stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bulat-Batyr

| Bulat-Batyr> Булат-Батыр Bulat-Batır  بولات باتر |
| --- | --- |
 Juliste venäjäksi ja tataariksi.
Ohjaaja:  Juri Taritš
Käsikirjoittaja:  Juri Taritš  Natan Zarhi  Abdrahman Šakirov
Kuvaaja:  Grigori Giber  N. Sokolov  Vladimir Solodnikov
Pääosat:  Vasili Jaroslavtsev  Galina Kravtšenko  Ivan Kljuvkin  Ada Voitsik
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Neuvostoliitto
Tuotantoyhtiö:  Sovkino
Ensi-ilta:  28. helmikuuta 1928
Kesto:  81min
Alkuperäiskieli:  tataari
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bulat-Batyr (ven. Була́т-Баты́р, tat. Bulat-Batır, بولات باتر; myös nimellä Pugatšovštšina, Пугачёвщина) on vuoden 1928 neuvostoliitolainen mykkäelokuva, jonka sanotaan olevan ensimmäinen tataarilainen elokuva. Sen käsikirjoitti ohjaaja Juri Taritš yhdessä Natan Zarhin kanssa, perustuen Abdrahman Šakirovin tarinaan. Elokuvan keskiössä on Jemeljan Pugatšovin kapina ja kasvava talonpoikaissota. Kuvauspaikkana toimii pääsääntöisesti Kazan, Tataarien ASNT.
Tausta

Vuonna 1926 Tatkino (osakeyhtiö "Vostokkinon" tataarilainen jaos) ilmoitti järjestävänsä kirjoituskilpailun elokuvalle, joka kertoisi "tataarien elämästä feodalismin ajoista nykypäivään". Kilpailun voitti Abdrahman Šakirov, jonka jälkeen tunnettu näytelmäkirjailija Nathan Zarhi teki lopullisen käsikirjoitusversion Juri Taritšin kanssa. Yhtenä apulaisohjaajana toimi myöhemmin ensimmäisenä tataarilaisena elokuvaohjaajana tunnettu Kajum Pozdnjakov.
Kuvausprosessi

Elokuvan tuotanto aloitettiin Tataarien ASNT:n kansankomissaarien neuvoston hyväksymänä vuonna 1927. Ohjaaja Juri Taritš päätti sijoittaa tapahtumat niiden alkuperäisille paikoille, eli lähinnä Kazaniin.
Kuvausten alku osui samaan aikaan tataarien perinteisen kesäjuhlan sabantuyn kanssa. Taritš sai idean hyödyntää osallistujia elokuvassaan, mutta koki aluksi vastarintaa, koska tataarinaiset ilmaisivat sen olevat "suuri synti, jos nainen ratsastaa hevosella". Taritš kunnioitti tataarien päätöstä ja lähti etsimään avustajia elokuvaansa muualta, kunnes yksi kaupungin johtokunnasta päätti auttaa heitä, ja suostutteli omalla esimerkillään heidät hevosen selkään.
Vaikeuksia tuotti myös ilmasto kuvausten aikaan; "Oli kuuma, metsät paloivat ja tuuli peitti Kazanin paksuun savuverhoon. Savun takia jouduimme siirtämään suunniteltua kuvaamista, ja sillä välin meille Kazanin hyökkäystä varten osoitetut sotilasyksiköt eivät voineet odottaa enää, koska heidän oli mentävä leireille. Lopulta, kuin ihmeen kaupalla, kaikki kuitenkin onnistui ja saimme kuvattua".
Näyttelijät

Vasili Jaroslavtsev (Bulat-Batır)
Ada Voitsik (Asma)
Ivan Kljukvin (Asfan)
Galina Kravtšenko (Elena von Brandt)
Naum Rogožin (von Kanits)
Ivan Arkanov (Suleiman Murza)
Nikolai Vitovtov (Deržavin)
Aleksandr Žukov (Timur)
Boris Jurtsev (Murat)
Eduard Kulganek (kenraali Potjomkin)
Mstislav Kotelnikov (Beloborodov, Pugatšovin lähettiläs)
Tatjana Baryševa (voiton nero)
Kajum Pozdnjakov
Lev Ivanov (Kajum)
Stepan Borisov (Jemeljan Pugatšov)
Vastaanotto

