stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Näyttelijän työ

Näyttelijän työ on venäläisen näyttelijän, ohjaajan ja pedagogin Konstantin Stanislavskin kirjoittama näyttelijäntyön perusteos, jossa Stanislavski esittää  "järjestelmän", systemaattisen tavan opettaa näyttelijän ja ohjaajan työtä ja luoda vuorovaikutus näyttämön ja katsomon välille.
Näyttelijän työ on suomennettu kahteen otteeseen. Ensimmäinen suomennos on Juhani Konkan, ja se ilmestyi 1951. Sen toinen osa, Luonteen kehittäminen, ilmestyi suomeksi 1970 Ulla-Liisa Heinon suomentamana ja Tammen kustantamana.
Kristiina Revon suomennos, joka sisältää kaksi osaa Näyttelijän työtä, ilmestyi 2011, ja hän sai työstään J. A. Hollo -kääntäjäpalkinnon. Repo on koonnut suomennokseensa aiemmin tunnettuja Stanislavski-teoksia mutta myös aiemmin suomentamattomia tekstejä. Revolla on taustalla opinnot Moskovassa, yhteydet Stanislavskin teatterin opettajiin ja pitkä kokemus ohjaajana. Moring kiittää Revon suomennosta selkeäksi stanislavilaiseen tapaan. Moring huomauttaa sivumennen, että teos "avaa uusia näkökulmia Stanislavskiin, jonka opit ovat kielestä toiseen siirtyessään usein hämärtyneet ja menettäneet sisäisen logiikkansa". Kolmas osa, Näyttelijän roolityöskentely. Näyttelijän työ 3, sekin Revon suomentama, ilmestyi 2017. Teoksista vain ensimmäinen osa on Stanislavskin sellaisenaan kirjoittama, toinen osa on tutkijoiden kokoama Stanislavskilta jälkeen jääneiden kirjallisten materiaalien pohjalta.
Stanislavskin järjestelmään perustuu monen näyttelijän työ ja muun muassa The Actors Studio, jossa edelleen koulutetaan näyttelijöitä järjestelmän erilaisin muunnelmin. Vsevolod Meyerholdin "biomekaniikka" ja eurooppalaisen teatterin suuret nimet Bertolt Brecht, Jerzy Grotowski ja Antonin Artaud tunnustavat Moringin mukaan kaikki velkansa Stanislavskille, kuten myös Jouko Turkka. Katja Kiuru tosin kiistää Turkan stanislavskilaisuuden vastineessaan Moringille, ja seuraavassa kirjoituksessa Moring sanookin, ettei Turkka ollut stanislavskilainen mutta "voisi kantaa kukkia Stanislavskin haudalle", kuten hän alun perin kirjoitti.
Nuttin’ But Stringz

Nuttin' But Stringz, 2007
Nuttin' But Stringz, N.B.S on viulistiveljesten Damien ja Tourie Escobar muodostama yhtye. He ovat kotoisin Jamaikalta, Queensista. Tyylilaji on sekoitus klassista musiikkia, hip-hoppia, jazzia ja RnB:tä.
Nuttin but stringz ponnahti pinnalle kolmannen tuotantokauden America's Got Talentissa New Yorkissa.
N.B.S on julkaissut yhden albumin, jonka nimi on Struggle From The Subway To The Charts. Albumi julkaistiin vuonna 2006.
Struggle From The Subway To The Charts -albumin kappaleet

"Broken Sorrow" – 4:45
"Struggle" – 4:04
"Thunder" – 3:44
"Beauty from Afar Intro" – 0:51
"Beauty from Afar" – 4:05
"Suka 4 Her (Interlude)" – 0:41
"Suka 4 Her" – 5:46
"Get Low" – 3:28
"Egyptian in the Night Intro" – 1:27
"Egyptian in the Night" – 4:37
"A Nu Day" – 4:15
"Dance with My Father" (bonusraita) – 4:04
"Thunder (Remix)" (bonusraita) – 1:25
Lahti–Kouvola–Kotka-lähijunaliikenne

