stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vivienne Westwood
Tyyli ja merkitys

Westwood tunnetaan ”punkin kummitätinä”. Westwoodin estetiikkaa voidaan pitää omalaatuisena yhdistelmänä provosoivaa ja perinnetietoista. Siinä yhdistyivät radikaalit t-paidat klassisen elegantteihin iltapukuihin. Westwoodin yhdistelmä oli luomassa muun muassa punk-tyyliä ja sen jälkeen New Romantic -liikkeeseen kuuluvaa tyyliä.
Westwoodin vaatteet olivat usein vallankumouksellisia ja keskustelua herättäneitä. Hän liitti vanhaan perinteeseen tarkoituksellisesti tehtyjä virheitä. Westwoodin vaatteissa oli muun muassa kiertyneitä saumoja, outoja leikkauksia ja ristiriitaisia värejä. Hän käytti myös bustier-toppeja, kilttejä, kartion muotoisia rintaliivejä ja minikrinoliineja sekä toteutti klassisia maalauksia alusasuihin.
Westwood sai myös runsaasti tunnustuksia urastaan, ja vuonna 1989 Women’s Wear Daily valitsi hänet ainoana naisena 1900-luvun kuuden parhaimman muotisuunnittelijan joukkoon. Hänet valittiin myös kahdesti urallansa Britannian vuoden muotisuunnittelijaksi.
Westwood sai vuonna 1992 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin (OBE) arvon. Hän kohautti jakotilaisuudessa, kun hän pyörähti mekossaan Buckinghamin palatsin edessä ja paljasti näin kaikille, ettei käyttänyt alusasua. Westwood sai ritarikomentajan arvon vuonna 2006 ja näin myös etuliitteen Dame.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vivienne Westwood Wikimedia Commonsissa
Vivienne Westwood -muotiyritys (englanniksi)
Westwoodin No Man’s Land -sivusto (englanniksi)
Westwoodin ja McLarenin suunnittelma toppi.
Vivienne Westwoodin myymälä Lontoossa
Westwood Life Ball -hyväntekeväisyystapahtumassa 2011
Mary Norton

Mary Nortonin kotitalo vuoteen 1921 (Leighton Buzzard, Bedfordshire).
Kathleen Mary Norton (o.s. Pearson; 10. joulukuuta 1903 Lontoo – 29. elokuuta 1992 Hartland, North Devon) oli englantilainen lastenkirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on Kätkijät-romaanisarja.
Mary Norton syntyi Lontoossa ja kasvoi Leighton Buzzardissa. Hänen kotitalonsa ”The Cedars”, jossa hän asui vuoteen 1921, on Kätkijäin tapahtumapaikka. Mary Norton avioitui vuonna 1927 Robert Charles Nortonin kanssa. Heille syntyi neljä lasta.
Kirjailijanuransa Norton aloitti vuonna 1940, kun perhe asui tilapäisesti New Yorkissa. Hänen esikoisromaaninsa The Magic Bed Knob; or, How to Become a Witch in Ten Easy Lessons julkaistiin vuonna 1943 ja jatko-osa Bonfires and Broomsticks 1945. Romaanit julkaistiin yhdistettynä vuonna 1957 nimellä Bed-Knob and Broomstick. Romaani on julkaistu suomeksi vuonna 1987 nimellä Lentävä sänky. Teosten pohjalta The Walt Disney Company on tuottanut elokuvan Hokkus pokkus taikaluudalla.
Nortonin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu romaani Kätkijät (The Borrowers) jatko-osineen. Romaanit kertovat pienikokoisista ihmisistä, jotka elävät englantilaisen talon rakenteiden kätköissä ja lainaavat tarpeisiinsa suurikokoisten ihmisten tavaroita. Ensimmäinen osa Kätkijät julkaistiin vuonna 1952, ja se sai Carnegie-mitalin. Toinen osa Kätkijät taivasalla ilmestyi vuonna 1955 ja kolmas osa Kätkijät virran vieminä vuonna 1959. Sarja käsittää kaikkiaan kuusi romaania, ja neljä ensimmäistä on suomennettu, viimeksi Kätkijät yläilmoissa vuonna 1981. Romaaneja ovat kuvittaneet Diana Stanley ja Ilon Wikland. Kätkijöiden tarinoita on sovitettu useiksi elokuviksi, joista voidaan mainita amerikkalainen Kätkijät (1997) ja japanilainen animaatio Kätkijät (2010).
Suomennettuja teoksia

