stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SdKfz 7

| SdKfz 7 (Sonderkraftfahrzeug 7) |
| --- | --- |

Aseen tyyppi:  Puolitelavaunu
Alkuperämaa:   Saksa
Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  1938 - 1945
Valtion käytössä:   Saksa
Sodissa:  2. maailmansota
Valmistushistoria
Suunniteltu:  1934
Valmistusvuodet:  1938 - 1945
Tekniset tiedot
Paino:  11,53 tonnia
Pituus:  6,85 metriä
Leveys:  2,35 metriä
Korkeus:  2,62 metriä
Miehistö:  1-12
Panssarointi:  8 mm
Pääaseistus:  1x 7.5 cm PaK 39 L/48
Moottori:  Praga AC/2  (V-6 bensiini)
Teho:  Maybach HL 62 (V-6 bensiini) 140 hv ( kW)
Toimintasäde:  250 km
Huippunopeus:  50 km/h
SdKfz 7 (Sonderkraftfahrzeug 7) oli Waffen-SS:n ja Wehrmachtin toisen maailmansodan aikana käyttämä puolitelavaunullinen sotilaskäyttöön tarkoitettu ajoneuvo. Sillä kuljetettiin pääasiassa raskaita 88mm FlaK ilmatorjuntatykkejä ja sFH 150 mm haupitseja ja niiden miehistöä. Siihen mahtui enintään 12 ihmistä ja se pystyi kuljettamaan enintään 8 tonnia tarvikkeita.
Liittoutuneet käyttivät joitakin Sdkfz 7 -malleja sodan jälkeen.
Eri mallit

SdKfz 7 - Perusmallin vaunu, jolla kuljetettiin tykistöä ja niiden miehistöä.
SdKfz 7/1 - Asennettuna 2 cm Flakvierling 38 L/112.5 ilmatorjuntatykki.
SdKfz 7/2 - Asennettuna 3.7 cm FlaK 37 L/98 ilmatorjuntatykki.
Feurleitpanzer auf Zugkraftwagen 8t - Tiedustelu- ja komentovaunu V-2 raketeille
Saksan asevoimien panssariajoneuvot toisessa maailmansodassa
| --- | --- |
Panssarivaunut:  Panzer I • Panzer II • Panzer III • Panzer IV • Panther • Tiger • Tiger II • Panzer 35(t) • Panzer 38(t)
Telatykistö:  Wespe • Hummel • Grille • Panzerwerfer • sIG 33 • Wurfrahmen 40
Rynnäkkötykit:  StuG III • StuG IV • StuIG 33 • StuH 42 • Brummbär • Sturmtiger
Panssarintorjuntavaunut:  Panzerjäger I • Marder I • Marder II • Marder III • Hetzer • Jagdpanzer IV • Jagdpanther • Nashorn • Jagdtiger • Elefant
Puolitelavaunut:  SdKfz 2 • SdKfz 4 • SdKfz 6 • SdKfz 7 • SdKfz 10 • SdKfz 11 • SdKfz 250 • SdKfz 251 • SdKfz 252 • SdKfz 253 • SdKfz 254
Panssariautot:  SdKfz 221/22/23 • SdKfz 234 • ADGZ
Ilmatorjuntavaunut:  Flakpanzer IV: Möbelwagen, Wirbelwind, Ostwind, Kugelblitz • Flakpanzer 38(t)
Prototyypit:  Maus • E-sarja • Panther II • Waffenträger • Neubaufahrzeug • Sturer Emil
Suunnitelmat:  Panzer VII Löwe • Panzer IX • Panzer X • Ratte • Monster
Secundus

Secundus (lat.) tai Sekundos (kreik.) on antiikin aikainen nimi, joka voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Gaius Plinius Secundus (23-79 jaa.) eli Plinius vanhempi, roomalainen sotilas ja kirjailija
Gaius Plinius Caecilius Secundus (63-113 jaa.) eli Plinius nuorempi, roomalainen kirjailija
Pomponius Secundus (ensimmäinen vuosisata jaa.), roomalainen kenraali ja runoilija
Sekundos Tarantolainen (ensimmäinen vuosisata jaa.), kreikkalainen epigrammirunoilija
Sekundos Ateenalainen (100-luku), kreikkalainen sofisti
Sekundos (100-luku), kreikkalainen kyynikkofilosofi
Sekundos (100-luku), gnostilainen opettaja
Sekundos Ptolemaislainen (300-luku), varhaiskristillinen piispa
Shuanghuan Auto

