stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Charles Dickens
Kirjailijanura > Teokset

Dickensin kuuluisimpia romaaneita ovat Pickwick-kerhon jälkeenjääneet paperit (1836–1837), Oliver Twist (1837–1839), Nicholas Nicklebyn elämä ja seikkailut (1838–1839), David Copperfield (1849), Kolea talo (1852–1853), Kaksi kaupunkia (1859) ja Loistava tulevaisuus (Suuria odotuksia, 1861). Tunnettu on myös hänen joulukertomuksensa saituri Scroogesta, Joululaulu (1843). Selvimmin omaelämäkerrallinen on David Copperfieldin tarina, kun taas Kahdessa kaupungissa Dickens uskaltautuu kuvaamaan Ranskan vallankumouksen tapahtumia.
Kirjailijanura > Vastaanotto

Dickensiä pidetään laajalti Englannin ja englantilaisuuden tunnuskuvana. Satiiri ja yhteiskuntakritiikki olivat hänen teoksissaan keskeisellä sijalla. Esimerkiksi romaani Kolea talo alkaa kuvauksella mielettömiin mittoihin venyneestä oikeusjutusta ”Jarndyce vastaan Jarndyce”, jonka nimikin on sanaleikki (Jarndyce äännetään kuten jaundice, keltatauti). Hänen yhteiskuntakritiikkinsä oli ennen muuta moraalista[lähde? ], ei poliittista laatua, ja vallankumouksellisiin ja sosialistisiin pyrintöihin hän suhtautui epäluuloisesti, kuten näkyy teoksesta Kaksi kaupunkia, jossa mässäillään kuvauksilla rahvaan väkivaltaisuudesta.
Kirjailijanura > Kunnianosoituksia

Lontoossa toimii Charles Dickens -museo talossa, jossa Dickens asui 1837–1839. Myös hänen synnyinpaikkansa Porthsmouthissa on museo.
Romaanit

| Alkuteoksen nimi | Suomenkielinen nimi | Julkaisuvuosi | Julkaistu suomeksi |
| --- | --- | --- | --- |
| The Posthumous Papers of the Pickwick Club | Pickwick-kerhon jälkeenjääneet paperit | 1836–1837 | WSOY, 1932 Karisto, 1978 |
| The Adventures of Oliver Twist | Oliver Twist | 1837–1838 | Otava, 1954 |
| The Life and Adventures of Nicholas Nickleby | Nicholas Nicklebyn elämä ja seikkailut | 1838–1839 | WSOY, 1992 |
| The Old Curiosity Shop |  | 1840–1841 |  |
| Barnaby Rudge |  | 1841 |  |
| A Christmas Carol | Joulukertomus | 1843 | useita vuodesta 1878 alkaen |
| Martin Chuzzlewit |  | 1843–1844 |  |
| The Chimes | Uudenvuoden kellot | 1844 | Karisto, 1933 |
| The Cricket on the Hearth | Kotisirkka | 1845 | Karisto, 1934 Delfiini, 2008 |
| The Battle of Life |  | 1846 |  |
| Dombey and Son | Dombey ja poika | 1846–1848 | Karisto, 1925 |
| The Haunted Man and the Ghost's Bargain |  | 1848 |  |
| David Copperfield | David Copperfield | 1849–1850 | WSOY, 1924 |
| Bleak House | Kolea talo | 1852–1853 | Tammi, 2006 |
| Hard Times |  | 1854 |  |
| Little Dorrit | Pikku Dorrit | 1855–1857 | Karisto, 1926 |
| A Tale of Two Cities | Kaksi kaupunkia | 1859 | WSOY, 1945 |
| Great Expectations | Loistava tulevaisuus (Suuria odotuksia) | 1860–1861 | Karisto, 1934 Otava, 1960 |
| Our Mutual Friend |  | 1864–1865 |  |
| The Mystery of Edwin Drood | Edwin Droodin arvoitus | 1870 | Karisto, 1973 |
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Charles Dickensin satuja suomeksi
Vapaasti ladattavia Charles Dickensin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Charles Dickensin teoksia Gutenberg-projektissa (englanniksi)
Victorian Webin sivut Charles Dickensistä (englanniksi)
Bibliomania Dickensin teokset verkossa. Sisältää myös tietoja kirjailijan elämästä. (englanniksi)
George Orwell: Charles Dickens Tämä näkemys Charles Dickensistä on Orwellin kuuluisimpia esseitä. (englanniksi)
The Dickens Page (Arkistoitu – Internet Archive): Charles Dickens -portaali. (englanniksi)
Charles Dickens: Ritva Raesmaan Charles Dickens -sivusto. (englanniksi)
Margaret Gillies: Charles Dickens. 1843.
David Copperfieldin kansi.
Moctar Ouane

