stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erkki Kivijärvi
Tuotanto > Toimitustöitä

Suomen vapaussota 1918 : Ensimmäinen osa, Tapahtumat Helsingissä ; Toinen osa, Kansannousu Pohjanmaalla ; toimittanut Erkki Kivijärvi. Ahjo, Helsinki 1918
Suomen vapaussota 1918 : Kolmas osa, Karjalan ja Savon rintamilta ; toimittanut Erkki Kivijärvi. Ahjo, Helsinki 1919
Suomen vapaussota 1918 : Neljäs osa, Punainen Suomi ; toimittanut Erkki Kivijärvi. Ahjo, Helsinki 1919
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Erkki Kivijärven e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Kirjasampo.fi: Erkki Kivijärvi
Lisää luettavaa aiheesta Erkki Kivijärvi on Wikiaineistossa  Luettelo Erkki Kivijärven kirjoittamista lehtiartikkeleista
Antihuumori

Antihuumori on huumorin lajityyppi, josta hauskuus tai merkitys on tarkoituksellisesti jätetty pois.  Inkongruenssiteorian mukaan huumori perustuu epäsuhtaan odotusten ja havaintojen välillä. Antihuumorissa epäsuhta syntyy siitä, että yleisön odottamaa hauskuutta ei olekaan. Antihuumori on usein huumorin parodiaa.
Antihuumorin lajityyppejä > Antivitsit

Antivitsi on tahallisen epähauska vitsinomainen kertomus, joka voi olla joko muunnelma jostakin tutusta vitsistä tai kokonaan uusi sepite.
Antivitsin rakenne voi olla mm. jokin seuraavista:
loppuhuipennus (punchline) jätetään kokonaan pois
loppuhuipennus korvataan jokapäiväisellä, tylsällä tai realistisella selityksellä
loppuhuipennus paljastetaan liian aikaisin
loppuhuipennus on mahdollisimman laimea
vitsi kerrotaan niin kömpelösti tai realistisesti, että sen loppuhuipennus menettää tehonsa
vitsi kerrotaan väärin esimerkiksi vaihtamalla ivan kohde sellaiseen, joka ei sovi vitsin loppuhuipennukseen, sekoittamalla useita tuttuja vitsejä keskenään tai sensuroimalla
vitsi kerrotaan toisenlaisen tarinan muodossa, kuten tosikertomuksena tai aitona kysymyksenä
tarina esitellään vitsinä, mutta kerrotaankin täysin vakava tai surullinen kertomus
Myös useita epähauskuuden keinoja saatetaan yhdistellä.
Antihuumorin lajityyppejä > Stand up -komedia ja antihuumori

Stand up -komiikassa käytetään toisinaan huumorin keinona tahallista ja liioiteltua huonoutta. Esimerkiksi yhdysvaltalainen koomikko Andy Kaufman esitti usein epäonnistunutta koomikkoa.
Antihuumorin lajityyppejä > Venytetyt vitsit

Shaggy Dog Story on vitsinkerronnan lajityyppi, johon kuuluu pitkäksi venytetty yksityiskohtainen, järjetön tai vastenmielinen kertomus ja olematon tai vaatimaton loppuhuipennus. Mahdollinen huvittavuus perustuu yleisön odotusten pettämiseen, kuten on antihuumorille tyypillistä.
Muita antihuumoriin liittyviä huumorin lajeja > Huono huumori

Tahattoman huonoa huumoria saattaa olla vaikea erottaa antihuumorista. Antihuumori pilkkaakin usein tahattoman huonoa huumoria, kuten kaavamaista vitsinkerrontaa. Yleisö voi myös nauttia tahattomasta huonosta huumorista tietoisena sen epähauskuudesta, jolloin se koetaan antihuumorina. Esimerkiksi pikkulasten erehdyksessä väärin kertomat vitsit voivat olla huvittavia.
Muita antihuumoriin liittyviä huumorin lajeja > Sopimattomuuteen perustuva huumori