Elokuva sai positiivisen arvion New York Times -lehdeltä, joka ylisti sen aitoa tunnelmaa. Kirjailija Bryher kehui elokuvan maisemaa ja kuvausta. Yksi elokuvan mielipidekirjoitus ilmaisee: "Pohjimmiltaan tataarien historia ja elämä heijastuvat tarkasti ja totuudenmukaisesti, mutta juonen esitys oli hajanainen, joskus hahmojen psykologinen elämä korvattiin laajoilla kuvateksteillä".
Saksan ensi-illassa elokuvan valkoinen emigrantti -katsoja yritti tuhota sen filmin, koska koki teoksen olevan "bolševikkipropagandaa".
Muuta

Englanniksi elokuvan vaihtoehtoisnimet ovat Flames on Volga ja Revolt in Kazan.
Batır on tataariksi "urhea" / "rohkea". Bulat on miehen nimi.
Pugatšovin kapinallisissa joukoissa taisteli noin 85 000 tataaria. Tunnettuja näistä on eversti Bäxtiyär Qanqayev.
Elokuva julkaistiin ilmaiseksi youtubeen vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Bulat-Batyr (youtube)
Bulat-Batyr (mubi)
Cruz Bay

Cruz Bay on Saint Johnin saaren pääkaupunki Yhdysvaltain Neitsytsaarilla. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan Cruz Bayssa asuu 2 743 ihmistä.
Ensisijainen käynti Saint Johnille käy Cruz Bayn sataman kautta. Lauttapalvelut yhdistävät Saint Johnin viereiseen, kehittyneempään Saint Thomasin saareen. Lautat ajavat säännöllisesti myös Cruz Bayn ja Tortolan, Virgin Gordan ja Brittiläisten Neitsytsaarien Jost Van Dyken väliä.
Galleria

Cruz Bay.
Cruz Bay
Cruz Bay
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla > Valtio

St. John: US Virgin Islands (Arkistoitu – Internet Archive) - Yhdysvaltain Neitsytsaarten turismiosaston viralliset sivut
Virgin Islands: American Paradise
Reef Fishes of St. John, U.S. Virgin Islands (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla > Turistioppaat

Cruz Bayn vierailijakeskus - Viralliset sivut
Yhdysvaltain Neitsytsaarten turistiyhteydet (Arkistoitu – Internet Archive) - Viralliset sivut
Aiheesta muualla > Arkeologiasivustot

Friends of the VINP Archaeology Intern Blog
Peter Auty

Peter Auty (s. 1969) on brittiläinen oopperalaulaja ja entinen kuoropoika. Tunnetuin Auty on vuonna 1982 ilmestyneen Lumiukko-lyhytelokuvan tunnusmelodian ”Walking in the Air” laulajana. Tuolloin hän oli St Paulin katedraalin kuorossa. 1980-luvulla Auty opiskeli Royal Scottish Academy of Music and Dramassa, kunnes aloitti oopperatenorin uransa vuonna 1987.
Papi

| ”Papi” Jennifer Lopez |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Love?
 Äänitetty : New York City, Los Angeles
 Julkaistu: 13. syyskuuta 2011
 Formaatti: Digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): RedOne, BeatGreek, Jimmy Joker, Kuk Harrell
 Tyylilaji: dancepop
 Kesto: 03.43
 Levy-yhtiö: Island Records
Jennifer Lopezin muut singlet
| ”I'm Into You” 2011 | ”Papi” 2011 | ”T.H.E. (The Hardest Ever)” 2011 |
Papi on Jennifer Lopezin single hänen seitsemänneltä studioalbumilta, Love?:lta. Latinalaistyylisen dancepopkappaleen sanoittivat RedOne, AJ Junior, BeatGeek, Teddy Sky, Bilal Hajji ja Jimmy Joker, sekä tuotti RedOne, BeatGeek ja Jimmy Joker. Kappale kertoo sanoituksellisesti Lopezin rakkaudesta tanssia hänen miehelleen. Kappale oli määrä julkaista promootiosinglenä 19. huhtikuuta 2011 auttamaan albumin edistystä, mutta kappale avautui ja julkaistiin 17. huhtikuuta 2011 Lopezin Facebook-sivulla olleen kampanjan kautta. "Papi" sai kiitosta kriitikoilta, jotka totesivat sen olevan yksi Love?-albumin kohokohdista.
Papi sai täysin kaupallisen julkaisunsa Love?:n kolmantena singlenä syys- ja lokakuussa 2011. 27. lokakuuta 2011 Papista tuli Lopezin yhdestoista Billboard Dance Chart-listan ensimmäiselle sijalle päässyt single. Kappaleelle on julkaistu myös musiikkivideo ja sen ohjasi Paul Hunter, joka on työskennellyt aiemminkin Lopezin kanssa videoiden parissa, joihin kuuluu esimerkiksi vuonna 2000 julkaistu "Love Don't Cost a Thing". Videon juoni liittyy siihen, kun Jennifer Lopez syö salaperäisen rakkauskeksin, ja seuraavana aamuna joukko miehiä tulee hulluksi häneen, ja alkavat jahdata häntä ympäri kaupunkia. Kappaletta käytettiin myös Miss Earth 2011-kilpailussa.
Käännös suomeksi
Peter Baco

