stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lylat Wars

| Lylat Wars |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Nintendo EAD
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Takao Shimizu
Tuottaja:  Shigeru Miyamoto
Suunnittelija:  Shigeru Miyamoto Takao Shimizu
Säveltäjä:  Kōji Kondō ja Hajime Wakai
Ohjelmoija:  Kazuaki Morita
Pelisarja:  Star Fox
Julkaistu:  Nintendo 64JP 27. huhtikuuta 1997NA 1. heinäkuuta 1997EU 20. lokakuuta 1997 iQue PlayerCHN 21. marraskuuta 2003
Lajityyppi:  räiskintäpeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: K-A  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  Nintendo 64, iQue Player, Virtual Console
Jakelumuoto:  Pelimoduuli, digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Lylat Wars on Nintendon kehittämän Star Fox -pelisarjan toinen osa ja se julkaistiin vuonna 1997 Nintendo 64 -konsolille. Peli julkaistiin Euroopassa ja Australiassa nimellä Lylat Wars, mutta Yhdysvalloissa nimellä Star Fox 64 (jap. スターフォックス64, Sutā Fokkusu Rokujūyon). Pelistä julkaistiin myös versio Rumble Pak -lisälaitteen kanssa.
Alun perin SNES:ille suunniteltu, julkaisematta jäänyt Star Fox 2 sisälsi joitakin uusia ominaisuuksia, joita hyödynnettiin myöhemmin Lylat Wars -pelissä. Muun muassa Wolf O'Donnell -hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Star Fox 2:ssa.
Pelin idea

Lylat Wars on Starwingin tapaan raiteilla kulkeva avaruusräiskintä. Pelin juoni on melkein samanlainen kuin Starwingissa: Star Fox -tiimin tulee jälleen estää pahan Androssin suunnitelmat vallata Lylat-järjestelmä ja pelastaa Corneria-planeetta. Verrattuna Starwingiin, Lylat Warsissa on lukuisia uudistuksia. Pelin kenttien suorittamisjärjestys riippuu siitä miten hyvin kentät onnistuu suorittamaan: taitava pelaaja pääsee vaikeimmille planeetoille. Vaikeinta reittiä pelaamalla pääsee näkemään pelin vaihtoehtoisen loppuratkaisun. Jos jollakin planeetalla suoritettava tehtävä epäonnistuu, reitti jatkuu helpompia planeettoja kohti. Joillakin kentillä on kulkuneuvona Landmaster-tankki tai Blue Marine -sukellusvene Arwing-aluksen sijaan.
Pelihahmot

Fox McCloud, kettu, Star Fox -tiimin johtaja ja yksinpelin pelihahmo
Falco Lombardi, kotka, Star Fox -tiimin äreä jäsen
Peppy Hare, jänis, Star Fox -tiimin vanha ja kokenut jäsen, joka oli vanhankin Star Fox -tiimin jäsen.
Slippy Toad, sammakko, Star Fox -tiimin jäsen, joka joutuu usein pulaan pelin aikana.
James McCloud, kettu, Fox McCloudin isä, joka johti ensimmäistä Star Fox -tiimiä
Andross, apina, Venom-planeetan ilkeä hallitsija, joka haluaa vallata koko Lylat-järjestelmän
Kenraali Pepper, koira, Cornerialainen upseeri, Star Fox -tiimin työnantaja
Wolf O'Donnell, susi, Androssin kätyri ja Star Wolf -tiimin johtaja
Leon Powalski, kameleontti, Star Wolf -tiimin jäsen
Pigma Dengar, sika, Star Wolf -tiimin jäsen, alkuperäisen Star Fox -tiimin jäsen ja petturi
Andrew Oikonny, apina, Star Wolf -tiimin jäsen
Katt Monroe, kissa, auttaa Star Fox -tiimiä joillakin planeetoilla
Bill Grey, husky, auttaa Star Fox -tiimiä yhdellä planeetalla
ROB 64, robotti, joka auttaa Star Fox -tiimiä jos tarvikkeet, kuten pommit, loppuvat
Aiheesta muualla