Kätkijät (The borrowers). Suomentanut Ulla Lehtonen. WSOY 1959.
Kätkijät taivasalla (The borrowers afield). Suomentanut Kerttu Piskonen. WSOY 1960. (1. p. kuvitus Ilon Wikland, 2. p. kuvitus Diana Stanley.) Sarja: Kätkijät 2.
Kätkijät virran vieminä (The borrowers afloat). Suomentanut Kerttu Piskonen. WSOY 1980. Sarja: Kätkijät 3.
Kätkijät yläilmoissa (The borrowers aloft). Suomentanut Kerttu Piskonen. Kuvitus Diana Stanley. WSOY 1981. Sarja: Kätkijät 4.
Lentävä sänky (Bedknob and broomstick). Suomentanut Ritva Toivola. Weilin & Göös 1987.
Filmografia

Hokkus pokkus taikaluudalla, 1971
Kätkijät, 1997
Kätkijät, 2010
Weltcupabfahrt Franz Klammer

| Weltcupabfahrt Franz Klammer |
| --- | --- |
Paikkakunta::  Bad Kleinkirchheim, Itävalta
Talviurheilukeskus:: Skigebiet Bad Kleinkirchheim
Vuori:: Strohsack
Rinneluokitus:: Musta
Yläasema:: 1 904 m
Ala-asema:: 1 070 m
Korkeusero:: 834 m
Pituus:: 3 800 m
Keskijyrkkyys:: 21,9 %
Hissi
Hissit:: Kaiserburgbahn I, Strohsackbahn
Tyyppi:: Gondolihissi, 2-hengen tuolihissi
Kapasiteetti:: 2 350 henkilöä/h, 1 074 henkilöä/h
Ala-asema:: 1 070 m
Väliasema:: 1 363 m–1 357 m
Yläasema:: 1 904 m
Miehet
Suurpujottelu
Lähtö:: 1 462 m
Maali:: 1 065 m
Korkeusero:: 397 m
1. MC-kilpailu:: 17.3.1982
Pujottelu
Lähtö:: 1 285 m
Maali:: 1 065 m
Korkeusero:: 220 m
1. MC-kilpailu:: 17.1.1988
Naiset
Syöksylasku
Lähtö:: 1 883 m
Maali:: 1 078 m
Korkeusero:: 805 m
Pituus:: 2 850 m
Keskijyrkkyys:: 28,2 %
1. MC-kilpailu:: 11.3.1978
Super-G
Lähtö:: 1 588 m
Maali:: 1 078 m
Korkeusero:: 510 m
Pituus:: 1 760 m
Keskijyrkkyys:: 29,0 %
1. MC-kilpailu:: 12.1.1997
Weltcupabfahrt Franz Klammer (myös Kärnten-Franz Klammer) on laskettelurinne Bad Kleinkirchheimissa Itävallassa.
Laskettelurinne on nimetty itävaltalaisen syöksylaskun olympiavoittajan Franz Klammerin mukaan. Siinä järjestetään alppihiihdon maailmancupin osakilpailuja.
Reitti

Syöksylaskun lähtö sijaitsee 1 883 metriä merenpinnan yläpuolella lähellä Strohsack-vuoren huippua. Rinteen ylin osuus Klammerstich on radan jyrkin osuus, se on 600 metriä pitkä.
Klammerstichin jälkeen alkaa varsinainen Weltcupabfahrt Franz Klammer -rinneosuus. Se on vaihtelevan jyrkkä ja koostuu lähinnä pitkistä, melko tiukoistakin S-mutkista.
Syöksylaskun maali sijaitsee 1 078 metriä merenpinnan yläpuolella lähellä Kleinkirchheimin kylän keskustaa.
Watch the Throne

