stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eero Saksela

| Eero Saksela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. tammikuuta 1937 Helsinki
Kuollut: 16. helmikuuta 2023 (86 vuotta) Espoo
Kansalaisuus:  Suomi
Eero Juhani Saksela (6. tammikuuta 1937 Helsinki – 16. helmikuuta 2023 Espoo) oli suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston patologisen anatomian professori.
Sakselan isä oli professori Niilo Saksela ja äiti Aira Annikki Penttilä. Hänen puolisonsa vuodesta 1960 oli tekstiilitaiteilija Riitta Irmeli Gyldén. Saksela kirjoitti ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta vuonna 1955. Hän valmistui Helsingin yliopistosta lääkäriksi (LL) ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1962 sekä patologian erikoislääkäriksi vuonna 1969. Hän täydensi opintojaan 1962–1963 Yhdysvalloissa ja 1967 Ruotsissa.
Saksela oli Suomen molekyylilääketieteen instituutin (FIMM) johdossa vuonna 2007 instituutin perustamisesta siihen asti kunnes virkaan valittiin 1. joulukuuta 2007 alkaen akatemiaprofessori Olli Kallioniemi.
Saksela oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1983 lähtien. Lääketieteenkandidaattiseura valitsi hänet vuoden opettajaksi (luennoija) vuonna 1992. Hän on saanut Matti Äyräpään palkinnon.
Sakselan poika Kalle Saksela on Helsingin yliopiston virologian professori.
Saksela on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Aiheesta muualla

Google Scholar: Eero Saksela (englanniksi) (scholar.google.com)
Eero Sakselan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Deimos XIII

| Deimos XIII Woods of Belial |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesä 1998–kesä 2002, Studio Ragnarök; syksy 1999–syksy 2002, Cranial Machineries
 Julkaistu: 22. marraskuuta 2003
 Tuottaja(t): Woods of Belial
 Tyylilaji: black metal, doom metal
 Kesto: 50.52
 Levy-yhtiö: Firedoom Music
Woods of Belialin muut julkaisut
| Woods of Belial 2003 | Deimos XIII 2003 |   |
Deimos XIII on suomalaisen metalliyhtyeen Woods of Belialin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Firedoom Music.
Albumi julkaistiin uudelleen vuonna 2009. Se sisältää yhtyeen varhaisen demon Baxabaxaxaxaxabaxaxaxaxa! 666 Yndstr Draconis kappaleet.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Blood ja Horned Black sekä sanoittanut Wohi.
Worm of Na'ruq – 2.47 (instrumentaali)
Desolate – 12.26
Halla – 7.17
The 13th Horror – 17.16
Pervertum II – 11.06 (instrumentaali)
Kappaleet > Vuoden 2009 painoksen bonuskappaleet

Lunar Triumphator of Evil – 10.06
Into the Woods of Belial (Goatlord Necroemperor) – 8.50
Pervertum: Margat Nepeht Nommus – 5.57
Kokoonpano

Blood – basso, kitara, kosketinsoitin
Wohi – rummut, laulu, miksaaja
Horned Black – musiikkiohjelmointi
Kokoonpano > Muut tekijät

Mika Jussila – masteroija
Tuomo Lehtonen – layout
Arvostelut

Desibeli.net:
Aiheesta muualla

Albumi Deimos XIII Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Deimos XIII discogs.com -sivustolla
Diandra Flores

| Diandra Flores |
| --- | --- |
 Diandra Kiuruveden Iskelmäviikko -musiikkitapahtumassa 2019
Henkilötiedot
Koko nimi:  Diandra Danielle Flores
Syntynyt: 12. elokuuta 1994 (ikä 30) Hyvinkää
Ammatti:  laulaja, muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Diandra
Laulukielet:  englanti   suomi
Aktiivisena:  2012–
Tyylilajit:  teini-pop, pop
Levy-yhtiöt:  Universal (2012–)
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Diandra Danielle Flores (s. 12. elokuuta 1994 Hyvinkää) on suomalainen laulaja, joka käyttää taiteilijanimenään pelkkää etunimeään Diandra. Hän voitti Idols-laulu­kilpailun kuudennen tuotanto­kauden vuonna 2012.
Varhainen elämä

