stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Energiantuotanto
Energiantuotanto ja terveys > Terveyshyödyt

Ihmisen energiankulutus on lisääntynyt metsästäjä-keräily-yhteisöistä teollistuneeseen yhteiskuntaan ainakin parikymmenkertaiseksi, 3–6 gigajoulesta vuodessa 70–80:een. Koska merkittävä osa energiankulutuksesta kohdistuu mm. elintarvikkeiden tuottamiseen, lämmitykseen, kuljetuksiin ja liikkumiseen, ei nykyinen elämänmuoto ja elintaso olisi ilman sitä mahdollinen. Tätä kautta vaikutus myös terveyteen on suuri. Myös monilla laadullisilla muutoksilla on huomattava merkitys: raskaiden ja ikävien töiden keventäminen ja automatisointi, hygienian kannalta tärkeät jääkaappi ja pakastin, terveyden ja turvallisuuden ylläpitäminen lääketieteen ja sairaalalaitoksen tekniikoiden kehittyessä, sekä monet viihtyvyyteen vaikuttavat seikat kuten tiedonvälitys ja verkottuminen ovat parantaneet terveyttä ja lisänneet elinikää. Vertailu useiden Euroopan maiden ja Yhdysvaltojen kesken osoittaa kuitenkin, että yhtä hyvä vaikutus terveyteen voidaan saavuttaa varsin erilaisilla energiantuotantotasoilla.
Jaottelu energialähteittäin

Fossiiliset polttoaineet eli hiilivoima, turve sekä maakaasun ja öljyn polttaminen
Puupolttoaine
Vesivoima
Aaltovoima tai Aaltoenergia
Vuorovesienergia
Tuulivoima
Aurinkoenergia
Ydinvoima
Jaottelu käyttökohteittain

lämmitys
valaistus
liikenne
ravinnontuotanto
tavaroidentuotanto
Jaottelu tekniikoittain

sähköntuotanto
turbiinit
vesiturbiini
höyryturbiini
kaasuturbiini
tuuliturbiini
aurinkopaneeli
polttokenno
lämmöntuotanto
lämpökattila
höyrykattila
sähkön ja lämmön yhteistuotanto
Energiantuotannon hyötysuhde on aikojen saatossa parantunut merkittävästi teknisten innovaatioiden myötä. Tarvitun polttoaineen määrä (hiilikiloa/kWh) on esitetty sinisellä käyrällä ja energiantuotannon maksimihyötysuhde (prosenttia) punaisella.
Chrislain Matsima

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Chrislain Matsima vuonna 2021.
Henkilötiedot
Koko nimi: Chrislain Matsima
Syntymäaika: 15. toukokuuta 2002 (ikä 22)
Syntymäpaikka: Colombes, Ranska
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 193 senttimetriä
Seura
Seura: AS Monaco
Pelinumero: -
Junioriseurat
2009–2013: JSC Nanterre
2013–2014: AF De La Garenne-Colombes
2014–2017: RCFF Colombes
2017–2019: AS Monaco
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2019– | AS Monaco | 30 | (0) |
| 2022–2023 | → FC Lorient | 6 | (0) |
| 2024 | → Clermont Foot | 14 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 50 | (1) |
Maajoukkue
| 2018 | Ranska U16 | 8 | (0) |
| 2018–2019 | Ranska U17 | 20 | (0) |
| 2019–2021 | Ranska U18 | 6 | (1) |
| 2021–2023 | Ranska U20 | 10 | (0) |
| 2023–2024 | Ranska U21 | 3 | (1) |
| 2024– | Ranska U23 | 0 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. heinäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 27. heinäkuuta 2024.
Chrislain Matsima (s. 15. toukokuuta 2002 Colombes, Ranska) on ranskalais-kongolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssa pelaavaa AS Monacoa. Matsima on AS Monacon kasvatti ja pelannut seurassa koko uransa, lukuun ottamatta lainasopimuksia FC Lorientissa ja Clermont Footissa.
Matsima on pelannut myös useissa Ranskan ikäkausimaajoukkueissa. Hän on mukana Ranskan olympiajoukkueessa olympialaisissa 2024 varapelaajana.
Seurajoukkueura

