stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nissbackan kartano

| Nissbackan kartano Nissbacka gård |
| --- | --- |
 Nissbackan kartanon päärakennus, joka paloi vuonna 1932.
Sijainti:  Hakunila, Vantaa, Suomi
Koordinaatit:  60°16′52″N 25°07′32″E﻿ / ﻿60.28116°N 25.12556°E﻿ / 60.28116; 25.12556
Rakennustyyppi:  Kartanon päärakennus
 fiNissbackan kartano 
  
Nissbackan kartano sijaitsee Vantaan Hakunilan suuralueen Hakunilan kaupunginosassa, vajaa 300 metriä Sotungin koulusta ja lukiosta itään. Nykyään kartanon puistossa sijaitsee kuvanveistäjä Laila Pullisen töitä sisältävä Laila Pullisen veistospuisto ja kotimuseo, joka on auki kesäisin. Kartanon aiemman päärakennuksen rauniot sijaitsevat nykyään Rauniopuistona tunnetulla alueella noin 180 metriä veistospuistosta luoteeseen.
Päärakennuksen rauniot
Hakunilan ja Sotungin kylät

Nissbackan ja Håkansbölen kartanoiden väliin jäävä alava alue on entistä merenpohjaa, ja on siksi ollut hedelmällistä viljelylle. Hakunila ja Sotunki ovat todennäköisesti kuuluneet samaan kantakylään, sillä vielä 1700-luvulla kylät muodostivat jakokunnan ja kylillä oli yhteiset metsät.
Hakunila on luultavasti saanut nimensä Hokon-nimisen maanviljelijän mukaan, joka muutti Sotungista ja perusti uudisasutuksen eli ”bölen”. Hakunila on eriytynyt omaksi kyläkseen ehkä 1400-luvulla.
Över ja Nedre Nissbacka

Sotungintien varrelle rakennettu Nissbackan kartano on oletettavasti yksi Sotungin kylän alkuperäisistä kantatiloista. Alkujaan kartano on muodostunut kahdesta eri tilasta: maastossa ylempänä sijaitsevasta Över Nissbackasta ja alempana sijaitsevasta Nedre Nissbackasta. Nedre Nissbackaan rakennutettiin kaksikerroksinen, hirsinen päärakennus vuonna 1796 majuri Jacob Reinhold de la Motten (1753–1830) toimesta. Rakennuksen ympärille tehtiin myös säännöllisen muotoinen, geometrinen puisto. 1800-luvun alussa Över ja Nedre Nissbackan tilat yhdistettiin.
Ramsay-suku

Nissbackan kartanon omistajat vaihtuivat tiuhaan, kunnes tilan omistajuus siirtyi Ramsay-suvulle vuonna 1894. Vuodesta 1900 omistajana oli William Ramsay. Nissbackan uusi, arkkitehti Waldemar Aspelinin suunnittelema hirsirakenteinen päärakennus valmistui vuonna 1913 mäelle, missä Över Nissbackan tila oli aikaisemmin sijainnut. Joulukuussa 1934 uusi kartano tuhoutui tulipalossa, ja komeasta rakennuksesta jäi jäljelle vain kivijalka, kellarikerros, portaat ja eteläinen sisäänkäynti pylväineen.
Tilanhoitajan eli pehtorin talosta tuli kartanon päärakennus tulipalon jälkeen. Pehtorin talo rakennettiin todennäköisesti samaan aikaan kuin päärakennus ja on mahdollista, että myös se on Waldemar Aspelinin suunnittelema. Muistitiedon mukaan rakennus olisi 1920-luvulta, mutta tyylipiirteet viittaavat enemmän 1910-lukuun.
Sotien jälkeen Nissbackan tilan maita luovutettiin siirtolaisten asutukseen ja teollisuuden tarpeisiin. Muistitiedon mukaan rakennuksessa tehtiin myös korjauksia 1950- ja 1980-luvulla.  1970-luvulla kaavoitussuunnitelmat ulottuivat historialliselle kartanoalueelle saakka, jolloin kuvanveistäjä Laila Pullinen-Ramsay yhdessä puolisonsa Carl-Magnus Ramsayn kanssa päätti perustaa veistospuiston säilyttääkseen kartanoalueen kulttuurikäytössä.
Rakennuksen kuvaus

