stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Claude Le Roy
Ura

Le Roy on tehnyt pitkän valmennusuran eritoten maajoukkuevalmentajana Afrikassa ja Aasiassa. Syyskuussa 2006 hän siirtyi Ghanan jalkapallomaajoukkueen peräsimeen ja johdatti maan FIFA Rankingissa aina sijalle 14, mikä on maan jalkapallohistorian paras saavutus. Menestyksestä huolimatta Le Roy jätti Ghahan toukokuussa 2008.  Hänen seuraajakseen nimettiin serbialainen Milovan Rajevac.
Heinäkuussa 2008 Le Roysta tuli Omanin maajoukkuevalmentaja.  Le Roy sai potkut Omanista tammikuussa 2011. Syynä olivat kehnot suoritukset marraskuussa pelatussa Gulf Cupissa ja jääminen ulos Aasian mestaruuskisoista.
Maaliskuussa 2011 Le Roysta tuli Syyrian maajoukkueen uusi päävalmentaja.  Hän kuitenkin erosi tehtävistään jo toukokuussa Syyrian turvallisuustilanteen muututtua radikaalisti.
Syyskuun alussa Le Roysta tuli Kongon demokraattisen tasavallan maajoukkueen päävalmentaja.  Le Royn johdolla Kongon DT selvisi Afrikan mestaruuskisoihin 2013 yhdeksän vuoden tauon jälkeen, mutta putosi turnauksesta jo lohkovaiheessa. Joukkue ei kuitenkaan selvinnyt MM-kisoihin 2014 ja Le Roy sai kesäkuussa 2013 potkut.
Tammikuun alussa 2014 Le Roy aloitti Kongon tasavallan jalkapallomaajoukkueen uutena päävalmentajana.  Le Royn johdolla Kongo eteni MM2018-karsintojen kolmannelle ja ratkaisevalle karsintakierrokselle saakka. Menestyksestä huolimatta hän erosi yllättäen tehtävästään marraskuussa 2015.
Maaliskuussa 2016 Le Roy aloitti kolmivuotisella sopimuksella Togon maajoukkueen päävalmentajana.
Meriitit valmentajana

Afrikan mestaruus: 1988
Amilcar Gabral Cup: 1991
Gulf Cup: 2009
Anna Pavlova (elokuva)

| Anna Pavlova> Анна Павлова |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Emil Lotjanu
Käsikirjoittaja:  Emil Lotjanu
Säveltäjä:  Jevgeni Doga
Kuvaaja:  Jevgeni Guslinski Vladimir Nahabtsev
Lavastaja:  Boris Blank
Pääosat:  Galina Beljajeva James Fox  Sergei Šakurov
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Neuvostoliitto, DDR, Ranska, Kuuba, Britannia
Tuotantoyhtiö:  Mosfilm, DEFA, Poseidon Film, Instituto cubano del arte e industria cinematográficos (ICAIC), Cosmos Films
Ensi-ilta:  1983
Kesto:  153 min
Alkuperäiskieli:  englanti, venäjä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Anna Pavlova (Анна Павлова, Pavlova: A Woman for All Time) on kansainvälinen yhteistuotantoelokuva vuodelta 1983. Venäläisen balettitanssija Anna Pavlovan elämästä kertovan elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut neuvostoliittolainen Emil Lotjanu, ja sen pääosia esittävät Galina Beljajeva, James Fox ja Sergei Šakurov. Elokuvan yhtenä tuottajana ja taustavaikuttajana toimi brittiohjaaja Michael Powell, ja amerikkalaisohjaaja Martin Scorsese tekee elokuvassa cameoroolin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Galina Beljajeva  | … |  Anna Pavlova   |
|  Lina Buldakova  | … |  Anna Pavlova nuorena   |
|  Sergei Shakurov  | … |  Mihail Fokin   |
|  Vsevolod Larionov  | … |  Sergei Djagilev   |
|  James Fox  | … |  Viktor Dandre   |
|  Jacques Debary  | … |  Camille Saint-Saëns   |
|  Georgio Dimitriou  | … |  Enrico Cecchetti   |
|  Petr Gusev  | … |  Marius Petipa   |
|  John Murray  | … |  Sol Jurok   |
Esitykset Suomessa

