stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Onze d’Or

| Onze d’Or |
| --- | --- |
Palkinnon antaja:  Onze Mondial
Ensimmäinen palkinto:  1976
Useimmin palkittu:  Lionel Messi (4 palkintoa)
Viimeisin palkittu:  Erling Braut Haaland
Onze d’Or (suom. kultainen yksitoista) on nimitys ranskalaisen Onze Mondial -lehden palkinnoille, joita myönnetään vuosittain Euroopan parhaille jalkapalloilijoille.
Palkintoja on jaettu vuodesta 1976 lähtien. Palkittujen pitää pelata Euroopan jalkapalloliiton Uefan alaisessa sarjassa.
Lehden lukijat valitsevat vuoden joukkueen. Lisäksi parhaalle pelaajalle myönnetään kultainen, toiseksi parhaalle hopeinen ja kolmanneksi parhaalle pronssinen palkinto.
Vuodesta 1991 lähtien on palkittu myös vuoden valmentaja. Lisäksi vuonna 1995 äänestettiin viimeisen 20 vuoden parhaasta pelaajasta. Vuonna 2011 palkintoa alettiin jakaa kesäkuussa entisen joulukuun sijasta. Siksi vuonna 2010 ei jaettu palkintoa. Vuosina 2013, 2014 ja 2016 palkintoa ei jaettu. Vuonna 2015 palkinnon pystyi saamaan vain ranskalainen pelaaja.
Voittajat

| Vuosi | Onze d’Or | Onze d’Argent | Onze de Bronze |
| --- | --- | --- | --- |
| 1976 |  Robert Rensenbrink |  Kevin Keegan |  Dominique Rocheteau |
| 1977 |  Kevin Keegan |  Michel Platini |  Allan Simonsen |
| 1978 |  Mario Kempes |  Hans Krankl |  Robert Rensenbrink |
| 1979 |  Kevin Keegan (2) |  Trevor Francis |  Robert Rensenbrink (2) |
| 1980 |  Karl-Heinz Rummenigge |  Kevin Keegan (2) |  Horst Hrubesch |
| 1981 |  Karl-Heinz Rummenigge (2) |  Paul Breitner |  Jan Ceulemans |
| 1982 |  Paolo Rossi |  Alain Giresse |  Falcão |
| 1983 |  Michel Platini |  Falcão |  Karl-Heinz Rummenigge |
| 1984 |  Michel Platini (2) |  Jean Tigana |  Preben Elkjær Larsen |
| 1985 |  Michel Platini (3) |  Preben Elkjær Larsen |  Diego Maradona |
| 1986 |  Diego Maradona |  Manuel Amoros |  Gary Lineker |
| 1987 |  Diego Maradona (2) |  Marco van Basten |  Jean Tigana |
| 1988 |  Marco van Basten |  Ruud Gullit |  Diego Maradona (2) |
| 1989 |  Marco van Basten (2) |  Ruud Gullit (2) |  Jean-Pierre Papin |
| 1990 |  Lothar Matthäus |  Salvatore Schillaci |  Jean-Pierre Papin (2) |
| 1991 |  Jean-Pierre Papin |  Chris Waddle |  Lothar Matthäus |
| 1992 |  Hristo Stoitškov |  Marco van Basten |  Jean-Pierre Papin (3) |
| 1993 |  Roberto Baggio |  Alen Bokšić |  Romário |
| 1994 |  Romário |  Hristo Stoitškov |  Roberto Baggio |
| 1995 |  George Weah |  Roberto Baggio |  Paolo Maldini |
| 1996 |  Éric Cantona |  George Weah |  Matthias Sammer |
| 1997 |  Ronaldo |  Zinedine Zidane |  Marco Simone |
| 1998 |  Zinédine Zidane |  Ronaldo |  Davor Šuker |
| 1999 |  Rivaldo |  David Beckham |  Zinedine Zidane |
| 2000 |  Zinédine Zidane  (2) |  Luís Figo |  Thierry Henry |
| 2001 |  Zinédine Zidane  (3) |  Michael Owen |  Robert Pirès |
| 2002 |  Ronaldo  (2) |  Zinedine Zidane  (2) |  Ronaldinho |
| 2003 |  Thierry Henry |  Zinedine Zidane (3) |  David Beckham |
| 2004 |  Didier Drogba |  Thierry Henry |  Ronaldinho (2) |
| 2005 |  Ronaldinho |  Steven Gerrard |  Thierry Henry (2) |
| 2006 |  Thierry Henry (2) |  Ronaldinho |  Franck Ribéry |
| 2007 |  Kaká |  Cristiano Ronaldo |  Lionel Messi |
| 2008 |  Cristiano Ronaldo |  Lionel Messi |  Franck Ribéry (2) |
| 2009 |  Lionel Messi |  Cristiano Ronaldo (2) |  Andrés Iniesta |
| 2010–2011 |  Lionel Messi (2) |  Andrés Iniesta |  Cristiano Ronaldo |
| 2011–2012 |  Lionel Messi (3) |  Cristiano Ronaldo (3) |  Radamel Falcao |
| 2014–2015 |  Antoine Griezmann |  Paul Pogba |  Alexandre Lacazette |
| 2016–2017 |  Cristiano Ronaldo (2) |  Lionel Messi (2) |  Antoine Griezmann |
| 2017–2018 |  Lionel Messi (4) |  Mohamed Salah |  Cristiano Ronaldo (2) |
| 2018–2019 |  Sadio Mané |  Lionel Messi (3) |  Kylian Mbappé |
| 2020–2021 |  Karim Benzema |  Lionel Messi (4) |  Robert Lewandowski |
| 2021–2022 |  Karim Benzema (2) |  Sadio Mané |  Robert Lewandowski (2) |
| 2022–2023 |  Erling Braut Haaland |  Karim Benzema |  Kylian Mbappé |
Aiheesta muualla

