stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirjohylje
Elintavat

Kirjohylje on taitava uimari. Se pystyy sukeltamaan 200 metrin syvyyteen ja voi pysytellä veden alla puoli tuntia. Aikuiset kirjohylkeet syövät lähes yksinomaan kalaa. Nuoret syövät myös nilviäisiä ja muita pikkueläimiä. Saalistaessaan kirjohylkeet liikkuvat yksin mutta maalla ne voivat makailla pienissä ryhmissä. Makailupaikat ovat usein hiekkarannoilla tai saaristossa.
Naaraan tiineys kestää 8-12 kuukautta ja poikasia syntyy kerrallaan yksi. Kuutin syntymäpaino on noin 8 kg ja -pituus noin 85 cm. Emo imettää poikastaan noin viisi viikkoa.
Alalajeja

P. v. vitulina, Eurooppa
P. v. concolor, Pohjois-Amerikan itärannikko
P. v. richardsi, Pohjois-Amerikan länsirannikko
P. v. stejnergeri, Japani ja Venäjän itärannikko
P. v. mellonae, Pohjois-Quebecin järvet (ainoa makeassa vedessä tavattava alalaji)
Kirjohylje ja ihminen

Kirjohyljettä on metsästetty lihan, nahan ja traanin takia. Pohjanmeren kirjohyljekanta romahti vuonna 1988 kolmasosaan niihin iskeneen sairauden vuoksi.
Aiheesta muualla

Särkänniemi.fi
Animal Diversity Web (englanniksi)
ARKive (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Rannalla lepäävä kirjohylje
Laila Björkstam

Laila Marita Björkstam (23. toukokuuta 1941 Helsinki) on suomenruotsalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Koulutukseltaan hän on teatteritieteen maisteri.
Laila Björkstam on ollut noin 30 vuotta kiinnitettynä Helsingin Lilla teaterniin, mutta on työskennellyt myös Svenska Teaternissa. Hän toimi Åbo Svenska Teaterin johtajana lamavuosina 1991–1994, jolloin teatteri joutui ensimmäisenä suomalaisteatterina lomauttamaan työntekijöitään huolimatta musikaalimenestyksestä La Cage aux Folles.
Laila Björkstamille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2019.
Laila Dalseth

Laila Dalseth vuonna 1966
Laila Ellinor Dalseth (s. 6. marraskuuta 1940 Bergen) on norjalainen jazzlaulaja.
Dalseth aloitti uransa Bergenissä, jossa teki yhteistyötä muiden muassa Victor Molvikin ja Knut Eide Haugsøenin kanssa. Radiodebyyttinsä hän teki vuonna 1957. Hän muutti vuonna 1960 Osloon, jossa jatkoi uraansa Kjell Karlsenin ja Helge Hurumin big bandeissa sekä Egil Kapstadin, Ditlef Eckhoffin ja Roy Hellvinin kanssa. Sittemmin Dalseth on toiminut omissa kvinteteissään, useimmiten yhteistyössä miehensä, saksofonisti Totti Berghin kanssa. Skandinavialaisten jazzfestivaalien lisäksi hän on esiintynyt esimerkiksi Hollywoodissa (1987), Sacramentossa (1990) ja kiertueella Indonesiassa (1992). Oslon jazzfestivaalilla Dalseth toteutti esitykset George Gershwinin (1998) ja Duke Ellingtonin (1999) satavuotisjuhlien kunniaksi. 1980–1990-luvuilla hän teki merkittävissä jazztapahtumissa esiintymisiä Major Holleyn, Flip Phillipsin, Roger Kellawayn, Frank Cappin, Jim Hughartin, Nat Piercen, Per Husbyn ja muiden kanssa.
Dalseth on tehnyt lukuisia levytyksiä, useimmiten Gemini Recordsille. Sooloalbumeillaan hän on esiintynyt Al Cohnin, Milt Hintonin, Red Mitchellin, Bucky Pizzarellin, Louis Stewartin ja Philip Catherinen kanssa. Hän on vieraillut Arne Domnéruksen, Bengt Hallbergin ja miehensä albumeilla. Dalseth on saanut Spellemannprisenin vuoden parhaasta norjalaisesta jazzlevytyksestä kolmesti: vuonna 1975 albumista Just Friends, 1978 albumista Glad There Is You ja 1984 albumista Daydreams. Muihin hänen saamiinsa palkintoihin ovat kuuluneet Buddyprisen (1976) ja Gammleng-palkinto (1986).
Kyproksen kansalliskirjasto

