stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Top Gun – lentäjistä parhaat

| Top Gun – lentäjistä parhaat> Top Gun |
| --- | --- |
 Elokuvan virallinen juliste.
Ohjaaja:  Tony Scott
Käsikirjoittaja:   Jim Cash  Jack Epps Jr. 
Tuottaja:   Jerry Bruckheimer  Don Simpson 
Säveltäjä:  Harold Faltermeyer
Kuvaaja:  Jeffrey L. Kimball
Leikkaaja:   Chris Lebenzon  Billy Weber 
Tuotantosuunnittelija:  John F. DeCuir, Jr.
Pääosat:   Tom Cruise  Kelly McGillis  Anthony Edwards  Val Kilmer  Michael Ironside  Tom Skerritt 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  16. toukokuuta 1986
Kesto:  110 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  15 000 000 $
Tuotto:  356 830 601 $
Seuraaja:  Top Gun: Maverick
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Top Gun – lentäjistä parhaat on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva. Elokuvan valmistaminen maksoi arviolta 15 miljoonaa dollaria ja se tuotti maailmanlaajuisesti yli 353 miljoonaa dollaria. Elokuvan myötä tapahtui myös näyttelijä Tom Cruisen maailmanlaajuinen läpimurto megatähteyteen.
Elokuva voitti parhaan alkuperäisen kappaleen Oscar-palkinnon Giorgio Moroderin säveltämästä kappaleesta ”Take My Breath Away”. Kappaleen esittäjä elokuvassa on Berlin-niminen yhtye, joka nousi maailmanlaajuisen suosioon kyseisen laulun myötä. Muita elokuvassa kuultavia kappaleita ovat muun muassa Cheap Trickin "Mighty Wings" sekä Kenny Logginsin "Danger Zone" ja "Playing with the boys". Elokuva sai myös Oscar-ehdokkuudet parhaista äänitehosteista, parhaasta leikkauksesta ja parhaasta äänityksestä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tom Cruise  | … |  Pete "Maverick" Mitchell   |
|  Anthony Edwards  | … |  LTJG Nick "Goose" Bradshaw   |
|  Kelly McGillis  | … |  Charlotte "Charlie" Blackwood   |
|  Meg Ryan  | … |  Carol Bradshaw   |
|  Val Kilmer  | … |  Tom "Iceman" Kazansky   |
|  Rick Rossovich  | … |  Ron "Slider" Kerner   |
|  Tom Skerritt  | … |  Mike "Viper" Metcalf   |
|  Michael Ironside  | … |  Rick "Jester" Heatherly   |
|  John Stockwell  | … |  Bill "Cougar" Cortell   |
|  Tim Robbins  | … |  Sam "Merlin" Wells   |
|  Whip Hubley  | … |  Rick "Hollywood" Neven   |
|  Barry Tubb  | … |  Leonard "Wolfman" Wolfe   |
|  David Patterson  | … |  Ben "Blade" Hogan   |
|  Adrian Pasdar  | … |  Charles "Chipper" Piper   |
|  Clarence Gilyard, Jr.  | … |  Marcus "Sundown" Williams   |
|  James Tolkan  | … |  Tom "Stinger" Jordan   |
|  Duke Stroud  | … |  Air Boss Johnson   |
|  Linda Rae Jurgens  | … |  Mary Metcalf   |
Juoni