Onze Mondial (ranskaksi)
Onze d’Or
1976: Robert Rensenbrink • 1977: Kevin Keegan • 1978: Mario Kempes • 1979: Kevin Keegan • 1980: Karl-Heinz Rummenigge • 1981: Karl-Heinz Rummenigge • 1982: Paolo Rossi • 1983: Michel Platini • 1984: Michel Platini • 1985: Michel Platini • 1986: Diego Maradona • 1987: Diego Maradona • 1988: Marco van Basten • 1989: Marco van Basten • 1990: Lothar Matthäus • 1991: Jean-Pierre Papin • 1992: Hristo Stoitškov • 1993: Roberto Baggio • 1994: Romário • 1995: George Weah • 1996: Éric Cantona • 1997: Ronaldo • 1998: Zinédine Zidane • 1999: Rivaldo • 2000: Zinédine Zidane • 2001: Zinédine Zidane • 2002: Ronaldo • 2003: Thierry Henry • 2004: Didier Drogba • 2005: Ronaldinho • 2006: Thierry Henry • 2007: Kaká • 2008: Cristiano Ronaldo • 2009: Lionel Messi • 2010–2011: Lionel Messi • 2011–2012: Lionel Messi • 2012–2014: ei jaettu • 2014–2015: Antoine Griezmann • 2015–2016: ei jaettu • 2016–2017: Cristiano Ronaldo • 2017–2018: Lionel Messi • 2018–2019: Sadio Mané • 2019–2020: ei jaettu • 2020–2021: Karim Benzema • 2021–2022: Karim Benzema • 2022–2023: Erling Braut Haaland
Runkolinja 20

