stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Reckless and Relentless
Aiheesta muualla

Reckless and Relentless discogs.com -sivustolla
Val di Zoldo

| Val di Zoldo |
| --- | --- |

 Val di Zoldo
 Koordinaatit: 46°20′55.32″N, 12°10′58.80″E 
Valtio:  Italia
Alue:  Veneto
Maakunta:  Belluno
Pinta-ala:  
 – Maa:  141,65  km²
Korkeus:  1 177 (min 604 - max 3 220)  m
Väkiluku (2016):  3 242 
 – Väestötiheys:  22  as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Val di Zoldo on kunta Bellunon maakunnassa Veneton alueella Pohjois-Italiassa.
Kunta perustettiin vuonna 2016 kun kaksi kuntaa Forno di Zoldo ja Zoldo Alto yhdistyivät muodostaen Val di Zoldon kunnan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Val di Zoldo Wikimedia Commonsissa
Bellunon maakunta
Agordo | Alano di Piave | Alleghe | Alpago | Arsiè | Auronzo di Cadore | Belluno | Borca di Cadore | Calalzo di Cadore | Canale d’Agordo | Cencenighe Agordino | Cesiomaggiore | Chies d’Alpago | Cibiana di Cadore | Colle Santa Lucia | Comelico Superiore | Cortina d’Ampezzo | Danta di Cadore | Domegge di Cadore | Falcade | Feltre | Fonzaso | Gosaldo | La Valle Agordina | Lamon | Lentiai | Limana | Livinallongo del Col di Lana | Longarone | Lorenzago di Cadore | Lozzo di Cadore | Mel | Ospitale di Cadore | Pedavena | Perarolo di Cadore | Pieve di Cadore | Ponte nelle Alpi | Quero Vas | Rivamonte Agordino | Rocca Pietore | San Gregorio nelle Alpi | San Nicolò di Comelico | San Pietro di Cadore | San Tomaso Agordino | San Vito di Cadore | Santa Giustina | Santo Stefano di Cadore | Sappada | Sedico | Selva di Cadore | Seren del Grappa | Sospirolo | Soverzene | Sovramonte | Taibon Agordino | Tambre | Trichiana | Val di Zoldo | Vallada Agordina | Valle di Cadore | Vigo di Cadore | Vodo di Cadore | Voltago Agordino | Zoppè di Cadore
Vartaat

Vartaita grillattavana
Vartaat on grilliruoka, jossa syötäväksi tarkoitetut lihan- ja vihanneksen palat on lävitetty varrastikulla kypsennyksen ajaksi. Varrastikun tehtävänä on pitää ruoka-ainekset koossa sekä helpottaa annosten tarjoilua. Vartaissa käytetään yleensä marinoitua sian-, naudan-, broilerin- tai kalanlihaa. Suosittuja varrasvihanneksia ovat esimerkiksi paprika, maissi, sipuli ja kesäkurpitsa.
Muutamia varrastyyppejä

Anticuchos (Peru)
Brochette (Ranska)
Espetada (Portugali)
Churrasco (Brasilia)
Satay (Aasia)
Šašlik (Venäjä)
Šiš kebab (Iran)
Souvlaki tai kalamaki (Kreikka)
Yakitori (Japani)
Spiedies (New York).
Frigărui (Romania)
Riccardo Lacedelli