Matsima siirtyi AS Monacon junioriakatemiaan vuonna 2017. Tätä ennen hän oli pelannut JSC Nanterren, AF De La Garenne-Colombesin ja RCFF Colombesin nuorisojoukkueissa.
AS Monacon edustusjoukkueessa Matsima teki debyyttinsä 27. syyskuuta 2020 Ligue 1:n ottelussa RC Strasbourgia vastaan. Hän tuli vaihdosta kentälle Wissam Ben Yedderin tilalle 77. peliminuutilla. Koko kaudella hän pelasi yhdeksässä Ligue 1:n ottelussa. Hän pelasi myös Ranskan cupissa kaksi ottelua.
Matsima pelasi kolmessa Eurooppa-liigan ottelussa kaudella 2021–2022, SC Bragaa, Real Sociedadia ja Sturm Grazia vastaan. Tämän lisäksi hän pelasi kaudella myös seitsemässä Ligue 1:n ottelussa ja kolmessa Ranskan cupin ottelussa.
Matsima siirtyi elokuussa 2022 FC Lorientiin kauden puoleenväliin kestäneellä lainasopimuksella. Hän pelasi syyskaudella 2022 FC Lorientin paidassa kuusi Ligue 1:n ottelua ja yhden ottelun Ranskan cupissa. Loppukaudella palattuaan AS Monacoon hän pelasi kahdeksan ottelua Ligue 1:ta ja kaksi ottelua Eurooppa-liigaa.
Tammikuun 2024 siirtoikkunan viimeisenä päivänä Matsima siirtyi puolen vuoden lainasopimuksella Clermont Footiin. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 4. helmikuuta 2024 Ligue 1:n ottelussa LOSC Lilleä vastaan. Koko loppukaudella hän pelasi 14 Ligue 1:n ottelussa, joissa hän teki yhden maalin. Hän ehti pelata myös AC Monacon riveissä kuusi ottelua sarjaa ja yhden ottelun Ranskan cupia ennen lainasiirtoaan.
Maajoukkueura

Matsima on monia Ranskan juniorimaajoukkueita. Vuonna 2019 hän oli mukana alle 17-vuotiaiden EM- ja MM-kilpailuissa. Hän pelasi niissä yhteensä 11 ottelua. Tämän lisäksi hän on pelannut myös Ranskan alle 16-, 18-, 20- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa ystävyys- ja EM-karsintaotteluita. Hänet valittiin Ranskan olympialaisjoukkueeseen varapelaajana.
Bror Labart

