stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heikki Paaer
Kuvitus- ja somistustöitä

Tuhannen ja yhden yön satuja 1. Mukaillen nuorisolle kertonut K. Merikoski. Kuvittanut Rudolf Koivu. Somistanut Heikki Paaer. Valistus, Helsinki 1945.
Tuhannen ja yhden yön satuja 2. Mukaillen nuorisolle kertonut K. Merikoski. Kuvittanut Rudolf Koivu. Somistanut Heikki Paaer. Valistus, Helsinki 1945.
Grimmin kauneimmat sadut 1–2. Mukaillen nuorisolle kertonut K. Merikoski. Kuvittanut Rudolf Koivu. Somistanut Heikki Paaer. Valistus, Helsinki 1946.
Merikoski, K.: Suomen kansan satuja. Kuvittanut Erkki Tuomi. Somistanut Heikki Paaer. Valistus, Helsinki 1947.
Seuraava potilas: Kaskuja lääkäreistä ja potilaista. Toimittanut Terho Toivonen. Kuvittanut Heikki Paaer. Kirjayhtymä, Helsinki 1962
Totta toinen puoli: Pappiskaskuja. Toimittaneet Erkki Kario ym. Kuvittanut Heikki Paaer. Kirjayhtymä, Helsinki 1963.
Kuss, Gerald V.: Näin minä näin Suomen. Suomentanut Erkki Ihanainen. Kuvittanut Heikki Paaer. Kirjayhtymä 1964.
Kuss, Gerald V.: Me kalahullut. Suomentanut Raimo Seppälä. Kuvittanut Heikki Paaer. Kirjayhtymä 1965.
Kuss, Gerald V.: Seikkailijana Suomessa. Suomentaneet Erkki Ihanainen ja Raimo Seppälä. Kuvittanut Heikki Paaer. Kirjayhtymä 1966.
Kuss, Gerald V.: Anna Antti ahvenia. Suomentanut Raimo Seppälä. Kuvittanut Heikki Paaer. Kirjayhtymä 1967.
Heikki Paasonen (kielitieteilijä)

| Heikki Paasonen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. tammikuuta 1865 Mikkeli, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 24. elokuuta 1919 Helsinki, Suomi
Puoliso:  Mariska Paskay de Palásth
Lapset:  4; joista yksi eversti Aladár Paasonen
Heikki Paasonen (2. tammikuuta 1865 Mikkeli – 24. elokuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen kieli- ja kansatieteilijä, joka keräsi aikoinaan kahdella Venäjälle suuntautuneella tutkimusmatkallaan runsaasti mordvalaista kansanrunoutta. Paasonen myös perehtyi tšuvassin, misääritataarin, niittymarin ja hantin kieliin.
Biografia

Paasosen vanhemmat olivat kauppias Anders Paasonen ja Fredrika Matiskainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1881 Mikkelin ruotsinkielisestä lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1888 ja toimi seuraavasta vuodesta vuoteen 1890 saakka tutkijana mordvalaisten parissa. Hänen väitöskirjansa aihe vuonna 1893 olikin Mordwinische lautlehre. Vuonna 1894 Paasosesta tuli priimustohtori ja suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen dosentti. Paasonen teki tutkimusmatkoja suomalais-ugrilaisten kansojen pariin, myös Unkariin, keräten kieli- ja kansatieteellistä aineistoa. 1902 hänestä tuli Kouluhallituksen ylitarkastaja, suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professorina Helsingin yliopistossa hän toimi vuosina 1904–1919.
Paasonen julkaisi tutkimuksiaan ja aineistokokoelmiaan varsin laajasti ja niitä julkaistiin hänen kuoltuaankin. Esimerkiksi kokoelma Mordwinische Volkslieder I-IV ilmestyi Paavo Ravilan toimittamana vuosina 1938–1947 ja Suomalais-Ugrilainen Seura on toimittanut Paasosen materiaaleihin pohjautuen mordvalaiskielten sanakirjan, joka on näiden kielten leksikologisen tutkimuksen perusta.
Paasosen puoliso vuodesta 1894 oli unkarilaissyntyinen Mariska Paskay de Palásth (k. 1951). Eversti Aladár Paasonen oli heidän poikansa.
Teoksia