Sopimaton huumori, kuten vitsit, jotka ovat tarkoituksella epähauskoja ja irvokkaita vailla varsinaista huvittavaa käännettä, on rakenteeltaan samankaltaista kuin antihuumori. Esimerkiksi eräät rasistiset vitsit ovat liioitellun julmia väkivaltakuvauksia ilman loppuhuipennusta. Tällaisen huumorin voi kuitenkin katsoa edustavan anarkistista eikä niinkään antihuumoria, koska sen sisältö on tosiasiallisesti tarkoitettu huvittavaksi, vaikka siitä puuttuukin perinteinen vitsikkyys.
Muita antihuumoriin liittyviä huumorin lajeja > Surrealistinen huumori

Anarkistisen eli surrealistisen tai absurdin huumorin sisältämä komiikka muodostuu asiaan kuulumattomista tai sattumanvaraista asioista tai tilanteista, joten siinä ei välttämättä ole varsinaista hauskaksi tarkoitettua kohokohtaa. Anarkistinen huumori ei yleensä ole antihuumoria, koska sen hauskuus perustuu sisältöön eikä hauskuuden pois jättämiseen. Anarkistinen huumori voi kuitenkin olla surrealistisuutensa ohella tarkoituksellista parodiaa huonosta huumorista, jolloin se sisältää antihuumorin aineksia. Esimerkiksi useat tyyliltään absurdit Monty Python- ja Kummeli-sketsit sisältävät perinteisen sketsihuumorin parodiaa.
Muita antihuumoriin liittyviä huumorin lajeja > Kepposet

Kepposet, jäynät, piilokamerapilat ja kiusaaminen voivat olla sukua antihuumorille silloin, kun muille henkilöille aiheutettu pettymys on tarkoitettu huvittamaan.
Aulikki Nissinen

Mirja Aulikki Nissinen (o.s. Ollikainen, 20. toukokuuta 1940 Lapinlahti – 13. heinäkuuta 2019) oli suomalainen lääkäri. Hän oli Kuopion yliopiston kansanterveystieteen professori vuodesta 1988. Hänen tutkimuskohteitaan olivat epidemiologia, kansanterveystiede ja sairaanhoito.
Aiheesta muualla

Aulikki Nissisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Fiskarsin Tornikellorakennus

| Tornikellorakennus> Tornursbyggnaden |
| --- | --- |
 Tornikellorakennus kesällä 2021
Sijainti:  Fiskars, Raasepori
Valmistumisvuosi:  1826
Suunnittelija:  Carl Ludvig Engel, A. Peel, A. F. Granstedt
Rakennuttaja:  Fiskarsin ruukki
Julkisivumateriaali:  Punatiili
Kerrosluku:  3
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fiskarsin Tornikellorakennus (ruots. Fiskars Tornursbyggnaden) sijaitsee Fiskarsissa Raaseporissa ja on Fiskarsin ruukkimiljöön tunnetuimpia rakennuksia. Punatiilinen Tornikellorakennus valmistui vuonna 1826 alun perin kouluksi. 1830-luvulla rakennusta korotettiin ja se sai toiseksi siivekseen tallirakennuksen. Samalla sen katolle nousi puinen kellotorni. Kellotornin Könnin kello numero 9 on näyttänyt aikaa vuodesta 1842.
Tornikellorakennuksen eri vaiheiden suunnitteluun ovat vaikuttaneet arkkitehdit Carl Ludvig Engel, A. Peel sekä A. F. Granstedt. Nykyään rakennuksessa sijaitsee asuntoja, myymälöitä ja näyttelytiloja. Tornikellorakennus kuuluu Museoviraston suojelemaan Fiskarsin ruukkimiljööseen.
Bahamasair

