stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Voikukat
Kuvaus

Voikukan lehdet ovat noin 5–25 senttimetriä pitkiä ja muodostavat tiheän ruusukkeen, joka tukahduttaa muita kasveja. Ruusukkeen keskeltä nousee yksi tai useampi, maitomaista nestettä sisältävä varsi 4–30 cm:n korkeuteen. Lehdet ovat varjoisemmissa paikoissa sileäreunaisempia ja aurinkoisemmissa paikoissa jopa huomattavan sakarareunaisia.
Jokaisen varren päässä on halkaisijaltaan 2–5 cm oleva kirkkaankeltainen kukinto, mykerö, joka on päivällä avoin ja sulkeutuu yön ajaksi. Mykerö muistuttaa ulkonäöltään yhtä kukkaa, mutta on itse asiassa muodostunut useista sadoista pienistä kukista, joista jokaisessa on kaikki tavallisen kukan osat: terälehdet, verholehdet, heteet ja emi. Teriön muodostaa viisi keltaista, yhteen kasvanutta kapeaa terälehteä, jotka osoittavat samaan suuntaan ja muodostavat kielimäisen teriön. Kukkien teriöt ovatkin mykerön näkyvin osa. Niiden alla ovat valkoiset haivenmaiset verholehdet, jotka jäävät mykerön sisään piiloon. Alimpana verholehtien alla on sikiäin. Emin vartalo ulottuu koko kukan läpi, ja kaksihaarainen luotti on ylimpänä terälehtien yläpuolella. Heteiden ponnet ovat osittain kasvaneet yhteen ja muodostavat torven emin vartalon ympärille. Mykerön alla on vielä joukko vihreitä suojuslehtiä, jotka muistuttavat yksinkertaisten kukkien verholehtiä, mutta eivät kuulu mihinkään mykerön kukista.
Suurin osa voikukista lisääntyy apomiktisesti eli ilman pölytystä kehittyneistä siemenistä. Kun sikiäin kypsyy pähkylähedelmäksi, kukka lakastuu, mutta pähkylän lisäksi myös haiven­mainen verhiö jää jäljelle, jolloin koko mykeröstä tulee valkoinen haivenpallo. Haivenet toimivat ikään kuin laskuvarjoina, joiden avulla pähkylät ja niissä olevat siemenet voivat tuulen mukana kulkeutua pitkänkin matkan päähän uusiin kasvu­paikkoihin.
Elinympäristö

Voikukka kasvaa monissa paikoissa rikkakasvina, ja sitä tavataankin ihmisen muokkaamissa ympäristöissä, kuten nurmikoilla, polkujen varsilla, joutomailla, niityillä ja teiden varsilla. Voikukkia kasvaa kuitenkin myös luonnollisissa tai puoliluonnollisissa elinympäristöissä, kuten soilla, hiekkadyyneillä ja kalkkipitoisilla ruohomailla.
Voikukat eivät ole kovin vaativia kasvuympäristön suhteen. Ne suosivat valoisia, kuivia alueita. Voikukat saattavat kasvaa kuivalla puoliaavikolla, tunturissa tai jäätikön reunalla. Tunturissa viihtyvät tunturivoikukka ja atlantinvoikukka; napa-alueella kasvaa valkoisen lumivoikukan (Taraxacum arcticum) lisäksi muitakin voikukkalajeja.
Voikukkien taksonomiasta

Voikukkien suku on erittäin monimutkainen täsmällisen lajinmäärityksen suhteen. Vaikka kasvit leviävät voimakkaasti suvullisesti, on voikukan suvussa runsaasti apomiktisia pikkulajeja, alalajeja ja lajiryhmiä, joiden keskinäinen sukulaisuus on vaikeasti määritettävissä. Jo Pohjoismaissa arvellaan olevan noin 900 pikkulajia 14 ryhmässä. Suomestakin pikkulajeja löytyy yli 500.
Voikukkien taksonomiasta > Pohjoismaissa esiintyvät lajiryhmät