Rakennus on muurattu paikalta kerätyistä mukulakivistä kuten kartanon viljamakasiinikin. Se on rapattu päältä sileäksi, sisäpuolelta seinät on vuorattu tiilellä. Vesikaton muoto on korkea, päistään aumattu harjakatto. Katon etelälappeella on kookas frontoni, pohjoissivulla on 1950-luvun leveä kattoikkuna. Myös frontonin viereen on lisätty pienempi kattoikkuna. Länsipäädyssä on puurakenteinen sisääntulokuisti. Keittiön sisäänkäynti umpikuisteineen on itäpäädyssä. Keittiön alla on kellari. Vesikatteena on peltikatto. Kivijalan pintaan on tehty ilmeisesti jo rakennusaikana rappaus, jonka pinnassa on kvaaderi-imitaatio. Täsmälleen samanlainen kivijalka on viereisessä viljamakasiinissa sekä vanhan päärakennuksen rauniossa. Jälkimmäisessä rappaus on sieltä täältä vaurioitunut ja alta näkyy luonnonkivijalka.
Koska pehtorintalossa on samanlainen seinärakenne kuin makasiinissa ja myös samanlainen perustus kuin siinä sekä palaneessa päärakennuksessa, vaikuttaa todennäköiseltä että se on makasiinin ja päärakennuksen kanssa kutakuinkin saman ikäinen. Lisäksi pehtorintalon kattomuoto kielii jugendin vaikutuksesta, joka näkyi vielä 1910-luvun arkkitehtuurissa, muttei niinkään 1920-luvulla. Waldemar Aspelin oli suunnitellut kookkaita julkisia rakennuksia jugendin kaudella (esimerkiksi Koivumäen kartano Kuopiossa 1907), ja käyttänyt tyylille ominaisia raskaita kattomuotoja. Koivumäen kartanossa on päistään aumattu mansardikatto. Näin ollen on mahdollista, että jos Aspelin suunnitteli Nissbackan pehtorintalon, hän käytti siinä edellisistä töistään tuttua jugend-kattomuotoa.
Sekä 1930-luvulla tuhoutuneen kartanon rauniot että puistoalue ovat nykyään suojeltu asemakaavassa.
Laila Pullisen veistospuisto ja kotimuseo

Kuvanveistäjä Laila Pullinen perusti veistospuiston yhdessä miehensä Carl-Magnus Ramsayn kanssa. Ajatuksena oli paitsi turvata tilan säilyminen uhkaavilta kaavoitushankkeilta ja toisekseen tarjota vantaalaisille linkki historiaan. Kesänäytelyitä on veistospuistossa järjestetty vuodesta 1985 lähtien.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nissbackan kartanon veistospuisto
Laila Pullisen veistospuistossa ja kotimuseossa on esillä Laila Pullisen teoksia.
Nukka-angervo

| Nukka-angervo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Nukka-angervot Holodiscus
Laji::  discolor
Kaksiosainen nimi
 Holodiscus discolor  (Pursh) Maxim. 
Synonyymit
 Holodiscus ariifolius (Sm.) Greene  Holodiscus franciscanus (Rydb.) Rehder  Schizonotus argenteus var. ariifolius (Sm.) Kuntze  Schizonotus argenteus var. discolor (Pursh) Kuntze  Schizonotus ariifolius (Sm.) Greene  Schizonotus discolor (Pursh) Raf.  Sericotheca discolor (Pursh) Rydb.  Sericotheca franciscana Rydb.  Spiraea ariifolia Sm.  Spiraea discolor Pursh  Thecanisia discolor (Pursh) Raf. 
Katso myös
   Nukka-angervo Wikispeciesissä   Nukka-angervo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nukka-angervo (Holodiscus discolor) on ruusukasvien heimoon kuuluva pensas, joka kasvaa luonnonvaraisena läntisessä Pohjois-Amerikassa. Lajin kuvaili ensimmäisenä Frederick Traugott Pursh; nykyisen nimensä se sai Carl Maximowiczilta.
Ulkonäkö ja koko

