stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Granlund (yritys)

| Granlund Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Kohti kestävää ja älykästä tulevaisuutta. Yhdessä.
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1960
Toimitusjohtaja:  Pekka Metsi
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  kiinteistö- ja rakennusala
Liikevaihto:  139,3 milj. euroa (koko konserni, 2023)
Liikevoitto:  12,7 milj. euroa (koko konserni, 2023)
Henkilöstö:  koko konsernissa 1423 (31.12.2023)
Tytäryhtiöt:  yksi Suomessa ja muutama ulkomailla (2023)
Omistaja:  noin 300 työntekijää (2024)
Kotisivu:  www.granlund.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Granlund Oy (aik. Insinööritoimisto Olof Granlund Oy) on suomalainen rakennus- ja kiinteistöalan asiantuntijayritys. Yrityksen toiminta koostuu taloteknisestä suunnittelusta, energia- ja kiinteistöalan konsultoinnista, rakennuttamisesta ja valvonnasta, kiinteistöalan ohjelmistoista ja taloyhtiöiden isännöinnistä. Yhtiön liikevaihdosta pääosa liittyy talotekniikan suunnitteluun. Talotekniikan avulla vaikutetaan muun muassa sisätilojen lämpötilaan, ilmankosteuteen, valaistukseen ja rakennuksen energiankäyttöön. Talotekniikkasuunnittelussa Granlund on Suomen markkinajohtaja.
Suomen kymmenen suurimman insinööritoimiston joukkoon kuuluvalla yhtiöllä oli loppuvuonna 2023 noin 1420 työntekijää.
Historia > Insinööritoimisto Granlund Oksanen (1960–1977)

Diplomi-insinööri Olof Granlund ja hänen työtoverinsa Antti Oksanen perustivat Insinööritoimisto Granlund Oksasen vuonna 1960. Yhtiö alkoi suunnittella sairaaloiden, maanalaisten tilojen ja julkisten rakennusten LVI-tekniikkaa esimerkiksi puolustusvoimien kiinteistöihin.
Yritys alkoi hyödyntää tietotekniikkaa 1970-luvulla, kun rakennusten olosuhteita alettiin simuloida reikäkorteilla. Yhtiö kehitti myös rakennusten energiakulutukseen keskittyvän laskentaohjelmiston, joka julkaistiin 1970-luvun energiakriisien aikaan. Oksasen kuoltua vuonna 1977 Olof Granlund alkoi johtaa yritystä yksin.
Historia > Insinööritoimisto Olof Granlund (1978–2004)

1980-luvulla yhtiö laajensi toimintaa kaikille talotekniikan suunnittelualueille.
Vuonna 1990 Granlund jäi eläkkeelle myytyään osuutensa yhtiön toimivalle johdolle. Suomen lama ei ollut rakennusyhtiöille helppoa, ja myös Granlund joutui irtisanomaan ja lomauttamaan työntekijöitään. Laman aikana syntyi idea keskittyä dataan ja ohjelmistoihin. Olof Granlund kuoli maaliskuussa 2005.
Vuonna 2004 Insinööritoimisto Olof Granlund valittiin Helsingin Musiikkitalon LVI-suunnittelijaksi.
Historia > Granlund (2005–2019)

Vuonna 2005 Grandlund toimi kansainvälisesti ja työllisti yli 300 henkilöä. Vuonna 2010 yhtiön toimitusjohtajana aloitti Pekka Metsi. Yhtiön liikevaihto oli noin 33 miljoonaa euroa.
Tammikuussa 2013 Granlund osti 24 henkilöä työllistäneet Kareplan-yhtiöt: Karelplan Oy:n, Lappeenrannan LVI-Tekniikka Oy:n, Karelplan Imatra Oy:n ja Insinööritoimisto Karelplanin. Granlundilla oli yli 400 työntekijää. Vuonna 2015 jyväskyläläisestä LVI-insinööritoimisto Lindroos Oy:stä tuli osa konsernia.
Helmikuussa 2018 Granlund Consulting osti Suomessa ja Isossa-Britanniassa toimineen Greenfield Consuting Oy:n sekä enemmistön Greenfield Nordic Ltd:stä. Marraskuussa Granlund osti sähkösuunnittelutoimisto Easytec Oy:n Jyväskylästä. Konserni työllisti 900 työntekijää 20 paikkakunnalla Suomessa, mutta sillä oli toimistot myös Dubaissa, Shanghaissa, Sheffieldissä ja Malmössä.
Historia > Granlund (2020–)