Elokuvassa Cruise esittää huimapäistä yhdysvaltalaista laivaston hävittäjälentäjää nimeltä Pete ”Maverick” Mitchell, joka on tunnettu kurittomuudestaan. Maverickin elämää varjostaa myös muisto hänen isästään, joka oli aikoinaan laivaston paras hävittäjälentäjä, mutta joka kuitenkin kuoli epämääräisissä olosuhteissa Vietnamin sodassa. Maverickin aisaparina on Anthony Edwardsin esittämä Nick ”Goose” Bradshaw. Holtittomuudestaan huolimatta kaksikko lähetetään elokuvan alussa Top Gun -nimiseen laivaston hävittäjälentäjäkouluun Kalifornian Miramariin. Heti alussa käy selville, että kurssilla on kaksi lentäjäkaksikkoa ylitse muiden, Maverick & Goose sekä Val Kilmerin esittämä Tom ”Iceman” Kazanski & Rick Rossovichin esittämä Ron ”Slider” Kerner. Maverick ei tule lainkaan toimeen Icemanin kanssa ja heillä on kiistaa milloin pukuhuoneessa, milloin koulun käytävillä. Koulussa Maverick myös rakastuu kauniiseen siviilikouluttajaan, Kelly McGillisin esittämään Charlotte ”Charlie” Blackwoodiin. Elokuvan aikana Maverick kisailee jatkuvasti Icemanin kanssa, milloin baarissa, milloin lennettäessä, milloin lentopallokentällä. Charlien ja Maverickin rakkauskaan ei ole aivan mutkatonta.
Elokuvan käännekohta tulee, kun Maverickin ja Goosen hävittäjä putoaa mereen harjoituslennolla ja Goose lyö päänsä ja kuolee. Maverick masentuu ja eikä ole varma haluaako enää viedä kurssia loppuun. Koulun komentajan, Tom Skerrittin esittämän Mike ”Viper” Metcalfin sekä Charlien  henkisellä tuella Maverick läpäisee kurssin. Parhaan lentäjän titteli menee kuitenkin Icemanille.
Kurssijuhla kuitenkin keskeytyy, kun uunituoreet valmistujat komennetaan tehtävään. Vaikka asiaa ei suoraan sanotakaan, kysymys on selvästi U.S.S. Pueblon tapauksen uusinnan ehkäisemisestä: konevikainen tiedustelualus on ajelehtinut liian lähelle vihamielisen valtion aluevesiä ja alusta tutkailevat jo Exocet-ohjuksin varustetut MiG-hävittäjät – jotka pitää karkottaa. Koska paikka on Tyynellämerellä, tämän väitettiinkenen mukaan? viittaavan selvästi Pohjois-Koreaan, joka ainoana valtiona kyseisellä alueella käyttää tällaista yhdistelmää. Selvähkö viite on myös se, että MiG-lentäjinä nähdään aitoja ns. Aggressor-lentäjiä eli amerikkalaisia lentäjiä, jotka toimivat sotaharjoituksissa vihollisina; heillä oli jopa aidot punatähdin koristellut itäblokin lentäjänpuvut, jollaisia myös pohjoiskorealaiset käyttävät.
Tilanne on täpärä, mutta Maverick saa käännettyä tilanteen Yhdysvaltain voitoksi ja tehtävän loputtua häntä juhlitaan sankarina. Hän päättää jäädä kouluttajaksi Top Guniin, jonne myös Charlie, suunnitelmiensa vastaisesti, palaa kouluttajaksi.
Tulkintoja

Elokuva toimi erinomaisesti Yhdysvaltain laivaston lentäjien rekrytoinnissa. Kun Carterin hallinnon aikana lentäjistä oli jopa 40 prosentin vajaus, Top Gunin jälkeen senaattorit joutuivat palkkaamaan lisätyövoimaa, joka kirjoitti osavaltioiden senaattoreiden suosituskirjeitä Annapolisin hakijoille.
Tarinan ilmataisteluissa on kaksi viittausta todellisiin ilmataisteluihin Vietnamin sodassa, jonka heikkoa tulosta Top Gun luotiin korjaamaan. Toisessa Yhdysvaltain ilmavoimien eversti Robin Olds kohtaa yliäänilennolla MiG-17-hävittäjän ja toisessa Yhdysvaltain laivaston luutnantti Randolph ”Duke” Cunningham käyttää lentojarruja saadakseen Phamtomin perään liimaantuneen MiG-17-koneen lentämään ohi. 

