stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Teollinen vallankumous
Vaikutuksia > Uudet tarpeet, pääoma ja kaupungistuminen

Pääomasta tuli yhä merkittävämpi edellytys teollistumiselle kalliiden koneinvestointien vuoksi. Teollistumisen alussa pääoma ei vaikuttanut vielä paljon, koska koneet olivat yksinkertaisia, kyläseppien tekemiä ja rakennukset vaatimattomia. Merkittävämpää oli se, että pienenkin pääoman omaavat kauppiaat, kustantajat tai yritteliäät käsityöläiset ymmärsivät tehdasteollisuuden mahdollisuudet ja olivat valmiita kokeilemaan uutta. Jo varhain kehitettiin uusia pääoman käyttötapoja. Tehtailija saattoi vuokrata tuotantotilaa ja ostaa käyttövoimaa. Useita tehtaita voitiin koota saman energialähteen, vesivoiman tai höyrykoneen ympärille. Tehtaiden keskittyessä syntyi edellytyksiä myös infrastruktuurin kehittämiselle. Näin saatiin paremmat raaka-ainetoimitukset ja luotettavammat yhteydet markkinoihin. Tehtailijat joutuivat alkuvaiheessa rakentamaan asuntoja työntekijöille ja perustamaan kauppoja. Tehdasrykelmien ympärille kehittyi kaupunkeja. Kauppaan ja tekniikkaan liittyvä osaaminen keskittyi kaupunkeihin.
Englannissa ne kaupungit, joista tuli kaupan, liikenteen ja muun palvelun solmukohtia kasvoivat nopeasti 1800-luvulla. Vuonna 1800 kaupungeissa asui 23 prosenttia väestöstä, vuonna 1850 45 prosenttia ja vuonna 1910 jo 75 prosenttia. Tämä kaupungistumiskehitys tapahtui puoli vuosisataa aikaisemmin kuin muualla. Kaupungistuminen johtui osittain 1800-luvun rajusta väestön kasvusta ja osittain siitä, että koneellistuva teollisuus pyrki keskittymään. 1700-luvulla Englannissa villateollisuus oli sijainnut ympäri maata pienehköissä yksiköissä. Sata vuotta myöhemmin myös se oli keskittynyttä kuten puuvillateollisuuskin. Koneellistuneesta tuotannosta muodostui suurtuotantoa ja markkinoiden kasvaessa maailmanmarkkinoiksi teollisuus vaati suuria työntekijämääriä ympärilleen. Kaupungeista alkoi kehittyä suurkaupunkeja, esimerkiksi Lontoo kasvoi 1800-luvun aikana noin miljoonasta 4,7 miljoonan asukkaan kaupungiksi. Vähitellen tuotantomenetelmät kansainvälistyivät ja kaupasta tuli maailmankauppaa, mikä teki lähes kaikista maista ja ihmisistä riippuvaisia kansainvälisistä suhdanteista.
Tuotantomuotojen tehostuminen johti kaupunkien, yritysten ja yksittäisten kansalaisten varallisuuden ennennäkemättömään kasvuun. Toisaalta yhteiskuntaan muodostui uusi ihmisryhmä, työväenluokka, joka teki pitkiä työpäiviä ja eli siitä huolimatta köyhyydessä. Länsi-Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa siirtyi paljon ihmisiä maaseudulta kaupunkeihin maatyön korvautuessa teollisuuden palkkatyöllä. Kuljetuksen kehityksen lisäksi myös tiedonvälityksen teknologinen edistys vauhditti laajaa yhteiskunnallista ja taloudellista muutosta.lähde?
Vaikutuksia > Vaikutus politiikkaan