A Taraxacum sect. Arctica – jäämerenvoikukat
B Taraxacum sect. Palustria – rantavoikukat
C Taraxacum sect. Erythrosperma – mäkivoikukat
D Taraxacum sect. Obliqua – kääpiövoikukat
E Taraxacum sect. Celtica – luhtavoikukat
F Taraxacum sect. Naevosa – laikkuvoikukat
G Taraxacum sect. Spectabilia – lännenvoikukat
H Taraxacum sect. Taraxacum – sahramivoikukat
I Taraxacum sect. Macrodonta – islanninvoikukat
J Taraxacum sect. Boreigena – pohjanvoikukat
K Taraxacum sect. Borea – ahovoikukat
L Taraxacum sect. Hamata – niittyvoikukat
M Taraxacum sect. Borealia – sarvivoikukat
N Taraxacum sect. Ruderalia – rikkavoikukat
Voikukkien taksonomiasta > Lajeja

Taraxacum acromaurum – kuurnavoikukka
Taraxacum alpestre
Taraxacum alpinum
Taraxacum aquilonare
Taraxacum arcticum – lumivoikukka
Taraxacum austrinum – etelänvoikukka
Taraxacum balticum – itämerenvoikukka
Taraxacum bavaricum – baijerinvoikukka
Taraxacum bessarabicum
Taraxacum boreiforme – inarinvoikukka
Taraxacum brachyglossum – kainovoikukka
Taraxacum bracteatum – tanskanvoikukka
Taraxacum chrysostylum – kultaemivoikukka
Taraxacum cimbricum – jyllanninvoikukka
Taraxacum cochleatum – kierrevoikukka
Taraxacum cornutum – sarvivoikukka
Taraxacum crocinum – helovoikukka
Taraxacum crocodes – jemtlanninvoikukka
Taraxacum decolorans – kalkkivoikukka
Taraxacum dovrense – dovrenvoikukka
Taraxacum egregium – merivoikukka
Taraxacum euryphyllum – pallevoikukka
Taraxacum fennobalticum – suomenlahdenvoikukka
Taraxacum fulvum – tiilivoikukka
Taraxacum galeatum – kypärävoikukka
Taraxacum gelertii – gelertinvoikukka
Taraxacum glabrum – kaljuvoikukka
Taraxacum hamatum – niittyvoikukka
Taraxacum hjeltii – hjeltinvoikukka
Taraxacum intercedens – öölanninvoikukka
Taraxacum isophyllum – tuhkavoikukka
Taraxacum kok-saghyz – kumivoikukka
Taraxacum lacistophyllum – himmeävoikukka
Taraxacum laetum – kalmarinvoikukka
Taraxacum laevigatum
Taraxacum langeanum – langenvoikukka
Taraxacum limbatum – päärmevoikukka
Taraxacum limnanthes – alvarivoikukka
Taraxacum lissocarpum – sileävoikukka
Taraxacum litorale – rantaniittyvoikukka
Taraxacum maculigerum – laikkuvoikukka
Taraxacum naevosum – täplävoikukka
Taraxacum nordstedtii – smoolanninvoikukka
Taraxacum norvegicum – ruijanvoikukka
Taraxacum obliquum – keijuvoikukka
Taraxacum ostenfeldii – ostenfeldinvoikukka
Taraxacum oxylobium – koukkuvoikukka
Taraxacum pallidipes – vaaleajalkavoikukka
Taraxacum platyglossum – pikkuvoikukka
Taraxacum polium – gotlanninvoikukka
Taraxacum praestans – iltavoikukka
Taraxacum pseudosuecicum – alannevoikukka
Taraxacum rubicundum – rubiinivoikukka
Taraxacum septentrionale – pohjanvoikukka
Taraxacum spectabile – lännenvoikukka
Taraxacum suecicum – ruotsinvoikukka
Taraxacum taeniatum – tupsuvoikukka
Taraxacum tornense – tornionlapinvoikukka
Taraxacum vestrobottnicum – länsipohjanvoikukka
Taraxacum vestrogothicum – länsigötanvoikukka
Voikukan hyötykäyttö

