stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mäntysenlampi

| Mäntysenlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°27′35″N, 26°42′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskuoja:  oja Pieneen Pyhäveteen 
Järvinumero:  14.971.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  86 m  
Pituus:  640 m  
Leveys:  490 m  
Rantaviiva:  2,187 km  
Pinta-ala:  17,989 ha  
Saaria:  1 
 fiMäntysenlampi 
Mäntysenlampi on Etelä-Savossa Mäntyharjulla Töpönkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Mäntysenlampi on 640 metriä pitkä, 490 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 18,0 hehtaaria. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Mäntysenlampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Pyhäveden lähialueeseen (14.971) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 86 metriä mpy.
Sojuz 31

Sojuz 31 oli Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 6 -avaruusasemalle. Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 26. elokuuta 1978 ja paluu noin 68 vuorokautta myöhemmin, 2. marraskuuta 1978. Lennon radiokutsu oli "Jastreb" (Ястреб).
Miehistö

Meno
Valeri Bykovski, päällikkö, Neuvostoliitto
Sigmund Jähn, Saksan demokraattinen tasavalta
Paluu
Vladimir Kovaljonok, Neuvostoliitto
Aleksandr Ivantšenkov, Neuvostoliitto
Moloževska

| Moloževska Моложевка |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Viro, Venäjä
Maakunta/Alue:  Võrumaa, Pihkovan alue
Kunta/Piiri:  Setomaan kunta, Petserin piiri
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Moloževskan valuma-alue
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  metsäoja
 :  57.8364°N, 27.7973°E
Laskupaikka:  Peipsijärvi
 :  57.9116°N, 27.8549°E
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  52,2 m  mpy. 
Laskukorkeus:  30 m  mpy.
Korkeusero:  22,2 m
Pituus:  14 km  
Kaltevuus:  1,59 m/km
Muuta
Moloževska (ven. Моложевка , vir. Moložva jõgi, Mustoja ) on Virossa Võrumaalla ja Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella virtaava 14 kilometriä pitkä joki, joka laskee Peipsijärveen.
Joen kulku

Joki alkaa Venäjän puolella puoli kilometriä Viron vastaiselta rajalta. Valtioiden raja seuraa sitten jokea 7,6 kilometriä . Noin kaksi kilometriä on jokea levennetty patojärveksi (Pattina järv, 6,5 hehtaaria ), joka myös seuraa rajaa. Patojärvi on padottu jokilaakson painaumaan Virossa Setomaalla Saatsen ja Venäjällä Ljadinkan (ven. Лядинка) kylien väliin. Joki jatkaa Ljadinkasta kohti Moložvaa (ven. Моложва), jonka läpi se virtaa Peipsijärven rantakosteikolle. Siellä se laskee Pihkovanjärven länsirantaan.
Valuma-alue ja sivujoet

Moloževska sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Peipsijärven alueella. Joki laskee Peipsijärveen, mistä järven pohjoispäästä alkava Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. Joen valuma-alueen pinta-alasta ei ole tietoa. Virolaiset viranomaislähteet ilmoittavat sen suuruudeksi 16,9 neliökilometriä, mutta toisaalta Pattina järven valuma-alueeksi ilmoitetaan 34,3 neliökilometriä . Koska joen valuma-alueesta yli puolet sijaitsee Venäjän puolella, ei annetuista luvuista voi arvioida valuma-alueen lopullista kokoa. Viron puolella on joen pisin sivuoja Suränka oja. Sen vastapuolelta yhtyy jokeen pitkä suo-oja, joka alkaa muutaman kilometrin päässä sijaitsevasta Tšisikin (ven. Чистики) suolta. Toinen, mutta lyhyempi on Podelikusuun oja, joka laskee Viron puolelta Süväoro lumpiin. Viimeiseksi, joen alajuoksulla peltoalueen kuivatusojien johto-oja yhtyy jokeen ennen Moložvaa.
Hallintoalue

Venäjän valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (ven. Балтийский бассейновый округ). Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan alueeseen. Joen vesistörekisterin numero on 01030000312102000029552 . Viron viranomaisten antama rekisterinumero on VEE1000100 ja joki kuuluu Virossa Peipsijärven alavesistöalueeseen, joka on osa Itä-Viron vesistöaluetta.
Huomautuksia

