stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hedetin tuulivoimapuisto
Historiaa > Rakentaminen

Rakentaminen aloitettiin marraskuussa 2018 rakentamalla talven ja kevään aikana tiet, voimaloiden perustukset, rakentamisajan nostopaikat, sähkö- ja tietoliikenneverkon ja sähköaseman. Voimalat pystytettiin sen jälkeen niin, että viimeinen tuulivoimala pystytettiin joulukuussa 2019. Tämän jälkeen voimaloita testattiin. Tuulivoimapuisto alkoi tuottamaan sähköä vuoden 2020 alussa  ja tuotanto alkoi täydellä teholla heinäkuussa 2020.
Tuulivoimapuiston kustannusarvio oli 85,4 miljoonaa euroa.
Aiheesta muualla

Finland, Hedet wind farm, Artwork (YouTube-video), ”vuoden 2021 tuulivoimateko”-ehdokas, Neoen
Rathaus Spandaun metroasema

U7-linjan juna saapumassa asemalle.
Rathaus Spandaun metroasema sijaitsee läntisessä Berliinissä, Spandaun kaupunginosassa. Se on U7-linjan pääteasema. Asema avattiin vuonna 1984, kun U7-linjaa jatkettiin Rohrdammin metroasemalta Rathaus Spandauhun asti. Asema on saanut nimensä Spandaun raatihuoneen mukaan. Se toimii myös Spandaun alueen paikallisliikenteen linja-autoasemana. Asemaa vastapäätä on Spandaun rautatieasema, jolla pysähtyvät kaukojunat ja S-Bahn-linjan 3 junat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rathaus Spandaun metroasema Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: - | U7 | Seuraava asema: Altstadt Spandau |
Costa Favolosa

| Costa Favolosa |
| --- | --- |
 Costa Favolosa Katakolossa 18. lokakuuta 2011.
Tyyppi:  Risteilyalus
Lippuvaltio:   Italia
Kotipaikka:  Genova
IMO-numero:  9479852
MMSI-numero:  247311100
Tunnuskirjaimet:  ICPK 
Omistaja:  Costa Crociere S.p.A.
Rakennustelakka:  Fincantieri, Marghera, Venetsia  Italia
Rakennusnumero:  6188
Hinta:  510 miljoonaa euroa
Tilattu:  lokakuu 2007 
Kölinlasku:  3. marraskuuta 2009
Vesillelasku:  6. elokuuta 2009
Tekniset tiedot
Pituus:  290,2  m
Leveys:  35,5 m
Syväys:  8,2 m
Bruttovetoisuus (GT):  114 500
Nopeus:  43 km/h
Nopeus:  19,5 kn
Hyttejä:  1 508
Matkustajia:  3 780
Miehistö:  1 110
Costa Favolosa on italialaisen Costa Crocieren Concordia-luokan risteilyalus. Costa Favolosa on rakennettu Fincantierin Margheran telakalla Italiassa. Costa Favolosan sisaralukset ovat Costa Serena, Costa Pacifica, Carnival Splendor ja 13.1.2012 uponnut Costa Concordia. Lisäksi alukselle valmistui sisaralus Costa Fascinosa heinäkuussa 2012. Costa Favolosa laskettiin vesille 6 elokuuta 2010 ja se kastettiin 4 heinäkuuta 2011, jolloin se myös otettiin käyttöön.
Suunnittelu ja rakentaminen

Costa Favolosa ja sen sisarlaiva Costa Fascinosa tilattiin lokakuussa 2007 osana 2,4 miljardin arvoista laajentamista Costa Crocieren laivastoon, jossa viisi laivaa valmistuessaan korottaa yhtiön matkustajakapasiteettia 50 prosentilla.   Costa Favolosa maksoi 510 miljoonaa euroa.
Costa Favolosa on Concordia class laivaluokan risteilyalus ja sen vetoisuus on 114 500 bruttotonnia. Alus on 290 metriä pitkä, 35,5 metriä leveä ja sen syväys on 8,2 metriä. Aluksessa on tilaa 3 800 matkustajalle ja 1 110 miehistön jäsenelle. Hyttejä Costa Favolosasta löytyy 1 508.
Aiheesta muualla