lähde?
Homoseksuaaliset teemat

Elokuvaohjaaja Quentin Tarantinon esittämänä tunnetuksi tulleen tulkinnan mukaan Top Gun kuvaa miesten välistä homoeroottista suhdetta. Elokuvassa Sleep with Me Roger Avaryn kirjoittamassa kohtauksessa Tarantinon näyttelemä hahmo esittää, että Top Gunin perimmäisenä teemana olisi Maverickin kamppailu homoseksuaalisuutensa kanssa. Val Kilmerin tulkitsema Iceman kavereineen edustaa homoseksuaalisuutta, jotka houkuttelevat Maverickiä valitsemaan homolinjan sekä Kelly McGillis, joka edustaa heteroseksuaalisuutta. Maverick voisi valita molemmat. Tulkinnan mukaan Charlie pukeutuu mieheksi yhdessä kohtauksessa vietelläkseen homoseksuaalisen Maverickin. Top Gunin ohjaaja Tony Scott ja tuottaja Jerry Bruckheimer ovat sanoneet, että kohtaus kuvattiin useita kuukausia varsinaisten kuvausten päätyttyä, ja että McGillisille puettiin takki ja lakki, jotta katsoja ei huomaisi hänen kampauksensa muuttuneen.
Elitistin Antti Tohkan mielestä tarinan voi katsoa homoseksuaalisena metaelokuvana tai perinteisenä toimintaelokuvana. Hänen mielestään Maverick on homoseksuaali, kuten myös hänen rakastettunsa Charlie, jonka näyttelijä Kelly McGillis on oikeasti lesbo. Tämä selittää Tohkan mielestä, miksi parin rakastelukohtaukset ovat kiusallisen näköisiä. Lopussa Maverick päättää jäädä armeijan kouluttajaksi ja tyytyy heterosuhteeseensa.
Jatko-osa

Elokuvalle on julkaistu jatko-osa nimeltä Top Gun: Maverick vuonna 2022.
Aiheesta muualla

Top Guns Vuoden 1983 lehtiartikkeli, johon elokuva perustuu (englanniksi)
Jonathan Hutchings

Jonathan Hutchings on Suomessa 1970-luvun alkupuolelta asti asunut walesiläinen näyttelijä, muusikko ja kääntäjä. Hänet tunnetaan muun muassa ääninäyttelijänä lukuisista mainoksista ja lyhytelokuvista kuten Rare Exports, Inc. tai Rare Exports: The Official Safety Instructions sekä pitkistä elokuvista Rare Exports, Äpärä ja Äiti.
Hutchings on ollut mukana vuonna 2005 perustetussa englanninkielisessä harrastajateatteriryhmässä The Really Small Theatre Company.
Aiheesta muualla

Jonathan Hutchings Elonetissä.
Jonathan Hutchings Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Helsingin aikuislukio

Helsingin aikuislukio on Helsingissä toimiva lukio- ja peruskoulukoulutusta tarjoava oppilaitos. Koulu perustettiin syksyllä 2009 yhdistämällä silloinen Helsingin aikuislukio, Itäkeskuksen aikuislukio ja Mäkelänrinteen aikuislukio. Koulu toimii kolmessa toimipisteessä Helsingissä: Itä-Helsingin, Keskustan ja Mäkelänrinteen toimipisteissä. Keskustan ja Mäkelänrinteen toimipisteissä voi opiskella pääasiassa lukiokursseja, Itä-Helsingin toimipisteessä puolestaan sekä lukion että perusasteen kursseja. Opiskelija voi suorittaa koko peruskoulun tai lukion tai opiskella yksittäisiä aineita / kursseja. Ylioppilaskokeisiin voi osallistua myös ammattitutkinnon perusteella. Itä-Helsingin toimipisteessä toimii myös maahanmuuttajataustaisten nuorten perusopetukseen valmistavan opetuksen ryhmä. Mäkelänrinteen toimipisteessä järjestetään puolestaan aikuisten lukiokoulutukseen valmistavaa koulutusta. Koulu antaa lisäksi lukio-opetuksen Helsingin sosiaali- ja terveysalan oppilaitoksessa sekä Helsingin tekniikan alan oppilaitoksen kaksoistutkintoa suorittaville. Helsingin aikuislukio vastaa myös Helsingin vankilan opetuksesta.
Helsingin aikuislukiossa noudatetaan kuusijaksojärjestelmää, jossa lukuvuosi jakautuu noin kuuden viikon pituisiin jaksoihin.
Kuten kaikissa lukioissa, mahdolliset aiemmat opinnot pyritään hyväksilukemaan, jolloin osa kursseista hyväksytään opintosuorituksina. Opiskelu on ilmaista lukion tai perusasteen päättötodistusta tai kaksoistutkintoa varten opiskeleville. Aineopiskelijoilta peritään pieni kurssimaksu. Oppilaitokseen ei ole erityistä hakua, vaan halukkaat oppilaat hyväksytään ilmoittautumisen perusteella.
Aiheesta muualla