1 2 3  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Моложевка, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
1 2  Teksti on osittain käännös vironkielisestä artikkelista et:Moložva jõgi, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
Käännös suomeksi
Neuhaus am Inn

| Neuhaus am Inn |
| --- | --- |
 vaakuna
 Neuhaus am Inn
 Koordinaatit: 48°27.7′N, 13°25.2′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baijeri
Hallintopiiri:  Ala-Baijeri
Piirikunta:  Passau
Hallinto:  
 – Pormestari:  Stephan Dorn
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  31,07 km²
Korkeus:  323 m
Väkiluku (31.12.2020):  3 431
 – Väestötiheys:  110,4 as./km²
 
 www.neuhaus-inn.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Neuhaus am Inn on kunta Passaun piirikunnassa Ala-Baijerissa Saksassa. Se sijaitsee 17 kilometriä etelään Passausta. Kunnalla on pinta-alaa 31,07 neliökilometriä, sen asukasluku oli vuoden 2020 lopussa 3 431 ja väentiheys 110 asukasta/km2. Kunnan pormestarina toimii Stephan Dorn.
Neuhaus am Inn on ollut itsenäinen kunta vuodesta 1818. Vuoden 1972 kuntareformissa siihen liitettiin Mittichin ja Vornbachin kunnat.
Asukasmäärän kehitys

1972: 3 026 asukasta
1980: 2 905 asukasta
1990: 3 117 asukasta
2000: 3 468 asukasta
2010: 3 590 asukasta
2015: 3 449 asukasta
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neuhaus am Inn Wikimedia Commonsissa
Kunnan verkkosivut (saksaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Neuhaus am Inn
Käännös suomeksi
Motosu

| Motosu (本巣市) |
| --- | --- |
 Usuzumin kirsikkapuu
 lippu:  symboli
 Motosun sijainti Gifun prefektuurissa
 Motosu
 Koordinaatit: 35°28′59″N, 136°40′43″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu, Tōkai
Prefektuuri:  Gifun prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  374,65 km²
Väkiluku (04/2020):  33 949
 – Väestötiheys:  90,6 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Usuzumi-zakura
 – Kukka:  Kakin kukka
 – Lintu:  Idänsilkkikerttunen
 – Kala:  Aju
 
 https://www.city.motosu.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Motosu (jap. 本巣市, Motosu-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Gifun prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin lounaisosassa Neojoen varrella. Pitkänomaisen muotoinen kaupunki ulottuu etelästä Nōbin tasangolta pohjoiseen Nōgōhakuvuorelle saakka. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Fukuin prefektuuriin. Motosussa on 33 949 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 374,65 neliökilometriä.
Motosun kaupunki perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Motosun, Itonukin ja Shinsein maaseutukaupungit sekä Neon kyläkunta. Metsätalous on perinteisesti ollut tärkeä elinkeino. Maataloustuotteita ovat riisi, makuwa-melonit, kakit, omenapäärynät, mansikat ja koristekukat. Kaupungin eteläosiin on sijoittunut myös sementtitehdas ja kattotiilien valmistusta.
Kaupungin alueella on näkyvissä pitkä, vuoden 1891 Nōbin maanjäristyksessä syntynyt Neodanin siirros. Eräs luonnonnähtävyys on suurikokoinen kirsikkapuu Usuzumi-zakura. Kaupungissa toimii myös muun muassa Usuzumi-onsenin kuuma lähde. Motosua palvelee Tarumi-rautatien Tarumi-linja.
Kuvia

Motosun kansatieteellinen museo
Neodanin siirros
Juna Tarumi-rautatiellä
Näkymä Nōgōhakuvuorelta
Tarumin rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Motosu Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Soijasavikka

| Soijasavikka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit
Alakaari::  Koppisiemeniset
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Revonhäntäkasvit Amaranthaceae
Alaheimo::  Chenopodioideae
Suku::  Savikat Chenopodium
Laji::  probstii
Kaksiosainen nimi
 Chenopodium probstii  Aellen 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Soijasavikka (Chenopodium probstii) on Pohjois-Amerikan eteläosista kotoisin oleva kookaskasvuinen savikkalaji.
Ulkonäkö ja koko

