stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Härjedalenin bussiturma 2017
Tapahtumien kulku

Bussi oli kuljettamassa skeneläisiä koululaisia hiihtämään pohjoisen tuntureille. Kyydissä oli kuljettajan lisäksi 52 nuorta ja kuusi aikuista. Härjedalenin kunnassa noin 20 kilometriä Svegin taajaman eteläpuolella bussi suistui E45-tieltä. Kolme nuorta sai surmansa ja viisi henkilöä loukkaantui vakavasti, heistä kaksi kuljetettiin helikopterilla Uppsalan yliopistolliseen sairaalaan. Kaikkiaan 23 henkilöä hoidettiin sairaalassa.
Tutkinta

Tutkinnassa onnettomuuden syyksi katsottiin kuljettajan väsymystila. Tien tai linja-auton kunnosta ei löytynyt puutteita. Kuljettaja oli kuitenkin noudattanut lepoaikoja.
Oikeudenkäynti

Kuljettajaa vastaan nostettiin toukokuussa 2018 syyte liikenneturvallisuuden vaarantamisesta, kuolemantuottamuksista ja ruumiinvammantuottamuksista, mutta Boråsin käräjäoikeus vapautti huhtikuussa 2019 hänet syytteistä. Syyttäjä vei asian Göteborgin hovioikeuteen, joka vahvisti käräjäoikeuden päätöksen saman vuoden marraskuussa.
Hoikkasinikorento

| Hoikkasinikorento |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Sudenkorennot Odonata
Alalahko::  Aitosudenkorennot Anisoptera
Heimo::  Varsinaiset sudenkorennot Libellulidae
Suku::  Sinikorennot Orthetrum
Laji::  coerulescens
Kaksiosainen nimi
 Orthetrum coerulescens  (Fabricius, 1798) 
Synonyymit
 Libellula donovani Leach, 1815  Libellula dubia Rambur, 1842  Libellula olympia Fonscolombe, 1837  Libellula opalina Charpentier, 1825  Orthetrum helena Buchholtz, 1954  Orthetrum ramburii (Sélys, 1848) 
Katso myös
   Hoikkasinikorento Wikispeciesissä   Hoikkasinikorento Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hoikkasinikorento (Orthetrum coerulescens) on sinikorentoihin kuuluva sudenkorento, jonka aikuiset koiraat ovat väriltään sinisiä.
Ulkonäkö ja koko

Hoikkasinikorennon koiras saa sukukypsäksi tullessaan asteittain sinistä väriä. Keltaisen ja tumman kirjavasta sinihärmäiseksi muuttuu alkuun takaruumis ja sen jälkeen keskiruumis takaruumiin vaaletessa. Nuoremmat koiraat ja naaraat ovat väriltään keltaisia. Naaras muuttuu vanhemmiten ruskeaksi. Lajilla on vaaleat siipitäplät ja olkajuovat, jotka ovat näkyvä tuntomerkki etenkin nuorilla korennoilla. Paikoillaan oleva hoikkasinikorento pitää usein etujalkojaan päänsä taakse taitettuina.
Ulkonäöltään hoikkasinikorento on muista lajeista lähimmin merisinikorennon kaltainen. Hoikkasinikorento on kuitenkin tätä pienikokoisempi ja hoikempi. Myös sinihärmäinen sorjahukankorento muistuttaa hoikkasinikorentoa.
Hoikkasinikorennon takaruumiin pituus on 27–31 mm ja takasiiven pituus 28–33 mm.
Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia tavataan yleisenä Etelä- ja Keski-Euroopassa, Välimeren rannikoilla Pohjois Afrikassa, paikallisena pohjoisessa Euroopassa sekä Aasiassa Pohjois-Intiaan ulottuvalla alueella. Suomessa laji on harvinainen ja esiintyy lähinnä paikoittaisena. Lajin vahvin elinalue Suomessa sijoittuu Heinolan ja Mäntyharjun välille sekä Ruokolahdelle.
Hoikkasinikorento elää virtaavilla vesillä, kuten puroilla ja joilla, joilla on runsaasti kasvillisuutta ja puolivarjoinen valoisuus.
Elintavat

Lajin lentoaika on Suomessa kesäkuun puolestavälistä elokuun lopulle. Päälentoaika on heinäkuun alulta elokuun alkuun.
Aiheesta muualla