Nukka-angervo on nopeakasvuinen kesävihanta pensas, joka yleensä saavuttaa 1,2–1,5, joskus jopa 2,1 metrin korkeuden. Vuorottaiset lehdet ovat pieniä, 5–9 senttimetriä pitkiä ja 4–7 senttimetriä leveitä, liuskaisia, nuorina mehukkaan vihreitä.
Valkoiset kukat kasvavat oksista roikkuvista tertuista. Kukkien tuoksu on heikosti makea, sokerimainen. Kasvi kukkii toukokuusta heinäkuuhun. Pölyttyneestä kukasta kypsyy pieni, karvainen hedelmä, joka sisältää yhden siemenen ja on tarpeeksi kevyt lentämään tuulen mukana.
Levinneisyys

Nukka-angervo kasvaa luonnonvaraisena Tyynenmeren luoteisrannikolla ja koko Kaliforniassa monenlaisissa elinympäristöissä, kuten Kalifornian ikivihreissä sekametsissä, Kalifornian tammimetsissä, chaparralissa, rannikon punapuumetsissä, douglaskuusimetsissä, keltamäntymetsissä, komeapihtametsissä ja kontortamäntymetsissä.
Quercus kelloggii-tammilajin hallitsemissa metsissä nukka-angervo kasvaa samoilla paikoilla lännenmyrkkysumakin (Toxicodendron diversilobum), Heteromeles arbutifolian ja Dryopteris argutan kanssa.
Lajia on esiintynyt tilapäisesti myös Ruotsissa.
Elinympäristö

Nukka-angervoa löytyy sekä aukioilta että yleisenä pensaana aluskasvillisuuden joukosta 300–1300 metrin korkeudessa. Laji kasvaa monenlaisissa luontotyypeissä kosteista rannikkometsistä kuivempiin, viileämpiin Kalifornian sisämaan vuoristoihin. Kasvi on sopeutunut kasvamaan paloalttiilla alueilla, ja se on usein ensimmäinen vihreä verso, joka nousee metsäpalosta toipuvalle alueelle. Nukka-angervo esiintyy yleisenä chaparral-kasvustossa, ekosysteemissä, joka on kehittynyt palaessaan säännöllisesti. Lajia voi kasvaa myös hakkuulla raivatuilla alueilla.
Alemmat taksonit

Laji jakautuu seuraaviin muunnoksiin:
Holodiscus discolor var. discolor
Holodiscus discolor var. glabrescens (Greenm.) Jeps.
Holodiscus discolor var. microphyllus (Rydb.) Jeps.
Käyttö

Pohjois-Amerikan alkuperäiskansat ovat aiemmin käyttäneet kasvia moniin tarkoituksiin.
Käyttö > Esineet

Monet heimot ovat käyttäneet nukka-angervon puuta ja kuorta työ- ja huonekalujen valmistukseen. Koska kasvin puuaines on lujaa, sitä on käytetty erityisesti kaivutikkujen, keihäiden, jousien, nuolien, harppuunoiden ja naulojen valmistukseen. Kuten monilla muillakin kasveilla, usein puu kovetettiin ensin tulella ja hiottiin sitten kortteilla kiiltäväksi.
Comox-intiaanit pitävät kukkivaa nukka-angervoa osoituksena parhaasta ajasta voisimpukoiden kaivamiseen.
Käyttö > Lääkkeet

Lummit käyttävät kasvin kukkia ripulilääkkeenä ja lehtiä hauteena. Useat muut alkuperäisheimot, kuten liluet, käyttävät kuumassa vedessä liotettuja marjoja lääkkeeksi ripuliin, isorokkoon ja vesirokkoon sekä verenvahvisteeksi.
Muuta

Nukka-angervo on erityisen arvokas pölytettävä luonnonvaraisille mehiläisille ja perhosille. Se on myös perhoslajien Limenitis lorquini, Papilio eurymedon ja Celastrina ladon toukan ravintokasvi.
Lehdet ovat 5–9 cm pitkiä ja 4–7 cm leveitä.
Käännös suomeksi
Nordqvist