Costa Cruisesin viralliset kotisivut
Pilarikataja

| Pilarikataja |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Havupuut Pinophytina
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Cupressales
Heimo::  Sypressikasvit Cupressaceae
Suku::  Katajat Juniperus
Laji::  communis
Muoto::  suecica
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pilarikataja (Juniperus communis f. suecica) on sypressikasveihin kuuluvan kotikatajan eli katajan muoto. Se kasvaa 3–7 metriä korkeaksi puuksi tai pensaaksi, jonka latvus on kapea ja oksien haarat pystykasvuisia. Pilarikatajaa esiintyy myös luontaisena Etelä-Suomessa.
Pilarikatajasta on jalostettu lajike 'Arnold' eli pikkupilarikataja, joka kasvaa enintään kaksimetriseksi. Lajike 'Norrback' on erittäin talvenkestävä.
Sam Montembeault

| Sam Montembeault |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. lokakuuta 1996 (ikä 28) Bécancour, Quebec, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  Montreal Canadiens
Sarja:  NHL
Pelinumero:  35
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  Florida Panthers (NHL)
NHL-varaus:  77. varaus, 2015 Florida Panthers
    
Samuel Montembeault (s. 30. lokakuuta 1996 Bécancour, Quebec) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-seura Montreal Canadiensissa. Hänet varattiin Florida Panthersiin kolmannella kierroksella vuonna 2015.
Alimmainen Sarvinki

Alimmainen Sarvinki tai myös Ala-Sarvinki on kuivatettu järvi Joensuun Enossa. Alimmaisen Sarvingilla oli tiettävästi ensimmäinen Suomen alueella toteutettu järvenlasku, joka kaiken lisäksi päättyi onnettomasti. Järvenlaskun alue sijaitsee nykyisessä Sarvingin kylässä 12 kilometriä Enosta Tuupovaaraan päin sinne johtavan tien varressa. Järvenlaskupaikalle on viitoitus ja opastustaulu . Entisen järven rannoilla oli asutusta jo mesoliittisellä kivikaudella.
Muinaiset Sarvingit > Maantietoa

Vielä 1700-luvun alkupuoliskolla oli seudulla kolme Sarvingin nimellä tunnettua järveä: Alimmainen-, Keskimmäinen- ja Ylimmäinen Sarvinki. Ylimmäinen Sarvinki laski pohjoisesta Keskimmäiseen Sarvinkiin, joka puolesta laski Alaimmaiseen Sarvinkiin. Alimmaisen Sarvingin laskujoki Kakra- eli Kaurajoki laski länteenpäin kohdasta, jossa maastoon on jäänyt näkyville entinen koskipaikka. Luoteessa järven patosi hiekkapitoinen harjanne, joka takana sijaitsi Jakojärvi. Entinen Kakrajoki virtasi nykyistä läntistä Lössänpuron uomaa pitkin Jakojärveen ja siitä Vääräjokena edelleen Pieliseen.
Alimmainen Sarvinki oli hieman suurempi kuin nykyinen Ylimmäinen Sarvinki. Sen pinta-ala oli noin 5,5 neliökilometriä, pituus kahdeksan kilometriä ja sen vedenpinnan korkeus oli noin 112 metriä mpy. Rantaviiva oli 35 kilometriä pitkä. Keskimmäinen Sarvinki oli noin kaksi kilometriä pitkä. Entisillä rannoilla on maastossa paikoin näkyviissä rantatörmiä.
Järvet ovat muodostuneet viime jääkauden loppuvaiheessa, kun mannerjäätikön reuna suli ja paljasti maaston painanteen, johon muodostui jäätikköjärvi. Jäätikköjärven patosi ilmeisesti Pielisjärven reunamuodostumaan kuulunut Uimaharjun muodostuma. Kun jäätikön reuna vetäytyi kauemmaksi, laski jäätikköjärven vedenpinta ja järvet tulivat näkyviksi. Mikään Itämeren varhaisvaihe, kuten esimerkiksi Yoldiameri, Ancylusjärvi tai Litorinameri, ei ole koskaan tulvinut Sarvingin kylän alueille. Järvet ovat olleet itsenäisinä järvinä muodostumistaan asti. Ainoastaan järvien laskukynnyksien kuluminen ja maankohoamisesta johtuva kallioperän kallistuminen on vaikuttanut järvien vedenpinnan korkeuksiin.
Muinaiset Sarvingit > Muinainen asutus