| Bahamasair |
| --- | --- |
 IATA: UP  –  ICAO: BHS 
Kutsukoodi:  BAHAMAS
Perustettu:  1970
Solmukohdat:  Lynden Pindlingin kansainvälinen lentoasema
Emoyhtiö:  Bahamasair Holdings Limited
Kotipaikka:  Nassau, Bahama
Bahamasairin Boeing 727-225 Miamissa vuonna 1990.
Bahamasair on Bahamalla toimiva lentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 1970. Sen kotikenttä on Lynden Pindlingin kansainvälinen lentoasema pääkaupunki Nassaun lähellä New Providencen saarella. Pääkonttori on Nassaussa ja yhtiön virallinen nimi on Bahamasair Holdings Limited.
Bahaman valtion omistama lentoyhtiö on tehnyt kautta vuosikymmenten tappiota ja ollut voimakkaan kritiikin ja yksityistämisvaatimusten kohteena.
Historiaa

Bahamasairin synty lähti liikkeelle vuoden 1970 öljykriisistä, jolloin British Airways lopetti lentämisen Bahamasaarille. Bahaman hallitus näki mahdollisuuden uuden valtio-omisteisen kansallisen lentoyhtiön perustamiselle sen sijaan, että muunmaalaiset yhtiöt valtaisivat BA:n jälkeensä jättämän markkina-aukon. Yhtiölle asetettiin tavoitteiksi muun muassa toimia kansallisena lentoyhtiönä ja siten maan tunnettuuden ja mielikuvan parantajana ja matkailuliiketoiminnan edistäjänä.
Bahamasair ei ollut maan ensimmäinen oma lentoyhtiö. Vuonna 1936 perustettu Bahamas Airways joutui lopettamaan vuonna 1973 öljykriisin takia vuosia jatkuneista pelastusyrityksistä huolimatta. Vuonna 1968 oli perustettu Eurooppaan lentävä Air Bahama, joka myytiin Islannin Loftleiðirille jo seuraavana vuonna.
Bahamasairin toiminta pääsi alkuun, kun Flamingo Airlines and Out Island Airways yhdistettiin Bahamasairiksi. Yhtiön maine kärsi huoltotoiminnan heikosta laadusta ja taloudellisesti ajat olivat öljykriisin takia huonot. Liikennöinti pääsi alkuun brittiläisillä BAC 1-11 -suihkukoneilla, ja pian yhtiölle hankittiin uusia Boeing 737 -konetta. Saarten välistä kotimaanliikennettä palveltiin Fairchild F-27 -turbopotkurikoneilla ja lyhyille kiitoteille sopivilla De Havilland Canada DHC-6 Twin Otter -koneilla. Vuonna 1972 aloitettiin ensimmäinen kansainvälinen lentoreitti Nassausta Floridan Tampaan. Pian myös Pan Am -lentoyhtiö vetäytyi Bahamasaarten liikenteestä, minkä ansiosta Bahamasair sai yhä paremman aseman saarivaltion kansainvälisissä lentoyhteyksissä. Bahamasairin kehittämisessä oli mukana irlantilaisen Aer Lingus -lentoyhtiön kansainvälinen konsultointipalvelu.
1980-luvulla Bahamasair laajensi toimintaansa Yhdysvaltojen koillisosien liikenteeseen avaamalla reitit Philadelphiaan, Washington D.C.:n Dullesin lentoasemalle ja New Yorkin Newarkiin. Vuonna 1989 nuo reitit lopetettiin kannattamattomina. Samana vuonna yhtiö sai kaksi Boeing 727-200 -suihkukonetta, mutta yhtiön kannattavuus kärsi poliittisesta ohjauksesta ja koneista oli luovuttava. Vuonna 1991 Bahamasairin suihkukoneet korvattiin De Havilland Canada DHC-8 Dash 8 -turbiinipotkukoneilla. Vuonna 1997 Boeing 737 -suihkukoneet otettiin taas käyttöön lennoilla Fort Lauderdaleen, Miamiin ja Orlandoon sekä tärkeimmällä kotimaareitillä Nassausta Freeportiin.
Nykyisin Bahamasairin 11 koneen laivasto koostuu Boeing 737-500- ja Dash 8 -koneista. Yhtiön kansainväliset reitit suuntautuvat vuonna 2015 Nassausta Floridan Miamiin, Fort Lauderdaleen, West Palm Beachiin ja Orlandoon. Lisäksi yhtiö lentää Britannialle kuuluvilta Turks- ja Caicossaarilta Kuuban Havannaan. Maan sisäisten reittien kohteina ovat Grand Bahama, Abaco, Eleuthera, Exuma, Crooked Island, Acklins, Mayaguana, Inagua, San Salvador ja Long Island.
Käännös suomeksi
Australian ralli

