stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bioinformatiikka
Opiskelu Suomessa

Suomessa bioinformatiikkaa voi opiskella yliopistossa. Ainakin Helsingin, Turun ja Tampereen yliopistot ja Aalto-yliopisto tarjoavat mahdollisuuden bioinformatiikan maisteriopintoihin, ja suuntautumisvaihtoehtona bioinformatiikka on olemassa myös Itä-Suomen yliopistossa,  biolääketieteen koulutusohjelmassa.
Suomen ensimmäinen bioinformatiikan professuuri perustettiin Tampereen yliopistoon, Lääketieteellisen teknologian instituuttiin (Institute of Medical Technology) vuonna 1998. Nykyisin bioinformatiikan professoreita on Suomessa ainakin neljä ja alan tutkimusryhmiä parisenkymmentä. Suomessa toimivia bioinformatiikan alan yrityksiä ja tutkimusryhmiä on koottu Bioverkko-listaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bioinformatiikan seura ry. (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsingin yliopiston BioInfon sivut
Bioinformatiikan tutkimus ja koulutus Tampereen yliopistossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Turun ja Tampereen yliopistojen bioinformatiikan maisteriohjelman sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kansanterveyslehden artikkeli bioinformatiikasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Tieteen tietotekniikan keskuksen sivut bioinformatiikasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Anna-Lea Tiilikainen

Anna-Lea Tiilikainen (o.s. Karilas, 10. elokuuta 1915 Viipuri – 25. syyskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Hänen isänsä oli nuorisotyöntekijä ja tietokirja Pikku jättiläisen toimittaja Yrjö Karilas ja puolisonsa rovasti Mauri Tiilikainen.
Teoksia

Apusisar uskaltaa. Kuva ja sana, Helsinki 1944, 2. painos 1945
Lapin Raija. Kuva ja sana, Helsinki 1946, 2. painos 1948
Kuin kuvastimesta ; kirj. Esteri Karilas ja Anna-Lea Tiilikainen. Kuva ja sana, Helsinki 1950
Äidin rakkaus ; kirj. Esteri Karilas ja Anna-Lea Tiilikainen. Kuva ja sana, Helsinki 1950
Tyttö seuraa salaisuutta. Kuva ja sana, Helsinki 1953
Suomennoksia

Fredrik Wislöff : Tänä yönä vaaditaan sinun sielusi ; suomentanut Anna-Lea Tiilikainen. Kuva ja sana, Helsinki 1946, 2. painos 1951, 3. painos 1958, 4. painos 1968, 1. ja 2. uud. painos 1989 (alkuteos I natt kreves din sjel)
Altice Arena

| Altice Arena |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Lissabon, Portugali
Avattu:  1998
Omistaja:  Arena Atlântico S.A.
Aiemmat nimet:  Pavilhão da Utopia (1998) Pavilhão Atlântico (1998-2013) MEO Arena (2013-2017)
Katsojakapasiteetti
 20 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Altice Arena on Portugalissa sijaitseva monitoimihalli, joka valmistui vuonna 1998. Se on Portugalin suurin monitoimihalli, sekä Euroopan unionin yksi suurimmista monitoimihalleista. Se rakennettiin vuoden 1998 Lissabonin maailmannäyttelyä varten. Tämän jälkeen areena on toiminut mm. Koripallon alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailujen ja Käsipallon miesten maailmanmestaruuskilpailujen kisapaikkana. Areena on toiminut vuonna 1998 nimellä Pavilhão da Utopia ja vuosina 1998-2013 nimellä Pavilhão Atlântico. Vuosina 2013-2017 areena toimi nimellä MEO Arena. Lokakuussa 2017 areena vaihtoi nimekseen Altice Arena. Areenalla järjestettiin myös vuoden 2018 Eurovision laulukilpailu 8., 10. ja 12 toukokuuta 2018.
Altice Arena
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Altice Arena Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kansainvälinen messukeskus | Eurovision laulukilpailun isäntäareena 2018 | Seuraaja: Expo Tel Aviv |
Baryonyx

| Baryonyx |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Alalahko::  Teropodit Theropoda
Osalahko::  †Tetanurit Tetanurae
Heimo::  †Spinosaurit Spinosauridae
Alaheimo::  †Baryonychinae
Suku::  †Baryonyx
Laji::  walkeri
Kaksiosainen nimi
 † Baryonyx walkeri  Chargic & Milner, 1986 
Katso myös
   Baryonyx Wikispeciesissä   Baryonyx Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Baryonyx (nimen merkitys: ”raskas kynsi”) oli kookas takaraajoilla liikkunut petodinosaurus. Se eli noin 130 miljoonaa vuotta sitten varhaisella liitukaudella.
Fossiilit