Bror-Ernst "Bror" Labart (s. 31. lokakuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen kilpauimari. Hän oli Suomen parhaita pitkien matkojen vapaauimareita 1940-luvun jälkipuoliskolla ja 1950-luvulla.
Labart saavutti ensimmäisen kerran SM-kisojen loppukilpailupaikan vuoden 1944 SM-kisoissa 400 metrin vapaauinnissa. Seuraavan vuoden SM-kisoissa hän otti ensimmäisen mitalinsa sijoittuessaan hopealle 1 500 metrin vapaauinnissa kokeneen Jaakko Aallon jäljessä. Vuodesta 1946 tuli Labartille läpimurtovuosi kansallisesti hänen voittaessaan niin 400 ja 1 500 metrin mestaruudet, joista voittaessaan 1 500 metrillä hän alitti 22 minuutin rajan. Vuodesta 1947 tuli Labartille hänen huippuvuotensa, sillä hän voittaessaan jälleen 400 ja 1 500 metrin vapaauinnit SM-kisoissa rikkoi 1 500 metrillä Vilho Nurmen 10 vuotta vanhan Suomen ennätyksen ajalla 21.07,0. Syyskuussa 1947 hän edusti Suomea yhtenä kolmesta suomalaisedustajasta Monte Carlon EM-uinneissa, mutta ei onnistunut päästä loppukilpailuun uituaan ajan 21,18,6. Olympiavuonna 1948 uinnin yhteistoimintavaliokunta ehdotti hänelle olympiamatkaa Labartin uitua olympiakatsastuksessa uimastadionilla ajan 21.14,5 eli ennätyksensä jälkeen toiseksi parhaan tuloksen. Olympiakomitea hyväksyi kuitenkin vain kahden uimarin matkan hyljäten neljän ehdotetun matkan, mukaan lukien Labartin.
Bror Labart jatkoi uraansa vielä kaksi kautta. Vuonna 1949 hän voitti 400 ja 1 500 metrin Suomen mestaruudet, kuten kahtena edellisenä vuonna. Samana vuonna hän sijoittui toiseksi PM-kisojen 1 500 metrillä. Labart osallistui ainoana suomalaisena vuoden 1949 Nuorisofestivaalien uintikisoihin Budapestissä sijoittuen kisassa 5:ksi ajalla 21.28,0 Lontoossa jo olympiamenestystä saavuttaneiden unkarilaisten jäljessä. Vuonna 1950 Labbart paransi vielä ennätyksiään. Niinpä hän SM-kisoissa alitti 21 minuutin rajan uudella Suomen ennätyksellä ajalla 20.56,1.
Kaikkiaan 10 Suomen mestaruutta urallaan saavuttanut Helsingin Uimareita edustanut Bror Labart jatkoi vielä 1950-luvulla pääsemättä enää entiseen kuntoon. Kilpailullisesti hän jatkoi aina vuoteen 1960 asti. Kilpauintia Labartilla rajoitti siirtyminen työelämään, jossa hän teki Suomen Esson palveluksessa pitkän uran esimiestehtävissä.
Teden Mengi

Mengi vuonna 2021.
Teden Mambuene Mengi (s. 30. huhtikuuta 2002) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa keskuspuolustajana Mestaruussarjassa Luton Townin joukkueessa.
Mengi on valmistunut Manchester Unitedin nuorisojärjestelmästä. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Eurooppa-liigassa elokuussa 2020. Hän oli lainassa Derby Countyssa vuonna 2021 ja Birmingham Cityssä vuonna 2022. Hän siirtyi Lutoniin elokuussa 2023 ja pelasi putoamiseen päättyneellä kaudella 2023–2024 kaikkiaan 30 valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa 28, ja teki maalin marraskussa Crystal Palacea vastaan.
Mengi on edustanut Englantia eri nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi yhden ottelun alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019.
Ewine van Dishoeck

| Ewine van Dishoeck |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1955 (ikä 69) Leiden, Alankomaat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Leidenin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Alexander Dalgarno
Instituutti:  Leidenin yliopisto
Tutkimusalue:  astrokemia
Palkinnot:  Spinoza-palkinto (2000)   Kavlin palkinto (2018)
Aiheesta muualla
home.strw.leidenuniv.nl/~ewine
Ewine Fleur van Dishoeck (s. 13. kesäkuuta 1955 Leiden, Alankomaat) on alankomaalainen kemisti, tähtitieteilijä ja professori, joka on tutkinut urallaan erityisesti tähtienvälisten pilvien molekyylejä ja rakennetta. Hän on edistänyt tutkimuksillaan tähtien ja planeettojen synnyn ymmärtämistä. Van Dishoeck on ollut myös edistämässä ALMA-observatorion perustamista.
Nuoruus ja opiskelu