Diandra Floresin isä on chileläinen ja äiti suomalainen. Diandra syntyi Suomessa, mutta muutti Chileen ollessaan kolmevuotias ja asui siellä kaksi vuotta, jolloin oppi myös vähän espanjaa. Hän aloitti viulun­soiton kuusivuotiaana. Kahdeksan­vuotiaana hän aloitti laulu­duo-esiintymiset sisarensa kanssa. Syksyllä 2004 Flores voitti lasten­laulu­kilpailu Staraoken.
Flores opiskeli lukiossa, mutta keskeytti opinnot kolmannen vuoden syksyllä. Hän kuitenkin jatkoi opintojaan Lahden konservatoriossa, jossa suoritti muusikon perus­tutkinnon. Hän valmistui muusikoksi tou­kokuussa 2013.
Flores on synesteetikko eli hän näkee musiikin väreinä ja muotoina.
Ura > Idols

6. touko­kuuta 2012 Diandra Flores voitti Suomen Idolsin saatuaan 62 pro­senttia annetuista yleisöäänistä. Palkinnoksi hän sai 40 000 euron arvoisen levytys­sopimuksen Universal Musicin kanssa. Flores oli ensimmäinen nais­puolinen Idols-voittaja sitten ensimmäisen tuotanto­kauden Hanna Pakarisen.
Ura > 2012–2013: Esikoisalbumi Outta My Head ja UMK

Floresin kultalevyn ansainnut esikois­albumi Outta My Head julkaistiin 6. heinä­kuuta 2012. Albumi sisälsi sekä uusia lauluja että laina­kappaleita. Hän lauloi albumilla englanniksi ja suomeksi. Albumin ensimmäinen virallinen single ”Outta My Head” sai radio­ensi­soittonsa 4. kesä­kuuta 2012 YleX-kanavalla. Kesällä 2012 hän oli ensimmäistä kertaa ääni­näyttelijänä, kun hän esiintyi animaatio­elo­kuvan Ice Age 4 suomen­kielisessä versiossa Steffien äänenä.
Flores osallistui vuoden 2013 Uuden Musiikin Kilpailuun, jossa kilpailtiin paikasta vuoden 2013 Euro­vision laulu­kilpailuun kappaleellaan ”Colliding Into You”. Hän sijoittui 9. helmi­kuuta 2013 pidetyssä finaalissa kolmanneksi.
Ura > 2014–2015: Toinen studioalbumi ja joululevy

Keväällä Flores osallistui MTV3-kanavalla esitettyyn Tähdet, tähdet -ohjelmaan, jossa hän sijoittui toiseksi. Flores sai finaalissa annetuista äänistä 40,5 pro­senttia. Syksyllä 2014 hän toimi yhtenä tähti­valmentajista The Voice Kids -ohjelman toisella tuotanto­kaudella.
Flores julkaisi 24. loka­kuuta 2014 toisen albuminsa Dynamiittii. Albumin ensimmäinen single ”Paha poika” julkaistiin 13. kesä­kuuta 2014, ja sen myynti­määrä ylsi kulta­levyyn. Artisti äänitti toista albumiaan aluksi englanniksi ja sen oli tarkoitus ilmestyä alun perin jo elo­kuussa 2013. Hän julkaisi albumilta myös singlen ”Lost”.
Marras­kuussa 2015 Flores julkaisi ensimmäisen joulu­levynsä Kerran joulukuun aikaan. Levyn myötä hän teki marras–joulukuussa joulu­kiertueen.
Ura > 2016–: Uusia singlejä

