stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dallas Stars
Historia > 2000-luvun alkuvuodet ja heikompi pudotuspelimenestys

Kaudella 2000–2001 Stars jatkoi divisioonamestaruuksien putkeaan jo viiteen kauteen, ja keräsi runkosarjassa 106 pistettä. Selvittyään pudotuspelien toiselle kierrokselle joukkue kuitenkin joutui kärsimään historiansa ensimmäisen pudotuspelitappion suoraan neljässä ottelussa, kun se hävisi St. Louis Bluesille voitoin 0–4.
Uudelle American Airlines Center -areenalle muuttaneen Starsin ensimmäinen kausi siellä oli pettymys, sillä kauden 2001–2002 runkosarjassa joukkue keräsi 90 pistettä, ja jäi neljän pisteen päähän pudotuspelipaikasta. Kyseessä oli toinen kerta joukkueen historiassa, kun se jäi pudotuspelien ulkopuolelle.
Seuraavalla kaudella 2002–2003 Stars piristi otteitaan ja saavutti taas Tyynenmeren divisioonan mestaruuden runkosarjassa. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella joukkue voitti Edmonton Oilersin 4–2, mutta hävisi toisella kierroksella Mighty Ducks of Anaheimille voitoin 2–4. Seuraavalla kolmella pelatulla kaudella Stars esitti jälleen hyviä otteita runkosarjassa, mutta tippui kaikilla niistä pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella.
Kaudella 2007–2008 Stars oli runkosarjasijoitusten perusteella vasta kahdeksanneksi paras joukkue, mutta järjesti pienoisen yllätyksen pudotuspeleissä etenemällä aina konferenssifinaaleihin asti. Detroit Red Wings osoittautui kuitenkin liian kovaksi vastustajaksi, sillä se tiputti Starsin otteluvoitoin 4–2 ja eteni aina mestaruuteen asti.
Historia > Kuiva kausi ja valmentajanvaihdokset (2009–2013)

Seuraavan viiden kauden aikana Stars ei pääsyt kertaakaan pudotuspeleihin. Huonosti menneen kauden 2008–2009 jälkeen päävalmentaja Dave Tippett sai kesäkuussa 2009 potkut. Uudeksi valmentajaksi palkattiin Marc Crawford, jolla on valmentajauraltaan Stanley Cup -mestaruus Colorado Avalanchen peräsimessä vuodelta 1996.
Kaudella 2010–2011 joukkue oli lähellä pudotuspelipaikkaa, sillä se sijoittui runkosarjassa Läntisen konferenssin yhdeksänneksi, ja jäi kahdeksantena olleesta Chicago Blackhawksista vain kahden pisteen päähän. Päävalmentaja Crawford sai kauden päätteeksi potkut.
Kaudella 2012–2013 Stars jäi työsulun vuoksi lyhennetyssä 48 ottelun runkosarjassa Tyynenmeren divisioonan viimeiseksi ja pudotuspelien ulkopuolelle viidennen kerran peräkkäin. Päävalmentaja Glen Gulutzan erotettiin tehtävistään saman vuoden toukokuussa.
Historia > Lindy Ruffin aikakausi (2013–2017)

