stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laurent Fabius
Elämä ja ura

Fabius on kotoisin Pariisista ja on varakkaan juutalaisen taidekauppiaan, André Fabiuksen poika. Hänen äitinsä oli yhdysvaltalainen Louise Mortimer, joka oli maallinen katolilainen. Fabius opiskeli Institut d'études politiques de Paris’ssa ja Kansallisessa hallintokoulussa (École nationale d'administration), minkä jälkeen ryhtyi Conseil d'Étatin auditoijaksi. Vuonna 1978 hänet valittiin Ranskan kansalliskokoukseen Seine-Maritimesta sosialistipuolueen edustajana.
Kun François Mitterrand valittiin presidentiksi vuonna 1981, Fabius nimitettiin budjetista vastaavaksi ministeriksi. Vuodesta 1983 hän oli teollisuusministeri ja 1984 pääministeri. Pääministeriksi tullessaan hän oli vain 37-vuotias ja viidennen tasavallan nuorin pääministeri. Fabius ajoi markkinatalouden hyväksyvää sosialismia, Euroopan yhdentymistä ja uudistuksia. Kun sosialistipuolue hävisi vaalit 1986, hän erosi.
Fabius nähtiin Lionel Jospinin kilpailijana Mitterrandin manttelinperijäksi. Hän ei päässyt puolueen johtoon 1988 eikä 1990 Mitterrandin tuesta huolimatta. Hänet nimitettiin 1988 kuitenkin kansalliskokouksen puhemieheksi (1988–1992) ja valittiin Euroopan parlamenttiin 1989–1992. Vuonna 1992 hänestä tuli viimein puoluejohtaja, mutta hän erosi 1993 katastrofaalisen vaalitappion jälkeen.
Fabius palasi kansalliskokouksen puhemieheksi 1997–2000 ja talous- ja teollisuusministeriksi 2000–2002. Myöhemmin Fabius on muuttanut politiikkaansa vasemmistolaisemmaksi ja euroskeptiseksi.[lähde? ] Vuonna 2006 Fabius oli ehdolla sosialistipuolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 2007 vaaleihin. Fabius kuitenkin hävisi sekä Dominique Strauss-Kahnille että puolueen ehdokkaaksi valitulle Ségolène Royalille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laurent Fabius Wikimedia Commonsissa
Laurent Fabius Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Leo Karppanen

Leo Rauno Karppanen (28. elokuuta 1939 Rääkkylä – 28. syyskuuta 2020 Kitee) oli kiteeläinen kuvataiteilija. Hän teki maalauksia, veistoksia ja seinäreliefejä.
Karppanen opiskeli Liperin Siikasalmen maatalousoppilaitoksessa ja teki elämäntyönsä maanviljelijänä. Hän muutti avioitumisen jälkeen Kesälahden Hummovaaraan Maire-vaimonsa kotitilalle Kainulaan ja viljeli samalla myös synnyinkotinsa Saihon pellot Kiteen Heinonniemessä. Taiteilijan töihin Leo paneutui kokopäiväisesti 1980-luvun lopulta lähtien, jolloin hänen poikansa jäi jatkamaan Kainulan tilaa ja Leo ja Maire palasivat Saiholle. Taiteilija rakensi entiseen navettaan ateljeen ja näyttelytilat, ja lisäksi teoksia oli esillä vanhassa riihessä ja 2010 rakennetussa aitassa. Saiho-gallerian olennainen osa oli teosten lisäksi puutarha. Taiteilija kuvitti kiteeläisen Pahan Pajarin tarinan, kuvasi maataloustöitä ja otti teoksillaan kantaa maailmanrauhan puolesta. Veistosten teon hän aloitti 1970-luvulla rautatöistä, mutta vaihtoi materiaalin puuhun. Karppanen on veistänyt Kesälahden kirkon krusifiksin. Pysyvän kädenjälkensä Karppanen jätti myös Hummovaaran Juhanantuvan koristeveistoksiin. Hän pyysi apua lapsenlapsiltaan, ja latasi ennen kuolemaansa yhdessä heidän kanssaan Youtubeen videotallenteen Helsingissä 1994 pidetystä näyttelystä, jota piti tärkeänä. Leon ensimmäinen taidenäyttely oli Kesälahdella 1980, ja sittemmin hän piti näyttelyitä ympäri maata.
Suurin osa Karppasen töistä on Kalevala- ja Raamattuaiheisia, joskin myös eläinreliefejä ja muun muassa Euroopan unionia löytyy aihevalikoimasta.
Karppasen pienoisveistos porsaita imettävästä emakosta jaetaan vuosittain Suomen Sikayrittäjät ry:n Vuoden sikateko -tunnustuspalkintona.
Leif Holmqvist

