stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wisdom & Hate

| Wisdom & Hate Baptism |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : tammikuu 2003 Boneyard Dungeons Studio
 Julkaistu: 26. lokakuuta 2004
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 36.25
 Levy-yhtiö: Northern Heritage
Baptismin muut julkaisut
| Black Ceremony (EP) 2004 | Wisdom & Hate 2004 | Morbid Wings of Sathanas 2005 |
Wisdom & Hate on suomalaisen black metal -yhtye Baptismin toinen EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Northern Heritage.
Albumista julkaistiin rajoitettu 666:n kappaleen painos.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sanoittanut Nefastos.
Wisdom & Hate – 6.24
Deströyer of the Human Race – 7.43
Desecrating God`s Creation – 4.53
When the Night is Immortal – 5.34
Eliterian Legion – 6.41
Outro – 5.10
Kokoonpano

Lord Sargofagian – kitara, laulu, sanoitukset, layout
Slaughterer – bassokitara
Demonium – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Timo Hanhirova – kansikuva, logo
sg.7 – layout
Arvostelut

Chronicles of Chaos:
Aiheesta muualla

Albumi Wisdom & Hate Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Wisdom & Hate discogs.com -sivustolla
What About Me

| What About Me Quicksilver Messenger Service |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : touko–kesäkuussa 1970, Capitol Studios, Opaeula Lodge, Wally Heider Studios, Pacific High Studios
 Julkaistu: joulukuu 1970
 Tuottaja(t): John Palladino
 Tyylilaji: psykedeelinen rock, acid rock
 Kesto: 45.24
 Levy-yhtiö: Capitol (SMAS-630)
Quicksilver Messenger Servicen muut julkaisut
| Just for Love 1970 | What About Me 1970 | Quicksilver 1971 |
What About Me on Quicksilver Messenger Servicen albumi, joka julkaistiin vuonna 1970 levymerkillä Capitol Records. Levy nauhoitettiin yhdessä Just for Love -albumin kanssa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. Jesse Oris Farrow jollei toisin mainita.
Kappaleet > A-puoli

What About Me – 6.41
Local Color – 2.58 (säv. John Cipollina)
Baby Baby – 4.37
Won't Kill Me – 2.29 (säv. David Freiberg)
Long Haired Lady – 5.47
Kappaleet > B-puoli

Subway – 4.25
Spindrifter – 4.32 (säv. Nicky Hopkins)
Good Old Rock and Roll – 2.30
All in My Mind – 3.40 (säv. Gary Duncan, Farrow)
Call on Me – 7.30
Kokoonpano

Dino Valenti – laulu, kitara, huilu, lyömäsoittimet
John Cipollina – kitara, laulu, lyömäsoittimet
Gary Duncan – laulu, kitara, basso, urut
David Freiberg – basso, laulu, kitara
Greg Elmore – rummut, lyömäsoittimet
Nicky Hopkins – piano, kosketinsoittimet
Kokoonpano > Sessiomuusikot

Martin Fierro – huilu, altto- ja tenorisaksofoni
Frank Morin – tenorisaksofoni
Mark Naftalin – piano
Pat O'Hara – pasuuna
Jose Reyes – lyömäsoittimet, conga, laulu
Ron Taormina – baritoni- ja sopraanosaksofoni
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

What About Me discogs.com -sivustolla
Wraygunn

Wraygunnin solisti Raquel Ralha
Wraygunn on portugalilainen yhtye, joka perustettiin Coimbrassa vuonna 1999. Sen musiikki on sekoitus rockia, soulia, gospelia ja bluesia.
Wraygunn on tehnyt kiertueita useissa läntisen Euroopan maissa.
Jäsenet

Paulo Furtado
Raquel Ralha
Selma Uamusse
Sérgio Cardoso
Pedro Pinto
João Doce
Francisco Correia
Diskografia

