stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M/S Bravaden

| M/S Jollas |
| --- | --- |
Tyyppi:  Irtolastialus
Lippuvaltio:  Suomi
Kotipaikka:  Helsinki
IMO-numero:  7403706
MMSI-numero:  230315000
Tunnuskirjaimet:  OJGQ
Aiemmat nimet:  1979: Walki Paper 1979–1985: Salla 1985–1986: Resalla 1986: Salla 1986–1988: Tramarco Trader 1988–1989: Bernice 1989–1993: Aung Mingala 1993–1995: Bernice 1995–2010: Bravaden 2011: Jollas
Omistaja:  Vidar Shipping
Aiemmat omistajat:  1979: Yhtyneet Paperitehtaat Oy (Oy Finnlines Ltd.) 1979–1985: Oy Suomi Line / Finland Line Ab, (Finska Ångfartygs Aktiebolaget) 1985–1986: K/S Resalla & Fekete Co (A/S Fekete & Co A/S) 1986–1988: Peto Shipping CO 1988–1989: Bernice Shipping Ltd. 1989–1993: Burma Navigation Corp 1993–1995: Bernice Shipping Ltd. 1995–2010 Rederi Ab Engship (myöh. Bore) 2011- Vidar Shipping
Rakennustelakka:  S.A. Juliana Constructora Gijonesa, Gijon, Espanja
Rakennusnumero:  255
Vesillelasku:  13. lokakuuta 1977
Luovutettu:  23. maaliskuuta 1979
Tekniset tiedot
Pituus:  159,15 m
Leveys:  21 m
Syväys:  9,13 m
Bruttovetoisuus (GT):  2 997
Koneisto:  1 × AESA-Sultzer 6RND68
Koneteho:  7 375 kW
Nopeus:  27,78 km/h
Nopeus:  15 kn
Lastikapasiteetti:  17 800 m³
Lastikapasiteetti:  370 TEU
Lähteet:  
M/S Bravaden (IMO 7403706) on suomalaisen Vidar Shipping -varustamon omistuksessa oleva irtolastialus. Alus on rakennettu vuonna 1979 S.A. Juliana Constructora Gijonesan telakalla Gijonissa, Espanjassa. Kuollutta painoa Jollaksella on 15 000 tonnia. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Helsinki.
Käyttöhistoria

13. lokakuuta 1977 alus laskettiin vesille. 23. maaliskuuta 1979 alus luovutettiin Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n (Finnlines) omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle nimellä Walki Paper. Kotisatamaksi tuli Rauma. 18. lokakuuta 1979 Oy Suomi Line / Finland Line Ab (Finska Ångfartygs Aktiebolaget) osti aluksen ja antoi sille nimen Salla. Kotisatamaksi tuli Helsinki. 12. joulukuuta 1980 Finska Ångfartygs Aktiebolaget muutti nimekseen Effoa.
6. huhtikuuta 1985 kello 5.32 Salla ja rahtilaiva Abakanles törmäsivät toisiinsa lähellä Kalbådagrundia Suomessa. Salla alkoi palamaan törmäyksestä. Tämän jälkeen hinaaja Poseidon saapui paikalle ja alkoi hinata Sallaa kohti Porvoota. Alus oli suuressa vaarassa upota. Koko miehistö ja kolme matkustajaa pelastuivat. Salla oli matkalla Haminasta Saksan Bremeniin. 7. huhtikuuta palo saatiin sammumaan. 16. huhtikuuta alus saatiin hinattua Helsinkiin, jossa alus myöhemmin meni Valmet Oy:n telakalle Vuosaareen tarkastettavaksi. 13. kesäkuuta 1985 norjalainen Fekete & Co A/S ilmoitti ostavansa aluksen. Heinäkuussa hinaaja Kronö hinasi Sallan Fosen Mekaniske Verksteder A/S:n telakalle Fevågiin, Norjaan. Heinäkuussa alus rekisteröitiin K/S Resalla & Fekete Co:n omistukseen ja Norjan lipun alle nimellä Resella. Kotisatamaksi tuli Tønsberg. Lokakuussa 1986 alus teki koeajon vanhalla Salla -nimellään. 10. lokakuuta 1986 Peto Shipping CO osti aluksen ja rekisteröi sen Panaman lipun alle nimellä Tramarco Trader.
Maaliskuussa 1988 Bernice Shipping Ltd. osti laivan ja rekisteröi sen Bahaman lipun alle nimellä Bernice. Kotisatamaksi tuli Nassau Vuonna 1989 Burma Navigation Corp osti aluksen ja rekisteröi sen Burman lipun alle nimellä Aung Mingala. Kotisatamaksi tuli Rangoon. Maaliskuussa 1993 alus siirtyi jälleen Bernice Shipping Ltd:n omistukseen ja Bahaman lipun alle nimellä Bernice. 2. helmikuuta 1995 suomalainen Rederi Ab Engship osti aluksen ja rekisteröi sen Suomen lipun alle nimellä Bravaden. Vuonna 2006 suomalainen Bore-varustamo osti Rederi Ab Engshipin ja Bravadenin siinä samalla.
Miehistölle menestystä urheilussa

