stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vesireittejä
Kappaleet

Kaunis ja ylpee – 3.56 (säv. Kerkko Koskinen, san. Anni Sinnemäki)
Rubikin kuutio – 3.20 (säv. Koskinen, san. Sinnemäki)
Vesireittejä – 4.29 (säv. Koskinen, san. Sinnemäki)
Heikko valo – 3.49 (säv. Koskinen, san. Sinnemäki)
Kuiskaus – 1.47 (säv. Koskinen, san. Erpo Pakkala)
Pinnan alla – 3.06 (säv. Koskinen, san. Pakkala)
Tänään – 3.03 (säv. Koskinen, san. Janne Saarikivi)
Kun näen sinut kaukaa – 3.31 (säv. Koskinen, san. Sinnemäki)
Poika vuoden takaa – 3.36 (säv. Koskinen, san. Sinnemäki)
Mitä on taivas? – 3.38 (säv. Koskinen, san. Juhana Rossi)
Siili – 3.08 (säv. Koskinen, san. Sinnemäki)
Kohtaaminen – 1.23 (säv. Koskinen, san. Tommi Saarikivi)
Itket ja kuuntelet – 4.43 (säv. Koskinen, san. Sinnemäki)
Kaikki kappaleet ovat sovittaneet Kerkko Koskinen, Antti Lehtinen, Joel Melasniemi ja Tommi Saarikivi.
Kokoonpano

| --- | --- |
 Vuokko Hovatta, laulu  Terhi Kokkonen, laulu  Arto Talme, laulu  Olli Virtaperko, laulu  Kerkko Koskinen, piano, laulu  Joel Melasniemi, kitara  Tommi Saarikivi, basso, laulu  Antti Lehtinen, rummut  Jan Pethman, lyömäsoittimet  Kari Pelttari, trumpetti  Ilmari Pohjola, pasuuna  Marko Portin, saksofoni, huilu Vierailijat Tuomo Eerikäinen, käyrätorvi (13)  Tommi Hyytinen, käyrätorvi (13)  Jonte Knif, skalmeija (7, 9), säkkipilli (7)  Marko Nyberg, ohjelmointi (13)  Jukka Puurula, taustalaulu (1)  Milla Unkila, käyrätorvi (13)  Tuukka Vihtkari, fagotti (13)  DJ Zäppä, levarit (1) :  Jouset kappaleissa 4, 8, 11 ja 13 Minna Pensola, viulu  Laura Airola, viulu  Sakari Laukola, viulu  Maija Linkola, viulu  Eriikka Maalismaa  Petra Rönkkö, viulu  Antti Untamala, viulu  Pauliina Valtasaari, viulu  Mikko Perkola, alttoviulu  Lotta Poijärvi, alttoviulu  Joel Laakso, sello  Tiia Makkonen, sello  Olli Virtaperko, sello
Aiheesta muualla

Ultra Bra – Kappale kappaleelta: Vesireittejä (Arkistoitu – Internet Archive)
Asko Alanen: Levyarvostelu - Vesireittejä (Arkistoitu – Internet Archive) (Soundi 11/2000)
Radiomafian artistihaastattelu levyyn liittyen (Arkistoitu – Internet Archive)
Woleain kieli

| Woleai> Tiedot |
| --- | --- |
Puhujia:  1630 (1987)
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  austronesialaiset kielet
Kieliryhmä:  malaijilais-polynesialaiset kielet mikronesialaiset kielet chuukilaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  -
ISO 639-3:  woe
 Ohje 
Woleai on Woleain saaren ja ympäröivien pienempien saarten pääkieli Mikronesian liittovaltion Yapin osavaltiossa. Woleai on chuukilainen kieli. Yksi sen lähimmistä sukukielistä on mapia. Vuonna 1987 woleailla oli 1630 puhujaa.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Wahibra Jaib

Virkamies Sahathorin steela. Oikeassa yläkulmassa on kartussin sisällä Wahibra Jaibin nimi.
Wahibra Jaib tai Wahibre Iaib oli muinaisen egyptin 13. dynastiaan kuuluva faarao. Hänen nimensä merkitsee "Ren sydän on vahva". Torinon papyruksen mukaan hän hallitsi kymmenen vuotta, kahdeksan kuukautta ja kaksikymmentäkahdeksan päivää. Hänen nimensä on säilynyt myös skarabeissa, sinetissä ja Sahathorin steelassa. Wahibra Jaibin vaimo oli kuningatar Khaesnebu.
Wahkare Khety