| Lahti–Kouvola–Kotka-lähijunaliikenne |
| --- | --- |
 Sm2-sähkömoottorijuna Kotkan satamassa
Tyyppi:  lähijuna
Sijainti:   Lahti, Iitti, Kouvola, Kotka, Suomi
Avattu:  2022
Pituus:  113 km
Asemia:  Kotkan satama, Kotka, Paimenportti, Kyminlinna, Kymi, Tavastila, Inkeroinen, Myllykoski, Kouvola, Koria, Kausala, Uusikylä, Nastola, Villähde, Lahti
Linjoja:  O Z
Huippunopeus:  120 km/h  (Sm2),160 km/h (Sm4, Eil ja Eilf)
Raideleveys:  1 524 mm
Sähköistys:  Kyllä
Omistaja:  VR
Liikennöitsijä(t):  VR
Lahden, Kouvolan ja Kotkan välinen lähijunaliikenne on Lahti–Kouvola-radalla ja Kotkan radalla Lahden seutukunnan, Kouvolan seutukunnan ja Kotka-Haminan seutukunnan alueella toimivaa paikallisjunaliikennettä, jota liikennöi VR. Lähijunat pysähtyvät Lahden, Kouvolan ja Kotkan kaupunkien sekä Iitin kunnan alueilla olevilla rautatieasemilla. Junavuoroja ajetaan jokaisena viikonpäivänä linjatunnuksella O ja Helsinkiin päättyvät tai sieltä alkavat vuorot tunnuksella Z.
O-lähijunatunnus otettiin käyttöön 5. tammikuuta 2022. O-tunnuksella korvattiin Lahden, Kouvolan ja Kotkan välillä kulkeneet taajamajunat. O-juna pysähtyy seuraavilla asemilla: Villähde, Nastola, Uusikylä, Kausala, Koria, Kouvola, Myllykoski, Inkeroinen, Tavastila, Kymi, Kyminlinna, Paimenportti ja Kotka. Linjalta on yhteydet Helsingin seudun lähiliikenteen (Z-juna) ja Riihimäki-Lahti-lähijunaliikenteen (G-juna) juniin sekä Lahden kautta Helsinkiin kulkeviin kaukojuniin Lahdessa.
Kalusto

Kaikki O-lähijunavuorot ajetaan Sm2-kalustolla. Öisin klo 0:10 Helsingistä Kouvolaan, arkipäivisin klo 4:50 Kouvolasta Helsinkiin ja viikonloppuisin klo 13:33 Kouvolasta Helsinkiin ajettavat Z-lähijunavuorot ajetaan esteettömällä Sm4-kalustolla. Z-lähijunavuorot Kouvolasta Helsinkiin klo 5:27 ja Helsingistä Kouvolaan klo 15:30 ajetaan useasta Sm2-yksiköstä koostuvalla junalla sekä vuorot Kouvolasta Helsinkiin klo 6:27 ja Helsingistä Kouvolaan klo 16:35 ajetaan esteellisellä veturivetoisella Eil-lähiliikennevaunuista koostuvalla junalla. Kalustotiedot ovat tammikuulta 2022.
VR:n tavoitteena on korvata kaikki liikenteessä olevat Sm2-junayksiköt sekä Eil-lähiliikennevaunut uusilla Sm7-junilla 2020-luvulla, joten O-lähijunia tullaan ajamaan tulevaisuudessa eri kalustolla.
Sm2-yksikkö Lahdessa
Odygd

