stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raymond Abrashkin

Raymond Abrashkin (9. maaliskuuta 1911 – 25. elokuuta 1960) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja kirjailija. Nuorten tieteiskirjailijana hän loi suositun Danny Dunn -sarjan yhdessä Jay Williamsin kanssa.
Abrashkinin vanhemmat olivat Ukrainassa syntynyt Harry Abrashkin ja englantilainen Bertha Kornfeld. Raymond Abrashkin syntyi New Yorkissa. Vuoden 1935 tienoilla hän meni naimisiin Evelyn Kurinskin kanssa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Raymond Abrashkin
Red Dead

| Red Dead |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Rockstar San Diego Rockstar Studios
Julkaisija:  Rockstar Games
Lajityyppi:  toimintaseikkailu
Alusta:  PlayStation 2 PlayStation 3 PlayStation 4 Xbox Xbox 360 Xbox One Xbox Series X/S
Ensijulkaisu:  Red Dead Revolver (2004)
Viimeisin julkaisu:  Red Dead Redemption 2 (2018)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Red Dead on Rockstar Gamesin julkaisema villiin länteen sijoittuva videopelien sarja. Uudemmat Redemption-pelit ovat avoimen pelimaailman toimintaseikkailupelejä ja konseptiltaan hyvin samankaltaisia kuin saman kehittäjän Grand Theft Auto -pelit.
Pelit

Red Dead Revolver (2004)
Red Dead Redemption (2010)
Red Dead Redemption: Undead Nightmare (2010)
Red Dead Redemption 2 (2018)
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ranskan Grand Prix 1967

Ranskan Grand Prix 1967 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 2. heinäkuuta 1967 kuuluisan Le Mansin radan sisään rakennetulla Bugatti Circuit’lla. Kilpailun voitti hallinnut maailmanmestari Jack Brabham oman tallinsa autolla. Tämä Ranskan GP jäi ainoaksi Bugatti Circuit’lla ajetuksi.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 3 |  Jack Brabham | Brabham-Repco | 80 | 2:13'21.3 | 2 | 9 |
| 2 | 4 |  Denny Hulme | Brabham-Repco | 80 | +49.5 | 6 | 6 |
| 3 | 10 |  Jackie Stewart | BRM | 79 | +1 krs. | 10 | 4 |
| 4 | 18 |  Jo Siffert | Cooper-Maserati | 77 | +3 krs. | 11 | 3 |
| 5 | 15 |  Chris Irwin | BRM | 76 | Moottori | 9 | 2 |
| 6 | 14 |  Pedro Rodríguez | Cooper-Maserati | 76 | +4 krs. | 13 | 1 |
| Kesk. | 16 |  Guy Ligier | Cooper-Maserati | 68 | + 12 krs | 15 |   |
| Kesk. | 2 |  Chris Amon | Ferrari | 47 | Kaasu | 7 |   |
| Kesk. | 9 |  Dan Gurney | Eagle-Weslake | 40 | Polttoainevuoto | 3 |   |
| Kesk. | 12 |  Jochen Rindt | Cooper-Maserati | 33 | Moottori | 8 |   |
| Kesk. | 8 |  Bruce McLaren | Eagle-Weslake | 26 | Sytytys | 5 |   |
| Kesk. | 6 |  Jim Clark | Lotus-Ford | 23 | Tasauspyörästö | 4 |   |
| Kesk. | 17 |  Bob Anderson | Brabham-Climax | 16 | Sytytys | 14 |   |
| Kesk. | 7 |  Graham Hill | Lotus-Ford | 13 | Tasauspyörästö | 1 |   |
| Kesk. | 11 |  Mike Spence | BRM | 9 | Vetoakseli | 12 |   |
Muuta