Heikki Paasonen. Matkakertomus mordvalaisten maalta, SUSA XVII, 3. Helsinki 1890
Heikki Paasonen. Die Türkischen Lehnwörter im Mordwinischen. Helsingfors, 1897
Heikki Paasonen. Mordvinische Lautlehre. Helsingfors, Druckerei der Finnischen Litteraturgesellschaft, 1903
Heikki Paasonen. Die finnisch-ugrischen s-laute. Helsinki, Société finno-ougrienne, 1918
Heikki Paasonen. Beiträge zur Aufhellung der Frage nach der Urheimat der finnisch-ugrischen Völker. Turku, Turun Suomalaisen Yliopiston Kustantama, 1923
Heikki Paasonen; Kai Donner. Ostjakisches Wörterbuch, nach den Dialekten an der Konda und am Jugan. Helsingfors, Société finno-ougrienne, 1926
Heikki Paasonen. Mordvalaiset, Suomen suku II. Helsinki 1928
Heikki Paasonen; M E Evsevʹev; Mordwinische Volksdichtung. Helsinki, Suomalais-ugrilainen Seura, 1938-1981
Heikki Paasonen. H. Paasonens Ost-Tscheremissisches Wörterbuch. Helsinki, Suomalais-ugrilainen Seura, 1948
Heikki Paasonen. Eino Karahka; Martti Räsänen. Gebräuche und Volksdichtung der Tschuwassen. Helsinki, Suomalais-ugrilainen Seura, 1949.
Heikki Paasonen. Çuvaş sözlüğü. İstanbul : İbrahim Horoz Basımevi, 1950.
Heikki Paasonen. Mordwinische Chrestomathie mit Glossar und grammatikalischem Abriss. Helsinki, Suomalais-ugrilainen Seura, 1953
Heikki Paasonen. Eino Karahka. Mischärtatarische Volksdichtung. Helsinki, Suomalais-ugrilainen Seura, 1953
Heikki Paasonen; T Janurik. Tschuwaschisches Wörterverzeichnis. Szeged: Universitas Szegediensis de Attila József Nominata, 1974
Heikki Paasonen; Kaino Heikkilä; Paavo Ravila; Martti Kahla. Mordwinische Volksdichtung Bd. 5. Helsinki, Suomalais-Ugrilainen Seura 1977
Mordwinische Volksdichtung. Gesammelt von Ignatij Zorin, Durchgesehen u. transkribiert von Heikki Paasonen, übers. von Kaino Heikkilä u. Paavo Ravila, Herausgeg von Martti Kahla. V. Band. SUST 161. Helsinki 1977, Suomalais-Ugrilainen Seura.
Mordwinische Volksdichtung. Gesammelt on Ignatij Zorin, Durchgesehen u. transkribiert von Heikki Paasonen, übers. von Kaino Heikkilä u. Paavo Ravila, Herausgeg von Martti Kahla. VI. Band. SUST 162. Helsinki 1977, Suomalais-Ugrilainen Seura.
Heikki Paasonen. Edith Vértes. H. Paasonens südostjakische Textsammlungen. Helsinki, Suomalais-ugrilainen Seura, 1980
Heikki Paasonen; Kaino Heikkilä; Hans-Hermann Bartens; A P Feoktistov; G I Ermushkin; Martti Kahla. H. Paasonens Mordwinisches Wörterbuch. Helsinki, Suomalais-ugrilainen seura, 1990-1996
Heikki Paasonen; Edith Vértes. H. Paasonens surgutostjakische Textsammlungen am Jugan. Helsinki, Suomalais-Ugrilainen Seura, 2001
Hamidin joukkomurhat

Murhattuja armeinialaisia Erzurumissa kuvattuna marraskuussa 1895.
Hamidin joukkomurhat olivat armenialaisten joukkomurhia Osmanien valtakunnassa vuosien 1894–1896 aikana. Uhrien arvioitu määrä on 100 000 ja 300 000 välillä. Joukkomurhat on nimetty sulttaani Abdul Hamidin mukaan. Vaikka joukkomurhat kohdistuivat pääasiassa armenialaisiin, niihin sisältyi muitakin kansoja, kuten Diyarbekirin joukkomurhissa, jossa jopa 25 000 assyrialaista tapettiin.
Tausta

