stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaksoiselämää (kappale)

| ”Kaksoiselämää” Juice Leskinen Grand Slam |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Yölento
 Julkaistu: 1986
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 05.08
 Levy-yhtiö: Megamania
Listasijoitukset
  1. (huhtikuu 1986)
Juice Leskinen Grand Slamin muut singlet
| ”Isoisän hinttipussi” 1986 | ”Kaksoiselämää” 1986 | ”Vaasankin veri vapisee” 1986 |
”Kaksoiselämää” on Juice Leskisen säveltämä ja sanoittama kappale, joka ilmestyi albumilla Yölento vuonna 1986. Se on ilmestynyt myös singlenä (B-puolella ”Elämää”) eri versiona kuin albumilla. Single nousi Suomen virallisen listan ensimmäiselle sijalle. ”Kaksoiselämää” valittiin Soundi-lehden äänestyksessä vuoden 1986 parhaaksi kappaleeksi, ja se voitti myös Iskelmä-Emman. Kappale alkaa sanoilla Yksinäisyys ympärillä joskus ottaa hahmon ihmisen / Tiedän mitä haluan tiedän miten vähään kykenen.
Singlellä kappaleen esittävät Juice Leskinen (laulu), Anssi Tikanmäki (urut ja taustalaulu), Ila Loueranta (sähkökitara ja taustalaulu), Jari Yliaho (sähkökitara ja taustalaulu), Antti Tammilehto (basso) ja Vesa Sytelä (rummut).
Juice Leskinen kirjoitti kappaleen tammikuussa 1986, kun hänen avioliittonsa oli hajoamassa. Omien sanojensa mukaan se ei kerro hänen omasta kaksoiselämästään, ”vaan vaimoni tai korkeintaan molempien”. Tilanne oli Leskisen mukaan traaginen, mutta siitä syntyi hieno kappale. ”Kannattaa hankkiutua vaikeuksiin, että saisi tehdyksi jotain hienoa.”
Pate Mustajärvi on levyttänyt kappaleen sekä singlenä että albumilla Ollaan ihmisiksi, jolla hän tulkitsee Juice Leskisen kappaleita.
Penelope (kappale)

| ”Penelope” William feat>  Clever |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Shakespeare
 Julkaistu: 21. helmikuuta 2020
 Formaatti: digitaalinen
 Tuottaja(t): Aitio Joe L
 Tyylilaji: trap
 Kesto: 03.04
 Levy-yhtiö: Sony Music M-Eazy Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
muut singlet
| ”Moncler” 2019 | ”Penelope” 2020 | ”Terveellinen” 2020 |
Penelope on suomalaisen laulajan ja rap-artistin Williamin kappale vuodelta 2020. Kappale on Spotifyn kaikkien aikojen pisimpään listaykkösenä pysynyt suomalaiskappale. Suomen virallisella singlelistalla kappale oli listaykkösenä 21 viikkoa, joista 13 viikkoa peräkkäin. Kappaleella vierailee yhdysvaltalainen rap-artisti Clever.
Musiikkituottajat

Musiikkituottajat - IFPI Finland ry (26.8.2010 asti Suomen Ääni- ja kuvatallennetuottajat ÄKT) on Suomessa toimivien äänitetuottajien kattojärjestö, jonka päämääränä on varmistaa musiikkiteollisuuden toimintaedellytykset Suomessa. Se vastaa Suomessa mm. kulta- ja platinalevyjen jakamisesta, Suomen virallisesta listasta sekä Emma-gaalan järjestämisestä. Musiikkituottajat vastaa ISRC-tallennekoodien myöntämisestä ja rekisteröinnistä Suomessa.  Musiikkituottajat on myös Suomen edustaja musiikkialan kansainvälisessä toimialajärjestö IFPI:ssä, sekä yksi kolmesta Gramex ry:n jäsenjärjestöstä.
Järjestöön kuuluu tällä hetkellä 19 musiikkialan yhtiötä sekä Suomen riippumattomien levy- ja tuotantoyhtiöiden yhdistys IndieCo. Järjestön jäsenten osuus vuoden 2021 äänitemyynnin kokonaismarkkinoista Suomessa oli 78,5 prosenttia.
Jäsenet ovat:
Alba Records
Ensio Music Oy Ltd
IndieCo c/o Rockadillo
Vallila Music House Oy
Mantopal Oy
Jiffel Music Oy
Kaiku Entertainment Oy
Warner Music Finland Oy
Ondine Oy
Playground Music Oy
PME Records / Pinnacle Helsinki Oy
Porski Oy
Rähinä Records Oy
Sony Music Entertainment Finland Oy
Stupido Productions Oy
Texicalli Records Oy
The Fried Music Oy
Universal Music Oy
Texicalli Records Oy
The Fried Music Oy
Universal Music Oy
Jiffel Music Oy
Warner Music Finland Oy
PME Records
Toiminta

