stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Käsiala

Kirjoittamista
Käsiala tarkoittaa ihmisen persoonallista tapaa ja tyyliä kirjoittaa käsin. Käsiala heijastaa jossain määrin kirjoittajan mieltymyksiä ja persoonallisuutta.
Käsin kirjoittamisen opettaminen on keskeinen osa perusopetusta. Aiemmin sitä kutsuttiin kaunokirjoitukseksi, joka ainakin Suomessa oli oma oppiaineensa. Opetuksen perustana ovat tyyppikirjaimet, joiden kirjoittamista harjoittelemalla oppilaalle vähitellen kehittyy oma käsiala. Tyyppikirjaimistoa on uudistettu vuosikymmenten kuluessa useaan kertaan. Nykyään Suomessa painotetaan peruskoulun opetussuunnitelmassa käsin kirjoittamisen vaiheittaista oppimista.
Grafologia eli käsialantutkimus pyrkii selvittämään henkilön luonteenpiirteitä tämän käsialasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Käsiala Wikimedia Commonsissa
Toivo Salervo : Minkälaista on hyvä käsiala? Hyvä käsiala on selvää, sujuvaa, tasaista ja yksilöllistä, Suomen Kuvalehti, 21.10.1933, nro 43, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kirjallisuutta

Cruz, Carlos da & Krokfors, Leena: Käsialatreeni.  (Tammen treenikirjasto)  Helsinki:  Tammi, 2008.  ISBN 978-951-26-5782-7
Impiö, Pauliina: Kaunis käsiala.  (Tammen treenikirjasto)  Helsinki:  Tammi, 2010.  ISBN 978-951-31-5285-7
Kyynikkojen kirjeet

| Kyynikkojen kirjeet |
| --- | --- |
 Diogeneen nimiin laitetun kirjeen alku vuoden 1601 laitoksesta Epistolae Hippocratis, Democriti, Heracliti, Diogenis, Cratetis.
Kirjailija:  useita tuntemattomia
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  filosofia
Julkaistu:  n. 100 eaa.–100 jaa.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kyynikkojen kirjeet on kokoelma antiikin aikaisia kirjeitä, jotka antavat esityksen kyynisen filosofian periaatteista ja käytännöistä. Kirjeet ovat epäperäisiä: ne on kirjoitettu Rooman keisariajalla, mutta ne esittävät olevansa paljon varhaisempien kyynikkofilosofien kirjoittamia. Kirjeet liittyvät uuskyynisen liikkeeseen, joka sai alkunsa toisella ja ensimmäisellä vuosisadalla eaa.
Kirjeet ja ajoitus

Niin kutsuttujen Kyynikkojen kirjeiden kaksi pääryhmää ovat 51 Diogenes Sinopelaisen nimiin laitettua kirjettä sekä 36 Krates Thebalaisen nimiin laitettua kirjettä. Mitkään niistä eivät ole aitoja. Suurin osa Diogeneen nimiin laitetuista kirjeistä on todennäköisesti kirjoitettu ensimmäisellä vuosisadalla eaa., kun taas Kraateen nimiin laitetut kirjeet, joista osa vaikuttaa perustuvan Diogeneen kirjeisiin, ovat todennäköisesti peräisin ensimmäiseltä vuosisadalta jaa. Kirjeiden kirjoittajia ei tunneta, mutta kirjoittajia vaikuttaa olleen useita. Kirjeet on kirjoitettu koinee-kreikaksi, ja ne ovat harvoja kyynisen koulukunnan kirjoituksia, joita Rooman valtakunnan ajalta on säilynyt.
Mainittujen kirjeiden lisäksi kirjeisiin lukeutuu 10 Anakharsiksen ja 9 Herakleitoksen nimiin laitettua kirjettä. Anakharsiksen kirjeet saattavat olla kirjoitetut 200-luvulla eaa., kun taas Herakleitoksen kirjeet ovat todennäköisesti peräisin ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. Kumpikin eli ennen kyynisen koulukunnan syntyä, mutta kyynikot pitivät heitä koulukuntansa ihanteiden edelläkävijöinä. Lisäksi kokoelmaan kuuluu 30 ”sokraattista kirjettä”, jotka esitetään Sokrateen tai hänen seuraajiensa (Antisthenes, Aristippos, Aiskhines, Ksenofon jne.) kirjoittamina. Myös näistä kirjeistä monet olivat peräisin kyyniseen filosofiaan taipuvaisen kirjoittajan kynästä, vaikkakin kirjoittaja tunsi enemmän sympatiaa Aristipposta kuin kyynisen koulukunnan perustajaa Antisthenestä kohtaan. Kokoelmaan voidaan lukea myös muita epäperäisiä, kuten Hippokrateen nimiin laitettuja, kirjeitä.
Sisältö