Paalupaikka: Graham Hill - 1'36.2
Nopein kierros: Graham Hill - 1'36.7
Chris Irwinin ensimmäiset ja ainoat MM-pisteet
Reanimation

| Reanimation Linkin Park |
| --- | --- | --- |

Remix-albumin tiedot
 Äänitetty : 2001 Hybrid Theory -kiertueen aikana
 Julkaistu: 30. heinäkuuta 2002
 Tuottaja(t): Mike Shinoda
 Tyylilaji: nu metal, rap metal, rap rock, alternative hip hop, industrial metal, electronic rock, electronica
 Kesto: 61.00
 Levy-yhtiö: Warner Bros. Records
Listasijoitukset
  12.
Linkin Parkin muut julkaisut
| Hybrid Theory 2000 | Reanimation 2002 | Meteora 2003 |
Reanimation on Linkin Parkin ensimmäinen remix-albumi, joka julkaistiin 30. heinäkuuta 2002. Sen sisältämät kappaleet ovat uudelleenmiksauksia muista yhtyeen kappaleista, joista suurin osa on edelliseltä albumilta Hybrid Theorylta. Tyyliltään musiikki on hip hop -vaikutteisempaa kuin mitä alkuperäisten kappaleiden tyyli on.
Reanimationia myytiin platinalevyyn oikeuttava määrä Yhdysvalloissa. Miksaukset ovat eri henkilöiden tekemiä ja ne poikkeavat varsin paljon alkuperäisistä kappaleista. Niissä on enemmän räppäystä ja yksityiskohtia. Lisäksi osasta kappaleita laulaja Chester Benningtonin osuuksia on leikattu tai ne on jätetty kokonaan pois. Singlenä julkaistiin albumin kappale ”Pts.Of.Athrty” (miksaus kappaleesta Points of Authority).
Kappaleet

Opening – 1.07
Pts.OF.Athrty – 3.45
Enth E Nd – 3.59
[Chali] – 0.23
Frgt/10 – 3.32
P5hng Me A*wy – 4.37
Plc.4 Mie Hæd – 4.20
X-Ecutioner Style – 1.49
H! Vltg3 – 3.30
[Riff Raff] – 0.21
Wth>You – 4.12
Ntr\Mssion – 0.29
PPr:Kut – 3.26
Rnw@Y – 3.13
My<Dsmbr  – 4.17
[Stef] – 0.10
By_Myslf – 3.42
Kyur4 Th Ich – 2.32
1stp Klosr – 5.46
KRWLING – 5.42
Arvostelut

AllMusic:
Soundi:
René Jadfard

René Jadfard (24. tammikuuta 1899 Cayenne – 9. marraskuuta 1947 Sinnamary, Ranskan Guayana) oli ranskalainen toimittaja, kirjailija ja poliitikko.
Jadfard syntyi kullankaivun Guyanaan houkuttelemaan martiniquelaisperheeseen. Hän kävi lukion Toulousessa, työskenteli toimittajana ja osallistui politiikkaan radikaalipuolueen riveissä. Jadfard matkusteli paljon, toimi reportterina Espanjan sisällissodassa ja kirjoitti seikkailu- ja salapoliisiromaaneja. Hän taisteli toisessa maailmansodassa Maginot-linjalla ja osallistui vastarintaliikkeen toimintaan.
Jadfard palasi Guayanaan vuonna 1946. Hänet valittiin sosialistien listalta alueen edustajaksi Ranskan kansalliskokoukseen Gaston Monnervillen tilalle marraskuussa 1946. Vaalin tulos vahvistettiin vasta seuraavan vuoden kesäkuussa.
Jadfard sai surmansa häntä ja prefekti Robert Vignonia kuljettaneen vesitason pudotessa Sinnamaryjokeen. Koneen lentäjä ja muut matkustajat selviytyivät onnettomuudesta, mikä herätti paljon kysymyksiä ja aiheutti mellakointia Cayennessa. Jadfardin seuraajaksi kansalliskokoukseen valittiin vuonna 1948 hänen kannattajansa Léon-Gontran Damas.
Pentinmäki

Pentinmäki on Iitin kunnan Kausalan taajamassa sijaitseva asemakaavoitettu asuinalue.
Pentinmäen läpi kulkee Seututie 360.
René Houseman