Musiikkiteollisuuden toimintaedellytyksien varmistamiseksi Musiikkituottajat seuraa ja kehittää lainsäädäntöä ja oikeusoloja niin, että musiikkituottajilla on riittävä lainsäädäntösuoja, mahdollisuus reiluun ja oikeudenmukaiseen toimintaympäristöön sekä vapaaseen kilpailuun markkinoilla. Yhdistyksen toiminnan tarkoitus on parantaa tallennetuotannon kulttuuripoliittista asemaa ja oikeudellista suojaa, kehittää äänitteiden ja musiikkivideoiden tuotannon ja jakelun toimintaedellytyksiä sekä osallistua tuottajaoikeuksien hallinnointiin ja valvontaan. Musiikkituottajat on kansainvälisen tuottajajärjestö IFPI:n edustaja Suomessa. Se on myös yksi Gramexin kolmesta jäsenyhdistyksestä.
Yhdistys myös kokoaa viikoittain Suomessa myytyjen äänitteiden suosiota mittaavat viralliset listat:
Luettelot Suomen albumilistan ykkösistä vuosittain (1966–1988)
Luettelot Suomen virallisen albumilistan ykkösistä vuosittain (1989→)
Luettelot Suomen singlelistan ykkösistä vuosittain (1951–1988)
Luettelot Suomen virallisen singlelistan ykkösistä vuosittain (1989→)
Luettelot Suomen virallisen latauslistan ykkösistä vuosittain (2007→)
Luettelot Suomen virallisen musiikki-DVD-listan ykkösistä vuosittain (2004→)
Luettelot Suomen virallisen mid-price-listan ykkösistä vuosittain (2003→)
Historia

Musiikkituottajat on vastannut Suomen Virallisen Listan tuottamisesta vuodesta 1994 alkaen. Vuoden 2009 loppuun asti listaa tehtiin yhteistyössä Yleisradion kanssa. Yhdistys pitää luetteloa kaikkien aikojen myydyimmistä äänitteistä Suomessa sekä myöntää kulta- ja platinalevyt. Se hallinnoi myös Suomessa käytettyjä ISRC -tallennekoodeja.
Järjestö perustettiin vuonna 1970 nimellä Äänilevytuottajat. Tätä ennen alan toimijat olivat järjestäytyneet Soitinalan Tuottajaliittoon.

1982 nimeksi muutettiin Suomen Ääni- ja kuvatallennetuottajat ÄKT, joka muutettiin nykyiseen nimeen 26. elokuuta 2010.
Vuosina 1994–2001 Musiikkituottajat julkaisi 11 kappaletta Bonus CD -nimisiä kokoelmia. CD:n sai kaupasta mukaansa ostamalla kaksi uutta levyä.
Tapahtumat

Musiikkituottajat järjestää vuosittain Emma-gaalan vuoden menestyneimmille taiteilijoille ja alan ammattilaisille.
Järjestö on aiemmin jakanut myös Muuvi-palkintoa vuoden parhaille musiikkivideoille vuosina 1991-2009 ja Janne-palkintoa vuoden parhaimmille klassisen musiikin tuotannoille vuosina 1992-2002. Omien gaalojensa lakkauttamisen jälkeen palkinnot ovat saaneet vastaavat palkinnot Emma-gaalassa (Muuvi vuodesta 2010 ja Janne vuodesta 2006 lähiten).
Johto > Toiminnanjohtajat