Moctar Ouane ja Intian ulkoministeri Pranab Mukherjee New Delhissä vuonna 2009.
Moctar Ouane (s. 11. lokakuuta 1955 Bidi, Bankassin piiri) oli Malin väliaikainen pääministeri vuosina 2020–2021.
Elämäkerta

Ouane kävi keskikoulun Askia Mohamedin lyseossa Bamakossa ja suoritti julkisoikeuden ja kansainvälisten suhteiden tutkinnot Dakarin yliopistossa. Hän työskenteli pääministeri Mamadou Dembélén, presidentti Moussa Traorén ja vuoden 1991 vallankaappauksen jälkeen valtionpäämiehenä toimineen Amadou Toumani Tourén diplomaattisena neuvonantajana.
Ouane jatkoi opintojaan Ranskan kansallisessa hallintokorkeakoulussa vuosina 1991–1992. Hän työskenteli sen jälkeen Malin ulkoministerin poliittisena neuvonantajana ja vuosina 1995–2002 maan YK-suurlähettiläänä. Vuodesta 2004 lähtien Ouane toimi seitsemän vuoden ajana Malin ulkoministerinä. Hän työskenteli Länsi-Afrikan talous- ja rahaliiton diplomaattisena neuvontanajana vuosina 2014–2016 ja sen jälkeen järjestön rauhan ja turvallisuuden pääedustajana.
Vuoden 2020 vallankaappauksen jälkeen väliaikainen presidentti Bah N’Daw nimitti Ouanen Malin siirtymäkauden pääministeriksi 27. syyskuuta 2020. Siviilin nimittäminen pääministeriksi oli ehtona Länsi-Afrikan talousyhteisön vallankaappauksen jälkeen asettamien pakotteiden poistamiselle.
Ouane nimitettiin uudelleen pääministeriksi 14. toukokuuta 2021. Sotilaat vangitsivat hänet ja presidentti N’Dawin sen jälkeen kun uudesta hallituksesta oli pudotettu turvallisuus- ja puolustusministereinä toimineet entisen sotilasjuntan jäsenet Modibo Koné ja Sadio Camara. N’Daw ilmoitti omasta ja hallituksensa erosta 26. toukokuuta. Väliaikaiseksi presidentiksi noussut Assimi Goïta nimitti kesäkuussa uudeksi pääministeriksi oppositioliike M5-RFP:n strategisen komitean puheenjohtajan Choguel Maïgan. Kotiarestiin määrätty Ouane vapautettiin elokuussa 2021.
Puoluekannaltaan sitoutumaton Ouane on naimisissa ja kolmen lapsen isä. Hän puhuu ranskaa, englantia, bambaraa ja fulania.
Ouanen hallitus