| Riccardo Lacedelli> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. toukokuuta 1995 (ikä 29) Pieve di Cadore, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  179 cm
Paino:  75 kg
Seura
Seura:  Karhu HT
Sarja:  Suomi-sarja
Pelinumero:  71
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  SG Cortina (Italia/AlpsHL)  Hokki (Mestis)
Riccardo Lacedelli (s. 3. toukokuuta 1995 Pieve di Cadore, Italia) on italialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Suomi-sarjajoukkue Karhu HT:ssä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Lacedelli laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Lacedelli on SG Cortinan kasvatti. Hän voitti kaudella 2011–2012 tehoilla 32+39=71 koko Italian B-nuorten sarjan syöttöpörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain SV Ritten/Renonin Moritz Oberrauch. Lacedelli voitti myös sarjan pudotuspelien pistepörssin tehoilla 5+4=9. Hän voitti kauden päätteeksi Italian B-nuorten mestaruuden. Kaudeksi 2012–2013 Lacedelli siirtyi Yhdysvaltoihin AtJHL-junioriliigan Northern Cyclonesiin, jossa pelasi ennestään jo hänen isoveljensä Federico.
Kaudeksi 2013–2014 Lacedelli palasi yhdessä veljensä Federicon kanssa Cortinaan ja he siirtyivät seuran miesten joukkueeseen Italian pääsarja Elite.A:han. Hän debytoi liigassa 21. syyskuuta 2013 vieraissa HC Fassaa vastaan. Lacedelli keräsi ottelussa yhden kahden minuutin jäähyn. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa hän teki 14. marraskuuta 2013 vieraissa SSI Vipitenoa vastaan. Lacedelli sai ottelussa myös syöttöpisteen Ryan Dinglen tekemään maaliin. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 38 runkosarjaottelussa tehot 3+3=6 ja kymmenessä playoff-ottelussa yhden maalin. Kolmessa Italian Cupin ottelussa Lacedelli jäi ilman tehopisteitä. Hän halusi siirtyä kauden jälkeen Yhdysvaltain yliopistosarjoihin, mutta Lacedelli ei kuitenkaan saanut tähän oikeutta, sillä hän oli pelannut ammattilaissarjoissa. Sääntö tuli Lacedellille yllätyksenä.
Lacedelli pelasi Cortinassa kolme kautta Serie A:ssa (ent. Elite.A), kunnes joukkue siirtyi kaudeksi 2016–2017 pelaamaan monikansalliseen Alps Hockey Leagueen. Kaudella 2018–2019 hän oli tehoilla 18+15=33 joukkueen toiseksi paras pistemies Devin DiDiometen jälkeen. Kaudella 2019–2020 Lacedelli nousi Cortinan varakapteeniksi. Hän oli tehoilla 20+19=39 joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja Lacedelli jakoi sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Nick Trecapellin kanssa. Cortina osallistui myös Serie A:han, jossa Lacedelli toimi joukkueensa kapteenina.
Kaudeksi Lacedelli siirtyi 2020–2021 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin, kun joukkueen seurajohdolle tuttu kontakti kysyi Hokin kiinnostusta häntä kohtaan. Lacedelli ei lopulta kuitenkaan onnistunut vastaamaan häneen kohdistuneisiin odotukssiin ja hän teki kuudessa ottelussa kaksi syöttöpistettä, kunnes lokakuun lopulla Lacedellin sopimus purettiin yhteisymmärryksessä. Marraskuussa 2020 hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella sarjatasoa alemmas Suomi-sarjajoukkue Karhu HT:hen.
Ura > Maajoukkueura

Lacedelli pelasi alle 20-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti Italian sisäisen maalipörssin neljällä osumallaan ja sisäisen tehotilaston lukemalla +4. Lacedelli pelasi myös alle 20-vuotiaiden IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti kultaa. Lacedelli pelasi myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013, joista molemmat turnaukset päättyivät pronssiin. Vuoden 2013 turnauksessa hän toimi Italian varakapteenina.
Italian A-maajoukkueessa Lacedelli on pelannut 22 ottelua tehopistein 1+3=4. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Ice Hockey Challengessa 17. joulukuuta 2015 Katowicessä turnauksen isäntäjoukkue Puolaa vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Lacedelli teki Euro Ice Hockey Challengessa 9. marraskuuta 2018 Unkarin Budapestissä Kazakstania vastaan.
Pelityyli

Hokin päävalmentaja Niko Erosen mukaan Lacedelli on luisteluvoimainen ja taitava hyökkääjä. Erosen mukaan hänen vahvuutensa ovat hyökkäyspelaamisessa sekä maalinteossa, mutta myös joukkuepelaaminen ja voitonnälkä ovat isoja arvoja Lacedellin pelaamisessa.
Muuta