Leif ”Honken” Holmqvist vuonna 1968.
Leif ”Honken” Holmqvist (s. 12. marraskuuta 1942 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija. Maalivahtina pelannut Holmqvist on yksi neljästä pelaajasta, jotka ovat voittaneet Ruotsin vuoden jääkiekkoilijan tittelin (”kultainen kiekko”) kahdesti. Hän pelasi 202 A-maaottelua.
Hän edusti aktiiviaikoinaan AIK-joukkuetta 1965–1973 ja 1974–1975, jolloin pelasi tukholmalaisseuran riveissä kaikkiaan 269 sarjaottelua.
Holmqvist nimettiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi vuoden 1969 jääkiekon MM-kisoissa. ”Honken” valittiin IIHF Hall of Famen jäseneksi 1999. AIK on jäädyttänyt Holmqvistin pelinumeron 1.
Saavutuksia ja palkintoja

jääkiekon MM-kisoissa hopeaa 1967, 1969 ja 1970 sekä pronssia 1965, 1971, 1972 ja 1975
Guldpucken 1968 ja 1970.
Lempi (täsmennyssivu)

Sanalla lempi on useita merkityksiä
lempi, ihmisen ominaisuus suomalaisessa kansanperinteessä
eroottinen rakkaus
Lempi, suomalainen naisen etunimi.
Lempi, sarjakuvahahmo.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lempi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lacsin piirikunta

| Lacs |
| --- | --- |

 Sijainti
Valtio:   Norsunluurannikko
Perustettu:  2011
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Dimbokro
Väkiluku (2014):  1 258 604
Lacsin piirikunta on yksi Norsunluurannikon piirikunnista. Piirikunta sijaitsee  Norsunluurannikon keskiosassa. Piirikunnan pääkaupunki on Dimbokro. Vuonna 2014 Lacsin piirikunnassa oli yhteensä 1 258 604 asukasta.
Synty

Lacsin piirikunta syntyi vuonna 2011 Norsunluurannikon osa-alueiden hallinnollisessa uudelleenjärjestelyssä. Piirikunta muodostui yhdistämällä N’zi-Comoén ja Lacsin alueet ja poistamalla Yamoussoukro.tarvitaan parempi lähde
La gata (vuoden 2014 televisiosarja)

| La gata |
| --- | --- |

Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Maite Perroni  Daniel Arenas 
Alkuperämaa:   Meksiko
Alkuperäiskieli:  espanja
Verkko:   Canal de las Estrellas
Esitetty:  5. toukokuuta 2014 – 19. lokakuuta 2014
Jaksoja:  121
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Televisa
Aiheesta muualla
IMDb
La gata on televisioyhtiö Televisan esittämä meksikolainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Maite Perroni ja Daniel Arenas.
Aiheesta muualla