Soijasavikka kasvaa 80–150 cm korkeaksi. Kasvin nuoret osat ovat tavallisesti jauhoisia. Varsi on pysty, kova ja runsashaarainen, ja väriltään punainen. Kierteisesti olevat paksut, nahkeat lehdet ovat usein punareunaisia ja päältä kiiltäviä. Lehtilapa on kasvin keskiosissa pituudeltaan jopa 15 cm ja vaihtelee muodoltaan leveänpuikeasta vinoneliömäiseen. Lehtilapa on myös hieman kolmiliuskainen, tyvestä tavallisesti leveäntylppä, kärjestä tylpähkö. Laidalta lapa on isohampainen. Vihreä kukinto on lehdetön ja tähkämäinen. Suomessa soijasavikka kukkii vasta loka-marraskuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Kiiltävänmusta siemen on yhden millimetrin pituinen. Suomessa soijasavikka kukkii harvoin eikä todennäköisesti tuota siemeniä.
Muista savikkalajeista soijasavikka muistuttaa läheisesti muun muassa jauhosavikkaa (C. album) ja missourinsavikkaa (C. missouriense).
Levinneisyys

Soijasavikka on alkujaan kotoisin Pohjois-Amerikan eteläosista. Tulokkaana se on levinnyt tulokkaana muun muassa Eurooppaan. Suomessa lajia on tavattu harvinaisena maan eteläosissa sekä Raahen seudulta.
Elinympäristö

Suomessa soijasavikka on harvinainen uustulokas, jota kasvaa kaatopaikoilla ja täyttömailla.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Soijasavikan levinneisyys Suomessa.
Sojuz 38

Sojuz 38 oli kuudeskymmenes miehitetty Neuvostoliiton Sojuz-lento ja kolmastoista lento Saljut 6 -avaruusasemalle.
Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 18. syyskuuta 1980 ja paluu noin 8 vuorokautta myöhemmin, 26. syyskuuta 1980. Lennon radiokutsu oli "Taimur" (Таймыр).
Miehistö

Juri Romanenko
Arnaldo Méndez, Kuuba
Skånen laki

Skånen laki syntyi Skånen maakunnassa, kun se vielä oli Tanskan vallan alaisena, noin 1202–1216. Samoihin aikoihin arkkipiispa Andreas Sunesson kirjoitti latinaksi tutkimuksen Skånen oikeudesta. C. J. Schlyter julkaisi maakuntalain 1859 ja varusti sen selityksillä.
Sojuz 34

Sojuz 34 oli  Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 6 -avaruusasemalle.
Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 6. kesäkuuta 1979 ja paluu noin 74 vuorokautta myöhemmin, 19. elokuuta 1979.  Lennon radiokutsu oli Protoni (Протон).
Miehistö

Meno
miehittämätön alus
Paluu
Vladimir Ljahov
Valeri Rjumin
Song Jiayuan

| Mitalit> Maa:  Kiina.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kiina.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kiina.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:  Kiina> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 2024 | kuulantyöntö |  |
Song Jiayuan (s. 15. syyskuuta 1997) on kiinalainen kuulantyöntäjä.
Song saavutti kuulantyönnössä hopeaa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2016. Vuonna 2019 hän saavutti Aasian-mestaruuskilpailuissa pronssia ja sijoittui universiadeissa kahdeksanneksi. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän jäi karsintaan. Tokion olympialaisissa 2021 hän sijoittui viidenneksi työnnettyään karsinnassa tuloksen 19,23 ja loppukilpailussa 19,14. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 19,57.
Song voitti vuonna 2023 Aasian-mestaruuden ja sai hopeaa Aasian kisoissa. Lisäksi hän voitti kultaa universiadeissa ja sijoittui Budapestin MM-kilpailuissa 11:nneksi. Pariisin olympialaisissa 2024 hän saavutti pronssia tuloksella 19,32.
Song ylitti 19 metrin rajan huhtikuussa 2021 ja 20 metrin rajan toukokuussa 2022. Ennätyksensä 20,38 hän teki kesäkuussa 2022. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on maaliskuussa 2019 työnnetty 18,23.
Sojuz 39

