stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Memphisin kansainvälinen lentoasema

Memphisin kansainvälinen lentoasema (IATA: MEM, ICAO: KMEM) palvelee Memphisin kaupunkia Tennesseessä, Yhdysvalloissa. Lentoasema sijaitsee 11 kilometriä Memphisin keskustasta kaakkoon.
Lentoasema toimii Northwest Airlinesin kolmanneksi suurimpana solmukohtana, josta yhtiö liikennöi muun muassa Amsterdamiin. Memphisissä käsitellään myös suuri osuus FedExin rahtikuljetuksista. Tämän vuoksi lentoasema on rahtimäärillä mitattuna maailman suurin. Memphisissä toimii myös United Parcel Servicen kolmanneksi suurin lajittelukeskus.
Memphisin lentoasemalla on neljä kiitotietä ja kolme matkustajaterminaalia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Memphisin kansainvälinen lentoasema Wikimedia Commonsissa
Memphisin kansainvälinen lentoasema (Form 5010 PDF) (englanniksi)
Mauri Tommila

Mauri Eerik Tommila (s. 28. huhtikuuta 1951 Nakkila) on suomalainen arkkitehti.
Ura

Tommila kirjoitti ylioppilaaksi 1970 ja valmistui arkkitehdiksi 1982 Oulun yliopistosta.  Hän työskenteli Arkkitehtitoimisto Forsman–Tommilan yhtiömiehenä 1982–1984, Tapiolan Studio Arkkitehdit oy:n johtavana arkkitehtina 1984–1988 sekä yhtiön osakkaana ja toimitusjohtajana 1988–1993. Vuodesta 1993 lähtien Tommila on työskennellyt omistamassaan Arkkitehdit Tommila oy:ssä. Hän on ollut vuodesta 2000 lähtien Tukholmassa toimivan Tommila Herkommer Arkitekter ab:n osakas. Vuonna 2006 hänestä tuli DigiEcoCity oy:n osakas ja toimitusjohtaja ja hän oli tukholmalaisen Ecomarket EMT AB:n osakas 2002–2008. Päätyönsä ohessa Tommila on toiminut Oulun yliopiston tuntiopettajana 1977–1980 sekä Teknillisen korkeakoulun tuntiopettajana 1983–1984 ja assistenttina 1984–1987. Hän on ollut myös Suomen arkkitehtiliiton kilpailusihteerinä 1982–1985 . Muita luottamustehtäviä ovat olleet esimerkiksi Euroopan Suomi Finlandin hallituksen varapuheenjohtajan tehtävä 1996–1999 ja Elävä kaupunkikeskusta ry:n hallituksen jäsenyys vuodesta 2001 lähtien.
Töitä > Rakennuksia

Partekin Helsingin konttori, 1988 (yhdessä Matti K. Mäkisen ja Kaarina Löfströmin kanssa)
Näkinpuiston kortteli, Helsinki 1991 (yhdessä Erkki Forsmanin kanssa)
Pop & jazz konservatorio, Helsinki 1995
Kauppakeskus Columbus, Helsinki 1996
ICL toimitalo, Helsinki 1996
LM Ericssonin toimitalo, Espoo 1998
Vehon Olarin autotalo, Espoo 1999
ABB:n toimitalo Tellus, Helsinki 1999
Vehon Herttoniemen autotalo, Helsinki 2000
Nokia Strömbergin aukio, Helsinki 2000
Martelan toimitalo, Helsinki 2001
SysOpen Tower, Helsinki 2001
Radiolinjan pääkonttori, Espoo 2001
Iso Omena, Espoo 2001
Arabiakeskus, Helsinki 2002
kirjasto ja kauppakeskus Oulunsalon Kapteeni, Oulu 2005
If House, Espoo 2006
Fennian pääkonttori, Helsinki 2008
Pauligin kahvinpaahtimo ja toimitalo, Helsinki 2009
Töitä > Kaupunkisuunnittelutehtäviä

