stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ford Taunus Transit

Ford Taunus Transit
Ford Taunus Transit (1953–1961 FK 1000/1250) on Fordin vuosina 1953–1965 valmistama pakettiauto. Ensimmäinen prototyyppi esiteltiin vuonna 1952. Taunus Transitin korvaajaksi tuli Ford Transit.
Ensimmäinen tuotantomalli ilmestyi vuonna 1953. Voimanlähteenä oli 1,2-litrainen sivuventtiilikone, jossa oli 38 hevosvoimaa. Moottori sijaitsi etuakselin etupuolella, joten painopiste oli liian edessä, jolloin auton hallinta  ääritilanteissa oli hankalaa – kerrotaan, että lukkojarrutuksessa auto saattoi pyörähtää keulan kautta ympäri.
Kaikki ensimmäiset mallit pohjautuivat samaan runkorakenteeseen ja tekniikkaan.
Ensimmäisten ja viimeisien mallien ulkonaiset piirteet olivat lähes samanlaiset eli vanhemman mallin ovet sopivat uudempien mallien tilalle.
Oven valmistustekniikka oli muuttunut, uudemman oven runkorakenne oli valmistettu prässäämällä, kun vanhempi ovi oli tehty kehystekniikalla. Uusien mallien ovenkahvat olivat pintapeltiin upotettuja
Ensimmäisissä malleissa oli vilkkuviikset kyljissä. (Taunus Transitissa oli myös vilkkuviiksien paikat, mutta ne olivat avaamatta). Ensimmäisissä malleissa oli vain yksi takajarruvalo, joka sijaitsi keskellä takaovea.
José Martin Meolans

José Martin Meolans vuonna 2012.
| Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten uinti.MM-kilpailut (lyhyt rata)  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten uinti.MM-kilpailut (lyhyt rata)  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten uinti.MM-kilpailut (lyhyt rata)  | Maa:   Argentiina> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Moskova 2002 | 50 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Hongkong 1999 | 50 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Moskova 2002 | 100 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Shanghai 2006 | 100 m vapaauinti |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Santo Domingo 2003 | 100 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Winnipeg 1999 | 50 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Winnipeg 1999 | 100 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Santo Domingo 2003 | 50 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Santo Domingo 2003 | 100 m perhosuinti |  |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 2007 | 100 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Winnipeg 1999 | 100 m perhosuinti |  |
José Martin Meolans (s. 22. kesäkuuta 1978) on argentiinalainen kilpauimari. Hän on syntynyt Córdobassa ja varttunut Buenos Airesissa. Seuratasolla hän edusti argentiinalaista Academia Natacion Gabriel Taborinia. Hänen valmentajanaan toimi Orlando Moccagatta.
Saavutukset

1995: Fina Maailmanmestaruuskilpailut (25 m): 6. 50 metrin vapaauinti; Pan American Games: 10. 50 metrin vapaauinti
1996: Olympialaiset: 23. 50 metrin vapaauinti, 45. 100 metrin vapaauinti
1997: Fina Maailmanmestaruuskilpailut (25 m): 4. 50 metrin vapaauinti, 5. 100 metrin vapaauinti
1998: Fina Maailmanmestaruuskilpailut : 19. 50 metrin vapaauinti, 23. 100 metrin vapaauinti
1999: Fina Maailmanmestaruuskilpailut (25 m): 2. 50 metrin vapaauinti, 8. 100 metrin vapaauinti; Pan American Games: 2. 50 metrin vapaauinti, 2. 100 metrin vapaauinti
2000: Olympialaiset: 10. 100 metrin vapaauinti, 21. 50 metrin vapaauinti; Fina Maailmanmestaruuskilpailut (25 m): 5. 100 metrin vapaauinti, 14. 50 metrin vapaauinti
2001: Fina Maailmanmestaruuskilpailut: 9. 100 metrin vapaauinti, 11. 50 metrin vapaauinti
2002: Fina Maailmanmestaruuskilpailut (25 m): 1. 50 metrin vapaauinti, 2. 100 metrin vapaauinti
2003: Pan American Games: 1. 100 metrin vapaauinti, 2. 50 metrin vapaauinti, 2. 100 metrin perhosuinti
2004: Fina Maailmanmestaruuskilpailut (25 m): 7. 50 metrin vapaauinti
2006: Fina Maailmanmestaruuskilpailut (25 m): 3. 100 metrin vapaauinti, 6. 50 metrin vapaauinti
Piskomvuoret