Touko­kuussa 2016 Diandra Flores julkaisi uuden singlen ”Huitoo”. Kappaleella vieraili rap-artisti Cheek. Kappaleen sävellys ja sanoitus on Cheekin, Mats Takilan, Mikko Kuoppalan, Samuli Sirviön ja Floresin yhteistyötä. Syys­kuussa hän julkaisi toisen uuden singlen, ”Nadaa”. Kumpikaan singleistä ei kuitenkaan menestynyt. ”Huitoo” nousi Suomen viralliselle lataus­listalle kahdeksi viikoksi ja single­listalle yhdeksi viikoksi. ”Nadaa” puolestaan sijoittui vain yhdeksi viikoksi lataus­listalle.
Tammi­kuussa 2017 julkaistiin Floresin esittämä kappale ”Light Up the Ice”, joka oli Helsingissä järjestettyjen taito­luistelun maailman­mestaruus­kilpailujen tunnuskappale. Keväällä 2017 ääni­näytteli Smurffiinan roolin elo­kuvassa Smurffit: Kadonnut kylä.
Diskografia

Outta My Head (2012)
Dynamiittii (2014)
Kerran joulukuun aikaan (2015)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Diandra Flores Wikimedia Commonsissa
Kotisivut
Kemppi, Emilia: Nuori, kaunis ja lahjakas Diandra Flores. Yle Elävä arkisto.  7.8.2012.
Idols
| --- | --- |
Kaudet:  1. kausi ·  2. kausi ·  3. kausi ·  4. kausi ·  5. kausi ·  6. kausi ·  7. kausi ·  8. kausi ·  9. kausi
Juontajat:  Heikki Paasonen (2003–2005, 2008–2013) ·  Ellen Jokikunnas (2003–2008) ·  Jani Toivola (2007–2008) ·  Niina Backman (2011–2012) ·  Juuso Mäkilähde (2017–2018) ·  Anni Hautala (2017–2018)
Tuomarit:  Jone Nikula (2003–2013, 2018) ·  Asko Kallonen (2003–2004, 2007) ·  Hannu Korkeamäki (2003–2004, 2008) ·  Nanna Mikkonen (2003–2004) ·  Nina Tapio (2005–2011) ·  Jarkko Valtee (2005) ·  Kim Kuusi (2005) ·  Patric Sarin (2008) ·  Sami Pitkämö (2011) ·  Laura Voutilainen (2012) ·  Tommi Liimatainen (2012) ·  Sini Sabotage (2013) ·  Jussi 69 (2013) ·  Lauri Ylönen (2013) ·  Antti Tuisku (2017) ·  Erin (2017) ·  Jurek Reunamäki (2017) ·  Elastinen (2018) ·  Jannika B (2018) ·  Maija Vilkkumaa (2018)
Voittajat:  Hanna Pakarinen ·  Ilkka Jääskeläinen ·  Ari Koivunen ·  Koop Arponen ·  Martti Saarinen ·  Diandra Flores ·  Mitra Kaislaranta ·  Anniina Timonen ·  Patrik Blomberg
Diandra Maailma kylässä -festivaalilla vuonna 2013
Diandra Flores Cheekin vieraana Ilosaarirockissa Joen­suussa 2016.
Elbasanin maakunta

| Elbasanin maakunta Qarku i Elbasanit |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Albania
Kuntia:  7
Perustettu:  2000
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Elbasan
Pinta-ala:  3 199 km²
Väkiluku (2011):  295 827
 – väestötiheys:  92,5 as./km²
 