Arto Alaspää 1975–2009
Lauri Rechardt 2010–2014
Antti Kotilainen 2014–
Johto > Hallitus

Kimmo Valtanen, puheenjohtaja (Universal Music Oy)
Tom Pannula, varapuheenjohtaja (Playground Music Oy)
Joose Berglund (Stupido Productions Oy)
Jannika Nyqvist (Sony Music Entertainment Finland Oy)
Ramona Forsström (Warner Music Finland Oy)
Katja Vauhkonen (IndieCo ry)
Henri Lanz (Sony Music Entertainment Finland Oy)
Riku Pääkkönen (Ranka Kustannus Oy)
Aiheesta muualla

Yhdistyksen virallinen sivusto
| n k Emma-palkinto |
| --- | --- |
Palkinnon jakaja: Musiikkituottajat 
Nykyiset palkintokategoriat:  Vuoden albumi  Vuoden alternative  Vuoden artisti  Vuoden biisi  Vuoden etno  Vuoden iskelmä  Vuoden jazz  Vuoden klassinen  Vuoden metalli  Vuoden musiikintekijä  Vuoden pop  Vuoden rap  Vuoden rock  Vuoden tulokas  Vuoden tuottaja  Vuoden yhtye  Kriitikoiden valinta  Yleisöäänestys: Vuoden kotimainen artisti/yhtye  Vuoden myydyin albumi  Vuoden striimatuin kotimainen biisi  Vuoden striimatuin ulkomainen biisi  Erikois-Emma 
Emma-gaalat:  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989  1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998  1999  2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009  2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019  2020  2021  2022  2023  2024  2025
Romanit

Romanit ovat pohjoisen Intian alueelta noin vuosien 400–1100 välillä lähtenyt kansa, joka on levittäytynyt eri puolille maapalloa. Kaakkois-Eurooppaan romanit tulivat 1300-luvulla. 1400-luvulla heitä alkoi siirtyä Länsi-Eurooppaan ja myöhemmin myös Suomeen. Romanien tarkkaa kokonaismäärää on vaikea arvioida, sillä he eivät aina näy väestönlaskennoissa, mutta Euroopan unionin alueella heitä elää arvioiden mukaan yli 10 miljoonaa ja Amerikassakin noin kaksi miljoonaa.
Osa romaneista puhuu edelleen romanikieltä, joka kuuluu indoarjalaisiin kieliin. Romaneilla ei enää ole omaa uskontoa, vaan he ovat kristittyjä tai muslimeja, mutta joitain vanhoja intialaisia piirteitä heidän uskonnollisissa käsityksissään on edelleen säilynyt. Romanit ovat perhekeskeisiä ja yhteisöllisiä, ja etenkin heidän rituaalipuhtaussääntönsä ovat pitäneet heidät erillään valtaväestöstä.
Romanit ovat perinteisesti olleet valtaväestöä huonommassa asemassa. Heitä on historiansa aikana vainottu ja vainotaan edelleen useissa maissa, etenkin Itä-Euroopassa. 1900-luvulla romanit joutuivat uuden ongelman eteen yhteiskunnan muuttumisen myötä, sillä heidän vanhat elinkeinonsa ja kiertelevä elämäntyylinsä eivät vaivatta nivelly nyky-yhteiskuntaan. Nykyään romanit esimerkiksi Suomessa ovatkin siirtyneet valtaväestön tapaiseen paikallaan asumiseen.
Nimitykset