Presidentti Bah N’Daw vahvisti Ouanen ensimmäisen hallituksen kokoonpanon 5. lokakuuta 2020. Siihen kuului pääministerin lisäksi 25 ministeriä:
puolustus- ja veteraaniministeri Sadio Camara
oikeus- ja ihmisoikeusministeri, hallituksen sinetinvartija Mohamed Sidda Dicko
aluehallinto- ja desentralisaatioministeri Abdoulaye Maïga
turvallisuus- ja siviilipuolustusministeri Modibo Koné
kansallisen sovinnon ministeri Ismaël Wagué
valtion uudistamisen ministeri, instituutiosuhdevastaava Mohamed Coulibaly
liikenne- ja infrastruktuuriministeri Makan Fily Dabo
ulkoasiain ja kansainvälisen yhteistön ministeri Zeïni Moulaye
talous- ja valtiovarainministeri Alousséni Sanou
maa-asia-, kaupunkisuunnittelu- ja asuntoministeri Dionké Diarra
teollisuus-, kauppa- ja investointiministeri Harouna Niang
viestintä- ja digitalousministeri Hamadoun Touré
kulttuuri-, käsityö- ja matkailuministeri Kadiatou Konaré
opetusministeri Doulaye Konaté
korkeakoulu- ja tiedeministeri Amadou Keïta
terveys- ja sosiaalikehitysministeri Fanta Siby
maatalous-, karjanhoito- ja kalastusministeri Mahmoud Ould Mohamed
ulkomailla asuvien malilaisten ja Afrikan integraation ministeri Alhamdou Ag Ilyene
työn ja julkisten palvelujen ministeri, hallituksen tiedottaja Harouna Mamadou Toureh
työllisyys- ja ammattikoulutusministeri Mohamed Salia Touré
ympäristö-, puhtaanapito- ja kestävän kehityksen ministeri Bernadette Keïta
nais-, lapsi- ja perheministeri Bintou Founé Samaké
kaivos-, energia- ja vesiministeri Lamine Seydou Traoré
nuoriso- ja urheiluministeri Mossa Ag Attaher
uskonto- ja kulttiministeri Mahamadou Koné.
Hallitukseen kuului neljä sotilasta, joista kolme oli entisen sotilasjuntan jäseniä. Vuoden 2015 rauhansopimuksen allekirjoittaneet kapinalliset ja oppositioliike M5–RFP saivat molemmat neljä ministerinpaikkaa. Hallituksen muita jäseniä luonnehdittiin lähinnä teknokraateiksi. Ministereistä vain neljä oli naisia, vaikka lain mukaan heitä pitäisi olla vähintään 30 prosenttia. Hallituksen oli määrä toimia 18 kuukautta kestävän siirtymäkauden ajan.
Monoftongi

Monoftongi eli yksinkertainen vokaali on vokaaliäänne, jonka laatu ei ääntämisen aikana muutu. Monoftongin vastakohtana voidaan pitää diftongia.
Monoftongit voivat kielikohtaisesti ääntyä eri pituisina, ja esimerkiksi suomen vokaalijärjestelmässä erotetaan kaksi äänneopillista pituusastetta: lyhyt ja pitkä. Suomen kielen oikeinkirjoituksessa lyhyttä vokaalia merkitään yhdellä kirjaimella (a, e, i, o, u, y, ä, ö) ja pitkää vokaalia yleensä kahdella kirjaimella (aa, ee, ii, oo, uu, yy, ää, öö). Kirjoitusasun vuoksi pitkää vokaalia voidaan kutsua myös kaksoisvokaaliksi, mutta foneettisesti se on silti yksinkertainen vokaali.
IPA-standardin mukaisesti kaksikirjaiminen monoftongi merkitään geminaatan tavoin pidennysmerkillä (ː), jota kutsutaan myös kaksoiskolmioksi. Esimerkki: miina /miːna/.
Monoftongistuminen

