stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tiikerinkirjava
Muunnokset > Tiikerinkirjavuuteen liittyvä vaaleneminen

Tiikeriinkirjavuuteen liittyy erityisen valkokirjavuuden lisäksi myös erityinen asteittaisen vaalenemisen tyyppi, joka ei liity kimouteen tai päistärikköyteen. Joillakin tiikerinkirjavuuden lajeilla on taipumus muuttua oudosti. Tämä epätavallinen ominaisuus johtuu ainakin osittain tiikerinkirjavuusvaalenemiseen, jota kutsutaan myös "marmorikuvioitumiseksi" (engl. varnish roaning). Kimogeeni vaikuttaa vain karvan väriin, mutta jotkin Lp-geeniä kantavat hevoset menettävät ikääntyessään asteittain väriä sekä karvastaan että ihostaan. Samoin kimoutumisesta poiketen tämä vaaleneminen ei vaikuta leoparditäpliin. Myöskään hevosen "luiset kohdat" (eli muiden muassa päänseutu ja koipien nivelet) eivät juuri vaalene näin. Marmorihevosen vaaletessa sen karvassa "piilossa" olevat leoparditäplät tulevat näkyviin. Jotkin yksilöt, joilla ei syntyssään ole lainkaan tiheää valkoista kuviointia karvassaan vaikuttavat ikääntyessään kehittyvän spontaanisti valkoisiksi leoparditäplin. Marmorikuvioituminen on yleisempää appaloosilla kuin noricuminhevosilla tai knabstrupinhevosilla, koska jälkimmäisten rotujen kasvattajat pitävät väriä epätoivottavana.
Geenien yhteisvaikutukset ja terminologia

Samoin kuin muiden värien yhteydessä, usein käytetyt väritermit eivät välttämättä vastaa täsmällisesti väriä tuottavaa geeniperimää. Terminologia voi kuitenkin paljastaa paljon tiikerinkirjavuuteen liittyvien geenien yhteistoiminnasta.
Heterotsygootti Lplp voi tuottaa:
suuria valkoisia alueita ja kookkaita pohjavärin mukaisia täpliä. Värin nimi on "leopardi" (leopard) jos pohja on täysin valkoinen, "vajaa leopardi" (near-leopard) muissa tapauksissa. Marmorivaalentuminen voi tehdä ajan myötä vajaasta leopardikuviosta täysin leopardilta näyttävän.
pienempiä vaaleita alueita. Kuviointia nimitetään "huovan" ja täplien mukaan (esimerkiksi täplikäs huopa kupeilla ja lanteilla). Kuvio saattaa muuttua marmoroitumisen myötä.
Homotsygootti LpLp voi tuottaa:
laajoja valkoisia alueita, joilla on hyvin pieniä harvoja pilkkuja, tai ei lainkaan täpliä. Useimmissa kielissä tällaisia eläimiä kutsutaan "valkoisena syntynekisi" (white-born), mutta englannissa yleisempi termi on "harvapilkkuinen (leopardi)" (fewspot leopard).
pienempiä valkoisia alueita. Hevosella on valkoinen "huopa". Kuviota kutsutaan englanniksi nimellä "snowcap".
Molemmat genotyypit voivat tuottaa myös vain hyvin pieniä määriä valkoista, jolloin pienet tai suuret täplät eivät tule näkyviin pohjaväristä. Lanteilla olevaa pientä valkoista pilkutusta kutsutaan "lumihiutalekuvioksi" (snowflake). Tällaiset minimaaliset "huovat" voivat marmorivaalenemisen myötä laajeta.
Mikäli hevosella ei ole laajoja valkoisia alueita ja jos se ei vaalene, molemmat genotyypit vaikuttavat erittäin samannäköisiltä. Mikäli hevonen marmoroituu ja muuttuu yhä valkoisemmaksi, mahdolliset täplät tulevat esiin. Homotsygootti Lp/Lp -yksilö, jolla on vain pikkuruisia pilkkuja, voi kehittää pelkän tämänkaltaisen vaalenemiskuvion, jota kutsutaan "huurrekuvioksi" (frosted) tai "marmoriksi" (marble). Heterotsygootti voi lopulta olla selkeän leoparditäpläinen.
Lp-geeni

