stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Georgia
Väestö > Väestöryhmät

Maan suurin etninen ryhmä on georgialaiset. Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan georgialaisia oli 3 224 564. Maassa asuu myös useita etnisiä vähemmistöjä. Suurimpia niistä olivat 233 024 azeria, 168 102 armenialaista, 26 453 venäläistä, 14 385 osseettia, 12 174 jesidiä, 6 034 ukrainalaista, 5 697 kistiä, 5 544 kreikkalaista ja 2 377 assyrialaista. Muihin ryhmiin kuului yhteensä 14 346 henkilöä. Vähemmistöistä azereista suuri osa asui Kvemo Kartlin alueella, armenialaiset muodostivat suurimman ryhmän Samtskhe-Džavakhetissa ja monia asui myös Tbilisissä. Monet muut vähemmistöryhmät asuivat enimmäkseen Tbilisissä, mutta kistit asuttivat enimmäkseen Kakhetia ja suuri osa kreikkalaisia Kvemo Kartlia. Venäläisten määrä on laskenut huomattavasti 1980-luvun jälkeen: vuonna 1989 heitä oli jopa yli kuusi prosenttia Georgian väkiluvusta.
Etnisten ryhmien väliset kiistat ovat aiheuttaneet Georgiassa ongelmia. Ne kärjistyivät 1990-luvun alussa sodiksi Abhasiassa ja Etelä-Ossetiassa, eivätkä nämä alueet ole valtaosin sen jälkeen olleet Georgian hallituksen valvonnassa. Vuonna 1989 abhaasit muodostivat noin 17,8 prosenttia Abhasian väestöstä, venäläisiä alueella oli 16 prosenttia ja georgialaisia 44 prosenttia. Abhasian sodassa yli 200 000 etnistä georgialaista kuitenkin ajettiin alueelta, ja heidän osuutensa pieneni huomattavasti. Etelä-Ossetian väkiluvusta osseetteja oli 1980-luvulla ennen Georgian itsenäistymisen jälkeistä konfliktia noin 66 prosenttia, georgialaisia 29 prosenttia. Osseetit asettuivat Georgian alueelle Kaukasuksen toiselta puolelta 1200-luvulta alkaen. Georgian vuoden 2002 väestönlaskentaa ei päästy tekemään Abhasian ja Ossetian alueilla. Lisäksi Stalin karkotti toisen maailmansodan aikana 200  000 meskhetinturkkilaista Georgian eteläosista Keski-Aasiaan. Vain pieni määrä on palannut.lähde?
Georgialaiset jakautuvat muutamiin etnisiin alaryhmiin, jotka puhuvat omia standardigeorgiasta poikkeavia kieliään. Tällaisia ryhmiä ovat maan länsiosassa Samegrelon alueella asuvat mingrelit, Svanetiassa asuvat svanit ja pääosin Turkissa asuvat lazit. Turkissa on arvioitu asuvan noin 750 000–1,5 miljoonaa etnistä lazia.
Väestö > Kielet

Georgian virallinen kieli on georgia. Sitä on kirjoitettu omilla aakkosillaan ainakin 400-luvulta lähtien, eikä se ole sukua muille merkittäville lähialueen kielille. Se muodostaa muutaman lähisukulaisensa kanssa eteläkaukasialaisten kielten ryhmän. Georgialla on ollut virallisen kielen asema vuodesta 1918 lähtien, ja neuvostokaudella se oli tärkeä kansallisen identiteetin tukija, eikä Moskova vuonna 1978 onnistunut muuttamaan kielen asemaa, kun georgialaiset nousivat mielenosoituksiin sen puolesta. Kuitenkin neuvostokaudella venäjän kielellä oli merkittävä asema erityisesti hallinnossa. Vuonna 1993 maan väestöstä oli venäjänkielisiä noin yhdeksän prosenttia. Maan etniset vähemmistöt puhuvat omia kieliään: azeria, armeniaa, osseettia ja muita pienempiä kieliä. Abhaasin kielellä on Abhasiassa virallinen asema.
Väestö > Uskonnot

