stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalliolan setlementti
Lastensuojelu- ja perhetyö

Kalliolan lastensuojelu tarjoaa sijaishuoltoa 12–18-vuotiaille nuorille, jotka eivät voi asua kotona ja joita ei voida hoitaa tukipalveluin tai perhehoidossa. Kalliola tarjoaa tarvittaessa myös jälkihuoltoa, kunnes nuori täyttää 21 vuotta. Käytössä on neljä asumisharjoitteluasuntoa itsenäistyville nuorille. Kalliolan lastensuojelun toimipisteet ovat:
avopalvelut
Hirvikallion nuorisokoti, Espoo
Matarin nuorisokoti, Vantaa
Mäkirinteen nuorisokoti, Hausjärvi
Saunalahden nuorisokoti, Espoo
Tiirakallion nuorisokoti, Espoo
Perhetyö on avomuotoista ja sen tavoitteena on vahvistaa nuoren ja perheen vuorovaikutustaitoja. Kodin ulkopuolinen sijoitus voidaan usein välttää, kun tuetaan perhettä itsenäiseen selviytymiseen. Kalliolan setlementin lastensuojelulaitoksissa painotetaan Kalliolan arvoja sekä henkilökunnan luottamusta nuoren voimavaroihin omien asioidensa asiantuntijana.
Maahanmuuttotyö

Kurkelan perheryhmäkoti
Kurkelan perheryhmäkoti toimii Salossa, Kiskon kylässä. Toiminta on alkanut 1.10.2016. Toimeksiantosopimus on tehty ELY-keskuksen ja Salon kaupungin välille. Perheryhmäkodissa on kaksi seitsemänpaikkaista osastoa ja koko yksikössä mahdollisuudet 14 nuoren asua.
Pukkilan perheryhmäkoti
Pukkilan perheryhmäkoti on ilman huoltajaa alaikäisenä maahan tulleiden nuorten perheryhmäkoti. Perheryhmäkoti tarjoaa kodin 11 nuorelle.
Toiminta käynnistyi helmikuun alussa 2016.
Salon tuettu asuminen
Kalliolan Kannatusyhdistys ry tuottaa Salon kaupungille alaikäisten maahanmuuttajien tuetun asumisen palveluja. Palvelut on tarkoitettu pääsääntöisesti 17-vuotiaille ja vanhemmille nuorille. Palvelujen piiriin on mahdollista ottaa 16-vuotias nuori, mikäli tämä katsotaan kyvykkääksi pärjäämään omassa/soluasunnossa. Tuetun asumisen palvelut sisältävät yksilöllistä tukea, johon sisältyy ryhmätoimintaa.
Vantalan perheryhmäkoti
Vantalan perheryhmäkoti on ilman huoltajaa alaikäisenä maahan tulleiden nuorten perheryhmäkoti.
Päihdetyö

Kalliolan päihdekuntoutuksessa on mahdollista tavoittaa riippuvuuksista vapaa, päihteetön elämäntapa. Tavoite saavutetaan tarjoamalla mahdollisuus liittyä yhteisöön, jonka jäsenet jakavat saman kokemuksen ja ymmärryksen päihderiippuvuudesta.
Päihdekuntoutus tapahtuu hoitavissa ryhmissä yksilölliset tarpeet huomioiden. Menetelminä ovat vertaistuki, yhteisöhoito ja 12 askeleen ohjelmat. Hoidon jälkeinen tukiverkosto rakentuu jo hoidon aikana. Läheiset osallistuvat hoitoon tarpeiden ja mahdollisuuksien mukaan. Hoito toteutetaan Kalliolan sosiaalityön, hoitotyön ja lääketieteen ammattilaisten yhteistyönä.
Kalliolan klinikan Myllyhoito tarjoaa mahdollisuuden kahdentoista askeleen ohjelmien, yhteisön tuen ja päihdetyön ammattilaisten avulla tapahtuvaan toipumiseen. Kalliolan Avo- ja jatkohoitoyksikössä toimivat Myllyhoidon ja Kiskon yhteisöhoidon avohoitosovellukset. Myös Nurmijärven klinikan jatkohoito ja K-tien jatkohoito ovat osa kokonaisuutta. Suomeen hoitomallin toi ensimmäisenä edesmennyt sosiaalineuvos Toivo Pöysä ja lanseerasi sen suomalaiseksi nimeksi ”Myllyhoito”. Kalliolan klinikka aloitti mallin toteuttamisen ensimmäisenä Suomessa vuonna 1982.
Vahvasti tukien kehittää VAHVAT-kuntoutusohjelmaa vapautuville päihdeongelmaisille vangeille pääkaupunkiseudulla.
Seniorityö