Tiikerinkirjavuuden eri muodot voivat joskus vaikuttaa hyvin erilaisilta, mutta leoparditäpläiset vanhemmat voivat kuitenkin tuottaa jälkeläisiä, joilla on täysi kirjo eri kuvioita. Tämän on pitkään uskottu johtuvan yhden geenin vaikutuksesta. D. Phillip Sponenberg nimesi geenin Lp:ksi (tiikerinkirjavuuden englanninkielisen nimityksen "leopard complex" mukaan) vuonna 1982, ja kuvasi geeniä autosomiseksi ja osittain dominoivaksi. Hevoset, joilla ei ollut geeniä (lplp) olivat yksivärisiä; heterotsygoottien kantajien (Lplp) väritys vaihteli kirjavaihoisesta leoparditäpläiseen; ja homotsygootit kantajat (LpLp) olivat useimmiten "harvapilkkuisia".
Vuonna 2004 Lp-geenin tunnistettiin sijaitsevan hevosen 1. kromosomissa (ECA1).
Silmäviat

Synnynnäinen kehittymätön yösokeus (congenital stationary night blindness, CSNB) on hevosen näköhäiriö, joka on yksilöllä syntymästä lähtien, ei kehity, ja haittaa eläimen näkökykyä hämärissä olosuhteissa.
Tilasta kärsivä hevonen saattaa epäröidä mennä hämäriin tiloihin kuten maneesiin, pimeään talliin tai traileriin. Eläin saattaa myös käyttäytyä hermostuneesti hämärässä, mikä saattaa vaikuttaa sen käsittelemiseen tai käyttöön. Diagnoosi tehdään usein omistajan havaintojen perusteella, mutta joillakin hevosilla on silmissä näkyviä poikkeamia: silmien kieroutta (dorsomedial strabismus) tai silmävärveitä (nystagmus). Tila voidaan todeta elektroretinografialla, josta saatu tulos "negatiivinen ERG" vahvistaa CSNB:n. Vaikka verkkokalvo on normaalinmuotoinen, sauvasoluista tulevat signaalit eivät tavoita aivoja. Verkkokalvon sauvasolut ovat yhteydessä kaksipäisiin soluihin, jotka välittävät hermoimpulssit seuraaviin neuronieihin. CSBN:n uskotaan johtuvan siitä, että nämä solut eivät kykene välittämään kalsiumia (Ca2+) keskenään eivätkä näin välittämään hermoimpulsseja.
Synnynnäinen kehittymätön yösokeus on yhdistetty tiikerinkirjavuuteen 1970-luvulta asti. Tilan esiintyminen muunkinvärisissä yksilöissä ja roduissa viittaa siihen, että väri ja näköhäiriö saattavat sijaita läheisissä mutta erillisissä geeneissä. Eräässä ERG:tä käyttäneessä tutkimuksessa kaikilla homotsygooteilla Lp-geenin kantajilla diagnisoitiin CSNB, ja heterotsygootit kantajat ja geeniä jkantamattomat todettiin terveiksi sen suhteen. Geeni, jossa Lp:n on todfetti sijaitsevan, vastaa kalsiumioneja ohjaavan proteiinin tuotannosta. Kalsium on hermoimpulssien siirtymisessä keskeinen tekijä. Kyseistä proteiinia esiintyy verkkokalvossa ja ihossa, ja sitä esiintyi homotsygooteissa LpLp-kantajissa murto-osan verran normaalista. Vuonna 2008 tehty tutkimus uumoilee sekä CSBN:n että tiikerinkirjavuuden kuvioiden liittyvän TRPM1-geeniin.
Hevosen toistuva suonikalvontulehdus (equine recurrent uveitis, ERU) esiintyy appaloosissa neljä kertaa niin usein kuin hevosilla yleensä. Se saattaa hoitamattomana johtaa hevosen pysyvään sokeutumiseen. Sairauden uskotaan liittyvän geneettisesti väriin, mutta periytymisen täsmällinen mekaniikka ei ole vielä tiedossa.
Esiintyminen