Star Fox 64 MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Pelit:   Starwing  Lylat Wars  Star Fox Adventures  Star Fox: Assault  Star Fox Command  Star Fox Zero  Star Fox Guard 
Hahmot:   Fox McCloud  Falco Lombardi  Wolf O’Donnell  Pigma Dengar  James McCloud
Luettelo televisiosarjan Kosketus jaksoista

Tämä on luettelo televisiosarjan Kosketus jaksoista.
Aiheesta muualla

Kosketus - Sarjaopas - Telvis.fi
Connor LaCouvee

| Connor LaCouvee> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. toukokuuta 1994 (ikä 30) Qualicum Beach, BC, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  HK Dukla Trenčín
Sarja:  Tipos extraliga
Pelinumero:  1
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  Maine Mariners (ECHL) Utica Comets (AHL) Laval Rocket (AHL) Tucson Roadrunners (AHL) Bratislava Capitals (ICEHL) KalPa (SML)
Connor James LaCouvee (s. 24. toukokuuta 1994 Qualicum Beach, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Slovakian Extraligan HK Dukla Trenčínissä.
Ura > Juniori- ja yliopistovuodet

LaCouvee syntyi Brittiläisen Kolumbian Qualicum Beachilla, mutta hän kävi high schoolin Saskatchewanissa Athol Murray College of Notre Damessa. LaCouvee palasi kaudeksi 2012–2013 synnyinseudulleen ja siirtyi BCHL-junioriliigan Cowichan Valley Capitalsiin. Kauden 2013–2014 hän aloitti samassa liigassa pelaavassa Merritt Centennialsissa, mutta LaCouvee siirtyi kuitenkin Alberni Valley Bulldogsiin, jossa hän pelasi suurimman osan kaudestaan.
Vuosina 2014–2017 LaCouvee kävi Bostonin yliopistoa. Hän toimi Freshman -vuotenaan 2014–2015 joukkueensa pääasiallisena kakkosmaalivahtina Matthew O’Connorille ja LaCouvee pelasi kahdeksan ottelua. Hän voitti sekä Hockey Eastin runkosarjan mestaruuden että koko divisioonan mestaruuden. Sophomore -vuotenaan 2015–2016 LaCouvee jäi niukasti kakkosmaalivahdiksi Sean Maguirelle ja hän pelasi 19 ottelua. Junior -vuotenaan 2016–2017 LaCouvee jäi selkeäksi kakkosmaalivahdiksi Jake Oettingerille ja hän pelasi vain viisi ottelua. Kaudeksi 2017–2018 LaCouvee vaihtoi koulua Bostonista Minnesotan osavaltionyliopiston Mankaton yksikön joukkueeseen. Hän nousi siellä joukkueensa selkeäksi ykkösmaalivahdiksi ja pelasi 31 ottelua torjuen 23 voittoa ja kolme nollapeliä. LaCouvee voitti WCHA:n runkosarjan mestaruuden ja hänet valittiin divisioonan kolmanteen tähdistökentälliseen.
Ura > Ammattilaisura