Hoikkasinikorento Korentowikissä
Naaras
Ilkka Lantto

Ilkka Antero Lantto (s. 17. huhtikuuta 1943 Oulu) on suomalainen eläköitynyt yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Lanton vanhemmat olivat kauppaneuvos Viljo Lantto ja prokuristi Anja Väänänen. Hänen puolisonsa vuodesta 1966 on tiedotussihteeri, sairaanhoitaja Eeva-Tuulikki (Pipu) Lotila. Lantto tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1962 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1967. Hän on ollut Oulun Kauppa Oy:n johtaja 1966–1970, toimitusjohtaja 1970–1977, johtokunnan jäsen 1966–1976 ja johtokunnan varapuheenjohtaja 1970–1976 ja Katri Antell -yhtiön osakas, toimitusjohtaja 1977–2002 sekä yhtiön hallituksen jäsen ja puheenjohtaja. Lantto on ollut myös Viljo Lantto & Knit kiinteistöyhtymän toimitusjohtaja, Oulun Catering Oy:n, vuodesta 1991 Antell-Catering Oy ja vuodesta 2012 Antell-Ravintolat Oy, toimitusjohtaja 1980–2003 ja hallituksen puheenjohtaja, Antell-Konditoria-Kahvilat Oy:n toimitusjohtaja 1991–2002 ja hallituksen puheenjohtaja, Nivalan Leipä Oy:n hallituksen puheenjohtaja sekä Rafla-Lyydia Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Lantolla on lisäksi ollut lukuisia liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä ja hän toimi pitkään Itävallan kunniakonsulina ja kunniapääkonsulina. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1995.
Ihmisen ja tietokoneen välinen vuorovaikutus

Ihmisen ja tietokoneen välinen vuorovaikutus tai HCI (engl. human-computer interaction) tarkoittaa ihmisen ja tietokoneen välistä vuorovaikutusta ja sen tutkimusta. Kyseessä on monitieteinen tutkimusalue, jossa ihmisen ja tietokoneen toimintaa tarkastellaan useista eri näkökulmista. Tällaisia ovat esimerkiksi kognitiivinen psykologia, tietojenkäsittelytiede, käyttöliittymät, käytettävyys, käyttäjäkokemus ja ohjelmistot. Aihealueen perusoppikirjoissa jaotellaakin sisältöä esittelemällä ihmisen toiminta (esimerkiksi havaitsemisen ja ymmärtämisen perusrakenteet), tietokoneen tapa tarjota vuorovaikutuksellisia rakenteita vuorovaikutusvälineineen, sekä vuorovaikutuksen mallittaminen. Ihmisen ja tietokoneen välisen vuorovaikutuksen tutkimuksen tavoitteena on kehittää yhä luontevampia ja luonnollisempia vuorovaikutustekniikoita ja -rakenteita luomaan yhä helpompia ja monipuolisemmin ihmisen piirteitä huomioon ottavia vuorovaikutusratkaisuja.
Ihmisen ja tietokoneen vuorovaikutusta on tutkittu aktiivisesti 1970-luvulta alkaen, vaikka jo aiemminkin ihmisen ja tietokoneen vuorovaikutuksesta on esitetty vahvoja ajatuksia (esimerkiksi J. C. R. Licklider vuonna 1960 kirjassaan Man-Computer Symbiosis). 1980-luvun alussa ACM:n puitteissa perustettiin aihealuetta tarkasteleva ryhmä SIGCHI (CHI = Computer-Human Interaction), jolla on nyttemmin myös suomalainen vuonna 2001 perustettu paikallisyhdistys.
1990-luvulla itsenäiseksi käsitteeksi muodostuneella käytettävyydellä on vahvaa taustaa ihminen-tietokone-vuorovaikutuksen tutkimuksessa.
Suomessa alan tutkimusta tehdään muun muassa Aalto-yliopistolla , Tietotekniikan tutkimuslaitos HIITillä, Oulun yliopistolla , Jyväskylän yliopistolla , Tampereen yliopistolla . Teollisuudessa tutkimusta tehdään esimerkiksi Nokian tutkimuskeskuksessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
TAUCHI-tutkimuskeskuksen tutkimus
IHTE-yksikön tutkimus (Arkistoitu – Internet Archive)
SIGCHI Finland - HCI alan ihmisten yhdistys Suomessa
Ihmisen ja robotin vuorovaikutus