Kalliolan setlementin ikäihmisten palvelut koostuvat vapaaehtoistoiminnasta, asukastalojen ohjelmasta ja kansalaisopiston kurssitoiminnasta. Kalliolan vapaaehtoistoiminnassa on paljon ikäihmisille sopivia aktiviteetteja. Kalliolan kansalaisopisto tarjoaa erilaisia ikäihmisille räätälöityjä kursseja.
Kalliolan setlementtitalo

Kalliolan setlementtitalo sijaitsee Helsingin Alppiharjussa Sturenkadun ja Kalliolanrinteen (ent. Vaasanrinteen) kulmassa, ja sen tontti käsittää pienen kolmiomaisen korttelin kokonaisuudessaan. Nykyinen rakennus valmistui vuonna 1966.
Aikaisemmin samalla paikalla sijaitsi 1910-luvulla rakennettu venäläinen niin sanottu Bobrikoffin koulu. Suomen itsenäistyttyä rakennus jäi tyhjilleen, ja sitä suunniteltiin muun muassa poliisikoulun käyttöön, mutta valtioneuvosto päätti vuonna 1919 luovuttaa sen 25 vuodeksi Suomen Setlementti­liiton käyttöön. Vuonna 1937 rakennus tontteineen lahjoitettiin samalle järjestölle. Vanha koulurakennus purettiin 1960-luvulla.
Aiheesta muualla

Kalliolan settlementtitalo vuonna 1931, Helsingin kirkot, Suomen Kuvalehti, 28.03.1931, nro 13-14, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kalydon

| Kalydon> Καλυδών |
| --- | --- |
 Kalydonin arkeologista aluetta.
Sijainti
 Kalydon
Koordinaatit:  38°22′41″N, 21°31′58″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Evinochóri, Mesolóngi, Aitolia-Akarnania, Länsi-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  –31 eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Aitolia
Pinta-ala:  350 000 m²
Aiheesta muualla
  Kalydon Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalydon (m.kreik. Καλυδών, Kalydōn, lat. Calydon) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Aitoliassa, läntisessä Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Mesolóngin kunnassa noin yhdeksän kilometriä itään nykyisestä Mesolóngin kaupungista ja  noin kilometrin pohjoiseen Evinochórin kylästä.
Maantiede

Kalydon sijaitsi lähellä Patraksenlahden pohjoisrannikkoa Korintinlahden suussa. Kaupunki oli rakennettu Arakynthos-vuoren (nyk. myös Zygós) rinteelle kahden kukkulan huipulle sekä niiden väliseen laaksoon. Sitä ei kuitenkaan ollut rakennettu erityisen korkealle, niin kuin kaupungista käytetyt homeeriset epiteetit aipeinē (”korkea”) ja petrēessa (”kallioinen”) antaisivat ymmärtää.
Kalydonin kaupunkivaltion alue tunnettiin nimellä Kalydonia (Καλυδωνία). Tasanko kaupungin vieressä oli hedelmällistä aluetta. Kaupungin itäpuolella virtasi Euenos-joki (nyk. Évinos) ja kauempana länsipuolella Akheloos-joki (nyk. Achelóos), joka toimi Aitolian ja Akarnanian rajajokena. Kaupungista itään sijaitsi Naupaktoksen kaupunki ja pohjoiseen Stratoksen kaupunki.
Historia

