stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Afrikannorsut
Kanta > Suojelu

Norsut vaativat suojelua, sillä ne ovat uhanalaisia. Norsuja on otettu kansallispuistoihin, joista merkittävimpiä ovat muun muassa Dzanga-Sangha Keski-Afrikan tasavallassa ja Hwangen kansallispuisto Zimbabwessa. Norsujen suojelu luonnonsuojelualueiden ulkopuolella on ongelmallista ja salametsästäjien vahtiminen vaikeaa. Vaikka norsuja pyritään tarkkailemaan, ei kaikkia yksilöitä voida mitenkään valvoa ympärivuorokautisesti. Norsukantojen hupeneminen on saatu pysäytettyä, mutta kanta ei ota elpyäkseen.
Eri maiden on ollut vaikea päästä yhteisymmärrykseen norsujen suojelemisesta, koska norsukantojen tila vaihtelee huomattavan paljon eri valtioiden alueilla. Eräissä maissa kannatetaan norsunluun valvottua kauppaa ja luonnollisesti kuolleista norsuista hankittujen luiden myymistä suojelutarkoituksessa, mutta toiset maat vastustavat tällaista kauppaa hyvin ankarasti. Myös tietyillä alueilla norsukanta on kasvanut sangen suureksi ja vähentänyt muiden eläinten (kuten kirahvien) määrää, joten norsukantaa on pienennetty, mikä tietenkin herättää erimielisyyttä eri maissa. Etelä-Afrikka, Namibia, Zimbabwe ja Botswana ovat esittäneet, että norsunluun rajoitettu kauppa sallittaisiin, mutta ehdotus ei ole ainakaan vielä toteutunut.
Ihminen on muuttanut suurimman osan Afrikan mantereesta pysyvästi norsuille elinkelvottomaksi. Suojelun suurimpiin haasteisiin lukeutuvat väestönkasvu, salametsästys ja aavikoituminen.
Norsukannan pienentymisestä nykyiseen tilaansa voidaan syyttää paljolti norsunluuteollisuutta. Arvioidaan, että nykyäänkin markkinoilla olevasta norsunluusta 80 prosenttia on hankittu laittomasti. Vuoden 1800-luvun lopun norsunluun kauppaamista rajoittavat sopimukset olivat ensimmäiset edistysaskeleet norsujen suojelemisessa. Lainsäädännön muutosten lisäksi ensimmäisen maailmansodan jälkeinen norsunluun hintojen putoaminen ja kysynnän väheneminen olivat norsujen suojelun kannalta hyvin myönteisiä tapahtumia.lähde? 1970-luvun alussa alkanut massiivinen norsunluun myynti kuitenkin muutti tilannetta paljon ja kanta putosi miljoonia yksilöitä, kunnes norsunluun myynti kiellettiin vuonna 1989. Tämä kielto oli yksi suurimmista edistysaskelista norsujen suojelemisessa. Norsuja metsästetään kuitenkin edelleen salaa, jotta Kaukoidän laittomat markkinat saataisiin tyydytetyiksi. Kanta on vakaata ja kasvavaa vain eteläisessä Afrikassa.
Norsukannan valvomisessa on myös ongelmana se, että norsujen reviirit ulottuvat usein suojelualueiden ulkopuolelle, eikä norsuja voida sulkea turvalliselle suojelualueelle. Tällaisessa tilanteessa paras keino on mahdollisesti asentaa norsulle radiolähetinkauluri, joka ei vahingoita eläintä. Tavallisesti lähetin toimii joko aurinkokennoilla tai paristoilla ja se asennetaan nukuttamalla ensin norsu, jonka jälkeen siihen kiinnitetään lähetin.
Elintavat ja käyttäytyminen > Ravinto

