stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Titan IV
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Titan IV Wikimedia Commonsissa
http://afspacemuseum.org/library/histories/AtlasTitan.pdf (Arkistoitu – Internet Archive) s. 71
https://www.washingtonpost.com/wp-srv/national/daily/may99/rockets11.htm??noredirect=on
Kantoraketit
| --- | --- |
Nykyiset::  Ariane 6  Atlas V  Athena  Delta IV  Dnepr  Electron  Falcon 9 9 B4  9 B5  Falcon Heavy  GSLV  H-IIA  Kosmos-3M  Pitkä marssi -rakettiperhe  Minotaur  Pegasus  Proton  PSLV  Rokot  Shavit  Štil  Start-1  UR-100  Space Launch System  Strela  Sojuz U  FG  2  Taurus  Tsyklon 3  Volna  Vega  Zenit 
Suunnitteilla::  Angara  BFR  GSLV III  GX  H-IIB  KSLV  New Glenn  Taurus II  Vulcan 
Entiset::  Ariane 1  2  3  4  5  Atlas SM-65 Atlas  I  II  III  Black Arrow  Delta  II  III  Diamant  Energija  Europa  Falcon 1  Falcon 9 9 v1.0  9 v1.1  9 v1.2  H-II  J-I  Juno I  Lambda  Mu (V)  Molnija M  N1  Poljot  R-7  Saturn I  IB  V  INT-21  Scout  Sparta  Thor  Thor-Agena  Thor-Burner  Thorad-Agena  Titan I  II  III  IIIB  IV  Tsiklon 2  Vanguard  Voshod  Vostok 
Ensimmäinen sukkulalaukaisu STS-1. Avaruussukkulan kaavailtiin korvaavan muut yhdysvaltalaiset kantoraketit.
Nokkakartion aukeamisen testaamista Space Power Facilityn maailman suurimmassa tyhjiökammiossa.
Ensimmäinen Titan IV nousee kompleksi 41:ltä kesäkuussa 1989.
K-11-lennon Titan IVA hieman ennen tuhoutumistaan.
Viimeinen Titan IV nousee Vandenbergin kompleksi 4E:ltä lokakuussa 2005.
Oregonin Evergreen Aviation Museumin Titan IV -rakettivaiheet.
Cassini-Huygens-laukaisun toinen rakettivaihe VIB-kokoamisrakennuksessa huhtikuussa 1997.
Titan IVB:n ensimmäinen vaihe Evergreen Aviation & Space Museumissa Oregonissa. Kuvassa ovat vaiheen alapäässä olevat kaksi LR-87-nesterakettimoottoria.
Riaz Ahmed Gohar Shahi

| Riaz Ahmed Gohar Shahi |
| --- | --- |
 Riaz Ahmed Gohar Shahi.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. marraskuuta 1941 Dhok Gohar Shah, Rawalpindi, Brittiläinen Intia
Kuollut: ?
Aiheesta muualla
Kotisivu
Riaz Ahmed Gohar Shahi (urduksi ‏ریاض احمد گوھر شاہی‎) (‎25. marraskuuta 1941), tunnetaan myös nimillä Sayyedna Riaz Ahmed Gohar Shahi (urduksi ‏سیدناریاض احمدگوھرشاہی‎ ja Hazrat Sayyedna Riaz Ahmed Gohar Shahi Muddazullahul Aali (urduksi ‏حضرت سیدناریاض احمدگوھرشاہی مدظلہ العالی‎), on pakistanilainen sufilainen hengellinen johtaja ja Anjuman Serfaroshan-e-Islam -uskonliikkeen perustaja. Shahi syntyi Intian niemimaalla Dhok Gohar Shahin kylässä Rawalpindissa.
Katoaminen