Odygd-suku on ikivanhaa suomalaista rälssiä. Ruotsin kielen "odygd"-sana tarkoittaa kunniatonta, syy nimen käytölle ei ole tiedossa.
Suvun varhaisin, kantaisäksi määritelty oli nimeltään Filpus Odygd (syntynyt n. 1310). Rälssimiehet Karl Filpusson eli Karl Odygd (vanhempi) (mainitaan asiakirjoissa 1381–1384) ja hänen todennäköinen veljensä Jöns Filpusson (1405), joka sai Eerik Pommerilaiselta vahvistuksen tilojensa verovapauteen, vaikuttivat Varsinais-Suomessa. Jöns Filpusson oli Raision, Rymättylän ja Karvatun tutkintakäräjien lautamies.
Karl Filpussonilla oli pojat asemies Filpus Karlsson (1405–1429) ja asemies Ture Karlsson (1405–1427). Ture Karlsson omisti Maatialan kartanon Pirkkalassa. Hänestä käytettiin v. 1405 myös lisänimeä Kairanpoika (FMU 1201), mikä viittaisi siihen, että hän oli laivanrakentajasukua ja oli ehkä sukua asemies Erik Poranpojalle (Spore-suku). Laivanrakennuksessa käytettiin poraa eli napakairaa, joka näkyy Erik Poranpojan (1381–1405) sinetissä.
Filpus Karlssonin poika Karl Odygd (nuorempi) (1437–1456) käytti samaa nimeä kuin isoisänsä ja kantoi metsästystorvea vaakunasinetissään (FMS 70). Hän oli Lappeen kirkkoherra ja ryhtyi Naantalin pappismunkiksi v. 1455.
Ture Karlssonin pojat olivat Karl Turesson (1418) ja Jöns Turesson (1450), joka omisti Viikin kartanon Pirkkalassa.
Jöns Filpussonin (1405) varsin todennäköinen poika asemies Filpus Jönsson (1437–1457) Luonnonmaan Isostakylästä (Storby) kantoi myös sinetissään metsästystorvea (FMS 158). Häntä pidetään Jägerhorn af Storby -suvun kantaisänä.
Perimätiedon mukaan Odygd-suku polveutuu Birger-jaarlin aviottomasta pojasta. Mikäli tämä on totta, suvun muita kaukaisia esi-isiä Birgerin kautta olisivat muun muassa Ruotsin kuninkaat Sverker ja Eerik Voittoisa, Tanskan ja Englannin kuningas Sven Haaraparta, Flanderin kreivi Boudewijn (Balduin) IV, anglosaksien kuningas Alfred Suuri sekä Kaarle Suuren pojanpoika, länsifrankkien kuningas Kaarle Kaljupää.
La Flèche Wallonne 2018

La Flèche Wallonne 2018 oli järjestyksessään 82. maantiepyöräilyn miesten La Flèche Wallonne -kilpailu. Se käytiin 198,5 kilometrin reitillä Seraing–Huy 18. huhtikuuta 2018. Kilpailu kuului UCI World Touriin.
Julian Alaphilippe ratkaisi La Flèche Wallonnen voiton kilpailun päättäneessä Mur de Huyn nousussa. Toiseksi sijoittunut Alejandro Valverde hävisi hänelle neljä sekuntia, Jelle Vanendert oli kolmas. Alaphilippe oli aiemmin sijoittunut kilpailussa kaksi kertaa toiseksi, Valverde puolestaan voittanut neljä edellistä La Flèche Wallonnea.
Samana päivänä ajettiin 21. kerran naisten La Flèche Wallonne. Se käytiin 118,5 kilometrin reitillä, jossa Huy toimi sekä lähtö- että maalipaikkana.  Kilpailu kuului UCI Women's World Touriin 2018.
Anna van der Breggen voitti kilpailun neljännen kerran peräkkäin. Hän kukisti seuraaviksi sijoittuneet Ashleigh Moolmanin ja Megan Guarnierin kahdella sekunnilla.
Miesten tulokset