IMDB
Laulut kuin unta

| Laulut kuin unta Jere Ijäs |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2009
 Julkaistu: 28. lokakuuta 2009
 Tuottaja(t): Jere Ijäs ja Jyri Sariola
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 56.05
 Levy-yhtiö: Edel Records Finland
Laulut kuin unta on Jere & The Universe -yhtyeestä tutun Jere Ijäksen ensimmäinen sooloalbumi. Se julkaistiin 28. lokakuuta 2009.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Jere Ijäs.
Meteorologi
Minä ja Sandra Dee
Mun laulut on vain unta
Kaikki mitä sanot elämästä
Jos pilvet on haihtuneet
Ketään ei voi palella
Minun pitää unohtaa
Naarmu
Kuumeessa
Pakko kuunnella
Vieras syli
Saahan koettaa
Kokoonpano

Jere Ijäs – laulu, kosketinsoitin, kitara, tamburiini, taustalaulu, tuottaja, miksaaja, masteroija
Janne Kasurinen – kitara
Antti Koivula – bassokitara, taustalaulu
Joni Leino – rummut
Risto Kumpulainen – piano, kosketinsoitin, taustalaulu
Jyri Sariola – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, masteroija, shaker, tamburiini
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

Laulut kuin unta discogs.com -sivustolla
Lacour-d’Arcenay

| Lacour-d’Arcenay |
| --- | --- |
 Lacourin kylää ja Château de Lacour d’Arcenay
 Lacour-d’Arcenay
 Koordinaatit: 47°21′47″N, 4°15′10″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bourgogne-Franche-Comté
Departementti:  Côte-d’Or
Arrondissementti:  Montbard
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  20,2 km²
Korkeus:  400 m
Väkiluku (2018):  119 
 – Väestötiheys:  5 as./km²
Kunnan numero:  21335
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lacour-d’Arcenay on kunta Ranskassa Côte-d’Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 36 kilometriä Montbardin kaupungista etelään.
Lacour-d’Arcenay koostuu kolmesta taajamasta: Lacour, Arcenay ja Franceau. Lacourin kylässä on linna Château de Lacour d’Arcenay. Linna rakennettiin 1700-luvulla 1300-luvulta peräisin olevan linnoituksen paikalle, joka oli tuhoutunut Ranskan uskonsodissa 1500-luvulla. Alkuperäisestä linnasta on jäljellä vain kaksi tornia. Arcenayn kylässä on linna Château d'Arcenay, joka on myös rakennettu 1700-luvulla 1300-luvulta peräisin olevan linnan paikalle.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lacour-d’Arcenay Wikimedia Commonsissa
Leonella Sgorbati

Leonella Sgorbati (9. joulukuuta 1940 – 17. syyskuuta 2006) oli roomalaiskatolinen nunna ja sairaanhoitaja Italiasta. Hän työskenteli pitkään Afrikassa ja kuoli Somaliassa henkirikoksen uhrina. Pelättiin, että murha olisi liittynyt paavi Benediktus XVI:n islamilaista maailmaa tuolloin kuohuttaneisiin puheisiin islamista.
Mogadishussa ammuttu Sgorbati oli asunut Somaliassa vuodesta 2002 ja työskenteli paikallisessa sairaalassa.
Leo Kaila

Leo Torsten Kaila (22. marraskuuta 1919 – 7. maaliskuuta 1999) oli suomalainen filosofian lisensiaatti ja eduskunnan pikakirjoittaja.
Leo Kailan vanhemmat olivat tilastotieteilijä ja tietokirjailija Toivo T. Kaila ja Anna Aili Pohjonen. Kaila oli eduskunnan pikakirjoittajana 1949–1986 ja kauppakorkeakoulun pikakirjoituksen lehtorina 1971–1983. Hän oli Suomen Pikakirjoittajayhdistyksen johtokunnan jäsen 1956–1968 ja yhdistyksen kunniajäsen vuodesta 1992 alkaen. Kailasta tuli mestariluokan pikakirjoittaja 1955 ja pikakirjoituksen suurmestari 1961.
Kailan veljiä olivat tekniikan tutkija Martti Kaila ja opetusneuvos Sakari Kaila.
Teoksia

