stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Teopantecuanitlan

Teopantecuanitlan on arkeologinen alue nykyisen Meksikon valtion Guereron osavaltiossa, missä kehittyi varhais- tai keskimuotoutumisvaiheessa kehittynyt intiaaniyhteiskunta. Arkeologisten löytöjen perusteella temppelikeskuksella on kytkentöjä Meksikonlahden läheisyydessä eläneisiin olmeekkeihin.Tämä 1,6– 2 km² laajuinen keskus sijaitsee Amacuzac- ja Balsasjokien yhtymäkohdassa. Paikka oli asuttu 1500–400 eaa. Väkiluku ja kehittyneisyys olivat huipussaan 1000–800 eaa. Noin 1200 eaa. sinne rakennettiin Mesoamerikan vanhin kastelukanava. Sieltä on löydetty myös Mesoamerikan varhaisin valeholvi.
Eric Sandberg

| Mitalit> Maa:   Ruotsi. Olympialaiset .Miesten purjehdus | Mitalit> Maa:   Ruotsi. Olympialaiset .Miesten purjehdus | Mitalit> Maa:   Ruotsi. Olympialaiset .Miesten purjehdus | Maa:   Ruotsi> .Miesten purjehdus |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 1908 | 8 m |  |
|  Pronssia | Tukholma 1912 | 6 m |  |
Eric Gustaf Sandberg (20. joulukuuta 1884 – 3. joulukuuta 1966 Göteborg) oli ruotsalainen purjehtija. Hän sai vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa Vingalla hopeaa kahdeksan metrin luokassa. Hän osallistui myös kesäolympialaisiin 1912 Tukholmassa ja sai siellä Kerstinillä pronssia kuuden metrin luokassa.
Thomas Voeckler

| Thomas Voeckler |
| --- | --- |
 Thomas Voeckler vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1979 (ikä 45)
Kansalaisuus:   Ranska
Pyöräilijä
Lempinimi:  petit blanc, le chouchou
Pituus:  177 cm
Paino:  66 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  yleisajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2001–2002 2003–2004 2005–2010 2011 2016–2017:  Bonjour Brioches La Boulangère Bouygues Télécom Team Europcar Direct Énergie
Suurimmat voitot
 Ranskan ympäriajo, mäkikirikilpailu 2012, 4 etappia Luxemburgin ympäriajo 2003 Pariisi–Bourges 2006 GP Ouest-France 2007  Ranskan maantiepyöräilymestaruus 2004, 2010 Grand Prix Cycliste de Québec 2010 Dunkerquen neljän päivän ajo 2011 Brabantse Pijl 2012 Route du Sud 2013 
 Tiedot päivitetty: 5. helmikuuta 2018 
Aiheesta muualla
thomas-voeckler.fr
Thomas Voeckler (s. 22. kesäkuuta 1979 Schiltigheim) on ranskalainen maantiepyöräilijä.
Alsacen seudulla syntynyt Voeckler muutti vanhempiensa mukana aikanaan Martinique'lle. Hän palasi sittemmin Ranskaan ja aloitti ammattilaisuransa vuonna 2001. Hän edusti koko ammattilaisuransa ajan, vuoteen 2017 saakka, samaa joukkuetta, nimeltään viimeksi Direct Énergie.
Voeckler voitti Luxemburgin ympäriajon kokonaiskilpailun 2003 ja Ranskan maantiepyöräilymestaruuden vuonna 2004. Saman vuoden Ranskan ympäriajossa hän kuului viidennellä etapilla muutaman ajajan ryhmään, joka saapui maaliin huomattavasti ennen pääjoukkoa. Hän sijoittui etapilla neljänneksi, siirtyi kokonaiskilpailun johtoon ja puolusti maillot jaune -paitaa sinnikkäästi kymmenen päivän ajan suuren mediahuomion loisteessa. Hän selvitti Pyreneet kilpailun johdossa, mutta Alpeilla ajetun 15. etapin jälkeen Lance Armstrong siirtyi kilpailun kärkeen. Lopulta Voeckler menetti myös parhaan nuoren ajajan maillot blanc -paidan Vladimir Karpetsille ja sijoittui kokonaistuloksissa 18:nneksi.
Voeckler voitti vuonna 2006 Pariisi–Bourges -kilpailun ja viidennen etapin Baskimaan ympäriajossa. Seuraavana vuonna hän voitti ProTour-sarjaan kuuluneen GP Ouest-France-kilpailun sekä mäkikilpailun Pariisi–Nizza-ajossa. Ranskan ympäriajossa 2009 hän voitti viidennen etapin karattuaan muutama kilometri ennen maalia kuuden ajajan kärkiryhmästä. Vuonna 2010 hän voitti toistamiseen maantieajon Ranskan mestaruuden. Ranskan ympäriajossa hän voitti 15. etapin karattuaan irtiottoryhmästä viimeisessä Port de Balès'n nousussa. Vuonna 2011 hän voitti Dunkerquen neljän päivän ajon. Saman vuoden Ranskan ympäriajossa hän sai jälleen maillot jaune -paidan haltuunsa oltuaan yhdeksännellä etapilla mukana irtiottoryhmässä, ja sijoituttuaan etapilla lopulta toiseksi. Hän piti paidan hallussaan kymmenen päivää, kunnes menetti sen Alpeilla ajetulla 19. etapilla. Lopputuloksissa hän oli neljäs. Vuoden 2012 Ranskan ympäriajossa hän voitti Alpeilla ajetun 10. ja Pyreneillä ajetun 16. etapin sekä mäkikirikilpailun.
Emmanuel Culio