Ewine van Dishoeck syntyi 1955 Leidenissa Alankomaissa. Hänen isänsä oli lääkäri ja myöhempinä vuosinaan Leidenin yliopiston korva-, nenä- ja kurkkutautien professori. Hänen äitinsä oli peruskoulun opettaja.
Van Dishoeck kiinnostui luonnontieteistä 1969, kun hän oli perheensä kanssa puolen vuoden matkalla San Diegossa, missä hän kävi paikallista high schoolia. Alankomaissa Van Dishoeck suuntautui lukio-opettajansa innoittamana kemiasta, jota alkoi 1973 opiskella Leidenin yliopistossa. Häntä alkoi koulussa kiinnostaa myös fysiikka ja suoritti 1976 alemman korkeakoulututkinnon kemiallisesta fysiikasta. Seuraavana vuonna hän suoritti tutkinnon myös matematiikasta. Kemian maisteriksi Van Dishoeck valmistui 1980 ja tohtoriksi 1984.
Ura

Van Dishoeck oli maisterivaiheessa suuntautunut kvanttikemiaan, mutta teoreettisen kemian professorin kuoleman jälkeen hän joutui etsimään väitösohjaajaa muualta. Hänelle suositeltiin Harvardin yliopiston Alexander Dalgarnoa, joka oli uuden astrokemian johtavia tutkijoita. Dalgarnosta tuli Van Dishoeckin väitösohjaaja. Van Dishoeckin väitöstyö käsitteli tähtienvälisten kaasupilvien molekyylejä.
Van Dishoeck jatkoi valmistuttuaan tutkimuksia ensin Princetonin yliopistossa ja sitten Caltechissä. Hän palasi Alankomaihin 1990. Hän oli vuoteen 1995 Leidenin yliopiston luennoitsijana ja sen jälkeen hän on toiminut molekulaarisen astrofysiikan professorina.
Van Dishoeck pystyi Leidenissa hyödyntämään Euroopan avaruusjärjestön Esan Infrared Space Observatory -satelliittia tutkiessaan tähtienvälisiä vesimolekyyleja. Hän otti johdettavakseen myös Mayo Greenbergin astrofysiikan laboratorion.
Van Dishoeck alkoi 1990-luvulla saada vastuuta myös erilaisten tieteellisten kokeiden johtajana ja organisoijana. Hän johti ohgelmaa, joka tutki Esan Herschel-avaruusobservatoriolla prototähtien vesimolekyyleja. Van Dishoeck vaikutti merkittävästi Atacamaan Chilen rakennetun ALMA-observatorion kehittymiseen. Siitä tuli ensimmäinen kansainvälinen observatorio.
Van Dishoeckin puoliso Tim de Zeeuw sai 2007 paikan Euroopan eteläisen observatorion johtajana. Reinhard Genzel tarjosi samana aikaan Van Dischoeckille Maan ulkopuolisen fysiikan Max Planck -instituutin vierailevan tutkijan paikkaa, mikä helpotti pariskunnan asumisratkaisuja. Van Dishoeck aloitti vuonna 2007 myös Alankomaiden tähtitieteen tutkimuskoulun tieteellisenä johtajana.
Tutkimus ja merkitys

Van Dishoeck palkittiin 2018 Kavlin palkinnolla, ja perusteluin mukaan hän on ollut valaisemassa sekä havinnoilla, teorioilla että astrokemian laboratorioissa tähtienvälisten pilvien elinkaarta sekä tähtien ja planeettojen muodostumista.
Van Dishoeckin tutkimuksen ansiosta on ymmärretty paremmin, miten tähtienväliset molekyylit muodostuvat, muuttuvat ja tulevat osaksi planeettakuntia. Van Dishoeckin uraauurtava työ hiilimonoksidin kanssa on esimerkiksi osoittanut, miten kylmästä tähtienvälisestä aineesta kehittyy hajanaisista molekyyleistä Linnunradan tiheitä pilviä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ewine van Dishoeck Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  Google Scholar  Leopoldina  Mathematics Genealogy Project  ORCID  Scopus 
Muut:  IdRef
Changtang