Berliinin kongressissa vuonna 1878 eurooppalaiset suurvallat ottivat huomioon armenialaisten tekemät valitukset Osmanien valtakunnan itäosien tilanteesta. Valtiot painostivat sulttaani Abd-ul-Hamid II:sta tekemään uudistuksia.
Armenialaisten kansallisliike syntyi 1800-luvulla, ja lopulta vuosisadan lopulla perustettiin kaksi vallankumouksellista puoluetta, vuonna 1887 perustettiin Hentšak ja vuonna 1890 Dašnaktsutjun. Ne herättivät pelkoa sulttaani Abd-ul-Hamid II:ssa, vaikka puolueet eivät edes saaneet suurta kannatusta Osmanien valtakunnan armenialaisissa.
Abd-ul-Hamid pyrki tukahduttamaan kaikki valtakuntansa sisällä tapahtuneet separatistiset pyrkimykset, ja hallinto alkoi alistaa armenialaisia entistä enemmän. Armenialaiskylien alettiin verottaa ankarammin, ja armenialaisten kanssa samoilla alueilla asuneiden kurdien kansallistunnetta ja armenialaisvihaa haluttiin nostattaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hamidin joukkomurhat Wikimedia Commonsissa
Silminnäkijän luonnos Hamidin joukkomurhista.
Punainen sulttaani Abd-ul-Hamid II pilalehti Le Riren kannessa.
Helsingin Uutiset (täsmennyssivu)

Helsingin Uutiset -nimisiä lehtiä on useita:
Helsingin Uutiset, Helsingissä vuosina 1862–1863 ilmestynyt nuorfennomaanien sanomalehti
Helsingin Uutiset, Helsingissä vuosina 1908–1910 ilmestynyt sanomalehti
Helsingin Uutiset, Helsingissä ilmestyvä ilmaisjakelulehti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Helsingin Uutiset”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Harmaapääsirkku

| Harmaapääsirkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkut Emberizidae
Suku::  Pajusirkut Schoeniclus
Laji::  spodocephalus
Kaksiosainen nimi
 Schoeniclus spodocephalus  (Pallas, 1776) 
Synonyymit
 Emberiza spodocephalus Pallas, 1776 
Katso myös
   Harmaapääsirkku Wikispeciesissä   Harmaapääsirkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harmaapääsirkku (Schoeniclus spodocephala) on Kaukoidässä esiintyvä varpuslintu, joka harvoin harhautuu Eurooppaan.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 16 senttiä eli se on suunnilleen pajusirkun kokoinen. Juhlapukuisen koiraan pää on tummanharmaa. Nokan ja silmän välissä on kellanvihreitä ja mustia höyheniä. Selkäpuoli on ruskea, mustaviiruinen. Yläperä on ruskea ja pyrstö tummanruskea. Alapuolen höyhenpuku on kellanvaalea epäselvin tummin viiruin. Tukeva nokka on vaalean punertava. Naaras ja nuori lintu ovat alapuolelta voimakkaan viiruisia eikä niillä ole tummanharmaata päätä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Harmaapääsirkku elää ja lisääntyy Kaukoidässä: eteläisestä Siperiasta Kiinan ja Japanin pohjoisosiin. Se on muuttolintu, joka talvehtii Intian koillisosissa, eteläisessä Kiinassa ja Kaakkois-Aasiassa. Euroopassa sitä tavataan hyvin harvoin. Lajin kanta on maailmanlaajuisesti elinvoimainen.
Suomessa se on tavattu kaksi kertaa, ensimmäisen kerran 2. marraskuuta 1981 Dragsfjärdin Vänössä ja toisen kerran Paraisilla, Jurmon saaressa 10. toukokuuta 2020. Kolmannen kerran laji havaittiin Suomessa 25.4.2024, myös tällä kertaa Paraisten Jurmon saaressa.
Harmaapääsirkun elinympäristöä ovat pensaikot ja metsät kosteikkojen äärellä.
Lisääntyminen

Harmaapääsirkun pesä sijaitsee maassa tai matalalla puussa tai pensaassa. Munia on tavallisesti 4 tai 5.
Ravinto

