stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kampasaniaiset

| Kampasaniaiset |
| --- | --- |
 Kampasaniainen (Blechnum spicant)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Sanikkaiset Pteridophyta
Alakaari::  Saniaiset Pteridophytina
Luokka::  Polypodiopsida
Lahko::  Polypodiales
Heimo::  Kampasaniaiskasvit Blechnaceae
Suku::  Kampasaniaiset Blechnum  L.
Katso myös
   Kampasaniaiset Wikispeciesissä   Kampasaniaiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kampasaniaiset (Blechnum) ovat saniaisia, jotka kuuluvat kampasaniaiskasvien (Blechnaceae) heimoon. Niitä voidaan pitää huonekasveina (esim. palmusaniainen) tai puutarhan monivuotisina koristekasvina (kampasaniainen). Suomen Lajitietokeskuksen luokittelussa kampasaniainen on siirretty kampasulkien (Struthiopteris) sukuun.
Lajeja

etelänkampasaniainen (Blechnum penna-marina)
kampasaniainen eli kaitakampasaniainen (Blechnum spicant) → kampasulka eli kaitakampasulka (Struthiopteris spicant)
palmusaniainen (Blechnum gibbum)
punakampasaniainen (Blechnum appendiculatum)
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Kampasaniaiset – Blechnum
Funet: Kampasaniaiset (Blechnum)
Den virtuella floran: Blechnum (ruotsiksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Blechnum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Blechnum (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2049575  Wikispecies: Blechnum  APDB: 188690  APNI: 56340  CoL: B8V4Y  eFloraSA: Blechnum  EoL: 72540  EPPO: 1BLEG  FloraBase: 20910  FNA: 104058  FoAO2: Blechnum  FoC: 104058  GBIF: 2651523  GRIN: 1494  iNaturalist: 48433  IPNI: 328189-2  IRMNG: 1106849  ITIS: 17862  NBN: NHMSYS0000456505  NCBI: 29605  NZOR: a36b18f4-6419-4635-aa38-9cced72e010a  Open Tree of Life: 340305  Paleobiology Database: 250687  PLANTS: BLECH  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:328189-2  Tropicos: 40028094  VASCAN: 898  VicFlora: 58ed1825-2b4f-4cd4-8b7c-a6f89f01c78d  WFO: wfo-4000004744
Jimmy Page

| Jimmy Page |
| --- | --- |
 Jimmy Page vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. tammikuuta 1944 (ikä 81) Heston, Middlesex, Englanti
Muusikko
Taiteilijanimi:  ZoSo 
Aktiivisena:  1964–
Tyylilajit:  hard rock, heavy metal, blues-rock, folk rock
Soittimet:  kitara: Gibson Les Paul Gibson EDS-1275 Fender Telecaster
Yhtyeet:  The Yardbirds Led Zeppelin The Honeydrippers The Firm Coverdale-Page Page and Plant The Black Crowes  XYZ  Neil Christian and the Crusaders
Levy-yhtiöt:  Swan Song Records, Atlantic Records
Aiheesta muualla
www.jimmypage.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
James Patrick ”Jimmy” Page (s. 9. tammikuuta 1944 Heston, Middlesex, Englanti) on englantilainen kitaristi, lauluntekijä ja tuottaja. Hänet tunnetaan etenkin yhtyeistä The Yardbirds ja Led Zeppelin.
Jimmy Pagea on kutsuttu yhdeksi kaikkien aikojen vaikutusvaltaisimmista, tärkeimmistä ja monipuolisimmista rock-kitaristeista. Hänen riffinsä Led Zeppelinin albumeilla ovat heavy metalin edeltäjiä.
Elämä ja ura > Varhainen elämä

James Patrick Page syntyi 9. tammikuuta 1944 Hounslow'ssa Lontoossa. Kymmenen vuotta myöhemmin perhe muutti Epsomin lähiöön Surreyyn. Heidän uuteen asuntoonsa oli sattumalta jätetty kitara, jota Page alkoi opetella soittamaan. Hän opetteli levyiltä rock and roll -artistien kuten Elvis Presleyn, Eddie Cochranin ja Gene Vincentin sekä skiffle-artisti Lonnie Doneganin kappaleiden kitaraosuuksia. Isä osti hänelle vuonna 1957 akustisen Hofner President -kitaran, ja vuotta myöhemmin Page esitti kaksi kappaletta BBC:n televisio-ohjelmassa All Your Own. Pian sen jälkeen hän osti ensimmäisen sähkökitaransa.
Ensimmäinen keikkoja tekevä kokoonpano, johon Page liittyi, oli Neil Christian & The Crusaders, joka saavutti hyvän lavayhtyeen maineen. Pagen terveys ei kestänyt hyvin kiertueolosuhteita, ja toistuvan sairastelun vuoksi hän kirjoittautui taidekouluun.
Elämä ja ura > Studiomuusikon ura