Monissa kielissä on tapahtunut (ja tapahtumassa) diftongien sulautumista monoftongeiksi. Sanskritissa vokaalit, jotka nykyään käsitetään vokaaleiksi e ja o, ovat alun perin olleet ai ja au, minkä mukaisesti ne myös kirjoitetaan devanagarin sukuisissa aakkostoissa. Sanskritissa on kyllä olemassa äänteet ai ja au, mutta ne kirjoitetaan kuten aːi ja aːu, pitkillä alkuvokaaleilla.selvennä Vastaavaa vanhojen diftongien muuttumista monoftongeiksi on havaittavissa niinkin erilaisissa kielissä kuin ranskassa ja nykykreikassa.selvennä
Myös suomen murteissa tapahtuu monoftongiutumista: laulu > laalu, köyhä > kööhä, leipä > leepä. Ilmiö tunnetaan savolaismurteissa Pohjois-Savossa ja Pohjois-Karjalassa.
Monodéndri

| Monodéndri Μονοδένδρι |
| --- | --- |
 Monodéndrin kylä.
 Monodéndri
 Koordinaatit: 39°52′56″N, 20°44′49″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Epeiros jaLänsi-Makedonia
Alue:  Epeiros
Alueyksikkö:  Ioánnina
Kunta:  Zagóri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  1804011501
Korkeus:  1060 m
Väkiluku (2011):  129
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Monodéndri (kreik. Μονοδένδρι; kath.kreik. Μονοδένδριον, Monodéndrion) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Zagórin kuntaan, Ioánninan alueyksikköön ja Epeiroksen alueeseen. Aiemmin kylä kuului Kentrikó Zagórin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Zagórin kunnan Kentrikó Zagórin kunnallisyksikköön. Kylä muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Μονοδενδρίου, Topikí Koinótita Monodendríou). Kylän väkiluku on 129 (vuonna 2011).
Monodéndrin Pyhän Athanasioksen (Ágios Athanásios) kirkko.
Monodéndri sijaitsee Pindosvuoristossa noin 1 060 metrin korkeudessa. Kylä on syntynyt 1700-luvulla ja se vaurastui kaupankäynnin ansiosta. Se tunnetaan erityisesti tuolloin rakennetuista hyvin perinteisistä harmaakivisistä rakennuksistaan, joista kylän koko rakennuskanta koostuu. Niihin kuuluu muun muassa kartanoita, koulu sekä useita kirkkoja, kuten Ágios Athanásios, Ágios Geórgios ja Ágios Minás. Kylän lähellä on vuonna 1412 rakennettu mutta nykyisin hylätty Pyhän Paraskevan luostari, josta on hyvä näkymä kylään. Kylän on suojeltu kansallisena historiallisena kohteena.
Kylän lähialueen nähtävyyksiin kuuluu myös syvä Víkoksen rotko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Monodéndri Wikimedia Commonsissa
Riitta Väisänen

| Riitta Väisänen |
| --- | --- |
 Riitta Väisänen ja suomenhevonen Vihreät Niityt -musiikkitapahtumassa 2007.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Riitta Inkeri Väisänen
Syntynyt: 16. heinäkuuta 1954 (ikä 70)
Lapset:  1 tytär
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Riitta Inkeri Väisänen (s. 16. heinäkuuta 1954 Turku) on suomalainen näyttelijä, televisiojuontaja ja entinen missi. Hänet tunnetaan etenkin MTV3-kanavan Kymppitonni-visailuohjelman juontajana. Väisänen valittiin Miss Suomi -kilpailun ensimmäiseksi perintöprinsessaksi vuonna 1976. Samana vuonna hänet kruunattiin myös Miss Euroopaksi.
Televisio ja elokuvaura

Vuonna 1985 Väisänen ryhtyi juontamaan Spede Pasasen kehittämää Kymppitonni-visailuohjelmaa, josta tuli yksi Suomen pisimpään esitetyistä televisio-ohjelmista. Hänen suorapuheista juontamistyyliään pidetään nykyään uraauurtavana ja Väisänen palkittiin usealla Telvis-patsaalla. Kymppitonnia esitettiin yli kaksi vuosikymmentä, marraskuuhun 2005 saakka. Neljän vuoden tauon jälkeen ohjelmaa alettiin esittää jälleen vuonna 2009 uudella SuomiTV-kanavalla, jolloin Väisänen palasi sen juontajaksi.
Hän esiintyi pienissä rooleissa useissa Spede Pasasen ja Ere Kokkosen elokuvissa. Elokuvassa Lentävät luupäät (1984) ja Pikkupojat (1986) hänellä oli naispääosa. Väisäsen persoonasta Pasanen sai aiheita Naisen logiikka -televisiosketseihin.
Väisänen ideoi televisioon uuden Kaunis elämä -nimisen kahdeksanosaisen ohjelman ja on mukana siinä yhdessä muiden entisten missien kanssa. Ohjelma alkoi MTV3-kanavalla helmikuussa 2018.
Yksityiselämä

