stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lego Star Wars: The Skywalker Saga
Pelaaminen

Toisin kuin muut Lego Star Wars-videopelit, tämä peli antaa pelaajalle mahdollisuuden pelata sekä tarinamuotoa että seikkailla ympäri galaksia ilman mitään suoranaista linjausta. Pelaaja voi vapaavalintaisesti valita, millä planeetalla ja millä hahmolla hän pelaa missäkin vaiheessa. Pelissä on 384 eri pelattavaa hahmoa, kuten ikoniset Luke Skywalker ja Darth Vader. Lisäksi näillä hahmoilla on eri ulkoasuja elokuviin ja planeettoihin sopeutuen, jolloin kokonaismäärästä tulee jopa 500 eri hahmoa. Hahmojen lisäksi on monia kulkuneuvoja, kuten AT-AT-, AT-TE- ja AT-ST-kävelijät sekä alukset Millennium Falcon, X-siipihävittäjä ja TIE-hävittäjä. Niistäkin suurin osa on pelattavia.
Pelin menusta pelaaja voi valita, mihin planeettaan hän matkustaa hyperavaruuden kautta. Varmistettuja vapaasti pelattavia planeettoja ovat Naboo, Coruscant, Geonosis, Kashyyyk, Kamino, Mustafar, Utapau, Bespin, Dagobah, Yavin 4, Tatooine, Endor, Hoth, Ahch-To, Ajan Kloss, Cantonica, Crait, Pasaana, Tähdentappajatukikohta, Takodana, Jakku, Kef Bir ja Exegol. Planeettojen lisäksi vapaasti pääsee tutkimaan tähtihävittäjiä ja Kuolemantähteä.
Pelin hub-alue ei ole aina sama, ja pelaajan matkustaessa seuraaville planeetoille voi esimerkiksi hyperavaruudesta hypätä tähtihävittäjä, joka voi lähettää pienempiä hävittäjiä pelaajan kimppuun. Tässä tapauksessa pelaaja saa valita, laskeutuuko hän planeetalle vai taisteleeko avaruudessa vihollisaluksia vastaan. Joka trilogian planeetoilla ja lokaatioilla on yhteensä viisi tehtävää, joita pelaaja voi vapaavalintaisesti ja ilman järjestystä suorittaa. Näitä ovat esimerkiksi tietynlaiset taistelut päävihollisia, kuten Darth Maulia vastaan tai joukkotaistelut kokonaista vihollisjoukkuetta vastaan. Avoimen maailman pelitilassa pelaaja voi matkata lähes rajattomasti ympäri planeettaa, tutkia ikonisia paikkoja, kerätä rahaa ja löytää mahdollisesti sivutehtäviä, kuten esimerkiksi rottien ampumista ja taisteluita satunnaisia vihollisjoukkoja vastaan.
Muista Lego Star Wars-peleistä Skywalker Saga erottuu muun muassa sillä, että mitä paremmin pelaaja pelaa peliä, sitä paremmaksi hän voi muokata hahmojen ominaisuuksia ja kykyjä. Lisäksi hän voi avata erilaisia tapoja pelata peliä, esimerkiksi hahmojen retro-ulkoasuilla tai vaikkapa asetuksella, joka muokkaa pelin dialogin muminaksi, kuten vanhoissa Lego-peleissä.
Pelaaminen > Tasot

Kuten aikaisemmissa Lego Star Wars-peleissä, tässä pelissä on niin sanottuja tasoja. Tasot ovat jokaiseen elokuvaan sijoittuvia kohtauksia pelin muodossa. Tasoja tulee olemaan yhteensä 45, jokaisesta elokuvasta viisi.
Luettelo kaikista varmistetuista tasoista:
Kehitys