Tammikuussa 2020 Granlund osti itäsuomalaisen Suomen Controlteam Oy:n, joka työllisti 27 henkilöä ja oli keskittynyt rakennuttamiseen, valvontaan ja talotekniikkaan. Helmikuussa yhtiö laajensi datakeskusliiketoimintaansa, joka työllisti sata työntekijää konesalien suunnittelussa ja muissa asiantuntijapalveluissa. Linköpingiin perustetulle Granlund Sweden AB:lle siirrettiin yhtiön ruotsalaiset konesaliasiakkuudet. Toukokuussa Granlund osti taloyhtiöiden isännöintiin keskittyneen Talohallinta Oy:n, jonka uudeksi nimeksi tuli Granlund Isännöinti. Yhtiön liikevaihto ylitti ensi kertaa sadan miljoonan euron rajan. Liikevaihdosta kymmenesosa tuli ulkomailta ja kansainvälisistä markkinoista suurin oli Ruotsi. Vuoden lopussa yhtiöllä oli lähes 1100 työntekijää.
Vuonna 2021 Granlund teki seitsemän yrityskauppaa. Alkuvuonna Granlund Consulting sulautettiin emoyhtiöön. Helmikuussa Granlund Isännöinnin uutena toimitusjohtajana aloitti Matti Nieminen, kun hänen edeltäjänsä Tero Heikkilä joutui eroamaan viikkoa aiemmin julkistetun isännöintialan valtakunnallisen hintakartelliepäilyn vuoksi. Epäily koski vuosia 2014–2017, jolloin Heikkilä oli toiminut Isännöintiliiton toimitusjohtajana. Granlund Isännöinti ei liittynyt kartelliin. Kesäkuussa Granlund kertoi kolmesta yrityskaupasta. Paimiosta ostettiin talotekniikan rakennuttamiseen ja valvontaan sekä määrä- ja kustannuslaskentaan erikoistunut VA Optimate Oy, Mikkelistä LVI-suunnitteluun keskittynyt Insinööritoimisto HTTC Oy ja Lahdesta WE-sähkö Oy. Elokuussa ostettiin Insinööritoimisto J. Markkanen Oy, syyskuussa Imatran Juva Oy ja lokakuussa Sähkösuunnittelu Macel Oy. Granlund Saimaa ja Imatran Juva yhdistyivät.
Vuonna 2022 Granlund teki viisi yrityskauppaa. Tammikuussa Granlund osti ruotsalaisen ECO Konsult i Stockholm AB:n, joka nimettiin Granlund Stockholm AB:ksi. Yhtiö oli erikoistunut sähkö-, tele-, turva- ja valaistussuunnitteluun sekä mittauksiin. Suomesta ostettiin Lean 4D -yritys, joka toteutti rakennushankkeille 4D-aikataulutuksia. Maaliskuussa ostettiin Insinööritoimisto Vesi & Watti Oy Mäntsälästä ja K-Suunnittelu Oy Mikkelistä. Kesäkuussa ostettiin Imatran Arkkitehtuuritoimisto Oy. Yhtiön liikevaihto kasvoi 18 prosenttia.
Kesäkuussa 2023 Granlund kertoi organisaatiomuutoksesta, jonka myötä 12 konsernin tytäryhtiötä yhdistetään emoyhtiöön. Lokakuisen yhdistymisen ulkopuolelle jäi vain Granlund Isännöinti. Yhtiörakenteen yksinkertaistamista perusteltiin kansainvälistymistavoitteilla ja siihen liittyvän rahoituksen saannilla. Lokakuussa ostettiin Projektivisio Oy ja marraskuussa Arkkitehtitoimisto ON Oy Kuopiosta.
Tammikuussa 2024 ostettiin Rakennuttajatoimisto Rantatupa Oy.
Organisaatio