Anna Pavlova sai Suomessa ensi-iltansa 2. joulukuuta 1983 neuvostoliittolaisiin elokuviin erikoistuneessa Kosmos-elokuvateatterissa Helsingissä. Televisiossa se on esitetty MTV:n ohjelmistossa 20. heinäkuuta 1987.
Arirang TV

| Arirang TV |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  1996
Omistaja:  KIBF
Maa:   Etelä-Korea
Kieli:  englanti
Pääkonttori:  Soul
Kotisivu:  http://www.arirang.co.kr/index.asp
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arirang TV (koreaksi 아리랑 TV) on eteläkorealainen englanninkielinen TV-kanava, joka on perustettu vuonna 1996. Kanavan perustaja ja omistaja on eteläkorealainen Korea International Broadcasting Foundation -säätiö. Ympärivuorokautiset lähetykset aloitettiin vuonna 2018.
Arirangin on tehnyt yhteistyötä myös muiden eteläkorealaisten englanninkielisten medioiden kanssa. Yksi näistä on The Korea Times, ja nämä kaksi yhtiötä allekirjoittivat yhteisymmärrysmuistion toukokuussa 2020.
Kanavan tehtävä on ylläpitää maailmalla positiivista kuvaa Etelä-Koreasta ja korealaisesta kulttuurista. Vuonna 2019 arvioitiin, että Arirang TV tavoittaa 140 miljoonaa seuraajaa hieman yli sadassa maassa.
Aiheesta muualla

Arirang TV:n YouTube-kanava
Antti Kokkonen

Antti Juhani Kalervo Kokkonen (s. 3. marraskuuta 1986) on suomalainen pikajuoksija. SM-kilpailuista hänellä on 400 metriltä hopeaa Kalevan kisoista 2012 sekä pronssia Kalevan kisoista 2014, 2015 ja 2016. Sisäratojen SM-kilpailuista hänellä on hopea 400 metriltä 2013 ja pronssia sekä 200 että 400 metriltä vuodelta 2014. Viestijuoksun SM-kilpailuista hänellä on pronssia 4 × 100 metriltä vuodelta 2016.
Kokkosta valmensi vuoteen 2012 saakka Timo Zerni ja hän edustaa Oulun Pyrintöä. Vuoteen 2015 saakka hän edusti Veitsiluodon Kisaveikkoja. Kokkosen ennätys 400 metrillä on 47,95, jonka hän juoksi Oulun Kalevan kisoissa vuonna 2016. Hänellä on maaotteluedustuksia.
Arthur Rindell

Arthur Rindell vuonna 1879 tai 1880.
Arthur Rindell (1. lokakuuta 1852 Turku – 21. tammikuuta 1936 Turku) oli suomalainen maatalouskemisti. Hän oli Helsingin yliopiston maanviljelyskemian ja -fysiikan professori vuosina 1900–1919 ja maanviljelystaloudellisen tiedekunnanosaston ensimmäinen dekaani 1906–1919. Hän oli Åbo akademin sijaiskansleri 1918–1934. Hän julkaisi alan tutkimuksia ja oppikirjoja, muun muassa Maanviljelyskemian ja maanviljelysfysiikan oppikirjan (1920).
Antti Koivuniemi

