupunki
Konstanz
Lörrach
Ludwigsburg
Main-Tauber-Kreis
Mannheim
Neckar-Odenwald-Kreis
Ortenaukreis
Ostalbkreis
Pforzheim
Rastatt
Ravensburg
Rems-Murr-Kreis
Reutlingen
Rhein-Neckar-Kreis
Rottweil
Schwarzwald-Baar-Kreis
Schwäbisch Hall
Sigmaringen
Stuttgart
Tübingen
Tuttlingen
Ulm
Waldshut
Zollernalbkreis
Stuttgartin Mercedes-Benz-museo
Schlossplatz ja Neues Schloss Stuttgartissa
Dimitri Isberg

Dimitri Isberg
Dimitri Isberg on suomalainen iskelmälaulaja, joka osallistui Seinäjoen Tangomarkkinoille vuonna 1994 ja pääsi semifinaaliin. Hän on julkaissut yhden CD-levyn Bluebird-kustantajan kautta vuonna 1994. Vuonna 2000 Isberg julkaisi CD -levyn nimeltä Nuori sydän, Xanadun tuottamana. Singlet Kuuma yö ja Taivas itkee puolestain julkaistiin vuonna 2013, jolloin Dimitri teki uuden paluun musiikkipuolelle. Viimeisin iskelmä äänite on vuodelta 2014 nimeltä Virran tuomaa. Levy sisältää pääosin Olavi Virran tuotantoa. Dimitri kuuluu nykyisin Romano Gospel - yhtyeeseen ja on sen toinen pääsolisti. Yhtye esittää hengellistä romanimusiikkia ja kiertää konsertoimassa eri puolilla Suomea. 2023 Dimitri Isberg julkaisi yhtyeen kanssa äänitteen nimeltä Nuo kädet. Äänitteen tuottaja Romano Gospel ja Joni Blomerus.
Diskografia

Dimitri Isberg (1994,  Bluebird)
Dimitri Isberg (2000, Xanadu)
Dimitri Isberg (2014, MGM)
Dimitri Isberg ja Marika Blomerus, Romano Gospel (2023, Romano Gospel, Joni Blomerus)
Aiheesta muualla

Dimitri Isbergin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dimitri Isberg Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Jim Benning

Jim Benning (s. 29. huhtikuuta 1963 Edmonton, Alberta) on pelaajauransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, ja nykyinen Vancouver Canucksin toimitusjohtaja. Benning pelasi pelaajaurallaan yhteensä 610 NHL-ottelua Vancouver Canucksissa sekä Toronto Maple Leafsissa.
Pelaajaura

Ennen NHL-uraa Benning pelasi juniorijääkiekkoa Alberta Hockey Leaguessa, sekä WHL:ssä, Portland Winterhawksin joukkueessa. Pelatessaan WHL:ssä kaudella 1980–81, hänet valittiin liigan parhaaksi puolustajaksi.
Toronto Maple Leafs varasi Benningin vuoden 1981 NHL:n varaustilaisuudessa koko tilaisuuden kuudentena pelaajana. Tulokaskaudellaan Benning pelasi 74 ottelua, joissa hän teki viisi maalia, ja antoi 17 maaliin johtanutta syöttöä. Benning pelasi 
Torontossa kauteen 1986–1987 asti, jolloin hän siirtyi kesken kauden Vancouver Canucksiin, jossa pelasi loput NHL-urastaan.
Ura jääkiekkovaikuttajana

Pelaajauransa jälkeen Benning aloitti Mighty Ducks of Anaheimin organisaatiossa kykyjenetsijänä. Seuraavalla kaudella Benning siirtyi kykyjenetsijäksi Buffaloon, jossa hän palveli kesään 2006 asti. Buffalosta Benning pääsi Boston Bruinsiin apulaistoimitusjohtajaksi. Benning voitti ensimmäisen kerran Stanley Cupin kaudella 2010–2011. Kesällä 2014 Vancouver Canucks ilmoitti tehneensä monivuotisen sopimuksen seuran uuden toimitusjohtaja Benningin kanssa.