Koulun viralliset sivut
The New Yorker

| The New Yorker |
| --- | --- |


Lehtityyppi:  aikakauslehti
ISSN:  ISSN 0028-792X
Levikki:  1 071 980 (2014)
Perustettu:  1925
Päätoimittaja:  David Remnick
Kotikunta:  New York
Kotimaa:  Yhdysvallat
Ilmestymistiheys:  noin kerran viikossa
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
OCLC
The New Yorker on yhdysvaltalainen viikoittain ilmestyvä aikakauslehti, joka julkaisee reportaaseja, arvosteluja, esseitä, sarjakuvia, runoutta ja kaunokirjallisuutta. Lehteä ilmestyy vuodessa 47 numeroa, joista viisi on kaksoisnumeroita.
Vaikka The New Yorkerin arvostelut ja tapahtumaluettelot keskittyvät New Yorkin kulttuurielämään, on sillä laaja levikki myös kaupungin ulkopuolella.
Lehden erityispiirteenä 1990-luvulle asti oli, ettei sen jutuissa käytetty lainkaan valokuvia, vaan kuvituksena oli pilapiirroksia.
Lehden perusti toimittaja Harold Ross yhdessä vaimonsa Jane Grantin kanssa tarkoituksenaan luoda älykäs ja huumoripitoinen aikakauslehti. Sen ensimmäinen numero ilmestyi 21. helmikuuta 1925.
Toimittajia ja kirjoittajia

Woody Allen – koomikko
Hannah Arendt – toimittaja
Truman Capote – kirjailija
Rachel Carson – kirjailija ja ympäristöaktivisti
Robert Crumb – sarjakuvataiteilija
Roald Dahl – kirjailija
Maša Gessen – toimittaja ja kirjailija
Steve Martin – koomikko
David Mazzucchelli – kuvittaja, sarjakuvataiteilija
Françoise Mouly, kansien toimittaja
Alice Munro – kirjailija
Haruki Murakami – kirjailija
Vladimir Nabokov – kaunokirjailija
Alastair Reid – runoilija, kääntäjä ja esseisti
Philip Roth – kirjailija
J. D. Salinger – kirjailija
Susan Sontag – kirjailija ja esseisti
Art Spiegelman – sarjakuvataiteilija ja kuvittaja
James Thurber – kirjailija ja pilapiirtäjä
Adrian Tomine – sarjakuvataiteilija ja kuvittaja
Päätoimittajia

Harold Ross (1925–1951)
William Shawn (1951–1987)
Robert Gottlieb (1987–1992)
Tina Brown (1992–1998)
David Remnick (1998–)
Aiheesta muualla

Lehden kotisivut. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Israel  Yhdysvallat  Puola  Portugali 
Muut:  IdRef
MathWorld

| MathWorld |
| --- | --- |
Verkkosivusto:  https://mathworld.wolfram.com
Avattu:  1999
MathWorld on verkossa toimiva palvelu, jossa on matematiikkaan liittyvää aineistoa. Eric W. Weisstein aloitti tieteellisten artikkelien keräämisen high schoolissa ja laittoi muistiinpanonsa jakoon vuonna 1995. Vuodesta 1999 palvelua on ylläpitänyt Wolfram Research, jolloin Weisstein liittyi Wolframille. MathWorldin julkaisuun käytetään Mathematica-ohjelmistoa, jota ennen käytössä oli TeX heinäkuuhun 2005 saakka.
Oikeuskanne