Shahin ilmoitetaan kadonneen vuonna 2001 Lontoosta; jälkeenpäin hänestä kerrotaan olevan useita havaintoja eri puolella maapalloa, kun ihmiset ovat väittäneet saaneensa häneltä hengellistä ohjausta.
Katoamisen jälkeen hänen seuraajansa jakautuivat suurelta osin kahteen osaan: "Anjuman Serfaroshan-e-Islam" ja "Messiah Foundation International" ("MFI", entinen "RAGS International"); jälkimmäisen vaihtoi nimeä vähän katoamisen jälkeen, sen johtajana toimii Younus AlGohar.
Joidenkin pakistanilaisten lähteiden mukaan hän kuoli 2001 tai 2003, ja intialaisen uutistoimiston PTI:n mukaan (2008) Shahi on paennut Isoon-Britanniaan saatuaan tuomion jumalanpilkasta Sindhin korkeimmassa oikeudessa. Anjuman Serfaroshan-e-Islam pitää Shahia kuolleena ja on rakentanut hänelle hautamuistomerkin Markazi Aastanaan Kotrissa, minne uskovaiset tekevät pyhiinvaellusmatkoja. MFI pitää häntä "kadonneena" tai että hän "kärsii elinkautista".
Shahin perhe - vaimo, viisi poikaa ja tytär - asuvat yhä Kotrissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Riaz Ahmed Gohar Shahi Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Kati Outinen

| Kati Outinen |
| --- | --- |
 Kati Outinen Helsingin kirjamessulla 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anna Katriina Outinen
Syntynyt: 17. elokuuta 1961 (ikä 63) Helsinki
Ammatti:  käsikirjoittaja, näyttelijä, ohjaaja
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  1979–
Palkinnot
  Parhaan naispääosan Jussi  1991 Tulitikkutehtaan tyttö  1997 Kauas pilvet karkaavat  2003 Mies vailla menneisyyttä  Cannesin parhaan naisnäyttelijän palkinto  2002 Mies vailla menneisyyttä  2005 Pro Finlandia  2024 Betoni-Jussi  
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Anna Katriina ”Kati” Outinen (s. 17. elokuuta 1961 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän toimi Teatteri­korkea­koulun näyttelijätyön professorina 2002–2013.  Vuonna 2024 Outinen sai Lyypekin pohjoismaisen elokuvafestivaalin elämäntyöpalkinnon.
Ura

Outisen ensimmäinen elo­kuva­rooli oli Tapio Suomisen vuonna 1979 ohjaamassa nuoriso­elo­kuvassa Täältä tullaan, elämä! (ensi-ilta 1980). Hän on näytellyt useita pää­rooleja Aki Kauris­mäen elo­kuvissa. Outisen ja Kauris­mäen ensimmäinen yhteinen elo­kuva oli Varjoja paratiisissa (1986) ja yhteis­työ on jatkunut pitkään. Elo­kuva Mies vailla menneisyyttä (2002) oli menestys. Elo­kuva ja Outisen rooli­suoritus palkittiin Cannesin elo­kuva­juhlilla. Elo­kuva oli myös Oscar-ehdokkaana, mikä oli suomalaiselle elo­kuva­teollisuudelle suuri saavutus. Viimeksi Outinen ja Kauris­mäki ovat tehneet yhteistyötä elo­kuvassa Toivon tuolla puolen (2017).
Outinen on näytellyt myös useissa televisio­sarjoissa ja -elo­kuvissa, kuten Erakko­rapu, Joulu­kalenteri, Ilmalaiva Finlandia, Pako punaisten päämajasta, Hurja joukko ja Tahdon asia. Lisäksi hän on osallistunut Salatut elämät -sarjan käsi­kirjoitus­työhön. Teatteri­näyttämöllä hän on esiintynyt sekä suomen- että ruotsin­kielisissä tuotannoissa. Outinen on toiminut myös ääni­näyttelijänä animaatio­sarjassa Babar.
Vuonna 2001 Outiselle myönnettiin 300 000 markan suuruinen Tanner-palkinto. Vuonna 2003 taasen Outiselle myönnettiin Sparkasse Bremenin taide- ja kulttuurisäätiön elokuvapalkinto. Outinen on myös saanut Filmiaura ry:n parhaasta nais­pää­osasta myöntämän Jussi-patsaan kolmesti, elo­kuvista Tulitikkutehtaan tyttö (1990), Kauas pilvet karkaavat (1996) ja Mies vailla menneisyyttä (2002). Vuonna 2005 Outiselle myönnettiin Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitali ja vuonna 2024 Betoni-Jussi elämäntyöstä.
Stadin Slangi ry nimitti Outisen vuoden 2007 Stadin Friiduksi. Vuonna 2015 hän sai Helsingin kaupungin kulttuuri­palkinnon. Hän kirjoitti, ohjasi ja näytteli vuonna 2016 muisti­sairautta käsittelevän monologin Niin kauas kuin omat siivet kantaa, jota hän on esittänyt ympäri Suomea ja siitä tehtyä teatteri­versiota Teatteri Jurkassa loppu­vuodesta 2016.
Outinen on myös antanut äänensä suomalaiselle Ritva Tuomivaara -nimiselle hahmolle video­pelissä Wolfenstein II: The New Colossus. Outinen on näytellyt Jim Carreyn esittämän hahmon esi­miestä rikos­elo­kuvassa Dark Crimes, jonka ensi-ilta Yhdys­valloissa oli touko­kuussa 2018. Elo­kuva esitettiin nimellä True Crimes Varsovan elo­kuva­juhlilla loka­kuussa 2016.
Kesällä 2018 Outinen valittiin Kajaanin runo­viikon taiteelliseksi johtajaksi Taisto Reima­luodon kauden päätyttyä. Vuonna 2023 Outinen esiintyi helsinkiläisellä Kamarikesä-festivaalilla, lausuen Jean Sibeliuksen Mustasukkaisuuden öitä -teoksen sekä Maurice Ravelin teoksen Babar - Tarina pienestä elefantista.
Yksityiselämä

