stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen jääkiekkomaajoukkueen historia
1980-luku

1980 Suomi oli Lake Placidin olympiakisoissa mukana mitalijahdissa viimeiseen otteluun asti, mutta jäi lopulta neljänneksi.
Suomi järjesti kolmannet jääkiekon MM-kisansa 1982 ja sijoittui viidenneksi. Tapahtuma jäi vahvasti jääkiekon historiaan muun muassa Wayne Gretzkyn ainoana MM-esiintymisenä.
Suomi voitti Calgaryssä ensimmäisen arvokisamitalin. Ennen viimeistä ottelua Neuvostoliittoa vastaan Suomi oli jo varmistanut pronssimitalin. Suomi voitti kuitenkin yllättäen "voittamattoman" Neuvostoliiton 2–1 ja ohitti Ruotsin nousten hopealle. Näin Leijonat voittivat päävalmentaja Pentti Matikaisen johdolla ensimmäisen arvokisamitalinsa. 1980-luvulla Suomi oli taas kaikissa jääkiekon MM-kisoissa ja olympialaisissa mukana.
1990-luku

1992 Prahan MM-kisoissa Suomi sai yllättäen ensimmäisen maailmanmestaruusmitalinsa edettyään loppuotteluun asti. Siellä Leijonat koki turnauksen ainoan tappionsa Ruotsille. Suomen sankari oli maalintekovireen löytänyt Jarkko Varvio.
1993 Suomen päävalmentajaksi tuli ruotsalainen Curt Lindström, jonka johdolla Suomi pelasi toisen kerran jääkiekon maailmanmestaruuskisojen loppuottelussa vuonna 1994 Kanadaa vastaan, mutta hävisi ottelun rangaistuslaukauskilpailussa. Suomi johti Milanossa pelattua ottelua pitkään, ja joukkueessa oli myös NHL-tähtiä kuten Los Angeles Kingsin Jari Kurri.
Ruotsalainen valmentaja Curt Lindström kokosi yhtenäisen joukkueen, joka pelasi upeat MM-kisat ja voitti 56 vuoden odotuksen jälkeen maailmanmestaruuden Tukholman Globen-hallissa MM-kisoissa 1995 lyömällä Ruotsin 4–1 MM-finaalissa. Ville Peltonen teki ottelussa kolme maalia Ruotsin verkkoon, ja puolustaja Timo Jutila ampui ottelun lopullisesti ratkaisseen 4-0 maalin. Leijonien maalilla Jarmo Myllys pelasi hienon turnauksen. Suomen saaliina arvokisoista oli 1990-luvulla yksi kulta, neljä hopeaa ja kaksi pronssia.
Vuoden 1998 Naganon Olympialaisissa Suomi voitti pronssia, ja päävalmentajana Lindströmiä seurasi Hannu Aravirta.
1990-luvulla epävirallinen Jääkiekon Euroopan mestaruus turnaus, Euro Hockey Tour perustettiin.
1990-luvulla Suomella oli monia nousevia tähtiä, kuten puolustajat Teppo Numminen sekä Janne Niinimaa ja hyökkääjät Ville Peltonen, Saku Koivu, Jere Lehtinen ja Teemu Selänne, joista kaikista tuli myöhemmin Leijonien runkopelaajia ja he kaikki pelasivat myös pitkän ja menestyksekkään NHL-uran.
2000-luvun ensimmäinen vuosikymmen

2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä Suomi keräsi arvokisoissa mitaleita seuraavasti: 2000 MM-pronssi, 2001 MM-hopea (Suomi kärsi tappion jatkoajalla), 2004 maailmancupin toinen sija, 2006 olympiahopea ja MM-pronssi, 2007 MM-hopea sekä 2008 MM-pronssi. Olympialaisissa 2006 Suomi voitti kaikki ottelut loppuottelua lukuun ottamatta, jossa se hävisi Ruotsille 3–2. Vuoden 2007 MM-kisoissa Venäjällä Suomi kukisti välierissä ennakkosuosikki Venäjän, mutta hävisi finaalissa Kanadalle. 2008 MM-kisoissa Suomen NHL-pitoinen joukkue voitti MM-pronssia, kanadalaisen Doug Sheddenin toimiessa päävalmentajana.
Vuonna 2003, MM-kisat järjestettiin Helsingissä, ja Suomi lähti kovin tavoittein metsästämään kisoista historiansa toista MM-kultaa. Joukkue vilisi NHL-tähtiä, kuten Teemu Selänne, Saku Koivu sekä Juha Ylönen, jotka eivät kuitenkaan pystyneet auttamaan Leijonia mitalipeleihin, sillä Suomi romahti puolivälierä-ottelussa Ruotsia vastaan, ja hävisi ottelun 5–6, johdettuaan jo 5–1.
Aiheesta muualla

