stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luis Fonsi
Diskografia

Comenzaré (1998)
Eterno (2000)
Amor Secreto (2002)
Abrazar la vida (2003)
Paso a Paso (2005)
Palabras del Silencio (2008)
Tierra Firme (2011)
8 (2014)
Vida (2019)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luis Fonsi Wikimedia Commonsissa
Luis Fonsin viralliset kotisivut
Varkauden rautatieasema

Varkauden rautatieasema (lyh. Var) on rautatieasema Suomen rataverkolla Varkauden kaupungissa Pohjois-Savon maakunnassa rataosalla Pieksämäki–Joensuu. Liikennepaikan etäisyys Helsingin rautatieasemalta on 424,7 ratakilometriä mitattuna Pieksämäen ja Kouvolan asemien kautta.
Historia

Varkaus oli jo 1700-luvulla merkittävä vesi- ja maanteiden risteyskohta. Osittain hyvien kulkuyhteyksien takia Varkaus teollistui 1800-luvun alussa rautaruukilla, ja 1800-luvun lopulla teollisuus painottui laivanrakennus- ja sahateollisuuteen. Vuonna 1911 päätettiin rakentaa ratayhteys Pieksämäeltä Savonlinnaan. Suunnitelmaan kuului myös haararata Huutokoskelta Varkauteen. Rata Varkauteen valmistui 1914, ja paikalle rakennettiin Thure Hellströmin suunnittelema asemarakennus, jota on myöhemmin laajennettu.  Paikalle rakennettiin myös veturitalli, jota myöhemmin laajennettiin kolmipaikkaiseksi. Veturitalli oli käytössä 1990-luvun loppuun, ja se purettiin 2003.
Rautatie toi Varkauteen huomattavasti lisää teollisuutta, joka lisäsi huomattavasti Varkauden tavaraliikennettä. Varkauden rautatieliikennettä lisäsi huomattavasti talvisodan aikana valmistunut ratayhteys Viinijärvelle. Alueluovutusten takia poikki mennyt Karjalan radan liikenne ohjattiin 1960-luvulle Varkauden kautta Pieksämäelle. Teollisuuden tarpeiseen Varkauteen rakennettiin suuri ratapiha ja laajat teollisuusraiteistot, joita on myöhemmin purettu tarpeettomina.
Varkauteen rakennettiin uusi asemarakennus 1978, johon sijoittui VR:n toimintojen lisäksi Matkahuollon, taksin ja poliisin tilat. Asemarakennus siirtyi VR-yhtymän omistukseen 1995. Vanhassa asemarakennuksessa on toiminut sittemmin mm. kahvila.
Matkustajapalvelut ja -liikenne

Varkaudessa ei ole enää varsinaisia VR:n matkustajapalveluita, vaan niitä korvaa arkipäivisin avoinna olevat Matkahuollon tilat. Matkahuolto myy myös junalippuja ja asemalla on lippuautomaatti. Asemalla pysähtyy päivän aikana kaksi taajamajunaa kumpaankin suuntaan.
Joensuu-Turku välin yöjunaliikenne loppui 2006, ja Pieksämäki-Joensuu välin liikennettä supistettiin rajusti maaliskuussa 2016, siten, että vain yksi vuoropari jäi kulkemaan välille Pieksämäki-Joensuu. Muiden radan junien pääteasemaksi tuli Varkaus. Sittemmin tästä on luovuttu ja radan henkilöliikennettä hoidetaan kahden vuoroparin voimin koko rataosuudella. Kaikki henkilöjunat käyttävät raidetta 2.
Liikenteenohjaus

