stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaisa Ikola

Kaisa Elina Ikola (nyk. Viitala, s. 7. kesäkuuta 1974 Lapua) on suomalainen historiantutkija ja kirjailija. Ikola on opiskellut Suomen historiaa ja valmistunut Tampereen yliopistosta vuonna 2000. Ensimmäisen julkaistun kirjansa Lauran syyslukukausi Ikola kirjoitti 12-vuotiaana. Kirja voitti nuorten Kontakti-kirjoituskilpailussa oman sarjansa. Kontakti-sarjassa ilmestyi myös Lauran kevätlukukausi. Ikolan Laura-kirjat kertovat ala-asteikäisistä, Hullu luokka -kirjat yläasteikäisistä ja Ylämaa-sarjan tapahtumaympäristönä on 1600–1700-lukujen Skotlanti. Hullu luokka -kirjojen tapahtumat ja henkilöhahmot pohjautuvat suurimmaksi osaksi Ikolan omaan elämään. Kaksi ensimmäistä Hullu luokka -kirjaa Ikola kirjoitti yhdessä luokkatoverinsa Minna Kulmalan kanssa.
Lisäksi Ikola on julkaissut useita historiallisia tutkimuksia ja Betty-kirjasarjaa, joka ilmestyi ensin netissä blogimuodossa, mutta vuonna 2020 e-kirjoina.
Ikola sairastaa harvinaista luustosairautta Osteogenesis Imperfectaa, jonka takia hänen luunsa murtuvat helposti.
Osuudet antologioissa

Elämää suurempi nuoruus. Rippikoulumuistoja ja muistojen rippeitä (Kirjapaja Oy 1991)
Heti tänään. 13–18-vuotiaitten runoja (Kirjayhtymä 1992)
Suomalaiset nuortenkirjailijat kautta Plätän (Suomen Nuortenkirjaneuvoston Tampereen osasto 1995)
Puumerkistä sähköpostiin – kirjoittamisen ja kirjoittamisen opetuksen suuntia (Äidinkielen opettajain liiton vuosikirja 1995)
Virkiä ei väsy (Lapuan Virkiän 90-vuotisjuhlakirja 1997)
Suomalaisen rukous (Kirjapaja Oy 1992)
Saima Harmaja — runoilijoista runoilijoin (WSOY 2007)
Palkinnot

1987 Itsenäisyyden juhlavuoden kunniakirja (Lapuan kaupungin myöntämä)
1992 Pirkanmaan Plättä -palkinto (Hullu luokka rakastuu äänestettiin hauskimmaksi vuonna 1991 ilmestyneeksi kotimaiseksi nuortenkirjaksi)
1994 Vuoden kulttuuriteko -palkinto (Lapuan kaupunki myönsi palkinnon Ikolan kirjallisesta tuotannosta)
1997 Vuoden Kynä -palkinto (Kirjapaja Oy myönsi palkinnon Ikolan tuotannosta)
1998 Pirkanmaan Plättä –palkinto (Jäitä hattuun, hullu luokka! äänestettiin hauskimmaksi vuonna 1997 ilmestyneeksi kotimaiseksi nuortenkirjaksi)
1998 Kova lukija –äänestyksen voitto (Hullu luokka –kirjasarja äänestettiin kaikkein hauskimmaksi Suomen Kirjastoseuran järjestämässä valtakunnallisessa äänestyksessä)
2001 Vuoden kulttuuriteko -palkinto (Lapuan kaupunki myönsi palkinnon Ikolalle ja Teppo Ylitalolle Kytösavun aukeilta mailta –näytelmän käsikirjoittamisesta ja tuottamisesta)
2024 Kunnia-Vimma romaanista Klaanin vieraana
FC Dordrecht

FC Dordrecht on alankomaalainen jalkapalloseura, joka pelaa kaudella 2021–2022 maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Eerste divisiessä. Seuran päävalmentajana toimii Jan Zoutman.
Historia