Kalydon oli perustettu kureettien heimon alueelle. Kreikkalaisen mytologian mukaan kaupunki sai nimensä Kalydonista, joka oli Aitoloksen poika. Kummatkin esitettiin kaupungin perustajaksi. Varhaisina aikoina kalydonilaiset sotivat usein läheistä Pleuronia asuttaneiden kureettien kanssa. Tämä vihanpito esiintyy Homeroksen Iliaassa. Kalydonin heeroksiin lukeutuvat muun muassa kuningas Oineus, tämän pojat Tydeus ja Meleagros sekä pojanpoika Diomedes, ja kaupungin naisiin muun muassa Althaia, Deianeira ja Gorge.
Kalydon on myös yhden kreikkalaisen mytologian keskeisen kertomuksen, Kalydonin metsäkarjun ajon eli Kalydonin metsästyksen, tapahtumapaikka. Metsästys sai alkunsa Artemiin lähetettyä metsäkarjun hävittämään alueen peltoja rangaistukseksi siitä, että Oineus oli jättänyt uhraamatta hänelle. Metsästykseen osallistuivat Meleagros ja monet muut heerokset. Kaupungin keskeisin kultti oli Artemis Lafrian kultti. Kaupunki esiintyy Iliaan laivaluettelossa yhtenä aitolialaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan. Sodassa kalydonilaisia johti kuningas Thoas. Kalydon mainitaan myös paikkana, jossa Herakles taisteli joenjumala Akhelooksen kanssa.
Klassisella kaudella Kalydon oli Aitolian tärkein kaupunki. Se esiintyy kuitenkin antiikin lähteissä historiallisella ajalla suhteellisen harvoin. Vuonna 391 eaa. kaupunki oli akhaialaisten hallussa, ilmeisesti sen jälkeen, kun nämä olivat saaneet haltuunsa myös Naupaktoksen. Kyseisenä vuonna akhaialaiset sotivat akarnanialaisten kanssa, ja pyysivät apuun spartalaisia. Kaupunki pysyi kuitenkin akhaialaisilla siihen saakka, kun Sparta hävisi Leuktran taistelun vuonna 371 eaa. Tämän jälkeen se palautettiin aitolialaisille.
Hellenistisellä kaudella kaupunki kuului Aitolian liittoon ja oli sen tärkeimpiä vaikuttajia. Roomalaisella kaudella Julius Caesarin kansalaissodan aikaan Kalydon päätyi Pompeiuksen puolelle, mistä alkoi kaupungin taantuminen. Vuonna 31 eaa. Octavianus, myöhempi keisari Augustus, siirrätti kaupungin asukkaat Nikopoliin kaupunkiin, jonka hän perusti aiemmin samana vuonna voittamansa Aktionin taistelun kunniaksi. Tämän seurauksena kaupunki autioitui lopullisesti. Artemis Lafrian kultin ja patsaan Augustus siirrätti Patraihin.
Ensimmäisiä huomioita kaupungin raunioista tehtiin 1800-luvulla. Kreikkalaisten suorittamat arkeologiset kaivaukset alueella alkoivat Artemis Lafrian pyhäkön paikalla vuonna 1908. Vuosina 1926–1935 kaivauksia suorittivat kreikkalaiset ja tanskalaiset arkeologit. Tanskan Ateenan-instituutti on suorittanut Kalydonissa uusia tutkimuksia 2000-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kalydon Wikimedia Commonsissa
Kalydonin metsäkarjun ajo, kuvitusta attikalaisessa mustakuviotekniikalla koristellussa amforassa, n. 560 eaa.
Aitolialainen (Kalydonin?) hemidrakhma, kuvituksessa mm. Kalydonin metsäkarju.
Kalydonin raunoita.
Kalydonin raunioita.
Fenasetiini

| --- | --- |

Fenasetiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
N-(4-etoksifenyyli)asetamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 62-44-2
ATC-koodi: N02BE03
PubChem CID: 4754
DrugBank: EXPT03306
Kemialliset tiedot
Kaava: C10H13NO2 
Moolimassa: 179,214
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Tiheys: 1,24 g/cm3 g/cm³
Sulamispiste: 137–138 °C 
Liukoisuus veteen: 0,766 g/l (25 °C)
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Fenasetiini eli p-etoksiasetanilidi tai 4-etoksiasetanilidi on rakenteeltaan parasetamolia muistuttava kipu- ja kuumelääke. Se on vedetty markkinoilta sivuvaikutuksiensa, erityisesti munuaisvaurioiden, vuoksi.
Käyttö, metabolia ja sivuvaikutukset