Voikukkaa pidetään pääsääntöisesti rikkakasvina, mutta sitä käytetään sekä ruokana että lääkkeenä. Voikukasta voi hyödyntää kaikki osat. Lehdet sopivat esimerkiksi salaatteihin, keittoihin ja muhennoksiin ja kuivattuina yrttijuomiin. Voikukan nuppuja puolestaan voidaan käyttää kasvilisäkkeenä, tai ne voidaan myös marinoida. Voikukka sisältää myös paljon C- ja A-vitamiineja, kalsiumia, rautaa ja muita kivennäisaineita. Lehdet sisältävät muun muassa luteoliinia, apigeniinia ja apigeniiniglykosideja. Monissa maissa, esim Saksassa, käytettiin molempien maailmansotien aikaan kuivatusta ja paahdetusta voikukanjuuresta valmistettua juomaa kahvin korvikkeena. Samoin tehtiin myös Suomessa sota-aikoina. Voikukka-kahvinkorvike näyttää aivan kahvilta ja makukin on samantapainen, mutta kofeiinia se ei sisällä. Voikukan juuri sisältää jopa 25 % inuliini-nimistä tärkkelystä, josta sotien aikana on valmistettu myös alkoholia.
Villan värjäyksessä voikukan tuoreista kukista saadaan alunalla purettamalla punaista ja keltaista sekä juurista samalla puretusaineella oranssinkeltaista väriä. Ilman puretusainetta voikukan juurista saadaan magentanpunaista ja kuparinruskeaa väriä. Irlannissa voikukkaa on käytetty myös violetiksi värjäämiseen.
Voikukkaa muistuttavia kasveja

Monia keltakukkaisia mykerökukkaisia kasveja saatetaan joskus sekoittaa voikukkaan. Tällaisia ovat esimerkiksi:
huopakeltano eli huopavoikeltano (Pilosella officinarum)
tunturikeltano (Hieracium alpinum)
leskenlehti (Tussilago farfara)
peltovalvatti (Sonchus arvensis)
syysmaitiainen (Leontodon autumnalis)
Kuvagalleria

Voikukka, jonka siemenet ovat kypsyneet
Voikukan siemeniä
Yksittäinen siemen
Voikukanlehti
Voikukkia
Voikukan hedelmystö
Voikukkia siementämässä
Kirjallisuutta

Voikukka – monikäyttökasvi, Taina Kuusi, Espoo 1986, ISBN KR20697058
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Voikukat (Taraxacum)
LuontoPortti: Voikukat (Taraxacum)
Funet: Voikukat (Taraxacum)
ITIS: Taraxacum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Taraxacum (englanniksi)
Flora of China: Taraxacum (englanniksi)
Eliaksen yrittitarha (Internet Archive)
Yrttitarha: Voikukka (Taraxacum officinale )
Coloria.net: Värjäys: Taraxacum officinale Voikukka
ITIS: Taraxacum officinale (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Taraxacum officinale (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q30024  Wikispecies: Taraxacum  APDB: 195326  APNI: 80458  CoL: 7SSF  eFloraSA: Taraxacum  EoL: 49106  EPPO: 1TARG  FloraBase: 22292  FNA: 132314  FoAO2: Taraxacum  FoC: 132314  GBIF: 8322495  GRIN: 11886  iNaturalist: 47603  IPNI: 328762-2  ITIS: 36199  NBN: NHMSYS0000464161  NCBI: 49743  NZOR: d47cf699-0a24-46e4-baf1-59d99908b92c  Open Tree of Life: 524978  PLANTS: TARAX  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:328762-2  Tropicos: 40010269  VASCAN: 1740  VicFlora: 6cfc234d-fbd2-4e23-8a3b-24b71daaeeff  WFO: wfo-4000037583 
Mustakimalainen (Bombus ruderarius) voikukalla
Mardi Gras

Mardi Gras'n juhlijoita New Orleansissa vuonna 2005.
Mardi Gras (suom. rasvatiistai) on juhla, jota vietetään muun muassa Ranskassa ja Yhdysvalloissa, etenkin New Orleansin kaupungissa Louisianassa. Se on Ranskassa laskiaistiistaina, päivä ennen tuhkakeskiviikkoa, jolloin kirkkovuodessa alkaa paastonaika. New Orleansissa Mardi Gras kestää 10 päivää. Juhlintaan kuuluu siellä paraateja vuorokauden ympäri sekä värillisten helmien (sinipunainen, vihreä ja kullankeltainen) ja loppiaiskakun jakelua.
Yhdysvalloissa juhlaa vietetään erityisesti Louisianassa, sillä nykyistä osavaltiota edeltäneen Louisianan siirtokunnan perusti ranskalainen tutkimusmatkailija Pierre Le Moyne d’Iberville laskiaistiistaina vuonna 1699.
Mardi Gras -karnevaaleistaan tunnettuja kaupunkeja ovat New Orleansin lisäksi Mobile, Rio de Janeiro, São Paulo, Venetsia, Salvador ja Mazatlán.
Ajankohdat lähivuosina