Dordrechtsche Football Club perustettiin 16. elokuuta 1883 ja siitä tuli ammattilaisseura 1954. Seuraava suuri tapahtuma oli vuonna 1972, kun seura jakautui ammattilais- ja amatöörijoukkueisiin. Amatöörijoukkue oli nimeltään DFC Dordrecht ja ammattilaisjoukkueesta tuli FC Dordrecht. Seura organisoitui uudelleen 1979, minkä johdosta se sai myös uuden nimen Drechtsteden ’79. Se nousi Alankomaiden pääsarjaan, Eredivisieen, vuonna 1983, mutta putosi heti takaisin. Dordrecht kuitenkin palasi takaisin Eredivisieen kaudella 1988–89.
Vuonna 1990 seura sai jälleen uuden nimen – Dordrecht ’90. He eivät nousseet Eredivisieen vuonna 1991, mutta pääsivät sinne yhdessä Schiedam Voetbal Verenigingin (SVV) kanssa, joka oli heidän naapuriseuransa. Seura käytti nimeä SVV/Dordrecht ’90 kahden kauden ajan, mutta vuonna 1993 SVV jätettiin pois. Viimeisin nimenmuutos tapahtui vuonna 2001, jolloin seura vaihtoi nimensä takaisin FC Dordrechtiin, jota se käytti vuosine 1972–1979. Kuuluisin seurassa pelannut pelaaja on Johan Cruijff, joka pelasi kolme ystävyysottelua tammikuussa 1981.
Saavutukset

Eerste Divisie
Voittaja: 1983, 1994
KNVB Cup
Voittaja: 1914, 1932
Tweede Divisie
Voittaja: 1965
Nousu Eredivisieen
Nousu: 1987
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:FC Dordrecht
Käännös suomeksi
Jimmy Chamberlin

| Jimmy Chamberlin |
| --- | --- |
 Jimmy Chamberlin
Henkilötiedot
Koko nimi:  James Joseph Chamberlin
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1964 (ikä 60) Joliet, Illinois, Yhdysvallat
Ammatti:  Toimitusjohtaja (LiveOne), rumpali, tuottaja
Muusikko
Aktiivisena:  1980-
Tyylilajit:  Rock, vaihtoehtorock, jazz
Soittimet:  Rummut, ukulele, perkussiot, akustinen kitara,
Yhtyeet:  The Smashing Pumpkins, Zwan, Jimmy Chamberlin Complex, The Last Hard Men, Starchildren, Skysaw, Frank Catalano
Levy-yhtiöt:  Caroline Records, Virgin Records, Reprise Records, Martha's Music
Aiheesta muualla
www.jimmychamberlin.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jimmy Chamberlin (s. 10. kesäkuuta 1964) on yhdysvaltalainen rumpali. Hänet tunnetaan parhaiten vaihtoehtorock-yhtye The Smashing Pumpkinsin rumpalina ja alkuperäisjäsenenä. The Smashing Pumpkinsin hajottua vuonna 2000, Chamberlin perusti bändin keulahahmon Billy Corganin kanssa ns. superkokoonpanon, yhtyeen nimeltä Zwan, sekä oman ryhmänsä, Jimmy Chamberlin Complexin. Vuonna 2005 Chamberlin ja Corgan kokosivat The Smashing Pumpkinsin uudestaan. Chamberlin erosi ryhmästä maaliskuussa 2009, mutta soitti taas kesäkiertueella 2015.
Chamberlin, joka oli alun perin kouluttanut jazzrumpaliksi, mainitsee jazzmuusikot Benny Goodmanin, Duke Ellingtonin, Gene Krupan ja Buddy Richin sekä rockrumpalien Keith Moonin, Ian Paicen ja John Bonhamin merkittävinä vaikuttajina hänen soittotekniikkaansa. Vaikka hänet tunnetaan "yhtenä voimakkaimmista rumpaleista rockmusiikissa,"  hän ensisijaisesti pyrkii viestimään emotionaalisesti soitannallaan.  Vuonna 2008 Gigwise nimesi Chamberlinin kaikkien aikojen viidenneksi parhaaksi rumpaliksi.  Vuonna 2016 Rolling Stone sijoitti Jimmy Chamberlinin kautta aikain sadan parhaan rumpalin listalla sijalle 53.
Nuoruus