Granlund Oy on täysin työntekijöidensä omistama yritys. Vuonna 2024 sillä oli noin 300 omistajaa ja noin 1400 työntekijää.
Granlund Oy:n pääkonttori sijaitsee Helsingissä, yhteensä sillä on toimintaa Suomessa 27 paikkakunnalla. Suomessa yhtiöllä on yksi tytäryhtiö, Grandlund Isännöinti. Ruotsissa yhtiö toimii Tukholmassa ja Lidköpingissä. Yhtiöllä on toimintaa myös Isossa-Britanniassa. Granlundilla on kansainvälistä liiketoimintaa myös muun muassa Pohjoismaissa ja Baltiassa.
Yrityksen toiminta koostuu viidestä liiketoiminta-alasta.
Granlundin päätoimiala on talotekninen suunnittelu, jota se on toteuttanut esimerkiksi sairaaloihin, konesaleihin, kauppakeskuksiin, hotelleihin, kouluihin, päiväkoteihin ja toimistoihin. Talotekniikan suunnittelulla vaikutetaan sisätilojen lämpötilaan, ilmankosteuteen, valaistukseen ja rakennuksen energiankäyttöön. Talotekniikassa yhtiö on Suomen markkinajohtaja. Vuonna 2023 liikevaihdosta noin 70 prosenttia tuli talotekniikan suunnittelusta.
Yhtiö tekee konsultointia energia- ja kiinteistöalalla.
Rakennuttaminen ja valvonta kuuluvat liiketoimintaan.
Granlund tekee myös kiinteistöalan ohjelmistoja. Se tuottaa esimerkiksi kiinteistön ylläpidon hallintajärjestelmää Granlund Manageria. Granlundin ohjelmistoja käytettiin vuonna 2021 yli 30 maassa.
Granlundin tytäryhtiö Granlund Isännöinti on keskittynyt taloyhtiöiden isännöintiin.
Kohteita

Granlund on ollut suunnittelemassa muun muassa
Temppeliaukion kirkkoa (LVI)
Helsingin Musiikkitaloa
Kiasmaa (LVIA-suunnittelu)
Uutta lastensairaalaa
Länsimetroa  ja
Kauppakeskus Triplaa
Se on myös ollut muuttamassa VR:n entistä pääkonttoria hotelliksi.
Tunnustuksia

Vuonna 2005 Insinööritoimisto Olof Granlund valittiin vuoden sähkösuunnittelijaksi.
Vuonna 2015 LVI-naiset ry valitsi Granlund Consultingin toimialajohtajan, tekniikan tohtori Piia Sormusen Vuoden 2015 lvi-naiseksi.
Marraskuussa 2017 Suomen Rakennusinsinöörien Liitto myönsi RIL-palkinnon Inoroom-leikkaussalikonseptille, jonka suunnittelusta Granlund vastasi.
Joulukuussa 2019 Motiva palkitsi K-ryhmän ja Granlundin kehittämän energiankierrätysjärjestelmän Vuoden Energianerokas 2019 -tunnustuksella. Innovaation ansiosta rakennusten lämmönkulutus pieneni 85–95 prosenttia.
Vuonna 2021 Suunnittelu- ja konsultointialan toimialajärjestö Skol ry valitsi Granlundin Mira Lindholmin vuoden nuoreksi konsultiksi. Kilpailussa palkittiin viisi konsulttia.
Yhteiskuntavastuu

Vuonna 2020 Granlund asetti itselleen tavoitteen olla hiilineutraali vuonna 2021. Se liittyi myös Net Zero Carbon Building -sitoumukseen.
Aiheesta muualla