Lego Star Wars: The Skywalker Sagasta julkaistiin ensimmäinen traileri E3 2019 -messuilla Microsoftin tiedotustilaisuudessa. Toinen traileri julkaistiin 20. joulukuuta 2019, eli samoihin aikoihin kuin Star Wars: The Rise of Skywalkerin julkaisu. Pelin virallinen kansikuva julkaistiin Star Wars -päivänä 4. toukokuuta 2020.
Pelistä julkaistiin virallisella Tähtien sodan YouTube-kanavalla 7. toukokuuta 2020 uusi traileri, jossa mainittiin että peli julkaistaisiin 20. lokakuuta 2020. Kuitenkin pian julkaisun jälkeen video poistettiin hetkeksi ja julkaistiin lyhyempi versio, jossa ei mainittu enää julkaisupäivämäärää.
Pelistä julkaistiin virallinen traileri Gamescom-tapahtumassa 27. elokuuta 2020. Siinä mainittiin, että peli julkaistaan keväällä 2021 lisäämällä siihen myös PlayStation 5- ja Xbox Series X -versiot.
Elokuussa 2021 tiedotettiin, että peli olisi läsnä vuoden Gamescom tapahtumassa 25. elokuuta. Tässä tapahtumassa julkaistiin toinen virallinen traileri. Samalla tiedotettiin pelin julkaisun siirtyvän jälleen, tällä kertaa seuraavan vuoden kevääseen.
Tammikuussa 2022 julkaistiin virallisesti pelin uusi traileri, jossa esiteltiin pelin mekaniikat, lisäosat sekä pelin julkaisupäivä, joka on 5. huhtikuuta 2022.
Jälleen uutta kuvamateriaalia pelistä julkaistiin ING Fan Fest-tapahtumassa 19. helmikuuta 2022, jossa haastateltiin pelin kehittäjiä. Lisäksi esiteltiin uutta kuvamateriaalia siitä, miten peli toimii.
Aiheesta muualla

Viralliset verkkosivut
LEGO Star Wars The Skywalker Saga Steamissa
Tähtien sota -videopelit
| --- | --- |
Toiminta:  The Empire Strikes Back (1982)  Return of the Jedi: Death Star Battle  Return of the Jedi: Ewok Adventure  Jedi Arena  Star Wars (1987)  Star Wars (1991)  Droids  The Empire Strikes Back (1992)  Super Star Wars  Super Star Wars: The Empire Strikes Back  Rebel Assault  Super Star Wars: Return of the Jedi  Shadows of the Empire  Rebel Assault II: The Hidden Empire  Masters of Teräs Käsi  Rogue Squadron  Demolition  Episode I: Battle for Naboo  Starfighter  Rogue Squadron II: Rogue Leader  Jedi Starfighter  The Clone Wars (2002)  Apprentice of the Force  Bounty Hunter  The New Droid Army  Rogue Squadron III: Rebel Strike  Flight of the Falcon  Kinect  Attack Squadrons (peruttu) 
Toimintaseikkailu:  Yoda Stories  Episode I: The Phantom Menace  Episode I: Jedi Power Battles  Episode I: Obi-Wan's Adventures  Obi-Wan  Episode II: Attack of the Clones  Lego Star Wars: The Video Game  Episode III: Revenge of the Sith  Lego Star Wars II: The Original Trilogy  Lethal Alliance  Lego Star Wars: The Complete Saga  The Force Unleashed  The Clone Wars – Jedi Alliance  The Clone Wars – Lightsaber Duels  The Clone Wars – Republic Heroes  The Force Unleashed II  Lego Star Wars III: The Clone Wars  1313 (peruttu)  Disney Infinity 3.0  Lego Star Wars: The Force Awakens  Jedi: Fallen Order  Lego Star Wars: The Skywalker Saga  Jedi: Survivor  Outlaws 
Ajopelit:  Episode I: Racer  Racer Arcade  Super Bombad Racing  Racer Revenge 
Roolipelit:  Galaxies  Knights of the Old Republic  Knights of the Old Republic II: The Sith Lords  The Old Republic  Uprising  Galaxy of Heroes 
Simulaatiopelit:  X-Wing  TIE Fighter  X-Wing vs. TIE Fighter  X-Wing Alliance  Droid Works  Squadrons 
Strategia:  Rebellion  Force Commander  Galactic Battlegrounds  Empire at War Forces of Corruption 
Ensimmäisen persoonan ammunta:  Dark Forces  Jedi Knight: Dark Forces II  Jedi Knight II: Jedi Outcast  Jedi Knight: Jedi Academy  Republic Commando 
Kolmannen persoonan ammunta:  Battlefront (2004)  Battlefront II (2005)  Battlefront: Renegade Squadron  Battlefront: Elite Squadron  Battlefront (2015)  Battlefront II (2017) 
Pulmapelit:  Angry Birds Star Wars  Angry Birds Star Wars II
Suomen Suurloosi