Antti Mikael Koivuniemi (6. maaliskuuta 1926 Kauhajoki – 23. elokuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen talousvaikuttaja, vuorineuvos ja Pohjolan Voiman toimitusjohtaja.
Koivuniemi valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1951. Hän aloitti Pohjolan Voimassa työskentelyn 1952 ja toimi yrityksessä eri tehtävissä 1970-luvun alkupuolelle asti. Sen jälkeen Koivuniemi oli Rauma-Repolan palveluksessa sen tehtaiden voimapäällikkönä. Vuonna 1975 hänestä tuli Teollisuuden Voiman voimaosaston johtaja ja 1977 hän palasi Pohjolan Voimaan varatoimitusjohtajaksi. Vuotta myöhemmin hän korvasi Pentti Hintikan PVO:n toimitusjohtajana. Koivuniemi jäi eläkkeelle toimitusjohtajan virasta 1991.
Carl von Bonsdorff

| Carl Gabriel von Bonsdorff |
| --- | --- |
 Carl von Bonsdorff. (Kuva Daniel Nyblin.)
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. lokakuuta 1862 Kangasala
Kuollut: 19. joulukuuta 1951 Helsinki
Ammatti:  historiantutkija
Vanhemmat:  Carl Edvard von Bonsdorff Hilda Fredrika Dahl
Lapset:  Bertel von Bonsdorff
Muut tiedot
Merkittävät teokset: Ålands ställning under Finlands förening med Sverige (1920)
Carl Gabriel von Bonsdorff (9. lokakuuta 1862 Kangasala – 19. joulukuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija. Hän oli Helsingin yliopistossa Suomen ja Skandinavian historian ylimääräinen professori 1915–1927. Hän tutki läänityslaitoksen ja Suomen kaupunkilaitoksen historiaa ja vaikutti tutkimuksellaan Ålands ställning under Finlands förening med Sverige (1920) siihen, että Ahvenanmaan katsottiin kuuluvan Suomeen.
Von Bonsdorffin vanhemmat olivat piirilääkäri Carl Edvard von Bonsdorff ja Hilda Fredrika Dahl. Von Bonsdorffin puoliso vuodesta 1887 oli Bertha Johanna Sumelius (1863–1950). Von Bonsdorffin veli oli Axel Robert von Bonsdorff ja poikansa lääkäri ja sisätautiopin professori Bertel von Bonsdorff.
Elämänvaiheet

Von Bonsdorff kirjoitti ylioppilaaksi 1880, valmistui filosofian kandidaatiksi 1884, filosofian lisensiaatiksi 1887 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1887. Hän laajensi tietämystään ja teki tutkimusta Ruotsissa 1885–1899 useaan otteeseen, Itämeren maissa 1888, Berliinissä ja Kööpenhaminassa 1889–1890 sekä Pietarissa 1911.
Työuransa von Bonsdorff aloitti valtionarkiston ylimääräisenä virkamiehenä 1884–1889, hän toimi myös 1885–1895 historianopettajana Hilja Tavaststjernan rouvasväenkoulussa sekä yksityisessä ruotsinkielisessä tyttökoulussa 1893–1899. Helsingin yliopistossa von Bonsdorff työskenteli 1887 Pohjoismaiden historian ruotsinkielisenä dosenttina, hoiti lainopin ylioppilaiden Pohjoismaiden historian opetusta 1888–1911, Suomen, Venäjän ja Pohjoismaiden historian virkaa toimittavana professorina vuosina 1891–1915 moneen otteeseen, pohjoismaiden historian ylimääräisenä professorina 1898 ja Suomen ja Skandinavian historian professorina 1915–1927.
Valtiopäiville von Bonsdorff osallistui aatelissäädyssä 1888, 1891, 1894, 1897, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Åbo Akademin toimintaa pohtineessa komiteassa hän oli jäsenenä 1913–1918, maakunta-arkistokomitean jäsenenä 1917 ja Helsingin kaupungin historiatoimikunnan jäsenenä vuodesta 1913. Suomen Historiallisen Seuran jäsenenä hän oli vuodesta 1889 ja kahdesti seuran puheenjohtajana. Suomen Tiedeseuran jäsen hän oli vuodesta 1905 ja puheenjohtajana 1921–1922, Suomen kirkkohistoriallisen seuran hallituksen jäsen 1920–1929, Svenska litteratursällskapet i Finland -seuran hallituksen jäsen 1917–1934, Ehrensvärd-seuran puheenjohtaja 1922–1936 ja hallituksen jäsen vuodesta 1936. Historiallisen Yhdistyksen kunniajäseneksi von Bonsdorff valittiin 1932, Åbo Nationin inspehtorina hän toimi 1926–1927 ja hänet valittiin myöhemmin sen kunniajäseneksi.
Opinnot