Wahkare Khety, myös Khety VII tai Akhtoy VII, oli muinaisen Egyptin 10.dynastian faarao. Hän on kuuluisan Opetuksia kuningas Merikarelle -papyruksen laatija. Kirjoituksessa hän opastaa poikaansa, kuinka muiden kuninkaallisten kanssa tulee toimia. Egyptin ensimmäisellä välikaudella tapahtuneen yhteiskunnallisen kriisin kuvauksen jälkeen faarao selittää keinot, joilla järjestys ja monarkian menetetty loisto voidaan palauttaa. Opetuksia kuningas Merikarelle on niin sanotun moralistisen kirjallisuuden kauden huippusaavutus, jossa hyvin ylevät eettiset näkökohdat vuorottelevat sisä- ja ulkopolitiikan sääntöjen hienovaraisen analyysin kanssa.
Vostok

Vostok (ven. восток, ’itä’) tarkoittaa seuraavia asioita:
Vostok, avaruusohjelma
Vostok, avaruusalus
Vostok, kantoraketti
Vostok, jäänalainen järvi Etelämantereella
Vostok, venäläinen tutkimusasema Etelämantereella
Vostok, saari Kiribatissa
Vostok, Tampereen yliopiston journalistiikan opiskelijoiden ainejärjestö.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vostok”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vuoriviirumesikko

| Vuoriviirumesikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Viirumesikot Ptiloprora
Laji::  perstriata
Kaksiosainen nimi
 Ptiloprora perstriata  (De Vis, 1898) 
Katso myös
   Vuoriviirumesikko Wikispeciesissä   Vuoriviirumesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vuoriviirumesikko (Ptiloprora perstriata) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Vuoriviirumesikkoa tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu melko yleisestä runsaslukuiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vincent Drucci

| Vincent Drucci> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ludovico D’Ambrosio
Syntynyt: 1. tammikuuta 1898 Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Kuollut: 4. huhtikuuta 1927 (29 vuotta) Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Muut tiedot
Organisaatio:  North Side Gang
Vincent Drucci, tunnetaan myös lempinimellä "The Schemer" (suom. 'juonittelija') (1. tammikuuta 1898 – 4. huhtikuuta 1927), oli amerikanitalialainen gangsteri Chicagon kieltolain aikana, joka kuului North Side Gang -jengiin, Al Caponen tunnetuimpiin vihollisiin. Hän oli North Side Gangin johtajan Dean O'Banionin ystävä, ja myöhemmin tämän seuraaja. Drucci on ainoa yhdysvaltalainen järjestäytyneen rikollisuuden pomo, jonka poliisi on tappanut.
Varhaiset vuodet

Drucci, oikealta nimeltään Vincenzo D'Ambrosio, syntyi 1. tammikuuta 1898 Chicagossa sisilialaisille vanhemmille. Palveltuaan Yhdysvaltain merijalkaväessä hän palasi Chicagoon ja alkoi tehdä pikkurötöksiä, kuten murtoja yleisöpuhelimiin. Hän liittyi Dean O'Banionin North Side Gang -jengiin, joka hallitsi laittomia panimoita ja tislaamoita. Laittoman alkoholin välitys toi jengille massiiviset voitot kiristyksen ja muun rikollisen toiminnan ohella. Dean O'Banionin murhan jälkeen North Side Gangia johtivat peräkkäin Hymie Weiss, Drucci ja George "Bugs" Moran, jotka olivat puolalaista, italialaista ja ranskalaista syntyperää. Vaikutusvaltaisimmat jäsenet, joista ei koskaan tullut johtajia olivat espanjaissyntyinen Louis Alterie, juutalainen Samuel Morton ja saksalainen Albert Kachellek.
Drucci oli osallisena useissa väkivaltaisissa välikohtauksissa. Jouduttuaan kerran kahden, Caponen tunnusomaista drive-by -ampumista käyttäneen, pyssymiehen väijyttämäksi kadulla, hän hyökkäsi heidän kimppuunsa yrittäen ajaa heitä takaa kaapatulla autolla. Druccin kepposiin kuului esimerkiksi huudella papiksi pukeutuneena riettaita kommentteja pareille kadulla. Hän esiintyi myös "Bob's Hot Story" -nimisessä pornografisessa elokuvassa vuonna 1923.
Laurence Bergreen kuvailee Druccia kirjassaan Capone: The Man and the Era seuraavasti: "Hän oli luonteeltaan piittaamaton ja uhkarohkea, ja hän näyttikin gangsterilta – kovalta, synkältä ja uhkaavalta, hänen ilmeensä oli jäätynyt traagiseksi naamioksi, jota koristivat epäsiistit hiukset, ja naama, joka jää vainoamaan vihollistensa unta".
Konflikti South Side -jengin kanssa