Ihmisen ja robotin vuorovaikutus on tieteenala, joka tutkii näitä vuorovaikutuksia (engl. human-robot interaction eli HRI). HRI on poikkitieteellistä, ja tutkii robotiikan vuorovaikutusta muun muassa ihmisen ja tietokoneen vuorovaikutuksen (human-computer interaction eli HCI), tekoälytieteiden, lingvistiikan, muotoilun, psykologian ja antropologian kanssa.
Ihmisen ja robotin vuorovaikutuksen tieteellinen tutkimus

Ihmisen ja robotin vuorovaikutusta käsittelevaa tutkimusta julkaistaan monessa tieteellisessä konferenssissa. Esimerkkejä ovat:
International Conference on Human-Robot Interaction (HRI), järjestäjä ACM/IEEE, tutkii ihmisen ja robottien vuorovaikutusta
International Symposium on Robot and Human Interactive Communcation (RO-MAN), järjestäjä IEEE, tutkii vuorovaikutteista kommunikaatiota ihmisten ja robottien välillä
I-57 (1928)

| I-57 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kuren laivastoarsenaali
Kölinlasku:  8. heinäkuuta 1927
Laskettu vesille:  1. lokakuuta 1928
Palveluskäyttöön:  24. joulukuuta 1929
Poistui palveluskäytöstä:  30. marraskuuta 1945
Loppuvaihe:  miehistönsä upottama 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 800 t (pinnalla) 2 300 t (sukellus)
Pituus:  98,9 m (vesiraja) 101,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,9 m
Syväys:  4,90 m
Koneteho:  6 800 bhp (pinnalla) 1 800 shp (sukellus)
Nopeus:  20 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Miehistöä:  79
Aseistus
Aseistus:  1 × 12 cm/45 ilmatorjuntatykki 8 × 53 cm torpedoputkea
I-57 oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1929 valmistunut I-56-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1923 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 8. heinäkuuta 1927. Alus laskettiin vesille 1. lokakuuta 1928 ja otettiin palvelukseen 24. joulukuuta 1929.
Palvelus

Alus nimettiin 20. toukokuuta 1942 uudelleen I-157:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 30. marraskuuta 1945. Miehistö upotti aluksensa 1. huhtikuuta 1946.
I-58 (1925)

| I-58 |
| --- | --- |
 I-58

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yokosukan laivastoarsenaali
Kölinlasku:  3. joulukuuta 1924
Laskettu vesille:  3. lokakuuta 1925
Palveluskäyttöön:  15. toukokuuta 1928
Poistui palveluskäytöstä:  30. marraskuuta 1945
Loppuvaihe:  miehistönsä upottama 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 800 t (pinnalla) 2 300 t (sukellus)
Pituus:  100,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,0 m
Syväys:  4,83 m
Koneteho:  6 800 bhp (pinnalla) 1 800 shp (sukellus)
Nopeus:  20 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Miehistöä:  64
Aseistus
Aseistus:  1 × 12 cm/45 ilmatorjuntatykki 8 × 53 cm torpedoputkea
I-58 oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1928 valmistunut I-53-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1923 hankinnoissa Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 3. joulukuuta 1924. Alus laskettiin vesille 3. lokakuuta 1925 ja otettiin palvelukseen 15. toukokuuta 1928.
Palvelus

Alus nimettiin 20. toukokuuta 1942 uudelleen I-155:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 30. marraskuuta 1945. Miehistö upotti aluksensa 1. huhtikuuta 1946.
I-59 (1929)

| I-59 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yokosukan laivastoarsenaali
Kölinlasku:  25. maaliskuuta 1927
Laskettu vesille:  25. maaliskuuta 1929
Palveluskäyttöön:  31. maaliskuuta 1930
Poistui palveluskäytöstä:  30. marraskuuta 1945
Loppuvaihe:  miehistönsä upottama 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 800 t (pinnalla) 2 300 t (sukellus)
Pituus:  98,9 m (vesiraja) 101,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,9 m
Syväys:  4,90 m
Koneteho:  6 800 bhp (pinnalla) 1 800 shp (sukellus)
Nopeus:  20 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Miehistöä:  79
Aseistus
Aseistus:  1 × 12 cm/45 ilmatorjuntatykki 8 × 53 cm torpedoputkea
I-59 oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1930 valmistunut I-56-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1923 hankinnoissa Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 25. maaliskuuta 1927. Alus laskettiin vesille 25. maaliskuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 31. maaliskuuta 1930.
Palvelus