| Nordqvist Oy |
| --- | --- |
Tunnuslause:  Tee hetkestä elämys
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1979
Toimitusjohtaja:  Riku Nordqvist
Kotipaikka:  Savonlinna; toimitilat: Ilvesvuorenkatu 14 01900 Nurmijärvi
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  elintarvikkeiden, juomien ja tupakan tukkukauppa
Tuotteet:  irtotee, pussitee
Liikevaihto:  5,0 milj. EUR
Henkilöstö:  20
Kotisivu:  nordqvist.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nordqvist Oy:n tehdas Nurmijärvellä.
Keisarin Morsian on yksi Nordqvistin ja Suomen myydyimmistä teelaaduista.
Nordqvist Oy on suuri suomalainen teenvalmistaja ja -maahantuoja, joka on toiminut vuodesta 1979.
Yritys harjoittaa teen maahantuontia, sekä tukku- ja vähittäiskauppaa. Yrityksellä on toimitilat Nurmijärvellä, jossa teen maahantuonnissa ja prosessoinnissa työskentelee noin 20 henkilöä.Nurmijärvellä yritys on toiminut vuodesta 2018 lähtien.
Nordqvistilla on klassikkojen (kuten Earl Grey) lisäksi omia, hedelmillä, kukkasilla ja kasveilla maustettuja teelaatuja (kuten Keisarin Morsian, Tiikerin Päiväuni ja Karibian Aurinko ). Perinteisen mustan teen lisäksi Nordqvist pakkaa nykyisin vihreää ja valkoista teetä sekä rooibosta ja hedelmähaudukkeita. Nordqvistin suosituin maustettu teelaatu on Keisarin Morsian. Nordqvistin Joulutee oli mukana Kuningaskuluttajan jouluteetestissä, jossa se valittiin parhaaksi.
Yritys noudattaa eettisiä periaatteita eli valvoo tuottajatilojen olosuhteita. Kotimaassa sen eettisyys ilmenee muun muassa vajaakuntoisten työllistämisenä.Ulkomailla vastuullisseen toimintaan kuulu Fair Trade ja Rainforest Alliance organisaatioiden kanssa yhteistyö.
Aiheesta muualla

Miia Turunen: OMG, mikä IHQ tee! (5.10.2012) (marmai.fi)
Kykyjä vastaavaa työtä (19.1.2006) (Arkistoitu – Internet Archive) (vantaanlauri.fi)
Vaihda vihreään (2007) (iltalehti.fi)
Teetalo Nordqvist Oy tavoittelee kansainvälistä kasvua (yrittajat.fi)
Okie (albumi)

| Okie J>  J. Cale |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 7. toukokuuta – 5. joulukuuta 1973
 Julkaistu: 30. huhtikuuta 1974
 Tuottaja(t): Audie Ashworth
 Tyylilaji: Blues
 Kesto: 29.08
 Levy-yhtiö: Mercury Records
J. J. Calen muut julkaisut
| Really 1973 | Okie 1974 | Troubadour 1976 |
Okie on J. J. Calen kolmas studioalbumi julkaistiin vuonna 1974. Yhdeksän kappaletta äänitettiin Nashvillessa, Tennesseessa ja kolme kappaletta Tulsassa, Oklahomassa.
Kappalelista

Kaikki kappaleet säveltänyt J. J. Cale ellei toisin mainita.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Crying |  | 2.35 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | I'll Be There (If You Ever Want Me) | Rusty Gabbard, Ray Price | 2.24 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Starbound |  | 1.58 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Rock and Roll Records |  | 2.10 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | The Old Man and Me |  | 2.06 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Everlovin' Woman |  | 2.12 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Cajun Moon |  | 2.14 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | I'd Like to Love You Baby |  | 2.52 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Anyway the Wind Blows |  | 3.23 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Precious Memories |  | 2.11 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Okie |  | 1.57 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | I Got the Same Old Blues |  | 3.00 |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Okie (albumi) Allmusicissa (englanniksi)
Saarikutojat

| Saarikutojat |
| --- | --- |
 Madagaskarinkutoja (Foudia madagascariensis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kutojat Ploceidae
Suku::  Saarikutojat Foudia  Reichenbach, 1850
Katso myös
   Saarikutojat Wikispeciesissä   Saarikutojat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saarikutojat (Foudia) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Saarikutojien sukuun kuuluu kuusi lajia.
Lajit

Madagaskarinkutoja (Foudia madagascariensis)
Madagaskarinmetsäkutoja (Foudia omissa)
Maskareenienkutoja (Foudia eminentissima)
Mauritiuksenkutoja (Foudia rubra)
Rodriguezinkutoja (Foudia flavicans)
Seychellienkutoja (Foudia sechellarum)
Aiheesta muualla

