stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Electronic Frontier Foundation

| Electronic Frontier Foundation |
| --- | --- |
 EFF -järjestön logo
Perustettu:  6. heinäkuuta 1990
Tyyppi:  yleishyödyllinen yhteisö
Toimiala:  laki, vapaus, yksityisyys
Päämaja:  815 Eddy Street, San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Electronic Frontier Foundation (lyh. EFF) on vuonna 1990 perustettu kansainvälinen tietoyhteiskunnan kansalaisoikeuksia puolustava järjestö. Järjestön pääasiallisena tavoitteena on tuoda julkisuuteen ongelmakohtia sekä valistaa poliitikkoja ja mediaa kansalaisoikeuksiin, kuten sananvapauteen ja yksityisyyteen liittyvissä asioissa. Viime kädessä EFF toimii myös näiden asioiden puolustajana. EFF on myös yksi virallisista Maailman henkisen omaisuuden järjestön (WIPO) tarkkailijajäsenistä.
EFF:n toiminta on rahoitettu lahjoitusvaroista. Järjestön keskustoimisto on San Franciscossa ja sillä on haarakonttorit Torontossa, Washingtonissa ja Brysselissä.
EFF toimii usealla eri tavalla. Keinovalikoimiin kuuluu muun muassa rahoituksen ja/tai asiantuntemuksen tarjoaminen niissä oikeuskäsittelyissä, joiden se uskoo vaikuttavan kansalaisoikeuksiin. Toinen keinoista on nostaa julkisuuteen ongelmakohtia. Kolmantena merkittävänä keinona se seuraa ja pitää arkistoa sen toiminnan piiriin liittyvistä uutisista ja lakiehdotuksista, sekä tarvittaessa osoittaa niiden ongelmakohtia.
Historia

Electronic Frontier Foundation -järjestön perustajat Kapor, Gilmore ja Barlow
The Electronic Frontier Foundationin perustivat heinäkuussa 1990 Mitch Kapor, John Gilmore ja John Perry Barlow, jotka tunsivat toisensa The WELL -BBS:n kautta. Alkuperäisen rahoituksen toiminnalle antoivat Kapor, Steve Wozniak ja tuntematon lahjoittaja. Järjestön perustamisen motivaationa toimi Yhdysvaltojen salaisen palvelun massiivinen hakkerien kiinniottoon tähdännyt operaatio Sundevil. Operaatio Sundevilin yhteydessä takavarikoitiin myös roolipeliyritys Steve Jackson Gamesin omaisuutta. Steve Jackson Gamesin ratsia toimi vedenjakajana, joka herätti ihmiset seuraamaan, mitä digitaalisessa maailmassa tapahtuu ja johti myös nykymuotoisen kansalaisoikeuksia ajavan Electronic Frontier Foundationin syntymiseen.
Kirjallisuutta

Gelman, Robert B. – McCandlish, Stanton: Protecting Yourself Online: The Definitive Resource on Safety, Freedom & Privacy in Cyberspace.  New York:  HarperEdge, 1998.  ISBN 0-06-251512-8.  (englanniksi)
Godwin, Mike: Cyber Rights: Defending Free Speech in the Digital Age.  Cambridge:  MIT Press, 2003.  ISBN 0-262-57168-4.  (englanniksi)
Goldsmith, Jack: Who Controls the Internet?.  Oxford Oxfordshire:  Oxford University Press, 2006.  ISBN 0-19-515266-2.  (englanniksi)
Jones, Steve: Encyclopedia of New Media.  Thousand Oaks:  Sage Publications, 2003.  ISBN 0-7619-2382-9.  (englanniksi)
Sterling, Bruce: The Hacker Crackdown: Law And Disorder On The Electronic Frontier.  Lontoo:  Bantam, 1993.  ISBN 0-553-56370-X.  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Electronic Frontier Foundation. Järjestön kotisivu. (englanniksi)
Electronic Frontier Foundation: Big Dummy's Guide to the Internet  9.2.2012 (julkaistu maaliskuussa 1994). Project Gutenberg. Viitattu 22.9.2014. (englanniksi)
How To Bypass Internet Censorship howtobypassinternetcensorship.org. (englanniksi) tunnettu myös nimellä: Bypassing Internet Censorship or Circumvention Tools flossmanuals.net.  10.3.2011. (englanniksi)
Elokuvanteko