Jääkiekkohistoriaa YLEn Elävässä arkistossa
Paul McKenna

Paul McKenna
Paul McKenna (8. marraskuuta 1963, Englanti) on brittiläinen lavahypnotisoija.
Hän on tullut tunnetuksi itsekehitykseen suunnatuista kirjoistaan ja televisiosarjastaan jossa hän hypnotisoi yleisöstä valikoituja henkilöitä ja saattoi näitä kiperiin ja koomisiin tilanteisiin.
McKennan julkaisut

"Change Your Life in Seven Days",  ISBN 0-593-05053-3
"How to Mend Your Broken Heart", Bantam Press: 2003. ISBN 0-593-05055-X
"The Hypnotic World of Paul McKenna", Faber and Faber: 1994. ISBN 0-571-16802-7
"I Can Make You Thin", Bantam Press: 2005. ISBN 0-593-05054-1
"Instant Confidence", Bantam Press: 2006. ISBN 0-593-05535-7
"The Paranormal World of Paul McKenna", Faber and Faber: 1997. ISBN 0-571-19245-9
"Paul McKenna's Hypnotic Secrets", Boxtree: 1995. ISBN 0-7522-0192-1 (myös Peter Willis ja Clare Staples)
"The Power to Influence", Nightingale-Conant: 1998. ISBN 1-905453-56-6 (äänikirjassa Michael Breen)
"Quit Smoking Today Without Gaining Weight", Bantam Press: 2007. ISBN 0-593-05536-5
Aiheesta muualla

McKennan viralliset kotisivut
McKennan verkkokauppa (Arkistoitu – Internet Archive)
The Hypnotic World of Paul McKenna
Student Review of a Paul McKenna NLP Training
Paul McKennan haastattelu
Haastattelu Guardian -lehdessä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  SNAC  IdRef
Suomen Kansallisooppera ja -baletti

| Suomen kansallisooppera ja -baletti Finlands nationalopera och -balett |
| --- | --- |


Osoite:  Helsinginkatu 58
Sijainti:  Taka-Töölö, Helsinki
Valmistumisvuosi:  30. marraskuuta 1993
Suunnittelija:  Hyvämäki-Karhunen-Parkkinen
Käyttäjä:  Suomen kansallisoopperan ja -baletin sr.
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen kansallisooppera ja -baletti (ruots. Finlands nationalopera och -balett) Helsingissä on Suomen ainoa ammattimainen oopperatalo. Kansallisoopperassa esitetään oopperoita ja baletteja sekä konsertteja. Kansallisoopperalla on oma ammattilaisorkesteri, Suomen Kansallisoopperan orkesteri, jossa on 104 oopperamuusikkoa. Kansallisoopperan 50-jäseninen kuoro on Suomen ainoa päätoiminen ammattikuoro. Oopperassa toimii myös 50 laulajan lapsikuoro. Oopperasolisteista kahdeksan on vakinaisia ja lisäksi käytetään vierailijoita. Suomen kansallisbaletissa on 86 tanssijaa. Vuonna 2022 Kansallisoopperassa toimii kuukausipalkkaisesti noin 550 työntekijää 33 maasta.
Kansallisoopperan pääjohtaja on vuodesta 2018 ollut Gita Kadambi. Oopperan taiteellisena johtajana on elokuusta 2023 toiminut Thomas de Mallet Burgess. Kansallisbaletin taiteellinen johtaja on Javier Torres. Hän aloitti tehtävässään elokuussa 2022. Oopperan ja baletin ylikapellimestarina aloitti vuoden 2022 alusta Hannu Lintu; hänen kautensa kestää neljä ja puoli vuotta.
Suomen kansallisoopperaa ja -balettia ylläpitää Suomen kansallisoopperan ja -baletin sr. (entiseltä nimeltään Suomen Kansallisoopperan säätiö).
Kansallisooppera ja -baletti toimii vuonna 1993 valmistuneessa oopperatalossa, joka sijaitsee Hesperianpuiston pohjoisreunassa, Mannerheimintien ja Helsinginkadun risteyksessä lähellä Töölönlahtea. Sen takana Töölönlahden puolella oleva kadunpätkä on Oopperan 100-vuotisjuhlavuoden kunniaksi nimetty Oopperankujaksi.
Historia