Amateur (2000)
Soul Jam (2001)
Ecclesiastes 1.11 (2005)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi), (englanniksi), (ranskaksi)
Yliopistokatu

| Yliopistokatu |
| --- | --- |
 Yliopistokatu kesällä 2010
Maa:   Suomi
Tieluokka:  katu
Omistaja:  Oulun kaupunki
Tienpitäjä:  Oulun kaupunki
Alkupiste:  Linnanmaantie, Linnanmaa
Päätepiste:  Kaitoväylä, Linnanmaa
Päällyste:  asfaltti
Kaistaluku:  kaksikaistainen
Yliopistokadun varrella olevia opiskelija-asuntoja.
Yliopistokatu on katu Oulun Linnanmaan kaupunginosassa. Katu alkaa Linnanmaantieltä jatkuen Kaitoväylälle. Pituutta kadulla on 800 metriä. Kadun varrella sijaitsee suuri osa Linnanmaan opiskelija-asunnoista ja YTHS:n terveysasema.
Katu on saanut nimensä Oulun yliopistosta, joka sijaitsee sen länsipuolella. Tunnetuimpia Yliopistokadulla sijaitsevia rakennuksia on Pyhän Luukkaan kappeli.
Yrjö Käkönen

Yrjö Käkönen  (30. lokakuuta 1918 Pietari - 29. elokuuta 1983 Turku) oli suomalainen nuortenkirjailija.
Teoksia

Iltanuotiolla ; kirj. Hannu Rapia, Yrjö Käkönen. Otava 1944
Kerhojen ja lippukuntien perustamisohjeita : ohjeita varhaisnuorisotyön alullepanemisessa ; toim. Yrjö Käkönen. Raittiuden ystävät, Helsinki 1946
Maastoleikit ; ylipainos Veljesvartio n:o 4, 1946. Helsinki 1946
Me näyttelemme : pieniä näytelmiä ja kuvaelmia. Huviohjelmien avuksi 84. Karisto 1946
Nyt järjestämme juhlan : neuvoja juhlien järjestelyihin ja ohjelmasuunnitelmiin ; kirj. Yrjö Käkönen, Juha T. Nevalainen. Valistus, Helsinki 1946, 2. täyd. painos nimellä Nyt järjestämme juhlan : kokoillanohjelmia, neuvoja juhlien järjestelyihin ja ohjelmasuunnitelmiin. Valistus, Helsinki 1949
Mekin olemme olleet nuoria : nuorisonkirjailijat esittäytyvät ; toim. Yrjö Käkönen. Karisto 1947
Anna-Maija Raittila : Ruiskukkaehtoo : runoja ; päätoim. Eero Kiviranta, Yrjö Käkönen. WSOY 1947
Muistojeni kirja : varhaisia tapahtumiani ; toim. Yrjö Käkönen, Juha T. Nevalainen. Kuva ja sana, Helsinki 1948
Pala-aapinen ; kuvittanut V. A. Vepsäläinen. Karisto 1948
Poikien retkeilykirja. Pellervo-seura, Helsinki 1948, 2. uud. painos nimellä Nuorten eräkirja. Kirjayhtymä, Helsinki 1961
Sininuoriso-osastojen perustamisohjeita : ohjeita kerho- ja partiotyön alullepanemisessa ; toim. Yrjö Käkönen. Raittiuden ystävät, Helsinki 1948
Nuoret näyttelevät : kuvaelmia nuorten ja lasten juhliin. Huviohjelmien avuksi 86. Karisto 1950
Konsta ja minä ; kuv. Hugo Trentzsch. Karisto 1952
Leirinuotiolla : nuotio-ohjelmistoa ; toim. Yrjö Käkönen ; somistanut W. A. Vepsäläinen. Valistus, Helsinki 1952
Parivaljakko ; kuv. Hugo Trentzsch. Karisto 1954
Kaksi samoilijaa ; kuv. R. Vihinen. Karisto 1957
Kotiseutuopas ; kuv. Yrjö Lalla. Karisto 1961
Isä ja poika ; toim. Yrjö Käkönen. Karisto 1964
Yhdistys toimii. Karisto 1964
Yrjö Laine