Houseman Argentiinassa 1978
René Orlando Houseman (19. heinäkuuta 1953 La Banda, Santiago del Estero – 22. maaliskuuta 2018) oli argentiinalainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka oli keskikentän oikeassa laidassa.
Urallaan Houseman edusti seuroja Defensores de Belgrano, Huracán lähes kymmenen vuoden ajan, River Plate, chileläinen Colo Colo, eteläafrikkalainen AmaZulu FC, Independiente ja Excursionistas.
Houseman edusti Argentiinan maajoukkuetta 53 maaottelussa, joissa hän teki 12 maalia. Vuoden 1974 MM-kisoissa hän teki kolme maalia, Italiaa, Haitia ja Itä-Saksaa vastaan pelatuissa otteluissa yhden kussakin. Vuoden 1978 MM-kotikisoissa Houseman oli voittamassa maailmanmestaruutta. Hän teki jatkolohko-ottelussa Perua vastaan yhden maalin ja pääsi loppuottelun 74. minuutilla kentälle vaihtopelaajana.
Puddle of Mudd

| Puddle Of Mudd |
| --- | --- |


Tiedot
Toiminnassa:  1994–
Tyylilaji:  post-grunge
Kotipaikka:  Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Wes Scantlin, laulu, kitara   Paul Phillips, kitara   Douglas Ardito, basso, laulu   Ryan Yerdon, rummut  
Entiset jäsenet:  Greg Upchurch, rummut (1994–2004) 
Levy-yhtiö:  Geffen Records  
Aiheesta muualla
puddleofmudd.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puddle Of Mudd on yhdysvaltalainen post-grunge[lähde? ]-yhtye, joka on perustettu Kansas Cityssä, Missourissa.
Yhtyeen nimestä

Yhtyeen entinen harjoittelutila sijaitsi lähellä Missouri-joen tulvapatoa. Joen tulviminen aiheutti mutavyöryjä, jotka useasti peittivät alleen myös rakennuksen pohjakerroksen.[lähde? ]
Menestys

Puddle of Muddin esikoisalbumi, Come Clean sisälsi mm. kappaleen "She Hates Me". Levyä on myyty yli 5 miljoonaa kappaletta. Yhtyeen toista julkaisua Life On Display myytiin 600 000 kappaletta.[lähde? ]
Jäsenet

Wes Scantlin – laulu, kitara
Paul Phillips – kitara
Douglas Ardito – basso, laulu
Ryan Yerdon – rummut
Jäsenet > Entiset

Greg Upchurch – rummut (1994–2004)
Diskografia > Studioalbumit

Come Clean – (2001)
Life On Display – (2003)
Famous - (2007)
Volume 4: Songs in the Key of Love and Hate - (2009)
Welcome to Galvania (2019)
Ubiquitous (2023)
Diskografia > Omakustannealbumit

Stuck – (1994)
Abrasive – (1996)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Icon: Best of Puddle of Mudd – (2011)
Re:(disc)overed - (2011)
Diskografia > Singlet

Abrasive - 2001
Control - 2001
Blurry - 2001
Drift & Die - 2002
She Hates Me - 2002
Away From Me - 2003
Heel Over Head - 2004
Spin You Around - 2004
Famous - 2007
Psycho - 2007
We Don't Have To Look Back Now - 2008
Livin' on Borrowed Time - 2008
Spaceship - 2009
Stoned - 2010
Shook Up the World - 2010
Keep It Together - 2010
Gimme Shelter - 2011
Piece of the Action - 2014
Uh Oh - 2019
Aiheesta muualla

Yhtyeen virallinen kotisivu
henkilökuvaukset, julkaisut ja kappaleet (Arkistoitu – Internet Archive)
Puddle of Mudd Myspacessa (englanniksi)
Pääpohjanjärvi

| Pääpohjanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Karstula
Koordinaatit:  62°59′34″N, 24°51′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskupuro:  Pääpohjanpuro Lahnajärveen 
Järvinumero:  14.445.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  190 m  
Pituus:  2,9 km  
Leveys:  1 km  
Rantaviiva:  9,483 km  
Pinta-ala:  1,77494 km²   
Tilavuus:  0,00167044 km³ 
Keskisyvyys:  0,94 m  
Suurin syvyys:  2,7 m  
Saaria:  3 
 fiPääpohjanjärvi 
Pääpohjanjärvi  on Keski-Suomessa Karstulassa  Pääpohjan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 2,9 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 177 hehtaaria eli 1,8 neliökilometriä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 1,67 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00167 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 0,9 metriä ja suurin syvyys on 2,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 9,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Viivajoen valuma-alueeseen (14.445) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 190 metriä mpy.
Rauma Summer Jazz

