stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Slovenialainen keittiö
Ruokalajeista

Lihaa on tarjottu perinteisesti ainoastaan viikonloppuisin sekä juhlapyhinä. Aineksina on käytetty paikallisesti kasvatettuja sianlihaa ja siipikarjaa. Makkaroita ja veripalttua on suosittu. Puuroja, keittoja ja pataruokia sekä muhennoksia on käytetty paljon. Kalaa ja mereneläviä on käytetty suhteellisen vähän. Sienet ja marjat ovat perinteisesti suosittuja. Koska myös lypsykarjaa on ollut, on monipuolisista juustoista tullut erityinen perinne, ja niitä on tehty sekä lehmän että lampaan maidosta. Alkoholijuomina on tarjoiltu olutta, viinejä ja toisinaan väkevämpiäkin. Tunnettu, mutta ehkä aliarvostettu ruokaviini on kuiva valkoviini Rizling.
Slovenialaisia juustoja

Lampaanmaidosta valmistettuja juustoja ovat bovški sir ja kraški ovčji sir. Lehmänmaitopohjaisia juustoja ovat bohinjski sir, mohant, nanoški sir, tolminc ja trnič.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Slovenialainen keittiö Wikimedia Commonsissa
Suomalais-ugrilaisten kansojen lippu

Suomalais-ugrilaisten kansojen lippu.
Suomalais-ugrilaisten kansojen lippu on suomalais-ugrilaisten kansojen ja laajemmin uralilaisten kansojen yhteinen, vaikkakin epävirallinen, lippu. Epävirallisesta asemasta huolimatta sitä käytetään jossain määrin erityisesti sukukansatoiminnan keskuudessa. Se on pohjoismainen ristilippu, jonka vasemmalla puolella on punainen kannuksenpyörä. Lipun on suunnitellut puolalainen suomalais-ugrilaisten kielten tutkija Szymon Pawlas.
Lippu julkistettiin ensimmäistä kertaa 24. tammikuuta 2008 DeviantArt-sivustolla.
Symboliikka

Lipun värikkyys symboloi suomalais-ugrilaisten kansojen monimuotoisuutta ja värit symboloivat suomalais-ugrilaisia kansoja. Värit ja muotoilu pohjautuvat pääasiassa viiteen viralliseen suomalais-ugrilaiseen (Unkarin, Suomen, Viron, Udmurtian ja Mordvan) lippuun.
Valkoinen ja sininen symboloivat suomalaisia ja niiden ohella musta symboloi myös virolaisia. Yhdessä ne symboloivat laajemmin itämerensuomalaisia kansoja.
Punainen, valkoinen ja vihreä symboloivat unkarilaisia ja laajemmin ugrilaisia kansoja.
Punainen tähti, musta, punainen ja valkoinen symboloivat udmurtteja ja laajemmin permiläisiä kansoja
Punainen tähti, punainen, sininen ja valkoinen symboloivat mordvalaisia ja laajemmin volgalaisia kansoja.
Tähden sijoittelu lipun vasempaan laitaan symboloi saamelaisia.
Valkoinen tausta symboloi samojedikansoja.
Pohjoismainen risti esiintyy myös vepsäläisten, lyydiläisten, karjalaisten, inkeriläisten ja setukaisten lipuissa.
Kannuksenpyörä esiintyy myös székelyiden ja võrolaisten lipuissa.
Käännös suomeksi
Suuri spiraali

Risto Junnilainen: Suuri spiraali
Suuri spiraali on Risto Junnilaisen liikenneympyrään vuonna 2007 tekemä suuri teräksinen taideteos Mikkelissä. Se sijaitsee Pursialan-, Laituri- ja Vilhonkadun risteyksessä Kenkäveronniemessä.
Aiheesta muualla