Peter Baco (s. 9. huhtikuuta 1945) on slovakialainen poliitikko. Hän kuuluu Ľudová strana – Hnutie za demokratické Slovensko -puolueeseen ja istui vuosien 2004–2009 ajan sitoutumattomana Euroopan parlamentissa. Hän on toiminut Slovakian maatalousministerinä vuosina 1992–1998.
Pajula

Pajula on Salon kaupunginosa, joka rajoittuu seututiehen 110, Halikon kunnan rajaan ja Halikontiehen. Alueen halki kulkee rantarata.
Palvelut

Pajulan alueella sijaitsee muun muassa Pajulan alakoulu. Pajulasta Salon keskustaan on matkaa 1,5 km, ja alueen ohi kulkee myös paikallisliikenne Salon keskustaan ja Halikon Märynummen suuntaan.
Pajukuja

Pajukuja Vellingen lähellä.
Pajukuja (ruots. pilevall) tarkoittaa pajuista istutettua puukujaa. Ne ovat yleisiä Ruotsissa Skånen tasankoseuduilla ja tyypillisiä Söderslättin tasangolle.
Pajukujia on historiallisesti istutettu maanteiden varteen ruokamullan eroosion estämiseksi. 1600-luvulla Tanskan kuningas Kristian IV määräsi istuttamaan pajupuita kaikkien Skånen teiden varsille. Pajut muodostivat tärkeän puunlähteen tasangolla, jossa oli muuten vain vähän puita. Tämän vuoksi pajuja istutettiin 1900-luvulle asti. Pajuja leikataan joka kolmas vuosi poistamalla sivuhaarat, jotta ne jatkaisivat kasvua ylöspäin. Pajukujat ovat selvinneet nykyaikaan asti lähinnä esteettisistä syistä.
Pajukujia on Skånen lisäksi ainakin Saksassa. Saksassa puumaiseksi kasvatettua pajua kutsutaan nimellä ”Kopfweide”. Jos pajua ei leikata ollenkaan,  se kasvaa pensasmaiseksi, Pajukoreja tekevät henkilöt leikkaavat pajun joka vuosi. Pajun oksan pitää olla yksivuotinen, ohut oksa. Vanhemmat ja paksut oksat katkeavat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pajukuja Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Pilevall
Käännös suomeksi
Pajukirppa

| Pajukirppa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 {{{status}}} 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Lehtikuoriaismaiset Chrysomeloidea
Heimo::  Lehtikuoriaiset Chrysomelidae
Alaheimo::  Alticinae
Suku::  Kiiltokirpat Crepidodera
Laji::  fulvicornis
Kaksiosainen nimi
 Crepidodera fulvicornis  (Fabricius, 1792) 
Katso myös
   Pajukirppa Wikispeciesissä   Pajukirppa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pajukirppa (Crepidodera fulvicornis) on lehtikuoriaisten (Chrysomelidae) heimoon kuuluva kiiltokirppalaji. Pajukirpat ovat vihreän tai pronssin hohtoisia kuoriaisia ja niillä on kirpoille tyypilliset paksuuntuneet takajalat. Kooltaan ne ovat noin 3 mm. Aikuiset pajukirpat voivat esiintyä suurina määrinä syöden pajujen lehtiä, mutta voivat ruokailla myös haavan lehdillä. Aikuisena pajukirpat talvehtivat maassa ja puiden kuorten raoissa. Toukkavaiheessa pajukirpat syövät kasvien juuria.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Pajukirppa (Crepidodera fulvicornis)
Ötökkätieto: Pajukirppa (Crepidodera fulvicornis)
Coleoptera.org: Crepidodera fulvicornis (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
University of Wrocław: Crepidodera fulvicornis (englanniksi)
Palmutaskut

