stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hämeen vaalipiiri
Edustus > Valtioneuvosto

2000-luvulla Hämeen vaalipiirin kansanedustajista valtioneuvostossa ovat toimineet:
Lipposen II hallituksessa työministeri Tarja Filatov (sd.), maa- ja metsätalousministeri Jari Koskinen (kok.) ja oikeusministeri Johannes Koskinen (sd.)
Vanhasen I ja Jäätteenmäen hallituksissa työministeri Tarja Filatov (sd.) ja oikeusministeri Johannes Koskinen (sd.)
Kiviniemen ja Vanhasen II hallituksissa maa- ja metsätalousministeri Sirkka-Liisa Anttila (kesk.) ja sosiaali- ja terveysministeri Juha Rehula (kesk.)
Kataisen hallituksessa maa- ja metsätalousministeri Jari Koskinen (kok.) ja sisäministeri Päivi Räsänen (kd.)
Stubbin hallituksessa ympäristöministeri Sanni Grahn-Laasonen (kok.) ja sisäministeri Päivi Räsänen (kd.),
Sipilän hallituksessa opetus- ja kulttuuriministeri Sanni Grahn-Laasonen (kok.) (5.5.2017 alkaen opetusministeri)
Marinin ja Rinteen hallituksissa sosiaali- ja terveysministeri Aino-Kaisa Pekonen (vas.) ja kehitysyhteistyö- ja ulkomaankauppaministeri Ville Skinnari (sd.)
Orpon hallituksessa sosiaaliturvaministeri Sanni Grahn-Laasonen (kok.) ja liikenne- ja viestintäministeri Lulu Ranne (ps.)
Arsiansaari

| Arsiansaari Арсия, Arsija |
| --- | --- |
 Arsiansaari
 Koordinaatit: 59°31′34″N, 28°10′33″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Jaaman piiri
Kunta:  Narvusi
Ensimmäinen maininta:  1571
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  entinen kylä
Väkiluku:  0
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arsiansaari (ven. Арсия, Arsija) on entinen kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Rosonajoen varrella noin kuusi kilometriä Suuresta-Narvusista etelään.
Rosonajoen kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Šelonin viidenneksen verokirjassa vuonna 1571. 1580-luvun ruotsalaismiehityksen aikana se esiintyy nimillä Årsia, Arsia ja Artzia. 1600-luvulla erotettiin ”Ruhtinaan Arsia” eli Suuri-Arsia sekä Pieni-Arsia, jota kutsuttiin Saarenkyläksi tai Arsiansaareksi. Suuri-Arsia lakkasi olemasta vuonna 1802, jolloin Iittovan kartanon omistaja karkotti sen asukkaat Siperiaan.
Vuonna 1848 Arsiansaaressa asui 74 inkerinsuomalaista, jotka kuuluivat Kosemkinan luterilaiseen seurakuntaan. Iittovan kartanon omistanut Karl Robert von Nesselrode luovutti heidät samana vuonna velkojensa korvauksena valtiolle. Arsiansaaren suomalaissukuja olivat Husu, Hyvönen, Jussila, Kaulio, Lahna, Lallu, Molo, Orpo, Roju ja Saarni. Vuonna 1862 kylässä oli 14 taloa ja 81 asukasta. Vuonna 1899 Arsiansaari kuului kyläkuntana Narvusin volostiin. Sen 122 asukasta olivat kaikki suomalaisia ja yhtä lukuun ottamatta uskonnoltaan luterilaisia.
Tarton rauhan jälkeen Neuvosto-Venäjän ja Viron raja kulki Rosonajokea pitkin. Venäjän puolelle jäänyt Arsiansaari lienee hävinnyt toiseen maailmansotaan mennessä, kun taas Viron puolelle syntyi uusi kylä Uusi-Arsia. Sodan jälkeen sen rakennukset siirrettiin muihin kyliin.
Artemis (jousiammuntaseura)

