stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suuri Venäjän sota
Sotavuosi 1555 > Lippukuntien muodostaminen

Alkukesästä Ruotsissa muodostettiin lippukuntia, jotka oli tarkoitus lähettää Suomeen. Saavuttuaan Suomeen ja Viipuriin nämä lippukunnat alistettiin Suomalaisen lippukunnan kanssa Jaakko Baggelle, joka lähti heinäkuussa joukkoineen kohti Nevaa ja Pähkinänlinnaa.
8. kesäkuuta 1555 Tukholmassa muodostettiin ensimmäinen sotilasosasto, joka koostui Tukholman lippukunnasta irrotetusta osasta (46 päällystön edustajaa, 9 spel, 13 mönsterdrängar sekä 111 jalkamiestä) sekä Gästriklandista, Uplannista, Västmanlandista, Närkestä, Södermanlandista, Itä-Götanmaalta ja Smålandista tulleesta 1088 alokkaasta. Näistä muodostettiin kaksi lippukuntaa, joiden päällystö ja alipäällystö tuli Tukholman lippukunnasta.
Heinäkuussa muodostettiin uusia lippukuntia Norlannin, Itä-Götanmaan sekä Smålandin alokkaista. Lisäksi joukoissa oli pieniä määriä myös muiden alueiden alokkaita. Näin ollen muodostettiin 9 lippukuntaa, joista 8 lähetettiin Suomeen Tukholman lippukunnan (drabantit) jäädessä suojelemaan hallitsijaa.
| Lippukunnan päällikkö | Koontialue | Sijoituspaikka |
| --- | --- | --- |
| Hans Ditmarsk | Tukholman lippukunta | Tukholma |
| Långe Bengt | Södermanland-Närke-Västmanland | Viipuri, Suomi |
| Hans Kraft | Småland | Viipuri, Suomi |
| Nils Eskilsson | Itä-Götanmaa | Viipuri, Suomi |
| Sven von Skara | Småland | Viipuri, Suomi |
| Arvid von Skara | Itä-Götanmaa | Viipuri, Suomi |
| Jöns Trulsson | Uplanti | Suomi |
|  | Småland-Värmland | Viipuri, Suomi |
| Mats Törne | Norlanti | Viipuri, Suomi |
Suomessa Jöns Trulssonin lippukunta jaettiin Sven von Skaran ja ilman päällikköä olleen lippukunnan kesken. Anders Östgötesta tuli ilman päällikköä olleen lippukunnan päällikkö.
Sotavuosi 1555 > Pähkinälinnan piiritys

Kustaa Vaasa antoi varsinaisen hyökkäyskäskynsä elokuussa. Syyskuun alkupuolella 1555 Jaakko Baggen johtama ruotsalais-suomalainen sotajoukko saapui maitse ja vesitse Pähkinälinnan edustalle. Noin 4 000 jalkamiehen ja 240 ratsumiehen armeija koostui Ruotsista saapuneista joukoista ja suomalaisesta lippukunnasta, joka oli ensimmäinen vakinainen suomalainen joukko-osasto. Ilmeisesti myös Käkisalmen lääniin lähetettiin pieni osasto hävitysretkelle.
Iivana Julma tiesi Ruotsin hyökkäysaikeista, joten hän lähetti Käkisalmeen pajarin Zahar Ivanovitš Plestsejevin ja Pähkinälinnaan pajarin Petr Petrovitš Golovin johtamat joukot. Novgorodin ruhtinas taas sai käskyn odottaa lisäjoukkojen kanssa Ruotsin mahdollisesti Nevan eteläpuolella Inkerissä toteuttamaa hyökkäystä. Baggen armeija saapui Pähkinänlinnan edustalle syyskuun puolivälissä ja aloitti sitä vastaan hyökkäyksen 15. syyskuuta 1555. Armeija kuitenkin piiritti Pähkinälinnaa turhaan kolme viikkoa, koska tykistön tulitus  ei tehonnut sen paksuihin muureihin. 29. syyskuuta ruotsalais-suomalaiset joukot lopettivat hyökkäyksen epäonnistuneen rynnäkön jälkeen, ja lopulta lokakuun alussa päättivät vetäytyä peläten Novgorodin ylivoimaisten pääjoukkojen mahdollista hyökkäystä. Lopulta Ruotsin armeija onnistui vain hävittämään muutamia kyliä Nevan varrella.
Sotavuosi 1556 > Venäläisten vastaisku