Lacedellin isoveli Federico pelasi puolustajana pitkään Riccardon joukkuetoverina sekä Cortinassa että Northern Cyclonesissa. Federico ei ole pelannut missään kevään 2019 jälkeen. Veljesten isä Lorenzo Lacedelli toimi Cortinan presidenttinä vuosina 2014–2017.
Toyota R -moottori

R-sarjan moottorit ovat nestejäähdytteisiä, bensiinikäyttöisiä, 4-sylinterisiä rivimoottoreita. Toyota valmisti niitä vuosina 1953–1995. Elinkaarensa aikana moottorisarja koki monta muutosta muun muassa iskutilavuuden ja venttiilikoneiston järjestelyjen suhteen. Moottorit on suunniteltu ajoneuvoissa pituussuuntaiseen asennukseen.
DOHC-moottoreissa nokka-akselit olivat ketjukäyttöisiä.
R

1,5 l (1453 cc) R-versio oli tuotannossa vuodesta 1953 vuoteen 1964.
Poraus oli 77 mm ja iskunpituus 78 mm. Sylinterilohko ja -kansi olivat valurautaa. Kampiakselilla oli kolme runkolaakeria, sähköjärjestelmän jännite oli 12V. Lohkossa sijaitseva nokka-akseli oli hammaspyöräkäyttöinen. Venttiilikoneisto oli työntötankokäyttöinen OHV, imu- ja pakoventtiilit oli järjestetty sylinterikannen samalle sivulle, ts. moottori ei ollut läpihengittävä. Polttoainejärjestelmänä oli kaksikurkkuinen yläimukaasutin, Puristussuhde oli 8.0:1 ja moottorin kokonaispaino 155 kg. Vuosina 1962 - 64 oli tuotannossa myös nestekaasukäyttöinen R-LPG.
| Koodi | Teho kW (hv) | Vääntö Nm | Valmistettu | Huomautukset |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| R | 45 (60) / 4400 rpm | 108 / 2600 rpm | 1953 - 1964 |  |
| R-LPG |  |  | 1962 - 1964 | LPG |
Sovellukset:
Toyota Super 1953-1955
Toyota Master 1955-1956
Toyota Crown 1955-1958
2R

1,5 l (1490 cc) 2R-versio oli tuotannossa vuodesta 1964 vuoteen 1969. Poraus oli 78mm ja iskunpituus 78mm. Jälleen oli bensiinikäyttöisen moottorin rinnalla tuotannossa myös nestekaasukäyttöinen versio.
| Koodi | Teho kW (hv) | Vääntö Nm | Valmistettu | Huomautukset |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2R | 55 (74) / 5000 rpm | 116 / 2600 rpm | 1964 - 1969 |  |
| 2R-LPG |  |  | 1964 - 1969 | LPG |
Sovellukset:
Toyota Corona 1964-1969
Toyota Corona Mark II 1968-1969
3R

1,9 l (1897 cc) 3R-versio oli tuotannossa vuodesta 1959 vuoteen 1968.
Aluksi puristussuhde oli 7,7:1. Vuonna 1960 3R-version puristus nostettiin 8:1, 3R-B jota valmistettiin vuodesta 1960 vuoteen 1968, oli 7,7:1 puristussuhteella. 3R-C-versio esiteltiin täyttämään Kalifornian päästörajoitukset. 3R-LPG-versio oli valmistuksessa viimeisten viiden tuotantovuoden ajan.
| Koodi | Teho kW (hv) | Vääntö Nm | Valmistettu | Huomautukset |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3R | 60 (80) / 4600 rpm | 142 / 2600 rpm | 1959 - 1960 | 7.7:1 |
| 3R | 67 (90) / 5000 rpm | 142 / 3400 rpm | 1960 - 1968 | 8.0:1 |
| 3R-B | 60 (80) / 4600 rpm | 142 / 2600 rpm | 1960 - 1968 | 7.7:1 |
| 3R-C |  |  |  | Kalifornian versio |
| 3R-LPG |  |  | 1963 - 1968 | LPG |
Sovellukset:
Toyota Stout, 85 hv (63 kW) 1964–1967
Toyota Hilux  1969–?
Toyota Corona (USA) 1967–1969
Toyota Crown 1959–1967
Toyota Masterline 1959–?
4R