Väisänen seurusteli yli 10 vuotta Pertti Pasasen kanssa 1982–1983 lähtien. Nykyisen kumppaninsa ylöjärveläisen kartanonomistaja Erik Mäkkylän kanssa Väisäsellä on tytär Sofia Mäkkylä (s. 1994), joka myös tekee mallintöitä ja sijoittui vuonna 2015 Miss Rock -kilpailussa ensimmäiseksi perintöprinsessaksi. Missivuotenaan 1976 Väisänen oli kihloissa lahtelaisen ravintoloitsija Niilo 'Nippe' Valtarin kanssa.
Muuta

Väisänen on kirjoittanut siskonsa Lea Gesellen kanssa omaelämäkerran Miss Euroopan reunalla (2005). Vuonna 2007 ilmestyi laihduttamiseen keskittynyt teos Vyötärö takaisin, jonka Väisänen julkaisi yhdessä Kikka Isoviidan kanssa. Hän kirjoittaa kolumneja Kummit-lehteen ja toimii aktiivisesti juontajana erilaisissa tilaisuuksissa ympäri maan.
Vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa Väisänen oli Suomen Keskustan ehdokkaana ja sai puolueensa naiskandidaateista toiseksi eniten ääniä. Hän oli myös ehdokkaana vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Suomen Keskustan Hämeen piirin vaalilistalla ja sai 2 659 ääntä.
Hevosharrastus

Väisänen tunnetaan myös hevosharrastajana. Hän on useiden vuosien ajan pitänyt omaa tallia Orimattilassa ja kasvattanut ravihevosia oman yhtiönsä Riitan Hevos-Shown nimissä 1980-luvulta lähtien. Tunnetuin Väisäsen kasvatti on muun muassa Kymenlaakso-ajon vuonna 1993 voittanut Never Ending. Hän on myös toiminut raviohjastajana ja ajanut vuosina 1977–2003 yhteensä 309 ravilähtöä. Niistä Väisänen on voittanut 23.
Televisio-ohjelmia

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1985 | Kuvaristikko |  |
| 1985–2005, 2009–2011 | Kymppitonni | juontaja |
| 1991 | Junnutonni | juontaja |
| 1991 | Jokamiehen Kymppitonni | juontaja |
| 2000-2001 | Netti-Kymppitonni | juontaja |
| 2006 | Tuomas & Juuso Experience |  |
Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1978 | Päivä ennen | Helena |
| 1984 | Lentävät luupäät | Kimmel Kinos |
| 1984 | Uuno Turhapuro armeijan leivissä | sotilaskodin tarjoilija |
| 1985 | Hei kliffaa hei | kaunotar parvekkeella |
| 1985 | Uuno Epsanjassa | Sörsselssönin uusi vaimo |
| 1986 | Pikkupojat | keksijä Yskäsen vaimo / keksijä Yskäsen tytär |
| 1987 | Uuno Turhapuro – kaksoisagentti | kahvin tarjoilija pankissa |
| 1988 | Tupla-Uuno | myyjä valokuvausliikkeessä |
| 1990 | Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla | äitikandidaatti |
| 1991 | Uuno Turhapuro herra Helsingin herra | selostaja presidentinlinnassa |
| 1992 | Uuno Turhapuro – Suomen tasavallan herra presidentti | kaksoisolento-kilpailun tuomari |
| 1993 | Uuno Turhapuron poika | kahvilan myyjä |
| 1994 | Uuno Turhapuron veli | Tarjoilijatar |
| 1998 | Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies |  |
| 1999 | Naisen logiikka | Lea Pölkkynen |
| 2017 | Loikkarit | Camilla |
Teoksia