Jäätikkö Beshtorvuorella.
Piskomvuoret tai Pskemvuoret (uzb. Piskom tizmasi, kirg. Пскем кырка тоосу, Pskem kyrka toosu, ven. Пске́мский хребе́т, Pskemski hrebet) on vuorijono Tienšanin länsiosassa Uzbekistanin ja Kirgisian rajalla.
Koillis-lounaissuuntaisen vuorijonon pituus on 130–140 kilometriä. Sen korkeus on koillisessa 4 000 ja lounaassa 1 900 metriä. Korkein kohta on jäätikön peittämä Beshtor (4291 tai 4395 metriä). Piskom, Koʻksuv, Chatqol ja Sandalash -jokien kovertamat rinteet ovat jyrkät.
Vuotuinen sademäärä on vuorten alaosassa 600 ja ylempänä 1 200–2 000 millimetriä. Vuorilla on arokasvillisuutta, niittyjä sekä pensaikkoa ja metsää. Aluetta käytetään heinä- ja laidunmaana ja sieltä hakataan puuta.
Sune Carlsson

Sune Gottfrid Carlsson (10. helmikuuta 1892 Yläne – 24. heinäkuuta 1966 Turku) oli suomalainen säveltäjä ja urkutaiteilija. Hänen sävellyksiinsä kuuluu muun muassa ooppera, kantaatteja ja muita vokaaliteoksia sekä urkusävellyksiä.
Henkilöhistoria

Carlssonin vanhemmat olivat kanttori-urkuri Karl Wilhelm Carlsson ja Mimmi Grönros. Hän kävi Turun kanttori-urkurikoulua 1911 ja opiskeli Helsingin musiikkiopistossa, josta hän sai urkudiplomin 1919. Leipzigin konservatoriossa Carlsson opiskeli 1923-1924. Hän toimi vt. urkurina useassa eri seurakunnassa, sitten 1916-1937 Hangossa ja vuodesta 1938 Turun ruotsalaisen ja saksalaisen seurakunnan urkurina. Turun kirkkomusiikkiopiston opettaja Carlsson oli vuodesta 1938. Hän oli Hangon ruotsinkielisen kirkkokuoron perustaja ja toimi sen johtajana 1916-1936. Hänellä oli myös oman alansa luottamustehtäviä yhdistyksissä ja järjestöissä. Carlsson piti sävellyskonsertin Hangossa 1928 ja esiintyi paitsi urkurina, myös pianistina. Hän järjesti kolmisensataa sävelhartaushetkeä..
Sävellyksiä ja sovituksia

Carlssonin sävellyksiä ovat muun muassa seuraavat:
Ooppera Väinämöisen kosinta, esitetty Turussa 1914
Kuorohymnejä kuten Maning 1916, Nach Haus 1923, Rukous 1926, På invigningens heliga stund 1934 ja Granitblomman, 1935
Kantaatteja, muun muassa Töölön kirkon vihkiäiskantaatti, 1930
Musiikkia Jonatan Reuterin näytelmään Undred vid Kapellhamnen, 1936
Suite mignonne orkesterille, 1937
Pyhä yö, balladi mieskourolle, soololle ja pianolle, 1944
4 vesperiä, noin 15 yksinlaulua, noin 25 sekakuoro- ja 15 mieskuorolaulua
6 virttä ruotsalaiseen koraalikirjaan
17 metamorfoosia ja useita muita pianosävellyksiä
kaksi viulusävellystä
uruille koraali-intonaatioita ja -alkusoittoja sekä koraaleja
urku- ja kansanlaulusovituksia.
Aiheesta muualla