Baryonyxin löysi ensimmäisenä etsintäretkeilijä William Walker vuonna 1983 Surreystä, Kaakkois-Englannista. Walker kumminkin löysi silloin Baryonyxin valtavan ”koukkukynnen” särkyneen kärjen, joka oli noin 30 senttimetriä pitkä. Hän toimitti kynnen Natural History Museumille, jossa fossiilien asiantuntijat Angela Milner ja Alan Chargic tutkivat kynttä ja kertoivat sen olevan tärkeä löytö.
Fossiilit > Kaivaukset jatkuvat

Kynnen löytymisen jälkeen kaivauksia jatkettiin samassa paikassa, josta paljastettiin myöhemmin suuren osan Baryonyxin kallosta ja joitakin osia tukirangasta. Kallo, joka Baryonyxistä löydettiin huomattiin olevan krokotiilin tapainen.
Fossiilit > Vuoden 1986 julkistettu lajikuvaus

Milner ja Chargic julkaisivat vuonna 1986 siitä lajikuvauksen, jossa kerrottiin lajin olevan teropodi ja sille annettiin latinankielinen nimi, joka oli Baryonyx walkeri eli suomeksi ”Walkerin raskas kynsi”. Lajille annettiin oma alaheimo Baryonychinae, koska se oli epätavallinen dinosaurus. Se oli myös ensimmäinen Englannista ja Euroopasta löydetty spinosauri. Se oli myös ensimmäinen Englannista löydetty lihansyöjä.
Kuvaus

Vuonna 2010 Baryonyxin arvioitiin olevan 7,5 metriä pitkä, 2,74 metrin korkuinen ja se painoi noin 2 000 kilogrammaa. Sillä oli krokotiilimainen suu, joka oli pitkä ja kapea ja kuonossa oli noin 96 korkeaa ja sahalaitaista hammasta. Sillä oli myös tuplasti enemmän hampaita kuin esimerkiksi Tyrannosaurus rexillä.
Baryonyx on huomattavasti pienempi kuin Spinosaurus, joka oli 15 metriä pitkä ja painoi kymmenen tonnia.
Kuvaus > Todella vahvat ja valtavat eturaajat

Baryonyxillä oli vahvat eturaajat, jonka takia sen oletettiin kävelevän neljällä jalalla. Tämä väite kumminkin hylättiin myöhemmin.
Kuvaus > Baryonyxin kynsi

Baryonyxilla oli valtavat 35 senttimetrin pituiset kynnet molemmissa yläraajoissa.
Ravinto

Baryonyx luultavasti kahlasi vedessä ja pyydysti kaloja suurilla kynsillään jotka olivat peukalossa noin 35 senttimetrin pituiset. Teorian kalansyönnistä vahvisti se, että sen mahanalueelta löytyi fossiloituneita kalansuomuja.  Sen pitkä ja kapea kuono ja terävät hampaat soveltuivat hyvin liukkaan saaliin pyydystämiseen.
Elinympäristö

Baryonyx esiintyi lämpimällä jokitasangolla joka ulottui nykyisen Lontoon seudulta Ranskaan ja Belgiaan. Todennäköisesti se liikkui joen- ja järvenrantojen sekä soiden havu- ja kortekasvustoissa.
Baryonyxin luuranko.
Baryonyxin pääkallo.
Baryonyxin kynsi.
Bryn Terfel