Georgialainen identiteetti on pitkään ollut sidoksissa kristinuskoon, johon Pyhä Nino perinteen mukaan käännytti georgialaiset 300-luvun alussa. Kristinusko korvasi esikristillisen uskonnon ja zarathustralaisuuden. Georgian ortodoksisen kirkon juuret ulottuvat Iberian kuningaskunnan kristinuskoon kääntymisen aikoihin. Georgian patriarkaatti sai autokefalian hyvin varhain ja säilytti itsenäisyytensä vuoteen 1811 saakka, kunnes Venäjä lakkautti sen. Itsenäisyys palautettiin vuonna 1918. Neuvostokaudella kirkon hierarkiaan kohdistettiin puhdistuksia ja uskonnon harjoittamista rajoitettiin. Sorto rohkaisi uskonnon liittämistä 1900-luvun loppupuolen nationalistiseen liikkeeseen. Ortodoksinen kirkko alkoi elpyä 1970-luvulla, kun sen johtoon nousi nykyinen patriarkka Ilia II. Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan 83,4 prosenttia kansasta on ortodokseja. Armenian apostoliseen kirkkoon kuului 2,9 % ja katoliseen kirkkon 0,5 % väestöstä.
Georgia on monietninen valtio, ja maassa onkin vuosisatojen ajan harjoitettu muitakin uskontoja. Niihin on perinteisesti suhtauduttu suvaitsevaisesti. Kuitenkin suhtautumista maan muslimivähemmistöä kohtaan on kritisoitu syrjiväksi, ja Jehovan todistajia on aiemmin vainottu. Islaminuskoisia on merkittävä osa Georgian azereista ja Adžarian alueen asukkaista sekä muutama muu pienempi vähemmistö. Azerit ovat pääosin šiialaisia, adžaarit taas sunnalaisia. Muslimeja oli Georgian asukkaista vuonna 2014 yhteensä 10,7 prosenttia. Lisäksi maassa on muun muassa georgianjuutalaisia. Vuonna 2014 ilmoitti 0,5 prosenttia olevansa uskonnottomia.
Väestö > Koulutus

Georgian koulutusjärjestelmää on nykyaikaistettu vuoden 2004 jälkeen huomattavasti, mutta radikaalit uudistukset ovat aiheuttaneet myös kiistoja. Aikuisten lukutaitoaste Georgiassa on noin sata prosenttia. Koulutus on pakollista kaikille 6–14-vuotiaille lapsille.
Koulutusjärjestelmä jaetaan ala-asteeseen (6 vuotta, oppilaat 6–12-vuotiaita), yläasteeseen (3 vuotta, oppilaat 12–15-vuotiaita) ja lukioon (2 vuotta, oppilaat 15–17-vuotiaita) tai vaihtoehtoisesti ammattikouluun (2 vuotta). Oppilaat, jotka ovat läpäisseet lukion, voivat hakea korkeamman asteen koulutukseen. Heidän täytyy suorittaa lukion lopussa yhdistetty kansallinen loppukoe, minkä jälkeen he voivat pyrkiä valtion akkreditoimaan korkean asteen oppilaitokseen koearvosanojensa perusteella. Suurin osa näistä kouluista tarjoaa kolmen eri tason opintoja: alemman, kolme tai neljä vuotta kestävän kandidaatin tutkinnon, kaksi vuotta lisää kestävän maisterin tutkinnon ja kolmen lisävuoden opinnot vaativan tohtorintutkinnon. Vuonna 2012 Georgian koulutus- ja tiedeministeriön virallisessa rekisterissä oli yhteensä 57 korkeakoulua, joista neljä rinnastuu ammattikorkeakouluihin, 27:ssä voi suorittaa vain kandidaatin- tai maisterintutkinnon. Varsinaisia yliopistoja, joissa voi opiskella tohtorin tasolle asti, on 26. Niihin kuuluivat esimerkiksi Tbilisin valtionyliopisto, Georgian tekninen yliopisto ja Šota Rustavelin valtionyliopisto. 2000-luvulla käytännössä koko ikäluokka osallistuu peruskoulutukseen.
Kulttuuri > Arkkitehtuuri ja kuvataide