ITIS: Foudia (englanniksi)
Sergeant at law

Lord Lindley (1828-1921), joka oli viimeinen serjeant-at-Law -arvonimen haltija Englannissa.
Serjeant at law, myös serjeant-at-law, on vanha kunnianimi, joka Englannissa aikaisemmin annettiin tietyt vuodet palvelleille asianajajille (barristers). Ennen 1873–1875 tapahtunutta oikeudenkäyntilaitoksen uudistusta Sergeant at law -arvonimen kantajilla oli laajoja erioikeuksia ja heidän keskuudestaan nimitettiin tuomarit.
Aiheesta muualla

Serjeant-at-Law Encyclopaedia Britannica 1911
Okinami

| Okinami / 沖波 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Maizurun laivastoarsenaali
Laskettu vesille:  18. heinäkuuta 1942
Palveluskäyttöön:  10. joulukuuta 1943
Loppuvaihe:  upotettu 13. marraskuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 110 t (kuiva) 2 560 t (kuormattu)
Pituus:  119,17 m (kokonaispituus) 117 m (vesiraja)
Leveys:  10,8 m
Syväys:  3,76 m
Koneteho:  52 000 hv
Nopeus:  35 kn (65 km/h)
Miehistöä:  228
Aseistus
Aseistus:  6 × 127 mm/50 DP tykkiä 28 × 25 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 13 mm ilmatorjuntakonekivääriä 8 × 24″ torpedoputkea 36 syvyyspommia
Okinami (jap. 沖波, okinami, ’taivaisiin nouseva aalto’) oli keisarillisen Japanin laivaston Yūgumo-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Palvelus

Okinami liitettiin palvelukseen otettaessa koulutukseen ensimmäisen laivaston 11. hävittäjälaivueeseen Makino Hiroshin komennossa. Alus siirrettiin 10. helmikuuta 1944 toisen laivaston 2. hävittäjälaivueen 31. viirikköön. Se suojasi 26. helmikuuta – 8. maaliskuuta joukkojenkuljetussaattueen Ujinasta Saipanille ja Guamille. Alus avusti 29. helmikuuta Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Troutin upottamisessa sekä Sakito Marun 1 720 eloonjääneen pelastustöissä. Se palasi 16. maaliskuuta Japaniin.
Okinami suojasi 20.–28. maaliskuuta joukkojenkuljetussaattuetta Yokosukasta Trukille, josta se suojasi seuraavana päivänä edelleen Sanyo Marun Saipanille. Alus saapui 2. huhtikuuta Saipanille, josta se seuraavana päivänä suojasi tankkerisaattuetta Tarakanin kautta Balikpapanille. Alus saapui 16. huhtikuuta Balikpapanille, josta se suojasi 17. huhtikuuta – 7. toukokuuta tankkerisaattueen Saipanille ja takaisin. Alus suojasi 13.–15. toukokuuta tankkerisaattueen Balikpapanilta Tawitawiin, josta se matkasi seuraavana päivänä Davaoon palaten 19. toukokuuta takaisin.
Okinami suojasi 10.–12. kesäkuuta taistelulaivoja Yamato ja Musashi Tawitawilta Batjaniin tukemaan Biakin joukkojensiirtoja. Alus erkani seuraavana päivänä osastosta suojaamaan amiraali Ugakin osastoa, joka matkasi Filippiinienmerelle liittyäkseen amiraali Ozawan laivastoon. Alus osallistui 19.–20. kesäkuuta amiraali Kuritan laivaston mukana Filippiinienmeren taisteluun.
Okinami suojasi 8.–16. heinäkuuta joukkojenkuljetussaattueen Kuresta Okinawalle ja edelleen Linggaan. Alus suojasi 18.–20. lokakuuta laivaston Linggasta Bruneihin. Se oli 23.–25. lokakuuta Leytenlahden taistelussa amiraali Takeo Kuritan harhautusosastossa. Se pelasti yhdysvaltalaisten upottaman Mogami-luokan risteilijä Suzuyan 416 miehistönjäsentä, mukaan lukien laivan kapteenin. Amerikkalaiset kohdistivat ilmahyökkäyksen myös Okinamia vastaan, jolloin se kärsi pieniä vaurioita lähelle osuneiden ammusten ja tulituksen vuoksi sekä tappioina 34 miehistön jäsentä.
Okinami lähti 26. lokakuuta Coronista merelle, minkä jälkeen se suojasi vaurioituneen Kumanon Manilaan, jonne alukset saapuivat 28. lokakuuta. Alus suojasi 1.–2. marraskuuta joukkojenkuljetussaattue TA No.2:n Manilasta Ormocille.
Manilassa amerikkalaisten ilmahyökkäys vaurioitti 5. marraskuuta laivaa, ja 28 miehistönjäsentä kaatui tai haavoittui. Alus määrättiin Caviten telakalle korjattavaksi, mutta Okinami upposi 13. marraskuuta 1944 yhdysvaltalaisten ilmahyökkäyksessä. Okinamiin osui yksi ja useita pommeja räjähti aluksen lähellä, jolloin se upposi matalaan veteen 15 kilometriä Manilasta länteen. Aluksen miehistöstä sai surmansa 14 ja 19 haavoittui. Aluksen komentaja oli eloonjääneiden joukossa.
Aiheesta muualla