Carlsson, Sune hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Isfara (joki)

Isfarajokea Zumradin parantolan luona.
Isfara (tadžkiksi ja uzb. kyrill. Исфара) on joki Kirgisiassa, Tadžikistanissa ja Uzbekistanissa. Se nimi on yläjuoksulla Aksai ja keskijuoksulla Karavšin. Kišemišin yhdyttyä siihen se saa nimen Isfara. Joen pituus on 107 tai 130 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 3 240 neliökilometriä.
Isfara saa alkunsa Turkestanvuorten pohjoisrinteiden jäätiköiltä ja lumikentiltä. Sen keskimääräinen virtaus Isfaran kaupungin luona on 15,2 kuutiometriä sekunnissa. Joki tuo mukanaan paljon maa-ainesta. Sen vesi käytetään kokonaan keinokasteluun joen varrella ja Fergananlaaksossa.
UDP

| TCP/IP-pino |
| --- | --- |
sovelluskerros sovelluskerros: BGP · DHCP · DNS · ESMTP · FTP · HTTP · IMAP · IRC · LDAP · MGCP · NNTP · NTP · POP3 · RPC · RTP · RTSP · SIP · SMTP · SNMP · SOCKS · SSH · Telnet · TLS/SSL · XMPP  ·  (..lisää..)
kuljetuskerros kuljetuskerros: TCP · UDP · QUIC · DCCP · SCTP · RSVP · RIP · ECN
verkkokerros verkkokerros: IP (IPv4 ja IPv6) · ICMP (ICMPv6) · IGMP · IPsec
siirtoyhteyskerros: ARP · IS-IS · NDP · OSPF · L2TP · PPP
fyysinen kerros
UDP (lyhenne sanoista User Datagram Protocol) on ns. yhteydetön tietoliikenneprotokolla, joka ei vaadi yhteyttä laitteiden välille, mutta mahdollistaa tiedon siirron.
UDP on yksinkertainen datagram-pohjainen (tietosähke) kuljetuskerroksen protokolla. UDP ei sisällä virheen korjausta mutta voi sisältää virheen havaitsemisen tarkistussummalla. UDP ei sisällä sekvenssejä (järjestys), kaksoiskappaleiden poistoa, vuon- tai ruuhkanhallintamekanismeja, mutta siihen perustuvat sovellukset voivat niitä itse lisätä.
UDP eroaa TCP:stä monin tavoin. Muun muassa paketin perillemenoa ei varmisteta päästä päähän (alempi taso kyllä varmistaa seuraavaan solmuun asti). UDP:ta käytetään esimerkiksi DNS-pyyntöjen lähettämiseen, verkkopeleissä ja reaaliaikaisen videon ja äänen välittämiseen. UDP:n yleisrasite on pienempi kuin TCP:n, siinä ei suoriteta alkukättelyä, pakettien kuittausta eikä yhteyden lopettamista. Se ei silti välttämättä ole nopeampi kuin TCP, koska TCP:n liukuva ikkuna (sliding window) kompensoi tehokkaasti kuittausten viemää aikaa.
UDP:n käyttöön TCP:n asemasta viitataan toisinaan termillä UDP/IP.
UDP:tä käytetään myös perustana HTTP/3-protokollassa jossa aiemmista HTTP-versioista poiketen ei käytetä TCP:tä lainkaan, vaan UDP:hen perustuvaa QUIC:iä.
UDP-datapaketti

| + | Bitit 0 - 15 | 16 - 31 |
| --- | --- | --- |
| 0 | Lähdeosoitteen portti | Kohdeosoitteen portti |
| 32 | Datan koko | Tarkistussumma |
64:   Data  
Vaaleanpunaisella taustalla näkyvät kohdat eivät ole pakollisia. Data-osion teoreettinen maksimikoko on 65,527 tavua.
UDP-paketti on kapseloinnin johdosta läpinäkymätön kuorma IPv4 / IPv6 -paketeille ja siinä itsessään ei ole eroa. Koska IPv6-paketissa itsessään ei ole tarkistussummaa on se oltava pseudoheader-osiossa UDP-paketin yhteydessä.
Standardointi