| Suomen Suurloosi |
| --- | --- |
Kotipaikka:  Kasarmikatu 16 D, Helsinki
Jäsenmäärä:  7 500 (2020)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen Suurloosi on Suomessa toimiva vapaamuurarijärjestö, jossa oli noin 7 500 jäsentä vuonna 2020.
Historia

Ruotsin vapaamuurarijärjestön toiminta alkoi Ruotsissa vuonna 1735 ja se tuli Suomeen vuonna 1756. Vapaamuurarius kiellettiin Venäjän vallan aikana. Suomen itsenäistyttyä vapaamuurariaatteen palautusta Suomeen alettiin suunnitella amerikansuomalaisten keskuudessa. Insinööri J. E. Tuokkola oli tutustunut Yhdysvalloissa asuessaan aatteeseen ja palattuaan Suomeen hän alkoi yhdessä amerikansuomalaisen asianajaja Toivo H. Nektonin kanssa puuhata ensimmäisen suomalaisen vapaamuurariloosin perustamista. Suomi loosi 1 perustettiin 22. elokuuta 1922 Helsingin Säätytalolla pidetyssä kokouksessa, johon osallistui New Yorkin osavaltion suurloosin suurmestari Arthur S. Tompkins seurueineen. Amerikkalaiset olisivat halunneet, että Yhdysvaltojen tapaan suomalaiseen vapaamuuraritoimintaan olisi osallistunut miehiä laajasti eri yhteiskuntaluokista, mutta Tuokkolan vaikutuksesta toimintaan kutsuttiin mukaan lähinnä liike-elämän ylintä johtoa ja muun eliitin edustajia. Loosin poliittinen aatemaailma edusti valkoisen Suomen jyrkkää oikeistolaisuutta, eikä mukaan haluttu juurikaan ottaa maalaisliiton tai edistyspuolueen kannattajia. Muun muassa presidentti Ståhlbergia pidettiin liian vasemmistolaisena järjestöön.
Vuonna 1923 Ruotsin kansallinen vapaamuurarijärjestö Svenska Frimurare Orden aloitti toimintansa Suomessa (Svenska Frimurare Orden i Finland) Suomen ruotsinkielisen kansanosan keskuudessa. Ruotsin Suuri Maaloosi ei halunnut tunnustaa amerikansuomalaisten aloittamaa Suomen muuraritoimintaa, ja välit järjestöjen välillä pysyivät pitkään hyvin viileinä. Ruotsin Suuri Maaloosi tunnusti Suomen Suurloosiin vasta vuonna 1949. Järjestöjen yhteydet ovat edelleen vain muodolliset.
Suomalaiset loosit olivat aluksi New Yorkin suurloosin alaisuudessa. Suomen itsenäinen suurloosi ry perustettiin vuonna 1924 ja rekisteröitiin 12. elokuuta 1935 nimellä Suomen Vapaiden ja Oikeutettujen Muurarien Suurloosi. 1930-luvun pula-aika ja äärioikeistolaisten liikkeiden harjoittama vapaamuurarivastainen kirjoittelu ja painostustyö upseeriliitossa ja kirkon piirissä vaikeutti järjestön toimintaa ja pienensi jäsenmäärää sotien välisenä aikana. Jatkosodan aikana toiminta oli vapaaehtoisesti keskeytetty Suomen ja Natsi-Saksan aseveljeyden vuoksi.
1980-luvulla järjestöstä kirjoiteltiin negatiiviseen sävyyn lehdistössä ja sen toimintaa käsiteltiin jopa eduskunnassa kansanedustaja Heli Astalan eduskuntakyselyn myötä. Järjestön nimi muutettiin Suomen Suurloosiksi vuonna 1983.
Suomen Suurloosin suurmestareita ovat olleet seuraavat henkilöt.
| --- | --- |
 Axel Solitander 1924 – 1944  V. M. J. Viljanen 1945 – 1946  Gunnar Jaatinen 1947 – 1951  Toivo Tarjanne 1951 – 1969  Aulis Kauppinen 1969 – 1975  Jaakko Meriluoto 1975 – 1983  Heikki Sysimetsä 1983 – 1987  Matti Peltonen 1987 – 1993 :  Pentti Somerto 1993 – 1999  Ilkka Runokangas 1999 – 2003  Arto Uusitalo 2003 – 2009  Heikki Mäki 2009 – 2011  Juhani Vuori 2011 – 2017  Jaakko Holkeri 2017 – 2021  Jukka Viinanen 2021– 2023  Henrik Nylander 2023 -
Lisää tietoa