Heinäkuussa 2018 LaCouvee teki vuoden mittaisen sopimuksen ECHL-joukkue Maine Marinersin kanssa. Hän pelasi siellä kaudella 2018–2019 20 runkosarjaottelua torjuen 12 voittoa. Lokakuun lopulla LaCouvee siirtyi ammattilaistry-out -sopimuksella AHL-joukkue Utica Cometsiin, jossa hän pelasi kolme ottelua. Joulukuussa LaCouvee siirtyi ammattilaistry-out -sopimuksella Laval Rocketiin. Helmikuussa 2019 hän teki seuran kanssa loppukauden kattavan kaksivuotisen AHL-sopimuksen. LaCouvee pelasi siellä kauden aikana kaikkiaan 14 runkosarjaottelua torjuen seitsemän voittoa.
Kesäkuussa 2019 LaCouvee teki Laval Rocketin kanssa vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen. Samana syksynä NHL-varaamaton LaCouvee osallistui Montreal Canadiensin harjoitusleirille. Hän pelasi kauden 2019–2020 kuitenkin kokonaan Maine Marinersin ECHL-joukkueen vahvuudessa. LaCouvee pelasi 36 runkosarjaottelua torjuen 20 voittoa ja kolme nollapeliä.
LaCouvee siirtyi marraskuussa 2020 loppukauden 2020–2021 kattavalla sopimuksella Slovakian Extraligan HK Dukla Trenčíniin. Hän pelasi siellä yhdeksän ottelua, kunnes tammikuussa 2021 LaCouvee siirtyi loppukauden kattavalla AHL-sopimuksella Tucson Roadrunnersiin. Kaudeksi 2021–2022 hän palasi Slovakiaan ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen ICE Hockey Leaguen Bratislava Capitalsiin. Marraskuussa 2021 seura kuitenkin keskeytti kautensa hyökkääjä Boris Sádeckýn ja urheilutoimenjohtaja Dušan Pašekin traagisten kuolemien johdosta. LaCouvee siirtyi samassa kuussa loppukauden kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Kalevan Palloon. Hän aloitti joukkueessa torjumalla nollapelin heti kahdessa ensimmäisessä ottelussaan. Kauden edetessä LaCouvee lopulta jakoi torjuntavastuun Eero Kilpeläisen kanssa.
Kaudeksi 2022–2023 LaCouvee palasi vuoden mittaisella sopimuksella Slovakian Extraligan HK Dukla Trenčiniin. Helmikuussa 2023 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maijanen (albumi)

| Maijanen Pave Maijanen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : loka-marraskuussa 1984
 Studio : Finnvox-studiot
 Julkaistu: 1984
 Formaatti: LP-levy (9C 062 1384531)   C-kasetti (9C 262 1384534)   CD-levy (7243 4 94784 2 8)
 Tuottaja(t): Pave Maijanen
 Tyylilaji: suomipop, poprock, aikuisrock, iskelmä, suomirock
 Kesto: 38.16
 Levy-yhtiö: Oy EMI Finland Ab
 Levymerkki: Parlophone
Listasijoitukset
  Suomi: 1. (7 viikkoa, joulukuu 1984) 
Pave Maijasen muut julkaisut
| Tanssivat kengät 1983 | Maijanen 1984 | Palava sydän 1985 |
Singlet albumilta Maijanen
 ”Lähtisitkö” / ”Lilja, ruusu ja kirsikkapuu” Julkaistu: 1984 (9C 006-1384577)  ”Jää mun luo” / ”Lokakuu, helmikuu, kesäkuu” Julkaistu: 1984 (9C 006-1384597)
Maijanen on suomalaismuusikko Pave Maijasen toinen studioalbumi, joka julkaistiin loppuvuodesta 1984. Levyä pidetään Maijasen läpimurtona ja sen isoimmaksi hittikappaleeksi nousi Maijasen säveltämä ja sanoittama ”Lähtisitkö”. Albumin yhdeksästä kappaleesta neljä on Maijasen säveltämiä ja sanoittamia. Loput viisi ovat cover-kappaleita.
Albumi julkaistiin Parlophone-levymerkillä vinyylilevynä ja C-kasettina. Vuonna 1998 albumista julkaistiin uusi, remasteroitu painos CD-levynä. Vuonna 2001 albumi julkaistiin uudelleen CD-levynä samoissa kansissa Maijasen debyyttialbumin Tanssivat kengät (1983) kanssa. Albumi sisältää myös kaksi bonuskappaletta.
Taustaa ja tuotantovaihe