Alus nimettiin 20. toukokuuta 1942 uudelleen I-159:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 30. marraskuuta 1945. Miehistö upotti aluksensa 1. huhtikuuta 1946.
I-61 (1927)

| I-61 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Mitsubishi, Kobe
Kölinlasku:  15. marraskuuta 1926
Laskettu vesille:  12. marraskuuta 1927
Palveluskäyttöön:  6. huhtikuuta 1929
Poistui palveluskäytöstä:  1. huhtikuuta 1942
Loppuvaihe:  uponnut 6. lokakuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 720 t (pinnalla) 2 300 t (sukellus)
Pituus:  95,5 m (vesiraja) 97,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,8 m
Syväys:  4,83 m
Koneteho:  6 000 bhp (pinnalla) 1 800 shp (sukellus)
Nopeus:  20 solmua (pinnalla) 8,5 solmua (sukellus)
Miehistöä:  58
Aseistus
Aseistus:  1 × 12 cm/45 ilmatorjuntatykki 6 × 53 cm torpedoputkea
I-61 oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1929 valmistunut I-61-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1923 hankinnoissa Mitsubishin Koben telakalta, missä köli laskettiin 15. marraskuuta 1926. Alus laskettiin vesille 12. marraskuuta 1927 ja otettiin palvelukseen 6. huhtikuuta 1929.
Palvelus

Alus upposi Ikinsalmessa 6. lokakuuta 1941 kolaroituaan kauppalaivan kanssa ja poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1942.
Hispasat

Hispasat’in logo
Hispasat on espanjalainen satelliittitietoliikenneyhtiö, joka operoi samannimisiä satelliitteja. Ensimmäinen Hispasat-satelliitti (1-A) laukaistiin Kourousta Ariane 4 -kantoraketilla 11. syyskuuta 1992.
Satelliitit

Ensimmäiset Hispasat-satelliitit toteutti espanjalainen puolustusministerön alainen Instituto Nacional de Técnica Aeroespacial, jota  avusti Euroopan avaruusjärjestö. Ensimmäisen satelliittiin omistaa nykyisin Eutelsat (27,69%) ja espanjalaiset osakkaat.
Satelliitit > Entiset

Hispasat 1A ja 1B välittivät analogista TV-ohjelmaa. Satelliittien toiminta-aika päättyi vuonna 2003, Hispasat 1-B lähettää edelleen osalla transpondereistaan. Hispasat 1A laukaistiin 11. syyskuuta 2992 ja Hispasat 1B 22. heinäkuuta 2993.
Satelliitit > Nykyiset

| Nimi   | Asema   | Laukaisu   | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| Amazonas 1 | 61° West | 5.8.2004 | 51 transponderia Ku-kaistalla ja C-kaistalla |
| Amazonas 2 | 61° West | 1.10.2009 | 64 transponderia Ku- ja C-kaistoilla |
| Hispasat 1C | 30° West | 3.2.2000 | 24 transponderia Ku-kaistalla |
| Hispasat 1D | 30° West | 18.9.2002 | 28 transponderia Ku-kaistalla |
| Hispasat 1E | 30° West | 29.12.2010 | 53 transponderia Ku- ja Ka-kaistoilla |
| SpainSAT | 30° West | 11.3.2006 | 13 transponderia X-kaistall ja Ka-kaistalla. Sotilaallista käyttöä Hisdesat-tytäryrityksen kautta |
| XTAR-EUR | 29° East | 12.2.2005 | 12 transponderi X- ja C-kaistoilla. Sotilaallista käyttöä Hisdesat-tytäryrityksen kautta |
Satelliitit > Tulevia

Kesällä 2012 Hispasat tilasi Orbital Sciences -yhtiöltä kaksi Amazonas-satelliitti. Hispasat 4A laukaistaan vuonna 2012 ja 4B vuonna 2015.
Aiheesta muualla