Yrjö Kullervo (Y. K.) Laine (30. kesäkuuta 1891 – 23. helmikuuta 1972) oli suomalainen opettaja ja Suomen työväenliikkeen varhaisiin vaiheisiin perehtynyt historioitsija.
Yrjö Laineen vanhemmat olivat sosiaalidemokraattien ensimmäisiin naiskansanedustajiin kuulunut Maria Laine (myöh. Paaso) ja muurari Filip Laine. Näyttelijät Laina ja Eine Laine olivat hänen sisariaan. Yrjö Laine kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1910 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1912. Hän työskenteli sen jälkeen kansakoulunopettajana Kymenlaakson alueella ja asui Kotkassa. Laine tunsi jo lapsesta saakka Suomen vanhan työväenliikkeen johtajat.
Vuoden 1918 Suomen sisällissodan aikana Laine toimi punaisten hallituksen eli Kansanvaltuuskunnan sihteerinä yhdessä Tuure Lehénin kanssa. Lehénin siirryttyä punakaartiin Laine hoiti sihteerin tehtävää lopulta yksin Kansanvaltuuskunnan toimiessa Viipurissa huhtikuussa 1918. Laine pakeni sodan lopussa Neuvosto-Venäjälle, jossa hän työskenteli opettajana Pietarin suomalaisessa yhteiskoulussa 1918–1920 ja Petroskoin seminaarissa 1920–1921. Palattuaan Suomeen vuonna 1921 hän joutui vangituksi, mutta Turun hovioikeus vapautti hänet valtiopetossyytteestä 1922.
Laine jatkoi opintojaan Helsingin yliopistossa ja valmistui 1922 filosofian maisteriksi. Hän työskenteli vuodesta 1923 Helsingin suomalaisen yksityislyseon opettajana ja vararehtorina. Hän oli koulun virkaatekevänä rehtorina vuodesta 1939 ja vakinaisena rehtorina 1942–1952. Talvisodan aikana hän oli lisäksi Vapaa Huolto -järjestön Uudenmaan keskuksen toiminnanjohtajana.
Laine alkoi 1930-luvun lopulla valmistella Suomen työväenliikkeen historian kirjoittamista ja kokosi vuosien ajan haastatteluja ja muuta aineistoa ulkomaita myöten. Cajanderin hallituksen vuonna 1937 asettama Valtion itsenäisyyshistorialautakunta myönsi hänelle apurahan tutkimuksen tekemiseen. Laineen kirjoittama Suomen poliittisen työväenliikkeen historia ilmestyi kolmiosaisena vuosina 1945–1946. Laine kirjoitti myös Matti Turkian elämäkerran teokseen Suomalaisia sosialisteja.
Teoksia

Suomen poliittisen työväenliikkeen historia 1 – Kansanvaltaisuuden läpimurto. Tammi, 1945.
Suomen poliittisen työväenliikkeen historia 2 – Kahlittu demokratia. Tammi, 1946.
Suomen poliittisen työväenliikkeen historia 3 – Luokkataisteluun. Tammi, 1946.
”Matti Turkia” teoksessa Suomalaisia sosialisteja 3. Työväen sivistysliitto, 1947.
Käy eespäin, väki voimakas! 50 vuotta Suomen työväenliikettä (toim.). Kansankulttuuri, 1949.
Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto

| Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto  |
| --- | --- |

Perustettu:  1. heinäkuuta 1903
Tehtävä:  suorittaa väestönlaskenta
Toimivalta:  Yhdysvaltain liittovaltion hallinto
Ministeriö:  kauppaministeriö
Päätoimi­paikka:  Suitland, Maryland
Johtaja:  Robert Groves
Työntekijöitä:  5 593 (vakituiset, 2006)
Vuosibudjetti:  7,2 miljardia dollaria (2010, arvio) 1,3 miljardia dollaria (2011, arvio)
Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto (engl. United States Census Bureau, virallisesti Bureau of the Census) on Yhdysvaltain kauppaministeriön yksikkö, jonka tehtäväksi on Yhdysvaltain perustuslaissa määritelty valtion väestönlaskenta. Perustuslaki määrää, että väestönlaskenta on tehtävä vähintään kymmenen vuoden välein. Näin kullekin osavaltiolle voidaan määrittää oikea osuus Yhdysvaltain edustajainhuoneen paikoista. Virasto on myös vastuussa tilastojen keräämisestä kansakunnasta, sen ihmisistä ja taloudesta.
Väestönlaskentaviraston budjetti ja työntekijämäärä vaihtelevat suuresti vuosittain. Väestönlaskentojen aikaan viraston budjetti moninkertaistetaan ja se palkkaa kymmeniätuhansia osa-aikaisia työntekijöitä.
Väestönlaskenta on Yhdysvalloissa suoritettu kymmenen vuoden välein aina vuodesta 1790.
Aiheesta muualla

Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston sivut (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto Wikimedia Commonsissa
Wise Blood – levoton veri

| Wise Blood – levoton veri> Wise Blood |
| --- | --- |
 Elokuvan julisteessa Brad Dourif ja Harry Dean Stanton.
Ohjaaja:  John Huston
Käsikirjoittaja:  Benedict Fitzgerald Michael Fitzgerald
Perustuu:  Flannery O’Connorin romaaniin
Tuottaja:  Michael Fitzgerald Kathy Fitzgerald
Säveltäjä:  Alex North
Kuvaaja:  Gerry Fisher
Leikkaaja:  Roberto Silvi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Anthea Film Ithaca Enterprises
Levittäjä:  New Line Cinema Netflix
Ensi-ilta:  1979, Suomessa 1981
Kesto:  107 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wise Blood – levoton veri (Wise Blood) on John Hustonin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1979. Komediallisen draamaelokuvan pääosissa näyttelevät Brad Dourif, Amy Wright, Harry Dean Stanton ja Ned Beatty. Yhdysvaltojen etelävaltioihin sijoittuva tarina perustuu Flannery O’Connorin samannimiseen romaaniin vuodelta 1952.
Juoni

Nuori, yksinkertaiselta ja itsepäiseltä vaikuttava mies Hazel Motes (Dourif) palaa nimeämättömästä sodasta lievästi haavoittuneena autioituneeseen kotitaloonsa Tennesseen maaseudulla, mutta jatkaa matkaansa kaupunkiin. Hän on katkeroitunut tavasta, millä hänen saarnaajaisoisänsä (Huston) kohteli häntä lapsena, ja päättää ryhtyä perustamansa uudenlaisen ”Jeesuksettoman” kirkkokunnan kiertäväksi saarnaajaksi kehnolla autonromullaan. Hänen tielleen osuvat toinen yksinkertainen nuori mies (Dan Shor), sokeaa näyttelevä huijarisaarnaaja (Stanton) ja tämän tytär (Wright), kilpaileva huijarisaarnaaja (Ned Beatty) ja tämän apuri (William Hickey) sekä monia muita erikoisia hahmoja.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Brad Dourif  | … |  Hazel Motes   |
|  John Huston  | … |  isoisä   |
|  Dan Shor  | … |  Enoch Emory   |
|  Harry Dean Stanton  | … |  Asa Hawks   |
|  Amy Wright  | … |  Sabbath Lily Hawks   |
|  Ned Beatty  | … |  Hoover Shoates   |
|  William Hickey  | … |  saarnaaja   |
Tuotanto

Elokuva on kuvattu pääosin Georgian osavaltion Maconissa.
Elokuvan bluegrass-vaikutteisen musiikin on tehnyt Alex North. Pääteemana kuullaan erilaisia banjo- ja viulusovituksia kappaleesta ”Tennessee Waltz”.
Vastaanotto ja jälkimaine