Kyynikkojen kirjeet käsittelevät enemmän eettisiä kuin uskonnollisia asioita: niiden tarkoituksena on etsiä eettisesti puhdasta elämää irtautumalla sosiaalisista normeista ja käytännöistä askeettisella elämällä. Kirjeiden sisältö ei ole erityisen omaperäistä, mutta ne todennäköisesti palvelivat kyynisen maailmankatsomuksen levittämisessä. Kirjeet käsittelevät kyynisen elämäntavan ja sen harjoittamisen (askesis) eri puolia. Tämän vuoksi kirjeissä annetaan ohjeita siitä ketä jäljitellä ja ketä ei, ja kuinka viisauden eri puolia hankitaan ja osoitetaan. Lisäksi kirjeet sisältävät polemiikkia niitä vastaan, jotka eivät noudata näitä ihanteita.
Kirjeiden sisältämät moraaliset anekdootit ovat todennäköisesti esimerkkejä tuon ajan kyynisten katusaarnaajien käyttämistä. Kuten suuressa osassa roomalaisajan kyynistä ajattelua, myös Kyynikkojen kirjeissä on nähtävissä stoalaisen ja muiden koulukuntien ajattelun vaikutusta.
Kirjallisuutta

Malherbe, Abraham J. (toim.): The Cynic Epistles: A Study Edition.  SBL, 1977.  - kreikankielinen teksti englanninkielisellä käännöksellä
Aiheesta muualla

Molari, Juha: Varhaisen keisariajan dokumentit kyynikoista 2.3.2005
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Cynic epistles
Käännös suomeksi
Paavo Kähkölä

Paavo Ilmari Kähkölä (14. syyskuuta 1928 Tervola – 17. marraskuuta 2001) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Kähkölän vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Vilho Kähkölä ja Priita Katariina Leinonen. Hän kävi Salon maanviljelyskoulun 1947–1949 ja Mustialan maamiesopiston 1950–1951 valmistuen agrologiksi 1951.
Kähkölä oli Kainuun Sanomien toimittajana ja toimitussihteerinä 1954–1960, Iisalmen Sanomien päätoimittajana 1960–1963 sekä Suomenmaan toimittajana ja toimituspäällikkönä 1963–1971. Hän oli sitten Yleisradion palveluksessa tv1:n toimittajana 1971–1974, tv2:n toimittajana 1975–1976 ja tv2:n toimituspäälikkönä vuodesta 1976.
Paavo Kähkölä oli naimisissa kaksi kertaa:
1955–1974 toimittaja Aune Rönkän kanssa, liitto päättyi avioeroon
vuodesta 1975 filosofian kandidaatti Riitta Maija Ahon kanssa
Hänellä oli ensimmäisestä avioliitostaan kaksi poikaa ja toisesta avioliitosta kaksi tytärtä.
Teoksia