Tiikerinkirjavuus oli Euroopassa satoja vuosia sitten varsin laajalle levinnyttä ja suosittua, jopa muodikasta, mutta värin esiintyminen rajoittuu nykyään melko harvoihin rotuihin.
Appaloosa-rotu on miltei aina tiikerinkirjava. Väri on yleinen myös amerikanponilla, Colorado rangerilla, tiikerihevosella, British Spotted Ponylla ja knabstrupinhevosella. Geeni esiintyy myös melko yleisenä miniatyyrihevosilla ja falabelloilla, espanjanmustangeilla, noricuminhevosilla ja sille sukua olevalle eteläsaksantyöhevosilla. Täplikkäitä yksilöitä on tavattu karabairinhevosilla ja altainhevosilla muinaisista ajoista lähtien, mikä viittaa geenin olevan hyvin vanha. Tiikerinkirjavuutta esiintyy harvinaisena myös gotlanninrusseilla ja quarterhevosilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tiikerinkirjava Wikimedia Commonsissa
Kolmea eri kuviota samassa yksilössä: lautasilla ja selässä puhtaanvalkea "huopa", sekä pohjavärin mukaisia täpliä. Rungossa tiikerinkirjavuustyyppistä päistäröitymistä eli "meleerauskuviota"
Tämä hevonen syntyi luultavasti kokomustana ja on sittemmin vaalentunut marmorikuvioiseksi (varnish roan).
Muutoin ruunikossa pohjassa olevat punaruskeat leoparditäplät tulevat näkyviin vasta tiikerinkirjavuusliitteisen vaalenemisen yhteydessä, kuten kuvan hevosessa on käynyt.
Appaloosa-rotuisen hevosen valkoinen kovakalvo sinisessä herasilmässä.
Toshihiro Aoyama

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Toshihiro Aoyama
Syntymäaika: 22. helmikuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Kurashiki, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 174 cm
Seura
Seura: Sanfrecce Hiroshima
Pelinumero: 6
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004– | Sanfrecce Hiroshima | 380 (22) |
Maajoukkue
| 2013– | Japani | 12 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Toshihiro Aoyama (jap. 青山 敏弘; s. 22. helmikuuta 1986 Kurashiki) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Aoyama debytoi Japanin maajoukkueessa heinäkuussa 2013. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös vuoden 2014 MM-kilpailuissa Brasiliassa. Hän saavutti AM-hopeaa vuonna 2019. Hän on pelannut 12 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Aiheesta muualla

Soccerway
Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Kawashima |
2 Uchida |
3 G. Sakai |
4 Honda |
5 Nagatomo |
6 Morishige |
7 Endō |
8 Kiyotake |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Kakitani |
12 Nishikawa |
13 Ōkubo |
14 Aoyama |
15 Konno |
16 Yamaguchi |
17 Hasebe |
18 Ōsako |
19 Inoha |
20 Saitō |
21 H. Sakai |
22 Yoshida |
23 Gonda |
Valmentaja Zaccheroni
Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2019
1 Higashiguchi |
2 Miura |
3 Muroya |
4 Sasaki |
5 Nagatomo |
6 Endō |
7 Shibasaki |
8 Haraguchi |
9 Minamino |
10 Inui |
11 Kitagawa |
12 Gonda |
13 Mutō |
14 Itō |
15 Ōsako |
16 Tomiyasu |
17 Aoyama |
18 Shiotani |
19 Sakai |
20 Makino |
21 Dōan |
22 Yoshida |
23 Schmidt |
Valmentaja Moriyasu
Tyler Hamilton
Saavutuksia