Säännölliset oopperaesitykset Suomessa alkoivat 1873, kun Helsingin Suomalaisen teatterin lauluosasto perustettiin nimellä Suomalainen ooppera. Sitä ennen oli Suomessa nähty vain ulkomaisten oopperaseurueiden kiertueita ja amatööriesityksiä. Suomen ensimmäinen oopperaesitys on ilmeisesti ollut Helsingissä vuonna 1849 esitetty Sevillan parturi. Suomalainen ooppera toimi vuoteen 1879, jolloin se joutui lopettamaan toimintansa rahavaikeuksien takia. Lyhyenä toiminta-aikanaan se tuotti yhteensä noin 450 oopperaesitystä, joihin kuului 26 kokonaista oopperaa, oopperakohtauksia ja yksi operetti.
Edvard Fazer, Oskar Merikanto ja Aino Ackté perustivat vuonna 1911 vakinaisen oopperan nimeltä Kotimainen ooppera - Inhemska operan. Oopperan kaksikielisellä nimellä ja esityksillä sekä suomeksi että ruotsiksi pyrittiin saamaan yleisöksi koko pääkaupungin sivistyneistö kielestä riippumatta. Uuden oopperanseurueen ensimmäinen esitys oli 2.10.1911 Aleksanterin teatterissa. Silloin esitettiin ruotsiksi Ruggiero Leoncavallon Pajatso ja suomeksi Jules Massenet’n Navarralainen. Ackté ajautui nopeasti ristiriitoihin oopperan muun johdon kanssa ja lähti vuonna 1912 Kotimaisesta oopperasta. Samana vuonna hän perusti Savonlinnan oopperajuhlat. Vuonna 1914 Kotimainen ooppera muutettiin osakeyhtiöksi, ja samalla sen nimi muutettiin Suomalaiseksi Oopperaksi.
Historia > Suomalainen Ooppera

Suomen itsenäistyminen toi Suomalaiselle Oopperalle sen ensimmäisen oman talon, kun Venäläisen teatterin (Helsingin Venäläi­nen valtiolli­nen Aleksanterin teatteri) rakennus jäi valtion haltuun. Aleksanterin teatteri luovutettiin Suomalaiselle Oopperalle väliaikaiseksi toimipaikaksi, kunnes suunnitelmissa ollut oopperatalo valmistuisi. Aleksanterin teatteri oli Oopperan käytössä vuosina 1919–1993.
Suomalainen Ooppera oli jatkuvasti rahavaikeuksissa, vaikka laulajien palkat olivat pienet eikä Edvard Fazer ottanut laitoksen johtamisesta lainkaan palkkaa. Keväällä 1925 toiminta jouduttiin keskeyttämään. Jatkamaan päästiin seuraavana vuonna, kun asetusmuutoksella sallittiin raha-arpajaisten järjestäminen oopperan rahoittamiseksi. Rahapulasta huolimatta Suomalainen Ooppera esitti uusia kotimaisia oopperoita, joista menestyneimmäksi nousi 1924 kantaesitetty Leevi Madetojan Pohjalaisia. Suomalainen Ooppera pyrki seuraamaan aikansa oopperavirtauksia ja esitti esimerkiksi Ernst Křenekin Jonny spielt auf vain vuoden päästä sen ensiesityksestä.
Suomalainen oopperaelämä oli pitkälti samojen ihmisten varassa itsenäisen Suomen ensimmäiset vuosikymmenet. Edvard Fazer jatkoi Suomalaisen oopperan johtajana vuoteen 1938 asti, jonka jälkeen johtajana toimi vuoden verran Aino Ackté. Acktén johtajakautena toteutettiin useita suurimittaisia, mutta taloudellisesti tappiollisia ensi-iltoja. Ensitenorina ja välillä ohjaajana toimi Wäinö Sola, myös oopperan perustajajäseniä. Vuosina 1939–1952 johtajana toimi Oiva Soini, joka oli aikaisemmin ollut ensibaritoni.
Armas Järnefeltin jäätyä eläkkeelle Tukholman kuninkaallisesta oopperasta vuonna 1932 hän sai kutsun Suomalaisen Oopperan taiteelliseksi johtajaksi. Järnefeltin muutaman vuoden kestäneellä kaudella suosittiin oopperassa Wagneria: Parsifal esitettiin 1933 ja koko Der Ring -sarja 1930-luvun kuluessa. Järnefeltin kausi oli taiteellisesti onnistunut, mutta yleisömäärät vähenivät. Järnefelt erosi tehtävästään vuonna 1936 menetettyään paikkansa Oopperan hallituksessa. Eroon vaikuttivat erimielisyydet oopperan linjasta, sillä Järnefelt vastusti operettia ja balettia.
Historia > Sotavuodet ja suomalaisen oopperan uusi nousu