Changtangin alue sijaitsee Tiibetin pohjoisosissa.
Changtangin kiangeja.
Changtang (tiibetiksi བྱང་ཐང་།, byang thang, [t͡ɕʰaŋ˩˧.tʰaŋ˥˥]; Chang Tang, Changthang, ”Pohjoinen tasanko”, ”Pohjois-Tiibetin tasanko”) on laaja ylätasanko Tiibetissä. Alue sijaitsee Keski-Tiibetistä, U-Tsangista pohjoiseen jossa  on suuri Changtangin luonnonsuojelualue. Kesät ovat alueella lämpimiä, talvet kylmiä ja pitkiä, ja alueen kasvillisuus on kitukasvuista. Changtangissa elää monia harvinaisia villieläimiä mm: villijakkeja, chiruja ja kiangeja. Ilmastonmuutos, ylilaidunnus, salametsästys ja muu ihmisen toiminta uhkaa alueella eläviä villieläimiä. Alue on asutettu pääosin sen eteläosista ja alueella elää changpa-paimenia. Changtangista pohjoiseen sijaitsee Arjin Shanin luonnonsuojelualue.
Maantiede

Changtang sijaitsee Transhimalaja- ja Kunlun-vuoristojen välissä, alueella sijaitsee jopa 6640 metrin korkuisia vuoria.
Changtangin alueen leveys on enimmillään noin tuhat kilometriä ja sen pituus idästä länteen on noin 1500 kilometriä. Changtang kattaa noin 69 prosenttia Tiibetin ylätasangosta. Siellä on laajoja ja loivia laaksoja, joissa on järviä. Seudulla on korkeita mäkiä ja vuoria.
Alue on 4000–7000 m:n korkeudessa merenpinnasta, keskimääräinen korkeus on noin 4500–5500 metriä. Etelässä sijaitsevat järvet ovat noin 4300–5000 metrin korkeudessa, pohjoisessa sijaitsevat järvet ovat noin 4800–5000 metrin korkeudessa. Changtang on vuorien saartama, eikä sieltä laske ulos jokia.
Järviä ovat mm: Aru-tso, ja Menar-tso lännessä ja Gomo-tso keskiosassa.
Pakistanin Ladakhin erästä aluetta sanotaan myös Changtangiksi, ja sen tunnetuin järvi on Tsomoriri.
Ilmasto

Vaikka Changtang sijaitseekin maantieteellisesti melko etelässä, sen ilmasto on kylmä, tuulinen ja kuiva, koska se sijaitsee niin korkealla ylätasangolla. Kesä on lyhyt ja lämmin, mutta talvi on pitkä ja ankaran kylmä. Päivittäiset lämpötilan vaihtelut ovat suuria ja Auringon ultraviolettisäteily on voimakasta päivisin.
Ilma on ohutta ja vaikeata hengittää. Vuoden keskilämpötila on –5 °C. Talvella lämpötila voi olla jopa –40 °C, ja viima tekee pakkasesta erittäin purevaa. Vuorokautinen lämpötilan vaihtelu saattaa olla jopa 60 °C, ja kesällä on monesti äkillisiä säänmuutoksia. Länsi-Changtangissa, Palassa kesällä saattaa päivällä olla jopa +38 °C helle, ja yöllä lämpötila olla jopa 0 °C. Talviaikaan saattaa iltapäivällä  olla +4,5 °C ja yöllä –35 °C. Päivän korkeimman ja matalimman lämpötilan keskiarvo pysyy nollan alapuolella noin 200 päiväksi vuodesta.
Vuotuisesta sateesta 90 prosenttia tulee monsuunikauden aikana kesä-syyskuussa. Ukkosia saattaa olla joka vuodenaikana.
Sademäärä on noin 50–400 mm.
Jatkuva ikirouta alkaa 4100 metrin korkeudessa, jossa vuoden keskilämpötila on –3 °C. 5000 metrin korkeudessa ikirouta sulaa kesällä vain 60 cm. Ikiroudan sulaessa ympäristö muuttuu mutaiseksi.
Sademäärä ja lämpötila laskevat pohjoiseen ja länteen kulkiessa, koska tasanko on kallellaan. Etelässä ja idässä sijaitsevat alueet ovat alavampia ja niiden ilmasto on leudompi.
Maannos joko puuttuu tai on ohutta turvetta.
Vuoristoaroa esiintyy pääosin 4600–5200 metrin korkeudessa. Sen kasvukausi alkaa touko-kesäkuun vaihteen tienoilla, ja ulottuu syyskuuhun.
Kasvillisuus

