stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karl Robert Nesselrode

| Karl Robert Nesselrode> Карл Роберт Нессельроде |
| --- | --- |
 Karl Robert Nesselrode, Franz Krügerin maalaama muotokuva 1840-luvulta.
Venäjän ulkoministeri
 1816 – 15. huhtikuuta 1856  
Edeltäjä:  Nikolai Rumjantsev
Seuraaja:  Aleksandr Gortšakov
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. joulukuuta 1780 Lissabon, Portugalin kuningaskunta
Kuollut: 23. maaliskuuta 1862 (81 vuotta) Pietari, Venäjän keisarikunta
Tiedot
 Nimikirjoitus
Karl Robert Vasiljevitš Nesselrode (Карл Роберт Васильевич Нессельроде; 13. joulukuuta (J: 2. joulukuuta) 1780 Lissabon, Portugalin kuningaskunta – 23. maaliskuuta (J: 11. maaliskuuta) 1862 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kreivi ja diplomaatti, joka toimi Venäjän ulkoministerinä vuosina 1822–1856. Hän osallistui ja vaikutti vuonna 1815 Wienin kongressiin ja sitä vuosina 1818–1822 seuranneisiin kansainvälisiin kongresseihin. Nesselrode oli Pyhän Allianssin puolestapuhuja ja pyrki myöhemmin laajentamaan Venäjän vaikutusvaltaa Balkanilla.
Nesselroden isä oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kreivi, joka toimi Venäjän lähettiläänä Portugalissa. Nesselrode liittyi jo 16-vuotiaana Venäjän laivastoon, mutta siirtyi myöhemmin diplomaattiuralle. Hän palveli vuosina 1801–1806 Venäjän lähetystöissä Preussissa ja Hollannissa. Hän avusti myös Ranskan ja Venäjän välisen Tilsitin rauhansopimuksen neuvotteluissa vuonna 1807 ja toimi sen jälkeen Venäjän Pariisin-lähetystössä. Napoleonin kukistumista seuranneessa Wienin kongressissa Nesselrode suositteli tsaari Aleksanteri I:lle Bourbonien valtaanpaluun tukemista Ranskassa. Vaikka Nesselrode johti muodollisesti Venäjän delegaatioita kongressissa, Aleksanteri osallistui henkilökohtaisesti neuvotteluihin.
Nesselrode nimitettiin vuonna 1816 ulkoasiain neuvoston puheenjohtajaksi ja vuodesta 1822 hän vastasi kokonaan Venäjän ulkopolitiikasta. Hänen aikanaan varsinkin itämainen kysymys tuotti ongelmia Venäjälle. Nesselrode sai vuonna 1833 järjestettyä Venäjän ja Turkin välille Venäjän etujen mukaisen puolustusliiton. Tämä liitto oli kuitenkin hylättävä Britannian painostuksen vuoksi, joka pelkäsi Venäjän vaikutusvallan kasvua Välimerellä. Tämän seurauksena solmittiin vuonna 1841 kansainvälinen sopimus Turkin salmista, jonka mukaan kaikkien ulkomaisten sota-alusten kulku salmien läpi oli kielletty.
Vuonna 1848 Nesselrode suositteli tsaari Nikolai I:lle Itävallan avustamista Unkarin separatistisen kapinan kukistamisessa, mikä johtikin toivottuun tulokseen. Venäjän aktivoituminen kansainvälisessä politiikassa johti vuonna 1853 uuteen kansainväliseen kriisiin Turkin kanssa. Nesselrode pyrki välttämään sodan ja onnistui neuvotteluja pitkittämällä lykkäämään, mutta ei estämään Krimin sodan syttymistä. Tappiollisen sodan päätteeksi hän joutui vuonna 1856 allekirjoittamaan Pariisin rauhan, minkä jälkeen erosi ulkoministerin tehtävistä. Nesselrode säilytti kuitenkin vuonna 1845 saamansa viran valtakunnan kanslerina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karl Robert Nesselrode Wikimedia Commonsissa
Kainuunmäen työväentalo

| Kainuunmäen työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Kainuunmäki, Sonkajärvi
Purkuvuosi:  1932
Rakennuttaja:  Kainuunmäen Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kainuunmäen työväentalo oli Sonkajärven kunnan Kainuunmäen kylässä sijainnut työväentalo, joka purettiin vuonna 1932.
Historiaa