Täysikasvuinen afrikannorsu tarvitsee ravinnokseen noin 10 tonnia kasveja joka kuukausi, eli yli 300 kiloa päivässä. Norsut käyttävät pääasiallisena ravintonaan heinää, pensaiden lehtiä, hedelmiä sekä puiden kuorta, lehtiä ja oksia. Lisäksi ne aterioivat usein myös vesiheinää vesistöjen lähistöllä tai uidessaan. Norsujen ravinto vaihtelee niiden elinympäristön mukaan. Esimerkiksi kahdesta lajista pienempi ja tummempi metsänorsu (L.a. cyclotis) elää trooppisella sademetsävyöhykkeellä ja hankki ravintonsa sieltä, kun taas isompi ja vaaleampi savanninorsu (L.a. africanus) elää laajemmalla ja monimuotoisemmalla alueella. Ne syövät sadekaudella heinää ja muita ruohovartisia kasveja, kuivalla kaudella piikkisten pensaiden lehtiä. Kuivuuden jatkuessa ne saattavat siirtyä suoalueille, vaikka suokasvien ravintopitoisuus ei ole kovin hyvä.
Aikuinen afrikannorsu juo päivässä noin 160–225 litraa vettä, minkä takia ne ovat riippuvaisia luotettavista juomapaikoista. Sellaista etsiessään ne voivat kulkea 500 kilometriä.
Elintavat ja käyttäytyminen > Elinkaari ja elämä laumassa

Afrikannorsu voi elää jopa 70-vuotiaaksi ja naaras saavuttaa sukukypsyyden kymmenen vuoden iässä ja ovat hedelmällisiä vielä jopa 55–60-vuotiaina. Urosnorsut saavat omia jälkeläisiään suunnilleen parikymppisinä.
Norsut ovat hyvin sosiaalisia eläimiä ja ne surevat laumansa jäsenen kuolemaa. Naaraat elävät noin 20–30 yksilön laumoissa, joita johtaa vanhin naaras eli matriarkka. Kasvaessaan naarasnorsu jää äitinsä laumaan, mutta urosnorsu lähtee laumasta ja liittyy eräänlaiseen muutaman uroksen muodostamaan pienempään laumaan. Norsut ovat hyvin seurallisia eläimiä ja naaraiden ja poikasten sosiaalinen järjestäytyminen on hyvin kehittynyttä.
Norsut viestivät keskenään tietynlaisilla kutsuäänillä. Norsu pystyy muistamaan yli sadan toverinsa äänen. Kun Keniassa sijaitsevan Amboselin kansallispuiston norsujen ääniä nauhoitettiin ja sitten soitettiin norsuille saatiin tällaisia tuloksia:
Norsut vastasivat tuttuihin ääniin, osittain tuttujen ääniä ne kuuntelivat ja vieraiden äänistä ne suuttuivat ja alkoivat ärsyyntyä. Norsut tunnistivat myös lajitoverinsa äänen, vaikka tämä oli kuollut muutama vuosi sitten.
Afrikannorsut ovat hyvin kiintyneitä laumaansa ja ne surevat toveriensa kuolemaa. Brittitutkimuksessa norsuille annettiin eri eläinten kalloja ja muita jäänteitä, mutta niitä kiinnostivat vain muiden norsujen jäänteet.
Elintavat ja käyttäytyminen > Lisääntyminen

