stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Muna vai kana
Ratkaisuvaihtoehtoja > Määritelmiin perustuvat näkökannat

Ongelmaa voidaan lähestyä myös käyttäen hyväksi "kanan" ja "munan" määritelmiä. Jotkut pitävätkin kysymystä vain "kananmunan" määritelmään liittyvänä. Biologiassa termi muna on hyvin tulkinnanvarainen, eikä esimerkiksi jaksottaisen tasapainon malli tee selvää eroa kanan ja sitä lähimpien "esikanojen" välille. Muna vai kana -dilemma voidaan liittää siis läheisesti myös lajiutumiseen ja kysymykseen siitä, milloin laji on muuttunut toiseksi tai jakautunut kahdeksi uudeksi lajiksi. Seuraavassa on muutamia erilaisia määritelmiä ja niiden loogiset seuraukset:
Muna ei ole välttämättä juuri kananmuna: Tällöin voidaan sanoa munan tulleen ensin, koska muut eläimet ovat munineet jo kauan ennen kuin kanat kehittyivät.
Vain muna, josta kuoriutuu kana, on kananmuna: Tämä tarkoittaisi sitä, että alun perin jokin toinen eläin, hyvin samankaltainen kuin kana, muni ensimmäisen kananmunan, josta kuoriutui ensimmäinen kana. Tässä tapauksessa muna olisi siis tullut ennen kanaa.
Vain kanan munima muna on kananmuna: Tätä voidaan pitää edellisen kohdan vasta-argumenttina. Tämä tarkoittaisi, että ensin syntyi kana, joka muni sen jälkeen ensimmäisen kananmunan. Tässä tapauksessa ensimmäinen kana syntyi itse jostain muusta kuin kananmunasta, mitä voidaan oudoksua.
Vain muna, josta kuoriutuu kana ja jonka muni kana, on kananmuna: Tässä tapauksessa ensimmäinen kana tuli jonkin muuntyyppisen munan seurauksena, jonka jälkeen se muni kananmunan, josta syntyi yksi kana lisää. Tämän ratkaisun mukaan siis kana tuli ensin, mutta ennen ensimmäistä kananmunaa saattoi olla jo useita kanoja.
Populaarikulttuurissa

Elokuvan Kananlento loppukohtauksessa rotat Kehno ja Kepuli haluavat perustaa oman kananmunafarmin. Mutta he joutuvat muna-kana -ongelmaan miettiessään, pitäisikö heillä ensin olla kana vaiko muna.
Aiheesta muualla

Which came first the chicken or the egg? (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ossian Ansas

Ossian Ansas vuonna 1889.
Frans Ossian (Ossi) Ansas (sukunimi aik. Husberg; 26. huhtikuuta 1856 Vaasa – 11. helmikuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja, lehdenkustantaja ja valtiopäivämies.
Koulutus ja varhainen elämä

Ansas pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1877 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa.
Toimittajana

Ansas oli Vasa Tidningin päätoimittaja 1884–1887. Hän ajoi lehden palstoilla kiivaasti rautatien rakentamista Vaasasta Vaskiluodon satamaan mikä sitten toteutuikin 1893. Ansas perusti Vaasaan nuorsuomalaisten äänenkannattajaksi Pohjalainen-nimisen lehden ja hän toimi sen päätoimittajana 1890–1901 lehden lakkauttamiseen saakka. Pohjalainen oli vuodesta 1894 ainoa Etelä-Pohjanmaalla ilmestynyt suomenkielinen lehti, mutta lehti joutui vuosisadan vaihteessa vaikeuksiin viranomaisten kanssa. Se lakkautettiin määräajaksi 1899 ja pysyvästi vuonna 1901. Varsinkin tässä lehdessä Ansas toimi pelottomana perustuslaillisuuden puolustajana. Tällä Ansaksen Pohjalainen-lehdellä ei ole mitään tekemistä Pohjanmaalla tällä hetkellä ilmestyvän Pohjalainen-nimisen maakuntalehden kanssa.
Ansas oli sitten Vaasassa ilmestyneen Pohjan Pojan julkaisijana ja päätoimittajana 1905–1909 ja hän perusti 1910 uudelleen Pohjalainen-lehden. Lehti oli nyt poliittisesti sitoutumaton ja ilmestyi kuusi kertaa viikossa. Ansas toimi itse lehden päätoimittajana. Pohjalaista painanut Ansaksen omistama kirjapaino teki konkurssin 1915 ja lehti lakkasi samalla ilmestymästä. Vaasan Ansaankatu on nimetty Ossian Ansaksen mukaan.
Valtiopäiväedustaja