|  Australian ralli |
| --- | --- |
Sarja:  Rallin MM-sarja Aasian-Tyynenmeren rallisarja
Sijainti:  Australia
Ensimmäinen tapahtuma:  1988
Viimeisin tapahtuma:  2018
Eniten voittoja
Kuljettajat:    Juha Kankkunen (4) 
Tallit:  Volkswagen (4)
Viimeisin kilpailu (2018):
Voittaja:   Jari-Matti Latvala   (Toyota)
Voittoaika:  2:59.52,0
Toinen:   Hayden Paddon   (Hyundai)
Kolmas:   Mads Østberg   (Citroën)
Marcus Grönholm Australian rallissa vuonna 2006.
Australian ralli on Australiassa ajettava sorarallikilpailu.
Ensimmäinen Australian ralli järjestettiin vuonna 1988, jolloin kilpailu oli kandidaatti rallin MM-sarjaan (ei vielä osa MM-sarjaa). Kilpailu on kuulunut myös Aasian-Tyynenmeren rallisarjaan (APRC) sekä Australian mestaruussarjaan.
Kilpailu järjestettiin vuosittain vuodesta 1988 vuoteen 2006. Kilpailua ei järjestetty vuosina 2007, 2008, 2010 ja 2012. Kilpailu järjestettiin jälleen vuosittain vuodesta 2013 vuoteen 2018. Vuoden 2019 tapahtuma peruuntui Australian metsäpalojen vuoksi.
2010-luvulla kilpailu vuorotteli Uuden-Seelannin rallin kanssa.
Vuoteen 2006 saakka kilpailu järjestettiin Perthinissä 19 vuoden ajan, jonka jälkeen siirrettiin Uuden Etelä-Walesinin ja Queenslandin rajalle. Vuodelle 2011 kilpailu siirrettiin Northern Rivers -alueelta etelämmäksi Coffs Harbourin kaupungin lähelle. Aiemmin järjestetty Southern Cross Rally järjestettiin Coffs Harbourin lähellä 1960- ja 1970-luvuilla. Kilpailun järjestäjät pyrkivät saamaan sen takaisin rallin MM-sarjaan, mutta WRC Promoter ei ole ollut halukas palaamaan Coffs Harbouriin johtuen sen etäisyydestä Sydneystä.
Eniten kilpailun voittoja on suomalaisella Juha Kankkusella, neljä kappaletta vuosilta 1989–1991 ja 1993. Marcus Grönholm ja Mikko Hirvonen on voittanut kilpailun kolmesti ja Tommi Mäkinen ja Colin McRae kaksi kertaa.
Voittajat