1,6 l (1587 cc) 4R-versio oli tuotannossa vuodesta 1965 vuoteen 1968.
Poraus oli 80,5 mm ja isku 78 mm.
Sovellukset:
Toyota Corona (Japani) 1967
5R

2,0 l (1994 cc) 5R-versio oli tuotannossa vuodesta 1968 vuoteen 1986.
Nestekaasuversio 5R-LPG oli tuotannossa vuodesta 1968 vuoteen 1983.
Venttiilikoneisto oli OHV, kaksi venttiiliä per sylinteri. Poraus oli 88 mm ja isku 82 mm.
Teho oli 106 hv (79 kW) / 5200 rpm ja vääntö 169 Nm / 3000 rpm.
Sovellukset:
Toyota Crown:  kolmas - kuudes sukupolvi (RS50, RS60/66, RS80/RS100, RS110). Vain LPG-versiona taksikäyttöön kahden viimeisen sukupolven autoissa.
Toyota Stout RK101
Toyota Toyoace RY20
Toyota Corona 1981.08-?  kuudes sukupolvi (RT131), vain LPG yhdessä automaattivaihteiston kanssa.
6R

1,7 l (1707 cc) 6R-versio oli tuotannossa vuodesta 1969 vuoteen 1974.
Moottorin teho oli 107 hv / 5300 rpm. Versio 6R-B oli tuotannossa samaan aikaan.
6R-LPG oli tuotannossa vuodesta 1970 vuoteen 1973.
7R

1,6 l (1591 cc) 7R-versio oli tuotannossa vuodesta 1968 vuoteen 1971, kaasutin oli kaksikurkkuinen yläimukaasutin.
7R-B-versio oli tuotannossa vuodesta 1968 vuoteen 1969, varustettuna kahdella Aisan-SU sivuimukaasuttimella sekä korkeammalla puristussuhteella.
7R-LPG oli tuotannossa vuodesta 1969 vuoteen 1970.
7R-versio oli iskutilavuudeltaan ja tekniikaltaan samanlainen kuin 4R, mutta isompi 86 mm poraus ja lyhyempi 68,5 mm iskunpituus muuttivat moottorin ominaisuuksia kierrosherkempään suuntaan.
| Koodi | Teho kW (hv) | Vääntö Nm | Puristussuhde | Valmistettu | Huomautukset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 7R | 63 (85) / 5500 rpm | 123 / 3800 rpm | 8.5:1 | 1968 - 1971 |  |
| 7R-B | 75 (100) / 6200 rpm | 133 / 4200 rpm | 9.5:1 | 1968 - 1969 | 2 x Aisan-SU -kaasutin |
| 7R-LPG |  |  |  | 1969 - 1971 | LPG |
Sovellukset:
Toyota Corona 1968-1970 (RT41 sedan, RT53 hardtop, RT54 hardtop)
Toyota Corona 1970  (RT82 sedan)
Toyota Corona Mark II 1968-1970 (RT6x)
8R