Geselle, Lea – Väisänen, Riitta: Miss Euroopan reunalla. Otava 2005.
Väisänen, Riitta – Isoviita, Kikka: Vyötärö takaisin. Otava 2007.
Geselle, Lea – Järvi, Ulla – Väisänen, Riitta: Hilmanpäivät: Vertaistukea vaihdevuosiin. Otava 2009.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Riitta Väisänen, muoti ja missit
Väisänen ja Spede Pasanen Helsingin uudessa Oopperatalossa vuonna 1993.
Milan Hnilička

| Milan Hnilička |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1973 (ikä 51) Litoměřice, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  88 kg
Pelinumero:  33
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1989–2010
Seurat:  Poldi Kladno (ČSHL/ČEL) Swift Current Broncos (WHL Richmond Renegades (ECHL) Salt Lake Golden Eagles (IHL) Denver Grizzlies (IHL) HC Sparta Praha (ČEL) Hartford Wolf Pack (AHL) New York Rangers (NHL) Atlanta Thrashers (NHL) Chicago Wolves (AHL) Manchester Monarchs (AHL) Los Angeles Kings (NHL) HC Bílí Tygři Liberec (ČEL) HK Salavat Julajev Ufa (RSL)
NHL-varaus:  70. varaus, 1991 New York Islanders
Milan Hnilička (s. 25. kesäkuuta 1973 Litoměřice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkomaalivahti, joka lopetti pelaajauransa vuonna 2010. Hnilička voitti urallaan maajoukkueessa kolme kertaa jääkiekon maailmanmestaruuden ja kerran olympiakultaa. Hän oli turnauksien ajan Tšekin parhaimpia maalivahteja ja hänet valittiin kerran arvokisojen tähdistökentälliseen.
Ura > Seurajoukkueissa

Hnilička aloitti pääsarjauransa kaudella 1989–1990, 16-vuotiaana, silloisen Tšekkoslovakian liigan Poldi Kladnossa. NHL-seura New York Islanders varasi hänet vuonna varaustilaisuuden 1991 neljännellä kierroksella, josta vuosi myöhemmin hän siirtyi kauden ajaksi juniorisarja WHL:n Swift Current Broncosiin. Hän oli voittamassa keväällä 1993 WHL:n mestaruutta President’s Cupia. Lopulta Islanders ei nostanut Hniličkaa missään vaiheessa NHL-kokoonpanoonsa. Hän pelasi vuosina 1993–1995 ECHL:ssä ja IHL:ssä. Sopimuksensa päätyttyä hän päätti palata pelaamaan kotimaahansa ja Kladnoon.
Hnilička siirtyi vuonna 1997 Sparta Prahaan, jossa pelasi kaksi kautta ykkösmaalivahtina. Hänen vakaa pelinsä herätti NHL:n kykyjenetsijöiden huomion ja hän suuntasi takaisin Yhdysvaltoihin. Hän teki vapaana agenttina sopimuksen New York Rangersin kanssa 22. heinäkuuta 1999. Vaikka vietti lähes koko kauden 1999–2000 Rangersin farmiseuran Hartford Wolf Packin riveissä, mies pääsi myös tekemään NHL-debyyttinsä. Hnilička äänestettiin AHL:n kuukauden maalivahdiksi maaliskuussa vuonna 2000. Hän voitti AHL:ssä yhdessä Jean-François Labbén kanssa Harry ”Hap” Holmes Memorial Award -palkinnon, joka myönnetään sarjan vähiten maaleja päästäneelle maalivahdille. Lisäksi hän voitti Calder Cupin.
Hnilička allekirjoitti kesällä 2000 sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. Hnilička ja hänen maalivahtiparinsa Damian Rhodes jakoivat työn Atlantassa. Vaikka Hnilička pelasi kaksi ottelua vähemmän kuin Rhodes, hän johti seuransa 12 kertaa voitolle. Kaudella 2001–2002 hän toimi joukkueensa selvänä ykkösmaalivahtina. 60 pelissä hänen torjuntaprosentikseen muodostui 90,8 ja maalikeskiarvo ottelua kohden oli 3,19.
Hnilička pelasi kauden 2002–2003 puoliksi Atlantassa ja joukkueen farmiseurassa Chicago Wolvesissa ennen siirymistään Los Angeles Kingsin organisaatioon kaudeksi 2003–2004. Hän pelasi lähes koko kauden AHL:ssä.
Seuraavat kolme kautta sekä osan neljännestä Hnilička pelasi Extraligan HC Bílí Tygři Liberec -joukkueessa. Hän voitti seurassa vuosina 2005 ja 2007 pronssia. Kesken kauden 2007–2008 Hnilička siirtyi Venäjän superliigaan HK Salavat Julajev Ufa -joukkueeseen, jossa hän voitti mestaruuden. Hän siirtyi tämän jälkeen takaisin HC Bílí Tygři Libereciin, jossa pelasi vielä kauden 2008–2009.  Kaudella 2009–2010 hän palasi Sparta Prahaan, jossa pelasi enää kolme runkosarjaottelua. Kausi jäi hänen viimeisekseen pelaajana.
Ura > Maajoukkue