RFC 768, User Datagram Protocol (1980)
RFC 4113, Management Information Base for the User Datagram Protocol (UDP)
RFC 8085, UDP Usage Guidelines
UDP on IP-protokolla numero 17. UDP-porttien numerointi löytyy artikkelista portti.
Käyttö > Sovellustasolla

CoAP on vähävirtaisille laitteille sekä muihin rajattuihin oloihin luotu sovellustason protokolla.
DNS välittää verkko-osoitteita verkkoon kytkettyjen laitteiden välillä.
HTTP/3 on HTTP-protokollaperheen kolmas täysi versio, joka perustuu HTTP/2:een ja QUIC:iin parilla muutoksella. Sitä tukee ainakin 78% selaimista ja yli 30% verkkosivustoista.
Käyttö > Kuljetustasolla

Vaikka UDP onkin kuljetustason protokolla, se on yksinkertaisiin tietosähkeisiin perustuva. Siitä syystä se on osoittautunut hyväksi alustaksi, joten siihen perustuu moni muukin kuljetustason protokolla, kuten SCTP, UDT ja QUIC.
QUIC on viime vuosien aikana internetin jättiyritysten kesken suosioon noussut kuljetuskerroksen protokolla, joka on monin paikoin syrjäyttänyt TCP/IP:n käytön. Niiden ulkopuolella QUIC-teknologia vaikuttaa kuitenkin vielä olevan marginaalissa, kun kesäkuussa 2024 vain 8% sivustoista tuki kyseistä protokollaa. Se on hiemainen nousu vuodesta 2020 mutta eniten sivuja tuki sitä huhtikuussa 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta UDP Wikimedia Commonsissa
Sarawak

| Sarawak> Malesian osavaltiot ja territoriot |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
 Koordinaatit: 5°15′N, 117°0′E 
Valtio:   Malesia
Hallinto:  
 – Pääkaupunki:  Kuching
Väkiluku (2010):  2 420 009
 – väestötiheys:  19 as./km²
Kielet:  malaiji, iban, kiina
Sarawak on Malesian suurin osavaltio. Se sijaitsee Itä-Malesiassa, Borneon saaren luoteisosassa. Sitä ympäröi pohjoisessa Etelä-Kiinan meri, etelässä Indonesiaan kuuluva Kalimantan ja koillisessa Sabah. Sarawakin sisällä sijaitsee Brunein sulttaanikunta.
Osavaltion hallinnollinen pääkaupunki on Kuching, jossa on runsaat 600 000 asukasta. Muita tärkeitä kaupunkeja ovat muun muassa Sibu, Miri ja Bintulu. Osavaltion pinta-ala on 124 450 neliökilometriä ja asukasluku noin 2 420 009.
Historia