1,9 l (1858 cc) 8R-versio oli tuotannossa vuodesta 1968 vuoteen 1973.
Moottorin poraus oli 85.9 mm ja isku 80 mm, kampiakseli oli tuettu viidellä runkolaakerilla.
8R-version polttoainejärjestelmänä oli muuttuvakurkkuinen Aisan-kaasutin
Muita variantteja olivat 8R-D, 2 x Aisan-SU 8R-B, EFI 8R-E, Kalifornian versio 8R-C sekä DOHC 8R-G.
8R-sarjan huipulla oli nyt tarjolla kahdella venttiilillä per sylinteri varustettu DOHC-moottori 8R-G, joka oli tuotannossa vuodesta 1969 vuoteen 1972. Vuodesta 1969 helmikuuhun 1971 se tunnettiin versiona 10R, mutta moottori uudelleennimettiin tehtaan linjan mukaisesti; kaikki twin-cam moottorit saivat koodinsa perään liitteen "G". Tätä versiota rakennettiin kaikkiaan 4931 kpl ja ne kaikki asennettiin Toyota Corona Mark II (RT72) 1900 GSS -malliin. The 10R/8R-G painoi 170 kg, ollen näin kevyempi ja muutenkin kompaktimpi paketti kuin edeltäjänsä 9R.
| Koodi | Teho kW (hv) | Vääntö Nm | Puristussuhde | Valmistettu | Huomautukset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 8R | 81 (108) / 5500 rpm | 153 / 3800 rpm | 9.0:1 | 1968 - 1972 |  |
| 8R-B | 82 (110) / 6000 rpm | 152 / 4000 rpm | 10.0:1 | 1969 - 1971 | 2 x Aisan-SU kaasutin |
8R-D: 
| 8R-E |  |  |  |  | EFI |
| 8R-C | 81 (108) / 5500 rpm | 174 / 3600 rpm | 9.0:1 |  | Kalifornian versio |
| 8R-G | 104 (140) / 6400 rpm | 166 / 5200 rpm |  | 1969 - 1972 | DOHC, kaksi sivuimukaasutinta |
Sovellukset:
Toyota Hilux 1970 - 1971, 97 hv (72 kW)
Toyota Corona 1971 - 1973 1900 hardtop
Toyota Corona Mark II RT72 Corona Mark II 1900 hardtop
Toyota Corona Mark II RT72 Corona Mark II 1900 hardtop GSS (8R-G)
9R

1,6 l (1587 cc) 9R-versio oli tuotannossa vuodesta 1967 vuoteen 1968.
Moottori oli periaatteessa 4R, Yamahan suunnittelemalla DOHC-sylinterikannella . Nokka-akselin nokat ohjasivat suoraan venttiileitä, painimen ja säätölevyjen avulla. Tätä samanlaista venttiilikoneistoa käytettiin myös Toyotan moottoreissa 2M, 8R-G, 10R, 18R-G, 2T-G, 4A-GE sekä 3T-GTE, kaikissa näissä oli Yamahan suunnittelema sylinterikansi.
Moottorin teho oli 110 hp (82 kW) / 6200 rpm ja vääntö 136 Nm / 5000 rpm. Venttiileitä oli kaksi per sylinteri, venttiilikoneisto DOHC, kaasuttimina kaksi Solex-kaasutinta, painoa 174 kg. Moottoria valmistettiin 2229 kpl.
Sovellukset:
Toyota Corona (RT55) 1600 GT hardtop
10R

Twin cam 1,9 l (1858 cc) 10R-versio oli tuotannossa vuodesta 1967 helmikuuhun 1971, jolloin se sai koodin 8R-G. Koodimuutoksen yhteydessä moottorista jätettiin pois jakoketjun kiristin, pyrkimyksenä vaimentaa mekaanista melua.
Moottorin teho oli 140 hv (104 kW) / 6400 rpm ja vääntö 166 Nm / 5200 rpm.
Sovellukset:
Toyota Corona Mark II (RT75) GSS
12R

1,6 l (1587 cc) 12R-versio oli tuotannossa vuodesta 1969 vuoteen 1988. Filippiineillä sitä valmisti koodilla 12R-M Toyotan paikallinen tytäryhtiö Delta  Motors Corporation.
Venttiilikoneisto OHV, kaasutin kaksikurkkuinen Aisan
Poraus 80,5 mm, isku 78 mm
Puristussuhde: 8,5:1
teho: 90 hv SAE / 5400rpm
12R-LPG-versio oli tuotannossa vuodesta 1969 vuoteen 1983. Tekninen tieto vuodelta 1975: 59 kW (80HP), kierrosten yläraja 4400 rpm.
Sovellukset:
Toyota Corona 1971-1978
Toyota Hiace 1977
Toyota Hiace Commercial Camper 1975
Daihatsu F20 1976
Delta Mini Cruiser / Explorer
16R

OHC 1,8 l (1808 cc) 16R-versio oli tuotannossa vuodesta 1974 vuoteen 1980. Kaasutin Aisan 3 / 300 / 001 / 039. Moottorin suurin teho yhdellä kaasuttimella 1980 Mark II:ssa oli 105 hv (77 kW) / 5600 rpm, kun tuplakaasutinversio tuotti 110 hv (81 kW) / 6000 rpm.
16R-B-variantti oli tuotannossa kahden ensimmäisen valmistusvuoden ajan.
Sovellukset:
Toyota Corona Mark II / Chaser
Toyota Corona (RT130)
18R