Tästä lähdetään keskusta ; toim. Paavo Kähkölä. Kirja-Mono, Helsinki 1968
Siirtomaasuomi ; tekijät Aku-Kimmo Ripatti ja Paavo Kähkölä. Gummerus 1970
Suomen idänkauppa ; tekijät Aku-Kimmo Ripatti ja Paavo Kähkölä. Otava 1971
Suomi k-linjalla ; kirj. Paavo Kähkölä ym. Otava 1974
Toinen tasavalta ; kirj. Paavo Kähkölä, Toivo Pihlajaniemi, Sauli Pyyluoma ; kuvitus Kari Suomalainen ym. Otava 1976
Kekkonen. Gummerus 1984, 2. painos 1986
Kähkölä, Paavo & Hemánus, Pertti (toim.): Revon haamusta taivaskanaviin.  Helsinki:  Hanki ja jää, 1989.  ISBN 951-8916-04-7
Urho Kekkonen 1900-1986 : kansanmies ja ruhtinas. Gummerus 2000
Kun nuorisohotelliaate Suomeen tuotiin : Nuorisosäätiö 40 vuotta. Nuorisosäätiö, Helsinki 2001
Palkinnot

1973 Valtion tiedonjulkistamispalkinto osallisuudesta TV1:ssä esitettyyn Kansalaisen tietolaari-sarjaan
1991 Yleisradion sivistyspalkinto
Aiheesta muualla

EloNet : Paavo Kähkölän tuottamia, käsikirjoittamia tai ohjaamia tv-ohjelmia
Internet Movie Database : Paavo Kähkölän tuottamia, käsikirjoittamia tai ohjaamia tv-ohjelmia
Urho Kekkosen kirje päätoimittaja Paavo Kähkölälle 22.1.1963
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Ian

| Ian |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  24. kesäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Jan, Janne, Jani
Vastineita eri kielissä:  John, Johnny, Jean, Juan, Jón, Giovanni, Ivan
Nimen alkuperä:  skotlantilainen, Johannes
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ian on miehen etunimi, skotlantilainen muunnos nimestä Johannes. Kirjoitusmuoto Ian on syntynyt Skotlannissa skotin ja englannin kielissä 1800-luvun lopulla. Nimi kirjoitettiin sitä ennen Skotlannin gaelissa muodossa Iain, ja se on mahdollisesti syntynyt irlantilaisesta nimestä Eoin, joka puolestaan on latinankielisen nimen Ioannes muunnelma. Skandinavian maissa sitä vastaa muoto Jan.
Suomessa Ian-nimisiä henkilöitä on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut vuoden 2019 loppuun mennessä noin 800. Vuodesta 2015 lähtien Ianin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 24. kesäkuuta.
Kuvitteellisia Ian-nimisiä

Ian Edgerton, tarkka-ampuja televisiosarjassa Num3rot
Ian Malcolm, matemaatikko Michael Crichtonin romaaneissa sekä Jurassic Park -elokuvissa
Ian Mercer, elokuvasarjassa Pirates of the Caribbean
Nimen muita merkityksiä

Ian, Atlantilla syyskuussa 2022 riehunut hurrikaani
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ian Wikimedia Commonsissa
Käsitys

Käsitys on havaintoon, kokemukseen tai ajatteluun perustuva asenne. Sana käsitys voi viitata seuraaviin asioihin: mielikuva, tieto, ajatus, ajattelutapa, näkemys, mielipide, asenne, vakaumus, luulo, arvelu, vaikutelma, kuvitelma.
Erkki Hartikaisen mukaan käsitys on asenne, jonka vallitessa asioita tarkastellaan. Tällöin sana käsitys korvaa epäselvempänä pidetyn sanan katsomus. Ihmisen käsitysten kokonaisuus muodostaa todellisuuskäsityksen.
Ihmisen käsitykset todellisuudesta ovat karkeistuksia ja usein virheellisiä. Yksilöllä on käsitys omista arvoista ja tavoitteista. Tämä käsitys on osa yksilön todellisuuskäsitystä, vaikka arvot ja tavoitteet eivät ole tosia tai epätosia. Todellisuuskäsitys ja totuus ovat eri asioita.
Aiheesta muualla

Erkki Hartikainen (toim.): Usko, uskomus, vakaumus (Arkistoitu – Internet Archive). Peruskoulun elämänkatsomustieto 5.
Käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2009

