stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Papua (provinssi)
Väestö

Papuan provinssissa on hyvin nopea väestönkasvu. Se johtuu osittain korkeista syntyvyysluvuista, mutta osin on syynä Indonesian valtion transmigrasi-asutusohjelma, jossa ylikansoittuneilta alueilta väestöä siirretään vähemmän asutetuille alueille. Väestönsiirrot aiheuttavat sosiaalisia ongelmia Papualla, joka on yksi Indonesian köyhimmistä alueista. Siirtolaisten myötä alueen useat alkuperäiskansat ovat jäämässä vähemmistöön omassa maassaan. Jaavalaiset siirtolaiset muodostavat suurimman yksittäisen väestöryhmän Papuan väestöstä. Alkuperäiskansoista runsasväkisimmät ovat Uusi-Guinean pohjoispuolella olevalla Biakin saarella elävät etnisesti melanesialaiset biaklaiset sekä saaren sisämaassa Baliem Valleyn alueella elävät dani- ja lani-kansat. Mikään Papuan provinssin kansallisuuksista ei muodosta selkeää enemmistöä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Papuan kotisivut (indonesiaksi)
| --- | --- |
Sumatra:  Aceh • Pohjois-Sumatra • Länsi-Sumatra • Riau • Riausaaret • Jambi • Etelä-Sumatra • Bangka-Belitung • Bengkulu • Lampung
Jaava:  Jakarta • Banten • Länsi-Jaava • Keski-Jaava • Yogyakarta • Itä-Jaava
Pienet Sundasaaret:  Bali • Läntinen Nusa Tenggara • Itäinen Nusa Tenggara
Kalimantan:  Länsi-Kalimantan • Keski-Kalimantan • Etelä-Kalimantan • Itä-Kalimantan • Pohjois-Kalimantan
Sulawesi:  Pohjois-Sulawesi • Gorontalo • Keski-Sulawesi • Länsi-Sulawesi • Etelä-Sulawesi • Kaakkois-Sulawesi
Molukit:  Molukit • Pohjois-Molukit
Länsi-Uusi-Guinea:  Länsi-Papua • Papua
Tom McKean

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Toronto 1993 | 800 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Split 1990 | 800 m |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 1986 | 800 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Glasgow 1990 | 800 m |  |
Maa:   Skotlanti
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Hopeaa | Edinburgh 1986 | 800 m |  |
|  Hopeaa | Auckland 1990 | 4 × 400 m |  |
Tom McKean (s. 27. lokakuuta 1963 Bellshill, Skotlanti) on entinen skotlantilainen keskimatkojen juoksija, joka oli erikoistunut 800 metrille.
McKean voitti 800 metrin Euroopan mestaruuden Splitissä 1990 ajalla 1.44,76. Hän kukisti toiseksi sijoittuneen maanmiehensä David Sharpen vajaalla sekunnilla. Neljä vuotta aiemmin Stuttgartissa hän oli saanut EM-hopeaa hävittyään Britannian kolmoisvoittoon päättyneessä kilpailussa Sebastian Coelle 0,11 sekuntia. MM-kilpailuissa hän sijoittui kahdeksanneksi sekä Roomassa 1987 että Stuttgartissa 1993.
McKean voitti 800 metrin sisäratojen Euroopan-mestaruuden kotikisoissaan Glasgow'ssa 1990 ajalla 1.46,22. Hän voitti saman matkan sisäratojen maailmanmestaruuden Torontossa 1993 ajalla 1.47,29.
McKean voitti 800 metrin kilpailun Barcelonan maailmancupissa 1989. Euroopan cupissa hän voitti saman matkan neljä kertaa peräkkäin: 1985, 1987, 1989 ja 1991. Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti 800 metrillä hopeaa Edinburghissa 1986 ja kuului hopeaa voittaneeseen Skotlannin joukkueeseen 4 × 400 metrin viestissä Aucklandissa 1990.
McKean juoksi 800 metrin ennätyksensä 1.43,88 Lontoossa 28. heinäkuuta 1989. Sisäradoilla hän juoksi parhaimmillaan ajan 1.47,05 Torontossa 13. maaliskuuta 1993.
Tim Hamilton