Lähde: Pro Cycling Stats
Miesten kilpailuun osallistuneet joukkueet

Lähde: Pro Cycling Stats
Naisten tulokset

Lähde: Pro Cycling Stats
Naisten kilpailuun osallistuneet joukkueet

Lähde: Pro Cycling Stats
Odunayo Adekuoroye

| Mitalit> Maa:   Nigeria.Naispaini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Nigeria.Naispaini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Nigeria.Naispaini.MM-kilpailut  | Maa:   Nigeria> Naispaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 2017 | 55 kg |  |
|  Pronssia | Las Vegas 2015 | 53 kg |  |
|  Pronssia | Nur-Sultan 2019 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Belgrad 2023 | 57 kg |  |
| Afrikan kisat  | Afrikan kisat  | Afrikan kisat  |  |
|  Kultaa | Brazzaville 2015 | 53 kg |  |
|  Kultaa | El-Jadida 2019 | 57 kg |  |
| Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Alexandria 2016 | 55 kg |  |
|  Kultaa | Marrakech 2017 | 55 kg |  |
|  Kultaa | Port Harcourt 2018 | 57 kg |  |
|  Kultaa | Hammamet 2019 | 57 kg |  |
|  Kultaa | Alger 2020 | 57 kg |  |
|  Kultaa | El Jadida 2022 | 59 kg |  |
|  Hopeaa | Tunis 2014 | 53 kg |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Kultaa | Glasgow 2014 | 53 kg |  |
|  Kultaa | Gold Coast 2018 | 57 kg |  |
|  Kultaa | Birmingham 2022 | 57 kg |  |
Odunayo Folasade Adekuoroye (s. 12. lokakuuta 1993) on nigerialainen naispainija. Häntä on valmentanut vuodesta 2010 Akuh Purity.
Adekuoroye sai 53 kilon sarjassa kultaa Kansainyhteisön kisoissa ja hopeaa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2014. Hän saavutti samassa painoluokassa 2015 MM-pronssia Las Vegasissa ja kultaa Brazzavillen Afrikan kisoissa.
Adekuoroye voitti Afrikan-mestaruuden 55 kg:n painoluokassa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa hän putosi jatkosta 53 kg:n sarjassa ensimmäisen ottelun jälkeen. Hän voitti Afrikan-mestaruuden 55-kiloisissa jälleen 2017. Saman vuoden Pariisin MM-kilpailuissa hän saavutti 55 kg:n sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa japanilaiselle Haruna Okunolle.
Adekuoroye voitti 57 kg:n painoluokassa kultaa 2018 sekä Afrikan-mestaruuskilpailuissa että Kansainyhteisön kisoissa. Seuraavana vuonna hän saavutti samassa painoluokassa kultaa Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja Afrikan kisoissa sekä pronssia MM-kilpailuissa. Hän voitti Afrikan-mestaruuden 57-kiloisissa 2020 ja 59-kiloisissa 2022 sekä Kansainyhteisön kisoissa 57 kg:n sarjassa 2022. Hän saavutti MM-pronssia 57-kiloisissa 2023.
Laure (jalkapalloilija)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Laureano Sanabria Ruiz
Syntymäaika: 22. maaliskuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Madrid, Espanja
Pelipaikka: laitapuolustaja
Pituus: 171 senttimetriä
Seura
Seura: Deportivo
Pelinumero: 15
Junioriseurat
: Real Madrid
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005–2006 2006–2007 2007–2008 2007– | Real Madrid C Leganés Deportivo B Deportivo | 34 (0) 32 (0) 25 (0) 184 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 23. syyskuuta 2016.
Laureano Sanabria Ruiz eli "Laure" (s. 22. maaliskuuta 1985 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hänen luontainen pelipaikkansa on oikea laitapuolustaja, mutta hän pystyy tarvittaessa pelaamaan myös vasempana laitapuolustajana.
Ura

Laure on Real Madridin kasvatti. Hän pelasi Real Madridin nuorisojoukkueessa, kunnes vuonna 2006 siirtyi Leganésiin. Joukkue pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.
Seuraavana kesänä 2007 hän siirtyi Deportivo La Coruñan reservijoukkueeseen, jossa hän vakiinnutti paikkansa aikaisessa vaiheessa. Edustusjoukkueen päävalmentaja Miguel Ángel Lotina huomasi myös pelaajan hyvät esitykset ja nosti hänet lopulta joukkueeseen loukkaantuneen Manuel Pablon paikalle. Ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa Laure pelasi 13. tammikuuta 2008 Villarrealia vastaan. Kauden päätteeksi hänen sopimustaan jatkettiin vuoteen 2011 asti.
Kaudella 2009–2010 hän pelasi suurimman osan vasempana laitapuolustajana Filipe Luísin loukkaannuttua.
Aiheesta muualla