Vapaamuurarius Suomessa
Haapala (Laukaa)

| Haapala |
| --- | --- |
 Haapalan koulu.
 fiHaapala 
 62°30′11″N, 25°57′43″E 
Maakunta:  Keski-Suomi
Kunta:  Laukaa
Väestö
Väkiluku (2020):  302 
Haapala (myös Haapalankylä) on kylä Laukaan kunnassa Keski-Suomessa. Se sijaitsee kunnan pohjoisosassa lähellä Äänekoskeen vuonna 2007 liitetyn Suolahden rajaa. Kylän alueella on kolme pientä vesistöä: Haapajärvi, Vääräjärvi ja Valkealampi.
Vuoden 2020 lopussa kunnan määrittelemällä Haapalan tilastoalueella oli 302 asukasta.
Haapalassa sijaitsee vuonna 1959 rakennettu Haapalan koulu eli Hietasyrjän koulu. Koulu tarjoaa opetusta Haapalan lisäksi Viitalankylän, Tervatehtaan, Haapasuon, Lankamaan ja Vatian alakoululaisille. Vuoden 2024 elokuusta alkaen myös Äijälä on kuulunut koulupiiriin.
Pohjoismainen musiikkipalkinto

Pohjoismainen musiikkipalkinto on vuoden parhaalle pohjoismaiselle albumille myönnettävä palkinto.
Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2011, jolloin palkittiin vuoden 2010 paras albumi.
Greifswald

| Greifswald |
| --- | --- |
 Greifswaldin raatihuone ja kauppatori
 lippu:  vaakuna
 Greifswald
 Koordinaatit: 54°05′00″N, 13°23′00″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Mecklenburg-Etu-Pommeri
Piirikunta:  Vorpommern-Greifswald
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  50,74 km²
Korkeus:  5 m
Väkiluku (2021):  59 332
 – Väestötiheys:  1 168 as./km²
Suuntanumero(t):  03834
Rekisterikilpi:  HGW
 
 www.greifswald.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Greifswald on kaupunki Itämeren rannalla Saksan koillisosassa Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa. Kaupungissa on arviolta 59 332 asukasta (vuonna 2021), ja sen pinta-ala on 50,81 neliökilometriä. Kaupunki on tunnettu vuonna 1456 perustetusta yliopistostaan, joka on Itämeren alueen toiseksi vanhin, sekä historiastaan hansakaupunkina.
Maantiede

Greifswald sijaitsee Koillis-Saksassa, Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa. Kaupunki rakennettiin Itämeren eteläiselle rannalle, Rügenin ja Usedomin saarten väliin. Pienet saaret Koos ja Riems ovat osa kaupunkia.
Pieni Ryckjoki virtaa vanhan kaupungin lävitse ja laskee vetensä Greifswaldinlahteen. Kokonaisuudessaan kaupungin seutu on suhteellisen tasaista, korkein kohta nousee vain 36 metriin.
Historia