Maijanen alkoi tehdä musiikkia seuraavalle pitkäsoitolleen kesällä 1984 viettäessään kesälomaa Sarvisalon vuokramökillä Kesälahdella. Mökillä ollessaan hän tehtaili muutamia kappaleita, joista tunnetuimmaksi kohosi ”Lähtisitkö”. Kun kappaleita oli tarpeeksi paljon syksyn saapuessa, Maijanen kokoontui soittajineen Finnvoxin studiolle syyskuussa 1984. Levylle basistiksi tullut Maijasen serkku Veli-Matti ”Masa” Maijanen ja rumpali Miri Miettinen Pave pyysi Broadcast-yhtyeestä. Soolokitaristiksi tuli muun muassa Pekka Pohjola Groupissa soittanut Peter Lerche. Tämä kolmikko Paven avustuksella muodostaa levyn perusryhmän. Nelikon lisäksi levyllä vierailevat kosketinsoittajat Seppo Kantonen ja Esa Kotilainen, Dingo-yhtyeestä soolouralle lähtenyt basisti Jarkko Eve ja lyömäsoittaja Tapio ”Mongo” Aaltonen.
Pavella ei ollut tapaansa mukaisesti kappaleista demoja, vaan hän tiesi tarkkaan mitä halusi. Miri Miettisen mukaan studioon mentiin suoraan ja kappaleita alettiin muovaamaan julkaisukuntoon heti. Levyn avausraidalla Pave laulaa a capella -tyylisen version kappaleesta ”Lilja, ruusu ja kirsikkapuu”. Pave on muistellut ajatelleensa kappaleeseen Lauluyhtye Fyrkan kaltaista kuorolaulua. Hän oli muistanut tehneensä yhdessä Pepe Willbergin kanssa edellämainitun kappaleen alkuperäiskielellä ”Scarborough Fair” Yleisradion kantanauhoille. Pave pyysi kollegaansa, muusikko Markku Johanssonilta uusimaan aikaisemman sovituksensa ottaen Pertti ”Pertsa” Reposen kirjoittaman suomennoksen laulettavakseen. Samalla Pave pyysi Johanssonia soittamaan pianolla päämelodian taustanauhalle, jonka avulla Pave lauloi ensimmäisen stemma-raidan. Stemma-raitoja muodostui yhteensä 12 ja Paven muistelmien mukaan hän pysyi hyvin vireessä. Hyvin tärkeä osa kappaleen ja koko levyn soundia, on äänittäjäksi ja miksaajaksi tullut T. T. Oksala, joka kehitteli avausraitaan paljon ideoita kaiusta ja maailmasta. Oksalaan Maijanen oli tutustunut ollessaan basistina hänen esikoisalbumillaan Radio Storm vuonna 1978. Avausraidan äänityksen jälkeen Oksala kehui Pavea ”käsittämättömäksi laulajaksi”. Oksala ja Maijanen tekivät yhteistyötä Maijasen soolotuotannon parissa kymmenen vuoden ajan.
Levyn kappaleista ”Lokakuu, helmikuu, kesäkuu” aloitti pitkään jatkuneen, pasifistisia julistuksia sisältävän kappalesarjan, jossa on viitteitä Paven omaan elämään. Hänen itsensä mukaan kappaleessa ”opetellaan yhteisvoimin sotimaan, hyökkäämään, taistelemaan, tappamaan, vangitsemaan, vakoilemaan, puolustamaan ja kuolemaan”. Levyllä Maijanen alkoi käyttämään ensimmäisen kerran salanimeään Maija Paavonen, jota hän käytti pitkään monissa soolouransa kappaleissa. Salanimen ideana oli, että Maija saa kirjoittaa herkkiä ja romanttisia tekstejä toisin kuin Pave itse. Puolestaan ”Lokakuu, helmikuu, kesäkuu” osoittaa myös Maijan olevan melko ankara kirjoittaja. Levyn päättää instrumentaalikappale ”Syksy”, jossa kitaristi Lerche esittelee soittotaitojaan. Alun perin kappaleeseen oli olemassa myös sanoitus, mutta kuultuaan Lerchen kitaransoiton päätti jättämään sanat pois.
Vastaanotto ja arvioita