| Kyproksen kansalliskirjasto> Κυπριακή Βιβλιοθήκη Kıbrıs Kütüphanesi |
| --- | --- |
Osoite:  Plateía Eleftherías, 1011 Nikosia (myös toinen toimipiste Nikosiassa)
Sijainti:  Nikosia, Kypros
cypruslibrary.gov.cy
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kyproksen kansalliskirjasto (kreik. Κυπριακή Βιβλιοθήκη, Kypriakí Vivliothíki, turk. Kıbrıs Kütüphanesi, engl. Cyprus Library) on Kyproksen pääkaupungissa Nikosiassa toimiva  kansalliskirjasto.
Kansalliskirjaston alkuna pidetään vuonna 1927 perustettua Kyproksen yleisestä kirjastoa (Cyprus Public Library).
Aiheesta muualla

Κυπριακή Βιβλιοθήκη (kreikaksi)
Κυπριακή Βιβλιοθήκη (kreikaksi)
IFLA World Report - Cyprus (The International Federation of Library Associations and Institutions) (englanniksi) (ifla-world-report.org)
La Renaissance

La Renaissance on Keski-Afrikan tasavallan kansallislaulu. Sen sanoituksen kirjoitti Keski-Afrikan tasavallan entinen pääministeri Barthélemy Boganda. Musiikin sävelsi Herbert Pepper, joka sävelsi myös Senegalin kansallislaulun, Pincez Tous vos Koras, Frappez les Balafonsin. La Renaissancea on käytetty Keski-Afrikan tasavallan kansallislauluna vuodesta 1960 lähtien.
La Renaissance

| --- | --- |
 Ranskaksi Ô Centrafrique, ô berceau des Bantous ! Reprends ton droit au respect, à la vie ! Longtemps soumis, longtemps brimé par tous, Mais de ce jour brisant la tyrannie. Dans le travail, l'ordre et la dignité, Tu reconquiers ton droit, ton unité, Et pour franchir cette étape nouvelle, De nos ancêtres la voix nous appelle. kerto: Au travail dans l'ordre et la dignité, Dans le respect du droit dans l'unité, Brisant la misère et la tyrannie, Brandissant l'étendard de la Patrie.:  Sangoksi Bêafrîka, mbeso tî âBantu Kîri mo gbû gîgî tî mo-mvenî Mo bâa pâsi na gbe tî âzo kûê Me fadësô, mo ke na kürü gô Mo sö benda, mo bûngbi kûê ôko Na kusâra ngâ na nëngö-terê Tî tö ndâ tî finî dutï tî ë sô E mä gbegô tî_âkötarä tî ë kerto: E gbû kua nzönî na nëngö-terê E kpë ndiä nzönî na mängö-terê E kinda wasïöbê, ë tomba pâsi E yâa bandêra tî ködrö tî ë!
Kultalavastaja

| Kultalavastaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Lavastajat Ptilonorhynchidae
Suku::  Prionodura
Laji::  newtoniana
Kaksiosainen nimi
 Prionodura newtoniana  De Vis, 1883 
Katso myös
   Kultalavastaja Wikispeciesissä   Kultalavastaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kultalavastaja (Prionodura newtoniana) on lavastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kultalavastajaa tavataan Australiassa Queenslandin koillisosissa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti melko yleinen ja sen kannankehitys on laskeva. Vaikka kultalavastajan levinneisyysalue on pieni, ei sen uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
La Ravoire

| La Ravoire |
| --- | --- |
 Ilmakuva kunnasta
 vaakuna
 La Ravoire
 Koordinaatit: 45°34′N, 5°58′E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Savoie
Arrondissementti:  Chambéry
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  6,8 km²
Väkiluku (2021):  9 042 
 – Väestötiheys:  1 325 as./km²
Kunnan numero:  73213
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
La Ravoire on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin neljä kilometriä Chambéryn kaupungista itään.
Saint-Étiennen kirkko
Saint-Étiennen kirkko rakennettiin vuosien 1845 ja 1846 välillä, ja vihittiin käyttöön vuonna 1848. Se korvasi samalla paikalla olleen kirkon, joka oli ollut olemassa jo 1300-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta La Ravoire Wikimedia Commonsissa
Laila Andersson-Palme