Fenasetiini tuotiin markkinoille kuumelääkkeeksi vuonna 1888 ja se oli suosittu erityisesti influenssaepidemioiden aikana. Ainetta käytettiin usein yhdistelmävalmisteena asetyylisalisyylihapon, parasetamolin ja kofeiinin tai kodeiinin kanssa. 1960-luvulla sen huomattiin kuitenkin aiheuttavan nefropatiaa ja vedettiin markkinoilta 1970-luvulla.
Elimistössä fenasetiini metaboloituu parasetamoliksi ja p-fenetidiiniksi. Molempien metaboliittien on todettu aiheuttavan munuaisvaurioita, kuten nefropatiaa. Niin kutsutussa kipulääkenefropatiassa munuaisten koko pienenee ja osa soluista on kuoliossa. Fenasetiini on yhdistetty myös munuais- ja virtsarakonsyöpiin.
Valmistus

Fenasetiinia voidaan valmistaa p-fenetidiinin ja jääetikan välisellä reaktiolla. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on Williamsonin eetterisynteesillä parasetamolin ja etyylibromidin tai etyylijodidin välisellä reaktiolla emäksen kuten kaliumkarbonaatin läsnä ollessa.
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Phenacetin (englanniksi)
ChemBlink: Phenacetin (englanniksi)
Fenasetiinin valmistus Williamsonin eetterisynteesillä
Jekaterina Fesenko

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 1983 | 400 metrin aidat |  |
Jekaterina Fesenko (s. 10. maaliskuuta 1956) on neuvostoliittolainen, 1980-luvun alkupuolella menestynyt 400 metrin aitajuoksija.
Fesenko sijoittui 400 metrin aitajuoksussa Ateenan EM-kilpailuissa 1982 seitsemänneksi. Vuoden 1983 maailmantilastossa hän oli tuloksellaan 54,55 s kolmantena ennen Helsingin MM-kilpailuja. Helsingissä hän voitti kultaa maailman kaikkien aikojen toiseksi nopeimmalla ajalla 54,14 s.
Fenyylielohopeakloridi

| Fenyylielohopeakloridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Kloro(fenyyli)elohopea
CAS-numero:  100-56-1
PubChem CID:  101603131 ja 10448266 7511, 101603131 ja 10448266
SMILES:  C1=CC=C(C=C1)[Hg]Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H5HgCl
Moolimassa:  313,14 g/mol
Sulamispiste:  251 °C
Fenyylielohopeakloridi (C6H5HgCl) on orgaaninen yhdiste, joka kuuluu rakenteeltaan elohopean organometalliyhdisteisiin. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä ja maataloudessa fungisidina.
Ominaisuudet

Fenyylielohopeakloridi on huoneenlämpötilassa väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain hyvin niukasti veteen. Fenyylielohopeakloridi liukenee hieman etanoliin ja paremmin muun muassa dietyylieetteriin, bentseeniin ja pyridiiniin. Fenyylielohopeakloridi on stabiilia ilman ja veden vaikutuksille. Hiilidioksidin kanssa yhdiste reagoi muodostaen ketoneja.
Valmistus ja käyttö

Fenyylielohopeakloridin valmistukseen on useita eri tapoja. Käytettyjä ovat muun muassa saostaminen fenyylielohopea-asetaatin vesiliuoksesta natriumkloridin avulla, aniliinin diatsoniumsuolan ja elohopea(II)kloridin reaktio kupari(I)kloridin toimiessa katalyyttinä, bentseenin ja elohopea(II)kloridin välinen reaktio ja transmetallaatioreaktio elohopea(II)kloridin ja organotinayhdisteiden tai Grignard-reagenssien kanssa.
Fenyylielohopeakloridia voidaan käyttää maataloudessa fungisidina erityisesti siementen käsittelyyn. Biokemiallisissa tutkimuksissa sitä voidaan myös käyttää proteiinien sisältämien kysteiiniaminohappojen tioliryhmien muokkaamiseen. Fenyylielohopeakloridissa sidos fenyyliryhmän ja elohopean välillä on heikko ja katkeaa suhteellisen helposti ja yhdisteen käyttö reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä perustuu tähän. Aine reagoi alkeenien kanssa muodostaen fenyloituja alkeeneja ja alyyliset alkoholit reagoivat fenyloiduiksi alkoholeiksi tai aldehydeiksi.
Fenyylielohopea-asetaatti

