Pat Garrett
Työura > Lincolnin piirikunnan seriffinä

Helmikuussa 1878, 27-vuotiaana, hän muutti Fort Sumneriin Lincolnin piirikuntaan. Vuosi 1878 oli Lincolnin piirikunnan sodan ratkaisevin vuosi. Lincolnissa hän sai kutsumanimen ”Juan el Largo”, koska oli lähes kaksi metriä pitkä. Garrett työskenteli ensin Pete Maxwellin tilalla. Maxwellin sisar Paulita Maxwell muisteli myöhemmin: ”Hän oli huoleton, miellyttävä mies, hyvä tarinankertoja ja täynnä kuivaa huumoria. Hän piti seurassa juomisesta ja oli hyvä pelaamaan pokeria ja kolmen kortin montea.”
Garrett riitaantui Maxwellin kanssa ja lähti Maxwellin tilalta jotakuinkin kesällä 1878. Hän piti saluunaa ja noin kuukauden ajan lihakauppaa. Baarissa työskennellessään hän tapasi lainsuojattomia miehiä ja epäilemättä myös William H. Bonneyn. Ei ole näyttöä kuitenkaan siitä, että Garrett olisi ollut Billy the Kidin läheinen ystävä. Garrett kertoi ystävälleen James E. Slighille, että kun hän tunsi Kidin, he eivät olleet ystäviä eivätkä vihollisia: "Hän pitää huolta omista asioistaan ja minä omistani. Hän vierailee vaimoni suvun luona joskus, mutta ei koskaan tule käymään minun luonani. En halua olla hänen kanssaan missään tekemisissä, ja hän tietää sen. Hän tietää, että hänen ei tarvitse pelätä minua, kunhan vain ei häiritse minua eikä asioitani."
Vuonna 1880 Garrett päätti asettua ehdokkaaksi Lincolnin seriffin virkaan. Hänellä oli ajatuksena saada kuriin seudun karjavarkaat ja hän sai tukea pyrkimyksilleen suurilta karjatilallisilta, kuten John Chisumilta. Hän lähti Roswelliin, jossa hän liehitteli äänestäjiä. Garrettin vastaehdokkaana oli George Kimbrell, joka toimi seriffinä George Peppinin jälkeen. Peppin puolestaan oli ollut seriffi William J. Bradyn seuraaja. Brady oli surmattu väijytyksessä Lincolnissa aprillipäivänä 1878.
Roswellissa Garrett teki ahkeraa vaalityötä erityisesti alueen espanjalaisperäisen väestön keskuudessa. Näin teki myös Kimbrell. Marraskuun 2. päivänä 1880 Garrett valittiin Lincolnin seriffiksi. Kimbrell nimitti hänet heti apulaisseriffiksi, vaikka seriffin virkaan hän astui virallisesti vasta tammikuussa 1881.
Billy the Kid tuomittiin hirtettäväksi oikeudenkäynnissä huhtikuussa 1881 La Mesillassa. Hänet luovutettiin Pat Garrettille Fort Stantonissa 21. huhtikuuta. Koska Lincolnissa ei ollut kunnon vankilaa, Billy the Kid sijoitettiin entiseen Dolanin kaupparakennukseen, joka toimi oikeustalona. Garrettilla oli toimisto talon toisessa kerroksessa.Garrett kirjoitti kirjassaan Authentic Life:
»Niiden muutaman päivän aikana, jolloin Kid oli vankeudessa, minulla oli useita keskusteluja hänen kanssaan. Hänellä näytti olevan vakuuttavantuntuinen puolustus kaikkiin niihin rikoksiin, joista häntä syytettiin, paitsi ehkä Carlylen tappamiseen.»
»Hän ei kohdistanut vihamielisyyttä minuun, vaikka olin ollut se työkalu, joka oli tuonut hänet oikeuden eteen...»
»Mitä tulee hänen vartijoihinsa, hän luotti suuresti Belliin ja näytti pitävän Bellistä paljon. Bell ei ollut millään tavalla tekemisissä Lincolnin piirikunnan sodan kanssa eikä hänellä ollut katkeruutta tai vanhaa kaunaa Kidiä kohtaan...»