Ensimmäiset asukkaat Greifswaldissa olivat tanskalaisia munkkeja, jotka perustivat vuonna 1199 Eldena-luostarin. Vilkkaan suolakaupan ansiosta luostari kasvoi seudun uskonnolliseksi keskukseksi. Ensimmäiset dokumentit, jotka viittaavat kaupungin olemassaoloon ovat vuodelta 1248. Tasaisen väkiluvun kasvun vaikutuksen ansiosta Greifswald hyväksyttiin 1200-luvun lopulla ensimmäisten joukossa Hansaliittoon. Kaupankäynti toi kaupunkiin mukanaan hyvinvointia.
Greifswaldin pormestari Heinrich Rubenow perusti vuonna 1456 kaupunkiin yliopiston, Greifswaldin yliopiston.
Kolmikymmenvuotisen sodan päätteeksi vuonna 1631 Greifswald liitettiin Ruotsin kuningaskuntaan. Kaupunki pysyi Ruotsin hallussa lähes 200 vuotta, kunnes 1815 siitä tuli osa Preussia. Vuosina 1720–1815 Greifswald oli Ruotsin Pommerin pääkaupunki.
Greifswald selviytyi toisesta maailmansodasta lähes vaurioitta, ja kaupunki antautui puna-armeijalle taisteluitta. DDR:n aikoina lähes puolet kaupungin historiallisista rakennuksista tuhoutui, syinä muun muassa entisöinnin laiminlyönti sekä vanhankaupungin osittainen purkaminen. Saksojen yhdistyttyä on rakennusten kuntoon alettu kiinnittää jälleen huomiota.
Koulutus

Greifswaldin yliopistossa (vuodesta 1933 vuoteen 2018 Ernst-Moritz-Arndt-Universität Greifswald) opiskelee noin 13 000 opiskelijaa. Yliopiston suomen kielen oppituoli on koko Saksan vanhin. Suomen kielen opiskelu tapahtuu samassa laitoksessa skandinaavisten kielten kanssa.
Nähtävyydet

Caspar-David-Friedrich-Zentrum
Eldenan luostarin rauniot
Greifswaldin eläinpuisto (Tierpark Greifswald)
Greifswaldin kauppatori
Greifswaldin museosatama
Greifswaldin tuomiokirkko (Greifswalder Dom St. Nikolai)
Pommersches Landesmuseum
Wieckin kalastajakylä
Ystävyyskaupungit

Kotka, Suomi
Osnabrück, Ala-Saksi, Saksa
Lund, Ruotsi
Hamar, Norja
Newport News, Yhdysvallat
Szczecin, Puola
Tunnettuja asukkaita

Heinrich Rubenow (n. 1410–1462), pormestari ja rehtori
Sibylla Schwarz (1621–1638), runoilija
Caspar David Friedrich (1774–1840), taidemaalari
Hans Fallada, oik. Rudolf Ditzen (1893–1947), kirjailija
Wolfgang Koeppen (1906–1996), kirjailija
Sebastian Sylvester (s. 1980), ammattinyrkkeilijä
Toni Kroos (s. 1990), jalkapalloilija
Jarkko Martikainen (s. 1970), muusikko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Greifswald Wikimedia Commonsissa
Greifswaldin yliopisto (saksaksi)
Raatihuone
Greifswaldin yliopiston päärakennus.
Beatles for Sale