Kainuunmäen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1916, ja mukaan liittyi ensimmäisenä vuonna 40 jäsentä. Talon rakentamisajankohdasta ei ole tietoa. 1932 yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla, ja lapualaiset purkivat talon ja käyttivät hirret muualla. Purkuun ei ollut virkavallan lupaa. Tontin valtio myi maamiesseuralle.
Kauppiaitten Kustannus

Kauppiaitten Kustannus Oy  on entinen K-ryhmän kustannusyhtiö, joka on julkaissut K-ryhmän lehtiä sekä kirjoja. Kustantamon lehtiin ovat kuuluneet Pirkka, Birka, Maatilan Pirkka ja Åker Birka.
Yhtiö järjesti 1960-luvun lopulla nuorten kirjoituskilpailun, jonka pohjalta julkaistiin vuonna 1970 ensimmäiset Kontakti-sarjan kirjat.
Vuonna 2001 kustannustoiminta siirtyi Kynämies Oy:lle, joka on Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n tytäryhtiö. Kauppa on jatkoa Keskon strategialle keskittyä ydinliiketoimintoihin. Kauppiaitten Kustannus Oy:n liikevaihto oli vuonna 2000 noin 70 miljoonaa markkaa.
Katkerokalat

| Katkerokalat |
| --- | --- |
 Acheilognathus cyanostigma
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Alalahko::  Särkikalat Cyprinioidei
Heimo::  Katkerokalat Acheilognathidae  Bleeker, 1863
Suvut
 Katso teksti 
Katso myös
   Katkerokalat Wikispeciesissä   Katkerokalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Katkerokalat (Acheilognathidae) on särkikaloihin kuuluva karppikalojen lahkon (Cypriniformes) kalaheimo, jonka levinneisyys on euraasialainen. Siihen luetaan 74-81 lajia kuudessa tai seitsemässä suvussa (2022):
Acanthorhodeus
Acheilognathus
Paratanakia
Pseudorhodeus
Rhodeus
Tanakia
Sinorhodeus
Suomessa on vieraslajina tavattu 2020-luvulla katkerokala (Rhodeus amarus).
Kainuunkylän rautatieasema

Kainuunkylän rautatieasema oli rautatieliikennepaikka rataosalla Tornio-Kolari  samannimisellä kyläalueella Ylitorniolla.
Laiturirakennus valmistui vuonna 1926, mutta on nykyisin jo purettu kuten liikennepaikan sivuraiteet. Miehitys asemalla loppui 1954 ja liikennepaikka lakkautettiin tavara- ja henkilöliikenteen loputtua 1968. Myöhemmin Kainuunkylän asemalla toimi vaihteeton radioloppuopastinpaikka, mutta ei varsinaisena liikennepaikkana.
Joni Lehikoinen

| Joni Lehikoinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. helmikuuta 1999 (ikä 25) Tohmajärvi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  ykkösvahti
Sisäpelirooli:  vaihtaja
Pituus:  184 cm
Heittokäsi:  oikea
Lyöntipuoli:  oikea
Seura:  Joensuun Maila
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
 2016  2017  2018  2019  2020–2023  2024– :   Joensuun Maila 2  Jyväskylän Lohi  Haminan Palloilijat  Joensuun Maila  Kiteen Pallo  Joensuun Maila 
Joni Lehikoinen (s. 7. helmikuuta 1999 Tohmajärvi) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Joensuun Mailaa. Hän pelaa ulkokentällä ykkösvahdin tai siepparin paikalla ja sisäpelissä pääosin vaihtajan roolissa.
Lehikoinen pelasi kasvattajaseurassaan Tohmajärven Pompussa juniorisarjoja C-ikäiseksi saakka ennen siirtymistään Kiteen Palloon. Debyytti Superpesiksessä tapahtui kaudella 2018 Haminan Palloilijoiden joukkueessa. Tätä ennen Lehikoinen oli pelannut kaksi kautta Ykköspesiksessä: kaudella 2016 Joensuun Mailan kakkosjoukkueessa ja kaudella 2017 Jyväskylän Lohessa.
Kaudeksi 2019 Lehikoinen siirtyi Joensuuhun, jossa hän saavutti ensimmäisen aikuisten SM-mitalinsa Joensuun Mailan voittaessa seurahistoriansa toisen Suomen mestaruuden. Mestaruuskauden jälkeen Lehikoinen siirtyi Kiteen Palloon kaksivuotisella sopimuksella, jota jatkettiin kahdella lisävuodella kesällä 2021.
Lehikoinen palasi Joensuun Mailaan syksyllä 2023 kaksivuotisella sopimuksella.
Kauden 2023 päätteeksi Lehikoinen on pelannut 164 Superpesiksen runkosarjaottelua. Hän on lyönyt 3+39 juoksua, tuonut 41 juoksua ja kerännyt 321 kärkilyöntipistettä.
Joni Lehto