Mikkelin ruskea reikä, Suuri spiraali; Yle 17.1.2020
Slovenian demokraattinen puolue

| Slovenian demokraattinen puolue> Slovenska demokratska stranka |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  16. helmikuuta 1989
Johto:   Janez Janša (pj.) 
Ideologia:   kansalliskonservatismi  oikeistopopulismi  konservatismi  slovenialainen nationalismi 
Poliittinen kirjo:  oikeisto
Toimisto:  Ljubljana, Slovenia
Kansalliskokous:  26 / 90
EU-parlamentti:  2 / 8
Kunnanvaltuusto:  537 / 2 750
Kansainväliset jäsenyydet:  – Euroopan kansanpuolue – International Democrat Union – Centrist Democrat International
Kotisivu:  www.sds.si
Infobox OKNimi-testi OK: 
Slovenian demokraattinen puolue (sloveeniksi Slovenska demokratska stranka, SDS) on slovenialainen oikeistolainen konservatiivipuolue. Vuoteen 2003 sen nimi oli Socialdemokratska stranka Slovenije.
Historia

Puolueen edeltäjä oli Slovenian sosiaali-demokraattinen liitto, joka syntyi antikommunistisesta ammattiyhdistysliikkeestä 1980-luvun lopulla. Sen johtaja France Tomšič oli järjestänyt joulukuussa 1987 ensimmäiset lakot Sloveniassa seuraten Puolan Solidaarisuus-liikkeen esimerkkiä. Hän jätti puolueen pian sen perustamisen jälkeen loppuvuodesta 1989 Jože Pučnikille, joka oli maasta Länsi-Saksaan 1960-luvulla karkotettu toisinajattelija. Pučnikin johdolla puolueesta tuli Saksan, Itävallan ja Pohjoismaiden hyvinvointimallia kannattava sosiaalidemokraattinen puolue.
Toinen SDS:n edeltäjäpuolueista on Slovenian demokraattinen unioni. Molemmat puolueet osallistuivat DEMOS-liikkeeseen, joka löi Slovenian kommunistisen puolueen ensimmäisissä vapaissa vaaleissa huhtikuussa 1990. DEMOS hajosi 1992 ja Slovanian demokraattinen unioni samana vuonna, jolloin osa siitä liittyi Pučnikin joukkoihin. Tästä huolimatta SDS kärsi selvän tappion vuoden 1992 vaaleissa päästen hädin tuskin parlamenttiin, mutta pääsi silti Janez Drnovšekin hallitukseen.
Toukokuussa 1993 kolmannessa puoluekongressissa Pučnik kannatti seuraajakseen Slovenian itsenäisyyssodan aikaista puolustusministeriä Janez Janšaa. Pučnik jäi kunniapuheenjohtajaksi kuolemaansa 2003 saakka. Janša jäi ainoaksi SDS:n ministeriksi hallitukseen maaliskuuhun 1994 asti, jolloin pääministeri erotti hänet syyttäen häntä puuttumisesta armeijan avulla oikeuden kulkuun.
SDS jäi oppositioon seuraavaksi kymmeneksi vuodeksi, lukuun ottamatta lyhtyaikaista Andrej Bajukin hallitusta. Tänä aikana se siirtyi selvästi oikealle ja otti taloudellisesti liberaalimman ja sosiaalisesti konservatiivisemman poliittisen linjan. Vuonna 2000 se anoi konservatiivipuolueiden Euroopan kansanpuolueen jäsenyyttä ja vaihtoi nimensä 2003 "Slovenian Sosiaalidemokraattisesta puolueesta" "Slovenian demokraattiseksi puolueeksi", mutta sama lyhenne SDS säilyi. Uudessa ohjelmassa se määriteltiin keskustalaiseksi puolueeksi.
Vuoden 2004 vaaleissa puolue nousi suurimmaksi saaden 29 % äänistä. Se muodosti hallituksen kristillisdemokraattisen Nova Slovenijan, Kansanpuolueen ja Demokraattisen eläkeläisten puolueen kanssa. Vuoden 2008 vaaleissa puolue menetti yhden paikan ja jäi toiseksi sosiaalidemokraateille.
Vuoden 2018 parlamenttivaaleissa puolue sai 25 % äänistä ja nousi parlamentin suurimmaksi puolueeksi.
Aiheesta muualla