Teollista kumousta seuraavat yhteiskunnalliset ja taloudelliset muutokset muuttivat politiikan luonnetta, tarkoitusta ja valtion rakennetta perusteellisesti. Muutos tuli selväksi viimeistään 1830-luvulla. Taloudellinen kehitys, julkisesti rahoitettu koulutus ja sosiaalihuoltoprojektit tulivat valtion pääasiallisiksi asiakysymyksiksi. Nopeat taloudelliset muutokset köyhdyttivät koulutettuja työläisiä ja lisäsivät samalla yleistä tuotantoa, kun työvaihe työvaiheelta automatisoitiin (katso myös luddiitit). Väestön keskittyminen kaupunkikeskuksiin voimisti tarvetta poliittisille uudistuksille. Tasa-arvoon tähtäävät aatteet ja levottomuus taloudellisten muutosten takia loivat myös osaltaan painetta muutoksiin.lähde?
Höyryvoiman käyttöönotto kirjapainojen teollisissa prosesseissa laajensi suuresti sanomalehtien määrää ja kirjanjulkaisua. Tämä lisäsi lukutaitoa ja vaatimuksia massojen poliittisesta osallistumisesta. Yleinen miesten äänioikeus otettiin käyttöön Yhdysvalloissa, mikä johti suositun kenraali Andrew Jacksonin valintaan 1828 ja nykyaikaisten joukkopuolueiden syntyyn. Britanniassa vuoden 1832 reformilaki vastasi ongelmaan, joka oli tullut ajankohtaiseksi suurten väestötihentymien syntyessä alueille, joilla ei ollut juuri ollenkaan parlamentaarista edustusta. Tämä laki laajensi äänioikeutettujen joukkoa, loi nykyaikaiset poliittiset puolueet ja aloitti sarjan uudistuksia, jotka jatkuivat aina 1900-luvulle. Ranskassa heinäkuun vallankumous laajensi äänestäjäkuntaa ja muutti maan perustuslailliseksi monarkiaksi. Belgia itsenäistyi perustuslaillisena monarkiana vuonna 1830 erottuaan Yhdistyneiden Alankomaiden kuningaskunnasta, johon oli kuulunut 15 vuotta. Kamppailu liberaalien uudistusten toteuttamiseksi saavutti Sveitsissä sekalaisia tuloksia. Seuraava sarja yrityksiä poliittisen uudistuksen käynnistämiseksi pyyhkäisi Euroopan yli vuonna 1848, vaihtelevin tuloksin. Tämä käynnisti myös massasiirtolaisuuden Euroopasta Pohjois-Amerikkaan – ja myös osiin Etelä-Amerikkaa, Etelä-Afrikkaa ja Australiaa.lähde?
Miksi Eurooppa?

Historioitsijoita on askarruttanut kysymys, miksi teollinen vallankumous tapahtui Euroopassa eikä muualla maailmassa, esimerkiksi Kiinassa. Tärkeimmiksi syiksi on ehdotettu muun muassa ympäristöä, valtiomuotoa ja kulttuuria. Benjamin Elman väittää, että Kiina oli tilanteessa, jossa ei-teolliset valmistamistavat olivat niin tehokkaita, että ne estivät suurten pääomaa vaativien teollisten menetelmien kehittymisen. Kenneth Pommeranz taas on sitä mieltä, että Kiina ja Eurooppa olivat hämmästyttävän samankaltaiset 1700-luvulla, ja merkittävät teollisen kumouksen syntyyn vaikuttaneet tekijät johtuivat hiiliesiintymien sijainnista tuotantokeskuksiin nähden sekä raaka-aineiden, kuten ruoan ja puun tuottamisen Amerikasta, suosineen Eurooppaa. Kiinan suuren väestömäärän vuoksi ei ollut tarvetta kehittää koneita halvan työvoiman tilalle. Vanhoillinen maa myös vieroksui uudistuksia.lähde?
Miksi Eurooppa? > Miksi Britannia?