Sellaisilla alueilla, missä ruokaa on jatkuvasti tarjolla, norsut voivat synnyttää mihin aikaan tahansa. Jos elinalueella on kuiva kausi, useimmat syntymät ajoittuvat sadekauden alkuun niin että imettävällä naaraalla on aluksi tarpeeksi ruokaa, ja poikanen saa viettää ensimmäiset elinkuukautensa kohtuullisen rehevässä maisemassa. Kuivan kauden aikana syntyneet poikaset joutuvat jo nuorina kokemaan kuumuutta, kuivuutta, pitkiä kävelymatkoja ja petojen hyökkäyksiä.
Norsun kantoaika on hyvin pitkä (22 kuukautta, mikä on pisin kantoaika nisäkkäiden keskuudessa) ja tavallisesti naaralle syntyy yksi poikanen 4–13 vuoden välein. Synnytysten väli riippuu emon iästä ja alueen populaatiosta: tiheään asutuilla alueilla poikasia syntyy vähemmän.lähde?
Vastasyntynyt naaraspoikanen painaa 90–100 kiloa, urospoikanen parikymmentä kiloa enemmän. Naaras imettää poikasta noin kaksi vuotta, mutta poikaset pysyttelevät emonsa mukana sen jälkeenkin; uros jättää lauman vasta kymmenen-kahdentoista ikävuoden tienoilla.
Aikuista norsua ei uhkaa mikään muu kuin ihminen, mutta vastasyntynyt norsu voi jäädä petoeläinten saaliiksi. Koko lauma osallistuukin keskenkasvuisien suojeluun, mikäli paikalle ilmaantuu petoja.
Elintavat ja käyttäytyminen > Käytös

Afrikannorsut liikkuvat mieluiten hämärään yöaikaan, sillä silloin on kaikkein viileintä. Valoisana ja kuumana päivänä ne hakeutuvat puiden varjoihin lepäämään tai kylpevät mudassa heitellen päälleen hiekkaa. Tämän päälle heittelyn syytä ei vielä tiedetä, mutta arvellaan, että se liittyy itsensä viilentämiseen. Afrikannorsuilla on viilentämiseen myös suuret korvat.
Afrikannorsut ovat vaarallisia suuttuessaan ja siksi pedot kiertävätkin täysikasvuiset yksilöt kaukaa. Urosnorsut nahistelevat myös keskenään kuten muutkin eläimet. Ne mittelevät usein valta-asemasta, ja mitä parempi asema sitä paremmat lisääntymismahdollisuudet. Vaikka uros olisikin sukukypsä, se ei pärjää lisääntymiskilvassa ennen parinkymmenen ikää.lähde?
Norsut myös vaeltavat paljon etsien hyviä ruoka- ja vesipaikkoja. Vanha matriarkka johdattaa laumansa nuoruudessaan käyttämiensä paikkojen luo, vaikka käynnistä on kulunut jo vuosikausia. Tämän vuoksi norsuilla pitäisi olla paljon tilaa missä kulkea, mutta nykyään ahtaalle ajetut norsut joutuvat kiertämään esimerkiksi peltojen kautta talloen samalla satoa.lähde?
Norsut ovat luonteeltaan rauhallisia, joten ihmisellä ei välttämättä ole vaaraa niiden läheisyydessä – ellei sitten mene liian lähelle. Poikasiaan puolustavat norsut voivat olla hyvin aggressiivisia, eivätkä muutkaan norsut pidä lähelle tulevista tunkeilijoista.
Afrikannorsu ja ihmiset > Suhde paikalliseen väestöön

Afrikannorsujen ja ihmisten suhde on sangen monimutkainen. Monet järjestöt (kuten WWF) ja valtiot pyrkivät säilyttämään lajin elossa ja välttää sukupuuton. Toisaalta paikalliset asukkaat eivät pidä norsujen satunnaisesta tavasta ryöstellä peltoa, jolloin ne sekä syövät että tallovat ison osan sadosta.
Afrikannorsu ja ihmiset > Suhde paikalliseen väestöön > Työjuhta ja vetonaula

Paikalliset asukkaat ovat oppineet kouluttamaan norsuja ja käyttämään niitä työjuhtina raskaissa tehtävissä, joihin voimakkaat norsut sopivat hyvin. Norsuja saatetaan myös koristella ja esitellä paraateissa.
Afrikannorsut ovat myös nähtävyyksiä ja matkailijoille järjestetäänkin maksullisia kierroksia näiden eksoottisten eläinten pariin. Matkailusta saadut hyvät rahat ovat omalta osaltaan vauhdittaneet norsujen suojelua. Lisäksi norsuista valmistetaan eri maissa erilaisia tuotteita kuten muovisia pienoiseläimiä, puisia veistoksia ja muita tuotteita, joita lomailijat haluavat tuoda matkamuistoina kotimaihinsa.
Afrikannorsu ja ihmiset > Suhde paikalliseen väestöön > Sotanorsut