Historiallisen elokuvan kuvauksia Valko-Venäjällä 2007
Elokuvanteko voidaan jakaa viiteen päävaiheeseen: ideointiin, esituotantoon, tuotantoon eli kuvaukseen, jälkituotantoon sekä levitykseen.
Ideointi

Ideointi on elokuvanteon ensimmäinen vaihe. Siinä elokuvalle keksitään idea, lähtökohta tai visio tuotantoa varten. Ideasta kirjoitetaan synopsis, elokuvan sisällön tiivistelmä, josta selviää luonnosmaisesti sen sisältö ja muoto, lähestymistapa ja tyyli. Idean kehittäjä pyrkii myymään ideansa tuottajalle, jotta siitä tehtäisiin elokuva.
Esituotanto

Esituotantoon kuuluu kaikki elokuvatuotantoon liittyvä budjetoitu toiminta ennen varsinaisia kuvauksia. Esituotannossa korostuu tuottajan, käsikirjoittajan ja ohjaajan yhteistyö.
Elokuvan ideasta kirjoitetun synopsiksen pohjalta kirjoitetaan treatment ja sen jälkeen käsikirjoitus eri versioineen. Joskus tehdään myös kuvakäsikirjoitus eli storyboard, ohjauskäsikirjoitus ja leikkauskäsikirjoitus. Käsikirjoitus on suunnitelma, jonka avulla elokuva voidaan kuvata. Käsikirjoituksen pohjalta luodaan elokuvan kuvausaikataulu ja kustannusarvio, jotka tekee yleensä tuotantopäällikkö.
Kun käsikirjoitus ja rahoitussuunnitelma ovat valmiit, tehdään tuotantopäätös ja tuotantohenkilöstön palkkaaminen aloitetaan.
Tuottaja käynnistää ja päättää elokuvatuotannon. Hän löytää ja kehittää projektin sekä järjestää sille rahoituksen. Hän palkkaa käsikirjoittajan, ohjaajan, näyttelijät ja muun tuotantohenkilöstön. Hän valvoo käskirjoituksen kehittelyä, kuvauksia ja leikkausta. Hän voi myös osallistua elokuvan levitykseen ja markkinointiin. Joskus tuottaja ohjaa ja käsikirjoittaa elokuvan itse.
Esituotantoon kuuluu elokuvan taustatyö. Siinä perehdytään kuvattavaan kohteeseen esimerkiksi alustavan käsikirjoituksen kirjoittamista varten. Kunnollinen taustatyö on tärkeää myös budjetoidussa aikataulussa pysymisen kannalta. Fiktioelokuvan taustayöhön kuuluu esimerkiksi historiallisten yksityiskohtien, tapahtumien ja paikkojen tarkistaminen.
Esituotannon aikana elokuva roolitetaan, eli siihen valitaan elokuvan roolihenkilöitä esittävät näyttelijät ja avustajat, usein koekuvauksien ja haastattelujen avulla.
Kuvaus