Mardi Gras on aina 47 päivää ennen pääsiäistä, joten senkin päivämäärä vaihtelee vuosittain.
2025 – 4. maaliskuuta
2026 – 17. helmikuuta
2027 – 9. helmikuuta
2028 – 29. helmikuuta
2029 – 13. helmikuuta
2030 – 5. maaliskuuta
Eeva Parviainen

Eeva Parviainen (s. 13. marraskuuta 1989 Liperi) on suomalainen pesäpalloilija. Hänen kasvattajaseuransa on Viinijärven Urheilijat, ja hän edustaa seuraa edelleen käytyään välissä pelaamassa muutaman kauden ajan Siilinjärven Pesiksen riveissä.
Superpesiksen runkosarjassa Parviainen on pelannut kaikkiaan 130 ottelua, joissa on lyönyt yhdeksän ja tuonut 107 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pelaamissaan runkosarjan otteluissa 446. Superpesiksen pudotuspeleissä Parviainen on pelannut 19 ottelua, joissa on tuonut 15 juoksua. Lisäksi hän on pelaamissaan pudotuspelien otteluissa kerännyt tililleen 57 kärkilyöntipistettä.
Kruunumuura

| Kruunumuura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Muurat Formicariidae
Suku::  Rastasmuurat Formicarius
Laji::  colma
Kaksiosainen nimi
 Formicarius colma  (Boddaert, 1783) 

Katso myös
   Kruunumuura Wikispeciesissä   Kruunumuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kruunumuura (Formicarius colma) on eteläamerikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Brasilian, Pohjois-Bolivian, Itä-Perun, Itä-Ecuadorin, sekä mantereen pohjoisosan Kolumbian itäosista Ranskan Guyanaan. Lajin holotyypin kuvaili Pieter Boddaert Cayennesta 1783.
Eevi-Inkeri Tossavainen

Tossavainen nuorten talviolympialaisissa 2020.
Eevi-Inkeri Tossavainen (s. 29. lokakuuta 2003) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden vuonna 2023. Vuodesta 2024 lähtien hän on edustanut Vantaan Hiihtoseuraa. Sitä ennen hän edusti Savonlinnan Hiihtoseuraa ja Ylöjärven Ryhtiä.
Tossavainen sijoittui nuorten talviolympialaisissa 2020 skicrossissa 11:nneksi karsiuduttuaan välierissä, vapaan hiihtotavan sprintissä 21:nneksi karsiuduttuaan puolivälierissä ja perinteisen hiihtotavan 5 kilometrillä 26:nneksi. Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2022 hän sijoittui 44:nneksi vapaan hiihtotavan sprintissä ja keskeytti vapaan hiihtotavan 15 kilometrillä. Vuonna 2023 Kanadan Whistlerissä hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden perinteisen hiihtotavan sprintissä, saavutti pronssia perinteisen hiihtotavan 20 kilometrin yhteislähtökilpailussa sekä sijoittui sekaviestissä viidenneksi ja vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä yhdeksänneksi.
Tossavainen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla marraskuussa 2022. Maaliskuussa 2023 hän pääsi Drammenissa perinteisen hiihtotavan sprintissä karsinnasta erävaiheeseen ja sijoittui lopulta 24:nneksi.
Tossavainen saavutti parisprintissä Elsa Torvisen kanssa SM-hopeaa vuonna 2023 ja SM-pronssia 2024.
Nysämuura

| Nysämuura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Muurat Formicariidae
Suku::  Nysämuurat Chamaeza
Laji::  campanisona
Kaksiosainen nimi
 Chamaeza campanisona  (Lichtenstein, 1823) 