Yrityksen verkkosivut
Musiikkitalo
HMS Beaver (F93)

| HMS Beaver |
| --- | --- |
 HMS Beaver

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yarrow Shipbuilders
Kölinlasku:  20. kesäkuuta 1980
Laskettu vesille:  8. toukokuuta 1982
Palveluskäyttöön:  13. joulukuuta 1984
Poistui palveluskäytöstä:  1. toukokuuta 1999
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 21. helmikuuta 2001
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 300 t
Pituus:  148,1 m
Leveys:  14,8 m
Syväys:  6,4 m
Koneteho:  2 x Rolls-Royce Olympus TM3B -kaasuturbiinia 40 MW Risteilymoottorit: 2 x Rolls-Royce Tyne RM1C -kaasuturbiinia 7,2 MW
Nopeus:  30/18 solmua
Miehistöä:  250
Aseistus
Aseistus:  2 x GWS25 Sea Wolf 4 x Exocet 2 x kaksiputkista 30 mm ilmatorjuntatykkiä 2 x 20 mm GAM-BO1 4 x 7,62 mm GPMG -konekivääriä 2 x Westland Lynx Mk.8
HMS Beaver (viirinumero F93)  oli Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 22 fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin luokan toisessa tilauserässä Yarrow Shipbuildersilta, missä köli laskettiin 20. kesäkuuta 1980. Se laskettiin vesille 8. toukokuuta 1982 ja aloitti maaliskuussa 1984 valmistajan koeajot. Alus luovutettiin 18. heinäkuuta Portsmouthissa laivastolle ensimmäisenä päällikkönään J. Lang. Alus liitettiin 2. fregattilaivueeseen vastaanottotesteihin, jotka saatiin päätökseen 13. joulukuuta 1984 aluksen saapuessa Gibraltarille. Se siirrettiin telakalle koeajoissa havaittujen puutteiden korjaamiseksi ja valmisteltiin viralliseen palvelukseenottoon. Alus otettiin palvelukseen 13. joulukuuta 1984 Devonportissa.
Palvelus

Palvelukseenoton jälkeen alus jatkoi koeajoja muun muassa Spitheadissä, jossa aluksen lähistöllä räjäytettiin neljä vedenalaista panosta. Räjähdyksillä testattiin eri järjestelmien sietokykyä. Miehistön koulutus ja erilaiset kokeet jatkuivat aluksen osallistuessa heinäkuussa Portlandissa ja elokuussa Plymouthissa vietettyihin laivastopäiviin.
Alus osallistui ensimmäiseen sotaharjoitukseen Autumn Train 85:een itäisellä Atlantilla lokakuussa lentotukialusten HMS Invinciblen ja HMS Illustriousin sekä niitä suojanneiden hävittäjien ja fregattien kanssa.
Vuoden 1986 alussa Beaver liitettiin perustettavaan 9. fregattilaivueeseen lippulaivaksi, jolloin sen päälliköstä Langista tuli myös laivueenkomentaja. Aluksen piti osallistua huhtikuussa alkavaan ja vuoden lopussa päättyvään Global 86 -harjoitukseen Tyynellämerellä ja Intian valtamerellä. Alus lähti huhtikuussa Illustriousin, hävittäjä HMS Manchesterin ja fregatti HMS Amazonin sekä niiden tukena olleiden RFA Olmedan, RFA Fort Grangen ja RFA Bayleafin kanssa harjoitukseen, mutta kaksi vuorokautta myöhemmin harjoitukseen osallistuminen peruutettiin lentotukialuksen palatessa tulipalon aiheuttamien vaurioiden vuoksi Portsmouthiin.
Osasto lähti 14. huhtikuuta uudelleen matkaan Beaverin ollessa kontra-amiraali Robin Hoggin lippulaiva. Osasto vieraili Venezuelassa ennen Panaman kanavan läpäisyä. Osasto jakaantui kahtia ja Beaver vieraili Acapulcossa ja San Diegossa loppujen jatkaessa Vancouveriin. Osasto kokoontui RIMPAC 86 -harjoitukseen, johon osallistui runsaasti aluksia muun muassa Yhdysvalloista ja Japanin laivastoista.
Harjoituksen jälkeen osasto lepäsi Havaijilla, jossa Beaver erkani muusta osastosta vieraillen Pusanissa Etelä-Koreassa. Muu osasto vieraili saman aikaisesti Shanghaissa. Heinäkuun lopulla osasto kokoontui Hongkongissa ennen elokuista vierailua Singaporeen, jossa osasto kohtasi Illustriousin.
Alus poistettiin palveluksesta 1. toukokuuta 1999 ja myytiin romutettavaksi 21. helmikuuta 2001.
SYSTRAN

