stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Emil Åkesson

Emil Åkesson.
Emil Gerhard (E. G.) Åkesson (24. syyskuuta 1858 Lappee – 5. tammikuuta 1930 Mikkeli) oli suomalainen lyseon lehtori, joka oli nuorsuomalaisten kansanedustajana 1900-luvun alussa.
Åkessonin vanhemmat olivat oikeusraatimies Karl Gustav Åkesson ja Sofie Leontine Savander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1877, valmistui filosofian kandidaatiksi 1883 ja suoritti kasvatusopin tutkinnon 1884. Åkesson toimi Mikkelin lyseossa luonnonhistorian, maantiedon ja historian kollegana 1885–1919 ja luonnonhistorian, maantiedon ja historian vanhempana lehtorina 1919–1925 sekä vt. lehtorina 1925–1926. Hän omisti vuosina 1886–1889 Mikkelin Sanomat ja toimi lehden vastaavana toimittajana. Åkesson oli myös voimistelunopettajana 1888–1898 ja Mikkelin VPK:n päällikkönä 1886–1911.
Åkesson oli kansanedustajana 1909–1911 Mikkelin läänin vaalipiiristä. Hän toimi myös Mikkelin kaupunginvaltuuston puheenjohtajana sekä Mikkelin läänin vaalipiirin keskuslautakunnan puheenjohtajana.
Ionofori

Ionoforit (latinasta, "ioninkantaja") ovat ryhmä molekyylejä, jotka siirtävät ioneita biologisten kalvojen lävitse runsaasta ionipitoisuudesta pieneen ionipitoisuuteen. Kalvot voivat olla vaikkapa solukalvoja tai soluelinten kalvoja. Ionoforit eivät ole solukalvojen luontaisia ionikanavia tai ionipumppuja. Ne ovat näitä pienempiä molekyylejä. Ionoforit ovat usein rasvaliukoisia.
Luokittelu

Ionoforeilla on 2 pääluokkaa:
kantajaionoforit (eng. carrier ionophores) sitovat ionin, upottautuvat kalvoon, siirtyvät kalvon läpi ja vapauttavat ionin toiselle puolelle kalvoa.
ionikanavan muodostavat ionoforit (eng. channel-forming ionophores) tuottavat kalvon läpäisevän kanavan, jonka läpi tietyt ionit liikkuvat diffuusiolla.
Ionoforeja voidaan rakenteellisesti luokitella monin tavoin. Monet niistä ovat mikrobien tuottamia rasvaliukoisia polyeettereitä, kuten makrolidejä. Osa on polypeptidejä, kuten valinomysiini. On myös keinotekoisia ionoforeja, josta esimerkkejä ovat 2,4-dinitrofenoli ja monet kruunueetterit.
Käyttö

Joitakin ionoforeja käytetään antiobiootteina ja lääkkeinä sieni- ja alkueläintartuntoihin. Esimerkkejä ovat nystatiini, natamysiini ja amfoterisiini B. Ne tappavat mikrobeja estämällä tärkeiden ionipitoisuuserojen muodostumista mikrobien eri kalvojen välille.
Joitain ionoforeja on käytetty laihdutusvalmisteina. Esimerkki on 2,4-dinitrofenoli, jota käytetään yhä ei-lääketieteellisessä käytössä.
Ionoforeja voidaan käyttää erilaisten näytteiden ionipitoisuuksien tutkimuksessa, sillä jotkin ionoforit sitovat lähinnä vain tiettyjä ioneita. Esimerkiksi valinomysiiniä käytetään kaliumionimittauksissa ioniselektiivisenä elektrodina ioninvaihtokromatografiassa. Muun muassa kruunueettereihin voidaan liittää valmistusvaiheessa kromoforeja, jotka tuottavat absorptiomuutoksen. Tämä voidaan mitata spektrofotometrisesti kuurunueetterin eristyksen jälkeen. Absorbanssi on verrannollinen ionipitoisuuteen.
Esimerkkejä