Ansas oli Vaasan edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.
Yksityiselämä

Ansaksen vanhemmat olivat hatuntekijämestari Anders Gustaf Husberg ja Emilia Lovisa Ahlström. Ossian Ansas oli naimisissa vuodesta 1894 Vaasan käytännöllisen naisopiston perustajan ja johtajan Elin Emmy Augusta (Elli) Åkerbergin kanssa. Päätoimittaja Jalo Ansas oli Ossian Ansaksen poika.
Teokset

Muistolehtiä Vaasasta 1 : Suomen kansallismuseon perustaja Herman Frithiof Antell : muotokuva ja muistelmia. Pohjalaisen kirjapaino, Vaasa 1894
Muistolehtiä Vaasasta 2 : Vaskiluodon radan rakentaja Herman Erik Gummerus : muotokuva ja muistelmia. Pohjalaisen kirjapaino, Vaasa 1894
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Ossian Ansas on Wikiaineistossa
Moeketsi Majoro

| Moeketsi Majoro |
| --- | --- |

Lesothon pääministeri
 2020–2022  
Edeltäjä:  Tom Thabane
Seuraaja:  Sam Matekane
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. marraskuuta 1961 (ikä 63)
Ammatti:  taloustieteilijä
Puoliso:  Masekoalane Majoro
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  All Basotho Convention (ABC)
Koulutus:  luonnonvaratalouden tohtori
Tutkinnot:  Washington State University
Moeketsi Majoro (s. 3. marraskuuta 1961)  on lesotholainen taloustieteilijä ja poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 2020–2022. Hän oli aikaisemmin valtionvarainministeri.
Gilbert (Arizona)

| Gilbert |
| --- | --- |
 vaakuna

 Koordinaatit: 33°21′0″N, 111°47′21″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Arizona
Piirikunta:  Maricopan piirikunta
Hallinto:  
 – Pormestari:  John Lewis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  176,0 km²
Korkeus:  377 m
Väkiluku (2018):  248 279
 – Väestötiheys:  1 410,7 as./km²
Aikavyöhyke:  MST (UTC−7)
 
 ci.gilbert.az.us 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gilbert on kunta (town) Yhdysvalloissa Arizonan osavaltiossa. Kunta kuuluu Maricopan piirikuntaan. Sen pinta-ala on 176 neliökilometriä ja siellä asui vuoden 2018 arvion mukaan 248 279 asukasta. Vuosina 2010–2018 Gilbertin asukasluku kasvoi 19,1 prosenttia.
Ystävyyskaupungit

Gilbertillä on kaksi ystävyyskaupunkia:
Newtownabbey, Pohjois-Irlanti
Leshan, Kiina
Gilbertin kaupunkia Val Vista Lakes -alueella
Botswanan jalkapallomaajoukkue

Botswanan jalkapallomaajoukkue on Botswanan kansallinen edustusjoukkue jalkapallossa. Joukkuetta hallinnoi Botswanan jalkapalloliitto (Botswana Football Association). Botswana ei ole kertaakaan esiintynyt jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa, mutta oli mukana Afrikan-mestaruusturnauksessa vuonna 2012.
Menestys arvokilpailuissa > Maailmanmestaruuskilpailut