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Milan Hnilička |  Milan Hnilička |  Milan Hnilička |  |
Maa:   Tšekki
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Nagano 1998 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Albertville 1992 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Torino 2006 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Norja 1999 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Saksa 2001 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Itävalta 2005 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Latvia 2006 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Tšekkoslovakia 1992 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Suomi 1997 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Sveitsi 1998 | jääkiekko |  |
Milan Hnilička pelasi ensimmäisen miesten arvoturnauksensa Kanada-cupissa vuonna 1991. Hän edusti maataan vuoden 1992 MM-kisoissa. Tšekkoslovakia voitti tuolloin kotikisoissaan pronssia. Samana vuonna hän edusti maataan Albertvillen talviolympialaisissa, josta Tšekkoslovakia voitti niin ikään pronssia.
Seuraavan kerran Hnilička puki Tšekin paidan ylleen Suomessa järjestettyissä MM-kisoissa 1997, josta hän voitti pronssia. Tosin hän pelasi turnauksessa vain yhden ottelun. Seuraavan vuoden kisoissa Tšekki sai toisen perättäisensä pronssimitalin, mutta Hnilička ei pelannut yhtään ottelua. Hän pelasi vielä Naganon talviolympialaisissa 1998, josta Tšekki voitti kultaa.
Vuoden 1999 Norjan kisoissa Hniličkan vastuuta lisättiin ja hän pelasi 12 ottelua torjuntaprosentilla 91,1 johdattamalla Tšekin kultaan. Seuraavan kerran hän edusti Tšekkiä Saksassa vuonna 2001, josta Hnilička voitti kultaa. Hänellä oli kisojen toiseksi parhaat torjuntatilastot heti Leonid Fatikovin jälkeen. Hnilička valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi ja median valitsemaan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Hän edusti maatan vielä vuoden 2002 Ruotsin turnauksessa. Samana vuonna Hnilička pelasi Salt Lake Cityn talviolympialaisten jääkiekkoturnauksessa viisi peliä.
Hnilička palasi Tšekin maajoukkueeseen vuoden 2005 Itävallan turnaukseen, jossa hän pelasi yhden nollapeliottelun. Tšekki voitti turnauksesta kultaa. Seuraavan vuoden kisoista Tšekki voitti hopeaa. Hniličkan torjuntaprosentti oli 89,33. Samana vuonna hän voitti pronssia Torinon talviolympialaisista. Hän pelasi turnauksessa kolme peliä torjuntaprosentilla 87.76. Lisäksi hän pelasi vuoden 2008 MM-turnauksessa.
Milan Hnilička vuoden 2006 MM-kisoissa.