| Tim Hamilton> Henkilötiedot.Aiheesta muualla |
| --- | --- |
www.timhamiltonstar.com
IMDb
Tim Hamilton (s. 12. huhtikuuta 1982) on tšekkiläinen homopornonäyttelijä. Hän esiintyi elokuvissa vuosina 2001–2010 lähinnä Bel Ami -yhtiölle. Hän on 173-senttinen ja esiintyi sekä top- että bottom-ominaisuudessa. Hän voitti vuonna 2005 GayVN-palkinnon esiintymisestään elokuvassa Greek Holiday 1: Cruising the Aegean (Bel Ami). Palkinto myönnettiin kategoriassa "Paras näyttelijä: ulkomainen julkaisu". Vuonna 2008 Hamilton oli samassa kategoriassa GayVN-ehdokkaana esiintymisestä elokuvassa Knockout (Falcon International).
Out of Time

| Out of Time R> E.M. |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : heinä-lokakuu 1990
 Julkaistu: 12. maaliskuuta 1991
 Tuottaja(t): Scott Litt ja R.E.M.
 Tyylilaji: Rock/pop
 Kesto: 44.08
 Levy-yhtiö: Warner Bros. Records
R.E.M:n muut julkaisut
| Green 1988 | Out of Time 1991 | Automatic for the People 1992 |
Out of Time on R.E.M:n maaliskuussa 1991 julkaistu seitsemäs albumi.
Tammikuussa 1990 R.E.M. alkoi harjoitella kappaleita Out of Timelle. Albumi äänitettiin valmiiksi heinä-lokakuussa 1990 John Keanen ja Bearsvillen studioilla. Sen ensimmäinen single "Losing My Religion" julkaistiin helmikuussa 1991.
"Losing My Religion" oli välittömästi suuri hitti ympäri maailman, eikä vähiten Tarsem Singhin ohjaaman videon ansiosta. Siitä tuli klassinen radiohitti ja yksi 1990-luvun tunnetuimmista pop-kappaleista. Muun muassa sen ansiosta albumi Out of Time nousi listaykköseksi sekä Yhdysvalloissa että Isossa-Britanniassa. Out of Timea promotoitiin ainoastaan pienellä akustisella kiertueella, johon sisältyi "MTV Unplugged" -sessio huhtikuussa 1991. Albumi palkittiin vuonna 1991 Grammy-palkinnolla parhaana vaihtoehtomusiikin levytyksenä.
Albumilla vieraili kaksi laulusolistia: "Shiny Happy Peoplessa" The B-52's:n Kate Pierson ja "Radio Songilla" rap-artisti KRS-One. Kappaleet "Near Wild Heaven" ja "Texarkana" Michael Stipen sijaan laulaa basisti Mike Mills.
Kappalelistaus

Kaikki kappaleet Berry, Buck, Mills ja Stipe.
"Radio Song" – 4:13
"Losing My Religion" – 4:26
"Low" – 4:55
"Near Wild Heaven" – 3:17
"Endgame" – 3:48
"Shiny Happy People" – 3:45
"Belong" – 4:05
"Half a World Away" – 3:26
"Texarkana" – 3:37
"Country Feedback" – 4:07
"Me in Honey" – 4:06
Singlet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| single | julkaisupäivä | maa | formaatti | listasijoitus |
| Losing My Religion | 19. helmikuuta 1991 | Yhdysvallat | 7"/kasetti | #4 |
| Losing My Religion | 25. helmikuuta 1991 | Iso-Britannia | 7"/12"/CD/kasetti | #19 |
| Shiny Happy People | 6. toukokuuta 1991 | Iso-Britannia | 7"/12"/CD/kasetti | #6 |
| Near Wild Heaven | 5. elokuuta 1991 | Iso-Britannia | 7"/12"/CD/kasetti | #27 |
| Shiny Happy People | 3. syyskuuta 1991 | Yhdysvallat | 7"/kasetti | #10 |
| Radio Song | 4. marraskuuta 1991 | Iso-Britannia | 7"/12"/CD/kasetti | #28 |
| Radio Song | 5. marraskuuta 1991 | Yhdysvallat | 7"/12"/CD/kasetti | - |
Soittajat > Yhtyeen jäsenet

Bill Berry - rummut, lyömäsoittimet, congat, taustalaulu
Peter Buck - kitarat, mandoliini
Mike Mills - basso, urut, cembalo, piano, laulu
Michael Stipe - laulu, melodika
Soittajat > Sessiomuusikot