Sarawak oli 1500-luvulta 1800-luvulle asti osa Brunein sulttaanikuntaa. Vuonna 1841 brittiläinen James Brooke saapui Borneon saarelle. Brunei kärsi levottomuuksista Brooken saapumisen aikoihin, sillä Sarawakissa kapinalliset olivat nousseet Brunein sulttaania vastaan. Brooke liittoutui sulttaanin kanssa ja kapina saatiin kukistettua. Sulttaani teki Brookesta kiitokseksi Kuchingin radžan ja antoi tälle siivun Sarawakista. Vuonna 1846 hänen arvonimestään tuli perinnöllinen ja näin sai alkunsa valkoisten rajahien dynastia. Brooke yritti saada Britannian hallitusta kiinnostumaan maan hallintaan ottamisesta, mutta brittihallitus ei uskonut Brooken väittetä alueen rajattomista kaupallisista mahdollisuuksista.
Koska Britannia ei ottanut aluetta hallintaansa, James Brooke hallitsi maata kuin henkilökohtaista läänitystään. Brooke nimitti malaijiväestöä alueen hallintaan ja hyödynsi paikallisten taistelutaitoja maan armeijassa ja poliisivoimissa. Brooke laajensi Sarawakia Brunein kustannuksella 1850- ja 1860-luvuilla, ja Brooken kuoltua 1868 hänen veljenpoikansa Charles Brooke jatkoi suvun yksinvaltaa alueella. Charles myös laajensi Sarawakin aluetta sen nykyisiin mittoihin.
Vuonna 1888 Britannia otti Sarawakin suojelukseensa, sillä britit pelkäsivät muiden siirtomaavaltojen, etenkin Saksan keisarikunnan vaikutusvallan kasvua Malaijien saaristossa. Brittihallitus puuttui kuitenkin vain ulkomaansuhteisiin ja Brooken dynastia hallitsi edelleen Sarawakin sisäisiä asioita. Sarawakia hallinneet Brooket katsoivat että länsimaisten liiketoimet olivat paikallisväestön hyväksikäyttöä ja Sarawak säilyi syrjäisenä alueena, johon länsimaalainen kapitalismi ei yltänyt. Vasta vuonna 1941 Sarawak sai perustuslakinsa, sata vuotta Brooke-suvun hallintaan astumisen jälkeen.
Japani miehitti toisen maailmansodan aikana Sarawakin vuonna 1941. Maan perustuslaki oli laadittu juuri japanilaismiehitystä edeltävänä päivänä. Sodan jälkeen ja japanilaisten vetäydyttyä Sarawak palasi brittihallinnon alaisuuteen Britannian kruununsiirtomaaksi.
Vuonna 1963 Sarawak liittyi Malaijan pääministerin Tunku Abdul Rahmanin ehdottamaan valtioliittoon yhdessä Pohjois-Borneon kanssa. Uudessa Malesian liittovaltiossa Sarawakista tehtiin Malesian autonominen osavaltio. Sarawakin liittäminen Malesiaan laukaisi myös levottomuuksia, sillä Indonesia ei hyväksynyt Borneon saaren pohjoisten alueiden liitosta Malesiaan. Malesian perustamisesta seurasi Indonesian ja Malesian välinen konfrontaatio. Levottomuudet saatiin kukistettua Brittiläisen Kansainyhteisön tuella.
Maantiede

Sarawakin pinta-ala on 124 450 neliökilometriä ja suuri osa maa-alasta on trooppista sademetsää. Sademetsissä elää useita lajeja, joita ei muualla tapaa. Monet lajeista ovat ihmisen toiminnan seurauksena erittäin uhanalaisia, kuten borneonoranki. Luonnon suojelemiseksi Malesiaan on perustettu kansallispuistoja, kuten Sarawakissa oleva Niahin kansallispuisto, jonka luolista on löytynyt jäänteitä ihmisasutuksesta 40 000 vuoden takaa.
Sarawakin alue jakautuu mäkiseen ja laaksoiseen rannikkoalueeseen ja vuoristoiseen sisämaahan. Suuri osa lännempänä olevaa Sarawakin osavaltiota on rannikkoista alankoa, jossa on laajat mangroverantaiset tasangot. Sisämaahan päin mentäessä maasto muuttuu kukkulaisemmaksi ja saaren keskiosissa ja pohjoisimmassa osassa, lähellä Sabahin osavaltion rajaa kohoaa vuoristo. Vuorijono muodostaa myös Sarawakin ja Indonesian rajan. Osavaltiota halkoo Rajangjoki.
Osavaltio jakautuu yhteentoista hallinnolliseen alueeseen, jotka ovat Kuching, Samarahan, Sri Aman, Betong, Sarikei, Sibu, Mukah, Kapit, Bintulu, Miri ja Limbang. Suurin alue on pääkaupunki Kuchingin alue.
Väestö