Qarku Elbasan
Elbasanin maakunta (alb. Qarku i Elbasanit) on yksi Albanian 12:sta maakunnasta. Se sijaitsee maan keskiosassa ja rajautuu idässä Pohjois-Makedoniaan. Maakunnan pinta-ala on 3 199 neliökilometriä ja asukasluku arviolta 295 827 (vuonna 2011).
Vuoden 2015 kuntauudistuksesta lähtien Elbasan on jaettu seitsemään kuntaan: Belsh, Cërrik, Elbasan, Gramsh, Librazhd, Peqin ja Prrenjas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elbasanin maakunta Wikimedia Commonsissa
Qarku Elbasan (albaniaksi)
Albanian maakunnat
Beratin maakunta
Dibërin maakunta
Durrësin maakunta
Elbasanin maakunta
Fierin maakunta
Gjirokastërin maakunta
Korçën maakunta
Kukësin maakunta
Lezhën maakunta
Shkodërin maakunta
Tiranan maakunta
Vlorën maakunta
Echinaíoi

| Echinaíoi Εχιναίοι |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Echinaíoi
 Koordinaatit: 38°53′N, 22°47′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Keski-Kreikka
Alueyksikkö:  Fthiotis
Kunta:  Stylída
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  270702
Väkiluku (2011):  3 764
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  MI
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Echinaíoi (kreik. Εχιναίοι; virallisesti Δημοτική Ενότητα Εχιναίων, Dimotikí Enótita Echinaíon) on yksi Stylídan kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Fthiotiin alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 3 764 (vuonna 2011).
Echinaíoin kunnallisyksikkö käsittää Stylídan kunnan keskiosan. Eteläosassaan se ulottuu Maliakóslahden rantaan. Kunnallisyksikön suurin asutus on Achinóksen kylä. Echinaíoi oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Stylídan kuntaan yhdessä Pelasgían kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Echinaíoin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Achinós | Achinós | 726 |
| Achinós | Drépano | 2 |
| Achinós | Drosiá | 7 |
| Achinós | Kouvéla | 65 |
| Achinós | Paralía Achinoú | 12 |
| Achinós | Plataniás | 4 |
| Achinós | Skasmáda | 0 |
| Achládi | Achládi | 384 |
| Karavómylos | Karavómylos | 634 |
| Karavómylos | Panórama | 39 |
| Palaiokeraséa | Palaiokeraséa | 291 |
| Ráches | Foúrnoi | 21 |
| Ráches | Ftiliá | 20 |
| Ráches | Paralía Rachón | 541 |
| Ráches | Ráches | 593 |
| Spartiá | Néa Spartiá | 238 |
| Spartiá | Spartiá | 187 |
Yhteensä: 3 764
Eero Salmela

Eero Juhani Vilhelm Salmela (22. huhtikuuta 1920 Pori – 1. toukokuuta 1999 Jyväskylän maalaiskunta) oli suomalainen upseeri ja kenraaliluutnantti, joka toimi Suomen ilmavoimien komentajana 7. helmikuuta 1969 – 21. huhtikuuta 1975.
Salmelan vanhemmat olivat Väinö Johannes Salmela ja Ida Maria Salmela, o.s. Niemi. Eero Salmela oli naimisissa kahdesti ja hänellä oli kolme lasta.
Salmela kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseosta vuonna 1941. Hän osallistui talvi- ja jatkosotaan. Hän oli viimeinen Suomen ilmavoimien komentaja, jolla oli sotakokemusta. Hänestä tuli vänrikki vuonna 1942. Hän suoritti Lentosotakoulun vuosina 1941–1943 toimien kesällä 1944 Hävittäjälentolaivue 33:n lentoupseerina Kannaksen ilmasodassa.
Sodan loputtua Salmela yleni luutnantiksi ja sai lisää oppia Utin Lentorykmentti 3:ssa. Vuonna 1949 hän yleni kapteeniksi. Vuonna 1957 Salmela oli ainoa ilmavoimien edustaja Pääesikunnan operatiivisella osastolla. Hänen uransa PE:ssa kesti vuoteen 1960 jonka jälkeen hän siirtyi Ilmavoimien Esikuntaan ja vuonna 1958 hänet ylennettiin majuriksi. 1950-luvulla Salmela alkoi laatia maailmantilaa vastaavaa ilmapuolustusdoktriinia. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi vuonna 1962.
Vuonna 1965 julkaistiin eversti Salmelan laatima uusittu Ilmasotaohjesääntö, ISO I. Salmela toimi Ilmavoimien esikuntapäällikkönä vuosina 1965–1968 ja Satakunnan lennoston komentajana 1968–1969.
Ilmavoimien komentajana