Jengien välinen konflikti alkoi, kun North Side Gang huomasi Gennan rikollisperheen myyvän alkoholia halvemmalla hinnalla. Gennat olivat kunnianhimoisen Johnny Torrion South Side Gang -jengin liittolaisia. Dean O'Banion yritti aluksi saada Torrion pitämään Gennot kurissa, mutta kun Torrio ei onnistunut tässä, O'Banion alkoi kaapata Gennojen tavaratoimituksia. Tämän seurauksena Gennat halusivat tappaa O'Banionin, mutta Unione Sicilianan (myöhemmin Italian-American National Union) Chicagon osaston johtaja ja alamaailman harmaa eminenssi, sisilialainen poliitikko Mike Merlo kielsi tämän. Merlo kuoli syöpään 8. marraskuuta 1924. Kaksi päivää myöhemmin, 10. marraskuuta John Scalise ja Albert Anselmi murhasivat O’Banionin. He olivat Torrion alaisia, jotka menivät O’Banionin kukkakauppaan Chicagossa esittäen asiakkaita, jotka etsivät kukka-asetelmia Merlon hautajaisiin.
Hymie Weiss nousi North Side Gangin johtoon ja he aloittivat kostotoimet Gennan rikollisperhettä ja South Side Gang -jengiä vastaan. Drucci, Weiss ja Moran yrittivät tappaa Torrion henkivartija-luutnantin, Al Caponen 25. tammikuuta 1925. He ampuivat Caponen autoa usean kerran, mutteivät onnistuneet tappamaan häntä. He kuitenkin onnistuivat kidnappaamaan Caponen henkivartijan, jota he kiduttivat ennen tämän murhaamista. Drucci ja kaksi muuta North Siden jäsentä väijyttivät vaimonsa kanssa ostoksilla olleen Torrion 27. tammikuuta 1925. Torrio haavoittui vakavasti, mutta selvisi hyökkäyksestä. Eräässä vaiheessa poliisit toivat Druccin ja Weissin Torrion sairaalasängyn vierelle, mutta Torrio kieltäytyi tunnistamasta heitä ampujiksi. Parantumisen ja lyhyen vankilatuomion jälkeen Torrio luovutti South Side Gangin hallinnan Caponelle, ja palasi New Yorkiin.
Drucci, Weiss ja Moran tappoivat 25. toukokuuta South Side Gangin liittolaisen Angelo Gennan.  Drucci ja toinen asemies murhasivat Anthony Gennan 8. heinäkuuta 1925. He murhasivat 13. marraskuuta Gennan asemies Samuzzo Amatunan parturiliikkeessä. Tämän lempiravintolan omistaja myös kidnapattiin ja murhattiin, ja Capone alkoi kutsua Druccia "luteeksi".
Jengisota