| Fenyylielohopea-asetaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Asetyloksi(fenyyli)elohopea
CAS-numero:  62-38-4
PubChem CID:  16682730 ja 9905811
SMILES:  CC(=O)O[Hg]C1=CC=CC=C1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H8O2Hg
Moolimassa:  336,734 g/mol
Sulamispiste:  149 °C
Liukoisuus veteen:  4,4 g/l (20 °C)
Fenyylielohopea-asetaatti (C8H8O2Hg) on elohopean organometalliyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää sienimyrkkynä, säilöntäaineena maaleissa ja kosmetiikassa, muiden organoelohopeayhdisteiden valmistukseen ja katalyyttinä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa fenyylielohopea-asetaatti on valkoista kiteistä ainetta. Fenyylielohopea-asetaatti todennäköisesti esiintyy monomeerisina molekyyleinä kiinteässä olomuodossa, mutta elohopeaionin ja happiatomin välistä Van der Waalsin etäisyyttä lyhyempi sidospituus, viittaa siihen että molekyylien välillä on voimakkaita vuorovaikutuksia. Monet yhdisteen johdannaisista esiintyvätkin dimeereinä. Yhdiste liukenee niukasti veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, etikkahappoon, asetoniin ja bentseeniin.
Fenyylielohopea-asetaatti ei ole yhtä myrkyllistä kuin epäorgaaniset elohopeayhdisteet, mikä johtuu siitä, että siitä muodostuu ihmisen elimistössä hyvin niukkaliukoista fenyylielohopeakloridia. Sen LD50-arvo rotalle on 22 mg/kg.Yhdisteelle altistumisesta voi kuitenkin aiheutua syövytysvammoja iholle, limakalvoille ja silmille. Fenyylielohopea-asetaatti on hyvin myrkyllistä vesieliöille ja kertyy ravintoketjussa.
Valmistus ja käyttö

Fenyylielohopea-asetaattia syntetisoidaan elohopea-asetaatin etikkahappoliuoksen ja bentseenin välisellä reaktiolla. Reaktiossa käytetään huomattavaa bentseeniylimäärää, jotta vain yksi bentseenin vedyistä korvautuisi elohopealla. Polymerkuroidut tuotteet ovat niukkaliukoisempia kuin fenyylielohopea-asetaatti ja erotetaan kiteyttämällä. Lopuksi tuote eristetään tislaamalla reagoimaton bentseeni ja etikkahappo pois.
Fenyylielohopea-asetaattia on käytetty fungisidina siementen käsittelyyn ja myös lehdille siroteltavana valmisteena. Lisäksi sitä voidaan käyttää säilöntäaineena maaleissa. EU:n alueella yhdisteen käyttö on sallittua säilöntäaineena silmämeikeissä ja meikinpoistoaineissa, mutta Suomessa ei ole markkinoilla yhdistettä sisältäviä tuotteita. Fenyylielohopea-asetaattia käytetään myös muiden organoelohopeayhdisteiden kuten fenyylielohopeakloridin, -nitraatin ja -boraatin valmistamiseen sekä katalyyttinä polyuretaanivaahtojen valmistuksessa.
Fenyylibutatsoni