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Juan Emmanuel Culio
Syntymäaika: 30. elokuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Mercedes, Argentiina
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 174 senttimetriä
Seura
Seura: Las Palmas
Pelinumero: 19
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002–04 2004–05 2005–06 2006–07 2007 2007–11 2011–13 2011-12(laina) 2012-13(laina) 2013 2014 2014- | Flandria Almagro Independiente Racing Club La Serena CFR Cluj Galatasaray Orduspor Mersin Idman Yurdu Deportivo de La Coruña Al Wasl FC Las Palmas | 44 (19) 8 (0) 1 (0) 3 (0) 19 (2) 89 (3) 5 (1) - - 18 (2) -  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. tammikuuta 2015.
Juan Emmanuel Culio (s. 30. elokuuta 1983 Mercedes, Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa turkkilaista Galatasarayta. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Hän siirtyi CFR Clujiin Chilen pääsarjassa pelaavan Club de Deportes La Serenan riveistä. 16. syyskuuta 2008 Culio teki ensimmäiset kaksi maalia Mestarien liigassa Roomaa vastaan pelatussa lohkovaiheen ottelussa. CFR Cluj voitti ottelun lopulta Culion maaleilla 2-1.
6. tammikuuta 2011 Culio teki sopimuksen turkkilaisseura Galatasarayn kanssa. Seuraavina kausina hän pelasi vuokrasopimuksella kahdessa eri turkkilaisessa seurassa. Ensin 2011-2012 Ordusporissa ja sen jälkeen 2012-2013 Mersin Idman Yurdussa.
Elokuussa 2014 Culio siirtyi Las Palmasiin.
Aiheesta muualla

Emmanuel Culion tilastot
Thomas Kyd

| Thomas Kyd |
| --- | --- |
 Spanish Tragedie
Henkilötiedot
Syntynyt: noin 1558
Kuollut: noin 1594
Ammatti:  näytelmäkirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Pääteokset:  The Spanish tragedy The first part of Jeronimo
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Thomas Kyd (kastettu 6. marraskuuta 1558 Lontoo – 1594 Lontoo) oli englantilainen näytelmäkirjailija. Hän sai kasvatuksensa Merchant Taylorin koulussa, aloitti uransa notaarina ja antautui sittemmin draamankirjoittajan uralle.
Kyd kirjoitti ainoastaan yhden omintakeisen näytelmän, kostotragedian The Spanish Tragedy ja siihen johdannon tapaiseksi liittyvän The first part of Jeronimo, molemmat osat todennäköisesti vuosien 1584 ja 1588 välillä. Kumpaakin näyteltiin itsenäisesti: toinen osa syrjäytti etevämmyydellään ensimmäisen näyttämöltä kokonaan. The Spanish Tragedya pidettiin aikoinaan parhaana näytelmänä, mitä koskaan oli kirjoitettu. Vielä 1600-luvun alussa sitä muokkasi Ben Jonson, eikä se ollut vaikuttamatta Shakespeareen. Kyd oli Christopher Marlowen ystävä ja hengenheimolainen ja loi hänen kanssaan tuon oppineen ja kansandraaman yhteyden, mistä Shakespearen tuotanto versoi esiin.
Kydin on arvioitu kirjoittaneen myös Hamletin aikaisemman version (Ur-Hamlet), johon Shakespearen näytelmä olisi perustunut.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thomas Kyd Wikimedia Commonsissa
Eddie the Head