Ooppera jatkoi toimintaansa koko sota-ajan vaikka teatterirakennus vaurioituikin lievästi talvisodan pommituksissa. Esityksiä haittasi myös se, että miespuolisista työntekijöistä suuri osa oli rintamalla. Näyttävimmän sotilasuran teki tenori Alfons Almi, jolle ehdotettiin Mannerheim-ristiä ansioistaan suorasuuntaustykin johtajana. Sodan aikana perustettiin Oopperan balettikoulu (nykyään nimeltään Suomen Kansallisoopperan ja -baletin balettioppilaitos).
Sotien jälkeen esitettiin perinteistä oopperaa, mutta ohjelmassa oli myös Benjamin Brittenin ja Carl Nielsenin teoksia. Soini toteutti myös suunnitelmansa ulkomaiden- ja maaseutukiertueista. Oopperan baletti (1946) ja Madetojan Pohjalaisia (1950) vierailivat Tukholmassa. Myös yhteydet kansainvälisiin oopperapiireihin tiivistyivät, ja Suomalaisessa oopperassa alkoi esiintyä enenevässä määrin ulkomaisia kapellimestareita ja laulajia; muun muassa slovenialainen Leo Funtek toimi kapellimestarina vuosina 1925–1959. Vuonna 1956 Suomen Kansallisoopperaksi nimetty entinen Suomalainen Ooppera pyrki seuraamaan ulkomaista modernismia, ja 1960-luvulla sen ohjelmistoon pääsivät jo Alban Bergin Wozzeck ja Lulu.
1960-luvulle tultaessa uusia suomalaisia oopperoita nähtiin harvoin, sillä koko vuosikymmenen aikana Kansallisoopperassa oli vain neljä kantaesitystä. Vuonna 1967 tapahtui kuitenkin useita merkittäviä seikkoja, jotka loivat pohjaa oopperan renessanssille 1970-luvulla: Kansallisoopperassa esitettiin vuonna 1967 Suomen itsenäisyyden 50-vuotisjuhlallisuuksien yhteydessä ensi kertaa Aarre Merikannon Juha ja paljon huomiota herättänyt Tauno Pylkkäsen ooppera Tuntematon sotilas.
Käännekohtaa kotimaisten oopperoiden nousulle merkitsi 1970-luvun jälkipuolisko. Vuonna 1975 Savonlinnan Oopperajuhlilla kantaesitettiin Aulis Sallisen Ratsumies ja Kansallisoopperassa Joonas Kokkosen Viimeiset kiusaukset. Sallisen Punainen viiva sai kantaesityksensä Kansallisoopperassa 1978. Suomalaisen uuden oopperamusiikin maine kasvoi ulkomaillakin Suomen Kansallisoopperan vierailtua vuonna 1979 Lontoossa Sadler’s Wellsin teatterissa, ja molemmat esitetyt teokset, Viimeiset kiusaukset ja Punainen viiva, saivat myönteisen vastaanoton.
Historia > Koronapandemian vaikutukset