Peter Holsapple - basso (#1, #3), akustinen kitara (#2, #6, #9), sähkökitara (#7)
KRS-One - laulu "Radio Songilla"
Kate Pierson - laulu (#6, #10, #11)
Dave Kempers – viulu
David Braitberg – viulu
David Arenz – viulu
Ellie Arenz – viulu
Paul Murphy – alttoviulu
Reid Harris – alttoviulu
Andrew Cox – sello
Elizabeth Murphy – sello
Ralph Jones – kontrabasso
Kidd Jordan - saksofonit (baritonis. #1, #4, tenoris. #1, #5 ja alttos. #1) ja bassoklarinetti (#3, #5)
Cecil Welch - flyygelitorvi (#5)
Scott Litt - echo-loop feed (#1)
John Keane - pedaalikitara (#9, #10)
Jousisovituksista kappaleissa #1, #3, #4, #5, #6, #8 ja #9 vastasi Mark Bingham.
Myynti

| Organisaatio | Taso | Päivämäärä |
| --- | --- | --- |
| BPI – UK | kultalevy | 1. maaliskuuta 1991 |
| RIAA – USA | kultalevy | 24. toukokuuta 1991 |
| RIAA – USA | platinalevy | 24. toukokuuta 1991 |
| BPI – UK | platinalevy | 1. maaliskuuta 1991 |
| RIAA – USA | tuplaplatina | 19. kesäkuuta 1991 |
| BPI – UK | tuplaplatina | 1. syyskuuta 1991 |
| CRIA – Kanada | kultalevy | 4. lokakuuta 1991 |
| CRIA – Kanada | platinalevy | 4. lokakuuta 1991 |
| CRIA – Kanada | tuplaplatina | 4. lokakuuta 1991 |
| CRIA – Kanada | triplaplatina | 4. lokakuuta 1991 |
| RIAA – USA | triplaplatina | 11. lokakuuta 1991 |
| BPI – UK | triplaplatina | 1. maaliskuuta 1992 |
| RIAA – USA | 4X platinalevy | 5. kesäkuuta 1992 |
| ÄKT – Suomi | kultalevy | 1992 |
| BPI – UK | 4X platinalevy | 1. kesäkuuta 1993 |
| CRIA – Kanada | 4X platinalevy | 16. syyskuuta 1994 |
| CRIA – Kanada | 5X platinalevy | 16. syyskuuta 1994 |
| BPI – UK | 5X platinalevy | 1. lokakuuta 1995 |
| CRIA – Kanada | 6X platinalevy | ??? |
| CRIA – Kanada | 7X platinalevy | 29. syyskuuta 2003 |
Pako Siperiasta

| Pako Siperiasta> So weit die Füße tragen |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Hardy Martins
Käsikirjoittaja:  Hardy Martins Bastian Clevé Bernd Schwamm
Tuottaja:  Hardy Martins
Säveltäjä:  Eduard Artemjev
Kuvaaja:  Pawel Timofejewitsch Lebeschew
Leikkaaja:  Andreas Marschall
Pääosat:  Bernhard Bettermann Michael Mendl Anatoli Kotenjow Irina Pantaeva Iris Böhm Hans Peter Hallwachs
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Ensi-ilta:   27. joulukuuta 2001
Kesto:  158 minuuttia
Alkuperäiskieli:  saksa, venäjä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pako Siperiasta (saks. So weit die Füße tragen, engl. As Far as My Feet Will Carry Me) on vuonna 2001 ilmestynyt saksalainen toiseen maailmansotaan sijoittuva elokuva, jonka ohjasi Hardy Martins.
Aiheesta muualla

Pako Siperiasta Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pehr Adolf Alf af Forselles

Pehr Adolf Alf af Forselles (22. helmikuuta 1875 Elimäki – 25. helmikuuta 1948 Helsingin maalaiskunta) oli suomalainen pankkivirkailija ja valtiopäivämies.
Af Forsellesin vanhemmat olivat konsistorinnotaari Pehr Emil af Forselles ja Hedvig Maria Lovisa Etholén ja puoliso vuodesta 1927 Ingrid Ingeborg Liljeström. Af Forselles tuli ylioppilaaksi Helsingissä ja työskenteli pankkivirkamiehenä, viimeksi Pohjoismaiden Yhdyspankin kamreerina vuodesta 1919.
Af Forselles oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Panathinaikos VC