Bryn Terfel
Bryn Terfel Jones ['brɨn 'tɛrvɛl] (s. 9. marraskuuta 1965 Pantglas, Wales, Britannia) on brittiläinen konsertti- ja oopperalaulaja, äänialaltaan bassobaritoni. Hän oli uransa alussa erityisesti Mozart-laulaja, mutta on laajentanut myöhemmin Wagneriin.
Terfel selviytyi finaaliin Cardiffin BBC Singer of the World -kilpailussa 1989, kilpailun voitti Dmitri Hvorostovski mutta Terfel voitti lied-palkinnon. Oopperadebyyttinsä hän teki Welsh National Operassa 1990 Così fan tuttessa.
Terfel on levyttänyt myös viihdemusiikkia. Hän on perustanut Faenol Festivalin lähelle Walesiin Snowdoniaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
BBC:n sivustolla
Deutsche Grammophonin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Terfeliaid: Fanisivusto
Faenol Festival (Arkistoitu – Internet Archive)
Shelter Cymru
Bakari Koné

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Bakari Koné
Syntymäaika: 17. syyskuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Abidjan, Norsunluurannikko
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 163 cm
Lempinimi: Baky
Seura
Seura:  Lekhwiya
Pelinumero: 14
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2002 2002–2003 2003–2005 2005–2008 2008–2010 2010– |  ASEC Abidjan  Al Gharrafa Doha  FC Lorient  OGC Nice  Olympique Marseille  Lekhwiya | 84 (29) 28 (11) 71 (33) 95 (29) 55 (13) 27 (13) |
Maajoukkue
| 2003– |  Norsunluurannikko | 41 (9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. marraskuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 29. marraskuuta 2011.
| Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Norsunluurannikko> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Egypti 2006 | Jalkapallo |  |
Bakari Koné (s. 17. syyskuuta 1981 Abidjan) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, joka edustaa Lekhwiyaa Qatarin pääsarjassa sekä Norsunluurannikon maajoukkuetta. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä.
Saavutukset

Norsunluurannikon mestari 2000, 2001 ja 2002
Afrikan Super Cupin voittaja 1999
Ligue 2:n vuoden pelaaja 2005
Ligue 2:n maalikuningas 2005
Afrikan mestaruusturnauksen finalisti 2006
Ranskan liigacupin finalisti 2006
Aiheesta muualla

bakykone.free.fr (Arkistoitu – Internet Archive), viralliset sivut
Norsunluurannikon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2006
1 Tizié |
2 Akalé |
3 Boka |
4 K. Touré |
5 Zokora |
6 Kouassi |
7 Faé |
8 Kalou |
9 A. Koné |
10 Yapi |
11 Drogba |
12 Méïté |
13 Zoro |
14 B. Koné |
15 Dindane |
16 Gnanhouan |
17 Domoraud |
18 Tiéné |
19 Y. Touré |
20 Demel |
21 Eboué |
22 Romaric |
23 Barry |
Valmentaja Michel
Norsunluurannikon joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Tizié |
2 Boka |
3 Akalé |
4 K. Touré |
5 Zokora |
6 Kouassi |
7 Faé |
8 Kalou |
9 A. Koné |
10 Yapi Yapo |
11 Drogba |
12 Méïté |
13 Zoro |
14 B. Koné |
15 Dindane |
16 Gnanhouan |
17 Domoraud |
18 Keïta |
19 Y. Touré |
20 Demel |
21 Eboué |
22 Romaric |
23 Barry |
Valmentaja Michel
Norsunluurannikon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2008
1 Barry |
2 Djakpa |
3 Boka |
4 K. Touré |
5 Zokora |
6 Gohouri |
7 Faé |
8 Kalou |
9 A. Koné |
10 Gervinho |
11 Drogba |
12 Méïté |
13 Romaric |
14 B. Koné |
15 Dindane |
16 Loboué |
17 Tiéné |
18 Keïta |
19 Y. Touré |
20 Sanogo |
21 Eboué |
22 Zoro |
23 T. Koné |
Valmentaja Gili
Norsunluurannikon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2010
1 Barry |
2 Eboué |
3 Boka |
4 K. Touré |
5 Zokora |
6 Bamba |
7 Faé |
8 Kalou |
9 E. Koné |
10 Gervinho |
11 Drogba |
12 Méïté |
13 Gosso |
14 B. Koné |
15 Dindane |
16 Zogbo |
17 Tiéné |
18 Keïta |
19 Y. Touré |
20 Demel |
21 Tioté |
22 Benjamin |
23 Angban |
Valmentaja Halilhodžić
Altes Schloss (Stuttgart)