Harmaapääsirkku on siemensyöjä. Poikasia ruokitaan myös hyönteisillä ja muilla pienillä selkärangattomilla.
Harmaapääsirkun munia
Hilpeä hautausmaa

Hilpeä hautausmaa
Hilpeä hautausmaa on hautausmaa Săpânţan kylässä, Maramureșin piirikunnassa, Romaniassa. Hautausmaa on kuuluisa värikkäistä hautakivistään, joihin on kirjailtu haudatun henkilön elämästä runollisella ja usein humoristisella tyylillä. Hilpeästä hautausmaasta on tullut museo ja on yksi alueen vierailluimmista nähtävyyksistä.
Perustaja

Paikallinen taiteilija Stan Ioan Pătraş ryhtyi veistämään ensimmäisiä puisia hautakiviä. Vuonna 1935 hän kirjoitti hautakiveen ensimmäisen muistokirjoituksen ja vuoteen 1960 mennessä hautausmaalla oli yli 800 puista hautakiveä.
Hänen omassa hautakivessään on kirjoitus:
| --- | --- |
Romaniaksi De cu tînăr copilaş  Io am fost Stan Ion Pătraş  Să mă ascultaţ oameni buni  Ce voi spune nu-s minciuni Cîte zile am trăit  Rău la nime n-am dorit  Dar bine cît-am putut  Orişicine mia cerut Vai săraca lumea mea  Că greu am trăit în ea : Suomeksi Pienestä pojasta lähtien  Minut tunnettiin nimeltä Stan Ioan Pătraş  Kuunnelkaa minua hyvät ihmiset  Kerron teille totuuden, enkä valheita Koko elämäni  En koskaan ajatellut pahaa muista  Tein niin paljon hyvää kuin pystyin  Kaikille jotka minulta sitä pyysivät Voi, maailma poloiseni  Elämäni siinä oli vaikeaa
Hilpeän hautausmaan hautakiviä
HMS Clematis (M36)

| HMS Clematis |
| --- | --- |
 HMS Clematis

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Charles Hill and Sons, Bristol
Kölinlasku:  11. lokakuuta 1939
Laskettu vesille:  22. huhtikuuta 1940
Palveluskäyttöön:  27. heinäkuuta 1940
Loppuvaihe:  romutettu 1949
Tekniset tiedot
Uppouma:  925 t
Pituus:  62,48 m
Leveys:  10,11 m
Syväys:  4,14 m
Koneteho:  2 750 hv
Nopeus:  16 solmua (30 km/h)
Miehistöä:  96
Aseistus
Aseistus:  1 × BL 4"/L45 (102 mm) Mk IX -tykki 1 × kaksipiippuinen Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääri 1 × kaksipiippuinen .303" Lewis-pikakivääri 2 × syvyyspomminheitintä Mk II, joihin yhteensä 40 syvyyspommia
HMS Clematis (viirinumerot M36 ja K36) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 25. heinäkuuta 1939 Bristolista Charles Hill and Sonsilta, missä köli laskettiin 11. lokakuuta 1939. Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta 1940 ja valmistui 27. heinäkuuta.
Palvelus

Alus romutettiin syyskuussa 1949.
HMS Clover (K134)

| HMS Clover |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fleming and Ferguson, Paisley
Kölinlasku:  29. heinäkuuta 1940
Laskettu vesille:  30. tammikuuta 1941
Palveluskäyttöön:  13. toukokuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  925 t
Pituus:  62,48 m
Leveys:  10,11 m
Syväys:  4,14 m
Koneteho:  2 750 hv
Nopeus:  16 solmua (30 km/h)
Miehistöä:  96
Aseistus
Aseistus:  1 x BL 4"/L45 (102 mm) Mk IX -tykki 1 x kaksipiippuinen Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääri 1 x kaksipiippuinen .303" Lewis-pikakivääri 2 x Mk II syvyyspomminheitintä, joihin yhteensä 40 syvyyspommia
HMS Clover (viirinumero K134) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 12. joulukuuta 1939 Paisleysta Fleming and Fergusonilta, missä köli laskettiin 29. heinäkuuta 1940. Alus laskettiin vesille 30. tammikuuta 1942 ja valmistui 13. toukokuuta.
Palvelus