Kesäkuussa 2013 joukkueen uudeksi päävalmentajaksi palkattiin Lindy Ruff. Aiemmin samassa kuussa paljastettiin joukkueen uusi logo. Kaudella 2013–2014 Stars pääsi pudotuspeleihin Läntisen konferenssin villillä kortilla sijoittuessaan Keskisen divisioonan viidenneksi. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Stars kuitenkin hävisi Anaheim Ducksille otteluvoitoin 2–4. Seuraavalla kaudella Stars sijoittui divisioonansa kuudenneksi ja jäi pudotuspelien ulkopuolelle.
Kaudella 2015–2016 Stars paransi otteitaan ja palasi divisioonansa mestariksi ensimmäisen kerran sitten kauden 2005–2006. Runkosarjan 109 pistettä oli liigan toiseksi eniten Washington Capitalsin jälkeen. Stars tippui pudotuspelien toisella kierroksella hävittyään tiukan seitsemän ottelun sarjan St. Louis Bluesille. Seitsemäs ja ratkaiseva ottelu päättyi Starsin 6–1 tappioon kotiareenalla.
Jäätyään pudotuspelien ulkopuolelle jälleen kaudella 2016–2017, Stars ilmoitti heinäkuussa 2017 ettei Ruff jatkaisi valmentajan tehtävässään. Stars ei onnistunut pääsemään pudotuspeleihin myöskään seuraavalla kaudella valmentaja Ken Hitchcockin johdolla.
Historia > Paluu Stanley Cup -finaaleihin

Joulukuussa 2019 Starsin päävalmentaja Jim Montgomery erotettiin tehtävistään ja hänet korvasi Rick Bowness. Kausi 2019–2020 keskeytyi 12. maaliskuuta 2020 COVID-19-pandemian vuoksi, mutta kauden pudotuspelit päästiin pelaamaan erikoisjärjestelyillä Kanadassa saman vuoden syksynä. Stars pääsi runkosarjan pelatun 69 ottelun pistekeskiarvolla suoraan pudotuspelien ensimmäiselle kierrokselle, jossa se voitti Calgary Flamesin voitoin 4–2. Toisella kierroksella kaatui Colorado Avalanche tiukan sarjan jälkeen 4–3, ja konferenssifinaaleissa Vegas Golden Knights voitoin 4–1. Stars pääsi ensimmäistä kertaa Stanley Cupin finaaleihin sitten vuoden 2000, mutta ottelusarjan vei lopulta finaalivastustaja Tampa Bay Lightning voitoin 2–4.
Joukkueen tiedot > Kotiareena

Kun Stars alun perin muutti Minnesotasta, se pelasi vuonna 1980 valmistuneella Reunion Arenalla, jonka se jakoi NBA-joukkue Dallas Mavericksin kanssa. Reunion Arenan kapasiteetti oli jääkiekkoon 17 001. Areena sai kuitenkin jatkuvasti kritiikkiä siitä, että sen jää oli huonossa kunnossa, varsinkin viimeisinä Stars-vuosinaan. Stars pelasi siellä kahdeksan kautta, vuosina 1993–2001. Reunion Arena purettiin vuonna 2009. Ennen kauden 2001–2002 alkua sekä Stars, että Mavericks muuttivat uuteen American Airlines Centeriin, joka sijaitsee Victory Park -nimisellä alueella Dallasin keskustassa hyvin lähellä entistä areenaa. Sen kapasiteetti NHL-otteluissa on 18 532, ja 19 323 jos ottaa mukaan seisomapaikat.
Joukkueen tiedot > Yhteistyöseurat

Dallas Starsilla on nykyään kaksi yhteistyöjoukkuetta alemmissa sarjatasoissa. AHL-joukkue Texas Starsista tuli Dallasin farmijoukkue vuonna 2009, kun joukkue lopetti yhteistyön Iowa Starsin kanssa. Dallas pelasi kauden 2008–2009 ilman AHL-farmijoukkuetta, sillä Texas Stars aloitti pelaamisen vasta vuotta myöhemmin. Texas Stars pelaa Austinin metropolialueen luoteispuolella sijaitsevassa Cedar Parkin kaupungissa.
AHL-joukkueen lisäksi Stars tekee yhteistyötä ECHL-liigassa pelaavan Idaho Steelheadsin kanssa. Joukkue sijaitsee Boisen kaupungissa Idahon osavaltiossa.
Logot > Minnesota North Stars