Vuonna 1969 Salmela ylennettiin kenraalimajuriksi. Hänen puolustushaarakomentajakautensa merkittävin uudistus oli Saab 35 Draken -torjuntahävittäjien saapuminen Suomeen sekä BAe Hawk -harjoitushävittäjien hankintaneuvottelut. Nämä päätökset olivat merkittävä ilmavoimien modernisointitoimi. Salmelan komentajakautena ilmavoimista siirtyi paljon lentäjiä siviili-ilmailun puolelle parempien palkkojen vuoksi, ja hän yritti turhaan neuvotella lentoyhtiöiden kanssa tilanteen ratkaisemiseksi.
Vuonna 1974 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja hän erosi vakinaisesta palveluksesta. Hän oli Ilmailumuseosäätiön hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1971 ja Jyväskylän maalaiskunnan kunnanvaltuutettu vuodesta 1975.
Dufourspitze

Dufourspitze
Monte Rosan vuoristoalue, Nordend (vasemmalla) ja Dufourspitze (oikealla).
| --- | --- |
Sijainti:  Valais, Sveitsi
Vuoristo:  Monte Rosan massiivi, Valais’n Alpit
Korkeus merenpinnasta:  4 634 m
Prominenssi:  2 165  m 
Ensimmäinen nousu huipulle:  1855
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Dufourspitze (ital. Monte Rosa) on Sveitsin Valais’n Alpeilla sijaitseva vuorenhuippu. Yltäessään 4 634 metrin korkeuteen merenpinnan tasosta se on Sveitsin korkein kohta, sekä Alppien toiseksi korkein. Vuori on myös Länsi-Euroopan toiseksi korkein huippu, kun Mont Blancin naapurihuippuja ei lasketa mukaan. Sen 2 470-metrinen itäseinämä on Alppien korkein, kun taas sen läntinen puoli on Alppien toiseksi suurimman Gornergletscher-jäätikön peitossa. Vuori kuuluu Zermattin kuntaan Wallisin kantonissa. Vuorenhuippu on nimetty sveitsiläisen kenraalin Guillaume-Henri Dufourin mukaan, joka muun muassa kartoitti Sveitsin topografiaa.
Dufourspitzen huipulle kiivettiin ensimmäisen kerran vuonna 1855. Mukana oli kahdeksan kiipeilijää ja kolme opasta. Vuori on hyvin suosittu kiipeilijöiden keskuudessa. Kesä on vuodenajoista paras sille kiivettäessä. Lähin kaupunki on Zermatt lähestyttäessä vuorta Sveitsin puolelta. Zermattista on junayhteys Gornergratin vuoristoalueelle, joka sijaitsee vastapäätä Dufourspitzen länsipuolen rinteitä. Lämpötila huipulla voi laskea jopa alle −40 °C:seen vuoren korkeuden ja sitä ympäröivien jäätiköiden vaikutuksen vuoksi. Moni turisti käy alueella pelkästään valokuvauksen vuoksi, sillä Monte Rosan massiivilta avautuu upeita panoraamauksellisia kuvauskohteita. Muun muassa Matterhornvuori näkyy hyvin sen länsipuolella. Lumiraja on kesällä noin 3 000 metrin korkeudessa. Dufourspitzen lounaispuolella erottuvat Lyskamm-, Castor- ja Polluxvuoret. Sen pohjoispuolella näkyy Nordendvuori ja joitakin kilometrejä kauempana myös Weisshorn ja Dom. Koko massiivi muodostuu lähinnä graniitti- tai graniittigneissikivestä.
Vuoristomajat ja reitit