| Joni Lehto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. heinäkuuta 1970 (ikä 54) Turku, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Magnum 44, Puhveli
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  96 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1994–1998
Seurat:  TPS (Jr. A SM-liiga)  Ottawa 67's (OHL) Capital District Islanders (AHL)   Richmond Renegades (ECHL)   Salt Lake City Golden Eagles (IHL) Lukko (SM-liiga)  Luleå HF (Elitserien)  Frankfurt Lions (DEL)   Ilves (SM-liiga)   Porin Ässät (SM-liiga)
NHL-varaus:  111. varaus, 1990 New York Islanders
Joni Lehto (s. 15. heinäkuuta 1970 Turku) on entinen jääkiekkoilija, joka pelasi SM-liigaa, Ruotsin Elitserieniä ja Saksan DEL-liigaa yhteensä 4 kautta. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Lehdon isoveli Petteri Lehto pelasi hänkin jääkiekkoa pääsarjatasolla.
Seurajoukkueura > TPS (1986–1988)

Lehto aloitti pelaamisen kotikaupunkinsa Turun Palloseuran juniorijoukkueissa. Hän pelasi lopulta kaksi kautta TPS:n A-nuorissa vuosina 1986–1988 A-nuorten SM-sarjaa.
Seurajoukkueura > Ottawa 67's (1988–1991)

Kahden A-juniorikauden jälkeen Lehto siirtyi pelaamaan kanadalaisen Ottawa 67's -joukkueen riveihin OHL:ään, joka oli yksi Kanadan korkeatasoisimmista juniorisarjoista.
Isona pelaajana Lehto omaksui pohjoisamerikkalaisen pelityylin hyvin ja teki ensimmäisellä OHL-kaudellaan 9 maalia ja 25 maalisyöttöä 63 ottelussa. Seuraavana kautena Lehdon tehopisteet olivat 17 maalia ja 55 syöttöä viidessäkymmenessä ottelussa.
Tuon kauden jälkeen NHL-seuratkin olivat huomanneet Lehdon ja hänen kovan lyöntilaukauksensa. Hän teki OHL:ssä yhteensä 26 maalia kahden kauden aikana. New York Islanders varasi Lehdon 5. kierroksella 111. pelaajana vuoden 1990 NHL-draftissa. Lehto pelasi vielä yhden kauden OHL:ssä, tehden 2 maalia ja 10 syöttöä kahdeksassa ottelussa. Lehdon viimeinen OHL-kausi jäi varsin lyhyeksi.
Seurajoukkueura > New York Islanders (1991–1994)

Vuonna 1991 Lehto siirtyi New York Islandersin organisaatioon ja aloitti pelinsä farmijoukkue Capital District Islandersin riveissä. Hän pelasi AHL-sarjassa pelaavassa joukkueessa 26 ottelua ensimmäisellä kaudellaan. Lehto pelasi myös ECHL:ssä pelaavassa Richmond Renegadesissa 18 ottelua.
Seuraavalla kaudella farmipelit jatkuivat. Lehdon osoitteena oli koko kauden ajan Capital District Islanders, jossa tällä kertaa tuli 57 ottelua, 4 maalia ja 13 syöttöpistettä. Joukkue pelasi myös AHL:n pudotuspeleissä joita Joni Lehto pelasi kolmen ottelun verran.
Joni Lehdon viimeinen Pohjois-Amerikan kausi meni niin ikään farmissa, kun hän pelasi Salt Lake City Golden Eaglesin joukkueessa. Lehdolle kertyi 60 ottelussa 3 maalia ja 13 maalisyöttöä eli yhteensä 16 pistettä.
Seurajoukkueura > Lukko (1994–1996)