Käännös suomeksi
Treoosi

| Treoosi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2S,3R)-2,3,4-trihydroksibutanaali (D)           (2R,3S)-2,3,4-trihydroksibutanaali (L)
CAS-numero:  [https://commonchemistry.cas.org/detail?cas_rn=95-43-2(D)         95-44-3(L) 95-43-2(D)           95-44-3(L)]
PubChem CID:  439665
SMILES:  (D): O=C[C@@H](O)[C@H](O)CO            (L): OC[C@H](O)[C@@H](O)C=O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H8O4
Moolimassa:  120,104 g/mol
Sulamispiste:  154–156 °C
Kiehumispiste:  311,1 °C
Tiheys:  1,4 g/cm3
Liukoisuus veteen:  liukenee hyvin veteen
Treoosi on tetrooseihin kuuluva, pääasiassa D-tetroosina esiintyvä monosakkaridi, jossa on neljä hiiliatomia. Se on aldotetroosi eli siinä on aldehydiryhmä. Treoosin, kuten muidenkin tetroosien, kemiallinen kaava on C4H8O4.
Fischerin projektiot D- ja L-treoosille
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
PubChem: D-Threose (englanniksi)
PubChem: L-Threose (englanniksi)
| --- | --- |
Pääjoukko:   aldoosi  ketoosi  pyranoosi  furanoosi 
Geometria:   pentoosit  heksoosit  heptoosi  sykloheksaanikonformaatio  anomeeri  mutarotaatio 
Suuri / pieni:   glyseraldehydi  dihydroksiasetoni  erytroosi  treoosi  erytruloosi  sedoheptuloosi 
Pentoosit:   riboosi  arabinoosi  ksyloosi  lyksoosi  ribuloosi  ksyluloosi 
Heksoosit:   glukoosi  galaktoosi  mannoosi  guloosi  idoosi  taloosi  alloosi  altroosi  fruktoosi  sorboosi  tagatoosi  psikoosi  fukoosi  ramnoosi 
Disakkaridit:   sakkaroosi  laktoosi  trehaloosi  maltoosi  sellobioosi 
Polysakkaridit:   glykogeeni  tärkkelys  selluloosa  kitiini  amyloosi  amylopektiini  stakyoosi  inuliini  dekstriini  pullulaani 
Glykosaminoglykaanit:   hepariini  kondroitiinisulfaatti  hyaluronaani  heparaanisulfaatti  dermataanisulfaatti  kerataanisulfaatti 
Aminoglykosidit:   kanamysiini  streptomysiini  tobramysiini  neomysiini  paromomysiini  apramysiini  gentamisiini  netilmysiini  amikasiini
Trenčínin alue

| Trenčínin alue Trenčiansky kraj |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Slovakia
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Trenčín
Väkiluku (2011):  594 328
Trenčínin alue (Trenčiansky kraj) on hallinnollinen alue Slovakian länsiosassa. Alueen hallinnollinen keskus on Trenčín ja toinen tärkeä kaupunki on Prievidza. Alueen pinta-ala on 4 501 km² ja asukasluku oli 594 328 vuonna 2011.
Aluetta ympäröivät Trnavan, Nitran, Banská Bystrican ja Žilinan alueet sekä Tšekki.
Trenčínin alue jakautuu yhdeksään piiriin (okresky):
Bánovce nad Bebravou
Ilava
Myjava
Nové Mesto nad Váhom
Partizánske
Považská Bystrica
Prievidza
Púchov
Trenčín
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Trenčínin alue Wikimedia Commonsissa
Slovakian alueellinen jako
Banská Bystrica
Bratislava
Košice
Nitra
Prešov
Trenčín
Trnava
Žilina
Uniformitarianismi

Uniformitarianismi voi tarkoittaa:
Uniformitarianismi tieteenfilosofiassa
Uniformitarianismi geologiassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Uniformitarianismi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Turkin Uutiset

Turkin Uutiset on Suomen ensimmäinen suomenkielinen Turkin ajankohtaisista uutisista kertova  verkkolehti. Se on perustettu Lahdessa 31. elokuuta 2014.
Turkin Uutisten kirjoittajien ja domainin omistajan tarkoituksena on saada Turkin ystäville ajankohtaista ja luotettavaa tietoa Turkista ja muista Turkkiin liittyvistä asioista. Sivun ja bloggaajien tarkoituksena on myös vahvistaa maiden välisiä suhteita. Suomesta matkustetaan paljon Turkkiin ja Turkissa myös asuu suomalaisia. Sivuston on löytänyt kasvava joukko lukijoita, ja sivuston tarkoitus on, että tietoisuus Turkista lisääntyy.
Verkkolehteä ylläpitävät yksityishenkilöt, jotka tekevät vapaaehtoistyötä ja haluavat antaa sivuston lukijoille tietoa Turkista.
Turkin Uutiset on Suomen ensimmäinen Turkin uutisista kertova suomenkielinen verkkolehti.
Domainin (https://turkinuutiset.fi) omistaa Ali Ergene. Sitä tukee Egean Suomalaiset Yhdistys, joka on rekisteröitynyt Turkin Kusadasiin.
Aiheesta muualla