Vuonna 2006 Bravaden palkittiin vuoden 2005 parhaana yleisurheilulaivana. Ennen tätä Bravadenin messin seinällä oli yhdeksän menestyksestä kertovaa laattaa. Aluksen päällikkö Paavo Rauhala oli vuoden 2005 merimiesurheilija. Rauhalan lisäksi miehistössä oli maaliskuussa 2006 kaksi muutakin merimiesurheilijaa. Vuonna 2005 yleisurheilussa kisasi noin 300 merenkulkijaa noin 30 eri laivalta. Bravadenilla on polkupyöriä, 35 kuution "uimahalli" sekä kuntosali. Lisäksi miehistö lenkkeilee satamissa.
Aiheesta muualla

Fakta om Fartyg – M/S Walki Paper (ruotsiksi)
Bravaden Poosu.net:ssä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Boren alukset
Auto Baltic
Auto Bank
Auto Bay
Belgard
Borden
Bravaden
Estraden
Fingard
Klenoden
Najaden
Nedgard
Nordgard
Norking
Norqueen
Norsky
Norstream
Ostgard
Seagard
Swegard
Sydgard
Trenden
Westgard
Alaskan hallinnollinen jako

Kartta Alaskan hallinnollisesta jaosta
Alaska on jaettu borougheihin, eli piirikuntiin. Poikkeuksellisesti piirikunnat eivät kata koko osavaltion aluetta, vaan niiden ulkopuolelle jää hallintoalueeton alue, joka on jaettu väestönlaskenta-alueisiin. Piirikuntia on 19 ja väestönlaskenta-alueita 11.
Kuntia Alaskassa on 149.
Hallinto ja tehtävät

Alaskassa piirikunnat voivat halutessaan ottaa käyttöön paikalliseen autonomiaan oikeuttavan perustamiskirjan, jonka paikallisten äänetäjien täytyy sitten hyväksyä. Piirikunnan perustamiskirjasta on käytävä ilmi, kuinka suuri sen vaaleilla valittu valtuusto on. Piirikuntien lakisääteinen tehtävä on julkisten koulujen ylläpitäminen ja kaavoituksesta vastaaminen. Päivähoidon järjestäminen ja sairaaloiden rakentaminen ovat vapaaehtoisia tehtäviä, joita piirikunnat voivat ottaa hoitaakseen. Kirjastotoimesta vastaa sen sijaan osavaltio.
Piirikunnat