Changtangin kasvillisuus on lähinnä vuoristoniittyä, vuoristo- ja aavikkoaroa, mätästävää vuoristotundraa. Chantangissa on myös kasvittomia alueita. Aro on kasvillisuustyypeistä yleisin ja niittyä esiintyy pieni määrä suotuisilla alueilla. Vuoristoaro on joko Carex-aroa tai Stipa-aroa. Aroalueiden yleisin kasvi on Stipa purpurea. Tämä korvautuu korkeammilla alueilla Carex moorcroftii -saralajilla.
Alppiniityjä esiintyy alueilla, joilla sademäärä ylittää 350–400 mm. Näillä alueilla kasvaa sarakkeita (Kobresia). Chang tangin sarakeniittyjä tavataan tyypillisesti jokivarsilla, tihkupinnoilla ja suoalueilla. Näissä on alueen tihein eläimistö. Alueen vuoristoaron kasvipeite on alle 30%, tyypillisesti 10–15% ja koostuu mm: Stipa-höyhenheinästä. Stipa-vuoristoaron alueella sademäärä on noin 100–350 mm. Noin 34 leveysastetta pohjoiseen on hyvin kitukasvuista aavikkoaroa, jolla alueella sademäärä on noin 50–100 mm. Eläinten syömää erittäin proteiinipitoista ruohoa kutsutaan nimellä "naza".
Eläimistö

Changtangin alueella elää muutamia uhanalaisia lajeja, esimerkiksi tiibetingaselli, kiangi, villijakki, susi, lumileopardi ja tiibetinantilooppi (chiru).
Changtangissa elää yhä joitakin harvinaisia villejä eläimiä, jotka ovat kaikki uhanalaisia pääaosin salametsästyksen takia. Villijakki (Bos grunniens), kiangi (Equus kiang), bharaali (Pseudois nayaur), argali (Ovis ammon), mongoliangaselli (Procapra gutturosa), chiru (Pantholops hodgsonii). Chirun eli tiibetinantiloopin villa on koostumukseltaan erittäin hienoa, ja sitä salakuljetetaan varsinkin Kashmiriin. Lumileopardi (Panthera uncia/Uncia uncia), susi (Canis lupus), ilves (Lynx lynx), tiibetinsinikarhu (Ursus arctos pruinosus). Paljon on pika:a (Ochotona spp.).
Ihmiset

Changtangin asukkaat elävät pääosin kiertelevällä paimentotaloisuudella. Lammasta ja vuohta paimennetaan enemmän kuivemmassa lännessä, jakkia kosteammassa idässä.
Paikkakuntia

Eriasteisesti ihmisen asumia paikkoja ovat mm. Gomo, Manni, Sali, Xijiakongkong.
Kirjallisuutta

George B. Schaller: Wildlife of the Tibetan Steppe University of Chicago Press, Chicago 2000. ISBN 0226736539
George B. Schaller: Tibet's Hidden Wilderness: Wildlife and Nomads of the Chang Tang Reserve, 1998. ISBN 0810938936
Aiheesta muualla