Vuosaaren keskusta, Helsinki 1990–1997
Arabian teollisuusalue, Helsinki 1991–1995
Kupittaan asemanseutu, Turku 1991–1995
Töölönlahden aloituskortteli, Helsinki 1992
Nykytaiteen museon tontinkäyttöselvitys, Helsinki 1992
Asemahotelli ja asemanseutu, Helsinki 1993
Kista Centrum, Tukholma 1997
Matinkylän-Olarin keskusta, Espoo 1998
Aviapolis, Vantaa 1998
Suurpelto, Espoo 1998–
Lommilan alue, Espoo 2000–
Marja-Vantaan keskusta, Vantaa 2001
Gongqing DigiEcoCity, Kiina 2009–
Danyang DigiEcoCity, Kiina 2010–
Miesten trap kesäolympialaisissa 1900

| Ammunta kesäolympialaisissa 1900  |
| --- | --- | --- |
| 25 m olympiapistooli | miehet |  |
| 50 m vapaapistooli | miehet |  |
| 50 m vapaapistooli, joukkueet | miehet |  |
| Trap | miehet |  |
| 300 m sotilaskivääri, pysty | miehet |  |
| 300 m sotilaskivääri, polvi | miehet |  |
| 300 m sotilaskivääri, makuu | miehet |  |
| 300 m sotilaskivääri, asennot | miehet |  |
| 300 m sotilaskivääri, joukkue | miehet |  |
Miesten trap-ammunta kesäolympialaisissa 1900 käytiin 15. – 17. heinäkuuta. Kilpailuun osallistui 31 urheilijaa kolmesta eri valtiosta. Jokainen ampuja ampui 20 laukausta ja joka osumasta sai pisteen. Kilpailun voitti Ranskan Roger de Barbarin.
Tulokset

| Sija | Nimi | Maa | Osumat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Roger de Barbarin |  Ranska | 17 |
| 2 | René Guyot |  Ranska | 17 |
| 3 | Justinien de Clary |  Ranska | 17 |
| 4 | César de Bettex |  Ranska | 16 |
| 5 | Hilaret |  Ranska | 15 |
| 6 | Édouard Geynet |  Ranska | 13 |
| 7 | Jules Charpentier |  Ranska | 12 |
| 7 | Charles de Jaubert |  Ranska | 12 |
| 7 | Joseph Labbé |  Ranska | 12 |
| 7 | Sidney Merlin |  Yhdistynyt kuningaskunta | 12 |
| 7 | André de Schonen |  Ranska | 12 |
| 7 | Sion |  Ranska | 12 |
| 13 | Amédée Aubry |  Ranska | 11 |
| 13 | Gheorghe Plagino |  Romania | 11 |
| 15 | Maurice Bucquet |  Ranska | 9 |
| 15 | Léon Moreaux |  Ranska | 9 |
| 15 | Reverdin |  Ranska | 9 |
| 18 | Jacques Nivière |  Ranska | Ei tiedossa |
| 19 | Gaston Legrand |  Ranska | Ei tiedossa |
| 20 | Ador |  Ranska | Ei tiedossa |
| 21 | André Mercier |  Ranska | Ei tiedossa |
| 22 | Roger Nivière |  Ranska | Ei tiedossa |
| 23 | Paul de Montholon |  Ranska | Ei tiedossa |
| 24 | de Saint-James |  Ranska | Ei tiedossa |
| 25 | Soucaret |  Ranska | Ei tiedossa |
| 26 | Pierre Perrier |  Ranska | Ei tiedossa |
| 27 | G. Brosselin |  Ranska | Ei tiedossa |
| 28 | A. Darnis |  Ranska | Ei tiedossa |
| 29 | N. Guyot |  Ranska | Ei tiedossa |
| 30 | Pourchainaux |  Ranska | Ei tiedossa |
| 31 | Anjou |  Ranska | Ei tiedossa |
Ei ole tiedossa, miten tasatilanne ratkaistiin mitalistien järjestyksen selville saamiseksi. Myös tulokset sijasta 18 eteenpäin ovat kadonneet.
Mickey MacKay