Panathinaikos on kreikkalainen lentopallojoukkue, joka toimii Kreikan pääkaupungissa, Ateenassa. Panathinaikosin seura perustettiin jo vuonna 1919, ja se on yksi vanhimmista seuroista Kreikassa. Panathinaikosin omistaa kreikkalainen, suuri ravintola omistaja Vlassis Stathokostopoulos. Joukkuetta valmentaa italialainen Mauro Berruto, joka on toiminut myös Suomen lentopallomaajoukkueen päävalmentajana vuodesta 2005 lähtien.
Historia

Ensimmäinen dynaaminen esiintyminen Panathinaikosin lentopallohistoriassa tapahtui vuosina 1927–29, kun moni maailman kuuluisimmista pelaajista pelasivat joukkueessa. Joukkueen ehkä kuuluisin pelaaja kautta aikojen Apostolos Nikolaidis pelasi tuolloin, ja myös joukkueesta löytyivät Aravositas, Gkoumas, Arg, Nikolaidis, Papageorgiou ja. Papastefanou. Tällöin sai aikansa lentopallon kiinnostus Panathinaikosissa, Ateenassa. Toiseen maailmansotaan mennessä, joukkue oli noussut jo yhdeksi maailman parhaimmista. Pelaajia olivat muun muassa Labrou, Vallidis, Momferatos, Tzoumanis, Proselentis, Lykouris, Kakridis ja monia muita.
Vuosien kuluessa, Panathinaikos on voittanut monia palkintoja, ja niittänyt kunniaa. Joukkue on aina houkutellut Kreikkaan muutaman tähtipelaajan. 1960-luvulla joukkueessa pelasivat kuuluisimmat pelaajat tuolta ajalta. Heitä olivat Andreas and Nikos Bergeles, as well as Iliopoulos, Leloudas, Chasapis, Emmanouil, Perros ja Fotiou, joka avasi tien seuraaville sukupolville Kreikassa. Joukkueen kautta aikojen tärkein saavutus tapahtui Euroopan cupissa vuonna 1980, kun joukkue voitti Euroopan cupin. Seuraavina vuosina joukkue dominoi Kreikan liigaa, pelaajilla kuten Kazazis, Tentzeris, Gontikas, Galakos, Dimitriadis, Margaronis, Karamaroudis and Andreopoulos.
Kaksi historian menestyksekkäintä kautta olivat 1994–95 ja 1995–96, kn Panathinaikos voitti kaksi peräkkäistä mestaruutta Kreikassa. Stelios Prosalikas toimi tuolloin päävalmentajana ja Andreopoulos, Triantafillidis, Philippov, Spanos, Hatziantoniou, Ouzounof, A. Kovatsef, S. Kovatsef, Karamaroudis, Mavrakis, Konstantinidis, Zakynthinos, Koutouleas, Tonev pelaajina.
Nykyäänkin Panathinaikosin voi löytää lentopallokartan huipulta. Joukkue selviytyi kaudella 2006 Top Teams cupin neljän parhaan joukkueen finaaleihin, joissa se sijoittui lopulta kolmanneksi. Tärkeintä matkassa oli myös joukkueen kannattajien tuki, sillä yli 600 kannattajaa matkusti yli 2000 km, kannustamaan joukkuettaan.
Muuta

Joukkueessa pelaa tällä hetkellä todellisia maailmanluokan tähtiä. Joukkueen peliä pyörittää Brasilian maajoukkue passari Marcelinho, joka on kaksinkertainen maailmanmestari, olympiavoittaja, maailmanliigan kuusinkertainen voittaja, sekä Maailmancupin kaksinkertainen mestari. Yleispelaajina ovat brasilialaiset Dante ja Minuzzi. Dantelta löytyy yhtä paljon meriittejä kuin Marcelinholtakin, myös henkilökohtaisia saavutuksia häneltä löytyy paljon. Lisäksi joukkueessa pelaa kolumbialainen Liberman Agamez, jota veikkaillaan maailman parhaimmaksi pelaajaksi tulevaisuudessa.
Saavutukset