1967–1985
1985–1991
1991–1993
Logot > Dallas Stars

1993–1994
1994–2013
2013–2021
2021–
Nykyinen joukkue

| Dallas Stars kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Dallas Stars kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Dallas Stars kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Dallas Stars kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Dallas Stars kaudella 2024–2025> Valmentajat | Dallas Stars kaudella 2024–2025>  | Dallas Stars kaudella 2024–2025>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit   1   Casey DeSmith   29   Jake Oettinger Puolustajat   6   Lian Bichsel   44   Cody Ceci    3   Matt Dumba   55   Thomas Harley    4   Miro Heiskanen (A)   23   Esa Lindell (A)   46   Ilja Ljubuškin    5   Nils Lundkvist    2   Brendan Smith |  |  Hyökkääjät  14   Jamie Benn (C)   43   Colin Blackwell   22   Mavrik Bourque   10   Oskar Bäck   63   Jevgeni Dadonov   95   Matt Duchene   64   Mikael Granlund   24   Roope Hintz (A)   53   Wyatt Johnston   27   Mason Marchment   96   Mikko Rantanen   21   Jason Robertson   91   Tyler Seguin (A)   18   Sam Steel |  |  Päävalmentaja Peter DeBoer  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects eliteprospects.com. Päivitetty: 9. maaliskuuta 2025  |  |  |
Nykyinen joukkue > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Peter DeBoer
Apuvalmentaja: Misha Donskov
Apuvalmentaja: Alain Nasreddine
Apuvalmentaja: Steve Spott
Maalivahtivalmentaja: Jeff Reese
Videovalmentaja: Patrick Dolan
Apuvideovalmentaja: Chris Demczuk
Fysiikkavalmentaja: Mike Donoghue
Apufysiikkavalmentaja: Matthew Crawley
Kehitysvalmentaja: Jordie Benn
Luisteluvalmentaja: Luke Chilcott
Taitovalmentaja: Stanislav Tugolukov
Huoltopäällikkö: Dennis Soetart
Puheenjohtaja: Brad Alberts
Toimitusjohtaja: Jim Nill
Apulaistoimitusjohtaja: Mark Janko
Apulaistoimitusjohtaja: Scott White
Henkilöstöjohtaja: Rich Peverley
Henkilöstöjohtaja (Euroopassa pelaavat): Rickard Öquist
Pelaajakehitysjohtaja: Ben Bishop
Pelaajakehitysjohtaja (Euroopassa pelaavat): Pär Johansson
Pelaajakehitysjohtaja: J.J. McQueen
Analytiikanjohtaja: Matt Rodell
Ammattilaisten kykyjenetsinnän johtaja: Joe McDonnell
Euroopan kykyjenetsinnän johtaja: Kari Takko
Joukkueenjohtaja: Jason Rademan
Omistaja: Tom Gaglardi
Lähde: EliteProspects
Kausittaiset tilastot

Tämä luettelo sisältää viimeisimmän viiden kauden tilastot. Täydellinen luettelo on artikkelissa Luettelo Dallas Starsin kausista.
O = Ottelut

V = Voitot

H = Häviöt

JAH = Jatkoaikahäviöt
P = Pisteet

TM = Tehdyt maalit

PM = Päästetyt maalit
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | O | V | H | JAH | P | TM | PM | Divisioona/sijoitus | Pudotuspelit |
| 2016–2017 | 82 | 34 | 37 | 11 | 79 | 223 | 262 | Keskinen, kuudes | ei pudotuspeleissä |

| 2017–2018 | 82 | 42 | 32 | 8 | 92 | 235 | 225 | Keskinen, kuudes | ei pudotuspeleissä |
| 2018–2019 | 82 | 43 | 32 | 7 | 93 | 210 | 202 | Keskinen, neljäs | Voitti ensimmäisellä kierroksella 4–2 (Predators) Hävisi toisella kierroksella 3–4 (Blues) |

| 2019–2020 | 69 | 37 | 24 | 8 | 82 | 180 | 177 | Keskinen, kolmas | Voitti ensimmäisellä kierroksella 4–2 (Flames) Voitti toisella kierroksella 4–3 (Avalanche) Voitti konferenssifinaaleissa 4–1 (Golden Knights) Hävisi Stanley Cupin finaaleissa 2–4 (Lightning) |
| 2020–2021 | 56 | 23 | 19 | 14 | 60 | 158 | 154 | Keskinen, viides | ei pudotuspeleissä |
Palkinnot ja kunnianosoitukset