Shuanghuan Laibao SRV
Shuanghuan Auto oli kiinalainen autonvalmistaja. Yhtiön pääkonttori sijaitsi Shijiazhuangissa, Hebein maakunnassa. Shuanghuan Auto oli toiminnassa vuosina 1988–2016, minkä jälkeen valtion hallinto lakkautti yhtiön tämän tuotteiden huonon laadun vuoksi.
Shuanghuan Auto sai kansainvälistä huomiota kopioidessaan muiden autonvalmistajien automalleja. Muun muassa Honda haastoi yhtiön oikeuteen Honda CR-V-mallin kopioimisesta Laibao SRV-automallissa.
Securinega durissima

| Securinega durissima |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Laipikkakasvit Phyllanthaceae
Suku::  Securinega
Laji::  durissima
Kaksiosainen nimi
 Securinega durissima  J.F.Gmel. 
Katso myös
   Securinega durissima Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Securinega durissima on laipikkakasvien (Phyllanthaceae) heimoon kuuluva kasvilaji.
Securinega durissima on puulaji, joka voi kasvaa 12 metriä korkeaksi. Sen kaarna on väriltään ruskeaa. Lehtiruodit ovat oransseja. Lehdet kasvavat jokseenkin vuorottaisesti. Kukat ovat pieniä ja sijaitsevat lehtihangoissa. Hedelmät ovat pallomaisia ja niissä on punertavia siemeniä. Laji tuottaa runsaasti hedelmiä, ja täysikasvuisten puiden juurilla kasvaakin usein runsaasti pieniä taimia. Linnut ja hedelmälepakot myös levittävät lajin hedelmiä ja siemeniä.
Securinega durissima kasvaa metsissä alankoalueilta vuorten keskikorkeuksille. Laji kasvaa luontaisena Madagaskarilla, Komorien saaristossa, Mauritiuksella, Rodriguesilla sekä Réunionilla. Laji on paikallisesti melko yleinen, eikä ole toistaiseksi vaarassa kuolla sukupuuttoon, vaikka IUCN määritteleekin lajin vaarantuneeksi (VU). Lajin uhkina ovat elinympäristöjen tuhoutuminen sekä vieraslajit.
Securinega durissima -lajin puuaines on hyvin kovaa ja tiheää, minkä vuoksi sitä on käytetty talojen, huonekalujen sekä laivojen rakennusaineena.
Shtriga

Shtriga on albanialainen noita, joka oli tunnettu jo roomalaisten keskuudessa. Shtriga elää spiritus vitaella, joka on latinaa ja tarkoittaa "elämän henkäystä". Shtrigalle kelpaa elämän henkäyksen lähteeksi kuka vain, mutta se suosii erityisesti lapsia, koska lapsilla on suurempi elinvoima kuin esimerkiksi aikuisilla. Uhrin ruumis kuihtuu noidan viedessä elinvoiman, immuunisysteemi häiriintyy ja keuhkokuume iskee. Shtriga on altis kaikille aseille, mutta heikoin se on syödessään. Erityisen altis Shteriga on esimerkiksi siunatulle takoraudalle (mm. haulit tai luodit)selvennä. Saadakseen uhrin se naamioituu ihmiseksi, joka mielletään vaarattomaksi eli esimerkiksi vanhaksi naiseksi.
Tiktokin sensurointi

Tiktokin sensurointi maittain.
Tiktokia on sensuroitu ympäri maailmaa joko osittain tai kokonaan. Lisäksi sen käyttöä on rajoitettu joissain maissa tietyiltä ihmisryhmiltä.
Kiina