Romaneista on käytetty useita eri nimityksiä. Jotkin nimityksistä ovat romanien itse käyttämiä, toiset valtaväestön käyttämiä. Kaikkien romanien yhteisnimitys, romanikielinen rom ('mies', 'ihminen') hyväksyttiin romanien konferenssissa Lontoossa 1971. Romanit itse käyttävät toisistaan usein heimon nimeä tai tiettyä ammattia harjoittavan alaryhmän nimeä: esimerkiksi kaldarash tarkoittaa seppiä ja metallityöläisiä ja lovari hevostenhoidon ja kaupan ammattilaisia.
Suomessa romaneja on kutsuttu vanhastaan mustalaisiksi, mutta nimitys on nykyisin useimpien romanien mielestä loukkaava. Suomen romanifoorumin mukaan henkilökohtaisessa keskustelussa nimitystä voi kuitenkin käyttää oikealla sävyllä puhuttaessa, mutta julkisissa tilaisuuksissa ja kirjallisissa esityksissä sitä pitää välttää. Sana tulee ilmeisesti ruotsinkielisestä "svart tattare" -nimityksestä. Suomessa romaneita on kutsuttu joskus myös tattareiksi.
Koska romanien arveltiin joskus olleen lähtöisin Egyptistä ja koska he asuivat 1100-luvulla Kreikassa "Pikku-Egyptiksi" nimitetyssä paikassa, joihinkin kieliin on jäänyt heistä egyptiläisyyteen viittaava nimitys, kuten englannin gypsy tai espanjan gitano. Joissakin kielissä heidän nimensä tulee bysanttilaisesta athinganoi-uskonlahkosta, kuten saksan Zigeuner tai ranskan tsigane.
Lukumäärä

Euroopassa asuu arvioiden mukaan 10–12 miljoonaa romania. Romaniassa on arvioiden mukaan 1,85 miljoonaa romania, Venäjällä, Bulgariassa, Espanjassa ja Unkarissa romaneja on kussakin arviolta 700 000–900 000 ja monessa muussakin Euroopan maassa yli 100 000. Turkissa romaneja saattaa olla 2,75 miljoonaa. Amerikoissa romaneja on 1–3 miljoonaa, joista Brasiliassa 800 000 ja Yhdysvalloissa noin miljoona. Suomessa romaneja on noin 11 000.
Eri maiden virallisten tilastojen ja epävirallisten arvioiden välillä on usein huomattavia eroja. Romanien määrää on vaikea laskea, sillä he ovat liikkuvaisia, heillä ei usein ole henkilöasiakirjoja, eivätkä he halua määritellä itseään romaneiksi heikohkon romani-identiteettinsä ja syrjinnän pelon vuoksi. Esimerkiksi Romanian väestönlaskennan 2002 mukaan romaneja oli maassa vain 535 000, Bulgariassa vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 325 000, Turkissa 500 000 ja Unkarissa 309 000.
Ryhmät

Euroopan romanit voidaan jakaa kolmeen pääryhmään: roma, sinti (myös manouche) ja kale. Näistä romat kattavat noin 87–88 prosenttia Euroopan koko romaniväestöstä. Romat jakautuvat alaryhmiin, kuten kalderaš ('kuparisepät'), lovari ('hevoskauppiaat'), gurbeti, churari ('siiviläntekijät') ja ursari ('karhuntanssittajat'). Kalet kattavat noin 10 prosenttia Euroopan koko romaniväestöstä. Heitä asuu Pyreneiden niemimaalla ja Etelä-Ranskassa, ja myös Suomessa on kaalee-ryhmä. Sintejä asuu lähinnä Euroopan saksankielisillä alueilla, Benelux-maissa ja Ruotsissa.
Toinen tapa jakaa romanit on heidän puhumiensa murteiden pohjalta: Balkanin romanit, Valakian (Romanian) romanit, Karpaattien romanit ja Pohjoismaiden romanit. Jokainen ryhmä jakautuu edelleen useisiin alaryhmiin: esimerkiksi Suomen kaalet kuuluvat Pohjoismaiden romaneihin.
Tunnukset