Norsujen suurta voimaa on aikojen saatossa hyödynnetty muussakin kuin rauhanomaisessa työssä. Intiassa on käytetty paikallisia norsuja sodankäynnissä aina 1000-luvulta eaa. lähtien. Eurooppaan sotanorsut levisivät Persian valtakunnan kautta. Hellenismin aikana Euroopassa käytetyt sotanorsut kuljetettiin Intiasta asti Aleksanteri Suuren sotaretken yhteydessä.
Karthagolaisille norsun esitteli Epeiroksen kuningas Pyrrhos (295–272 eaa.). Ne korvasivat pian tyroslaiset sotavaunut. Karthagolaiset käyttivät norsuja ensimmäistä kertaa roomalaisia vastaan Akragaassa 262 eaa. Koska Karthagolla ei ollut suoraa yhteyttä Intiaan, joutuivat he tyytymään tuolloin Marokossa ja Algeriassa esiintyviin metsänorsuihin (tai aiemmin mainittuun Loxodonta atlanticaan). Nämä olivat keskimäärin alle 2,5 metrin mittaisia, kun Keski- ja Etelä-Afrikassa tavattu savanninorsu sekä intiannorsu olivat 3,5-metrisiä. Tämä kokoero tarkoitti käytännössä lähes varmasti sitä, että karthagolaisten sotanorsujen selässä ei ollut istuinta tai katosta sotureineen, vaan norsua käytettiin sellaisenaan aseena. Norsut aiheuttivatkin kauhua menestyksekkäästi roomalaisen jalka- ja ratsuväen keskuudessa. Niitä kohdanneet roomalaisveteraanit keksivät kuitenkin pian käyttää kevyttä jalkaväkeä aseistettuna soihduilla norsujen hätistelemiseksi. Usein sen myötä norsut alkoivat toimia käyttäjäänsä vastaan aiheuttaen kauhua omien keskuudessa. Jokaisen taistelijasukupolven täytyi kuitenkin kohdata omat norsunsa, ennen kuin heistä oli niille vastustajaksi.
Kun Hannibal hyökkäsi Rooman valtakuntaa vastaan toisen puunilaissodan aikana otti hän mukaansa 37 sotanorsun joukon, jonka hän vei vaivalloisesti yli Alppien. Niitä ehdittiin käyttää vain yhdesti, Trebian taistelussa joulukuussa 218 eaa. Siellä taisteltiin avoimella tasamaalla, joka oli historioitsija Sir Walter Raleighin mukaan yksi konsuli ja roomalaiskenraali Semproniuksen suurimmista virheistä. Epätasaisessa maastossa tai metsässä norsut olisivat olleet hyödyttömiä.
Karthagolaisten voittoon päättyneen taistelun kuluessa norsuista suurin osa (Polybioksen mukaan) tai yhtä lukuun ottamatta kaikki (Liviuksen mukaan) menehtyivät. Ankara talvi vei pian loput.
Afrikannorsu ja ihmiset > Afrikannorsut kulttuureissa

Afrikassa norsut eivät ole saaneet yhtä suurta kunnioitusta osakseen kuin Aasiassa – ja varsinkin Intiassa – missä yhdelle suurimmista jumalista (eli Ganeshalle, viisauden ja älykkyyden jumalalle, sekä Shivan pojalle) on annettu norsun pää. Afrikassa näitä eläimiä on pidetty enemmänkin arvokkaana saaliina, vaikka metsästys on ollut hyvin vaikeaa ennen tuliaseiden yleistymistä.lähde?
Länsimaisessa kulttuurissa norsuja pidetään yhtenä eksoottisten eläinten vertauskuvista. Afrikannorsu esiintyy Ugandan 500 shillingin setelissä ja Etelä-Afrikan 20 randin setelissä.
Kirjallisuutta