Georgiaan kehittyi varhain omaperäinen arkkitehtuuri, joka ilmenee etenkin uskonnollisissa rakennuksissa 500-luvulta alkaen. Kirkkoarkkitehtuuria hallitseva kupolirakenne on peräisin pyöreiden asuinrakennusten tyypistä, jota on käytetty jo 2000- tai 3000-luvuilla eaa. Kirkkoarkkitehtuuri voidaan jakaa kahteen haaraan: keskikupolikirkkoihin ja basilikoihin. Arkkitehtuurin huippukautta oli Georgian keskiaikainen kulta-aika 900–1200-luvuilla. Kauden rakennuksissa varma ja monipuolinen koristelu yhdistyy muihin arkkitehtonisiin elementteihin yhtenäiseksi, harmoniseksi kokonaisuudeksi. Myöhemmin 1400–1600-luvuilla maan arkkitehtuuriin vaikutti etenkin Persia, ja tiili korvasi kiven yleimpänä rakennusmateriaalina. Islamilaisvaikutteista arkkitehtuuria on etenkin Kakhetin alueella. Kun Georgia liitettiin Venäjään, venäläinen uusklassinen arkkitehtuuri omaksuttiin hallitsevaksi tyylisuunnaksi, mutta se muuntui ja sulautui paikalliseen perinteeseen. 1900-luvulla Georgia ei säästynyt stalinistiselta tyyliltä eikä neuvostoajan betonibrutalismilta.
Georgialainen freskomaalaus kehittyi huippuunsa keskiajalla muiden taiteenlajien tavoin, ja maahan kehittyi omaperäisiä tyylisuuntia kokeilun ja ulkopuolisten vaikutteiden kautta. 1300-luvulta lähtien bysanttilainen paleologinen tyylisuunta oli vallitseva. Seinämaalauksissa on käsitelty sekä uskonnollisia että maallisia teemoja. Venäläiset tuhosivat lukuisia seinämaalauksia 1800-luvulla, mutta niitä on säilynyt joissakin kirkoissa. Tunnetuimpiin georgialaisiin taidemaalareihin kuuluvat naivisti Niko Pirosmani, Gigo Gabašvili, Lado Gudiašvili, Elene Akhvlediani ja Davit Kakabadze. Monumentaalista kuvanveistotaidetta taas ei Georgiaan keskiajalla kehittynyt, mutta kivikaiverruksia ja -koristeita sekä metalliesineitä on luotu antiikin ajalta lähtien. Varhaisen 400-luvun kuvanveiston mielenkiintoisimpiin piirteisiin kuuluu esikristillisten ja kristilliset elementtien yhdistäminen. Kulta-ajalla seinämaalausten merkitys kirkkojen sisätiloissa korostui ja kuvanveistäjien luovuus kukoisti julkisivujen koristeluissa. 1900-luvun monumentaalinen kuvanveisto on käsitellyt pääosin kansallisia, georgialaisia teemoja. Sen merkittävin edustaja lienee Elgudža Amasukheli.
Kulttuuri > Esittävät taiteet