| Palmutaskut |
| --- | --- |
 Täpläpalmutasku (Cichladusa guttata)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Palmutaskut Cichladusa  Peters, 1863
Katso myös
   Palmutaskut Wikispeciesissä   Palmutaskut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Palmutaskut (Cichladusa) on sieppojen heimoon kuuluva lintusuku.
Palmutaskuihin (Cichladusa) kuuluvia lajeja

Palmutasku (Cichladusa ruficauda)
Täpläpalmutasku (Cichladusa guttata)
Viiksipalmutasku (Cichladusa arquata)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Cichladusa (englanniksi)
Pajukäärömittari

| Pajukäärömittari |
| --- | --- |
 Pajukäärömittari kuvattuna Kemissä kerrostalon seinällä vuonna 2010.
Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Mittarimaiset Geometroidea
Heimo::  Mittarit Geometridae
Alaheimo::  Lovimittarit Ennominae
Suku::  Käärömittarit Epione
Laji::  repandaria
Kaksiosainen nimi
 Epione repandaria  Hufnagel, 1767 
Katso myös
   Pajukäärömittari Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pajukäärömittari (Epione repandaria) on mittareiden (Geometridae) heimoon kuuluva perhonen. Laji on yleinen ja sen lentoaika sijoittuu loppukesään.
Aiheesta muualla

UniProt: Taxonomy - Epione repandaria
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Epione repandaria
PheroBase: Semiochemicals of Epione repandaria, the Borded beauty (englanniksi)
Paolo Quagliati

Paolo Quagliatin muotokuva
Paolo Quagliati (1555 Chioggia – 16. marraskuuta 1628 Rooma) oli italialainen säveltäjä ja urkuri, joka loi uransa renessanssi- ja barokkimusiikkien kausien välisessä taitekohdassa.
Quagliati syntyi pienaatelistoon Chioggiassa ja lähti Roomaan noin 19-vuotiaana. Siellä hän vietti loppuelämänsä ajan. Quagliatin varhaisimmat julkaisut vuosilta 1583–1588 ovat maallisia, tyylillisesti kevyitä canzonettia. Hänen varhaisimmat tiedossa olevat hengelliset teoksensa ilmestyivät 1590-luvulla. Quagliati aloitti tässä vaiheessa pitkän ammattimaisen uransa Rooman eri kirkoissa urkurina ja maestro di cappellan ominaisuudessa. Vuonna 1594 Quagliatista tehtiin Rooman kansalainen.
Quagliatin vuoden 1606 madrigaalikomedia Il carro Fedeltà d'Amore oli libretistinsä Pietro Della Vallen mukaan ensimmäinen koskaan Roomassa kuultu musiikkiteatteriteos. Tälle väitteelle on kuitenkin vaikea saada vahvistusta. Vuonna 1608 Quagliati julkaisi ainoan madrigaalikirjansa. Sen hän omisti kardinaali Odoardo Farneselle ja suuntasi joko laulajien ryhmän tai pienen soitinryhmän säestämän solistin esitettäväksi. Vuoteen 1620 mennessä Quagliati oli päässyt Ludovisin suvun palvelukseen. Kun Alessandro Ludovisista tuli vuonna 1621 paavi Gregorius XV, sai Quagliati nimityksen hänen yksityiseksi kamariherrakseen. Niccolò Ludovisin mennessä naimisiin edesmenneen säveltäjä Carlo Gesualdon Isabella-tyttären kanssa vuonna 1623 Quagliati laati tilaisuutta varten kunnianhimoisimman kokoelmansa, La sfera armoniosan. Se koostuu 25:sta eri tyylilajeissa laaditusta maallisesta kappaleesta, joista osa oli laadittu vuoden 1608 kokoelman osien pohjalta. Suurin osa La sfera armoniosan kappaleista laadittiin lauluäänille, joita oli yhdestä kolmeen, ja concertato-osan soittaneelle viululle. Kuollessaan noin 73-vuotiaana Quagliati oli yksi Italian alueen kunnioitetuimmista muusikoista.
Quagliatin musiikissa melodinen tyyli on yleensä suoraviivainen, ja harmoniat ovat suhteellisen yksinkertaisia. Siten hän eroaa tyyliltään ratkaisevasti Carlo Gesualdosta. Quagliatilta säilyneen musiikin määrä on vähäinen, mutta säilyneessä tuotannossa huomattava osa on hengellisillä teoksilla. Nekin ovat jääneet heikosti tunnetuiksi. Quagliatin elinaikainen maine ei säilynytkään pitkään hänen kuolemansa jälkeen. Hänen urkusävellyksensä Ricercare e canzoni (1601) luultiin pitkään kadonneen, mutta se onkin säilynyt yksittäisenä kopiona.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Paolo Salvati