Taidekouluopintojensa aikana Page alkoi käydä bluesmuusikko Cyril Daviesin järjestämällä bluesklubilla Lontoon Marqueella ja osallistui siellä jameihin. Sitä kautta hän alkoi saada kutsuja studiotöihin. Ensimmäinen Britannian ykköshitti jolla hän soittaa oli entisten The Shadows -muusikoiden Tony Meehanin ja Jet Harrisin "Diamonds" vuonna 1963. Pagesta tuli 1960-luvun puolivälissä yksi Britannian halutuimpia studiokitaristeja. Hän soitti monen 1960-luvun tunnetuimman brittiartistin levyillä, mukaan lukien The Who, Them, Donovan, The Kinks, Joe Cocker, Tom Jones ja The Rolling Stones. Toisinaan hänet kutsuttiin paikalle etenkin uusien yhtyeiden äänityksiin, mikäli tuottaja halusi varmistaa onnistumisen varatulla studioajalla. Joskus yhtyeiden jäsenet olivat tästä katkeria, vaikka studiomuusikoiden työn luonteeseen kuului nimettömyys.
Page ei aluksi osannut lukea nuotteja, mutta hän opetteli nuotinluku- ja kirjoitustaidon studiotyön muuttuessa vaativammaksi.
Vuonna 1965 Page teki soolosinglen She Just Satisfies/Keep Moving, joka ei menestynyt kaupallisesti vaikka sai hyviä arvioita.
Elämä ja ura > The Yardbirdsissä

Page kyllästyi lopulta studiomuusikon uraan ja liittyi The Yardbirdsiin vuonna 1966. Hän soitti yhtyeessä aluksi bassoa mutta vaihtoi pian kitaraan Jeff Beckin pariksi. Pagen myötä blues rockia soittanut Yardbirds otti musiikkiinsa psykedeelisiä ja hard rock -vaikutteita.
Elämä ja ura > Led Zeppelinissä

The Yardbirds hajosi vuonna 1968, ja Page perusti sen raunioille uuden yhtyeen, jonka nimi oli aluksi The New Yardbirds. Yhtye vaihtoi pian nimekseen Led Zeppelin ja alkoi Pagen johdolla soittaa silloin uudentyyppistä hard rockia ja heavy metalia. Page soitti yhtyeessä kitaraa, teki musiikin useimpiin sen kappaleista ja tuotti kaikki yhtyeen albumit. Led Zeppelinistä tuli yksi rockin menestyneimmistä yhtyeistä, ja etenkin sen kuusi ensimmäistä albumia vuosien 1969 ja 1975 välillä ovat rockin historian tunnetuimpia.
Elämä ja ura > Led Zeppelinin jälkeen

Kun Led Zeppelin lopetti toimtansa rumpali John Bonhamin kuoleman jälkeen  vuonna 1980, Page piti kahden vuoden ajan taukoa musiikista. Vuonna 1982 hän sävelsi musiikin elokuvaan Väkivallan vihollinen 2 ja koosti Zeppelinin julkaisemattomista kappaleista albumin Coda. Sen jälkeen hän perusti lyhytikäisen yhtyeen The Firm, joka julkaisi kaksi albumia ennen hajoamistaan.
Pagen ainoa soololevy on Outrider (1988). Levyllä on paljon monipuolisia kitaraosuuksia ja rytmejä, ja sillä esiintyy kolme eri laulajaa. Albumia seurannut kiertue oli läpileikkaus Pagen koko siihenastisesta urasta.
Soolouransa aikana Page on esiintynyt neljä kertaa Led Zeppelinin kanssa sekä julkaissut kaksi sooloalbumia Zeppelinin laulaja Robert Plantin kanssa. Vuonna 1990 Page julkaisi neljä Atlanticin Zeppelin-albumia kokoelmalla nimeltä Led Zeppelin, sillä hän ei ollut tyytyväinen Atlanticin julkaisemiin CD-versioihin. Page on julkaissut vanhaa Led Zeppelin -materiaalia uudelleen myös 2000-luvulla.
Albumilla Coverdale/Page (1993) Page esiintyy yhdessä David Coverdalen kanssa.
Vuosituhannen vaihteessa Page liittyi The Black Crowesiin yhdelle kiertueelle ja livealbumille.
Page esiintyi Pekingin olympiakisojen loppuseremoniassa vuonna 2008 ja esitti kappaleen ”Whole Lotta Love” yhdessä laulaja Leona Lewisin kanssa.
Yksityiselämä