| SYSTRAN |
| --- | --- |
Perustettu:  1968
Toimitusjohtaja:  Dimitris Sabatakakis
Kotipaikka:  Pariisi, Île-de-France, Ranska
Toimiala:  Kääntäminen
Tuotteet:  Käännöspalvelut
Kotisivu:  www.systran.co.uk
Infobox OKNimi-testi OK: 
SYSTRAN on ranskalainen, yksi vanhimmista konekäännöspalveluja tarjoavista yrityksistä. Sen perusti unkarilaissyntyinen tohtori Peter Toma vuonna 1968 Kalifornian teknologiainstituutissa. Yritys on tehnyt laajamittaista työtä Yhdysvaltain puolustusministeriölle, Euroopan komissiolle ja muutamille monikansallisille yrityksille.
Yritys tarjoaa teknologiaansa muun muassa Yahoo!:lle, Altavistalle (Babel Fish) ja Googlelle. Palvelun kaupallinen versio toimii Microsoft Windowsin (myös Windows Mobilen), Linuxin ja Solarisin alustoilla.
Historia

1960-luvun puolivälillä SYSTRAN-konekäännöspalvelu selvisi Georgetown-demonstraation yhteyksillä ALPAC-raportin rahoituksen katkaisusta. Yritys rakennettiin keskellä kylmä sotaa La Jollaan, Kaliforniaan kehittämään venäjä-englanti-projektiaan Yhdysvaltain ilmavoimille.
Vuonna 1986 yritys myytiin Gachot-perheelle Pariisiin, Ranskaan, jolloin yrityksestä tuli pörssiyhtiö ranskalaiselle pörssille. Yrityksen pääkonttori sijaitsee La Défensessä, Grande Archessa, joka ylläpitää myös La Jollan sivukonttoria.
Tuetut kielet

Lista palvelun tuetuista kielistä. Useat kielistä voidaan kääntää molemmin puolin englantiin tai ranskaan.
arabia
englannista venäjään (Apollo-Soyuzille vuonna 1973), molemmin puolin tuettuihin kieliin (Euroopan komisiolle vuonna 1975)
espanja
hindi
hollanti
italia
japani
kiina
korea
kreikka
norja
persia
portugali
puola
ranska
ruotsi
saksa
serbokroatia
tanska
ukraina
urdu
venäjästä englantiin (vuonna 1968)
Historialliset kilpailijat

OpenLogos
MicroTac
Globalink
METAL MT/Siemens
PAHO
Weidner Communications/SDL International
ALPS
Reverso
Aiheesta muualta

SYSTRAN (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi), virallinen kotisivu
Altavista Babelfish (englanniksi), www-selaimessa toimiva konekäännöspalvelu (tuettu SYSTRAN-palvelulla)
Google Translate (englanniksi), www-selaimessa toimiva konekäännöspalvelu (tuettu SYSTRAN-palvelulla)
Hans Abrahamsen

Hans Abrahamsen (edessä) vuonna 2019.
Hans Abrahamsen (s. 23. joulukuuta 1952 Kööpenhamina) on tanskalainen säveltäjä. Hän opiskeli alaa Per Nørgårdin ja Pelle Gudmundsen-Holmgreenin johdolla.
Abrahamsen on säveltänyt mm. kamarimusiikkia ja kuoroteoksia. Hänen merkittäviin orkesteriteoksiinsa lukeutuu Nacht und Trompeten, jonka Berliinin filharmonikot ensiesittivät vuonna 1982.
Abrahamsen on naimisissa pianisti Anne Marie Abildskovin kanssa.
Hans Reiser