Kyborgi-Eddietä esittävä nukke yhtyeen konsertissa.
Eddie the Head (myös Edward the Head tai lyhyemmin vain Eddie) on heavy metal -yhtye Iron Maidenin virallinen maskotti, joka on esiintynyt yhtyeen lähes jokaisen albumin ja singlen kannessa sitten yhtyeen esikoisalbumin Iron Maiden vuonna 1980.
Alun perin Eddie oli vain naamio tai maalaus lavan taustalla rumpulavan yläpuolella. Maskotin silmät sai hehkumaan asettamalla niihin oikeanlaisen valaistuksen. Myös hahmon suun sai tarpeen mukaan sylkemään verta.
Eddie on nykyään myös tärkeä osa Iron Maidenin liveshow'ta, sillä kappaleen "Iron Maiden" aikana lavalle muodossa tai toisessa ilmestyvä yhtyeen maskotti on konserttien eräänlainen kohokohta. Kun Eddie herätettiin henkiin yhtyeen alkuaikoina, Eddienä esiintyi usein joku Iron Maidenin taustahenkilöistä arkivaatteissa vain Eddie-naamari kasvoillaan. Myöhemmin Eddien konserttiesiintymiset ovat vaihdelleet useimmiten studioalbumien ja niitä seuranneiden kiertueiden teemojen mukaan. Esimerkiksi Piece of Mind -ajan Eddie oli parimetrinen pakkopaitaan puettu, Eddie-naamiota päässään pitänyt mies, kun taas Somewhere in Time -aikakauden Eddie oli monta metriä pitkä kyborgi. A Matter Of Life And Death -kiertueen aikana Eddie oli sotilaspuvussa suuressa panssarivaunussa.
Eddien taiteellinen isä on kuvataidekoulun kesken jättänyt Derek Riggs. Yhtyeen jäsenet pitivät herran alkuperäisluonnoksista ja päättivät tehdä Eddiestä erottamattoman osan itse albumia. Eddie nähtiin jo yhtyeen ensimmäisessä singlejulkaisussa Running Free, mutta koska yhtye ei halunnut paljastaa hahmoa ennen albumin julkaisua hänen kasvonsa jätettiin näyttämättä.
Riggs ei ole luonut kaikkia Edward the Head -hahmoja, mutta hän loi Eddien pahaenteisen virneen ja yleisen kuvan epäkuolleesta hevarista.
Eddie on jäänyt pois vain kolmesta albumi- tai singlekannesta. The Essential Iron Maiden on kokoelmalevy, joka julkaistiin vain Yhdysvalloissa ilman Eddien kasvonpiirteitä. Singlet ”From Here to Eternity” ja ”Wasting Love” ovat muut Iron Maiden -julkaisut, joiden kansissa Eddie ei esiinny.
Eddien esiintymisiä > Studioalbumit