Redmond, Ian: Norsut.  Sanoma Magazines, 1997.  ISBN 951-32-0301-8
WSOY: Norsu ja norsu.  WSOY, 1984.  ISBN 951-0-12006-5
Taylor, Barbara: Norsut.  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-25920-9
Aiheesta muualla

ITIS: Loxodonta (englanniksi)
IUCN African Elephant Specialist Group
Pherobase: Semiochemicals of Genus Loxodonta (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q185038  Wikispecies: Loxodonta  ADW: Loxodonta  BOLD: 3247  CoL: 5GYJ  EoL: 36065  EPPO: 1LOXDG  GBIF: 8686359  iNaturalist: 43693  IRMNG: 1427396  ITIS: 584937  MSW: 11500008  NBN: NHMSYS0000376833  NCBI: 9784  Open Tree of Life: 541933  Paleobiology Database: 43265  Paleobiology Database: 43265 
Aasian- (vas.) ja afrikannorsun (kesk.) sekä mastodontin poskihampaat.
Työstettyä norsunluuta. Länsimaalaisten rikkaiden ja hallitsijoiden kysyntä norsunluulle saivat aikanaan monet ryhtymään metsästäjiksi. Nykyään norsunluukaupan kielto on muuttanut tilannetta ja luuta hankkivat enää laittomat salametsästäjät. Kysyntä on kuitenkin edelleen korkeaa Japanissa.
Täysikasvuinen afrikannorsu, joka on välttynyt salametsästäjien luodeilta ja osittain myös elinympäristöjen menetykseltä.
Afrikannorsu syömässä.
Afrikannorsujen muodostama lauma. Tavallisesti laumaan kuuluu noin 20–30 jäsentä, mutta joskus yksittäiset laumat saattavat liittoutua jopa 70 jäsenen ”klaaniksi”, jota vanha matriarkka johtaa. Norsujen on myös nähty kulkevan yli sadan yksilön laumoissa, mutta tätä tapahtuu yleensä vain poikkeuksellisien olosuhteiden (kuten kuivuuden tai ihmisen toiminnan) vallitessa.
Fresko, joka esittää Hannibalia sotanorsunsa selässä.
Rohkelikko

Rohkelikko (engl. Gryffindor) on yksi Tylypahkan noitien ja velhojen koulun neljästä tuvasta J. K. Rowlingin luomassa Harry Potter -kirjasarjassa. Tylypahkassa uudet oppilaat jaetaan vuoden alussa neljään eri tupaan heidän persoonallisuuspiirteidensä perusteella. Tylypahkan muut tuvat ovat Korpinkynsi, Luihuinen ja Puuskupuh.