Suosituin vuoristomaja on Monte Rosa Hütte, jonka omistaa Schweizer Alpen-Club yli 2 800 metrin korkeudessa, vuoren länsirinteellä. Sen molemmin puolin kulkee kaksi jäätikköä, Gornergletscher- ja Grenzgletscherjäätiköt. Vuonna 2009 alueelle rakennettiin moderni vuoristomaja, jonka seinillä ja katossa on aurinkopaneeleja. Aurinkopaneeleilla pystytään keräämään jopa 90 % vuoristomajan energiantarpeesta. Rakennus on viisikerroksinen. Massiivin Italian puoleisessa osassa sijaitsee Regina Margherita -vuoristomaja lähes 4 600 metrin korkeudessa, Signalkuppevuorella. Vuoristomajassa on laboratorio ja observatorio.
Suosituin reitti on Normal Route, joka alkaa Monte Rosa Hütten vuoristomajalta. Reitti kulkee suurimmaksi osaksi jäätiköllä. Reitin loppuvaiheessa, aivan Dufourspitzen huipun alapuolella, kohoaa 150 metrin seinämä, jolloin kiipeilijät turvautuvat teknisiin laitteisiin kuten köysiin. Toinen, vaativampi reitti on nimeltään Oberen Westgrat (Länsiharjanne). Reitti seuraa aluksi Normal Routea, mutta kääntyy ylempänä oikealle. Reitti on teknisesti vaativaa. Molemmilla reiteillä käytetään kiipeilysaappaita, joihin kiinnitetään jääraudat. Italian puolella tunnetuin reitti on Marinelli Couloir.
Kiipeilyhistoriaa

Ensimmäinen onnistunut kiipeäminen vuonna 1855.
Ensimmäinen naiskiipeilijä Lucy Walker saavutti huipun vuonna 1862, Frank Walkerin ja oppaan Melchior Andereggin kanssa.
Ensimmäinen kiipeäminen itäseinämän kautta ja Marinelli Couloirin halki vuonna 1872, Taylor, Pendlebury ja opas Ferdinand Imseng.
Ensimmäinen kiipeäminen Southern Spurin kautta, Eustace Hulton ja oppaat Joseph Moser ja Peter Rubi vuonna 1874.
Ensimmäinen kiipeäminen Southeast Ridgen kautta, F. P. Barlow, G. W. Prothero ja oppaat Antonio Carrel ja Peter Taugwalder vuonna 1874.
Ensimmäinen talvikiipeäminen Souther Spurin (Cresta Rey) kautta, Vittorio Sella ja oppaat Daniel Maquignaz ja Joseph Maquignaz vuonna 1884.
Ensimmäinen talvikiipeäminen Southeast Ridgen kautta, Mario Piacenza, A. Curta, A. Lazier ja O. Lazier vuonna 1907.
Ensimmäinen yksinkiipeäminen itäseinämän kautta, Angelo Taveggia vuonna 1924.
Ensimmäinen talvikiipeäminen itäseinämän kautta, vuorioppaat, Luciano Bettineschi, Felice Jacchini, Michele Pala ja Lino Pironi vuonna 1965.
Vuonna 1969 alppihiihtäjä Sylvain Saudan laskeutui koko Marinelli Couloirin halki itäseinämällä.
Ensimmäinen yksin tehty talvikiipeäminen itäseinämällä vuonna 1991, Walter Bernardi, joka loukkautui ja pelastettiin helikopterilla lähellä Grenzsattelia, joka on lähellä Dufourspitzen huippua.
Valokuvagalleria