Kati Outisen tytär Iida Koro (s. 1985) on Teatteri­korkea­koulusta valmistunut dramaturgi, näytelmä­kirjailija ja käsi­kirjoittaja.
Valikoitu filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1980 | Täältä tullaan, elämä! | Liisa, ”Lissu” |
| 1984 | Aikalainen | ilo­tyttö |
| 1984 | Päivää, herra Kivi | kahvilan myyjätär |
| 1985 | Painija | Jaana |
| 1986 | Kuningas lähtee Ranskaan | Caroline Tamma­tukka |
| 1986 | Varjoja paratiisissa | Ilona Raja­mäki |
| 1987 | Hamlet liikemaailmassa | Ofelia |
| 1989 | Likaiset kädet | Jessica |
| 1990 | Tulitikkutehtaan tyttö | Iris Rukka |
| 1996 | Kauas pilvet karkaavat | Ilona Koponen |
| 1997 | Sairaan kaunis maailma | Tarja, Ipen äiti |
| 1998 | Junalinnut | Inkeri |
| 1998 | Säädyllinen murhe­näytelmä | kätilö |
| 1999 | Juha | Marja |
| 2002 | Mies vailla menneisyyttä | Irma |
| 2004 | Vaietut salaisuudet | Katinka |
| 2004 | Populääri­musiikkia Vittula­jänkältä | Päivi |
| 2005 | Playa del Futuro | Terhi |
| 2005 | Eläville ja kuolleille | päivä­kodin johtajatar |
| 2006 | Laitakaupungin valot | super­marketin kassa |
| 2008 | Tummien perhosten koti | Tyyne |
| 2009 | Haarautuvan rakkauden talo | Yrsa |
| 2009 | Havukka-ahon ajattelija | kuoliaaksi­naurattajan tytär |
| 2011 | Le Havre | Arletty Marx |
| 2012 | Vuo­saari | baari­psykiatri |
| 2013 | Mieletön elokuu | Elsa |
| 2016 | Dark Crimes | Malinowska |
| 2017 | Toivon tuolla puolen | vaatetus­liikkeen omistajatar |
| 2019 | Kuoppa | Noreen Brady |
| 2019 | Tottumiskysymys | Anja |
Lähde:
Kirjallisuutta

Outinen, Kati: Niin lähelle kuin muistan.  Hämeen­linna:  Karisto, 2021.  ISBN 978-951-1-39522-5
Aiheesta muualla