Carl-pojan syntyessä isä von Bonsdorff toimi piirilääkärinä Kangasalla, josta perhe 1870-luvun alussa muutti Tampereelle. Kotona puhuttiin ruotsia, mutta suomenkielisellä asuinseudulla lapsi oppi myös suomen. Tampereen yläalkeiskoulussa opetettiin joitakin aineita suomeksi, joten poika harjaantui myös kirjoittamaan suomeksi. Kun Carl von Bonsdorff lapsuudessaan oppi kaksikieliseksi, ei hänestä koskaan tullut kielitaistelijaa monen muun aikalaisensa ja kollegansa tapaan. Nuorempana hän suosi kyllä fennomaanien ajatuksia, vaikka myöhemmällä iällä samaistuikin ruotsinkielisiin.
Tampereella ei ollut lukiota, joten nuori Carl päätti jatkaa opintojaan Turussa, jossa hänellä oli sekä isän että äidin puolen sukulaisia. Opinnot Turun klassillisessa lyseossa viitoittivat myös tulevan elämänuran. Lyseon historian opettajana oli historioitsija Karl Konstantin Tigerstedt (1822–1902). Hän sai Carlin innostumaan historiasta niin, että tällä aina oli aineessa korkein arvosana. Tigerstedt julkaisi 1876–1887 kirjoitussarjan Bidrag till Kexholms läns historia under drottning Kristinas regering ja varmaan kiinnostus 1600-lukua kohtaan näkyi myös opetuksessa. Myöhemmin Carlin ensimmäiset tieteelliset tutkimukset kohdistuivat juuri Kristiinan aikaan.
Helsingin yliopistossa historia oli Carl von Bonsdorffin pääaine, vaikka hän oli kiinnostunut myös filosofiasta, jota hän luki sekä koulussa että yliopistossa. Hän kuunteli Yrjö Sakari Yrjö-Koskisen luentoja, luki hänen teoksiaan ja tutustui opettajaansa myös henkilökohtaisesti. Von Bonsdorff ei ollut opettajastaan kovin vaikuttunut, sillä tämä oli kuiva luennoitsija ja tällä oli voimakas kansallinen näkökulma, joka erosi huomattavasti oppilaan liberaaleista katsomuksista. Läheisin von Bonsdorffin mielenkiinnon kohde tuntui olevan Pohjoismaiden historia. Hänen englannin ja ranskan kielen taitonsa oli niihin aikoihin melko vaatimatonta ja ehkä sekin vaikutti, että aineen dosenttina oli pikkuserkku Ernst Palmén, josta 1884 tuli Suomen, Venäjän ja Pohjoismaiden historian professori Yrjö-Koskisen siirryttyä senaattiin. Palmén oli eläväinen ja innostava luennoitsija, mutta opiskeluvuosien jälkeen hänen välinsä von Bonsdorffiin eivät olleet hyvät kielipoliittisten näkemyserojen vuoksi.
Epävarmuus vaivasi von Bonsdorffia uran valinnan suhteen. Hän aikoi oppikoulun opettajaksi, mutta valmistuttuaan maisteriksi hän päätti valita tieteellisen uran. Suomessa ja Ruotsissa tehdyt kaksivuotiset tutkimukset valmistuivat 1886, jolloin lisensiaattiväitöskirja näki päivänvalon. Om donationerna och förläningarna samt frälseköpen i Finland under drottning Kristinas regering -nimisen tutkimuksen näkökulma oli hallinnollinen ja aihe taloushistoriallinen. Siinä tutkittiin 1600-luvun historian keskeistä kysymystä, miten paljon runsaat läänitykset vähensivät kruunun tuloja. Suomessa aihetta ei aiemmin juuri ollut tutkittu, ja taloushistoria oli noihin aikoihin muutenkin suuren mielenkiinnon kohteena.
Julkaisuja