Romanien lippu edustaa romanikansaa. Lipun sininen väri symboloi taivasta, vapautta, hengellisyyttä ja ikuisuutta, ja vihreä luontoa, maata, hedelmällisyyttä ja elämän käsin kosketeltavia puolia. Punainen 16-puolainen pyörä muistuttaa Intian lipun chakraa ja muistuttaa siten romanien alkuperästä. Se symboloi hevosten vetämiä vankkureita, matkustamista, kasvua ja kehitystä.
Romanien kansallislaulu on Žarko Jovanovićin säveltämä "Gelem, Gelem". Kansainvälinen romanipäivä on 8. huhtikuuta. Silloin pyritään nostamaan esiin romanivähemmistön ongelmat eri puolilla Eurooppaa.
Historia > Alkuperä

Romanien alkuperäinen kotimaa on Intian Punjabin maakunta. Kielitieteellisesti asia osoitettiin 1700-luvun lopulla, lisää todisteita on löytynyt hindujen mytologiasta,  ja lopullisesti asia on vahvistunut uusilla geenitutkimuksilla. Toisaalta L. Arvi P. Poijärven mukaan kielitieteellinen tutkimus on pitänyt mahdollisena myös Keski-Intiaa tai Dardistania Hindukušin alueella. Romanien oletetaan asuneen Intiassa viimeistään ajanjaksolla 450–950 jaa. Intiassa on edelleen n. 10 miljoonaa ihmistä, joiden kieli ja kulttuuri muistuttavat romanien kieltä ja kulttuuria. Se osoittaa, että kaikki romanit eivät lähteneet vaeltamaan muualle.
Romaneilla on myös arveltu olleen seemiläinen alkuperä, sillä heidän puhtaussäännöksensä ja yksijumalaisuutensa viittaavat seemiläisiin uskontoihin. Joidenkin tutkijoiden mukaan sintien ja kaaleiden romaniryhmät saattoivat siirtyä Babylonin vankeudesta Pohjois-Intiaan.
Kieli

Useat romanit puhuvat romanikieltä, joka kuuluu indoeurooppalaisen kielikunnan indoarjalaiseen ryhmään. Romanikieli perustuu sanskritiin samoin kuin esimerkiksi hindi, urdu ja marathi. Romanikieltä tutkimalla pystyttiinkin aikoinaan osoittamaan romanien alkuperäiseksi asuinpaikaksi todennäköisesti Luoteis-Intia.
Varhaisromani syntyi Bysantissa 900–1200. Romanikieli on jakaantunut eri murteisiin. Kieleen on tullut muiden kielten sanastoa sitä mukaa kun romanit ovat vaeltaneet Intiasta länteen. Romanit ovat pyrkineet pitämään kielensä salaisena ulkopuolisilta suojellakseen kieltä ja kulttuuriaan. Romanien perinne oli pitkään ainoastaan suullista, ja romanikielistä kirjallisuutta on alettu julkaista vasta 1900-luvulla.
Tavat ja perinteet

Dosentti Anna-Maria Viljasen mukaan yhtä romanikansaa tai yhtenäistä romanikulttuuria ei ole olemassa.
Tavat ja perinteet > Esivaltiollinen klaanikulttuuri