Kemppi, Emilia: Kati Outisen maailma Yle Elävä arkisto. 9.9.2011 (päivitetty 28.7.2021).
| n k Betoni-Jussi elämäntyöstä |
| --- | --- |
 Teuvo Aura, Annikki Arni (1978)  Paula Talaskivi (1979)  Tapio Vilpponen (1980)  Erik Blomberg, Eino Mäkinen (1981)  Spede Pasanen (1985)  Risto Orko (1987)  Tapio Vilpponen (1989)  Tampereen elokuvajuhlat (1990)  Renny Harlin (1991)  Peter von Bagh (1992)  Jukka Mäkelä (1997)  Vesa-Matti Loiri (1998)  Åke Lindman (2008)  Lasse Pöysti (2010)  Matti Kassila (2011)  Elina Salo (2012)  Anneli Sauli (2013)  Jörn Donner (2014)  Antti Litja (2015)  Kari Sohlberg (2016)  Helena Ylänen (2017)  Maunu Kurkvaara (2018)  Hannele Lauri (2019)  Markus Selin (2020)  Pirjo Honkasalo (2021)  Heikki Nousiainen (2022)  Esko Salminen (2023)  Kati Outinen (2024) 
| n k Parhaan naispääosan Jussit |
| --- | --- |
1944–1959:  Ansa Ikonen (1944)  Lea Joutseno (1945)  Regina Linnanheimo (1946)  Emma Väänänen (1947)  Eeva-Kaarina Volanen (1948)  Eeva-Kaarina Volanen (1949)  Eeva-Kaarina Volanen (1950)  Emma Väänänen (1951)  Mirjami Kuosmanen (1952)  Rauni Luoma (1953)  Maija Karhi (1954)  Rakel Laakso (1955)  ei jaettu (1956)  Emma Väänänen (1957)  Emma Väänänen (1958)  Tea Ista (1959) 
1960–1979:  ei jaettu (1960)  ei jaettu (1961)  Sinikka Hannula (1962)  Ruth Snellman (1963)  ei jaettu (1964)  ei jaettu (1965)  Riitta Elstelä (1966)  Elli Castrén (1967)  Kristiina Halkola (1968)  Liisamaija Laaksonen (1969)  Ritva Vepsä (1970)  Hillevi Lagerstam, Siiri Angerkoski (1971)  Eeva-Maija Haukinen, Eila Pehkonen (1972)  Tea Ista (1973)  Tuula Nyman, Anja Pohjola, Aino Lehtimäki (1974)  ei jaettu (1975)  Leena Uotila (1976)  Tuula Nyman (1977)  Irma Seikkula, Raili Veivo, Nanny Westerlund (1978)  Elina Salo (1979) 
1980–1999:  ei jaettu (1980)  Rea Mauranen, Eeva Eloranta (1981)  ei jaettu (1982)  ei jaettu (1983)  Eeva Eloranta (1984)  Rauni Luoma (1985)  Soli Labbart (1986)  Pirjo Leppänen (1987)  Kaija Pakarinen (1988)  Liisamaija Laaksonen (1989)  Pirkko Hämäläinen (1990)  Kati Outinen(1991)  Irma Junnilainen (1992)  Merja Larivaara (1993)  Tiina Lymi (1994)  ei jaettu (1995)  Päivi Akonpelto (1996)  Kati Outinen (1997)  Leea Klemola (1998)  Elena Leeve (1999) 
2000–2019:  Eeva Litmanen (2000)  Outi Mäenpää (2001)  Irina Björklund (2002)  Kati Outinen (2003)  Sari Mällinen (2004)  Outi Mäenpää (2005)  Maria Lundqvist (2006)  Susanna Anteroinen (2007)  Outi Mäenpää (2008)  Elena Leeve (2009)  Minna Haapkylä (2010)  Katja Küttner (2011)  Elina Knihtilä (2012)  Laura Birn (2013)  Leea Klemola (2014)  Anu Sinisalo (2015)  Krista Kosonen (2016)  Linnea Skog (2017)  Krista Kosonen (2018)  Oona Airola (2019) 
2020–2039:  Mimosa Willamo (2020)  Alma Pöysti (2021)  Seidi Haarla (2022) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet  Yle 
Muut:  IdRef
Valmet