1930–1990 – Ei osallistunut
1994 – Ei selvinnyt karsinnoista
1998 – Ei osallistunut
2002–2022 – Ei selvinnyt karsinnoista
Menestys arvokilpailuissa > Afrikan-mestaruuskilpailut

1957–1992 – Ei osallistunut
1994–2010 – Ei selvinnyt karsinnoista
2012 – 1. kierros
2013–2023 – Ei selviytynyt karsinnoista
Päävalmentajat

| Vuodet | Valmentaja | Saavutus |
| --- | --- | --- |
| 1986–1987 |  Peter Cormack |  |
| 2002–2006 |  Veselin Jelušić |  |
| 2006–2008 |  Colywn Rowe |  |
| 2008–2013 |  Stanley Tshosane | 2012 AM-kisat: 1. kierros |
| 2014–2017 |  Peter Butler |  |
| 2017– |  David Bright |  |
Taigan erakot

| Taigan erakot> Лыковы: таёжный тупик.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Vasili Peskov
Kieli:  venäjä
Genre:  elämäkerrat ja muistelmat
Julkaistu:  1992
Suomennos
Suomentaja:  Esa Adrian
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1993
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  229
ISBN:  951-0-18795-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lykovien esineistöä
Taigan erakot (ven. Лыковы: таёжный тупик) on Vasili Peskovin kirja, joka kertoo 1920-luvulla Siperian erämaahan lähteneestä vanhauskoisesta Lykovien perheestä. Kirja perustuu tositapahtumiin. Muun asutuksen keskuudesta lähdettiin pois uskonnon takia, sillä uskonnon mukaan maailmassa eläminen oli synti.
Alkuvaiheet

Perheen patriarkka Karp Osipovitš oli syntyisin Abakanjoen yläjuoksulta, noin 150 kilometrin päässä Abazan kylästä, Hakassian tasavallassa, jossa eli 1920-luvulle saakka pieni vanhauskoisten yhteisö. Vielä 1940-luvulla perhe asui muiden ihmisten ulottuvilla, vaikkakin syrjässä Kairjoen suulla. Useiden eri tapahtumien johdosta perhe vaihtoi asuinpaikkaa useaan otteeseen, kunnes se vuonna 1945 muutti viimein Abakan vuoristoon. Tästä alkoi Lykovien yli 30 vuotta kestänyt elämä eristyksissä muusta maailmasta. Perheen nuorin, Agafja, oli tuolloin vain vuoden ikäinen.
Kohtaaminen

Perheestä kerrottiin ensimmäisen kerran vuonna 1982 Komsomolskaja Pravdassa. Joukko geologeja oli tavannut vuonna 1978 Siperian taigalla täysin eristyksissä eläneet Karp Osipovitš Lykovin sekä tämän lapset Nataljan, Agafjan, Savinin ja Dmitrin. Perheen äiti Akulina Karpovna oli kuollut vuonna 1961 nälän heikentämänä. Perheen kaksi poikaa sekä vanhin tytär Natalja sairastuivat ja kuolivat lyhyen ajan kuluessa talvella 1981. Vasili Peskov vieraili seuraavien kymmenen vuoden aikana useaan otteeseen Lykovien luona, ja kirjoitti perheen kuulumisista Komsomolskaja Pravdaan. Lykovit suhtautuivat ensin varautuneesti, mutta kuitenkin uteliaasti tulokkaisiin, ja ystävystyivät pian Vasili Peskovin ja geologien leirin asukkaiden kanssa.
Elämä taigalla