Chamberlin syntyi Jolietissa Illinoisissa ja on yksi perheensä kuudesta lapsesta. Hänen isänsä ja vanhempi veljensä Paul soittivat jazz-yhtyeissä klarinettia ja rumpuja.
Chamberlin alkoi harrastaa rumpujen soittoa yhdeksänvuotiaana. Hän opiskeli latinalaista, brasilialaista ja big band-tekniikkaa, mutta keskittyi jazziin.lähde?
Chamberlin lähti kotoaan 15-vuotiaana  ja liittyi useisiin paikallisiin bändeihin.  Vaikka hänen varhainen musiikkiuransa osoittautui kannattavaksi, Chamberlinin isä painosti häntä menemään yliopistoon. Chamberlin kertoi vuonna 1994, että hän ei ollut nähnyt isäänsä seitsemään vuoteen.  Chamberlin soitti kolmen vuoden ajan show-yhtyeessä JP and the Cats, erosi yhtyeestä ja meni hetkellisesti töihin rakentamaan taloja veljensä kanssa.  Ennen pitkää hän liittyi Smashing Pumpkinsiin.
The Smashing Pumpkins

The Smashing Pumpkins etsi yhtyeeseen rumpalia tulevaa keikkaansa varten Chicagon Metro -klubilla. Chamberlin ja Billy Corgan tapasivat yhteisen ystävänsä kautta. Chamberlin ilmaisi varovaisen kiinnostuksensa ja muistutti myöhemmin:
Niinpä menin keikalle ja näin bändin - Billy, James ja D'arcy - soittamassa Avalonissa: rumpukoneet taustalla kuulostivat kauhealta! He olivat hirvittäviä. Mutta huomasin, että laulurakenteet olivat hyviä ja Billyn äänessä oli paljon draivia, kuten hän olisi kuollakseen halunut onnistua. Joten päädyin ajamaan töistä joka keskiviikko harjoitelemaan heidän kanssaan.
Corganilla oli omat huolensa:
Hänellä oli yllään vaaleanpunainen t-paita, kivipestyt farkut, hänellä oli takatukka, ja hän ajoi 280Z:lla, ja hänellä oli keltaiset rummut. Katselimme toisiamme silmiin ajatellen: "Tämä ei käy, tämä ei ole sopiva tyyppi." [Mutta] hän oli oppinut kaikki kappaleemme, kuten vain Jimmy pystyy, ja yksien treenien jälkeen olimme valmiit soittamaan. Se oli mahtavaa. Tiesimme heti. Hän on niin hyvä.
Chamberlin oli puusepän ammatissa ennen siirtymistään Chicagoon ja omistautumista bändille. Chamberlinin sisääntulo ajoi bändin nopeasti kohti voimakkaampaa ja intensiivisempää ääntä. Kaksi ensimmäistä Smashing Pumpkins -levyä, Gish ja Siamese Dream, olivat lähes kokonaan Corganin ja Chamberlinin soittamat.lähde?
Levytykset