Syksyn mittaan Viipuriin alkoi saapua yhä runsaammin viestejä, jotka puhuivat kaikki suurista varusteluista rajan takana. Kustaa Vaasa teki tilanteesta johtopäätöksensä ja lähti hyvissä ajoin pois Viipurista ensin Länsi-Suomeen ja sitten Kastelholman linnaan Ahvenanmaalla, mistä käsin hän seurasi sotatoimia. Tammikuussa vuonna 1556 koko Karjalankannas täyttyi ylivoimaisista venäläisistä joukoista, jotka polttivat ja hävittivät koko alueen. Viipurin piiritys alkoi tammikuun 21. päivänä 1556. Kolmen päivän kuluttua venäläiset kuitenkin vetäytyivät tiehensä.
Rauhanneuvottelut

Ruotsin lähettiläs matkusti syksyllä 1556 Moskovaan ja hankki vapaan kauttakulun suurelle lähetystölle, jota johti edesmenneen kuningattaren veli, valtaneuvos Sten Eriksson Leijonhufvud. Lähetystön jäseniä olivat arkkipiispa Laurentius Petri Uppsalasta, piispa Mikael Agricola Turusta, aatelismiehet Bengt Gylta ja Knut Knutsson Lillie sekä sihteeri Olof Larsson (myöhemmin aateloituna Stubbe). Tulkkina oli Bertil Göransson (myöhemmin Mjöhund) Viipurista. Lähetystö lähti Viipurista talvella matkaan 54 reellä, ylitti valtakunnan rajan tammikuussa 1557 ja saapui pian sen jälkeen Novgorodiin.
Perillä Moskovassa alkanut paastoaika asetti neuvotteluille esteitä, ja rauhanteko lykkäytyi siksi maaliskuulle 1557. Venäjän puolelta rauhanneuvotteluihin osallistuivat tsaari henkilökohtaisesti sekä hänen tärkein neuvonantajansa, kansleriksi sanottu Aleksei Adašev, Ruotsin puolelta sihteeri Olof Larsson ja tulkki Bertil Göransson (Mjöhund), jotka löysivät tilanteeseen sopivat, rauhansopimukseen kirjoitetut sanat. Käytetty kieli oli saksa. Saman tekstin ruotsiksi ja venäjäksi kirjoitetuista versioista tuli melko erilaiset. Korkeat ruotsalaiset lähettiläät puolestaan osallistuivat juhliin ja luovuttivat tsaarille Ruotsin valtion lahjan, suuren hopeamaljan, jonka kannessa oli taidokas kellolaite.
Paluumatka tuli tunnetuksi siksi, että yksi lähettiläistä, Suomen uskonpuhdistaja Mikael Agricola, kuoli rekeensä paluumatkalla.
Kirjallisuutta

Viljanti, Arvo: Gustav Vasas Ryska Krig 1554–1557 I–II.  Tukholma:  Almqvist & Wiksell, 1957.  (ruotsiksi)
Aiheesta muualla

Pohjanprikaatin kilta  Venäjän sota eli Kustaa I Vaasan sota (1555–5.3.1557) (Arkistoitu – Internet Archive)
Autostadt

Autostadt
Autostadt on autoihin keskittynyt teemapuisto Volkswagenin tehtaiden yhteydessä Wolfsburgissa Saksassa. Vuosittainen kävijämäärä on noin 1,2 miljoonaa. Teemapuisto avattiin vuonna 2000.
Autostadt on jaettu seitsemään eri paviljonkiin yhtymän valmistamien automerkkien mukaan joista kaksi on emomerkin Volkswagenin käytössä. Volkswagenin tuotanto- ja tuotekehityspaviljongeista edellä mainittu on alueen uusin ja pienin eikä ollut osa alkuperäistä Autostadtia. Tuotekehityspaviljonki on alueen suurin, kaksikerroksinen ympyränmuotoinen rakennus jonka näyttely esittelee yhtiön malliston kautta aikojen. Muilla Volkswagen Group -yhtymän automerkeillä Audilla, Bentleyllä, Lamborghinilla, SEATilla ja Škodalla on omat kukin erilaisella tyylillä toteutetut merkkipaviljonkinsa. Autostadtissa on myös luovutuskeskus jossa uuden auton ostaneet asiakkaat noutavat autonsa. Volkswagen tarjoaa joillain markkina-alueillaan asiakkaalle mahdollisuutta noutaa uusi autonsa suoraan tehtaalta, jolloin autolla ei matkamittarin mukaan ole ajettu vielä metriäkään. Erikoisuutena on nähtävillä maailman suurimmat lasiset ovet ja 60 metriä korkeat lasipäällysteiset autojen varastointiin käytettävät tornit, joiden alle johtaa 700 metriä pitkä tunneli autotehtaalta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Autostadtin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Obed Malolo