Rauma Summer Jazz on vuosittain Raumalla, keskikesällä juhannuksen jälkeen järjestettävä, kolmipäiväinen rytmimusiikki-festivaali.
Ensimmäisen kerran tapahtuma järjestettiin vuonna 2004 nimellä Ruohonjuuritaso.  Tapahtuma pitäytyy toistaiseksi kotimaisissa artisteissa.
Festivaalia järjestää Rauman Jazzyhdistys JazzR ry, joka on perustettu vuoden 2004 lopulla tuottamaan Raumalle marginaalimusiikin tapahtumia ja konsertteja. Yhdistyksen toiminnan pääpaino on jazzliiton kiertuebändien konserttien sekä Rauma Summer Jazz -tapahtuman järjestelyissä.
Esiintyjät

Vuosien varrella esiintyjiä ovat olleet mm.
Umo Jazz Orchestra solistinaan Sami Pitkämö
Lenni-Kalle Tapale Trio
Trio Töykeät
Tuomo
Emma Salokoski Ensemble
Osmo Ikonen
Don Johnson Big Band
Sami Saari & Sonics
Kauko Röyhkä & Severi Pyysalo trio
Rinneradio
Anna-Mari Kähärän Orkesteri
Club for Five
Echosystem
Petteri Sariola
Reija Lang
Ilmiliekki Quartet
Aiheesta muualla

Rauma Summer Jazz -festivaalin omat sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Rauman Jazzyhdistys JazzR -sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ristola

Ristola on kylä Säkylässä, Satakunnassa entisen Köyliön kunnan alueella. Se koostuu viidestä pienestä maalaiskyläalueesta: Ehtamosta, Vinnarista, Peräkalliosta, Lähteenkylästä ja Järvenpäästä.[lähde? ] Ristolassa toimii Köyliön suurin työnantaja, FB-ketjutekniikka. Kylän yleiskuvaa hallitsevat laajat pellot, Köyliönjärvi ja Köyliönjoki.
Yleistä

Ristolan Tuhkanummella sijaitsee Tuhatvuotinen kalmisto, esihistoriallinen polttokalmisto. Ensimmäiset löydöt tehtiin jo 1870-luvulla, ja myöhemmin arkeologisia tutkimuksia on suoritettu vuosina 1898 ja 1905. Kalmistosta löydettiin mataliin kuoppiin kätkettyjen, roviolla poltettujen, juhlapukuihin puettujen vainajien jäännöksiä. Vuonna 1901 metsänvartija Herman Väisänen pystytti paikalle muistokiven, jossa lukee: "Tuhatvuotinen kalmisto."
Köyliönjärvellä sijaitseva Kirkkokari on tärkeä katolinen pyhiinvaelluskohde. Kesäkuussa 18. päivää lähinnä olevana sunnuntaina siellä järjestetään katolinen muistomessu.
Kirkkokarilla sijaitsi myös Köyliön ensimmäinen kirkko, joka oli käytössä vielä 1420-luvulla. Saarella on vuonna 1955 pystytetty muistokivi, joka kertoo kristinuskon Suomeen tulosta.
Köyliönjärven rannalla sijaitsee Pispannokan virkistysalue, jossa ovat lintutorni, laavu ja vene kaikkien vapaassa käytössä. Alueella on ollut Lallin Lammas Oy:n lampaita maisemanhoitotyössä, mutta laidunnus on nykyään vaarassa petojen vuoksi. Ilmiinjärven rannalla on kesäaikaan kovassa käytössä oleva uimapaikka, jota kyläläiset pitävät siistinä. Ristolassa on aktiivinen kyläyhdistys, joka mm. varaa metsästyseuran majan ja saunan kyläläisille pari kertaa vuodessa.
René Clément