Miksi teollisen vallankumouksen prosessi käynnistyi Britanniassa 30–100 vuotta ennen Manner-Eurooppaa ja Yhdysvaltoja? Väestönkasvu alkoi Britanniassa ennen teollista vallankumousta, mikä on näiden suhde? Olisiko Britannia voinut vaurastua pelkästään kaupalla, ilman teollistumista? Eräs syy aikaiselle teollistumiselle on, että Britannia kävi sotia merten takana ja välttyi siten suurelta osin muuta Eurooppaa vaivanneesta omien alueiden valloituksen peloilta ja tuhoilta. Tavallisesti syiksi esitetään myös kanavat, yhteinen raha ja sisäinen tullivapaus, runsaat kivihiili- ja teräsvarat, uusia energiakeksintöjä tukenut metsien väheneminen sekä asenne taloudelliseen kasvuun, yrittäminen ja riskien otto.
Jotkut painottavat maan saaneen luonnon ja taloudellisia resursseja merentakaisista siirtomaista tai tuottoja, jotka brittiläinen orjakauppa Afrikan ja Karibian välillä ansaitsi. Myöhemmät laskelmat ovat osoittaneet siirtomaiden olleen kokonaisuutena emomaille huono liiketoimi, koska tuotot olivat kuluja pienempiä. Yksittäisille yrittäjille siirtomaat saattoivat silti olla tuottoisia hankkeita.
Vaihtoehtoiseksi syyksi on esitetty suurempaa kaupan vapautta kuin muualla. Enempi määrä kauppiaita Britanniassa kykeni hyödyntämään tieteellisiä ja teknologisia edistysaskeleita tehokkaammin kuin vahvempaan kuningasvaltaan perustuneissa valtioissa. Tekniikan taso Euroopan mantereella ei ollut yhtään heikompi ja siellä yhteydet olivat varsin runsaat. Mannermaiden markkinat eivät toimineet yhtä hyvin kuin Britanniassa, maatalouden ylijäämä meni yläluokalle ja paikallisella tasolla suhtauduttiin hintakilpailuun nihkeästi. Myös Britannian kehittynyt, vientiin suuntautunut kotiteollisuus varmisti jo valmiit markkinat monille varhaisille tuotantotavaroille.lähde?
Uusia keksintöjä ottivat käyttöön ja kehittivät usein puusepät, kellosepät tai muut melko köyhien yhteiskuntaluokkien ammattikunnat. Esimerkiksi James Watt oli mallinrakentaja ja matemaattisten instrumenttien tekijä Glasgow'n yliopistolle ja sai merkittävään keksintöönsä vaadittavat tiedot yliopiston tiedemiehille tekemistään höyrykonepienoismalleista. Edmund Cartwright, kutomakoneen kehittäjä, oli pappi ja kappalainen.. Englannissa suhtauduttiin tiedon välittämiseen demokraattisesti ja useat maamiesseurat jakoivat tietoutta maanviljelystä. Tunnettu tieteellinen yhdistys oli Lunar society, jonka jäseniä olivat muun muassa James Watt, Erasmus Darwin, Josiah Wedgwood, John Whitehurst ja Joseph Priestley.lähde?
Miksi Eurooppa? > Protestanttinen työmoraali

Max Weber (1864–1920) esitti kirjassaan Protestanttinen etiikka ja kapitalismin henki Pohjois-Euroopan teollistumisen selittämiseksi teorian, joka perustuu protestanttiseen ja erityisesti kalvinismin työn etiikkaan.
Paradigmat > Karl Marx

Karl Marx (1818–1883) ja Friedrich Engels julkaisivat Euroopan hulluna vuotena 1848 kommunistisen manifestin, joka vaikutti käänteenkevästi työväenliikkeen historiaan. Siinä perustettiin työväestön vallankumouksellinen suuntaus, jossa kyseenalaistettiin kapitalistisen talouden periaatteet. Marxilainen taloustiede on talousteoria, joka kehittyneimmillään kuvaa kapitalismia.
Paradigmat > Karl Marx > Marxismi