Stanley Cup
1999
Presidents’ Trophy
1998, 1999
Clarence S. Campbell Bowl
1999, 2000, 2020
Art Ross Trophy
Jamie Benn: 2015
Conn Smythe Trophy
Joe Nieuwendyk: 1999
Frank J. Selke Trophy
Jere Lehtinen: 1998, 1999, 2003
Lester Patrick Trophy
Neal Broten: 1998
Roger Crozier Saving Grace Award
Ed Belfour: 2000
Marty Turco: 2001, 2003
William M. Jennings Trophy
Ed Belfour ja Roman Turek: 1999
Lähde:
Palkinnot ja kunnianosoitukset > Jäädytetyt pelinumerot

7 Neal Broten (7. helmikuuta 1998)
8 Bill Goldsworthy (15. helmikuuta 1992)
9 Mike Modano (8. maaliskuuta 2014)
19 Bill Masterton (17. tammikuuta 1987)
26 Jere Lehtinen (24. marraskuuta 2017)
56 Sergei Zubov (29. tammikuuta 2022)
99 Wayne Gretzky (6. helmikuuta 2000, numero jäädytetty koko liigassa)
Tilastot > Päävalmentajat

Bob Gainey (1993–1996)
Ken Hitchcock (1996–2002)
Rick Wilson (2002)
Dave Tippett (2002–2009)
Marc Crawford (2009–2011)
Glen Gulutzan (2011–2013)
Lindy Ruff (2013–2017)
Ken Hitchcock (2017–2018)
Jim Montgomery (2018–2019)
Rick Bowness (2019–2022)
Peter DeBoer (2022–)
Tilastot > Kapteenit

Mark Tinordi (1993–1995)
Neal Broten (1995)
Derian Hatcher (1995–2003)
Mike Modano (2003–2006)
Brenden Morrow (2006–2013)
Jamie Benn (2013–)
Tilastot > Toimitusjohtajat

Bob Gainey (1992–2002)
Doug Armstrong (2002–2007)
Brett Hull, Les Jackson (2007–2009)
Joe Nieuwendyk (2009–2013)
Jim Nill (2013–)
Tilastot > Eniten tehopisteitä

(Tilastoissa on huomioitu sekä North Starsin, että nykyisen Starsin pelaajat. Aktiiviset pelaajat lihavoitu.)
| Pelaaja | Ottelut | Maalit | Syötöt | Pisteet | Pisteet/ottelu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mike Modano | 1 459 | 557 | 802 | 1 359 | 0,93 |
| Neal Broten | 867 | 274 | 593 | 867 | 1,00 |
| Jamie Benn | 936 | 328 | 437 | 765 | 0,82 |
| Brian Bellows | 753 | 342 | 380 | 722 | 0,96 |
| Dino Ciccarelli | 602 | 332 | 319 | 651 | 1,08 |
| Tyler Seguin | 610 | 246 | 313 | 559 | 0,92 |
| Bobby Smith | 572 | 185 | 369 | 554 | 0,97 |
| Sergei Zubov | 839 | 111 | 442 | 553 | 0,66 |
| Dave Gagner | 609 | 247 | 287 | 534 | 0,88 |
| Brenden Morrow | 835 | 243 | 285 | 528 | 0,63 |
Tilastot > Ennätykset > Ura