| --- | --- |
 The Smashing Pumpkins Pääartikkeli: The Smashing Pumpkins discography 1991: Gish  1993: Siamese Dream  1995: Mellon Collie and the Infinite Sadness  2000: Machina/The Machines of God  2000: Machina II/The Friends & Enemies of Modern Music  2007: Zeitgeist  2018: Shiny and Oh So Bright, Vol. 1 / LP: No Past. No Future. No Sun. Frank Catalano 2014: Love Supreme Collective - EP  2015: God's Gonna Cut You Down  2016: Bye Bye Blackbird (with David Sanborn) Sivuprojektit 1998: The Last Hard Men (The Last Hard Men) (limited release 1998, reissue 2001)  2003: Mary Star of the Sea (Zwan)  2005: Life Begins Again (Jimmy Chamberlin Complex)  2011: Great Civilizations (Skysaw)  2011: Prana & Pinda (Shaman Durek)  2017: The Parable (Jimmy Chamberlin Complex) :  Vierailut 1994: She Knows Everything (remix) (Medicine)  1997: Starjob (The Frogs)  1997: Boom! Boom! Boom! (The Kelley Deal 6000)  2005: TheFutureEmbrace (Billy Corgan) (appears on "DIA")  2006: Gone (Bill Madden)  2006: Help Yourself Charlie Paxson (appears on "C.Y.T")  2010: Not From Here (Gannin Arnold) (appears on "Not From Here" and "Get On with It")  2010: Metro: The Official Bootleg Series, Volume 1 (appears on "Freedom")  2014: "Tomorrow In Progress" (Tyson Meade)
Heinrich Hertz

| Heinrich Hertz |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. helmikuuta 1857 Hampuri, Saksa
Kuollut: 1. tammikuuta 1894 (36 vuotta) Bonn, Saksa
Kansalaisuus:  saksalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Münchenin yliopisto Berliinin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Hermann von Helmholtz
Instituutti:  Kielin yliopisto Karlsruhen yliopisto Bonnin yliopisto
Tutkimusalue:  fysiikka
Tunnetut työt:  sähkömagneettinen säteily
 Gustav Ludwig Hertz on Hertzin veljenpoika. 
 Nimikirjoitus
Heinrich Rudolf Hertz (22. helmikuuta 1857 Hampuri, Saksa – 1. tammikuuta 1894 Bonn, Saksa) oli saksalainen fyysikko, jonka mukaan taajuuden yksikkö hertsi on nimetty. Vuonna 1888 hän havainnollisti ensimmäisenä sähkömagneettisen säteilyn olemassaolon rakentamalla laitteen, joka tuotti radioaaltoja.
Elämäkerta > Nuoruusvuodet

Hertz syntyi Hampurissa juutalaisen Gustav Ferdinand Hertzin ja luterilaisen Anna Elisabeth Pfefferkornin esikoisena vuonna 1857. Hertzillä oli kolme nuorempaa veljeä sekä yksi pikkusisko. Hertzin isä oli ammatiltaan asianajaja, toimien lähinnä Hampurissa ja myöhemmin muuton jälkeen Oberlandsgerichtsratissa. Hän toimi myös Hampurin senaatissa senaattorina.
Hertz aloitti koulunkäynnin kuusivuotiaana Richard Langen omistamassa yksityiskoulussa. Hertz opiskeli koulussa noin kymmenen vuotta, minkä aikana hän osoitti lahjakkuutensa. Hertz oli etevä erityisesti käytännön töissä, etenkin puutöissä. Hertz osoitti myös hallitsevansa hyvin niin moderneja kuin klassisiakin kieliä. Vuonna 1872 hän aloitti lukio-opinnot Hampurin Johanneum Gymnasiumissa, jossa hän menestyi monissa oppiaineissa. Hän opiskeli lukioaikanaan myös arabiaa, joka oli opintosuunnitelman ulkopuolinen aine. Pian Hertz joutui vaikean valinnan eteen, sillä hänen oli päätettävä mitä ainetta hän opiskelisi yliopistossa. Ylioppilaskokeet alkoivat keväällä vuonna 1875, ja tuolloin Hertz oli päättänyt jatkaa tekniikan parissa. Kirjoitusten jälkeen Hertz matkusti Frankfurtiin.
Elämäkerta > Opiskeluvuodet