CombinedFleet.com: Yūgumo-luokan hävittäjät (englanniksi)
CombinedFleet.com: Okinamin historia (englanniksi)
Yūgumo-luokan hävittäjä
Salman Khurshid

Salman Khurshid
Salman Khurshid (s. 1. tammikuuta 1953) on intialainen kongressipuolueen poliitikko ja toimi maan ulkoministerinä lokakuusta 2012 toukokuuhun 2014. Tätä ennen Khurshid toimi oikeusministerinä. Hän siirtyi ulkoministeriksi S. M. Krishnan tilalle hallituksen laajassa salkkujen vaihdossa 28. lokakuuta 2012. Hän on kotoisin Uttar Pradeshin osavaltiosta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Salman Khurshid Wikimedia Commonsissa
Now

Now tai NOW voi tarkoittaa seuraavia:
Albumit

Now (Anna Abreun albumi)
Now (Jessica Andrewsin albumi)
Now (The Dublinersin albumi)
Now (Fireflightin albumi)
Now (Peter Framptonin albumi)
Now (Astrud Gilberton albumi)
Now (Cara Jonesin albumi)
Now (Maxwellin albumi)
Now (MYMP:n albumi)
Now (Mucky Pupin albumi)
Now (The New Seekersin albumi)
Now (Steve Roachin albumi)
Now (Paul Rodgersin albumi)
Now (Patrice Rushenin albumi)
Now (Ten Years Afterin albumi)
Now (The Tubesin albumi)
NOW (Zhou Bichangin albumi)
Now (Girugameshin albumi)
NOW (Jade Warriorin albumi)
Now (Shania Twainin albumi)
Now! (Bobby Hutchersonin albumi)
Now! (France Jolin albumi)
Now! (Sonny Stittin albumi)
Now That's What I Call Music!, sarja kokoelma-albumeita
The Rolling Stones, Now!, Rolling Stonesin albumi
Kappaleet

"Now" (Def Leppardin kappale)
"Now", Availin kappale albumilla Front Porch Stories
"Now", Brotherhood of Manin kappale albumilla Love and Kisses from Brotherhood of Man
"Now", Edie Brickellin & New Bohemiansin kappale albumilla Shooting Rubberbands at the Stars
"Now", Carpentensin kappale albumilla Voice of the Heart
"Now", Days of the Newin kappale albumilla Days of the New
"Now", Eyedea & Abilitiesin single
"Now", Krokusin kappale albumilla Change of Address
"Now!", Sandran kappale albumilla The Wheel of Time
"Now", Shirley Basseyn kappale
"Now!", Scorpionsin kappale albumilla Blackout
"Now", Paramoren kappale albumilla Paramore
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Now”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Olavi Veenkivi

Arvi Pirttiperä, kirjailijanimi Olavi Veenkivi (21. toukokuuta 1902 Nivala – 20. maaliskuuta 1970 Kemi) oli suomalainen työmies ja kirjailija.
Pirttiperän vanhemmat olivat talollinen Juho Pirttiperä ja Emma Maria Pylkkö. Hän osallistui jo 15-vuotiaana Suomen sisällissotaan taistellen valkoisten joukoissa Tampereella, Kämärässä ja Viipurissa. Pirttiperä osallistui myös Viron vapaussotaan. Sodan jälkeen hän muutti 1923 Kemin maalaiskuntaan.
Pirttiperän pääteos on vuonna 1938 ilmestynyt romaani Köyhän lapsen isänmaa, jonka päähenkilönä olleen köyhän nivalalaisen torpanpojan vaiheet perustuivat pitkälti hänen omiin elämänvaiheisiinsa. Pirttiperä kirjoitti myös omalla nimellään runoja, joita hän julkaisi lehdissä sekä omakustanteena.
Teoksia