Sarawakin väestö on kirjavaa etniseltä taustaltaan. Suurin etninen ryhmä on ibanit, joita on noin 30% osavaltion väestöstä. Etnisesti kiinalaisia on runsaat 20%, kuten myös malaijeja. Muita väestöryhmiä ovat melanaut ja bidayuhit. Sarawakissa on myös intialaisväestöä.
Politiikka

Useimmista Malesian osavaltioista poiketen Sarawak ei ole sulttaanikunta, vaan alueen johdossa on kuvernööri, jonka maan kuningas nimittää virkaansa nelivuotiskaudeksi.
Muuta

Vuonna 2003 valmistunut elokuva Unelmien aakkoset (The Sleeping Dictionary) sijoittuu 1930-luvun Sarawakiin. Tämän romanttisen draaman keskiössä on englantilaismiehen ja malesialaisen naisen välinen rakkaustarina.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sarawak Report
Malesia
| --- | --- |
Osavaltiot:   Johor   Kedah   Kelantan   Malakka   Negeri Sembilan   Pahang   Perak   Perlis   Penang   Sabah   Sarawak   Selangor   Terengganu 
Liittovaltion territoriot:   Kuala Lumpur   Labuan   Putrajaya 
James Brooke oli Sarawakin perustaja.
Sarvinokka on Sarawakin vaakunalintu.
Rufi

| RuFi |
| --- | --- |
Puheenjohtaja:  Daria Skippari-Smirnov
RuFi on Suomessa toimiva suomalais-venäläinen yhdistys. Se sai julkisuutta, kun se ilmoitti järjestävänsä Venäjää tukevan mielenosoituksen Helsingissä äitienpäivänä toukokuussa 2022 Venäjän sotiessa Ukrainassa. Mielenosoitus järjestettiin autokulkueena, johon osallistui 30–40 autoa.
RuFi:n  mukaan mielenosoitus tuki Venäjää "sen vaikeassa taistelussa natsismia ja fasismia ja russofobiaa vastaan". Mielenosoituksen nimeksi ilmoitettiin "Kunnian autokulkue". Suljetussa WhatsApp-ryhmässä uhkailtiin mielenosoituksen aikana väkivallalla, ja henki ryhmässä oli hyvin kansalliskiihkoinen. Keskustelijat olivat pohtineet aseiden ottamista mukaan mielenosoitukseen. Monet suomenvenäläiset vastustivat kulkuetta, ja sitä vastustavan vetoomuksen allekirjoitti 4 000 suomenvenäläistä. Venäjän Helsingin-suurlähetystö ilmoitti tukevansa mielenosoitusta moraalisesti vaikkei aikonut osallistua siihen.
Keväällä 2022 RuFi:n puheenjohtajana ollut Daria Skippari-Smirnov totesi, ettei ole yhdistyksen puheenjohtaja enää. Hän kertoi olevansa ylläpitäjä WhatsApp-ryhmässä, jossa mielenosoituksesta keskusteltiin. Hän on ollut järjestämässä Suomessa Kuolemattoman rykmentin voitonpäiväjuhlallisuuksia useina vuosina. Alun perin kulkueissa muisteltiin toisen maailmansodan neuvostosotilaita, mutta se on muuttunut yhä nationalistisemmaksi. Skippari-Smirnov sai vuonna 2018 Kuolemattoman rykmentin kansainvälisen järjestäjäkomitean puheenjohtajan, venäläisen kansanedustajan Nikolai Zemtsovin allekirjoittaman kunniakirjan. Hän vieraili Venäjän valtaamalla Krimillä vuonna 2018 yhdessä Johan Bäckmanin kanssa. Skippari-Smirnov kuuluu Facebookin Suuri isänmaallinen infosota -ryhmään, jossa levitetään Venäjän propagandaa.
Allstate