Tylypahkan koulun perustivat aikoinaan neljä mahtavaa velhoa ja noitaa, joista jokainen arvosti ihmisessä hiukan erilaisia piirteitä. Näin eri tuvat syntyivät. Rohkelikko-tuvan perusti Godric Rohkelikko. Hän halusi ottaa oppilaikseen urheita, sankarillisia ja uskollisia yksilöitä, sillä hän arvosti näitä luonteenpiirteitä eniten. Tuvan nimen mukaisesti rohkeus onkin rohkelikkojen silmiinpistävin luonteenpiirre. Tylypahkan lajitteluhattu laulaa Harry Potterin ensimmäisenä kouluvuotena rohkelikoista seuraavasti:
Rohkelikon tuvanjohtaja on professori Minerva McGarmiwa, joka opettaa Tylypahkassa muodonmuutosta. Myös rehtori Dumbledore kuului aikoinaan Rohkelikkoon ja toimi sen johtajana ennen rehtoriuttaan. Tuvan tunnuseläin on leijona ja sen tunnusvärit ovat punainen ja kulta.
Rohkelikkojen oleskeluhuone sijaitsee yhdessä linnan korkeimassa tornissa ja sen sisäänkäynti on itäsiiven seitsemännessä kerroksessa. Sitä vartioi Lihava leidi, jolla on vaaleanpunainen mekko. Hän vaatii täydellisen tunnussanan ennen sisäänpääsyä.
Rohkelikon tupakummitus on sir Nicholas de Mimsy Porpington, eli Melkein päätön Nick.
Vaikka Rohkelikko onkin ns. sankareiden tupa, kaikki Rohkelikot eivät sovi kyseiseen kategoriaan. Cormac McLaggen omaa Rohkelikon negatiivisia ruumiillistumia; hän on pahansisuinen ja komenteleva. Romilda Vane on salakavala ja ilmenee epärehellisenä ja kierona yrittämällä antaa Harrylle lemmenjuomaa. Tylypahkan pikajunassa hän väheksyy Neville Longbottomia ja Luna Lovekivaa. McLaggen ja Vane ovat kuitenkin molemmat urheita, sankarillisia ja näyttävät luottamusta, jotka ovat kolme Rohkelikon ominaisuutta ja sen takia heidät lajiteltiin tupaan. Peter Piskuilan, kuolonsyöjä, oli myös samassa tuvassa, mikä osoittaa että uskollisuutensa voi kaistoittaa myös epämielekkäällä tavalla.
Koska Harry lähimpine ystävineen kuuluu Rohkelikkoon, tämä tupa saa luonnollisesti eniten huomiota kirjoissa ja on vahvasti ihannoitu. Rohkelikko tuntuu voittavan suurimman osan Tylypahkan tupienvälisistä kilpailuista etenkin huispauksessa. Rohkelikkojen ja luihuisten välit ovat perinteisesti huonot, ja he kilpailevatkin jatkuvasti toisiaan vastaan. Molempia tupia leimaa tietynlainen näyttämisen tarve, mistä puuskupuhit ja korpinkynnet vaikuttavat sanoutuneen irti.
Rohkelikkoja > Katie Bell

| Katie Bell |
| --- | --- |
Ensiesiintyminen:  Harry Potter ja viisasten kivi
Näyttelijä:  Emily Dale (Viisasten kivi ja Salaisuuksien kammio) Georgina Leonidas (Puoliverinen prinssi ja Kuoleman varjelukset osa 1 ja 2)
Henkilötiedot
Sukupuoli:  nainen
Tupa:  Rohkelikko
Ammatti:  Koululainen
Lojaalius:  Albuksen Kaarti
Katie Bell on Harry Potterin, Hermione Grangerin ja Ron Weasleyn koulutoveri Tylypahkassa. Hän on kuitenkin vuotta ylemmällä vuosikurssilla eli siis saman ikäinen kuin Cho Chang. Katie kuuluu Rohkelikkoon ja Rohkelikon Huispausjoukkueeseen, jossa pelaa jahtaajan paikkaa.
Harry Potter ja puoliverinen prinssi -kirjassa komennuskirouksen alainen baarinpitäjä Matami Rosmerta langettaa oman baarinsa naistenhuoneessa Katieen komennuskirouksen, luovuttaa tälle salaperäisen paketin ja käskee tyttöä viemään sen Tylypahkaan rehtorille, Albus Dumbledorelle. Katien ja tämän ystävän Leannen riidan seurauksena paketti menee rikki ja Katie koskettaa sen sisältöä, kirottua kaulakorua. Tämän seurauksena pimeää taikuutta sisältävä kirous iskee Katieen ja hänet kiidätetään Pyhän Mungon taikatautien ja -vammojen sairaalaan. Myöhemmin samana lukuvuotena hän palaa kuitenkin takaisin kouluun. Katie osallistui myöhemmin Tylypahkan taisteluun seitsemännessä kirjassa.
Rohkelikkoja > Lavender Brown