Altes Schloss Stuttgartissa.
Altes Schloss (suom. Vanha linna) on historiallinen linna Baden-Württembergin pääkaupungin Stuttgartin keskustassa.
Paikalla sijaitsi linna jo 950-luvulla. 1300-luvulla linnasta tuli Württembergin kreivien residenssi. Vuosina 1553–1578 Württemburgin herttuat Christoph ja Ludwig uudistivat sen renessanssilinnaksi. Vuonna 1931 linna paloi pahoin, ja jälleenrakennustöitä ei ehditty edes saada valmiiksi kun sitä pommitettiin toisessa maailmansodassa. Sen jälkeen aloitetut jälleenrakennustyöt saatiin päätökseen vuonna 1969.
Nykyisin linnassa sijaitsee Württembergin osavaltiomuseo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.landesmuseum-stuttgart.de/
Bani Walid

| Bani Walid (بني وليد) |
| --- | --- |

 Bani Walid
 Koordinaatit: 31°46′N, 13°59′E 
Valtio:  Libya
Alue:  Tripolitania
Piirikunta:  Al Misratah
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bani Walid (arab. بني وليد‎) on kaupunki Merdum-nimisen vadin lähistöllä Tripolitanian alueella Al Misratahin piirikunnassa Libyassa. Kaupunkia ympäröi Libyan aavikko. Kaupunki sijaitsee noin 185 kilometrin päässä Tripolista kaakkoon.
Anna Schell

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Anna Schell vuonna 2021. |  Anna Schell vuonna 2021. |  Anna Schell vuonna 2021. |  |
Maa:   Saksa
Naisten vapaapaini
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Nur-Sultan 2019 | 68 kg |  |
|  Pronssia | Oslo 2021 | 72 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 2022 | 72 kg |  |
|  Hopeaa | Bukarest 2019 | 72 kg |  |
Anna Carmen Schell (s. 3. elokuuta 1993) on saksalainen vapaapainija.
Schell on kilpaillut aikuisten kilpailuissa vuodesta 2012 lähtien. Tätä ennen hänellä on alle 17-vuotiaiden EM-hopeaa vuodelta 2010. Vuosina 2015 ja 2016 Schell oli toinen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa, ensin 69 kg sarjassa ja myöhemmin 75 kg sarjassa. Ensimmäisiin aikuisten arvokisoihin Schell osallistui vuoden 2017 EM-kilpailuissa, joissa oli 75 kg sarjan viides. Ensimmäisen turnausvoittonsa hän saavutti vuonna 2018, kun hän voitti Ion Corneanu ja Ladislau Simonin muistoturnauksen. Hän osallistui samana vuonna ensimmäistä kertaa MM-kilpailuihin ollen 19. Vuonna 2019 Schell saavutti ensimmäiset aikuisten arvokisamitalit, kun hän oli toinen Bukarestin EM-kilpailujen 72 kg sarjassa ja kolmas Nur-Sultanin MM-kilpailujen 68 kg sarjassa. Vuoden 2020 EM-kilpailuissa hän oli viides 68 kg sarjassa.
Schell sijoittui vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa 68 kg:n painoluokassa yhdeksänneksi. Hän saavutti samana vuonna Oslon MM-kilpailuissa pronssia 72-kiloisissa. Hän voitti saman sarjan Euroopan-mestaruuden Budapestissa 2022.
Banikane

| Banikane |
| --- | --- |
 Banikane
 Koordinaatit: 16°56′59″N, 1°45′1″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Timbuktu
Piiri:  Gourma-Rharous
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
Väkiluku (2009):  9 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Banikane on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Gourma-Rharousin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 25 kilometriä piirin keskuksesta Rharousista itään. Kunnassa on 9 400 asukasta (vuonna 2009).
Banikanen kunta rajoittuu pohjoisessa Timbuktun piirin Berin, idässä Bouremin piirin Bamban, etelässä Gourma-Rharousin piirin Ouinerdenin ja lännessä Rharousin kuntaan. Seutu kuuluu aavikoitumisesta kärsivään Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu kahdeksan kylää ja viisi paimentolaisryhmää sekä Egayenen yhteisö. Asukkaat ovat etupäässä songhaita, tuaregeja ja bozoja. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Monet käyvät ansiotöissä Malin kaupungeissa tai ulkomailla.
Kunnassa on kuusi koulua, jotka tavoittavat yli 90 % ikäluokasta. Egacharissa on terveysasema.
Anna Sapir Abulafia