Frankfurtissa ollessaan Heinrich Hertzistä alkoi tuntua, ettei hän ehkä haluaisi jatkaa tekniikan parissa. Hertz aloitti kuitenkin opinnot Dresdenin ammattikorkeakoulussa. Opiskelut jäivät kuitenkin lyhyeen, sillä Hertz matkasi vuonna 1876 Berliiniin suorittamaan vuoden kestävää asepalvelusta. Asepalveluksen jälkeen hän jatkoi opintojaan. Nyt Hertzille kävi selväksi, ettei tekniikka ole ala, jonka opiskelua hän haluaisi jatkaa. Hertzin opiskelua rahoitti hänen isänsä, joten Hertz tarvitsi isänsä hyväksynnän uran muuttamiseen ja pyysi häntä edelleen tukemaan opiskelujaan. Isä vakuuttui poikansa toiveista ja antoi luvan uran vaihdolle. Hertz kirjautui Münchenin yliopistoon vuonna 1877 opiskellen ensimmäisen lukuvuoden matematiikkaa saadakseen tarvittavat taustatiedot aineesta. Philipp von Jolly neuvoi tulokasta tutustumaan Lagrangen, Laplacen ja Poissonin töihin.
Toisena opiskeluvuotena Hertz kävi matematiikan ja fysiikan kursseja sekä yliopistossa että ammattikorkeakoulussa. Hertz oli tyytymätön oloonsa Münchenissä, joten hän päätti muuttaa Berliiniin. Berliinissä hän jatkoi opintojaan kaupungin yliopistossa, jossa hän sai opetusta muun muassa Hermann von Helmholtzilta ja Gustav Kirchhoffilta. Hertzillä oli tuolloin vain vuoden kokemus yliopistossa opiskelusta, mutta oli siitä huolimatta halukas aloittamaan kokeellisen tutkimisen.
Berliinin yliopiston filosofian laitos myönsi vuonna 1879 Hertzille palkinnon, jonka laitos oli luvannut sähköistä inertiaa koskevan ongelman tutkimisesta. Hertz väitteli tohtoriksi vuonna 1880 ja pääsi heti Helmholtzin apulaiseksi Berliinissä. Hertz työskenteli Berliinissä kolme vuotta, ja sinä aikana hän kirjoitti 15 tieteellistä tutkielmaa. Suurin osa käsitteli sähköä, kaksi katodisäteistä sekä muutama käsitteli uusia instrumentteja, kuten ampeerimittaria ja kosteusmittaria eli hygrometriä.
Kun Hertzin oli päätettävä, miten hänen tulisi edetä urallaan, vaihtoehtoina olivat joko jatkaa Helmholtzin apulaisena tai siirtyä johonkin saksalaiseen yliopistoon teoreettisen fysiikan dosentiksi, vaikka hän piti kokeellisesta työstä enemmän. Kielin yliopistossa oli virka avoinna, ja hän sai viran Helmholtzin suosituksesta.
Elämäkerta > Hertzin tunnetuimmat tutkimukset

Hertz tuli kuuluisaksi suorittamalla Karlsruhessa sähkömagneettisia kokeita. Vuonna 1887 hän synnytti kipinäpurkauksen avulla säteilyä, jota nykyisin kutsutaan mikroaalloiksi. Hertz havaitsi, että näillä aalloilla oli samanlaisia ominaisuuksia kuin valolla (heijastuminen, taittuminen, polaroituminen, interferoituminen, eteneminen valon nopeudella). Aallonpituus saatettiin mitata synnyttämällä seisovia aaltoja. Kokeet todistivat, että James Maxwellin vuonna 1862 esittämä sähkömagneettinen teoria piti paikkansa. Tämä oli suuri askel kohti käytännön sovelluksia kuten radiotekniikkaa. Hertz tutki myös eristeitä sähkömagneettisessa kentässä. Valosähköisen ilmiön hän keksi havaitessaan, että purkausvälin kipinä syttyi paremmin, kun elektrodeja valaistiin ultraviolettivalolla. Ilmiö voitiin teoreettisesti todistaa vasta 1905 kvanttiteorian avulla. Hän myös havaitsi, että elektronit läpäisevät ohuita kulta- ja alumiinikalvoja.
Hertz oli etevä kokeellisen fysiikan tutkija, mutta hänen uransa jäi lyhyeksi sairastumisen ja varhaisen kuoleman (1894) takia. Sen vuoksi hän ei ollut näkemässä tutkimustensa ansiosta syntynyttä tietoliikennealan läpimurtoa. Kansainvälisessä yksikköjärjestelmässä on Hertzin kunniaksi värähdystaajuuden yksikön nimeksi annettu hertsi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heinrich Hertz Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC 2  IdRef
Lippo Suominen