Georgian vanhin säilynyt teatteritila on Uplistsikhestä löydetty näyttämö 200-luvulta eaa. Moderni teatteri sai kuitenkin alkunsa 1800-luvulla. Vuonna 1879 perustettu Rustaveli-teatteri nousi merkittäväksi kulttuurikeskukseksi, joka yhdisti modernia teatteria perinteiseen kansanteatteriin. Erityisesti 1900-luvun alku oli merkittävää aikaa teatteritaiteen kehityksen kannalta. Ajan huomattavimpiin ohjaajiin kuuluivat Kote Mardžanišvili, joka nosti georgialaisen teatterin uudelle tasolle, ja hänen jalanjäljissään kulkenut Sandro Akhmeteli. 1900-luvun jälkipuoliskolla kansainvälistä tunnustusta sai eeppisen teatterin mestari Robert Sturua. Nykyään Georgiassa on noin 40 teatteria, joista merkittävimpiin kuuluvat Rustaveli-teatterin lisäksi Mardžanišvili-teatteri ja vuonna 1851 perustettu Tbilisin ooppera- ja balettiteatteri. Georgia tunnetaan myös tanssiteatteristaan: Vakhtang Tšabukiani toi klassiseen balettiin georgialaisia piirteitä, ja 1900-luvun lopulla Georgian tunnetuimmaksi ballerinaksi nousi Nino Ananiašvili.
Georgialla on ainutlaatuinen, polyfoninen kansanmusiikkiperinne, joka nauttii nykyäänkin suurta arvostusta. Georgian eri alueilla on erilaiset musiikki- ja esitysperinteet, mutta niitä yhdistävät samantyyppinen intonaatio ja harmonia. Monimutkainen, kolmiääninen polyfonia on ollut myös musikologien kiinnostuksen kohteena. Muinainen ja rikas musiikkiperinne sai jo varhain 300-luvulla aikaan ammattimaisen kirkkomusiikin, joka kehittyi paikallisissa akatemioissa (Gelatissa ja Iqaltossa) ja maan ulkopuolisissa georgialaisissa kulttuurikeskuksissa. Polyfonia tuotiin kirkkomusiikkiin jo 600-luvulla. Myöhemmin Georgia kuitenkin eristyi eurooppalaisesta musiikkiperinteestä ja uusi kansallinen, akateeminen musiikkikulttuuri alkoi kehittyä vasta 1800-luvulla. Eurooppalainen ooppera oli tässä suhteessa merkittävässä asemassa ja sai usean säveltäjän, kuten Zakaria Paliašvilin, Meliton Balantšivadzen ja Dimitri Arakišvilin, laatimaan kansallisia oopperoita. Kamari- ja sinfoniamusiikki kehittyivät erityisesti 1920- ja 1930-luvuilla. Tunnettuja georgialaisia taidemusiikin säveltäjiä ovat esimerkiksi Gia Qantšeli, Sulkhan Tsintsadze, Aleksi Matšavariani, Otar Taktakišvili ja Sulkhan Nasidze.
Länsimaissa tunnetuksi on tullut georgialaissyntyinen jazz- ja blueslaulaja Katie Melua. Vuonna 2007 Georgia osallistui ensimmäistä kertaa Eurovision laulukilpailuun, jossa Sopo Khalvaši esitti kappaleen Visionary Dream. Tästä lähtien Georgia on lähettänyt kappaleen eurovision laulukilpailuun joka vuosi, tosin vuonna 2009 Georgian kappale "We don't wanna put in" hylättiin, koska sen katsottiin viittaavan Venäjän pääministeri Vladimir Putiniin.
Kulttuuri > Elokuva