Pohjois-Amerikan jälkeen Lehto palasi Suomeen, jossa uutena seurana oli Rauman Lukko. Paluu Suomeen tuntui oikealta ratkaisulta sillä heti ensimmäisellä kaudellaan SM-liigassa hän voitti kauden parhaalle tulokkaalle jaettavan Jarmo Wasaman muistopalkinnon ja tuli valituksi SM-liigan tähdistökentälliseen. Huippupuolustajaksi Suomessa nousseen Lehdon pelit kuitenkin päättyivät ennenaikaisesti, kun hän loukkasi polvensa ensimmäisessä välieräottelussa TPS:ää vastaan. Lukon joukkue ei toipunut menetyksestä ja sille tuli tappio mestaruuden lopulta voittaneelle TPS:lle voitoin 3–1. Pronssiottelussa Lukko kohtasi paikalliskilpailijansa Porin Ässät, joka kuitenkin vei voiton.
Lehto oli pelaamatta lähes puolen vuoden ajan, mutta toipui juuri seuraavaksi kaudeksi pelikuntoon. Lehto, joka oli saanut hurjasta lyöntilaukauksestaan lisänimen "Magnum 44", oli Lukon puolustuksen avainpelaajia myös seuraavalla kaudella, kun Lukko sai revanssinsa ja voitti pronssia.
Seurajoukkueura > Luleå HF ja Frankfurt Lions (1996–1997)

Kahden hyvän kauden jälkeen Lehto kokeili ulkomailla pelaamista uudelleen, tällä kertaa osoitteena oli Luleå HF, joka pelasi Ruotsin Elitserienissä. Lehdolla oli Luleåssa joukkuetoverina maalivahti Jarmo Myllys, joka myös oli pelannut Lukossa. Luleån visiitin saldona oli 18 ottelua joissa kertyi yksi maali.
Luleån hyvästä joukkueesta huolimatta Lehto siirtyi kesken kauden Saksaan Frankfurt Lionsin riveihin. Frankfurtissa hän pelasi niin ikään 18 ottelua tehoin 4+8.
Seurajoukkueura > Ilves ja Ässät (1997–1998)

Vaiheikkaan kauden jälkeen Lehto palasi Suomeen ja siirtyi pelaamaan Tampereelle Ilvekseen. Ilveksessä hän oli edelleen lisänimensä veroinen ja paukutti 4 maalia 28 ottelussa.
Lehdon kausi oli kuitenkin hajanainen ja loukkaantumisista kärsinyt puolustaja pelasi kauden loppuun Porin Ässissä, jossa Lehto oli mukana yhdeksässä ottelussa, tehden yhden maalin ja yhden syötön.
Joni Lehdon loukkaantumisista kärsinyt ura päättyi vuoteen 1998.
Maajoukkueura

Joni Lehto pelasi Suomen maajoukkueessa 22 ottelua, joissa hän teki tehopisteet 1+3, nuorten maajoukkueessa otteluita kertyi kaksi ja pisteitä 0+1.
Peliuran jälkeen

Lehto toimi jonkun aikaa baarimestarina lempääläläisessä ravintola Villihanhessa. Nykyään hän toimii Colorado Avalanchen kykyjenetsijänä. Lehto on työskennellyt Coloradon organisaatiossa vuodesta 1999 alkaen.
Kauppatori (täsmennyssivu)

Kauppatori-niminen tori on monissa Suomen kaupungeissa, esimerkiksi:
Kauppatori, Helsinki
Kauppatori, Hämeenlinna
Kauppatori, Jyväskylä
Kauppatori, Kajaani
Kauppatori, Kokkola
Kauppatori, Kotka
Kauppatori, Lahti
Kauppatori, Lohja
Kauppatori, Oulu
Kauppatori, Pori
Kauppatori, Rauma
Kauppatori, Rovaniemi
Kauppatori, Savonlinna
Kauppatori, Seinäjoki
Kauppatori, Turku
Kauppatori, Vaasa
Kauppatori, Valkeakoski
Kauppatori, Viipuri.
Jim Calhoun

Jim Calhoun vuonna 2003.
James A. ”Jim” Calhoun (s. 10. toukokuuta 1942 Braintree, Massachusetts) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja. Hän on toiminut kahden yliopistokoripallojoukkueen päävalmentajana, vuosina 1972–1986 Northeastern Universityn ja vuosina 1986–2012 Connecticutin yliopiston. UConn Huskies voitti Calhounin valmennuksessa kolmesti NCAA-koripallon I-divisioonan mestaruuden, vuosina 1999, 2004 ja 2011. Hänet valittiin vuonna 2005 Basketball Hall of Fameen. Calhoun on ollut vuodesta 1967 naimisissa vaimonsa Patin kanssa; parilla on kaksi poikaa.
Jim Bouton