Pikakirjoituksen alkeis- ja harjoituskirja ; pikakirjoitteet Akseli Valta. WSOY 1960, 7. painos 1976
Opi lyhentämään : Pikakirjoituksen lyhennysoppi ja harjoituskirja yksinkertaistetun järjestelmän pohjalta ; kirj. Leo Kaila, Unto Räty ; pikakirjoitteet Akseli Valta. WSOY 1966, 2. painos 1968, 3. painos 1977, 4. painos 1995
Pikakirjoitus, Tiedon portaat osa 2. WSOY 1966
Matematiikka 1 a, Ensimmäistä kouluvuotta varten ; laat. Jukka Hakalehto, Seppo Honkanen, Leo Kaila ja Esko Ranta ; kuvitus Elina Vanninen. WSOY 1968, 3. uus. painos 1971
Leo Kaprio

Leo Arthur Kaprio, vuoteen 1935 Molander (26. kesäkuuta 1918 Tuusula – 14. elokuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen  lääkäri, joka toimi pitkään kansainvälisissä hyvinvoinnin ja terveydenhuollon johto- ja asiantuntijatehtävissä ja sai professorin arvonimen.
Kaprion vanhemmat olivat lääkäri Arthur Josef Teodor Molander ja Karin Tarén ja puoliso vuodesta 1943 Aini Maria Korhonen. Kaprio tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1936 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1945. Public Health -maisterintutkinnon hän suoritti Johns Hopkinsin yliopistossa Baltimoressa Yhdysvalloissa 1948 ja väitteli alan tohtoriksi Harvardin yliopistossa Yhdysvalloissa 1956. Kaprio teki sotien jälkeen opintomatkoja ja työskenteli Yhdysvaltojen ohella Kanadassa ja Keski-Euroopassa. Hän toimi Väestöliiton kansanterveystoimiston päällikkönä 1940-luvun lopussa ja Uudenmaan läänin apulaislääninlääkärinä 1950-luvun vaihteessa. Kaprio oli lääkintöhallituksen kansanterveysosaston päällikkö 1952–1956 ja Maailman terveysjärjestön palveluksessa vuodesta 1956, ensin Lähi-idässä ja sitten Kööpenhaminassa vuodesta 1962. Sieltä hänet kutsuttiin järjestön päämajaan Geneveen ja hänestä tuli terveyspalveluista vastaavan osaston päällikkö. Vuosina 1967–1985 Kaprio oli järjestön Euroopan osaston johtaja Kööpenhaminassa ja vielä sen jälkeen järjestön pääjohtajan neuvonantaja. Hän tutki väestöpolitiikkaa, maaseudun ja ympäristön terveydenhuoltoa ja terveydenhuollon hallintoa. Professorin arvonimi myönnettiin Kapriolle 1972. Hän oli aktiivinen Rooman Klubissa, Lääkärit ydinsotaa vastaan -järjestössä ja Pugwash-liikkeessä.
Hänen poikansa on lääkäri, epidemiologian professori Jaakko Kaprio.
Aiheesta muualla