Joulukuussa 1984 Yle TV2:n Hittimittari-ohjelmassa esitetty ”Lähtisitkö” kiihdytti levyn ja kappaleen single-julkaisun myyntiä eteenpäin. Maijanen voitti Hittimittarin kolme kertaa putkeen ja kappale kruunattiin ”superhitiksi”. Tämän myötä albumi menestyi hyvin ja oli Suomen musiikkilistojen ykkösenä peräti seitsemän viikon ajan. Yhteensä albumi pysyi listalla 38 viikkoa. ”Lähtisitkö” oli parhaimmillaan Suomen jukeboxien toisiksi myydyin single sekä radioiden toisiksi soitetuin kappale. Albumi ylitti kultalevyrajan vuonna 1985 ja platinalevyrajan 1986. Albumia on myyty vuoteen 2013 mennessä 50 129 kappaletta ja on Maijasen toiseksi myydyin levy heti Palava sydän -albumin jälkeen.
Verrattuna Maijasen esikoisalbumiin levy myi yli 45 000 kappaletta enemmän. Esikoisalbumin jälkeen levy-yhtiö EMI:n kanssa oltiin sovittu vain seuraavan levyn teosta, mutta Maijanen-albumin ollessa todellinen menestys yhtiön toimitusjohtaja Rolf Kronqvist ehdotti Maijaselle jatkoa levytyssopimukselle. Levyä myytiin niin paljon, että kevättalvella EMI:n levytoimituksista vastaavat henkilöt saivat lähettää rekka-autollisia täynnä Maijasen tuoreinta albumia. EMI:n tiedottajana työskennellyt Leena Virtanen on myöhemmin todennut, että Maijasen pakka ei mennyt sekaisin äkillisestä suosiosta.
Maijasen elämäkerran kirjoittanut Tommi Saarela totesi levyn olevan kirjava ja monipuolinen verrattuna Maijasen esikoiseen.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sanoittanut/suomentanut ja sovittanut Pave Maijanen nimellä Paavonen, ellei toisin mainita.
Kappaleet > A-puoli

Lilja, ruusu ja kirsikkapuu – 2.03 (alkup. ”Scarborough Fair / Canticle”, säv. P. Simon / A. Garfunkel, suom. san. P. Reponen, sov. M. Johansson)
Kuume – 3.56 (alkup. ”Fever”, säv. J. Davenport / Cooley, suom. san. Paavonen)
Lokakuu, helmikuu, kesäkuu – 4.41 (säv. ja san. Paavonen)
Lähtisitkö – 4.30 (säv. ja san. Paavonen)
Jää mun luo – 3.56 (alkup. ”Stand By Me”, säv. B.E. King / Clinck / C. Stuart, suom. san. Paavonen)
Kappaleet > B-puoli

Suuret sankarit – 4.09 (säv. ja san. Paavonen)
Outo tapa – 3.40 (alkup. ”Spooky”, säv. H. Middlebrooks / M. Shapiro / J.B. Cobb Jr. / B. Buie, suom. san. E. Kettunen)
Mikset mua huomaa – 4.34 (alkup. ”Happy Together”, säv. G. Bonner / Gordon, suom. san. P. Reponen)
Syksy – 6.47 (instrumentaali, säv. Paavonen)
Kappaleet > Vuoden 2001 CD-painoksen bonuskappaleet

Scarborough Fair / Canticle – 2.01 (”Lilja, ruusu ja kirsikkapuu”, alkup. san. P. Simon – A. Garfunkel)
Would You – 4.09 (alkup. ”Lähtisitkö”, eng. san. J. Meikle)
Kokoonpano > Muusikot