Qiangtang, the meaning of northern highland
Changthang-Nationalpark
Das nationale Naturschutzgebiet Qiangtang (Arkistoitu – Internet Archive)
Qiangtang Nature Reserve WCA Page
Paradise for Tibetan Antelopes (Arkistoitu – Internet Archive)
The Qiangtang Basin of Tibet rich in oil, gas reserves
Who cares about the Chang-thang? (Arkistoitu – Internet Archive)
Changtangin Yarmothangin aroa.
AGM-88 HARM

| AGM-88 HARM |
| --- | --- |

Tyyppi:  tutkaan hakeutuva ohjus
Valmistushistoria
Valmistaja:  Raytheon
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
AGM-88 HARM (High-Speed Anti-Radiation Missile) on yhdysvaltalainen tutkaan hakeutuva ohjus. Ohjuksen kehitys aloitettiin vuonna 1969 tavoitteena korvata AGM-45 Shrike ja AGM-78 Standard ohjukset. Ohjuksen alkuperäinen kehittäjä oli Texas Instruments, myöhemmin Raytheon. Ensimmäinen tuotantoerä ohjuksia toimitettiin vuonna 1983 ja ensimmäinen operatiivinen käyttö oli huhtikuussa 1986 tavoitteena tuhota libyalaisia tutkia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta AGM-88 HARM Wikimedia Commonsissa
A. F. Odut

| Mitalit> Maa:   Uganda.Miesten taekwondo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Uganda.Miesten taekwondo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Uganda.Miesten taekwondo.MM-kilpailut  | Maa:   Uganda> Miesten taekwondo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Soul 1975 | alle 74 kg |  |
A. F. Odut on ugandalainen taekwondoin. Hän saavutti MM-pronssia alle 74 kg:n painoluokassa Soulissa 1975. Samassa kaupungissa järjestetyissä vuoden 1973 MM-kilpailuissa hän karsiutui neljännesvälierissä yli 64 kg:n sarjassa.
Operaatio Trusti

Operaatio Trusti (ven. Операция «Трест») oli Neuvosto-Venäjän salaisen poliisin Tšekan vuonna 1921 käynnistämä kansainvälinen vastavakoiluoperaatio, joka esiintyi vastavallankumouksellisena organisaationa. Operaation itsestään käyttämä nimi oli "Монархическое объединение Центральной России, МОЦР" (suom. Keski-Venäjän monarkistiunioni)
Operaatio Trustin toiminnan kohteena olivat venäläiset valkoiset emigrantit ja välillisesti ulkomaiden tiedustelupalvelut. Esimerkiksi Ison-Britannian SIS (MI6) luotti vahvasti Trustiin Neuvosto-Venäjää koskevana tiedonlähteenä 1920-luvun lopulla. 
Operaatio Trustissa Tšeka käytti usein ns. agent provocateureja, kaksoisagentteja, joiden tavoitteena oli houkutella 
otollisia henkilöitä toimimaan ja luomaan verkostoja, jotka myöhemmin ilmiannettiin salaiselle poliisille.
Suomeen Operaatio Trusti kytkeytyy esimerkiksi Trustin organisaatioon kuuluneen etappimiehen ja kaksoisagentin, suomalaissyntyisen Toivo Vähän ja SIS:n agentin Sidney Reillyn tapausten kautta. Reilly houkuteltiin matkustamaan Suomen kautta Neuvosto-Venäjälle tapaamaan Trustin edustajia. Reillyllä oli Suomessa kontakteja Esko Riekkiin ja Martti Walleniukseen. Toivo Vähä järjesti Reillyn rajanylityksen ja johti hänet Tšekan käsiin.
Trusti-operaatio paljastui julkisuudelle Neuvostoliiton lehdistössä vuonna 1927. 
Myöhemmin sitä käytettiin Neuvostoliiton KGB:ssä esimerkkinä onnistuneesta operaatiosta.
Kirjallisuutta