Elokuvan kuvaus on elokuvanteon näkyvin vaihe. Kuvaushenkilöstöön voi kuulua kymmeniä henkilöitä, jotka on jaettu ryhmiin. Koko kuvausten taiteellinen johtaja on elokuvaohjaaja. Omien ryhmiensä johtajina toimivat esimerkiksi elokuvaaja, lavastaja, pukusuunnittelija ja maskeeraaja. Ohjaajan apuna toimii 1−3 apulaisohjaajaa. Kuvauksiin nimitetään myös esimerkiksi tuotantopäällikkö, kuvauspäällikkö, kuvaussihteeri ja muonittaja.
Äänisuunnittelija on mukana elokuvan joka tuotantovaiheessa. Elokuvan ääni koostuu yleensä kolmesta osasta: kuvaustilanteessa nauhoitetusta äänestä kuten näyttelijöiden puheesta ja taustaäänistä, äänitehosteista, sekä musiikista.
Sisäkuvaukset suoritetaan yleensä studiossa, missä kuvausolosuhteita voidaan kontrolloida ja kuvauskalustolle ja -henkilöstölle on riittävästi tilaa.
Lavastuksen avulla rakennetaan elokuvan miljööt eli tapahtumaympäristöt elokuvan sisältöä vastaaviksi. Lavastukseen kuuluu yleensä sekä fyysinen ympäristö että puvustus.
Elokuvan kuvaaminen koostuu yksittäisistä nauhoitetuista kuvauskerroista eli otoista. Ohjaaja voi kuvauttaa samasta elokuvan osasta useita ottoja, joista lopulliseen elokuvaan valitaan yksi.
Jälkituotanto

Jälkityöt ovat työtehtäviä, jotka suoritetaan kuvausten päätyttyä. Niihin kuuluvat muun muassa kuvaleikkaus, äänileikkaus, trikit ja efektit, äänen miksaus ja elokuvan värimäärittely.
Levitys

Kun elokuvan jälkituotanto on ohi, siitä valmistetaan esityskopio, elokuvan lopullinen formaatti, jolta elokuva esitetään yleisölle. Esityskopio voidaan tehdä filmille tai digitaalisena. Elokuvaa markkinoidaan usein näkyvästi ennen julkaisua. Elokuvasta tehdään myös trailereita, jotka ovat lyhyitä mainoksia. Lopulta elokuva saatetaan yleisön katsottavaksi. Elokuvan levityksen hoitaa usein jokin elokuvayhtiö. Elokuva voidaan julkaista esimerkiksi elokuvateatterissa tai DVD:llä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elokuvanteko Wikimedia Commonsissa
Elokuvan työryhmä: (vasemmalta) ohjaaja, apulaisohjaaja, kuvaaja ja äänitarkkailija
Jälkituotantohuone
Fjalar Nordell

Fjalar Nordell
Fjalar Anton Mauritz Nordell (23. joulukuuta 1903 Eurajoki – 24. heinäkuuta 1976) oli vuorineuvos ja Salora Oy:n toimitusjohtaja.
Nordell syntyi Vuojoen kartanossa Eurajoella, missä hänen isänsä Oskar Nordell toimi kartanon kirjanpitäjänä. Fjalar Nordellin ollessa seitsenvuotias perhe muutti Halikkoon, mistä isä oli saanut kirjanpitäjän paikan Joensuun kartanossa lähempänä Kemiöstä kotoisin olleen isän ja Muurlasta kotoisin olleen äidin kotiseutua. Kun isä kuoli, perhe muutti Saloon.
Työuransa Nordell aloitti 15-vuotiaana Salon Tukkukauppa ja Polkupyöräliikkeessä, jossa työskenteli kahdeksan vuotta, kunnes ryhtyi yrittäjäksi aluksi nahka-alalla. Vuonna 1928 hän perusti yhdessä Lauri Koskisen kanssa toiminimen Nordell & Koskinen, joka aluksi toimi autokaupassa, mutta erikoistui pian radiovastaanottimien tuotantoon, jolle samoihin aikoihin alkanut Suomen Yleisradion toiminta loi nopeasti kasvavaa kysyntää. Nimi Salora oli alkujaan yhtiön valmistaman radiomallin nimi, ja vuonna 1945 se myös tuli silloin osakeyhtiöksi muutetun yrityksen nimeksi.
Myös sotien jälkeen 1940–1950-luvuilla kehitys radio- ja elektroniikka-alalla nopeaa ensin transistoriradion ja sitten levysoitinten myötä ja 1950-luvun lopulla alkoi Salossa  televisioiden ja 1960-luvun alussa radiopuhelinten valmistus. Vuonna 1963 Nordell sai ansioistaan alalla teollisuusneuvoksen arvonimen. 1970-luvulla uutuutena oli väritelevisio, ja vuonna 1972 Nordellille myönnettiin tasavallan presidentin vientipalkinto ja vuorineuvoksen arvonimi.
Nordell jäi eläkkeelle vuonna 1974, jolloin häntä seurasi Saloran pääjohtajana hänen poikansa Jouko Nordell.
Fjalar Nordell oli Salossa syntyneen, sittemmin Suomen tasavallan presidentiksi valitun Sauli Niinistön kummi.
Vuonna 1996 Salon St. Anthonyn puistossa paljastettiin Fjalar Nordellin muistomerkki, jonka on veistänyt Jarkko Roth.
Farindola