| Runkolinja 20 |
| --- | --- |
Tyyppi:  runkolinja
Sijainti:  Helsinki, Suomi
Avattu:  16. elokuuta 2021
Alkupiste:  Eira
Päätepiste:  Munkkivuori
Vyöhyke:  A
Asemia:   Kamppi
Aiheesta muualla
Linja 20 Reittioppaassa
Runkolinja 20 on Helsingin seudun liikenteen runkolinja, jonka liikennöinti alkoi 16. elokuuta 2021. Se liikennöi Helsingissä välillä Eira–Kamppi–Munkkivuori. Runkolinjalla käytetään avorahastusta, eli linja-autoon voi nousta kaikista ovista ja näyttämättä lippua kuljettajalle. Linjaa liikennöidään tihein vuorovälein ja lähes vuorokauden ympäri.
Aiemmin samalla reitillä liikennöivät linjat 18 ja 18N. Uusi runkolinja oli osa elokuun 2021 linjastouudistusta, jossa useita linjoja lakkautettiin tai muutettiin, ja jossa syntyi neljä uutta runkolinjaa: liikennöinnin aloittivat samanaikaisesti myös 30, 40 ja 570. Runkolinjan 30 reitti on kantakaupungissa lähes identtinen linjan 20 kanssa, mutta 30 jatkaa Munkkivuoresta Vantaan Myyrmäkeen.
Kalusto

Linjalla käytetään sähköisiä nivelbusseja ja runkolinjoille ominaista oranssia väritystä. Yli 18-metrisessä nivelbussissa on sata matkustajapaikkaa, joista 45 on istumapaikkoja.
Linjojen 20, 30 ja 40 kalustoksi valitut matalalattiaiset nivelbussit olivat ensimmäisiä nivelbusseja Helsingissä 15 vuoden tauon jälkeen. Linjojen päätepysäkeillä on latausasemat, joissa busseja voidaan ladata tarvittaessa päivän aikana.
Aiheesta muualla

Linja 20 Reittioppaassa
Helsingin seudun runkoverkko (pdf)
n
k
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Pysäkki |   | Reittikatu | Vaihtoyhteydet |
| Munkkivuoren ostoskeskus |  | Raumantie | 500 |
| Ulvilantie 11 |  | Ulvilantie | 500 |
| Porintie |  | Ulvilantie |  |
| Ulvilantie 17 |  | Ulvilantie |  |
| Muusantori |  | Taiteentekijäntie |  |
| Ulvilantie 21 |  | Ulvilantie |  |
| Ulvilantie 27 |  | Ulvilantie |  |
| Naantalintie (vain pohjoiseen) |  | Ulvilantie |  |
| Munkkivuori (vain etelään) |  | Huopalahdentie | 30 |
| Niemenmäki |  | Huopalahdentie | 30 |
| Lokkalantie |  | Huopalahdentie | 30 |
| Munkkiniemen aukio |  | Paciuksenkatu (etelään)/Huopalahdentie (pohjoiseen) | 30 500 510 |
| Meilahdentie |  | Paciuksenkatu | 30 500 510 |
| Haartmaninkatu |  | Haartmaninkatu | 30 500 510 |
| Naistenklinikka |  | Haartmaninkatu | 30 |
| Kirjailijanpuisto |  | Topeliuksenkatu | 30 |
| Töölön kirjasto |  | Topeliuksenkatu | 30 |
| Töölöntori |  | Topeliuksenkatu | 30 |
| Apollonkatu |  | Runeberginkatu | 30 |
| Hanken |  | Arkadiankatu (etelään)/Runeberginkatu (pohjoiseen) | 30 |
| Kamppi (M) |  | Fredrikinkatu | M1 M2 30 |
| Lapinlahden puistikko (vain etelään) |  | Albertinkatu | 30 |
| Bulevardi |  | Albertinkatu (etelään)/Fredrikinkatu (pohjoiseen) | 30 |
| Iso Roobertinkatu (vain pohjoiseen) |  | Fredrikinkatu | 30 |
| Merimiehenkatu (vain etelään) |  | Albertinkatu | 30 |
| Viiskulma |  | Pursimiehenkatu (etelään)/Fredrikinkatu (pohjoiseen) | 30 |
| Eiran sairaala |  | Laivurinkatu | 30 |
| Eira |  | Laivurinkatu | 30 |
Helsingin seudun joukkoliikenne
| --- | --- |
Raskas raideliikenne: Helsingin seudun lähijunaliikenne (linjat) • Helsingin metro (linjat: M1, M2)
Kevyt raideliikenne: Helsingin raitioliikenne (linjat) • Helsingin seudun pikaraitiotiet (linjat: 15)
Lauttaliikenne: Kruunuvuorenrannan lautta • Suomenlinnan lautta
Linja-autoliikenne Runkolinjat: Helsingin seudun linja-autoliikenne  20 • 30 • 40 • 200 • 300 • 400 • 500 • 510 • 520 • 530 • 560 • 570 • 600
Liikenteen tilaaja: HSL
Liikennöitsijät: Pääkaupunkiseudun Kaupunkiliikenne • Helsingin kaupungin liikennelaitos • VR • Nobina • Pohjolan Liikenne • Helsingin Bussiliikenne • Savonlinja • Tammelundin Liikenne • Åbergin Linja • Korsisaari • Reissu Ruoti • Tilausliikenne Nikkanen
Hankkeet: Espoon pikaraitiotiet • Kruunusillat • Tiederatikka • Tuusulanväylän pikaraitiotie • Vantaan pikaraitiotie • Vihdintien pikaraitiotie • Viikin–Malmin pikaraitiotie • Espoon kaupunkirata • Pisararata • Itämetro
Runkolinjalla käytetään kiinalaisvalmisteisia BYD K11U -nivelbusseja.
Aerosmithin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 15 |  |
| ↙Livealbumit | 8 |  |
| ↙Kokoelmat | 16 |  |
| ↙EP:t | 2 |  |
Aerosmith on yhdysvaltalainen hard rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 1970 Massachusettsissa. Aerosmith on myynyt maailmanlaajuisesti yli 150 miljoonaa levyä.
Studioalbumit