Artemis on vuonna 1946 perustettu helsinkiläinen jousiammunnan erikoisseura. Seuran puheenjohtajana toimii Juuso Heikkilä. Seurassa on runsaat 200 jäsentä.
Artemiksen jousiampujista Kirsti Partanen voitti tauluammunnassa joukkuemaailmanmestaruuden 1950 ja 1953. Jukka Virtanen voitti maastoammunnan vaistoluokan maailmanmestaruuden 1976.
Seuran edustajista tähtäinjousen tauluammunnan henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden ovat voittaneet miehistä Uljas Kandolin 1954 sekä naisista Kirsti Partanen 1950, Aino Yrjölä 1960 ja 1964, Leena Reinikainen 1972 ja Satu Toivakka 1990. Joukkuemestaruuden Artemiksen miehet ovat voittaneet vuosina 1950–1951, 1953–1955, 1962–1963 ja 1992 sekä naiset vuosina 1951–1953, 1961, 1964–1966 ja 1990. Maasto- ja metsästysammunnassa useampia mestaruuksia ovat voittaneet muun muassa Jukka Nurmi, Veijo Sarvi, Jukka Virtanen, Jouko Väänänen, Reijo Hytönen, Pirkko Hyryläinen, Rosa Pehrsson sekä varsijousiammunnassa Veikko Valanti ja Lasse Löfhjelm.
Arseenihapoke

| Arseenihapoke |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  13464-58-9
PubChem CID:  545
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  H3AsO3
Moolimassa:  125,944 g/mol
Arseenihapoke (H3AsO3) on epäorgaaninen yhdiste ja toinen arseenin happi­hapoista. Se on suhteellisen pysymätön ja tunnetaan ainoastaan vesiliuoksina. Arseenihapokkeen suolat ovat arseniittejä.
Ominaisuudet

Arseenihapoketta ei ole kyetty eristämään puhtaana vesiliuoksessa ja esimerkiksi liuoksia haihdutettaessa saadaan sen anhydridiä arseenitrioksidia. Yhdisteen rakenteessa on kolme hydroksyyliryhmää sitoutuneena arseeniatomiin muodostaen pyramidin, eikä rakenne siten ole täysin samankaltainen homologinsa fosforihapokkeen kanssa. Arseenihapoke on kolmenarvoinen heikko happo ja sen ensimmäinen pKa-arvo 9,23 on boorihapon luokkaa. Arseenihapoke on amfoteerinen ja voi toimia vesiliuoksissa myös emäksen tavoin. Hapan luonne on kuitenkin vallitseva.
Arseenihappo voi toimia sekä hapettimena että pelkistimenä, pelkistyen arseeniksi tai hapettuen arseenihapoksi. Vety kykenee pelkistämään sen arsiiniksi asti. Verrattuna homologiseen fosforihapokkeeseen arseenihapoke on hapettimena voimakkaampi ja pelkistimenä heikompi.
Artag