Marx näki, että teollistumisprosessi oli looginen, dialektinen feodalistisen talousmallin seuraus. Hänen laatimansa materialistisen historiankäsityksen mukaan tämä oli väistämätöntä kapitalismin täydellisen kehittymisen kannalta, joka taas oli tärkeä vaihe ennen sosialismia ja viimein kommunismia. Marxin mukaan teollistuminen jakaa yhteiskunnan kahteen luokkaan – tuotantovälineet (tehtaat, maan ja niin edelleen) omistavaan porvaristoon, sekä työväenluokkaan, joka tekee todellisen työn tuottaen arvoa tuotantovälineillä. Marx näki näiden kahden luokan välisen suhteen pohjimmiltaan parasiittisena, koska työväenluokka sai aina työstään liian pienen korvauksen suhteessa tekemänsä työn todelliseen arvoon. Näin porvariston varallisuus pystyi karttumaan järjettömiin mittoihin työläisiä hyväksikäyttämällä.lähde?
Teollistumisen alkuvaiheessa nopeiden teknologian muutosten seurauksena monet osaavat työläiset jäivät työttömiksi, kun maatalouden ja muun tuotannon työt yksi toisensa jälkeen koneellistettiin. Miljoonien uusien työttömäksi jääneiden ihmisten pako maalta tai pienistä kaupungeista suuriin kasvukeskuksiin johti ennennäkemättömään köyhyyteen, slummiutumiseen ja asumisen ahtauteen, sekä kaikkiin tähän liittyviin sosiaalisiin ongelmiin. Samaan aikaan työväenluokkaan verrattuna kooltaan mitättömän pieni porvarisluokka vaurastui ennennäkemättömiin mittoihin.lähde?
Marxin kehittämän marxismin mukaan teollisuustyöväen muodostama luokka kehittää lopulta luokkatietoisuuden ja nousee kapinaan porvaristoa vastaan. Kehitys etenee hyppäyksittäin vallankumousten kautta. Tämä prosessi johtaa lopulta tasa-arvoisempaan sosialistiseen ja lopulta kommunistiseen valtioon, jossa työläiset itse omistavat tuotantovälineensä.lähde?
Myöhemmät teollistumisen aallot

Britanniasta alkaneen teollisen vallankumouksen jälkeen kehitys on jatkunut käytännössä tauotta ja voidaan puhua teollisesta aikakaudesta. Hieman yli 200 vuotta sitten alkanut teollistuminen on muodostunut maailmanlaajuiseksi ja kiihtynyt ajoittain uusiksi nopeamman kehityksen aalloiksi. Taloushistorian tavoitteena on selvittää, mitkä ovat olleet kasvuun vaikuttaneita tekijöitä.
Myöhemmät teollistumisen aallot > Toinen teollinen vallankumous

Rautateiden kyltymätön tarve kestäville rautatiekiskoille johti halvan massatuotetun teräksen kehittämiseen. Terästä pidetään usein ensimmäisenä useista uusista massatuotannon aloista, joiden sanotaan leimaavan niin sanottua toista teollista vallankumousta, joka alkoi vuoden 1870 paikkeilla. Tämä teollisen kumouksen toinen aalto kehittyi vähittäin kattamaan kemianteollisuuden, öljynjalostuksen ja jakelun, sähköntuotannon ja 1900-luvun puolella autoteollisuuden. Maailmanpoliittisesti se johti myös teknologisen johtoaseman siirtymistä Britannialta Yhdysvalloille ja Saksalle. Toisen teollisen vallankumouksen uusi piirre oli tieteen voimakas rooli tekniikan kehityksessä.
Alppien vesivoiman valjastaminen mahdollisti hiilipulasta kärsineen Pohjois-Italian teollistumisen 1890-luvulta asti. Lisääntyvä öljytuotteiden tarjonta myös vähensi hiilen merkitystä teollistumiselle.
1890-lukuun mennessä teollistuminen loi myös ensimmäiset jättiläismäiset suuryritykset, joiden toiminta-alue oli usein maailmanlaajuinen. Näiden joukoissa olivat esimerkiksi U.S. Steel, General Electric ja Bayer.
Myöhemmät teollistumisen aallot > Kolmas teollinen vallankumous

Kolmas teollinen vallankumous tarkoittaa taloushistoriassa 1900-luvun lopulla alkanutta kehitystä, jossa teollisuus laajeni Tyynenmeren alueella, alkaen Japanista ja Yhdysvaltain länsirannikosta ja muuttui Kiinan ja sen ympäristön nopeaksi teollistumiseksi ja kilpailuksi atlantisen talouden kanssa. Tärkeimpänä muutosta ajavana teknisenä innovaationa on mikropiiri.
Normannin kieli