Muinaisilta rannoilta on löytynyt useita kivikauteen ajoitettavia asuinpaikkoja. Rahakankaan löytöpaikka sijaitsee Myllyvaaran ja Mantilanvaaran välisessä notkossa Alimmaisen Sarvingin luoteisella rannalla. Rahakankaan löytöpaikalta toimitettiin palaneen luun kappale radiohiiliajoitettavaksi. Sen iäksi saatiin 8800–8550 vuotta eaa., joka on Suomen asutushistoriassa yksi vanhimpia ajoituksia. Paikalle on haudattu ihminen punamultahautaan, josta saatiin talteen vain palanen ihmishampaan kiillettä.
Järven rannoilla on muitakin kivikaudella ja sen jälkeen asuttuja paikkoja. Jokivarren löytöpaikan piiesineen katkelma viittaa myös varhaiseen toimintaan, sillä piiesineet korvautuivat myöhemmin kvartsiesineillä. Jokivarren asuinpaikka sijaitsee entisen järven etelärannalla. Paikkaa on todennäköisesti käytetty hirvenpyynin tukikohtana. Erikoinen löytö on koivuntervan palanen, jota on käytetty nuolien tai keihäiden varttamisessa. Sen lisäksi ajoitettiin nisäkkään luunkappale. Tervan ja luun ikä on noin 9200–8600 vuotta eea. Jokivarressa on toinenkin asuinpaikka, jossa on käytetty kivityökalujen valmistukseen kvartsia. Sarvingin pohjoisrannalla Kaiskunsärkällä on havaittu mesoliittiselle kivikaudelle kuuluva asuinpaikka, jonka ajoitus on teetetty nuotiossa palaneista kalan luun kappaleista. Pohjanpäässäkin tunnetaan toinen asuinpaikka, jossa olisi isketty kvartsia. Keskimmäisen Sarvingin etelärannalta tunnetaan yksi tutkimaton asuinpaikka.
Järven ympäristössä on ollut myöhemminkin asutustoimintaa. Rahakankaalla sijaitsee kolme tervahautaa, joista yksi on rakennettu hirsikehikon sisälle. Kivikautta tuoreempia löytöjä ovat myös Kaiskunsärkän ryssänuuni ja erään märehtijän luunkappale. Hyvin mielenkiintoinen on Hallassa sijaitseva nuori kalmisto, jossa tietyömaalla 1950-luvulla kaivettiin esille ihmisluita. Asiasta ei aikoinaan ilmoitettu eteenpäin eikä sitä ole edelleenkään tutkittu. Avoimeksi on jäänyt se, kuuluuko kalmisto ortodoksiseen vai luterilaiseen perinteeseen. Sarvingin kylä olisi erään tiedon mukaan perustettu vasta Ruptuurisodan (1656–1661) jälkeen.
Nykytila