Katso myös
   Nysämuura Wikispeciesissä   Nysämuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Nysämuura (Chamaeza campanisona) on eteläamerikkalainen varpuslintu. Sen laaja elinympäristö ulottuu mantereen pohjoisosista Venezuelasta Amazonasille ja Andien rinteitä seuraillen Boliviaan, sekä Brasilian itä- ja eteläosiin, Paraguayn itäosiin ja Argentiinan koillisosiin. Lajista tunnetaan 12 alalajia. Lajin holotyypin kuvaili Martin Lichtenstein São Paulosta 1823.
Oranssiotsamuura

| Oranssiotsamuura> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Muurat Formicariidae
Suku::  Rastasmuurat Formicarius
Laji::  rufifrons
Kaksiosainen nimi
 Formicarius rufifrons  (Blake, 1957) 

Katso myös
   Oranssiotsamuura Wikispeciesissä   Oranssiotsamuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Oranssiotsamuura (Formicarius rufifrons) on eteläamerikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Kaakkois-Perun, Luoteis-Bolivian ja Brasilian läntisimmän kolkan. Lajin holotyypin kuvaili Emmet Reid Blake Perun Madre de Diosista 1957.
Oskar Wilhelm Forsman

| Oskar Wilhelm Forsman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. helmikuuta 1815 Vähäkyrö
Kuollut: 15. helmikuuta 1886 (70 vuotta) Isokyrö
Kansalaisuus:  Suomen suuriruhtinaskunta
Vanhemmat:   Zachris Forsman  Eva Aurora Estlander 
Puoliso:   Lovisa Matilda von Essen (1839–1850)  Maria Gustava Ahlholm (1850) 
Lapset:   A. V. Koskimies  Eevertti Kustaa Koskimies  Iivari Koskimies  Juho Koskimies  Kaarlo Koskimies  Yrjö Gideon Forsman 
Ura
Uskontokunta:  Luterilaisuus
Koulukunta:  Herännäisyys
Kirkollinen arvonimi:  Rovasti (1869)
Oskar Wilhelm Forsman (27. helmikuuta 1815 Vähäkyrö – 15. helmikuuta 1886 Isokyrö) oli suomalainen herännäispappi ja runoilija.
Forsmanin vanhemmat olivat Vähänkyrön kirkkoherra Zachris Forsman ja Eva Aurora Estlander. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1831. Forsman valmistui filosofian kandidaatiksi 1837 ja maisteriksi 1840. Hänet vihittiin papiksi 1838.
Forsman toimi Vaasan triviaalikoulun vt. alempana kollegana 1834, Maalahden kirkkoherran apulaisena vuodesta 1838 ja Pirttikylän saarnaajan apulaisena vuodesta 1841. Hän oli kappalaisena Peräseinäjoella vuodesta 1847, Pihlajavedellä vuodesta 1850 ja Jurvassa vuodesta 1855. Forsmanista tuli Jurvan kirkkoherra 1863 ja Isonkyrön kirkkoherra 1871. Hän sai rovastin arvon 1869 ja toimi vt. lääninrovastina 1878 sekä vakinaisena lääninrovastina 1879–1885.
Forsman kirjoitti suomeksi, ruotsiksi ja latinaksi. Hän ei julkaissut tuotantoaan omana elinaikanaan, mutta hänen poikansa August Valdemar Koskimies ja Juho Rudolf Koskimies julkaisivat siitä valikoiman vuonna 1915. Forsmanin runoista suurin osa on häihin, syntymäpäiväonnitteluihin ja vastaaviin tarkoitettua tilapäisrunoutta. Runot ovat valtaosin ruotsinkielisiä.
Forsman oli naimisissa kaksi kertaa: vuodesta 1839 alkaen Lovisa Matilda von Essenin kanssa tämän kuolemaan saakka 1850, ja Maria Gustava Ahlholmin kanssa vuodesta 1850 alkaen.
Forsmanilla oli kahdesta avioliitostaan 16 lasta. Hänen lapsiaan olivat muun muassa lehtori ja suomentaja Kaarlo Koskimies, lehtori Hildur Koskimies, musiikin lehtori Iivari Koskimies, kielen- ja kirjallisuudentutkija A. V. Koskimies ja piispa Juho Koskimies.
Teoksia