| Normannin kieli |
| --- | --- |
 Normannin puhuma-alue
Oma nimi:  Normand
Tiedot
Alue:  Normandia ja Kanaalisaaret
Puhujia:  ei tietoa (vaarantunut)
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  romaaniset kielet länsiromaaniset kielet galloromaaniset kielet D’oïl-kielet Normannin kieli
Kielikoodit
ISO 639-1:  -
ISO 639-2:  roa
ISO 639-3:  -
 Ohje 
Normannin kieli on romaaninen kieli, jota puhutaan Ranskan Normandiassa sekä Isoon-Britanniaan kuuluvilla Kanaalisaarilla. Normannin kieli kuuluu romaanisten kielten d’oïl-kieliin. Kielen puhujamäärä on laskussa.
Normannin kielestä käytetään myös nimeä normanniranska, mutta tätä termiä käytetään myös anglonormannin kielestä ja lakiranskasta, joka toimi juridiikan kielenä keskiajalla Englannissa.
Levinneisyys

Normannin kieli on puhuttu kieli Normandiassa. Sillä ei ole virallisen kielen asemaa, mutta se luokitellaan alueelliseksi kieleksi.
Kanaalisaarilla normannin kieli on kehittynyt erillään mutta ei eristyksissä kielen muihin puhuma-alueisiin nähden. Brittiläis-irlantilaisen neuvoston päätöksestä Britannian ja Irlannin hallitukset ovat tunnustaneet Jerseyn saarella Jerseyn murteen, Guernseyn saarella Guernseyn murteen ja Sarkin saarella Sarkin murteen alueellisiksi kieliksi.
Isoglossi, jota sanotaan Joret'n linjaksi, jakaa normannin kielen pohjois- ja etelämurteet. Normannin kielen länsi- ja itämurteilla on myös merkittaviä eroja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Essai de grammaire de la langue normande, UPN, 1995. ISBN 2-9509074-0-7.
V’n-ous d’aveu mei? UPN, 1984.
La Normandie dialectale, 1999, ISBN 2-84133-076-1
Alain Marie, Les auteurs patoisants du Calvados, 2005. ISBN 2-84706-178-9.
Roger Jean Lebarbenchon, Les Falaises de la Hague, 1991. ISBN 2-9505884-0-9.
Jean-Louis Vaneille, Les patoisants bas-normands, n.d., Saint-Lô.
André Dupont, Dictionnaire des patoisants du Cotentin, Société d’archéologie de la Manche, Saint-Lô, 1992.
Romaaniset kielet
aragonia
aromania
arpitaani
asturia
dalmaatti
emilia
espanja
friuli
galicia
istriotti
istro-romania
italia
katalaani
valencia
korsika
ladini
ladino
liguuri
monegassi
lombardi
mirandeesi
napoli
normanni
oksitaani
provensaali
picardi
piemonte
portugali
ranska
retoromaani
romania
moldavia
sardi
sisilia
taranto
valloni
venetsia
Nokian rautatieasema

Nokian rautatieasema (lyh. Noa, ratakm 204+004) on rautatieasema Nokian kaupungissa Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Tampere–Pori.
Nokian rautatieasemalta liikennöivät Tampereen ja Porin väliset kaukojunat sekä Tampereen seudun lähijunaliikenteen M-junat Tampereen suuntaan. Rautatieaseman vieressä on linja-autoasema, jossa Matkahuollon asiamiespiste, taksiasema ja kahvila-kioski sekä liikekeskus, jossa sijaitsevat muun muassa poliisiasema ja vohvelikahvila. Lipunmyynti tapahtuu lippuautomaatista.
Historia