| Beatles for Sale The Beatles |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 14. elokuuta – 26. lokakuuta 1964
 Studio : EMI Studios, Lontoo
 Julkaistu: 4. joulukuuta 1964
 Formaatti: LP, C-kasetti, 8-raita, CD
 Tuottaja(t): George Martin
 Tyylilaji: merseybeat, poprock, rock and roll, folkrock
 Kesto: 33.26
 Levy-yhtiö: EMI
 Levymerkki: Parlophone
Muut kannet
   Albumin takakansi
Listasijoitukset
  Britannia: 1.   Ks. lisää listasijoituksia
The Beatlesin muut julkaisut
| A Hard Day’s Night 1964 | Beatles for Sale 1964 | Help! 1965 |
Beatles for Sale on joulukuussa 1964 julkaistu The Beatles -yhtyeen neljäs albumi. Se levytettiin beatlemanian ollessa kuumimmillaan, eikä yhtye saanut kiireessä tehdyksi tarpeeksi materiaalia kokonaiselle albumille. Siksi Beatles for Sale sisältää vain kahdeksan John Lennonin ja Paul McCartneyn kirjoittamaa laulua, joiden lisäksi siinä on kuusi lainakappaletta. Yksi niistä on Chuck Berryn ”Rock and Roll Music”.
Beatles for Sale nousi Britannian listaykköseksi yhdentoista viikon ajaksi, ja albumia myytiin siellä yli miljoona kappaletta. Yhdysvalloissa albumia ei julkaistu, vaan siellä ilmestyi Beatles ’65, jonka kappaleista kahdeksan oli samoja kuin Beatles for Sale -albumilla. Muut Beatles for Salen kappaleet julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1965 albumilla Beatles VI.
Musiikillisesti Beatles for Salea on pidetty yhtyeen edellisen albumin A Hard Day’s Nightin vastakohtana, sillä monet kappaleet ovat sävyltään pessimistisiä. John Lennon sanoi sitä yhtyeen ”country & western -albumiksi”. Levyllä kuuluu myös Bob Dylanin musiikin vaikutus.
Taustaa

Vuosi 1964 oli The Beatlesille kiireinen. Yhtye aloitti 7. helmikuuta ensimmäisen Yhdysvaltain-vierailunsa, jonka aikana se piti konsertteja ja esiintyi kolme kertaa Ed Sullivanin televisio-ohjelmassa. Ohjelmaa seurasi parhaimmillaan yli 73 miljoonaa katsojaa, mikä näkyi myös levynmyynnissä, sillä Billboard-listan kärjessä oli huhtikuun ensimmäisellä viikolla viisi Beatles-kappaletta.
Vuonna 1964 Beatles esiintyi myös elokuvassa Yeah, yeah, tässä me tulemme (engl. A Hard Day’s Night), jota kuvattiin maaliskuusta huhtikuuhun ja jonka maailman-ensi-ilta oli 6. heinäkuuta. Elokuvan lauluja sisältänyt albumi A Hard Day’s Night oli Britanniassa suuri menestys, ja sitä oli vuoden loppuun mennessä myyty 600 000 kappaletta. Yhdysvalloissa albumia, jonka kappalelista oli hieman erilainen, myytiin jo ennakkoon yli miljoona kappaletta. Levystä tuli molemmissa maissa pitkäaikainen listaykkönen.
Musiikki

Levyn tekemisen aikoihin yhtye alkoi kärsiä suosion aiheuttamasta väsymyksestä, minkä saattaa huomata myös albumin kansikuvasta, jossa The Beatlesin jäsenien on sanottu näyttävän loppuun ajetuilta ja väsyneiltä. Tuottaja George Martin on todennut saman, eikä hän ole erityisesti arvostanut albumia:
»Sotaväsymys alkoi näkyä Beatles for Salen aikaan. Täytyy muistaa minkälaisessa hullunmyllyssä he olivat olleet koko vuoden 1964, ja suurimman osan vuodesta 1963. Suosio on ihana asia mutta se on todella, todella väsyttävää. He olivat aina menossa. Beatles for Sale ei vetoa minuun erityisen paljon nykyään, se ei ole yksi heidän ikimuistoisimmista levyistään. Sen jälkeen he piristyivät taas uudelleen.» 
(George Martin, tuottaja.)
Albumia on pidetty musiikillisesti A Hard Day’s Nightin vastakohtana. Edellinen levy oli esitellyt Beatlesin röyhkeän ja hurmaavan puolen, mutta monet uuden albumin kappaleet olivat sävyltään pessimistisiä. Beatles for Salea pidetään myös pienenä käännekohtana yhtyeen kehityksessä, sillä John Lennon alkoi kiinnostua entistä omakohtaisemmista sanoituksista. Lisäksi yhtyeen jäsenet olivat ihailleet vuoden 1964 puolivälistä lähtien Bob Dylanin folk-musiikkia, mikä kuuluu niin albumin sävellyksissä, sanoituksissa kuin sovituksissakin. John Lennon kutsui Beatles for Salea yhtyeen country & western -albumiksi. The Beatles in Mono -boksin esittelyteksteissä Andrew Hickey mainitsee Beatles for Salen olevan Beatlesin folkrock-albumi.
A Hard Day’s Nightia olivat hallinneet John Lennonin sävellykset, mutta Beatles for Salella Lennonin ja McCartneyn sävellysten suhde tasaantui. Kahdeksasta itse tehdystä kappaleesta Lennonin kirjoittamia ovat ”No Reply”, ”I’m a Loser” ja ”I Don’t Want to Spoil the Party”. McCartney on tehnyt kokonaan kappaleen ”I’ll Follow the Sun” ja suurimmaksi osaksi kappaleet ”Eight Days a Week”, ”Every Little Thing” ja ”What You’re Doing”. ”Baby’s in Black” on puoliksi Lennonin ja puoliksi McCartneyn tekemä.
Kansitaide