Köyhän lapsen isänmaa, romaani.  Gummerus 1938 (nimellä Olavi Veenkivi)
Lammasmaista tarinaa, kertomus, teoksessa Kotiseutumme Nivala, toimittanut Ilmari Luhtasela. Ylivieska 1961
Kotiseutu, runo, teoksessa Nivalakirja IV.  1965
Runoja.  Omakustanne, Kemi 1969
Sergei Abramov

Sergei Abramov
Sergei Mihailovitš Abramov (ven. Сергей Михайлович Абрамов, s. 1957) on venäläinen matemaatikko ja professori. Hän on toiminut Venäjän tiedeakatemian professorina vuodesta 2006 lähtien.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sergei Abramov Wikimedia Commonsissa
Seututie 595

Seututie 595 kulkee Vieremältä Kiuruvedelle. Tie alkaa kantatien 88 risteyksestä lähellä Finnritilän tehdasta ja päättyy seututien 599 risteykseen. Tien pituus on 27 kilometriä, ja lähes koko matkalla 80 km/h nopeusrajoitus. Tie on kokonaisuudessaan päällystetty ja kaksikaistainen. Tieltä on yhteys Salahmille ja sitä kautta kantatielle 88. Liikennemäärät ovat pienet.
Now & Eternity

| Now & Eternity Honey B and the T-Bones |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2000
 Julkaistu: 2000
 Tuottaja(t): Janne Haavisto, Risto Hemmi, Aija Puurtinen, Esa Kuloniemi
 Tyylilaji: blues rock
 Kesto: 42.03
 Levy-yhtiö: Raja
Honey B and the T-Bonesin muut julkaisut
| Psychophysical 1997 | Now & Eternity 2000 | Go-Go Shoes – The Story of Honey B. & T-Bones 1982–2002 2005 |
Now & Eternity on suomalaisen yhtyeen Honey B and the T-Bones yhdeksäs albumi.
Kappaleet

Preaching
Mandra Saptak
Wasted
Speak No Evil
Beep! Repair
Official Information * 2
Official Information
RajTV
No-No
Waiting
Kokoonpano

Aija Puurtinen – laulu, bassokitara, sähköurut
Esa Kuloniemi – kitara, laulu
Jari Kettunen – rummut, lyömäsoittimet
Olavi Veistäjä -palkinto

Olavi Veistäjä -palkinto on Suomen Kulttuurirahaston Olavi Veistäjän rahaston toimesta joka toinen vuosi merkittävistä teatteriteoista jaettava palkinto. Rahoitus perustuu Tampereen Teatterikerhon, Aamulehden, professori Olavi Veistäjän ja Tampereen kaupungin lahjoituksiin.
Palkinnon saajat

Palkinnon saajat vuoteen 2021 mennessä:
Taiteellinen johtaja Alma Lehmuskallio ja toimitusjohtaja Anu-Maarit Moilanen sekä lavastaja/pukusuunnittelija Pirjo-Liiri Majava (2021)
Näyttelijä Tuukka Huttunen, Vapaa ammattiteatteri ja esittävän taiteen Vaara-kollektiivi (2019)
Teatterimuusikko Eeva Kontu, Teatteri Telakka (2017)
Nukketeatteriyhteisö Aura of Puppets, Näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja Antti Mikkola (2015)
Teatteri 2.0, Teatterinjohtaja Vesa Tapio Valo (2013)
Ohjaaja, näyttelijä ja näytelmäkirjailija Anna-Elina Lyytikäinen, Dramaturgi Seija Holma (2011)
Näyttelijä Heikki Kinnunen, Teatteri Quo Vadiksen Pelastetaan Äiti -esityksen työryhmä (2009)
Näyttelijä Esko Roine, Näytelmäkirjailija Laura Ruohonen (2007)
Näytelmäkirjailija-ohjaaja Leea Klemola, Näytelmäkirjailija-ohjaaja Sirkku Peltola (2005)
Ohjaaja Kari Heiskanen, Ohjaaja Juha Jokela (2003)
Ohjaaja Kristian Smeds, Takomo-teatterin työryhmä (2001)
Suomen Kansallisteatterin Orvot -esityksen työryhmä (1988)