CRC Press nosti kanteen Wolframia vastaan vuonna 2000 viitaten Weissteinin aikeeseen julkaista muistiinpanonsa ensyklopediana. Tämän johdosta sivusto oli väliaikaisesti alhaalla. Kanne sovittiin vuonna 2001 ja sivusto palasi Internetiin. Tällä välin oli perustettu PlanetMath-sivusto, jonka lisenssi salli tietojen kopioimisen itselle toisin kuin MathWorldin.
Sotilaslääketieteen keskus

| Sotilaslääketieteen keskus |
| --- | --- |

Toiminnassa:  2006–2014 (itsenäisenä) 2015– (PVLOGL:n alaisuudessa)
Valtio:   Suomi
Tukikohta:  Riihimäki Helsinki
Vuosipäivät:  19. kesäkuuta
Sotilaslääketieteen keskus (lyhenne SOTLK, aik. SotLK) on vuonna 2006 perustettu Suomen puolustusvoimien joukko-osasto. Se on osa Puolustusvoimien logistiikkalaitosta. Sen tehtäviin kuuluvat muun muassa kenttälääkinnän kouluttaminen, sotilaslääketieteellinen tutkimus ja varusmiesten terveydenhuollon järjestäminen.
Perustaminen

Sotilaslääketieteen keskus perustettiin 1. tammikuuta 2006 korvaamaan edellisen vuoden lopulla lakkautetut Keskussotilassairaala, Sotilasapteekki ja Lääkintäkoulu. Keskukseen liitettiin 1. tammikuuta 2007 Lääkintävarikko ja vuonna 2008 kaikki varuskuntien terveysasemat.
Organisaatio

SOTLK:een kuuluvat seuraavat yksiköt:
Kenttälääkinnän palveluyksikkö
terveysasemat
Ilmailulääketieteen keskus
Sukelluslääketieteen keskus
Erityisasiantuntijayksikkö
Tutkimus- ja kehittämisosasto
Terveydensuojelu- ja lääkintätiedustelusektori
Sotilasapteekki
Ensihoito- ja simulaatiosektori
Sotilaslääketieteen arkisto (osana esikuntaa)
Keskukseen kuuluvat varuskuntien 18 terveysasemaa (entiset varuskuntasairaalat, VKS), jotka ovat kenttälääkinnän palveluyksikön alaisia. Maavoimien ylilääkäri palvelee Maavoimien esikunnassa, merivoimien ylilääkäri Merivoimien esikunnassa ja ilmavoimien ylilääkäri Ilmavoimien esikunnassa.
Lääkintävarikon tehtävänä on hankkia, varastoida ja jakaa joukoille terveydenhuollossa tarvittava materiaali. Sotilasapteekki hankkii, varastoi ja toimittaa Puolustusvoimien ja Rajavartiolaitoksen joukoille lääkkeitä ja apteekkialan tarvikkeita. Ilmailulääketieteen keskus toimii Helsingin yliopiston Meilahden kampuksella ja Sukelluslääketieteen keskus Rannikkoprikaatissa.
Keskuksen osia toimi vuoteen 2015 asti myös Ilmajoella, jossa on vuodesta 1949 toiminut aikaisemmin itsenäinen joukko-osasto Lääkintävarikko (LÄÄKV), ja Viitasaarella, jossa puolestaan on toiminut aikaisemmin itsenäinen Sotilasapteekki (SApt).
Johtajat

Keskuksen johtajana ovat olleet:
lääkintämajuri Markus Henriksson 2006–2007
lääkintäeversti Ari Peitso 2007 – 30.4.2010
lääkintäeversti Simo Siitonen 1.5.2010 – 31.10.2011
lääkintäeversti Jouko Peltomaa 1.11.2011 – 31.12.2018
lääkintäeverstiluutnantti Kari Kesseli 1.1.2019 – 31.12.2022
lääkintäeverstiluutnantti Ilkka Laaksi 1.1.2023–
Aiheesta muualla