| Lavender Brown |
| --- | --- |
Ensiesiintyminen:  Harry Potter ja viisasten kivi
Näyttelijä:  Jennifer Smith (Azkabanin vanki) Jessie Cave (Puoliverinen prinssi ja kuoleman varjelukset osa 2)
Henkilötiedot
Sukupuoli:  nainen
Hiusten väri:  vaaleat
Silmien väri:  siniset
Tupa:  Rohkelikko
Ikä:  n. 16
Ammatti:  koululainen
Lojaalius:  Albuksen kaarti
Lavender Brown on Harry Potterin samanikäinen luokkatoveri, joka kuuluu myös Rohkelikkoon. Lavenderin paras ystävä on rohkelikkotyttö Parvati Patil. Lavenderista annetaan hihittelevä ja tyttömäinen kuva, mutta hän osallistui niin  Albuksen Kaartiin kuin Tylypahkan taisteluunkin.
Kuudentena kouluvuotenaan Lavender seurustelee Harryn parhaan ystävän Ron Weasleyn kanssa. He eroavat vain muutamaa kuukautta myöhemmin, sillä Lavender arvaa, että Ron on oikeasti ihastunut Hermione Grangeriin ja oli hänen kanssaan vain lähinnä tehdäkseen Hermionen mustasukkaiseksi. Osasyynä saattaa olla myös Ronin siskon Ginnyn kiusoittelu siitä, ettei Ron ole suudellut kenenkään kanssa (lukuun ottamatta hirmuisaa Muriel-tätiä). Muita syitä voi olla, että Ron on kehittynyt huispauksessa kuudentena vuotenaan, jolloin hän saa Lavenderilta enemmän huomiota ja ihailua ja Ron ottaa sen heti vastaan.
Tylypahkan taistelun aikana Fenrir Harmaaselkä hyökkää Lavenderin kimppuun, mutta Rowling ei ole antanut tarkempia tietoja hänen kohtalostaan. Tosin aiemmin hän on antanut ymmärtää että Harmaaselän hyökkäykset ovat tavanneet olla viimeisinä aikoina kuolettavia, mutta avoimeksi jää, kuoleeko Lavender vai vammautuuko hän samalla tavoin tai pahemmin kuin Bill Weasley. Kuoleman varjelukset -elokuvassa Lavender kuoli vammoihinsa.
Rohkelikkoja > Colin Creevey

Colin Creevey (1981 — 2. toukokuuta 1998) tulee Tylypahkaan Harryn toisena kouluvuotena. Hän on innokas valokuvaaja ja Harry Potter -fani.
Colinin ensimmäisenä vuotena Salaisuuksien kammio avataan ja sen hirviö, basiliski, kangistaa jästisyntyisiä, joista yhtenä pojan itsensä. Hän kangistuu kamera kädessä ja on saanut kuvan basiliskista, mutta kamera tuhoutuu Dumbledoren avatessa sen katsoakseen filmin. Colin kuuluu Rohkelikkoon. Hän on myös mukana Albuksen Kaartissa. Colinilla on myös nuorempi veli, Dennis Creevey, joka tulee Tylypahkaan Harryn neljäntenä kouluvuotena. Myöhemmin Kuolonsyöjien vallattua taikaministeriön ja perustettua jästisyntyisiä vainoavan osaston, Colin ja Dennis eivät saaneet suorittaa kuudetta ja neljättä vuottaan Tylypahkassa.
Colin kuolee Tylypahkan taistelussa kirjassa Harry Potter ja kuoleman varjelukset hänen yritettyään jäädä salaa taistelemaan kuolonsyöjiä vastaan. Neville ja Oliver Wood kantoivat myöhemmin hänen ruumiinsa Suureen saliin. Hänen veljensä Dennisin kohtalo jäi tuntemattomaksi.
Rohkelikkoja > Seamus Finnigan