Slovenian demokraattinen puolue (sloveeniksi)
Suomen unkarilaiset

Suomen unkarilaiset ovat Suomessa asuvia unkarilaisia tai heidän jälkeläisiään. Suomessa asui vuoden 2021 lopussa 2 012 henkilöä, joilla oli Unkarin kansalaisuus ja 3 243 henkilöä, joiden kieli oli unkari. Monet heistä ovat tulleet Transilvaniasta eli nykyisestä Romaniasta.[lähde? ]
Unkarilaiset Suomessa

Vuoden 2021 lopussa Suomessa asui 2 012 henkilöä, joilla oli Unkarin kansalaisuus. Heistä noin 700 asui pääkaupunkiseudulla. Saman vuoden lopussa Suomessa asui 3 243 henkilöä, joiden kieli oli unkari. Heistä noin 1 200 asui pääkaupunkiseudulla.
Unkarilaisia järjestöjä Suomessa

Bóbita ry on Suomessa oleva aktiivisin unkarilainen seura Helsingin seudulla. Suomen unkarilainen kristillinen yhteisö ry on ainoa virallinen unkarilainen kristillinen seura Suomessa. Se toimii ekumeenisesti, jäsenet tapaavat säännöllisesti Alppilan evankelis-luterilaisessa kirkossa järjestetyssä jumalanpalveluksessa, kuukauden ensimmäisenä sunnuntaina. Otaniemen kappelissa toimii tiistai iltaisin ekumeenisellä pohjalla unkarinkielinen raamattupiiri. Unkarinkielisia katolisia messuja on harvakseltaan Helsingissä Pyhän Marian tai Pyhän Henrikin kirkossa.
Vuonna 1993 perustettiin Suomenunkarilaisten Seura (FME), jonka puheenjohtaja on tällä hetkellä Árpád Jelinkó. Helsingissä toimii Unkarin Kulttuurikeskus. Samassa osoiteessa on Suomi-Unkari Seuran toimisto.
Tunnettuja suomalaisia, joilla on unkarilaisia sukujuuria

Johanna Debreczeni, laulaja (s. 1980)
Károly Garam, sellisti (s. 1941)
Lajos Garam, viulisti (s. 1939)
Sami Garam, kokki (s. 1967)
Tamás Gruborovics, jalkapalloilija (s. 1984)
Kati Kovács, sarjakuvapiirtäjä (s. 1963)
Nándor Mikola, akvarellitaiteilija (1911–2006)
Harri István Mäki, kirjailija (s. 1968)
Benedek Oláh, pöytätennispelaaja (s. 1991)
Aladár Paasonen, eversti (1898–1974)
Paavo von Pandy, sotilas ja kirjailija (1905–1986)
Géza Szilvay, viulisti (s. 1943)
Réka Szilvay, viulisti (s. 1972)
Ville Valo, laulaja (s. 1976)
Aiheesta muualla

Suomi-Unkari Seura
Bóbita Egyesület / Bóbita ry
Suomenunkarilaisten Seura (Arkistoitu – Internet Archive)
Unkarin Kulttuurikeskus
Suomen unkarilainen kristillinen yhteisö ry
Ulkounkarilaiset
| --- | --- |
Afrikka: Madjarabit
Aasia: Israel
Eurooppa: Itävalta ·  Kroatia ·  Saksa ·  Romania (Székelyt · Csángót)  ·  Serbia  ·  Slovakia ·  Slovenia ·  Ukraina ·  Britannia  ·  Suomi
Amerikka: Argentiina ·  Brasilia ·  Kanada ·  Chile ·  Yhdysvallat
Oseania: Australia  ·  Uusi-Seelanti
Sylvia Sini

