Kuhmoinen
Historiaa

Kuhmoisten alueella on liikkunut ihmisiä jo tuhansien vuosien ajan, mistä osaltaan todistavat kunnan alueelta löytyneet kalliomaalaukset ja muut muinaisjäännökset. Kuhmoisten Päijälässä on linnavuori, jota käytettiin rautakaudella puolustusvarustuksena. Kuhmoisten Papinsaaressa on tehty keskiaikaisia löytöjä, sieltä on kaivettu esiin muun muassa Kalevalakorunakin tunnettu Kuhmoisten kukot.
Kuhmoisten nimi esiintyy asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1483, jolloin se kuului kolmanneskuntana Padasjoen pitäjään ja oli kirkollisestikin tämän emäseurakuntansa erottamaton osa. Kuhmoinen mainittiin Padasjoen kappelina vuonna 1540, ja liki sata vuotta myöhemmin, 1639, Kuhmoisista tuli itsenäinen kirkkoherrakunta, Vuonna 1741 tuomiokapituli palautti Kuhmoisen Padasjoen kappeliksi, kunnes Kuhmoisista vuonna 1860 tuli lopullisesti itsenäinen seurakunta.
Rajankäynti Kuhmoisten sekä Pirkkalan ja Kangasalan pitäjien välillä suoritettiin metsissä ja erämaissa vuonna 1499. Harmoisten kerrotaan olevan Kuhmoisten vanhin kylä ja sen ensimmäisten asukkaiden olleen kotoisin Hauholta. Vuoden 1539 maakirjan mukaan Kuhmoisiin oli syntynyt asutusta siten, että kaikkiaan yhdeksässä kylässä oli yhteensä 53 taloa. Ensimmäinen varma tieto Kuhmoisten asukasluvusta on vuodelta 1749, jolloin pitäjässä oli 1 079 henkeä.
Vuosina 1784–1785 rakennettu Kuhmoisten kirkko on Suomen 1700-luvun jälkipuoliskon merkittävimpiin kirkonrakentajiin kuuluvan Matti Åkerblomin tuotantoa.
Vuoden 1918 sisällissodan aikana käytiin Kuhmoisten taistelu, jonka tunnetaan erityisesti sen yhteydessä tapahtuneesta Harmoisten sairashuoneen joukkomurhasta.
Korppilan tilan omistaja Kaarle Hirvansalo rakennutti höyrysahan tilansa maille 1912. Sahan yhteydessä Päijänteen rannalla toimineet satama, telakka ja konepaja vahvistivat kunnan teollista ilmettä.
Kuhmoisten merkkirakennuksiin kuuluu 1920-luvun klassismia edustava Kuhmolan kulttuuritalo, joka rakennettiin vuonna 1930 suojeluskunnan ja nuorisoseuran taloksi. Kuhmoisten keskusta ja sen vanhimmat talot Kuhmola ja Heinon kirjakauppa on määritelty maakunnallisesti arvokkaaksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Kuhmoisten kauniita luonnonmaisemia ovat tallentaneet kankaalle useat kultakauden taiteilijat, kuten Pekka Halonen, Kalle Löytänä, Marcus Collin ja Väinö Hämäläinen.
Kuhmoisiin asutettiin jatkosodan jälkeen Valkjärven siirtoväkeä.
Maaseutukuntana Kuhmoinen on kärsinyt maaltamuutosta 1960-luvulta lähtien. Vuosina 1965–1969 kunnan väkiluku pieneni lähes 600 hengellä. Vuonna 1965 Kuhmoisissa oli 5 590 asukasta. Vuoden 1971 alussa asukasluku oli 4 400.
Kuhmoisten halki kulki pitkään valtatie 4, kunnes se siirrettiin kulkemaan Päijänteen itäpuolitse 1990-luvulla. Tällöin valtatien numeroksi muutettiin 24. Tieltä erkanee seututie 325 länteen Tampereen suuntaan. Valtatie 4:n vanha reitti kulkee Kuhmoisten alueella Kotakosken ja Puukkoisten kautta. Valtatie 24:n varrella Harjunsalmella sijainneen, jo vuosia tyhjillään olleen entisen motelli Harjunhovin majoitusrakennus paloi perustuksiaan myöten tammikuussa 2024. Motellin vieressä ollut, niin ikään pitkään autiona ollut huoltoasemarakennus oli tuhoutunut tulipalossa jo helmikuussa 2019.
Kuhmoinen oli ennen vuoden 1997 lääniuudistusta osa Päijät-Hämeen maakuntaa, vaikka se siirrettiinkin Hämeen läänistä Keski-Suomen lääniin vuonna 1974.
Kuhmoinen siirtyi Pirkanmaan maakuntaan sote-uudistuksen myötä vuoden 2021 alussa.