Hans Reiser vuonna 2005.
Hans Thomas Reiser (s. 19. joulukuuta 1963) on yhdysvaltalainen tietokoneohjelmoija, joka on erikoistunut käyttö- ja tiedostojärjestelmien kehittämiseen. Aikaisemmin Reiser johti omistamaansa Namesys-yritystä, joka pääasiallisesti kehittää ja ylläpitää ReiserFS-levyjärjestelmää. Reiser pidätettiin 10. lokakuuta 2006 epäiltynä vaimonsa murhasta. 28. huhtikuuta 2008 Reiser tuomittiin kuusi kuukautta kestäneen oikeudenkäynnin päätteeksi murhasta. Tuomion jälkeen hän on tunnustanut murhan.
Elämäkerta

Hänen vanhempansa olivat Ramon Reiser ja Beverly Palver. Reiser varttui Kaliforniassa ja jättäytyi pois keskikoulusta (junior high school) ennen 14. ikävuottaan, koska hän ei sietänyt perinteisen koulujärjestelmän opetustapaa. Reiserin ollessa 15-vuotias hänet hyväksyttiin opiskelemaan Kalifornian yliopistoon Berkeleyyn, jossa hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon.
Vuonna 1999 Reiser nai venäläissyntyisen lääkärin. Hans ja Nina Reiserilla on kaksi lasta. Avioliitto päättyi asumuseroon toukokuussa 2004. Nina huolsi pariskunnan yhteisiä lapsia yksin.
Nina Reiserin katoaminen

Reiser pidätettiin 10. lokakuuta 2006 epäiltynä vaimonsa murhasta. Nina Reiseristä ei ollut tehty havaintoja 3. syyskuuta 2006 jälkeen. Poliisi oli löytänyt Reiserin Honda CRX:stä verijälkiä, jotka täsmäsivät DNA-testien perusteella hänen kadoksissa olevaan vaimoonsa. Poliisien ottaessa Reiserin kiinni tämän autosta havaittiin puuttuvan apukuskin etupenkki, ja rikostutkijat havaitsivat auton lattian pestyn vedellä. Lisäksi autosta löydettiin 40-osainen työkalusetti, jonka avulla etupenkki ilmeisesti oli irrotettu. Autosta löydettiin myös roskapusseja, teippiä, pyyhkeitä, muita välineitä ja kaksi murhia käsittelevää kirjaa Homicide: A Year on the Killing Streets ja Masterpieces of Murder. Turvakameroiden tallenteiden perusteella poliisi uskoo Reiserin ostaneen kirjat 8. syyskuuta 2006. Poliisin ei onnistunut löytää omin voimin 31-vuotiaan Nina Reiserin ruumista.
Nina Reiserin entinen rakastaja Sean Sturgeon on tunnustanut kahdeksan tapaukseen liittymätöntä murhaa.
Nina Reiserin ruumiin löytyminen ja tunnustus

Hans Reiser tunnusti murhanneensa entisen vaimonsa Nina Reiserin. Hän paljasti ruumiin sijainnin saadakseen lievemmän tuomion. Nina Reiserin ruumis löydettiin 7. heinäkuuta 2008 Oaklandista alle 800 metriä Hans Reiserin äidin kodista, jossa Hans asui murhan ajankohtana. Ruumis oli niin hyvin kätketty, että poliisin mukaan ruumista ei olisi löydetty ilman Reiserin apua. Reiser johdatti poliisit suoraan ruumiin luo ilman epävarmuutta.
Tuomio