Eeva Sylvia Tolmunen, kirjailijanimi Sylvia Sini (o.s. Eskola; 27. heinäkuuta 1908 – 21. marraskuuta 1992 Tampere) oli suomalainen farmaseutti ja kirjailija.
Sylvia Sinin esikoisteos, kirjeromaani Olin apteekkineitinä kuvasi nuoren ylioppilasneitosen elämää apteekkiharjoittelijana maaseutuapteekeissa. Kirjassa esiteltiin useita koomisia apteekkarityyppejä, joiden esikuvat olivat tekijän mukaan tosielämästä.
Eeva Eskola aloitti uutena oppilaana Ikaalisissa apteekkari Arvo Erholmin apulaisena vuoden 1932 lopulla. Vuodesta 1934 hän toimi oppilaana Alahärmässä apteekkari Rex Strömbergin apulaisena. Valmistuttuaan vuonna 1936 Eskola aloitti farmaseuttina Santeri Elosen apteekissa Raumalla. Eskola siirtyi tämän jälkeen vuonna 1939 Forssaan. Vuonna 1941 Eskola avioitui ikaalilaisen Aaro Pentti Tolmusen (1906–1969) kanssa. Myöhemmin Eskola Eeva Sylvia Tolmunen nimisenä toimi farmaseuttina Tampereella.
Teoksia

Olin apteekkineitinä: kirjeromaani. Gummerus 1936
Kerron sinulle kaiken: romaani. Gummerus 1941
Stout

Guinness-olutta.
Stout on tumma pintahiivaoluttyyppi, joka on portterin tapaan tehty samanlaisista maltaista, mutta yleensä käytetään myös paahdettua, mallastamatonta ohraa. Guinness on maailmanlaajuisesti tunnetuin stout-tyyppinen olut. Guinness olikin ensimmäinen, joka valmisti Stout-Porteriksi kutsumaansa olutta vuonna 1820. Tätä ennen Guinness oli valmistanut englantilaistyylisiä ale-oluita. Guinness on kuuluisin irlantilainen kuiva stout.
Imperial stout, eli Russian Imperial Stout, oli alun perin Englannissa tehtyä olutta, jota vietiin Venäjälle tsaarin hoviin. Imperial stoutissa on korkea alkoholipitoisuus, jopa 9-17 %. Tämän ansiosta olut ei pilaantunut pitkän kuljetuksen aikana ja se sieti myös paremmin kylmää ilmastoa. Suosittuja imperial stouteja ovat muun muassa englantilainen Samuel Smith's Imperial Stout ja amerikkalainen North Coast Old Rasputin Russian Imperial Stout.
Milk stout on makeutettu laktoosilla eli maitosokerilla. Tämä on mahdollista, koska oluthiiva ei pysty hyödyntämään laktoosia käymisprosessissa. Milk stoutin idea on lähtöisin lontoolaiselta (Lincoln's Inn Fields) John Henry Johnsonilta, joka patentoi tuotteen reseptin vuonna 1875. Johnson ei omana aikanaan kuitenkaan saanut idealleen menestystä. Kaupallisen tuotannon aloitti Kentin Hythessa sijainnut Mackeson's Brewery, joka pani milk stoutia ensimmäisen kerran vuonna 1907 ja toi sen laajemmille markkinoille vuonna 1910.
Sweet stoutissa käytetään suklaamallasta ja jos ohramaltaaseen lisätään kauraa, voidaan puhua oatmeal stoutista. Suosittuja esimerkkejä ovat englantilaisen Young's-panimon Double Chocolate Stout ja Oatmeal Stout.
Sylvia Syms

| Sylvia Syms> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Sylvia May Laura Syms
Syntynyt: 6. tammikuuta 1934 Lontoo
Kuollut: 27. tammikuuta 2023 (89 vuotta) Lontoo
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Sylvia May Laura Syms (6. tammikuuta 1934 – 27. tammikuuta 2023 Lontoo) oli englantilainen näyttelijä. Hän loi pitkän uran elokuvissa ja televisiossa 1950-luvulta alkaen.
Hän näytteli urallaan muun muassa Margaret Thatcheria ohjelmassa Thatcher: The Final Days ja Kuningataräiti Elisabetia Helen Mirrenin tähdittämässä elokuvassa The Queen. Hänet palkittiin pitkästä urastaan vuonna 2007 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin kunniamerkillä (Officer of the Order of the British Empire, OBE).
Valikoitu filmografia