| Alue | Hallintokeskus | Perustettu | Pinta-ala km² | Asukasluku (2010) | Kartta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Anchorage | - | 1975 | 4 397 | 291 826 |  |
| Bristol Bay | Naknek | 1962 | 1 344 | 997 |  |
| Denali | Healy | 1990 | 33 022 | 1 826 |  |
| Fairbanks North Star | Fairbanks | 1964 | 19 067 | 97 581 |  |
| Haines | Haines | 1968 | 6 104 | 2 508 |  |
| Aleutians East | Sand Point | 1987 | 18 091 | 3 141 |  |
| Juneau | - | 1970 | 6 718 | 31 275 |  |
| Kenai Peninsula | Soldotna | 1964 | 41 644 | 55 400 |  |
| Ketchikan Gateway | Ketchikan | 1963 | 3 160 | 13 477 |  |
| Kodiak Island | Kodiak | 1963 | 16 739 | 13 592 |  |
| Lake and Peninsula | King Salmon | 1989 | 61 207 | 1 631 |  |
| Northwest Arctic | Kotzebue | 1986 | 92 882 | 7 523 |  |
| Matanuska-Susitna | Palmer | 1964 | 63 957 | 88 995 |  |
| North Slope | Utqiagvik | 1972 | 227 556 | 9 430 |  |
| Petersburg | Petersburg | 2013 | 15 043 | 3 815 |  |
| Sitka | - | 1971 | 7 464 | 8 881 |  |
| Skagway | - | 2007 | 1 171 | 968 |  |
| Wrangell | - | 2008 | 6 581 | 2 369 |  |
| Yakutat | - | 1992 | 19 813 | 662 |  |
Väestönlaskenta-alueet

| Alue | Suurin keskus | Pinta-ala km² | Asukasluku (2010) | Kartta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Bethel | Bethel | 106 414 | 17 013 |  |
| Chugach | Valdez | 24 680 | 7 102 (2020) |  |
| Copper River | Glennallen | 63 950 | 2 617 (2020) |  |
| Dillingham | Dillingham | 47 829 | 4 847 |  |
| Hoonah-Angoon | Hoonah | 19 591 | 2 150 |  |
| Southeast Fairbanks | Deltana | 67 324 | 7 029 |  |
| Aleutians West | Unalaska | 11 041 | 5 561 |  |
| Nome | Nome | 59 603 | 9 492 |  |
| Kusilvak | Hooper Bay | 44 351 | 7 459 |  |
| Prince of Wales-Hyder | Metlakatla | 18 969 | 5 559 |  |
| Yukon–Koyukuk | Galena | 406 941 | 5 588 |  |
Alessandro Taverna

Alessandro Taverna vuonna 2009.
Alessandro Taverna (s. 1983 Venetsia) on italialainen pianisti.
Tavernan opettajia olivat Laura Candiago Ferrari, Franco Scala, Leonid Margarius, Boris Petrušanski, Louis Lortie, Sergio Perticaroli ja Arie Vardi. Taverna on itse opettanut Triestessä ja Portogruarossa. Hän on saanut urallaan monia palkintoja eri kilpailuissa, kuten Leedsin kansainvälisessä pianokilpailussa ja kansainvälisessä Ferruccio Busoni -pianokilpailussa.
Taverna on esiintynyt sellaisten kapellimestarien kuin Lorin Maazelin, Riccardo Chaillyn, Fabio Luisin, Daniel Hardingin, Michele Mariottin, Reinhard Goebelin, Thierry Fischerin, Michael Guttmanin, Claus Peter Florin, Roland Böerin ja Joshua Weilersteinin johdolla. Taverna on tehnyt levytyksiä SOMM- ja Sony Classical -levymerkeille.
Lubjaahujärv

| Lubjaahujärv |
| --- | --- |
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Valgamaa
Kunnat:  Otepään kunta
Koordinaatit:  57°58′30″N, 26°34′20″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Pühäjõen valuma-alue
Järveen tulevat joet:  Pühäjõgi Sinikejärvestä
Laskujoki:  Pühäjõgi Liinu järvestä 
Järvinumero:  VEE2120600
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117,9 m  mpy. 
Pituus:  0,2 km  
Leveys:  0,06 km  
Rantaviiva:  0,608 km  
Pinta-ala:  1,2 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLubjaahujärv 
Lubjaahujärv (myös Lubjajärv) on Virossa Otepään kunnassa sijaitseva järvi.
Se kuuluu Koorasten kylän järvialueeseen (vir. Kooraste järvestik), johon kuuluu yhteensä 15 järveä.
Maantietoa

Järvi on 200 metriä pitkä, 60 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Se sijaitsee Pühäjõen metsäisellä ja soistuneella osuudella viereisen Sinikejärven kanssa. Järven rannat ovat soistuneet joka suunnalla. Sen rannat ovat asutuksesta autiot eikä sinne tule teitä.
Luontoarvoja ja luokittelu