10. elokuuta 1926 Drucci ja Weiss tulivat Caponen pyssymiesten väijyttämiksi kadulla, mutta he ampuivat tiensä pakoon. Viisi päivää myöhemmin Drucci ja Weiss vaihtoivat laukauksia Caponen miesten kanssa salamurhausyrityksen uusinnassa samassa paikassa. North Side Gang vastasi korkeaprofiilisemmalla murhayrityksellä, käyttäen juonta houkutellakseen Capone Cicerossa, Illinois'ssa sijaitsevan hotellin, jossa tämä asui, eteen ja sitten ampua satoja luoteja ikkunoiden läpi. Capone pelästyi, muttei loukkaantunut. 11. lokakuuta Caponen miehet tappoivat Weissin Pyhän nimen katedraalin ulkopuolella tämän kävellessä autostaan jengin päämajalle. Drucci ja Moran alkoivat johtaa North Side Gangia. Weissin ampumisen jälkeen Drucci ja Moran menivät rauhan konferenssiin muiden Chicagon jengien kanssa, mukaan lukien South Side Gang. Vaikka Moran tahtoi jatkaa taistelua, Drucci suostutteli hänet hyväksymään aselevon.
Vuonna 1927 William Hale Thompson, vaikutusvaltaisen, vahvaa tukea afroamerikkalaisilta alueilta saavan, Cookin piirikunnan koneistonsa kärjessä, yritti paluuta pormestariksi. Thompsonin kampanjapuheet tulkittiin niin, että jos hän voittaisi, kaupungilla olisi rento asenne virkavaltaa kohtaan, ja hänet nähtiin Caponen miehenä. Vihollisten välillä oli mutkikkaita poliittisia ja etnisiä kanssakäymisiä. Irlantilaisamerikkalaiset poliitikot yrittivät maalata Thompsonin katolilaisuuden vastaiseksi anglosaksiseksi sovinistiksi, huolimatta tämän Caponen innoittamasta italialaisen äänestysalueen tuesta. Kuitenkin, Thompsonin tajuama kiitollisuudenvelkansa afroamerikkalaisille äänestäjille johti uskollisuuden siirtymiseen äänestäjien joukossa, mikä osittain mitätöi hänen poliittisen koneistonsa. Capone turvautui väkivallan kärjistämiseen varmistaakseen, että poliittinen kilpa päätettäisiin Thompsonin hyväksi. Kaupunginlaajuinen jengisota räjähti mahdollisuudesta, että Capone saisi vihollisilleen haitallisen pormestarin. 3. huhtikuuta 1927 Drucci päätti ryhtyä hyökkäykseen penkomalla Thompsonin kanssa linjassa olevan oltermannin toimiston. Chicagon poliisipäällikkö käski miestensä pidättää kaikki North Side Gangin jäsenet paikan päällä.
Kuolema

Chicagon poliisi pidätti Druccin 4. huhtikuuta 1927 ja löysi piilotetun .45 -kaliiberin pistoolin. Poliisit veivät hänet ja kaksi samaan aikaan Druccin kanssa pidätettyä jengiläistä  oikeustalolle, jossa Druccin asianajaja odotti takuiden asettamista. Yksi poliiseista oli etsivä Dan Healy, joka oli muutamaa kuukautta aiemmin ampunut aseistautuneen ryöstäjän kuoliaaksi. Healylla oli väkivaltaisen miehen maine. Hän oli muun muassa pahoinpidellyt julmasti Caponen vihollisen Joseph Saltisin marraskuussa 1926 salakapakan ratsian yhteydessä.
Drucci vastusti käsivarresta kiinnipitämistä heidän odottaessaan autoa, ja herjasi Healya, joka vastasi läimäytyksellä. Sen jälkeen Healy otti aseensa esiin ja uhkasi ampua Druccin. Väittely jatkui autossa, mutta mitä tapahtui seuraavaksi on kiistanalaista. Myöhemmin, välikohtauksen aikana läsnä olleet poliisit tukivat Healyn versiota tapahtumista: että Drucci samalla kertoessaan aikeestaan olisi syöksynyt Healyn asetta kohti, mutta Healy olisi vetäytynyt ja sitten ampunut Druccin. Druccin liittolaisten mukaan Healyn lyötyä Druccia olisi alkanut kahakka, jonka vuoksi kuski pysäytti auton tienvarteen. Sen jälkeen Healy olisi astunut ulos autosta astinlaudalle, vetänyt aseensa esiin ja ampunut autossa istuvaa ja käsiraudoissa olevaa Druccia kohti. Druccia osui käsivarteen, sääreen ja vatsaan, ja tämä lyyhistyi ja kuoli auton lattialle.
Jälkiseuraukset