The New York Timesin Vincent Canby kuvasi ensi-iltakritiikissään Wise Bloodia niin eksentriseksi ja käänteissään yllättäväksi, että sitä luulisi pikemminkin nuoren enfant terriblen esikoiselokuvaksi kuin yhdeksi seitsemänkymppisen veteraanin viimeisistä.
Helsingin Sanomien Helena Ylänen ylisti Wise Bloodia vuonna 1981 näin: ”On hyviä ja huonoja, vakavia ja vaikuttavia filmejä, ja sitten on oikeita elokuvia. Niiden kuvat kulkevat puhtaina ja luontevina, klassisen ilmavina ja itsestäänselvinä kuin hienoin proosa. John Hustonin vuonna 1979 valmistunut Wise Blood on sellainen elokuva.”
Wise Blood oli vuonna 1980 ehdolla New York Film Critics Circlen parhaan elokuvan palkintoon, jonka sai Robert Redfordin Tavallisia ihmisiä. Vuonna 2004 The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Wise Blood – levoton veri Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Wise Blood – levoton veri Elonet.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Wise Blood (film)
Käännös suomeksi
What About Livingstone?

| ”What About Livingstone?” ABBA |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Waterloo
 Äänitetty : 1973
 Julkaistu: 1974
 Tuottaja(t): Benny Andersson Björn Ulvaeus
 Kesto: 02.54
 Levy-yhtiö: Polar Music
Waterloon muut kappaleet
|   | ”What About Livingstone?”  |   |
What About Livingstone? on ruotsalaisen Abba-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1974. Sen sävelsivät ja sanoittivat Benny Andersson ja Björn Ulvaeus. Päävokalisteina ovat Agnetha Fältskog ja Anni-Frid Lyngstad. Kappale julkaistiin yhtyeen toisella studioalbumilla Waterloo.
"What About Livingstone?" -kappaleen levyttäminen aloitettiin 16. lokakuuta 1973, sen työnimenä oli "Baby I Won't Come Back".
The Guardian -lehden Alexis Petridis arvioi "What About Livingstone?" -kappaleen sanoituksen epätavalliseksi. Se moitiskelee ruotsalaista nuorisoa, joka ei tunnu osoittavan kiinnostusta suuriin löytöretkeilijöihin. Se on määritelty myös novelty-kappaleeksi, kuten "King Kong Song".
"What About Livingstone?" on versioitu muutaman kerran. Siitä on tehty muun muassa tanskankielinen versio "Lykken er kærlighed".
Käännös suomeksi
Z12 Erich Giese

| Z12 Erich Giese |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Friedrich Krupp Germaniawerft, Kiel
Kölinlasku:  3. toukokuuta 1935
Laskettu vesille:  12. maaliskuuta 1937
Palveluskäyttöön:  4. maaliskuuta 1939
Poistui palveluskäytöstä:  miehistönsä upottama 13. huhtikuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 171 t
Pituus:  119 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,3 m
Syväys:  4,23 m
Koneteho:  2 x Wagner-turbiinia 70 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  325
Aseistus
Aseistus:  5 x 12,7 cm tykkiä 4 x 3,7 cm ilmatorjuntatykkiä 6 x 2 cm ilmatorjuntatykkiä 8 x 533 mm torpedoputkea 60 x miinaa 32-64 x syvyyspommia
Z12 Erich Giese oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 9. tammikuuta 1935 Friedrich Krupp Germaniawerft AG:lta Kielistä, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 3. toukokuuta. Alus laskettiin vesille 12. maaliskuuta 1937 ja valmistui 4. maaliskuuta 1939.
Palvelus

Aluksen miehistönsä upotti aluksensa 13. huhtikuuta 1940.
Wolfgang Sawallisch

| Wolfgang Sawallisch |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. elokuuta 1923 München, Saksa
Kuollut: 22. helmikuuta 2013 (89 vuotta) Grassau, Saksa
Ammatti:  kapellimestari, musiikillinen johtaja
Muusikko
Tyylilajit:  länsimainen taidemusiikki 
Soittimet:  piano 
Levy-yhtiöt:  EMI Classics 
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Wolfgang Sawallisch (26. elokuuta 1923 München – 22. helmikuuta 2013 Grassau) oli saksalainen kapellimestari ja pianisti. Hän johti uransa aikana kapellimestarina useita orkestereita ja toimi myös Hampurin filharmonikkojen, Baijerin osavaltionoopperan, Orchestre de la Suisse Romanden ja Philadelphian orkesterin taiteellisena johtajana. Lisäksi hän säesti pianolla joitakin laulajia, kuten Elisabeth Schwarzkopfia.
Nuoruus