| René Clément |
| --- | --- |
 René Clément vuonna 1995.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1913
Kuollut: 17. maaliskuuta 1996 (82 vuotta)
Ammatti:  elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Ohjaaja
Palkinnot
 parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar 1950 ja 1953 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
René Clément (18. maaliskuuta 1913 – 17. maaliskuuta 1996) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän voitti uransa aikana lukuisia kansainvälisesti merkittäviä palkintoja, kuten parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarit vuosina 1950 ja 1953.
Clémentin töitä ovat muiden muassa Taistelu rautateistä (1946), Kielletyt leikit (1952), Ansa (1956), Kuuma aurinko (1960) ja Palaako Pariisi? (1966).
Clément aloitti elokuvaohjaajana vuonna 1936, kun hän ohjasi ensimmäisen elokuvansa, 20 minuutin lyhytelokuvan, jonka käsikirjoitti Jacques Tati. Sen jälkeen hän teki dokumenttifilmejä. Vasta toisen maailmansodan jälkeen hän sai mahdollisuuden pitkien elokuvien tekoon. Filmeillään hän sai menestystä kotimaansa lisäksi erityisesti Yhdysvalloissa.
Pitkiä elokuvia

1946 : La Bataille du rail, Taistelu rautateistä
1946 : Le Père tranquille
1947 : Les Maudits, Kirotut
1949 : Au-delà des grilles, Mies tuli mereltä
1950 : Le Château de verre, Lasilinna
1952 : Jeux interdits, Kielletyt leikit
1954 : Monsieur Ripois
1956 : Gervaise
1958 : Barrage contre le Pacifique, Katkera maa
1960 : Plein Soleil, Kuuma aurinko
1961 : Quelle joie de vivre, Katkera maa
1963 : Le Jour et l'Heure
1964 : Les Félins, Satimessa
1966 : Paris brûle-t-il ?, Palaako Pariisi?
1969 : Le Passager de la pluie
1971 : La Maison sous les arbres
1972 : La Course du lièvre à travers les champs
1975 : La Baby-Sitter
Aiheesta muualla

René Clément Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
René Clément Elonetissä.
Pentinkulma

Pentinkulma on Väinö Linnan Täällä Pohjantähden alla -romaanin kuvitteellinen tapahtumapaikka, kylä Hämeessä. Kylän esikuvana on urjalalainen kylä 1800-luvulta 1900-luvun puoleenväliin. Kirjailija Väinö Linna totesi lapsuudenmaisemiensa Urjalan Honkolan kylässä muistuttavan romaanitrilogian Pentinkulman maisemia, mutta muistutti myös eroavaisuuksista ja Pentinkulman luonteesta kirjailijan mielikuvituksessa syntyneenä paikkana. Väinö Linnan reitti on matkailukohde, joka kiertää Pentinkulman maalaismaisemissa.
Urjalan keskustassa on Pentinkulman ja Väinö Linnan mukaan nimettyjä teitä ja paikkoja. Urjalassa järjestetään vuosittain valtakunnallinen kirjallisuustapahtuma Pentinkulman päivät.
Aiheesta muualla

Pentinkulman kartta Väinö Linnan Seura. Arkistoitu 7.1.2014.
René Joseph Rakotondrabé

René Joseph Rakotondrabé (12. syyskuuta 1932 – 9. heinäkuuta 2012) oli madagaskarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 11. huhtikuuta 1960 ja nimitettiin Tuléarin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Umbriaticon titulaaripiispaksi 25. maaliskuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michele Cecchini, jota avustivat Gilbert Ramanantoanina ja Albert Joseph Tsiahoana.
Rakotondrabé sai 28. helmikuuta 1974 nimityksen Tuléarin ja 15. toukokuuta 1989 Toamasinan hiippakunnan piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 24. marraskuuta 2008.
Raymond A. Spruance