Hispasatin sivusto
Organisation List: European Satellite Operators' Association (ESOA) Copernical.com. Viitattu 18.11.2023. (englanniksi)
Iceweasel

| Iceweasel |
| --- | --- |

 Iceweasel 30 Debian Jessie -jakelussa.
Kehittäjä:  Debian Project
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Verkkoselain
Alusta:  Linux
Lisenssi:  MPL/GPL/LGPL
Iceweasel oli Debian-projektin ylläpitämä Firefox-selaimen versio vuosina 2007–2016, josta oli riisuttu Mozilla Foundationin omistamat Firefox tuotemerkit ja logot. Tuotemerkkien käyttäminen edellyttäisi eräiden Mozilla Foundationin asettamien, mutta Debian-projektin periaatteiden vastaisten ehtojen hyväksymistä.
Tämä nimi oli käytössä myös Valven SteamOS:issa.
Tavaramerkkikiista sovittiin kun Mozilla ilmoitti ettei se katso Debian käyttämien patchien heikentävän tuotteen laatua. Debian myös katsoi Firefoxin logon lisenssin olevan projektin kanssa yhteensopiva.
Käytännössä Iceweaselin ja Firefoxin välillä ei loppukäyttäjän kannalta juurikaan ole eroa. Iceweasel käyttää nimenmuutoksesta huolimatta Mozillan palveluita, kuten liitännäisten etsintää, laajennuksia ja pilvipalveluita. Myöskään epävapaiden osien kuten Adobe Flashin käyttötapaan ei ole tullut muutoksia. Debian vie kaikki tarvittavat tietoturvakorjaukset takautuvasti kaikkiin sen vakaiden julkaisujen mukana jaeltaviin ohjelmaversioihin, kunnes näiden jakelujen tuki lopetetaan.
Mozilla Foundationin sähköpostiohjelma Thunderbird ja internet-ohjelmistopaketti SeaMonkey ovat samaan tapaan ja samasta syystä saaneet Debianissa uudet nimet IceDove ja IceApe.
Gnuzilla Iceweasel/Icecat

Iceweasel oli aiemmin myös Gnuzillan käyttämä nimi Firefox-selaimen muunnelmalle. Gnuzilla on GNU-projekti, jonka tarkoitus on tuottaa Mozilla-ohjelmista pelkästään vapaata lähdekoodia käyttäviä versioita. Nykyään Gnuzilla Iceweasel on nimeltään Gnuzilla Icecat.
Icecat poistaa Firefox-selaimesta grafiikan ja laajennukset, jotka vapaan ohjelmiston puolestapuhujat ovat luokitelleet epävapaiksi. Vaikka Gnuzilla väittää poistaneensa talkback-liitännäisen, sen liittäminen ei muutenkaan olisi mahdollista epävirallisissa käännöksissä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
GNU Gnuzilla Icecatin sivusto (englanniksi)
Ian Black

Ian Black
Ian Black (s. 14. maaliskuuta 1985) on skotlantilainen jalkapalloilija. Hän on edustanut  Skotlannin valioliigassa pelaavaa Heart of Midlothiania kaudesta 2009–2010 alkaen. Aiemmin Black pelasi Inverness Caledonian Thistlessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ian Black Wikimedia Commonsissa
Honus Wagner

| Honus Wagner |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  John Peter Wagner
Syntynyt: 24. helmikuuta 1874 Chartiers, Pennsylvania
Kuollut: 6. joulukuuta 1955 (81 vuotta) Carnegie, Pennsylvania
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Baseballpelaaja
Lempinimi:  The Flying Dutchman
Pelipaikka:  polttaja
Pituus:  180 cm
Paino:  90 kg
Lyöntipuoli:  oikea
Heittokäsi:  oikea
Pelaajaura
Seurajoukkueet
 1897–1900  1900–1917 :   Louisville Colonels  Pittsburgh Pirates 
John Peter ”Honus” Wagner (24. helmikuuta 1874 Chartiers, Pennsylvania – 6. joulukuuta 1955 Carnegie, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelasi 21 kautta Major League Baseball -sarjassa (MLB) vuosina 1897–1917, edustaen lähes koko uransa ajan Pittsburgh Piratesia. Hänen pelipaikkansa oli lähinnä polttaja. Wagner teki debyyttinsä vuonna 1897 National Leaguen (NL) Louisville Colonelsissa, jossa hän pelasi kolme kautta ennen siirtymistään NL:n Pittsburgh Piratesiin. Hän voitti World Seriesin kerran, vuonna 1909, ja oli kahdeksan kertaa NL:n paras lyöjä osumatarkkuudella mitattuna. Wagner lopetti uransa 43-vuotiaana vuonna 1917. Hänet valittiin Hall of Fameen vuonna 1936 ensimmäisten viiden pelaajan joukossa.
Wagneria esittävä baseballkortti ”T206 Honus Wagner” on yksi harvinaisimmista ja kallisarvoisimmista olemassa olevista baseballkorteista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Honus Wagner Wikimedia Commonsissa
Hista