Näkymä vuoren huipulta, vasemmalla Matterhornvuori.
Näkymä Nordendvuorelle.
Näkymä etelään ja Italian Alpeille, etualalla Lyskammvuori.
Kiipeilijöitä Dufourspitzen länsiharjanteella.
150 metriä korkea pohjoisseinämä juuri huipun alapuolella.
Monte Rosa -vuoristomaja.
Du riechst so gut

| ”Du riechst so gut” Rammstein |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Herzeleid
 Julkaistu: 24. kesäkuuta 1995
 Tuottaja(t): Jacob Hellner ja Carl-Michael Herlöffson
 Tyylilaji: industrial metal
 Kesto: 04.49
 Levy-yhtiö: Motor Music Records
Muut kannet

Rammsteinin muut singlet
| ” ”   | ”Du riechst so gut” 1995 | ”Seemann” 1996 |
Du riechst so gut (sinä tuoksut niin hyvältä) on Rammsteinin ensimmäinen singlejulkaisu ja ensimmäinen Rammsteinin kappale, jolle tehtiin musiikkivideo.
Singlestä julkaistiin uusi versio 17. huhtikuuta 1998.
Singlen kappaleet

Du riechst so gut (singleversio)
Wollt ihr das Bett in Flammen sehen? (albumiversio)
Du riechst so gut (remix)
Singlen kappaleet > Vuoden 1998 versio

"Du riechst so gut" '98 - 4:24
"Du riechst so gut" - 1:58 Remix  Faith No More
"Du riechst so gut" - 4:17 Remix  Günter Schulz ja Hiwatt Marshall
"Du riechst so gut" - 4:47 Remix  Sascha Konietzko
"Du riechst so gut" - 4:45 Remix  Olav Bruhn
"Du riechst so gut" - 3:53 Remix  Sascha Moser
"Du riechst so gut" - 4:34 Remix  Jacob Hellner / Marc Stagg
"Du riechst so gut" - 5:18 "Migräne" Remix Günter Schulz
Edda Ceccoli

| Edda Ceccoli> San Marinon kapteenivaltionhoitaja Yhdessä Marino Riccardin kanssa |
| --- | --- |
 1.10.1991 – 1.4.1992  
Edeltäjä:  Domenico Bernardini Claudio Podeschi
Seuraaja:  Germano De Biagi Ernesto Benedettini
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. kesäkuuta 1947 (ikä 77)  Montegiardino, San Marino
Kansalaisuus:   sanmarinolainen
Tiedot
Puolue:  PDCS
Edda Ceccoli (s. 26. kesäkuuta 1947) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut maansa valtionpäämiehenä eli kapteenivaltionhoitajana lokakuusta 1991 huhtikuuhun 1992.
Vuosina 2000–2002 Ceccoli toimi maansa terveysministerinä.
Eliisa Tuisku

Eliisa Tuisku (o.s. Paavola; s. 1. syyskuuta 1976 Seinäjoki) on taidemaalari ja taiteen tuottaja. Tuisku on  tuotantoyhtiö Dr. Zaiuksen perustaja ja tekee työtä kuvataiteilijana ja sisällön tuottajana.
Tuisku on työskennellyt taiteellisissa ja tuotannollisissa tehtävissä vuodesta 1999. Hän on toiminut yhteisö- ja kaupunkitaideprojekteissa, kansainvälisessä filmifestivaalityössä, yritystapahtumatuotannoissa sekä vuosina 2005–2006 läänintaiteilijan työtehtävissä. Tuiskun teoksia ovat esitelleet (vuodesta 1997 alkaen) kotimaisten gallerioiden lisäksi esimerkiksi Porin ja Salon taidemuseot sekä Vaasan taidehalli / Pohjanmaan Museo. Tuisku on saanut taiteellisesta työstään kotimaisia ja ulkomaisia stipendejä ja apurahoja vuodesta 2001, ja hänen teoksiaan on lukuisien yksityiskokoelmien lisäksi muun muassa Kuntsin modernin taiteen museon kokoelmassa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Eliisa Tuiskun sivut
Edda Ehrnrooth

