Tenedos (saari)
Historia > Bysanttilainen kausi

Kun Konstantinopoli 300-luvulla tuli yhdeksi Rooman valtakunnan tärkeimmistä kaupungeista ja lopulta Itä-Rooman keisarikunnan pääkaupungiksi, Tenedos sai huomattavan merkityksen kauppapaikkana. Keisari Justinianus I:n määräyksestä saarelle rakennettiin suuri viljavarasto, ja Tenedoksen ja Konstantinopolin välillä aloitettiin säännöllinen lauttaliikenne. Viljaa Egyptistä Konstantinopoliin kuljettaneet laivat pysähtyivät Tenedoksessa, jos sää ei ollut suotuisa. Satamakaupunkia lukuun ottamatta saari lienee kuitenkin ollut harvaan asuttu. Siellä oli viinitiloja, hedelmätarjoja ja viljapeltoa, jotka aika ajoin hylättiin levottomuuksien vuoksi.
Ortodoksinen kirkko teki Tenedoksesta oman hiippakuntansa, joka 800-luvulta lähtien oli Mytilinin metropoliitan alainen, mutta sai 1300-luvun alussa oman metropoliittansa. Tenedos oli siihen aikaan osa Bysantin valtakuntaan, mutta sen sijainnin vuoksi sitä tavoittelivat myös Venetsia Genova ja Osmanien valtakunta. Sodissa, joita heikentynyt Bysantti joutui toistuvasti käymään Genovaa ja Venestiaa vastaan kauppareittien hallinnasta, Tenedos sai keskeisen strategisen merkityksen. Vuonna 1304 genovalainen seikkailija Andrea Morisco, jolle Bysantin keisari Andronikos III oli myöntänyt amiraalin arvon, valtasi Tenedoksen. Kun poliittinen jännitys Bysantissa vuosien 1352–1357 sisällissodan edellä kiristyi, venetsialaiset tarjosivat vuonna 1350 Johannes V Palaiologokselle 20 000 dukaattia siitä, että olisivat saaneet Tenedoksen valvontaansa. Kun Johannes V sitten sisällissodan aikana vangittiin, Johannes VI Kantakuzenos määräsi Tenedoksen hänen karkotuspaikakseen.
Johannes V väitti lopulta voittaneensa sisällissodan, mutta velkaantui samalla suuresti, etupäässä venetsialaisille. Kesällä 1369 Johannes V purjehti Venetsiaan ja tarjoutui myymään Tenedoksen venetsialaisille 25 000 dukaatin hinnasta edellyttäen, että saisi takaisin myös omat kruununjalokivensä. Hänen poikansa Andronikos IV Palaiologos, joka toimi Konstantinopolissa sijaishallitsijana, kuitenkin hylkäsi sopimuksen, mahdollisesti genovalaisten painostuksen vuoksi. Andronikos yritti saada isänsä luopumaan kaupasta, mutta ei onnistunut. Vuonna 1376 Johannes V myi saaren Venetsialle aiemmin alustavasti sovituin ehdoin. Tämä oli Galatan genovalaisille suuri järkytys. Genovalaiset auttoivat vangittua Andronikosta pakenemaan ja syrjäyttämään isänsä. Palkkioksi avusta Andrikos luovutti Tenedoksen genovalaisille. Saarella toiminut varuskunta ei kuitenkaan hyväksynyt sopimusta, vaan luovutti saaren hallinnan venetsialaisille.
Venetsialaiset perustivat saarelle tukikohdan, mikä suuresti kiristi Bysantin, Genovan ja Venetsian välejä. Torinon rauhansopimuksen mukaan, joka vuonna 1381 lopetti Venetsian ja Genovan välisen Chioggian sodan, Venetsian oli luovutettava saari Savoijijin hallitsija Amadeolle, mutta genovalaisten oli kustannettava linnoitusten purkaminen saarelta. Rauhansopimuksen mukaan venetsialaisten oli hävitettävä saarelta kaikki linnat, muurit, puolustuslaitteet, talot ja asumukset niin perusteellisesti maan tasalle, ettei niitä enää koskaan voitu jälleenrakentaa tai asuttaa uudestaan. Saaren kreikkalaisväestö ei ollut osallistunut neuvotteluihin, mutta sille luvattiin maksaa korvauksia siitä, että se karkotettiin. Tenedoksen käskynhaltija Zanachi Mudazzo kieltäytyi evakuoimasta saarta, ja Venetsian doge Antonio Venier esitti vastalauseensa. Venetsian senaattorit vahvistivat sopimuksen uudestaan ehdotettuaan ensin saaren palauttamista Bysantille, mitä Genova ei voinut hyväksyä. Vuoden 1383 lopulla saaren koko väestö, lähes 4000 henkeä, siirrettiin Euboiaan ja Kreetaan. Saaren tyhjilleen jääneet rakennukset hävitettiin.
Venetsialaiset vartioivat mustasukkaisesti niitä oikeuksia, jotka Torinon rauhansopimus jätti heille Tenedoksen suhteen. Rodoksen ritarien suurmestari halusi vuonna 1405 rakentaa sinne linnoituksen ritarien kustannuksella, mutta venetsialaiset eivät sitä sallineet. Saari pysyi suurimmaksi osaksi asumattomana vuosikymmeniä. Kun Ruy Gonzáles de Clavijo kävi siellä vuonna 1403, hän totesi, että se oli Trinon rauhansopimuksen jäljiltä edelleen asumaton.
Ensimmäinen meritaistelu Venetsian ja nousevan osmanien valtakunnan laivastojen välillä käytiin Gallipolissa 29. toukokuuta 1416. Venetsian laivaston päällikkö Pietro Lordean voitti, karkotti lähistöltä kaikki turkkilaiset ja nousi maihin Tenedoksessa, jossa hän surmasi kaikki ei-turkkilaiset vangit, jotka olivat vapaaehtoisesti liittyneet Turkin puolelle. Vuonna 1419 sulttaani Mehmed I teki Venetsian kanssa rauhansopimuksen, jonka mukaan Tenedos oli rajana, jonka toiselle puolelle Turkin laivasto ei saanut edetä. Kun espanjalainen Pedro Tafur kävi saarella, hän totesi, että se oli suurimmaksi osaksi autio, siellä oli runsaasti kaniineja, sen viinitarhat olivat rappeutuneet, mutta satama oli pidetty hyvässä kunnossa. Hän mainitsi myös turkkilaisten usein hyökänneen satamaan. Vuonna 1453 venetsialaisen sotalaivan komentaja Giacomo Loredan tarkkaili Tenedoksesta käsin Turkin laivastoa sen ollessa matkalla Konstantinopoliin, joka tällöin viimeisen kerran yritti puolustautua turkkilaisten hyökkäystä vastaan.