Lykovit olivat rakentaneet vuorenrinteeseen lähelle puroa pienehkön mökin ja raivanneet viljelysmaita. Vähäiset metalliset työkalut he olivat tuoneet mukanaan, muutoin he elivät omavaraistaloudessa. Ravinnon perustan muodosti peruna, jonka lisäksi viljeltiin herneitä, sipulia, naurista, ruista ja hamppua, josta tehtiin lankaa ja vaatteita. Myös porkkanaa oli aiemmin viljelty, mutta eräänä vuonna hiiret olivat syöneet kaikki siemenet. Lisäksi taigalta saatiin sembramännyn siemeniä, marjoja, sieniä ja villiyrttejä. Kesäisin kalastettiin ja riistaa saatiin jonkin verran ansakuoppien avulla. Kotieläimiä ja suolaa heillä ei ollut lainkaan.
Tuli tehtiin tuluksilla ja valonlähteenä käytettiin pärettä. Päreestä tehtiin myös suurin osa käyttöastioista, vain pari metallista pataa oli enää ehjänä.
Aikaa laskettiin tarkasti, jotta kylvöt ja juhlapyhät kyettiin suorittamaan ajallaan. Lykovit käyttivät bysanttilaista ajanlaskua; vuonna 1978 he elivät vuotta 7486. Toisesta maailmansodasta he eivät tienneet mitään, mutta yhtenä syynä perheen muuttoon syrjemmäksi oli ollut sotilaskarkureita 1940-luvulla etsineet partiot. Satelliittien ilmestymisen tähtitaivaalle 1950-luvulla perhe oli pannut merkille. Karp Lykov oli tuolloin arvellut niitä jonkinlaisiksi "ihmisten lähettämiksi tuliksi".
Elämä taigalla > Kielletyt asiat

Uskonto kielsi Lykoveilta monia asioita. Tulen teko tulitikuilla oli kielletty, samoin saippua ja peseytyminen ylipäätään. Valokuvia he eivät antaneet mielellään ottaa itsestään, koska se oli synti, samoin radion kuunteleminen, ja heille annettuja harvoja valokuvia he säilyttivät ulkona halkopinossa. Myös sokeri, tee, säilykkeet ja suklaa oli kielletty.
Elämä taigalla > Tutustuminen tekniikkaan

Tutkijoiden käyttämä helikopteri ei liiemmin ihmetyttänyt Lykoveja, sillä he olivat nähneet satunnaisesti ohi lentäviä lentokoneita ja helikoptereita ja pitivät niitä vain "ihmisten keksintöinä". Karp Lykov ihmetteli eniten läpinäkyviä muovipakkauksia, joita hän kutsui "taipuisaksi lasiksi". Geologien leiriin ilmestynyt televisio ja sen näyttämät kuvat suuresta maailmasta kiinnostivat Lykoveja kovasti, vaikka he pitivätkin television katsomista suurena syntinä. Heille lahjoitetun taskulampun he ottivat vastaan kiitollisina ja pitivät sitä hyödyllisenä keksintönä, mutta tulitikkuja he eivät suostuneet käyttämään. Myös sähkövalo herätti innostusta. Väitettä, että ihminen olisi käynyt Kuussa he eivät suostuneet uskomaan.
Neuvostoliittolaiset kasvi- ja kielitieteilijät pyysivät Vasili Peskovia keräämään heille aineistoa. Lykoveilla oli käytössä jonkin verran vanhaa, muualla käytöstä poistunutta sanastoa, sekä tutkijoiden viljelyyn ottama perunalajike joka nimettiin lykoviksi.
Vanhan Lykovin kuolema

Vuonna 1988 Karp Osipovitš Lykov kuoli ja Agafja jäi yksin asumaan heille rakennettua uutta mökkiä. Tuolloin pihapiiriin oli saatu jo vuohia ja kanoja. Kissoja oli tuotu jo aiemmin pitämään jyrsijät loitolla, ja viimeiseksi tuotiin koira, joka oli tarpeen vuohien houkuttelemien karhujen vuoksi. Lykovien saama julkisuus oli tuonut esiin myös heidän  sukulaisiaan, ja Agafjaa myös pyydettiin asumaan sukulaisten luokse, lähemmäksi ihmisasutusta. Hän kuitenkin kieltäytyi mutta otti vastaan monenlaista apua kuten kynttilöitä, vaatteita, riisiä, jauhoja ja paristoja. Agafja ehti isänsä toivetta uhmaten viettää noin kuukauden sukulaistensa luona lähikaupungeissa mutta palasi takaisin taigalle. Agafja asui yksin taigalla vielä kirjan julkaisemisen aikaan 1992.
Petra Kerola