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 18. huhtikuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 173 cm
Paino: 73 kg
Junioriseurat
2004–2005: AC Allianssi
2006–2014: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2016 | HJK | 34 | (0) |
| 2013–2015 | → Klubi 04 (laina) | 31 | (1) |
| 2017–2019 | SJK | 36 | (1) |
| 2019 | → SJK Akatemia (laina) | 3 | (1) |
| 2020 | RoPS | 19 | (0) |
| 2021–2022 | AC Oulu | 25 | (0) |
| 2022–2023 | HIFK | 43 | (0) |
Maajoukkue
| 2012 | Suomi U15 | 2 | (0) |
| 2012–2013 | Suomi U16 | 19 | (0) |
| 2014 | Suomi U17 | 6 | (2) |
| 2015 | Suomi U18 | 5 | (0) |
| 2016 | Suomi U20 | 2 | (0) |
| 2017 | Suomi U21 | 4 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2. helmikuuta 2025.
Obed Malolo (s. 18. huhtikuuta 1997 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka on viimeksi pelannut Veikkausliigaa kaudella 2022 Helsingin IFK:n riveissä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Malolo debytoi Veikkausliigassa kaudella 2014 HJK:n riveissä ja on pelannut yhteensä 122 liigaottelua. Malolon isoveli Jeremie Malolo on entinen jalkapalloilija.
Seurajoukkueet

Helsingissä kongolaisille vanhemmille syntyneen Obed Malolon pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2013, kun hän nousi HJK:n Kakkosessa pelanneen reservijoukkue Klubi 04:n kokoonpanoon. Veikkausliigassa Malolo debytoi seuraavalla kaudella 19. huhtikuuta 2014 ottelussa FC Lahti–HJK. Malolo pelasi kauden 2014 aikana neljässä liigaottelussa ja HJK voitti Suomen mestaruuden sekä Suomen Cupin. Kaudella 2015 liigapelejä kertyi yhteensä 15, joista kuusi avauskokoonpanossa. HJK oli kaudella 2015 Veikkausliigassa kolmas. Malolo nousi HJK:ssa avauskokoonpanon pelaajaksi kaudella 2016, kun hän pelasi 15 liigaottelusta 13 avauksessa. HJK oli kaudella 2016 Veikkausliigassa toinen.
Malolo siirtyi kaudeksi 2017 Veikkausliigassa pelanneen SJK:n riveihin. Malolo pelasi kaudella 2017 yhteensä 21 liigaottelua, joista 15 avauskokoonpanossa. Ensimmäisen liigamaalinsa Malolo teki SJK:ssa 23. heinäkuuta 2017 RoPS:ia vastaan. SJK oli kaudella 2017 Veikkausliigassa kuudes. Malolo loukkaantui vakavasti helmikuussa 2018 eikä pelannut kauden 2018 aikana yhtään liigapeliä. SJK oli kaudella 2018 Veikkausliigassa yhdeksäs. Kaudella 2019 Malolo pelasi yhteensä 15 liigaottelua, joista 11 avauskokoonpanossa. SJK oli kaudella 2019 edelliskauden tapaan liigassa yhdeksäs.
Malolo siirtyi kaudeksi 2020 Veikkausliigassa pelanneeseen RoPS:iin. Malolo pelasi RoPS:in keskikentällä 19 liigaottelua, joista kaikki avauskokoonpanossa. RoPS kaudella 2020 Veikkausliigassa viimeinen, ja joukkue putosi Ykköseen. Malolo siirtyi kaudeksi 2021 Veikkausliigassa pelaavaan AC Ouluun.
Maajoukkue