Vuonna 2020 Kansallisooppera ja -baletti joutui perumaan koronaviruspandemian takia esitykset 12. maaliskuuta – 14. huhtikuuta. Samalla Kansallisooppera ja -baletti ilmoitti aloittavansa yhteistoimintaneuvottelut.
Historia > Kohu seksuaalisesta häirinnästä Oopperassa

Syksyllä 2023 LongPlay.fi-julkaisu kertoi lukuisista seksuaalisista häirintätilanteista, joista merkittävä osa on tapahtunut Kansallisoopperassa. Naiset ovat kokeneet esimerkiksi kourimista, saaneet seksuaalisia viestejä, heitä on puristeltu takapuolesta, rintoja on kommentoitu tai heiltä on ruinattu seksiä. Osan häirinnästä kerrotaan tapahtuneen jopa myös esityksissä eli yleisön edessä.
Historia > Johtajia

Edvard Fazer 1911–1938
Aino Ackté 1938–1939
Oiva Soini 1939–1952
Sulo Räikkönen 1952–1955
Jouko Tolonen 1955–1960
Alfons Almi 1960–1971
Ulf Söderblom 1971–1972
Kaj Kauhanen 1972–1973
Leif Segerstam 1973–1974
Juhani Raiskinen 1974–1984
Ilkka Kuusisto 1984–1992
Walton Grönroos 1992–1996
Juhani Raiskinen 1997–2001
Erkki Korhonen 2001–2007
Päivi Kärkkäinen 2007–2018
Gita Kadambi 2018–
Kuvia

Kansallisooppera ja -baletti Töölönlahdelta kuvattuna.
Kansallisoopperan ja -baletin pääsisäänkäynti Mannerheimintien puolella.
Kansallisooppera ja -baletti ilmasta kuvattuna.
Kansallisooppera ja -baletti kuvattuna Mannerheimintien puolelta.
Kansallisoopperan ja -baletin Oopperankujan sisäänkäynti.
Budjetti ja rahoitus

Vuonna 2022 Kansallisoopperan ja baletin toiminnan kulut olivat yhteensä noin 60,6 miljoonaa euroa. Valtion avustusta kansallisooppera sai 42,3 miljoonaa euroa sekä pääkaupunkiseudun kuntien avustusta 5,3 miljoonaa euroa. Pääosin näytäntötuotoista koostuva toiminnan tuotto oli yhteensä noin 13,7 miljoonaa euroa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomen Kansallisooppera ja -baletti Wikimedia Commonsissa
Kansallisoopperan ja -baletin kotisivu
YLE Elävä arkisto: Suomen Kansallisooppera
| n k Perustiedot Wikidatassa: Suomen Kansallisooppera ja -baletti (Q1418002)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: oopperaryhmä
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Helsinki
sijainti: Taka-Töölö
katu tai tie: Helsinginkatu 58
koordinaatit: 60°10′54″N 24°55′47″E﻿ / ﻿60.181666666667°N 24.929722222222°E﻿ / 60.181666666667; 24.929722222222

| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Australia 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  MusicBrainz label 
Edvard Fazer oli yksi Kotimaisen oopperan perustajista, ja hän toimi myös oopperanjohtajana vuoteen 1938.
Kansallisoopperan rakennus on nykyisin jälleen nimeltään Aleksanterin teatteri. Ooppera toimi siinä vuosina 1919–1993.
Meanderi (taide)

Meanderikuvio Ródokselta.
Meanderi on alun perin antiikin Kreikassa friisinä tai reunakoristeena käytetty katkeamattomana nauhana jatkuva viivaornamenttikuvio. Se muistuttaa spiraalia, mutta on muodoiltaan suorakulmainen. Meanderi on saanut nimensä Fryygiassa virtaavan mutkittelevan Maiandrosjoen mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Meanderi (taide) Wikimedia Commonsissa
Suomen hallintolainkäyttö
Puhevallan käyttäminen