Allstaten toimipiste.
Yhtiön logo.
Allstate on yhdysvaltalainen vakuutusyhtiö, jonka kotipaikka sijaitsee Northbrookissa, Illinoisissa. Yritys on perustettu osana Sears, Roebuck and Companya vuonna 1931, josta se on irtaantunut itsenäiseksi yhtiöksi vuonna 1993. Allstate Arena sijaitsee Illinois'n osavaltion Rosemontissa.
Aiheesta muualla

https://www.allstate.com/
Auvo

| Auvo |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  9. maaliskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  2. joulukuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  onni, onnellinen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Auvo on suomalainen miehen etunimi, joka kuitenkin 1900-luvun alkuvuosikymmeninä annettiin toisinaan myös tytölle. Nimi johtuu pääasiassa runokielessä esiintyvästä, onnellisuutta tarkoittavasta sanasta auvo. Kalevalassa auvo kuitenkin merkitsee kunniaa ja kaunistusta. Nimi on annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 1 971 suomalaiselle miehelle ja 70 naiselle. Yrjö Karilas ehdotti vuonna 1919 Auvoa naisennimeksi.
Tunnettuja Auvoja

Auvo Kurvinen (1916–1979), englantilaisen kirjallisuuden professori Helsingin yliopistossa.
Auvo Karsikas (s. 1938), rehtori, kasvatustieteen lisensiaatti ja runoilija
Auvo Kiiskinen (1925–1983), kansantaloustieteen professori
Auvo Kostiainen (s. 1946), historian professori
Auvo Maunula (1907–1944), lentäjä, Mannerheim-ristin ritari
Auvo Nieminen (1936–2020), korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos
Auvo Niiniketo (s. 1954), turvallisuuskouluttaja, "suomalaisen ju-jutsun isä"
Auvo Nuotio (1917–1985), laulaja, kuoronjohtaja ja näyttelijä
Auvo Pehkoranta (s. 1941), seiväshyppääjä
Auvo Simonen (1931–2000), maastohiihtäjä
Auvo Säntti (1906–1992), talousmaantieteen professori
Auvo Vappula (s. 1934), insinöörikontra-amiraali
Auvo Vihro (s. 1956), näyttelijä
Kuvitteellisia Auvoja

Auvo, Vesa-Matti Loirin esittämä sketsihahmo Spede Showssa (Mänttien tv-asema). Esiintyy myös elokuvassa Hei kliffaa hei.
Muita käyttöyhteyksiä

Auvo-projekti on Suomen valo- ja äänisuunnittelijoiden liiton, Suomen lavastustaiteilijain liiton ja Suomen Oistat-keskuksen hanke. Se edistää esityksen audiovisuaalisten osien (valo-, ääni-, kuva- ja pukusuunnittelu ja lavastus) huomioimista mediassa, varsinkin kritiikeissä. Auvo-projekti jakaa Auvo-palkinnon.
Auvo, järvi Kuhmoisissa
Auvo-hoito on Suomessa kehitetty rentouttava kosketushoito. Hoito perustuu rekisteröityyn Auvo Brain Relief ® menetelmään.
Tuusulan seurakunta

| Tuusulan seurakunta Tusby församling |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Seurakuntakeskus avattiin vuonna 2018. Se toimii aikaisemmin Puolustusvoimien käytössä olleessa rakennuksessa.
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Espoon hiippakunta
Rovastikunta:  Tuusulan rovastikunta
Pääkirkko:  Tuusulan kirkko
Perustettu:  1653
– Kappeliseurakunta:  1643
– Emäseurakunta:  1653
Jäsenmäärä:  25 958 (toukokuu 2024)
– Osuus asukkaista:  62,1 %
Kirkollisvero:  1,45 %
Kirkkoherra:  Eliisa Winberg
Tuusulan seurakunta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuusulan seurakunta on perustettu vuonna 1654. Se kuuluu Tuusulan rovastikuntaan yhdessä Hyvinkään, Järvenpään, Keravan, Mäntsälän ja Nurmijärven seurakunnan kanssa. Tuusulan rovastikunta on osa Espoon hiippakuntaa ja Suomen evankelis-luterilaista kirkkoa.
Tuusulan seurakunnan vt. kirkkoherra on Janne Keränen. Seurakunnalla on kaksi kirkkoa: Tuusulan kirkko ja Kellokosken kirkko, sekä lisäksi Jokelassa Kotikirkko. Seurakunnalla on kolme kappelia: Paijalan kappeli, Paijalan vanha kappeli ja Kellokosken kappeli.
Tuusulan seurakunta muodostettiin vuonna 1643 Sipooseen kuuluvaksi kappeliseurakunnaksi. Seurakunta muodostettiin Helsingin pitäjän osista ja erotettiin emäseurakunnaksi tuomiokapitulin päätöksillä vuonna 1653 ja 1668.
Historia