| Paolo Salvati |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. helmikuuta 1939 Rooma
Kuollut: 24. kesäkuuta 2014 (75 vuotta) Rooma
Kansalaisuus:  italialainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Taidesuuntaus:  ekspressionismi
Aiheesta muualla
www.paolosalvati.it
Paolo Salvati (22. helmikuuta 1939 Rooma − 24. kesäkuuta 2014 Rooma) oli italialainen kuvataiteilija, taidemaalari ja piirtäjä. Hänen maisemansa ovat runollisen taiteen ilmentymä, jolle on ominaista voimakas kromaattinen sävy metaforisena kuvauksena ihmisen sisäisestä maailmasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kansallinen Nykytaiteen Galleria (GNAM), Rooma – Salvati Paolo (1939-2014) (Arkistoitu – Internet Archive)
Paul Arthurs

| Paul ”Bonehead” Arthurs |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Paul Benjamin Arthurs
Syntynyt: 23. kesäkuuta 1965 (ikä 59)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1991–
Tyylilajit:  rock, brittipop
Soittimet:  kitara, koskettimet
Yhtyeet:  Oasis, The Vortex, Parlour Flames, Beady Eye, Liam Gallagher
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Paul ”Bonehead” Arthurs (s. 23. kesäkuuta 1965 Manchester, Englanti) on brittiläinen muusikko, joka oli vuosina 1991–1999 rockyhtye Oasiksen rytmikitaristi. Hän soitti yhtyeen kolmella ensimmäisellä albumilla; Definitely Maybe (1994), (What’s the Story) Morning Glory? (1995) ja Be Here Now (1997). Kitaran ohella Arthurs soittaa myös kosketinsoittimia, kuten pianoa ja mellotronia.
Oasiksen Definitely Maybe -albumin kansikuva on otettu Arthursin silloisessa asunnossa. Arthurs sai yhtyeen jäseniltä lempinimen Bonehead (suom. luupää) hänen ohuista hiuksistaan ja kaljustaan. Oasiksen kappale ”Bonehead’s Bank Holiday” on nimetty Arthursin mukaan. Hänen oli tarkoitus alun perin laulaa kappale, mutta lopullisen version lauloi Noel Gallagher.
Vuonna 1999 Standing on the Shoulder of Giants -albumin äänityksissä humalainen Arthurs riitautui yhtyeen kitaristi Noel Gallagherin kanssa niin vakavasti, että päätti erota yhtyeestä. Hänet korvasi Oasiksen myöhemmillä levyillä Colin ”Gem” Archer.
Nykyisin Arthurs on perustanut The Smiths -yhtyeen, Mike Joycen ja Andy Rourken kanssa Moondog One -nimisen yhtyeen ja juontaa radio-ohjelmaa BBC Radio Manchester -kanavalla. Arthursilla on myös studio, ja hän asuu Manchesterissa vaimonsa Katen ja kahden lapsensa kanssa.
Diskografia