Hallintolainkäyttöasiassa asianosainen käyttää pääsääntöisesti itse puhevaltaansa. Hän saa kuitenkin asettaa asiamiehen toimimaan puolestaan. Asiamiehen on oltava tehtävään sopiva täysi-ikäinen henkilö, joka hallitsee itseään ja omaisuuttaan. Muodollista koulutusvaatimusta ei ole. Asiamiehenä ei saa kuitenkaan toimia asian käsittelyyn hallintoviranomaisessa osallistunut henkilö tai vastapuolena siellä ollut tai vastapuolta siellä edustanut henkilö. Suullisessa käsittelyssä voi käyttää avustajaa.
Asiamies- tai avustajapakkoa ei siis ole. Kuitenkin purkuasiassa korkeimmassa hallinto-oikeudessa muun hakijan kuin viranomaisen ja hallintotuomioistuimen on käytettävä asianajajaa, julkista oikeusavustajaa tai lupalakimiestä eli luvan saanutta oikeudenkäyntiavustajaa. Julkista oikeusapua käytettäessä avustajan, käytännössä usein asiamiehen, on oltava julkinen oikeusavustaja tai tehtävään määrätty ja suostumuksensa antanut yksityinen avustaja, jonka on oltava asianajaja tai lupalakimies. Lisäksi erityislainsäädännössä voi olla asiamiestä tai avustajaa koskevia säännöksiä. Lastensuojeluasiassa yksityisen asianosaisen asiamiehenä tai avustajana saa toimia vain asianajaja, julkinen oikeusavustaja tai lupalakimies. Lastensuojeluasiassa hallinto-oikeus tai korkein hallinto-oikeus voi myös määrätä lapselle avustajan, jos lapsi tai hänen laillinen edustajansa sitä pyytää tai tuomioistuin harkitsee sen määräämisen muutoin tarpeelliseksi.
Vajaavaltaisen puhevaltaa tuomioistuimessa käyttää hänen edunvalvojansa, huoltajansa tai muu laillinen edustajansa, jollei laissa toisin säädetä. Vajaavaltaisella on kuitenkin oikeus käyttää yksin puhevaltaa sellaista tuloa tai varallisuutta koskevassa asiassa, josta hänellä on oikeus määrätä. Vajaavaltainen, joka on täyttänyt 18 vuotta, käyttää itse yksin puhevaltaa henkilöään koskevassa asiassa, jos hän kykenee ymmärtämään asian merkityksen. Alaikäisellä, joka on täyttänyt 15 vuotta, ja hänen huoltajallaan tai muulla laillisella edustajallaan on kummallakin oikeus erikseen käyttää puhevaltaa asiassa, joka koskee alaikäisen henkilöä tai henkilökohtaista etua tai oikeutta.
Täysivaltaiselle määrätty edunvalvoja käyttää päämiehensä ohella itsenäisesti puhevaltaa asioissa, jotka kuuluvat hänen tehtäviinsä. Edunvalvojan ja hänen päämiehensä ollessa eri mieltä on päämiehen kanta ratkaiseva, jos hän kykenee ymmärtämään asian merkityksen. Jos päämiehen toimintakelpoisuutta on rajoitettu muulla tavoin kuin vajaavaltaiseksi julistamalla, edunvalvoja käyttää yksin päämiehen puhevaltaa asiassa, josta päämiehellä ei ole oikeutta päättää. Edunvalvoja ja hänen päämiehensä käyttävät kuitenkin yhdessä puhevaltaa asiassa, josta heidän tulee päättää yhdessä.
Hallintopäätöksen täytäntöönpano

Valituskelpoista hallintopäätöstä ei saa panna täytäntöön ennen kuin se on saanut lainvoiman. Valitus korkeimpaan hallinto-oikeuteen ei kuitenkaan estä päätöksen täytäntöönpanoa asiassa, jossa tarvitaan valituslupa. Täytäntöönpanoon ei kuitenkaan saa ryhtyä, jos valitus käy täytäntöönpanon johdosta hyödyttömäksi. Päätös voidaan panna täytäntöön lainvoimaa vailla olevana myös, jos: 1) laissa niin säädetään; 2) päätös on luonteeltaan sellainen, että se on pantava täytäntöön heti; tai 3) päätöksen täytäntöönpanoa ei yleisen edun vuoksi voida lykätä. Täytäntöönpantavuudesta on erityislainsäädännössä runsaasti hallintoprosessilaista poikkeavia säännöksiä. Usein kysymys on edellytyksistä aloittaa luvanvarainen toiminta päätöksen ollessa vielä vailla lainvoimaa.
Hallintotuomioistuin voi valituksen ollessa vireillä kieltää päätöksen täytäntöönpanon, määrätä täytäntöönpanon keskeytettäväksi tai antaa päätöksen täytäntöönpanoa koskevan muun määräyksen. Täytäntöönpanomääräys voidaan kohdistaa myös osaan päätöksestä. Hallintotuomioistuin voi myös muussa asiassa kuin valitusasiassa eli esimerkiksi hallintoriita-asiassa antaa asianosaisen oikeuden tai edun toteuttamista turvaavan väliaikaisen määräyksen. Tuomioistuin voi asettaa määräyksen tehosteeksi uhkasakon. Hallintoprosessilain tultua voimaan käräjäoikeudella ei enää ole toimivaltaa määrätä oikeudenkäymiskaaren (Arkistoitu – Internet Archive) nojalla turvaamistoimesta, jos itse oikeudesta päättäminen kuuluu hallintolainkäyttöön.
Muutoksenhaku korkeimpaan hallinto-oikeuteen