| Farindola |
| --- | --- |

 Farindola
 Koordinaatit: 42°26′36″N, 13°49′23″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Abruzzo
Maakunta:  Pescara
Pinta-ala:  
 – Maa:  45,47  km²
Korkeus:  530 (min. 282 - maks. 1 892)  m
Väkiluku (2015):  1 518 
 – Väestötiheys:  33  as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Farindola on kunta Italiassa Abruzzon hallintoalueella olevassa Pescaran maakunnassa. Se sijaitsee maan keskiosassa Gran Sasson ja Monti della Lagan kansallispuistossa.
Kunnan alueella Rigopianon kylässä tapahtui 18. tammikuuta 2017 tuhoisa lumivyöry, joka peitti alleen paikallisen vuoristohotellin Gran Sasso -vuoren itärinteellä. 
Onnettomuus vaati ainakin 15 kuolonuhria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Farindola Wikimedia Commonsissa
Pescaran maakunta
Abbateggio | Alanno | Bolognano | Brittoli | Bussi sul Tirino | Cappelle sul Tavo | Caramanico Terme | Carpineto della Nora | Castiglione a Casauria | Catignano | Cepagatti | Città Sant’Angelo | Civitaquana | Civitella Casanova | Collecorvino | Corvara | Cugnoli | Elice | Farindola | Lettomanoppello | Loreto Aprutino | Manoppello | Montebello di Bertona | Montesilvano | Moscufo | Nocciano | Penne | Pescara | Pescosansonesco | Pianella | Picciano | Pietranico | Popoli | Roccamorice | Rosciano | Salle | San Valentino in Abruzzo Citeriore | Sant’Eufemia a Maiella | Scafa | Serramonacesca | Spoltore | Tocco da Casauria | Torre de’ Passeri | Turrivalignani | Vicoli | Villa Celiera
Thomaz Soares da Silva

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Thomaz Soares da Silva
Syntymäaika: 14. lokakuuta 1921
Syntymäpaikka:  Niterói, Brasilia
Kuolinaika: 8. helmikuuta 2002 (80 vuotta)
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttä
Pituus: 172 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1939–1950 | Flamengo | 329 | (146) |
| 1951–1957 | Bangu | 274 | (122) |
| 1957–1959 | São Paulo | 60 | (24) |
| 1959–1960 | Uberaba | 1 | (0) |
| 1961–1962 | Audax Italiano |  ? | (16) |
Maajoukkue
| 1942–1957 | Brasilia | 53 | (30) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Thomaz Soares da Silva, tunnettiin paremmin taiteilijanimellään Zizinho (14. syyskuuta 1921 – 8. helmikuuta 2002) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hän kuului maan parhaimpiin pelaajiin 1940- ja 50-luvuilla.
Brasilian maajoukkueessa Zizinho pelasi 53 ottelua, joissa hän teki 30 maalia. Hän oli aloituskokoonpanossa Maracanaço-nimen saaneessa loppuottelussa, jossa Brasilia hävisi maailmanmestaruuden kotikisoissaan 1950 Uruguaylle. Hänet valittiin myös kisojen parhaaksi pelaajaksi.
Zizinho kuoli 80-vuotiaana vuonna 2002.
Farjabin maakunta