| Valmet Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: VALMT
Markkina-arvo:  4 305 milj. € (31.12.2024)
ISIN:  FI4000074984
Perustettu:  2013
Toimitusjohtaja:  Thomas Hinnerskov
Puheenjohtaja:  Mikael Mäkinen
Avainhenkilöt:   Jaakko Eskola  Anu Hämäläinen  Pekka Kemppainen  Per Lindberg  Annareetta Lumme-Timonen  Monika Maurer  Annika Paasikivi 
Kotipaikka:  Keilasatama 5 Espoo, Suomi
Toiminta-alue:  globaalisti
Toimiala:  teollisuustuotteet ja -palvelut
Liikevaihto:   5 359 milj. € (2024)
Liikevoitto:    449 milj. € (2024) 
Nettotulos:   383 milj. € (2024) 
Tilikauden tulos:   281 milj. € (2024) 
Henkilöstö:   19 000 (12.8.2024) 
Omistaja:  muun muassa Suomen valtio
Kotisivu:  www.valmet.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Valmet Oyj on suomalainen suuryritys, jolla on noin 19 000 työntekijää yli kolmessakymmenessä maassa. Valmetin asiakkaita ovat suuret sellu-, paperi- ja energiayhtiöt, joille se toimittaa teknologiaa, automaatiota ja palveluita. Yhtiö kehittää myös uusia biojalostusprosesseja, joilla edistetään biomassaan perustuvien raaka-aineiden tehokasta käyttöä.
Yhtiön pääkonttori sijaitsee Espoossa ja sen osakkeet noteerataan Helsingin pörssissä. Vuonna 2021 Valmet oli liikevaihdoltaan Suomen 21. suurin yritys.
Historia

Valmet, valtion entinen asetehdas ja entinen valtionyhtiö, on kokenut monta muodonmuutosta. Valmetin taustalla on yli 200 vuoden teollisuushistoria.
Valmet on valmistanut pitkän historiansa aikana muun muassa aseita, laivoja, kiskokalustoja, lentokoneita, autoja, paperikoneita, maa- ja metsätalouskoneita, instrumentteja ja talonrakennuksen laitteita.
Historia > Valmetin juuret

Valmetin juuret ulottuvat pisimmillään 1750-luvulle. Helsingin edustalla sijaitsevassa Viaporin (Suomenlinnan) linnoituksessa toimi tuolloin pieni allastelakka, joka päätyi 1900-luvulla Suomen valtion omistukseen ja osaksi Valmetia. Tamfelt, teknisten tekstiilien toimittaja, perustettiin vuonna 1797.
Valmetissa on myös useita yrityksiä, jotka on perustettu 1800-luvulla. Karlstads Mekaniska Werkstad (KMW) aloitti toimintansa Ruotsissa vuonna 1865. Beloit Corporation aloitti 1858 valimotoiminnan Beloitin kaupungissa Wisconsinin osavaltiossa Yhdysvalloissa ja Sunds Bruk, Sunds Defibrator Industries Ab:n edeltäjä, perustettiin Ruotsissa vuonna 1868.
Historia > Valtion Metallitehtaat 1946–1950

Suomen valtion asetehtaista muodostettiin vuonna 1946 Valtion Metallitehtaat (VMT, ValMet), johon Suomen valtio yhdisti eri puolilla maata sijainneet sotakorvauksia valmistavat metallitehtaansa. Perustamisvuonna yrityksellä oli noin 6 200 työntekijää.
Historia > Valmet 1951–1998