Georgian ensimmäinen elokuvateatteri avattiin Tbilisiin vuonna 1896. Ensimmäinen pitkä elokuva valmistui vuonna 1916, ja pian Venäjän valtakunnan kaupungeista vain Pietarissa toimi Tbilisiä vilkkaampi elokuva-ala. Elokuvateollisuus kukoisti 1920-luvulla, mutta neuvostovallan vakiintuessa elokuvantekijät joutuivat sopeutumaan valtion doktriineihin ja sosialistinen realismi nousi merkittävimmäksi genreksi. 1940-luvulla Mikheil Tšiaurelista tuli yksi Neuvostoliiton huomattavimmista ohjaajista ja Stalinin henkilökohtainen suosikki. Toisen maailmansodan jälkeen esiin nousi uusi lahjakkaiden ohjaajien ja käsikirjoittajien sukupolvi. Vuonna 1956 Tengiz Abuladzen ja Rezo Tškheidzen ohjaus Magdanas lurdža voitti Cannesin elokuvafestivaalien Kultaisen palmun.
1960–1980-luvut olivat Georgian elokuva-alan kulta-aikaa. Elokuvia valmistui jopa 60 vuodessa. Vuonna 1972 Rustavelin teatteri-instituuttiin perustettu elokuvataiteen tiedekunta tuotti useita tunnettuja ohjaajia, joihin kuuluvat Otar Ioseliani, Nana Džordžadze ja Goderdzi Tšokheli. Kauden kiitetyimpiä teoksia on Rezo Tškheidzen vuoden 1964 ohjaus Otets soldata, jonka pääosaa näyttelee Sergo Zakariadze. Joitakin elokuvia sensuroitiin: Abuladzen Stalinin terrorista kertova vuoden 1984 teos Monanieba esitettiin vasta kolme vuotta valmistumisensa jälkeen, ja sillä oli pitkäkestoinen vaikutus poliittiseen tietoisuuteen Neuvostoliitossa. 1990-luvulla maan elokuva-ala kärsi epävakaasta poliittisesta tilanteesta mutta tuotti silti suosittuja elokuvia: Temur Babluanin ohjaus Udzinarta mze vuodelta 1992 voitti Berliinin elokuvajuhlien Hopeisen karhun ja Džordžadzen teos Les Mille et une recettes du cuisinier amoureux vuodelta 1997 oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Monet ohjaajat kuitenkin muuttivat työskentelemään ulkomaille. Tbilisissä on järjestetty vuosittain kansainvälinen elokuvafestivaali vuodesta 1999 lähtien.
Kulttuuri > Tiedotusvälineet

Tärkein uutislähde on televisio. Georgiassa on yksi valtio-omisteinen televisioyhtiö, Georgian yleisradio (GPB), jolla on kaksi kanavaa. Maassa toimii lisäksi muutama kaupallinen kanava: Rustavi 2:lla oli keskeinen rooli vuoden 2003 ruusujen vallankumouksessa, ja sitä on pidetty hallituksen äänitorvena, Imedi taas on suhtautunut hallitukseen kriittisemmin. Rustavi 2 omistaa pääosin lisäksi pienemmän Mze-kanavan.
Sanomalehdillä ei ole kovin merkittävää asemaa. Niistä suurimpia ovat esimerkiksi Rezonansi, 24 Saati, Sakartvelos respublika, Versia ja Kvilis Palitra, ja myös englanninkielisiä sanomalehtiä on useita. Tärkeitä radioasemia ovat vuorostaan Georgian yleisradio, Radio Imedi ja Fortuna FM. Georgian perustuslaki takaa sananvapauden ja toimittajat kritisoivat usein vallanpitäjiä. Mediaympäristö on politisoitunut, ja taustaorganisaatioista riippumattoman median luominen on haasteellista.
Vuonna 2014 Georgia oli Toimittajat ilman rajoja -järjestön sananvapausluettelon sijalla 84.
Kulttuuri > Keittiö

Georgialla on rikas, vaihteleva ja ainutlaatuinen ruokakulttuuri. Sen keskeinen elementti on runsas supra-juhla-ateria, jota johtaa maljankohottaja eli tamada. Georgian keittiöön ovat vaikuttaneet useiden lähialueen kansojen ruokaperinteet: Länsi-Georgiassa turkkilainen vaikutus on näkyvämpi, maan itäosassa taas iranilainen. Itäosassa valmistetaan gomi-maissipuuroa ja sitä käytetään leivän sijasta liha- ja kasvisruokien lisukkeena. Idässä valmistetaan naudan- ja lampaanlihaa, lännessä taas lihaa syödään vähemmän ja siipikarja on suositumpi vaihtoehto. Liharuokalajeja on kymmeniä. Niistä kuuluisimpia on khinkali, täytetyt taikinanyytit. Erityyppisiä kastikkeita ja juustoja on myös runsaasti. Tunnetuin perusraaka-aineenaan juustoa käyttävä ruokalaji on juustolla täytetty leipä khatšapuri. Samoja kastikkeita voidaan käyttää eri ruokalajien kanssa ja tarjota myös yksinään leivän kera. Erityyppiset pähkinät ja mausteet ovat tärkeitä raaka-aineita. Vaikka liha on keskeisin raaka-aine, sen kanssa tarjotaan aina runsaasti kasviksia, joista yleisimpiin kuuluvat munakoisot, pavut, kaali, punajuuret ja tomaatit. Tunnettuja kasvisruokalajeja ovat pavuista valmistettu lobio ja mkhali-salaatti.
Myös keitot ovat suosittuja, ja niihin käytetään usein jogurttityyppistä matsonia, viinietikkaa ja hedelmämehuja. Yleisiä leipätyyppejä ovat valkoinen šoti ja litteä, maissista valmistettu mtšadi. Makeita jälkiruokalajeja ei ole paljon, mutta jälkiruoaksi nautitaan erilaisia hedelmiä, marjoja, mehuja ja pähkinöitä sekä hunajaa ja viiniä. Tšurtškhela on viinirypälemehusta valmistettu tahmea jälkiruoka. Olennainen ruokajuoma on viini. Georgia on tuhansia vuosia vanha viinialue, jota on kutsuttu myös viinin syntypaikaksi. Viiniä tuotetaan useilla alueilla, joista tärkein on Kakheti maan itäosassa. Yleisiä rypälelajikkeita ovat valkoinen Rkatsiteli ja punainen Saperavi. Perinteinen väkevä alkoholijuoma on tšatša. Georgia on myös kuuluisa Bordžomi-lähdevedestään.
Kulttuuri > Urheilu