Asemalla oli käytössä vuoteen 1978 saakka mekaaninen asetinlaite, jolloin se korvattiin uuden asemarakennuksen valmistuessa Siemens DrS -tyyppisellä releasetinlaitteella. Asetinlaitteen ohjaus tapahtui asemarakennuksen toimistossa olevasta junasuorittajan ilmaisintaulusta, josta valittiin opasteet ja käännettiin vaihteet. Kun Varkaus liitettiin radio-ohjauksen piiriin, suoritus loppui ja releasetinlaite siirtyi ohjattavaksi keskitetysti Pieksämäen liikenteenohjauskeskuksesta käsin Mipro Oy:n toimittaman kauko-ohjausliittymän avulla marraskuussa 2003.
Avattavat sillat ja Akonniemen sekä Kommilan raiteet

Varkaudesta Heinävedelle päin lähdettäessä on kaksi avattavaa siltaa, Pirttiniemen ja Taipaleen kanavan sillat.
Taipaleen kanavan kääntösiltaa avataan säännöllisesti, ja suurin sallittu nopeus on 30 km/h, koska kiskonjatkoksia ei ole lukittu. Kaluston putoaminen alas radalta avoimen sillan takia ei ole mahdollista, sillä sillan lukitusta valvotaan Varkauden asetinlaitteelta. Jotta liikenteenohjaaja voi antaa luvan lukituksen poistamiseen kanavanvartijalle, tulee siltaa suojaavien pääopastimien jälkeisten raideosuuksien olla vapaita. Kulkuteitä ei voida asettaa, mikäli silta ei ole lukittu.
Pirttiniemen kääntösiltaa ei pääsääntöisesti avata vähäisen liikenteen takia, ja kiskonjatkokset on lukittu sidekiskolla. Sillalla junat saavat ajaa 40 km/h, tosin teoriassa 60 km/h kiskonjatkosten lukituksen ansiosta. Nopeutta 60 km/h ei voida käyttää pitkästä järvipengerosuudesta johtuvan nopeusrajoituksen (40 km/h) takia. Pirttiniemessä on samanlainen turvalaitos kuin Taipaleessa.
3,4 kilometrin päässä Varkauden ratapihalta on Akonniemen erkanemisvaihde, josta erkanee 2 kilometrin mittainen Varkauden kaupungin omistama sivuraide Akonniemen satamaan ja öljyvarastolle.   7,9 kilometrin päässä Varkaudesta on Kommilan ratapiha, jonne on pääasiassa varsinaista junaliikennettä. Kommilaan on myös lyhyempi, hieman yli 5 kilometriä pitkä ratayhteys. Se on huonokuntoinen vanha teollisuusraide, joka kuitenkin yhtyy nykyään käytössä olevaan Hurusrataan noin 2 kilometrin päässä Varkauden asemalta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Varkauden rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Kuva Varkauden veturitallista
Olli Eronen

| Olli Eronen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. joulukuuta 1991 (ikä 32) Kajaani
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  urheiluselostaja ja -toimittaja
Olli Eronen (s. 25. joulukuuta 1991 Kajaani) on suomalainen urheiluselostaja ja -toimittaja. Eronen työskentelee tuottajana ja selostajana C Morella jääkiekon SM-Liigan lähetyksissä sekä Ruudun Superpesis-lähetysten studioisäntänä, tuottajana ja selostajana. Hän on myös itse entinen pesäpalloilija ja pelinjohtaja. Eronen on kouluttautunut Laajasalon opistossa urheilutoimittaja-linjalla. Hän on aloittanut mediatyöt 13-vuotiaana.
Van Halen