Ruotuväki: Sotilaslääketieteen Keskus todennäköisesti Lahteen (Arkistoitu – Internet Archive)
Pääesikunta: Lääkintähuolto kehittyy (Arkistoitu – Internet Archive)
Puolustushallinnon kumppanuusohjelma: Puolustusministeri Kääriäinen päätti Sotilaslääketieteen keskuksen sijoittamisesta Lahteen (Arkistoitu – Internet Archive)
ADSL

Muutama ADSL-modeemi, oikeanpuoleisessa TeleWell TW-EA510 laitteessa lisäksi WLAN-toiminnallisuus.
ADSL (engl. Asymmetric Digital Subscriber Line) on verkkokytkintekniikka, jolla on mahdollista siirtää jopa 8 Mb/s tavallista puhelinlinjaa käyttäen. Tekniikan viimeisin versio, ADSL2+, mahdollistaa jopa 24 Mb/s nopeuden yhdessä puhelinparissa. ADSL:n nopeus perustuu korkeiden taajuuksien käyttöön. Tavallinen modeemi käyttää taajuuskaistaa 300–3 400 hertsin alueella, ADSL taas 23 000–1 100 000 hertsin taajuusalueella.
ADSL:n ominaispiirre on tiedonsiirron epäsymmetrisyys: sen tiedonsiirtonopeus on erilainen laskevaan suuntaan (8 Mb/s) ja nousevaan suuntaan (800 kb/s). Se sopiikin hyvin tyypilliseen Internetin kotikäyttöön, jossa pääpaino on sisällön siirtäminen verkosta kotiin.
Vuonna 2001 julkaistiin ASDL:n seuraajaksi VDSL (Very high-speed digital subscriber line, 55/3 Mbit/s) ja vuonna 2006 VDSL2. VDSL2 käyttää jopa 30 MHz taajuuksia mahdollistaen 200/100 Mbit/s tiedonsiirron puhelinkaapelissa. Suurin nopeus on saavutettavissa jopa 300 metrin kaapeleilla. Tämä päivitettiin 2015 VDSL2-Vplus-versioksi (300/100 Mbit/s).
ADSL:n historia

DSL:ää alettiin kehittää 1980-luvun puolivälissä, kun AT&T halusi parantaa keskusten välisten T1-yhteyksien suorituskykyä.  T1-yhteydet vaativat kaksi parikaapelia, yksi kumpaankin suuntaan. Niiden piti olla eri kaapelinipuista, etteivät ne häiritsisi toisiaan. Linjan asentajien piti varmistua siitä, että valitut parit olivat riittävän häiriöttömiä ja niiden jatkokset hyvin tehtyjä. Pidemmillä yhteyksillä tarvittiin lisäksi toistimia.
Digitaalisella signaalinkäsittelyllä pystyttiin parantamaan tiedonsiirron häiriönsietokykyä ja vähentämään siirrosta muille linjoille aiheutuvia häiriöitä. Tähän on käytettävissä erilaisia menetelmiä, tärkeimpinä CAP-, QAM- ja DMT-modulointitekniikat. DMT käyttää tiedonsiirtoon useita eri kantataajuuksia. Jos jokin taajuus välittyy heikosti tai on kovin häiriöinen, sillä välitettävien bittien määrää voidaan vähentää tai se voidaan kokonaan jättää käyttämättä. Häiriönsietokyky tarkoittaa myös sitä, että tiedon lähettäminen ei häiritse vastaanottoa ja yhtä kierrettyä parikaapelia voidaan käyttää sekä lähetykseen että vastaanottoon (ns. full-duplex -tila). Tärkeä ominaisuus on myös asentamisen automatisointi: ADSL pystyy automaattisesti kompensoimaan linjalla esiintyviä häiriöitä ja virheitä.
Puhelinlinjoja ei ole alun perin suunniteltu ADSL:n tarvitsemien korkeataajuisten signaalien välittämiseen. Tästä syystä ADSL toimii täydellä kapasiteetillaan vain suhteellisen lyhyillä puhelinlinjoilla. Pidemmillä etäisyyksillä korkeammat taajuudet heikentyvät niin paljon ettei niitä voi käyttää enää tiedonsiirtoon. DMT:n täysi 8 Mb/s kapasiteetti toimii vain alle 2 700 metrin puhelinlinjoilla, 2 Mb/s nopeudella se toimii noin 4 800 metriin saakka.
ANSI julkaisi ensimmäisen DMT:tä käyttävän ADSL-järjestelmän standardin T1.413 vuonna 1998. ITU:n vastaava standardi G.992.1 valmistui vuonna 1999. Se eroaa T1.413:sta yhteydenmuodostuksen osalta, itse DMT on samanlainen molemmissa standardeissa.
ADSL:n historia > ADSL2