Yhtiömuodoksi tuli vuonna 1951 osakeyhtiö ja nimeksi Valmet Oy. Entisissä asetehtaissa alettiin valmistaa muun muassa hammaslääkärintuoleja, trukkeja, paperikoneita ja Terhi-perämoottoreita. Samana vuonna Valmet aloitti paperikoneiden valmistuksen entisellä tykkitehtaallaan  Rautpohjassa. Ensimmäinen paperikone toimitettiin vuonna 1953. Kansainvälisesti merkittäväksi paperikonevalmistajaksi Valmet kohosi 1960-luvun puolivälissä toimittaessaan useita koneita maailman johtaviin paperiteollisuusmaihin. Vuonna 1961 Valmet oli Suomen kuudenneksi suurin yhtiö ja sillä oli 8 841 työntekijää.
1970- ja 1980-luvuilla Valmet valmisti muun muassa laivoja, lentokoneita, rynnäkkökivääreitä, vetureita ja traktoreita, mutta vähitellen se alkoi keskittyä paperikoneisiin ja niihin liittyvään teknologiaan. Vuonna 1988 yrityksellä oli 17 405 työntekijää.
Historia > Metso 1999–2013

Vuonna 1999 Valmet yhdistyi Rauma Oy:n kanssa, ja syntyi Metso Oy.
Paperikoneista tuli Metson yksi liiketoiminta-alue. Vuonna 2000 Metso osti paperikonevalmistaja Beloit Corporationin huolto- ja varaosatoiminnot.
Joulukuussa 2006 Metso osti norjalaisen Aker Kvaerner ASA:n Pulping- ja Power -liiketoiminnot. Marraskuussa 2009 Metso kertoi ostaneensa Tamfelt Oyj:n.
Vuoteen 2008 mennessä paperikoneiden kysyntä alkoi hiipua. Aiemmin liiketoiminnan arvo oli ollut yli miljardi euroa vuodessa. Syynä pudotukseen oli paperin kulutuksen lasku länsimaissa, joissa esimerkiksi uutisia alettiin enenevissä määrin lukea digitaalisesti paperin sijaan.
Finanssikriisi oli kasvattanut voimakkaasti verkkokaupan määrää, mikä kasvatti myös pahvista tehtyjen pakkauslaatikoiden kysyntää. Pakkauskartonkia valmistettiin koneilla, jotka olivat merkittävästi edullisempia kuin paperikoneet ja joiden laatuvaatimukset olivat paljon matalammalla. Liiketoiminta ei ollut kovin houkuttelevaa, mutta siitä huolimatta yhtiö päätti panostaa kartonkiin. Se alkoi suunnitella aivan uudenlaista kartonkikonetta.
Vuonna 2011 markkinoille tuotiin Opticoncept M -kartonkikone. Kone erosi aiemmista koneista esimerkiksi siinä, että asiakas saattoi valita siihen osat, jotka voitiin yhdistää toisiinsa Lego-palikoiden tapaan. Tämä tehosti ja yksinkertaisti koneiden suunnittelua.
Lokakuussa 2013 ylimääräinen yhtiökokous päätti jakaa Metso Oyj:n kahdeksi erilliseksi pörssiyhtiöksi; Metsoksi ja Valmetiksi. Jakautuminen tapahtui 31.12.2013, jolloin Kaivos ja maarakennus sekä Automaatio -liiketoiminnoista muodostui Metso Oyj.
Historia > Valmet 2014–2019