Kreikan mestari: 20
1963, 1965, 1966, 1967, 1970, 1971, 1972, 1973, 1975, 1977, 1982, 1984, 1985, 1986, 1995, 1996, 2004, 2006, 2020, 2022
Kreikan Cup: 6
1982, 1984, 1985, 2007, 2008, 2010
Super cup: 1
2006
Paineilmajarru (rautatietekniikka)

Paineilmajarru on yleisin rautatiekalustossa käytetty jarrujärjestelmä. Jarrun on keksinyt George Westinghouse.
Toimintaperiaate > Itsetoimijarru

Itsetoimisessa jarrussa eli koko junaan vaikuttavassa jarrussa junarungon läpi on kytketty kaikkien vaunujen kautta kulkeva jarrujohto, jonka sisältämällä paineilmalla täytetään vaunujen apusäiliöt täyteen käyttöpaineeseen, joka on Suomessa 5 bar. Tällöin vaunujen jarrut ovat irti. Kun junaa halutaan jarruttaa, pienennetään veturissa olevalla kuljettajaventtiilillä jarrujohdon painetta. Vaunussa oleva toimintaventtiili havaitsee tämän, ja päästää apusäiliöstä paineilmaa jarrusylinteriin, joka painaa jarrusylinterissä olevaa mäntää, joka puolestaan mekaanisten välitysten avulla painaa joko jarrutönkät kiinni pyöriin tai levyjarrujen tapauksessa jarrupalat kiinni jarrulevyihin. Jarrusylinterin enimmäispaine (4 bar) saavutetaan kun jarrujohdon paine on laskenut 3,5 bariin. Vaikka paine laskisi vielä tämän arvon alle, ei jarruvoima enää lisäänny. Tällaisen järjestelmän etuna on se, että junan katketessa tai järjestelmävian sattuessa jarrut menevät automaattisesti päälle. Hätäjarru toimii siis jarrujohdon välittömällä tyhjennyksellä.
Jarrujen irrotus tapahtuu jälleen nostamalla jarrujohdon painetta. Vaunun toimintaventtiili päästää jarrusylinterin tyhjenemään ja apusäiliön täyttymään uudelleen. Nykyaikaisessa ns. kolmipainejärjestelmässä eli osittain irrottavassa jarrut ovat täysin irrottuneet, kun jarrujohdon paine on noussut takaisin nimellispaineeseen, mutta vanhanaikaisessa kaksipainejärjestelmässä eli suoraan irrottavassa jarrut irtoavat heti kun jarrujohdon paine nousee, jolloin uudelleenjarrutus täydellä jarruvoimalla ei ole heti mahdollinen, vaan vasta kun koko jarrujohdossa on nimellispaine.
Jarrujohdon irtoaminen siis päästää kaikki ilmat johdosta pois, joten jarrut kiinnittyvät junan katketessa. Esimerkiksi laskumäkityötä ja vaunuvinssin käyttöä varten toimintaventtiilien yhteydessä on irrotusventtiilit, joista vetämällä vaunujen jarrujen käyttämiseen varastoitu apuilma lasketaan pois ja näin vaunu tai koko vaunusto on liikuteltavissa ilman tarvetta ladata jarrujohtoa täyteen käyttöpaineeseen. Tällöin hätäjarrun vetämisestä ei ole apua, koska johto on jo valmiiksi tyhjä. Aiemmin myös suurin osa vaihtotöistä tehtiin vaunut jarruttomina, mutta nykyinen turvallisuussäännöstö edellyttää itsetoimijarrun käyttöä myös vaihtotöissä.
Toimintaperiaate > Suoratoimijarru

Suoratoimijarru vaikuttaa vain veturiin. Toimintaperiaate on samanlainen kuin itsetoimijarrulla, mutta suoratoimijarrua käytettäessä päästetään suoraan pääsäiliöstä (veturin ilmasäiliö) paineilmaa jarrusylinteriin.
Toimintaperiaate > Sähköohjattu paineilmajarru