Petra Kerola (s. 3. elokuuta 2000) on suomalainen pesäpalloilija. Kerola edustaa Superpesiksessä pelaavaa Lapuan Virkiää. Hän on edustanut Superpesiksessä myös kasvattajaseuraansa Seinäjoen Maila-Jusseja ja Mynämäen Vesaa. Kaudella 2022 Kerola saavutti Virkiän joukkueessa SM-pronssin. Kerola valittiin ensimmäiseen Itä-Länsi-otteluunsa kaudella 2024. Hän pelaa ulkokentällä ykkösvahtina. Kerola on pelannut 59 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kaksi kunnaria ja kaksi tavallista juoksua, tuonut 59 juoksua ja kerännyt 150 kärkilyöntipistettä. Kerola on pelannut 12 Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on tuonut kymmenen juoksua ja kerännyt 38 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty 15. elokuuta 2023.
Darren Lynn Bousman

| Darren Lynn Bousman |
| --- | --- |
 Darren Lynn Bousman vuonna 2007
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. tammikuuta 1979 (ikä 45) Overland Park, Kansas, Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja, leikkaaja
Puoliso:  Laura Bousman (2010–)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Darren Lynn Bousman (s. 11. tammikuuta 1979 Overland Park, Kansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän valmistui Full Sail Real World Educationin elokuvakoulusta.
Bousman on syntyjään Kansasista. Australialaiset James Wan ja Leigh Whannell ottivat Bousmaniin yhteyttä Saw-elokuvan saatua ensi-iltansa vuonna 2004. Bousman päätyi ohjaamaan Sawille kolme jatko-osaa sekä useita vuosia myöhemmin elokuvasarjan yhdeksännen osan Spiral. Bousman käsikirjoitti Saw II:n (2005) yhdessä Leigh Whannellin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Darren Lynn Bousman Wikimedia Commonsissa
Peter Swärdh

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Rolf Peter Swärdh
Syntymäaika: 27. helmikuuta 1965 (ikä 59)
Syntymäpaikka: Hässleholm, Skånen lääni, Ruotsi
Pelipaikka: puolustaja
Seura
Seura: avoin
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1982–1991 |  IFK Hässleholm | 156 | (13) |
Valmennusura
1993–1995:  IFK Hässleholm (apuv.)
1995–1998:  IFK Hässleholm
1999:  Högaborgs BK
1999–2002:  Helsingborgs IF II
2002–2006:  Helsingborgs IF
2007–2008:  Åtvidabergs FF
2009–2012:  Mjällby AIF
2013–2014:  Åtvidabergs FF
2015–2017:  Kalmar FF
2019:  Trelleborgs FF
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Peter Swärdh (s. 27. helmikuuta 1965) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura

Swärdh pelasi koko uransa ajan IFK Hässleholmissa puolustajana. Hän lopetti uransa 27-vuotiaana vuonna 1992 ja kerkesi juuri olla mukana nousujuhlissa ykkösdivisioonaan kaudella 1991.
Pelaajauransa jälkeen Swärdh jatkoi IFK Hässleholmissa apulaisvalmentajana Anders Linderothin apuvalmentajana. Päävalmentajadebyyttinsä hän teki 1999 Högaborgs BK:ssa, josta siirtyi myöhemmin samana vuonna Helsingborgs IF:n organisaatioon B-joukkueen valmentajaksi. Hän nousi seuran edustusmiehistön päävalmentajaksi elokuun lopulla 2002 Sören Cratzin potkujen jälkeen.  Hän johdatti seuran kauden päätteeksi Allsvenskanissa neljänneksi ja sai jatkaa tehtävissään. Seuraavilla kausilla Helsingborg ei kuitenkaan onnistunut nousemaan kärkisijoille ollen huonoimmillaan 10:s kaudella 2004. Lopulta hän sai potkut tehtävistään toukokuussa 2006.
Helsingborgista saatujen potkujen jälkeen Swärdh jatkoi uraansa Åtvidabergs FF:n päävalmentajana joulukuussa 2006.  Hän luotsasi seuraa kaksi kautta Superettanissa sijoittuen molemmilla kausilla joukkueineen kuudenneksi.
Lokakuussa 2008 Swärdh jätti ÅFF:n ja siirtyi Mjällby AIF:n peräsimeen.  Debyyttikausi Mjällbyssä päättyi komeasti Superettanin voittoon kahdeksan pisteen erolla Swärdhin entiseen seuraan Åtvidabergiin. Nousu Allsvenskaniin ratkesi neljä kierrosta ennen sarjan loppua.  Swärdhin johdolla Mjällby vakiinnutti paikkansa Allsvenskanissa sijoittuen heti kaudella 2010 komeasti kuudenneksi. Seuraavilla kausilla seuran sijoitus painui ja kausi 2012 päättyi lopulta alle odotusten vasta sijalle 12. Kauden jälkeen Swärdh jätti seuran ja palasi kolmivuotisella sopimuksella Åtvidabergs FF:n päävalmentajaksi.
Swärdhin johdolla ÅFF pelasi varmasti itsensä Allsvenskanin keskikastiin ja sijoittui kausina 2013–2014 liigassa kahdeksanneksi. Kauden 2014 jälkeen Swärdh jätti ÅFF:n ja allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Kalmar FF:n kanssa.  Swärdhin debyyttikausi oli vaikea ja Kalmar sijoittui Allsvenskanissa vasta sijalle 13, mikä oli huonoin sijoitus sitten kauden 2002, jolloin Kalmar putosi Allsvenskanista. Kaudella 2016 joukkue paransi peliään ja oli kauden päätteeksi kuudes. Kaudella 2017 Kalmar vajosi jälleen putoamiskamppailuun ja kesäkuun puolivälissä 2017 Swärdh sai potkut seurasta.
Tammikuussa 2019 Swärdh palasi valmennustehtäviin Superettan-seura Trelleborgs FF:n päävalmentajana. Swärdh sai potkut seurasta lokakuussa 2019, vain kaksi kierrosta ennen Superettan-kauden päättymistä. Joukkueen sarjapaikka oli edelleen tuossa vaiheessa varmistumatta.
Meriitit