Iron Maiden (1980) – Yksinkertainen rintakuva Eddiestä
Killers (1981) – Zombie-Eddie kirveen kanssa tapettuaan uhrinsa
The Number of the Beast (1982) – Zombie-Eddie pitelee paholaista marionettinukkenaan ja paholaisella on puolestaan pienempi Eddie omana nukkenaan
Piece of Mind (1983) – Lobotomisoitu ja kahleissa oleva karjuva Eddie
Powerslave (1984) – Neo-egyptiläinen teema, keskellä on jättiläismäinen faarao-Eddie-patsas
Somewhere in Time (1986) – Kyborgi-Eddie ammuttuaan toisen kyborgin futuristisessa kaupungissa. Tämän albumin kansista voit löytää yhtäläisyyksiä Iron Maidenin vanhempiin kappaleisiin esim. takakannessa on kello jossa on lukemat 23:58 (Two minutes to midnight), Takakannessa on myös putoava Ikaros (Flight of Icarus) ja etukannessa on Iron Maiden albumin juliste, jonka yläpuolella on teksti Acacia Avenue, mutta sanoista vain Acacia on esillä sekä takakannessa näkyy pilvenpiirtäjässä baari nimeltä Aces High Bar. Takakannessa näkyy myös bändin jäsenet, ja Eddien aivoja (Piece of mind) pitelevä Bruce Dickinson, kyltti "Ancient Mariner seafood restaurant" -laulun nimen mukaan, Powerslaven pyramidit sekä kappaleisiin liittymätön jalkapallo-ottelun tulos West Ham United 7 Arsenal 3. Lisäksi voit nähdä vasemmassa alareunassa Charlotte the Harlotin saman nimisestä kappaleesta.
Suuren pyramidin huipun alapuolella näkyy myös viikatemies The Trooper -singlen kannesta. Iron Maidenin jäsenten yläpuolella näkyy myös punaisilla valokirjaimilla teksti "Maggies revenge" joka viittaa ilmeisesti Sanctuary (single)n kanteen jossa Eddie on murhannut Margaret Thatcherin. Huomaa myös horuksen silmä Kyborgi-Eddie:n vasemmalla puolella, sekä jäsenten takana pieni kyltti, jossa lukee phantom opera house (Phantom of the Opera)
Seventh Son of a Seventh Son (1988) – Eddien yläruumis surrealistisessa jäisessä ympäristössä. Eddien pää on liekeissä, ja hän levitoi veden päällä pidellen kohtua, jonka sisällä on lapsi. Huomaa myös Eddien omenasydän.
No Prayer for the Dying (1990) – Zombie-Eddie nousee karjuen haudasta. Albumin kansikuvasta on kaksi versiota, joista toisessa Eddie kuristaa haudankaivajan.
Fear of the Dark (1992) – Puusta kasvava hirviömäinen Eddie
The X Factor (1995) – Eddie-nukke, jota kidutetaan ja silvotaan
Virtual XI (1998) – Psykedeelinen virtuaali-Eddie
Brave New World (2000) – Eddien kasvot muodostuvat pilviin futuristisen Lontoon yläpuolelle
Dance of Death (2003) – Eddie on viikatemies kuolleiden naamiaisissa
A Matter of Life and Death (2006) – Eddie vaeltaa sotatantereella pienen sotilasryhmän kanssa. Eddie seisoo panssarivaunun päällä.
The Final Frontier (2010) – Eddie on avaruusolento joka pitää kädessään loistavaa esinettä, joka viitannee albumin kappaleeseen The Talisman.
The Book of Souls (2015) – Rintakuva mayalaiskulttuuria mukailevasta Eddiestä.
Senjutsu (2021) – Eddiellä on päällään samuraihaarniska.
Eddien esiintymisiä > Muut julkaisut

Live After Death (1985) – Eddie nousee haudastaan ja jonkinlainen salama iskee päässä olevaan metalliosaan. Huomaa takana oleva kaupunki raunioina, jonka yläpuolella on viikatemies, ja hautakivi, jossa lukee suurimman osan Iron Maidenin kansikuvien piirtäneen Derek Riggsin nimi. Kuvan alareunassa näkyy myös kissa, jolla on enkelin kehä päänsä päällä.
Real Live/Dead One (1993 yhdistetty CD-versio) – Eddie on ihmisruumiissa repimässä sähkökaapeleita (kuva alkuperäisestä Real Live One -LP:stä)
A Real Dead One -vinyylillä (1993) Eddie on puolestaan DJ:nä Radio Hellissä, jonka taajuus on 666 FM. Levylautasella pyörii Iron Maiden, ja Eddiellä on päällään Killers-paita. Oikeassa alareunassa on myös piru, joka viittaa The Number of the Beast-levyyn.
Rock In Rio (2002) – Jättiläismäinen pilvi-Eddie, joka kohoaa Iron Maidenin konserttilavan takaa. Kuva mukailee Brave New World -albumin kantta.
Death on the Road (2005) – Eddie on jonkinlainen vampyyri tai  viikatemies, joka ajaa karmivan näköisiä vaunuja. Taustamaisema muistuttaa aivoja.
Somewhere Back in Time (2008) – Kyborgi-Eddie rymistelee ulos itseään muistuttavasta jättiläismäisestä faarao-patsaasta, ja hänellä on kaksi pistoolia, joista toisella hän osoittaa katsojaa. Patsas esiintyy myös Powerslave -albumin kannessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eddie the Head Wikimedia Commonsissa
Iron Maiden lavalla Pariisissa vuonna 2008. Taustalla ”The Trooper” -singlen kannesta mukailtu Eddie-hahmo.
Eläintarhan kenttä