| Watch the Throne Jay Z & Kanye West |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2010–2011
 Julkaistu: 8. elokuuta 2011
 Tuottaja(t): mm. Jay Z, Kanye West, Kyambo Joshua, Gee Roberson (vastaavat)
 Tyylilaji: hip hop
 Kesto: 46.02
 Levy-yhtiö: Roc-A-Fella, Roc Nation, Def Jam
Listasijoitukset
  Billboard 200: 1.
Kanye Westin muut julkaisut
| My Beautiful Dark Twisted Fantasy 2010 | Watch the Throne 2011 | Cruel Summer 2012 |
Jay Z:n muut julkaisut
| The Blueprint 3 2009 | Watch the Throne 2011 | Magna Carta Holy Grail 2013 |
Singlet albumilta Watch the Throne
 ”H•A•M” Julkaistu: 11. tammikuuta 2011  ”Otis” Julkaistu: 20. heinäkuuta 2011  ”Lift Off” Julkaistu: 23. elokuuta 2011  ”Niggas in Paris” Julkaistu: 13. syyskuuta 2011  ”Why I Love You” Julkaistu: 13. syyskuuta 2011  ”Lift Off” Julkaistu: 6. joulukuuta 2011  ”No Church in the Wild” Julkaistu: 29. maaliskuuta 2012
Watch The Throne on rap-artisti Kanye Westin ja rap-artisti Jay Z:n 8. elokuuta 2011 julkaistu yhteisalbumi.
Albumi debytoi Billboard 200 -listan ensimmäisenä ja oli myyntimenestys sekä Yhdysvalloissa, missä se myi platinaa, että maailmanlaajuisesti. Watch the Throne saavutti albumilistojen kärkisijat myös Kanadassa, Norjassa ja Sveistissä. Suomessa Watch the Thronen deluxe-versio sijoittui albumilistalla parhaimmillaan 23:nneksi viikolla 32/2011 ja tavallinen versio 48:nneksi viikolla 35/2011..
Albumilta julkaistiin deluxe-version kappaleet mukaan luettuina seitsemän singleä, muun muassa Otis, No Church in the Wild ja Niggas in Paris.
Kappaleet

No Church in the Wild – 4.32 (feat. Frank Ocean ja The-Dream)
Lift Off – 4.26 (feat. Beyoncé)
Niggas in Paris – 3.39
Otis – 2.58 (feat. Otis Redding)
Gotta Have It – 2.20
New Day – 4.32
That's My Bitch – 3.22 (feat. Elly Jackson ja Justin Vernon)
Welcome to the Jungle – 2.54 (feat. Swizz Beatz)
Who Gon Stop Me – 4.16
Murder to Excellence – 5.00
Made In America – 4.52 (feat. Frank Ocean)
Why I Love You – 3.21 (feat. Mr Hudson)
Kappaleet > Deluxe edition bonuskappaleet

Illest Motherfucker Alive – 5.23
H•A•M – 4.35
Primetime – 3.19
The Joy – 5.17 (feat. Curtis Mayfield)
Arviot