| Anna Sapir Abulafia> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. toukokuuta 1952  New York 
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Kristinuskon historia
Anna Sapir Abulafia (s. 1952) on Oxfordin yliopiston abrahamilaisten uskontojen tutkimuksen professori. Hän on tutkinut erityisesti keskiajan kristinuskon ja juutalaisuuden välistä vuorovaikutusta.
Abulafia syntyi New Yorkissa. Hänen perheensä muutti Alankomaihin 1967, missä hän kävi koulunsa loppuun ja opiskeli Amsterdamin yliopistossa historiaa. Abulafia valmistui historiasta kandidaatiksi 1974 ja tohtoriksi 1978. Teologian tohtorin tutkinnan hän suoritti 1984 aiheenaan kirkkohistoria.
Abulafia teki ensin akateemista uraa Alankomaissa, mutta muutti myöhemmin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Vuosina 1981–1986 hän työskenteli Clare Hallissa, vuosina 1987–2015 Lucy Cavendish Collegessa ja vuosina 2013–2015 Newnham Collegessa. Vuodesta 2015 hän on toiminut Oxfordin yliopistossa abrahamilaisten uskontojen tutkimuksen professorina.
Vuonna 1998 Abulafia valittiin Royal Historical Societyyn ja vuonna 2020 British Academyyn.
Antonov A-1

| Antonov A-1 |
| --- | --- |
 Antonov A-1 Moninon ilmailumuseossa Venäjällä elokuussa 2012.
Tyyppi:  alkeisliitokone
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto
Suunnittelija:  Oleg Antonov
Ensilento:  1930
Muunnelmat:  Harakka
Antonov A-1 oli neuvostoliittolainen puurakenteinen alkeisliitokoneperhe, joka perustui Oleg Antonovin vuonna 1930 suunnittelemaan Standart-2-liitokoneeseen (ven. Стандарт-2). Standart-2 pohjautui aiempaan Standart-1 -liitokoneeseen. A-1-perheen koneita rakennettiin erittäin suurina määrinä: pelkästään päävariantteja U-s3, U-s4 ja P-s2 rakennettiin noin 5 400 kappaletta. A-1 oli pohjana myös kaksipaikkaiselle Antonov A-2:lle. A-1 ja A-2-malleja oli rakennettu vuoteen 1937 mennessä yli 7 600 kappaletta.
Ohjaaja istuu A-1-koneen muotokatetun ohjaamon sisällä.
A-1-perheen koneet poikkesivat joiltakin osin toisistaan, mutta merkittävä osa koneiden osista oli vaihdannaisia eri versioiden välillä. Rakenne oli aikakauden alkeisliitokoneille tyypillinen: yläsiipikonfiguraatioon asennettu siipi yhdistyi palkkirakenteisen rungon välityksellä peräsimeen, ja ohjaaja istui palkin etuosassa olleella istuimella. Laskuteline koostui rungon alle asennetusta laskeutumissuksesta, joskin joissain koneissa käytettiin myös píeniä puupyöriä.
Varhaisemmissa alkeiskoulutusversioissa (mallitunnus U, ven. У) oli tasaleveä siipi, kun myöhemmissä suorituskykyisemmissä liitolentoversioissa (mallitunnus P, ven. П) oli pidemmän kärkivälin ja kärkeä kohti kapenevat siivet. P- ja P-mallin koneissa käytettiin myös puurakenteista ohjaamokatetta. Kehittynein malleista oli hinauslähtöä silmällä pitäen suunniteltu B (ven. Б), jossa oli P-mallin muutosten lisäksi kuvullinen ohjaamo.
A-1-koneita rakennettiin toisen maailmansodan aikana ilman lisenssiä THK- ja MKEK-lentokoneverstailla. THK valmisti Ps-2 ja Us-4 versioita mallitunnuksilla THK-7 ja THK-4, kun MKEK käytti koneeseen tunnusta MKEK 6.
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&05.06000005,60 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&010.056000010,56 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&015.064000015,64 m²
Siiven sivusuhde: &&&&&&&&&&&&&&07.01300007,13
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&&&092.&&&&0092 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&&&0164.&&&&00164 kg
Suoritusarvot
Liitoluku: 1:11
Vajoamisnopeus: &&&&&&&&&&&&&&01.01500001,15 m/s
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antonov A-1 Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Antonov A-1