Aerosmith (1973)
Get Your Wings (1974)
Toys in the Attic (1975)
Rocks (1976)
Draw the Line (1977)
Night in the Ruts (1979)
Rock in a Hard Place (1982)
Done with Mirrors (1985)
Permanent Vacation (1987)
Pump (1989)
Get a Grip (1993)
Nine Lives (1997)
Just Push Play (2001)
Honkin' on Bobo (2004)
Music From Another Dimension! (2012)
Livealbumit

Live Bootleg (1978)
Classics Live! (1986)
Classics Live! II (1987)
A Little South of Sanity (1998)
Rockin' the Joint (2005)
Live In Berlin (2015)
Aerosmith Rocks Donington 2014 (2015)
1971: The Road Starts Hear (2021)
Kokoelmat

Greatest Hits (1980)
Anthology (1988)
Gems (1988)
Pandora's Box (1991)
Pandora's Toys (1994)
Big Ones (1994)
Box of Fire (1994)
Aerosmith: 3 Pak - Aerosmith/Get Your Wings/Toys in the Attic (1998)
Classic Aerosmith: The Universal Masters Collection (2000)
Young Lust: The Aerosmith Anthology (2001)
O, Yeah! The Ultimate Aerosmith Hits (2002)
20th Century Masters: The Millennium Collection – The Best of Aerosmith (2003)
Aerosmith: The Collection - Aerosmith/Get Your Wings/Toys in the Attic (2004)
Devil's Got a New Disguise: The Very Best of Aerosmith (2006)
Tough Love: Best of the Ballads (2011)
The Essential Aerosmith (2011)
EP:t

Vacation Club (1988)
Made in America (1997)
| n k Aerosmith |
| --- | --- |
 Steven Tyler  Joe Perry  Tom Hamilton  Brad Whitford  Joey Kramer   Ray Tabano  Jimmy Crespo  Rick Dufay 
Studioalbumit:  Aerosmith  Get Your Wings  Toys in the Attic  Rocks  Draw the Line  Night in the Ruts  Rock in a Hard Place  Done with Mirrors  Permanent Vacation  Pump  Get a Grip  Nine Lives  Just Push Play  Honkin' on Bobo  Music From Another Dimension! 
Livealbumit:  Live! Bootleg  Classics Live I & II  A Little South of Sanity  Rockin' the Joint  Live In Berlin 
Kokoelmat:  Greatest Hits  Gems  Pandora's Box  Big Ones  Box of Fire  Pandora's Toys  Young Lust: The Aerosmith Anthology  O, Yeah! Ultimate Aerosmith Hits  Greatest Hits 1973-1988  Devil's Got a New Disguise - The Very Best of Aerosmith  Tough Love: Best of the Ballads  The Essential Aerosmith 
Videot ja DVD:t:  Video Scrapbook  Permanent Vacation 3x5  Live Texxas Jam '78  Things That Go Pump in the Night  The Making of Pump  Big Ones You Can Look At  You Gotta Move 
Muuta:  Aerosmithin diskografia  Luettelo Aerosmithin singleistä  Guitar Hero: Aerosmith
Runkolinja 30