Järvenlaskun alkuperäinen tarkoitus oli tuottaa Nuutisen karjalle lisää niittyjä laiduntamiseen ja talviruokintaa varten. Järvenlaskussa paljastuva maa oli tähän tarkoitukseen juuri sopivaa. Myöhemmin pehmeät ja kosteat niityt ojitettiin ja niityt otettiin viljelyyn. Sarvingin alta paljatuneesta vesijättömaasta on raivattu 220 hehtaaria peltomaata ja peltojen ympärillä on 35 pihapiiriä. Järvenlaskusta on Sarvingin kylän nuorisoseurantalolla muistomerkki.
Alimmaisesta Sarvingista jäi sen syvimpiin kohtiin jäljelle pieniä lampia. Ne sijaitsevat entisen järven kaakkoispäässä. Alimmaisen Sarvingin järvenpohjassa kulki pitkittäin harjujakso, joka tuli järvenlaskussa kokonaan esille ja josta tunnetaan nimeltään harjut Pötkynsärkkä ja Tuomijärvensärkkä. Särkkien välissä sijaitsevat Suuri Ylälampi, Pieni Ylälampi, Kaitalampi, Tuomijärvi, Joensuulampi, Syvälampi ja Sotkulampi. Iso-Valkeasta kaakkoon olevat lammet ovat olleet itsenäisiä lampia jo ennen järvenlaskua. Esimerkiksi Syvälammella on nykyäänkin 16 metrin syväys, joten lampien voi katsoa olevan harjujakson viereisiä suppia. Entisestä Jakojärvestä on jäljellä nykyinen pienempi Jakojärvi ja Inganlahti. Sotkulampi, Syvälampi ja Joensuulampi laskevat luoteeseen pitkin järvenpohjaa uutta Lössänpuroa pitkin. Lössänpuroon yhtyy pohjoisesta tuleva Keskimmäisen- ja Ylimmäisen Sarvingin yhteinen laskuoja ja etelästä Kylmäoja. Lössänpuron nimeksi tulee Sarvingin kohdalla Sarvinginjoki ja Pohjan kohdalla Pohjanjoki. Pohjanjoki laskee Jakojärveen, josta se jatkaa Vääräjokena Pielisen Väliveteen. Sarvinginjoessa toimi pitkään vesimylly . Keskimmäinen Sarvinki laskettiin 1760-luvulla, jolloin siitä jäi jäljelle Keskimmäisenpohjan lampi, joka kuivatettiin suoksi 1960-luvulla. Myös Ylimmäistä Sarvinkia on hieman laskettu.
Aiheesta muualla

Sarvingin muinaisjärvi, Haikailija ja Atakkimanni (blogi)
Sarvinki-Pirttivaara, kylät.fi
Kuuluisia järvenlaskuja, Joensuun kaupunki
Hassisen sukuseura
The Holy

| The Holy |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2014–2024
Tyylilaji:  rock
Kotipaikka:  Helsinki
Laulukieli:  englanti suomi
Jäsenet:  Eetu Henrik Iivari (laulu, kitara), Laura Kangasniemi (basso), Pyry Peltonen (kitara), Mikko Maijala (rummut), Eero Jääskeläinen (rummut)
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Holy oli suomalainen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 2014. Vuonna 2016 julkaistun More Escher and Random Notes -EP:n jälkeen indie rock -yhtye The Holy onnistui hankkimaan itselleen mainetta niin Suomessa kuin ulkomaillakin. Yhtyeeseen kuului poikkeuksellisesti kaksi rumpalia ja yhtyeen debyyttialbumi Daughter oli vuoden 2018 Emma-ehdokas Kriitikoiden valinta -kategoriassa. Yhtye ilmoitti lopettavansa toimintansa vuonna 2024.
Diskografia