Lippo Suominen on suomalainen salkunhoitaja ja varallisuudenhoidon strategi.
Suominen on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hän aloitti uransa sijoitusmarkkinoilla vakuutusyhtiöiden ja pankkien palveluksessa vuonna 1998. Hänestä tuli S-Pankin päästrategi vuonna 2018. Suominen siirtyi Osuuspankin päästrategiksi vuonna 2024. Hän on lisäksi työskennellyt muun muassa Nordeassa ja Tapiola-ryhmässä.
Fiat Croma (2005)

| Fiat Croma |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia
Valmistaja:  Fiat
Valmistusvuodet:  2005–2011
Korimalli:  5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Muotoilija:  Giorgetto Giugiaro
Seuraaja:  Fiat Freemont
Teknisesti samankaltaisia:  Cadillac BLS Chevrolet Malibu VI Chevrolet Malibu VII Opel Signum Opel Vectra C Saab 9-3 II
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  GM Epsilon
Moottori:  R4 R5
Iskutilavuus:  1,8–2,4 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen automaatti
Fiat Croma (Typ 194) on Fiatin vuosina 2005–2011 valmistama ylemmän keskiluokan farmariauto. Se perustuu General Motorsin Epsilon-pohjalevylle, jota käytettiin myös muun muassa Opel Vectrassa ja Saab 9-3:ssa.
Vuoden 2005 Euro NCAP -kolaritestistä Croma sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Croma on hieman tavallista farmariautoa korkeampi, mikä tekee siitä tila-automaisen. Tavaratila on 500 litran suuruinen. Virtalukko on Saabien tavoin sijoitettu keskikonsoliin etuistuinten väliin.
Moottorivaihtoehdot olivat 1,8- (140 hv) ja 2,2-litraiset (145 hv) bensiinimoottorit sekä 1,9- (120/150 hv) ja 2,4-litraiset (200 hv) Multijet-dieselit.
Facelift-mallin Fiat Croma.
Croma sai vuoden 2007 lopussa kasvojenkohotuksen, jossa ulkonäköä muutettiin vastaamaan uutta Bravo-mallia.
Moottorivaihtoehdot

|  | 1> 8 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Valmistusaika: | 12/2005–12/2010 | 3/2005–12/2009 |
Moottorityyppi:: rivimoottori, polttoaineen suihkutus
Ahtaminen:: –
Sylinterit/venttiilit:: 4/16
| Iskutilavuus: |  1 796 cm³ | 2 198 cm³ |
| Suurin teho: | 103 kW (140 hv) | 108 kW (147 hv) |
| Suurin vääntö (kierrosalueella): | 175 Nm 3 800 | 203 Nm 4 000 |
Vetotapa:: etuveto
Vaihteisto:: 5-vaihteinen manuaali
| Vaihteisto (valinnainen): | – | 5-vaihteinen automaatti |
| Kiihtyvyys 0–100 km/h: | 10,2 s | 10,1 s [10,7 s] |
| Huippunopeus: | 206 km/h | 210 km/h [205 km/h] |
| Polttoaineenkulutus (100 km, yhdistetty): | 7,4 l | 8,4 l [9,4 l] |
| Hiilidioksidipäästöt (yhdistetty): | 175 g/km | 199 g/km [222 g/km] |
Hakasulkeissa olevat arvot automaattivaihteistolla varustetuilla malleilla
|  | 1> 9 Multijet | 1> 9 Multijet | 2> 4 Multijet |
| --- | --- | --- | --- |
| Valmistusaika: | 3/2005–12/2009 | 3/2005–12/2010 | 3/2005–5/2010 |
Moottorityyppi:: rivimoottori, yhteispaineruiskutus
Ahtaminen:: turboahdin
| Sylinterit/venttiilit: | 4/8 | 4/16 | 4/16 |
| Iskutilavuus: |  1 910 cm³ |  1 910 cm³ | 2 387 cm³ |
| Suurin teho: | 88 kW (120 hv) | 110 kW (150 hv) | 147 kW (200 hv) |
| Suurin vääntö (kierrosalueella): | 280 Nm 2 000 | 320 Nm 2 000 | 400 Nm 2 000 |
Vetotapa:: etuveto
| Vaihteisto: | 6-vaihteinen manuaali | 6-vaihteinen manuaali | 6-vaihteinen automaatti |
| Vaihteisto (valinnainen): | 6-vaihteinen automaatti | 6-vaihteinen automaatti | – |
| Kiihtyvyys 0–100 km/h: | 11,3 s [11,8 s] | 9,6 s [9,9 s] | 8,5 s |
| Huippunopeus: | 195 km/h [190 km/h] | 210 km/h [205 km/h] | 216 km/h |
| Polttoaineenkulutus (100 km, yhdistetty): | 6,1 l [7,1 l] | 6,1 l [7,1 l] | 7,2 l |
| Hiilidioksidipäästöt (yhdistetty): | 160 g/km [187 g/km] | 160 g/km [187 g/km] | 191 g/km |
Hakasulkeissa olevat arvot automaattivaihteistolla varustetuilla malleilla
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat Croma (2005) Wikimedia Commonsissa
Fiatin automallit
Kovjoki (joki)