Alus myytiin 1947.
HMS Clinton (J286)

| HMS Clinton |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Toronto Ship Building Company, Toronto
Kölinlasku:  7. huhtikuuta 1942
Laskettu vesille:  5. lokakuuta 1942
Palveluskäyttöön:  25. elokuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  palautettu Yhdysvaltain laivastolle 1946
Loppuvaihe:  romutettu 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 030 t
Pituus:  68,58 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,82 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  VTE: 2 400 ihp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 4" (102 mm) Mk V -ilmatorjuntatykki 4 × Oerlikon 20 mm
HMS Clinton (viirinumero J286) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Yhdysvaltain laivaston USS AM328, joka luovutettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle lend lease -sopimuksen nojalla.
Valmistus

Alus tilattiin Yhdysvaltain laivastolle nimellä USS AM328 Torontosta Kanadasta Toronto Ship Building Companylta, missä köli laskettiin 7. huhtikuuta 1942. Alus laskettiin vesille 5. lokakuuta ja valmistui 25. elokuuta 1943.
Palvelus

Alus palautettiin 1946 Yhdysvaltain laivastolle ja romutettiin seuraavana vuonna.
Hard as a Rock

| ”Hard as a Rock” AC/DC |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Ballbreaker
 B-puoli: ”Caught with Your Pants Down”
 Äänitetty : 1994–1995
 Julkaistu: 1995
 Formaatti: CD, 7"
 Tekijä(t): Angus Young  Malcolm Young
 Tuottaja(t): Rick Rubin
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 04.31
 Levy-yhtiö: Elektra
Listasijoitukset
  1.    1.    33.    14.
AC/DC:n muut singlet
| ”Big Gun” 1993 | ”Hard as a Rock” 1995 | ”Hail Caesar” 1996 |
"Hard as a Rock" on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n kappale. Se on ensimmäisen kappale albumilla Ballbreaker, ja singlenä se julkaistiin vuonna 1995. Se on myös mukana vuonna 2012 julkaistussa elokuvassa Battleship.
Single julkaistiin CD:nä sekä rajoitettuna vinyylipainoksena.
Kappaleet

Hard as a Rock – 4.30
Caught with Your Pants Down – 4.14
Hard as a Rock (LP versio) – 4.30
Caught with Your Pants Down (LP versio) – 4.14
Kokoonpano

Brian Johnson – laulu
Angus Young – soolokitara
Malcolm Young – kitara, taustalaulu
Cliff Williams – basso, taustalaulu
Phil Rudd – rummut, lyömäsoittimet
Käännös suomeksi
Helsingin Väestönsuojelumuseo

| Helsingin väestönsuojelumuseo |
| --- | --- |

Tyyppi:  Museo, paikallismuseo 
Osoite:  Siltavuorenranta 14, 00170 Helsinki  
Sijainti:  Helsinki 
Kotisivut:  hvssy.fi/vaestonsuojelumuseo 
Koordinaatit:  60°10′34″N, 24°57′14″E
 fiHelsingin väestönsuojelumuseo 
  
Helsingin Väestönsuojelumuseo on Helsingin kaupungin pelastuslaitoksen museo Siltavuorenrannan varrella Kruununhaassa. Museo esittelee väestönsuojelun historiaa ja nykypäivää, ja se on rakennettu toisen maailmansodan aikaiseen väestönsuojaan. Näyttelytiloissa on muun muassa jatkosodan aikainen koti ja väestönsojelualan esineistöä. Helsingin väestönsuojeluyhdistys ry vastaa museon ylläpidosta ja järjestää museossa vieraileville yhdistyksille, ryhmille ja koululuokille tilauksesta myös turvallisuuskoulutusta.
HMS Cleopatra (F28)

| HMS Cleopatra |
| --- | --- |
 HMS Cleopatra avustaa törmäyksessä katkenneen USS Frank E. Evansin pelastustöissä

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Devonportin telakka
Kölinlasku:  19. kesäkuuta 1963
Laskettu vesille:  25. maaliskuuta 1964
Palveluskäyttöön:  4. tammikuuta 1966
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1994
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 251 t (kuormattu)
Pituus:  113,4 m
Leveys:  12,5 m
Syväys:  5,8 m
Koneteho:  30 000 hv
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  260
Aseistus
Aseistus:  2 × kaksiputkisena 4,5" Mk.6 -tykkinä 1 x Sea Cat GWS22B 1 x Mk10 Mod 1 Limbo 1 x Westland Wasp
HMS Cleopatra (viirinumero F28) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Leander-luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 19. kesäkuuta 1963. Se laskettiin vesille 25. maaliskuuta 1964 ja valmistui 4. tammikuuta 1966.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 1994.
Henry Houry