Mickey MacKay
Duncan McMillan "Mickey" MacKay (25. toukokuuta 1894 – 30. toukokuuta 1940) oli kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija. Hyökkääjänä vaikuttanut MacKay pelasi Pacific Coast Hockey Associationissa (PCHL) ja Western Canada Hockey Leaguessa (WCHL) edustaen Vancouver Millionairesia (myöhempi Maroons).  Hän siirtyi National Hockey Leagueen (NHL) kun länsirannikon ammattikiekko oli ajettu alas ja pelasi uransa loppuun Chicago Black Hawksissa, Pittsburgh Piratesissa ja Boston Bruinsissa.
Lester Patrick kutsui synnynnäistä maalintekijä MacKayta parhaaksi coast league -sarjassa pelanneeksi keskushyökkääjäksi.
Saavutuksia ja palkintoja

PCHA:n maalikuninkuusa kolmasti
PCHA:n paras syöttäjä kahdesti
PCHA:n tai WCHL:n ykköstähdistössä seitsemästi ja kakkostähdistössä kolmasti
Stanley Cup 1915 (Millionaires) ja  1929 (Bruins)
British Columbia Hockey Hall of Fame
1952 Hockey Hall of Fame
British Columbia Sports Hall of Fame 1989
Aiheesta muualla

Mickey MacKay The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Legends Of Hockey
Hockey Reference
NHL profile
Melisa Aydemir

Melisa Aydemir (s. 13. marraskuuta 2003) on suomalainen salibandyn pelaaja.
Aydemir on edustanut naisten F-liigassa Turun Palloseuraa kaudella 2021–2022. Hän on pelannut liigassa 13 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia ja antanut yhden maalisyötön, sekä 14. huhtikuuta mennessä seitsemän pudotuspeliä ilman tehopisteitä.
Aydemir on voittanut mynämäkeläisen SBS Wirmon joukkueessa C-tyttöjen Suomen-mestaruuden vuonna 2018 ja B-tyttöjen Suomen-mestaruuden vuonna 2019. C-tyttöjen ratkaisevassa loppuottelussa hän teki voittomaalin jatkoajalla.
Martin Widmark

Martin Widmark vuonna 2009.
Martin Widmark (s. 19. maaliskuuta 1961) on ruotsalainen lastenkirjailija. Hänen teoksiaan on käännetty lähes 40 kielelle ja myyty yli 12 miljoonaa kappaletta.
Hänet tunnettaan etenkin Lasse-Maijan etsivätoimisto -lastenkirjasarjastaan (ruots. LasseMajas Detektivbyrå), joka on sovitettu myös televisiosarjaksi.
Widmark on koulutukseltaan peruskoulun opettaja ja työskenteli kymmenen vuotta Tukholmassa Rinkebyn yläasteella. Hän opetti kirjoittamisen ohella myös kahdeksan vuotta ruotsia aikuisille maahanmuuttajille ennen kuin jättäytyi täysipäiväiseksi kirjailijaksi vuonna 2006. Widmark on kampanjoinut Ruotsissa lasten ja nuorten lukutaidon puolesta.
Suomennetut teokset > Kauhuagentti Nelly Rapp

Hirviöakatemia.  ((Monsterakademin, 2003) Kuvitus: Christina Alvner)  Suomentanut Outi Menna. Helsinki:  Tammi, 2010.  ISBN 978-951-31-4950-5.
Frankensteinin kummajainen.  ((Frankensteinaren, 2003) Kuvitus: Christina Alvner)  Suomentanut Outi Menna. Helsinki:  Tammi, 2011.  ISBN 978-951-31-4949-9.
Kaksi pahaa sutta.  ((Varulvarna, 2004) Kuvitus: Christina Alvner)  Suomentanut Outi Menna. Helsinki:  Tammi, 2012.  ISBN 978-951-31-6781-3.
Suomennetut teokset > David & Larissa