Åbo akademi och dess män 1808–1828, I osa , 1912
Opinioner och stämningar i Finland 1808–1814, 1912
Statsmän och dignitärer, 1921
Finländska militärfrågor vid ryska tidens början, 1918
G. M. Armfelt I–IV, 1930–1934
Aiheesta muualla

Tommila, Päiviö: / Bonsdorff, Carl von (1862–1951). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  20.10.2002. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Astikainen

Astikainen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Arto Astikainen (s. 1948), toimittaja
Kaisa Astikainen (s. 1982), tuottaja ja elokuvantekijä
Risto Astikainen, dokumenttitoimittaja ja televisiosarjojen käsikirjoittaja
Tomi Astikainen, (s. 1981), kirjailija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Chien-gris

| Chien-gris |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Ranska
Määrä:  sukupuuttoon kuollut
Rodun syntyaika:  1200-luku
Alkuperäinen käyttö:  jäljestys
Nykyinen käyttö:  sukupuuttoon kuollut
Muita nimityksiä:  chien gris de Saint-Louis, St Louis' Grey Hound, Grey St Luis Dog, King's Grey Dog, Grey Hound of Saint Louis, Dun Hound
FCI-luokitus:  ei
Ulkonäkö
Väritys:  harmaa punaruskein tai tan-merkein
Chien-gris eli saint-louisinajokoira (chien gris de Saint-Louis) on sukupuuttoon kuollut ranskalainen koirarotu.
Ulkonäkö

Jaques du Fouilloux kuvaili rotua 1500-luvulla yleiseksi, Desmond Morris puolestaan kookkaaksi ja karkeakarvaiseksi. Morris kuvasi väritystä yleisesti sanalla punaharmaa, kun taas du Fouilloux määritteli sen tarkemmin selässä harmaaksi ja raajoissa ruosteen- tai punaruskeaksi – joillain yksilöillä selän karva oli lähes mustaa.
Luonne ja käyttäytyminen

Chien-gris oli omapäinen ja kuolemaansa saakka riistan metsästämiselle omistautunut. Aikalaiskuvausten mukaan se oli rohkea ja tulinen ajokoira, joka kykeni metsästämään millaista riistaa tahansa ja millaisessa säässä tahansa.
Alkuperä