Laila Andersson-Palme
Laila Andersson-Palme (s. 30. maaliskuuta 1941 Lösen, Karlskronan kunta) on ruotsalainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.
Andersson-Palme opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakouluussa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Sylvia Mang-Borenberg ja Hjördis Schymberg. Andersson-Palme oli kiinnitettynä Ruotsin kuninkaalliseen oopperaan vuosina 1964–1996. Hän teki debyyttinsä siellä Susannan roolissa oopperassa Figaron häät. Andersson-Palme on tehnyt vierailevia esiintymisiä monissa Euroopan maissa ja muun muassa Metropolitan-oopperassa.
Andersson-Palme loi rooleja oopperoissa Herr von Hancken (Karl-Birger Blomdahl, 1965), Tronkrärna (Gunnar Bucht, 1966) ja Gränskibbutzen (Maurice Karkoff, 1975). Hän tulkitsi Alban Bergin Lulun nimiroolin oopperan Ruotsin-ensiesityksessä. Andersson-Palme on tulkinnut rooleja myös muiden muassa Giacomo Puccinin, Richard Straussin, Giuseppe Verdin ja Richard Wagnerin teosten esityksissä. Andersson-Palme sai hovsångerskan arvonimen vuonna 1985, ja hänelle myönnettiin Litteris et Artibus -mitali vuonna 1992.
Andersson-Palmen puoliso oli näyttelijä Ulf Palme. Andersson-Palme julkaisi muistelmateoksen När mörkret söker ljuset: ett operaliv i dur och moll.
La Riche

| La Riche |
| --- | --- |
 Château de Plessis-lès-Tours
 vaakuna
 La Riche
 Koordinaatit: 47°23′24″N, 0°39′41″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Centre-Val de Loire
Departementti:  Indre-et-Loire
Arrondissementti:  Tours
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  8,2 km²
Väkiluku (2017):  10 448 
 – Väestötiheys:  1 278 as./km²
Kunnan numero:  37195
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
La Riche on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loire- ja Indrejokien välisellä kannaksella Toursin kaupungin länsipuolella.
Kunnan alueella oleva Saint Cosmen luostari on perustettu 1000-luvun alussa. Luostarin asukkaisiin kuului runoilija Pierre de Ronsard, joka asui siellä vuodesta 1565 kuolemaansa saakka vuoteen 1585. Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1700-luvun lopulla luostari takavarikoitiin ja myytiin. Nykyään Saint Cosmen luostarissa on kulttuuritarjontaa sekä kaksitoista puutarhaa, joissa voi kävellä ja tutustua niiden kasveihin.
Château de Plessis-lès-Tours oli Ranskan kuninkaan Ludvig XI:n asuinpaikka 1400-luvulla. Linna hylättiin 1600-luvulla, ja vallankumouksen jälkeen se tuhoutui melkein kokonaan. Nykyään linnasta on jäljellä vain yksi siipi, joka on entisöity.
Luostarin rakennuksia
Luostarin puutarhaa
Château de Plessis-lès-Tours ennen tuhoutumista
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta La Riche Wikimedia Commonsissa
Käsihuuhde

Käsihuuhde
Käsihuuhde eli käsidesi on yleensä alkoholipitoinen desinfektioaine, jota käytetään käsien huuhteluun ja desinfioimiseen bakteerien ja virusten kulkeutumisen ja tarttumisen ehkäisemiseksi. Käsihuuhteiden tehoaineena on tavallisesti etanoli tai isopropanoli, minkä lisäksi ne sisältävät yleensä glyserolia, joka kasvattaa aineen viskositeettia ja ehkäisee ihon kuivumista.
Käsihuuhde tuhoaa useita bakteereja, sieniä ja viruksia. Kaikki virukset eivät rakenteensa vuoksi tuhoudu kovin tehokkaasti alkoholin vaikutuksesta, esimerkiksi vatsatautia aiheuttava norovirus. Influenssaviruksia käsihuuhde tuhoaa melko hyvin.
SARS-CoV-2-virukselle eli COVID-19-sairautta aiheuttavalle virukselle varmin käsihygieniatoimenpide on käsien pesu saippualla; tartuntariskiä voi vähentää myös käyttämällä kemikaaliviranomaisen hyväksymää käsihuuhdetta. Saippuapesua ei myöskään kannata korvata omatekoisilla alkoholituotteilla, sillä etanolipitoisuuden on oltava vähintään 60-prosenttista, jotta ne tehoaisivat viruksiin.
Laura Luostarinen