Vuoden 2009 naisten käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Kiinassa 5.–20. joulukuuta. Kisapaikkakuntina olivat Nanjing, Suzhou, Wuxi, Changzhou, Yangzhou ja Zhangjiagang. Kilpailuihin osallistui 24 joukkuetta. Mestaruuden voitti Venäjä, hopealle sijoittui Ranska ja pronssia sai Norja. Kisojen arvokkaimpana pelaajana palkittiin Venäjän Ljudmila Postnova. Turnauksen paras maalintekijä oli Itävallan Katrin Engel.
Loppuottelu

Venäjä – Ranska 25–22
Pronssiottelu

Norja – Espanja 31–26
Küsnacht

| Küsnacht |
| --- | --- |
 Küsnacht lännestä Zürichinjärveltä nähtynä.
 vaakuna

 Küsnacht
 Koordinaatit: 47°19′N, 8°37′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Zürich
Hallintoalue:  Meilenin alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  12,32 km²
Korkeus:  406–781 m
Väkiluku (31.12.2016)  (vakinaiset asukkaat):  14 192
 – Väestötiheys:  1 152 as./km²
 
 www.kuesnacht.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Küsnacht on kaupunki Sveitsissä Zürichin kantonissa. Siellä oli vuoden 2016 lopulla 14 192 vakinaista asukasta.
Sijainti

Küsnacht sijaitsee Zürichinjärven itärannalla viitisen kilometriä Zürichstä kaakkoon.
Liikenne

Zürichinjärven itäpuolen pääväylät kulkevat Küsnachtin kautta:
Valtatie 17 kulkee järven rantaa Zürichistä Rapperswil-Jonaan.
Samaa reittiä kulkee SBB:n rautatie.
Moottoritie 52 Zumikonista Hinwiliin kulkee kunnan itäosan, Forchin kautta.
Samaa reittiä kulkee Forchbahn, kapearaiteinen rautatie Zürichin Rehalpista Eggin Esslingeniin.
Küsnacht kuuluu Zürichin seudun lähiliikennealueeseen (S-Bahn Zürich):
SBB:n S6- ja S16-junat pysähtyvät Küsnachtissa.
Forchbahnin S18-juna kulkee Forchin kautta.
Küsnachtista on Zürichinjärven poikki Thalwiliin on säännöllinen laivaliikenne ympäri vuoden.
Urheilu

Küsnachtilainen jääkiekkojoukkue GCK Lions Eishockey pelaa Sveitsin toiseksi ylimmällä sarjatasolla.
Tunnettuja küsnachtilaisia

Tina Turner asui kaupungissa vakituisesti vuodesta 1994 kuolemaansa (2023) saakka.
C. G. Jungin toimintaa jatkavan C.G. Jung-Institut Zürichin pääpaikka on ollut Küsnachtissa vuodesta 1979.
Aiheesta muualla