| Farjabin maakunta |
| --- | --- |

 Farjab Afganistanin kartalla
Valtio:  Afganistan
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Maimana
Pinta-ala:  20 797 km²
Väkiluku (2020)  (Arvio):  1 109 223
Aikavyöhyke:  UTC+4:30
Farjabin maakunta on  yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan pohjoisrajalla Vuonna 2020 Farjabin alueella arvioitiin elävän noin 1,1 milojoonaa asukasta. Afganistanissa ei ole vuosiin suoritettu väestönlaskentoja; vuonna 1979 asukkaita oli 541 706.
Asukkaista suuri osa on uzbekkeja ja tadžikkeja. Maakunnan pääkaupunki on Maimana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Farjabin maakunta Wikimedia Commonsissa
Afganistanin maakunnat
Badahšan
Badghis
Baghlan
Balkh
Bamiyan
Daikond
Džouzdžan
Farah
Farjab
Ghazni
Ghowr
Helmand
Herat
Kabul
Kandahar
Kapisa
Khust
Konar
Qunduz
Laghman
Logar
Nangarhar
Nimruz
Nurestan
Uruzgan
Paktia
Paktika
Panjshir
Parvan
Samangan
Sar-e Pol
Takhar
Vardak
Zabol
Etelä-Suomen Sanomat

| Etelä-Suomen Sanomat |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Kustantaja:  Keskisuomalainen Oyj
Julkaisija:  Hämeen Media Oy
ISSN:  ISSN 0359-5056
Levikki:   38 713 (LT 2019)
Perustettu:  1914
Päätoimittaja:  Markus Pirttijoki
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Lahti
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  tabloidi
Ilmestymistiheys:  päivittäin
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
ess.fi
Etelä-Suomen Sanomat on alun perin nuorsuomalainen Lahden seudun ja Päijät-Hämeen maakuntalehti. Sen edeltäjiä olivat vuonna 1900 perustettu Lahden Lehti ja sen seuraaja Lahden Sanomat, joka vuoden 1914 alusta yhdistettiin Uusmaalaisen kanssa Etelä-Suomen Sanomiksi. Lehti oli aluksi vuoteen 1939 asti kolmipäiväinen. Sen jälkeen lehti muuttui kuusipäiväiseksi, ja vuoden 1954 joulukuusta lähtien se on ilmestynyt seitsemänä päivänä viikossa. Lehti siirtyi tabloid-kokoon 15. maaliskuuta 2016.
Lehteä kustantaa Lahdessa Hämeen Media Oy, joka kuuluu Keskisuomalainen-konserniin. Päätoimittajana oli 2015–2018 Perttu Kauppinen, joka siirtyi Iltalehteen. ESS:n vastaavaksi päätoimittajaksi on nimitetty Markus Pirttijoki, joka aloitti 1. helmikuuta 2019.
Levikki

Etelä-Suomen Sanomat on Lahden markkina-alueen luetuin lehti. Sen kokonaislevikki vuonna 2019 oli 38 713 kpl, josta painettujen lehtien osuus oli 33 881 kpl. Vuodesta 2018 kokonaislevikki putosi 3,9 prosenttia.
Lukijamäärältään Etelä-Suomen Sanomat on maan seitsemänneksi suurin joka päivä ilmestyvä sanomalehti. Verkkopalvelu ess.fi tavoittaa viikoittain yli 130 000 eri kävijää.
Yhteistyö muiden lehtien kanssa

Etelä-Suomen Sanomat tekee yhteistyötä kolmen muun maakuntalehden kanssa. Se kuuluu Keskisuomalaisen, Savon Sanomien ja Karjalaisen yhteistyökoalitioon. Yhteistyö perustuu juttujen ja kokonaisten sivujen vaihtoon. Etelä-Suomen Sanomat julkaisee myös Väli-Suomen Mediat Oy:n kustantamaa Sunnuntaisuomalaista.
Päätoimittajat