Eniten otteluita: Mike Modano, 1459
Eniten maaleja: Mike Modano, 557
Eniten syöttöjä: Mike Modano, 802
Eniten pisteitä: Mike Modano, 1359
Paras plus/miinus: Jere Lehtinen, +176
Eniten rangaistusminuutteja: Shane Churla, 1883
Eniten otteluita (maalivahti): Marty Turco, 509
Eniten voittoja: Marty Turco, 262
Paras torjuntaprosentti: Ben Bishop, 92,3%
Pienin päästettyjen maalien keskiarvo: Ed Belfour, 2,19
Eniten nollapelejä: Marty Turco, 40
Tilastot > Ennätykset > Kausi

Eniten maaleja kaudessa: Dino Ciccarelli; Brian Bellows, 55 (1981–1982; 1989–1990)
Eniten syöttöjä kaudessa: Neal Broten, 76 (1985–1986)
Eniten pisteitä kaudessa: Bobby Smith, 114 (1981–1982)
Eniten rangaistusminuutteja kaudessa: Basil McRae, 378 (1987–1988)
Eniten pisteitä kaudessa (puolustaja): Craig Hartsburg, 77 (1981–1982)
Eniten pisteitä kaudessa (tulokas): Neal Broten, 98 (1981–1982)
Eniten maaleja kaudessa (tulokas): Neal Broten, 38 (1981–1982)
Eniten voittoja kaudessa: Marty Turco, 41 (2005–2006)
Eniten nollapelejä kaudessa: Ed Belfour; Marty Turco, 9 (1997–1998; 2003–2004)
Lähteet:
Joukkueessa pelanneet suomalaiset

Vähintään yhden NHL-ottelun pelanneet suomalaiset, aktiiviset pelaajat lihavoituna.
Joukkueessa pelanneet suomalaiset > Minnesota North Stars

Markus Mattsson (1982)
Kari Takko (1986–1991)
Jari Grönstrand (1986–1987)
Raimo Helminen (1987)
Ville Sirén (1988–1990)
Jarmo Myllys (1989–1991)
Ilkka Sinisalo (1990–1991)
Joukkueessa pelanneet suomalaiset > Dallas Stars

Jarkko Varvio (1993–1995)
Jere Lehtinen (1995–2010)
Juha Lind (1997–1999)
Sami Helenius (2000–2002)
Jyrki Lumme (2001)
Niko Kapanen (2002–2006)
Teppo Numminen (2003–2004)
Antti Miettinen (2004–2008)
Niklas Hagman (2005–2008)
Jussi Jokinen (2005–2008)
Janne Niinimaa (2006)
Kari Lehtonen (2010–2018)
Perttu Lindgren (2010)
Jyrki Jokipakka (2014–2016)
Jussi Rynnäs (2014)
Antti Niemi (2015–2017)
Julius Honka (2016–2019)
Lauri Korpikoski (2016–2017)
Esa Lindell (2016–)
Miro Heiskanen (2018–)
Roope Hintz (2018–)
Joel Kiviranta (2020–2023)
Sami Vatanen (2021)
Jani Hakanpää (2021-2024)
Arttu Hyry (2024-)
Mikael Granlund (2024-)
Mikko Rantanen (2025-)
Aiheesta muualla

Joukkueen verkkosivut
Keskushyökkääjä Joe Nieuwendyk oli yksi Starsin keskeisimpiä pelaajia mestaruuskaudella 1998–1999, jolloin hänet palkittiin Conn Smythe Trophylla pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana.
Dave Tippett toimi Starsin päävalmentajana vuosina 2002–2009.
Tyler Seguin on ollut yksi Starsin avainpelaajia 2010-luvulla.
American Airlines Center on Starsin toinen ja nykyinen kotiareena.
Texas Stars on ollut Dallasin AHL-farmijoukkue kaudesta 2009–2010 lähtien.
Jamie Benn on Starsin viimeisin henkilökohtaisen palkinnon saaja, kun hänelle myönnettiin kaudella 2014–2015 Art Ross Trophy -palkinto. Benn teki kauden 82 ottelussa 87 tehopistettä.
Mike Modano on Stars-organisaation historian paras pistemies. Hän teki pelaamassaan 1 459 ottelussa 1 359 tehopistettä. Modano valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 2014.
Jere Lehtinen edusti koko NHL-uransa Dallas Starsia. Lehtinen on joukkueen historian tehokkain suomalaispelaaja 514 pisteellä 875 ottelussa. Hän voitti myös Frank J. Selke Trophyn kolmesti.
Roope Hintz vuonna 2020
Lumimyyrä