| Kovjoki Kovjoki å, Kov å |
| --- | --- |
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Pohjanmaa
Kunnat:  Pedersöre, Uusikaarlepyy
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kovjoen vesistö (45)
Pinta-ala:  291,51 km²  
Järvisyys:  0,66 % 
Pääuoman pituus:  52 km 
Pääuoman osuudet:  Sundbäcksån ←Sundby å ←Kovjoki ←Åvist å
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Åvist ån ja Träskbäckenin yhtymäkohta, Uusikaarlepyy 
 :  63.4364°N, 22.8622°E
Laskupaikka:  Östensö, Pedersöre 
 :  63.6352°N, 22.7701°E
Läpivirtausjärvet:  Sandsundsfjärden
Sivu-uomat:  Dalasbäcken, Träskbäcken
Taajamat:  Pietarsaari, Kovjoki
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  32,5 m
Laskukorkeus:  0,2 m
Korkeusero:  32,3 m
Pituus:  44 km  
Kaltevuus:  0,73 m/km
Keskiylivirtaama:  20 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  2,4 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  0,1 m³/s (MNQ) 
Muuta
Kovjoki (ruots. Kovjoki å, Kov å) on Pohjanmaalla Pedersöressä ja Uudessakaarlepyyssä virtaava 44 kilometriä pitkä joki, joka laskee Sandsundsfjärdenin ja Luodonjärven kautta Perämereen. Kovjoki muodostaa pääosan 52 kilometriä pitkästä vesistöalueen pääuomasta .
Joen kulku