Obed Malolo debytoi ikäluokkansa (1997) maajoukkueessa 14-vuotiaana 20. maaliskuuta 2012 Tammelassa pelatussa ottelussa Suomi–Slovakia. Hän pelasi yhteensä 34 poikien maaottelua.
Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Malolo debytoi 20-vuotiaana 16. kesäkuuta 2017 Ukrainan Borispolissa pelatussa ottelussa Slovenia–Suomi. Malolo pelasi yhteensä neljä nuorten maaottelua.
Saavutukset

HJK
Veikkausliiga (1): 2014
Suomen Cup (1): 2014
Aiheesta muualla

Obed Malolo Palloliiton sivuilla
Obed Malolo Veikkausliigan sivuilla
Obed Malolo Soccerwayn sivuilla
AC Oulu – Veikkausliiga
1 Pennanen |
3 Koskela |
4 Bonet |
5 Nurmos |
6 Nurmela |
7 Alanko |
8 Malolo |
10 Salanović |
11 Rafinha |
14 Eremenko |
15 Kallinen |
16 Ölander |
17 Jokelainen |
18 Hurme |
21 Heikkilä |
22 Fillion |
23 Saira |
25 Sale |
30 Opara |
44 Breitenmoser |
Valmentaja: Ahola
Suomen urheilugaala

| Suomen urheilugaala |
| --- | --- |
Tyyppi:  palkintogaala
Järjestämistiheys:  vuosittain
Paikkakunta:  Helsinki
Ensimmäisen kerran:  2. kesäkuuta 2008
Kotisivut
Suomen urheilugaala on vuosittain pidettävä palkintotapahtuma, jossa palkitaan suomalaisia urheilijoita ja urheiluvaikuttajia. Tapahtuman järjestäjiä vuosina 2018 ja 2019 olivat Suomen Olympiakomitea, Suomen Paralympiakomitea, Yleisradio, Veikkaus ja Starsquad Oy.
Ensimmäinen Suomen urheilugaala pidettiin Helsingin Kaapelitehtaalla 2. kesäkuuta 2008. Vuodesta 2009 lähtien gaala on järjestetty Hartwall Arenalla, paitsi vuonna 2021 se lähetettiin koronaviruksen takia Yleisradion tv-studioilta Helsingin Pasilasta. Vuosina 2023–2025 puolestaan pitopaikkana oli Helsingin jäähalli, sillä venäläisomistuksessa ollut Hartwall Arena oli jäänyt pois käytöstä Venäjän hyökättyä Ukrainaan. Yle TV2 on esittänyt gaalan suorana lähetyksenä. Vuonna 2009 Suomen urheilugaala ja Vuoden urheilija -gaala yhdistyivät ja samalla palkintokategoriat yhdistettiin.
Vuoden urheilija-, joukkue- ja valmentajapalkinnot ovat Urheilutoimittajain liiton valitsemia. Varsinaisten palkintoluokkien ehdokkaat valitsee palkintolautakunta, jota johtaa Kalervo Kummola. Palkintolautakunnan valitsemista ehdokkaista valinnan tekee 300-henkinen raati. Siihen kuuluu urheilijoita, entisiä urheilijoita, poliitikkoja ja järjestöjen edustajia. Lisäksi jaetaan erikoispalkintoja. Joitakin palkintoja jaetaan yleisöäänestyksen perusteella.
Urheilugaalassa jaettavan 45 senttimetriä korkean alun perin hopeoidun lasisen palkintopokaalin on suunnitellut muotoilija Harri Koskinen. Pokaali muistuttaa roomalaista ykköstä. Sen nimi on virallisesti Uno, mutta muotoa Uuno käytetään myös - varsinkin puhekielessä. Nykyään Uno on valmistettu suomalaisesta jaloteräksestä käsityönä.
Esiintyjiä ovat gaalassa säestäneet vuonna 2009 Vantaan viihdeorkesteri johtajanaan Markku Johansson, vuonna 2011 Radion sinfoniaorkesteri johtajanaan Santtu-Matias Rouvali, vuosina 2012–2016 Riku Niemi Orchestra ja vuosina 2017–2021 Lenni-Kalle Taipaleen yhtye. Vuosina 2022 ja 2023 gaalassa ei ollut liveorkesteria/-yhtyettä, vaan esiintyjien säestäjänä oli DJ Orkidea.
Vuoden 2019 gaalassa näkyvyyttä sai Suomen ja Kiinan talviurheiluyhteistyö. Yhtenä pääsponsorina oli kiinalainen Huawei, jonka edustaja oli myös jakamassa Sykähdyttävin urheiluhetki -palkintoa.
Palkitut > 2008