Sähköohjatussa paineilmajarrussa eli elektropneumaattisessa jarrussa (EP-jarru) jarruventtiilit ovat sähköohjattuja. Jarrutettaessa veturin ajopöydässä olevalla jarrukahvalla välitetään sähköisesti kaapeleita pitkin informaatio venttiileille, jotka laskevat pääsäiliöjohdosta ilmaa jarrusylinteriin. Etuna on jarrujen samanaikainen toiminta kaikissa vaunuissa, mikä korostuu erityisesti pitkissä junissa ja korkean jarrutustehon tarpeissa. EP-jarrut toimivat niin kutsutulla lepovirtaperiaatteella: jarrut pysyvät niin kauan irti, kun virtaa on saatavilla. Virran katketessa jarrut kiinnittyvät automaattisesti. Esimerkiksi suomalainen lähijunakalusto toimii tällä periaatteella.
IC-kalustossa EP-venttiilit ohjaavat toimintaventtiilien ohjauspainetta, joka normaalisti olisi jarrujohdon tehtävä. EP-venttiilien ansiosta nopeassa kalustossa jarrut saadaan toimimaan samanaikaisesti, ja nykäisyt ovat harvinaisempia. Häiriötilanteissa tai sähköjen hävitessä interlock-venttiilit kytkeytyvät pois päältä, ja jarrut toimivat jarrujohdon vaikutuksesta.
Jarrulaji

Koko junan jarrujen yhtäaikaisen toiminnan aikaansaamiseksi jarrujen toimintaa on tarkoituksella hidastettu. Ero tehdään asettamalla vaunu- ja veturikohtainen jarrulajiasetin johonkin pääasentoon (Suomessa seuraaviin):
G hidastettu toimintaventtiili; jarrujen kiinnittyminen ja irrottuminen voi kestää jopa minuutin. Käytetään pääosin tavarajunissa.
P nopea toimintaventtiili; kiinnittyminen kestää muutaman sekunnin ja irrottuminen kymmenen sekuntia. Käytössä matkustajajunissa sekä joissakin nopeissa tavarajunissa.
R kuten P, mutta erona suurempi jarrusylinterin korkeampi paine tietyn nopeuden yläpuolella (suurnopeusjarru)
P+Mg tai R+Mg kuten P ja R, mutta lisänä kiskojarru (Mg). Kiskojarrun magneetit laskeutuvat kiskon pintaan ja siten lisäävät jarruvoimaa. Käytetään kalustossa hätäjarruna.
Jarrupainoprosentti

Junan jarrutuskyvyn mittaamiseen käytetään jarrupainoprosenttia. Jokaisella vaunu- ja veturiyksilöllä on oma jarrupaino kullakin jarrulajilla (yleensä tonneina) ilmaisemaan jarrujen tehokkuutta. Jarrupainoprosentti saadaan jakamalla junan jarrupaino kokonaispainolla ja kertomalla tulos sadalla. Mikäli junan aikatauluun merkitty jarrupainoprosentti ei täyty, joudutaan suurinta sallittua nopeutta laskemaan, koska junan tulee pystyä pysähtymään tietyllä etäisyydellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paineilmajarru (rautatietekniikka) Wikimedia Commonsissa
Vaunun jarrumekaniikan periaate. Keskivaiheilla oleva tummanvihreä osa on jarrusylinteri mäntineen. Vihreät osat ovat työntäviä tankoja ja siniset vetäviä. Punaiset ovat tankojen liikuttamia välitinosia. Ruskeat ovat jarrutönkät.
PBC Ural Great

| PBC Ural Great |
| --- | --- |
Liiga:  Superliiga  EuroChallenge
Perustettu:  1995
Historia:  1995-
Areena:  Universal Sports Palace Molot kapasiteetti 7 000
Kotipaikka:  Perm, Venäjä
Värit:  sininen ja valkoinen
Presidentti:   Andrei Agišev
Mestaruudet:   2 Venäjän mestaruus  1 Venäjän Cup  1 EuroCup Challenge  1 Pohjois-Euroopan koripalloliiga 
Kotisivu:  www.ural-great.ru
PBC Ural Great (ven. Урал-Грейт, Ural-Greit) on venäläinen koripalloseura, joka sijaitsee Permissä, Venäjällä. Ural Great on ainoa joukkue joka on pystynyt voittamaan Venäjän mestaruuden PBK TsSKA Moskovan lisäksi. Tämän se teki vuosina 2001 ja 2002. EuroCup Challengen joukkue voitti 2006.
Seura on myös kärsinyt talousvaikeuksista ja sen omaisuutta on jouduttu ulosmittaamaan.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Joukkue EuroChallengen sivuilla
Pako helvetistä