Artoces oli Iberian (nykyisen Georgian) kuningas vuosina 78–63 eaa. Hänestä kerrotaan kolmatta Mithridateen sotaa käsittelevissä antiikin lähteissä (Appianus, Bell. Mithr. 103, 117; Dio Cassius 37.1-2; Eutropius 6.14 [Artaces]; Festus 16; Orosius 6.4.8) ja hänet on liitetty keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden nimiin Artag (georg. არტაგ) tai Arik (georg. არიკ).
Georgialaisen historiallisen perinteen mukaan hän oli Artašesiani-dynastian kuningas Aršak I:n poika ja seuraaja. Keskiaikainen georgialainen kertomus hänen valtakaudestaan on lyhyt ja keskittyy hänen valtakuntansa tuhoon iranilaisten käsissä, kun taas ajallisesti läheisemmät klassiset lähteet sisältävät yksityiskohtaisen kuvauksen hänen sodastaan Roomaa vastaan Mithridates VI:n ja Tigranes II:n puolella.
Artag huolestui Rooman miehityksestä viereisessä Albanian valtakunnassa ja lupasi roomalaisille rauhaa ja ystävyyttä. Roomalainen komentaja Pompeius sai kuitenkin tietää hänen varustautuvan salaa sotaan hyökätäkseen roomalaisia vastaan heidän marssiessaan Kaukasuksen solien läpi. Pompeius hyökkäsi maaliskuussa 65 eaa. Iberian linnoituksiin Harmozicassa ja Seusamorassa ennen lähtöään Mithridateen perään. Artag yllättyi hyökkäyksestä, poltti nopeasti Kura-joen ylittävän sillan ja vetäytyi syvemmälle metsien peittämään valtakuntaansa. Pompeius miehitti linnoitukset ja ylitti joen, mutta Iberian armeija taisteli raivokkaasti häntä vastaan. Lopulta roomalaiset kuitenkin saavuttivat voiton: kun Artag näki Pompeiuksen ylittävän myös Pelorus-joen hän antautui ja lähetti lapsensa panttivangeiksi.
Artšil (Iberia)

Artšil (georg. არჩილი, Artšili) oli Iberian (paikallisesti Kartlin eli itäisen Georgian) kuningas Khosroiani-dynastiasta noin vuosina 411–435. Hän oli kuningas Mirdat IV:n poika ja seuraaja.
Kaksi tärkeintä georgialaista keskiaikaista kronikkaa, "Kartlin kääntymys" ja "Kartlin elämä", kertovat erilaiset, toistensa kanssa ristiriidassa olevat versiot Artšilin hallinnosta. Ensimmäisen kronikan kertomus on äärimmäisen lyhyt, mutta siinä valittaen todetaan, että sassanidien virallisen uskonnon zarathustralaisuuden asema kristityssä Iberiassa oli vahva, mikä todistaa sassanidien käytännössä kiistämättömästä valta-asemasta maassa. Toinen kronikka kertoo taas Artšilin menestyksekkäästä kapinasta Persiaa vastaan, hänen Persian rangaistusretkikunnan voitostaan ja kostoretkestään Arraniin. Nykytutkijat ovat kuitenkin kyseenalaistaneet jälkimmäisen kertomuksen autenttisuuden.
Artšil esiintyy myös kahdessa armenialaisessa lähteessä: Korjunin teoksessa "Maštotsin elämä" (cap. 18) ja Mooses Korenelaisen kirjoituksissa (III.60).
Arseenitrisulfidi

| Arseenitrisulfidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1303-33-9
PubChem CID:  4093503 ja 71586773
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  As2S3
Moolimassa:  246,05
Ulkomuoto:  Keltainen kiteinen aine
Sulamispiste:  312 °C
Kiehumispiste:  707 °C
Tiheys:  3,46 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Arseenitrisulfidi (As2S3) on arseeni- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineena ja erikoislasien valmistukseen. Luonnossa arseenitrisulfidia esiintyy auripigmenttimineraalina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa arseenitrisulfidi on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen eikä happoihin mutta liukenee emäksiin. Sulfidiliuoksiin aine liukenee muodostaen tritioarseniitteja (AsS32-) ja ammoniumsulfidin tapauksessa tetratioarsenaatteja (AsS43-). Niukkaliukoisuutensa vuoksi arseenitrisulfidi ei ole yhtä myrkyllistä kuin useat arseeniyhdisteet.
Arseenitrisulfidia valmistetaan kuumentamalla arseenin ja rikin seosta. Toinen tapa on saostaa arseenitrisulfidia arseenihapokkeen tai muun kolmiarvoisen arseeniyhdisteen vesiliuoksesta vetysulfidilla happamissa olosuhteissa.
Arseenitrisulfidia käytetään keltaisena pigmenttinä. Sitä käytetään myös infrapunasäteilyä läpäisevien lasien valmistuksessa ja puolijohdesovelluksissa.
Arseni