Hans Reiser tuomittiin 29. elokuuta 2008 toisen asteen murhasta elinkautiseen vankeusrangaistukseen, josta on mahdollisuus päästä ehdonalaiseen vapauteen 15 vuoden vankilassaoloajan jälkeen. Tuomiosta ei voinut valittaa, koska se perustui syytesopimukseen tai valittaminen olisi sisältänyt riskin sopimuksen raukeamisesta ja rangaistuksen ankaroitumisesta kuolemanrangaistukseksi tai elinkautiseksi vankeusrangaistukseksi ilman ehdonalaisen vapautumisen mahdollisuutta.
Vankeus

Hans Reiser saapui San Quentinin vankilaan 5. syyskuuta 2008. Tammikuussa 2009 mediassa raportoitiin, että Reiser oli pahoinpidelty vankilassa. Pahoinpitelyyn oli liittynyt useampi henkilö. Myöhemmin hänet siirrettiin Mule Creekin vankilaan kärsimään tuomiotaan.
Reiser anoi ehdonalaiseen pääsyä ensimmäisen kerran maaliskuussa 2020. Ehdonalaislautakunta hylkäsi anomuksen kolmeksi vuodeksi.
Secret Youth

| Secret Youth Callisto |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. tammikuuta 2015
 Tuottaja(t): Callisto, Jonas Olsson
 Tyylilaji: heavy metal, post-rock, vaihtoehtorock, post-metal
 Levy-yhtiö: Svart Records
Listasijoitukset
  37.
Calliston muut julkaisut
| Providence 2009 | Secret Youth 2015 |   |
Secret Youth on Calliston 30. tammikuuta 2015 julkaistu albumi.
Kappaleet

Pale Pretender – 6.50
Backbone – 5.44
Acts – 5.03
The Dead Layer – 1.50
Lost Prayer – 5.17
Breasts of Mothers – 6.29
Grey Light – 6.01
Ghostwritten – 7.37
Old Souls – 1.56
Dam's Lair Road – 6.37
Arvostelut

Kaaoszine: 9,5/10
Rumba:
Aiheesta muualla

Secret Youth Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Secret Youth Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Guido Crepax

Guido Crepax
Guido Crepaxin signeerauksessakin näkyy graafikon koulutus.
Guido Crepax, alk. Crepas, (15. heinäkuuta 1933 Milano – 31. heinäkuuta 2003) oli italialainen sarjakuvan tekijä, joka vaikutti suuresti eurooppalaiseen aikuissarjakuvaan. Hänen tunnetuin hahmonsa oli Valentina. Crepaxin piirrostyyli oli hienostuneen psykedeelistä ja tarinat unenomaisia sekä vahvasti eroottisia.
Elämä ja teot

Crepaxin lapsuuden sarjakuvasuosikkeja olivat Flash Gordon ja Taika-Jim, joista hän on selvästi saanut vaikutteita ja laajentanut niiden fantasiakuvitelmia omassa tuotannossaan. Hänen ensimmäinen nuorena poikana vuonna 1945 piirtämänsä sarjakuva oli H. G. Wellsin romaaniin ja siitä tehtyyn elokuvaan pohjautunut "L'Uomo Invisibile" (Näkymätön mies). Nämä kirjalliset inspiraation lähteet olivat hänelle tärkeitä koko uran ajan. Crepaxin viimeinen työ oli Frankenstein, joka julkaistiin 2002.
Crepax aloitti uransa mainosgraafikkona ja kuvittajana arkkitehtuuria opiskellessaan (hän valmistui 1953). Hän teki julisteita sekä kansia aikakauslehtiin, kirjoihin ja levyihin. Viimeksi mainitut olivat lähinnä klassista musiikkia ja jazzia (Gerry Mulligan, Fats Waller, Charlie Parker, Louis Armstrong), mutta mukana oli myös kevyttä musiikkia kuten Domenico Modugnon 'Nel blu dipinto di blu.
Jazz-harrastus näkyy myös Crepaxin sarjakuvissa, parhaiten vuonna 1979 ilmestyneessä jazz-muusikosta kertovassa tarinassa L'uomo di Harlem, joka oli omistettu Charlie Parkerille. Tarina julkaistiin sarjassa Un uomo un'avventura numerossa 21 (sarjaa julkaistu suomeksikin osat 2, 5, 6, 8 ja 19 otsikolla Seikkailujen mies).
Crepaxin suosikkilevytyksiä on koottu levylle "My Funny Valentina" (Nun Records).
Vuonna 1957 hän sai mainosalan Kultaisen palmun Shellille tehdystä mainoskampanjasta.  Seuraavana vuonna hän aloitti yhteistyön Tempo Medicon, italialaisen lääkealan lehden kanssa, ja teki sille kaikki kannet 1980-luvun puoliväliin saakka.
Sarjakuvat