Sojuz 39 oli miehitetty Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 6 -avaruusasemalle.
Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 22. maaliskuuta 1981 ja paluu noin 8 vuorokautta myöhemmin, 30. maaliskuuta 1981. Lennon radiokutsu oli Pamir (Памир).
Miehistö

Vladimir Džanibekov
Žugderdemidijn Gurragtša (Mongolia)
Stig-Göran Johansson

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Wien 1967 |  |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1969 |  |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1970 |  |  |
|  Pronssia | Bern ja Geneve 1971 |  |  |
|  Pronssia | Praha 1972 |  |  |
|  Pronssia | Helsinki 1974 |  |  |
Stig-Göran Johansson (18. heinäkuuta 1943 Surahammar – 20. huhtikuuta 2002 Södertälje) oli ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta Sapporon talviolympialaisissa 1972 sekä kuudesti MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti kolme MM-hopeaa ja kolme MM-pronssia. "Stisse" Johansson edusti seuratasolla Surahammars IF:ää kausina 1958–1963 ja Södertälje SK:ta kausina 1963–1978.
Sojuz 35

Sojuz 35 oli Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 6 -avaruusasemalle.
Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 9. huhtikuuta 1980 ja paluu noin 55 vuorokautta myöhemmin, 3. kesäkuuta 1980. Lennon radiokutsu oli Dnepr (Днепр).
Miehistö

Meno
Leonid Popov
Valeri Rjumin
Paluu
Valeri Kubasov
Bertalan Farkas (Unkari)
Sojuz 30

Sojuz 30 oli Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 6-avaruusasemalle.
Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 27. kesäkuuta 1978 ja paluu noin 8 vuorokautta myöhemmin, 5. heinäkuuta 1978. Lennon radiokutsu oli Kaukasus (ven. Кавказ).
Miehistö

Meno
Pjotr Klimuk, päällikkö
Mirosław Hermaszewski, Puola
Siuntion sankarihautausmaa

| Siuntion sankarihautausmaa Sjundeå hjältegravar |
| --- | --- |
 Siuntion sankarihaudat ja hautamonumentti kesällä 2021
Sijainti:  Siuntio, Uusimaa
Seurakunta:  Siuntion suomalainen seurakunta, Sjundeå svenska församling
Avattu:  15. toukokuuta 1949
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Siuntion sankarihautausmaa (ruots. Sjundeå hjältegravar) on sotilashautausmaa Siuntiossa Uudellamaalla. Hautausmaalle on haudattu Suomen itsenäisyyden ajan sodissa kaatuneita Siuntiolaisia ja se sijaitsee Siuntion hautausmaalla alueella VIII. Alue vihittiin käyttöön kaatuneitten muistopäivänä 15. toukokuuta 1949. Sankarihautausmaalla on yhteensä haudattuna 81 sankarivainajaa. Hautausmaasta huolehtii Siuntion seurakuntayhtymä.
Hautamuistomerkki

Siuntion sankarihautausmaan hautamuistomerkin on valmistanut Toni ja Uno Luoma Lohjan kivenhakkaamosta arkkitehti A. W. Ranckenin suunnitelmien mukaisesti. Muistomerkki koostuu suuresta rististä, jonka vasemmalla ja oikealla puolella on kivipaasi. Vasemmanpuoleisessa kivipaadessa lukee För Fosterlandet ja oikeanpuoleisessa Isänmaan Puolesta.
Sankarihautamuistomerkki.
Minneapolis