| Runkolinja 30 |
| --- | --- |
 Runkolinjan 30 bussi Helsingin Etu-Töölössä.
Tyyppi:  runkolinja
Sijainti:  Helsinki ja Vantaa, Suomi
Avattu:  16. elokuuta 2021
Alkupiste:  Eira, Helsinki
Päätepiste:  Myyrmäki, Vantaa
Vyöhyke:  A B
Asemia:   Kamppi  Pitäjänmäki  Malminkartano  Myyrmäki
Aiheesta muualla
Linja 30 Reittioppaassa
Runkolinja 30 on Helsingin seudun liikenteen runkolinja, jonka liikennöinti alkoi 16. elokuuta 2021. Se liikennöi Helsingissä ja Vantaalla välillä Eira–Kamppi–Munkkivuori–Myyrmäki. Helsingin kantakaupungissa reitti on lähes identtinen linjan 20 kanssa, mutta 20 ei jatka Munkkivuoresta pohjoiseen.
Runkolinja 30 korvasi linjat 39 ja 39N. Muutos oli osa elokuun 2021 linjastouudistusta, jossa useita linjoja lakkautettiin tai muutettiin, ja jossa syntyi neljä uutta runkolinjaa: liikennöinnin aloittivat samanaikaisesti myös 20, 40 ja 570.
Liikennöinti

Runkolinjalla käytetään avorahastusta, eli linja-autoon voi nousta kaikista ovista ja näyttämättä lippua kuljettajalle. Linjaa liikennöidään tihein vuorovälein ja lähes vuorokauden ympäri. Ruuhka-aikoina Helsingin keskusta-alueilla linjat 20 ja 30 muodostavat yhdessä jopa viiden minuutin vuorovälin.
Linjalla käytetään sähköisiä nivelbusseja ja runkolinjoille ominaista oranssia väritystä. Yli 18-metrisessä nivelbussissa on sata matkustajapaikkaa, joista 45 on istumapaikkoja.
Rautavesi (Sastamala)

| Rautavesi |
| --- | --- |
 Salonsaari ilmakuvassa.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Sastamala
Koordinaatit:  61°22′15″N, 23°00′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuloveden alue‎ (35.13)
Laskujoki:  Kokemäenjoki 
Järvinumero:  35.131.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  57,5 m 
Rantaviiva:  111,938 km 
Pinta-ala:  30,2796 km² 
Tilavuus:  0,1504401 km³ 
Keskisyvyys:  4,96 m 
Suurin syvyys:  26,32 m 
Keskivirtaama:  183 m³/s (MQ) 
 fiRautavesi 
Näkymä Ellivuorelta alas Rautavedelle tammikuussa 2010.
Rautavesi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Rautaveden kulttuurimaisema on yksi Suomen 27:stä kansallismaisemasta.
Maantiede