Nokian rautatieasema kuuluu Porin radan alkuperäisiin liikennepaikkoihin. Asemarakennus on valmistunut Oulun radan pysäkin tyyppipiirustusten mukaan viimeistään vuonna 1895 – samoin piirustuksin kuin esimerkiksi Siuron, Karkun, Kiikan ja Kauvatsan asemarakennukset – ja sitä on laajennettu vuosina 1900 ja 1906 arkkitehti Bruno Granholmin suunnitelmien mukaan. Myöhempinä vuosikymmeninä aseman sisätiloja ja ulkonäköä on muutettu useaan kertaan. Rataosa Tampereelta Nokialle avattiin Nokian tehtaan kuljetuksille jo vuonna 1893 ja asema-alueelta rakennettiin tehdasalueelle kapearaiteinen rata. Asema-alueelle rakennettiin tehtaan varastomakasiinit. Nokian tehtaan radalla oli tehdasalueelta rautatieasemalle alun perin hyvin jyrkkä nousu, jota loivennettiin myöhemmin voimalaitoksen kanavatöiden yhteydessä. Vuonna 1952 rakennettiin leveäraiteinen pistoraide tehdasalueelta Porin radan alitse ratapihalle. Kapearaiteinen rata asemalta tehdasalueelle purettiin vuonna 1961 ja tehdasalueen sisäinen kapearaideliikenne lopetettiin vuonna 1972. Asemalta rakennettiin pistoraiteet myös kumitehtaalle vuonna 1925 ja SOK:n suurmyllylle vuonna 1940 sekä öljyraide valtion varmuusvarastolle vuonna 1971.
Rautatiellä oli suuri merkitys Nokian kehitykselle Pirkkalan kunnan keskustaajamaksi. Vanha Pirkkalan kunta jaettiin vuoden 1922 alussa Pohjois- ja Etelä-Pirkkalaksi, jolloin Nokia jäi edellisen kaupalliseksi ja hallinnolliseksi keskukseksi. Pohjois-Pirkkala muuttui kauppalaksi vuoden 1937 alussa ja vuotta myöhemmin se otti uudeksi nimekseen Nokian. Kunnallislain muutoksen nojalla Nokiasta tuli kaupunki vuoden 1977 alussa. Vilkastuva linja-autoliikenne vähensi kuitenkin junamatkustusta Tampereen ja Nokian välillä ja henkilöliikenne Nokian asemalla lopetettiin vuonna 1992.
Henkilöliikenne Nokian asemalla aloitettiin uudelleen vuonna 2003, jolloin siellä alkoivat pysähtyä kaikki rataosalla kulkevat matkustajajunat. Rautatieaseman rakennukset siirtyivät Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007. Pari kilometriä asemalta Porin suuntaan sijaitsi vuosina 1903–1984 Haaviston seisake. Ennen ratalinjan 1960-luvulla tehtyä oikaisua rautatie kulki Nokian aseman ja Haaviston välillä etelämpänä, lähempänä Nokianvirtaa.
Nokian rautatieasemalla pysähtyvät kaikki Tampereen ja Porin väliset InterCity-junat (kuusi vuoroparia). Näiden lisäksi Poriin liikennöivät Pendolinot ja M-lähijunat Nokialle asti, joiden liikennöinti alkoi vuonna 2019. Lähijunavuoroja on kymmenen vuoroparia. Lähijunavuorojen määrä lisääntyi merkittävästi Pirkanmaalle saadun liikenne- ja viestintäministeriön lähijunapilotin ansiosta. Pilotti alkoi 15.12.2019 ja se päättyy 31.12.2020. Pilotin päätyttyä lähijunaliikenteestä tehtiin pysyvää. Vuonna 2024 lähijuna liikenne katkaistiin uudelleen Tammerkosken ylittävän ratasillan remontin vuoksi. Liikenne alkoi jälleen 16.9.2024.
Nokisiipi

| Nokisiipi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Siilikkäät Arctiidae
Alaheimo::  Keltasiivet Lithosiinae
Suku::  Atolmis
Laji::  rubricollis
Kaksiosainen nimi
 Atolmis rubricollis  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Nokisiipi Wikispeciesissä   Nokisiipi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokisiipi (Atolmis rubricollis) on siilikkäisiin kuuluva perhoslaji. Se on Atolmis-suvun ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö

Nokisiipi on helposti tunnistettava perhonen. Siivet ovat mustanruskeat, eikä niissä ole lainkaan kuviointia. Myös ruumis on musta, mutta niskassa on selvästi erottuva punainen kaulus. Lisäksi takaruumiin kärki sekä alapuoli ovat kirkkaankeltaiset. Lepäävä perhonen pitää siipiään käärittynä ruumiin ympärille. Siipiväli on 27–37 mm.
♂
♂   △
Toukka on täysikasvuisena 27–29 mm pitkä. Se on harmaankirjava, ja pinnassa on oranssinpunaisia nystyjä. Selkäpuolella on leveä, vaaleanharmaa selkäjuova. Toukkaa peittää pitkä karvoitus.
Levinneisyys ja lentoaika