Page on ollut kahdesti naimisissa, ja hänellä on neljä lasta. Vuosina 1986–1995 Page oli naimisissa malli Patricia Eckerin kanssa. Vuosina 1998–2008 hän oli naimisissa brasilialaisen Jimena Gómez-Paratchan kanssa.
Page oli etenkin 1970-luvulla voimakkaasti kiinnostunut okkultismista ja Aleister Crowleyn magiasta. Page osti Crowleyn aikanaan omistaman tilan Skotlannissa vuonna 1970 ja muutti sinne asumaan. Page avasi Lontooseen vuonna 1973 okkultistisen kirjakaupan nimeltä The Equinox. Kauppa toimi vuoteen 1978 asti.
Page oli heroiiniriippuvainen 1970-luvun puolivälistä 1980-luvun alkuun.
Pagelle myönnettiin vuonna 2005 Officer of the British Empire -arvonimi hyväntekeväisyystyöstään.
Musiikki > Kitaristina

Page tunnetaan erilaisista riffeistään ja lickeistään, joita hän on kehittänyt muun muassa Led Zeppelinin kappaleisiin "Rock and roll" ja "Whole Lotta Love". Erityisen tunnettu on myös Pagen soolo kappaleessa "Stairway To Heaven". Se on valittu pari kertaa populaarimusiikin parhaaksi kitarasooloksi.
Musiikki > Kitaristina > Soittimet

Page on käyttänyt pitkän uransa aikana suhteellisen pientä määrää sähkökitaroita. Muusikon uran kunnolla käynnistyessä hän osti keikkapalkkioilla Gretsch Country Gentleman - kitaran.
Studiomuusikon vuosinaan 1963–1966 Page käytti usein vuoden 1960 Gibson Les Paul Custom -kitaraa. Se sopi monipuolisuutensa vuoksi työhön, jossa Page joutui soittamaan monenlaista musiikkia lyhyellä varoitusajalla. Page teki kitaraan modifikaatioita laajentaakseen soundipalettiaan. Hän käytti kitaraa myös Led Zeppelinin kiertueella alkuvuonna 1970. Sen jälkeen kitara varastettiin, eikä sitä koskaan löytynyt.
Page käytti Yardbirds-aikoinaan pääsoittimenaan Fender Telecasteria vuosimallia 1959. Hän maalasi kitaraan lohikäärmekuvion. Led Zeppelinissä hän käytti kitaraa livenä ja studiossa vuodesta 1968 toukokuuhun 1969, ja sitä kuullaan albumilla Led Zeppelin I sekä kappaleen ”Stairway to Heaven” soolossa.
Pagen ensisijainen kitara on ollut Gibson Les Paul Standard vuosimallia 1959. Hän osti kitaran vuonna 1969 ja käytti sitä valtaosassa Led Zeppelinin tuotannosta. Page on modifioinut kitaraa 1980-luvulla saadakseen siihen vastavaihesoundin.
Pagen muita kitaroita ovat olleet Harmony Sovereign H1260 Flattop, kaksikaulainen 1971 Gibson EDS-1275 6/12 Double-Neck, 12-kielinen 1965 Fender Electric XII, 1961 Danelectro 3021 sekä 1953 Fender Telecaster, jolla hän on matkinut pedal-steel-kitaran soundia. Kaksikaulaisen kitaran avulla Page pystyi lavallakin esittämään studiossa kahdella eri kitaralla soittamansa kappaleet. Varasoittimenaan Page on käyttänyt Gibson Les Paul Standard -kitaraa vuosimallia 1959.
Page on käyttänyt kitaroissaan joskus erityisiä virityksiä, kuten D-A-D-G-A-D.
Page käytti lisäksi joissakin esityksissään harvinaista Theremin-antennisoitinta.
Musiikki > Tuottajana ja säveltäjänä > Led Zeppelinissä