Rautavesi kuuluu lähes yhtenäiseen järvikokonaisuuteen, jossa Liekovesi, Rautavesi, Kulovesi ja kahden viimeksi mainittujen välinen saaristo muodostavat Iso-Kuloveden kokonaisuuden. Rautaveden alapuolella oleva Liekovesi luetaan Rautaveteen kuuluvaksi ja Rautaveden yläpuolella on erillinen Kulovesi. Järvialtaiden vedenpinnan korkeudet ovat lähes samalla tasolla, koska Liekoveden luusuassa oleva Hartolankosken Tyrvään voimalaitos säännöstelee niitä. Säännöstelty pinnankorkeus saa Rautavedellä vaihdella välillä 56,5−57,5 metriä merenpinnan yläpuolella.
Järven pinta-ala on 3 028 hehtaaria ja sen pituus on 18,3 kilometriä ja leveys 1−3 kilometriä. Kuloveden raja asettuu järviä erottavaan saaristoon, jossa kapeimmat salmet ja suurimmat virtaukset esiintyvät Salonsaaren ja Isosaaren kolmessa kapeikossa. Alavirran suunnassa Rautavesi päättyy Vammaskoskeen, jonka takana virtaa Liekovesi Tyrvään voimalaitokseen asti. Siitä saa alkunsa 112 kilometriä pitkä Kokemäenjoki. Tärkeimmät Rautaveden lähteet ovat juuri näiden kautta Kulovedeltä saapuvat virtaukset. Näiden lisäksi Rautaveteen laskevat useat ojat ja joet, joiden valuma-alueiden piirteitä selostetaan tarkemmin Rautaveden alueessa. Tärkeitä tulo-ojia ovat muun muassa Toravanoja, Rautajoki, Heinijärvenoja, Lammentaanjoki, Koskenoja, Nohkuanoja, Uitonoja ja Ekojoki. Järven veden teoreettinen keskiviipymä on 14 vuorokautta.
Järven rantaviiva on 112 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Seutu on voimakkaasti viljeltyä ja kaikki savi- tai hiesumaat ovat viljelyssä. Järvellä on siten paljon maatiloja ja muuta kiinteää asutusta, mutta loma-asuntoja on myös paljon.
Maantiede > Saaret

Rautavedellä on 106 saarta. Järven suurimmat saaret ovat Liekosaari, Ekosaari ja Papinsaari sekä Isosaari ja Salonsaari, joista viimeksi mainitut ovat Kuloveden lähi-alueen rajalla olevia yhteisiä saaria. Salonsaari on ainoa yli neliökilometrin suuruinen saari. Hehtaarin ja neliökilometrin väliltä on 16 saarta ja alle hehtaarin saaria on 89.
Liekovedessä on Hiukkassaari, Liekosaari ja Rätöskari. Vammalan ja Soukon välissä on Kaijankari, Salonsaari, Ekosaari, Käräjäkallio, Nuottasaari, Rajasaari, Leijonasaari, Koivusaari, Pääskysaari ja Pukkisaari. Soukon ja Heinoon välillä on Kallensaari, Sikosaari, Heinisaari, Lammasluoto, Pietarsaari, Kuivaluoto ja Ykspuinen. Heinoosta pohjoiseen on Kanasaari, Suntionsaari, Papinsaari, Suiva, Selkäsaari, Oksalo, Vähät Selkäsaaret, Vohlisaari, Kiikat, Vatilasaari, Ikossaari ja Tanattala.
Maantiede > Taajamat

Suurin taajama järven rannalla on Sastamalan kaupungin keskustaajama, Vammala. Kaupungin keskusta sijaitsee Lieko- ja Rautaveden erottavilla niemillä molemmin puolin Vammaskoskea. Kosken ylittää leveä silta. Toinen järven rannalla sijaitseva taajama Karkku sijaitsee Rautaveden luoteisrannalla.
Virkistyskäyttö > Veden laatu

Rautaveden vesi on yleisesti uimakelpoista, sillä veden laatuarvioissa järven biologiset laatutekijät ja fysikaalis-kemialliset tekijät ovat molemmat hyviä. Vaikka järven hydrologis-morfologinen muuttuneisuus on melko suurta, yltää sen ekologinen kokonaisluokitus arvosanaan hyvä. Levää esiintyy kesäisin pieniä määriä. Uimarantoja ovat Alasenranta, Kaalisaari, Pororanta ja Tervakallion leirintäalue.
Virkistyskäyttö > Kalalajit ja kalastus