Turkin Uutiset turkinuutiset.fi.
Egean Suomalaiset Yhdistyksen kotisivu, jonne voi myös lähettää verkkolehdessä julkaistavaksi tarkoitettuja artikkeleja ja ilmoituksia egefinder.com. Arkistoitu 1.3.2020. Viitattu 30.3.2020.
Unien maailmassa

| ”Unien maailmassa” Annika Eklund |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Rakkausseikkailu 2007
 Julkaistu: 22. lokakuuta 2007
 Tuottaja(t): Ilkka Wirtanen
 Tyylilaji: pop, iskelmä
 Kesto: 03.45
 Levy-yhtiö: Helsinki Music Company
Annika Eklundin muut singlet
| ”Rakkausseikkailu 2007” 2007 | ”Unien maailmassa” 2007 | ”Julia jäi henkiin” 2009 |
Unien maailmassa on Annika Eklundin Rakkausseikkailu 2007 albumin kolmas single. Sävellyksen ja sanoituksen on tehnyt Toni Salmi ja sovituksen Toni Salmi Ilkka Wirtasen kanssa.
Torniolampi

| Torniolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kinnula
Koordinaatit:  63°16′39″N, 24°59′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskupuro:  Torniopuro Isoon Soidinlampeen 
Järvinumero:  14.443.1.028
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  179 m  
Pituus:  470 m  
Leveys:  210 m  
Rantaviiva:  1,079 km  
Pinta-ala:  4,932 ha  
Tilavuus:  0,0005579 km³ 
Keskisyvyys:  11,31 m  
Suurin syvyys:  24,7 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiTorniolampi 
Torniolampi  on Keski-Suomessa Kinnulassa  Markokylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 470 metriä pitkä, 210 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,9 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 557 900 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 11,3 metriä ja suurin syvyys on 24,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Kivijärven alueeseen (14.443) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 179 metriä mpy.
Torniolaakson seutukunta

| Torniolaakson seutukunta |
| --- | --- |

 sijainti 
Väkiluku:  7 126 66:nneksi suurin 31.12.2021 
Torniolaakson seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Lapin maakunnassa. Siihen kuuluu kaksi kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitus­järjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 193. Huomaa seutukunnan nimen kirjoitusasu (Torniolaakso, ilman genetiiviä) poikkeuksena yleisemmästä Tornionlaaksosta.
Seutukunta on Lapin pienin muodostuen vain kahdesta kunnasta. Pellon ja Ylitornion kesken on ollut vuosikausien ajan tiivistä yhteistyötä. Varsinainen kuntaliitos ei kuitenkaan ole ollut vakavissa puheissa.[lähde? ]
Kunnat

| Vaakuna | Kunta | Väkiluku (2024) | Maapinta- ala km² | Väestön- tiheys (as> /km²) | Kunnallis- vero (2024) | Suomen- kieliset (2023) | Ruotsin- kieliset (2023) | Saamen- kieliset (2023) | Muun- kieliset (2023) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Pello | 3 209 | 1 738 | 1,8 | 9 % | 98 % | 0,7 % | 0 % | 2 % |
|  | Ylitornio | 3 722 | 2 028 | 1,8 | 8.4 % | 97 % | 0,7 % | 0,1 % | 4 % |
|  | yhteensä | 6 931 | 3 766 | 1,8 |  | 97 % | 0,7 % | 0,1 % | 3 % |
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2023 tilanteen mukainen.
| Torniolaakson seutukunnan väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 12 416 | 12 416 |
| 1985 | 1985 |    | 12 503 | 12 503 |
| 1990 | 1990 |    | 11 923 | 11 923 |
| 1995 | 1995 |    | 11 449 | 11 449 |
| 2000 | 2000 |    | 10 365 | 10 365 |
| 2005 | 2005 |    | 9 661 | 9 661 |
| 2010 | 2010 |    | 8 711 | 8 711 |
| 2015 | 2015 |    | 7 914 | 7 914 |
| 2020 | 2020 |    | 7 194 | 7 194 |
Lähde: Tilastokeskus.
Aiheesta muualla