Rumba:
Soundi:
Rolling Stone:
Pitchfork: 8,5/10
Aiheesta muualla

Watch the Throne discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Kanye West
| --- | --- |
Studioalbumit::  The College Dropout (2004)  ·  Late Registration (2005)  ·  Graduation (2007)  ·  808s & Heartbreak (2008)  ·  My Beautiful Dark Twisted Fantasy (2010)  ·  Yeezus (2013)  ·  The Life of Pablo (2016)  ·  Ye (2018)  ·  Jesus Is King (2019)  ·  Donda (2021)
Yhteistyöalbumit::  Watch the Throne (Jay-Z:n kanssa) (2011)  ·  Cruel Summer (GOOD Musicin kanssa) (2012)  ·  Kids See Ghosts (Kid Cudin kanssa) (2018)  ·  Jesus Is Born (Sunday Service Choirin kanssa) (2019)
Livealbumit::  Late Orchestration (2006)  ·  VH1 Storytellers: Kanye West (2010)
Singlet::  ”Through the Wire” (2003)  ·  ”All Falls Down” (feat. Syleena Johnson) (2004)  ·  ”Jesus Walks” (2004)  ·  ”The New Workout Plan” (2004)  ·  ”Diamonds from Sierra Leone” (2005)  ·  ”Gold Digger” (feat. Jamie Foxx) (2005)  ·  ”Heard ’Em Say” (feat. Adam Levine) (2005)  ·  ”Touch the Sky” (feat. Lupe Fiasco) (2006)  ·  ”Drive Slow” (feat. Paul Wall, GLC) (2006)  ·  ”Can’t Tell Me Nothing” (2007)  ·  ”Stronger” (2007)  ·  ”Good Life” (feat. T-Pain) (2007)  ·  ”Flashing Lights” (feat. Dwele) (2007)  ·  ”Homecoming” (feat. Chris Martin) (2008)  ·  ”Love Lockdown” (2008)  ·  ”Heartless” (2008)  ·  ”Amazing” (feat. Young Jeezy) (2009)  ·  ”Paranoid” (feat. Mr Hudson) (2009)  ·  ”Power” (2010)  ·  ”Runaway” (feat. Pusha T) (2010)  ·  ”Monster” (feat. Jay-Z, Rick Ross, Nicki Minaj, Bon Iver) (2010)  ·  ”All of the Lights” (feat. Rihanna) (2010)  ·  ”Black Skinhead” (2013)  ·  ”Bound 2” (2013)  ·  ”Famous” (2016)  ·  ”Father Stretch My Hands” (2016)  ·  ”Fade” (2016)  ·  ”Yikes” (2018)  ·  ”All Mine” (2018)  ·  ”Follow God” (2019)  ·  ”Closed on Sunday” (2019)
Markus Huhtimo

Markus Huhtimo (s. 27. elokuuta 1979) on suomalainen entinen salibandyn pelaaja. Hän on pelannut urallaan HIFK:ssa, SSV:ssä sekä Tapanilan Erässä. HIFK-aikoinaan Huhtamo voitti Euroopan seurojen välisen mestaruuden.
Huhtimo lopetti salibadyuransa keväällä 2011-2012, jolloin hänen edustamansa SSV voitti salibandyn Suomen mestaruuden. Nykyään hän toimii naisten salibandyliigassa EräViikinkien edustusjoukkueen valmennusryhmässä.
Muuta

Huhtimo vieraili Big Brother 2012 -talossa salibandyvalmentajana.
Aiheesta muualla

Pelaajakortti salibandyliigan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Waverly Placen velhot (elokuva)

| Waverly Placen velhot> Wizards of Waverly Place: The Movie |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lev L. Spiro
Käsikirjoittaja:   Todd J. Greenwald  Daniel Berendsen 
Tuottaja:   Kevin Lafferty  Todd J. Greenwald  Daniel Berendsen 
Säveltäjä:  Kenneth Burgomaster
Kuvaaja:  David A. Makin
Leikkaaja:  Matthew Colonna
Pääosat:   Selena Gomez  David Henrie  Jake T. Austin 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  It's a Laugh Productions (käännä suomeksi)
Levittäjä:  Disney-ABC Domestic Television Netflix Disney+
Ensi-ilta:  2009
Kesto:  120 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Waverly Placen velhot (Wizards of Waverly Place: The Movie) on vuonna 2009 julkaistu televisioelokuva, joka perustuu Disney Channelin televisiosarjaan Waverly Placen velhot.
Juoni

Russot lähtevät perhelomalle mutta Alex haluaisi jäädä kotiin Harperin luokse. Lomalla on taikuus kielletty. Alex ottaa salaa kielletyn loitsukirjan ja sauvan ja aiheuttaa sotkun joka voi muuttaa koko Russon perheen elämän. Onnistuuko Alex peruuttamaan loitsun ja pelastamaan itsensä ja veljensä?
Aiheesta muualla

Waverly Placen velhot Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Mark Robson

| Mark Robson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. joulukuuta 1913 Montréal, Québec, Kanada
Kuollut: 20. kesäkuuta 1978 (64 vuotta) Lontoo, Englanti, Iso-Britannia
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1940–1978
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Mark Robson (4. joulukuuta 1913 Montréal, Québec, Kanada – 20. kesäkuuta 1978 Lontoo, Englanti, Iso-Britannia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja leikkaja.
Ura