More Escher and Random Notes (2016)
Daughter (2018)
Mono Freedom (2020)
Ländmark (2024)
Crowborough

| Crowborough |
| --- | --- |
 High Street.
 fiCrowborough 
 51°04′N, 0°10′E 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Alue:  Kaakkois-Englanti
Kreivikunta:  East Sussex
Hallintopiiri:  Wealden
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  9 km²
Väestö
Väkiluku (2021):  22 000
Väestötiheys:  2 487 as./km²
 crowboroughtowncouncil.gov.uk 
Crowborough on 22 000 asukkaan kaupunki ja kunta (civil parish) East Sussexin kreivikuntaan kuuluvassa Wealdenin hallintopiirissä Kaakkois-Englannissa. Kunta sijaitsee A26-tien varrella High Wealdin maisemansuojelualueella, aivan Ashdown Forestin tuntumassa. Se on East Sussexin sisäosien asukasluvultaan suurin ja korkeimmalla sijaitseva kaupunki.
Esihistoriallisina aikoina Crowboroughin ympäristö oli tiheän metsän peitossa. Sen maaperästä on löydetty muinaisjäännöksiä mesoliittiselta ja neoliittiselta kaudelta. Roomalaisaikana sekä paikalliset heimot että roomalaiset valloittajat tuottivat seudulla rautaa harkkohyteillä. Rautaesineitä kuljetettiin Lontoosta Lewesiin johtanutta tietä pitkin, joka kulki Ashdown Forestin läpi. Harkkohyttien käyttö jatkui aina 1400-luvulle saakka, jolloin ne korvattiin vesivoimalla toimivilla masuuneilla.
Vuonna 1868 avattiin rautieyhteys, joka kulki Groombridgestä Crowboroughin kautta Uckfieldiin. Koska Crowborough kuului Rotherfieldin kuntaan vuoteen 1905 saakka, oli aseman nimi aluksi Rotherfield. Seuraavalla vuosikymmenellä Jarvis Brookin alueelle rakennettiin kolme tiilenpolttouunia, joiden toiminta jatkui 1970-luvun lopulle saakka.
Crowboroughiin alettiin houkutella 1800-luvun loppupuolella terveysmatkailijoita mainostamalla sitä ”palana Skotlantia Sussexissa”. Yksi ensimmäisistä vierailijoista oli luontokirjailija Richard Jefferies, joka saapui kylään 1885 ja kirjoitti siellä joitakin kauneimmista teoksistaan. Matkailijoita varten rakennettiin peräti kaksitoista hotellia ja perustettiin golfseura Crowborough Beacon Golf Club 1895. Vuonna 1907 kylään muutti salapoliisikirjailija Arthur Conan Doyle, joka asui siellä kuolemaansa asti vuonna 1930.
Kyllikki Kuningas

| Kyllikki Kuningas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Maire Kyllikki Kyheröinen
Syntynyt: 8. kesäkuuta 1944 Jääski
Kuollut: 15. joulukuuta 2023 (79 vuotta) Seinäjoki
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1962–2011
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Maire Kyllikki Kuningas (omaa sukua Kyheröinen, 8. kesäkuuta 1944 Jääski – 15. joulukuuta 2023 Seinäjoki) oli suomalainen näyttelijä.
Ura

Kyllikki Kuningas näytteli Seinäjoen kaupunginteatterissa vuosina 1975–2011, jolloin hän jäi eläkkeelle. Kuninkaan muita kiinnityksiä olivat Porin Teatteri 1962–1963, Riihimäen Teatteri 1963–1965, Vaasan suomalainen teatteri 1965–1967, Jyväskylän kaupunginteatteri 1967–1969 ja Imatran Teatteri 1969–1975.
Kuninkaan rooleja olivat esimerkiksi Nina (Lokki), Maggie (Mestarin tyttäret), Julia (Romeo ja Julia) sekä Juurakon Hulda ja Niskavuoren Heta. 2000-luvulla hän näytteli muun muassa Ilmin osan draamassa Pesärikko ja rouva Schmidtin osan musikaalissa The Sound of Music.
Kuningas näytteli emäntä Jokista Aleksi Mäkelän ohjaamassa draamassa Häjyt vuonna 1999.
Kuninkaan vanhemmat olivat sekatyömies Eino Johannes Kyheröinen ja Vera Toroska.
Tikkurila