Pellon kunnan kotisivut
Ylitornion kunnan kotisivut
Lapin maakunnan seutukunnat
Itä-Lapin seutukunta
Kemi–Tornion seutukunta
Pohjois-Lapin seutukunta
Rovaniemen seutukunta
Torniolaakson seutukunta
Tunturi-Lapin seutukunta
Corythosaurus

| Corythosaurus |
| --- | --- |
 Corythosaurus casuariuksen holotyyppi, osittain ihon peittämä luuranko.
 Myöhäisliitukausi 76–74 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N  ↓   
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  †Linnunlantioiset Ornithischia
Osalahko::  †Ornithopodit Ornithopoda
Heimo::  †Hadrosauridae
Tribus::  †Lambeosaurini
Suku::  †Corythosaurus
Laji::  casuarius
Kaksiosainen nimi
 † Corythosaurus casuarius  Brown, 1914 
Synonyymit
 C. bicristatus  C. brevicristatus  C. excavatus  C. frontalis  C. intermedius 
Katso myös
   Corythosaurus Wikispeciesissä   Corythosaurus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Corythosaurus (nimen merkitys: "kypärälisko") oli ornithopodeihin kuulunut hadrosaurisuku. Suvun nimesi Barnum Brown vuonna 1914, ja siihen kuuluu yksi laji, tyyppilaji C. casuarius. Corythosauruksen fossiileja on löydetty Kanadan Albertasta ja Yhdysvaltain Montanasta. Corythosaurus eli 76–74 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukaudella.
Nimi

Corythosaurus tarkoittaa "kypäräliskoa". Tutkijat antoivat sille tuon nimen sen päässä olevan heltan vuoksi, joka muistutti heidän mielestään antiikin kreikkalaisten sotilaiden kypäriä.
Tuntomerkit > Koko

Corythosauruksen pituus oli yhdeksän metriä. Se oli yksi suurimmista hadrosaureista.
Tuntomerkit > Kallo

Corythosauruksen päässä oli ontto heltta, joka toimi mahdollisesti torvena, joka voimisti äänen kumisevaksi toitotukseksi, joka kantautui kauas. Toitotukset saattoivat varoittaa muita lauman jäseniä, että saalistajia vaani lähistöllä. Suussaan Corythosauruksella oli nokka. Suun takaosassa oli pieniä, ruuan hiomiseen soveltuneita hampaita. Corythosauruksella on lisäksi kuviteltu olleen posket estämään ruuan putoaminen pois suusta syömisen aikana. Yhdellä Corythosaurus-yksilöllä on huomattu olleen suuri tärykalvo, mutta sirot korvaluut, mikä osoittaa, että Corythosauruksella oli hyvin kehittynyt kuulo, joka oli luultavasti dinosauruksen yksi eniten käyttämiä aisteja.
Tuntomerkit > Iho

Joidenkin luurankolöytöjen yhteydessä on ollut hyvin säilyneitä ihonpainaumia. Jotkut niistä osoittivat, että Corythosauruksen mahassa oli outoja kyhmyjä.
Tuntomerkit > Selkä

Corythosauruksen selän nikamien pidentyneitä neuraalihaarakkeita peitti nahkainen heltta, joka muodosti sen selkään harjanteen. Selkäheltta oli erittäin silmiinpistävä päässä olevan heltan takana, johon se kytkeytyi.
Fossiilit

Corythosaurus on yksi parhaiten tunnetuista hadrosaureista. Sen fossiileja on löydetty Kanadan Albertasta ja Yhdysvaltain Montanasta. Löydettyihin fossiileihin lukeutuu useiden yksilöiden jäänteitä, joista jotkut ovat säilyneet lähes täydellisesti. Lisäksi Corythosauruksesta on löydetty jäänteitä/jälkiä pehmeistä kudoksista.
Elinympäristö

Useimpien hadrosaurien tavoin Corythosaurus eli lämpöisten tasankojen metsämailla ja soilla lähellä Kalliovuoria Pohjois-Amerikassa. Se vaelteli niissä kenties laumoina.
Elinympäristö > Saalistajat