Vuonna 1963 Crepax alkoi tehdä sarjakuvia ja kahta vuotta myöhemmin näki päivänvalon hänen tunnetuin hahmonsa, Valentina. Valentina Rosselli ilmestyi ensimmäisen kerran italialaisen sarjakuvalehden Linus numerossa 2. Aluksi sarjakuvan päähenkilö oli taidekriitikko Philip Rembrandt, joka oli myös supersankari Neutron. Ensimmäisen jakson nimi oli La Curva di Lesmo (Monzan F1-radan  tunnetun mutkan mukaan) ja sitä seurasi 30 seikkailua lisää, joista on koottu lukuisia albumeja.
Valentinan yhtenä esikuvana oli mykän filmin tähti Louise Brooks ja toisena Crepaxin puoliso Luisa Mandelli. Valentinasta tuli pian vuoteen 1995 saakka ilmestyneen sarjakuvan päähenkilö. Tarinat ovat outo sekoitus science fictionia, fantasiaa, agenttitarinaa ja varsinkin erotiikkaa. Valentinasta tuli suuri menestys Italiassa ja muualla, varsinkin Ranskassa.
Valentinan lisäksi Crepaxin sarjakuvissa seikkailivat myös muut sankarittaret kuten Belinda, Bianca, Anita ja Francesca.
Crepax teki sarjakuvaversioita eroottisen kirjallisuuden klassikoista kuten O:n tarina, Justine ja Emmanuelle. Taiteilija on haastattelussa kertonut, että vaikka hän on kuvannut töissään seksuaalisia perversioita täynnä ruoskia, kahleita ja kaikenlaista alistamista, hän itse vihaa väkivaltaa ja toisten halveksuntaa; hänen työnsä ovat vain mielikuvituksen paperille tuottamia hulluuden sekaisia näkyjä, harhakuvia ja haluja mielen syövereistä.
Hänen sarjakuviaan on käännetty lukuisille eri kielille.
Aiheesta muualla

Guido Crepax
Albumit > Valentina

Valentina (1968), Milano Libri
Valentina speciale (1969), Milano Libri
Valentina con gli stivali (1970), Milano Libri
Baba Yaga (1971), Milano Libri, all'interno di Alì Baba Yaga
Ciao Valentina! (1972), Milano Libri
Valentina nella stufa (1973), Milano Libri
Diario di Valentina (1975), Milano Libri
A proposito di Valentina (1975), Quadragono Libri, toimittanut Francesco Casetti
Valentina in giallo (1976), Milano Libri
Valentina assassina (1977), Milano Libri
Ritratto di Valentina (1979), Milano Libri
Riflesso di Valentina (1979), Arnoldo Mondadori
Lanterna Magica (1979), Edizioni d'arte Angolare
Valentina pirata (1980), Milano Libri
Valentina sola (1981), Milano Libri
Valentina, storia di una storia (1982), Olympia Press
Per amore di Valentina (1983), Milano Libri
Io Valentina, la vita e le opere (1985), Milano Libri
Nessuno (1990), Milano Libri
Valentina e le altre (1991), Mondadori, collana Oscar
Valentina, la gazza ladra (1992), Rizzoli-Milano Libri
Valentina a Venezia (1992)
E Valentina va... (1994), Rizzoli-Milano Libri
Al diavolo, Valentina (1996)
In arte... Valentina (2001), Lizard Edizioni
Valentina (2003), Panini Comics