Vuonna 2002 julkaistiin ITU-standardi G.992.4, joka kuvaa kehittyneemmän ADSL2-tekniikan. Vuonna 2005 julkaistu standardi G.992.3 edelleen toi parannuksia niin perinteiseen ADSL-tekniikkaan kuin ADSL2-tekniikkaan. ADSL2:n teoreettinen tiedonsiirtonopeus laskevaan suuntaan on 12 Mb/s ja nousevaan suuntaan 3,5 Mb/s.
ADSL:n historia > ADSL2+

Uusin ADSL-tekniikka, ADSL2+, on kuvattu vuonna 2005 julkaistussa standardissa ITU G.992.5. ADSL2+:n teoreettinen siirtonopeus laskevaan suuntaan on 24 Mb/s ja nousevaan suuntaan 1,4 Mb/s, joskin Annex M -laajennuksella teoreettinen lähetysnopeus nousee 3 Mb/s tasolle. Se kykenee myös käyttämään 2,2 MHz:n kaistanleveyttä siirtotiellä aiempien tekniikoiden 1,1 MHz:n sijaan.
ADSL-laitteet

ADSL-yhteys on epäsymmetrinen eli tietovirran nopeus riippuu kulkusuunnasta. Samoin tilaajajohdon eri päiden laitteet ovat erilaisia. Tilaajan päässä on ADSL-verkkokytkin eli ATU-R ja keskuksessa on DSL-keskitin eli ATU-C. DSL-keskitin erottaa tietoliikenteen puheliikenteestä ja lähettää sen edelleen tietoverkkoon. Näiden kytkinten välissä on lisäksi myös vahvistusasemia tai verkkokytkimiä, jotka korjaavat ja uudelleenlähettävät saatuja tietoja. Näin ollen saadaan vahva yhteys pitkienkin matkojen välillä, eikä tietoa katoa välissä.
ADSL:n toiminta