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. keskmise karedusega kihistumata veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Aare Mäemets on julkaisussaan Eesti NSV järved ja nende kaitse vuodelta 1977 kuvaillut järveä. Hänen mukaansa se on matala järvi, jonka vesi ei lämpötilakerrostu. Järveen pulppuaa vettä monista lähteistä ja pienestä ojasta. Soistuneen järven rannat ovat hyllyvää turvesuota. Talvellä veden näkösyvyys on vain 0,8 metriä. Järvessä elää ainakin särki, ahven, hauki, sorva ja ankerias.
Vesistösuhteita

Lubjaahujärv kuuluu Pühäjõen valuma-alueeseen, koska se on joen läpivirtausjärvi. Pääosa siihen tulevasta vedestä on peräisin Pühäjõesta, joka tulee Sinikejärvestä ja jatkaa Liinu järveen. Siihen tulee eteläpuolelta Koigun kylästä alas laskeva oja, jonka valuma-alueella sijaitsee viisi varastoallasta.
Pühäjõgi on Võhandu jõen sivujoki. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Huomautuksia

1 2 3  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
Luettelo Posion julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Posion julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Posion kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ankkuripatsas | Mourusalmi; Kuusamontie 119 |  | 66.0937°N, 28.4136°E |  |  |  |  |
| Evakkokivi | Kirkon pääoven edessä, Taivalkoskentie 28 |  | 66.0928°N, 28.1289°E |  | 1976 |  |  |
| Irtaantuminen | Kunnanviraston etupihan nurmikko, Kirkkotie 1 |  | 66.1104°N, 28.1677°E | Tuomivaara, TeuvoTeuvo Tuomivaara | 1990 |  |  |
| Jatkosodan muistomerkki | Seurakuntatalon edessä, Sysitie 7 |  | 66.1081°N, 28.1643°E |  | 1981 |  |   |
| KARUJU-muistomerkki | Ruokamojärven rannalla (karttalinkki likimääräinen) |  | 66.2174°N, 28.3399°E | Varanka, JormaJorma Varanka | 2000 |  |  |
| Neuvostosotilaiden hauta | Kuusamontie 19 |  | 66.0991°N, 28.2139°E |  |  |  |  |
| Posio | Livojärven ranta, Taivalkoskentie 183 |  | 65.9937°N, 28.1804°E | Tuomivaara, TeuvoTeuvo Tuomivaara | 1998 |  |  |
| Posion voima | Pentik-mäki, Pentikin gallerian ulkoseinä, Maaninkavaarantie 3 |  | 66.1131°N, 28.1802°E | Pentik, AnuAnu Pentik |  |  |  |
| Sankaripatsas Tuntematon sotilas | Sankarihautausmaa, Pappilantie 3 |  | 66.0878°N, 28.1407°E | Tukiainen, AimoAimo Tukiainen | 1958 |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta julkisia taideteoksia ja muistomerkkejä Posiolla Wikimedia Commonsissa
Aleksandr Jegorov

Aleksandr Jegorov vuonna 1930.
Aleksandr Iljitš Jegorov (ven. Алекса́ндр Ильи́ч Его́ров; 25. lokakuuta (J: 13. lokakuuta) 1883 Buzuluk, Venäjän keisarikunta – 23. helmikuuta 1939 Moskova, Neuvostoliitto) oli Neuvostoliiton marsalkka, joka toimi komentajana Venäjän sisällissodassa ja sodassa Puolaa vastaan sekä puna-armeijan esikuntapäällikkönä vuosina 1931–1937. Hänet teloitettiin Stalinin puhdistuksissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksandr Jegorov Wikimedia Commonsissa
Ensimmäiset viisi Neuvostoliiton marsalkkaa marraskuussa 1935, Jegorov oikealla.
Luusua

Luusua  on järven laskukohta, josta järven lasku-uomana oleva joki saa alkunsa eli joen niska. Monet pohjoissuomalaiset paikannimet sisältävät luusua-osan.
Etymologia

Jo 1800-luvulla toimitettiin kirjakieleen sanakirjoja. Niistä yksi ensimmäisiä on Gustaf Erik Eurénin kokoama. Sieltä löytyy sanalle luusua selitys ”joenniska”. Sana on alkujaan saamenkielinen (lusmi, luspi) ja se on juurtunut suomen kieleen aluksi lappilaismurteissa merkityksessä ”joen alku”. Sanan alkuperäinen käyttö painottuu selvästi Lappiin; sana on murteellinen.
Maailmankisat 1990