Raymond Spruance vuonna 1944.
Raymond Ames Spruance (3. heinäkuuta 1886 Baltimore, Maryland – 13. joulukuuta 1969 Pebble Beach, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen amiraali, joka toimi komentajana toisen maailmansodan Tyynenmeren sodassa.
Spruance valmistui Yhdysvaltain laivastoakatemiasta vuonna 1906 ja erikoistui sähkötekniikkaan. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi sähköinsinöörinä merivoimien laivatelakoilla ja lopuksi lyhyen aikaa joukkojenkuljetusaluksen kapteenina. Hän oli vuosina 1938–1940 taistelulaiva USS Mississippin kapteeni ja sai joulukuussa 1939 ylennyksen kontra-amiraaliksi. Vuonna 1940 Spruance nimitettiin 10. laivastopiirin komentajaksi Karibianmerelle. Sodan puhjetessa hän oli risteilijädivisioonan komentajana Tyynellämerellä. Vuoden 1942 alussa Spruance tuki amiraali William F. Halseyn kostoiskuja Japania vastaan. Vaikean ihosairauden vuoksi Halsey joutui luovuttamaan tilapäisesti taisteluryhmänsä komennon Spruancelle, joka näin käytännössä johti amerikkalaisia joukkoja kesäkuun 1942 voitokkaassa Midwayn taistelussa, vaikkakin nimellisesti kontra-amiraali Frank Jack Fletcherin alaisuudessa. Tyynenmeren sodan käännekohtana pidetyssä taistelussa Japani menetti ylivoimastaan huolimatta neljä lentotukialusta ja Yhdysvallat vain yhden.
Pian Midwayn taistelun jälkeen Spruance siirrettiin Tyynenmeren laivaston komentajana toimineen amiraali Chester W. Nimitzin esikuntapäälliköksi, missä tehtävässä hän osallistui useiden Tyynenmeren sodan operaatioiden suunnitteluun. Toukokuussa 1943 Spruance ylennettiin vara-amiraaliksi. Syyskuussa 1943 hänestä tuli Yhdysvaltain 5. laivaston komentaja keskiselle Tyynellemerelle. Gilbert- ja Marshallinsaarten operaation yhteydessä Spruance johti maihinnousua Gilbertsaarille marraskuussa 1943 ja Marshallinsaarille tammikuussa 1944. Hänet ylennettiin helmikuussa 1944 amiraaliksi. Kesällä 1944 Spruance johti hyökkäystä Mariaaneille ja saavutti suuren voiton japanilaisista Filippiinienmeren taistelussa, jossa hänen laivastonsa lentokoneet upottivat muun muassa lentotukialus Hiyōn. Elokuusta 1944 tammikuuhun 1945 Spruance oli jälleen operaatioiden suunnittelijana Tyynenmeren laivaston päämajassa. Hän oli mukana suunnittelemassa Iwo Jiman ja Okinawan valtausoperaatiota, joiden yhteydessä hän palasi johtamaan 5. laivastoa, sekä sodan loppuvaiheessa toteutumatta jäänyttä maihinnousua Japanin pääsaarille.
Sodan päätyttyä Spruance tuli marraskuussa 1945 Nimitzin seuraajaksi Tyynenmeren laivaston komentajana, mistä hän siirtyi helmikuussa 1946 laivaston esikuntaopiston (Naval War College) johtajaksi. Spruance jäi eläkkeelle laivastosta vuonna 1948. Hän oli vuosina 1952–1955 Yhdysvaltain suurlähettiläänä Filippiineillä. Kuoltuaan vuonna 1969 Spruance haudattiin sanfranciscolaiselle hautausmaalle amiraali Nimitzin ja amiraali Turnerin viereen. Spruancen mukaan nimettiin muutamaa vuotta myöhemmin Yhdysvaltain laivaston hävittäjien Spruance-luokka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raymond A. Spruance Wikimedia Commonsissa
Rakkestad

Rakkestad on Norjan kunta Østfoldin läänissä. Sen rajanaapureita ovat lännessä Sarpsborg ja Skiptvet, pohjoisessa Indre Østfold, idässä Marker ja Aremark ja etelässä Halden. Rakkestadin hallintokeskus sijaitsee samannimisessä taajamassa, kunnan toinen taajama on Degernes, joka oli vuosina 1917–1964 itsenäinen kunta. Rakkestadin korkein kohta on Linnekleppen (325 metriä merenpinnasta). Kunta on eräs maan suurista maatalouspaikkakunnista. Vuoden 2023 alussa Rakkestadissa oli 8 371 asukasta.
Media