Tuusulan seurakunta perustettiin vuonna 1643 Sipoon seurakuntaan kuuluneena kappeliseurakuntana, mutta siihen liitettiin myös osia Helsingin pitäjän ja Nurmijärven seurakunnista. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muutettiin vuonna 1653. Siitä on 1900-luvulla erotettu Keravan ja Järvenpään seurakunnat.
Tilat > Kirkot ja kappelit

Tuusulan seurakunnalla on kaksi kirkkoa, Kotikirkko ja kolme kappelia.
Tuusulan kirkko on seurakunnan pääkirkko. Se on valmistunut vuonna 1734 Tuusulanjärven rannalle.
Kellokosken kirkko on rakennettu vuonna 1800. Sen vieressä on seurakuntatalo.
Jokelassa toimii Kotikirkko. Jokelan kirkko, joka rakennettiin vuonna 1976 ja purettiin vuonna 2022 sisäilmaongelmien vuoksi. Kirkosta jätettiin pystyyn kellotorni sekä osa päätyseinää. Kirkon kaksi kelloa varastettiin lokakuussa 2021, mutta ne saatiin takaisin vuonna 2022.
Paijalan hautausmaan vanha kappeli on vuodelta 1910. Hautausmaan uudempi kappeli valmistui vuonna 1993.
Kellokoskella on pieni kappeli.
Tilat > Seurakuntakeskus ja muut seurakunnan tilat

Seurakunnan toiminnallinen ja hallinnollinen keskus on Hyrylässä toimiva Tuusulan seurakuntakeskus. Näiden lisäksi seurakunnalla on seurakuntatalo Kellokoskella, leirikeskus Rusutjärvellä, kirkkotupa Tuusulan kirkon vieressä, sekä vuokratilat Lahelassa ja Riihikalliossa.
Tilat > Hautausmaat

Hautausmaita on neljä. Vanhin on Tuusulan kirkkopuisto, joka on perustettu vuonna 1777. Kellokosken hautausmaa on vuodelta 1809. Paijalan hautausmaa on perustettu vuonna 1896. Jokelan uurnalehto vihittiin käyttöön vuonna 1995.
Alueet

Seurakunta on jaettu kolmeen alueeseen: Jokela, Kellokoski ja Etelä-Tuusula, johon kuuluvat kaikki muut Tuusulan alueet.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Tuusulan seurakunnan kirkkoherroina:
| --- | --- |
 1654–1680: Johan Magnus Lupaeus  1682–1693: Johan Cramerus  1694–1727: Gustaf Hindsberg  1728–1731: Johan Sewonius  1732–1766: Benedikt Ignatius  1782–1796: Arvid Mårten Paulin  1799–1804: Lars Caëirenius  1805–1823: Simon Jusselius  1826–1829: Lars Filip Palander  1832–1853: Johan Ihlström  1856–1892: Karl Aspegren :  1894–1898: Vilhelm Kajander  1902–1906: Martin Gunnar Brander  1908–1912: Arnold Melker Berger  1916–1925: Uno Wegelilus  1926–1928: vt. Juho karhu  1928–1955: Sulo Vaarantaus  1956–1961: Paavo Laitinen  1962–1963: Jussi Lajunen  1964–1987: Matti Korppi-Tommola  1987–2006: Sakari Vuorinen  2009–2024: Ulla Rosenqvist  2024– Eliisa Winberg