Maailmankisat järjestettiin vuonna 1990 Helsingissä 27. kesäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kansainväliset yleisurheilukilpailut olivat Suomen Urheiluliiton järjestämät. Yleisömäärä oli yhteensä kahtena päivänä 11 887 maksanutta katsojaa. Kisat olivat yleisurheilun GP-sarjan 5. osakilpailu. .
Miehet

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m (+0,4) |  Daron Council | 10,31 |  Michael Marsh | 10,36 |  Tim Williams | 10,43 |
| 400 m |  Roberto Hernández | 45,34 |  Tim Simon | 45,56 |  Jeff Reynolds | 45,98 |
| 800 m |  Mark Everett | 1.46,38 |  Mbarak Hussein | 1.46,68 |  Abdi Bile | 1.46,73 |
| 1500 m |  Simon Doyle | 3.37,34 |  Wilfred Kirochi | 3.37,96 |  Joe Falcon | 3.37,99 |
| 5000 m |  John Doherty | 13.15,28 |  Steve Plasencia | 13.24,56 |  Mihail Dasko | 13.25,72 |

| 110 m aidat (-0,9) |  Courtney Hawkins | 13,77 |  Antti Haapakoski | 13,92 |  Frank Wilcke | 13,99 |
| 3000 m estejuoksu |  Brian Diemer | 8.25,69 |  Angelo Carosi | 8.27,62 |  Azzedine Brahmi | 8.29,19 |

| Korkeushyppy |  Hollis Conway | 237 cm |  Sorin Matei | 230 cm |  Aleksei Jemelin | 224 cm |
| Seiväshyppy |  Radion Gataullin | 572 cm |  Gennadi Suharev | 550 cm |  Petri Peltoniemi | 530 cm |
| Pituushyppy |  Mike Powell | 826 cm (+2,4) |  Jaime Jefferson | 799 cm (+2,4) |  Festus Igbinoghene | 793 cm (+0,7) |
| Moukarinheitto |  Juri Sedyh | 80,42 m |  Jüri Tamm | 78,84 m |  Tore Gustafsson | 76,98 m |
| Keihäänheitto |  Marko Hyytiäinen | 82,08 m |  Ramon González | 81,20 m |  Jan Zelezný | 81,08 m |
Naiset

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 200 m |  Dannette Young | 22,68 |  Mary Onyali-Omagbemi | 22,77 |  Fatima Yusuf | 23,02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 1 500 m |  Doina Melinte | 4.03,26 |  Svetlana Kitova | 4.26,60 |  Lynn Jennings | 4.08,84 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10 000 m |  Viorica Ghican | 31.18,18 |  Uta Pippig | 31.40,92 |  Jill Hunter | 31.55,80 |  |  |  |  |  |  |  |
| Kilpailussa neljänneksi sijoittunut Päivi Tikkanen teki Suomen ennätyksen ajalla 31.57,66. | Kilpailussa neljänneksi sijoittunut Päivi Tikkanen teki Suomen ennätyksen ajalla 31.57,66. | Kilpailussa neljänneksi sijoittunut Päivi Tikkanen teki Suomen ennätyksen ajalla 31.57,66. | Kilpailussa neljänneksi sijoittunut Päivi Tikkanen teki Suomen ennätyksen ajalla 31.57,66. | Kilpailussa neljänneksi sijoittunut Päivi Tikkanen teki Suomen ennätyksen ajalla 31.57,66. | Kilpailussa neljänneksi sijoittunut Päivi Tikkanen teki Suomen ennätyksen ajalla 31.57,66. |  |  |  |  |  |  |  |  |

| 400 m aidat |  Sally Gunnell | 56,06 |  Linetta Wilson | 57,61 |  Anna Suurnäkki | 57,94 |  |  |  |  |  |  |  |

| Pituushyppy |  Inessa Kravets | 709 cm (+3,0) |  Marieta Ilcu | 699 cm (+3,0) |  Valy Ionescu | 675 cm (+0,8) |  |  |  |  |  |  |  |
| Keihäänheitto |  Karen Forkel | 65,16 m |  Brigitte Graune | 62,40 m |  Isel López | 60,46 m |  |  |  |  |  |  |  |