Paikallislehti Rakkestad Avis ilmestyy torstaisin.
Kuvia

Rakkestadin keskustaa
Rakkestadin kirkko
Rakkestadin väkiluvun kehitys vuosina 1951–2010.
Tunnettuja henkilöitä

Helga Eng (1875–1966), psykologi ja pedagogian professori
Gunder Anton Jahren (1858–1933), poliitikko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rakkestad Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Østfoldin läänin kunnat
Aremark
Fredrikstad
Halden
Hvaler
Indre Østfold
Marker
Moss
Rakkestad
Råde
Rømskog
Sarpsborg
Skiptvet
Våler
Norjan läänit | Norja
Käännös suomeksi
René Higuita

René Higuita vuonna 2007.
José René Higuita Zapata (s. 28. elokuuta 1966 Medellín, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapallomaalivahti.
Seurajoukkueurallaan Higuita pelasi Millonariosissa (Bogotá, 1985), Atlético Nacionalissa (1986–1992 ja uudelleen 1994–1997), Real Valladolidissa (1991–1992), Tiburones Rojos de Veracruzissa (1997–1998), Independiente Medellínissä (1999–2000), Real Cartagenassa (2000–2001), Atlético Juniorissa (2001–2002) ja Aucasissa (2004). Maansa maajoukkueessa hän pelasi 69 ottelua ja teki niissä kolme maalia.
Higuita tunnettiin värikkäänä maalivahtina, jonka uran varrelle sattui monenlaisia eriskummallisia tapahtumia. Hän ei kaihtanut ottaa riskejä pelikentällä ja hänet tunnettiinkin lempinimellä El Loco, hullu. Higuitalle luonteenomaista oli joukkueensa pitäessä palloa vahvanoloisesti hallussaan pelata hyvin korkealla; jopa puolikentässä, enemmänkin varmistavana puolustajana kuin maalivahtina, luottaen siihen, että hänen joukkueensa pystyisi pitämään pallon hallussaan pelaten "yhden miehen kenttäylivoimalla". Toinen uhkarohkea taktiikka, jota hän harrasti oli yksittäisten pistohyökkäysten tapahtuessa juosta vauhdilla irti pääsemässä olevaa pelaajaa vastaan, luottaen siihen, että tämä hermostuksissaan tekisi jonkin käsittelyvirheen, sen sijaan että ohittaisi Higuitan ja pääsisi tyhjän maalin eteen. Maalivahdiksi Higuitalla oli huomattava juoksu- ja reaktionopeus sekä kyky lukea vastustajan kehoa, joten hän ei ollut helppo harhautettava.
Higuita usein myös laukaisi joukkueensa rangaistuspotkut, luottaen kykenevänsä lukemaan vastustajan maalivahdin tyylin. Higuita on tunnettu myös niin sanotusta skorpionipotkustaan, jolla hän torjui vuonna 1995 Jamie Redknappin laukauksen ystävyysottelussa Englantia vastaan. 1990 MM-kisoissa Higuita kuljetti ottelussa Kamerunia vastaan pallon 40 metriin maalilta kunnes menetti sen yrittäessään harhauttaa Roger Millaa, joka maalillaan pudotti Kolumbian jatkosta.
Vuonna 1993 Higuita istui seitsemän kuukautta vankilassa epäiltynä osallisuudesta kolumbialaisten huumeparonien Pablo Escobarin ja Carlos Molinan toimiin liittyneeseen kidnappaustapaukseen. Vankilatuomion johdosta häneltä jäivät väliin 1994 MM-kilpailut. Vuonna 2002 pelatessaan Atlético Juniorissa hän kärähti kokaiinin käytöstä ja sai kuuden ottelun pelikiellon, ja uudelleen vuonna 2004, jonka jälkeen sai potkut ecuadorilaisesta Aucasin joukkueesta. Vuonna 2007 Higuita on esiintynyt venezuelalaisen Guaros de Laran riveissä.
Ranskan Grand Prix 1973

Ranskan Grand Prix 1973 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. heinäkuuta 1973 Paul Ricardin radalla. Kilpailun voitti Ronnie Peterson, jolle voitto oli kauden ja koko uran ensimmäinen.