Oskar Robert Marjanen 1914
Kaarlo Kytömaa 1914–1915
Jaakko Tervo 1915–1920
Jalmari Niemi 1920–1927
William Ilmoni 1927–1932
Frans Keränen 1932–1962
Tauno Lahtinen 1962–1983
Olli Järvinen 1962–1973
Eeva Rissanen 1972–1986
Kauko Mäenpää 1984–1999
Pentti Vuorio 1986–1995
Heikki Hakala 1997–2014
Perttu Kauppinen 2015–2018
Hanna Myyrä (vt.)
Markus Pirttijoki, vastaavaksi päätoimittajaksi 1. helmikuuta 2019 alkaen.
Aiheesta muualla

ESS.fi
Hämeen Media
Etelä-Suomen Sanomien vuosikerrat 1914–2013 Kansalliskirjaston digitoitujen aineistojen tietokannassa (käytettävissä vapaakappalekirjastojen tietokoneilla)
Esan Kirjapaino Oy:n omistus- ja osakehistoriaa Pörssitiedon nettisivulla
Eric Nesterenko

| Eric Nesterenko |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. lokakuuta 1933 Flin Flon, Manitoba, Kanada
Kuollut: 6. kesäkuuta 2022 (88 vuotta)
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Sonja
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  84 kg
Pelinumero:  15
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1951–1974
Seurat:  Toronto Maple Leafs (NHL)  Chicago Blackhawks (NHL)  Chicago Cougars (WHA)
Eric Nesterenko (31. lokakuuta 1933 Flin Flon – 6. kesäkuuta 2022) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi uransa aikana 1219 NHL-ottelua. Nesterenko pelasi keskushyökkääjänä ja tunnettiin hyvänä alivoimapelaajana.
Ura

Nesterenko pelasi NHL:ssä vuosina 1952–1956 Toronto Maple Leafsissä ja 1956–1972 Chicago Blackhawksissa. Vuonna 1972 hän toimi yhden kauden valmentajana Sveitsin Lausannessa, mutta palasi Kanadaan ja pelasi kauden 1973–1974 WHA-joukkueessa Chicago Cougars. NHL-uransa aikana Nesterenko pelasi 1219 ottelua tehden tehot 250+324=574. Hän voitti Stanley Cupin Blackhawksin riveissä vuonna 1961.
Aiheesta muualla

Eric Nesterenko The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Eric Nally

| Eric Nally |
| --- | --- |
 Eric Nally esiintymässä Foxy Shazam -yhtyeen kanssa Bostonissa vuonna 2010.
Henkilötiedot
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2004–
Tyylilajit:  pop, vaihtoehtorock, glam rock
Aiheesta muualla
www.ericnally.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Eric Sean Nally on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä. Hänet tunnetaan erityisesti Foxy Shazam -yhtyeen laulajana ja keulahahmona sekä avustavasta lauluosuudesta Macklemore & Ryan Lewisin menestyskappaleessa ”Downtown”.
Eric Nally varttui Madisonvillen kaupunginosassa Cincinnatissa. Hän perusti Foxy Shazamin yhtyekavereidensa (kitaristi Loren Turner, pianisti Sky White, basisti Daisy Caplan, trumpetisti ja taustalaulaja Alex Nauth sekä rumpali Aaron McVeigh) kanssa Cincinnatissa vuonna 2004. He julkaisivat ensimmäisen albumin, The Flamingo Trigger, vuonna 2005. Foxy Shazam julkaisi yhteensä viisi albumia.
Nally sai mainetta mahtailevasta, tavallisuudesta poikkeavasta ja omituisesta lavaesiintymisestä, joka käsitti muun muassa mieltymystä taiturimaisiin tanssiliikkeisiin ja palavien savukkeiden syömiseen. Häntä on verrattu Freddie Mercuryyn, Justin Hawkinsiin ja Noel Fieldingiin. Foxy Shazam keskeytti vuonna 2014, jonka jälkeen Nally on tehnyt soolouraa.
Nally oli kanssakirjoittajana Meat Loafin studioalbumilla Hang Cool Teddy Bear (2009). Hän ohjasi ”Ruby”-singlekappaleen musiikkivideon (2017) yhdessä Jaakko Mannisen kanssa. Nallyn oli tarkoitus kirjoittaa kappale Jack Nicholsonille, mutta Nicholson ei ollut kiinnostunut asiasta.
Eric Nally on tehnyt yhteistyötä ja kiertänyt esiintymässä hip hop -artisti Macklemoren kanssa. Hän esiintyi ”Downtown”-musiikkivideolla vuonna 2015. Hän lauloi Macklemore & Ryan Lewisin This Unruly Mess I've Made -albumilla kappaleessa ”Downtown” vuonna 2016 ja Macklemoren Gemini-albumilla kappaleessa ”Ain't Gonna Die Tonight” vuonna 2017.
Diskografia > Singlet