Oasis – Definitely Maybe (1994)
Oasis – (What’s the Story) Morning Glory? (1995)
Oasis – Be Here Now (1997)
Vinny Peculiar – Goodbye My Angry Friend (2008)
Vinny Peculiar – Other People Like Me (2011)
Parlour Flames – Parlour Flames (2013)
Diskografian lähde:
Aiheesta muualla

Arhursin Twitter-sivu
Pepe (jalkapalloilija, 1935)

José Macia
José Macia (s. 25. helmikuuta 1935 Santos, São Paulo, Brasilia), tunnettu myös nimellä Pepe, on brasilialainen jalkapalloilija ja jalkapallomanageri. Hän oli vasen keskikenttäpelaaja Brasilian jalkapallomaajoukkueessa ja Santos FC:ssä, jossa hän pelasi koko pelaajan uransa maajoukkueen ohella.
Hän voitti Brasilian maajoukkueen riveissä vuosien 1958 ja 1962 Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut, vaikkei osallistunut yhteenkään peliin.
Pepe aloitti Santos FC:n managerina vuonna 1973 ja joukkue voitti samana vuonna Campeonato Paulista-turnauksen.
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1958
1 Castilho |
2 Bellini |
3 Gilmar |
4 Djalma Santos |
5 Dino Sani |
6 Didi |
7 Zagallo |
8 Oreco |
9 Zózimo |
10 Pelé |
11 Garrincha |
12 Nílton Santos |
13 Moacir |
14 de Sordi |
15 Orlando |
16 Mauro Ramos |
17 Joel |
18 Mazzola |
19 Zito |
20 Vavá |
21 Dida |
22 Pepe
Valmentaja: Feola
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1962
1 Gilmar |
2 Djalma Santos |
3 Mauro Ramos |
4 Zito |
5 Zózimo |
6 Nílton Santos |
7 Garrincha |
8 Didi |
9 Coutinho |
10 Pelé |
11 Pepe |
12 Jair Marinho |
13 Bellini |
14 Jurandir |
15 Altair |
16 Zequinha |
17 Mengálvio |
18 Jair da Costa |
19 Vavá |
20 Amarildo |
21 Zagallo |
22 Castilho
Valmentaja: Moreira
Pete Maravich

| Pete Maravich |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Peter Press Maravich
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1947 Aliquippa, Pennsylvania
Kuollut: 5. tammikuuta 1988 (40 vuotta) Pasadena, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Lempinimi:  ”Pistol Pete”
Pelipaikka:  Pelintekijä
Pituus:  196 cm
Paino:  89 kg
NBA-varaus:  3. varaus, 1970 Atlanta Hawks
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1970–1974 1974-1980 1980:   Atlanta Hawks  New Orleans/Utah Jazz  Boston Celtics
Aiheesta muualla
www.petemaravich.com
Peter Press ”Pete” Maravich (22. kesäkuuta 1947 – 5. tammikuuta 1988) oli yhdysvaltalainen koripalloilija.
Maravich valittiin vuonna 1987 koripallon Hall of Fameen. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen lahjakkaimmista hyökkäyspään pelaajista ja yhtenä historian taitavammista pallonkäsittelijöistä.
Maravich kuoli äkisti sydänvikaan vuonna 1988 pelatessaan koripalloa paikallisen kirkon salilla Pasadenassa, Kaliforniassa.
Parhaat videot

| Parhaat videot Fröbelin Palikat |
| --- | --- | --- |

DVD-julkaisun tiedot
 Julkaistu: 2003
 Tyylilaji: lastenmusiikki
 Kesto: 74.00
Fröbelin Palikoiden muut julkaisut
| Lisää leikkilauluja 1999 | Parhaat videot 2003 | Fröbelin Palikat 2004 |
Parhaat videot on lastenyhtye Fröbelin palikoiden vuonna 2003 VHS:llä julkaistu kokoelma-albumi. Siihen on lisätty hittejä levyiltä ja muilta videoilta. Suluissa on kunkin kappaleen alkuperäisjulkaisu.
Kappaleet