Nainen aamutakissa (Woman in a Dressing Gown, 1957)
Miekan sankari (The Moonraker, 1958)
Paluu helvetistä (Ice Cold in Alex, 1958)
Vallaton yliopisto (Bachelor of Hearts, 1958)
Puuton katu (No Trees in the Street, 1959)
Café Expresso Bongo (Expresso Bongo, 1959)
Sinetöidyt huulet (Conspiracy of Hearts, 1960)
Suzie Wongin maailma (The World of Suzie Wong, 1960)
Hurjat barbaarit (Le vergini di Roma, 1961)
Tulinen katu (Flame in the Streets, 1961)
Uhattu (Victim, 1961)
Sudanista itään (East of Sudan, 1964)
Operaatio Jousi (Operation Crossbow, 1965)
Tappava isku (Danger Route, 1967)
Pyhimys ja kuolemansäteet (The Fiction-Makers, 1968)
Vapaana ja villinä (Run Wild, Run Free, 1969)
Vihamielinen todistaja (Hostile Witness, 1969)
Verisen kammion salaisuus (Asylum, 1972)
Romantiikan siemen (The Tamarind Seed, 1974)
Panttivangit (Give Us Tomorrow, 1978)
Hullut häät (There Goes the Bride, 1980)
The Queen (The Queen, 2006)
Suomen Mehiläishoitajain Liitto

Suomen Mehiläishoitajain Liitto SML ry on suomalainen mehiläishoitoa ja siihen liittyvää toimintaa harjoittavien yhdistysten ja yhteisöjen kattojärjestö. Liitto kehittää mehiläishoitotaitoa ja kannattavaa mehiläistaloutta, turvaa viljely- ja luonnonkasvien pölytystarvetta, järjestää alan koulutusta ja tuottaa materiaaleja. Liitto tarjoaa myös tietoa mehiläisistä, niiden hoidosta sekä hunajasta ja muista mehiläistalouden tuotteista.
Historia

Vuonna 1909 perustettiin Suomen Siipikarjan- ja Mehiläishoito Yhdistys, joka järjesti säännöllisesti mehiläishoidon kursseja. Yhdistys lakkautti toimintansa varojen puutteen vuoksi vuonna 1918.
Suomen Mehiläishoitajain Liitto perustettiin vuonna 1916. Yhdistys otti äänekannattajakseen Mehiläinen-lehden, jota ryhdyttiin julkaisemaan samana vuonna. Senaatti hyväksyi liiton vuonna 1917.
Liiton toiminta lopetettiin taloudellisten vaikeuksien ja yhteisten asioiden hoitamisten hankaluuksien vuoksi vuonna 1930. Suomen Siipikarjanhoitajain Liitto otti mehiläishoidon edistämisen osaksi toimintaansa ja jatkoi myös Mehiläinen-lehden julkaisemista.
Vuonna 1945 maatalousministeriö esitti koko maata käsittävän mehiläishoidollisen järjestön perustamista. Samana vuonna päätettiin Mehiläishoitajain Keskusliiton (MeKeli) perustamisesta). Vuonna 1946 alkoi ilmestyä Mehiläistalous-lehti, joka jatkoi Mehiläisen perinnettä.
Vuonna 1957 otettiin käyttöön Kuningatar-hunajapakkaus, ja kaksi vuotta myöhemmin Helsingissä avattiin oma hunajamyymälä.
1960-luvulla MeKelin jäsenistö riitaantui. Sen vuoksi osa mehiläishoitajista perusti Suomen Mehiläishoitajien Keskusjärjestö SuMe r.y:n vuonna 1966.
Liitot yhdistyivät vuonna 1983. Suomen Mehiläishoitajain Liitto SML herätettiin henkiin alkuvuodesta 1984.
Paikallisyhdistykset