”Ruby” (2017)
”Believe” (2017)
”Black” (2017)
”Spirits” (2018)
Diskografia > Julkaisut joilla esiintyy

”Downtown” (2015)1
This Unruly Mess I've Made (2016)2
Gemini (2017)3
The Great Electronic Swindle (2017)4
”Waves” (2017)5
Triple J's Hottest 100 – Volume 23 (2016)6
1 Macklemore & Ryan Lewisin single

 2 Macklemore & Ryan Lewisin studioalbumi: kappaleessa ”Downtown”

 3 Macklemoren studioalbumi: kappaleessa ”Ain't Gonna Die Tonight (ft. Eric Nally)”

 4 The Bloody Beetrootsin studioalbumi: kappaleessa ”Enter The Void (ft. Eric Nally)”

 5 Cool Lifen singlekappale ”Waves (ft. Eric Nally)”

 6 kokoelma-albumi: Macklemore & Ryan Lewisin kappaleessa ”Downtown (ft. Eric Nally, Melle Mel, Kool Moe Dee & Grandmaster Caz)”
DualDisc

DualDisc on kaksipuolinen tallennusvälineenä käytettävä optinen levy, jonka toisella puolella on CD-ääniraitoja ja toisella DVD. DualDiscin oli tarkoitus jossain määrin korvata tavalliset CD:t, mutta yritys kuitenkin epäonnistui. Sen suurimpana kilpailijana pidetään Super Audio CD -levyä.
Yleistä

DualDisc on kaksipuolinen optinen levy, jonka kehittivät yhdessä EMI Music, Universal Music Group, Sony/BMG Music Entertainment, Warner Music Group sekä 5.1 Entertainment Group ja josta huolehtii nykyään Recording Industry Association of America (RIAA). Se sisältää CD-levyn tyyppisen kerroksen, mutta ei käytä Red Book CD Specifications -määritelmiä. Toisella puolella on standardi DVD-kerros, joten levy muistuttaa melkein DVD Plus -levyä, jonka kehitti ja patentoi Euroopassa Dieter Dierks.
DualDisc ilmestyi ensimmäiseksi Yhdysvalloissa maaliskuussa 2004 edellä mainittujen musiikkialan vaikuttajien markkinointikokeiluna. 13 nimikettä sisältänyttä testiä pidettiin onnistuneena, sillä 82 % osallistujista piti käyttökokemusta hyvänä tai erinomaisena. Lisäksi 90 % vastasi suosittelevansa DualDisc-levyjä ystävilleen. DualDisc julkaistiin vuotta myöhemmin helmikuussa 2005 Yhdysvalloissa, ja saman vuoden loppuun mennessä niitä oli myyty yli 2 miljoonaa lähes 200 eri nimikkeellä.
Rakenne