Käännös suomeksi
Alejandro de la Vega

| Alejandro de la Vega |
| --- | --- |
Luoja(t):  Johnston McCulley
Ensi- esiintyminen:  All-Story Weekly: The Curse of Capistrano (elokuu 1919)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Don Alejandro de la Vega
Status:  aatelismies
Ammatti:  suurtilallinen, liikemies
Kotipaikka:  Kastilia
Asuinpaikka:  Pueblo de Los Ángeles
Suhteet
Puoliso(t):  Chiquita de la Cruz (kuollut) Regina/Toypurnia 
Lapset:  Diego de la Vega
Tutut:  Bernardo (palvelija)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Don Alejandro de la Vega on kuvitteellinen Zorron isä ja suurtilanomistaja Pueblo de Los Ángelesissa. Hän ei tiedä poikansa salaista henkilöllisyyttä ja yrittää usein saada hänestä vastuullista jatkajaa suvulleen.
Elämäkerta

Don Alejandro oli nuorin kolmilapsisessa de la Vega aatelisperheessä. Hänen esi-isät olivat taistelleet maureja vastaan katolisten kuninkaallisten Ferdinandin ja Isabellan joukoissa. Isänsä kuoltua perheen vanhin poika peri Kastiliassa sijainneen kivitalon, kun keskimmäinen jäi kirkkoon huostaan ja Alejandrosta tuli sotilas. Hän taisteli Italian sodissa alle 30-vuotiaana ja yleni aina Espanjan armeijan kapteeniksi. Hän sai palkaksi pienen pussillisen kultarahaa ja luvan matkustaa Uuteen-Espanjaan 1700-luvun lopulla. San Gabrieliin lähetysasema oli hyökkäyksen kohteena, kun munkki isä Mendoza pyysi apua eri kuntien sotilailta. Kaikista Alejandro vastasi apuun ja saapui paikalle muutaman sotilaan kanssa. He onnistuivat alivoimasta huolimatta voittamaan intiaanit, jotka yrittivät tunkeutua heidän asutukseen. Kaikkien yllätykseksi intiaanien johtaja oli noin 20-vuotias nainen Toypurnia. Alejandro halusi ettei naista tapettaisi loukkaantumisesta huolimatta vaan autettaisiin lääkkein ja ruuan voimin takaisin terveeksi. Toypurnian tervehdyttyä Alejandro päätti muutaman vuoden jälkeen mennä naimisiin hänen kanssaan. Pari sai toukokuussa 1795 pojan Diego. Johnston McCulleyn tarinoissa Alejandron vaimo oli täysin espanjalainen nainen nimeltä Chiquita, joka kuoli pian Diegon syntymisen jälkeen.
Alejandro jäi asumaan Pueblo de Los Ángelesiin, jonne hän rakennutti savitiilitalon kallionkielekkeelle. Alejandrosta tuli suurtilanomistaja, jossa hän kasvatti karjaa ja rotuhevosia. Vapaa-ajallaan hän pystytti pienen saippuatehtaan. Poikansa täytettyä 16 vuotta Alejandro lähetti hänet Madridiin jatko-opiskeluja varten ja oppimaan muun muassa miekkailua. Poikansa palattua takaisin Alejandro on jatkanut liiketoimintojaan ja opettanut poikaansa, jotta Diego voisi jatkaa suurtilanomistajana.
Elokuvissa