Sinisen peilin antikvariaatti.  ((Antikvariat blå spegel, 2006) Kuvitus: Katarina Strömgård)  Suomentanut Outi Menna. Helsinki:  Tammi, 2007.  ISBN 978-951-31-3822-6.
Kolmastoista vieras.  ((Den trettonde gästen, 2006) Kuvitus: Katarina Strömgård)  Suomentanut Outi Menna. Helsinki:  Tammi, 2007.  ISBN 978-951-31-3998-8.
Kauhujen saari.  ((Dårarnas ö, 2007) Kuvitus: Katarina Strömgård)  Suomentanut Outi Menna. Helsinki:  Tammi, 2009.  ISBN 978-951-31-4572-9.
Noidan laulu.  ((Nåjdens sång, 2008) Kuvitus: Katarina Strömgård)  Suomentanut Outi Menna. Helsinki:  Tammi, 2010.  ISBN 978-951-31-5273-4.
Suomennetut teokset > Muut

Ruusun salaisuus.  ((I rosens mitt, 2017) Kuvitus: Ola Skogäng)  Suomentanut Outi Menna. Helsinki:  Tammi, 2018.  ISBN 978-952-04-0119-1.
Mauri Tiilikainen

| Mauri Olavi Simonpoika Tiilikainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. helmikuuta 1915 Heinävesi
Kuollut: 3. huhtikuuta 2008 Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  johtaja, pastori
Arvonimi: rovasti
Titteli:  toiminnanjohtaja
Vanhemmat:  Simo Pekka Antinpoika Tiilikainen, Impi Emilia Otontytär Tiilikainen o.s. Ingman
Puoliso:  Anna-Lea Tiilikainen o.s. Karilas
Lapset:  Heikki Tiilikainen ja kolme muuta
Muut tiedot
Järjestö:  Kansan Raamattuseura
Seuraaja:  Veli-Pekka Toiviainen
Mauri Tiilikainen (15. helmikuuta 1915 Heinävesi – 3. huhtikuuta 2008 Helsinki), rovasti, oli uskonnollinen järjestöjohtaja. Hän oli Kansan Raamattuseuran ensimmäinen toiminnanjohtaja ja palveli yli 30 vuotta tässä tehtävässä vuoteen 1979 saakka. Tiilikainen syntyi opettajavanhemmille musikaaliseen kotiin. Hän kävi koulunsa Savonlinnassa, opiskeli Helsingin yliopistossa ja työskenteli lähinnä Helsingissä.
Tiilikaisen uran aikana Kansan Raamattuseura vakiintui kirkon palvelujärjestöksi. Seuralle hankittiin useita leirikeskuksia, mm. Vivamo ja kaikki muut nykyiset keskukset. Suhteessa seuraaviin vuosikymmeniin Tiilikainen teki yhteistyötunnusteluja ja sai aikaan käytännön yhteistyötä eri tahojen kanssa lähinnä Suomessa, mutta myös ulkomailla muun muassa Campus Crusade for Christ -järjestön kanssa. Hän linjasi, että  KRS:n tehtävä on julistaa evankeliumia kansalle, ei käydä kirkkopoliittisia tai opillisia keskusteluja .
Lapsuudesta aikuisuuteen

Mauri Olavi Simonpoika Tiilikainen syntyi 15.2.1915 Heinävedellä.[lähde? ] Tiilikainen eli nuoruuttaan Säämingissä lähellä Savonlinnaa. Jo tällöin aikalaiset pitivät häntä taitavana pianistina ja laulajana. Vuonna 1934 hän alkoi opiskella teologiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui kandidaatiksi joulukuussa 1938. Samassa kuussa hän kihlautui Anna-Lea Karilaan kanssa. Hänet vihittiin papiksi tammikuussa 1939. Vuoden 1939 hän suoritti varusmiespalvelusta ja jatkoi siitä talvisotaan. Sodan alussa joulun alla hän meni naimisiin Mikkelissä. Pian talvisodan jälkeen hän jatkoi puolustusvoimien kirkollisessa työssä ensin salaisissa esikuntatehtävissä hoitaen mm. sotilaspapiston liikekannallepanoa ja viimeisenä Hämeenlinnan sotasairaalan päällikköpastorina. Mikkelin tuomiokirkkoseurakunnan pastorina Tiilikainen ehti olla vuosina 1945-1946.
Ura

