Sydänkuntoutus
Sydänkuntoutussuositus 1999

Suomen Sydänliitto, Suomen Kardiologinen Seura ja Kunnallislääkärit ovat julkaisseet Suosituksen sepelvaltimotautipotilaiden kuntoutuksesta (1999). Sen mukaan sydänkuntoutus on sairaanhoitoa täydentävää toimintaa. Kuntoutuksella pyritään säilyttämään sydänpotilaan toimintakyky tai palauttamaan se niin optimaaliseksi kuin mahdollista uusimman lääketieteellisen ja muun tiedon perusteella. Tässä suosituksessa käsite sydänkuntoutus sisältää akuutisti sairastuneen sepelvaltimotautipotilaan kuntoutuksen angina pectoris –potilaan ja sydämen vajaatoimintapotilaan kuntoutuksen sekä kuntoutuksen invasiivisten toimenpiteiden yhteydessä. Sairastuneesta ihmisestä käytetään rinnan käsitteitä potilas ja kuntoutuja. Edellistä käytetään, kun häntä pidetään terveydenhuollon asiakkaana, ja jälkimmäistä, kun korostetaan hänen omaa toimintaansa.
Keskeisiä tavoitteita potilaan kannalta ovat fyysinen ja psyykkinen toipuminen, vaaratekijöiden tunnistaminen ja niitä vähentävien elämäntapamuutosten onnistuminen, työ- ja toimintakyvyn palautuminen sekä hyvä elämänlaatu. Sydänpotilaan jatkohoidon ja kuntoutuksen onnistuminen edellyttää hyvää perusterveydenhuollon ja erikoissairaanhoidon yhteistyötä.
Kuntoutuksen toimintakokonaisuuteen kuuluvat lääkinnälliset, sosiaaliset, ammatilliset ja kasvatukselliset kuntoutuspalvelut. Sepelvaltimotautipotilasta koskevia lääkinnällisen kuntoutuksen muotoja ovat kuntoutusohjaus, kuntoutustutkimus, liikunnallinen kuntoutus, sopeutumisvalmennus, kuntoutusjaksot avo- ja laitoshoidossa, ravitsemusterapia ja psykoterapia. Sosiaalisen kuntoutuksen muodoista keskeisiä ovat koti- ja kuljetuspalvelut. Ammatillinen kuntoutus sisältää työvoimapalveluja, kuten ammatinvalinnanohjausta ja aikuiskoulutusta, tai sosiaalivakuutuksen kustantamia palveluja kuten työ- ja koulutuskokeiluita, työhönvalmennusta, ammattikoulutusta tai elinkeinotukea.
Ohjelma antaa seuraavat suositukset:
Sydänpotilaan kuntoutuksen tavoitteena on sairauden ennusteen parantaminen, työ- ja toimintakyvyn ylläpitäminen sekä niiden kautta parempi elämänlaatu. Hoitoyksikköjen tulee vastata jatkohoidon ja kuntoutuksen suunnittelusta ja toteutuksesta.
Jokaisella hoitavalla yksiköllä on vastuu hoitoketjun katkeamattomuudesta. Tämä edellyttää erikoissairaanhoidon ja perusterveydenhuollon hyvää yhteistyötä. Erityisesti tiedonkulun on oltava sujuvaa ja aukotonta. Sairaanhoitopiirien suositellaan selvittävän alueensa kuntoutumismahdollisuudet ja tiedottavan niistä sekä terveyskeskuksille että potilaille. Hoitoviiveitä tulee pyrkiä lyhentämään eikä odotusaika invasiiviseen hoitoon saa ylittää 3 kuukautta.
Kolesterolin alentaminen, tupakoinnin lopettaminen, kohonneen verenpaineen alentaminen ja liikunnan lisääminen ovat keskeisiä tavoitteita hoidon ja kuntoutuksen jokaisessa vaiheessa. Erityisen tärkeää tämä on diabeetikoille. Hoidonopetus ja kuntoutujan omavastuisuus ovat olennaisia tulosten onnistumiseksi.
Potilaan psyykkiseen oireiluun on tarpeen kiinnittää huomiota oikeaan aikaan. Jatkohoito- ja kuntoutustoimenpiteet suunnitellaan yhdessä potilaan kanssa. Ne tulee ajoittaa optimaaliseen ajankohtaan ja siten, että niistä saatava hyöty on suurin.
Yli 30 vuoden ajan on Kansaneläkelaitos järjestänyt ja rahoittanut sydänkuntoutusta maan eri kuntoutuslaitoksissa. Helena Hämäläinen ja Monica Röberg (2007) tutkivat neljän kuntoutuslaitoksen kursseja ja kurssilaisilta vuosilta 2003 ja 2004 ja saivat seuraavat yleiset tulokset muutoksista vuoden seuranta-aikana.
Työkyky ei parantunut ratkaisevasti. Työelämästä siirryttiin jonkin verran sekä työkyvyttömyys- että ikäeläkkeelle. Työttömät olivat lähes poikkeuksetta edelleen työttöminä.
Liikunnan määrässä tai tehossa ei tapahtunut merkittäviä muutoksia. Subjektiivisen hyvinvoinnin lisääntyminen kuitenkin näkyi elämänlaatumittarin fyysisissä osioissa.
Koko joukossa sekä ahdistuneisuus että masentuneisuus vähenivät. Suotuisa muutos näkyi etenkin naisilla. Niillä, jotka olivat asettaneet henkisen hyvinvoinnin tavoitealueekseen, ei muutos ollut sen suurempi kuin muilla.
Keskimääräinen paino laski jonkin verran kurssin aikana, mutta pitkäaikaisesti vain naisilla. Vaikka painon alenema oli kuntoutustavoitteena, miesten suotuisa painon muutos kesti vain kurssin ajan. Ruokavalio lienee laadullisesti sopiva sydänpotilaalle, mutta ongelmana on ruuan määrä.
Harva kurssilainen tupakoi, mutta tarvitaan intensiivisempää ohjausta, jos todella yritetään vaikuttaa ja muuttaa pinttyneitä tapoja ja vieroittaa nikotiiniriippuvuudesta.
Raportoidut alkoholimäärät jopa lisääntyivät joidenkuiden kohdalla vuoden aikana.
Ihmissuhteisiin ja vapaa-aikaan liittyviä tavoitteita oli suhteellisen vähän.
Hoitosuhteen ongelmiin kuntoutus vaikuttaa vain vähän.
Fyysiset rajoitukset olivat vähentyneet huomattavasti. Suotuisia muutoksia oli myös seuraavilla osa-alueilla: fyysinen toimintakyky, emotionaaliset rajoitukset, tarmokkuus ja sosiaalinen toimintakyky. Kurssiaikaiset muutokset elämänlaadussa olivat säilyneet samankaltaisina koko vuoden.