Esittely Deportivo La Coruñan kotisivustolla
Tilastot BDFutbol -sivustolla
Deportivo – Primera División
1 Aranzubia |
2 Manuel Pablo |
3 Evaldo |
4 Álex |
5 Zé Castro |
6 Aythami |
7 Saúl |
8 André Santos |
9 Pizzi |
10 Juan Domínguez |
11 Riki |
12 Pinto |
13 Lux |
14 Aguilar |
15 Laure |
16 Gama |
17 Ayoze |
18 Camuñas |
19 Roderick |
20 Jesús Vázquez |
21 Valerón |
22 Salomão |
23 Bodipo |
24 Marchena |
25 Oliveira |
Valmentaja Oltra
Lapsilta kielletty

| Lapsilta kielletty Jussi & The Boys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1979
 Julkaistu: 1979
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 33.39
 Levy-yhtiö: Levytuottajat
Jussi & The Boys muut julkaisut
| Mennään melomaan 1976 | Lapsilta kielletty 1979 | Hämeentie 38 1980 |
Lapsilta kielletty on suomalaisyhtye Jussi & The Boysin studioalbumi vuodelta 1979. Se koostuu tunnettujen rock and roll -kappaleiden suomenkielisistä versioista, joita ovat sanoittaneet K. W. Blomqvist, Hector, Kari Kuuva, Jussi Raittinen ja Pekka Tammilehto.
Kappaleet

A-puoli
Rokkimorsian (I Knew the Bride) – 2.00 (säv. Nick Lowe, san. Hector)
Nyt me Sörkkää vallataan (Riot In Cell Block Number 9) – 3.18 (säv. Jerry Leiber ja Mike Stoller, san. Jussi Raittinen)
Kaikki ohitse on vain (It's All Over Now) – 3.07 (säv. Bobby Womack, Shirley Womack, san. Kari Kuuva)
Ypö yksin (Lonely Blue Boy) – 2.58 (säv. Benjamin Weisman, Fred Wise, san. Jussi Raittinen)
Oot melkein liikaa (My Gal Is Red Hot) – 2.12 (säv. ja san. William R. Emerson, san. Hector)
Tää koskista on vain (Love Potion No 9) – 3.00 (säv. Jerry Leiber ja Mike Stoller, san. Pekka Tammilehto)
B-puoli
Mani hani (Money Honey) – 2.58 (säv. Stone, san. Jussi Raittinen)
Oi kuuskytviis (Forty Days) – 3.45 (säv. ja san. Bernard Roth, san. Pekka Tammilehto)
Liisan koira (Walking the Dog) – 3.37 (säv. Rufus Thomas, san. Jussi Raittinen)
Vielä nähdään (Oh Darling) – 2.50 (säv. Lennon & McCartney, san. Jussi Raittinen)
Se on lyttypäähommaa (Too Much Monkey Business) – 2.10 (säv. Chuck Berry, san. Kari Kuuva)
Marsilaisten rock and roll (Flying Saucers Rock and Roll) – 1.44 (säv. Ray Scott, san. K. W. Blomqvist)
Kokoonpano

Jussi Raittinen – laulu, taustalaulu, rytmikitara, piano ja bassokitara
Pekka Tammilehto – laulu, soolo- ja rytmikitara, taustalaulu
Antti Tammilehto – bassokitara, taustalaulu ja soolokitara
Aimo Hakala – rummut ja lyömäsoittimet
Aiheesta muualla

Rytmimusiikin Syke: Jussi Raittisen Diskografia - Lapsilta kiellettyl
Odsonne Edouard

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 16. tammikuuta 1998 (ikä 26)
Syntymäpaikka: Kourou, Ranskan Guayana
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 187 cm
Seura
Seura:  Crystal Palace
Maajoukkue
| 2014–2015 |  Ranska U17 | 15 | (17) |
| 2015–2016 |  Ranska U18 | 9 | (4) |
| 2016–2017 |  Ranska U19 | 13 | (5) |
| 2019–2021 |  Ranska U21 | 14 | (17) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. marraskuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 6. marraskuuta 2023.
Odsonne Edouard (s. 16. tammikuuta 1998 Kourou, Ranskan Guayana) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa englantilaista Crystal Palacea. Hän on edustanut kotimaassaan Paris Saint-Germainia ja Toulousea sekä Skotlannissa Celticiä. Hän on alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestari vuodelta 2015. Edouard oli samalla kyseisten EM-kilpailujen paras maalintekijä, ja hänet valittiin myös lopputurnauksen parhaimmaksi pelaajaksi. Hän on pelannut myös Ranskan alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.
Nuokkugammaheinä