18R-version iskutilavuus oli 2,0 L (1968 cc), poraus oli 88,5 mm ja isku 80 mm.
Kaksi venttiiliä per sylinteri, SOHC, versiot olivat seuraavat:
| Koodi | Teho kW (hp) | Vääntö Nm | Valmistettu | Huomautukset |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 18R | 64 - 66 (86 - 89) | 142 - 145 | 1971 - 1981 |  |
| 18R-C | 72 (97) / 5500 rpm | 143 - 145 / 3600 rpm | 1971 - 1981 | päästörajoitettu - myyty maailmanlaajuisesti (Kalifornian standardi) |
| 18R-U | 75 (100) / 5500 rpm | 152 / 3600 rpm | 1975 - 1978 | päästörajoitettu - Japani |
| 18R-E | 84 (113) / 5600 rpm | 172 / 4400 rpm | 1974 - 1975 | EFI,  vain Japani |
Sovellukset:
18R / 18R-C / 18R-U / 18R-E
Toyota Corona 2000 1972
Toyota Corona Mark II 2000 1972
Toyota Celica 2000 1972
Toyota Cressida 2000 Gen 1 197x
18R-C
Toyota Hilux, 108 hv (80.5 kW) 1972-1974
Toyota Celica 2000 1974-1981
18R > 18R-G

8-venttiilinen DOHC 18R-G ja sen variantit olivat tuotannossa vuodesta 1972 vuoteen 1982, korvaten 8R-G-version. Sylinterikannet olivat Yamahan suunnittelemat ja valmistamat. Lukuun ottamatta sylinterikansia ja niihin liittyviä jakopään komponentteja, suurin osa moottorin komponenteista oli ristiinvaihdettavissa SOHC 18R-moottorin osien kanssa. Palotilat sylinterikansissa olivat puolipallon muotoiset.
Vuonna 1975 Japanin versioon 18R-GR lisättiin lisäilman syöttö, näin moottorin päästöjä saatiin laskettua. Tässä variantissa käytettiin Solex-kaasutinta. Polttoaineen suihkutuksella ja katalysaattorilla varustettu Japanin version, 18R-GEU, oli tuotannossa vuodesta 1978 vuoteen 1982. Moottorista oli lisäksi olemassa kaasuttimella ja katalysaattorilla varustettu versio, 18R-GU.
18R-G ja -GE kilpamoottoriversiot olivat käytössä tuon aikakauden ralli-Celicoissa. Näissä moottoreissa oli neliventtiilikannet ja niille oli annettu koodi 152E. Poraus oli 89 mm ja isku 80 mm, iskutilavuus oli (1991cc).
Ryhmä 4:n kisaversio 152E-moottorissa oli kaksi kaksikurkkuista kaasutinta ja se tuotti tehoa 240 hv (177 kW) / 9,000 rpm. Korkeamman viritysasteen moottorit tuottivat 300 hv (221 kW) / 9200 rpm. Saksalainen kisatalli Schnitzer kehitti Celicasta turboahdetun version kilpailemaan Porsche 935n kanssa. KKK-turboahtimella varustettu, ryhmä 5:n Celica tuotti 560 hv (412 kW).
| Koodi | Teho kW (hv) | Vääntö Nm | Valmistettu | Huomautukset |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 18R-G | 107 (145) / 6400 rpm | 180 | 1972 - 81 |  |
| 18R-GR | 103 (140) / 6400 rpm | 172 | 1973 - 75 | matala puritussuhde |
| 18R-GU | 96 (130) / 5800 rpm | 165 | 1975 - 78 | päästörajoitettu, Japani |
| 18R-GEU | 99 (135) / 5800 rpm | 175 | 1978 - 82 | EFI, vain Japani |
Sovellukset:
Toyota Celica GT 2000 1973-1981
Toyota Celica GT 2000 (RA63) 1982-1983
Toyota Carina GT 2000 1974-1983
Toyota Camry GT 2000  1978-1983
Toyota Corona GT 2000 1973-1982
19R