Druccille järjestettiin ylelliset hautajaiset Mount Carmelin hautausmaalla, Hillsidessa, Illinois'ssa, mikä oli tyypillinen rikosmaailman tapa tuohon aikaan. Druccin hopeinen arkku maksoi 10 000 dollaria, ja hautajaishuoneita koristi yli 30 000 dollarin arvosta kukkia. Viranomaiset hyväksyivät Healyn ja muiden poliisien version tapahtumista. Druccin kuolinpesän loppusumma oli 500 000 dollaria.
Capone jatkoi Thompsonin tukemista, ja äänestyspäivänä 10. huhtikuuta 1928, niinkutsutussa "Pineapple Primary" -äänestyksessä, Thompsonia vastustavien vaalialueiden äänestyskopit olivat Caponen pommittajan, James Belcastron, tähtäimessä, mikä johti 15 ihmisen kuolemaan. Belcastron syytettiin myös murhaneen afroamerikkalaisen vaaliehdokkaan, ketä oli jahdattu katujen halki pyssymiehiä sisältävillä autoilla äänestyspäivänä, ennen tämän kuoliaaksi ampumista. Belcastron lisäksi syyteittyinä oli neljä poliisia. Osoitus paikallisten viranomaisten asenteesta Caponen organisaatiota kohtaan tuli vuonna 1931, kun Belcastroa ammuttiin murhayrityksen yhteydessä; poliisi antoi skeptisten journalistien ymmärtään Belcastron toimineen yksin. North Side Gang kohtasi loppunsa alamaailman voimana vuoden 1929 ystävänpäivän verilöylyn yhteydessä. Verilöyly johti yleisön huolestuineisuuteen Thompsonin liittolaisuudesta Caponen kanssa; seikka mikä vaikutti Anton J. Cermakin voittoon pormestarin vaaleissa 6. huhtikuuta 1931. Jäännös North Side Gangista jatkoi olemassaoloaan vierekkäin vastaavasti heikon Roger Tuohyn kanssa, mutta tuli eliminoiduksi Caponen pakottaessa Cermakin liittolaisia perääntymään.
Käännös suomeksi
Vielä täällä

| ”Vielä täällä” Jesse Kaikuranta |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Vaikka minä muutuin
 Äänitetty : 2013
 Julkaistu: 27. syyskuuta 2013
 Tekijä(t): Eppu Kosonen (säv.) Saara Törmä (san.)
 Tuottaja(t): Eppu Kosonen Matti Mikkola
 Tyylilaji: Pop
 Kesto: 04.01
 Levy-yhtiö: Universal Music
Jesse Kaikurannan muut singlet
| ”Hän ei enää miettinyt meitä” 2013 | ”Vielä täällä” 2013 | ”Kehä” 2014 |
Vielä täällä on suomalaisartisti Jesse Kaikurannan kappale hänen toiselta studioalbumiltaan Vaikka minä muutuin. Sen julkaisi Universal Music albumin ensimmäisenä singlenä 27. syyskuuta 2013. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 22. lokakuuta 2013. Kappale on ollut parhaimmillaan latauslistan 25. sijalla sekä radioiden neljänneksi soitetuin kappale.
Kappaleet

Vielä täällä – 4.01
Listasijoitukset

| Lista | Sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen latauslista: 25 
Suomen virallinen singlelista: –
Radiolista: 3
Virtuaalinen lähipoliisiryhmä