| Van Halen |
| --- | --- |
 Van Halen viimeiseksi jääneessä kokoonpanossaan vuonna 2008.
Tiedot
Toiminnassa:  1972–2020
Tyylilaji:  hard rock, heavy metal, glam metal
Kotipaikka:  Pasadena, Kalifornia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Eddie Van Halen,  kitara, koskettimet   Wolfgang Van Halen,  basso   David Lee Roth,  laulu   Alex Van Halen,  rummut  
Entiset jäsenet:  Sammy Hagar,  laulu   Michael Anthony,  basso   Gary Cherone,  laulu  
Levy-yhtiö:  Warner Bros.   Interscope Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Van Halen oli vuonna 1972 perustettu yhdysvaltalainen hard rock -yhtye. Sitä voidaan pitää yhtenä merkittävimmistä 1980-luvun rockmusiikkityyliin ja heavy metaliin vaikuttaneista yhtyeistä. Yhtyeen tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat muiden muassa ”Eruption”, ”Ain’t Talkin’ ’Bout Love”, ”Panama”, ”Dreams”, ”Why Can’t This Be Love”, ”When It’s Love”, ”Poundcake”, ”Right Now”, ”Can’t Stop Lovin’ You”, ”Hot for Teacher” ja menestynein ”Jump”.
Yhtye julkaisi vuosina 1978–2012 yhteensä 12 eri studioalbumia, joilla lauloi yhteensä kolme eri solistia. Yhtye oli vuosien varrella useasti otsikoissa musiikillisten ansioidensa lisäksi lukuisten riitaantumisten vuoksi. Tunnetuimman eli ”klassisen Van Halen -kokoonpanon” muodostivat Edward ”Eddie” Van Halen (kitara) ja hänen veljensä Alex Van Halen (rummut), David ”Dave” Lee Roth (laulu) ja Michael Anthony (basso).
Vuonna 2007 Van Halen pääsi Rock and Roll Hall of Fameen. Yhtye pitää ennätystä eniten ykkössijoituksia Billboardin Mainstream Rock Tracks -listalla saavuttaneena yhtyeenä. Yhtyeen albumeja on myyty maailmanlaajuisesti yli 80 miljoonaa kappaletta.
Historia > Askeleet raskaampaan suuntaan (1980–1981)

Vuonna 1980 julkaistiin yhtyeen kolmas albumi Women and Children First, jolta kappale "And the Cradle Will Rock..." nousi suureksi hitiksi, ja yhtyeen suosio jatkoi kasvuaan. Vastoin yleisiä oletuksia, Edward soitti jo tällä levyllä ensimmäisen kerran koskettimia, joista myöhemmin 1980-luvun edetessä tuli olennainen soitin yhtyeen varustukseen. Kyseisen albumin avauskappaleessa "And the Cradle Will Rock..." pohjasoundina kuullaan Eddie soittamassa sähköpianoa Marshallin vahvistimensa läpi, mikä myös selittää oudon sähköisen äänen. Kiertueella sähköpianoa soitti oman soittimensa sijasta basisti Anthony. Women and Children First oli jo raskassoundinen, mutta energinen kuten kappale "Everybody Wants Some!!" osoittaa. Yhtye teki myös ensimmäisen varsinaisen maailmankiertueensa, World Invasion "Party 'Til You Die Tour" Tourin, ollen mm. Euroopassa ensimmäistä kertaa pääesiintyjänä.
Neljäs ja musiikillisesti edellisiä albumeita synkempi Fair Warning julkaistiin 1981. Samana vuonna Edward oli mennyt naimisiin tv-kasvo Valerie Bertinellin kanssa, mikä ainakin Eddien mukaan hieman kitkeröitti hänen ja Rothin välejä. Albumista tuli Rothin aikana julkaistuista kuudesta levystä kaupalliselta menestykseltään heikoin. Silti Fair Warning myi tuplaplatinaa, vaikka levyltä ei noussut varsinaisesti ainuttakaan hittiä, jota olisi soitettu valtavirrassa. Albumin kappaleista "Unchained" on mahdollisesti tunnetuin sekä soitetuin ja se onkin useasti äänestetty yhtyeen suosituimmaksi kappaleeksilähde?. Tästä albumista sanotaan, että se on todellinen kitaristien albumi, kenties melko raskaan soundinsa ja Eddien jatkuvasti kehittyneen kitarataituroinnin takia. Albumia seurasi luonnollisesti kiertue, Fair Warning Tour, jolla yhtye jatkoi tuttua linjaansa saavuttamatta aivan maailmanlaajuisen suosion huippua.
Historia > Jättimenestys ja erimielisyyksien kasaantuminen (1984-1985)