| Jim Bouton |
| --- | --- |
 Jim Bouton vuonna 1963.
Henkilötiedot
Koko nimi:  James Alan Bouton
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1939 Newark, New Jersey
Kuollut: 10. heinäkuuta 2019 (80 vuotta) Great Barrington, Massachusetts
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Baseballpelaaja
Pelipaikka:  syöttäjä
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1962–1970, 1978:  New York Yankees Seattle Pilots Houston Astros Atlanta Braves
Aiheesta muualla
www.jimbouton.com
James Alan "Jim" Bouton (8. maaliskuuta 1939 – 10. heinäkuuta 2019) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi Major League -tason syöttäjänä alun perin vuosina 1962–1970, mutta palasi tilapäisesti vielä vuonna 1978.
Bouton pelasi tähdistöottelussa vuonna 1963. Hänen ammattilaisseuransa olivat New York Yankees (1962–1968), Seattle Pilots (1969), Houston Astros (1969–1970) ja Atlanta Braves (1978).
Bouton kirjoitti baseballkokemuksistaan kirjan Ball Four (1970).
Kauppayrtti

Kauppayrtillä viitataan yrttiin, jota kerätään kaupallisesti ja myydään joko sellaisenaan tai (yleensä) sekoituksina kuluttajille. Suomessa kerätään kaupallisesti noin 30:tä yrttiä.
Suomessa kerättävät kauppayrtit ovat
Ahomansikka
Islanninjäkälä
Kamomillasaunio
Kanerva
Kataja
Koivu
Kultapiisku
Lillukka
Maitohorsma
Mänty
Mesiangervo
Mesimarja
Mustaherukka
Mustikka
Nokkonen
Paatsama
Peltokorte
Pihlaja
Poimulehti
Puna-apila
Puolukka
Siankärsämö
Sianpuolukka
Suopursu
Vadelma
Valkoapila
Voikukka
Vuohenputki
Johnny ”J”

| Johnny Lee Jackson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. elokuuta 1969 Ciudad Juárez, Meksiko
Kuollut: 3. lokakuuta 2008 (39 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, tuottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Johnny ”J”
Aktiivisena:  1987–2008
Tyylilajit:  rap, gangsta rap, g-funk, hip hop, R&B
Yhtyeet:  Tupac Shakur, Tatyana Ali, Napoleon
Levy-yhtiöt:  Death Row, Interscope Solar, Shade Tree, Klock Work Entertainment, Epic, Jive
Aiheesta muualla
www.myspace.com/johnnyj1
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Johnny Lee Jackson (28. elokuuta 1969 – 3. lokakuuta 2008), joka tunnetaan paremmin nimellä Johnny J, oli monta platinalevyä tuottanut musiikkituottaja, joka tunnetaan parhaiten 2Pacin albumien Me Against the World ja All Eyez on Me tuottamisesta.
Hän syntyi Juarezissa Meksikossa vuonna 1969 ja nousi kuuluisuuteen South Central Los Angelesista. Johnny ”J” omisti Klock Work Entertainmentin. Hän teki itsemurhan 3. lokakuuta losangelesilaisessa vankilassa, jossa hän odotti tuomiota rattijuopumuksesta.
Johnny J aloitti ammattimaisen tuottamisen vuonna 1987. Hänen ensimmäinen kappaleensa oli Candymanin ”Knockin Boots”. Johnny J on työskennellyt lukuisten artistien kanssa kuten 2Pacin, Mark Wahlbergin ja Jon B:n.
Jackson julkaisi esikoisrap-albuminsa I Gotta Be Me vuonna 1995. Albumi jäi hänen ainoaksi soolojulkaisuksi.
Johnny J esiintyi vuonna 2004 kappaleessa ”Never Forget” yhdessä Val Youngin ja Tha Outlawz jäsen Napoleonin kanssa. Kappale on kunnianosoitus Tupacille. Kappaleesta on kuvattu myös pienellä budjetilla musiikkivideo.
MrMakaveli.net-sivulle antamassaan haastattelussa Jackson kertoi työstävänsä vuodelle 2008 Tatyana Alin uutta albumia The Light.
Diskografia > Sooloalbumit