Hista (ruots. Hista) on kaavoitusvaiheessa oleva alue Länsi-Espoon Vanha-Nuuksion (ruots. Gamla Noux) ja Siikajärven (ruots. Siikjärvi ja Sikjärv) kaupunginosassa Vanha-Espoon suuralueella. Hista-Siikajärvi-Nupuri-osayleiskaava-alue sijaitsee Turunväylän varrella, Nuuksion järviylängön eteläpuolella rajautuen Kirkkonummen kuntaan. Hista kytkee Kirkkonummen, Veikkolan, Vihdin ja Lohjan sekä vahvistaa seudullista taajamarakennetta. Hista sijaitsee 10 kilometrin päässä Espoon keskuksesta luoteeseen ja noin 30 kilometrin päässä Helsingin keskustasta. Turunväylällä on alueen kohdalla Histan eritasoliittymä.
1400 hehtaarin kaava-alueesta Espoon kaupunki omistaa noin 360 hehtaaria ja Hista-maatalousyhtymä noin 250 hehtaaria. Yksityisiä maanomistajia on noin 300 ja asukkaita 1.1.2007 oli 800.
Rakennussuunnitelma

1400 hehtaarin kokoiselle alueelle Histaan suunnitellaan energiatehokasta, yhteisöllistä, vapaa-ajan viettoa tukevaa uutta kaupunginosaa pääkaupunkiseudun väestönkasvun tarpeisiin. Suunnittelussa painotetaan erityisesti monipuolisia ulkoilu- ja virkistysmahdollisuuksia luonnossa ja kulttuuri- ja maisemaperinteiden säilyttämistä sekä ekologisten energiaratkaisujen hyödyntämistä kuten kalliolämpöä. Histan kartanon lähelle sijoittuisivat julkiset ja kaupalliset sekä liikenteelliset vapaa-ajan palvelut asukkaille ja siellä vieraileville. Histan kartanon vapaa-ajankeskuksen on tarkoitus palvella ja tukea Nuuksion erämaa-aluetta.
OPUS-hanke kehitti yhteistyössä Espoon kanssa Histan rakennushanketta varten Histan keskustelufoorumin, joka toimii alueen sähköisenä kohtaamispaikkana. Foorumin tarkoituksena on välittää tietoa alueen suunnittelusta ja osallistaa asukkaita mukaan asuinympäristön suunnitteluun. OPUS eli Oppiva kaupunkisuunnittelu ja asumisen arki on Teknillisen korkeakoulun tutkimushanke, jonka tavoitteena on kehittää ja tutkia kaupunkisuunnitteluprosesseja ja eri osapuolten vuorovaikutusta oppimista tukevien menetelmien avulla.
Histan eteläisen osan Nupurinkartanon rakentaminen alkaa vuonna 2009. Alueen suunnittelun tavoitteena on, että asuinalueen kaikissa kortteleissa toteutetaan jokin asukkaan toiveita vastaava asia, joka liittyy esimerkiksi rakennukseen, piha-alueeseen tai asumiseen. Asuinalueella sijaitseva Nupurin tilan päärakennus suojellaan ja se kunnostetaan aluetta palvelevaan käyttöön. Nupurinkartanon asuinalueesta tulee Suomen ensimmäinen kalliolämpöön liitettävä asuinalue, jonka lämpöpumpuissa käytetään vain vihreää sähköä ja asunnot ovat matalaenergiataloja. Hankkeen yhteistyökumppaneina ovat YIT, Fortum ja Uponor.
Kaavoitus