Superettan: 2010
Maloti-Drakensberg

| --- | --- |
Sijainti:  Lesotho ja Etelä-Afrikka
Pinta-ala:  2 493,1 km2, 466,3 km2 
| --- | --- |
Tyyppi:  Kulttuuriperintö, luonnonperintö 
Perustettu:  2013 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Maloti-Drakensbergin puisto on eteläisessä Afrikassa sijaitseva puistoalue, joka sijaitsee Etelä-Afrikan ja Lesothon rajalla. Puiston kokonaispinta-ala on 249 313 hehtaaria. Maloti-Drakensbergin puisto käsittää Etelä-Afrikan puolella olevan uKhahlamban kansallispuiston (242 813 ha) sekä Lesothon puolella sijaitsevan Sehlabatheben kansallispuiston (6 500 ha). Puistoalue on myös osa Unescon maailmanperintökohdetta (Maloti-Drakensberg Transfrontier Conservation Area).
Alueella on vaihtelevia pinnanmuotoja, minkä myötä siellä on myös runsaasti erilaisia elinympäristöjä. Alueella kasvaa yli 250 endeemistä kasvilajia ja siellä tavataan myös uhanalaisia eläinlajeja, kuten kapinkorppikotka (Gyps coprptheres) ja partakorppikotka (Gypaetus barbatus). Sehlabatheben kansallispuiston alueella tavataan myös äärimmäisen uhanalaista Pseudobarbus quathlambae -kalalajia, jota on löydetty ainoastaan Sehlabatheben kansallispuistosta. Alueen vuoret ovat eteläisen Afrikan merkittävin vesien lähde ja toimivat vedenjakajina. Thukela-joki virtaa alueelta itään Intian valtamereen ja eteläiset joet yhdistyvät Oranje-jokeen virraten sitten länteen Atlantin valtamereen.
Alueella on runsaasti luolia sekä erilaisia kallionkielekkeiden muodostamia suojapaikkoja, joissa on paljon kalliomaalauksia. Alueella onkin Saharan eteläpuoleisen Afrikan laajin kalliomaalausten keskittymä. Kalliomaalauksia on noin 690 paikalla ja maalauksia on niissä yhteensä noin 35 000 kappaletta. Kalliomaalaukset ovat tehneet san-kansaan kuuluneet ihmiset, jotka asuivat alueella 4 000 vuoden ajan. Kalliomaalaukset esittävät ihmishahmoja sekä eläimiä ja maalausten aiheet ovat san-kansan uskonnollisesta tai hengellisestä elämästä. Alueella on myös bantukansan 1800- ja 1900-luvuilla maalaamia kalliomaalauksia.
Pakalitha Mosisili

| Pakalitha Mosisili |
| --- | --- |
 2009
Lesothon pääministeri
 1998–2012  
Monarkki:  Letsie III
Edeltäjä:  Ntsu Mokhehle
Seuraaja:  Tom Thabane
Lesothon pääministeri
 2015–2017  
Monarkki:  Letsie III
Edeltäjä:  Tom Thabane
Seuraaja:  Tom Thabane
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1945 (ikä 79)
Tiedot
Puolue:  Demokraattinen kongressi (DC)
Muut puolueet:  Lesothon demokraattinen kongressi (LDC, 1997–2012)
Bethuel Pakalitha Mosisili (s. 14. maaliskuuta 1945) on lesotholainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä toukokuusta 1998 kesäkuuhun 2012 ja uudelleen maaliskuusta 2015 maaliskuulle 2017.
Mosisili nousi toukokuussa 1998 pääministeriksi, kun Lesothon demokraattinen kongressi (LDC) voitti vaalit ja Ntsu Mokhehle vetäytyi puolueen johdosta. LCD voitti Mosisilin johdolla kahdet vaalit, mutta puolueen sisällä hänellä oli huomattavasti vastustajia. Mosisili perusti vuoden 2012 alussa uuden, oman puolueen Demokraattisen kongressin (DC). DC sai toukokuun vaaleissa eniten paikkoja, mutta se ei onnistunut muodostamaan hallitusta. Pääministeriksi nousi Tom Thabane.
Mosisili ja Thabane ajautuivat vuoden 2012 jälkeen viisi vuotta kestäneeseen valtataisteluun, ja kumpikin pyrkivät nimittämään luottomiehiään puolustusvoimiin. Mosisili palasi 2015 pääministeriksi, mutta hänen seitsemän puolueen koalitiohallitus oli lyhytikäinen. Hän riitautui varapääministeri Monyane Molelekin kanssa, joka lopulta lähti DC-puolueesta. Mosisilin hallitus menetti tämän jälkeen enemmistöasemansa, ja maaliskuussa 2017 hän sai epäluottamuslauseen. Kuningas Letsie III hajotti parlamentin ja määräsi uudet vaalit. Thabanen puolue voitti ne, ja Mosisili erosi pääministerin tehtävistä.
Mosisili vetäytyi politiikasta tammikuussa 2019. Hänen seuraajakseen DC:n puoluejohtajaksi valittiin Mathibeli Mokhothu.
Mosisili on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Viktor Emanuel III