2-venttiili SOHC 2,0 l (1991 cc) 19R-version moottori oli tuotannossa vuodesta 1974 vuoteen 1977. Poraus oli 88,5 mm ja  isku 80 mm. Kampiakseli oli sama kuin 18R-versiossa.
Sovellukset:
Toyota Corona (RT103), 1974-1977, Japani
20R

2-venttiili SOHC 2,2 l (2196 cc) 20R-versio oli tuotannossa vuodesta 1975 vuoteen 1980.
Poraus oli 88,4 mm ja isku 88,9 mm. Sylinterikannet olivat alumiinia.
Suurin teho oli 96 hv (72 kW) / 4800 rpm (90 hv Kalifornian versiossa) ja vääntö 162 Nm / 2800 rpm. Vuosina 1978 - 1979 tehoa oli vähemmän, 95 hv (71 kW) / 4800 rpm ja vääntöä enemmän, 165 Nm / 2400 rpm. Viimeisessä tuotantoversiossa, vuosina 1979 - 1980, tehoa oli edelleen pudotettu. Nyt se oli 90 hv (67 kW) / 4800 rpm (95 HP Kanadan versiossa) vääntö oli edelleen 165 Nm / 2400 rpm.
Sovellukset:
Toyota Hilux 1975-1980
Toyota Celica 1975-1980  USA
Toyota Corona 1975-1980  USA
21R

2-venttiili SOHC 2,0 l (1,972 cc) 21R-versio oli tuotannossa vuodesta 1978 vuoteen 1987.
Poraus oli 84 mm ja isku 89 mm.
Vuonna 1978 päästörajoitusten kuristama teho oli 105 hv (78 kW) / 5200 rpm ja vääntö 157 Nm / 3600 rpm. Lisäilmansyöttö ja Kalifornian vaatimusten mukainen saastelaitteisto versiossa 21R-C (1982–1985) pudottivat tehon 90 hv (67 kW) / 5000 rpm. Lisäilmansyötöllä varustettu Japanin versio, 21R-U, tuotti 105 hv (78 kW) / 5200 rpm ja vääntöä 162 Nm / 3600 rpm, mutta suoritusarvot putosivat lukemiin 101 hv (75 kW) / 5400 rpm ja 154 Nm / 4000 rpm vuonna 1986.
22R

2-venttiili SOHC 2,4 l (2366 cc) 22R-versio oli tuotannossa vuodesta 1981 vuoteen 1995.
Poraus oli 91,9 mm ja isku 88,9 mm.
Teho oli 97 hv (72 kW) / 4800 rpm ja vääntö 174 Nm / 2800 rpm.
Vuodesta 1990 22R-moottori tuotti tehoa 108 hv (81 kW) / 5000 rpm ja vääntöä 187 Nm / 3400 rpm.
Polttoaineen ruiskutuksella varustettu 22R-E tuli markkinoille elokuussa 1982.
Tämän variantin teho oli 105 hv (78 kW) / 4800 rpm ja vääntö 185 Nm / 2800 rpm.
Vuonna 1985 moottoriin tuli merkittäviä muutoksia, teho nousi 112 hv (84 kW) / 4600 rpm ja vääntö 192 Nm / 3400 rpm. Monet osat uudemman kehitysversion 22R-E-moottorista eivät ole ristiinvaihdettavissa vanhempien, ennen vuotta 1985 valmistettujen osien kanssa. Näitä ovat sylinterikansi, lohko, männät, jakoketju koteloineen sekä vesi- ja öljypumput. Kaksiosainen jakoketju korvattiin yksiosaisella vuonna 1983.
Turboahdettu 22R-TE-versio, jota valmistettiin loppuvuodesta 1985 vuoteen 1988, tuotti tehoa 135 hv (101 kW) / 4800 rpm ja vääntöä 234 Nm / 2800 rpm.
| Koodi | Teho kW (hp) | Vääntö Nm | Valmistettu | Huomautukset |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 22R | 72 (97) / 4800 rpm | 174 / 2800 rpm | 1981 - 1990 | kaasutin, kaksiosainen jakoketju ('81-'82) kaasutin, yksiosainen jakoketju ('83-'90) |  |
| 22R | 81 (108) / 5000 rpm | 187 / 3400 rpm | 1990 - 1995 |  |  |
| 22R-E | 78 (105) / 4800 rpm | 185 / 2800 rpm | 1983 - 1984 | EFI, yksiosainen jakoketju |  |
| 22R-E | 84 (112) / 4600 rpm | 192 / 3400 rpm | 1985 - 1995 | EFI, yksiosainen jakoketju |  |
| 22R-TE | 101 (135) / 4800 rpm | 234 / 2800 rpm | 1986 - 1988 | turboahdettu, yksiosainen jakoketju |  |
Sovellukset:
22R
Toyota Corona 1981
Toyota Hilux 1981-1995
Toyota Celica 1981-1984
Toyota 4Runner 1984
22R-E
Toyota Hilux 1985-1995
Toyota Celica 1983-1985
Toyota 4Runner 1985-1995
22R-TE
Toyota Hilux 1985-1988, 135 hv (101 kW)
Toyota 4Runner 1986-1987
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
1953 Toyota R-moottori
18R-G moottoripukissa
18R-G konehuoneessa
22R-E, 1989 Toyota Hilux Surf 4x4
Käännös suomeksi
Vartalo (kielitiede)