Laura Ulrica Luostarinen (s. 1952 Joutseno) on suomalainen taidemuseonjohtaja. Hän toimi Salon taidemuseon johtajana ja museopalvelujen esimiehenä eläkkeelle jääntiinsä 2018 saakka.
Luostarinen opiskeli taidehistoriaa Åbo Akademissa ja valmistui maisteriksi Turun yliopistosta. Hän aloitti uransa Etelä-Savon aluetaidemuseossa ja työskenteli siellä kaksikymmentä vuotta näyttelyjä valmistavana ja kokoelmia hoitava amanuenssina. Hän harrastaa valokuvausta ja osallistui Mikkelin valokuvakeskuksen toimintaan, ja hänestä tuli kuopiolaisen Victor Barsokevitsch -valokuvakeskuksen johtaja vuonna 1998. Salon taidemuseon johtaja hänestä tuli 2002.
Luostarinen sai Finnfoto-palkinnon vuonna 2014. Hänen johtajakaudellaan Salon taidemuseo profiloitui laadukkaan fotojournalistisen taiteen esittelijänä.
Luostarinen on toimittanut ja kirjoittanut yhdessä muiden kanssa runsaasti näyttelyluetteloita, kuten Lyyli Säilä: taidemaalari Salosta ja Salon taidemuseon julkaisusarjaan muun muassa Uuno Eskola: taiteellisen veren viettelys ja Sakari Mäkipuro: taidemaalari ja kullankaivaja sekä osallistunut teoksen Suomen kirkot ja kirkkotaide 2 tekemiseen.
Käyränokkakapuaja

| Käyränokkakapuaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Kapuajat Upucerthia
Laji::  albigula
Kaksiosainen nimi
 Upucerthia albigula  Hellmayr, 1932 
Katso myös
   Käyränokkakapuaja Wikispeciesissä   Käyränokkakapuaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Käyränokkakapuaja (Upucerthia albigula) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Käyränokkakapuajaa tavataan Chilessä ja Perussa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Käldö (Nauvo)

Käldö
Käldön lautta yhteensulatuille saarille Käldö, Ramsö, Sutarnäs och Sutarholm.
| --- | --- |
Sijainti:  60°12′39″N, 21°59′24″E , Nauvo, Parainen Länsi-Suomen lääni, Varsinais-Suomen maakunta Suomi
Vesialue:  Turunmaan saaristo, Saaristomeri, Itämeri
Pinta-ala:  2,1 km2 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Käldö on saari Nauvon kunta-alueella, Paraisilla. Saari kuuluu siten Saaristomerellä sijaitsevaan Turunmaan saaristoon. Saari sijaitsee noin 5 km koiliseen Nauvon kirkolta. Saaren pinta-ala on 2.1 neliökilometriä.
Osasaaret ja niemet

Käldö 60.21088°N, 21.99026°E
Ramsö 60.20863°N, 21.96283°E
Sutarnäs 60.20578°N, 21.97058°E (niemi)
Sutarholm 60.20562°N, 21.98051°E (niemi)
Kim Alonen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 22. helmikuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: 
Pelipaikka: keskikenttapelaaja, hyökkääjä
Junioriseurat
0000–2009:  TPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2009 2010 2010 2010 2011 | →  ÅIFK (laina)  MYPA →  Kuusankoski (laina) →  JJK  RoPS | ? (11) 2 (0) 11 (4) 3 (0) 28 (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. lokakuuta 2011.
Kim Alonen (s. 22. helmikuuta 1991) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti viimeksi Veikkausliigan Rovaniemen Palloseuraa.
Seurajoukkueura