Tiktokia ei voi käyttää Kiinassa. Sen sijaan manner-Kiinan markkinoilla toimii Tiktokin rinnakkaissovellus Douyin. Molemmat ovat ByteDancen omistamia, joka on kiinalainen yritys. Douyin on Tiktokia vanhempi, ja nousi ilmiöksi Kiinassa ennen kuin Tiktokin suosio Kiinan ulkopuolella räjähti käsiin.
Pintapuolisesti Tiktok ja Douyin ovat hyvin samanlaisia ja niiden sisältö perustuu lyhyisin videoihin, joita käyttäjät luovat ja jakavat toisilleen. Erot ovat kuitenkin algoritmeissa ja siinä, millaista sisältöä sovellukset suosittelevat käyttäjille ja nostavat enemmän esille. Douyin suosii opetuksellista sisältöä, jossa katsojia kannustetaan oppimaan uutta ja kehittämään itseään. Tiktok sen sijaan suosii musiikkia, tanssia ja kerronnallista sisältöä. Suorat lähetykset ovat myös paljon suositumpia Douyinissa, ja niissä keskitytään usein tuotteiden mainostamiseen, kun taas Tiktokin suorissa lähetyksissä pyritään olemaan vuorovaikutuksessa katsojien kanssa. Douyinin kautta on myös mahdollista tehdä ostoksia.
Tiktok ei ole koskaan toiminut manner-Kiinan markkinoilla. Emoyhtiö ByteDancen mukaan Tiktok ja Douyin ovat toisistaan täysin erilisiä, ja Tiktokin toimitusjohtaja on vastuussa vain ByteDancen johdolle. Virallisesti Tiktokia ei siis ole kielletty Kiinassa, koska se ei ole ollut saatavillakaan. Suuri palomuuri kuitenkin estää pääsyn sivustolle.
Maat, joissa Tiktok on tällä hetkellä kielletty > Intia

Ensimmäisen kerran Tiktok kiellettiin Intiassa huhtikuussa 2019, kun Tamil Nadun korkein oikeus kielsi sovelluksen syyttäen sitä pornografisen sisällön esille nostamisesta ja katsoi, että Tiktokin alaikäisiä käyttäjät ovat vaarassa joutua pedofiilien uhreiksi. Pian tämän jälkeen Google ja Apple poistivat Tiktokin sovelluskaupoistaan Intian markkinoilla. Kielto kumottiin 25. huhtikuussa, kun oikeus katsoi ByteDancen vakuuttaneen viranomaiset siitä, että sovellus huolehtisi intialaisten käyttäjien turvallisuudesta.
Toinen kielto astui voimaan kesäkuussa 2020 Intian ja Kiinan välisten rajakahakoiden takia. Intian viranomaisten mukaan syynä Tiktokin kieltoon oli se, että sovellus on vahingollinen Intian suvereniteetille, kansalliselle turvallisuudelle ja yleiselle järjestykselle. Samassa yhteydessä ja samoin perustein kiellettiin yhteensä 59 kiinalaista sovellusta, mm. WeChat. Kielto asetettiin pysyväksi tammikuussa 2022.
Ennen vuoden 2020 kieltoa Intiassa arvioitiin olevan ainakin 200 miljoonaa Tiktokin käyttäjää, mikä teki siitä Tiktokin suurimman markkina-alueen.
Maat, joissa Tiktok on tällä hetkellä kielletty > Nepal

Nepalin sisäministeri Narayan Kaji kertoi, että maan hallitus on huolissaan sovelluksen vaikutuksesta nuoriin, ja pyrki aluksi neuvottelemaan suoraan Tiktokin kanssa tässä kuitenkaan onnistumatta. Näin ollen Nepal kielsi sovelluksen marraskuussa 2023. Osa Nepalin hallituksesta oli kieltoa vastaan, ja sen tultua voimaan Tiktok kommentoi kiellon olevan haitallinen nepalilaisille sisällöntuottajille ja pienyrittäjille, jotka käyttävät alustaa markkinointiin.
Maat, joissa Tiktok on tällä hetkellä kielletty > Kirgisia

Kirgisian viranomaiset kielsivät Tiktokin elokuussa 2023, koska katsoivat sen olevan haitallinen lapsille.
Maat, joissa Tiktok on tällä hetkellä kielletty > Somalia

Somalia kielsi Tiktokin, jota perusteltiin alustan "kammottavalla" sisällöllä. Samassa yhteydessä kiellettiin myös Telegram.
Maat, joissa Tiktok on tällä hetkellä kielletty > Afganistan

Taliban kielsi Tiktokin ja PUBG:n, koska niiden katsottiin "johtavan nuorisoa harhaan".
Maat, joissa Tiktok on ollut kielletty > Indonesia

Indonesian hallitus asetti Tiktokin väliaikaiseen kieltoon heinäkuussa 2018, koska katsoi alustan levittävän pornoa ja jumalanpilkkaa alaikäisten keskuudessa. Tiktok reagoi ilmoittavalla asettavansa ylimääräisiä rajoituksia 14–18-vuotiaille käyttäjille Indonesiassa viranomaisten suositusten mukaisesti. Kielto kumottiin 8 päivää myöhemmin.
Maat, joissa Tiktokin käyttöä on rajoitettu > EU:n jäsenvaltiot