Läpimurto: jääkiekkoilija Antti Pihlström
Esikuva: alppihiihtäjä Tanja Poutiainen
Urheiluvaikuttaja: eurooppalaisten urheilujärjestöjen kattojärjestön ENGSO:n puheenjohtaja Birgitta Kervinen
Taustavoima: jääkiekkohuoltaja Erkki Haapanen
Elämänurapalkinto: Jukka Uunila
Vammaisurheiluteko: Leo-Pekka Tähti, 100 metrin ratakelauksen maailmanennätys
Erikoispalkinto urheilu-urasta: ralliautoilija Marcus Grönholm, yhdistetyn hiihtäjä Hannu Manninen, jääkiekkoilija Raimo Helminen ja mäkihyppääjä Janne Ahonen
Vuoden antidopingteko: Mäkelänrinteen urheilulukio, antidopingtyö osana opetusohjelmaa
Urheiluteko: Kimi Räikkösen maailmanmestaruus
Vuoden sykähdyttävin hetki (yleisöäänestyksellä): Janne Ahosen mäkiviikon voitto
Urheiluseura: naisvoimistelun erikoisseura Olarin Voimistelijat
Urheilutapahtuma: suomenruotsalaisten koulujen viestitapahtuma Stafettkarnevalen
Markkinointiteko: yleisurheilun varainhankintaprojekti Kunniakierros
Urheilukulttuuriteko: Aki Riihilahti toiminnastaan kehitysvammaisten urheilun puolesta
Urheilujournalismipalkinto: Elixir-ohjelma
Palkitut > 2009

Vuoden urheilija: ampuja Satu Mäkelä-Nummela
Vuoden naisurheilija: ampuja Satu Mäkelä-Nummela
Vuoden nuori urheilija: lumilautailija Peetu Piiroinen
Vuoden joukkue: Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue
Vuoden valmentaja: Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja Markku Kanerva
Läpimurto: ampuja Henri Häkkinen
Esikuva: uimari Hanna-Maria Seppälä
Urheiluvaikuttaja: entinen Suomen Ladun toiminnanjohtaja liikuntaneuvos Tuomo Jantunen
Taustavoima: Kunnossa kaiken ikää -projekti
Erikoispalkinto urheilu-urasta: juoksija Lasse Virén, voimistelija Jani Tanskanen, vammaisurheilija Markku Niinimäki, ampuja Juha Hirvi, koripalloilija Hanno Möttölä ja autourheilija Mika Häkkinen
Vuoden antidopingteko: Tapio Korjus ja Puhtaasti paras -hanke
Vuoden sykähdyttävin hetki (yleisöäänestyksellä): Suomen salibandymaajoukkueen ja Tero Tiitun tekemä jatkoaikavoittomaali salibandyn MM-kilpailujen loppuottelussa
Urheiluseura: Kalevan Pallon jääkiekkojuniorit
Urheilutapahtuma: Jukolan viesti
Markkinointiteko: Suomen lentopallomaajoukkueen osallistuminen Lentopallon maailmanliigaan
Urheilukulttuuriteko: Ilkka Turkka ja jääkiekkojoukkue Icehearts. Ville ja Ilkka Turkan perustama Icehearts antaa mahdollisuuden pelata jääkiekkoa sellaisille lapsille, esim. yksinhuoltajien ja maahanmuuttajien lapset, joilla ei muuten olisi mahdollisuutta päästä harrastamaan jokseenkin kallista lajia.
Urheilujournalismipalkinto: Ilta-Sanomien toimittaja Pekka Holopainen
Palkitut > 2010