Järven luontaisia ja lisääntyviä lajeja ovat muun muassa ahven, hauki, siika, kuha, lahna, sulkava, toutain ja made. Pieninä määrinä esiintyvät myös kuore, pasuri, ruutana, säyne, karppi, sorva, kiiski ja monet särkikalat.
Rautavesi muodostaa yhdessä Kuloveden ja Liekoveden kanssa yhden maan parhaista kuhanpyyntialueista. Tätä varten kuhaa istutetaan järviin koko ajan lisää. Lähes vuosittain istutettuja muita lajeja ovat harjus, järvilohi, hauki, järvitaimen, puronieriä, ankerias ja täplärapu. Toutain oli aiemmin istutettujen lajien joukossa, mutta sen on todettu lisääntyvän järvessä ja istutukset lopetettiin.
Rauta- ja Liekoveden alueella kalastaa vajaat 300 ruokakuntaa. Saalis vaihtelee vuosittain, mutta oli esimerkiksi vuonna 2006 sen kokonaispaino oli 27 187 kilogrammaa. Siitä saatiin verkoilla yli puolet ja vetouistelulla vajaa 10 prosenttia.
Kulttuuriympäristö

Rautaveden kulttuurimaisema on valtakunnallisesti arvokasta maisema-aluetta, ja se on ympäristöministeriön nimeämä Suomen kansallismaisema. Valtakunnallisesti arvokkaaseen maisema-alueeseen sisältyvät Rautavesi ja Kuloveden lounaisosa niitä ympäröivine laajoine viljelymaisemineen ja järviä reunustavine kalliorantoineen. Rautaveden kulttuurimaisema on arvioitu historiallisesti ja maisemallisesti poikkeuksellisen arvokkaaksi maaseutumaisemaksi, jonka arvot muodostuvat esihistorialliseen aikaan ulottuvasta asutushistoriasta, järvialtaan rannoilla sijaitsevista eri ikäisistä kirkoista ja pitkästä maanviljelyksen ja karjanhoidon jatkumosta. Alueella on vanhoja laitumia, perinnebiotooppeja ja maatilojen hyvin säilynyttä perinteistä rakennuskantaa. Alueella sijaitsevat Sastamalan eli Karkun Pyhän Marian kirkko ja Tyrvään Pyhän Olavin kirkko eli Tyrvään vanha kirkko, jotka ovat keskiaikaisia kivikirkkoja. Niiden lisäksi maisemaan kuuluvat uudemmat, 1800-luvulla rakennettu Tyrvään kirkko, 1900-luvun alussa rakennettu Karkun harmaakivikirkko ja moderni Salokunnan kirkko. Järven ympärillä, erityisesti länsipuolella ja eteläpään ympäristössä on vanhaa asutus- ja peltoviljelyaluetta, jossa lukemattomien sukupolvien kädenjälki näkyy. Pirunvuori järven itärannalla on alueen korkeimpia vuoria, 151 metriä merenpinnasta. Sen vieressä sijaitsevassa Ellivuoressa on laskettelukeskus. Järven pohjoispään ympäristö Karkun entisen kunnan alueella on muutenkin varsin jylhää. Alueen mäkinen järvimaisema houkuttikin 1800-luvun lopulla ja  1900-luvun alussa jopa Helsingin seudulta asti ihmisiä, joilla oli varaa rakentaa isoja huviloita. Joitakin huviloita on alueella yhä olemassa, esimerkiksi Fulkkilan huvila Palvialan eteläpuolella.lähde?
Aiheesta muualla

Pirkanmaan Lintutieteellinen Yhdistys ry: Lintupaikkaesittelyjä – Sastamala, Karkku Nohkuanlahti (Arkistoitu – Internet Archive)
Kokemäenjoen alue (35.1)
Harlem

Punaisella värillä Harlemin sijainti pohjoisella Manhattanilla
Katunäkymä 135. kadulta Harlemissa
Harlem on kaupunginosa New Yorkissa Manhattanin pohjoisosassa. Vuonna 1658 hollantilaisena siirtokuntana perustettu Harlem muuttui 1900-luvulla pääosin afroamerikkalaisten asuttamaksi, ja se oli 1920-luvun Harlemin renessanssi -kulttuuriliikkeen keskus. Harlem oli rappiotilassa 1930-luvulta 1990-luvulle. Alueella on 1900-luvun loppupuolelta alkaen asunut paljon latinoja, ja 2000-luvulla sinne alkoi muuttaa jälleen myös valkoisia.
Rajat