Joulukuun viimeisenä päivänä 31. joulukuuta 1983 julkaistiin Van Halenin tunnetuin hittisingle, "Jump", josta tuli yksi koko seuraavan vuoden suurimmista menestyksistä pääasiassa sen muistettavan syntikkariffin ansiosta. Tällä kappaleella koskettimia soitti kitaran lisäksi Edward samoin kuin toisella suuren yleisön suosioon nousseella kappaleella, "I'll Wait":llä. Jumpista tuli todella suuri hitti ja seuraavan vuoden puolella julkaistu albumi 1984, joka oli käytännössä täysin Edwardin ja Donn Landeen käsialaa, tuli suureksi myyntimenestykseksi ja tuli myymään 12 kuukauden jälkeen julkaisusta jo 5-kertaista platinaa Yhdysvalloissa. Siitä tuli yhtyeen toiseksi myydyin albumi ja samalla toinen Yhdysvalloissa yli 10 miljoonaa kappaletta myynyt albumi. Tämä oli myös ensimmäinen Van Halenin albumeista, joka äänitettiin "5150"-studiolla. Kyseinen studio sijaitsee Eddien kotona Malibussa, jonne hän oli parin viime vuoden aikana muuttanut. Nimensä studio sai Los Angelesin poliisin käyttämästä koodista "5150", joka tarkoittaa pakkohoitoon menevää potilasta. Myös kaikki tulevat yhtyeen albumit tultiin äänittämään tässä studiossa.
1984-albumilta hiteiksi nousivat myös "Panama" ja "Hot for Teacher", joista yhtye teki myös musiikkivideot samoin kuin albumin hittibiisistä "Jumpista". Videoista etenkin humoristinen Hot For Teacher sai paljon esitysaikaa MTV:llä. Vastoin yleistä käsitystä, kappale "Panama" ei käsittele tämännimistä autoa vaan stripparia, jonka Dave tapasi aikoinaan Arizonassa. Levyä seurannut 1984 Tour oli myös todellinen menestys kaikkien keikkojen ollessa loppuunmyytyjä. Tämä oli myös yhtyeen tähän asti tuottoisin kiertue. Kiertueella Eddie itse toimi kosketinsoittajana kosketinpohjaisilla kappaleilla I'll Wait sekä Jump, mitä myöhemmin on hieman kritisoitu perusteenaan se, että Eddie oli lähtökohtaisesti yhtyeen kitaristi ja hänet haluttiin ensisijaisesti nähdä kitaransa kanssa. Van Halenia ei ole koskaan tunnettu ahkerasti Amerikan mantereen ulkopuolella kiertävänä yhtyeenä. Kuitenkin vuonna 1984 oman menestyksekkään kiertueensa lisäksi yhtye päätti 1984-kiertueen päätyttyä liittyä mukaan Monsters of Rock Tour 1984:iin, jossa yhtye kiersi muutaman muun yhtyeen, muun muassa AC/DC:n kanssa joitakin Euroopan maita läpi, käyden muun muassa ensimmäistä kertaa soittamassa Skandinaviassa (Tukholmassa, Ruotsissa). Yhtyeen sisäinen henki oli kuitenkin alkanut jo hiljalleen muilta piilossa rakoilla, mikä osaltaan saattoi johtua myös yhtyeen railakkaasta elämäntavasta. Van Halen soitti vain viidellä tämän kiertueen keikoista päättäen urakkansa Nürnbergiin, Saksaan syyskuun toisena päivänä vuonna 1984. Tämä tuli olemaan viimeinen keikka, jonka yhtye soitti tällä alkuperäisellä kokoonpanollaan ennen David Lee Rothin lähtöä.
Historia > Menestys jatkuu kevyemmällä suunnalla (1986–1990)