Hallinto-oikeuden tai muun valitusviranomaisen päätöksistä saa yleensä valittaa korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Valituslupaa edellytetään nykyisin käytännössä aina, kun valitus korkeimpaan hallinto-oikeuteen tehdään alemman tuomioistuimen päätöksestä. Valittaa saa se, johon päätös on kohdistettu tai jonka oikeuteen, velvollisuuteen tai etuun päätös välittömästi vaikuttaa, ja se, jonka valitusoikeudesta muussa laissa erikseen säädetään. Käytännössä muun lain erityiset valitusoikeussäännökset koskevat valittamista sekä hallinto-oikeuteen että korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Alkuperäisen hallintopäätöksen tehneellä viranomaisella on oikeus hakea muutosta valittamalla hallintotuomioistuimen päätökseen, jolla on kumottu viranomaisen päätös tai muutettu sitä. Viranomainen saa hallintoprosessilain mukaan hakea muutosta valittamalla myös, jos valittaminen on tarpeen viranomaisen valvottavana olevan yleisen edun vuoksi. Tästä säädetyt ensi vaiheen valitusta koskevat poikkeukset muussa laissa koskevat myös jatkovalitusta. Erilaisten suojelu- ja asukasjärjestöjen, paliskuntien sekä Saamelaiskäräjien valitusoikeus perustuu tässäkin vaiheessa erityissäännöksiin.
Hallintotuomioistuimen välipäätökseen saa hakea muutosta pääasian yhteydessä. Erikseen saa kuitenkin valittaa hallintotuomioistuimen välipäätöksestä, jolla on: 1) määrätty todistajan tai muun henkilön oikeudesta korvaukseen tai korvausvelvollisuudesta; 2) kielletty asiamiestä tai avustajaa esiintymästä oikeudenkäynnissä; 3) tuomittu uhkasakkoon oikeudenkäynnin kulun turvaamiseksi tarkoitetun velvoitteen laiminlyönnin johdosta tai väliaikaisen määräyksen tehosteeksi; tai 4) tuomittu käsittelyn häiritsemisestä tai muusta sellaisesta toiminnasta järjestyssakko.
Korkeimman hallinto-oikeuden on myönnettävä valituslupa, jos: 1) lain soveltamisen kannalta muissa samanlaisissa tapauksissa tai oikeuskäytännön yhtenäisyyden vuoksi on tärkeätä saattaa asia korkeimman hallinto-oikeuden ratkaistavaksi; 2) asian saattamiseen korkeimman hallinto-oikeuden ratkaistavaksi on erityistä aihetta asiassa tapahtuneen ilmeisen virheen vuoksi; tai 3) valitusluvan myöntämiseen on muu painava syy. Korkein hallinto-oikeus voi myöntää valitusluvan myös siten, että se koskee vain osaa muutoksenhaun kohteena olevasta hallintotuomioistuimen päätöksestä.
Muodollisesta ennakkopäätösjärjestelmästä ei ole kyse, mutta korkeimman hallinto-oikeuden julkaistuilla ns. vuosikirjapäätöksillä on merkittävä lainsoveltamista hallinnossa ja hallintotuomioistuimissa ohjaava vaikutus. Korkein hallinto-oikeus on 1.4.2024 ryhtynyt käyttämään vuosikirjapäätöksen sijaan nimitystä ennakkopäätös.