Suomen Mehiläishoitajain Liiton paikallisyhdistykset järjestävät erilaisia koulutuksia ja tapahtumia. Tärkeä osa toimintaa on muiden tarhaajien tapaaminen ja kokemusten vaihtaminen. Paikallisyhdistykset ovat SML:n jäseniä ja henkilöjäsenet paikallisyhdistysten jäseniä. Oman yhdistyksen voi valita asuinpaikan tai esimerkiksi pesien paikan mukaan. Joillakin alueilla toimii useampia yhdistyksiä.
Sotamies Jokisen vihkiloma (vuoden 1981 televisioelokuva)

| Sotamies Jokisen vihkiloma |
| --- | --- |
 Elokuvan dvd-julkaisun kansi.
Ohjaaja:  Pauli Virtanen
Käsikirjoittaja:  Veijo Meri Matti-Juhani Karila Pauli Virtanen
Perustuu:  Veijo Meren näytelmään Sotamies Jokisen vihkiloma (1965).
Säveltäjä:  Esa Helasvuo
Kuvaaja:  Mauno Kuusla Helge Nieminen Raimo Leskinen
Leikkaaja:  Ulla Kapari
Lavastaja:  Maija Rotko
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Oy Mainos-TV-Reklam Ab
Ensi-ilta:  26. tammikuuta 1981
Kesto:  89 minuuttia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sotamies Jokisen vihkiloma on Pauli Virtasen ohjaama suomalainen draama-, komedia- ja televisioelokuva vuodelta 1981. Elokuva perustuu Veijo Meren samannimiseen näytelmään vuodelta 1965. 
Elokuva on MTV-teatterin tuottama ja se sai ensi-iltansa TV1:n Aitiopaikka-ohjelmapaikalla 26. tammikuuta 1981.
Elokuvassa rintamalla oleva sotamies Alpo Jokinen odottaa pääsyä vihkilomalle. Loman koittaessa Jokinen saa tietää morsiamensa ollen hänelle uskoton ja häät peruuntuvat. Jokinen pelkää joutuvansa ammutuksi jos hän
palaa lomalta ilman vihkitodistusta ja päättää löytää illan aikana toisen naisen, joka suostuisi menemään hänen kanssaan heti naimisiin.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tom Pöysti  | … |  sotamies Jokinen   |
|  Martti Tschokkinen  | … |  Latomäki   |
|  Jyrki Kovaleff  | … |  Salo   |
|  Hannu Huuska  | … |  Asu   |
|  Aapo Vilhunen  | … |  Tulo   |
|  Leo Lastumäki  | … |  vanki   |
|  Tuija Ahvonen  | … |  Tuuli   |
|  Birgitta Ulfsson  | … |  parturiemäntä   |
|  Martti Pennanen  | … |  Onni   |
|  Kari Heiskanen  | … |  nuori mies   |
|  Pertti Palo  | … |  väestösuojeluvartija   |
|  Katriina Rinne  | … |  kahvilaemäntä   |
|  Viivi Virtanen  | … |  vaalea tyttö   |
|  Birgitta Klaus  | … |  tumma tyttö   |
|  Kirsti Kemppainen  | … |  Kirsti Laakso   |
|  Eeva Eloranta  | … |  rouva kadulla   |
|  Anne Nielsen  | … |  Anelma Kaarina Virtanen   |
|  Marjatta Rinne  | … |  hoitajatar   |
Sonic Rivals

| Sonic Rivals |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Backbone Entertainment Sega Studio USA
Julkaisija:  Sega
Ohjaaja:  Takashi Iizuka
Tuottaja:  Takashi Iizuka Taylor Miller
Käsikirjoittaja:  Takashi Iizuka
Pelisarja:  Sonic the Hedgehog
Julkaistu:    16. marraskuuta 2006  1. joulukuuta 2006  7. joulukuuta 2006
Lajityyppi:  yksinpeli, moninpeli
Pelimuoto:  kilpailu
Ikäluokitus:  ESRB: E PEGI: 7
Alusta:  PlayStation Portable, PlayStation Vita (PSN)
Jakelumuoto:  UMD, PlayStation Network
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Sonic Rivals on Sonic the Hedgehog-pelisarjaan kuuluva peli. Peli julkaistiin yksinoikeudella PlayStation Portable -käsikonsolille.
Sonic Rivals sai jatkoa vuonna 2007; Sonic Rivals 2.
Pelattavuus