Tietokirjailija ja Tiilikaisen appi Yrjö Karilas kutsui Mauri Tiilikaisen vuonna 1946 Kansan Raamattuseuran toiminnanjohtajaksi. Tiilikainen piti luonnettaan raskaana, epäili sanakäyttönsä sujuvuutta ja totesi vieroksuvansa ehdottomia uskonratkaisuja. ”Hengellisesti olen niin taitamaton, kokematon ja karkea, että vallan peloittaa. Mitä pieni heikosti tuikertava valo merkitsee evankelioimistyössä. Siellä tarvitaan rätisevää tulta, ja sitä minulla ei ole.”
Tiilikaisen työtoveri, seuraaja ja elämäkerturi Tapio Aaltonen (2015) kirjoittaa, että Tiilikaisen pelko oli oikeutettu, ja kritiikki riipaisi. Hän koki kirkon taholta tulleen kritiikin kohtuuttomaksi, koska hän tunsi olevansa kirkon palvelija. "Kipein isku tuli läheltä. Kolmen vuoden rupeaman jälkeen Tiilikainen huomasi joutuneensa keskelle valtapeliä, kun yksi seuran taustahahmoista Ensio Lehtonen junaili Kansan Raamattuseuran rakennetta uusiksi.”
Lehtosen tavoitteena oli kolmen tahon: Kansan Raamattuseuran, Raamattuopiston sekä Kuvan ja Sanan yhdistämiseen. Ideaa tuki Jaakko Railonkoski, suunnitelman keskeinen henkilö. Hän piti nykyisenä puutteena sitä, että appi Yrjö Karilas ja vävy Mauri Tiilikainen, ”liian läheiset sukulaiset, varapuheenjohtaja ja toiminnanjohtaja ovat liian lähellä toisiaan”. Myöhemmin koko ehdotus haudattiin, mutta Karilas erosi varapuheenjohtajan paikalta ja Aaltonen arvioi Tiilikaisesta, että tälle jäi tapahtumista pitkäaikaiset arvet..
Johtajana Tiilikaista pidettiin määrätietoisena, tilannetajuisena, rohkeana mutta varovaisena, lujana mutta nöyränä. Aaltonen (2015) kirjoittaa: ”Tiilikaisen johdatettavana oli joukko taiteilijasieluja, joita ei voinut johtaa perinteisesti. Hän ohjasi heitä antamalla heille tilaa hengellisinä johtajina. Epäilemättä toiminnanjohtaja kuuli viestejä evankelistojen onnistumisista ja joistakin kömmähdyksistä. Juorujakin liikkui, ja vain osa niistä tohdittiin kertoa Tiilikaiselle. – – Itseltään hän vaati paljon ja joukkoaan hän johti lempeällä lujuudella.”
Toiminnanjohtajana ollessaan Tiilikainen osallistui aktiivisesti Sana-lehden toimituspalavereihin. Vastaavana päätoimittajana hän toimi vuosina 1954–1987.
Hengellinen näkemys

Tiilikaisen uskonkäsityksen keskeinen vaikuttaja, jopa hengellinen oppi-isä  oli setlementtiliikkeen perustaja Sigfrid Sirenius, joka ei painottanut hengellisiä eroja. Muita hengellisiä isiä olivat muun muassa A. W. Kuusisto, Arvo E. Merivirta ja Armas Aarnio . Tiilikainen vältti opillisia kiistoja, piti etäisyyttä viidesläisyyteen ja totesi Kansan Raamattuseuran tehtävästä: ”Meidät on kutsuttu pitämään tarjolla elämän sanaa. Tämä on meidän selvä linjamme. Kyllä meiltä oppeja penätään. Mutta meillä se vasta kirkas oppi onkin.”. Tiilikainen avasi omia näkemyksiään usein vain varovaisesti jakaen muiden kanssa käymiään keskusteluja, esimerkiksi toteamalla, että: ”Aapeli Saarisalo – – tullut sellaiseenkin ajatukseen, että Raamatussa ei ole helvettioppia…”.
Mira Ghniem