Page tuotti kaikki Led Zeppelinin albumit. Page oli innovatiivinen tuottaja. Hänelle oli tunnusomaista asetella mikrofonit kauas soittimista, jotta soundille tuli tilaa hengittää, ja tätä hän myös itse pitää suurimpana saavutuksenaan tuottajana. Tilamikityksellä hän esimerkiksi pystyi nostamaan John Bonhamin rumpujensoiton rockille ennenkuulemattoman tärkeään asemaan.  Jo Led Zeppelinin esikoisalbumilla Page hyödynsi useita omaperäisiä efektejä, kuten käänteistä kaikua kappaleessa "You Shook Me". Page puhuu myös usein "valosta ja varjosta" musiikissaan. Page vaihtoi Led Zeppelinin albumien äänityksissä työskentelleitä ääniteknikkoja albumien välillä, sillä hän halusi kaikkien tietävän että hän itse oli vastuussa yhtyeen soundista.
Joissain Pagen kappaleissa on vaikutteita kelttiläisestä, intialaisesta ja arabialaisesta musiikista. Page on kertonut, että itämainen musiikki on aina vedonnut häneen. Hän oli myös matkustellut Intiassa, ja hän omisti sitarin jo varhain 1960-luvulla.
Musiikki > Tuottajana ja säveltäjänä > Elokuvamusiikki

Vuonna 1971 Page tapasi Aleister Crowleyyn liittyvän kiinnostuksensa tiimoilta elokuvaohjaaja Kenneth Angerin. Anger oli tekemässä elokuvaa nimeltä Lucifer Rising, josta hän kertoi Pagelle ja sai tämänkin innostumaan asiasta. Page oli aiemmin nähnyt elokuvakerhossa Kentissä pari Angerin elokuvaa. Anger pyysi Pagea säveltämään Lucifer Risingiin musiikin, ja Page suostui tekeillä olevaa elokuvaa näkemättä ("Se oli Angerin tapa tehdä elokuvaa, musiikki lisätään vasta sitten, kun elokuva on valmis.") Page sai vapaat kädet, ja lopputulos poikkeaa täysin Led Zeppelin -tuotannosta. Elokuvaan tehdyssä sävellyksessä soivat orientaaliset instrumentit ja ambientti syntetisaattorisurina, ja sen äänimaailma on muutenkin erikoinen. Sähkökitaraa on käytetty hyvin vähän. Pagella oli Led Zeppelin -konserttielokuvan jäljiltä elokuvaeditointilaitteistoa, ja hän tarjosi Angerin käyttöön oman studionsa. Heillä oli puhetta, että Anger pyrkisi tekemään lyhytelokuvastaan koko illan elokuvan.
Vuonna 1976 Angerin ja Pagen yhteistyö päättyi riitaisesti, ja miesten välit rikkoutuivat ennen kuin Pagen sävellys päätyi elokuvaan. Anger oli pettynyt, kun kaiken tämän ajan kuluttua Page oli saanut elokuvaa varten aikaan liian vähän musiikkia. Hän syytti Pagea sortumisesta huumeisiin eikä ymmärtänyt, että Pagen aikaa vei myös hänen yhtyeensä. Loukkaantunut Page taas sanoi, että oli tehnyt sen verran musiikkia kuin mitä toimeksianto koski ja oli täyttänyt omat velvoitteensa, tarjoten vieläpä kalliit laitteet Angerille elokuvan tekoon. Jimmy Pagen elokuvamusiikki jäi näin vuosiksi unohduksiin. Elokuvan musiikin sävelsi lopulta Bobby Beausoleil. Vuonna 2012 Jimmy Page julkaisi säveltämänsä alkuperäisen elokuvaan tarkoitetun musiikin nimellä Lucifer Rising and Other Sound Tracks .
Page on tehnyt musiikin myös Charles Bronson -elokuvaan Väkivallan vihollinen 2 (Death Wish II). Soundtrackin Death Wish II julkaisi Swan Song Records helmikuussa 1982.
Diskografia > Singlet

She Just Satisfies/Keep Moving (1965)
Diskografia > The Yardbirds (virallisena jäsenenä 1966–1968)

Having A Rave Up (1965)
Little Games (1967)
Live Yardbirds! Featuring Jimmy Page (1971)
Diskografia > Led Zeppelin (1968–1980)