Alonen edusti juniorina Turun Palloseuraa ja kuului A-nuorten Suomen-mestaruuden vuonna 2008 voittaneeseen joukkueeseen. Kaudella 2009 hän pelasi lainalla Åbo IFK:ssa Kakkosta, jossa hän teki 11 maalia.
Kaudeksi 2010 Alonen siirtyi Myllykosken Palloon, jonka kanssa hän teki kaksivuotisen sopimuksen. Hän teki ensiesiintyminensä Veikkausliigassa 1. elokuuta 2010 ottelussa Tampere Unitedia vastaan. Kahta viikkoa aikaisemmin hän pääsi debytoimaan MYPAn riveissä kansainvälisillä kentillä 15. heinäkuuta 2010 pelatussa Eurooppa-liigan ottelussa andorralaista Sant Juliàa vastaan. Hän pelasi kauden 2010 aikana myös lainalla Kakkosen Kuusankoskessa, ja elokuussa hänet lainattiin loppukauden ajaksi Veikkausliigan JJK:hon.
MyPasta Alonen siirtyi vain yhden kauden jälkeen juuri liigaan palanneeseen Rovaniemen Palloseuraan.
Maajoukkueura

Alonen on pelannut Suomen alle 17- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.
Aiheesta muualla

Kim Alosen esittely Rovaniemen Palloseuran sivustolla[vanhentunut linkki]
Kim Alosen esittely Veikkausliigan sivustolla
Käyrän vankila

Käyrän vankilan seututielle 222 näkyviä rakennuksia.
Käyrän vankila on Auran kunnan Järvenojan kylässä sijaitseva avovankila, jossa on enimmillään 73 vanki­paikkaa ja henkilökuntaa 25. Se kuu­luu Län­si-Suo­men rikosseuraamusalueeseen. Laitos on 2010-luvulla ollut lakkautus­uhan alla. Vankilan­johtaja Vesa Mäkisen mukaan se kärsii vanki­pulasta, kun monella vangilla on mahdollisuus valita, suorittaako rangais­tuksensa ilman työ­velvoitetta perinteisessä vankilassa vai työ­toimintaa tarjoavassa avo­vankilassa.
Käyrän vangit osallistuvat joko työ­toimin­taan tai koulutukseen, jota järjestetään seudun oppi­laitosten kanssa. Osa työtoiminnan vangeista käy töissä vankilan ulkopuolella. Vankilassa on myös omaa työ­toimintaa, jonka pää­toimialana ovat lujitemuoviset veneet.
Historiaa

Käyrän vankila on alun perin rakennettu lasten turvakodiksi. Sen toiminta alkoi tiettävästi vuonna 1877, kun Yhdistys turvattomien lasten kasvattamiseksi Suomessa oli kolme vuotta aiemmin ostanut Auran Järvenojankylän Käyrän ja Pelttarin maatilat. Aluksi turvakotiin otettiin 25 poikaa, mutta laitoksessa oli myös tyttöjen osasto vuosina 1880–1898.
Vuoden 1889 rikoslaissa 7–14-vuotiaille rikoksentekijöille määrättiin perustettavaksi valtiollisia kasvatuslaitoksia, jollainen Käyrän turvakodista pahantapaisia poikia varten tuli 1910. Silloin alueelle rakennettiin useita puurakennuksia, Vuoden 1924 lailla määrättiin kasvatuslaitosten toiminnasta sosiaaliministeriön valvonnassa. Johtokunnan sijasta paikallista valvontaa toteutettamaan perustettiin 1926 laitosneuvosto.
Vuonna 1946 kasvatuslaitokset muuttuivat koulukodeiksi. Syksyllä 1973 Käyrän koulukodin tiloja käytettiin Chilen sotilasvallankaappausta paenneiden chileläisten vastaanottokeskuksena.
Käyrän koulukodista tuli Turun lääninvankilan alainen työsiirtola vuonna 1974, jolloin tilat kunnostettiin ja alueelle rakennettiin lujite­muovi­veneiden veistämöhalli 1977. 1980-luvun loppupuolella veistämötiloja laajennettiin. Avovankilaosasto Käyrästä tuli vuonna 2000 ja Länsi-Suomen aluevankilaan kuuluva Käyrän vankila vuonna 2006.
Alueella sijaitsee myös Järvenojan yli kulkeva vanha kiviholvisilta. Käyrän vankilan alue on valittu Museoviraston ylläpitämään valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon.
Käldamäki