Kansallisbiografia (maksullinen artikkeli)
Leo Kanner

| Leo Kanner |
| --- | --- |
 Leo Kanner (1955).
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1894
Kuollut: 4. huhtikuuta 1981 (86 vuotta)
Leo Kanner (13. kesäkuuta 1894 – 4. huhtikuuta 1981) oli juutalaissyntyinen itävaltalainen lastenpsykiatri. Kannerin perhe muutti vuosisadan alussa Berliiniin, jossa Kanner valmistui lääketieteen tohtoriksi vuonna 1921. Kanner emigroitui vuonna 1924 Yhdysvaltoihin ja oli vuonna 1930 perustamassa Yhdysvaltojen ensimmäistä lastenpsykiatrian osastoa baltimorelaiseen Johns Hopkinsin yliopistosairaalaan. Kanner nimettiin psykiatrian apulaisprofessoriksi vuonna 1933, ja julkaisi ensimmäisen englanninkielisen lastenpsykiatrian oppikirjan Child Psychiatry vuonna 1935 .
Jälkipolvet muistavat Leo Kannerin etenkin hänen varhaislapsuuden autismin eli Kannerin oireyhtymän parissa tekemästään työstä. Kanner julkaisi vuonna 1943 tapaustutkimuksen yhdestätoista autistisesta lapsesta, joista suurimman osan tulkittiin olevan kehitysvammaisia. Kannerin tutkimus loi yhdessä Grunja Suharevan ja Hans Aspergerin tutkimusten kanssa pohjan autismin kirjoa koskevalle tutkimukselle.
Kanner alkoi tutkimaan autismia ehkä siksi, että hänen lähisuvussaan esiintyi autistisia piirteitä. Kanner kuvaili sekä itseään, isäänsä että isovanhempiaan sosiaalisesti kömpelöiksi ihmisiksi. Hänen isällään oli lisäksi ilmiömäisen hyvä muisti ja hänellä olikin tapana opetella ulkoa suuria määriä hyödyttömänä pidettyä tietoa mitä erilaisimmista elämänilmiöistä. Kannerin isällä oli myös tapana opiskella juutalaisten yhteiskunnallisten ja lainopillisten kirjoitusten Talmud-kokoelmaa "suorastaan pakkomielteisellä vimmalla".
Kannerin tieteellisiä julkaisuja

Kanner L: Autistic disturbances of affective contact. Nervous Child, 1943, 2. vsk, s. 217–50.
Kanner, L: Reprint. Acta Paedopsychiatr, 1968, 35. vsk, nro 4, s. 100–36.
http://affect.media.mit.edu/Rgrads/Articles/pdfs/Kanner-1943-OrigPaper.pdf
Kanner L: Problems of nosology and psychodynamics in early childhood autism. Am J Orthopsychiatry, 1949, 19. vsk, nro 3, s. 416–26.  PubMed:18146742.  doi:10.1111/j.1939-0025.1949.tb05441.x.
Kanner L, Eisenberg L: Early infantile autism 1943–1955. Am J Orthopsychiatry, 1956, 26. vsk, nro 3, s. 556–66.  PubMed:13339939.
Kanner, L 1971: Follow up study of eleven autistic children originally reported in 1943. Journal of Autism and Developmental Disorders, Volume 1, Number 2, 119-145. http://www.neurodiversity.com/library_kanner_1971.pdf
Lempi (sarjakuvahahmo)

Lempi on Jorma Pitkäsen luoma sarjakuvahahmo, Karjalasta kotoisin oleva elämää nähnyt mummo, joka elää keskellä suurkaupunkia nosturin nokassa roikkuvassa talossaan puhuvan kissansa kanssa. Myöhemmin Lempi on lennellyt taivaallisissa maisemissa siivet selässään ja pyhimyskehä päänsä päällä. Keskioluesta Lempi ei ole luopunut taivaassakaan.
Lempi alkoi ilmestyä llta-Sanomissa 1980 ja siinä käsiteltiin, savon murteella, erilaisia pinnalla olevia asioita noin viiden tuhannen stripin verran. Lempiä on julkaistu myös sarjakuva-albumeina.
Palkinto

Kemin sarjakuvaseura jakaa joka vuosi (vuodesta 1987) sarjakuva-alan Lempi-palkinnon.
Leïla Ben Ali