Vuoden urheilija: hiihtäjä Aino-Kaisa Saarinen
Vuoden naisurheilija: hiihtäjä Aino-Kaisa Saarinen
Vuoden nuori urheilija (nettiäänestys IRC-galleriassa): jääkiekkoilija Mikael Granlund
Vuoden joukkue: maastohiihdon naisten MM-viestijoukkue Pirjo Muranen, Virpi Kuitunen, Riitta-Liisa Roponen, Aino-Kaisa Saarinen
Vuoden valmentaja: Suomen hiihtomaajoukkueen päävalmentaja Magnar Dalen
Läpimurto: hiihtäjä Matti Heikkinen
Esikuva: jalkapalloilija Laura Österberg Kalmari
Urheiluvaikuttaja: Opetusministeriön liikuntayksikön johtaja Raija Mattila
Erikoispalkinto: manageri Timo Jouhki
Erikoispalkinto urheilu-urasta: jalkapalloilija Aulis Rytkönen
Vuoden antidoping-palkinto: Eurooppalaisten nuorten olympiafestivaalit
Vuoden sykähdyttävin hetki (yleisöäänestyksellä): Aino-Kaisa Saarisen MM-kulta Liberecissä
Urheiluseura (Pohjola-palkinto): suunnistusseura SK Vuoksi
Urheilutapahtuma: Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2009
Urheilukulttuuriteko: Antero Raevuori, Järviset – legendaarinen suomalainen urheilijaperhe -kirja
Urheilujournalismipalkinto: Arto Teronen ja Jouko Vuolle, Kiveen hakatut – urheilusankaruuden jäljillä radio-ohjelma ja kirja
Palkitut > 2011

Vuoden urheilija: suunnistaja Minna Kauppi
Vuoden valmentaja: Turun palloseuran päävalmentaja Kai Suikkanen
Vuoden joukkue: Miesten salibandymaajoukkue
Vuoden nuori urheilija: keihäänheittäjä Sanni Utriainen
Vuoden sykähdyttävin hetki (yleisöäänestyksellä): Vimpelin Vedolle mestaruuden ratkaissut Jere Dahlströmin lyönti pesäpallon neljännessä SM-finaalissa, Vimpeli, 12.9.2010
Urheiluseura (Pohjola-palkinto): Kiimingin Urheilijat
Esikuva: tennispelaaja Jarkko Nieminen
Läpimurto: telinevoimistelija Tomi Tuuha
Urheilukulttuuriteko: Pihtiputaan Keihäskarnevaalit 40 vuotta
Erikoispalkinto elämänurasta: jääkiekkovaikuttaja Aarne Honkavaara
Erikoispalkinto urheilu-urasta: hiihtäjä Virpi Sarasvuo, jääkiekkoilija Janne Ojanen, pesäpalloilija Simo Eerikäinen, sekä jalkapalloilija Hannu Tihinen
Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuri ansioristi: hiihtäjä Marja-Liisa Kirvesniemi ja juoksija Lasse Viren
Puhtaasti paras -antidopingteko Power Cup ja Suomen Lentopalloliitto
Markkinointiteko: JJK Jyväskylä
Taustavoima: urheilutestaaja, liikunnanohjaaja Matti Heikkilä
Urheilujournalismipalkinto: toimittaja ja selostaja, Sportmagasinet, YLE Kaj Kunnas
Palkitut > 2012

Vuoden urheilija: ampumahiihtäjä Kaisa Mäkäräinen
Vuoden valmentaja: Suomen jääkiekkomaajoukkueen valmentaja Jukka Jalonen
Vuoden joukkue: Suomen jääkiekkomaajoukkue
Vuoden nuori urheilija: painija Petra Olli
Vuoden sykähdyttävin hetki (yleisöäänestyksellä): Mikael Granlundin ilmaveivi
Urheiluseura (Pohjola-palkinto): Vehkalahden Veikot
Esikuva: keihäänheittäjä Mikaela Ingberg
Läpimurto: jalkapalloilija Teemu Pukki
Urheilukulttuuriteko: Ari Koivu ja Liike ry
Erikoispalkinto elämänurasta: Kalevi ”Häkä” Häkkinen
Erikoispalkinto urheilu-urasta: Sami Hyypiä
Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuri ansioristi:
Puhtaasti paras -antidopingteko: Maailman Antidopingtoimisto WADA
Urheilun ja liikunnan design-palkinto: Metsähallitus
Taustavoima: SVoLin ex-puheenjohtaja Kirsti Partanen
Urheilujournalismipalkinto: Antero Mertaranta
Palkitut > 2013