Alejandro teki ensimmäisen esiintymisensä kirjan ulkopuolella vuoden 1920 elokuvassa, jossa häntä näytteli Sidney De Gray. Hän on kyllästynyt poikansa Diegon saamattomuuteen ja käskee häntä kosimaan Lolita Pulidoa. Lolitan isän saatua selville Diegon kosinnasta hän suostuu tyttärensä naittamista Diegon kanssa, jolla hän voisi ratkaista rahaongelmansa.
Animaatioelokuvassa The Amazing Zorro Alejandro saa vieraita Pulido perheestä, jotka vierailevat hänen luonaan pyytämässä apua taloudelliseen tilanteeseensa. Alejandro yrittää saada samalla poikansa menemään naimisiin Pulido perheen tyttären Louisan kanssa. Hän saa elokuvan lopussa tietää poikansa olevan Zorro, joka pelastaa hänet ja Pulido perheen roistoilta.
Sarjakuvissa

Dynamite Entertainmentin sarjakuvissa Don Alejandron lähettää poikansa Diegon Espanjaan, jotta he eivät miettisi poikansa äidin kuolemaa. Sillä välin Diegon ollessa matkoilla Alejandro nousee kaupungin pormestariksi.
Neliosaisessa Zorro: Sacrilegessa Don Alejandro mainitaan vain nimeltä tehdessään rahoitussopimuksen maanomistuksesta eräässä kirkollisessa kylässä. Kalliosta vapautunut pahahenki kuitenkin haluaa Zorron sulkevan kallion raivaustyöt, jotta pyhäpaikka säilyisi ennallaan.
Televisiossa

Alejandro esiintyi ensimmäisen kerran televisiosarjassa Zorro vuosina 1957–1959. Hän on Diegon isä ja temperamenttinen karjatilallinen, joka uskoo vahvasti rehtiyteen ja moraaliin. Alejandron omistama karja ja maanomistukset tekevät hänet yhdestä rikkaimmista henkilöistä Kaliforniassa. Tämän vuoksi hänellä on iso vaikutus yhteiskuntansa päätöksissä. Siitä huolimatta Alejandron äkkipikaisen luonteensa vuoksi hän aiheuttaa ongelmia itselleen yrittäessään ratkoa ongelmat yksin. Hän saa sarjan lopulla selville poikansa olevan Zorro ja kannattaa poikansa jatkavan sankarin roolia.
Tulevaisuuteen perustuvassa Zorro: Generation Z -animaatiosarjassa Alejandro on Diegon isä ja de la Vega teollisuuden omistaja, joka ei tiedä perheensä salaisuutta Zorrosta. Hän ei myöskään ole varma tarvitseeko kaupunki Zorron kaltaista sankaria. Lisäksi Alejandro on huolissaan pojastaan, jonka hän luulee olevan öisin kaupungilla juhlimassa.
Videopeleissä

Alejandro on sivuhahmona The Shadow of Zorro -hiiviskelypelissä, jossa Pueblo de Los Ángeles on saanut uuden komentajan, kapteeni Fuertesin. Alejandro uskoo tunnistaneensa miehen, joka olisi pahamaineinen sotarikollinen, Zaragozan teurastaja. Alejandro kukisti mielestään hänet sodassa, jossa Fuertes oli Ranskan puolella.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1920 | Sidney De Gray |  | Zorron merkki |  |
| 1940 | Montagu Love |  | Zorron merkki (1940) |  |
| 1957–59 | George J. Lewis | Zorro (1957) |  |  |
| 1974 | Gilbert Roland |  | Zorron merkki (1974) |  |
| 1981 | Carlos Rivas | The New Adventures of Zorro |  |  |
| 1990 | Efrem Zimbalist Jr. | Zorro (1990) |  |  |
| 1990–1993 | Henry Darrow | Zorro (1990) |  |  |
| 1996–1997 | Ikuya Sawaki | Kaiketsu Zorro |  |  |
| 1997–1998 | Pat Fraley | Zorro (1997) |  |  |
| 2001 | Geoffrey Bateman |  |  | The Shadow of Zorro |
| 2002 | Dale Wilson |  | The Amazing Zorro |  |
| 2007 | Osvaldo Ríos | Zorro – miekka ja ruusu |  |  |
| 2015–2016 | Michael Sorich | Zorro: The Chronicles |  |  |