| Lumimyyrä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Hiirimäiset jyrsijät Myomorpha
Heimo::  Myyrät Cricetidae
Alaheimo::  Varsinaiset myyrät Arvicolinae
Suku::  Chionomys
Laji::  nivalis
Kaksiosainen nimi
 Chionomys nivalis  (Martins, 1842) 
Katso myös
   Lumimyyrä Wikispeciesissä   Lumimyyrä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lumimyyrä (Chionomys nivalis syn. Microtus nivalis) on myyrälaji. Ruumiin pituus on suurimmillaan 14 cm ja häntä 7,5 cm pitkä. Takajalan pituus on 1,3–1,8 cm. Lumimyyrä painaa noin 40–68 g. Takajalan pohjassa on 6 anturaa. Sen kuonolla on suuria tuntokarvoja, jotka helpottavat kulkua ahtaissa kiven koloissa.
Lumimyyrä elää Etelä-Euroopan vuoristoseuduilla, Turkissa ja Lähi-idässä. Elinympäristönä ovat ylärinteiden kivikkoiset niityt, joiden kasvillisuutta laji käyttää ravintonaan. Osan kasvisravinnostaan se kuivattaa ja varastoi kivenkoloihin. Lumimyyrä viettää yli talven aktiivista elämää lumikerroksen alla. Lisääntymisaika on huhtikuulta elokuulle. Naaras saa pari poikuetta, joissa poikasmäärä voi olla 1-5. Muista myyristä poiketen lumimyyrä on verrattain pitkäikäinen ja saavuttaa jopa kolmen vuoden iän.
Serafim (arkkipiispa)
Aiheesta muualla

Venäläiset arkkipiispat Suomessa / Ortodoksi.net
Arkkipiispa Serafim / Ortodoksi.net
Suomen ortodoksisen kirkon arkkipiispat
Antoni (1892–1898) |
Nikolai (1898–1905) |
Sergei (1905–1917) |
Serafim (1921–1925) |
Herman (1925–1960) |
Paavali (1961–1987) |
Johannes (1987–2001) |
Leo (2002–2024)
|Elia (2024–)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Suomi (KANTO)
Egyptinkoirankuonolepakko

| Egyptinkoirankuonolepakko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Lepakot Chiroptera
Heimo::  Hedelmälepakot Pteropodidae
Alaheimo::  Pteropodinae
Suku::  Koirankuonolepakot Rousettus
Laji::  egyptiacus
Kaksiosainen nimi
 Rousettus egyptiacus  (Geoffrey, 1810) 
Synonyymit
 Rousettus aegyptiacus 
 Egyptinkoirankuonolepakon levinneisyys
Katso myös
   Egyptinkoirankuonolepakko Wikispeciesissä   Egyptinkoirankuonolepakko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Egyptinkoirankuonolepakko eli afrikanronkko (Rousettus egyptiacus) on keskikokoinen hedelmälepakko, jonka levinneisyysalue ulottuu Senegalista yli lähes koko Afrikan ja Etu-Aasian Pakistaniin asti. Sitä tavataan myös Kyproksella ja Turkissa. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on ronkko.
Egyptinkoirankuonolepakolla on suuret silmät ja koiranomainen pää. Sen ruumis on noin 13–15,5 cm pitkä, kyynärvarsi on 8–10 cm ja paino 90-170 g.
Egyptinkoirankuonolepakot syövät hedelmien lisäksi myös siitepölyä ja mettä.
Naaras saa 105–107 päivän kantoajan jälkeen yhden tai harvoin kaksi poikasta. Laji lisääntyy monilla seuduilla noin kaksi kertaa vuodessa.
Toisin kuin muilla lepakoilla, egyptinkoirankuonolepakolla ja Rousettus-suvun kahdeksalla muulla lajilla on poikkeuksellinen kyky synnyttää äänisignaaleja värisyttämällä kieltään nopeasti suuontelossa tai oikeastaan maiskuttamalla äänekkäästi. Näin muodostuvan sointuvan, taajuudeltaan 6,5–100 kilohertsin äänen suurin intensiteetti on 12–18 kHz:n välillä. Ääntely ei ole ultraääntä, joten ihminen voi kuulla sen.
Aiheesta muualla