Robson aloitti uransa elokuva-alalla 20th Century Foxin lavasteosastolla ja siirtyi sieltä RKO:lle, jossa hän lopulta päätyi leikkaajaksi. Hän leikkasi Robert Wise kanssa Orson Wellesin elokuvat Citizen Kane ja Mahtavat Ambersonit. 1942 hän ja Wise päätyivät RKO:n vasta perustettuun B-luokan kauhuelokuvien tuotantoyksikköön, jota johti Val Lewton. Robson leikkasi Lewtonin kauhuelokuvan klassikot Kissaihmiset, Yö voodoo-saarella ja Leopardimies.
Kun Lewtonin vakio-ohjaaja Jacques Tourneur sai muita tehtäviä RKO:lla, Lewton antoi ohjaustyöt Robsonille ja Wiselle. Robsonin ensimmäinen ohjaus oli Seitsemäs uhri 1943. Hän ohjasi Lewtonille vielä neljä elokuvaa: Aavelaiva (1943), Kotirintaman ongelmanuoret (1944) sekä Boris Karloffin elokuvat Tuhoon tuomittu saari (1945) ja Bedlam – kauhujen talo (1946). Hän lähti RKO:lta 1948 ja ryhtyi ohjaamaan elokuvia Stanley Kramerille.
Nyrkkeilysankari (1949) oli Kirk Douglasin tähdittämä film noir -elokuva, joka sai peräti kuusi Oscar-ehdokkuutta, joista voitti yhden. Hupsu sydämeni (1949) sai kaksi Oscar-ehdokkuutta. Kaksi Oscar-ehdokkuutta sai myös Kirkas voitto (1951), Haluan sinut! (1951) saatua "vain" yhden.
Etelämeren paratiisi (1953) esitteli Gary Cooperin James Michenerin menestysromaanin Morganina. Vuonna 1955 Toko-Rin sillat on yksi Robsonin uran suurimmista hiteistä, jonka pääosissa nähtiin William Holden ja Grace Kelly. Elokuva voitti yhden Oscarin ja sai lisäksi vielä yhden ehdokkuuden. Oscar-ehdokkuus parhaasta miessivuosasta tuli Arthur Kennedylle elokuvasta Murhaajako?. Vuonna 1956 valmistunut Mitä kovemmin he kaatuvat oli Humphrey Bogartin ja Rod Steigerin tähdittämä film noir -klassikko, joka sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta mustavalkoelokuvan kuvauksesta. Se jäi Bogartin viimeiseksi elokuvaksi.
Peyton Place – vihan tyyssija (1957) oli suosittu romanttinen draama, joka sai yhdeksän Oscar-ehdokkuutta, muun muassa Robsonille parhaan ohjauksen ehdokkuus. Kuudennen onnen majatalo (1958) oli Ingrid Bergmanin tähdittämä elämäkertaelokuva, joka toi Robsonille toisen ja viimeisen Oscar-ehdokkuuden parhaasta ohjauksesta.
Paul Newman ja Ina Balin olivat pääosassa vuonna 1960 valmistuneessa Rahalla ei rakkautta -draamassa. Newman näytteli myös Takaa-ajettuna elokuvassa vuonna 1963. Kuoleman juna (1965) pääosassaan Frank Sinatra sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta efektisuunnittelusta. Nukkelaakso on vähän arvostettu hittielokuva vuodelta 1967, joka tuotti maailmanlaajuisesti peräti 50 miljoonaa dollaria. Elokuva sai myös yhden Oscar-ehdokkuuden.
Maanjäristys (1974) jäi Robsonin uran suurimmaksi taloudelliseksi menestykseksi ja viimeiseksi suurelokuvaksi. Los Angelesiin iskevää voimakasta maanjäristystä kuvannut klassikko oli aikaansa edellä erikoistehosteiden osalta, ja saikin neljä Oscar-ehdokkuutta, joista voitti yhden. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti lähes 80 miljoonaa dollaria.
Atlantin pikajuna jäi Robsonin viimeiseksi ohjaustyöksi. Sen ensi-ilta oli vasta ohjaajan kuoleman jälkeen vuonna 1979, koska Robson ei ehtinyt viimeistelemään sitä. Myös näyttelijä Robert Shaw kuoli tuotannon ollessa kesken.
Filmografia > Leikkaajana (valikoima)

