Scania
Historia > Scania-Vabis

Tammikuun 1. päivänä vuonna 1911 yhtiöt Scania ja Vabis liittyivät yhteen ja perustivat Aktiebolaget Scania-Vabis -nimisen yhtiön. Yhtiön sisäisenä työnjakona oli, että raskaat kuorma-autot valmistettiin Malmössä ja kevyet kuorma-autot, henkilöautot ja moottorit Södertäljessä. Vaikka Ruotsi pysyikin erossa Euroopassa raivoavasta suuresta sodasta, sen aikana Ruotsin armeija oli Scania-Vabisin tärkein asiakas. Vuonna 1919 yhtiöllä oli vakiomallisten kuorma-autojen tuotelinja, jonka lisäksi se laajensi toimintaansa linja-autojen ja erikoisajoneuvojen, kuten paloautojen, valmistukseen. Sodan jälkeinen taloustaantuma Euroopassa vaikutti myös Ruotsissa ja ajoneuvojen kysyntä laski. Yhtiön taloudellista tilaa heikensi entisestään vuoden 1920 alussa tehtaalla ollut lakko. Kesäkuussa 1921 AB Scania-Vabis hakeutui konkurssiin.
Konkurssia seuranneen yhtiön uudelleenorganisoinnin myötä kaikki sen tuotanto keskitettiin Södertäljeen. Vuonna 1925 yhtiö toi markkinoille uuden kuorma-autojen sukupolven. Ruotsin hallintoviranomaisten, erityisesti postin ja tullin, tekemillä suurostoilla yhtiön toiminta pääsi jälleen vauhtiin.
Vuonna 1929 yhtiön johtajisto teki vierailun Yhdysvaltoihin ja neuvotteli lisenssisopimuksen ohiolaisen Twin-Coach Companyn kanssa. Twin-Coachin suunnitelmiin perustuvien pystykeulaisten linja-autojen valmistus alkoi vuonna 1932. Vuonna 1929 valmistui yhtiön viimeinen henkilöauto. 1920-luvun loppu ja 30-luvun alku oli Scania-Vabisin raskaammissa malleissa Hesselman-moottoreiden aikaa. Yhtiön ensimmäinen, omaa suunnittelua edustanut dieselmoottori valmistui vuonna 1936. 1930-luvulla Scania-Vabis aloitti saksalaisen Magirus-yhtiön suunnitelmiin perustuvan esikammio-dieselmoottorin valmistuksen.
Toisen maailmansodan aikana Scania-Vabis keskittyi jälleen kuljetuskaluston valmistamiseen Ruotsin armeijan tarpeisiin. Vakiomallisten kuorma-autojen lisäksi yhtiön tuotepalettiin kuuluivat maastokelpoiset kuorma-autot sekä kevyt panssaroitu miehistönkuljetusauto Terrängbil m/42 KP. Yhtiön ensimmäinen uusi, sodanjälkeinen malli, oli syksyllä 1944 esitelty Scania-Vabis L10.
Toisen maailmansodan jälkeinen aika oli Scania-Vabisille kasvuntäyteinen ja ajoneuvojen vienti nousi tärkeään rooliin yhtiön toiminnassa. Vuonna 1947 Scania-Vabis aloitti yhteistyön brittiläisen Leylandin kanssa. Tämä yhteistyö poiki vuonna 1949 esitellyn polttoaineen suorasuihkutuksella varustetun dieselmoottorin. Tämä moottori toimi vuonna 1946 esitellystä L20-mallista jatkokehitetyn L60-mallin voimanlähteenä. Nokkamallisten Scania-Vabis-autojen tunnusmerkiksi tuli pystyrivoitettu kaksiosainen jäähdyttimen säleikkö, joka periytyi vuoteen 1982 saakka tuotannossa olleeseen sarjan viimeiseen muunnokseen, 111-malliin saakka.
Keväällä 1958 Scania-Vabis esitteli uuden sukupolven mallinsa, L55- ja L75-sarjat. Mallien voimanlähteenä oli uusi, kuusisylinterinen rivimoottori, alusta oli jämäkämpi ja uusi ohjaamo oli aiempaa tilavampi ja hiljaisempi. Tämä ohjaamomalli pysyi vakiomallien varusteena vuoteen 1980 asti. Vuonna 1963 markkinoille tuodun L76-sarjan uutena tulokkaana yhtiö esitteli pystyhyttisen LB76-sarjan. (B tuli sanasta "Bulldog"). Toisin kuin usein luullaan, LB-sarja ei ollut Scania-Vabisin ensimmäinen forward control -malli. Yhtiö oli lanseerannut markkinoille jo vuonna 1932 Scania-Vabis 345 -mallin, jossa ohjaamo oli sijoitettu etuakselin etupuolelle. Mallin valmistus päättyi vuonna 1939.
Vuonna 1964 markkinoille tuotiin kevyempi malli, nelisylinterisellä moottorilla varustettu L36-sarja, jota valmistettiin vuoteen 1968 asti. Sarja oli suunnattu lyhyenmatkan- sekä jakeluajoon. Nelisylinterinen moottori mahdollisti autolle lyhyemmän keulan, joten se oli kuutoskoneisia malleja näppärämpi taajamakäytössä.
Scania-Vabis suuntasi Etelä-Amerikan markkinoille jo 1950-luvulla ja vuonna 1962 aloitti toimintansa Brasilian São Paulon tehdas, joka on nykyään Scanian suurin tuotantolaitos. Alankomaiden Zwolleen avattu tehdas avasi yhtiölle sujuvan pääsyn silloisen EEC:n sisämarkkinoille. Vuonna 1966 Scania-Vabis osti omistukseensa sille ohjaamoita valmistaneen Be-Ge-koritehtaan ja muodosti siitä Scania-Hytter AB -tytäryhtiön. 1960-luvulla yhtiö hankki omistukseensa linja-autojen koreja valmistaneen Svenska Karosseriverkstäderna AB:n, paineilmajärjestelmien komponentteja valmistaneen NAF:n sekä falunilaisen ASJ:n, jonne siirrettiin osa Södertäljen komponenttivalmistuksesta.