| --- | --- |


Fenyylibutatsoni
Systemaattinen (IUPAC) nimi
4-butyyli-1,2-difenyylipyratsolidiini-3,5-dioni
Tunnisteet
CAS-numero: 50-33-9
ATC-koodi: M01AA01
PubChem CID: 4781
DrugBank: DB00812
Kemialliset tiedot
Kaava: C19H20N2O2 
Moolimassa: 308,374
Synonyymit: Fenyylibutatsoni, butatsolidiini
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 105 °C 
Liukoisuus veteen: 47,5 mg/L (30 °C) 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: < 72 tuntia
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Fenyylibutatsoni eli butatsolidiini (kemialliselta nimeltään 4-butyyli-1,2-difenyylipyratsolidiini-3,5-dioni) on tulehduskipulääke, joka oli aiemmin käytössä ihmisillä, mutta se on useissa maissa korvattu muulla lääkityksellä sivuvaikutusten takia. Eläinlääkkeenä sillä on edelleen jossain määrin käyttöä.
Fenyylibutatsonin teho löytyi alun perin kehitettäessä ruiskemuotoa aminofenatsonille. Fenyylibutatsonin vaikutus kipuun on hidas ja pitkäkestoinen eikä järin tehokas. Sitä ryhdyttiin kuitenkin käyttämään 1940-luvun lopussa pitkäaikaista lääkitystä tarvitsevilla potilailla kuten nivelreuman ja kihdin yhteydessä. Kihdin yhteydessä hyötyä lisäsi uraatin eritystä lisäävä vaikutus. Lääkkeen puoliintumisaika on hidas, jopa 72 tuntia. Lääke on hapan, mutta ei liukene kunnolla mahanesteeseen, ja imeytyykin elimistöön vasta pääosin suolistosta toisin kuin esimerkiksi asetosalisyylihappo, joka kulkee mahalaukun limakalvosta läpi ja vaikuttaa siten nopeasti. Fenyylibutatsoni sitoutuu plasman proteiineihin voimakkaasti, mutta sitoutuminen ylittyy suurilla annoksilla, jolloin myös erittyminen nopeutuu.
Haittavaikutukset

Fenyylibutatsoni ärsyttää voimakkaasti mahaa ja saattaa altistaa jopa mahahaavalle. Tämän on katsottu johtuvan systeemisestä vaikutuksesta, eikä se aiheuta samanlaista mahalaukun limakalvon ärsytystä kuin asetosalisyylihappo. Tämän takia fenyylibutatsoniin on kliinisessä käytössä yhdistetty eräissä valmisteissa suojaksi antasidi. Lääkeaine aiheuttaa myös natriumin ylijäämää elimistöön, mikä aiheuttaa turvotuksia. Vakavin sivuvaikutus ihmiselle on valkosolujen muutos, nimenomaisesti agranulosytoosi. Siksi hoitoon oli sisällytettävä säännöllinen verenkuvan seuranta.
Fenyylibutatsonista on kehitetty johdannainen oksifenbutatsoni.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database: Phenylbutazone (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Phenylbutazone (englanniksi)
Fenyyliglysiini

| Fenyyliglysiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-amino-2-fenyylietikkahappo
CAS-numero:  2835-06-5
PubChem CID:  3866 ja 25200329
SMILES:  C1=CC=C(C=C1)C(C(=O)O)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H9NO2
Moolimassa:  151,162 g/mol
Sulamispiste:  292 °C (hajoaa)
Tiheys:  1,246 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 115 g/l (100 °C)
Fenyyliglysiini eli 2-fenyyliglysiini (C8H9NO2) on aromaattisiin aminohappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste kuuluu keinotekoisiin aminohappoihin eikä sitä esiinny luonnossa. Fenyyliglysiiniä käytetään valmistettaessa lääkkeitä, erityisesti antibiootteja.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa fenyyliglysiini on värittömiä kiteitä. Yhdiste liukenee veteen ja emäsliuoksiin sekä hieman moniin orgaanisiin liuottimiin. Kuumennettaessa fenyyliglysiiniä se sublimoituu helposti 255 °C:n lämpötilassa ennen sulamispistettään. Fenyyliglysiini on kiraalinen optisesti aktiivinen yhdiste.
Valmistus ja käyttö

Fenyyliglysiiniä voidaan valmistaa usealla tavalla ja puhtaiden enantiomeerien tuottamiseen käytetään usein bioteknisiä entsymaattisia menetelmiä. Raseemista fenyyliglysiiniä voidaan valmistaa niin sanotulla Streckerin aminohapposynteesillä bentsaldehydistä ammoniakista ja vetysyanidista tai natriumsyanidista ja hydrolysoimalla muodostuva aminofenyyliasetonitriili happamissa olosuhteissa. Toinen tapa on fenyylietikkahapon bromaus 2-bromifenyylietikkahapoksi N-bromibutaani-imidin avulla ja käsittelemällä muodostunut happo ammoniakin vesiliuoksella.
Puhtaiden enantiomeerien valmistukseen käytetään entsyymejä. Entsymaattisesti D-fenyyliglysiiniä voidaan valmistaa fenyylihydantoiinista hydantoinaasin katalysoimana. L-fenyyliglysiiniä tuotetaan mantelihaposta, joka hapetetaan entsymaattisesti fenyyliglyoksyylihapoksi. Tästä muodostuu L-fenyyliglysiiniä L-aminohappodeaminaasin katalysoimana.
Fenyyliglysiiniä käytetään useiden antibioottien valmistukseen. Tällaisia ovat muun ampisilliini, kefakloori, kefaleksiini, kefradiini, episilliini ja hetasilliini.
Al Feuerbach