Pave Maijanen – laulu (1-8), kitara (2-6, 8, 9; soolo: 2), Poly-61-syntetisaattori (3, 4, 7, 8), Continental-urut (5, 6), basso (7, 8) lyömäsoittimet (3) (*)
Eve – basso (2, 3)
Peter Lerche – kitara (2–4, 6, 7, 9; soolot: 6, 7, 9)
Seppo Kantonen – PPG-Wave 2.2. -syntetisaattori (3, 4, 7, 9; soolo: 7), Dx-7 (5), piano (6)
Miri Miettinen – rummut (2-9)
Matti Maijanen – basso (4-6, 9)
Mongo Aaltonen – lyömäsoittimet (2, 3, 5, 7, 8), kitara (4)
Esa Kotilainen – Mellotron (jouset: 2, kuoro: 9)
Markku Johansson – trumpetti (5, 8)
Simo Salminen – trumpetti (8)
Markku Veijonsuo – pasuuna (8)
(*) Kappaleen ”Kuume” (2) Maijasen soittama kitarasoolo on omistettu Janne Ödnerin muistolle ja mukailee hänen sooloaan.
Kokoonpano > Tuotanto

Markus Vikstedt – äänitys (Finnvox-studiot; loka-marraskuu -84), miksaus
T. T. Oksala – äänitys (Finnvox-studiot; loka-marraskuu -84), miksaus
Pave Maijanen – miksaus, tuottaja (Maijanen Sävel ja Rytmi Oy)
Stefan Bremer – kuvat
Mika Jussila – vuoden 1998 CD-painoksen re-masterointi (Finnvox-studiot)
Aiheesta muualla

Lähtisitkö-kappaleen esitys uudenvuodenaattona 1984 Yle Elävässä Arkistossa
Kuume-kappaleen esitys uudenvuodenaattona 1984 Yle Areenassa
Corey Clark

Corey Clark
Corey Delaney Clark (s. 13. heinäkuuta 1980 San Bernardino, Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja, joka hylättiin American Idolissa, yhdysvaltalaisessa kykyjenetsintäkilpailussa. Hänellä on esikoisalbumi nimeltä Corey Clark. Hän sijoittui hylkäämisen jälkeen yhdeksänneksi. Albumi ei menestynyt kovin hyvin, sillä sitä myytiin vain noin 2 500 kappaletta.
M/S Finneagle

| M/S Finneagle |
| --- | --- |
 M/S Finneagle, Föglöfjärden, 2013.
Tyyppi:  matkustajarahtilaiva
Lippuvaltio:   Suomi
Kotipaikka:  Helsinki
IMO-numero:  9138006
MMSI-numero:  230635000
Tunnuskirjaimet:  OJPY
Aiemmat nimet:  1998–1999 Stena Seapacer II 1999– Finneagle
Omistaja:  Finnlines
Rakennustelakka:  Astilleros Españoles, Puerto Real, Espanja
Rakennusnumero:  79
Tilattu:  6. lokakuuta 1995
Kölinlasku:  26. kesäkuuta 1997
Vesillelasku:  18. huhtikuuta 1998
Luovutettu:  5. lokakuuta 1999
Tekniset tiedot
Pituus:  188,3 m
Leveys:  29,5 m
Syväys:  6,21 m
Bruttovetoisuus:  29 841 brt
Koneisto:  4 × Sulzer 8ZAL40S -dieselmoottorit
Koneteho:  23 050 kW
Nopeus:  40,74 km/h
Nopeus:  22,1 kn
Hyttejä:  395
Lastikapasiteetti:  2 500 m
Sisaralukset:  M/S Finnclipper, M/S Finnfellow ja M/S Stena Germanica
Lähteet:  
M/S Finneagle (IMO 9138006) on Finnlinesin omistama ro-ro/matkustaja-alus. Finneagle on valmistunut vuonna 1999 Astilleros Españolesin telakalla Puerto Realissa, Espanjassa. Kuollutta painoa aluksella on 7 456 tonnia ja sen jääluokitus on 1A eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle, ja nykyään se liikennöi reitillä Naantali–Kappelskär. Finnlinesin omistukseen alus rekisteröitiin 29. lokakuuta 1999.
Finneaglen sisaralukset ovat M/S Finnclipper, M/S Finnfellow ja M/S Stena Germanica.
Käyttöhistoria