Chien-gris (harmaa koira) kehittyi keskiajalla, joidenkin lähteiden mukaan jo 1200-luvulla. Kuningas Kaarle IX:n (1550–1574) mukaan Ludvig IX, jonka mukaan rotu on nimetty, toi sen Ranskaan vuonna 1248 tutustuttuaan siihen ollessaan vankina ristiretkien aikaan ja saatuaan muutaman yksilön lahjaksi. Morriksen mukaan oli hyvin epätodennäköistä, että kyseiset kantakoirat olisivat olleet peräisin Lähi-idästä, koska ne eivät ilmaston vuoksi olisi sopeutuneet sinne. Hän uskookin, että Ludvig IX otti ne mukaansa jossain vaiheessa kotimatkansa aikana. Entisaikojen kirjailijat liittivät ajokoiriinsa mielellään muinaisen ja kaukaisen alkuperän, minkä vuoksi osa heistä väitti chien-grisin olleen kotoisin Tatariasta.[lähde? ]
Kantakoirien saavuttua Ranskaan rodusta tuli nopeasti "kuninkaallinen koira", ja sitä käytettiin hoveissa jäljestävänä metsästyskoirana[lähde? ]. Vaikka sen hajuaisti ei ollut kovin hyvä, kuninkaat pitivät siitä enemmän kuin sitä pienemmästä hubertuksenajokoirasta (vihikoiran kantarotu).[lähde? ] Vuosien 1250–1470 välillä Ranskan kuninkaallisten ajueiden väitettiin koostuneen yksinomaan chien-griseistä. Vaikka ne vuoden 1470 jälkeen korvattiinkin kuninkaallisissa kenneleissä valkoisilla ajokoirilla, niin vielä 1600-luvulla mm. Ludvig XIV suosi harmaanpunaista rotua.
Fouilloux ja Kaarle IX eivät kumpikaan maininneet alkuperäisien chien-grisien olleen karkeakarvaisia, toisin kuin myöhemmät aiheesta kirjoittaneet asiantuntijat. Onkin esitetty, että kyseinen karvanlaatu saatiin rotuun vasta myöhemmin paikallisiin ranskalaisiin ajokoiriin tehtyjen risteytysten kautta. Montemerin apotti mainitsee kuitenkin jo kyseisen karvanlaadun ja harmaanpunaisen värityksen.
1800-luvulla oli enää mahdotonta löytää mistään alkuperäisiä chien-grisejä muihin rotuihin sekoittumisen ja Ranskan vallankumouksen metsästykselle aiheuttaman vaikutuksen takia.
Alkuperä > Etymologia

George Turberville käänsi Fouilloux'n kirjan englanniksi ja käytti chien-grisin englanninkielisenä nimenä termiä dun-hound (harmaanruskea ajokoira). Hän teki näin luultavasti välttääkseen sekaannusta englanninvinttikoiraan, joka tunnetaan kansainvälisesti nimellä greyhound. Dunhound mainitaan myöhemmin englanninkielisissä kirjoituksissa, joissa annetaan ymmärtää sen levinneen myös Isoon-Britanniaan, ja sen arveltiin satulan värin perusteella olleen yksi vihikoiran esi-isistä.
Englanninkieliset viittaukset paikallisiin chien-griseihin saattavat kuitenkin johtua siitä, ettei Turberville korostanut kovin hyvin hänen kirjansa olevan käännös, joten on hyvin mahdollista että ihmiset virheellisesti luulivat teoksen kuvanneen englantilaista metsästystä. Varhaiset viittaukset dunhoundiin saattavat siis johtua vain siitä että ihmiset, kuten Nicolas Cox, luottivat Turbervilleen. Tämän vuoksi on melko todennäköistä ettei chien-grisiä ikinä käytetty merkittävästi metsästykseen Britteinsaarilla.
Alkuperä > Vaikutus nykyisiin rotuihin

Chien-gris oli useampien nykyisten ranskalaisten ajokoirien merkittävä esi-isä, esimerkiksi grand griffon vendéenin ja griffon nivernaisin.
Kaksi saint-louisinajokoiraa.
Käännös suomeksi
Chuck Palumbo

Chuck Palumbo
Charles Ronald "Chuck" Palumbo (s. 14. kesäkuuta 1971) on showpainija, joka on esiintynyt World Wrestling Entertainmentissä (WWE).
Hän lähti WWE:stä vuonna 2004, mutta teki paluun vuonna 2007. Palumbo vaihdettiin SmackDown!-showpainiohjelmasta WWE Raw -ohjelmaan, mutta hän ei koskaan ehtinyt esiintyä Raw'ssa, sillä hänet erotettiin WWE:stä marraskuussa 2008. Hänen managereitaan ovat Kevin Nash, Torrie Wilson, Michelle McCool ja Rico Constantino.
Palumbon lempinimiä ovat Main Event, Custom Chucky P ja Full Blooded Italian. Sisääntulomusiikkina hänellä oli Jim Johnstonin "You Will Remember Me".
Tiedot