| Minneapolis (Minneapolis) |
| --- | --- |

 vaakuna
 Minneapolisin sijainti
 Minneapolis
 Koordinaatit: 44°59′0″N, 93°16′0″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Minnesota
Piirikunta:  Hennepin
Hallinto:  
 – Pormestari (Mayor):  Betsy Hodges
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  148,9 km²
 – Maa:  139,9 km²
 – Josta vettä:  9,0 km² 
Korkeus:  264 m
Väkiluku (2019):  429 606 
 – Väestötiheys:  2 885 as./km²
 – Metropolialue:  3 459 146 
Aikavyöhyke:  UTC-6
 – Kesäaika:  UTC-5
ZIP (postinumero):  55401 - 55487
Suuntanumero(t):  612
Lempinimi::  City of Lakes, Mini-Apple, Mill City, Twin Cities (with St. Paul)
Motto::  En avant (ranskaa, eteenpäin)
 
 http://www.ci.minneapolis.mn.us/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Minneapolis [ˌmɪni'æpəlɪs] on Yhdysvaltain Minnesotan osavaltiossa sijaitseva kaupunki. Minneapolis on Minnesotan osavaltion suurin kaupunki. Kaupungissa asuu noin 430 000 ihmistä, esikaupunkialueineen ja yhteenkasvaneen naapurikaupunki Saint Paulin kanssa määrä nousee yli 3,5 miljoonaan. Minneapolisin ja Saint Paulin muodostama metropolialue tunnetaan Yhdysvalloissa yleisesti myös nimellä Twin Cities. Kaupunki sijaitsee Mississippijoen varrella.
Maantiede ja ilmasto

Minneapolis sijaitsee pääosin tasaisella Mississippijoen tasangolla. Kaupungin rajojen sisällä on 22 järveä ja laguunia sekä noin 170 puistoa. Jokivarsi kuuluu vuonna 1988 perustettuun Mississippin kansalliseen joki- ja virkistysalueeseen.
Kaupungin keskusta sijaitsee aivan leveyspiirin 45° N eteläpuolella. Siellä vallitsee äärevä mannerilmasto: kesän lämpöennätys on 42.2 °C (mitattu vuonna 1936)  ja talven pakkasennätys −40.6 °C (mitattu vuonna 1888). Heinäkuun normaali keskilämpötila on 23,2 C astetta ja tammikuussa vastaava lukema on -9,1 C. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 778 mm ja talvella lumipeitteen maksimisyvyys on keskimäärin 33 cm, ennätyksen ollessa 97 cm vuodelta 1982. Minneapolis sijaitsee lauhkealla vyöhykkeellä.
Historia

Nimi ”Minneapolis” tarkoittaa ”järvien kaupunkia”. Nimessä on yhdistetty siouxkielen sana minne, ”vesi”, ja kreikankielen sana polis, ”kaupunki”. Siouxit ja ojibwayt asuttivat aluetta ennen eurooppalaisia. Fransiskaanilähetyssaarnaaja Louis Hennepin kävi alueella vuonna 1680 ja nimesi muun muassa Saint Anthonyn putoukset. Sen itäpuolelle alkoi kehittyä St. Anthonyn kylä. Mississippijoen länsipuolelle puolestaan alettiin asuttaa Minneapolista, joka sai kunnallisoikeudet vuonna 1856. St. Anthony sai kaupunginoikeudet vuonna 1860 ja Minneapolis vuonna 1867. Kaupungit yhdistyivät vuonna 1872.
Saint Anthonyn putous tuotti vesivoimaa kasvavan kaupungin sahojen ja myllyjen tarpeisiin. Minneapolis olikin vuonna 1870 Yhdysvaltain johtava jauhojen tuottaja. Mantereen poikki kulkeva Northern Pacific Railway kulki myös aikoinaan kaupungin läpi.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saint Lawrencen vesitien halvat rahtikulut aiheutti sen, että jauhokaupan keskiö siirtyi Buffaloon. Minneapoliin jäi silti joitakin suuria myllyjä, ja Minneapolis Grain Exchange oli edelleen 1900-luvun puolivälissä maailman suurimpia käteispörssejä.
Minneapolis sai 1990-luvulla huonon maineen väkivaltaisuutensa ja järjestäytyneen rikollisuuden takia. 2000-luvulla tilanne on kuitenkin parantunut ja nykyisin Minneapolis on huomattavan turvallinen kaupunki. George Floydin kuolemantapauksen jälkeen kesällä 2020 kaupungissa syttyi mellakoita.
Liikenne