Metson Massa, paperi ja voimantuotanto -liiketoiminnoista muodostui uusi yhtiö, Valmet Oyj. Valmetin hallituksen puheenjohtajaksi tuli Jukka Viinanen, Metson hallituksen puheenjohtaja.  Valmetin toimitusjohtajana aloitti Metson johtoryhmään kuulunut Pasi Laine. Toimintoja saneerattiin ja tuotantoa keskitettiin ja siirrettiin osittain Suomesta ulkomaille. Työpaikkansa menetti 2 500 ihmistä.
Maaliskuussa 2015 Valmetin hallituksen puheenjohtajaksi valittiin Viinasen tilalle hallituksen ulkopuolelta ruotsalainen Bo Risberg. Huhtikuussa Valmet toi sellutehtaiden, paperikoneiden ja energiakattiloiden rinnalle uuden tuotteen, automaation. Se osti Metsolta 340 miljoonalla eurolla prosessiautomaatiojärjestelmiä ja -palveluja (PAS) tarjoavan yksikön. Yksikön asiakkaista noin 80 prosenttia oli jo valmiiksi Valmetin asiakkaita ja oston avulla Valmet saattoi tarjota heille isompia kokonaisuuksia. Heinäkuussa Valmet kertoi ostavansa Massimiliano Corsinin pehmopaperien ja kuitukankaiden valmistukseen tarvittavien uudelleenrullaimien valmistustoiminnan Italian Pesciasta.
Vuonna 2017 Valmetilla oli Suomessa 4 600 työntekijää, joista 1 300 työskenteli valmistavassa tuotannossa, esimerkiksi hitsaajina.
Alkuvuonna 2019 Valmet osti pohjoisamerikkalaisen, 650 henkilöä työllistäneen GL&V-yhtiön. GL&V oli sellu- ja paperiteollisuuden teknologia- ja palvelutoimittaja, eli se esimerkiksi toimitti uutta teknologiaa metsäteollisuudelle, uusi metsäteollisuuden koneita ja myi varaosia sellu- ja paperiteollisuudelle. Toukokuussa Valmet osti yhdysvaltalaisen J&L Fiber ­Services -yrityksen, joka työllisti noin 100 henkilöä Winconsinin osavaltiossa. J&L valmisti matalasakeusjauhinteriä, jota käytetään sellun ja paperin valmistuksessa. Molemmista yhtiöistä tuli osa Valmetin palveluliiketoimintaa. Syyskuussa 2019 Valmet kertoi rakentavansa uuden kuituteknologialaitoksen Sundsvallin kuntaan Ruotsiin. Koelaitoksen tavoitteena on vahvistaa bioenergian, biopolttoaineiden ja biokemikaalien tutkimus- ja kehitystyötä. Laitoksessa on muun muassa uusi BioTracTM-pilottilaitteisto, jossa käytetään Valmetin DNA -ohjausjärjestelmää. Paperi-, kartonki- ja pehmopaperikoneiden yhteenlaskettu liikevaihto oli miljardi euroa. Perinteisten paperikoneiden osuus oli noin kymmenen prosenttia, eli vuositasolla 1–2 paperikonetta. Vuoteen 2013 verrattuna yhtiön liikevaihto oli kasvanut lähes 40 prosenttia ja sen liiketulos oli kuusinkertaistunut.
Historia > Valmet 2020–

Kesäkuun lopulla 2020 Metsosta irrotettiin teollisuusventtiileihin ja virtauksensäätöön erikoistunut Neles. Suomen valtio myi 15 prosentin osuutensa Valmetille. Heinäkuun puolivälissä ruotsalainen Alfa Laval tarjoutui ostamaan Neleksen. Valmetin toimitusjohtaja Laine soimasi Neleksen hallitusta harkitsemattomasta toiminnasta ja liian halvan hinnan hyväksymisestä. Laine oli johtanut aikoinaan Nelesin liiketoimintaa ja oli kuvitellut Valmetin voivan ostaa aikaa myöten lisää sen osakkeita. Alfa Lavalin toimitusjohtaja kertoi saaneensa Neleksen "korona-alennuksella" ja ruotsalainen talouslehti Dagens Industri ilakoi kannessaan ruotsalaisten omistavan Suomen teollisuuden. Valmet alkoi ostaa Neleksen osakkeita. Syksyyn mennessä Valmet omisti lähes 30 prosenttia osakkeista. Alfa Laval sai ostotarjouksensa tueksi vain kolmasosan Neleksen omistajista ja vetäytyi kisasta marraskuussa.
Tammikuussa 2021 Valmet kertoi toimittavansa ruotsalaisen Renewcellin tehtaille laitteistoja, joilla voidaan valmistaa liukosellua kierrätysvaatteista ja -tekstiileistä. Toukokuussa Valmet kertoi toimittavansa selluloosasta tekstiilikuitua tekevälle Spinnovalle kuivausteknologiaa. Valmetin tekstiiliteollisuudelle valmistamille laitteistoille on kysyntää Euroopassa, sillä EU-maissa käytöstä poistettavien tekstiilien keräys kierrätykseen on järjestettävä vuoteen 2025 mennessä. Valmet oli kehittänyt kierrätysteknologiaa Renewcellin kanssa vuosia ja rakensi sen kanssa pilottilaitoksen sekä tehtaan Sundsvalliin. Heinäkuussa 2021 Valmet ja Neles sopivat yhdistymisestä. Neleksen omistajat saivat 18,8 prosenttia yhdistyvästä yhtiöstä. Yhtiöiden synergioita myynnissä pidettiin suurina. Neleksen avulla haluttiin kasvattaa myyntiä automaatiojärjestelmissä, mutta sen tuotteita haluttiin myydä myös paperiteollisuudelle.
Neles fuusioitui Valmetiin huhtikuussa 2022 ja siitä tuli Valmetin viides liiketoimintalinja, Virtauksensäätö. Yhtiöissä oli useita johtajia ja työntekijöitä, jotka tunsivat toisensa Metso-ajoilta. Yhdistymisen jälkeen yrityksessä oli 17 000 työntekijää, joista 3 000 tuli Neleksestä.
Organisaatio