Kantajaionoforeja ovat esimerkiksi (perässä pääasiallisesti siirretyt ionit)
12-kruunu-4; Li+
15-kruunu-5; Na+
18-kruunu-6; K+
2,4-dinitrofenoli; H+
monensiini; H+/Na+-antiportteri
prodigiosiini; H+/Cl–-symportteri
valinomysiini, K+
karbonyylisyanidi 4-(trifluorometoksi)fenyylihydratsoni (CCCP); H+
Kanavan muodostavia ionoforeja ovat esimerkiksi (perässä pääasiallisesti siirretyt ionit)
gramisidiini A; Na+, K+
nystatiini A; K+
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ionofori Wikimedia Commonsissa
a: kantajaionofori
b: kanavan muodostava ionofori
Vihreä on fosfolipidikalvo ja keltaiset pallot ioneita.
18-Kruunu-6, jossa on keskellä kaliumioni (K+), jollaisia se siirtää ionoforina.
A. O. Wuorimaa

A. O. Wuorimaa
Artur Oliver (A. O.) Wuorimaa, vuoteen 1906 Blomberg (1. elokuuta 1854 Dragsfjärd – 9. marraskuuta 1921 Kymi) oli Kymin kirkkoherra, valtiopäivämies ja kansanedustaja.
Blombergista tuli Liperin kirkkoherran apulainen vuosiksi 1877–1880, Rääkkylän kirkkoherran apulainen ja armovuoden saarnaaja 1880–1883, Leivonmäen vt. kirkkoherra 1882–1883 ja kirkkoherran 1883–1904, rovasti 1899, Sippolan kirkkoherra 1904–1915 ja Kymin kirkkoherra 1915–1921.
Wuorimaa, tuolloin vielä Blomberg, oli pappissäädyssä valtiopäivämies 1897.
Kansanedustaja Wuorimaa oli ensin suomalaisen puolueen eduskuntaryhmässä 1907–1910 ja 1911–1914, sitten Maalaisliiton eduskuntaryhmässä 1917–1921 Viipurin läntisestä vaalipiiristä. Hän sai vapautuksen eduskuntatyöstä 23. syyskuuta 1921 sairauden tähden.  Hän kannatti 1918 eduskunnassa valtiollisten vankien (punaisten) lähettämistä Saksaan (pakko)töihin, mitä Erkki Kaila vastusti.
Artur Wuorimaan poika oli suurlähettiläs Aarne Wuorimaa.
Tornionlaakson museo

| Tornionlaakson museo - Tornedalens museum |
| --- | --- |
 Tornionlaakson museon rakennus, jonka seinässä on kuva Tornion ja Haaparannan välillä toimineesta posti-ilmaradasta
Tyyppi:  alueellinen vastuumuseo
Sijainti:  Torikatu 4, Tornio
Perustettu:  1914
Ylläpitäjä:  Tornion kaupunki, Haaparannan kunta
Kotisivut:  www.tornio.fi/tornionlaaksonmuseo
Koordinaatit:  65.845853°N, 24.142242°E
 fiTornionlaakson museo - Tornedalens museum 
    
Tornionlaakson museo (ruots. Tornedalens Museum) on Torniossa toimiva Tornionlaakson ja Meri-Lapin alueellinen vastuumuseo. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Rajakartanon alueella Aineen taidemuseon sekä Tornion kaupunginkirjaston vieressä. Museo esittelee ja tallentaa Tornionlaakson historiaa ja kulttuuria molemmin puolin Suomen ja Ruotsin rajaa.
Tornionlaakson museon toimialuetta ovat Tornion, Haaparannan ja Kemin kaupungit sekä Simon, Tervolan, Keminmaan, Ylitornion, Pellon, Kolarin ja Muonion kunnat. Aluevastuumuseona Tornionlaakson museo hoitaa  Suomen puolella rajaa alueellisen museotoiminnan edistämistehtävää ja alueellista kulttuuriympäristötehtävää, eli esimerkiksi neuvoo ja opastaa paikallismuseoita sekä hoitaa rakennettuun kulttuuriympäristöön ja arkeologiseen kulttuuriperintöön liittyviä viranomais- ja asiantuntijatehtäviä.
Historia