Minneapolisin seudulla on kevytraitiotieverkosto, jonka Hiawatha-linjalla pääsee lentoasemalle asti. Pelkästään sitä linjaa käyttää joka arkipäivä keskimäärin 30 500 matkustajaa. Vuonna 2008 lentoasema valittiin maailman kolmanneksi parhaaksi sarjassa, johon kuuluvat lentoasemat, joilla käy vuosittain 25–40 miljoonaa matkustajaa.  Ydinkeskustan kortteleissa on toisen kerroksen tasalla jalankulkusiltoja, jotka yhdistävät liikehuoneistoja toisiinsa.
Väestö

Minneapolisissa asui vuonna 2019 Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston arvion mukaan 429 606 asukasta. Niistä valkoisia oli 63,8 %, afroamerikalaisia 19,4 %, latinoja 9,6 %, aasialaisia 6,1 % ja intiaaneja 1,4 %. Yhdysvaltain ulkopuolella syntyneitä vuonna 2018 oli 15,7 prosenttia minneapolisilaisista. Minnesotassa on yksi maailman suurimpia somalidiasporan yhteisöjä. Minneapolisissa somalit asuttavat erityisesti Ceder-Riversiden kaupunginosaa.
Minneapolisissa on suhteessa neljänneksi eniten homoja, lesboja ja biseksuaaleja: he muodostavat noin 12,5% väestöstä
Minnesotan yliopiston alkuperäinen kampus perustettiin Minneapolisiin, nykyään yliopisto levittäytyy halki osavaltion.
Urheilu

Minneapolisissa on kolme ammattilaisurheiluareenaa, Target Center, Target Field ja U.S. Bank Stadium. Niillä  pelaavat maan huippusarjojen joukkueet Minnesota Twins (baseball), Minnesota Vikings (amerikkalainen jalkapallo), sekä Minnesota Lynx ja Minnesota Timberwolves (koripallo). Ylipäänsä osavaltion ammattilaisurheilu on keskittynyt Twin Citiesin alueelle. Kaupungin Minnesotan yliopiston joukkue on menestynyt etenkin koripallossa NCAA:ssa.
Ystävyyskaupungit

Santiago (Chile), 1961
Kuopio (Suomi), 1972
Ibaraki (Japani), 1980
Novosibirsk (Venäjä), 1988
Tours (Ranska), 1991
Harbin (Kiina), 1992
Eldoret (Kenia), 2000
Uppsala (Ruotsi), 2000
Cuernavaca (Meksiko), 2008
Najaf (Irak), 2009
Myös  Winnipeg (Kanada) on ollut Minneapolisin ystävyyskaupunki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Minneapolis Wikimedia Commonsissa
Minnesotan osavaltio
| --- | --- |
Alueet:   Arrowhead  Boundary Waters  Buffalo Ridge  Central  Coulee Region  Greater Minnesota  Iron Range  Minnesota River Valley  North Shore  Northwest Angle  Pipestone  Red River Valley  Southeast  Twin Cities metropolitan area 
Huomattavat kaupungit:   Bloomington  Duluth  Minneapolis  Rochester  Saint Cloud  Albert Lea  Alexandria  Andover  Anoka  Apple Valley  Austin  Bemidji  Blaine  Brainerd  Brooklyn Center  Brooklyn Park  Buffalo  Burnsville  Champlin  Chanhassen  Chaska  Cloquet  Columbia Heights  Coon Rapids  Cottage Grove  Crystal  Eagan  East Bethel  Eden Prairie  Edina  Elk River  Fairmont  Faribault  Farmington  Fergus Falls  Forest Lake  Fridley  Golden Valley  Ham Lake  Hastings  Hibbing  Hopkins  Hutchinson  Inver Grove Heights  Lakeville  Lino Lakes  Mankato  Maple Grove  Maplewood  Marshall  Mendota Heights  Minnetonka  Moorhead  Mounds View  New Brighton  New Hope  New Ulm  Northfield  North Mankato  North St. Paul  Oakdale  Owatonna  Plymouth  Prior Lake  Ramsey  Red Wing  Richfield  Robbinsdale  Rosemount  Roseville  Saint Paul (pääkaupunki)  St. Louis Park  St. Peter  Sartell  Sauk Rapids  Savage  Shakopee  Shoreview  South St. Paul  Stillwater  Vadnais Heights  West St. Paul  White Bear Lake  Willmar  Winona  Woodbury  Worthington 
Piirikunnat:   Aitkin  Anoka  Becker  Beltrami  Benton  Big Stone  Blue Earth  Brown  Carlton  Carver  Cass  Chippewa  Chisago  Clay  Clearwater  Cook  Cottonwood  Crow Wing  Dakota  Dodge  Douglas  Faribault  Fillmore  Freeborn  Goodhue  Grant  Hennepin  Houston  Hubbard  Isanti  Itasca  Jackson  Kanabec  Kandiyohi  Kittson  Koochiching  Lac qui Parle  Lake  Lake of the Woods  Le Sueur  Lincoln  Lyon  McLeod  Mahnomen  Marshall  Martin  Meeker  Mille Lacs  Morrison  Mower  Murray  Nicollet  Nobles  Norman  Olmsted  Otter Tail  Pennington  Pine  Pipestone  Polk  Pope  Ramsey  Red Lake  Redwood  Renville  Rice  Rock  Roseau  St. Louis  Scott  Sherburne  Sibley  Stearns  Steele  Stevens  Swift  Todd  Traverse  Wabasha  Wadena  Waseca  Washington  Watonwan  Wilkin  Winona  Wright  Yellow Medicine
Stereoelektroniikka