| Nuokkugammaheinä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Gammaheinät Bouteloua
Laji::  curtipendula
Kaksiosainen nimi
 Bouteloua curtipendula  (Michx.) Torr. 
Katso myös
   Nuokkugammaheinä Wikispeciesissä   Nuokkugammaheinä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nuokkugammaheinä (Bouteloua curtipendula) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, gammaheinien (Bouteloua) sukuun kuuluva kasvilaji.
Nuokkugammaheinän lehdet kasvavat tavallisesti tiiviinä mättäinä ja noin 30–45 cm korkeiksi. Lehtilavat ovat sinertävänvihreitä ja enintään noin 0,65 cm leveitä. Syksyllä lehdet muuttuvat yleensä kullanruskeiksi, mutta joskus niissä on myös oranssin tai punaisen sävyjä. Kukintoja sisältävät varret kasvavat noin 90 cm korkeiksi. Kukintona on yksipuoleinen ja nuokkuva röyhy, jonka tähkylät muistuttavat hieman kaurojen tähkylöitä. Nuokkugammaheinä kukkii alku- ja keskikesällä.
Nuokkugammaheinä kasvaa luontaisena Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Sitä tavataan muun muassa ahoilla, preerioilla, avoimissa ja kallioisissa metsissä sekä radanvarsilla.
Koristeheinänä nuokkugammaheinä kasvaa helposti kuivalla tai keskikostealla kasvupaikalla täydessä auringon valossa. Lajia kasvatetaan siemenistä ja hyvissä kasvuolosuhteissa se kylväytyy itsestäänkin. Talvella kasvustot voi leikata mataliksi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Nuokkugammaheinä (Bouteloua curtipendula)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Bouteloua curtipendula (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Bouteloua curtipendula (englanniksi)
Flora of North America: Bouteloua curtipendula (englanniksi)
Lars Gyllensten

| Lars Gyllensten |
| --- | --- |
 Lars Gyllensten
Henkilötiedot
Syntynyt: 1921 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 2006 (84–85 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Pär Silje, Jan Wictor
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Esikoisteos:  Camera obscura
Muuta tietoa
 Ruotsin akatemian jäsen 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Lars Gyllensten, kirjailijanimiä: Pär Silje, Jan Wictor (1921 Tukholma, Ruotsi – 2006 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija, Karoliinisen instituutin histologian apulaisprofessori ja Ruotsin akatemian jäsen vuodesta 1966.
Gyllenstenin esikoisteos, runokokoelma Camera obscura (1946), jonka hän kirjoitti yhdessä Torgny Greitzin kanssa salanimellä Jan Wictor, oli parodia fyrtiotalisteista.
Palkinnot ja tunnustukset

Harry Martinson -palkinto, 1991
Pilotpriset, 1987
Stiftelsen Selma Lagerlöfs litteraturpris, 1991
Suomennetut teokset

Sokrateen kuolema (Sokrates död), suom. Kyllikki Hämäläinen, Helsinki: Otava 1965. Sarja: Moderneja kirjailijoita
Juvenilia: Inkarnaatioita ja eksorkismeja (Juvenilia), suom. Kyllikki Hämäläinen, Helsinki: Otava 1967. Sarja: Moderneja kirjailijoita
Kainin muistelmat (Kains memoarer), suom. Kyllikki Hämäläinen, Helsinki: Otava 1968. Sarja: Moderneja kirjailijoita
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lars Gyllensten Wikimedia Commonsissa
Lauran matkakuvia: Tukholma

| Lauran matkakuvia: Tukholma |
| --- | --- |

Kestoaika:  30 minuuttia
Pääosissa:  Laura Malmivaara
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Liv
Esitetty:  28. marraskuuta 2012 – 28. marraskuuta 2013
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  20
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Brandcasters Oy
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
Lauran matkakuvia: Tukholma oli suomalainen viihdeohjelma, jossa Laura Malmivaara kulkee julkkisvieraiden kanssa matkan Tukholmaan. Ohjelman ensimmäinen tuotantokausi alkoi Liv-kanavalla 28. marraskuuta 2012. Toinen tuotantokausi alkoi 26. syyskuuta 2013.
Ensimmäinen tuotantokausi