Henry Houry
Henri eli Henry Émile Marie Houry (2. heinäkuuta 1874 Pariisi – 13. maaliskuuta 1972 Nizza) oli ranskalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän työskenteli sekä mykkä- että äänielokuvien parissa.
Aiheesta muualla

Henry Houry Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Harry Adams

Harry Adams voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Harry Adams, yhdysvaltalainen koripalloilija
Harry Adams (1880–1960), yhdysvaltalainen urheilu-ampuja
Harry Adams (1855–1910), englantilainen jalkapalloilija
Harry Adams (1881–1946), eteläafrikkalainen kriketin tuomari
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Harry Adams”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Helena Vierikko

| Helena Vierikko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Helena Ida Eufrosyne Vierikko
Syntynyt: 11. elokuuta 1980 (ikä 44)
Ammatti:  näyttelijä
Vanhemmat:  Vesa Vierikko
Puoliso:  Juha Varis
Näyttelijä
Aktiivisena:  1990–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Helena Ida Eufrosyne  Vierikko (s. 11. elokuuta 1980 Vantaa) on suomalainen näyttelijä.
Varhainen elämä

Näyttelijä Vesa Vierikko on Helena Vierikon isä.
Ura

Vierikko teki ensimmäiset elo­kuva­roolinsa lapsena. Vuonna 1995 hänet palkittiin vuoden 1994 parhaan nais­sivu­osan Jussi-palkinnolla roolistaan lasten­koti­lapsi Siruna Raimo O Niemen ohjaamassa elo­kuvassa Kissan kuolema. Hänen muita elo­kuviaan ovat muun muassa Timo Koivusalon ohjaama vuonna 2005 ilmestynyt Kaksipäisen kotkan varjossa, Matti Ijäksen ohjaama Reko Lundánin näytelmään perustuva televisioelokuva Tarpeettomia ihmisiä samalta vuodelta ja Johanna Vuoksenmaan ohjaama Toinen jalka haudasta vuodelta 2009. Ensiksi mainitussa hän näytteli nais­pää­osaa Ellaa, Tarpeettomissa ihmisissä Sonjaa ja viimeiseksi mainitussa toimittaja Hanna Mannista.
Vierikko valmistui teatteri­taiteen maisteriksi Teatteri­korkea­koulusta 2005. Teatteri­urallaan hän on näytellyt Ryhmäteatterin ja Q-teatterin yhteis­tuotannossa Veljeni, Leijonamieli vuosina 2003 ja 2004, Helsingin kaupunginteatterin Studio Pasilassa esitetyssä Steve Martinin kirjoittamassa näytelmässä Villin kanin kapakka (Picasso at the Lapin Agile) vuonna 2006 ja Ryhmä­teatterin esittämässä Raila Leppä­kosken kirjoittamassa ja ohjaamassa näytelmässä Sakset, kivi, paperi vuonna 2007. Näyttelemisen lisäksi hän on toiminut teatterissa myös ohjaajan assistenttina.
Vierikko on näytellyt myös Nelosella keväällä 2008 esitetyssä draama­sarjassa Suojelijat, jossa hän näytteli vartija Nooraa, ja MTV3-kanavalla samana keväänä esitetyssä Johanna Vuoksen­maan ohjaamassa kolmi­osaisessa trillerissä Joku kaltaiseni, jossa hänen rooli­nimensä oli Anne Summanen. Vuonna 2012 hän esitti pää­henkilö Elinaa, vainoamisen uhriksi joutuvaa yksin­huoltaja­äitiä TV1:n kaksi­osaisessa mini­sarjassa Stalkkeri.
Harry Adaskin