1941: Citizen Kane
1942: Mahtavat Ambersonit
1942: Kissaihmiset
1943: Yö voodoo-saarella
1943: Leopardimies
Filmografia > Ohjaajana

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi |
| --- | --- | --- |
| 1943 | The Seventh Victim | Seitsemäs uhri |
| 1943 | The Ghost Ship | Aavelaiva |
| 1944 | Youth Runs Wild | Kotirintaman ongelmanuoret |
| 1945 | Isle of the Dead | Tuhoon tuomittu saari |
| 1946 | Bedlam | Bedlam – kauhujen talo |
| 1949 | My Foolish Heart | Hupsu sydämeni |
| 1949 | Home of the Brave | He olivat sankareita |
| 1949 | Roughshod |  |
| 1949 | Champion | Nyrkkeilysankari |
| 1950 | Edge of Doom | Tuomion miekka |
| 1951 | I Want You | Haluan sinut |
| 1951 | Bright Victory | Kirkas voitto |
| 1953 | Return to Paradise | Etelämeren paratiisi |
| 1954 | Phffft! | Rakkaani, antaudun! |
| 1954 | Hell Below Zero | Afrikasta etelään |
| 1955 | Trial |  |
| 1955 | A Prize of Gold | Kultaa Berliinissä |
| 1955 | The Bridges at Toko-Ri | Toko-Rin sillat |
| 1956 | The Harder They Fall | Mitä kovemmin he kaatuvat |
| 1957 | Peyton Place | Peyton Place – vihan tyyssija |
| 1957 | The Little Hut | Kolmas pyörä |
| 1958 | The Inn of the Sixth Happiness | Kuudennen onnen majatalo |
| 1960 | From the Terrace | Rahalla ei rakkautta |
| 1963 | The Prize | Takaa-ajettuna |
| 1963 | Nine Hours to Rama | 9 tuntia ikuisuuteen |
| 1965 | Von Ryan's Express | Kuolemanjuna |
| 1966 | Lost Command | Vihreät paholaiset |
| 1967 | Valley of the Dolls | Nukkelaakso |
| 1969 | Daddy's Gone A-Hunting | Vihreä kantolaukku |
| 1971 | Happy Birthday, Wanda June |  |
| 1972 | Limbo | Kahlehdittu eiliseen |
| 1974 | Earthquake | Maanjäristys |
| 1979 | Avalanche Express | Atlantin pikajuna |
Aiheesta muualla

Mark Robson Elonetissä.
Mark Robson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
María Rojo

María Rojo
María de Lourdes Rojo e Incháustegui (s. 15. elokuuta 1943 México) on meksikolainen näyttelijä ja Demokraattisen vallankumouksen puolueen poliitikko.
Rojo tuli alun alkaen tunnetuksi näyttelijänä elokuvista ja televisiosta; hän esiintyi jo 1950-luvulla. Hän voitti Hopeisen Ariel-palkinnon vuonna 1991 ja oli epäonnistuneesti ehdolla myös neljästi vuosina 1988, 1995 (kaksi ehdokkuutta) ja 1998.
Rojo sai paikan Meksikon senaatista vuoden 2006 kongressinvaaleissa.
Aiheesta muualla