Vuonna 1986 julkaistiin albumi 5150, jolta nousivat suuriksi hiteiksi kosketinpohjaiset "Why Can’t This Be Love", "Dreams", "Love Walks In" ja rock-tyylisempi "Best of Both Worlds". Tuolloin yhtyeen musiikki oli paljon enemmän pop-orientoitunutta, joka keräsi osittain menetettyjen fanien tilalle kokonaan uuden kuulijakunnan. Musiikillisesti yhtye oli laajentanut alaansa ja 1984 -albumin luoma huippusuosio sai jatkoa myös tällä albumilla sekä sitä seuranneella 1986 Tour -kiertueella. Kiertuetta pidettiin aiempien tapaan energisenä ja hauskana; Siitä on myös tehty tallenne Live: Without a Net, joka nauhoitettiin New Havenissa, jossa yleisöä oli vaikka muille jakaa. Karismaattisen Rothin jälkeen yhtye muuttui myös herkemmäksi, etenkin Hagarin ja Eddien osalta, kuten esimerkiksi kappaleet "Why Can’t This Be Love", "Love Walks In" ja "Dreams" osoittavat. Vaikkakaan Hagar ei saavuttanut kaikkien Van Halen -fanien jakamatonta arvostusta, yhtyeen kaupallinen suosio Yhdysvalloissa silti vain vahvistui. Levy oli The Billboard 200 -listan ykkösenä kolme viikkoa. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Van Halenin albumi nousi Billboardin kärkeen. Albumi on myynyt yli 6 miljoonaa kappaletta pelkästään Yhdysvalloissa, joten albumi on yhtyeen myydyimpien levyjen listalla sijalla kolme.
Hagarin liityttyä yhtyeeseen oli vanhat Rothin aikaiset kappaleet jätetty muutamia kappaleita lukuun ottamatta täysin pois keikkojen ohjelmasta, sillä Hagar ei halunnut niitä jostain syystä laulaa tai soittaa. Tämä ei miellyttänyt etenkään vanhasta tuotannosta pitäneitä faneja, mutta yhtyeen saatua laulajavaihdoksen myötä vastaavasti uutta kuulijakuntaa, yhtyeen aikaisemmin alkanut menestys jatkui.
Vuonna 1988 julkaistiin yhtyeen toinen albumi Hagarin kanssa, OU812, jolta nousivat hiteiksi balladit "When It’s Love", "Feels So Good", rock-klassikko "Black and Blue" ja akustinen "Finish What Ya Started". Albumi oli Billboard 200 -listan ykkösenä peräti neljä viikkoa. Eddien ja Alexin isä oli kuollut edellisenä vuonna, joten hänen muistokseen levy omistettiin hänelle. Albumin nimi toimi eräänlaisena nokitteluna David Lee Rothille, jonka ensimmäisen sooloalbumin nimi oli "Eat 'em And Smile". OU812 viittasi siis tuohon albumiin (OU812 = "Ou You Ate One Too").
1984-kiertueen tapaan 1986 Tour, Monsters of Rock Tour 1988 ja OU812 Tour -kiertueilla Edward Van Halen soitti koskettimia kappaleissa, johon kuului koskettimet, sillä välin kun Sammy Hagar soitti kitaraa. Van Halen oli Monsters of Rock Tour 1988:n pääesiintyjä. Mukana oli myös monia hyvin tunnettuja yhtyeitä kuten Scorpions, Metallica, Dokken ja Kingdom Come.
Historia > Grammy-palkinto ja ensimmäinen livealbumi (1991–1994)