Georgialla on pitkät perinteet kamppailulajeissa. Perinteinen urheilu on yhdistelmä nyrkkeilyä, painia ja miekkailua. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen perinnelajeja on elvytetty, ja näytöksissä esitellään taisteluita tikareilla, miekoilla ja kirveillä.
Georgia on osallistunut talviolympialaisiin vuodesta 1994 ja kesäolympialaisiin vuodesta 1996. Ennen sitä georgialaiset kilpailivat Neuvostoliiton lipun alla, ja vuonna 1992 Itsenäisten valtioiden yhteisön urheilijoiden kanssa ″Yhdistetyssä joukkueessa” (engl. Unified team). Menestyneitä urheilijoita ovat painija Masiej Rosievich, triatlonisti Viktor Sanejev, painonnostaja Kakhi Kakhiashvili ja ampuja Nino Salukvadze.
Georgian jalkapallomaajoukkue pelasi ensimmäistä kertaa kansainvälisessä arvoturnauksessa vuoden 2024 Euroopan-mestaruuskilpailussa. Kansallinen liitto on perustettu vuonna 1990. FIFAn rankingissa joukkue oli heinäkuussa 2024 sijalla 70. Georgia pääsi vuoden 2024 EM-kilpailuihin, jossa se eteni 16 parhaan joukkoon. Seuratasolla Tbilisin Dynamo ja FC Zestaponi ovat menestyviä joukkueita. Alle 19-vuotiaiden maajoukkue on päässyt UEFAn Euroopan-mestaruuskilpailuissa lopputurnaukseen 2012/2013 ja eliittikierrokselle kolme kertaa aikaisemmin.
Kulttuuri > Juhlapäivät