María Rojo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Weltcupstrecke

| Weltcupstrecke |
| --- | --- |
Paikkakunta::  Lienz, Itävalta
Talviurheilukeskus:: Skiing area – Hochstein
Vuori:: Hochstein
Rinneluokitus:: Musta
Yläasema:: 1 010 m
Ala-asema:: 680 m
Korkeusero:: 330 m
Pituus:: 1 600 m
Maksimijyrkkyys:: 47 %
Keskijyrkkyys:: 20,6 %
Hissi
Hissi:: Schloßbergbahn
Tyyppi:: 6-hengen tuoli-/ gondolihissi
Kapasiteetti:: 1 400 henkilöä/h
Ala-asema:: 680 m
Yläasema:: 1 010 m
Miehet
Suurpujottelu
1. MC-kilpailu:: 20.12.1969
Pujottelu
1. MC-kilpailu:: 21.12.1969
Naiset
Suurpujottelu
Lähtö:: 1 008 m
Maali:: 680 m
Korkeusero:: 328 m
Pituus:: 1 094 m
Maksimijyrkkyys:: 47 %
Minimijyrkkyys:: 18 %
Keskijyrkkyys:: 30 %
1. MC-kilpailu:: 19.12.1969
Pujottelu
Lähtö:: 880 m
Maali:: 680 m
Korkeusero:: 200 m
Pituus:: 644 m
Maksimijyrkkyys:: 47 %
Minimijyrkkyys:: 18 %
Keskijyrkkyys:: 31,1 %
1. MC-kilpailu:: 20.12.1969
Stadion
Nimi:: Hochstein Arena
Weltcupstrecke (myös Schloßberg) on laskettelurinne Skiing area – Hochsteinin talviurheilukeskuksessa Lienzissä Itävallassa.
Weltcupstrecke tunnetaan ennen kaikkea naisten alppihiihdon maailmancupin tekniikkalajikilpailujen isäntäpaikkana.
Reitti

Weltcupstrecken yläasema sijaitsee 1 010 metriä merenpinnan yläpuolella ja suurpujottelun lähtöpaikka on 1 008 metriä merenpinnan yläpuolella.
Suurpujottelulähdön jälkeen alkaa vasemmalle kääntyvä jyrkänne SCL Kante, jonka jälkeen rinne kääntyy oikealle. Sen jälkeen tulee Russenweg ja Gamsgangl, jonka jälkeen on pujottelun lähtöpaikka.
Sen jälkeen tulee jyrkänne Jasdorferschuß, jossa rinne kääntyy oikealle. Sitten tulee kumpuileva ja loivempiosuus, jossa sijaitsee Bärental (Karhunlaakso), Gribelekante (Gribelin reuna) ja osuuden päättävä Schibrücke (Hiihtosilta), jonka alitsee menee autotie.
Sillan jälkeen rinne kääntyy vasemmalle loppujyrkänteelle Schlußhang. Weltcupstrecke päättyy 680 metriä merenpinnan yläpuolelle lähelle Lienzin keskustaa.
Matti Weckström

Matti Weckström (3. heinäkuuta 1959 Helsinki – 24. lokakuuta 2015 Oulu) oli suomalainen lääkäri ja professori. Hän valmistui lääkäriksi Oulun yliopistosta ja jatkoi siellä tutkijana. Vuosina 1988–1989 hän oli vierailevana tutkijana Cambridgen yliopistossa. 1990 hänet nimitettiin Ouluun neurofysiologian dosentiksi. 1998 alkaen hän hoiti biofysiikan professuuria, ja hänet nimitettiin virkaan vakituiseksi 2004. Weckströmin aikana Oulun yliopistosta tuli biofysiikan keskeinen opinahjo Suomessa.
Mary Nolan

| Mary Nolan |
| --- | --- |
 Mary Nolan vuonna 1930.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mary Nolan, alk. Mary Imogine Robertson
Syntynyt: 18. joulukuuta 1902 Louisville, Kentucky
Kuollut: 31. lokakuuta 1948 (45 vuotta) Hollywood, Kalifornia
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Imogene Robertson
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Mary Nolan, (alk. Mary Imogine Robertson; 18. joulukuuta 1902 Louisville, Kentucky – 31. lokakuuta 1948 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä, joka näytteli myös saksalaisissa elokuvissa. Saksassa hänen taiteilijanimensä oli Imogene Robertson.
Aiheesta muualla