Nykyiset ADSL-tekniikat käyttävät modulaationa DMT:tä, OFDM:n kantataajuista muunnelmaa. ADSL- ja ADSL2-tekniikoissa laskevaan suuntaan käytössä oleva 1,1 MHz:n taajuusalue on jaettu 255 kanavaan. Kunkin kanavan häiriönsietokykyä ja tiedonsiirtonopeutta voidaan säätää erikseen. Nousevaan suuntaan käytetään taajuusaluetta 23–138 kHz, joka on jaettu 32 kanavaan. ADSL2+:n laskevan suunnan taajuusalue on 2,2 MHz ja kanavien lukumäärä 512.
Tiedonsiirto ADSL:ssä perustuu kehyksiin. Kehyksessä on yksi tavu jokaista kanavaa kohden, alasuuntaan kehyksen koko on 255 tavua. ADSL:n kehys moduloidaan yhtenä symbolina DMT:tä käyttäen. Jokaisella kanavalla siirrettävät bitit moduloidaan käyttäen QAM-menetelmää: yhdessä siirrettävien bittien jokaista eri arvoa vastaa erilainen signaalin vaihekulmaa ja voimakkuutta kuvaava kompleksiluku. Kunkin kanavan voimakkuus säädetään sopivaksi, ja digitaalinen signaaliprosessori muuntaa diskreetillä Fourier-käänteismuunnoksella (IDFT) kunkin kanavan vaihetta ja voimakkuutta vastaavat taajuustason  kompleksiluvut aikatason digitaaliseksi näytteiksi.
ADSL-tekniikassa kunkin symbolin kesto on 232 mikrosekuntia, kahden symbolin välillä on lisäksi 
14,5 mikrosekunnin suojaväli. Alasuuntaan 
yksi symboli vastaa siis 512 + 32 = 544 D/A-muuntimelle syötettävää lukua. 17 millisekunnin aikana siirrettävät 69 kehystä muodostavat yhden superkehyksen. Yksi kehyksistä käytetään synkronointiin, 68 kehyksen aikana voidaan siirtää tietoa. D/A-muunnin toimii 544•69/17 ms = 2,208 MHz taajuudella. Kunkin kanavan kapasiteetti on 68•8 b / 17 ms = 32 000b/s.
Nousevaan suuntaan käytössä on 31 kanavaa, kussakin kehyksessä on 64 näytettä ja suojavälissä 4, ja A/D sekä D/A-muuntimet toimivat 276 kilohertsin (68•69/17 ms) taajuudella. Pilottikanavaa ei tarvita, mutta yhtä kanavaa käytetään ohjaustiedon siirtoon.
ADSL:n toiminta > Virheenkorjaus

Toimiakseen myös häiriöisen linjan yli mahdollisimman suurella nopeudella, ADSL tukee Reed–Solomon virheenkorjauskoodia. Tällöin osa kanavista varataan virheenkorjaustiedon siirtoa varten. Lyhytkestoisten häiriöiden varalta yhteen Reed–Solomon-lohkoon kuuluvaa dataa voidaan lähettää usean kehyksen aikana. Lisäksi QAM-moduloinnissa voidaan käyttää Trellis-koodausta: käänteisessä Fourier-muunnoksessa käytettävät kompleksiluvut valitaan niin, että niiden tunnistaminen on mahdollisimman helppo häiriöistä huolimatta. Yhdessä Reed–Solomon-virheenkorjaus ja Trellis-koodaus parantavat ADSL:n häiriönsietokykyä 5,5 desibeliä ja parantavat sen suorituskykyä noin 10 %. lähde?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
ITU-T recommendation G.992.1: Asymmetric Digital Subscriber Line (ADSL) Transceivers (englanniksi)
ITU-T recommendation G.992.3: Asymmetric Digital Subscriber Line Transceivers 2 (ADSL2) (englanniksi)
ITU-T recommendation G.992.5: Asymmetric Digital Subscriber Line (ADSL) transceivers - Extended bandwidth ADSL2 (ADSL2plus) (englanniksi)
Gabriel Maxenius

Gabriel Maxenius (s. noin 1710) oli suomalainen pappi ja kansanrunojen kerääjä.
Lohjalta kotoisin ollut Maxenius oli todennäköisesti talollisen poika Maksjoen kylästä. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1729. Maxenius toimi kotiopettajana Kuopion kirkkoherran Henrik Argillanderin (1673–1756) perheessä Kuopiossa 1730 ja hän kirjoitti tällöin muistiin suomalaisia loitsurunoja Kuopion seudulla ja laati niistä väitöskirjan joka julkaistiin 1733.
Maxenius vihittiin papiksi Porvoon hiippakunnassa vuonna 1734. Hän toimi Helsingin kirkkoherran apulaisena vuodesta 1734 ja oli myös Helsingin triviaalikoulussa aluksi laulunopettajana ja sitten vuodesta 1736 ylempänä kollegana kunnes sai eron 1742. Maxenius oli ehdolla Mäntsälän kirkkoherraksi vuonna 1741. Hän oli henkikirjoitettuna väliaikaispastorin tittelillä Antskogin ruukissa Pohjan pitäjässä vuonna 1743 ja vuonna 1749 hän oleskeli ilman virkaa Turun hiippakunnassa.