Kisojen parhaana palkittiin korkeushyppääjä Hollis Conway, ja taistelijan palkinnon sai keihäänheittäjä Marko Hyytiäinen..
Luominen (oratorio)

Oswalt Kreuselin kuvaus luomisesta 1500-luvun lopusta.
Luominen (saks. Die Schöpfung) on Joseph Haydnin säveltämä oratorio. Teos on musiikillinen kuvaus luomiskertomuksesta, ja sitä pidetään usein Haydnin mestariteoksena.
Haydn sävelsi Luomisen vuosien 1796 ja 1798 välillä. Säveltäjä oli tehnyt ennen sitä matkoja Englantiin ja ollut hyvin vaikuttunut kuulemistaan esityksistä suurista oratorioista. Kuullessaan Händelin Messias-oratorion esityksessä Hallelujah-osuuden Haydn henkäisi ystävälleen "Hän on suurin säveltäjä". Siihen asti Haydn oli pitänyt ystäväänsä Mozartia mestarina. Haydn sai inspiraatiota Luomisen säveltämiseen, ja halusi säveltää jotain kestävää. Teos kantaesitettiin huhtikuussa 1798 Wienissä. Haydn oli tuolloin 66-vuotias.
Paroni van Swieten laati tekstin oratorioon ja käytti siihen kolmea lähdettä: Genesistä ja Psalmien kirjaa Raamatusta sekä John Miltonin eeposta Kadotettu paratiisi. Libretto käännettiin saman tien englanniksi, mutta ensimmäistä käännöstä ei pidetä kielellisesti erityisen hyvänä. Haydn kuitenkin tarkoitti teoksen esitettäväksi englanniksi silloin, kun ollaan englanninkielisessä maassa.
Luominen on sävelletty orkesterille, kuorolle ja laulusolisteille. Teoksessa käytetään paljon sävelmaalailua: esimerkiksi oratorion alkusoitossa, jonka otsikkona on ”Kaaoksen esittely”, Haydn käyttää dissonoivia sointuja ja ensimmäiset sävelet ovat enemmänkin fraasien fragmentteja kuin pidempiä melodioita. Myöhemmin teoksen aikana, erityisesti resitatiiveissa, orkesteri jäljittelee mitä erilaisimpien luonnonilmiöiden ja eläinten ääniä ja tunnelmia.
Normaalisti teos kestää vähän alle kaksi tuntia. Se on jaettu kolmeen osaan. Viimeisessä osassa basso ja sopraano ovat Aadam ja Eeva. Sitä aiemmin solistit on nimetty enkeleiden mukaan, jotka ikään kuin kertovat luomisen etenemisestä (Gabriel on sopraano, Uriel tenori ja Rafael basso). Teos on tarkoitettu kolmen solistin esitettäväksi, vaikka joskus Aadam ja Eeva saavat omat solistinsa.
Levytyksiä

Teoksen tunnetuin levytys on Herbert von Karajanin 1960-luvun lopulla johtama levytys Deutsche Grammophon -yhtiölle, jossa solisteina piti alun perin olla Fritz Wunderlich, Gundula Janowitz ja Walter Berry. Wunderlich kuitenkin kuoli kesken levytysten, ja Werner Krenn hoiti hänen levyttämättä jääneet kolmen solistin osuudet ja resitatiivit, ja Dietrich Fischer-Dieskau otti Aadamin osiot esitettäväkseen.
Uudemmista levytyksistä John Eliot Gardinerin autenttisilla soittimilla tehty levytys on saanut hyvät arviot kriitikoilta. Gardinerin levytyksessä on käytetty resitatiivien säestäjänä fortepianoa siinä missä Karajanilla on teoksen valmistumisen aikoihin jo vanhentuneena pidetty cembalo.
Algot Böstman