1995: I Gotta Be Me
Aiheesta muualla

MySpace
Juha Keltti

Juha Tapio Keltti (20. maaliskuuta 1952 Helsinki – 15. tammikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen juristi ja kansalaisaktivisti, joka työskenteli Aseistakieltäytyjäliiton lakiasiainsihteerinä vuosina 1992–2020. Hän antoi muun muassa oikeusapua totaalikieltäytyjille ja siviilipalvelusvelvollisille sekä edusti liittoa valtionhallinnon työryhmissä.
Espoon Tapiolassa varttunut Keltti oli jo kouluvuosinaan mukana SDNL:n ja Teiniliiton toiminnassa. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Tapiolan Yhteiskoulusta hän aloitti oikeustieteen opinnot Helsingin yliopistossa ja lisäksi hän opiskeli vuoden Moskovassa Komsomol-koulussa. Varusmiespalveluksensa Keltti suoritti Hyrylän varuskunnassa vuosina 1977–1978 jonka jälkeen hän työskenteli Varusmiesliiton järjestösihteerinä. Antimilitaristina tunnettu Keltti oli myös ehdolla liiton pääsihteeriksi, mitä Pääesikunta ei hyväksynyt. Myöhemmin Keltti työskenteli vapaana toimittajana, kunnes aloitti Aseistakieltäytyjäliiton lakiasiainsihteerinä vuonna 1992. Työssään Keltti hoiti arvionsa mukaan noin 200 totaalikieltäytyjien oikeudenkäyntiä, joista lähes kaikki päättyivät häviöön.
Keltti kuoli pitkäaikaisen sairauden jälkeen 68-vuotiaana Malmin sairaalassa tammikuussa 2021.
Aiheesta muualla

Kertomuksia rohkeudesta 02.07.2015 – vieraana Juha Keltti Radio Rapu.
Kajaanin suojeluskuntapiiri

Kajaanin suojeluskuntapiiriin kuului useita suojeluskuntia.
| Kajaanin, sittemmin Kainuun suojeluskuntapiiri> suojeluskunta | Kajaanin, sittemmin Kainuun suojeluskuntapiiri> perustettu | Kajaanin, sittemmin Kainuun suojeluskuntapiiri> alue | Kajaanin, sittemmin Kainuun suojeluskuntapiiri>  | Kajaanin, sittemmin Kainuun suojeluskuntapiiri>  | Kajaanin, sittemmin Kainuun suojeluskuntapiiri>  | Kajaanin, sittemmin Kainuun suojeluskuntapiiri>  | Kajaanin, sittemmin Kainuun suojeluskuntapiiri>  | Kajaanin, sittemmin Kainuun suojeluskuntapiiri>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hyrynsalmen suojeluskunta | 1918-09-29 | I |  |  |  |  |  |  |
| Kajaanin suojeluskunta | 1918-11-21 | VIII |  |  |  |  |  |  |
| Kajaanin maalaiskunnan suojeluskunta | 1918-09-06 | VII |  |  |  |  |  |  |
| Kuhmonniemen suojeluskunta | 1918-09-22 | III |  |  |  |  |  |  |
| Paltamon suojeluskunta | 1918-09 | VI |  |  |  |  |  |  |
| Puolangan suojeluskunta | 1918-12-01 | V |  |  |  |  |  |  |
| Ristijärven suojeluskunta | 1919-01-06 | I |  |  |  |  |  |  |
| Sotkamon suojeluskunta | 1918-11-10 | IV |  |  |  |  |  |  |
| Suomussalmen suojeluskunta | 1918-10-27 | II |  |  |  |  |  |  |
| Säräisniemen suojeluskunta | 1918-09-09 | VII |  |  |  |  |  |  |
| Vuolijoen suojeluskunta | 1918-09-08 |  |  |  |  |  |  |  |
Joy (elokuva)

| Joy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David O. Russell
Käsikirjoittaja:  David O. Russell
Tarina:  Annie Mumolo David O. Russell
Tuottaja:  John Davis Megan Ellison David O. Russell
Säveltäjä:  David Campbell
Kuvaaja:  Linus Sandgren
Leikkaaja:  Jay Cassidy Alan Baumgarten Tom Cross Christopher Tellefsen
Pääosat:  Jennifer Lawrence Robert De Niro Édgar Ramírez Diane Ladd Virginia Madsen Isabella Rossellini Elisabeth Röhm Bradley Cooper
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios InterCom Netflix
Ensi-ilta:   2015-12-2525. joulukuuta 2015 (Yhdysvallat)  2016-01-011. tammikuuta 2016 (Suomi)  
Kesto:  124 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  60 milj. dollaria
Tuotto:  101 milj. dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Joy on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elämäkerrallinen draamakomedia, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut David O. Russell. Elokuva kertoo Joy Manganosta, Ingenious Designsin toimitusjohtajasta, joka keksi ”Miracle Mopin”. Sen päärooleissa ovat Jennifer Lawrence, Robert De Niro, Édgar Ramírez, Elisabeth Röhm ja Bradley Cooper.
Sen ensi-ilta on 25. joulukuuta 2015. Jennifer Lawrence palkittiin roolistaan parhaan naispääosan Golden Globella ja sai myös parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden.
Vastaanotto > Arvostelut