Tornion museo perustettiin kesäkuussa 1914 samaan aikaan Tornion Kotiseutuseura ry:n kanssa. Tällöin syntyi sekä Suomen pohjoisin kotiseutuyhdistys että pohjoisin museo. Kyseessä oli myös ensimmäinen Lappiin perustettu museo. Nykyiseen museorakennukseen se siirtyi vuonna 1962 ja uusi laajennusosa valmistui 1982. Tornion museo siirtyi kaupungin omistukseen vuonna 1975 ja siitä tuli Länsipohjan maakuntamuseo 1981. Nimi muutettiin Tornionlaakson maakuntamuseoksi 2000-luvun alussa. Museosta tuli alueellinen vastuumuseo vuoden 2020 alussa, jolloin myös sen nimi lyhennettiin Tornionlaakson museoksi.
Museorakennukseen suoritettiin neljä miljoonaa euroa maksanut peruskorjaus vuosina 2012–2013 ja uusi perusnäyttely "Kohtaamisia rajalla" valmistui 2014. Se avattiin yleisölle museon satavuotisjuhlien yhteydessä 31. elokuuta 2014. Edellinen perusnäyttely oli vanhimmilta osiltaan rakennettu 1960-luvun alussa ja sen uusimmat lisäyksetkin tehty jo 1980-luvun alkupuolella.
Vuodesta 2014 lähtien Tornionlaakson maakuntamuseo on esitellyt myös Ruotsin puoleisen Tornionlaakson historiaa yhteistyössä Haaparannan kunnan kanssa, joka on palkannut museoon yhden oman työntekijän.
Aiheesta muualla

Tornionlaakson museon verkkosivut
Meri-Lapin museot (Arkistoitu – Internet Archive)
Tornionlaakson museo[vanhentunut linkki] Museot.fi
| n k Perustiedot Wikidatassa: Tornionlaakson maakuntamuseo (Q18346672)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kulttuurihistoriallinen museo, museo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Tornio
katuosoite: Torikatu 4, 95400 Tornio
koordinaatit: 65°51′N 24°08′E﻿ / ﻿65.85°N 24.14°E﻿ / 65.85; 24.14
Lasse Äikäs

| Lasse Äikäs> Suomen puolustusministeri |
| --- | --- |
 Koiviston II hallitus 26.5.1979 − 19.2.1982  
Edeltäjä:  Taisto Tähkämaa 
Seuraaja:  Juhani Saukkonen 
Kansanedustaja
 27.09.1975 – 25.03.1983  
Ryhmä/puolue:  Keskustan eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Hämeen läänin eteläinen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. tammikuuta 1932 Kuolemajärvi
Kuollut: 12. kesäkuuta 1988 (56 vuotta) Jokioinen
Ammatti:  juristi
Tiedot
Puolue:  Keskustapuolue 
Lasse Taisto Äikäs (26. tammikuuta 1932 Kuolemajärvi – 12. kesäkuuta 1988 Jokioinen) oli suomalainen juristi ja Keskustapuoluetta edustanut poliitikko. Hän toimi kansanedustajana ja ministerinä 1970- ja 1980-luvuilla. Tätä ennen hän oli 1960–1970-luvuilla nimismiehenä eri pitäjissä Hämeessä.
Äikkään vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Viktor Vilhelm Äikäs ja Aino Paija. Hän pääsi ylioppilaaksi 1953, suoritti lainopin kandidaatin tutkinnon 1960 ja sai varatuomarin arvon 1963.  Äikäs toimi Asutushallituksen esittelijänä 1960–1964 ja nimismiehenä Hauholla 1964–1968, Lammilla 1965–1966 ja Jokioisissa vuodesta 1968.
Äikäs oli keskustapuolueen kansanedustajana Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä 1975–1983. Hän oli puolustusministerinä Koiviston II hallituksessa 1979–1982. Äikäs oli presidentin valitsijamies vuoden 1978 presidentinvaaleissa ja toimi valtakunnallisen poliisiasiain neuvottelukunnan puheenjohtajana.
Tommy Lee