EU ja sen alaiset organisaatiot kielsivät Tiktokin työpuhelimiltaan, koska sovelluksen katsotaan olevan tietoturvariski. Useat jäsenvaltiot, kuten Belgia, Viro, Ranska ja Tanska, ovat kieltäneet julkisen puolen työntekijöiltä Tiktokin, ja muiden vastaavien sovellusten, asentamisen työpuhelimiin ja sellaisiin laitteisiin, jotka on yhdistetty valtiollisiin tietokantoihin. Syiksi on tietoturvariskien lisäksi mainittu puutteellinen yksityisyydensuoja, vakoilu ja misinformaatio.
Suomessa Sitra on turvallisuussyistä kieltänyt Tiktokin käytön kaikilla työlaitteillaan. Myös Stora Enso ja Kotkamills ovat kieltäneet Tiktokin työpuhelimiltaan.
Maat, joissa Tiktokin käyttöä on rajoitettu > Yhdysvallat

Yhdysvalloissa presidentti Donald Trump vaati vuonna 2020 sovelluksen kieltämistä kansallisen turvallisuuden nimissä, mutta myöhemmin asetus kumottiin. Montanasta tuli toukokuussa 2023 ensimmäinen Yhdysvaltojen osavaltio, joka kielsi Tiktokin kokonaan. Kuvernööri Greg Gianforte syytti sovellusta Kiinan kommunistisen puolueen vakoojaksi.
Maaliskuun 2024 alussa TikTok lähetti käyttäjilleen ilmoituksia, joissa se kehotti käyttäjiään olemaan yhteydessä kongressiedustajiin, jotta nämä äänestäisivät ns. TikTok-kieltoa vastaan. Viikkoa myöhemmin Yhdysvaltain edustajainhuone hyväksyi lakialoitteen, jonka nojalla ByteDance pakotettaisiin myymään TikTok jollekin yritykselle, joka ei toimisi "ulkomaalaisesta vastusvaltiosta" käsin. Mikäli ByteDance kieltäytyisi myymästä, Yhdysvallat kieltäisi sovelluskauppoja ja internetselaimia tarjoamasta sovellusta Yhdysvaltain markkinoilla, mikä johtaisi sen de facto kieltoon. Presidentti Joe Biden on ilmoittanut etukäteen allekirjoittavansa lain, mikäli senaatti hyväksyy sen.
Maat, joissa Tiktokin käyttöä on rajoitettu > Australia ja Uusi-Seelanti

Sekä Australia että Uusi-Seelanti ovat kieltäneet Tiktokin maiden hallituksien työntekijöiltä alkuvuodesta 2023. Syynä olivat molemmissa tapauksissa tietoturvaa koskevat huolet.
Maat, joissa Tiktokin käyttöä on rajoitettu > Taiwan

Taiwanin viranomaiset kielsivät Tiktokin kaikilta julkisen puolen mobiililaitteilta joulukuussa 2022. Syyksi ilmoitettiin Kiinan potentiaalinen "kognitiivinen sodankäynti" alustan kautta.
Salzkammergut

| Salzkammergut UNESCOn maailmanperintökohde |
| --- | --- |

Valtio:  Itävalta
Alue:  Salzkammergut
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.salzkammergut.at 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Salzkammergut on Itävallassa sijaitseva lomanviettoalue, joka ulottuu Salzburgista Dachsteinin vuoristoalueelle. Alueen pääjoki on Traun, Tonavan sivujoki.
Suuri osa alueesta nimettiin maailmanperintökohteeksi vuonna 1997.
Elinkeino

Salzkammergutin pääelinkeino on turismi ja se kuuluu Itävallan kehittyneimpiin matkailualueisiin. Virkitysmahdollisuuksiin kuuluvat muun muassa uiminen, vesiurheilu, pyöräily, golf, kiipeily, ratsastus, talviurheilu ja kulttuuritapahtumat. Alueella on myös monia kylpylöitä.
Kulttuuri