Elokuva on saanut ristiriitaisen vastaanoton kriitikoilta. Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 60 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan keskiarvolla 6.3/10. Tulos perustuu 225 arvioon. Metacriticissä elokuvalla on 56 pistettä 100:sta.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Dome Martta Kaukonen: 
Episodi Jouni Vikman: 
Film-O-Holic Riina Kesänen: 
Helsingin Sanomat Jutta Sarhimaa: 
Ilta-Sanomat Tarmo Poussu: 
V2  Jari Tapani Peltonen :
Vastaanotto > Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kenelle | Palkinnot ja ehdokkuudet> Voitto / Ehdokkuus |
| --- | --- | --- | --- |
| Oscar | Paras naispääosa | Jennifer Lawrence | Ehdokkuus |
| Golden Globe | Paras musikaali- tai komediaelokuva |  | Ehdokkuus |
| Golden Globe | Paras naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Jennifer Lawrence | Voitto |
Aiheesta muualla

Joy Internet Movie Databasessa (englanniksi)
David O. Russellin ohjaamat elokuvat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1990-luku: Spanking the Monkey (1994) · Flirting with Disaster (1996) · Kolme kuningasta (1999)
2000-luku: I ♥ Huckabees (2004)
2010-luku: Taistelija (2010) · Unelmien pelikirja (2012) · American Hustle (2013) · Joy (2015)
Juha Kere

Juha Kere (s. 28. elokuuta 1958 Helsinki) on suomalainen geenitutkija ja professori. Hän on ollut Tukholmassa Karoliinisen instituutin molekyyligenetiikan professori vuodesta 2001 ja on sen biopankin tieteellinen johtaja vuodesta 2003. Hän on vuodesta 1992 ollut Helsingin yliopiston molekyyligenetiikan dosentti.
Kere väitteli tohtoriksi leukemiasta 1989. Sen jälkeen hän toiminut tutkijana Yhdysvalloissa 1990–1993 ja eri tehtävissä Turun ja Helsingin yliopistoissa. Hän oli perustamassa Suomen genomikeskusta ja oli sen johtaja 1998–2001, jolloin hän siirtyi Tukholmaan. Hän on tutkinut kainuulaista geeniperimää ja nousi julkisuuteen ”kaljugeenin” löytäjänä. [lähde? ]
Kere on ryhmässä, joka valmistelee lääketieteen Nobel-palkinnon valintaa ja on myös varsinaisessa valintatoimikunnassa. Kere sai vuonna 2011 Matti Äyräpään palkinnon.
Keren edesmennyt puoliso oli ihotautiopin professori Ulpu Saarialho-Kere. [lähde? ]
Aiheesta muualla

Lukihäiriögeeni tunnistettu[vanhentunut linkki]
Dysleksian (luki-häiriön) biologinen tausta[vanhentunut linkki]
Jim Peebles

| Jim Peebles |
| --- | --- |
 Peebles vuonna 2010
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1935 (ikä 89) Winnipeg, Manitoba, Kanada
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Robert H. Dicke
Instituutti:  Princetonin yliopisto
Tutkimusalue:  teoreettinen fysiikka, kosmologia
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (2019)
Phillip James Edwin Peebles (s. 25. huhtikuuta 1935) on kanadalais-yhdysvaltalainen astrofyysikko ja teoreettinen kosmologi, joka on työskennellyt Princetonin yliopistossa. Hänelle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 2019 teoreettisesta työstä kosmologian alalla.
Kosminen taustasäteily mikroaaltoalueella havaittiin vuonna 1964, mutta Peebles yhteistyökumppaneineen oli ennustanut sen olemassaolon teorian pohjalta jo aikaisemmin. Peebles on tutkinut myös pimeää ainetta ja kosmisia rakenteita.