Algot Böstman vuonna 1962 Daniel Hjortin pääroolissa.
Frans Algot Böstman  (13. helmikuuta 1935 Helsingin mlk – 28. helmikuuta 2020) oli suomalainen näyttelijä.
Böstman kävi Svenska Teaternin oppilaskoulun 1952–1954 ja sai sitten kiinnityksen Svenskaniin. Hänen läpimurtonsa oli Daniel Hjortin nimirooli Josef Julius Wecksellin näytelmässä – sekä sen Svenska Teaternissa esitetyssä että Turun linnassa tallennetussa televisioversiossa 1962. Böstmanin muita merkittäviä rooleja ovat olleet Kalle Pihl Bengt Ahlforsin näytelmässä Hårda tider, Vincent van Gogh Ernst Bruun Olsenin näytelmässä Brevbäraren och van Gogh sekä Shakespearen Macbeth.
Monien ruotsinkielisten televisio- ja elokuvaroolien ohella Böstman näytteli myös suomenkielisissä televisiosarjoissa Kotikatu, Metsolat ja Hovimäki.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva / TV | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1960 | Ett Sommarbarn | Martin |
| 1960 | I Italien | Arnolfo |
| 1962 | Staden | työntekijä |
| 1962 | Ordet | Magnus |
| 1962 | Måsar över Sorrento | Luutnantti Granger |
1962: Daniel Hjort
| 1963 | Trasiga änglar | Paul Cassagnon |
| 1963 | Greve Öderland |  |
| 1963 | Karl | tyttärenpoika |
| 1963 | Fru Carras gevär | kalastaja |
| 1965 | Rum nr. 87 |  |
| 1965 | Den heliga ilskan | kantaja |
| 1965 | Minne av två måndagar | Larry |
| 1967 | Syskon | Mikael |
| 1967 | Fångarnas natt | korpraali Joe Adams |
| 1969 | Tänä iltana |  |
| 1978 | Miestä ei voi raiskata | Jon Randers |
| 1980 | Elinan surma | Klaus Kurki |
| 1981 | Pääroolissa Elli Tompuri! | mies katsomossa |
| 1982 | Yhdeksän miestä Ratakadulle | Arno Anthoni |
| 1983 | Harjunpää ja kylmä kuolema | Kettunen |
| 1985 | Harjunpää och antastaren | Kettunen |
| 1985 | Julafton |  |
| 1988 | Poliisijuttu | Möller |
| 1989 | Aktivistit ja Andersson 1919 |  |
| 1991 | Vihan päivät | Hans Christer Jägerhorm |
| 1992 | Viisi laukausta senaatissa |  |
| 1993–1995 | Metsolat | Nils Eklund |
| 1994 | Jos panisit hevoset hyppimään pilttuissaan | Axel |
| 1995–2004 | Kotikatu | Bengt Matsson |
| 1999 | Sydän toivoa täynnä | Toivo |
| 1999 | Lapin kullan kimallus | Gustaf Laurell |
| 2000 | Sano Oili vaan | liikemies Hauser |
| 2002 | Kylmä muuri |  |
| 2003 | Hovimäki | tohtori |
| 2003 | Tuulikaappimaa | Jaakko Savineva |
| 2005 | Handu pumpulla | Nalle |
Aiheesta muualla

Algot Böstman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lordi Farquaad

| Lordi Farquaad |
| --- | --- |
 Lordi Farquaad elokuvassa Shrek
Luoja(t):  Ted Elliott Terry Rossio Joe Stillman Roger S. H. Schulman
Näyttelijä(t):  Englanniksi: John Lithgow Andre Sogliuzzo (Shrek Smash n' Crash Racing) Suomeksi: Eero Saarinen
Ensi- esiintyminen:  Shrek (2001)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Lordi Maximus Farquaad
Status:  kuollut
Ammatti:  lordi
Sukupuoli:  mies
Kuolinsyy:  Prinsessa Fionan tornia vartioinut Lohikäärme söi hänet; palasi vielä haamuna, mutta sama lohikäärme tuhosi hänet jälleen
Suhteet
Tutut:  Shrek Prinsessa Fiona
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lordi Maximus Farquaad on vuonna 2001 julkaistun Shrek-animaatioelokuvan antagonisti. Hahmoa ääninäyttelee John Lithgow. Farquaadin roolia tarjottiin myös Alan Rickmanille, mutta tämä kieltäytyi näytelläkseen Severus Kalkarosta Harry Potter -elokuvasarjassa.