Vuonna 2015 Valmetin päätuotantopaikat olivat Jyväskylän Rautpohjassa, Ruotsin Karlstadissa ja Sundsvallissa ja Kiinan Xianissa ja Shanghaissa. Rautpohjassa suunniteltiin paperi- ja kartonkikoneita, valmistettiin avainkomponentteja kuten perälaatikoita ja avainteloja sekä koottiin Eurooppaan meneviä konetoimituksia.
Vuonna 2019 Valmetin suurin yksittäinen tuotantolaitos oli Jyväskylän Rautpohjassa.
Vuonna 2020 Valmetilla oli 13 600 työntekijää, joista Suomessa 5 200. Yhtiön tuotekehitys oli keskittynyt Suomeen ja Ruotsiin.
Organisaatio > Johto

Kesällä 2022 Valmetin johtoryhmään kuuluivat toimitusjohtaja Pasi Laineen lisäksi Katri Hokkanen, Bertel Karlstedt, Julia Macharey, Aki Niemi, Petri Paukkunen, Sami Riekkola, Anu Salonsaari-Posti, Vesa Simola, Simo Sääskilahti, Celso Tacla, Jukka Tiitinen, Jari Vähäpesola ja Xiangdong Zhu.
Valmetin hallitukseen kuuluu 5–8 varsinaista jäsentä. Kesällä 2022 hallitukseen kuuluivat hallituksen puheenjohtaja Mikael Mäkinen, hallituksen varapuheenjohtaja Jaakko Eskola ja Pekka Kemppainen, Monika Maurer, Eriikka Söderström, Aaro Cantell, Anu Hämäläinen, Per Lindberg sekä henkilöstön edustajana Juha Pöllänen.
Organisaatio > Omistajat

Valmetin suurimmat rekisteröidyt osakkeenomistajat 30. huhtikuuta 2023 olivat:
Solidium Oy (Suomen valtion sijoitusyhtiö) – 10,10 %
Oras Invest Oy – 5,74 %
Keskinäinen työeläkevakuutusyhtiö Varma – 3,80 %
Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen – 3,17 %
Keskinäinen Työeläkevakuutusyhtiö Elo – 1,31 %
Valtion Eläkerahasto – 1,14 %
Organisaatio > Yhteistyökumppaneita

Valmetin, Fortumin ja VTT:n yhteisessä bioöljyprojektissa kaupallistettiin integroitu pyrolyysiteknologia, jolla voidaan tuottaa uusiutuvaa bioöljyä korvaamaan teollisuuden lämmitysöljyä. Jatkoprojektissa Valmet ja Fortum kehittivät teknologiaa, jolla voidaan tuottaa lignoselluloosaperäisiä polttoaineita, kuten liikennepolttoaineita tai bionesteitä. Ne tekivät yhteistyötä ruotsalaisen öljynjalostajan Preemin kanssa.