Graaffisesti peli näyttää samankaltaiselta kuin Sega Dreamcast aikaiset Sonic-pelit, mutta itse pelattavuus muistuttaa enemmän Sega Mega Drive aikaisia 2D-Sonic pelejä. Pelattavien hahmojen täytyy kisata kuuden eri Alueen (Zones) joissa on kolme eri Näytöstä (Act). Aina kolmannen Näytöksen lopussa pelihahmot kohtaavat tason pomovastuksen.
Hahmot

Sonic the Hedgehog
Knuckles the Echidna
Shadow the Hedgehog
Silver the Hedgehog
Metal Sonic (avattava hahmo)
Juoni

Pelin alussa tohtori Eggman muuntaa Sonicin ystävät ja Knucklesin Mestarismaragdin erikoisiksi korteiksi upouudella laitteellaan. Sonic ja Knucles saapuvat selvittämään tilannetta. Knuckles, joka oli lähtenyt matkaan pelastaakseen Mestarismaragdin, kertoo Sonicille, että tiimityöskentely ei tule kysymykseenkään ja haluaa löytää Eggmanin ensiksi.
Sillä välin Shadow saa etäisen signaalin Eggmanilta. Yllättäen mysteerinen siili nimeltä Silver saapuu tulevaisuudesta. Hän kertoo Shadowille, että hänen (Silverin) täytyy löytää Eggman ensin. Lukuisten yhteenottojen jälkeen paljastuukin, että tohtori Eggman olikin oikeasti Eggman Nega. Lopullisen taistelun jälkeen kaikki palautuu taas normaaliksi ja Silver palaa tulevaisuuteen mukanaan Eggman Nega.
Aiheesta muualla

http://info.sonicretro.org/Sonic_Rivals (Englanniksi)
Sonic the Hedgehog -pelisarja
| --- | --- |
Tasohyppelyt:  Sonic the Hedgehog |  Sonic the Hedgehog 2 |   Sonic CD | Sonic the Hedgehog 3 |  Sonic & Knuckles |  Sonic Adventure | Sonic Adventure 2 |  Sonic Heroes | Sonic the Hedgehog (2006) |  Sonic Unleashed | Sonic the Hedgehog 4: Episode I | Sonic Colours | Sonic Generations | Sonic the Hedgehog 4: Episode II | Sonic Lost World | Sonic Boom: Rise of Lyric | Sonic Mania | Sonic Forces | Sonic Frontiers | Sonic Superstars
Käsikonsolipelit:  Sonic the Hedgehog | Sonic the Hedgehog 2 | Sonic Chaos | Sonic the Hedgehog: Triple Trouble | Sonic Blast | Sonic Pocket Adventure | Sonic Advance | Sonic Advance 2 | Sonic Advance 3 | Sonic Rush | Sonic Rush Adventure | Sonic Colours  | Sonic Generations | Sonic Lost World | Sonic Boom: Shattered Crystal | Sonic Boom: Fire & Ice
Ajopelit:  Sonic Drift | Sonic Drift Racing | Sonic R | Sonic Riders | Sonic Riders: Zero Gravity | Sonic & Sega All-Stars Racing | Sonic Free Riders | Sonic & All-Stars Racing Transformed | Team Sonic Racing
Spinoff-pelit:  Sonic Spinball | Dr. Robotnik’s Mean Bean Machine | Knuckles’ Chaotix | Tails’ Skypatrol | Tails Adventure | Sonic Labyrinth | Sonic 3D: Flickies’ Island | Sonic Shuffle | Sonic Pinball Party | Sonic Battle | Shadow the Hedgehog | Sonic Jump | Sonic Rivals | Sonic and the Secret Rings | Mario & Sonic at the Olympic Games | Sonic Rivals 2 | Sonic Chronicles: The Dark Brotherhood | Sonic and the Black Knight | Mario & Sonic at the Olympic Winter Games | Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games | Sonic Dash | Mario & Sonic at the Sochi 2014 Olympic Winter Games | Sonic Runners | Sonic Jump Fever | Mario & Sonic at the Rio 2016 Olympic Games | Sonic Dash 2: Sonic Boom | Mario & Sonic at the Tokyo 2020 Olympic Games
Kolikkopelit:  SegaSonic the Hedgehog | Sonic the Fighters
Uudelleenjulkaisut:  Sonic Jam | Sonic Mega Collection | Sonic Gems Collection | Sega Mega Drive Collection | Sega Mega Drive Ultimate Collection | Sonic Classic Collection | Sega Mega Drive Classics Collection | Sonic Origins
Julkaisemattomat pelit:  Sonic Crackers | Sonic X-treme
Muut pelit:  Ristar | Super Smash Bros. Brawl | Super Smash Bros. for Nintendo 3DS & Wii U | Super Smash Bros. Ultimate
Televisio -ja elokuvat:  Adventures of Sonic the Hedgehog | Sonic SatAM | Sonic the Hedgehog: The Movie | Sonic Underground | Sonic X | Sonic Boom | Sonic the Movie | Sonic the Movie 2 | Sonic Prime | Knuckles | Sonic the Hedgehog 3
Katso myös:  Sega | Sonic Team | Luettelo pelisarjan peleistä | Luettelo pelisarjan hahmoista
Suuri suunnitelma