| Arseni |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  8. toukokuuta 12. kesäkuuta
Vastineita eri kielissä:  Arsenius, Arsène
Nimen alkuperä:  Arsenios, voimakas, miehekäs
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arseni (ven. Арсений) on venäläinen miehen etunimi, joka on syntynyt lyhentymänä kreikkalais­peräisestä, voimakasta tai miehekästä tarkoittavasta nimestä Arsenios (kreik. Αρσένιος). Länsi-Euroopassa nimi esiintyy latinalaistetussa muodossa Arsenius.
Tunnettuja Arseni-nimisiä

Arseni (1697–1772), Rostovin arkkipiispa
Arseni Konevitsalainen (k. 1447), Konevitsan luostarin perustaja.
Arseni, Jorma Heikkinen (s. 1957), Suomen ortodoksisen kirkon metropoliitta
Arseni Jatsenjuk (s. 1974), ukrainalainen taloustieteilijä, poliitikko ja ministeri
Arseni Tarkovski (1907–1979), venäläinen runoilija ja kääntäjä
Arseni Zakrevski (1786–1865), venäläinen kenraali ja valtiomies, Suomen kenraalikuvernööri 1823–1831
Artemis Munikhian temppeli

| Artemis Munikhian temppeli> Ἀρτεμίσιον |
| --- | --- |
Sijainti:  Pireus, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°56′08″N, 23°39′32″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Artemis Munikhian temppeli eli Artemision (m.kreik. Ἀρτεμίσιον) oli antiikin aikainen Artemis-jumalattarelle omistettu kreikkalainen temppeli Munikhiassa Pireuksen kaupungissa Kreikassa. Temppeli oli Pireuksen merkittävin.
Artemiin temppelin paikka on ollut käytössä jo neoliittisella kaudella. Artemiin kultti sai alkunsa paikalla viimeistään geometrisella kaudella 800-luvulla eaa. ja se kukoisti erityisesti varhaisella arkaaisella kaudella 700- ja 600-luvuilla eaa. Viimeistään klassisella kaudella 400-luvulla eaa. paikan jumalatar on yhdistetty Brauronin Artemiihin, ja kultti on kytkeytynyt erityisesti tyttöjen ja poikien aikuistumisriitteihin. Lisäksi paikallinen Artemis toimi Ateenan laivaston suojelijattarena, ja Kallimakhos viittaakin tähän Hymnissään Artemiille nimellä limenoskopos, ”satamaa tarkkaileva”. On mahdollista, että Munikhian kultin painopiste siirtyi ajan kuluessa pois aikuistumisriiteistä, ja tämä kultti siirtyi Brauroniin samalla kun Munikhiassa keskityttiin sataman kulttiin. Pyhäkköön liittyi vuosittain Munikhion-kuussa vietetty Munikhia-juhla eli Munikhian Artemiin juhla. Artemiin lisäksi pyhäkkö on saattanut liittyä myös paikalliseen heerokseen nimeltä Munikhos, jolta Artemis oli saanut paikallisen epiteettinsä. Temppeli säilyi käytössä 100- tai 200-luvulle jaa. saakka.
Artemiin temppeli sijaitsi Pireuksen ja Ateenan sotasatamiin kuuluneen Munikhian sataman lounaispuolella pienellä niemellä, joka tunnetaan nykyisin Koumoundoúroksen niemenä. Temppelin paikalla sijaitsee nykyisin Pireuksen pursiseuran (Istioploïkós Ómilos Peiraiós) rakennus. Paikalla oli pieni kalkkikivinen kukkula. Pyhäkölle johti kaksi tietä, toinen Pireuksen agoralta ja toinen Munikhian satamasta päin. Temppelin jäänteet löydettiin rakennustöiden yhteydessä vuonna 1935, mutta eivät ole nykyisin näkyvissä. Temppeli tunnetaankin pääasiassa antiikin aikaisten kirjallisten kuvausten perusteella.
Toisen tai kummankin Pireuksen arkeologisessa museossa olevan niin kutsutun Pireuksen Artemis -pronssiveistoksen on joskus ehdotettu olevan peräisin Artemis Munikhian temppelistä, mutta tästä ei ole varmuutta.
Arseenitrijodidi

| Arseenitrijodidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7784-45-4
PubChem CID:  24575
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  AsI3
Moolimassa:  455,62
Ulkomuoto:  Punainen kiteinen aine
Sulamispiste:  140,4 °C
Kiehumispiste:  424 °C 
Tiheys:  4,73 g/cm3
Liukoisuus veteen:  60 g/l (25 °C), reagoi veden kanssa
Arseenitrijodidi (AsI3) on arseenin ja jodin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa arseenitrijodidi on punaista kiinteää ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on romboedrinen. Aine liukenee hieman veteen ja hydrolysoituu veden vaikutuksesta hitaasti arseenitrioksidiksi. Kuumassa vedessä reaktio on nopeampi. Arseenitrijodidi liukenee muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja aromaattisiin hiilivetyihin.
Arseenitrijodidia voidaan valmistaa arseenin ja jodin välisellä reaktiolla. Muita tapoja ovat arseenitrioksidin ja vetyjodidin tai arseenitrikloridin ja kaliumjodidin reaktiot.
Arseenitrijodidia on käytetty lääketieteessä ja analyyttisen kemian reagenssina.
Arkadiankatu

Arkadiankatu Mannerheimintieltä (Paasikiven aukiolta) länteen päin nähtynä. Vasemmalla Nikolajeffin talo, oikealla Pikkuparlamentti.
Arkadiankatu on noin kilometrin pituinen länsi–itäsuuntainen katu Helsingin kantakaupungissa. Se johtaa ydinkeskustasta Mannerheimintieltä Hietaniemeen ja sijaitsee suurimmaksi osaksi Etu-Töölössä, itäisin osa kuitenkin Kampissa.
Historia

Vielä 1800-luvulla Töölö oli kaupungin rakennetun alueen ulkopuolella, mutta alueella oli joukko kaupungin yksityisille vuokraamia huvila-alueita. 
Arkadian huvila-alueen perusti kaupungilta vuokratulle alueelle Christian Bohnhof vuonna 1859.
Suunnilleen nykyisen Arkadiankadun kohdalla oli 1800-luvulla tie, joka johti Barkoffin luujauhotehtaan ohi lähellä nykyistä Runeberginkadun risteystä sijainneelle kaatopaikalle. Sieltä lähiseutujen maanviljelijät hakivat talvisin lantaa pelloilleen.
Kun kolera vuonna 1892 levisi Aasiasta Venäjälle ja sen voitiin odottaa leviävän myös Suomeen, rakennettiin Töölöön suunnilleen nykyisen Kauppakorkeakoulun paikalla sijainneelle kalliolle väliaikaiseksi tarkoitettu sairaalarakennusryhmä, joka tunnettiin nimellä Koleraparakit. Myöhemmin ovat eri aikoina olleet muun muassa poliisin harjoitussalina ja kaupungin desinfiointilaitoksen käytössä.
Viimeinen niistä purettiin Kauppakorkeakoulun päärakennuksen tieltä vasta 1940-luvulla.
Töölö kaavoitettiin kerrostaloalueeksi vuonna 1906. Alusta lähtien kaavassa oli mukana myös Arkadiankatu nykyisellä paikallaan.
Historia > Nimen alkuperä