Leïla Ben Ali, kuva vuodelta 2010.
Leïla Ben Ali (arab. ليلى بن علي‎, Laylā ibn ‘Alī, syntyjään Trabelsi; 24. lokakuuta 1956) on Tunisian entisen presidentin Zine El Abidine Ben Alin leski. Hän avioitui presidentin kanssa vuonna 1992.
Ben Alin valtakaudella Leïla Ben Ali johti Tunisiassa Basma-järjestöä, joka järjesti turvallisia työpaikkoja vammautuneille. Hän johti myös järjestöä jonka tarkoituksena oli parantaa syöpäsairaiden hoitoa. Hän johti myös arabinaisten organisaatioita ja hänen sanottiin antaneen kasvot Tunisian modernisaatiolle.
Hienon julkisivun takana Leïla Ben Alin uskotaan rikastuneen presidentin puolisona ollessaan valtion varojen väärinkäytöllä ja rikastuttaneen myös omaa sukuaan. Arabikevään jälkeen Tunisian hallitus on jättänyt häntä koskevan etsintäkuulutuksen, jossa häntä syytetään petoksesta ja rahanpesusta.
Vaatimattomista oloista lähtenyt Leïla Trabelsi kouluttautui kampaajaksi, millä nimityksellä häntä kansa kutsui halveksuen hänen ollessaan presidentin puolisona. Asemaansa väärinkäyttäen hän rakensi veljiensä kanssa korruptoituneen liiketoimintaverkoston, joka hallitsi Tunisian kiinteistö- ja mediasektoria sekä autojen maahantuontia. Leïla Ben Ali asuu nykyään Saudi-Arabiassa.
Lempeä kuolema

| Lempeä kuolema> Une mort trés douce.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Simone de Beauvoir
Kieli:  ranska
Genre:  elämäkerta
Julkaistu:  1966
Suomennos
Suomentaja:  Outi Kasurinen-Badji
Kansitaiteilija:  Erkki Poutiainen
Kustantaja:  Kirjayhtymä
Julkaistu:  1979
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  97
ISBN:  951-26-1636-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lempeä kuolema (Une mort trés douce) on ranskalaisen Simone de Beauvoirin vuonna 1966 kirjoittama dokumentinomainen tilitys hänen äitinsä odottamattomasta kuolemasta syövän seurauksena.
Juoni

Romaanin ensimmäisillä sivuilla kerrotaan Simonen äidille, Françoise de Beauvoirille, sattuneesta tapaturmasta, josta Simone saa kuulla puhelimitse torstaina 24.10.1963 Bostilta, joka on Simonen äidin naapuri. Äiti selviää silti tapaturmasta kolmen kuukauden levolla, sillä reisiluun murtuma ei ole vakava. Hän alkaa kuitenkin muuten olla 77-vuotiaana vanha ja raihnainen – kolmen kuukauden pakkolepo ei olisi ainakaan hyväksi hänelle.
Äiti toipuu sairaalassa (s. 11–24), kunnes hänellä loppujen lopuksi todetaan syöpä (s. 25). Syöpä johtaa leikkaukseen, joka onnistuu verraten hyvin.
Simone raottaa takaumatekniikalla äitinsä historian ristiriitaisuuksien arkkua (s. 31–41) ja palaa lopulta kertomuksen nykyhetkeen. Simone menee tapaamaan äitiään, joka on toipunut leikkauksesta uskomattoman hyvin. Simone siirtyy yöksi kotiin siskonsa Poupetten jäädessä nukkumaan äidin luokse sairaalaan. Kotona Simone pelkää vainoharhaisesti kohtalokasta puhelinsoittoa, jota ei kuitenkaan koko yönä kuulu.
Seuraavana päivänä (s. 44) Simone menee takaisin sairaalaan, missä äiti on yhä vuodepotilaana. Hän on silti jo hyvässä kunnossa ja hänen huumorintajunsa on elpynyt. Äiti kuitenkin kärsii valtavasti, joten Simone haluaisi käskeä lääkäreitä antamaan äidin nukkua pois, muttei rohkene puhua asiasta. Simone ja Poupette jatkavat oleilua äitinsä seurana sairaalassa päivästä toiseen.
Äiti käy kuoleman porteilla (s. 70), mutta hänet onnistutaan elvyttämään. Lähenevä kuolema alkaa olla selvä (s. 77), eikä häntä enää leikata piinan pitkittämiseksi. Hänellä on makuuhaavoja, jotka karkaileva virtsa saa kirvelemään, mikä tekee hänen olonsa äärimmäisen tuskalliseksi. Viimein kärsimys loppuu (s. 81) — Simone menee kotiin nukkumaan yönä, joka on hänen äitinsä viimeinen. Poupette kertoo Marcelille ja Simonelle äidin viimeisistä hetkistä (s. 82–83).
Simone pui, pohtii ja jossittelee äitinsä kuolemaan liittyviä tapahtumia (s. 83). Hautausjärjestelyt alkavat (s. 88). Itse hautajaiset (s. 92) ovat äidin tahdon mukaisesti koruttomat: ei kukkia eikä seppeleitä vaan paljon rukousta. Romaani päättyy Simonen muistopuhemaiseen vuodatukseen, joka sulkee ympyrän.
Lauberhorn