Käldamäki on muinaisjäännöskohde ja arkeologinen löytöpaikka Vöyrin Mäkipään kylässä noin 4 kilometriä Vöyrin kirkosta länteen. 1930-luvulla paikalla olevalta lähteikköiseltä pellolta löytyi ihmisen luita. Paikan on päätelty olleen rautakautinen uhrilähde tai suokalmisto ja vainajien on päätelty tulleen haudatuiksi aikanaan matalaan veteen. Löydöt on geologisesti ajoitettu 600-luvulle jaa. Samanlainen löytöpaikka on naapurikunnassa Isossakyrössä, sijaitseva Levänluhta, josta myös on löydetty aikanaan veteen haudattujen ihmisten luita.
Aiheesta muualla

Kohde kartalla Kultrtuuriympäristön rekisteriportaali. Museovirasto. Arkistoitu 14.10.2013. Viitattu 13.10.2013.
Kelmit

Kelmit ovat fiktiivisiä hahmoja Harry Potter -kirjasarjassa. Ryhmään kuului sarjan keskeisimmän hahmon Harry Potterin isä James Potter ja hänen ystävänsä Sirius Musta, Remus Lupin ja Peter Piskuilan. Vaikka jengi esiteltiin vasta Azkabanin vangissa, Kelmit ovat kaikki esitelty (tai vähintään mainittu) aikaisemmin kirjasarjassa.
Kelmien pääasiallinen toiminta oli yleinen keppostelu ja pahanteko Tylypahkan koulussa, ja muuallakin ja he olivat hyvin tiivis ja toisilleen uskollinen jengi. Heidän lempipuuhaansa oli Luihuisten tuvan oppilaiden, erityisesti Severus Kalkaroksen, kiusaaminen. Kelmit olivat erityisen lahjakkaita velhoja ja onnistuivatkin saavuttamaan täysoppineen animaagin taidon jo 15-vuotiaina, vaikka kyseisen taidon oppiminen on aikuisellekin velholle tai noidalle pitkä ja hankala tie. Alaikäisyytensä tähden he olivat laittomia animaageja eli eivät näkyneet taikaministeriön rekistereissä.
Profiilit > Sirius Musta

Sirius Musta (alias Anturajalka) on puhdasverisen Mustan velhoperheen viimeinen jälkeläinen. Hänen sukuunsa kuuluu Bellatrix Lestrange, jonka ensiesiintyminen on kirjassa Harry Potter ja Feeniksin Kilta. Sirius on Harry Potterin kummisetä. Sirius kuolee Feeniksin Kilta -kirjassa astuttuaan/kaaduttuaan holvikaareen kuolonsyöjä Bellatrix Lestrangen takia. Elokuvassa Bellatrix langetti tappokirouksen Siriukseen, joka kaatui holvikaareen.
Profiilit > Remus Lupin

Remus John Lupin (alias Kuutamo) esiintyy ensimmäisen kerran Azkabanin vangissa uutena pimeyden voimilta suojautumisen opettajana. Lupin kuolee kirjaan kuoleman varjelukset sijoittuvassa Tylypahkan taistelussa.
Profiilit > Peter Piskuilan