ITIS: Rousettus egyptiacus (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Rousettus aegyptiacus:  Wikidata: Q754983  Wikispecies: Rousettus aegyptiacus  ADW: Rousettus_egyptiacus  ARKive: rousettus-aegyptiacus  BOLD: 24397  CoL: 4THCH  CMS: rousettus-aegyptiacus  EPPO: ROUSAE  EUNIS: 314959  Fauna Europaea: 305381  Fauna Europaea (new): 796682d5-9510-42d7-8ec6-60699280af5e  GBIF: 2432953  iNaturalist: 75042  IRMNG: 10229229  ITIS: 632267  IUCN: 29730  MDD: 1004539  MSW: 13800397  NCBI: 9407  Observation.org: 81414  Open Tree of Life: 813034  Xeno-canto: Rousettus-aegyptiacus 
Pteropus aegyptiacus:  Wikidata: Q109647449  CoL: 4Q2XX  GBIF: 9096397  ITIS: 946602
Siperiankärppä

| Siperiankärppä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Näätäeläimet Mustelidae
Suku::  Kärpät Mustela
Laji::  sibirica
Kaksiosainen nimi
 Mustela sibirica  Pallas, 1758 
 Siperiankärpän levinneisyys vihreällä, punaiselle alueelle istutettu
Katso myös
   Siperiankärppä Wikispeciesissä   Siperiankärppä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Siperiankärppä eli kolinski (Mustela sibirica) on näätäeläimiin (Mustelidae) kuuluva laji.
Koiraan pituus on 28–39 senttimetriä, häntä 15–21 senttimetriä ja paino 650–820 grammaa. Naaraan vastaavat mitat ovat 25–30 senttimetriä, 13–16 senttimetriä ja 360–430 grammaa. Siperiankärppä asuu taigametsissä Venäjän Euroopan puoleisesta päästä aina Itä-Siperiaan, Koreaan, Kiinaan, Taiwaniin ja Japaniin saakka. Siperiankärpän ravintoon kuuluvat pikkujyrsijät, haaskat ja erilaiset kasvinosat. Keväällä syntyvässä pesueessa on 3-10 jälkeläistä.
Siperiankärpällä on yli kymmenen alalajia.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Siperiankärppä (kolinski) (Mustela sibirica)
iNaturalist: Siperiankärppä (Mustela sibirica)
ITIS: Mustela sibirica (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Mustela sibirica, Siberian weasel (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Mustela sibirica (englanniksi)
andienkärppä
arohilleri
brasiliankärppä
hilleri
indonesiankärppä
juovaselkäkärppä
keltavatsakärppä
kärppä
lumikko
mustajalkahilleri
Mustela itatsi
Mustela subpalmata
paljasjalkahilleri
pitkähäntäkärppä
siperiankärppä
vesikko
vuorikärppä
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q271459  Wikispecies: Mustela sibirica  ADW: Mustela_sibirica  ARKive: mustela-sibirica  BOLD: 462397  CoL: 44QYK  EoL: 311517  EUNIS: 16446  Fauna Europaea: 305331  Fauna Europaea (new): 7837107c-a004-40c2-b263-7425796f4781  GBIF: 5218972  iNaturalist: 41813  IRMNG: 11129431  ITIS: 621955  IUCN: 41659  MDD: 1005877  MSW: 14001468  NCBI: 36240  Observation.org: 85213  Open Tree of Life: 549525  Paleobiology Database: 157457  Paleobiology Database: 157457  Species+: 6268  TSA: 11132  Xeno-canto: Mustela-sibirica  ZooBank: 5950A773-8FDC-44CD-9F83-3DC73F483E61
Haymenn Bah-Traoré