O. W. Forsmanin muistoksi : jälkeenjääneitä runoja, puheita ja kirjeitä. Toim. A. V. Ks ja J. R. Ks. 1915
Keskusteluja luonnollisesta uskonnosta

| Keskusteluja luonnollisesta uskonnosta> Dialogues Concerning Natural Religion |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  David Hume
Kieli:  englanti
Genre:  uskonnonfilosofia
Julkaistu:  1779
Suomennos
Suomentaja:  Tapani Kilpeläinen
Kansitaiteilija:  Pasi Romppanen
Kustantaja:  Niin & näin: Eurooppalaisen filosofian seura
Julkaistu:  2015
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  146
ISBN:  978-952-5503-90-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Keskusteluja luonnollisesta uskonnosta (engl. Dialogues Concerning Natural Religion) on skotlantilaisen empiristifilosofin David Humen kirjoittama filosofinen teos. Teoksessa kolme kuvitteellista hahmoa, Demea, Philo ja Cleanthes, käyvät dialogia Jumalan olemassaolosta. Kaikki ovat yhtä mieltä siitä, että Jumala on olemassa, mutta he ovat hyvin eri mieltä Jumalan luonteesta ja ominaisuuksista sekä siitä, voiko ihmiskunta tietää jumaluudesta ja jos voi niin millä tavalla.
Hume aloitti dialogien kirjoittamisen vuonna 1750, mutta sai sen päätökseen vasta vuonna 1776 vain hieman ennen kuolemaansa. Ne julkaistiin postuumisti vuonna 1779. Dialogit perustuvat osittain Ciceron teokseen Jumalten luonteesta (De natura deorum).
Henkilöt

Cleanthes on teisti ja rationalismin edustaja. Hän esittää erään version kosmologisesta argumentista Jumalan olemassaolon todistukseksi, käyttäen deduktiota. Hän katsoo, että järjen sijasta ihmisten tulisi perustaa uskonsa Jumalan luonteesta fideismiin. Cleanthes hylkää Demean ”luonnollisen uskonnon” liian antropomorfisena. Hän vastustaa rationalismin a priori -ideoiden hylkäämistä. Hän katsoo Philon ja Demean edustavan skeptisismiä.
Philo kyseenalaistaa Cleanthesin näkemykset.
Demea puolustaa teleologista todistusta ja filosofista teismiä.
Pamphilus on dialogia käytäessä paikalla ollut nuori. Hän toimii dialogin kertojana, toistaen sen ystävälleen Hermippukselle lähettämässään kirjeessä.
Kirjallisuutta

Teoksen verkkoversio (1779). (englanniksi)
Gaskin, John Charles Addison: Hume’s Philosophy of Religion.  (Second edition. Second reprint 2002)  Basingstoke:  Macmillan Press, 1988.  ISBN 0-333-39346-5  (englanniksi)
Holden, Thomas Anand: Spectres of False Divinity. Hume’s Moral Atheism.  Oxford, U.K. & New York:  Oxford University Press, 2010.  ISBN 9780199579945  (englanniksi)
Hume, David: Dialogues Concerning Natural Religion.  (Edited with an introduction and notes by Martin Bell)  London:  Penguin Books, 1990.  ISBN 0-14-044536-6  (englanniksi)
Hume, David: Dialogues Concerning Natural Religion.  (Edited, with an introduction, by Richard H. Popkin. Second edition)  Indianapolis & Cambridge:  Hackett Publishing Company, 1998.  ISBN 0-87220-403-0  (englanniksi)
Hume, David: Dialogues Concerning Natural Religion.  (Edited with commentary by Nelson Pike)  Indianapolis, Indiana, 1998.  ISBN 0-87220-403-0  (englanniksi)
Hume, David: Dialogues Concerning Natural Religion and Other Writings.  (Edited by Dorothy Coleman)  Cambridge & New York:  Cambridge University Press, 2007.  ISBN 0521842603  (englanniksi)
Aiheesta muualla