| Eläintarhan kenttä> Eltsu |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Vauhtitie 6, 00250 Helsinki
Koordinaatit:  60°11′28″N, 024°55′51″E
Avattu:  1910
Remontoitu:  1983, 2005, 2012
Omistaja:  Helsingin kaupunki
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Eläintarhan kenttä (ruots. Djurgårdens sportplan) on Helsingin Taka-Töölössä Eläintarhan puistossa sijaitseva urheilukenttä, joka valmistui vuonna 1910. Se oli Helsingin pääurheilukenttä Olympiastadionin valmistumiseen vuoteen 1938 saakka. Jalkapalloilun pääareenana se toimi vuoteen 1915 asti, jolloin Töölön pallokenttä otettiin käyttöön. Eläintarhan kentällä olevan paviljonkirakennuksen on suunnitellut kaupunginarkkitehti Karl Hård af Segerstad.
Historiaa

Eläintarhan puiston paikalla sijaitsi vaatimaton puistoalue jo 1700-luvun lopulla. 1850-luvulta lähtien sitä kehitettiin työväestölle tarkoitetuksi kansanpuistoksi, jota kutsuttiin nimellä Töölön puisto. Sen esikuvana oli Tukholmassa sijaitseva Djurgården, jonka mukaan myös Töölön puistoa alettiin kutsumaan Eläintarhaksi, vaikka varsinaista eläintarhaa ei paikalla ole milloinkaan toiminut.
Urheilukentän rakentamista Eläintarhan puistoon esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1897. Suunnitelmien laatimista vauhditti samaan aikaan valmistunut Turun Urheilupuisto, koska Helsingissä ei haluttu jäädä turkulaisista jälkeen. Kenttää alettiin rakentamaan kaupunginpuutarhuri Svante Olssonin suunnitelmien mukaan vuonna 1903 ja se valmistui lopulta 1910. Eläintarhan kenttä oli aluksi hyvin vaatimaton, juoksuratojen keskellä oleva pallokenttä oli hiekkapintainen ja urheilijoiden pesu- ja pukeutumistilat, käymälät sekä yleisölle tarkoitetut kioskipalvelut puuttuivat kokonaan. Kenttä oli myös mennyt nopeasti huonoon kuntoon, sillä jo vuonna 1919 Helsingin urheilulautakunta pyysi kaupungin rahatoimikamarilta 20 000 markan varaamista sen kunnostamiseksi.
Eläintarhan kentän kehittämistä vaivasi koko 1920-luvun ajan rahapula. Vuonna 1924 Eläintarhassa järjestettiin Pariisin kesäolympialaisten karsintakilpailut, joita oli seuraamassa muun muassa presidentti K. J. Ståhlberg sekä kansainvälistä diplomaattikuntaa, mutta rahatoimisto ei kuitenkaan myöntänyt anottua rahoitusta lipputankojen pystyttämistä ja arvovieraille tarkoitettua katsomonosaa varten. Parannuksia saatiin vasta 1930-luvun alkupuolella, jolloin kaupunkiin oli valmistunut jo lukuisia muitakin urheilukenttiä. Esimerkiksi vuonna 1915 käyttöön otetulla Töölön pallokentällä olosuhteet olivat pukeutumis- ja suihkutiloineen huomattavasti paremmat kuin Eläintarhassa.
Tapahtumia

Lokakuussa 1911 kenttä toimi Suomen jalkapallomaajoukkueen kaikkien aikojen ensimmäisen maaottelun näyttämönä. Hiekkakentällä pelattu Suomen ja Ruotsin välinen ottelu päättyi vierasjoukkueen 5–2-voittoon. Yleisurheilun ensimmäinen Suomi–Ruotsi-maaottelu järjestettiin Eläintarhan kentällä syyskuussa 1925, tuolloin kenttä oli saanut päällysteekseen uuden hiilimurskan ja sinne oli rakennettu myös katsomopaviljonki.[lähde? ] Sen seinässä on nykyään maaottelusta kertova muistolaatta. Eläintarhan kentällä on pelattu myös pesäpallon Itä–Länsi-ottelu vuonna 1935 ja ennen Pallokentän valmistumista se toimi muun muassa HJK:n jalkapallojoukkueen kotikenttänä.[lähde? ]
Peruskorjaukset