Peter Piskuilan (alias Matohäntä) on ainut kuolonsyöjä, jonka tiedetään olleen muussa tuvassa kuin Luihuisessa Tylypahka-aikoinaan. Valmistuttuaan Tylypahkasta Piskuilan liittyi Voldemortin seuraajiin, ja Voldemortin uhattua Piskuilanin henkeä hän alkoi vakoilla Feeniksin kiltaa, johon hän kuului. Kun Potterit saivat tietää Voldemortin kohteen olevan heidän poikansa Harry, Sirius ehdotti, että he käyttäisivät Piskuilania Salaisuudenhaltijana. Piskuilan kertoi salaisuuden Voldemortille, joka johti lopulta Jamesin ja Lilyn kuolemaan. Sirius päätti kostaa Piskuilanille, mutta Piskuilan syytti Siriusta julkisesti Pottereiden kuolemasta, ja lavasti oman kuolemansa, jossa kuoli 12 jästiä, ja jotta Piskulanin oletettaisiin kuolleen hän leikkasi sormensa irti, jolloin kaikki syy lankesi Siriuksen niskaan. Piskuilan piileksi seuraavat kaksitoista vuotta Weasleyn perheen lemmikkirotta Kutkana.
Vaikka Piskuilan esiintyykin kahdessa ensimmäisessä kirjassa Kutkana, hänen henkilöllisyyttään ei paljasteta ennen Azkabanin vankia. Kun Weasleyn perheen kuva ilmestyy Päivän Profeetta -lehden etusivulla, Sirius tunnistaa tämän ja pakenee Azkabanista. Kaksikko kohtaa lopulta Rääkyvässä röttelössä, jossa Lupin ja Sirius pakottavat Piskuilanin muuttumaan ihmismuotoonsa. Piskuilan tunnustaa petoksensa, väittäen tehneensä sen pelastaakseen oman henkensä. Siriuksen ja Lupinin aikoessa kostaa Harry anelee Siriusta mieluummin luovuttamaan Piskuilanin Ministeriölle, jolloin Sirius todettaisiin syyttömäksi. Piskuilan onnistuu kuitenkin pakenemaan Lupinin johdattaessa häntä pois röttelöstä muuttuessaan ihmissudeksi. Piskuilan on kuitenkin henkensä velkaa Harrylle.
Piskuilan palaa Voldemortin palvelukseen auttaen häntä saavuttamaan ihmismuodon ja auttaa Barty Kyyry Jr.:ia tyrmäämään Villisilmä Vahkomielen, joka käynnistää neljännen kirjan tapahtumat. Kirjan lopussa Piskuilan tappaa Cedric Diggoryn Voldemortin käskystä ja suorittaa monimutkaisen loitsun luodakseen Voldemortille kehon ja uhratessaan kätensä sitä suorittaessaan. Palattuaan ruumiiseensa Voldemort korvaa Piskuilanin vahingoittuneen käden hopeakädellä. Vaikka Piskuilan palasikin Voldemortin luo, hänen onnensa on lyhyt; Puoliverisessä prinssissä Kalkaros kohtelee häntä palvelijana ja Kuoleman varjeluksissa hänet sijoitetaan Malfoyn kartanoon vahtimaan vankeja. Harryn ja Ronin ollessa vankeina Piskuilan tarkistaa vangit jolloin kaksikko hyökkää tämän kimppuun. Piskuilan alkaa kuristaa Harrya hopeakädellään, mutta Harryn muistuttaessa häntä tämän henkensä pelastamisesta, Piskuilan epäröi hetken muistellen velkaansa. Epäröinnin hetkenä hopeakäsi kääntyy Piskuilania vastaan ja kuristaa tämän oman säälinsä takia.
Elokuvissa aikuista Piskuilania esittää Timothy Spall ja teini-ikäistä Charles Hughes.
Kölnische Zeitung

Kölnische Zeitung oli Kölnissä 1762–1945 ilmestynyt saksalainen sanomalehti. Se perustettiin 1762, ja se alkoi ilmestyä Kölnische Zeitung -nimisenä 1798. Alkuaan katolinen lehti alkoi 1840-luvulla kannattaa liberalismia ja preussilaista yhdistymispolitiikkaaselvennä. Vähitellen lehdestä kehittyi arvostettu uutislehti, josta aikanaan tuli Otto von Bismarckin ja perustuslaillisen monarkian kannattaja. Lehden kirjoituksia alettiin seurata ulkomaillakin ja tällaisen aseman lehti säilytti ensimmäiseen maailmansotaan saakka. Lehti lakkasi ilmestymästä 1945. Aiemmin se ilmestyi nimellä Reichs-Ober-Post-Amts-Zeitung.
Larinmaa

Larinmaa on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Jesper Larinmaa (s. 1998), suomalainen jääkiekkoilija
Joonas Larinmaa (s. 1992), suomalainen jääkiekkoilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kultalevy (albumi)

| Kultalevy Skandaali |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 8. syyskuuta 2004
 Tuottaja(t): Roitzu, Visva, Joniveli, Nate, Pekko H, Mängimies, MGI
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 51.23
 Levy-yhtiö: Kingsize
Skandaalin muut julkaisut
| Putkaradio 2003 | Kultalevy 2004 | Round the World 2005 |
Kultalevy on rap-artisti Skandaalin toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin Kingsize-levy-yhtiön kautta 8. syyskuuta 2004.
Samplet:
"Elämä on peli"=
"Jukka Kuoppamäki - Oi rakkahin".