Lähde:
| Kausi | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1988 |  Ingvar Carlsson |  Per Carlsson | Mazda 323 4WD | Raportti |
| 1989 |  Juha Kankkunen |  Juha Piironen | Toyota Celica GT-Four ST165 | Raportti |
| 1990 |  Juha Kankkunen |  Juha Piironen | Lancia Delta Integrale 16V | Raportti |
| 1991 |  Juha Kankkunen |  Juha Piironen | Lancia Delta Integrale 16V | Raportti |
| 1992 |  Didier Auriol |  Bernard Occelli | Lancia Delta HF Integrale | Raportti |
| 1993 |  Juha Kankkunen |  Nicky Grist | Toyota Celica GT-Four ST185 | Raportti |
| 1994 |  Colin McRae |  Derek Ringer | Subaru Impreza 555 | Raportti |
| 1995 |  Kenneth Eriksson |  Staffan Parmander | Mitsubishi Lancer Evolution III | Raportti |
| 1996 |  Tommi Mäkinen |  Seppo Harjanne | Mitsubishi Lancer Evolution III | Raportti |
| 1997 |  Colin McRae |  Nicky Grist | Subaru Impreza WRC 97 | Raportti |
| 1998 |  Tommi Mäkinen |  Risto Mannisenmäki | Mitsubishi Lancer Evolution V | Raportti |
| 1999 |  Richard Burns |  Robert Reid | Subaru Impreza WRC 99 | Raportti |
| 2000 |  Marcus Grönholm |  Timo Rautiainen | Peugeot 206 WRC | Raportti |
| 2001 |  Marcus Grönholm |  Timo Rautiainen | Peugeot 206 WRC | Raportti |
| 2002 |  Marcus Grönholm |  Timo Rautiainen | Peugeot 206 WRC | Raportti |
| 2003 |  Petter Solberg |  Phil Mills | Subaru Impreza WRC 2003 | Raportti |
| 2004 |  Sébastien Loeb |  Daniel Elena | Citroën Xsara WRC | Raportti |
| 2005 |  François Duval |  Sven Smeets | Citroën Xsara WRC | Raportti |
| 2006 |  Mikko Hirvonen |  Jarmo Lehtinen | Ford Focus RS WRC 06 | Raportti |
| 2009 |  Mikko Hirvonen |  Jarmo Lehtinen | Ford Focus RS WRC 09 | Raportti |
| 2011 |  Mikko Hirvonen |  Jarmo Lehtinen | Ford Fiesta RS WRC | Raportti |
| 2013 |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia | Volkswagen Polo R WRC | Raportti |
| 2014 |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia | Volkswagen Polo R WRC | Raportti |
| 2015 |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia | Volkswagen Polo R WRC | Raportti |
| 2016 |  Andreas Mikkelsen |  Anders Jæger | Volkswagen Polo R WRC | Raportti |
| 2017 |  Thierry Neuville |  Nicolas Gilsoul | Hyundai i20 Coupe WRC | Raportti |
| 2018 |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Toyota Yaris WRC | Raportti |
2019: Peruttiin metsäpalojen vuoksi
↑  Ei mukana MM-sarjassa vuonna 1994 vuorottelun vuoksi. Vain 2-litraisten sarjassa.
Aiheesta muualla

Why rally driving in Perth is so special (englanniksi)
Rally Australia – 30 years from 1988 – 2018 (englanniksi)
Aulin kirkko

| Aulin kirkko Auli kirke |
| --- | --- |

Sijainti:  Nes, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1907
Suunnittelija:  Hjalmar Welhaven
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  150
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aulin kirkko (norj. Auli kirke) on Nesin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1907.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aulin kirkko Wikimedia Commonsissa
Fred Saunders

James Frederick "Fred" Saunders (s. 13. kesäkuuta 1951) on entinen yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi yliopistotasolla Louisianan (Lafayette) ja Syracusen yliopistoilla. Saunders varattiin NBA:han vuoden 1974 varaustilaisuudessa, toisen kierroksen kolmantenatoista, varaajana Phoenix Suns. Hänen ammattilaisseuroinaan olivat NBA-tasolla vuosina 1974–1978 Phoenix Suns, Boston Celtics ja New Orleans Jazz.
Frank Bossert