| Tommy Lee |
| --- | --- |
 Tommy Lee Hollywoodissa 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Thomas Lee Bass
Syntynyt: 3. lokakuuta 1962 (ikä 62) Ateena, Kreikka
Ammatti:  Muusikko, rumpali
Muusikko
Aktiivisena:  1981–
Tyylilajit:  hard rock   heavy metal   glam metal   rapcore
Soittimet:  rummut, laulu, kitara, piano
Yhtyeet:  Mötley Crüe   Rock Star Supernova   Methods Of Mayhem
Levy-yhtiöt:  Leathür, Elektra, MCA
Aiheesta muualla
www.tommylee.tv
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tommy Lee (oikealta nimeltään Thomas Lee Bass s. 3. lokakuuta 1962 Ateena, Kreikka) on yhdysvaltalainen muusikko ja glam metal -yhtye Mötley Crüen rumpali ja perustajajäsen. Hän on vaikuttanut myös yhtyeissä Rock Star Supernova ja Methods of Mayhem.
Lapsuus ja nuoruus

Tommy Leen kreikkalainen äiti Vassilikki Papadimitriou (kreik. Βασιλική Παπαδημητρίου) ja isä, yhdysvaltalainen armeijan kersantti David Lee Thomas Bass, menivät naimisiin vain viisi päivää tapaamisensa jälkeen. Perhe muutti Ateenasta Covinaan, Los Angelesin lähiöön Tommyn ollessa vuoden ikäinen.
Leen suhde rumpuihin alkoi jo kolmen vanhana; hän alkoi rummutella kattiloita ja patoja lusikoilla ja veitsillä, yrittäen saada aikaiseksi mahdollisimman paljon meteliä. Vanhemmat ostivat hänelle ensimmäisen rummun neljävuotiaana ja ensimmäisen rumpusetin teini-ikäisenä. Hän jätti lukion kesken keskittyäkseen muusikonuraansa.
Musiikki

Teini-ikäisenä hänen rumpali-vaikutteinaan olivat muun muassa John Bonham, Tommy Aldridge, Alex Van Halen ja Terry Bozzio. Tommy Leen ensimmäinen oma yhtye, joka saavutti suosiota, oli Suite 19, joka soitteli klubikeikoilla Los Angelesin Sunset Stripillä 1970-luvun loppupuolella. Näihin aikoihin hän vaihtoi nimensä Thomas Lee Bassista Tommy Leeksi ja sai myös lempinimen T-Bone - viitaten hänen pituuteensa sekä fyysiseen kuntoonsa. Samoihin aikoihin Lee tapasi myös Nikki Sixxin joka oli perustamassa omaa heavy metal -yhtyettään. Sixx oli välittömästi vakuuttunut Leen taidoista rumpalina.
Musiikki > Mötley Crüe