Vuonna 1991 julkaistu For Unlawful Carnal Knowledge tuotti yhtyeelle sen ensimmäisen Grammy-palkinnon Best Hard Rock Performance -kategoriassa. Albumi myi oikein hyvin Kanadassa ja Yhdysvalloissa ja oli Billboard 200 -listan ykkösenä kolme viikkoa. Albumi myi Yhdysvalloissa kolminkertaista platinaa eli yli kolme miljoonaa kappaletta. Nyt yhtye oli palaamassa vanhahtavaan ja hieman energiseen Van Halen -tyyliin. Albumilta löytyvät mm. hard rock -hitit "Poundcake", "Runaround", "Top of the World", jossa mukana lauloi Eddien hyvä ystävä Steve Lukather, ja "Right Now", jossa Eddie soittaa pianoa. Eddien rauhallisen kitarasoolokappaleen ja livehitin "316" nimi tulee Eddien ainoan lapsen, Wolfgangin syntymäpäivästä (16.3.), joka Amerikassa kirjoitetaan järjestyksessä 3/16. Eddie on kertonut, että hänen vaimonsa odottaessa heidän lastaan, oli hän näppäillyt kitarallaan vaimonsa vatsan vierellä kyseistä kappaletta ja vauva oli alkanut samaan aikaan potkia. Tämän vuoksi Eddie päätti nimetä kappaleen 316:ksi. Itse kappaletta hän oli soittanut muun muassa keikoillakin jo vuodesta 1986, mutta levylle tämä lyhyt instrumentaali pääsi siis vasta 1991 kyseisellä nimellä.
Vuonna 1991 For Unlawful Carnal Knowledge Tourin aikana Van Halen teki ilmaiskonsertin Dallasissa hyvityksenä aiemmin peruuntuneelle Dallasin keikalle.
Vuonna 1993 julkaistiin yhtyeen ensimmäinen live-albumi Live: Right Here, Right Now. On sinänsä yllätys että yhtyeeltä ei aikaisemmin ollut julkaistu live-levyä, sillä yhtyeen esiintymisiä oli kehuttu jo yhtyeen alkuaikoina.
Historia > Uusi laulajanvaihdos (1995–1998)

Vuonna 1995 julkaistiin yhtyeen kymmenes studioalbumi Balance. Se menestyi hyvin erityisesti Can't Stop Lovin' You -kappaleen ansiosta. Albumi oli viikon Billboard 200 -listan kärjessä.
Sammy Hagarin ja Eddie Van Halenin väleille kävi 1990-luvun puolivälissä samoin kuin Rothin ja Eddien väleille kymmenen vuotta aikaisemmin ja lopulta Hagar jätti Van Halen -leirin taakseen epäselvissä olosuhteissa kesällä 1996. Juorut kertovat, että Hagar oli Havaijilla vaimonsa kanssa, kun Eddie halusi hänet studioon. Kun Sammy ei ilmestynyt, niin hänet erotettiin yhtyeestä. Roth kutsuttiin takaisin laulamaan kahdelle uudelle kappaleelle, jotka tulivat samana vuonna ilmestyneelle kokoelmalevylle, mutta MTV Video Music Awardsien backstagella syntynyt riita lopetti uuden yhteistyön lyhyeen. Myöhemmin kävi ilmi, että muu yhtye oli harjoitellut ja jopa tehnyt jonkinlaisen sopimuksen toisenkin laulajan kanssa Rothin tästä tietämättä, vaikka hän yhä oli ollut yhtyeen virallinen laulaja. Samana vuonna Van Halen -debyyttialbumi myi Yhdysvalloissa jo timanttia eli yli kymmenen miljoonaa kappaletta. Lopulta yhtyeen uudeksi laulajaksi palkattiin Extreme-yhtyeessä kannuksensa ansainnut Gary Cherone, mutta niin hänen kanssaan tehty albumi Van Halen III (1998) kuin sitä seurannut kiertuekin menestyivät heikosti. Tällä kiertueella Van Halen kävi ensimmäistä kertaa muun muassa Australiassa, Uudessa-Seelannissa sekä myös Suomessa, esiintyen Helsingin Jäähallissa 27. toukokuuta 1998. Koska Gary Cherone oli jo ennen yhtyeeseen liittymistään ollut kova VH:n fani, otettiin keikkojen settilistaan pitkästä aikaa myös useampia Rothin aikaisia vanhoja kappaleita Hagarin aikaisten ja uuden levyn kappaleiden lisäksi. Kiertuetta varjosti kuitenkin lukuisat (20) peruutukset erinäisistä syistä johtuen ja yhtyeen kulta-ajat alkoivat jo muutenkin olla takanapäin. Lisäksi vielä heikohko levymyynti aiheutti seuraavana vuonna lopulta sen, että levy-yhtiö erotti Cheronen yhtyeestä, vaikkakin muut yhtyeen jäsenet olisivat olleet valmiit jatkamaan yhteistyötä hänen kanssaan.
Historia > A Different Kind of Truth, Eddien kuolema ja yhtyeen uran loppu (2012–2020)