Frank Bossert on saksalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori. Hän syntyi Pforzheimissa ja opiskeli Karlsruhessa. Hän on esiintynyt muun muassa Iwanovin roolissa Albert Lortzingin Zar und Zimmermann -oopperassa ja Wentzelin roolissa Bedřich Smetanan oopperan Myyty morsian tulkinnassa. Barokkioopperan alueelta hän tulkitsi nimiroolin Claudio Monteverdin oopperassa Orfeo.
Bossert on toiminut myös konserttilaulajana ja esittänyt nykytaidemusiikkia. Hän on luennoinut Stuttgartin musiikkiyliopistossa.
Frank Bough

Frank Bough (15. tammikuuta 1933 Fenton, Stoke-on-Trent – 21. lokakuuta 2020) oli brittiläinen televisiojuontaja, joka toimi muun muassa urheiluohjelmissa. Hän opiskeli Oxfordin Merton Collegessa.
Bough aloitti BBC-uransa 1960-luvulla ja työskenteli ohjelmissa Look North, Sportsview ja Grandstand. Vuonna 1964 hän alkoi juontaa BBC Sports Personality of the Year -show’ta, jota hänen kanssaan tuli juontamaan 1970–1980-luvuilla Harry Carpenter. Lisäksi Bough työskenteli Nationwide-ohjelmassa, ja vuodesta 1983 hän juonsi Selina Scottin kanssa Breakfast Timea. Hän jatkoi BBC-uraansa vuoteen 1988.
Bough myönsi vuonna 1988 viettäneensä aikaa prostituoitujen kanssa kokaiinijuhlissa, ja vuonna 1992 hänet kuvattiin menemässä sadomasokistien ”synninpesään” ja palaamassa sieltä. Hänellä todettiin maksasyöpä, ja hänelle ennustettiin vain viikkoja elinaikaa, mutta hän selvisi sairaudestaan vuonna 2001 suoritetun maksansiirron avulla.
Franziska Reindl

Franziska Reindl (myöh. Wessely; s. 16. syyskuuta 1982 Garmisch-Partenkirchen, Länsi-Saksa) on saksalainen pääosin 2000-luvulla pelannut jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli hyökkääjä. Hän pelasi Saksan naisten jääkiekkomaajoukkueessa Salt Lake Cityn talviolympialaisten 2002 naisten jääkiekkoturnauksessa. Seuratasolla Reindl edusti Saksan naisten pääsarjatason seuraa SC Riesserseetä.
Bangor (Maine)

| Bangor |
| --- | --- |
 Näkymä Bangoriin.
 Bangorin kaupunki Mainen osavaltion kartalla.
 Bangor
 Koordinaatit: 44°49′N, 68°47′W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Maine
Piirikunta:  Penobscot
Pinta-ala:  
 – Maa:  88,73 km²
Väkiluku (2020):  31 753
 – Väestötiheys:  358 as./km²
 
 www.bangormaine.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bangor (englanniksi [ˈbæŋɡɔːr]) on Penobscotin piirikunnan hallintokeskus Mainen osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan sen asukasluku oli 31 753. Ensimmäinen siirtolainen asettui nykyiseen Bangoriin vuonna 1769. Bangor sai kaupunginoikeudet vuonna 1791. Historiallisesti erityisen tärkeä talouden ala on ollut puuteollisuus, jonka merkitys on kuitenkin sittemmin laskenut.
Maantiede

Bangor sijaitsee Mainen osavaltion keskiosassa historiallisen Acadian alueella Penobscotjoen länsirannalla. Kaupungin tuntumassa sijaitsee Acadian kansallispuisto.
Historia