Sawallisch syntyi Münchenissä vuonna 1923. Hän aloitti jo lapsena soittamaan pianoa ja voitti 10-vuotiaana ensimmäisen kilpailun. Hän kiinnostui kapellimestarin urasta nähtyään 11-vuotiaana Hannun ja Kertun Baijerin osavaltionoopperassa. Sawallisch alkoi pian tämän jälkeen opiskelemaan yksityisessä ohjauksessa harmoniaa, kontrapunktia, säveltämistä ja orkesterinjohtamista. Toisen maailmansodan aikana Sawallisch toimi radio-operaattorina Italiassa. Hänet kuitenkin vangittiin, ja hän joutui viettämään aikaa sekä brittiläisellä että yhdysvaltalaisella sotavankileirillä.
Ura

Sawallisch valmistui vuonna 1947 Münchenin musiikki- ja teatterikorkeakoulusta ja aloitti sen jälkeen ammattilaisuransa. Hän toimi ensimmäisessä työssään Augsburgin kaupunginteatterin korrepetiittorina. Sawallisch vieraili vuonna 1949 ensimmäisen kerran kapellimestarina eri konserttisaleissa, ja vuonna 1953 hän johti nuorimpana kapellimestarina Berliinin filharmonikoita.
Sawallisch oli 1953–1958 Aachenissa musiikillisena johtajana. Tämän jälkeen hän jatkoi musiikillisena johtajana ensin kahden vuoden ajan Wiesbadenissa ja kolmen vuoden ajan Kölnissä, missä hän opetti myös konservatoriossa. Ensimmäisen esiintymisensä Bayreuthin musiikkijuhlilla Sawallisch teki vuonna 1957, kun hän avasi juhlat Tristan ja Isoldella. Samana vuonna hän säesti pianolla Lontoossa laulaja Elisabeth Schwarzkopfia ja johti ensimmäisen kerran Philharmonia-orkesteria.
Sawallischin ura lähti 1960-luvulla useaan suuntaan: hän johti 1960–1970 Wienin sinfoniaorkesteria, toimi 1961–1973 Hampurin filharmonikkojen ja 1971–1992 Baijerin osavaltionoopperan musikaalisena johtajana sekä 1973–1980 Geneven Orchestre de la Suisse Romanden taiteellisena johtajana. Hän esiintyi säännöllisesti myös Japanin NHK-sinfoniaorkesterin, Orchestre de Paris’n ja Israelin filharmonisen orkesterin kanssa.
Sawallisch debytoi vuonna 1953 Berliinin filharmonikkojen johtajana ja vuonna 1957 johtaessaan Tristan ja Isolden. Vuosina 1960–1970 hän toimi Wienin sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina ja vuosina 1970–1980 Orchestre de la Suisse Romanden musiikillisena johtajana sekä 1971–1992 Baijerin valtionoopperassa. Vuosina 1993–2003 hän toimi Philadelphian orkesterin musiikillisena johtajana. Hänen uransa kohokohtana voidaan pitää 20 vuoden pestiä Baijerin valtionoopperassa, joka on Saksan johtavia oopperataloja. Hän toi Müncheniin monia merkittäviä laulajia, kuten Hermann Preyn ja Helen Donathin, ja tuotti vuosina 1982–1983 kaikki Richard Wagnerin ja 1988–1989 Richard Straussin oopperat. Sawallisch nähtiin kuitenkin Münchenissä myös turhan vanhanaikaisena, jonka arvostus 1900-luvun musiikkia kohtaan oli hyvin rajoittunutta. August Everding nimettiin 1980 Münchenin kaikkien teatterien johtajaksi. Everding syytti Sawallischia taantumuksellisuudesta, ja 1980-luvulla heidän välinsä olivat melko katkerat. Sawallisch jätti Baijerin valtionoopperan vuonna 1992.
Sawallisch oli vieraillut ensimmäisen kerran Philadelphian orkesterissa vuonna 1984. Hänet valittiin vuonna 1990 orkesterin taiteelliseksi johtajaksi, ja hän aloitti tehtävässä kauden 1993–1994 alussa. Sawallischilla oli suuri vaikutus orkesterin henkilöstöön ja tyyliin. Sawallisch jäi eläkkeelle vuonna 2003 eikä tehnyt enää montaakaan vierailevaa esiintymistä. Pian hän vetäytyi Grassauhun. Musiikkia hän ei kuitenkaan kokonaan jättänyt, vaan soitti itsekseen paljon pianoa. Lisäksi hän perusti Wolfgang Sawallisch -säätiön tukemaan paikallisten lasten musiikkikoulutusta.
Sawallisch kuoli kotonaan Grassaun Saksassa 22. helmikuuta 2013. Hänen vaimonsa Mechthild oli kuollut jo vuonna 1998; he ehtivät olla naimisissa 46 vuoden ajan. Sawallischin lapsipuoli Jörg kuoli vuonna 2012.
Levytyksiä