Van Halen julkaisi 14 vuoden levytauon jälkeen uuden albumin A Different Kind of Truth vuonna 2012. Samalla yhtye aloitti kiertueen ja kiersi ympäri Yhdysvaltoja, mutta keskeytti kiertueen toistaiseksi erimielisyyksien takia. Vuonna 2015 yhtye lähti 38 keikan mittaiselle Pohjois-Amerikan-kiertueelle. Van Halenin viimeiseksi jäänyt konsertti pidettiin 4. lokakuuta 2015 Los Angelesissa.
Syyskuussa 2019 David Lee Roth antoi soolokiertueensa aikana haastattelun, jossa puhui Van Halenin tulevaisuudesta. Roth totesi, että yhtyeen tulevaisuus on erittäin epävarma ja hänen mielestään yhtye ei ole enää ole olemassa. Sammy Hagar kuitenkin sanoi toukokuussa 2020 antamassaan haastattelussa uskovansa toisin sanoen, että Van Halen lakkaa olemasta vasta kun Eddie tai Alex Van Halen kuolevat. Hagar paljasti toivovansa, että yhtye kohoaa rivinsä kokoonpanolla ja tekee kiertueen omalla unelmakokoonpanollaan, jossa olisivat olleet mukana hän, Van Halenin veljekset, Roth ja Michael Anthony.
Yhtyeen kitaristi ja johtohahmo Eddie Van Halen menehtyi 65-vuotiaana keuhkosyöpään 6. lokakuuta 2020, joka merkitsi samalla yhtyeen uran päättymistä. Marraskuussa 2020 hänen poikansa ja yhtyeen basisti Wolfgang vahvisti asian Howard Sternin radio-ohjelmassa todeten, että "ei ole Van Halenia ilman Eddie Van Halenia". Hän myös vahvisti, että Van Halen oli suunnitellut yhteiskiertuetta kolmen laulajan, eli David Lee Rothin, Sammy Hagarin ja Gary Cheronen kanssa, ennen Eddien sairastumista. Wolfgangin mukaan Eddie oli innoissaan suunnitelmasta esiintyä kolmen laulajan kanssa.
Live-esiintymiset

Van Halenin live-esiintymiset ovat aina olleet yhtyeen valttikortti. Basisti Michael Anthonyn taustalaulu täydensi yhtyeen solistien ääntä, ja alkuaikoina Rothin energinen hyppely ja naisten vikittely, joilla hän otti lavan haltuunsa, tekivät yhtyeestä omanlaisensa. Etenkin yhtyeen alkuaikoina Roth panosti musiikilliseen esiintymiseensä paljon samalla viihdyttäen yleisöä erilaisilla liikkeillään ja tempuillaan. 1980-luvun edetessä hänen panostuksensa laulamiseen keikoilla hieman hiipui viihdyttämisen rinnalla, mihin osittain saattoivat olla syynä myös viina ja huumeet, mutta itse yhtyeen kuten Rothinkin suosio vain vahvistui. Kaikilla yhtyeen soittavilla jäsenillä oli keikan aikana oma "soolohetkensä", jotka ajan saatossa aina muuttuivat hieman. Myös esiintymis- ja soittotaito karttuivat ja mm. Eddie Van Halenin kitarasoolot keikoilla alkoivat tasaisesti venyä niiden ollen parhaimmillaan jopa 12–15-minuuttisia. Sammy Hagarin aikana live-esiintymiset jatkoivat vauhdikasta linjaa esiintymisten painottuessa silti enemmänkin musiikkiin kuin itse keikkaan kaikkine vaiheineen.
Michael Anthony ja rumpali Alex Van Halen "pelasivat" yhteen erinomaisesti, ja yhdistettynä Eddie Van Halenin kitaransoittoon tämä oli jotakin, mitä varsinkin 1970–1980-lukujen taitteessa ihmisten oli vaikea uskoa. Myös Alexin "Flaming Gong" eli liekehtivä gong-lautanen hänen takanaan oli uskomaton näky yhdistettynä Michael Anthonyn kärrynpyöriin sekä Eddien liukumiseen esiintymislavaa pitkin samalla soittaen. Ajan myötä esiintymisistä jäi pikkuhiljaa pois kaikenlainen hyppeleminen ja riehuminen, mutta keikat olivat uran loppuun saakka omanlaisensa tapahtuma. Aina kehutuista live-esiintymisistä huolimatta yhtye ei ole julkaissut kuin yhden virallisen live-albumin, Live: Right Here, Right Now'n vuonna 1993.
Van Halen Suomessa