Nykyisen Bangorin alueen alkuperäisasukkaita olivat abenakit ja Penobscotjoen laaksossa sijaitsi heidän asuttamansa Kadesquit-niminen kylä. Vuonna 1604 alueen läpi kulki ranskalainen tutkimusmatkailija Samuel de Champlain, joka tarinan mukaan etsi John Miltonin Kadotettu paratiisi -teoksen kultaista Norumbegan kaupunkia.
Ensimmäinen siirtolainen Bangorissa oli vuonna 1769 Massachusettsista alueelle muuttanut Jacob Buswell. Paikka tunnettiin sittemmin nimellä Kenduskeag Plantation. Asutus alueella kasvoi hitaasti ja Yhdysvaltain vapaussodan aikana vuonna 1779 alueelle edenneet brittijoukot saivat siirtolaiset pakenemaan muualle. Vuonna 1787 Kenduskeag Plantation sai uuden nimen Sunbury ja vuonna 1791 sen asukasluku oli 576. Samana vuonna kaupunki sai kaupunginoikeudet Massachusettsin osavaltiolta ja nykyisen nimensä Bangor. Tarinan mukaan nimi oli virkailijan sekaannus kaupunginoikeuksiin liittyneitä papereita hakemaan Bostoniin saapuneen pastorin hyräiltyä saman nimistä hymniä.
Sittemmin Bangor kasvoi etenkin puuteollisuuden avulla. Kasvu ei tyrehtynyt lyhyeen brittimiehitykseen vuoden 1812 sodan aikana vuonna 1814. Vuonna 1830 Bangorin asukasluku oli 8 000. Puita tuotiin Bangorin sahoille Penobscotjokea pitkin ja vuoteen 1850 mennessä Bangorista oli tullut yksi maailman johtavista puutavaran vientisatamista. Puukaupalla rikastuneet rakennuttivat kartanoja ja tukivat paikallista taidetta ja toisaalta etenkin Devil’s Half-Acre -nimellä tunnetusta osasta kaupunkia tuli tunnettu metsurien ja uittomiesten juopottelusta ja muusta irstailusta. Metsurien keskuudessa levisivät myös esimerkiksi Paul Bunyan aiheiset kansantarinat.
Puuteollisuus laantui 1800-luvun loppupuoliskolla, kun helposti hyödynnettävät puuvarannot alkoivat loppua ja metsurit siirtyivät kohti länttä. Vuonna 1911 kaupunkia hävitti lisäksi suuri tulipalo. Jälleenrakentamisen jälkeen kaupungin talous keskittyi entistä enemmän tukku- ja vähittäiskauppaan. Teollisuus toipui, kun Bangor liitettiin lopulta osavaltioiden väliseen maantieverkkoon ja kun kaupunkiin rakennettiin Bangorin kansainvälinen lentoasema. 1900-luvun loppupuolella monia kaupungin historiallisia alueita on entisöity.
Talous

Historiallisesti tärkeän puuteollisuuden merkitys on vähentynyt selvästi, muttei lakannut kokonaan. Bangorissa valmistetaan puutavaraa ja paperia. Tukku- ja vähittäiskaupalla on suuri merkitys Bangorin nykytaloudelle. Kaupungin kappojen tarjontaa käyttävät monet myös kaupungin ulkopuolelta. Suurimpia työnantajia Bangorissa ovat terveydenhuoltoala ja Mainen yliopisto.
Kotitalouksien vuosittaiset mediaaniansiot Bangorissa aikavälillä 2016–2020 olivat 47 538 USD ja henkilöä kohden 31 185 USD. 16,5 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö

Bangorin asukasluku oli Yhdysvaltojen vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 31 753 ja vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 33 039. Kaupungin asukkaista 91 % oli taustaltaan valkoisia. Asukkaista 17,8 % oli alle 18-vuotiaita, 64,7 % 18–64-vuotiaita ja 17,5 % yli 64-vuotiaita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bangor Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivut (englanniksi)
Bangorin keskustaa.
Bartholomaeus Ghotan