Mira Ghniem (arab. ميرا غنيم‎; s. 18. toukokuuta 1983) on jordanialainen uimari. Hän osallistui Atlantan olympialaisiin 1996 vain 13 vuoden ikäisenä ja on maansa historian nuorin olympiaurheilija. Tuolloin Ghniem oli 43. eli viimeinen 200 metrin sekauinnissa uituaan matkan ajassa 2.56,99.
Miami (joki)

| Miami |
| --- | --- |
 Miamijoen valuma-alue beigellä, Pikku-Miamijoen valuma-alue keltaisella.
Alkulähde:  Indian Lake  
Maat:  Yhdysvallat
Pituus:  260 km
Virtaama:  152 m³/s
Valuma-alue:  13 915 km²
Miami on 274 km pitkä joki Yhdysvalloissa Ohion osavaltiossa. Se alkaa Loganin piirikunnasta ja virtaa Daytonin, Middletownin ja Hamiltonin läpi ennen yhtymistään Ohiojokeen.
Joki mutkittelee seitsemän piirikunnan läpi. Sen 14 000 km2:n valuma-alue ulottuu 15 piirikunnan alueelle. Nimettyjä sivujokia sekä jokeen ja sen sivujokiin laskevia puroja on valuma-alueella ainakin 285.
Joen valuma-alueen pohjoisosat ovat peltomaata, eteläosat lähinnä laidunmaata, taajamia ja metsiä.
Daytonin keskustaa vuoden 1913 tulvan aikana
Vuonna 1913 jokivarressa koettiin tuhoisa onnettomuus. 23.–25. maaliskuuta satoi noin 250 mm vettä, mikä sulatti ankaran talven aikana kertyneen lumen ja jäät. Jokivarren asutus ja rakenteet vaurioituivat pahasti ja yli 360 ihmistä sai surmansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Miami (joki) Wikimedia Commonsissa
Melinda Wagner

Melinda Wagner (s. 25. helmikuuta 1957 Philadelphia) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän on voittanut vuonna 1999 musiikin Pulitzer-palkinnon.
Wagner aloitti pianonsoiton lapsena. Hän opiskeli Chicagon yliopistossa ja Pennsylvanian yliopistossa. Yksi hänen opettajistaan oli säveltäjä George Crumb.
Pulitzer-palkitun huilu–jousi–lyömäsoitinkonserton ohella Melinda Wagnerin tuotantoon kuuluvat muun muassa Falling Angels (1992) ja Extremity of Sky (2002) sekä helmikuussa 2007 kantaesityksensä saanut pasuunakonsertto.
Mialet (Dordogne)

| Mialet |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 Mialet
 Koordinaatit: 45°32′59″N, 0°54′15″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Dordogne
Arrondissementti:  Nontron
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  37,3 km²
Väkiluku (2020):  635 
 – Väestötiheys:  17 as./km²
Kunnan numero:  24269
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mialet on kunta Lounais-Ranskassa Dordognen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 26 kilometriä Nontronin kaupungista itään.
Tekojärvi
Vuonna 1993 Dronnen sivujoki Côle padottiin, ja tuolloin muodostui 77 hehtaarin laajuinen tekojärvi. Se on suurin vesistö 80 km:n säteellä, ja sijainniltaan sopii ihanteellisesti muuttolintujen pysähdyspaikaksi. Järven ympäri kulkee yli yhdeksän kilometrin mittainen luontopolku.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mialet (Dordogne) Wikimedia Commonsissa
Mira Bjedov

| Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Jugoslavia> Naisten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Moskova 1980 | koripallo |  |
Mira Bjedov(-Nikolić) (s. 7. syyskuuta 1955 Mokro Polje, Kroatia) on Jugoslaviaa edustanut uransa lopettanut koripalloilija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa ja kuului siellä Jugoslavian pronssia saaneeseen naisten joukkueeseen.
Minna Leinonen

