Apollonin temppeli (Didyma)
Rakennukset > Hellenistinen temppeli

Hellenistisen kauden temppeli (Temppeli III) edusti sekin julkisivultaan joonialaista tyyliä. Se oli arkaaisen temppelin tavoin dipteraalitemppeli. Ulommassa pylväsrivissä oli pitkillä sivuilla 21 pylvästä ja lyhyillä sivuilla 10 pylvästä (dekastyyli), ja sisemmässä pylväsrivissä vastaavasti 19 × 8 pylvästä. Tämä tekee koko peristasiksen pylväiden lukumääräksi 108. Kaksoispylväikön leveys oli noin 11 metriä ja pylväiden korkeus noin 19,7 metriä. Alaosastaan pylväiden halkaisija on noin kaksi metriä. Nykyisin pylväistä on pystyssä vain kolme, kaksi koilliskulman sisäpylväikön pylvästä ja osa niiden välisestä arkkitraavista, sekä yksi kaakkoiskulman sisäpylväikön pylväs.
Temppelin mittasuhteet perustuvat joonialaiseen jalkaan, jonka pituus oli noin 29,4 senttimetriä. Sen seitsenportaisen krepidoman koko oli alimmalla porrastasolla 118,3 × 60,1 metriä. Stylobaatin eli ylimmän porrastason koko oli 109,3 × 51,1 metriä. Temppelin naoksen eli ydinrakennuksen pituus antojen päihin asti oli noin 87,4 metriä, ja leveys ulkopuolelta 29,2 metriä ja sisäpuolelta 21,7 metriä. Naoksen seinien korkeus on ollut noin 22–25 metriä.
Temppelin pronaos ja sisäänkäynti sijaitsivat tyypilliseen tapaan itäpäässä, josta johti ylös stylobaatille 14 porrasaskelmaa. Pronaoksen leveys anta-seinien välissä on noin 23,8 metriä ja syvyys noin 15,9 metriä. Anta-seinien välissä oli kolme neljän pylvään riviä. Kun ne lisätään peristasiksen pylväiden määrään, ulkopuolen pylväiden kokonaismääräksi saadaan 120.
Pronaoksen takana oli niin kutsuttu itäkammio, jonka leveys oli noin 14 metriä ja syvyys noin 8,7 metriä. Itäkammion keskellä oli kaksi korinttilaista pylvästä, jotka tukivat sen kattoa.
Temppeliin ei kuulunut kreikkalaisille temppeleille tyypillistä opisthodomosta. Sen sijaan itäkammiota seurasi suurikokoinen adyton eli temppelin pyhin osa. Sen lattia oli neljä metriä itäkammion lattiatasoa alempana. Adytonin sisäänkäynti on erikoinen. Sinne ei päässyt pronaoksesta suoraan, sillä sen ja itäkammion välissä oli seinä, jossa oli ainoastaan leveä aukko tai ikkuna, jonka kautta oli mahdollista nähdä alas adyton-pihalle. Pronaoksen länsipään päätyseinän sekä oikealla että vasemmalla puolella on oviaukot, jotka johtavat alaspäin viettäviin tynnyriholvattuihin käytäviin. Nämä käytävät johtavat adytonin itäpäässä olevalle 22-askelmaiselle portaikolle, jonka leveys on noin 15,3 metriä. Se johtaa alas adyton-pihalle, tai toisessa suunnassa ylös itäkammioon sen länsiseinässä olleen kolmen oven kautta. Itäkammion pohjois- ja eteläseiniltä lähti portaat, mahdollisesti kammion katolle.
Adytonin pituus portaikosta takaseinään on noin 45,4 metriä. Adytonin itäpäässä portaikon yläpäässä on kaksi korinttilaista puolipylvästä. Myös tämä temppelivaihe oli hypetraalitemppeli, toisin sanoen sen adytonissa ei ollut kattoa. Strabonin mukaan tämä johtui siitä, että temppeli oli niin suurikokoinen.
Adytonin sisäseiniä kiersivät joonialaista tyyliä edustaneet pilasterit, jotka oli rakennettu podiumin päälle. Pitkillä sivuilla pilastereita oli yhdeksän ja länsipään sivulla kolme, ja lisäksi myös kulmissa oli pilasterit.
Sisällä adytonissa kasvoi laakeripuita. Adytonin sisäseinistä on löydetty rakennustöiden aikaisia suunnittelupiirroksia.
Adytonin takaosassa eli länsipäässä oli naiskos eli pieni temppeli, jonka koko oli noin 14,5 × 8,6 metriä. Se oli tetrastyyli prostyyli, eli sen pronaoksen edessä oli neljä pylvästä. Ne olivat joonialaista tyyliä. Naiskoksen cellan koko oli noin 7,5 × 6 metriä. Naiskos saattoi olla alkuperäinen ja hellenististä temppeliä vanhempi. Sen sisällä sijaitsi oraakkelin pyhä lähde ja oletettavasti Apollonin kulttikuva.
Temppelirakennuksen omalaatuisuutta on yritetty selittää sillä, että temppeli olisi saanut vaikutteita persialaisista palatsirakennuksista tai Ptolemaiosten temppeleistä ja palatseista Egyptissä.