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 12. kesäkuuta 1997
Syntymäpaikka: Essen, Saksa
Pelipaikka: Laitapuolustaja
Pituus: 175 cm
Seura
Seura: FK Kauno Žalgiris
Pelinumero: 21
Junioriseurat
2013–2016: Rot-Weiss Essen
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2016–2017 | Wattenscheid 09 | 32 | (0) |
| 2017–2022 | Borussia Dortmund II | 69 | (2) |
| 2023–2024 | Haka | 41 | (1) |
| 2025– | FK Kauno Žalgiris | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2025.
Haymenn Bah-Traoré (s. 12. kesäkuuta 1997) on togolais-saksalainen jalkapalloilija joka edustaa A lygan pelaavaa FK Kauno Žalgiris.
Mohamed Yousef el-Magariaf

Mohamed Yousef el-Magariaf
Mohamed Yousef el-Magariaf on libyalainen poliitikko ja diplomaatti. Hän oli Gaddafin jälkeisen Libyan uuden parlamentin ensimmäinen puheenjohtaja. Hän voitti puheenjohtajan valinnassa kilpailijansa Ali Zidanin saamalla 113 ääntä Zidanin saadessa 85. Hän on Kansallinen Rintama -puolueen puheenjohtaja, jonka puolue voitti kolme paikkaa Libyan vaaleissa vuonna 2012.
el-Magariaf erosi kesällä 2013, kun parlamentti päätti kieltää virat kaikilta, jotka olivat työskennelleet Gaddafin hallinnossa.
Josh Allen

| Josh Allen |
| --- | --- |
 Allen vuonna 2019
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. toukokuuta 1996 (ikä 28) Firebaugh, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  196 cm
Paino:  107 kg
Pelipaikka:  Pelinrakentaja
Seura
Pelinumero:  17
Seura:  Buffalo Bills
Sarja:  NFL
Pelaajaura
NFL-varaus:  7., 2018 Buffalo Bills
Pääsarjaura:  2018–
Joshua "Josh" Patrick Allen (21. toukokuuta 1996 Firebaugh, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on pelinrakentaja. Hän edustaa Buffalo Billsia.
Ura > Yliopisto

Allen aloitti yliopistouransa vuonna 2015 Wyomingin yliopistossa. Hän pelasi ensimmäisenä vuotenaan vain kaksi ottelua, kun hän loukkasi olkapäänsä. Vuonna 2016 Allen pelasi 14 ottelua, joissa heitti 3203 jaardia, 28 touchdownia ja 15 syötönkatkoa. Lisäksi hän juoksi 523 jaardia tehden seitsemän juoksumaalia. Hän pelasi kauden päätteeksi Poinsettia Bowlissa BUY:ta vastaan. Vuonna 2017 Allen pelasi runkosarjassa kymmenen ottelua ja kauden päätteeksi bowl-ottelun. Hän ei pelannut runkosarjan kahdessa viimeisessä ottelussa olkapäävamman takia. Hän pelasi kauden päätteeksi Famous Idaho Potato Bowlissa. Allen pelasi kaudella kaiken kaikkiaan 11 ottelua, joissa heitti 1812 jaardia ja syötti 16 touchdownia. Lisäksi hän juoksi 204 jaardia. Koko yliopistourallaan Allen heitti 5066 jaardia, 44 touchdownia ja 21 syötönkatkoa. Lisäksi hän juoksi 767 jaardia ja teki 12 juoksumaalia.