Espoon kaupunginvaltuusto hyväksyi Hista-Siikajärvi-Nupuri-osayleiskaavan kokoukseen joulukuussa 2010. 18 valtuutettua jätti eriävän mielipiteen. Espoon poliittiset ryhmät ovat sopineet keskenään, että asemakaavoitus ja rakentaminen käynnistetään, kun Espoon ja Lohjan välille suunniteltu rata on kirjattu Helsingin seudun liikennejärjestelmään. Espoon kaupunginhallitus esitti joulukuussa 2010, että rataa aikaistettaisiin suunnitelmassa toteutettavaksi vuosina 2020-2035.
Espoon kaupunginvaltuusto hyväksyi Nupurinkartanon asemakaavan kokouksessaan helmikuussa 2009. Espoon kaupunginhallitus on 9.10.2001 hyväksynyt Hista-Siikajärvi-Nupuri-osayleiskaava-alueen tavoiteohjelman ja osallistumis- ja arviointisuunnitelman. Alue kuuluu 2002–2005 kaavoitusohjelmaan sekä kaupunkisuunnittelulautakunnan 16.6.2005 hyväksymään kaavoitusohjelmaan 2005–2009. Koko alue on alustavasti suunniteltu valmistuvaksi vaiheittain vuoteen 2030 mennessä.
Historia ja taustaa

Hista-nimi on peräisin 1500-luvulta Histan tilan toisen omistajan talonpoika Jaakko Laurinpojan nimessään käyttämästä sanasta Hista. Kaikki tilan omistajat tiedetään vuodesta 1540 lähtien, jolloin Ruotsin kuningas Kustaa Vaasa määräsi pidettäväksi maakirjat maanomistajien verottamista varten. Vuonna 1641 Kustaa II Aadolfin kuuluisa sotapäällikkö Gustav Horn hankki tilan ja kolme muutakin itselleen rälssiksi ja yhdisti ne omistamaansa Espoonkartanoon. Tuona aikana Histalla toimi mylly ja saha, joka on antanut nimen tilan alueella olevalle Sahajärvelle (ruots. Kvarnträsk). Histan maita on vuoden 1979 jälkeen myyty Espoon kaupungille noin 250 hehtaaria.
Histan kartanon mailla Nupurintiellä sijaitsee vuonna 1936 rakennettu nuorisoseuran talo Honkamaja.
Luonto

Histan luonto on vanhaa järviylänköä, jossa maisemat ovat vaihtelevia ja korkeuserot suuria. Alueella on useita järviä ja lampia, kuten Heinäslampi, Vuohilampi, Pitkänen, Kivilampi, Nupurinjärvi sekä osittain alueella sijaitsevat Sahajärvi ja Siikajärvi. Alue on monimuotoista kallioista metsää, rinteitä, lehtipuuvyöhykkeitä, lehtolaikkuja, pähkinäpensaslehto ja pienvesistöjen ranta-alueiden reheviä lehtoja.
Liikenne

Lisärakentamisen edellytyksenä on tehokas ja kattava joukkoliikenne sekä turvallinen kevyen liikenteen verkoston rakentaminen. Rakentamisen alkaessa Histasta on tiivis bussiyhteys Espoon keskukseen. Myöhemmässä vaiheessa Histaan tulee mahdollisesti oma rautatieasema. Alueen palvelut ovat kevyen liikenteen väylien varrella.
Isidore de Souza

Isidore de Souza (4. huhtikuuta 1934 Ouidah Ranskan Dahomey – 13. maaliskuuta 1999) oli beniniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän syntyi Ouidahissa, ja hänet vihittiin papiksi Cotonoun arkkihiippakuntaan 8. heinäkuuta 1962. Hänet nimitettiin sen koadjuuttoriarkkipiispaksi 17. heinäkuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernardin Gantin, jota avustivat Bernard Yago ja Christophe Adimou.
Marxismi-leninismin kaaduttua Beninissä Mathieu Kérékou joutui 1980-luvun lopussa aloittamaan järjestelmän liberalisoinnin. Helmikuussa 1990 järjestettiin kansallinen konferenssi, jonka puhemiehenä de Souza toimi. Konferenssin päätteeksi maahan perustettiin vuoden siirtymäkauden ajaksi tilapäiset instituutiot, joiden tarkoituksena oli uuden perustuslain laatiminen ja yleisten vaalien organisoiminen.
27. joulukuuta 1990 de Souzasta tuli Cotonoun arkkipiispa, jona hän toimi, kunnes kuoli 64 vuoden iässä.