I (1969)
II (1969)
III (1970)
Nimeämätön albumi, josta usein käytetään nimeä IV (1971)
Houses of the Holy (1973)
Physical Graffiti (1975)
The Song Remains the Same (konserttitallenne-elokuvaääniraita, 1976)
Presence (1976)
In Through the Out Door (1979)
Coda (hajoamisen jälkeen julkaistu, 1982)
Diskografia > Sooloalbumit

Outrider (1988)
Diskografia > The Honeydrippers

The Honeydrippers: Volume One (EP, 1984)
Diskografia > The Firm

The Firm (1985)
Mean Business (1986)
Diskografia > Coverdale/Page

Coverdale/Page (1993)
Diskografia > Yhdessä Robert Plantin kanssa

No Quarter: Jimmy Page and Robert Plant Unledded (livealbumi 1994)
Walking into Clarksdale (1998)
Diskografia > Muut

Whatever Happened to Jugula? (1985, yhdessä Roy Harperin kanssa)
Live at the Greek (2000, livealbumi yhdessä The Black Crowesin kanssa)
Diskografia > Elokuvamusiikki

Väkivallan vihollinen 2 (1982)
Lucifer Rising and Other Sound Tracks (sävelletty 1970-luvulla, julkaistu 2012)
Kirjallisuutta

George Case: Jimmy Page - Magus, Musician, Man (2007)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jimmy Page. (englanniksi)
Led Zeppelin. (englanniksi)
| n k Led Zeppelin |
| --- | --- |
 John Bonham  John Paul Jones  Jimmy Page  Robert Plant 
Studioalbumit:  Led Zeppelin  Led Zeppelin II  Led Zeppelin III  Led Zeppelin IV  Houses of the Holy  Physical Graffiti  Presence  In Through the Out Door  Coda 
Livealbumit:  Led Zeppelin – laulu jää pystyyn  BBC Sessions  How the West Was Won  Celebration Day 
Muuta:  Box Set  Profiled  Remasters  Box Set 2  Complete Studio Recordings  Early Days: The Best of Led Zeppelin Volume One  Latter Days: The Best of Led Zeppelin Volume Two  Mothership 
Singlet:  ”Good Times Bad Times”  ”Whole Lotta Love”  ”Immigrant Song”  ”Black Dog”  ”Rock and Roll”  ”Over the Hills and Far Away”  ”D’yer Mak’er”  ”Trampled Under Foot”  ”Candy Store Rock”  ”Fool in the Rain” 
Muuta:  Diskografia  Luettelo kappaleista 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef 
Jimmy Pagen johtama Led Zeppelin nousi 1970-luvulla yhdeksi maailman suosituimmista rockyhtyeistä.
Jimmy Page ja kaksikaulainen Gibson EDS 1275 vuonna 1977.
Pariisit

Pariisien kultakolikoita Cabinet des Médaillesissa, Pariisissa
Pariisit (lat. Parisii) olivat Seine-joen keskijuoksun tienoilla asunut kelttiläisheimo toisen vuosisadan eaa. puolivälistä Rooman valtakunnan aikoihin. Heidän tärkeimpiä kaupunkejaan oli keskellä jokea sijainneelle saarelle – nykyinen Île de la Cité – rakennettu Lutetia Parisiorum. Latinan sana Lutetia merkitsi suunnilleen 'Asumus keskellä virtaa'. Roomalaisten saapuessa alueelle pariisit olivat jo kyllin vauraita ja kehittyneitä lyömään omia kultakolikoitaan. Julius Caesar kirjoitti vuonna 52 eaa., että pariisit polttivat mieluumin kaupunkinsa kuin antautuivat roomalaisille. Svessionien kanssa pariisit osallistuivat Vercingetorixin johtamaan kapinaan vuonna 52 eaa.
Ensimmäisellä vuosisadalla jaa Lutetiasta oli jo tullut täysin roomalainen kaupunki, joka oli laajentunut Seinen vasemmalle rannalle. Kaupungissa oli tuolloin roomalaistyyliset suorat kadut ja julkisia rakennuksia, kuten forum, useita kylpylöitä sekä amfiteatteri. Seinen rannalla oleva asutus tuhottiin 200-luvun puolivälissä, ja asukkaat vetäytyivät turvaan saarelle, jonka ympäri rakennettiin kivimuuri. Tätä kaupunkia ryhdyttiin jo 300-luvun alussa kutsumaan Pariisiksi pariisien heimon mukaan.
Britannian ja Gallian parisit