Vartalo eli sanavartalo on morfeemi, johon suffiksit ja muu kieliopillinen aines on liitettävissä. Vartalo voi olla joko johtamaton (juuri) tai johdettu (johdos). Sekä nomineilla (substantiivit, adjektiivit, numeraalit ja pronominit) että verbeillä on vartalo, johon voidaan liittää tunnus ja taivutuspääte. Tunnus on nomineissa monikon, verbeissä aikamuodon tai tapaluokan tunnus. Niissä sanoissa, joissa on astevaihtelu, vartalo voi olla joko vahvassa tai heikossa asteessa. Vokaaliin loppuvaa vartaloa kutsutaan vokaalivartaloksi, konsonanttiin loppuvaa vastaavasti konsonanttivartaloksi. Sanalla voi olla kaksi erilaista vartaloa: vokaalivartalo, joka on kaikilla sanoilla, ja lisäksi konsonanttivartalo. Nominin vartalo voi olla perusmuodon, nominatiivin kaltainen tai loppuosastaan erilainen.
Esimerkkejä

Esimerkki yksivartaloisesta sanasta, jonka vartalo on perusmuodon kaltainen, on talo: talo-n, talo-a, talo-na, talo-ssa jne. Tyypillinen astevaihtelusana on hattu: hatu-n (heikko vartalo) hattu-a (vahva vartalo). Tavallisin muutos vartalon lopussa on, että sananloppuinen i muuttuu e:ksi, kuten sanassa onni: onne-n, onne-a. (Historiallisesti muutos on tapahtunut päinvastoin, vanha e on sanan lopussa muuttunut i:ksi). Monimutkaisimpia ovat vanhat omaperäiset sanat, jotka nykysuomessa loppuvat -si: vesi, vede-n (heikko vokaalivartalo), vet-tä (konsontanttivartalo), vete-nä (vahva vokaalivartalo).
Substantiivilla saari on sekä vokaali- että konsonanttivartalo. Sen vokaalivartalo saadaan yksikön essiivistä: saare|na. Konsonanttivartalo saadaan esiin yksikön partitiivista: saar|ta.
Verbillä mennä on myös vokaali- ja konsonanttivartalo. Vokaalivartalo ilmenee indikatiivin preesensin monikon 3. persoonassa mene|vät. Konsonanttivartalo saadaan esiin imperatiivin yksikön 3. persoonasta: men|köön.
Aiemmin ovat konsonanttivartalot olleet nykyistä yleisempiä, nykyisin niillä saadaan tekstiin vanha sävy: lasna ollessaan. Joskus on leikillisesti ruvettu taivuttamaan sanoja ikään kuin niillä olisi konsonanttivartalo, mutta se on virheellistä. Esimerkiksi: kaali > kaalta, pitää olla kaalia, ja viini (juoma) > viintä, pitää olla viiniä.