Virtuaalinen lähipoliisiryhmä tai lyhyemmin nettipoliisi on suomalainen poliisiryhmä, jonka päätehtävä on tehdä ennalta estävääselvennä Internetiin liittyvääselvennä poliisityötäselvennä. Virtuaalinen lähipoliisiryhmä tekee ennalta estävää työtä myös puhumalla kouluissa. Virtuaalisen lähipoliisiryhmän kotisivuilta löytyvät kaikki yhteystiedot ja tietoa nettiin liittyvästä rikollisuudesta. Virtuaalinen lähipoliisiryhmä on osa Helsingin poliisilaitosta.
Ryhmänjohtajana toimi ylikonstaapeli Marko "Fobba" Forss. Hän oli myös Suomen ensimmäinen nettipoliisi. Nettipoliisin kolmen hengen kokoonpanoon kuuluvat myös vanhempi konstaapeli Jutta Antikainen ja vanhempi konstaapeli Jarno Saarinen.
Virtuaalinen lähipoliisiryhmä ei poista sisältöä Internet-sivustoilta. Ainoa mahdollisuus poistaa sisältöä on pyytää sivuston ylläpitoa poistamaan sisältö. Virtuaaliselle lähipoliisiryhmälle ei myöskään kuulu opastaminen eri sivustojen ylläpitojen tavoittamisessa, vaan poliisin sijaan on kysyttävä palveluntarjoajalta tai joltain muulta taholta, miten saadaan yhteys sivuston ylläpitoon, jotta sisältö saadaan poistettua. Oikeus voi määrätä sivuston ylläpitäjän poistamaan sisältöä.
Vuonna 2017 poliisi rekrytoi 25 uutta nettipoliisia. Nettipoliisit sijoittuvat Suomen 11 poliisilaitokseen ja Helsinkiin perustettuun omaan 10 poliisin vihapuhetutkinnan erikoisryhmään.
Aiheesta muualla

Suomen nettipoliisin virallinen verkkosivu
Vuoriviirubulbuli

| Vuoriviirubulbuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Bulbulit Pycnonotidae
Suku::  Indonesianbulbulit Ixos
Laji::  mcclellandii
Kaksiosainen nimi
 Ixos mcclellandii  Horsfield, 1840 
Synonyymit
 Hypsipetes mcclellandii 
Katso myös
   Vuoriviirubulbuli Wikispeciesissä   Vuoriviirubulbuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vuoriviirubulbuli (Ixos mcclellandii) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Vuoriviirubulbulia tavataan Intian niemimaan pohjoisosissa ja Kaakkois-Aasiassa. Sen on kuvattu olevan yleinen koko levinneisyysalueellaan. Bangladeshissa se on kuitenkin harvinainen ja mahdollisesti hävinnyt sieltä kokonaan. Vuoriviirubulbulin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
William L. Schultz

William L. Schultz (s. noin 1926 Milwaukee – toukokuu 1983) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä ja taiteilija.
Schultz työskenteli Milwaukeen yleisessä museossa (Milwaukee Public Museum) vuodesta 1947 alkaen. Hän erosi vuonna 1973 ryhtyäkseen päätoimiseksi taiteilijaksi. Hän teki luontoaiheisia puukaiverruksia ja maalauksia. Hänen töitään oli 1980-luvulla näytteillä Smithsonian-instituutissa.
Schulz ja Hugh C. Land nimesivät isopökkelökehrääjän (Nyctibius grandis) alalajin guatemalensis 1963.
Schulz kuoli leukemiaan 57-vuotiaana.
Vladimír Růžička

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Vladimír Růžička |  Vladimír Růžička |  Vladimír Růžička |  |
Maa:   Tšekki
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Nagano 1998 | jääkiekko |  |
Maa:   Tšekkoslovakia
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Sarajevo 1984 | jääkiekko |  |
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Tšekkoslovakia 1985 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Neuvostoliitto 1986 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Länsi-Saksa 1983 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Suomi 1982 | jääkiekko |  |
Vladimír Růžička (s. 6. kesäkuuta 1963 Most, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Růžička oli Tšekkoslovakian maajoukkueen parhaimpia pelaajia 1980- ja 1990-luvuilla.
Päävalmentajana Růžička voitti Tšekin maajoukkueessa MM-kultaa Saksassa 2010.
Seuraura

1979–1988 HC Litvinov
1988–1989 Dukla Trencin
1989–1990 Edmonton Oilers
1990–1993 Boston Bruins
1993–1994 Ottawa Senators ja Zug
1995–2005 Slavia Praha HC
Ruzicka on pelannut 233 NHL-ottelua tehden 82 maalia ja 85 maalisyöttöä.
Parhaat saavutukset

jääkiekon olympiahopea 1984, olympiakulta 1998
jääkiekon maailmanmestaruus 1985
jääkiekon MM-hopea 1982, 1983, 1986
Venäjän translitterointi