Vuoden urheilija: Tuuli Petäjä-Sirén
Sykähdyttävin urheiluhetki: Leo-Pekka Tähden 100 metrin ratakelauksen paralympiavoitto
Periksi ei anneta -erikoispalkinto: Arto Bryggare ja Toni Piispanen
Suomen urheilun Hall of Fame: Jari Litmanen, Liisa Peltola ja Jukka Uunila
Vuoden valmentaja: Sami Hyypiä
Elämänura: Matti Nykänen
Vuoden joukkue: Purjehduksen Match race -joukkue Silja Kanerva, Mikaela Wulff ja Silja Lehtinen
Urheiluseura Pohjola-palkinto Hyvälle Seuralle: PuHu Juniorit ry., Vantaa
Urheilu-ura: Matti Hautamäki, Jukka Keskisalo, Laura Lepistö ja Kalle Palander
Esikuva: Tuomas Sammelvuo
Läpimurto: Jere Forsberg
Urheilumarkkinointiteko: Nilan Bisons Loimaa
Reilu urheiluteko: Kansainvälinen Paralympiakomitea
Urheilukulttuuriteko: Olympiastadionin uudistamishanke
Vuoden nuori urheilija: Santeri Paloniemi
Urheilujournalismi: Sinikka Rajamäki
Taustavoima: Leo Pusa
Lasten ja nuorten luontoliikuttaja: Metsämörriohjaajat
Palkitut > 2014

Vuoden urheilija: Tero Pitkämäki
Vuoden joukkue: Koripallon miesten EM-kisajoukkue
Vuoden valmentaja: Henrik Dettmann
Vuoden nuori urheilija: Aleksander Barkov
Sykähdyttävin urheiluhetki: Teemu Pukin maali Espanjan verkkoon
Läpimurto: Matti Mattsson
Esikuva: Nooralotta Neziri
Urheiluvaikuttaja: Jarmo Hakanen
Urheilutapahtuma: Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut Sotkamossa
Urheilukulttuuriteko: Susijengin fani-ilmiö
Urheilujournalismi: Tapani Parm
Urheiluseura Terveystalo-palkinto Terveelle Seuralle: Suunta Jyväskylä
Elämänura: Kalevi Tuominen
Urheilun hyväntekijä – Wärtsilä-palkinto urheilun hyväntekijälle: Tegla Loroupe
Suomen urheilun Hall of Fame: Heikki Hasu, Eino Kaakkolahti, Juha Mieto ja Kaija Mustonen
Urheilu-ura: Olli-Pekka Karjalainen, Silja Lehtinen, Jenni Mikkonen, Sari Multala, Minna Nieminen, Anne Rikala ja Sanna Stén
Suomen urheilun lähettiläs: Juha Salminen
Reilu urheiluteko: Kari Fasting
Urheilun sinivalkoiset äänet: Seppo Kannas, Anssi Kukkonen, Paavo Noponen, Pentti Salmi, Juha Jokinen ja Raimo Häyrinen
Palkitut > 2015

Vuoden urheilijat: Iivo Niskanen ja Sami Jauhojärvi
Vuoden joukkue: Suomen miesten lentopallomaajoukkue
Vuoden valmentaja: Tuomas Sammelvuo
Vuoden nuori urheilija: Amanda Kotaja
Sykähdyttävin urheiluhetki: Iivo Niskasen ja Sami Jauhojärven olympiakulta
Läpimurto: Iivo Niskanen
Esikuva: Ari-Pekka Liukkonen
Urheilukulttuuriteko: Ari Mennander Teemu-kirja
Urheilujournalismi: Jarmo Färdig
Urheiluseura : Joutsenon Kullervo
Elämänura: Peter Tallberg
Urheilu-ura: Jere Lehtinen, Katja Saarinen, Tanja Poutiainen, Tommi Evilä ja Ville Peltonen
Periksi ei anneta: Rami Hietaniemi
Reilu peli: Olli-Pekka Karjalainen
Suomen urheilun Hall of Fame: Timo Mäkinen, Robert Petersen ja Pertti Ukkola
Urheilun hyväntekijä: Frank Fredericks -säätiö ja Athletics for a Better World
Palkitut > 2016