Illi, Martin: Küsnacht (ZH) (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  5.11.2007. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Küsnacht Wikimedia Commonsissa
| n k Zürichin kantonin hallintoalueet ja kunnat |
| --- | --- |
Hallintoalue (saks. Bezirk) ja kunnat (162 kpl, 1.1.2019–)
 Affoltern: Aeugst am Albis • Affoltern am Albis • Bonstetten • Hausen am Albis • Hedingen • Kappel am Albis • Knonau • Maschwanden • Mettmenstetten • Obfelden • Ottenbach • Rifferswil • Stallikon • Wettswil-am-Albis
 Andelfingen: Adlikon • Andelfingen • Benken • Berg am Irchel • Buch am Irchel • Dachsen • Dorf • Feuerthalen  • Flaach • Flurlingen • Henggart • Humlikon • Kleinandelfingen • Laufen-Uhwiesen • Marthalen • Ossingen •  Rheinau • Stammheim • Thalheim an der Thur • Trüllikon • Truttikon • Volken
 Bülach: Bachenbülach • Bassersdorf • Bülach • Dietlikon • Eglisau • Embrach • Freienstein-Teufen • Glattfelden • Hochfelden • Höri • Hüntwangen • Kloten • Lufingen • Nürensdorf • Oberembrach • Opfikon • Rafz • Rorbas • Wallisellen • Wasterkingen •  Wil • Winkel
 Dielsdorf: Bachs • Boppelsen •  Buchs • Dällikon • Dänikon • Dielsdorf • Hüttikon • Neerach • Niederglatt • Niederhasli • Niederweningen • Oberglatt • Oberweningen • Otelfingen • Regensberg • Regensdorf • Rümlang • Schleinikon • Schöfflisdorf • Stadel  • Steinmaur • Weiach
 Dietikon: Aesch • Birmensdorf • Dietikon • Geroldswil • Oberengstringen • Oetwil an der Limmat • Schlieren • Uitikon • Unterengstringen • Urdorf • Weiningen
 Hinwil: Bäretswil • Bubikon • Dürnten • Fischenthal • Gossau • Grüningen • Hinwil • Rüti • Seegräben • Wald • Wetzikon
 Horgen: Adliswil • Horgen •  Kilchberg • Langnau am Albis • Oberrieden • Richterswil • Rüschlikon • Thalwil • Wädenswil
 Meilen: Erlenbach • Herrliberg • Hombrechtikon • Küsnacht • Männedorf • Meilen • Oetwil am See • Stäfa • Uetikon am See • Zollikon • Zumikon
 Pfäffikon: Bauma • Fehraltorf • Hittnau • Illnau-Effretikon •  Lindau • Pfäffikon • Russikon • Weisslingen • Wila • Wildberg
 Uster: Dübendorf •  Egg • Fällanden • Greifensee • Maur • Mönchaltorf • Schwerzenbach • Uster • Volketswil • Wangen-Brüttisellen
 Winterthur: Altikon • Brütten • Dägerlen • Dättlikon • Dinhard • Elgg • Ellikon an der Thur • Elsau • Hagenbuch • Hettlingen • Hofstetten • Neftenbach • Pfungen • Rickenbach • Schlatt • Seuzach • Turbenthal • Wiesendangen • Winterthur • Zell
 Zürich: Zürich
Kärsäkuninkaat

| Kärsäkuninkaat |
| --- | --- |
 Aavekärsäkuningas (Callorhinchus milii)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Koppapäiset Holocephali
Lahko::  Sillikuningaskalat  Chimaeriformes
Heimo::  Kärsäkuninkaat Callorhinchidae  Garman, 1901
Lajit
 Kärsäkuningas (Callorhinchus callorhynchus  Kapinkärsäkuningas (Callorhinchus capensis)  Aavekärsäkuningas (Callorhinchus milii) 
Katso myös
   Kärsäkuninkaat Wikispeciesissä   Kärsäkuninkaat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kärsäkuninkaat (Callorhinchidae) on trooppisissa merissä tavattava koppapäisten rustokalojen heimo. Tieteellinen nimi tulee kreikan kielen sanoista kallis (kaunis) ja rhyngchos (kärsä).
Lajit ja levinneisyys

Nykyään kärsäkuninkaiden heimosta tunnetaan yksi suku, jossa on kolme lajia (ks. laatikko).
Heimon fossiileja on säilynyt jurakaudelta. Tällaisia, nyt jo sukupuuttoon kuolleita sukuja, olivat Brachymylus, Ischyodus, Pachymylus ja Edaphodon. Varhaisimmat Callorhinchus-suvun fossiilit ovat eoseenikaudelta Etelämantereelta.
Kärsäkuninkaat ovat eteläisen pallonpuolen lajeja, niitä tavataan meristä Australian etelärannikolta, Uudesta-Seelannista, Etelä-Afrikasta ja Etelä-Amerikasta. Kalat elävät merien pintakerroksista aina 200 metrin syvyyteen. Toisinaan kärsäkuninkaiden heimon lajeja saadaan saaliiksi trooleilla.
Anatomia