| Suuri suunnitelma> The Grand Design |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Stephen Hawking ja Leonard Mlodinow
Kieli:  englanti
Genre:  kosmologia
Kustantaja:  Bantam Books
Julkaistu:  2010
Sivumäärä:  208
ISBN:  0553805371
Suomennos
Suomentaja:  Markus Hotakainen
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2011
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  238
ISBN:  978-951-0-38205-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Suuri suunnitelma (engl. The Grand Design) on kosmologi Stephen Hawkingin ja Leonard Mlodinowin kirjoittama vuonna 2010 ilmestynyt kirja. Kirjan on suomentanut Markus Hotakainen ja WSOY:n kustantama suomennos on ilmestynyt 2011.
Hawking oli kirjoituksissaan sillä kannalla, että jumala voi olla olemassa. Myöhemmin hän tarkisti kantaansa sikäli, että kaikkeus on syntynyt ilman jumalan vaikutusta. Näkemys on herättänyt tieteilijöiden keskuudessa väittelyä. Hänen mukaansa alkuräjähdys on ollut johdonmukainen seuraus fysiikan laeista. Hän oli kuitenkin edelleen sitä mieltä, että Jumala voi olla olemassa, mutta tiede voi selittää maailmankaikkauden ilman luojan vaikutusta. Kirjassa Hawkings käsittelee muun muassa kvanttimekaniikan perusteita ja M-teoriaa.
Tiede-lehden arvostelussa kirjaa pidettiin kelpona, mutta kustantajaa syytettiin varman päälle pelaamisesta, sillä vastaavia kirjoja on julkaistu useita. Lehti suosittelee kirjaa uusille tai nuorille lukijoille.
Aiheesta muualla

Even Stephen Hawking doesn't quite manage to explain why we are here. The Economist 9.9.2010. (englanniksi)
Timo Paukku: Universumista multiversumiin. Helsingin Sanomat 20.9.2011. (IA)
Sonic Temple

| Sonic Temple The Cult |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syys–marraskuu 1988, Little Mountain Sound Studios, Vancouver, Kanada
 Julkaistu: 10. huhtikuuta 1989
 Tuottaja(t): Bob Rock
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 52.23
 Levy-yhtiö: Beggars Banquet (BEGA 98 CD)
The Cultin muut julkaisut
| Electric 1987 | Sonic Temple 1989 | Ceremony 1991 |
Sonic Temple on The Cultin levy, joka julkaistiin vuonna 1989.