Hieman tapaamisensa jälkeen Lee ja Sixx löysivät bändin tulevan kitaristin Mick Marsin lehti-ilmoituksella. Leen suositeltua lukiossa tapaamaansa laulajaa Vince Neiliä oli yhtye kasassa ja Mötley Crüe perustettiin vuonna 1981, Leen olessa 19-vuotias. Mötley Crüe sai nopeasti vahvan fanijoukon ja he julkaisivat debyyttialbuminsa, Too Fast For Loven vuonna 1981, heidän itsenäisellä ”levy-yhtiöllään” Leathür Recordsilla. Noin vuosi debyyttialbumin julkaisun jälkeen Elektra Records päätti kiinnittää bändin ja julkaista albumin uudelleen vuonna 1982. Tämän jälkeen bändi julkaisi sarjan menestyneitä albumeita - 1983 Shout At The Devil, 1985 Theatre Of Pain ja 1987 Girls, Girls Girls. Suurin menestys oli kuitenkin vuoden 1989 Dr. Feelgood, joka nosti Mötley Crüen yhdeksi vuosikymmenen suurimmista hard rock/metalli -yhtyeistä.
Lee käytti konserteissa useita temppuja joista hänet muistetaan, muun muassa ilmaan nostettua 360 astetta pyörivää rumpusettiä, sekä settiä, joka nostettiin kesken konsertin vaijereiden avulla yleisön yläpuolelle.
Bändi nousi monesti otsikoihin huonolla käytöksellään, röyhkeällä asenteellaan ja päihdeongelmillaan, niin lavalla kuin lavan ulkopuolellakin. Mötley Crüe kärsi 1990-luvulla bändin sisäisistä ongelmista. Lopulta Tommy Lee erosi bändistä vuonna 1999. Ainakin yksi syy oli, ettei hän tullut toimeen Vincen kanssa.
Yhtye julkaisi tarinastaan vuonna 2001 kirjan "The Dirt" johon Lee suostui mukaan vaikka halusikin kasvattaa välimatkaa yhtyeeseen. Kirja on julkaistu suomeksi nimellä "Mötley Crüe, the dirt - Törkytehdas".
Lee palasi kuitenkin takaisin bändiin vuonna 2004, Red, White & Crüe tuplakokoelman julkaisun aikoihin ja osallistui bändin ensimmäiselle kiertueelle kuuteteen vuoteen. The Red, White & Crüe Tour 2005: Better Live Than Dead kiertue käsitti 81 keikkaa ja keräsi lipputuloja 33 miljoonaa dollaria, nostaen yhtyeen takaisin Yhdysvaltojen kymmenen menestyneimmän keikkabändin joukkoon.
Vuoden 2007 marraskuussa Nikki Sixx ilmoitti, ettei Tommy Lee ollut enää yhtyeen jäsen. Ilmoituksen mukaan Lee erosi, koska muut jäsenet haastoivat hänen managerinsa Carl Stubnerin oikeuteen. Tämä tapahtui sen jälkeen, kun manageri oli pakottanut Leen osallistumaan tosi-TV ohjelmiin, joka johti siihen, että yhtye joutui perumaan suuren osan vuoden 2006 keikoistaan. Tätä ennen Lee ehti erota jo kertaalleen syksyllä, ennen kuin palasi takaisin. Eroamisensa jälkeenkin Lee osallistui yhtyeen uuden Saints of Los Angeles levyn tekemiseen sekä keikkaili vuoden 2008 Crüe Fest -kiertueella.
Vuonna 2014 Tommy Lee liittyi yhtyeeseen viimeisen kerran sen jäähyväiskiertueelle jonka yhteydessä jokainen yhtyeen jäsen allekirjoitti sopimuksen, etteivät he enää koskaan keikkailisi Mötley Crüe nimen alla.
Musiikki > Sooloura

Vuonna 1999, rap metallin suosion kasvaessa, Lee perusti bändin Methods Of Mayhem. Bändi julkaisi samana vuonna bändin mukaan nimetyn esikoisalbuminsa, jota seurasi kiertue. Lee on sanonut kirjoittaneensa suurimman osan kappaleista vankilassa ollessaan. Methods Of Mayhem hajosi syksyllä 2000, mutta Lee perusti bändin uudestaan vuonna 2009, jolloin hän ilmoitti, että he alkavat työstää uutta materiaalia maaliskuussa 2009.
Mötley Crüesta lähdettyään Lee on esiintynyt usean muun artistin levyillä, kuten Nine Inch Nailsin ja Rob Zombien. Leen ensimmäinen sooloalbumi Never Dull a Moment ilmestyi vuonna 2002. Vuonna 2005 Lee julkaisi uuden soololevyn, Tommyland: The Ride. Hän julkaisi Rock Star Supernovan kanssa albumin vuonna 2006, mutta sittemmin Lee on pitänyt taukoa halutessaan keskittyä Mötley Crüehun uuden levyn ja kiertueiden takia.
Tommysta on julkaistu kirja nimeltään Tommyland. Kirjaa ei ole vielä käännetty suomeksi.
Vuonna 2009 hän oli työstämässä kolmatta sooloalbumiaan ja vuonna 2010 esiintyi muun muassa Ludacrisin kanssa BET Awards 2010 -gaalassa sekä juonsi International Dance Music Awards (IDMA) -ohjelmaa.
2014 Tommy Lee esiintyi Smashing Pumpkinsin Monuments to an Elegy -albumilla.
Yksityiselämä