| Päivämäärä | Suomalainen nimi | Paikallinen nimi | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. tammikuuta | Uudenvuodenpäivä | ახალი წელი – Akhali tseli |  |
| 7. tammikuuta | Joulupäivä | ქრისტეშობა – Kristešoba | Ortodoksinen joulu (juliaanisen kalenterin mukaan) |
| 19. tammikuuta | Loppiainen | ნათლისღება – Natlisgheba | Jeesuksen kastamisen päivä |
| 3. maaliskuuta | Äitienpäivä | დედის დღე – Dedis dghe |  |
| 8. maaliskuuta | Kansainvälinen naistenpäivä | ქალთა საერთაშორისო დღე – Kalta saertašoriso dghe |  |
| 9. huhtikuuta | Kansallisen yhtenäisyyden päivä | ეროვნული ერთიანობის დღე – Erovnuli ertianobis dghe | Itsenäisyyden palautumisen päivä ja huhtikuun 9. päivän tragedian päivä |
| Huhtikuu (siirtyvä) | Pääsiäinen | აღდგომა – Aghdgoma | Ortodoksinen pääsiäinen |
| 9. toukokuuta | Voitonpäivä | ფაშიზმზე გამარჯვების დღე – Pašizmze gamardžvebis dghe | Voitto fasismista |
| 12. toukokuuta | Pyhän Andreaan päivä | ანდრიობა – Andrioba |  |
| 26. toukokuuta | Itsenäisyyspäivä | დამოუკიდებლობის დღე – Damoukideblobis dghe | Vuoden 1918 tasavallan perustamisen päivä |
| 28. elokuuta | Jumalansynnyttäjän päivä | მარიამობა – Mariamoba | Neitsyt Marian kuoleman muistopäivä |
| 14. lokakuuta | Svetitskhovelin katedraalin päivä | სვეტიცხოვლობა – Svetitskhovloba | Georgian tärkeimmän kirkon päivä. |
| 23. marraskuuta | Pyhän Yrjön päivä | გიორგობა – Giorgoba | Pyhä Yrjö on Georgian suojeluspyhimys. |
Kirjallisuutta

Braund, David: Georgia in Antiquity: A History of Colchis and Transcaucasian Iberia, 550 BC-AD 562.  Oxford University Press, 1994.  ISBN 978-0198144731
Goldstein, Darra: The Georgian Feast: The Vibrant Culture and Savory Food of the Republic of Georgia.  University of California Press, 1999.  ISBN 978-0520219298
Nasmyth, Peter: Georgia: In the Mountains of Poetry.  Routledge, 2006.  ISBN 978-0415396691
Pelkmans, Mathijs: Defending the Border: Identity, Religion, And Modernity in the Republic of Georgia.  Cornell University Press, 2006.  ISBN 978-0801473302
Rayfield, Donald: The Literature of Georgia: A History.  RoutledgeCurzon, 2000.  ISBN 978-0700711635
Rosen, Roger: Georgia: A Sovereign Country of the Caucasus.  Hong Kong:  Odyssey Publications, 2004.  ISBN 978-9622177482
Soltes, Ori Z.: National Treasures of Georgia: Art and Civilisation Through the Ages.  Philip Wilson Publishers, 2003.  ISBN 978-0856675010
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Georgia Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Georgia Wikimatkoissa
Encyclopædia Georgica Wikipediassa
Suomen humppamestarit 1978

| Suomen humppamestarit 1978 Topi ja Toivottomat |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1978
 Formaatti: LP
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: PSO
Topin ja Toivottomien muut julkaisut
|   | 1978 Suomen humppamestarit 1978 | Topi ja Toivottomat 1980 |
Suomen humppamestarit 1978 on tanssiyhtye Topi ja Toivottomien esikoisalbumi vuodelta 1978.
Kappaleet

Yö Volgalla – 2.10 (humppa, säv. Kauko Kolmio, san. Vilho Jylhä, sov. Seppo Rannikko)
Juliska – 3.21 (Die Juliska aus Budapest, humppa, säv. Fred Raymond, san. Saukki, sov. Jukka Kortelainen)
Valkolumme – 3.06 (valssi, säv. ja san. Usko Kemppi, sov. Seppo Rannikko)
Saimaanrannan laulu – 2.18 (valssi, säv. Raimo Turunen, san. Helka Kuisma, sov. Seppo Rannikko)
Topin jenkka – 2.27 (jenkka, instrumentaaliesitys, säv. Kauko Kolmio, sov. Seppo Rannikko)
Aina vaan toiseksi – 2.40 (jenkka, säv. Kullervo Linna, san. Pauli Räsänen, sov. Seppo Rannikko)
Kappaleet > B-puoli