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Al Feuerbach vuonna 1974. |  Al Feuerbach vuonna 1974. |  Al Feuerbach vuonna 1974. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Cali 1971 | kuula |  |
Al Feuerbach (s. 14. tammikuuta 1948 Preston, Iowa) on 1970-luvulla maailman parhaimpiin kuulantyöntäjiin kuulunut yhdysvaltalainen yleisurheilija.
Feuerbach työnsi kuulaa 21 metriä vuonna 1971 ja voitti samana vuonna mestaruuden Pan-Amerikan kisoissa. Münchenin olympialaisissa 1972 hän työnsi tuloksen 21,01 ja sijoittui viidenneksi. Toukokuussa 1973 hän työnsi San Joséssa maailmanennätyksen 21,82. Montrealin olympialaisissa 1976 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 20,55.
Fenformiini

| --- | --- |


Fenformiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
1-(diaminometylideeni)-2-(2-fenyylietyyli)guanidiini
Tunnisteet
CAS-numero: 114-86-3
ATC-koodi: A10BA01
PubChem CID: 8249
DrugBank: DB00914
Kemialliset tiedot
Kaava: C10H15N5 
Moolimassa: 205,27
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 175–178 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Fenformiini (C10H15N5) on biguanideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty aikaisemmin lääketieteessä diabeteksen hoidossa, mutta se on vedetty markkinoilta vuonna 1977 sivuvaikutuksena ilmenevän vakavan maitohappoasidoosin vuoksi.
Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa fenformiini on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja vesiliuos on lähes neutraali. Fenformiinin vaikutusmekanismi perustuu siihen, että molekyyli sitoutuu AMP-aktivoituihin proteiinikinaaseihin ja aktivoi ne. Tämän vuoksi elimistö tulkitsee insuliinitason olevan liian matala. Yhdiste myös estää glykogeenin pilkkoutumista maksassa ja nämä vaikutukset alentavat veren glukoositasoa. Fenformiini tuli markkinoille vuonna 1957 kakkostyypin diabeteksen hoitoon ja sitä käytettiin sen hydrokloridisuolana. 1960-luvulla alkoi ilmestyä raportteja, jotka esittivät potilaiden maitohappoasidoosin ja ketoosin sekä fenformiinin käytön välillä olevan yhteyden. Vuonna 1976 julkaistun tutkimuksen mukaan näillä oli selkeä yhteys ja lääkeaine vedettiin markkinoilta useassa maassa vuonna 1977. Kuolleisuus fenformiinin aiheuttamaan maitohappoasidoosiin oli jopa yli 50 %. Yhdysvaltain lääketurvallisuusviranomainen FDA on nimittänyt fenformiinia yleiselle terveydelle vaaralliseksi aineeksi.
Valmistus

Fenformiinia voidaan syntetisoida fenyylietyyliamiinin ja disyandiamidin välisellä reaktiolla.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Phenformin (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Phenformin (englanniksi)
ChemBlink: Phenformin (englanniksi)
Feuersnot

Feuersnot ("Tulenpuute", TrV 203) on Richard Straussin yksinäytöksinen ooppera, joka sai ensi-iltansa 21. marraskuuta 1901. Teos oli Straussin toinen ooppera ja menestyi paremmin kuin säveltäjän ensimmäinen ooppera Guntram, vaikka se sai osakseen moraalista paheksuntaa sisältämänsä mauttomana pidetyn huumorin vuoksi. Ernst von Wolzogen oopperaan kirjoittama libretto perustuu flaamilaiseen kansansatuun. Librettoa voidaan pitää myös Straussin vastineena arvostelijoilleen.
Musiikillisesti Feuersnot on vähemmän wagneriaaninen kun edeltäjänsä. Strauss harmitteli vanhenpana teoksen vähäistä suosiota ja korosti sen merkitystä hänen kasvamisessaan säveltäjänä.