Edda Ehrnrooth 1920-luvun lopulla.
Edda Adelaide Ehrnrooth, o. s. Mielck (22. maaliskuuta 1893 Viipuri – 17. lokakuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulajatar.
Ehrnroothin vanhemmat olivat Viipurin kulttuurielämässä vaikuttanut konsuli Theodor Mielck ja Irene Angelika Fabritius. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1916 oli kapteeni Georg von Bidder (k. 1918), toinen vuodesta 1921 filosofian tohtori Erik Robert Ehrnrooth (k. 1950). Ehrnroothin veli oli nuorena kuollut säveltäjä Ernst Mielck, toinen veli arkkitehdiksi kouluttautunut liikemies Edoard Mielck.
Ehrnrooth opiskeli Kunstgewerbe Schulessa Berliinissä 1909–1910, laulua 1911 Ida Ekmanin ja 1912–1914 professori Iritzskajan johdolla. Hän opiskeli musiikkia professori Bachin johdolla Pietarissa ja kävi Odessan oopperakoulua 1915–1916.
Ehrnrooth näytteli Odessan oopperassa 1916–1917, Riian oopperassa sekä Freie deutsche Bühnessä 1918–1919, Turun ruotsalaisessa teatterissa 1919–1922, Helsingin Ruotsalaisessa Teatterissa 1925–1931. Vierailunäytäntöjä hän järjesti eri näyttämöillä, muun muassa Turun suomalaisessa teatterissa ja Viipurin näyttämöllä, sekä antoi omia konsertteja. Hän esiintyi myös sinfonia- ja kirkkokonserttien solistina sekä toimi laulupedagogina ja ohjaajana.
Ehrnrooth näytteli myös yhdessä elokuvassa, teekkarien tekemässä pitkässä mykkäelokuvassa Polyteekkarifilmi (1924).
Du rire aux larmes

| Du rire aux larmes Sniper |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 29. tammikuuta 2001
 Tyylilaji: Rap
 Kesto: 67.08
 Levy-yhtiö: Desh Musique
Sniper muut julkaisut
|   | Du rire aux larmes 2001 | Gravé dans la roche 2003 |
Du rire aux larmes on Sniper-yhtyeen ensimmäinen studioalbumi ja se julkaistiin 29. tammikuuta 2001.
Kappale La France aiheutti myöhemmin suurta paheksuntaa poliitikkojen mielestä, kun Ranskan sisäministeri Nicolas Sarkozyn mielestä sanoitukset häpäisivät Ranskaa. Sanoituksissa muun muassa kritisoidaan Ranskan poliittista järjestelmää maan vähemmistöjä kohtaan.
Kappaleet

Intro – 1.32
Sniper processus – 4.18
Pris pour cible – 4.04
Faut de tout pour faire un monde – 4.48
Intro Le crew est de sortie – 0.29
Le crew est de sortie – 4.31
Intro Tribal poursuite – 0.41
Tribal poursuite – 4.41
La France – 6.18
Intro Du rire aux larmes – 1.04
Du rire aux larmes – 5.01
Aketo vs Tunisiano – 4.04
La sentence – 4.01
Quand on te dit – 3.56  (feat. J-Mi Sissoko)
Aketo solo – 4.15
Fait divers – 5.01
La rumba – 4.19
On s'en sort bien – 4.05
Listasijoitukset

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 2001 | Les Charts | 21 |
| 2002 | Les Charts | 41 |
Eccellenza

| Eccellenza |
| --- | --- |
Laji:  jalkapallo
Maa(t):   Italia
Joukkueita:  464
Sarjataso:  5
Ylempi taso:  Serie D
Alempi taso:  Promozione
Sivusto:  www.lnd.it
Eccellenza on Italian jalkapallon viidenneksi korkein sarjataso. Sitä hallinnoi Lega Nazionale Dilettanti.
Nykyisessä sarjajärjestelmässä Eccellenza on jaettu 28 alueelliseen lohkoon.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (italiaksi)