Johannes (evankelista)
Johanneksen myöhemmät elämänvaiheet

Apostolien tekojen mukaan Johannes oli Jeesuksen taivaaseen­astumisen jälkeen noin 120 opetuslapsen kanssa koolla Jerusalemissa. Tuolloin Mattias valittiin arvalla ja luettiin niiden yhdentoista ohella apostolien joukkoon, Juudas Iskariotin tilalle.  Hän oli läsnä, kun Pyhä Henki vuodatettiin helluntaipäivänä, ja hän näki tuona päivänä seurakuntaan tulevan lisää 3 000 uutta jäsentä. Hän joutui vaikeuksiin juutalaisten hallitusviranomaisten kanssa, kun hän todisti Jeesuksen ylösnousemuksesta. Hän esittikin Pietarin kanssa syyn siihen, miksi he eivät voineet totella viranomaisia ja lopettaa todistamista: ”Onko Jumalan edessä oikein totella ennemmin teitä kuin Jumalaa? Ratkaiskaa itse.”  Apostolit sanoivat myös: ”Ennemmin tulee totella Jumalaa kuin ihmisiä.”
Kristittyjen toiminta sai juutalaiset raivoihinsa. Juutalaiset surmasivat opetuslapsi Stefanoksen. Myös muita seurakuntaan kuuluvia ahdisteltiin. Tämän takia monet Jeesuksen opetuslapset pakenivat Jerusalemista. Johannes ja muut apostolit jäivät kuitenkin Jerusalemiin. Kun samarialaiset ottivat Jumalan sanan vastaan evankelista Filippoksen saarnaamisen ansiosta, Pietari ja Johannes lähtivät auttamaan näitä uusia opetuslapsia. Paavali kutsui myöhemmin Johannesta yhdeksi seurakunnan pylvääksi. Tämä todistaa sen, että Johannekselle oli merkittävä rooli ensimmäisen vuosisadan seurakunnassa. Vuoden 49 tienoilla Johannes oli mukana ratkaistaessa pakanakäännynnäisten ympärileikkausta koskevaa kiistaa.
Jeesus Kristus oli vielä maan päällä ollessaan kertonut, että Johannes eläisi kauemmin kuin muut apostolit. Elämänsä loppupuolella hänet karkotettiin Patmoksen saarelle, koska hän oli julistanut Jumalan sanaa ja todistanut Jeesuksesta. Tämä osoittaa, että hän kertoi hyvää uutista vielä varsin iäkkäänäkin (n. v. 96).
Patmoksessa ollessaan Johannes sai näyn, jonka hän kirjoitti muistiin. 100-luvulla elänyt Justinus Marttyyri sanoo  teoksessaan ”Keskusteluja Tryfonin, juutalaisen, kanssa” (LXXXI), että juuri apostoli Johannes oli kirjoittanut Ilmestyskirjan: ”Meidän kanssamme oli eräs Johannes-niminen mies, yksi Kristuksen apostoleista, joka profetoi hänelle annetun ilmestyksen välityksellä.”  Origenes, huomattava 200-luvun raamatunoppinut, sanoi: ”Mitä on sanottava hänestä, joka nojasi Jeesuksen rintaa vasten – –, Johanneksesta, joka jätti jälkeensä vain yhden evankeliumin – –? Hän kirjoitti myös Ilmestyksen.” 
Yleisesti arvellaan, että keisari Domitianus karkotti hänet ja että Domitianuksen seuraaja keisari Nerva (v. 96–98) vapautti hänet. Perimätieto kertoo, että hän meni Efesokseen, missä hän vuoden 98 vaiheilla kirjoitti evankeliuminsa ja kolme kirjettään: 1., 2. ja 3. Johanneksen kirjeen. Perinteisen käsityksen mukaan hän kuoli Efesoksessa keisari Trajanuksen hallituskaudella noin vuonna 100. Perinteessä Johanneksen hautana pidetään paikkaa, johon myöhemmin rakennettiin Efesoksen Pyhän Johanneksen basilika.
Kristillisen perimätiedon mukaan hänen kirjoittaminaan pidetään seuraavia Uuden testamentin kirjoja:
Evankeliumi Johanneksen mukaan
Johanneksen ilmestys eli Ilmestyskirja
Ensimmäinen Johanneksen kirje
Toinen Johanneksen kirje
Kolmas Johanneksen kirje
Jotkut tutkijat kuitenkin pitävät apostoli Johannesta ja evankelista Johannesta eri henkilöinä. Ilmestyskirjassa tosin mainitaankin, että sen kirjoittaja oli nimeltään Johannes, mutta monien tutkijoiden mukaan kyseessä on todennäköisesti eri Johannes kuin evankelista Johannes. Tätä epäili jo Eusebios Kesarealainen Kirkkohistoriassaan.
Apostoli Johanneksen muistopäivää vietetään läntisessä kristillisyydessä vanhastaan 27. joulukuuta. Aikoinaan päivä, jota on sanottu myös kolmanneksi joulupäiväksi, on ollut monissa maissa myös pyhäpäivä, Suomessakin ennen vuotta 1774. Nykyäänkin sama päivä on Suomessa eräiden Johannes-nimen muunnelmien (Hanneksen ja Hannun) nimipäivä. Johanneksen mukaan on nimetty hannunvaakuna.