Salzkammergutin luonto on aina lumonnut taiteilijoita ja siellä ovat asuneet monet Itävallan suurimmista taidemaalareista, kuten Gustav Klimt.
Yksi maailman viidestä lentomäestä on Tauplitzissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Salzkammergutin virallinen nettisivu
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Unescon maailmanperintökohteet Itävallassa
Salzburgin historiallinen keskusta, Schönbrunnin linna ja puutarhat
Hallstatt–Dachsteinin ja Salzkammergutin kulttuurimaisema
Semmeringin rautatie
Grazin historiallinen keskusta ja Eggenbergin linna
Wachaun kulttuurimaisema
Neusiedlerjärven kulttuurimaisema
Wienin historiallinen keskusta
Alppien paalutalot
Itävallan alueen pyökkimetsät
Käännös suomeksi
Scuderia Centro Sud

Scuderia Centro Sud oli yksityinen tiimi, joka kilpaili F1-sarjassa vuosina 1956–1965. Talli saavutti 24 pistettä 49 kilpailussaan, mutta ei yhtään voittoa. Tallin perusti Guglielmo "Mimmo" Dei. Talli käytti Maseratin, Ferrarin, Cooperin ja BRM tallin autoja sekä moottoreita (Cooperin kohdalla Climaxin moottoreita). Talli oli ensimmäinen, joka kilpailutti naiskuljettajaa F1-luokassa. Tallilla ajoivat muun muassa Masten Gregory, Giancarlo Baghetti, Lorenzo Bandini ja Wolfgang von Trips.
Scottsdale (Arizona)

| Scottsdale |
| --- | --- |


 Scottsdale
 Koordinaatit: 33°30′N, 111°56′W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Arizona
Piirikunta:  Maricopa
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Jim Lane
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  476,35 km²
Väkiluku (2018):  255 310
 – Väestötiheys:  536,0 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-7
 
 http://www.scottsdaleaz.gov/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Scottsdale on kaupunki Maricopan piirikunnassa Arizonan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen pinta-ala on noin 476 neliökilometriä, ja vuoden 2018 arvion mukaan siellä asui 255 310 asukasta. Vuosina 2010–2018 Scottsdalen väkiluku kasvoi 17,4 prosenttia.
Scottsdale tunnetaan matkailusta[lähde? ]. Lisäksi kaupungissa on maailmanluokan golfkenttä, jolla pelataan vuosittain PGA Tourin turnauksia, ja kymmeniä muita golfkenttiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Scottsdale (Arizona) Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Scottsdale (Arizona) Wikivoyagessa (englanniksi)
Arizonan osavaltio
| --- | --- |
Alueet:   Arizona Strip  Coconino Plateau  Etelä-Arizona  Grand Canyon  Koillis-Arizona  Mojaven aavikko  North Central Arizona  Phoenix Metropolitan Area  Pohjois-Arizona 
Piirikunnat:   Apache  Cochise  Coconino  Gila  Graham  Greenlee  La Paz  Maricopa  Mohave  Navajo  Pima  Pinal  Santa Cruz  Yavapai  Yuma 
Kaupungit (suurimmat):   Chandler  Flagstaff  Gilbert  Glendale  Mesa  Peoria  Phoenix (pääkaupunki)  Prescott  Scottsdale  Tempe  Tucson  Yuma
Scuderia Ambrosiana

|  Scuderia Ambrosiana |
| --- | --- |
Koko nimi:  Scuderia Ambrosiana
Tunnetuimmat kuljettajat:   David Hampshire  David Murray  Reg Parnell
Valmistajat:  Maserati, Ferrari
Moottorit:  Maserati 4CLT L4C, Ferrari
Renkaat:  D Dunlop
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Britannian GP 1950
Kilpailuja:  6 (5 lähtöä)
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Viimeinen kilpailu:  Britannian GP 1954
Scuderia Ambrosiana oli Formula 1 -sarjassa toiminut talli, joka osallistui kuuteen kisaan vuosina 1950-51 ja 1954 sekä kilpaili myös sarjan ulkopuolisissa kisoissa. Scuderia Ambrosiana toimi myös aikaisemmissa Grand Prix -kilpailuissa, joista se saavutti Targa Florio -kisoissa voiton vuonna 1951, kakkossijat vuosina 1937 ja 1939 sekä kolmossijan vuonna 1938.
Sarjakuvakeskus