Britanniassa asui brittiheimo parisit. On mahdollista, että Britannian parisit ja Gallian pariisit olivat saman kelttiläisen kantaheimon kaksi eri haaraa, joista toinen asettui Galliaan ja toinen Britanniaan.
Kallósdin Pyhän Annen kirkko

Kallósdin Pyhän Annen kirkko
Ilmakuva Pyhän Annan kirkosta
Kallósdin Pyöreä Pyhän Annen kirkko Kallósdissa Unkarissa on yksi harvoista lajissaan Árpádin ajalta ja on merkitty Unkarin tärkeimpien monumenttien listalle. Joka vuosi lukuisat turistit vierailevat kirkossa ja Zala-joen laaksossa sijaitsevassa, vain muutaman sadan asukkaan pienessä kylässä.
Historia

Kallósdin alue oli aikoinaan osa kuninkaan omaisuutta, kuuluen Zalan linnan alaisuuteen. Kuningas tarjosi sen Komárin Oroszin pojille vasta vuoden 1203 jälkeen. Hänen pojanpoikansa Miklós, Karacsin poika rakensi seurakunnan kirkon v. 1260 tienoilla. 1300-luvulta eteenpäin se kuului Kapornakin luostarille.  Kylän asukkaat joutuivat jättämään kirkkonsa turkkilaisen expansion takia 1600-luvulla. Väestö palasi sijoilleen jälleen v. 1711. He aloittivat kirkon ympäristön parannustoimet ja kirkko restauroitiin v. 1740. Kasvavan väestön tarpeisiin kirkkoon lisättiin hallitila 1800-luvulla, mutta se purettiin vuosien 1989 ja 1993 välillä korjaustöiden yhteydessä, kirkon saadessa jälleen alkuperäisen pyöreän muotonsa.
Rakennus

Romaanista tyyliä edustavan kirkon tiiliset seinät lepäävät kivijalan perustalla. Katto on pyöreä. Puolikaaren muotoinen uloke, ’apsis’ sijaitsee rakennuksen itäisellä puolella. Rakennuksen lounaispuolella sisäänkäynnin molemmin puolin olevat ikkunat ovat puoliympyrän muotoisia. Rakennuksen alkuperäinen pyöreä perusta, kattosilta, apsis ja kupoli edustavat kaikki 1200-luvun romaanista tyyliä.
Pyöreän kirkon rooli nykypäivänä

1990-luvulla uusi kirkko rakennettiin kirkon kellotornin sivustalle, kylän keskelle. Nykyisin jumalanpalvelukset järjestetään siellä. Kesäaikaan heinä- ja elokuussa konsertteja järjestetään lähes 800 vuotta vanhan kirkossa ja sen hautausmaalla.
Kallósdin symboli esiintyy myös kylän vaakunassa.
Juhlat

Pyhien päivä: 26. heinäkuuta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kallósdin Pyhän Annen kirkko Wikimedia Commonsissa
A kerektemplom a Zala Megyei Önkormányzat honlapján
Magyarország templomai (Arkistoitu – Internet Archive)
Zala Megyei Önkormányzat honlapja
Tatár Sarolta: Magyar katolikus templomok. Tóth Könyvkereskedés és Kiadó Kft., Debrecen. ISBN 978-963-596-408-6 p. 46.
Magyarország műemlékjegyzéke — Zala megye
Kaleeri

Rekonstruoitu kuva kreikkalaisista kaleereista.
Kaleeri on pääasiassa soutamalla liikuteltava historiallinen laivatyyppi, useimmiten sotalaiva. Monissa kaleereissa oli myös purjeet, joita käytettiin suotuisilla tuulilla. Menestynein kaleerityyppi oli kreikkalaisten noin 600 eaa. kehittämä kolmisoutu, jonka versioita käytettiin Välimeren piirissä kaksi vuosituhatta.
Etymologia

Sana kaleeri tulee latinan kielen sanasta galēra, joka on muunnelma sanasta galea, joka taas tulee muinaiskreikan sanasta γαλέα (galéa). Sen alkuperästä ei ole varmaa tietoa, mutta sen arvellaan tulevan eräänlaista kalaa tarkoittavasta sanasta γαλεός (galeós).
Varhaiset soutulaivat