Eläintarhan kenttää on historiansa aikana uusittu lukuisia kertoja. Vuoden 1983 yleisurheilun MM-kilpailuja varten se uusittiin perusteellisesti, jolloin kenttä toimi viereisellä Olympiastadionilla pidettyjen kisojen lämmittely- ja harjoittelupaikkana. Ennen vuoden 2005 MM-kilpailuja kentän pinnoitteet uusittiin ja juoksurata muutettiin kahdeksanrataiseksi. Samalla keskikentän vanha hiilimurska muutettiin nurmikentäksi.[lähde? ] Viimeisin remontti valmistui kesällä 2012, jolloin Eläintarhaa käytettiin yleisurheilun EM-kisojen harjoituskenttänä. 1,5 miljoonaa euroa maksaneen peruskorjauksen yhteydessä muun muassa juoksuratojen ja suorituspaikkojen pinnoitteet uusittiin jälleen, niin että ne täyttivät kaikki kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n vaatimukset.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Eläintarhan urheilukenttä (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin kaupunki.
Enni Rekola

Enni Rekola (26. marraskuuta 1909 Viipuri – 19. maaliskuuta 1982) oli suomalainen näyttelijä, joka tunnettiin elokuvissa tummasta ja matalasta äänestään. Rekola oli tunnettu näyttelijä Helsingin kaupunginteatterissa. Teatteriuransa alussa hän esiintyi Viipurin kaupunginteatterissa vuosina 1931-32. Lisäksi hän näytteli 20 elokuvassa vuosina 1945-1968.
Kaupunginteatterissa Rekolan näyttämötehtäviä olivat muun muassa Rakkain rakastaja, Kansanvihollinen, Sanny Kortmanin koulu, Naiset ja Peer Gynt. Hän näytteli myös useita sivuosia elokuvissa, kuten Nokea ja kultaa (1945) ja Nuoruus sumussa (1946). Elokuvasadussa Prinsessa Ruusunen (1949) Rekola nähtiin Tuonettaren osassa. Hänet muistettaneen kuitenkin parhaiten komedian Virtaset ja Lahtiset (1959) Helmi Lahtisena. Elokuvan on ohjannut Jack Witikka.
Elokuvat

Ristikon varjossa (1945)
Nokea ja kultaa (1945)
Viikon tyttö (1946)
Nuoruus sumussa (1946)
Kultainen kynttilänjalka (1946)
Tuhottu nuoruus (1947)
Pikku-Matti maailmalla (1947)
Kultamitalivaimo (1947)
Hedelmätön puu (1947)
Laitakaupungin laulu (1948)
Hormoonit valloillaan (1948)
Ruma Elsa (1949)
Prinsessa Ruusunen (1949)
Tapahtui kaukana (1950)
Isäpappa ja keltanokka (1950)
Vihaan sinua – rakas (1951)
Virtaset ja Lahtiset (1959)
Kaasua, komisario Palmu! (1961)
Teonomia

Teonomia (kreikan kielen sanoista "theos" jumala, ja "nomos" laki) tarkoittaa erilaisia näkemyksiä, jotka osoittavat Jumalan pitäneen Raamattua ihmisen etiikan ainoana aiheuttajana. Teonomia soveltaa Raamatun periaatteita neljältä hallinnon alalta - itsehallinnon tai omavalvonnan, perheen hallinnon, kirkon hallinnon ja valtion tai siviilihallinnon.
Elli Salovaara

Elli Salovaara (s. 2000) on suomalainen koripalloilija. Hän on pituudeltaan 176-senttimetrinen ja pelipaikaltaan takamies. Hän edustaa Korisliigassa kouvolalaisseura Kouvottaria.
Salovaara saavutti SB-Girlsin joukkueessa 19-vuotiaiden tyttöjen SM-pronssia kaudella 2015–2016. Hän on pelannut naisten Korisliigassa Kouvottarien joukkueessa kaudesta 2019–2020 alkaen. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän pelasi 25 runkosarjaottelua ja niissä keskimäärin 14 minuuttia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 27 runkosarjaottelua ja kaksi pudotuspeliä. Runkosarjassa hänen peliaikansa oli lähes 20 minuuttia ottelua kohden ja pudotuspeleissä 34,5 minuuttia. Kauden 2021–2022 runkosarjan 26 ottelussaan Salovaara pelasi keskimäärin runsaat 23,5 minuuttia. Hän teki ottelua kohden 6,3 pistettä ja otti 3,0 levypalloa. Koriin johtaneita syöttöjä hän antoi keskimäärin 1,5 (edellisenä kautena lukema oli 2,3).
Salovaara on pelannut 37 maaottelua alle 18-vuotiaiden tyttöjen maajoukkueessa.
Teora