Kloorietaani on tässä konformaatiossa todennäköisimmin, Cl ja viereisen hiilen yksi vetyatomi (vasemmalla alhaalla) juuri samassa tasossa, koska C-Cl -sidoksen sitovan orbitaalin elektronit osuvat vasemman alemman C-H -sidoksen hajottavalle orbitaalille.
Stereoelektroniikka koskee orgaanisessa kemiassa elektronien jakautumista molekyylien sisällä ja sen stereokemiallisia vaikutuksia. Aaltofunktioiden muodosta voi ennustaa sen, miten ja erityisesti missä asennossa (konformaatiossa) molekyyli reagoi. Yksinkertaiset ideaalitapaukset riittävät usein, mutta tarkkaan laskentaan kvanttimekaniikkaa käyttäen tarvitaan paljon tietokonetehoa.
Stereokemia muuttuu tai pysyy usein stereokemian takia. (Muita syitä ovat steerinen vaikutus ja epimerisaatio.) Esimerkiksi bimolekyläärisessä substituutioreaktiossa havaitaan, että stereokemia kääntyy täsmälleen toisin päin: vasenkätisestä tulee oikeakätinen ja toisin päin. Syy on siinä, että katkeavan sidoksen hajottava orbitaali on vastakkaisessa suunnassa sidoksen suhteen. Kun sidos katkeaa, se tapahtuu lisäämällä nukleofiili hajottavalla orbitaalille.
Hyperkonjugaatio on ilmiö, jossa jotkin elektronit, kuten sidosten elektronit tai vapaat elektroniparit luovuttavat elektronitiheyttä toisen sidoksen hajottavalle orbitaalille. Tämä heikentää sidosta, mutta myös tekee molekyylin vakaammaksi. Koska sekä sidoksilla että niiden hajottavilla orbitaaleilla on avaruudellinen suunta, hyperkonjugoitunut konformaatio on vakaampi (alemman energian) muoto.
Esimerkiksi anomeerinen efekti johtuu stereoelektroniikasta: substituenttien hajottava orbitaali vuorovaikuttaa elektroneja luovuttavan happiatomin vapaiden elektroniparien kanssa. Esimerkiksi pyranoosisokerimolekyyli on siksi siinä konformaatiossa, jossa renkaassa olevan hapen vapaat elektroniparit ja viereinen substituentti ovat samassa linjassa. Tämä siitäkin huolimatta, että tämä konformaatio on jännittynyt.
Erilaisten diastereomeerien erilainen reaktiivisuus selittyy stereoelektroniikalla ja steerisillä vaikutuksilla.