Van Halen on käynyt Suomessa kertaalleen 27. toukokuuta 1998 VH III Tourinsa aikana soittamassa Helsingin Jäähallissa yhtyeen silloisen laulajan Gary Cheronen kanssa. Keikalla soitettiin yhtyeen tuoreimpia (VH III -albumin) kappaleita sekä melko tasapuolisesti Rothin ja Hagarin aikakausien tuotoksia.
Kiertueet

1978 Van Halen World Tour
1979 World Vacation Tour
1980 World Invasion "Party 'Til You Die Tour" Tour
1981 Fair Warning Tour
1982-1983 Hide Your Sheep Tour
1984 1984 Tour ja Monsters of Rock Tour 1984
1986 1986 Tour
1988 Monsters of Rock Tour 1988
1988-1989 OU812 Tour
1991–1992 For Unlawful Carnal Knowledge Tour
1993 Right Here Right Now Tour
1995 The Balance "Ambulance" Tour
1998 III Tour
2004 Van Halen Summer Tour 2004
2007 Van Halen Fall 2007 Tour
2008 Van Halen Winter 2008 Tour ja Van Halen World Tour 2008 (TBA 2008)
2012 A Different Kind of Truth Tour
2015 Van Halen North American Tour
Van Halenin saavutuksia

Van Halen on yli 56,5 miljoonalla myydyllä albumilla Yhdysvaltain kautta aikojen eniten myyneiden artistien listalla sijalla 19.
Van Halen on myynyt maailmanlaajuisesti yli 80 miljoonaa albumia.
Van Halen pitää hallussaan ennätystä Mainstream Rock Tracks -listalla: yhtyeellä on eniten ensimmäisiä sijoja listalla ja se on tämän ansiosta Guinness-maailmanennätyslistoilla.
Van Halen pääsi vuonna 2007 kuuluisaan Rock and Roll Hall of Fameen.
Toinen kahdesta yhtyeestä, jolle on ikinä maksettu yli miljoona dollaria yhden setin soittamisesta.
Yksi viidestä rockyhtyeestä, jonka kaksi albumia ovat Yhdysvalloissa myyneet yli 10 miljoonaa kappaletta eli 10-kertaista platinaa (albumit Van Halen ja 1984).
Van Halen on myös Grammy-voittaja kategoriassa Best Hard Rock Performance.
Van Halenin tuottoisin kiertue (syksy 2007–kevät 2008) tuotti 93 miljoonaa dollaria
Jäsenet

David Lee Roth – laulu (1972–1985, 1996–1997 The Best of Volume I kaksi uutta kappaletta, 2007–2020)
Eddie Van Halen – kitara ja syntikka (1972–2020)
Alex Van Halen – rummut (1972–2020)
Wolfgang Van Halen – bassokitara (2006–2020)
Jäsenet > Entiset Jäsenet

Mark Stone – basso (1972–1974)
Michael Anthony – basso (1974–2006)
Sammy Hagar – laulu (1985–1995, 2004–2006)
Gary Cherone – laulu (1997–1999)