Teora on Lapuan kaupungin keskustan alueella oleva kaupunginosa, jossa on pääasiassa kaupungin vuokrakerrostaloja sekä pienkerrostaloja, rivitaloja sekä omakotitaloja.
Alueella sijaitsee pienimuotoista teollisuus- ja yritystoimintaa, kuten Lapuan Sanomat sekä uusi Patruuna-harjoitushalli jalka- ja pesäpalloilijoille. Kulttuurikeskus Vanha Paukku (entinen vanha Patruunatehdas) sijaitsee myös alueella.
Erik Wallerius

| Mitalit> Maa:   Ruotsi. Olympialaiset .Miesten purjehdus | Mitalit> Maa:   Ruotsi. Olympialaiset .Miesten purjehdus | Mitalit> Maa:   Ruotsi. Olympialaiset .Miesten purjehdus | Maa:   Ruotsi> .Miesten purjehdus |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | 10 m luokka |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1908 | 8 m luokka |  |
Erik Gustaf Wallerius (16. huhtikuuta 1878 Göteborg – 7. toukokuuta 1967 Göteborg) oli ruotsalainen purjehtija. Hän oli mukana saamassa hopeaa kahdeksan metrin luokassa kesäolympialaisissa 1908 Lontoossa ja sitten voittamassa kultaa kymmenen metrin luokassa kesäolympialaisissa 1912 Tukholmassa. Hän oli Per Geddan setä/eno.
Tie 78 (Viro)

Kantatie 78 kulkee Saarenmaan saarella Virossa. Tie alkaa Kuressaaresta valtatieltä 10 ja kulkee Kihelkonnan pienkauppalan kautta Tagamõisan niemimaalle Veeremäen kylään Tagalahden länsirannalle. Tien pituus on 47,9 kilometriä.
Kantatie 78 kulkee koko matkan Saarenmaan kunnan alueella.
Elli Ansas

Elli Ansas ennen vuotta 1904. Kuva: Julia Widgrén, Vaasa.
Elin (Elli) Ammy Augusta Ansas, o.s. Åkerberg (23. joulukuuta 1872 Kristiinankaupunki – 26. joulukuuta 1950 Vaasa) oli Vaasaan käytännöllisen naisopiston perustaja ja johtaja.
Ansaksen vanhemmat olivat värjärimestari  Reinhold Emil Åkerberg ja Selma Augusta o.s. Fontell.  Hän kävi Helsingin jatko-opiston ja avioitui toimittaja Frans Ossian Ansaan kanssa 26.4.1894. Vuoteen 1916 hän toimi saksankielen ja piirustuksen opettajana Vaasan suomalaisessa ja ruotsalaisessa tyttökoulussa. Ossian Ansas kuoli 1916, ja samana vuonna Elin Ansas perusti Vaasaan käytännöllisen naisopiston, jonka johtajana hän toimi sen lakkauttamiseen, vuoteen 1948, saakka. Koulun idea syntyi, kun hän ensimmäisen maailmansodan sytyttyä joutui jäämään Saksaan ja seurasi siellä samanlaisen koulun toimintaa.
Ansas kävi jatko-opiston, josta hän valmistui 1894. Hän teki 1892 ja 1914 opintomatkoja Saksaan, 1922 Saksaan, Itävaltaan ja Italiaan ja jälleen 1923 Saksaan. Hän työskenteli valmistavan koulun opettajana Vaasassa 1890–1893 ja jatkoi opetustyötä solmittuaan 1894 avioliiton. Vuosina 1900–1910 ja 1911 hän työskenteli Vaasan suomalaisen ja ruotsalaisen tyttökoulun saksan kielen opettajana. Hän oli Martta-piiriliiton sihteeri Vaasassa 1911–1926. Hän osallistui Helsingissä järjestettyyn kolmanteen pohjoismaiseen naisasiakongressiin.
Kirjallisuutta

Svea: från Viborg till Vasa; några minnesanteckningar av Svea Öberg, toim. Harry Holtti. Hfors, Göteborg: Fria missionsförbundet: Meros förlag, 1982 (Sisältää muistelmia Elli Ansaan koulusta).