Kovjoen eri osilla on muitakin nimiä. Alajuoksulla uomasta käytetään nimeä Sundbäcksån, ennen sitä Sundbyssä  Sundån, ja keskijuoksulla Sundbäck. Keskijuoksulla sijaitsee kylä Kovjoki, jonka kohdalla joen nimikin on Kovjoki. Latvauomat tunnetaan nimellä Åvist å. Monissa vesistöviranomaisten selostuksissa koko joesta käytetään Kovjoen nimeä. Tässä artikkelissa Kovjoen katsotaan alkavan Markenista, jossa Åvist å ja Träskbäcken yhtyvät suuremmaksi uomaksi.
Kauhavan ja Pedersören välinen kuntaraja seuraa Träskbäckenin alajuoksua Kovjoen yhtymäkohtaan. Joen latvaseutu on vedenjakaja-aluetta, joten se on karttojenkin mukaan varsin soistunutta. Raivatut peltomaat sijaitsevat usein juuri Kovjoen varrella, kuten on laita Markenin ja Markbyn kohdilla. Heti näiden jälkeen alkaa kuitenkin koillissuuntainen metsätaival, jossa jokeen on johdettu lukuisia suo-ojia. Purmonjoen Forsbyn kohdalla Kovjoki tekee S-mutkan ja jatkaa sitten kaartaen kohti länttä. Lopulta se saapuu Kovjoen kylään, missä se alittaa ensin rautatien ja sitten valtatien 8. Juuri valtatien sillalla siihen yhtyy suurin sivujoki Dalasbäcken. Tästä alkaa joen virtaaminen peltomaiden läpi. Joki virtaa aluksi kohti pohjoista ja kaartaa sitten kohti koillista. Sundbyn taajama jää mutkassa luoteispuolelle. Joki virtaa Pännäisten ja Pietarsaaren taajama-alueiden välistä. Alajuoksulla joen rannat on pengerretty tulvien varalta, sillä peltomaat ovat varsin tasaiset ja alavat. Joki on kanavilla johdettu ensin Sandsundsfjärdeniin ja sitten Luodonjärven Pirilönlahteen. Sandsundsfjärdenistä on Östensön pohjoispuolella Leden-kanava yhteydessä Purmonjokeen.
Luontoarvoja

Kovjoki on alava ja tulvaherkkä Pohjanmaan joki. Monet sen rantojen peltoaukeat peittyvät helposti joessa tulvivan veden alle. Vuosituhansia jatkunut maankohoaminen on pienentänyt merenrannikon läheisyydessä joen jyrkkyyttä. Maankohoaminen jatkuu noin 0,8 senttimetriä vuodessa, mikä paljastaa lisää maata myös merestä.
Luodonjärveä ja siihen laskevia jokia kuten Kovjokea tarkkaillaan vedenlaadun muutoksien selvittämiseksi. Vuoden 2019 raportin mukaan Kovjoen keskimääräiset fosforipitoisuudet olivat 95 mikrogrammaa litrassa vettä ja typpipitoisuudet 1 800 mikrogrammaa litrassa vettä. Joen vedessä oli siten runsaasti ravinteita. Lisäksi joen vesi oli seudun sameimpia (14 FTU) ja vedenväri oli arvolla 192 mgPt/l melko tumma. Vedessä oli rautaakin 4,3 milligrammaa litrassa vettä. Veden happamuustaso oli keskimäärin pH 6,0, eli vesi oli hapanta, ja happamimmillaan pH on käynyt arvossa 5,1 asti. Veden alkaliteetti, joka ilmaisee kykyä vastustaa happamoitumista, oli keskimäärin 0,15 millimoolia litrassa vettä, eli se oli heikko. Runsaiden ravinnemäärien lähteeksi mainitaan maa- ja metsätalous, suo- ja metsäojitus sekä haja-asutuksen jätevedet.
Joki virtaa savimaiden läpi, joiden savimassa sisältää runsaasti sulfaattiyhdisteitä. Nämä sulfaattimaat voivat kuivuessaan reagoida ilman hapen kanssa ja muodostaa rikkihapoketta ja rikkihappoa. Hapot laskevat vesistön happamuustasoa, ja kärjistyessään happamoituminen voi aiheuttaa kalakuolemia. Hapan maaperä reagoi myrkyllisten metallien kanssa muodostaen sulfaatteja, jotka liukenevat sitten veteen. Joessa sulfaattipitoisuudet kohoavat 10–40 milligrammaan litrassa vettä.
Kovjoen valuma-alue > Yleistä

Kovjoen vesistöalueen pinta-ala on 292 neliökilometriä ja sen järvisyys on 0,7 %. Se on Suomen pienimpiä päävesistöjä ja sen pääuoma on 52 kilometrin pituisena  myös eräs lyhyimpiä. Kovjoen itsensä pituus on 44 kilometriä, eli se muodostaa suurimman osan pääuomasta. Pienen joen keskivirtaama on vaatimattomasti 2,4 kuutiometriä sekunnissa .