Lokakuussa 1995 Stena Ferries Ltd. Lontoosta tilasi aluksen. Kölinlasku tapahtui 26. kesäkuuta 1997 ja vesille alus laskettiin Stena Seapacer II –nimisenä 18. huhtikuuta 1998. 25. kesäkuuta 1997 Finnlines hankki aluksen haltuunsa sopimuksen mukaan.
5. lokakuuta 1999 alus luovutettiin irlantilaiselle Youngstar Ltd:lle ja Stena Ferries Ltd. otti aluksen haltuunsa ja samalla se sai nykyisen Finneagle-nimensä. Samana päivänä alus siirtyi Stena Rederi Ab:n tilausliikenteeseen ja se myös myytiin Finnlines-yhtymään kuuluvalle Poseidon Schiffahrt AG:lle Lyypekkiin Saksaan. 14. lokakuuta alus saapui Saksan Travemündeen. 29. päivä se rekisteröitiin Finnlinesin omistukseen Tukholmaan ja seuraavana päivänä se siirtyi Ruotsin alusrekisteriin. Marraskuun alussa 1999 Finneagle aloitti liikennöinnin Naantalin ja Kapellskärin välillä.
1. marraskuuta 2002 laivan hallinta siirtyi Nordö Link -varustamolle Malmöhön. 18.– 24. heinäkuuta 2005 välisen ajan Finneagle oli kunnostettavana Kapellskärissä. 14. marraskuuta 2007 alus siirtyi Finnlines Abp:n omistukseen. Lippuvaltiona säilyi edelleen Ruotsi.
8. toukokuuta 2008 Finneagle ja alankomaalainen rahtialus välttivät täpärästi törmäyksen Lemlandiin kuuluvalla merialueella Ahvenanmaalla. Tilanne sattui aamuyöllä vähän kello kolmen jälkeen. Vaaratilanne syntyi, kun alankomaalaislaiva ei ollut noudattanut asiaankuuluvia väyliä. Finneagle sai kuitenkin vältetyksi törmäyksen kaarrettuaan voimakkaasti tyyrpuurin suuntaan.
29. maaliskuuta 2009 havaittiin Naantalin satamassa runsaasti öljyä vedessä. Varsin nopeasti päästön lähteeksi varmistettiin Finneagle ja Naantalin satama rajattiin öljypuomeilla. Finneaglesta valui mereen kevyttä polttoöljyä Naantalin sataman ja Ahvenanmaan välille noin viisi kuutiota. Rajavartiolaitos määräsi 22 588 euron öljynpäästömaksun Finnlines-varustamolle, siihen mennessä Suomen suurimman. Alueelta ei löytynyt likaantuneita lintuja tai eläimiä, mutta poliisille tuli 3–4 ilmoitusta rannoille ilmenneistä haitoista Naantalista. Suomen ympäristökeskuksen mukaan ”Öljypäästö on ollut laaja.” Ruotsin liikennehallituksen tekemän selvityksen mukaan päästön syy oli huono tuuri. ”Niin monet yksityiskohdat ja olosuhteet myötävaikuttivat öljypäästöön, että aiheellisesti voidaan katsoa sen tapahtuneen Murphyn lain mukaisesti”, tiivistää raportti.
Alus oli 10. huhtikuuta 2009 viimeistä päivää liikenteessä välillä Naantali–Kapellskär ja 15. huhtikuuta 2009 se aloitti liikennöinnin välillä Travemünde–Malmö. 5.10.2012 lähtien alus on liikennöinyt Suomen lipun alla ja 13.11.2012 lähtien jälleen Naantali–Kapellskär-reitillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M/S Finneagle Wikimedia Commonsissa
Fakta om Fartyg – M/S Finneagle (ruotsiksi)
M/S Finneagle Finnlinesin verkkosivuilla[vanhentunut linkki]
The ferry site – M/F Finneagle (englanniksi)
Aluksen tiedot englanniksi (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Finnlines
| --- | --- |
Nykyiset alukset:  M/S Europalink • M/S Finnbreeze • M/S Finnclipper • M/S Finneco I • M/S Finneco II • M/S Finneco III • M/S Finnfellow • M/S Finnhawk • M/S Finnkraft • M/S Finnlady • M/S Finnmaid • M/S Finnmaster • M/S Finnmerchant • M/S Finnmill • M/S Finnpartner • M/S Finnpulp • M/S Finnsea • M/S Finnsirius • M/S Finnsky • M/S Finnstar • M/S Finnsun • M/S Finntide • M/S Finntrader • M/S Finnwave • M/S Finnswan
Entiset alukset:  M/S Translubeca • M/S Agi • M/S Mago • M/S Princesa Marissa • M/S Claudia • M/S Mermaid II • M/S Fellow • M/S Sancak • M/S Palm Beach Princess • M/S Golden Princess • M/S Wasa Queen • GTS Finnjet • M/S Bravaden • M/S Eurocargo Africa • M/S MN Eider • M/S Merchant • M/S Seaterns • M/S Etel • M/S Borden • M/S Baltijsk • M/S Kaduna • M/S Envoy • M/S Tor Botnia • M/S Baltic Eager • M/S Polaris • M/S Tor Finlandia • M/S Antares • M/S Birka Transporter • M/S Finnhansa • M/S Global Carrier • M/S Global Freighter • M/S Runner • M/S Vasaland
Tilatut alukset:  M/S Finncanopus
M/S Finneagle Naantalin satamassa helmikuussa 2009.
M/S Finneco I