Sarjakuvakeskuksen sisäänkäynti Helsingin Toukolassa, jossa se toimi vuosina 2010–2016.
Sarjakuvakeskus on Suomen sarjakuvaseuran vuonna 2008 perustama sarjakuva-alan monitoimikeskus, joka toimii nykyisin Helsingin Herttoniemenrannassa osoitteessa Laivalahden puistotie 7. Sarjakuvakeskuksella järjestetään kursseja, näyttelyitä ja muita sarjakuva-alan tapahtumia. Suomen sarjakuvaseuran toimisto sijaitsee myös täällä. Sarjakuvakeskuksen ohjelma on monipuolista. Viikoittain järjestettävät työpajat ja kurssit ovat saaneet rinnalleen kerran kuussa lapsille ja nuorille järjestetyt pajat. Näyttelyt vaihtuvat kuukausittain ja niiden ympärille järjestetään kuhunkin sopivaa toimintaa. Vierailevien tekijöiden ympärille järjestetään työpajoja, opiskelijatapaamisia ja esityksiä. Näiden lisäksi keskuksella järjestetään lukupiirejä, kirpputoreja, julkaisutilaisuuksia ja muuta jatkuvaa ohjelmaa. Toiminta on kansainvälistä. Näyttelyistä kolmasosa on ulkomaisia.
Sarjakuvakeskuksen toimintaa > Näyttelytilat

Galleria Sarjakuvakeskuksella järjestetään vuosittain 7–12 näyttelyä vuodessa. Galleria Sarjakuvakeskus on ainoa sarjakuvataiteeseen keskittynyt taidegalleria Suomessa. Sarjakuvakeskuksen galleriatoiminta on tauolla.
Sarjakuvakeskuksen toimintaa > Kurssit

Sarjakuvakeskuksella järjestetään sarjakuvanteon eri vaiheisiin keskittyviä kursseja kuten erilaisia piirtämiseen, käsikirjoittamiseen ja sarjakuvien julkaisuun liittyviä kursseja. Osa kursseista on maksullisia, osa ilmaisia. Suurin osa kursseista on avoimia kaikenikäisille, mutta lapsille järjestetään myös omia kursseja. Kursseja järjestetään sekä Sarjakuvakeskuksen omissa tiloissa Kalliossa että sarjakuvapisteissä eri puolella pääkaupunkiseutua. Sarjakuvakeskus järjestää myös harrastuskerhotoimintaa eri peruskouluissa.
Sarjakuvakeskuksen historiaa > Sarjakuvakeskus Kalliossa

Sarjakuvakeskus perustettiin vuonna 2008 Helsingin Kallioon. Silloin keskuksella toimivat Suomen sarjakuvaseura ry, Pitkämies-sarjakuvakauppa ja sarjakuvastudio Kutikuti ry. Pitkämies-sarjakuvakauppa toimi uraauurtavana uuden sarjakuvan kauppana, ja Kutikuti ry piti Sarjakuvakeskuksessa omia työtilojaan, ilmaissarjakuvalehti Kutin toimitusta, taidekirjapainoaan sekä osallistui asiantuntijana keskuksen opetukseen, työpajoihin ja näyttelyihin.
Helsinkiläinen media palkitsi Sarjakuvakeskuksen sen ensimmäisenä toimintavuotena kahdesti: Unelmien Helsinki (Nyt-liite ja Radio Helsinki) ja Kultainen penaali (Ylioppilaslehti) -palkinnoilla.
Vuonna 2009 Sarjakuvakeskukselle perustettiin Suomen sarjakuvaseuran ja Sarjakuvantekijät ry:n yhteistyönä Sarjakuvan tiedotuskeskus, jonka tarkoituksena on yhdistää ”sarjakuva-alan toimijoita ja suomalaisen sarjakuvan tuntemusta. Tiedotuskeskuksen pyrkimyksenä on edistää suomalaista sarjakuvaa ja lisätä tietoa siitä niin ulkomailla kuin kotimaassa.”
Sarjakuvakeskuksen historiaa > Sarjakuvakeskus Toukolassa

Sarjakuvakeskus muutti 2010 kesällä Toukolaan Taideteollista korkeakoulua vastapäätä osoitteeseen Hämeentie 150. Keskukselle saatiin uudemmat entistä suuremmat tilat ja keskukselle perustettiin kahvila, Comics Cafe, sekä oma sarjakuvakauppa lopettaneen Pitkämiehen tilalle. Sarjakuvakeskuksella oli kaksi näyttelytilaa: Ikkunagalleria Ruutu Sarjakuvakeskuksen ikkunassa sekä Galleria Sarjakuvakeskus sisällä keskuksessa. Tämän lisäksi Suomen sarjakuvaseuralla oli näyttelypylväitä Arabianrannan kirjastossa.
Sarjakuvakeskuksen historiaa > Sarjakuvakeskuksen paluu Kallioon