Todennäköisiä Corythosauruksen saalistajia olivat muun muassa tyrannosaurit, kuten Albertosaurus tai ehkäpä Tyrannosaurus rex. Muita uhkia saattoivat olla pienemmät valesirppikynnet, kuten Troodon, mikä saattoi olla erityinen uhka runsaasti pienemmille, nuorille Corythosauruksille.
Ravinto

Corythosauruksen kuono oli pienempi ja heiveröisempi kuin muilla hadrosaureilla, mikä viittaa siihen, että sen ruokavalioon kuului hentoja lehtiä, mehukkaita hedelmiä, siemeniä ja männynneulasia.
Tšikoi

| Tšikoi |
| --- | --- |

Alkulähde:  Tšikokonski-harjanne
Laskupaikka:  Selenga
Maat:  Venäjä, Mongolia
Pituus:  769 km
Virtaama:  265 m³/s
Valuma-alue:  46 200 km²
Tšikoi (ven. Чико́й) on Baikaliin laskevan Selengan sivujoki Taka-Baikalian aluepiirissä ja Burjatian tasavallassa Venäjällä. Osan matkaa se virtaa Venäjän ja Mongolian rajaa pitkin. Joen pituus on 769 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 46 200 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus on 265 kuutiometriä sekunnissa.
Tšikoi saa alkunsa Tšikokonski-harjanteen itärinteeltä. Se virtaa länteen Malhanski-harjanteen eteläpuolella ja jakautuu alajuoksulla useaksi haaraksi. Suurin sivujoki on Menza.
Joen varrella sijaitsee Krasnyi Tšikoin piirikeskus.
Aiheesta muualla

Tšikoi Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)
Tuukka Kangasluoma

Tuukka Tero Kullervo Kangasluoma (23. elokuuta 1942 Seinäjoki – 14. marraskuuta 2019 Forssa) oli suomalainen kulttuuritoimittaja, kirjallisuuskriitikko ja kääntäjä.
Kangasluoma työskenteli vuodesta 1965 Helsingin Sanomien kulttuuriosaston toimittajana, josta jäi työkyvyttömyyseläkkeelle vuonna 1997. Vuosina 1969–1972 hän oli Gummeruksella kustannustoimittajana.
Teoksia

Punainen koira : runoja. WSOY 1966
Suomennoksia

Monique Wittig : Opoponaks. WSOY 1967
Alain Grée : Huolettomat pesukarhut ; suom. Helena Anhava ; kuvitus de Bramante ; runot suom. Tuukka Kangasluoma. Weilin + Göös, Helsinki 1968 (alkuteos Les ratons laveurs cherchent un logis)
Marielle Schier : Pikku Tiikerin seikkailut ; K. N. Dalyn kertomuksen mukaan, kuv. J. P. Miller ; suom. Rauha Maria Lindström ; runot suom. Tuukka Kangasluoma. Weilin + Göös, Helsinki 1968 (alkuteos Nouvelles aventures de Petit Tigre)
Jean Genet : Ruusun ihme ; ransk. alkuteoksesta Miracle de la rose suom. Tuukka Kangasluoma ja Olli Matti Ronimus ; esipuheen kirj. Pirkko Peltonen. Weilin + Göös, Helsinki 1968
Musta Dekamerone : afrikkalaisia tarinoita ; koonnut Leo Frobenius ; suom. Tuukka Kangasluoma.. Gummerus 1972, 2. tark. painos Basam Books, Helsinki 1994 (alkuteos Das schwarze Dekameron)
Auguste Le Breton : Rififi. Gummerus 1972 (alkuteos Du rififi chez les hommes)
Grigori Ritvas : Kolmen armeijan sotilas. Gummerus 1974
Mikis Theodorakis : Minun lauluni, minun tieni, minun Kreikkani ; ransk. alkuteoksesta Les fiancés de Penelope suom. Tuukka Kangasluoma ja Seppo Tuokko. WSOY 1976
Pierre Schoendoerffer : Meren musta hiljaisuus. Gummerus 1978
Jean Giono : Mies, joka istutti puita ; suomentanut ja jälkisanan kirjoittanut Tuukka Kangasluoma. Basam Books, Helsinki 1994 (alkuteos L'homme qui plantait des arbres)
Palkinnot

J. H. Erkon kirjoituskilpailu 1963
Aiheesta muualla

Tuukka Kangasluoman muistokirjoitus Helsingin Sanomissa