| Tikkurila> Dickursby |
| --- | --- |
 Vantaan kaupungintalo.
 Kaupungin kartta, jossa Tikkurila korostettuna.
Kaupunki:  Vantaa
Suuralue:  Tikkurilan suuralue
Kaupunginosa nro:  61
Pinta-ala:  1,0 km² 
Väkiluku:  8 815 (31.12.2023)
Työpaikkoja:  7 098 kpl   (31.12.2017)
Postinumero(t):  01300, 01301
Lähialueet:  Viertola, Simonkylä,  Hiekkaharju, Jokiniemi, Kuninkaala; Helsingin puolella Tapulikaupunki
Tikkurila (ruots. Dickursby) on kaupunginosa Tikkurilan suuralueella, Vantaan itäosassa, Helsingin rajan tuntumassa. Tikkurila sijaitsee pääradan varrella noin 16 kilometriä pohjoiseen Helsingin keskustasta. Se on Vantaan hallinnollinen keskus ja yksi pääkaupunkiseudun aluekeskuksista, ja yleiskaavassa se nähdään yhtenä Vantaan tiivistyvistä pääkeskuksista.
Kaupunginosa ja aluekeskus

Tikkurilan kaupunginosa käsittää vajaan neliökilometrin kokoisen alueen. Sen rajoina ovat idässä päärata, pohjoisessa Valkoisenlähteentien tielinjaus ja lännessä Talvikkitie. Etelässä Tikkurila rajautuu Vantaan ja Helsingin väliseen kaupunginrajaan, joka tiedekeskus Heurekan tonttia lukuun ottamatta mukailee Keravanjokea.
Tikkurila muodostaa ympäröivien kaupunginosien (Hiekkaharju, Jokiniemi, Kuninkaala, Simonkylä, Viertola) kanssa suuralueen. Arkipuheessa nimitystä Tikkurila käytetään usein virallista kaupunginosaa laajemmasta alueesta. Tämä heijastuu myös alueen virallisessa nimistössä: esimerkiksi Tikkurilan urheilupuisto on Viertolan kaupunginosassa ja Tikkurilan lukio Jokiniemen kaupunginosassa. Tikkurilan eteläpuolella sijaitsee Ala-Tikkurila, joka kuuluu Helsinkiin.
Maisema

Tikkurilan luonnollinen maaperä on suurimmaksi osaksi vanhaa savikkoa. Maisema on suurimmaksi osaksi ollut tasaista pelto- ja niittyaluetta, eikä alueella juuri ole maastonmuotoja, vaan siluetti muodostuu ainoastaan rakentamisesta. Lähin korkea kohta on Winterinmäeksi kutsuttu kallio-moreeniselänne Jokiniemessä. Tikkurilan eteläreunassa sijaitsee rehevä Keravanjoen varren jokilaakso.
Historia > Teollisuuden ja rautatieliikenteen synty