Mary Nolan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Mary Nolanin tähdittämän elokuvan Docks of San Francisco juliste, vuodelta 1932.
Käännös suomeksi
Maryada Ramanna

| Maryada Ramanna> మర్యాద రామన్న |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  S. S. Rajamouli
Käsikirjoittaja:  S. S. Rajamouli S. S. Kanchi
Tuottaja:  Shobu Yarlagadda Prasad Devineni
Säveltäjä:  M. M. Keeravani
Kuvaaja:  C. Ram Prasad
Leikkaaja:  Kotagiri Venkateswara Rao
Pääosat:  Sunil Saloni Aswani
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Intia
Tuotantoyhtiö:  Arka Media
Levittäjä:  Arka Media Works
Ensi-ilta:  23. heinäkuuta 2010
Alkuperäiskieli:  telugu
Budjetti:  300 000 000 INR
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maryada Ramanna (teluguksi మర్యాద రామన్న) on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut intialainen elokuva, jonka on ohjannut S. S. Rajamouli. Pääosissa nähdään Sunil ja Saloni Aswani. Elokuva on telugunkielinen versiointi vuoden 1923 yhdysvaltalaisesta elokuvasta Ruutia, räminää ja rakkautta. Maryada Ramanna on uudelleenfilmatisoitu kannadaksi (Maryade Ramanna, 2011), bengaliksi (Faande Poriya Boga Kaande Re, 2011) ja hindiksi (Son of Sardaar, 2012).
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Sunil   | … |   Ramu   |
|   Saloni Aswani   | … |   Aparna   |
|   V. Nagineedu   | … |   Ramineedu   |
|   Supreeth Reddy   | … |   Mallasuri   |
|   Prabhakar   | … |   Baireddy   |
|   Brahmaji   | … |   Aparnan serkku Srikanth   |
|   Ravi Teja   | … |   polkupyörä (ääni)   |
|   Anuj Gurwara   | … |     |
|   Subbaraya Sharma   | … |     |
|   Rao Ramesh   | … |     |
Vastaanotto

Maryada Ramanna voitti neljä Nandi Awards -palkintoa, mukaan lukien vuoden viihdyttävimmän elokuvan palkinto. V. Nagineedu voitti parhaan konnan palkinnon. Parhaan mieslaulajan Ghantasala Venkateswara Rao -palkinto meni M. M. Keeravanille, joka oli laulajana kappaleessa ”Teluguammayi”. Pääosanäyttelijä Sunilille myönnettiin tuomariston erikoispalkinto.
Musiikki

Elokuvan soundtrackin on säveltänyt M. M. Keeravani. Musiikki julkaistiin Hyderabadin Shilpakala Vedikassa heinäkuussa 2010, ja tilaisuutta pystyi seuraamaan suorana lähetyksenä internetin välityksellä.
Ammayi Kitiki Pakkana – 3.37 (laulu: Karunya, Chaitra, säv. M. M. Keeravani, san. Anantha Sreeram)
Udyogam Oodipoyindi – 3.45 (laulu: Ranjith, säv. M. M. Keeravani, san. Ramajogayya Sastry)
Telugammayi – 4.05 (laulu: M. M. Keeravani, Geeta Madhuri, säv. M. M. Keeravani, san. Anantha Sreeram)
Raaye Raaye – 4.21 (laulu: Raghu Kunche, Geeta Madhuri, säv. M. M. Keeravani, san. Chaitanya Prasad)
Parugulu Thiyy – 4.10 (laulu: S. P. Balasubrahmanyam, säv. M. M. Keeravani, san. Sirivennela Sitaramasastri)
Aiheesta muualla

Maryada Ramanna Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Maryada Ramanna AllMoviessa. (englanniksi)
Markus Hyytiä

Markus Hyytiä, taiteilijanimeltään Marcus Alexander, on turkulainen ammattitaikuri ja Ravintolataikuuden Suomen mestari 2012.
Marcus Alexander hyväksyttiin Suomen Taikurit ry:n jäseneksi vuonna 2006. Hän esiintyy vuosittain lukuisissa yritysten ja muiden yhteisöjen tilaisuuksissa ympäri Suomea. Lisäksi hän on esiintynyt televisio-ohjelmassa Galaxi.
Palkinnot

Ravintolataikuuden Suomen mestari 2012
Ravintolataikuuden SM 2. 2012
Näyttämötaikuuden SM 3. 2013
Aiheesta muualla

Marcus Alexanderin kotisivut