Unkarilainen romanipoliitikko Aladár Horváth kirjoitti: ”Sisäisen identiteettimme mukaisesti olemme kulttuurinen ja taloudellinen yhteisö, joka perustuu klaanijärjestelmään.”  Romanikulttuurin omalaatuiset piirteet tulevatkin parhaiten ymmärretyksi, kun ne nähdään klaanijärjestelmän ilmauksina. Esimerkiksi romaninaisten pukeutuminen ilmaisee klaanisolidaarisuutta.  Klaaniyhteisöt ovat valtiovaltaa pakenevia yhteisöjä, jotka Jared Diamondin mukaan vielä 500-luvulla muodostivat valtaenemmistön kaikista.  Ne perustuivat paimentolaisuuteen ja keräilyyn, ja liikkuvuutensa ansiosta ne kykenivät välttämään paikoilleen asettuneen maanviljelijäväestön kohtalon riiston ja verotuksen kohteina.
Keskusvallan puuttuminen on pakottanut klaaniyhteisöt luomaan uusia tapoja järjestyksen säilyttämiseen, jotka professori Martti Grönforsin sanoin edustavat ”esivaltiollista” oikeudellista järjestelmää. Niitä ovat olleet sukuyhteyteen perustuva tiukka keskinäinen auttamisvelvollisuus ristiriitatilanteissa sekä oman loukkaamattomuuden varjelu verikoston kaltaisilla kollektiivisilla toimilla, joita voi luonnehtia kunniaväkivallaksi. Grönfors tiivistää ilmiötä seuraavasti:
Verikostoinstituutio ja siihen liittyvä välttämiskäyttäytyminen ovat ne pääasialliset tavat, joilla mustalaisyhteisössä säilytetään sosiaalinen järjestys. Perheiden ja sukujen väliset kiistat selvitetään viime kädessä turvautumalla fyysiseen väkivaltaan, koska mustalaiset eivät tunnusta minkäänlaista keskitettyä laitosta, organisaatiota tai henkilöä, joka voisi välittää kiistakysymyksissä. Perheiden tulee olla hyvin järjestäytyneitä ja tiiviitä voidakseen torjua jäseniinsä mahdollisesti kohdistuvan uhkan tai hyökkäykset. Yksittäisten henkilöiden velvollisuus taas on ensi sijassa ajatella ryhmän etua ja vasta toissijaisesti omaa etuaan. - - Tietäen oman asemansa suomalaisessa yhteisössä mustalaiset ovat hyvin perillä siitä, että ilman perheen tai suvun tukea he olisivat turvattomia.
Antropologit ovat eritelleet erilaisia klaanikulttuurin mekanismeja, jotka auttavat estämään konfliktien pahimpia seurauksia. Yksi niistä on antropologi Edward Evans-Pritchardin nimeämä ”tasapainotettu vastakkaisuus” (balanced opposition), jonka hän kuvasi tutkimuksessaan libyalaisesta sanusi-heimosta vuonna 1949. Sama ilmiö esiintyy kaikissa klaaniyhteisöissä. Suomen romaneja tutkinut Grönfors luonnehti sitä sanoilla ”tasaväkiset miehet tasaväkisin asein”. Muita kontrollikeinoja ovat suvun vanhimpien vastuulla oleva sovittelu tai romanien väistämisvelvollisuus. Romaniyhteisöt tarjoavat Suomessakin esimerkin nomadiperinteen kyvystä vastustaa sulautumista byrokraattiseen yhteiskuntajärjestykseen.
Tavat ja perinteet > Romani-identiteetti

Romanien tavat ja uskomukset vaihtelevat maittain huomattavasti, vaikka niissä onkin yhteisiä piirteitä. Heikinheimo sanoo kirjassaan, että romaneja yhdistävä identiteetti (romanipe) on voimakas, ja siihen perustuu romanien koheesio ja selviytyminen. Romani-identiteetin pohjana ovat arvot ja etiikka, joihin kuuluvat yhteisöllisyys, vastuu, veljeys, kunnioitus, usko Jumalaan, hyvään ja pahaan sekä romanikielen säilyttäminen. Yhteisestä identiteetistä huolimatta eri romaniheimot ja yhdyskunnat eivät kuitenkaan aina tule toimeen keskenään.
Romanit ovat usein tietoisestikin pysytelleet omissa turvallisissa piireissään ja suhtautuneet valtaväestöön "toisina" tai "erilaisina", joiden tapoja he pitävät outoina ja vieraina. Torjuvaan suhtautumiseen ovat vaikuttaneet etenkin romanien tarkasti määritelty puhtauskulttuuri. Myös romanien kiertävät ja tilapäiset ammatit ovat erottaneet heidät valtaväestöstä.
Tavat ja perinteet > Kulttuuri