Arkadiankatu on saanut nimensä sen itäpään tienoilla 1800-luvulla sijainneesta Arkadian huvila-alueesta ja sen kaakkoiskulmassa, silloisen rakennetun kaupunkialueen rajalla nykyisen Paasikiven aukion ja Nikolajeffin talon paikalla sijainneesta Arkadia-teatterista. Saman huvila-alueen mukaan on saanut nimensä myös läheinen Arkadianmäki, jolla Eduskuntatalo sijaitsee. Huvilan nimi johtui antiikin Kreikan Arkadian maakunnasta, jota myöhemmässä kirjallisuudessa on pidetty ihannoidun idyllisen paimenelämän tyyssijana.
Arkadiankadun nimi vahvistettiin vuonna 1906 samalla kun Töölön ensimmäinen asemakaavakin. Suomenkielinen nimi oli aluksi Arkadiakatu, mutta muutettiin vuonna 1928 nykyiseen muotoonsa. Jo vuonna 1883 Töölön alueelle laaditussa asemakaavaehdotuksessa oli nykyisen Nervanderinkadun paikalle ehdotettu samannimistä katua.
Kadun varrella olevia kohteita

Arkadiankatu alkaa Mannerheimintieltä Paasikiven aukion kohdalla, aukion pohjoisreunalta. Saman aukion eteläreunalta alkaa Salomonkatu. Keskellä aukiota on Harry Kivijärven suunnittelema J. K. Paasikiven muistomerkki, Itä ja länsi.  Arkadiankadun jatkeena Mannerheimintien itäpuolella voidaan pitää lyhyttä Postikatua, joka johtaa Sokoksen tavaratalon ja Postitalon väliste Asema-aukiolle rautatieaseman eteen.
Arkadiankadun itäpään varrella ovat Eduskunnan vuonna 2004 lisärakennus Pikkuparlamentti sekä toisella puolella entisen Maitokeskuksen rakennusryhmän paikalle vuonna 1977 rakennettu toimistotalo Arkadia n:o 6, aiemmalta nimeltään Innotalo.
Hieman lännempänä Arkadiankatu ylittää entisen Helsingin satamaradan kuilun, jossa nykyisin kulkee kevyen liikenteen väylä, Baana. Satamaradan kuilun vierellä kulkevat Pohjoinen ja Eteläinen Rautatiekatu, jälkimmäinen näistä tosin vain tästä risteyksestä länteen (lounaaseen) päin. Nämä kadut Arkadiankatu leikkaa noin 30 asteen kulmassa Välittömästi ratakuilun ylittävän sillan länsipuolella Arkadiankatu kulkee Luonnontieteellisen museon rakennuksen ohi, jonka julkisivu kuitenkaan ei ole Arkadiankadun vaan Pohjoisen Rautatiekadun suuntainen ja jonka osoitteenakin käytetään Pohjoista Rautatiekatua.
Arkadiankadun keskiosan varrella olevista asuin­kerros­taloista osa on 1910-luvun alussa rakennettuja jugendtaloja, osa 1920-luvulla rakennettuja punatiilisiä taloja. Arkadian- ja Runeberginkadun kulmassa, on Toivo Paatelan suunnittelema, vuonna 1932 valmistunut Osuuspankkien Keskuspankin entinen pääkonttorirakennus.
Arkadiankadun länsiosa Runeberginkadulta Hietaniemenkadulle on istutettu lehmuksilla reunustetuksi puistokaduksi. Runeberginkadun ja Mechelininkadun välinen osuus kadusta on yksisuuntainen länteen päin.
Tämän yksisuuntaisen osuuden varrella kadun pohjoispuolella sijaitsee Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun päärakennus, eteläpuolella joukko koulutaloja:
Svenska Handelshögskolanin päärakennus (Arkadiankatu 20), valmistunut 1953, suunnitellut Kurt Simberg;
Kauppakorkeakoulun käytössä oleva Arkadia-talo (Arkadiankatu 22), alun perin vuonna ruotsalaisen tyttökoulun talo, valmistunut 1929, suunnitellut Yrjö Sadeniemi, oli 1980-luvulla Helsingin ranskalais-suomalaisen koulun käytössä;
Etu-Töölön lukio (Arkadiankatu 26), alun perin Helsingin koelyseo, valmistunut 1930, suunnitellut Yrjö Sadeniemi, ja
Mechelininkadun kulmassa entinen Arkadian yhteislyseon koulutalo (Arkadiankatu 28), joka sekin on nykyisin Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun käytössä, valmistunut 1936, suunnitellut Armas Rankka.
Kadun läntisin osa Väinämöisenkadulta Hietaniemenkadulle kulkee Hietakannaksen puistoalueen läpi. Kadun pohjoispuolella puistossa on jalkapallokenttä nimeltä Väinämöisen kenttä.
Joukkoliikenne