Harlemilla ei ole kiinteitä rajoja. Sen rajoiksi voidaan katsoa pohjoisessa 155. katu, idässä East River ja Harlem River, etelässä 96. katu Central Park -puiston itäpuolella ja 110. katu sekä Cathedral Parkway puiston pohjois- ja länsipuolella, ja lännessä Amsterdam Avenue.
Mustan Harlemin pääkatu on 125. katu, ”the Main Stem”.
Asukkaat

Harlemin asukkaista 2000-luvun alussa on mustia noin 40 prosenttia. Harlemin itäosan ”Spanish Harlemissa” asui aikoinaan paljon puertoricolaisia, mutta 2010-luvulla latinoväestönosa asuttaa lähinnä keski-Harlemia. Harlemiin on muuttanut 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen lopulta alkaen paljon valkoisia ei-latinoja. Vuonna 2014 Harlemin mustan väestön osuus oli laskenut alimmilleen lähes sataan vuoteen.
Historia

Harlem sai alkunsa kun Uusien-Alankomaiden kuvernööri Peter Stuyvesant perusti hollantilaisen Nieuw Haarlemin siirtokunnan pohjois-Manhattanille 1658. Siirtokunta sai nimensä hollantilaisen Haarlemin kaupungin mukaan. Harlemissa käytiin taistelu Yhdysvaltain itsenäisyyssodassa 1776. 1700-luvulla Harlemissa oli lähinnä peltoja ja laitumia. 1800-luvulla Harlemiin rakennettiin paljon muodikkaita kesäasuntoja. Asuintaloja alueelle alkoi nousta 1880-luvun rakennusbuumin aikana.
Vuoden 1893 jälkeen Harlemissa vapautui paljon asuntoja, joita alettiin vuokrata mustille. 1900-luvulla New Yorkiin alkoi muuttaa paljon afroamerikkalaisia, jotka pakenivat Etelä-Yhdysvaltojen maaseudun rajoituksia. Harlemin kasvaminen ”mustaksi suurkaupungiksi” oli tämän muuttoliikkeen tahaton seuraus. Afroamerikkalaisille alettiin vuokrata asuntoja silloin vielä enimmäkseen juutalaiselta alueelta. Kasvava etninen ja taloudellinen vihamielisyys ajoi valkoiset muuttamaan pois, vaikka Itä-Harlem jäikin suurimmaksi osaksi italialaiseksi, ja vuonna 1930 Harlemissa eli yli 200 000 afroamerikkalaista. Siellä asui myös juutalaisia, italialaisia, irlantilaisia ja suomalaisia.
Harlemissa syntyi Harlemin renessanssina tunnettu afroamerikkalainen kulttuuriliike ensimmäisen maailmansodan lopulla. Harlemin muusikot olivat jazz-ajan johtajia. Harlemin renessanssin kirjalliseen liikkeeseen kuuluivat esimerkiksi uutta realismia edustaneet runoilijat Countee Cullen, James Weldon Johnson, Alain Locke ja Claude McKay.
Harlemista oli kuitenkin tulossa New Yorkin suurin slummi. 1930-luvun lama tuhosi taloudelliset mahdollisuudet, korkeat vuokrat pakottivat jakamaan asuntoja ja kerrostaloelämän lieveilmiöt tuhosivat köyhän yhteisön. Harlem kärsi pitkään rappiosta, josta se ei noussut ennen 1990-lukua. Sosiaalista asumista, kouluja ja terveydenhoitoa ryhdyttiin kehittämään 1980-lukuun mennessä.
Tunnettuja Harlemissa syntyneitä

Alicia Keys
James Baldwin
Taj Mahal
Damon Wayans
Sean Combs
Kelis
Tupac Shakur
Moby
Tom Morello
Big L
ASAP Rocky
Elinajanodote

Afroamerikkalaisten miesten elinajanodote Harlemissa on matalampi kuin miesten elinajanodote Bangladeshissa tai Sudanissa