| Pako helvetistä> Fools’ Parade |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Andrew McLaglen
Käsikirjoittaja:  James Lee Barrett
Tuottaja:  Andrew V. McLaglen
Säveltäjä:  Henry Vars
Kuvaaja:  Harry Stradling Jr.
Leikkaaja:   David Bretherton  Robert Simpson 
Lavastaja:  Alfred Sweeney
Pääosat:   James Stewart  George Kennedy  Anne Baxter  Strother Martin  Kurt Russell 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Penbar  Stanmore  Columbia Pictures 
Levittäjä:  Columbia Pictures
Ensi-ilta:  1971
Kesto:  98 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pako helvetistä (engl. Fools’ Parade) on vuonna 1971 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, joka perustuu Davis Grubbin romaaniin. Elokuvan pääosissa nähdään James Stewart, George Kennedy, Kurt Russell, Strother Martin, Anne Baxter, ja William Windom. Elokuvan on ohjannut Andrew McLaglen.
Aiheesta muualla

Pako helvetistä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Simpsons Wrestling

| The Simpsons Wrestling |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Big Ape Productions
Julkaisija:  Fox Interactive/Activision
Jakelija:  Fox Interactive
Pelisarja:  The Simpsons
Julkaistu:  EU 22. maaliskuuta 2001NA 12. huhtikuuta 2001
Lajityyppi:  Tappelupeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille 
Alusta:  PlayStation
Jakelumuoto:  CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
The Simpsons Wrestling on Big Ape Productionsin kehittämä tappelupeli, joka perustuu Simpsonit-televisiosarjaan. Peli on julkaistu vuonna 2001 PlayStationille.
Juoni

Avaruusoliot ovat haastaneet springfieldiläiset showpainiin, mutta ensimmäiseksi heidän täytyy taistella toisiaan vastaan selvittääkseen, kuka menee pelastamaan heidän kaupunkinsa vihreiltä avaruusolioilta.
Pelaaminen

Pelin hahmot on luotu käyttämällä perinteistä animaatiota, johon on sekoitettu 3D-grafiikkaa.
Jokaisella painijalla on vain neljä liikettä. On myös juoksemis-hyökkäyksiä, mutta pelaajat voivat käyttää jokaisen hahmon ensisijaisia kolmea erikoisliikettä.
Kamppailuihin monisäikeisyyttä tuovat jokaiselle hahmolle yksilölliset erikoisliikkeet, jotka tekevät pahaa jälkeä vastustajissa. Voiman nouseminen on tärkeää kamppailun edetessä. Donitsit tuovat lisäpiristystä energiaan, atomit täyttävät koko pylvään, popcornit lisäävät terveyttä ja lenkkitossut lisäävät nopeutta.
Kamppailujen keskipisteenä oleva painikehä kulkee ympäri kaupunkia. Voittajia ratkaistaan esimerkiksi kaupanpihalla, Hassun studiolla, kaupungintalon edustalla, avaruusaluksella, Moen baarissa ja ydinvoimalassa. Kaikkiaan kamppailuympäristöjä on kymmenen.
Pelihahmot

Homer Simpson
Bart Simpson
Lisa Simpson
Marge Simpson (ja Maggie Simpson)
Barney Gumble
Hassu-klovni
Apu Nahasapeemapetilon
Talonmies Willie
Bumblebee Man
Waylon Smithers (ja Montgomery Burns)
Moe Szyslak
Ned Flanders
Professori Frink
Kang ja Kodos
Tikku ja Takku (ainoastaan toisiaan vastaan)
Pelin hahmoilla on samat ääninäyttelijät kuin televisiosarjassakin. Ylivoimaisesti voimakkain hahmo on Ned Flanders, koska hänellä on kaksi kertaa niin paljon energiaa kuin muilla hahmoilla ja lisäksi erittäin tehokas salama-hyökkäys.
Vastaanotto

Kriitikot ja Simpsons-fanit ovat haukkuneet peliä, mutta se ei ollut niin epäonnistunut kuin The Simpsons Skateboarding. Peliä haukuttiin yksinkertaisuudesta, tasapainottomasta pelaamisesta ja huonosta grafiikasta. Se myös kauhistutti showpainifaneja sen liikkeiden puutteesta. Peliä on pidetty yhtenä huonoimmista Simpsons-peleistä ja huonoimmista peleistä ikinä.