Kaleereiksi kutsuttavia soutulaivoja käytettiin Välimerellä ehkä jopa 3000-luvulta eaa. alkaen. Muinaisen Egyptin soudettavia aurinkolaivoja on säilynyt faaraoiden hautojen yhteydessä. Sota-aikoina tällaisia aluksia käytettiin pääasiassa taistelijoiden ja varusteiden kuljettamiseen, ja ne eivät osallistuneet varsinaisiin taisteluihin. Törmäyskärki (Rostrum, "keulajuhmuri") keksittiin 800-luvulla eaa., ja se teki soutulaivasta sotalaivan. Törmäyskärki sijaitsi vesilinjan alapuolella. Taistelussa kärki ajettiin suurella nopeudella vihollislaivan kylkeen. Kreikkalaisten kehittämä ensimmäinen törmäyskärjellinen alustyyppi oli yhdellä soutajarivillä varustettu pentekonter, jossa oli 50 soutajaa, ja sen pienemmässä versiossa eli triakonterissa oli 30 soutajaa. Näitä kutsuttiin myös pitkäveneiksi (νῆες μακραί, nḗes markaí ), ja ne muistuttivatkin teknisesti viikinkien pitkäveneitä. Törmäyksen jälkeen taistelu käytiin laivojen ollessa toisissa kiinni mies miestä vastaan. Jos alusta ei pystytty valtaamaan (”entraamaan”), vaihtoehdoksi jäi irrottautuminen.
Kolmisoutu

Seitsemännellä vuosisadalla eaa. kreikkalaiset lisäsivät pentekonteriin ulkohankapuomin, jonka avulla saatiin aikaan paikat ylemmälle soutajariville. Kahdella soutajarivillä saatiin lisää nopeutta, ja alustyyppiä kutsutaan kaksisouduksi eli "dieeri". Seuraavan askeleen ottivat vuoden 600 eaa. joko kreikkalaiset tai foinikialaiset lisäämällä vielä kolmannen soutajarivin, jolloin syntyi kolmisoutu eli trieeri. Kolmisoudusta kehittyi 300-luvulla eaa. antiikin paras sotalaiva. Aluksen kummallakin sivulla oli soutajia kolmessa rivissä. Yksi riveistä oli sijoitettu muita alemmaksi, ja sen airorei’issä oli nahkapussit, jotta vesi ei pääsisi sisään. Yksi rivi oli sijoitettu parvelle veden päälle. Kolmisoutu voitiin pitää lyhyenä, jotta käännökset onnistuivat nopeasti. Kolmisoudun nopeuden on arvioitu olleen maksimissaan noin 10 solmua. Kolmisoutujen jälkeen tulivat nelisoudut ja viisisoudut 300-luvulla eaa. Näissä ei ole airoja kolmisoutuja enempää, vaan ylemmissä airoissa on kaksi soutajaa. Kreikkalaisten ja roomalaisten kaleereissa oli yleensä yksi masto, ja siinä oli raakapurje. Keulapuskurin käyttö kaleereissa vaati hyvin koulutettua miehistöä, jotta laiva voitiin kääntää tarpeeksi nopeasti ja kiihdyttää iskunopeuteen. Tämän vuoksi nämä merimiehet eivät olleet orjia.lähde tarkemmin?
Maalla säilytetyt sotalaivat pysyivät kuivina, ja jouduttuaan pusketuiksi ne eivät uponneet vesilastissakaan. Raskas pronssinen keulajuhmurikaan ei riittänyt upottamaan alusta. Hylkyjä voitiin ilmeisesti korjata, koska ne yleensä pyrittiin pelastamaan. Suurin Ptolemaios IV:n Aleksandriassa 200-luvun eaa. lopulla rakentama sotalaiva, nelikymmensouduksi mainittu, oli kuvausten mukaan 130 metriä pitkä, ja soutajia oli yli 4 000. Todennäköisesti alus ei ole juuri liikkunut merillä, vaan se on toiminut pelotteena.
Salamiin taistelua vuonna 480 eaa. pidetään merkittävimpänä kreikkalaisten käymänä meritaisteluna kolmisouduilla. Tämä taistelu liittyi kreikkalaisten Persiaa vastaan käymiin sotiin ja auttoi säilyttämään Kreikan kreikkalaisena.