Lee avioitui vuonna 1984 Elaine Irwin Bergenin kanssa; he kuitenkin erosivat jo kuukauden päästä vuonna 1985.
Vuonna 1986 Tommy avioitui Heather Locklearin kanssa. Avioliitto päättyi vuonna 1993. Eron jälkeen hän seurusteli malli/näyttelijä Bobbie Brownin kanssa, mutta suhde päättyi Bobbien huumeongelmiin.
Vuonna 1995 Lee tapasi Pamela Andersonin ja he menivät naimisiin tunnettuaan toisensa vasta 95 tuntia. Pariskunta oli paljon esillä mediassa ja he päätyivät monesti otsikoihin. Heidän kuvaamansa kotiseksivideo varastettiin ja se päätyi internetiin. Riitaisa pari erosi vuonna 1998 ja samana vuonna Tommy Lee tuomittiin pahoinpitelystä vankilaan kuudeksi kuukaudeksi tämän potkaistuaan vaimoaan parin lasten läsnä ollessa.
Pari jatkoi suhdetta vielä avioeron jälkeenkin Tommyn päästyä vankilasta, mutta he erosivat pian. He ovat edelleen läheisiä ja heillä on kaksi yhteistä lasta, Brandon Thomas ja Dylan Jagger.
Vuosina 2014 - 2017 Lee tapaili kreikkalais-saksalaista laulajaa, Sofia Toufaa.
Tommy Lee on valittu SoCal Cleanse Detox- terveystuotteen käyttäjien mukaan epäterveellisimmäksi mieheksi Amerikassa.
Criss Angel (vas.) ja Tommy Lee.
Helsingin yhteislyseo

Helsingin yhteislyseo vuonna 2014.
Helsingin yhteislyseo (opiskelijoiden keskuudessa Hyllilähde?) on lukion ja peruskoulun muodostama kokonaisuus Helsingin Kontulassa. Koulu on yksityinen ja sitä ylläpitää Maanviljelyslyseon osakeyhtiö; koulu on perustettu vuonna 1908 nimellä Helsingin maanviljelyslyseo. Vuonna 2023 koulussa oli noin 750 oppilasta ja opiskelijaa, joista peruskoulussa noin 460 ja lukiossa noin 290. Erityisesti lukio on musiikkiin, liikuntaan ja kuvataiteeseen painottunut. Taito- ja taidelinjalla onkin mahdollisuus valita useita monipuolisia kursseja laajasta kurssitarjottimesta. Helsingin yhteislyseosta on lähtöisin useita kuuluisuuksia, kuten jääkiekkoilija  Ossi Väänänen, sekä muusikoita, kuten Raymond eBanks ja Marianna Alanen.
Helsingin yhteislyseon lukiossa on yleislinja sekä taito- ja taidelinja. Vuonna 2023 lukioon perustettiin skeittilinja. Peruskoulussa toimii peruslinjojen lisäksi matematiikka- ja kuvataidepainotteiset luokat.
Keväällä 2011 koulu osallistui Nelosella esitettävään Stage-televisiosarjaan, jossa etsittiin Suomen parasta koulumusikaalia. Oppilaitos putosi kilpailusta toisena.
Historia