Beatles for Salen etu- ja takakannen kuvat on otettu Lontoon Hyde Parkissa lähellä Albert Memorial -muistomerkkiä. Valokuvaajana oli Robert Freeman. Kuvauksien alkaessa kello oli jo seitsemän illalla, ja ne kestivät vain puolitoista tuntia, koska kuvat piti ottaa ennen pimeän tuloa. Etukannen kuvaa otettaessa kameran eteen asetettiin oksa, jonka lehdistä kuvaan saatiin väriläiskiä. Takakannen kuvaa varten Freeman kiipesi puuhun ja kuvasi yhtyeen yläviistosta. Beatlesin jäsenien on sanottu näyttävän kuvissa uupuneilta ja kalpeilta. Heidän ilmeensä ja syksyisen värimaiseman on sanottu kuvaavan hyvin heidän silloista elämäntilannettaan, joka oli kiireinen ja uuvuttava.
Beatles for Sale oli ensimmäinen Beatlesin albumi, jossa oli avattavat eli gatefold-kannet. Sisäkannessa on kaksi kuvaa yhtyeestä: toisessa Beatlesin jäsenet seisovat Twickenham Filmin studioilla, ja toisessa he esiintyvät Washingtonissa 11. helmikuuta 1964. Sisäkannessa on myös Derek Taylorin kirjoittama esittely. Taylor oli työskennellyt Beatlesin kanssa lyhyen aikaa vuonna 1964 ja auttanut yhtyeen manageria Brian Epsteinia tämän A Cellarful of Noise -elämäkerran kirjoittamisessa. Sen jälkeen hän työskenteli vuosia Yhdysvalloissa, kunnes vuonna 1968 siirtyi Beatles-jäsenten perustaman Apple Recordsin toimistotyöntekijäksi.
Levyn Australian-painoksen kansi oli alun perin erilainen kuin Britanniassa, mutta vuodesta 1988 Australiassa on käytetty samaa kantta kuin muuallakin.
Singlet

Britanniassa levyltä ei julkaistu yhtään singleä. Yhtye tosin harkitsi kappaleiden ”No Reply”, ”I’m a Loser” ja ”Eight Days a Week” julkaisemista, mutta lopulta singlenä ilmestyi 27. marraskuuta 1964 ”I Feel Fine”, jota ei ole millään yhtyeen Britanniassa julkaistulla studioalbumilla. Sen sijaan Yhdysvalloissa singlenä ilmestyi ”Eight Days a Week” B-puolenaan ”I Don’t Want to Spoil the Party”. ”Eight Days a Week” nousi Billboard-listan kärkeen ja ”I Don’t Want to Spoil the Party” sijalle 39. Molemmat kappaleet julkaistiin Yhdysvalloissa kesäkuussa 1965 albumilla Beatles VI.
Lisäksi joitakin singlejä julkaistiin Britannian ja Yhdysvaltojen ulkopuolella. ”Rock and Roll Music” ilmestyi lukuisissa Euroopan maissa sekä ainakin Japanissa, Etelä-Afrikassa, Meksikossa, Australiassa, Argentiinassa ja Hongkongissa, missä se nousi listan kärkeen. Se nousi listaykköseksi myös ainakin Norjassa, Ruotsissa sekä Suomessa, missä sitä pidetään ensimmäisenä selkeästi rock and roll -genreä edustavana listaykkösenä. ”Everybody’s Trying to Be My Baby” ilmestyi ainakin Kreikassa ja ”Kansas City” Japanissa, Länsi-Saksassa ja Yhdysvalloissa.
Julkaisu ja vastaanotto > Myynti ja julkaisut