| Seamus Finnigan |
| --- | --- |
Ensiesiintyminen:  Harry Potter ja viisasten kivi
Näyttelijä:  Devon Murray
Henkilötiedot
Sukupuoli:  mies
Hiusten väri:  ruskeat
Silmien väri:  siniset
Tupa:  Rohkelikko
Ikä:  11-17
Ammatti:  koululainen
Syntymäpaikka:  Irlanti
Lojaalius:  Albuksen kaarti
Seamus Finnigan on Harry Potterin samanikäinen luokkatoveri, joka kuuluu Rohkelikko-tupaan. Seamusin isä sai tietää Seamusin äidin olevan noita vasta kun kaksikko oli jo naimisissa ja heidän poikansa sai kirjeen Tylypahkasta. Seamus on siis puoliverinen. Seamus on irlantilainen, ja hän pitää huispauksesta. Seamusin paras ystävä on Dean Thomas.
Seamus on lähes koko viidennen vuoden ajan Harrya vastaan, koska ei usko hänen väitettään Voldemortin paluusta, vaan äitiään, jonka mielestä Harry on päästään sekaisin ja Dumbledore vanha höperö ukko. Seamus ja Harry saavat kuitenkin ajan mittaan sovittua riitansa.
Harry Potter ja kuoleman varjelukset -teoksessa Seamus ottaa osaa Tylypahkassa käytävään lopputaisteluun ja muun muassa pelastaa Harryn, Ronin ja Hermionen hengen yhdessä Luna Lovekivan ja Ernie Macmillanin kanssa loihtiessaan suojeliuksen näitä lähestyviä ankeuttajia vastaan. Seamusin suojelius on kettu.
Rohkelikkoja > Angelina Johnson

Angelina Johnson on kaksi vuotta Harrya ylemmällä luokalla. Hän pelaa Rohkelikon huispausjoukkueessa jahtaajana. Harryn viidentenä vuotena Tylypahkassa Angelina on myös huispausjoukkueen kapteeni. Hänellä on tumma iho ja pitkät mustat hiukset, jotka ovat usein letillä. 
Lee Jordan on hyvin innokas viemään neiti Johnsonia treffeille, mutta ei tunnu saavan vastakaikua Angelinalta. Sen sijaan Fred Weasley saa kunnian viedä Angelinan joulutanssiaisiin teoksessa Harry Potter ja liekehtivä pikari. Angelina kykeni laittamaan nimensä Liekehtivään pikariin hänen täytettyä 17 vuotta, mutta häntä ei valittu edustamaan Tylypahkaa turnajaisissa. Angelina osallistui Albuksen kaartiin ja myöhemmin Tylypahkan taisteluun.
Angelina menee naimisiin George Weasleyn kanssa, ja he saavat kaksi lasta, pojan nimeltä Fred ja tyttären nimeltä Roxanne.
Rohkelikkoja > Lee Jordan

Lee Jordan on Harrya kaksi vuotta vanhempi ja Weasleyn kaksosten ystävä, sekä yrityskumppani. Hänellä on rastatukka ja tumma iho. Lee selostaa koulun huispausotteluita ja ylistää aina Angelina Johnsonia, jonka kanssa hän haluaisi treffeille. Hän kuului myös Harryn perustamaan Albuksen Kaartiin. Dolores Pimento laittoi Jordanin jälki-istuntoon tämän riideltyä hänen kanssaan räjähtävän näpäytyksen pelaamisesta, minkä jälkeen Harry näki Jordanin käden vuotavan pahasti verta. Harry kertoi Jordanille Myrskyliuutteen parantavan tämän haavat. Jordan oli myöhemmin läsnä Billin ja Fleurin häissä tanssien Ginnyn kanssa.
Lopetettuaan koulun Jordanista tulee suositun velhoradion juontaja, hän juontaa myös "Pottervahti"- nimistä salaista radiokanavaa salanimellä "Joki" teoksessa Harry Potter ja kuoleman varjelukset. Jordan osallistui myöhemmin Tylypahkan taisteluun ja auttoi Georgea kukistamaan Yaxleyn.