David Hume: Dialogues Concerning Natural Religion. Project Gutenberg. (englanniksi)
David Hume: Dialogues Concerning Natural Religion. Wikisource. (englanniksi)
SparkNotes’ Study Guide on Dialogues. (englanniksi)
Trần Đức Lương

| Trần Đức Lương |
| --- | --- |

Vietnamin presidentti
 24. syyskuuta 1997 – 27. syyskuuta 2006  
Edeltäjä:  Lê Đức Anh
Seuraaja:  Nguyễn Minh Triết
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. toukokuuta 1937 (ikä 87) Quảng Ngãi, Ranskan Indokiina (nykyään Vietnam)
Puoliso:  Nguyễn Thị Vinh
Lapset:  Trần Thị Minh Anh  Trần Tuấn Anh
Tiedot
Puolue:  Vietnamin kommunistinen puolue
Trần Đức Lương (s. 5. toukokuuta 1937) on vietnamilainen poliitikko. Hän oli Vietnamin presidentti vuodesta 1997 vuoteen 2006. Presidentin virka on Vietnamissa pääosin seremoniallinen; todellista valtaa käyttää kommunistinen puolue.
Trần syntyi Quảng Ngãin provinssissa ja muutti Hanoihin vuonna 1955. Hän opiskeli geologiaa ja ryhtyi kartanpiirtäjäksi. Vuonna 1959 hän liittyi Vietnamin kommunistipuolueeseen ja vuonna 1987 hänestä tuli varapääministeri. Hänet valittiin presidentiksi 24. syyskuuta 1997 ja uudelleen vuonna 2002. Hän ilmoitti erostaan kesäkuussa 2006.
Trần Đức Lương luopui vallasta yhdessä pääministerin ja puoluejohtajan kanssa. Siirto nähtiin osaksi välttämätöntä nuorennusleikkausta.
Pitsinysämuura

| Pitsinysämuura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Muurat Formicariidae
Suku::  Nysämuurat Chamaeza
Laji::  ruficauda
Kaksiosainen nimi
 Chamaeza ruficauda  (Cabanis & Heine, 1859) 

Katso myös
   Pitsinysämuura Wikispeciesissä   Pitsinysämuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pitsinysämuura (Chamaeza ruficauda) on eteläamerikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Brasilian kaakkoisosan Minas Geraisista ja Espírito Santosta Rio Grande do Suliin sekä Argentiinan koillisosan Misionesiin. Lajin holotyypin kuvailivat Jean Cabanis ja Ferdinand Heine Rio de Janeirosta 1859.
Indira Gandhi

| Indira Gandhi |
| --- | --- |

Intian pääministeri
 24. tammikuuta 1966 – 24. maaliskuuta  1977 15. tammikuuta 1980 – 31. lokakuuta 1984  
Edeltäjä:  Lal Bahadur Shastri Choudhary Charan Singh
Seuraaja:  Morarji Desai Rajiv Gandhi
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. marraskuuta 1917 Allahabad, Uttar Pradesh, Brittiläinen Intia
Kuollut: 31. lokakuuta 1984 (66 vuotta) New Delhi, Intia
Ammatti:  Asianajaja
Puoliso:  Feroze Gandhi
Tiedot
Puolue:  Intian kongressipuolue
Uskonto:  hindulaisuus
 Nimikirjoitus
Indira Priyadarshini Gandhi (hindiksi इंदिरा प्रियदर्शिनी गांधी, Ĩdirā Priyadarśinī Gā̃dhī  [ˈɪndɪraː ˈɡaːndʱiː] (ohje), o.s. Nehru; 19. marraskuuta 1917 Allahabad, Uttar Pradesh, Brittiläinen Intia – 31. lokakuuta 1984 New Delhi, Intia) oli Intian pääministeri vuosina 1966–1977 ja 1980–1984. Hän oli Intian ensimmäisen pääministerin, Jawaharlal Nehrun, ainoa lapsi. Tämän lisäksi hän oli Intian ensimmäinen ja tähän mennessä ainoa naispääministeri. Sikhiterroristit surmasivat Gandhin vuonna 1984. Murhan taustalla olivat Punjabin osavaltion itsenäistymispyrkimykset. Indira Gandhia seurasi pääministerinä hänen poikansa Rajiv Gandhi, joka murhattiin vuonna 1991. Indira Gandhi on yksi merkittävimmistä poliittisista johtajista Intian itsenäisyyden aikana. Huolimatta sukunimestään Indira Gandhin aviomies Feroze Gandhi ei ollut sukua Mahatma Gandhille.