| Viktor Emanuel III |
| --- | --- |
 
Italian kuningas
Valtakausi:  29. heinäkuuta 1900 – 9. toukokuuta 1946
Edeltäjä:  Umberto I
Seuraaja:  Umberto II
Etiopian keisari
Valtakausi:  9. toukokuuta 1936 – 5. toukokuuta 1941
Edeltäjä:  Haile Selassie
Seuraaja:  Haile Selassie
Albanian kuningas
Valtakausi:  16. huhtikuuta 1939 – 8. syyskuuta 1943
Edeltäjä:  Zogu I
Seuraaja:  Leka Zogu

Syntynyt:  11. marraskuuta 1869 Napoli, Italian kuningaskunta
Kuollut:  28. joulukuuta 1947 (78 vuotta) Aleksandria, Egyptin kuningaskunta
Puoliso:  Elena Montenegrolainen (vih. 1896)
Lapset:  Yolanda Mafalda Umberto II Giovanna Maria Francesca
Koko nimi:  Vittorio Emanuele Ferdinando Maria Gennaro
Suku:  Savoiji
Isä:  Umberto I
Äiti:  Margherita
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Nimikirjoitus:  
Viktor Emanuel III (ital. Vittorio Emanuele III; 11. marraskuuta 1869 – 28. joulukuuta 1947) oli Italian kuningas vuosina 1900–1946. Hän vaati myös Etiopian keisarin (1936–1943) ja Albanian kuninkaan arvonimiä (1939–1943) itselleen.
Tausta

Viktor Emanuel III oli Umberto I:n ja Savoijin prinsessan Margherita Teresa Giovannan poika. Hän meni naimisiin Montenegron Nikola I Petrović Njegošin tyttären Elena Petrovićin kanssa. Hän nousi valtaan 29. heinäkuuta 1900 isänsä salamurhan jälkeen.
Valtakausi

Viktor Emanuel III osoitti alkukaudellaan merkkejä demokratian tukemisesta. Hän kuitenkin nimitti 1922 Benito Mussolinin pääministeriksi hylättyään neuvon kieltää fasistien marssi Roomaan. Hän ei myöskään toiminut aktiivisesti fasisteja vastaan, ja hänestä tuli lopulta pelkkä nukkehallitsija. Hän ei vastustanut julkisesti fasistien rotulakeja 1938, kun monet juutalaiset upseerit tekivät itsemurhan kuollakseen univormussa.lähde? Sveitsiläinen historioitsija Eddy Bauer tosin väittää teoksessaan Toinen maailmansota, että kuningas suhtautui kyynisesti Mussolinin hänelle tyrkyttämiin koreisiin arvonimiin.
Viktor Emanuelin toimet osoittautuivat pettymykseksi monille. Erotettuaan Mussolinin 1943 hän pakeni Roomasta oman turvallisuutensa vuoksi. Kansansuosionsa menettäneenä hän luopui vuonna 1946 kruunusta poikansa Umberton hyväksi. Hän kuoli Egyptissä 1947. Italian monarkia lakkautettiin pian tämän jälkeen.
Italian joukkojen syrjäytettyä Etiopian keisari Haile Selassien ja Albanian kuninkaan Zogu I:n, Viktor Emanuel III:n asemaa Etiopian keisarina ei kuitenkaan hyväksytty yleisesti. Hän luopui arvonimistään Albanian kuninkaana ja Etiopian keisarina vuonna 1943.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viktor Emanuel III Wikimedia Commonsissa
Italian kuningas 70-vuotias, Helsingin Sanomat, 11.11.1939, nro 305, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Umberto I | Italian kuningas 1900–1946 | Seuraaja: Umberto II |