DualDisc perustuu kaksipuoliseen DVD-teknologiaan, kuten DVD-10, DVD-14 ja DVD-18 sillä erotuksella, että levyn toisella puolella on DVD-kerroksen sijasta CD. Kiekko valmistetaan juottamalla standardi 0,6 mm:n paksuinen, 4,7 gigatavun DVD 0,9 mm:n paksuiseen 60 minuutin tai 525 megatavun CD-kerrokseen. Tällä saavutetaan 1,5 mm kokonaispaksuinen hybridilevy. Haasteena suunnittelijoille oli saavuttaa tarpeeksi ohut levy, joka mahtuisi standardisoittimeen, mutta jonka CD-puoli ei olisi liian ohut, jotta sitä lukeva lasersäde pystyisi lukemaan levyä. DVD Plus -levyssä suuri kokonaispaksuus aiheutti ongelmia, kun taas DualDisc-levyllä ongelmallinen on ohennettu CD-kerros. Red Book -määritelmien vastainen alle 1,1 mm paksu kerros voi aiheuttaa CD-soittimessa  palloaberraatioilmiön, jolloin palautuva säde sumentuu. Tätä korjattiin tekemällä CD-puolen biteistä standardia suurikokoisempia, mikä helpottaa lukemista. Toisaalta tämä vähensi ensimmäisissä versioissa levyn maksipituuden 74 minuutista 60 minuuttiin, mikä näyttää korjaantuneen nykyisissä versiossa.
Rakenne > Valmistajien reagointi

Epästandardista koosta ja ominaisuuksista johtuen osa elektroniikan valmistajista, kuten Lexicon, Marantz, Mark Levinson,, Onkyo, Panasonic, Pioneer, ja Sony (sekä Computer Entertainment ja Electronics divisions) ovat julkaisseet tiedotteita, joissa kuluttajia varoitetaan DualDisc-levyjen soittamisesta mahdollisesti aiheutuvista ongelmista.
Rakenne > Patenttiongelmat

DVD Plus -spesifikaation kehittäjän Dieter Dierksin mukaan DualDisc on eurooppalaisten patenttien vastainen. Tämä viivytti Euroopan-julkistusta loppuvuoteen 2005, jolloin ensimmäisenä brittiartistina DualDisc-levyn julkaisi Sony BMG:n Will Young.
Rakenne > Testijulkaisu

Alla ovat ensimmäiset testimarkkinoinnissa olleet DualDisc-nimikkeet, joista osaa ei ole enää saatavilla.
3 Doors Down Away from the Sun
AC/DC Back In Black
Audioslaven Audioslave
Barenaked Ladies Everything to Everyone
David Bowie Reality
Dave Brubeck Time Out (vedettiin myynnistä lisenssiongelmien takia)
Donald Fagen The Nightfly
The Donnas Gold Medal (vedettiin myynnistä, koska masteroinnissa tapahtui virhe, joka johti yhden raidan katoamiseen albumilta soitettaessa)
Good Charlotte The Young and the Hopeless
Linkin Park Reanimation
P.O.D. Payable on Death
R.E.M. Automatic for the People
Andrew W.K. The Wolf
Triviaa

Suomen ensimmäisen DualDisc-levyn julkaisi Eppu Normaali Ei sankariainesta (Dual Disc) lokakuu, 2004
Aiheesta muualla

Official DVDplus Website
DVDplus Licensees
Official Website (Arkistoitu – Internet Archive)
DualDisc licensing (Arkistoitu – Internet Archive)
"DVD Forum Approves DualDisc" (Arkistoitu – Internet Archive), a 14 June 2004 Gizmodo entry
The Music Goes on Side A and the Flip Side Is a DVD
DualDisc rollout challenged by Euro patent holder
Onkyo USA statement about compatibility (Arkistoitu – Internet Archive)
Pioneer Electronics statement about compatibility (Arkistoitu – Internet Archive)
Panasonic statement about compatibility (Arkistoitu – Internet Archive)
Marantz statement about compatibility
Sony Electronics FAQ with statements about compatibility (Arkistoitu – Internet Archive)
Miten DualDisc rakentuu