Jotkin romaniheimot harjoittavat musisoimista, laulua ja tanssia, mutta toiset heimot eivät lainkaan. Monet heimot ovat olleet kiertolaisia, mutta jotkin heimot ovat aina asuneet paikallaan, joskus pakosta.
Romaninaiset kertovat vaatetuksellaan kotipaikkansa, ja vaatetuksellaan ja hiuksillaan statuksensa. Naimattomat ja naimisissa olevat naiset letittävät hiuksensa eri tavoin, ja naimisissa olevat naiset käyttävät huivia julkisilla paikoilla. Suomen romaninaisten vaatetus oli ennen vanhaan paljon nykyistä värikkäämpi.
Tavat ja perinteet > Uskonto

Romanit ovat asuinmaasta riippuen uskonnoltaan yleensä kristittyjä (katolisia, ortodokseja tai protestantteja) tai muslimeja. Jotkin romaniryhmät kuten arlijat kääntyivät islaminuskoon levittäydyttyään osmanien ja Turkin alueelle. Heidän uskonnossaan on silti yhä piirteitä heidän perinteisistä uskomuksistaan. Romanin Jumala-yhteys on usein suora, eikä siihen tarvita pappia. Jumala on romaneille merkittävä auktoriteetti. He kutsuvat jumalaa usein Devlaksi, eivätkä aina huomioi Jeesusta, Jehovaa tai Allahia. Kaakkois-Euroopan romanit ovat yleensä ortodokseja. Bulgariassa, Pohjois-Makedoniassa ja Kaakkois-Romaniassa on muslimiromaneja. Helluntailaisuus ja muut vapaat evankeliset kristinuskon suunnat lisäävät suosiotaan romanien keskuudessa. Euroopassa on noin 2 000 romanikirkon verkosto.
Monissa maissa romaneilta kiellettiin kaikki kirkon palvelut, kuten vihkiminen, hautaaminen, kastaminen ja terveyspalvelut. Nykyisin Suomen kansankirkko suhtautuu romaneihin myönteisesti. Suomessa alkoi 1900-luvulla voimakas romanien uskonnollinen liike, jonka nimi muuttui myöhemmin Romano Missioksi.
Romanien suojeluspyhimys on Musta Saara. Tuhannet romanit kulkevat vuosittain ranskalaiseen Saintes-Maries-de-la-Merin kaupunkiin, missä Mustan Saaran patsas kastetaan meriveteen ja hänelle uhrataan kynttilöitä.
Tavat ja perinteet > Yhteiskunta

Romanien yhteiskunta jakautuu neljään tasoon. Ensimmäinen ja tärkein taso on perhe, johon voi kuulua useita sukupolvia. Perhe on romanin elämän keskipiste, ja sille hän on ensisijaisesti kuuliainen. Toinen taso on suku, joka on saanut nimensä jostain suvun vanhasta johtajasta tai esi-isästä. Kolmas taso on etninen alataso, kuten kalderaš, lovari tai sinti. Tällaisia ryhmiä yhdistää historia, perinteet ja murre, ja joskus yhteinen elinkeino. Neljännellä tasolla ovat kaikki romanit – ei-romaneista käytetään romaninkielistä nimeä gadže (Suomessa muodot kaajo, kaajee.)  Eri romaniryhmillä on kuitenkin toisistaan poikkeavia sosiaalisia rakenteita.
Romaneilla on aina ollut kuninkaita ja kuningattaria. Tällaisten kuninkaallisten valta ja arvovalta ovat vaihdelleet suuresti, ja usein he ovat omaksuneet tittelinsä itse. Joidenkin asiantuntijoiden mukaan romaneilla ei kuitenkaan ole päällikköjä sosiaalisessa mielessä, eikä voida puhua "mustalaisten kuninkaista".
Tavat ja perinteet > Perhe