Haivaara (Parhaat palat)
Svengi-jengi (Parhaat palat)
Hippulat vinkumaan (Hippulat vinkumaan)
Roxammakko (Hippulat vinkumaan)
Leikimme ja loikimme (Zupadibum)
Tuiki, tuiki, tähtönen (Saa tonttuilla!)
Konkkis (Sutsisatsi)
Hankalajuttu (Sätkyukot)
Sadetanssi (Sätkyukot)
Eläimellinen uimakoulu (Sutsisatsi)
Autot vanhanaikaiset (Sutsisatsi)
Kurki (Zupadibum)
Pallo (Hippulat vinkumaan)
Töihin sirkukseen (Hippulat vinkumaan)
Kapteeni käskee (Hippulat vinkumaan)
Yxi (Parhaat leikkilaulut osa 1)
Heikki ja Kaija (Sutsisatsi)
Kaivan monttua (Zupadibum)
7-leikki (Sätkyukot)
Leijonan metsästys (Fröbelin Palikat)
Taputan (Sutsisatsi)
Letkujumppa (Sutsisatsi)
Kirppu kotieläimeksi (Sätkyukot)
Robotti-rock (Fröbelin Palikat)
Ha-he-hi-ho-hu-hy-hå-hä-höö (Sutsisatsi)
Maja (Sätkyukot)
Autopesula (Hippulat vinkumaan)
Peilin edessä (Lisää leikkilauluja)
Sätkyukko (Sätkyukot)
Huugi-guugi (Fröbelin Palikat)
Maasta se sienikin (Zupadibum)
Junan lähtö (Fröbelin Palikat)
Rumpali Rumba-Ali (Parhaat leikkilaulut osa 2)
Ville ja Valle (Fröbelin Palikat)
Soitan suuta (Hippulat vinkumaan)
Aiheesta muualla

Parhaat videot elonetissä
Peter Baumann

Peter Baumann.
Peter Baumann (s. 29. tammikuuta 1953 Berliini) on entinen saksalainen muusikko, joka muodosti Tangerine Dream -yhtyeen todennäköisesti tunnetuimman kokoonpanon Edgar Froesen ja Christopher Franken kanssa vuonna 1971. Hänellä ei ollut muodollista musiikillista koulutusta, mikä teki yhteistyöstä yhtyeen muiden jäsenten kanssa välillä vaikeaa. Hänellä oli kuitenkin kyky tuottaa mielenkiintoista saundia, ja lisäksi hänellä oli teknistä osaamista, josta oli usein hyötyä yhtyeen erilaisten musiikkilaitteiden kanssa.
Ensimmäisen oman levynsä Baumann teki vuonna 1976 ollessaan kiertueella Tangerine Dreamin kanssa. Vuotta myöhemmin hän jätti yhtyeen ja siirtyi soolouralle. 1980-luvulla hän perusti levy-yhtiön Private Music, joka erikoistui New Age -tyyliseen instrumentaaliseen musiikkiin. Yhtiölle levyttäneitä artisteja ovat olleet muun muassa Eddie Jobson, Patrick O'Hearn, Yanni sekä aikaisemmat yhtyetoverit Tangerine Dream. Baumann myi myöhemmin yhtiön BMG:lle ja on nykyään käytännössä vetäytynyt musiikkibisneksestä.
Aiheesta muualla

Voices In The Net: Peter Baumann. (englanniksi)
Baumann Discogs-sivustolla. (englanniksi)
Pete McCaffrey

| Pete McCaffrey |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  John Paul ”Pete” McCaffrey
Syntynyt: 24. joulukuuta 1938 Tucson, Arizona, Yhdysvallat
Kuollut: 4. maaliskuuta 2012 (73 vuotta) Belleair, Florida, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Laitahyökkääjä
Pituus:  198 cm
Paino:  98 kg
NBA-varaus:  ei varattu 1960
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1957–1960:  Saint Louisin yliopisto
Seurajoukkueet
:  Goodyear Wingfoots (AAU)
Maajoukkueet
:   Yhdysvallat
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 1964 |  |  |
John Paul ”Pete” McCaffrey (24. joulukuuta 1938 Tucson, Arizona – 4. maaliskuuta 2012 Belleair, Florida) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
McCaffrey pelasi AAU:ssa ja voitti Yhdysvaltain miesten maajoukkueessa olympiakultaa Tokiossa 1964. Hän pelasi myös Yhdysvaltain neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa vuoden 1963 MM-kilpailuissa.
McCaffrey kuoli 73-vuotiaana Floridan Belleairissa 4. maaliskuuta 2012.