| Vuosi | Yleislinja (Keskiarvo) | Taito- ja taidelinja (Pisteraja, max 20) | Skeittilinja | Aloitus- paikat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000–2001 |  7,27 |  7,27 |  |  |
| 2001–2002 |  7,30 |  14,60 |  |  |
| 2002–2003 |  7,00 |  11,90 |  |  |
| 2003–2004 |  7,10 |  13,40 |  |  |
| 2004–2005 |  7,00 |  14,90 |  |  |
| 2005–2006 |  7,20 |  13,10 |  |  |
| 2006–2007 |  7,19 |  12,90 |  |  |
| 2007–2008 |  7,18 |  11,00 |  |  |
| 2008–2009 |  7,33 |  15,00 |  |  |
| 2009–2010 |  7,08 |  10,83 |  |  |
| 2010–2011 |  7,25 |  11,58 |  |  |
| 2011–2012 |  7,17 |  10,17 |  |  |
| 2012–2013 |  7,25 |  9,17 |  |  98 |
| 2013–2014 |  7,25 |  14,00 |  |  100 |
| 2014–2015 |  7,25 |  9,17 |  |  90 |
| 2015–2016 |  7,23 |  14,00 |  |  |
| 2016–2017 |  7,25 |  13,69 |  |  |
| 2017–2018 |  7,25 |  10,17 |  |  |
| 2018–2019 |  7,33 |  14,08 |  |  |
| 2019–2020 |  7,54 |  15,42 |  |  |
| 2020–2021 |  7,92 |  14,67 |  |  |
| 2021–2022 |  7,69 |  14,67 |  |  |
| 2022–2023 |  7,38 |  9,00 |  |  |
| 2023–2024 |  7,42 |  9,54 |  7,17 |  |
| 2024–2025 |  7,25 |  10,17 |  7,23 |  |
Osuustoimintamies Hannes Gebhard ehdotti vuonna 1906 aikakauslehti Ajan ensimmäisessä numerossa perustettavaksi uudentyyppistä oppilaitosta, jossa yhdistyisivät yleissivistävä oppikoulu ja kehittyvän maanviljelyksen kaipaama ammatillinen koulutus. Seuraavana vuonna perustettiin Helsingin maanviljelyslyseo, jonka omisti yksityinen Maanviljelyslyseon osakeyhtiö. Se oli Suomen ensimmäinen erikoislukio sekä ensimmäinen yritys ammatillisen ja lukiokoulutuksen yhteensovittamiseksi. Maanviljelyslukioita perustettiin myöhemmin muutama myös muualle Suomeen. Vuonna 1907 eduskunta hyväksyi Gebhardin johdolla tehdyn anomuksen, että koulusta valmistuvat oppilaat pääsisivät ilman pääsykoetta opiskelemaan Helsingin yliopiston maanviljelystaloudelliseen tiedekuntaan, Evon metsänhoito-opistoon ja Teknillisen korkeakoulun maanmittarilinjalle. Oppilaitos aloitti toimintansa 1. syyskuuta 1908. Koulu oli poikkeavan opetussuunnitelmansa vuoksi syksyyn 1917 saakka Maanviljelyshallituksen eikä Kouluhallituksen alaisuudessa. Se toimi alusta alkaen Kruununhaassa osoitteessa Kirkkokatu 5, ensin vanhassa puutalossa ja vuodesta 1912 uudessa koulurakennuksessa.
Helsingin yhteislyseo perustettiin vuonna 1924 erilliseksi maanviljelyslyseoon valmistavaksi keskikouluksi. Suunnitelman toteutti koulun johtaja Aarne Pälsi, joka alkuun myös omisti yhteislyseon, mutta se siirtyi jo vuonna 1925 maanviljelyslyseon osakeyhtiölle. Kahdella koululla oli pääosin sama rehtori ja niiden uusi yhteinen koulurakennus valmistui Kamppiin Lapinlahdenkadulle vuonna 1927. Maanviljelyslyseon maanviljelypainotus korvattiin jo vuonna 1923 annetulla luvalla asteittain yleisellä luonnontieteellis-taloudellisella painotuksella. Vuonna 1935 koulun nimeksi tuli Lapinpuiston yhteislyseo. Molemmat koulut siirtyivät tammikuussa 1971 uuteen rakennukseen Kontulaan osoitteeseen Rintinpolku 2. Lopulta koulut yhdistettiin vuonna 1974, jolloin nimeksi jäi Helsingin yhteislyseo. Koulu pysyi yksityisenä myös vuoden 1977 jälkeen, kun pääkaupunkiseudulla siirryttiin peruskoulujärjestelmään.
Historia > Rehtorit

| --- | --- |
 Helsingin Maanviljelyslyseo/Lapinpuiston yhteislyseo Juho Jännes 1908–1918  A. A. Koskenjaakko 1918–1919  Kaaperi Kivialho 1919–1921  Ilmari Poijärvi 1921–1925  Aarne Pälsi 1925–1961  Ensio Suomala 1961–1963  Alfred Brandt 1963–1964  Jaakko Paavolainen 1964–1970  Jenny Sunila 1970–1974 :  Helsingin yhteislyseo Aarne Pälsi 1924–1961  Ensio Suomela 1961–1963  Alfred Brandt 1964–1974  Jenny Sunila 1974–1978, 1979–1988  Aapo Kuoppala 1978–1979  Risto Ahonen 1988–2010  Jussi Sutinen 2010–
Aiheesta muualla