Romaneille tärkein asia ihmiselämässä on perhe. Kaikilla perheenjäsenillä on oma roolinsa ja tehtävänsä. Sukupuolet kasvatetaan eri tavalla: tytöistä vaimoja ja äitejä ja pojista perheen elättäjiä. Poikien koulunkäyntiä arvostetaan enemmän kuin tyttöjen, mutta tietyssä iässä pojan sallitaan lopettaa koulunkäynti niin tahtoessaan. Lapset kasvatetaan usein kollektiivisesti, ja tila on usein yhteistä. Kunnioitusta tulee osoittaa erityisesti vanhempia, heikkoja ja sairaita kohtaan. Nuoret eivät saa asua talossa vanhempien romanien yläpuolella.
Romaniperheiden lapsiluku on pienentynyt 1900-luvun puolivälistä lähtien ja samalla lukutaito on yleistynyt ja koulunkäynti on lisääntynyt. Poikalapsia arvostetaan enemmän kuin tyttöjä, sillä tytöt jättävät kotinsa avioiduttuaan, mutta poika tuo kotiin äitinsä avuksi miniän.
Suomessa vanhan heimotavan mukaan kuolleen perheenjäsenen käytössä ollut henkilökohtainen omaisuus hävitetään. Vainajan kanssa samassa asunnossa eläneet haluavat muuttaa muualle. Sama tapa tunnetaan kiertolaisromanien keskuudessa Britanniassa ja Ranskassa.
Tavat ja perinteet > Avioliitto

Romanit ovat solmineet avioliitot perinteisesti hyvin nuorina, mutta nykyaikana avioitumisikä on alkanut nousta. Jälkisosialistisen siirtymäkauden vaikeudet ovat kuitenkin Itä-Euroopassa aiheuttaneet romanien tapojen paluuta perinteisiin, mikä on jälleen alentanut avioitumisikää. Esimerkiksi Bulgariassa 2000-vuosikymmenellä romanityttöjen keskimääräinen avioitumisikä oli 14 ja poikien 15 vuotta, ja yli 60 prosenttia naisista meni naimisiin alle 18-vuotiaana. Myös pakkoavioliittoja esiintyy yhä. Vaikka vanhemmat ovatkin perinteisesti sopineet lastensa avioliitoista, nykynuoret haluavat aiempaa enemmän päätösvaltaa oman puolisonsa valinnassa. Monissa maissa morsiamen koskemattomuus on edelleen välttämätöntä avioliiton hyväksymiseksi, ja neitsyys tarkistetaan hääyönä. Avioliiton ulkopuoliset sukupuolisuhteet ovat kiellettyjä, varsinkin naisille sekä lähisukulaisten ja ei-romanien kanssa. Avioerot sallitaan parin yhteisestä tai romanituomioistuimen päätöksestä.
Tavat ja perinteet > Rituaalipuhtaus

Rituaalipuhtauden ja saastaisuuden käsite on romaneille tärkeä, vaikka eri ryhmillä onkin siitä erilaiset käsitykset. Romanikulttuurissa asiat jaetaan puhtaisiin ja epäpuhtaisiin. Puhtaustavat vahvistavat romanikulttuurin yhtenäisyyttä ja sen eroa pääväestön kulttuuriin. Puhtaustavoilla on suuri vaikutus kaikkiin elämänaloihin, ja puhtaus määrittelee romaneilla myös ihmisryhmien kuten miesten ja naisten, vanhojen ja nuorten sekä romanien ja ei-romanien välisiä suhteita.
Romanit pitävät kotinsa siistinä ja tahrattoman puhtaana, etenkin keittiön. Pöytätasot suojataan liinoin. Lattiat, WC:t ja kellari ovat likaisia, joten ruoka on pidettävä niistä erossa. Ruoka ei saa koskea myöskään mihinkään ruumiin alaosaan liittyvään kuten hameeseen. Myös ruokailuvälineet muuttuvat saastuneiksi pudottuaan lattialle, joskin nykyaikana lattialle pudonneet ruokailuvälineet vain pestään. Keittiössä käytettävät kankaat pestään keittiössä omassa vadissaan eikä pesukoneessa. Vaatteet lajitellaan tarkasti, ja eri ikäryhmien ja sukupuolten vaatteet pestään erikseen. Kun romani vanhenee, hänestä tulee puhdas, minkä vuoksi itseä vanhempia romaneja kunnioitetaan ja suositaan, ja heitä puhutellaan kohteliaasti.