Vuoden urheilija: Tero Pitkämäki
Vuoden joukkue: Seinäjoen Jalkapallokerho
Vuoden valmentaja: Petteri Piironen
Vuoden nuori urheilija: Alisa Vainio
Sykähdyttävin urheiluhetki: Kaisa Mäkäräisen MM-pronssi
Läpimurto: Jenna Laukkanen
Urheilukulttuuriteko: Final Night -tapahtuma / Team Jarkko Nieminen
Urheilujournalismi: Jarmo Lehtinen
Urheiluseura : Helsingin NMKY
Elämänura: vuorineuvos Kari O. Sohlberg
Urheilu-ura: Jarkko Nieminen, Kiira Korpi, Minna Kauppi ja Saku Koivu
Urheiluvaikuttaja: Carl Jungebrand
Taustavoima: kisapappi Leena Huovinen
Urheilumarkkinointiteko: HJK
Vuoden urheilutapahtuma: World Gymnaestrada, Helsinki 12.–18. syyskuuta 2015
Suomen urheilun Hall of Fame: Mika Häkkinen, Heikki Ikola, Janne Lahtela ja Tiina Lillak
Palkitut > 2017

Vuoden urheilija: Leo-Pekka Tähti
Vuoden joukkue: Suomen alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Vuoden valmentaja: Jukka Jalonen
Vuoden nuori urheilija: Patrik Laine
Sykähdyttävin urheiluhetki: Kasperi Kapasen jatkoaikamaali nuorten MM-finaalissa
Läpimurto: Patrik Laine
Esikuva: Enni Rukajärvi
Urheilukulttuuriteko: Hymyilevä mies -elokuva
Urheilujournalismi: Elina Paasonen
Urheiluseura : Maaselän Latu
Elämänura: Siiri Rantanen ja Lydia Wideman-Lehtonen
Urheilu-ura: Maija Järvelä ja Jani Kallunki
Suomen urheilun lähettiläs: Kimi Räikkönen
Taustavoima: Aki Hintsa
Urheilumarkkinointiteko: SM-viikko
Suomen urheilun Hall of Fame: Pekka Tiilikainen, Kaarina Kari, Tomi Poikolainen, Tanja Poutiainen ja Veikko Kankkonen
Urheilun hyväntekijä: Rion olympiakisojen pakolaisten joukkue
Erikoispalkinto: suksihuoltajat Antero Nuuttila ja Reino Holck
Suomen Vammaisurheilu ja -liikunta VAU:n Vuoden Urheiluteko: Paavo Koskenkorva, Noora Koponen, Antti Latikka ja Liisa Lilja
Palkitut > 2018

Vuoden urheilija: Iivo Niskanen
Vuoden joukkue: Miesten koripallomaajoukkue
Vuoden valmentaja: Olli Ohtonen
Vuoden nuori urheilija: Lauri Markkanen
Sykähdyttävin urheiluhetki: Mari Laukkasen maailmancupkilpailun voitto surunauhassa Asko Nuutisen muistolle
Elämänura: Göran Hellberg ja Pertti Alaja
Suomen urheilun lähettiläs: Tommi Mäkinen
Esikuva: Jari Mönkkönen ja Sanna Mönkkönen
Vuoden urheiluseura: Kaarinan Pojat
Läpimurto: Lauri Markkanen
Taustavoima: Erkki Alaja
Suomen urheilun Hall of Fame: Paavo Aaltonen, Tanja Kari, Helena Takalo ja Pekka Vasala
Urheilun hyväntekijä: Leo-Pekan keräys lapsille
Suomen aktiivisin työpaikka: Teknologian Tutkimuskeskus, VTT Oy
Suomen liikkuvin kunta: Asikkala
Urheilukulttuuri: Urheilu-Suomi-dokumenttisarja
Urheiluilmiö: Koripallomaajoukkue koko kansan suosikiksi ja tulokas Lauri Markkanen fanien keulakuvaksi EM-kisojen alkulohkossa