| M/S Finneco I |
| --- | --- |
Tyyppi:  Rahtilaiva, hybridiroro-alus
Lippuvaltio:  Suomi
Omistaja:  Finnlines / Grimaldi Lines
Rakennustelakka:  Jinling-telakka, Nanjing, Kiina
Vesillelasku:  26. huhtikuuta 2021
Luovutettu:  vuoden 2021 loppuun mennessä
Tekniset tiedot
Pituus:  238.0 m
Leveys:  34.0 m
Bruttovetoisuus:  60 370 brt
Koneteho:  (pääkoneet) 2 x 12 780 kW
Nopeus:  20.7 kn
Hyttejä:  12 (matkustajille), 26 (henkilökunnalle)
Lastikapasiteetti:  5 800  m
Lähteet:  
M/S Finneco I on Finnlines-varustamon Suomeen liputettava, Kiinassa vuonna 2021 valmistuva hybridiroro-rahtialus. Alus on rakennettu Nanjingin kaupungissa, Nanjingin satama-alueella sijaitsevalla Jinling -telakalla. Telakka on osa China Merchants Group -konsernia.
Aluksen pituus on 238 metriä ja leveys 34 metriä, bruttovetoisuutta löytyy 60 515 GT . Kuollutta painoa Finneco I:lla on 17 377 dwt ja sen jääluokitus on 1A Super. Lastikapasiteettia on 5 800 kaistametriä. Lisäksi autokannet tarjoavat 5 800 m2 lisätilaa ja sääkannen konttitila on noin 520 TEU. Alus pystyy kuljettamaan matkaa kohden esimerkiksi noin 300 perävaunua, 150 autoa ja 500 merikonttia. Koska käytännössä suurin osa perävaunuista kuljetetaan ilman rekan nuppiosaa, on aluksella vain 12 hyttiä ajoneuvoyhdistelmien kuljettajille.
Käyttöhistoria

Alus laskettiin vesille 26. huhtikuuta 2021.  Aluksen luovutus on suunniteltu tapahtuvaksi ennen vuoden loppua. Finnlinesin on tarkoitus liikennöidä laivalla reittiä  Biskajanlahti–Pohjanmeri–Itämeri vuodenvaihteesta 2021–2022 lähtien.