| Jakso | Vieras | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1 | Jani Toivola | 28. marraskuuta 2012 |
| 2 | Elastinen | 5. joulukuuta 2012 |
| 3 | Janne Virtanen | 12. joulukuuta 2012 |
| 4 | Minna Haapkylä | 19. joulukuuta 2012 |
| 5 | Meri-Tuuli Lindström | 26. joulukuuta 2012 |
| 6 | Maria Sid | 2. tammikuuta 2013 |
| 7 | Noora Hautakangas | 9. tammikuuta 2013 |
| 8 | Hanna Sarén | 16. tammikuuta 2013 |
| 9 | Ella Kanninen | 23. tammikuuta 2013 |
| 10 | Anu Harkki | 30. tammikuuta 2013 |
Toinen tuotantokausi

| Jakso | Vieras | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1 | Jorma Uotinen | 26. syyskuuta 2013 |
| 2 | Antti Tuisku | 3. lokakuuta 2013 |
| 3 | Joonas Saartamo | 10. lokakuuta 2013 |
| 4 | Miitta Sorvali | 17. lokakuuta 2013 |
| 5 | Jarkko Tamminen | 24. lokakuuta 2013 |
| 6 | Andre Wickström | 31. lokakuuta 2013 |
| 7 | Antonio Flores | 7. marraskuuta 2013 |
| 8 | Jesse Kaikuranta | 14. marraskuuta 2013 |
| 9 | Juhani Seppänen | 21. marraskuuta 2013 |
| 10 | Lenita Airisto | 28. marraskuuta 2013 |
Nuokkulauhat

| Nuokkulauhat |
| --- | --- |
 Lapinlauha (Vahlodea atropurpurea)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Nuokkulauhat Vahlodea  Fr.
Katso myös
   Nuokkulauhat Wikispeciesissä   Nuokkulauhat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nuokkulauhat eli lapinlauhat (Vahlodea) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku, joka määritellään toisinaan omaksi suvukseen ja toisinaan osaksi niittylauhojen (Deschampsia) sukua. Nuokkulauhojen sukuun on kuvattu aikojen kuluessa viisi eri lajia, joiden kaikkien on sittemmin todettu edustavan yhtä ja samaa lajia: lapinlauha (Vahlodea atropurpurea, syn. Deschampsia atropurpurea).
Nuokkulauhat ovat monivuotisia ja matalakasvuisia heiniä, joiden varret kasvavat yksittäin tai löyhinä mättäinä. Lehtitupet ovat hieman karvaisia, ja lehdet ovat kapeita sekä tasapintaisia. Kieleke on noin 2 mm pitkä ja tylppäkärkinen. Nuokkulauhojen kukinto on harvahko röyhy, jonka tähkylät ovat noin 5 mm pitkiä ja kaksikukkaisia. Tähkylöiden kaleet ovat punaisen–keltaisen kirjavia, teräväkärkisiä, tähkylää pidempiä ja kärjistään köliselkäisiä. Ulkohelpeet ovat lyhyitä, ripsellisiä sekä tylppäkärkisiä ja niissä on lyhyt vihne, joka ei tosin näy ulospäin.
Nuokkulauhojen suvun tieteellinen nimi Vahlodea viittaa 1800-luvun alkupuolella eläneeseen tanskalaiseen Jens Vahliin.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Nuokkulauhat (Vahlodea)
ITIS: Vahlodea (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Vahlodea (englanniksi)
Nyyssönen

Nyyssönen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aarne Nyyssönen (1921–2006), Metsäntutkimuslaitoksen professori
Artturi Nyyssönen (1892–1973), lääkintöneuvos
August Nyyssönen (1893–1921), jääkäri
Eine Nyyssönen (1938–1959), toinen Tulilahden kaksoismurhan uhreista
Harri Nyyssönen (s. 1965), jalkapalloilija
Heikki Nyyssönen (s. 1937), kielitieteen professori
Heino Nyyssönen (s. 1963), politiikan tutkija, yliopistonlehtori, dosentti ja tietokirjailija
Kai Nyyssönen (s. 1972), jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.