Tikkurila tunnettiin markkinapaikkana jo 1500-luvulla, mistä se on myös saanut nimensä: tikkuri tarkoitti kymmenen nahan nippua. Turun ja Viipurin välinen Suuri Rantatie eli Kuninkaantie kulki nykyisen Tikkurilantien kohdalla. Etenkin sisämaan hämäläiset toivat Tikkurilan markkinoille myytäviksi turkiksia. Alue säilyi kuitenkin harvaan asuttuna Helsingin pitäjän takamaana 1800-luvun loppupuolelle asti.
Vuonna 1862 otettiin käyttöön Helsingin ja Hämeenlinnan välinen rautatie. Yksi sen seitsemästä asemasta rakennettiin Tikkurilaan, koska siellä rautatie ylitti Kuninkaantien. Hämeen läänin lääninarkkitehti Carl Albert Edelfelt, taidemaalari Albert Edelfeltin isä, suunnitteli uusrenessanssia ja varhaista eurooppalaista rautatiearkkitehtuuria edustavan tiilisen asemarakennuksen, joka toimii nykyään Vantaan kaupunginmuseon näyttelytilana sen poistuttua asemakäytöstä 1970-luvulla.
Alueen asutus keskittyi alun perin etelämmäksi Keravanjoen varteen, mutta rautatieliikenne alkoi kasvattaa nimenomaan asemanseutua. Rautatie toimi alkusysäyksenä asutuksen kasvulle ja toi alueelle myös teollisuutta. Tikkurilankoskella aloitti 1860-luvulla toimintansa öljynpuristamo ja vernissakeittämö. Näistä sai alkunsa nykyinen maalikonserni Tikkurila Oy, joka toimii edelleen joen toisella puolen Kuninkaalassa. 1880-luvun lopulla Tikkurilaan perustettiin ensimmäinen kauppa. Rautatieasemalla toimi postikonttori. Vuonna 1926 valmistui Tikkurilan kansakoulu.
Vernissan lisäksi Keravanjoen varteen rakentui muutakin teollisuutta: saksalaissyntyisen insinöörin Kurt Wreden perustama Tikkurilan Silkki oli Suomen ensimmäisiä silkkitehtaita. Vuonna 1934 Tikkurilaan pystytetty tehdasalue oli laaja: se työllisti 1950-luvulla jopa 550 henkilöä, ja kokonaisuuteen kuului kutomo, värjäämö, painamo, tarkkaamo ja pakkaamo. Silkkikutomon ja -värjäämön toiminta päättyi vuonna 1977. Tehdaskorttelissa on tänä päivänä asuntoja ja toimistotiloja. Silkkitehdaskorttelin itäpuolelle perustettiin vehnäjauhon tuottamiseen erikoistunut Veininmylly. Huomattaviin tehdasrakennuksiin kuului myös Akkuteollisuus Oy:n akkutehdas, joka oli toiminnassa vuosina 1947–1972. Noin kymmenen vuotta myöhemmin tehtaan tontille rakennettiin Tikkurilan kirjasto.
Keväällä 1918 alueella käytiin sisällissotaan kuulunut Tikkurilan taistelu, jossa Saksan Itämeren-divisioona valtasi alueen ja katkaisi pääradan.
Historia > Hallinnollinen keskus