Minna Leinonen (s. 18. elokuuta 1981 Ristijärvi) on suomalainen urheiluampuja. Hän edustaa seuratasolla Keski-Suomen Ampujia. Leinonen voitti ilmakiväärillä kultaa Ateenan paralympialaisissa 2004. Vuonna 2014 hän voitti MM-kultaa ilmakiväärin makuukilpailussa Saksan Suhlissa.
Leinonen kilpailee vammaisluokassa SH 2. Hänen ennätyksensä 60 laukauksen sarjassa makuulta on 600, jonka hän saavutti muun muassa Pohjoismaiden mestaruuskisoissa Karstulassa 2007. Samana vuonna hän voitti Euroopan mestaruuden Suhlissa. Siellä hän ampui myös pienoiskiväärillä ja sijoittui neljänneksi. Pekingin paralympialaisissa 2008 Leinonen oli 11:s ja Lontoon paralympialaisissa 2012 14:s. Vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailuissa Sveitsin Sargansissa Leinonen oli ilmakiväärillä neljäs ja pienoiskiväärillä viides.
Vuonna 2013 Leinonen ampui Turkin Antalyan maailmancupissa luokassaan silloisen maailmanennätystuloksen 636,5. Vuoden 2014 MM-kisoissa hän ampui luokassaan Suomen ennätyksen 637,8. Marraskuussa 2014 Suomen Ampumaurheiluliitto valitsi Leinosen toistamiseen vuoden ampumaurheilijaksi.
Minna Lehtola

| Mitalit> Naisten miekkailu.Maa:   Suomi.MM-kilpailut  | Mitalit> Naisten miekkailu.Maa:   Suomi.MM-kilpailut  | Mitalit> Naisten miekkailu.Maa:   Suomi.MM-kilpailut  | Naisten miekkailu> Maa:   Suomi. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ateena 1994 | kalpa |  |
Minna Helena Lehtola (o.s. Kääriäinen) (s. 24. tammikuuta 1967 Turku) on suomalainen kalpamiekkailija. Lehtola on Suomen toistaiseksi ainoa arvokisamitalisti miekkailun aikuistensarjoissa. Hän voitti vuonna 1994 pronssia naisten kalvassa maailmanmestaruuskilpailuissa Ateenassa. Lehtola osallistui myös Atlantan olympialaisiin vuonna 1996 sijoittuen 34:ksi.
Suomen mestaruuden Lehtola voitti kalvalla vuosina 1990–1993 ja 1995–1996. Joukkuekilpailun SM-kultaa hän voitti vuosina 1989–1993.
Lehtola valittiin vuonna 2022 Suomen Miekkailu- ja 5-otteluliiton toiminnanjohtajaksi.
Mickey Mania

| Mickey Mania |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Traveller's Tales Psygnosis (itse pelissä virheellisesti kirjoitettu Pygnosis)
Julkaisija:  Sony Imagesoft (Yhdysvallat ja PAL-alue, kaikki konsolit) Capcom (Japani, SNES) Sega (Japani, Mega Drive)
Jakelija:  Sony Computer Entertainment (Eurooppa ja Australia, PlayStation)
Suunnittelija:  Jon Burton Andy Ingram Mike Giam David Jaffe
Säveltäjä:  Andy Blythe Marten Joustra Matt Furniss Michael Giacchino (PlayStation ja Sega Mega-CD)
Julkaistu:  Mega DriveNA lokakuu 1994EU 1994JP 31. maaliskuuta 1995 Super NintendoNA lokakuu 1994JP 31. maaliskuuta 1995EU 1. huhtikuuta 1994 Sega Mega-CDNA 1995EU 1995 PlayStationEU maaliskuu 1996
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI 3  USK 0 
Alusta:  Sega Mega Drive, SNES, Sega Mega-CD, PlayStation
Jakelumuoto:  pelimoduuli, CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Mickey Mania: The Timeless Adventures of Mickey Mouse on Traveller's Talesin kehittämä ja Sonyn vuonna 1994 julkaisema tasohyppely Sega Mega Drivelle, Super Nintendo Entertainment Systemille ja Sega Mega-CD:lle. Pelissä pelaaja ohjaa Mikki Hiirtä sivuittain pelikentissä, jotka muistuttavat ulkoasultaan 1928-1993-lukujen Mikki Hiiri -piirrettyjä ja -sarjakuvia.
Pelit ovat julkaisusta riippumatta muuten samankaltaisia, mutta Mega-CD-versioon on lisätty ylimääräinen loppuvastustaja ja CD-laatuiset äänet. Peli on myöhemmin julkaistu Euroopassa ja Australiassa PlayStationille nimellä Mickey’s Wild Adventure.
Mickey Mania kaavailtiin julkaistavaksi Mikki Hiiren 65-vuotissyntymäpäivän kunniaksi vuodeksi 1993, mutta pelin kehittämiseen tarvittiin enemmän aikaa.
Tasot