Pituus: 201 senttiä
Paino: 130 kiloa
Kotipaikka: Providence, Rhode Island
Debyytti: Vuosi 2000
Liikkeet

Full Throttle (Gutwrench To Flapjack)
Superkick
Italian Drop (Scoop Lift To Samoan Drop)
Torture Rack (Backbreaker Rack)
Big Boot
Powerbomb
Palkinnot ja mestaruudet

Vuoden Tag Team 2002 (Billy Gunnin kanssa)
Kaksinkertainen WWE Tag Team-mestari (Billy Gunnin kanssa)
lähteet

↑  Chuck Palumbo Profile & Match ListingPro Fight db Viitattu 19.7.2024
↑  Chuck Palumbo Wrestlindata-sivustollaViitattu 19.7.2024
Conjuring the Dead

| Conjuring the Dead Belphegor |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 8. elokuuta 2014
 Kesto: 36.43
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Belphegorin muut julkaisut
| Blood Magick Necromance 2011 | Conjuring the Dead 2014 | Totenritual 2017 |
Conjuring the Dead on itävaltalaisen Belphegor-yhtyeen kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 8. elokuuta 2014.
Kappaleet

Gasmask Terror – 3.41
Conjuring the Dead – 4.33
In Death – 4.12
Rex Tremendae Majestatis – 5.21
Black Winged Torment – 3.26
The Eyes – 1.19
Legions of Destruction – 4.28
Flesh, Bones and Blood – 3.31
Lucifer, Take Her! – 2.48
Pactum in Aeternum – 3.18
Arvostelut

Imperiumi: 5½/10
Kaaoszine: 7-/10
Aiheesta muualla

Conjuring the Dead Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Conjuring the Dead Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Astianpesuaine

Astianpesuaineita
Astianpesuaine on pesuainetta, jota käytetään astioiden pesussa. Astianpesuaineita on sekä käsin että koneelliseen pesuun tarkoitettuja. Käsinpesussa mekaaninen liike poistaa suuren osan astioiden liasta, joten käsiastianpesuaineissa ei tarvita niin paljon peseviä kemikaaleja kuin astianpesukoneille tarkoitetuissa aineissa. Käsipesuaineet ovat pH-arvoltaan lähellä neutraalia, ja ne suunnitellaan mahdollisimman vähän ihoa vahingoittaviksi. Konepesuaineissa käytetään enemmän peseviä ainesosia kuin käsipesuaineissa, koska konepesussa ei ole mukana samanlaista mekaanista liikettä kuin astioiden käsipesussa.
Antti Koivula (johtaja)

Antti Koivula (s. 1969) on suomalainen tekniikan tohtori. Hän on toiminut Työterveyslaitoksen pääjohtajana vuodesta 2015. Hänet valittiin toiselle seitsenvuotiskaudelle huhtikuussa 2022. Koivula on myös Jyväskylän yliopiston hallituksen puheenjohtaja.
Koivula on valmistunut Teknillisestä korkeakoulusta tekniikan tohtoriksi työpsykologian ja johtamisen kehittämisen alalta. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa Knowledge commercialization: a case study of the process of creation of the team coach plus knowledge product (1998) käsitteli osaamisen tuotteistamista ja kaupallistamista.
Työterveyslaitokselle ja sen palvelutoiminnan johtoon Koivula siirtyi 2012. Hän tuli Asiakasratkaisut-toiminta-alueen johtajaksi vuoteen 2015 päättyvän toimintakauden ajaksi. Työterveyslaitoksen pääjohtajaksi Koivula nimitettiin seitsemän vuoden toimikaudeksi eläkkeelle siirtyneen Harri Vainion jälkeen toukokuussa 2015. Ennen Työterveyslaitokselle siirtymistään Koivula toimi Tinnoff Oy -yrityksen (Oy TinnOff Inc) toimitusjohtajana. Tätä ennen hän työskenteli erityisesti pienten ja keskisuurten kasvuyritysten kehittäjänä, neuvonantajana tai hallituksen jäsenenä sekä Nokialla strategisen muutoksen ja osaamisen johtamisen tehtävissä.
Koivulan aikana vuonna 2016 Työterveyslaitoksen henkilöstöä on vähennetty yli 150 hengellä (eli lähes neljänneksellä) valtion rahoituksen pienennyttyä voimakkaasti. Supistukset on kohdistettu erityisesti systeemibiologiseen tutkimukseen, sisäilmatutkimukseen ja työhygieniapalveluihin sekä tiedolla vaikuttamiseen.
Conjuration