1900-luvun alussa Tikkurilasta tuli hallinnollisesti taajaväkinen yhdyskunta, joka tosin kuului Helsingin maalaiskuntaan, mutta jolla oli rajoitettu itsehallinto-oikeus. Tämä asema sillä oli vuoden 1955 loppuun saakka, jolloin kaikki tällaiset yhdyskunnat lakkautettiin.lähde? Vuonna 1946 Tikkurilasta tuli Helsingin maalaiskunnan uusi hallinnollinen keskus Malmin siirryttyä Helsingin kaupungille suuressa alueliitoksessa.
1950- ja 1960-luvuilla alueelle alkoi rakentua merkittäviä rakennuksia. Tikkurilan kirkko ja Vantaan kaupungintalo valmistuivat Asematien varteen vuonna 1956. Galleria K eli tuolloinen pääkirjasto valmistui kaupungintalon kupeeseen kaksi vuotta myöhemmin. 1950-luvulla rautatieaseman kupeeseen perustettiin Suur-Helsingin Osuuskassan konttori, jota kutsutaan myös Kassantaloksi. Lummetiellä sijaitseva Opistotalo, entinen Keskuspuiston yläaste, on ainoa 1960-luvun julkista arkkitehtuuria edustava rakennus Tikkurilassa. Ensimmäinen punatiilisten kerrostalojen yhtenäinen alue, Kukkaketo, rakennettiin lähelle Keravanjokea 1960-luvun loppupuolella. Aikansa modernia asumista ja asuinrakentamisen ihanteita edustavan Kukkakedon suunnitteli Erkki Karvinen. Kukkakedon aluetta, jonka talot ovat keskimäärin kuusikerroksisia, pidetään arvokkaana kokonaisuutena.
Alueelle valmistui vuonna 1968 ajan hengen mukaista arkkitehtuuria edustanut Tikkurilan uimahalli, joka oli valmistuessaan Pohjoismaiden suurin uimahalli. 1970-luvulla Kielotien varteen rakentui useita virastotaloja. Sotien jälkeinen asutustoiminta sekä 1960- ja 1970-luvun maaltamuutto kasvattivat Tikkurilasta maalaiskunnan suurimman taajaman.
Tikkurila on alun perin rakennettu melko väljästi, ja aluetta hallitsevat viheralueiden ympäröimät autotiet, joiden väliin on rakennettu 1960-luvulle tyypillisiä matalia 2–4-kerroksisia taloja. Alue kasvoi nopeasti ja suunnittelemattomasti maalaiskunnan asemakylästä Suomen neljänneksi suurimman kaupungin hallinto- ja liikekeskukseksi, ja kiivain kasvu ajoittui aikaan, kun autoistuminen oli voimakkaimmillaan. Suurin osa rakennuskannasta on 1970-luvulta tai uudempaa. Yleisilmeelle on leimallista hajanaisuus, ja rakennuskanta vaihtelee sekä iältään, rakennustyypeiltään että materiaaleiltaan.
Historia > Nykyaika: väljästä rakentamisesta keskustaksi

Moderniksi kaupunkikeskukseksi Tikkurilaa alettiin kehittää 1990-luvun alussa. Koko Tikkurila on yleiskaavassa keskusta-aluetta. Kantakaupunkimaiseen kaavarunkoon on sisällytetty niin kutsuttua hybridirakentamista, jossa asuminen, palvelut ja toimistotilat voivat sijaita samassa korttelissa tai rakennuksessa. Kaupunginosaa on pyritty muuttamaan entistä tiiviimmäksi ja keskustamaiseksi esimerkiksi uusien hallintorakennusten ja korkeiden kerrostalojen, kuten vuonna 2005 valmistuneen Kielotornin myötä. Uusimpana huomattavana maamerkkinä Tikkurilaan on valmistunut vuonna 2015 uusi asemakeskus Dixi. Saman vuoden kesällä avattiin kehärata, joka vilkastutti Tikkurilan asemaa, ja jonka on sanottu siivittäneen Tikkurilaa uuteen kasvuun. Täydennysrakentamista on perusteltu muun muassa sillä, että Tikkurilan asema on Suomen kolmanneksi vilkkain rautatieasema ja alueen palvelut ovat hyvät.
Lisä- ja täydennysrakentamisen lisäksi Tikkurilassa on tehty purkavaa uudistamista, ja esimerkiksi Kielotien varresta purettiin kaksi 1970-luvun virastotaloa vuosina 2019–2020. Myös 1960-luvun asuinkerrostaloja on purettu ja korvattu korkeammilla. Kielotien eteläpäässä purettiin entinen henkilöautojen myyntipiste ja Anttilan käytössä ollut myymälä, ja niiden tilalle rakennettiin kerrostaloja. Vuonna 1956 valmistunut Tikkurilan vanha kirkko purettiin vuonna 2018 huonon sisäilman takia, vaikka se oli suojeltu asemakaavassa. Sen paikalle valmistui vuonna 2021 uusi Tikkurilan kirkko. Purku-uhan alla ovat muun muassa 1950-luvun asuintalo Asematie 1, kauppakeskus Tikkuri sekä Kielotien varteen sijaitseva niin kutsuttu ”Kelan talo”, joka valmistui vuonna 1987.