Nokisiiven esiintymisalue ulottuu Pohjois-Espanjasta ja Englannin eteläosista Keski-Euroopan ja Venäjän poikki Itä-Siperiaan. Suomessa nokisiipeä tavataan ainakin Keski-Pohjanmaan ja Kainuun korkeudelle saakka, mutta laji on melko paikoittainen. Perhonen lentää toukokuun lopulta heinäkuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat

Nokisiipi on metsälaji, joka viihtyy etenkin avoimissa sekametsissä. Perhosen imukärsä on hyvin kehittynyt, ja perhosia voi tavata etenkin iltapäivisin kukilla aterioimassa. Pääasiassa se kuitenkin liikkuu vasta hämärän laskeutumisesta yöhön. Pimeän tultua etenkin koiraita voi lentää kirkkaiden valojen luokse.
Naaras munii puiden rungoille pieniä munaryhmiä. Toukat ovat täysikasvuisia lokakuussa. Useimmista muista keltasiivistä poiketen nokisiivellä kotelo on talvehtiva vaihe.
Ravintokasvi

Toukka syö erilaisia puiden rungoilla kasvavia jäkäliä.
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q219094  Wikispecies: Atolmis rubricollis  BioLib: 54807  BOLD: 86465  EoL: 52220980  EPPO: ATLMRU  EUNIS: 309274  Fauna Europaea: 446936  Fauna Europaea (new): 7c440774-0346-4ba5-a7fc-e38054049cca  GBIF: 1810099  iNaturalist: 333915  IRMNG: 11045380  LepIndex: 41377  LoB: 5578  MaBENA: AtolmRubri  NBN: NBNSYS0000006125  NCBI: 987889  Observation.org: 8375  Open Tree of Life: 841448  Laji.fi: MX.62221
Ronald George Wreyford Norrish

| Ronald George Wreyford Norrish |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. marraskuuta 1897 Cambridge, Iso-Britannia
Kuollut: 7. kesäkuuta 1978 (80 vuotta) Cambridge, Iso-Britannia
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Cambridgen yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Eric Rideal
Instituutti:  Cambridgen yliopisto
Tutkimusalue:  Fysikaalinen kemia
Tunnetut työt:  Välähdysfotolyysi, valokemialliset Norrish-tyyppiset reaktiot
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto (1967)
Ronald Norrish (9. marraskuuta 1897 Cambridge – 7. kesäkuuta 1978 oli englantilainen reaktiokineetikko, jonka päätutkimusalana olivat kaasukinetiikka ja polymeerikemia. Hänet palkittiin Nobelin kemianpalkinnolla vuonna 1967 kemiallisen reaktion mekanismin selvittämisestä. Vuoden 1967 palkinto oli jaettu Norrishin, Manfred Eigenin ja George Porterin kesken. Norrish valittiin Royal Society:n jäseneksi v. 1936.
Akateeminen ura

Norrish oli jo nuorena kiinnostunut kemiasta ja rakensi isänsä kannustamana kotinsa puutarhassa olevaan välinesuojaan pienen laboratorion, jossa analysoi kilpailumielessä menestyksellä erilaisia Pharmaceutical Journal-lehden lähettämiä kemikaaliseoksia. Myöhemmin Norrish sai vuonna 1915 stipendin Cambridgen Emmanuel-opistoon, mutta aloitti opintonsa vasta v. 1919 palveltuaan ensin maataan länsirintamalla ensimmäisessä maailmansodassa. Norrish suoritti alemman oppiarvon kemiassa v. 1921 ja väitteli tohtoriksi v. 1924 Eric Rideal'in ohjauksessa aiheesta Radiation and chemical reactivity.  Norrish oli Cambridgen yliopiston fysikaalisen kemian johtajana vuodesta 1937 vuoteen 1965.