Simpkins, Pamela K. & Dyer, K. Leigh (eds.): The Trust.  (The Security and Intelligence Foundation Reprint Series, July 1989)  Orginally prepared by Central Intelligence Agency.  Teoksen verkkoversio Viitattu 16.11.2014. (englanniksi)
Tom Eklund

| Tom Eklund> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Tommy Gun
Tyylilajit:  suomirock
Soittimet:  bassokitara, kitara, laulu
Yhtyeet:  Dingo (2016, 2024–)   Liivit Boys (2013–)   Caroline
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tom Eklund on vantaalainen muusikko, joka on soittanut Dingossa bassokitaraa vuodesta 2024 lähtien. Aiemmin hän on toiminut yhtyeen kitaristina yhden keikan ajan vuonna 2016.
Dingon lisäksi Eklund toimii laulaja-kitaristina johtamassaan Liivit Boys-yhtyeessä ja Carolinessa. Hän on esiintynyt ja levyttänyt myös sooloartistina.
Suurelle yleisölle Eklund tuli tunnetuksi vuonna 2015 osallistuessaan The Voice of Finland-laulukilpailuun. Aiemmin hän on käyttänyt myös taiteilijanimeä Tommy Gun.
Liivit Boys

Liivit Boys on vuonna 2013 perustettu Tom Eklundin johtama yhtye. Alun perin yhtye soitti lähinnä yksityistilaisuuksissa. Sittemmin Liivit Boys on esiintynyt useiden nimekkäiden artistien, kuten Neumannin, Tommi Läntisen ja Tumppi Varosen kanssa. Liivit Boys esiintyi 8. lokakuuta 2016 Turussa Neumannin kanssa Dingo-nimellä. Kokoonpanossa soittivat Neumannin lisäksi Liivit Boysin jäsenet eli kitaristit Tom Eklund ja Matti Kankkonen, basisti Simo Kuusela, rumpali Otto Haapanen sekä kosketinsoittaja Petteri Parkkila.
Aiheesta muualla

Tom Eklundin viralliset sivut
| n k Dingo |
| --- | --- |
 Pertti Neumann  Jonttu Virta  Tom Eklund  Leena Peisa  Saska Ketonen   Juha ”Quuppa” Seittonen  Jarkko Eve  Tumppi Vähä-Pesola  Pete Nuotio  Pepe Laaksonen  Pave Maijanen  Jari Nieminen  Vesa Aaltonen  Pekka Kuorikoski  Hombre Lampinen  Juha Jokinen  Sami Välimäki  Ari Toikka  Pekka Siistonen  Jukka Mänty-Sorvari  Robert Engstrand  Vesa Kuhlman  Ville Siuruainen  Erik Valkama  Jani Hölli  Janne Kasurinen  Mikko Virta  Esa Nummela  Topi Karvonen  Jere Ijäs  Tero Rikkonen  Rein T. Rebane  Taago Daniel  Vallo Vildak  Petri Lapintie 
Studioalbumit:  Nimeni on Dingo  Kerjäläisten valtakunta  Pyhä klaani  Via Finlandia  Purppuraa  Humisevan harjun paluu 
Livealbumit:  Live 
Kokoelmat:  Tuhkimotarina  Sinä & Minä  Suomen parhaat  20 suosikkia – Autiotalo  Parhaat  Dingomania  Tähtisarja – 30 suosikkia  Kunnian päivät 1983–1986  Sound Pack  Autiotalon aarteet 
VHS/DVD:  Nimemme on Dingo  Kerjäläisten valtakunnassa  Dingo Live  Dingomania
Jojo Erholtz

Jojo Erholtz on suomalainen elokuva- ja televisio-ohjaaja sekä -leikkaaja.
Erholtz on opiskellut elokuvataiteen maisteriksi American Film Institute Conservatoriossa sekä National Film and Televison Schoolissa Britanniassa.
Hän ohjasi Ex-onnellisten 3. tuotantokauden (2020), Maria Kallion 1. tuotantokauden (2021) sekä Kaverikirja-sarjan (2022).
Bafta New Talent -palkinto myönnettiin Erholtzin leikkaustyölle 2012.
Aiheesta muualla

Jojo Erholtz Internet Movie Databasessa. (englanniksi)