Arkadiankatua pitkin Mannerheimintien ja Runeberginkadun välisellä osuudella kulkevat raitiolinjat 1 ja 2.
Fredrikin- ja Runeberginkatujen välillä Arkadian­katua pitkin kulkevat myös useat linja-autolinjat, joilla on päätepysäkki Kampin keskuksessa tai jotka kulkevat sen ohi.
Arkadiankatu juhlakulkuekatuna

Arkadiankatu muodostaa osan kulkureittiä, jota pitkin hautajaissaattueet valtiollisissa hautajaisissa ovat useita kertoja kuljettaneet Tuomiokirkossa siunatun vainajan Hietaniemen hautausmaalle. Näin on tehty muun muassa marsalkka Mannerheimin hautajaisissa vuonna 1951  sekä presidentti Kekkosen hautajaisissa vuonna 1986 ja Koiviston hautajaisissa 2017.
Päinvastaiseen suuntaan Arkadiankatua pitkin kulkee vuosittain itsenäisyyspäivänä ylioppilaiden soihtukulkue.
Poikkikadut ja risteykset

Mannerheimintie; risteyksessä Paasikiven aukio, jolta alkaa myös Salomonkatu
Entisen satamaradan kuilun (nyk. Baanan) ylittävän sillan ympärillä laaja risteysalue, josta johtavat:
Olavinkatu eteläkaakkoon
Eteläinen Rautatiekatu länsilounaaseen
Pohjoinen Rautatiekatu itäkoilliseen ja länsilounaaseen
Nervanderinkatu pohjoisluoteeseen
Aurorankatu (pohjoiseen)
Fredrikinkatu; risteyksen koilliskulmassa pieni puistikko Malmsténinkulma
Runeberginkatu
Lapuankatu (etelään)
Ilmarinkatu (pohjoiseen)
Mechelininkatu
Väinämöisenkatu
Hietaniemenkatu (itäkaakkoon ja länsiluoteeseen), Hietakannaksentie (pohjoiseen)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arkadiankatu Wikimedia Commonsissa
Arkadiankadun itäosa Rautatiekatujen risteyksestä itäänpäin nähtynä. Taustalla Postitalo ja Tuomiokirkon kupoli.
Osuuspankkien Keskuspankin entinen pääkonttori, Arkadiankatu 21
Etu-Töölön lukio, Arkadiankatu 26
Arkadiankatu Mechelininkadun risteyksestä itäänpäin nähtynä. Oikealla entinen Arkadian yhteislyseo, seuraavana puiden takana Etu-Töölön lukio.
Arkadiankadun länsipää Hietaniemenkadulta nähtynä.
Mantšurialainen rutto

Mantšurialainen rutto oli keuhkoruttoepidemia Mantšurian alueella nyky-Kiinan koillisosassa. Rutto puhkesi 1910 ja levisi murmeleiden turkin kirpuista ja myös ihmisestä toiseen. Kaikki sairastuneet kuolivat vuorokauden tai kahden kuluttua sairastumisesta. Epidemian ansiosta kasvomaskien käyttö alkoi yleistyä. Sankariksi taistelussa nousi nuori malesialaislääkäri Wu Lien-teh. Hän aloitti lääketieteellisten maskien valmistamisen, ja hänen ansiokseen lasketaan myös ruumiiden polttamisen aloittaminen. Näiden toimien ansiosta epidemia laantui. Epidemiassa kuoli noin 60 000 ihmistä.
Aromaterapia