Steamboat Willie (1928)
The Mad Doctor (1933)
The Band Concert (1935) (ei SNES-versiossa)
Moose Hunters (1937)
Lonesome Ghosts (1937)
Mickey and the Beanstalk (1947)
The Prince and the Pauper (1990)
Eroavaisuuksia

SNES- ja SEGA-versioissa peli tunnettiin nimellä Mickey Mania, kun taas PlayStationille peli julkaistiin uudella nimellä Mickey's Wild Adventure.
Alkuruudut ja valikot ovat erilaisia. PlayStation-versiossa on mahdollisuus kuulla kaikki musiikit ja äänet äänivalikossa.
Musiikit ovat erilaisia joissakin tasoissa.
PlayStation-versiossa Mikille on tehty useita puhevuoroja.
Musiikkeja on paranneltu PlayStation-versioon.
Grafiikat ja taustat ovat erilaisia eri alustoilla.
SNES- ja Sega-versioissa pelin voi läpäistä Easy-vaikeustasolla, kun taas PlayStation-versiossa peli päättyy Mickey and the Beanstalk -tasoon.
Uusia kenttiä on lisätty PlayStation-versioon: esim. tornikenttä Mad Doctorissa ja jättiläisen takaa-ajo Mickey and the Beanstalk -tasossa.
Salainen kenttä The Band Concert ei ole SNES-versiossa.
PlayStation-versiossa takaa-ajoissa näkyy mittari, joka kertoo, miten lähellä maalia pelaaja on ja miten lähellä hirvi tai jättiläinen on. SNES- ja Sega-versioissa mittaria ei ole.
PlayStation-versiossa on Practice mode, jossa pelaaja suorittaa tasoja satunnaisessa järjestyksessä.
Aiheesta muualla

Mickey Mania MobyGamesissa (englanniksi)
Melisa Aslı Pamuk

| Melisa Aslı Pamuk> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1991 (ikä 33) Haarlem, Alankomaat
Ammatti:  missi
Melisa Aslı Pamuk (s. 14. huhtikuuta 1991) on hollantilais-turkkilainen missi. Hän voitti Miss Turkki -kilpailun 3. kesäkuuta 2011 ja sai kruununsa edeltäjältään Gizem Memiçiltä. Hän on opiskellut psykologiaa Amsterdamin yliopistossa. Hän aloitti mallintyöt 14-vuotiaana ja sai vuonna 2009 Turkin paras malli -kilpailussa ”lupaavimman” tittelin. Hän puhuu sujuvasti turkkia, englantia, hollantia ja saksaa sekä jonkin verran ranskaa. Hän on 176-senttinen.
Pamuk kilpaili Miss Universum 2011 -kilpailussa. Hän on tehnyt töitä myös näyttelijänä.
Lähde

↑  Melisa Aslı Pamuk kimdir? Melisa Aslı Pamuk hangi dizilerde oynadı? Milliyet.  23.11.2018. Viitattu 8.5.2023. (turkiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Melisa Aslı Pamuk
Käännös suomeksi