Lauberhorn
Lauberhorn etelästä nähtynä, edessä Kleine Scheidegg-sola, takana Tschuggen-vuori
| --- | --- |
Tyyppi:  Vuori
Sijainti:   Bernin kantoni, Sveitsi
Vuoristo:  Bernin Alpit
Korkeus merenpinnasta:  2 471 m
Prominenssi:  122  m 
Helpoin reitti:  Lauberhorn-tuolihissi
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Lauberhorn on 2 471 metriä korkea vuori Sveitsissä, Bernin Alpeilla, Lauterbrunnenin kunnassa, lähellä Wengenin kylää.
Vuori on tunnettu alppihiihtokilpailuistaan, erityisesti vuosittain tammikuussa laskettavasta Alppihiihdon maailmancupin klassikkokilpailusta, Lauberhornin kilpailusta. Lauberhornin syöksylaskurata on maailmancupin pisin, huippunopeudeltaan nopein ja korkeuseroltaan suurin maailmancuprinne.
Leopold Infeld

| Leopold Infeld |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1898 Krakova
Kuollut: 1968 Varsova
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Władysław Natanson
Tutkimusalue:  Fysiikka
Leopold Infeld (1898 Krakova – 1968 Varsova) oli puolalainen fyysikko, joka työskenteli kotimaansa lisäksi 12 vuoden ajan Kanadassa.
Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Infeld aloitti opinnot Krakovan yliopistossa. Ensimmäinen maailmansota keskeytti opinnot, mutta sodan jälkeen Infeld jatkoi matematiikan ja fysiikan opiskelua. Saadakseen opetusta teoreettisessa fysiikassa hän vietti joitakin vuosia Berliinin yliopistossa ja tutustui siellä Albert Einsteiniin. He laativat myöhemmin useita julkaisuja yhdessä.
1930-luvun alussa Infeld kävi Saksassa ja työskenteli yhdessä Werner Heisenbergin ja Bartel Leendert van der Waerdenin kanssa. Vuosina 1933–1935 hän opiskeli stipendin turvin Cambridgessä. Paluu Puolaan oli mahdotonta natsien takia. Einsteinin suositusten avulla hän pääsi Princetoniin, Yhdysvaltoihin. Vuonna 1938 Infeld sai professorin paikan Toronton yliopistosta. Toisen maailmansodan jälkeen hän pyysi virkavapaata vieraillakseen Puolassa. Vapaata ei myönnetty, ja Infeld erosi virastaan. Infeldin pelättiin voivan sekaantua ydinaseen kehittämiseen, vaikka hänen alaansa oli suhteellisuusteoria, ei ydinfysiikka. Infeldiltä ja hänen lapsiltaan vietiin Kanadan kansalaisuus.
Puolassa Infeldistä tuli yliopiston teoreettisen fysiikan laitoksen esimies ja akateemikko.
Infeldin kuoleman jälkeen Toronton yliopisto teki hänestä takautuvasti emeritusprofessorin ja pyysi anteeksi.
Leif Hoste