Missale Aboensen esipuhe, jossa Ghotanin kirjanpainajamerkki, 1488. Kuvassa piispa Henrik ja hänen surmaajansa Lalli.
Bartholomaeus Ghotanin painama Pyhän Birgitan ilmestykset.
Bartholomaeus Ghotan tai Gothan (k. noin 1495) oli saksalainen kirjanpainaja, jota on sanottu maisteriksi. Hän tuli 1482 tai 1483 Tukholmaan ja painatti siellä hagiografian Vita Katarine, joka luultavasti on ensimmäinen Ruotsissa painettu kirja. Sittemmin hän asettui Lyypekkiin, jossa painatti runsaasti teoksia, muun muassa ensimmäisen Suomea varten painetun kirjan Missale aboensen (1488) ja Pyhän Birgitan näyt Revelationes S. Birgitte (1492). Ghotanin mainitaan myöskin Iivana III:n kutsusta käyneen Venäjällä aikeissa perustaa kirjapaino sinne mutta aikeen menneen tyhjäksi venäläisten epäluulon takia, vieläpä Ghotanin tulleen ryöstetyksi ja surmatuksi, mutta tieto on epävarma. Ghotan oli matkalla luultavasti 1493, jolloin eräästä kirjeestä päätellään hänen käyneen Suomessa.
Ghotania pidetään Ruotsin vanhimpana kirjanpainajana. Hänellä oli suuri vaikutus Ruotsin keskiajan typografiaan. Ainoa, jonka voi ajatella kyseenalaistavan hänen ensimmäisyytensä, on Johann Snell, joka hänkin harjoitti kirjanpainantaa 1483 Tukholmassa, sillä hän painoi teoksen Dialogus creaturarum moralizatus. Ghotan painoi Magdeburgissa muun muassa kauniin Missale magdeburgensen (1480) Lucas Brandisin Lyypekissä valmistamilla kirjasimilla. Sieltä hänet kutsuttiin Tukholmaan, jossa hänet eräässä julkisessa asiakirjassa mainitaan 1483. Tukholmassa hän todennäköisesti painoi Gustaf Edvard Klemmingin löytämän Missale upsalensen, josta tunnetaan ainoastaan yksi kappale, joka ei ole aivan täydellinen. On osoitettu, että juuri Ghotan painoi Tukholmassa Vita Katerinen, joka on todennäköisesti Ruotsin ensimmäinen painettu kirja (1482 tai 1483). Hän asettui 1484 Lyypekkiin, jossa hänen toimintansa oli aikaansa nähden melko merkittävää . Hän painoi muun muassa useita rukouskirjoja latinaksi sekä kirjoja alasaksaksi, kuten Speygel der dogede (1485). Tässä kirjassa, jossa on Ghotanin nimi, esiintyvät jälleen samat kirjasimet, joita hän aiemmin käytti Vita Katerinessa. Ruotsista tulleesta tilauksesta hän julkaisi Missale strengnensen (1487) ja Missale aboensen (1488), jotka molemmat ovat typografisesti erittäin hienoja. On mahdollista, että Ghotan on painanut myös Klemmingin löytämän suuren Gradualen (kirkkokuoron laulukirja), joka sisältönsä perusteella näyttää olevan julkaistu Ruotsia varten. Tämä valitettavasti pahasti vahingoittunut pergamentille painettu loistopainos on siinä tapauksessa Ghotanin taidon ja tarmon komein muistomerkki. Sen avulla Ruotsin viimeiset katoliset prelaatit yrittivät vahvistaa kirkkoa. Ajoitettu ja yhtä loistava Ghotanin työ on 1492 Lyypekissä painettu kokoelma Revelationes S. Birgitte, jonka Vadstenan luostari julkaisi verrattain suurena painoksena, josta 800 kappaletta painettiin paperille ja 16 pergamentille. Ghotanin kirjapainosta on aivan varmasti peräisin myös pieni kirjoitus Vita beati Brynolphi (noin 1490). Ghotan kuoli todennäköisesti noin 1495.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bartholomaeus Ghotan Wikimedia Commonsissa
Isak Collijn: Miscellanea: Ghotanin kalenteri Nordisk tidskrift för bok- och biblioteksväsen, Årgång XIII. 1926 (ruotsiksi) (Runeberg.org)
Finland: Bok- och förlagsväsen ne.se. Arkistoitu 13.10.2013. (ruotsiksi)