Yöt päivät kuin unta vain – 2.06 (humppa, säv. ja sov. Seppo Rannikko, san. Vilho Jylhä)
Näsijärvi – 2.14 (humppa, säv. Pentti Salomaa, san. Tuulikki Pitkälahti, Pentti Salomaa)
Sä et kyyneltä nää – 3.22 (tango, säv. ja san. Olavi Virta, sov. Jukka Kortelainen)
Leirinuotiolla – 3.15 (tango, säv. trad., san. Saukki, sov. Seppo Rannikko)
Muistojen Inari – 2.04 (humppa, säv. 2, san. 4, sov. ja san. Kullervo Linna)
Kotimaan kaiho – 2.06 (humppa, säv. Aarne Nuotio, san. Toivo Elomaa, sov. Seppo Rannikko)
Raimo Mähönen

Raimo Aulis Mähönen (s. 18. maaliskuuta 1938 Harlu) on suomalainen poliitikko. Mähönen toimi kansanedustajana kaksi kautta vuosina 1995–2003 edustaen vuosina 1995–1999 Mikkelin läänin vaalipiiriä  ja vuosina 1999–2003 Mikkelin vaalipiiriä ja kuului Sosialidemokraattiseen eduskuntaryhmään. Kotikaupungissaan Pieksämäellä hänellä on ollut lukuisia kunnallisia luottamustoimia ja vuonna 2007 hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi.
Hedelmättömyys

Munasolu mikrohedelmöityksen (ICSI) yhteydessä.
Hedelmättömyys, infertiliteetti eli steriiliys tarkoittaa suvullisesti lisääntyvän eliön kyvyttömyyttä tuottaa jälkeläisiä.
Hedelmättömyyttä esiintyy sekä uroksilla että naarailla. Käsitteitä hedelmättömyys ja ihmisillä lapsettomuus käytetään usein sekaisin, vaikka ne eivät tarkkaan ottaen merkitse samaa asiaa. Eläinten hedelmättömyydestä käytetään myös esimerkiksi termiä mahous. Lapsettomuus voi olla tahatonta tai tahallista, ja hedelmättömälläkin ihmisellä voi olla lapsia esimerkiksi adoption kautta. Ihmisten hedelmättömyyteen on kehitetty tehokkaita hoitokeinoja.
Ihmisten hedelmättömyys > Määritelmä ja esiintyvyys

Ihmisillä hedelmättömyys on määritelty muun muassa siten, että raskaus ei ole alkanut 12 kuukauden suojaamattomien yhdyntöjen jälkeen tai nainen ei pysty kantamaan sikiötä täysiaikaiseksi. Arviolta joka viides pariskunta kärsii jossain elämänsä vaiheessa lapsettomuudesta. Useimmiten kyseessä on heikentynyt hedelmällisyys, eli syystä tai toisesta raskauden alkamiseen menee keskimääräistä pitempi aika. Noin 15 % hedelmällisessä iässä olevista pariskunnista hakeutuu lääkärin hoitoon hedelmättömyyden takia, yleensä noin kahden vuoden tuloksettoman yrittämisen jälkeen. Noin 30–40  %:ssa tapauksista hedelmättömyys johtuu naisesta, 10–30 %:ssa miehestä, 15–30 %:ssa molemmista ja 10–20 %:ssa syytä ei saada selville. Hedelmättömyyden esiintyvyys on kasvussa, mikä heijastaa myös naisten lisääntyvää taipumusta hankkia lapsia myöhemmällä iällä kuin ennen.
Ihmisten hedelmättömyys > Naisen hedelmättömyys > Syyt

Tärkeimpiä syitä naisen hedelmättömyyteen ovat tulehduksesta aiheutuvat munanjohdintukokset, jotka aiheuttavat noin kolmasosan hedelmättömyystapauksista. Tukoksen takia munasolu ei pääsee kulkeutumaan kohtuun siittiöiden luokse. Myös epämuodostumat, kasvaimet ja kiinnikkeet voivat olla esteinä munasolun kululle.
Hormonaaliset syyt muodostavat kolmasosan hedelmättömyystapauksista. Joissakin tapauksissa häiriö estää munasolua irtoamasta tai kohdun limakalvo ei pysty vastaanottamaan hedelmöittynyttä munasolua. Endometrioosissa kohdun limakalvoa esiintyy tuntemattomasta syystä kohtuontelon ulkopuolella, mikä voi aiheuttaa hedelmättömyyttä.