Harry Adaskin O.C. (6. lokakuuta 1901 Riika – 7. huhtikuuta 1994 Vancouver) oli kanadalainen viulisti.
Adaskin syntyi juutalaiseen perheeseen Latvian pääkaupungissa Riiassa. Hän muutti lapsena vanhempineen Torontoon. Kanadan kansalaisuuden Adaskin sai 1909.
Adaskin perusti vuonna 1923 oman jousikvartettonsa Hart House String Quartetin ja esiintyi usein yhdessä vaimonsa Frances Adaskinin kanssa. Hän myös juonsi useita CBC Radion ohjelmia, kuten Musically Speaking ja Tuesday Night.
Adaskin työskenteli Brittiläisen Kolumbian yliopiston musiikkiosastolla vuoteen 1973. Hänelle myönnettiin Order of Canadan kunniamerkki 1974. Adaskin kirjoitti kaksiosaisen omaelämäkertansa vuosina 1977 ja 1982. Hänen veljensä Murray ja John Adaskin olivat myös muusikoita.
Frances Adaskin jäi leskeksi, kun Harry kuoli 7.4.1994 Vancouverissa. Hän oli 92-vuotias.
Hilppa Kinos

Hilppa Aino Ilona Kinos (3. marraskuuta 1916 Tampere – 2. joulukuuta 1994 Tampere) oli suomalainen filosofi, psykoterapeutti ja kirjailija.
Hilppa Kinoksen isä oli kelloseppä Evert Kinos. Kinos opiskeli vuodesta 1936 Helsingin yliopistossa kirjallisuutta, taloustiedettä, sosiologiaa ja englantilaista filologiaa. Hän osallistui 1939 myös professori Eino Kailan filosofianluennoille. Kinos palasi Tampereelle syksyllä 1939. Hän tutustui siellä filosofian kirjastokerhossa kirjastonhoitaja Uuno Saarnioon joka palkkasi hänet kirjastoon töihin. Saarnion muutettua Helsinkiin 1940 myös Kinos siirtyi sinne Helsingin kaupunginkirjaston palvelukseen.
Kinos valmistui filosofian kandidaatiksi 1942 ja Filosofian maisterin arvon hän sai 27.2.1943. Myöhemmin hän erikoistui psykoterapeutiksi Tukholmassa. Kinos työskenteli Helsingin kaupunginkirjastossa vuoteen 1946 saakka ja sen jälkeen hän oli työssä Tukholman kaupunginkirjastossa 1948–1958 sekä Söderbyn sairaalassa 1950–1952. Kinos toimi sittemmin psykologina Väestöliiton Tampereen neuvolassa.
Kinos sai 1953 Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon romaanistaan Sivuhenkilö.
Teoksia

Leena ja Sirkkunen: Kuvakirja. Piirt. Eija Seppänen. Kuvataide, Helsinki 1940. 2. painos 1942, 3. painos 1943. (Ilmestyi ruotsiksi nimellä Lisa och Grönsiskan. Bildkonst, Helsingfors 1940, 2. uppl. 1942, 3. uppl. 1943.)
Filosofia yleistieteenä. Gummerus 1949, 2. painos 1951.
Sivuhenkilö. WSOY 1953.
Persoonallisuuden synteesi: Pullopostia räjähtävältä planeetalta. RPP:n julkaisuja 1. Rakenteeltaan poikkeavat perheet ry, Tampere 1968, 2. laaj. painos 1969.
Elämä – luova seikkailu. Toim. Hilppa Kinos ja Sakari Silpiö. Perhetutkimusseuran julkaisuja 3. Tampere 1972.
Autetaan ihmistä. Gummerus 1973.
Lapsi ja laulu. Kirj. Hilppa Kinos ja Ahti Sonninen, piirrokset Liisa-Kaarina Karvonen. Otava 1973.
Suomennoksia

Wright, Georg Henrik von: Looginen empirismi: Eräs nykyisen filosofian pääsuunta. Otava 1945. Suomennos mukana myös teoksessa Logiikka ja humanismi. Otava 1998.
Fritillaria

Fritillaria on kahden eri suvun tieteellinen nimi:
Pikarililjat (Fritillaria ), liljakasvien (Liliaceae ) suku
muun muassa kirjopikarililja (Fritillaria meleagris)
Fritillaria , pyrstökkäiden (Larvacea ) Fritillariidae -heimon suku
muun muassa pyrstökäs eli pohjapyrstökäs (Fritillaria borealis)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Fritillaria”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.