Ensimmäinen Kernstownin taistelu
Taistelu

Väärien tietojensa vuoksi Jackson hyökkäsi 3 500 – 3 800 miehen vahvuisella armeijallaan Shieldsin 8 500 – 9 000 miehen vahvuista divisioonaa vastaan. Hyökkästä pidetään yleensä Jacksonin Shenandoahin laakson vuoden 1862 sotaretken avaustaisteluna. Taistelu alkoi aamulla 23. maaliskuuta, kun Turner Ashbyn komentamat Konfederaation etujoukot ja osa Shieldsin joukoista ottivat yhteen pienen Kernstownin kaupungin pohjoispuolella Valley Piken varrella. Shields ei edellisen päivän haavoittumisensa vuoksi voinut osallistua taisteluun, minkä vuoksi Unionin joukkoja komensi taistelun ajan eversti Nathan Kimball. Shields lähetti taistelun aikana Kimballille lähetin välityksellä käskyjä, mutta Kimballin mukaan hän jätti ne kaikki huomioimatta. Ensimmäisten yhteenottojen aikana Unionin joukot ottivat Pritchard’s Hill -mäen haltuunsa ja asettivat sen laelle 16 tykkiä sekä Kimballin komentopaikan. Samalla Konfederaation joukot järjestäytyivät puolustuslinjaan. Ashby määräsi Fulkersonin ja Garnettin prikaatit hyökkäämään Pritchard’s Hillillä olleita tykkejä vastaan, mikä aiheutti Konfederaation joukoille raskaita tappioita Pritchardin maatilan lähellä. Unionin joukkojen määrän aliarvioinut Ashby kuvitteli, että hän voisi mäen vallattuaan marssia ilman vastarintaa aina Winchesteriin saakka.
Noin kello 11 Jacksonin pääjoukot saapuivat Kernstownin eteläpuolelle ja Kimballille kävi selväksi, että Jackson oli marssittamassa koko armeijansa taisteluun. Kimball päätti vahvistaa omia asemiaan ja jäädä odottamaan vahvistusjoukkoja. Kello 14 mennessä Jacksonin joukot olivat järjestäytyneet ja Jackson määräsi osan Jesse S. Burksin prikaatista Valley Pikelle, jossa Ashbyn joukot olivat aloittaneet taistelun. Tämän oli tarkoitus toimia harhautuksena samalla, kun Jackson aloittaisi varsinaisen hyökkäyksen taistelukentän länsipuolella sijainneella Sandy Ridgen harjanteella. Sandy Ridgen kautta Jacksonin oli tarkoitus iskeä Unionin joukkojen sivustaan. Konfederaation tykistö asetettiin harjanteen itälaidalle.
Epäonnistuneen hyökkäyksen jälkeen Fulkersonin ja Garnettin joukot siirtyivät reilun kilometrin länteen Sandyn Ridgen luo, jossa he liittyivät muihin Konfederaation joukkoihin. Fulkersonin joukot saivat haltuunsa kiviaidan, jota he käyttivät suojanaan taistelussa. Hyökkäyssuunnassa Fulkersonin oikealle puolelle asettuneet Garnettin joukot eivät onnistuneet saamaan samanlaista suojaa, minkä vuoksi Garnettin jäivät haavoittuvaisemmiksi. Kimball vastasi tähän määräämällä noin kello 16 eversti Erastus B. Tylerin hyökkäämään Sandy Ridgelle ryhmittyneitä joukkoja vastaan tykistön ja ratsuväen tukemana. Tylerin komennossa oli tuolloin noin 3 000 miestä.
Konfederaation joukot onnistuivat aluksi torjumaan Unionin hyökkäykset. Tajuttuaan aliarvioineensa Unionin vahvuuden Jackson päätti, että hän yrittäisi kaikin keinoin pitää asemansa Sandy Ridgessa iltaan saakka ja vetäytyä sitten pimeän turvin pois taistelusta. Kimball kuitenkin tajusi, ettei Jackson yrittänyt tosissaan hyökätä Valley Piken kautta. Tämän vuoksi Kimball määräsi oman prikaatinsa sekä osan Jeremiah C. Sullivanin prikaatista tukemaan Tylerin hyökkäystä. Vahvistusten turvin Unionin joukot onnistuivat rikkomaan Garnettin puolustuslinjan. Jackson yritti lähettää Garnettille vahvistuksia, mutta Garnett määräsi joukkonsa perääntymään ennen kuin vahvistukset pääsivät paikalle. Garnettin vetäydyttyä Fulkersonin prikaatin oikeasta sivustasta tuli haavoittuvainen, ja pian myös se aloitti nopean vetäytymisen, mikä muuttui nopeasti hallitsemattomaksi. Konfederaation tykistö pystyi vielä hetken aikaa hidastamaan Unionin etenemistä, mutta lopulta senkin oli vetäydyttävä taistelusta.
Joukkojensa vetäytyessä Jackson määräsi Virginian 5. ja 42. jalkaväkirykmentit hidastamaan Unionin joukkojen etenemistä. Taistelut päättyivät kokonaan pimeyden tultua, eivätkä Unionin joukot yrittäneet ajaa Jacksonin joukkoja takaa. Kimballin mielestä hänen joukkonsa olivat tuossa vaiheessa liian väsyneitä ja nälkäisiä lähteäkseen takaa-ajoon.
Konfederaatio menetti yhteensä 718 miestä. Kaatuneita oli 80, haavoittuneita 375 ja kadonneita tai vangiksi jääneitä 263. Unionin joukot taas menettivät yhteensä 590 miestä, 118 kaatunutta, 450 haavoittunutta ja 22 kadonnutta tai vangiksi jäänyttä.