Venäjän translitterointi on venäjänkielisen tekstin esittämistä jollakin muulla kirjaimistolla kuin kyrillisellä. Suomen kielessä venäjän translitterointiin käytetään Suomen Standardisoimisliiton laatimaa SFS 4900 -standardia. Kansainväliseen käyttöön on tarkoitettu Organisation internationale de normalisationin ISO 9 -standardi.
SFS 4900

SFS 4900 -standardia eli kansallista standardia suositetaan käytettäväksi kaikessa suomenkielisessä tiedonvälityksessä, kuten yksityishenkilöiden välisessä viestinnässä, sanoma- ja aikakauslehdistössä, televisiossa, kaunokirjallisuudessa, yleistajuisessa tietokirjallisuudessa sekä suomenkieliseen kirjallisuuteen keskittyvissä kirjastoissa. SFS 4900 -standardin mukaisesti translitteroitua venäjänkielistä tekstiä ei voida mekaanisesti palauttaa takaisin alkuperäiseen kyrilliseen asuunsa.
| Kirjain | Translitteraatio | Esimerkki | Esimerkki | Lisätiedot |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| А а | a | Анапа | Anapa |  |
| Б б | b | Бабаево | Babajevo |  |
| В в | v | Всеволожск | Vsevoložsk |  |
| Г г | g | Гагарин | Gagarin |  |
| Д д | d | Дедовск | Dedovsk |  |
| Е е | e | Дальнереченск | Dalneretšensk | konsonantin jälkeen |
| Е е | je | Егорьевск, Гаджиево | Jegorjevsk, Gadžijevo | sanan alussa, vokaalin jälkeen sekä kirjainten ь ja ъ jälkeen |
| Ё ё | o | Горбачёв, Тимашёвск, Хрущёв | Gorbatšov, Timašovsk, Hruštšov | kirjainten ж, ч, ш ja щ jälkeen |
| Ё ё | jo | Королёв | Koroljov | muulloin kuin kirjainten ж, ч, ш ja щ jälkeen |
| Ж ж | ž | Железнодорожный | Železnodorožnyi |  |
| З з | z | Заозёрск | Zaozjorsk |  |
| И и | i | Ишим | Išim | muulloin kuin kirjaimen ь jälkeen |
| И и | ji | Краснотурьинск | Krasnoturjinsk | kirjaimen ь jälkeen |
| Й й | i | Ясный, Валдайский район | Jasnyi, Valdaiski raion | muualla kuin sanan alussa tai kirjaimen и jälkeen |
| Й й | j | Каспийск, Йошкар-Ола | Kaspijsk, Joškar-Ola | sanan sisällä kirjaimen и jälkeen ja sanan alussa |
| Й й | – | Чайковский | Tšaikovski | kirjaimen и jälkeen sanan lopussa |
| К к | k | Копейск | Kopeisk |  |
| Л л | l | Лихославль | Lihoslavl |  |
| М м | m | Мурманск | Murmansk |  |
| Н н | n | Ногинск | Noginsk |  |
| О о | o | Олонец | Olonets |  |
| П п | p | Почеп | Potšep |  |
| Р р | r | Рязань | Rjazan |  |
| С с | s | Сестрорецк | Sestroretsk |  |
| Т т | t | Тольятти | Toljatti |  |
| У у | u | Уссурийск | Ussurijsk |  |
| Ф ф | f | Фатеж | Fatež |  |
| Х х | h | Хабаровск | Habarovsk |  |
| Ц ц | ts | Цивильск | Tsivilsk |  |
| Ч ч | tš | Чита | Tšita |  |
| Ш ш | š | Шушары | Šušary |  |
| Щ щ | štš | Щёлково | Štšolkovo |  |
| Ъ ъ | – | субъект | subjekt |  |
| Ы ы | y | Кызыл | Kyzyl |  |
| Ь ь | – | Козьмодемьянск | Kozmodemjansk |  |
| Э э | e | Энгельс | Engels |  |
| Ю ю | ju | Юрюзань | Jurjuzan |  |
| Я я | ja | Ярославль | Jaroslavl |  |