Helsingin yhteislyseo
Keltalapakka

| Keltalapakka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Luokka::  Leotiomycetes
Alaluokka::  Leotiomycetidae
Lahko::  Rhytismatales
Heimo::  Cudoniaceae
Suku::  Lapakat Spathularia
Laji::  flavida
Kaksiosainen nimi
 Spathularia flavida  Pers. 
Katso myös
   Keltalapakka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keltalapakka (Spathularia flavida) on pieni kotelosieni. Sen malto on pehmeähköä, vaaleaa, hiukan haurastakin. Tuoksu on miellyttävä. Maku on hyvä ja sientä voidaan käyttää ruoan maustamiseen.
Keltalapakkaa on kutsuttu eri kielissä kuvailevilla nimillä, jotka viitaavat kieleen, airoon tai lapioon. Sienen entinen suomenkielinen nimi on lapamörsky, , mutta sitä ei nykytiedon valossa pidetä korvasienten tai mörskyjen lähisukulaisena.
Ekologialtaan keltalapakka kuuluu pääasiassa karikkeen lahottajiin. Se on sirkumpolaarinen eliölaji, tavataan niin Pohjois-Amerikassa kuin Europassakin.
Keltalapan läpikuultavia itiöitä mikroskoopissa
Aiheesta muualla

Funet: Lapakat (Spathularia)
MushroomExpert: Spathularia flavida (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Spathularia flavida:  Wikidata: Q3914274  Wikispecies: Spathularia flavida  BioLib: 323262  CoL: 4YGPM  EoL: 159396  EPPO: SPTHFL  Fungorum: 194814  GBIF: 5255490  iNaturalist: 231270  IRMNG: 10387619  MycoBank: 194814  NatureServe: 2.122438  NBN: NBNSYS0000156956  NCBI: 33158  NZOR: 706d516c-eedc-4061-acfa-e747427f618e  Observation.org: 13510  Open Tree of Life: 332571
Toivo Åsvik

Toivo Aleksanteri Åsvik (28. helmikuuta 1917 Vaasa – 31. tammikuuta 1988 Vaasa) oli suomalainen työmies, toimitsija ja Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustaja.
Åsvikin vanhemmat olivat puusorvari Viktor Åsvik ja Amalia Tervonen. Hän kävi kansakoulun ja myöhemmin Sirola-opiston. Åsvik työskenteli valurina Vaasassa 1932–1938 ja satamatyömiehenä 1940–1941. Jatkosodan aikana 1941–1944 hän oli vankilassa poliittisista syistä. Vapauduttuaan Åsvik toimi Suomen demokraattisen nuorison liiton Vaasan piirin sihteerinä 1944–1947 ja Suomen kommunistisen puolueen Vaasan piirin toimitsijana 1947–1953.
Åsvik oli Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustajana 1954–1962 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä sekä 1962–1966 ja 1970–1975 edustaen Vaasan läänin vaalipiiriä. Hän toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956, 1962, 1968 ja 1978 presidentinvaaleissa. Åsvik oli lisäksi Vaasan kaupunginvaltuuston jäsenenä ja hän kuului muun muassa OTK:n hallintoneuvostoon ja oli Suomen kommunistisen puolueen Vaasan piirijärjestön puheenjohtajana.
Valamon vuosien 2016–2017 taidemyyntiskandaali

Valamon vuosien 2016–2017 taidemyyntiskandaalissa Valamon luostarissa myytiin itäsuomalaisen taidekeräilijäsuvun omistamiksi väitettyjä tunnettujen suomalaisten taiteilijoiden vähäarvoisia maalauksia huomattavaan ylihintaan. Lisäksi luostarissa myytiin yleisölle taideväärennöksiä, mistä päätekijät saivat myöhemmin tuomion.
Valamon luostari.