Beatles for Salen ennakkotilauksien määrä Britanniassa oli 750 000 kappaletta, mikä oli aikansa ennätys. Kun levy julkaistiin 4. joulukuuta 1964, se nousi Britanniassa listaykköseksi yhtyeen edellisen albumin A Hard Day’s Nightin tilalle. Levy oli kärjessä kolmesti 19. joulukuuta 1964 ja 1. toukokuuta 1965 välisenä aikana. Se oli listaykkösenä yhteensä yksitoista viikkoa ja kaikkiaan listalla 46 viikkoa. Albumi oli vähän aikaa myös singlelistan sijalla 22, sillä tuohon aikaan Britanniassa levyn formaatilla ei ollut listan suhteen merkitystä. Länsi-Saksassa albumi oli kärjessä kolme viikkoa.
Levyä ei julkaistu lainkaan Yhdysvalloissa, mutta siellä ilmestyi Beatles ’65 -niminen albumi, jota pidetään Beatles for Sale -albumin amerikkalaisena vastineena. Levyllä oli kahdeksan Beatles for Sale -levyllä julkaistua kappaletta. Lisäksi mukana oli kappale ”I’ll Be Back”, joka oli julkaistu A Hard Day’s Night -albumin brittiversiolla, sekä joulun aikoihin singlenä Britanniassa ja Yhdysvalloissa listaykköseksi noussut ”I Feel Fine” ja sen B-puolella julkaistu ”She’s a Woman”. Beatles ’65 oli Yhdysvaltain listaykkönen yhdeksän viikkoa, ja se säilyi listalla 71 viikkoa. Kuusi Beatles for Salen kappaletta, joita ei ollut julkaistu Beatles ’65 -levyllä, julkaistiin Yhdysvalloissa  kesäkuussa 1965 albumilla Beatles VI. Se oli listaykkösenä kuusi viikkoa.
Beatles for Salea myytiin Britanniassa yli miljoona kappaletta. Sitä ja Beatles ’65 -albumia on arvioitu myydyn kaikkiaan noin neljä miljoonaa kappaletta. Jos huomioon otetaan myös Beatles VI -albumi, on myyntimäärä yli viisi miljoonaa kappaletta.
Beatles for Salen julkaisi Parlophone sekä stereo- että monoversiona. Kahden kappaleen miksauksessa on pieniä eroja painosten välillä: ”No Replyn” stereomiksaus on erilainen ja ”Words of Loven” stereoversio on yhdeksän sekuntia monoversiota lyhyempi. Ensimmäinen uusintapainos levystä otettiin heti vuonna 1965, mutta ainoastaan stereoversiona. Vuonna 1973 albumi julkaistiin C-kasettina ja 8-raitana. Ensimmäinen CD-versio ilmestyi monona 26. helmikuuta 1987, jolloin albumi palasi kahden viikon ajaksi Britannian listalle ja nousi korkeimmillaan sijalle 45. Samana vuonna levy ilmestyi ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa.
Syyskuussa 2009 Beatles for Sale julkaistiin muiden Beatles-studioalbumien kanssa The Beatles in Stereo -sarjassa. Levy nousi silloin uudelleen listoille ja oli muun muassa Britanniassa korkeimmillaan sijalla 56.