Aromaterapia on eteeristen kasviöljyjen ja -uutteiden käyttöä sairauksien hoitoon sekä terveyden tukemiseen ja hyvinvoinnin ylläpitämiseen. Aromiterapia on luontaislääkintää, ja sitä käytetään etupäässä kokonaisvaltaisena hoitomuotona, ei vain yksittäisten vaivojen hoitoon. Aromaterapiaa käytetään myös joidenkin muiden hoitomuotojen tukihoitona.
Käyttö

Aromaattisia öljyjä saadaan kukista, lehdistä, hedelmistä, kuorista, pihkasta ja juurista. Erilaisia tuoksuja ja tuoksuyhdistelmiä käytetään aromaterapiassa eri tarkoituksiin. Eteerisillä öljyillä aktivoidaan aromaterapiassa ihmisen kehon ja tunne-elämän tasapainoa ja harmoniaa.
Hoitavassa aromaterapiassa öljyjä käytetään ulkoisesti: hierontaan, kylpyihin, höyryhengitykseen ja hauteisiin. Öljyjä voidaan myös haihduttaa tuoksulampulla tai -lähteellä. Yksilöllinen öljyvalinta tehdään asiakkaan kanssa yhteistyössä, ja öljyn tuoksun täytyy miellyttää asiakasta. Lääkinnällisessä aromaterapiassa potilaat nauttivat öljykapseleita sisäisesti.
Aromaterapiahieronnassa eteeriset öljyt laimennetaan ensin johonkin perusöljyyn, kuten oliiviöljyyn tai jojobaan. Laimennussuhde on 2–3 %. Hieronnassa käytettävien, ihon läpi imeytyvien öljyjen uskotaan esimerkiksi vaimentavan kipuhermopäätteiden toimintaa, rauhoittavan liikehermoja ja vähentävän hermoston ylitoimintaa. Niillä uskotaan olevan myös monenlaisia muita hyödyllisiä vaikutuksia esimerkiksi ihmisen verenkiertoon, aineenvaihduntaan ja suojamekanismeihin.
Aromaterapeuttisia tuoksuja käytetään esimerkiksi rauhoittamiseen, rentouttamiseen, masennuksen poistamiseen ja ahdistuksen lieventämiseen, mutta myös virkistämiseen, aktivoimiseen ja erotisoimiseen.
Tutkimusnäyttö

Aromaterapian miellyttävät tuoksut voivat olla rentouttavia. Tutkimukseen perustuvaa näyttöä vaikutuksista on kuitenkin hyvin vähän, eikä hyvätasoisia tutkimuksia aromaterapian parantavista ominaisuuksista juuri ole.
Vaikka aromaterapialla voi olla positiivisia vaikutuksia mielialaan, sen fysiologista terveyttä edistävistä vaikutuksista ei ole juuri saatu näyttöä. Esimerkiksi vuonna 2008 Ohion osavaltionyliopistossa julkaistussa tutkimuksessa, jossa vertailtiin piristävänä käytetyn sitruunaöljyn ja rauhoittavana pidetyn laventeliöljyn sekä veden vaikutuksia koehenkilöihin, havaittiin etteivät sitruuna ja laventeli edistä haavojen paranemista, lievitä kipua tai tehosta immuunijärjestelmää sen paremmin kuin vesikään. Sitruuna vaikutti mielialaa kohottavasti, mutta laventelilla ei esiintynyt siihen liitettyä rauhoittavaa vaikutusta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Aromaterapeutit ry.
The Aromatherapy Global Online Research Archives. (englanniksi)
What Does the Research Say About Essential Oils? (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)