| Leif Hoste |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. heinäkuuta 1977 (ikä 47)
Kansalaisuus:   Belgia
Pyöräilijä
Pituus:  183 cm
Paino:  68 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  klassikkojen erikoismies
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
1998 1999–2000 2001–2002 2003–2004 2005–2006 2007 2008–2009 2010 2011 2012:  Vlaanderen 2000 Mapei-Quick-Step Domo-Fam Frites Lotto-Domo Discovery Channel Predictor-Lotto Silence-Lotto Omega Pharma-Lotto Katjuša Accent Jobs-Willems Veranda’s
Suurimmat voitot
 De Pannen kolmen päivän ajo 2006  Belgian aika-ajomestari 2001, 2006, 2007 
 Tiedot päivitetty: 3. huhtikuuta 2013 
Aiheesta muualla
www.leifhoste.be
Leif Hoste (s. 17. heinäkuuta 1977 Kortrijk) on belgialainen maantiepyöräilijä, kevään klassikoiden erikoismies. Hän kilpaili ammattilaisena vuosina 1998–2012.
Hoste sijoittui kolme kertaa toiseksi Flanderin ympäriajossa. Vuonna 2004 hän hävisi loppukirissä Steffen Wesemannille, vuonna 2006 Tom Boonenille ja 2007 Alessandro Ballanille. Vuoden 2006 Pariisi-Roubaix'ssa hän sijoittui alun perin toiseksi, mutta hylättiin Peter Van Petegemin ja Vladimir Gusevin tavoin, koska kolmikko oli ylittänyt tasoristeyksen, jonka puomit oli lähestyvän junan vuoksi jo laskettu alas.
Hoste voitti De Pannen kolmen päivän ajon vuonna 2006. Belgian aika-ajomestaruuden hän voitti kolme kertaa.
Hoste sai biologisen dopingpassin perusteella kahden vuoden kilpailukiellon. Kilpailukielto päättyy 29.12.2015 ja kaikki hänen tuloksensa aikavälillä 1.7.2008–31.12.2010 hylättiin.
Saavutuksia > Yhden päivän kilpailut

MM-kilpailut, aika-ajo: 2001 kuudes, 2006 seitsemäs
Flanderin ympäriajo: 2004 toinen, 2006 toinen, 2007 toinen
Pariisi-Roubaix: 2008 kuudes, 2009 neljäs, 2010 kahdeksas
Kuurne-Bryssel-Kuurne: 2003 toinen, 2006 toinen
GP Eddy Merckx: 2003 (parina Peter Van Petegem) kolmas
Belgian aika-ajomestari: 2001, 2006, 2007
Saavutuksia > Etappikilpailut

De Pannen kolmen päivän ajo:
2006 kokonais- ja mäkikilpailun sekä etappien 1 ja 4 (aika-ajo) voitto
Eneco Tour:
2005 kokonaiskilpailussa kolmas
2007 kokonaiskilpailussa neljäs
Belgian ympäriajo:
2007 kokonaiskilpailussa kolmas
Tour de l'Avenir: 1998 etapin 1 voitto
Circuito Montaines: 1998 etapin 3 voitto
Tour de la Région Wallonne: 2000 etapin 3 voitto
Tour de l'Ain: 2004 kokonaiskilpailussa toinen
Lensk

| Lensk (Ленск, Мухтуйа) Muhtuja |
| --- | --- |
 Sahan tasavalta Venäjällä, alla kaupunki tasavallan kartalla
 Lensk
 Koordinaatit: 60°43′10″N, 114°55′55″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Sahan tasavalta
Piiri:  Lenskin piiri
Perustettu:  1663
Kaupungiksi:  1963
Väkiluku (2005):  24 581
Aikavyöhyke:  UTC+9 (MSK+6)
 
 http://lensk.narod.ru/ 
 Lenskin uluuhan hallinnollinen keskus 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lensk (ven. Ленск, jak. Лиэнскэй, Мухтуйа, Lienskej, Muhtuja) on kaupunki Lenan yläjuoksun varrella Lenskin piirissä Sahan tasavallan länsiosassa Venäjällä, 840 kilometriä Sahan pääkaupungista Jakutskista länteen.
Lenskiä vuoden 2001 tulvan jälkeen.
Asukasluvun kehitys

7 500 (1959)
24 600 (2002)
24 581 (2005)