Kalannin alttarikaappi
Pyhä Barbara -maalaukset > Vasemman siiven maalaukset

Ei ole tiedossa, mikä monista Pyhän Barbaran legendan versioista on ollut Mestari Francken ikonografian lähtökohtana. Tarinaa kerrottiin niin runosäkeiden, rukousten, hymnien ja proosan kuin draaman muodossa. Yksi 1400-luvun versio oli ranskalainen proosamuotoinen Vie de Sainte Barbe.
Vie de Sainte Barben mukaan Barbara oli rikkaan nikomedeialaisen kuninkaan Dioskuroksen poikkeuksellisen kaunis tytär. Hän oli perehtynyt myös taiteisiin ja tieteisiin. Barbaran filosofinen kiinnostus sai hänet kyseenalaistamaan tuttuja käytäntöjä kuten pakanallisten jumalien palvontaa. Barbara kuuli Aleksandriasta tulleen uutisen, jonka mukaan Origen-niminen pappi oli löytänyt todellisen jumalan. Barbara kirjoitti papille saadakseen tarkempaa tietoa ja kuuli näin kristillisestä uskosta.
Dioskuros ihaili suuresti tyttärensä kauneutta, eikä halunnut kenenkään muun miehen rakastuvan tyttöön. Kuningas rakensi suuren tornin, johon hän lukitsi tytön kuin aarrekammioon. Barbaran naimista suunnittelevia kosijoita ilmaantui, mutta isä torjui heidät tiukasti. Yllättäen Barbara kertoi haluavansa tehdä siveyslupauksen. Kuningas riemastui aavistamatta, että jokin voisi olla pielessä. Hän juhlisti tytön lupausta rakennuttamalla tälle ylellisen kylpylärakennuksen. Valtakunnan hallinto kuitenkin pakotti kuninkaan matkustamaan. Matkan aikana Barbara tuli ulos tornistaan katsomaan uutta kylpylää. Hän huomasi, että tornissa oli vain kaksi ikkunaa, ja määräsi kylpylää rakentaneet miehet lisäämään kolmannen ikkunan pyhän kolminaisuuden kunniaksi. Tämän jälkeen hän sai kasteen itse Johannes Kastajan kädestä. Kaste sinetöi hänen kääntymisensä kristityksi.
Kun Dioskuros palasi kotiin, Barbara kertoi kolminaisuuden merkityksestä ikkunoissa. Tyttö sanoi myös luvanneensa neitsyytensä tuon kolminaisuuden edustajalle. Uusi käänne sai isän raivostumaan. Hän nostaa miekkansa ja aikoo tappaa tytön heti. Tilanne on aiheena Francken ensimmäisessä maalauksessa Väittely kolmesta ikkunasta, jossa Barbara laskee sormillaan kolmeen ja Dioskuros tarttuu miekkaansa.
Toinen maalaus kuvaa vasemmalta syöksyvää Barbaran isää, jonka takaa-ajon pysäyttää ylitsepääsemätön muuri. Ylelliseen itämaiseen asuun pukeutunut Dioskuros puristaa kätensä nyrkkiin ja heiluttaa paljastettua asettaan. Hänen seuranaan on joukko uteliaita. Barbara pääsee pakoon, kun ihmeen kautta muuri halkeaa ja sulkeutuu Barbaran jäljessä, kun hän pakenee vuorille kaupungin muurien ulkopuolelle.
Francke ei kuvaa väripintoja keskiaikaiseen tapaan tasaisen kirkkaina, vaan luo syvyyttä tummuusvaihteluiden avulla. Tilavaikutelma ei ole maalauksessa tavoite sinällään; sitä käytetään juuri sen verran kuin tarina vaatii. Lavastemainen muuri ei estä katsojia näkemästä Barbaraa taka-alalla. Muurin laskeva diagonaali luo tilavaikutelmaa, ja diagonaali jatkuu nousevana taustan kukkuloiden siluetissa. Muurin dominoivuus sekä tarinassa että kuvan sommittelussa on nähty manieristisena, dramatiikkaa ja jännitettä luovana.
Kolmannessa maalauksessa Takaa-ajo ja paimenen petos Dioskuros lähtee ratsain ajamaan takaa tytärtään. Isän etsiessä kahden muun miehen avustamana he tapasivat kaksi lammaspaimenta. Toinen heistä paljasti, missä tyttö oli. Samassa petollinen paimen saa rangaistuksensa ja hänen lampaansa muuttuivat heinäsirkoiksi.
Neljännessä maalauksessa Pyhän Barbaran vankeus tyttö raahataan kotiin hiuksista vetäen. Edellisessä maalauksessa hänen hiuksensa olivat vielä palmikolla ja kiedottuna pään ympäri, mutta kampaus on nyt avattu. Barbara päätyy takaisin kalterien taakse odottamaan, että hänet viedään käskynhaltija Markianoksen luokse oikeudenkäyntiä varten.