Taideteollisen korkeakoulun muutettua Otaniemeen hiljeni alueen kulttuurielämä ja Sarjakuvakeskus päätti myös muuttaa sen mukana. Vuonna 2016 Sarjakuvakeskuksen toiminta jakautui väliaikaisesti kahteen eri toimipisteeseen: opetus, kauppa sekä kahvila muuttivat Teurastamolle Kirjaverstaaseen, jossa Sarjakuvakeskus toimi yhteistyössä Kuvittajat ry:n, lastenkirjakioski Toukan sekä kirjakauppa Niteen kanssa. Galleria ja toimisto siirtyivät Kallioon nykyisen Sarjakuvakeskuksen tiloihin osoitteeseen Porthaninkatu 9. Porthaninkatu 9:ssä galleriatoimintaa pyöritettiin aluksi yhdessä Kuvittajat ry:n kanssa. Yhteinen galleria pilotoi nimellä Näkyvyysgalleria, puolet näyttelytarjonnasta oli kuvituspainotteista ja puolet saa sarjakuvaa. Tiloissa kauppatoimintaa pyöritti Turun sarjakuvakaupan Helsingin myymälä. Galleriayhteistyö tuli kuitenkin kokeiluajan jälkeen päätökseen 2017 lopulla. Samalla Sarjakuvakeskus päätti yhdistää toimintansa jälleen saman katon alle eli siirtää opetustilat myös Kallioon. Turun sarjakuvakauppa Helsinki joutui lopettamaan toimintansa syyskuun 2020 lopulla. Kauppatoimintaa tiloissa jatkoi Rosebudin sarjakuvakauppa helmikuun 2021 loppuun.
Sarjakuvakeskuksen historiaa > Sarjakuvakeskus Herttoniemenrannassa

Vuoden 2022 helmikuussa Sarjakuvakeskus siirtyi uusiin tiloihin Helsingin Herttoniemeen pääosin matalampien vuokrakustannusten takia. Herttoniemenrannan toimipiste toimii päivisin Suomen sarjakuvaseuran toimistona ja iltaisin opetustilana. Näyttelytoiminta on tauolla.
Aiheesta muualla

Sarjakuvakeskuksen kotisivu
Helsingin sanomat 6.6.2008 Sarjishahmot
Salme Setälä

Salme Setälä (vas.) sekä kirjailijat Helvi Erjakka ja Eeva Joenpelto Sylvi Kekkosen seurassa vuonna 1962.
Salme Setälä (vuosina 1919–1930 Cornér; 18. tammikuuta 1894 Helsinki – 6. lokakuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen asemakaava-arkkitehti, kirjailija ja suomentaja.
Elämäkerta

Salme Setälän vanhemmat olivat valtioneuvos Emil Nestor Setälä ja kirjailija Helmi Krohn. Hän pääsi ylioppilaaksi 1911 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1917.
Setälä toimi aluksi piirtäjänä eri arkkitehtitoimistoissa. Hänellä oli vuosina 1925–1928 AC-niminen sisustustoimisto yhdessä arkkitehti Aili-Salli Ahde-Kjäldmanin kanssa.
Setälä oli yleisten rakennusten ylihallituksen palveluksessa ylimääräisenä arkkitehtina 1929–1954 ja toimistoarkkitehtina 1954–1961. Hän keskittyi kaavoitukseen ja laati yli kolmekymmentä rakennuskaavaa eri puolille Suomea. Hän kuului naisarkkitehtien Tuumastukki-kerhon ja Architectan perustajajäseniin .
Salme Setälän kirjalliseen tuotantoon kuului nuortenkirjoja, romaaneita, muistelmateoksia sekä sisustus- ja keittiönsuunnitteluoppaita.
Setälän puoliso oli vuosina 1919–1930 toimittaja Frithiof Cornér (1887–1953). Heillä oli kaksi lasta, joista vanhempi on taiteen maisteri Helmiriitta Honkanen.
Setälän suunnittelemia rakennuksia

Sodankylän virastotalo