Franz Schubert: Sinfoniat, Staatskapelle Dresden (1967)
Robert Schumann: Sinfoniat, Staatskapelle Dresden
Antonín Dvořák: Sinfoniat nro 7–9, Philadelphian orkesteri
Ludwig van Beethoven: Sinfoniat, Concertgebouw-orkesteri
Yhdysvaltain vuoden 1990 väestönlaskenta

Vuoden 1990 väestönlaskennan tunnus.
Yhdysvaltain vuoden 1990 väestönlaskenta oli Yhdysvaltain historian 21. väestönlaskenta. 1. huhtikuuta suoritetun Väestönlaskennan mukaan Yhdysvalloissa oli 248 709 873 asukasta eli 9,8 prosenttia enemmän kuin vuonna 1980.
Noin 16 prosenttia kotitalouksista saivat pidemmän, yli sadan kysymyksen lomakkeen. Väestönlaskenta oli ensimmäinen, jossa Havaijilta tai muilta Tyynenmeren saarilta kotoisin olevat saivat oman kategorian. Aikaisimmissa väestönlaskennoissa heidät oli laskettu samaan kategoriaan aasialaisten kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdysvaltain vuoden 1990 väestönlaskenta Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain väestönlaskennat
1790
1800
1810
1820
1830
1840
1850
1860
1870
1880
1890
1900
1910
1920
1930
1940
1950
1960
1970
1980
1990
2000
2010
2020
2030
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Z13 Erich Koellner

| Z13 Erich Koellner |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Germaniawerft, Kiel
Kölinlasku:  12. lokakuuta 1935
Laskettu vesille:  18. maaliskuuta 1937
Palveluskäyttöön:  28. elokuuta 1938
Poistui palveluskäytöstä:  miehistönsä upottama 13. huhtikuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 171 t
Pituus:  119 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,3 m
Syväys:  4,23 m
Koneteho:  2 x Wagner-turbiinia 70 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  325
Aseistus
Aseistus:  5 x 12,7 cm tykkiä 4 x 3,7 cm ilmatorjuntatykkiä 6 x 2 cm ilmatorjuntatykkiä 8 x 533 mm torpedoputkea 60 x miinaa 32-64 x syvyyspommia
Z13 Erich Koellner oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 10. marraskuuta 1934 Germaniawerftiltä Kielistä, missä köli laskettiin 12. lokakuuta 1935. Alus laskettiin vesille 18. maaliskuuta 1937 ja valmistui 28. elokuuta 1938.
Palvelus

Aluksen miehistö upotti aluksensa 13. huhtikuuta 1940.