| Conjuration Behemoth |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 2002
 Julkaistu: 2003
 Tyylilaji: blackened death metal extreme metal
 Kesto: 29.44
 Levy-yhtiö: Regain Records
Behemothin muut julkaisut
| Zos Kia Cultus (Here and Beyond) 2002 | Conjuration 2003 | Demigod 2004 |
Conjuration on puolalaisen extreme metal -yhtye Behemothin vuonna 2003 julkaisema EP-levy. Levyn livekappaleet äänitettiin Mystic Festivalilla 13. lokakuuta 2001, studiokappaleet kesä-syyskuussa 2002. Levystä julkaistiin myös rajoitettu vinyylipainos.
Kappaleet

Conjuration ov Sleep Daemons – 3.24
Wish – 3.38 (Nine Inch Nails -cover)
Welcome to Hell – 3.15 (Venom -cover)
Christians to the Lions – 3.50 (live)
Decade ov Therion – 3.48 (live)
Antichristian Phenomenon – 5.03 (live)
Chant for Eschaton 2000 – 6.46 (live)
Levyn yhdysvaltalaisessa painoksessa kappalelista oli hieman erilainen:
Conjuration ov Sleep Daemons
Wish
Welcome to Hell
Christians to the Lions (Live)
Decade ov Therion (Live)
From the Pagan Vastlands (Live)
Antichristian Phenomenon (Live)
Lam (Live)
Satan's Sword (I Have Become) (Live)
Chant For Eskaton 2000 (Live)
Kokoonpano

Nergal – laulu, kitara
Havok – kitara
Novy – basso
Inferno – rummut
Aiheesta muualla

Conjuration Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Conjuration Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Anna Veijalainen

| Anna Veijalainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Anna Maaria Veijalainen
Syntynyt: 13. tammikuuta 1973 (ikä 51)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  teatterinjohtaja, näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja, tanssija ja koreografi
Käsikirjoittaja
Alma mater:  Teatterikorkeakoulu
Palkinnot
 Suomen Teatteriohjaajat ja Dramaturgit STOD ry:n Ohjaaja- ja dramaturgipalkinto (2015) 
Anna Maaria Veijalainen (s. 13. tammikuuta 1973 Lohja) on KokoTeatterin johtaja. Hän on sen perustajajäseniä, koreografi, näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Ura

Anna Veijalainen on koreografi, näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta koreografiksi vuonna 1997. Veijalainen on perustajajäsen KokoTeatterissa, joka avasi ovensa vuonna 1997. Lukuisia hänen kirjoittamistaan näytelmistä on päätynyt teatterilavalle asti, muun muassa High Heels Society (kirjoitettu yhdessä Sofi Oksasen ja Maija Kaunismaan kanssa), Luksusmuijat (kirjoitettu yhdessä Pinja Flinkin ja Sesa Lehdon kanssa) ja Pudonneet. Veijalainen on myös kirjoittanut Liken kustantaman kirjan Joukkokohtaus – KokoTeatteria 10 vuotta, joka on KokoTeatterin historiaa käsittelevä omaelämäkerrallinen romaani.
Koko-teatteria vuodesta 1997 johtaneen Anna Veijalaisen puoliso on Koko-teatterin jazz-puolta johtava Timo Hirvonen.