»Olingerin suhteen asianlaita oli täysin toinen. Viime vuosien anarkian aikana hän ja Kid olivat olleet taistelun vastakkaisilla puolilla. Kid oli tappanut Bob Beckwithin, Olingerin sydänystävän, kolmen päivän taistelun lopulla Lincolnissa. Samalla tavoin Kid syytti Olingeria ystäviensä tappamisesta. Näiden kahden välillä vallitsi molemminpuolinen viha, eikä kumpikaan yrittänyt salata vastenmielisyyttään toista kohtaan.»
Kid pakeni oikeustalosta 28. huhtikuuta Garrettin ollessa käymässä Las Tablasissa ja White Oaksissa. Paon jälkeen Garrett sai kuulla lukuisia viestejä Billy the Kidin oleskelusta ja piilopaikoista Fort Sumnerin alueella, mutta hän ei voinut uskoa Kidin jääneen New Mexicoon. Tavanomaiseen järjestelmälliseen tapaansa Garrett tunnusteli maaperää. Hän lähetti tiedustelukirjeen Manuel Brazilille Taibaniin. Manuel Brazilin aavistus siitä, että Kid todella oleskeli Fort Sumnerissa ja apulaisseriffi John W. Poelle kerrotut vihjeet saivat Garrettin lähtemään vanhalle linnakkeelle Poen kanssa. Roswellista mukaan lähti Thomas C. ”Kip” McKinney. Toisin kuin Garrett, Poe ja McKinney eivät tunteneet Fort Sumneria eivätkä sen asukkaita. Garret apulaisineen asettuivat hedelmätarhaan tarkkailemaan. Myöhään illalla he kuulivat ääniä ja näkivät miehen nousevan maasta. Vasta myöhemmin Garrett sai tietää, että mies oli Billy the Kid. Garrett jätti apulaisseriffit Pete Maxwellin talon kuistille ja meni keskustelemaan Maxwellin huoneeseen. Kid saapui talolle veitsi kädessään; hän oli noutamassa ruoaksi lihaa Maxwelliltä. Huomattuaan Poen Kid perääntyi talon kuistille pistooli kädessään ja tiedusteli samalla espanjaksi useasti Poen henkilöllisyyttä. Tultuaan Maxwellin huoneeseen Kid kysyi Maxwellilta, keitä ulkona olevat miehet ovat. Samalla hän huomasi huoneessa olevan toisen henkilön. Maxwell tunnisti Kidin ja Garrett ampui kuolettavasti.
Huhtikuussa 1881 kuvernööri Lew Wallace oli julkaissut 500 dollarin palkkion Billy the Kidin kiinnisaamisesta. Viisi päivää Kidin kuoleman jälkeen Garrett oli Santa Fessä noutamassa palkkiota. Virkaatekevä kuvernööri William G. Ritch päätti harkinnan jälkeen, että Wallacen palkkiotarjous ei ollut laillinen ja kieltäytyi maksamasta. Yleinen mielipide tuki vahvasti Garrettin palkitsemista. Garrettin palkitsemiseksi alettiin kerätä rahaa. Keräyksen tuottoa ei koskaan julkistettu, mutta hyvin todennäköisesti se ylitti 3000 dollaria. Helmikuussa 1882 territorion kansanedustus myönsi lopulta Garrettille kuvernööri Wallacen lupaaman palkkion. Lisäksi John Chisumin sanotaan lahjoittaneen 1000 dollaria. Asianajaja Albert J. Fountain myönsi Garrettille kultaisen seriffintähden.
Viikko Billy the Kidin kuoleman jälkeen Garrett uhkasi erota Lincolnin piirikunnan seriffin virasta. Työ oli hänestä huonosti palkattua, ja hän oli kokenut saavansa liian vähän tukea kansalaisilta. Hän kertoi, että oli pysynyt virassaan, koska oli halunnut nähdä Kidin tapauksen loppuun asti. Todennäköisesti tapahtumat Maxwellin makuuhuoneessa, jossa Kid sai surmansa, vaikuttivat Garrettin yllättävään eroilmoitukseen. Virkakautensa lopulla hän ilmoitti tukevansa apulaisensa John W. Poen valintaa seuraajakseen.