Kärsäkuninkaiden selkein tuntomerkki on pitkähkö, joustava ja koukkupäinen kärsä. Kärsä toimii tuntoelimenä, kun kalat etsivät ravintoaan. Kiduksia peittää yksi kiduskansi ja vesi otetaan sisään sieraimien kautta. Suussa hampaat ovat kasvaneet yhteen luulevyiksi. Selkäevät ovat korkeat ja rintaevä on suuri ja liikkuvainen ja sitä käytetään myös uimiseen. Koiraalla on vatsaevissä ja päässä elimet, joilla se pitää naaraasta kiinni parittelun aikana. Naaras munii yhdestä kahteen oranssinruskeaa munakoteloa.
Käytäntö

Käytäntö voi tarkoittaa yleisessä kielenkäytössä käytännöllistä elämää, todellisuutta (teorian vastakohtana) tai käytössä olevia menettelytapoja.
Filosofi Edward Craig on katsonut, että käytännön käsite kävi 1900-luvulla yhä keskeisemmäksi filosofisessa keskustelussa. Tutkimus alkoi kiinnittää entistä enemmän huomiota inhimilliseen toimintaan. Käytäntö on keskeinen käsite erityisesti pragmatismissa. Filosofi Sami Pihlströmin mukaan pragmatistit korostavat käsitystä ihmisestä olentona, joka on kiinnittynyt todellisuuteen monenlaisten käytäntöjen kautta. Filosofiset ongelmat nähdään pragmatismissa käytäntöön liittyvinä, ”käytäntöpitoisina”.
Käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2015

Vuoden 2015 naisten käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Tanskassa 5.–20. joulukuuta. Kisapaikkakuntina olivat Herning, Kolding, Næstved ja Frederikshavn. Kilpailuihin osallistui 24 joukkuetta. Mestaruuden voitti Norja, josta tuli samanaikaisesti hallitseva olympiavoittaja, maailmanmestari ja Euroopan-mestari. Hopealle sijoittui Alankomaat ja pronssia sai Romania. Kisojen arvokkaimpana pelaajana palkittiin Romanian Cristina Neagu, joka oli myös turnauksen paras maalintekijä.
Loppuottelu

Norja – Alankomaat 31–23
Pronssiottelu

Romania – Puola 31–22
Kärpäsen ylistys

| Kärpäsen ylistys> Μυίας Ἐγκώμιον.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Lukianos
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  satiiri
Julkaistu:  100-luku
Suomennos
Suomentaja:  Vesa Vahtikari, Pekka Tuomisto, Laura Lahdensuu ja Arto Kivimäki
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2005
ISBN:  951-31-3452-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kärpäsen ylistys (m.kreik. Μυίας Ἐγκώμιον, Myias enkōmion; lat. Muscae Encomium) on Lukianoksen kirjoittama satiiri, joka nimensä mukaisesti ylistää kärpästä eri tavoin.
Lukianoksen teos on jaettu 12 lyhyeen osaan. Ensin Lukianos kuvailee ja kehuu kärpäsen ulkomuotoa. Sen siivet ovat hennot ja ne on koristeltu riikinkukon värein. Sen lento on joustavaa ja surina kaunista, päinvastoin kuin eräillä muilla hyönteisillä. Vaikka kärpänen on kuusijalkainen, se kävelee vain neljällä ja käyttää etujalkojaan käsien tavoin kuin ihmiset.
Lukianos käy myös läpi muutamia kohtia, joissa Homeros on runoelmissaan verrannut joitakin asioita kärpäsiin tai kärpäsparveen. Kun Homeros esimerkiksi kuvailee heerosta, hän vertaa tätä kärpäseen, viitaten tällä kärpäsen rohkeuteen, pelottomuuteen ja sinnikkyyteen hyökkäyksissään. ”Näin hän kärpäsen mainitessaan samalla myös koristaa sillä eepoksensa.” Suurinta kärpäsen olemuksessa on Lukianoksen mukaan se, että kun kuolleen kärpäsen päälle sirotellaan tuhkaa, se herää uudelleen henkiin. Tämä osoittaa, että myös kärpäsillä on kuolematon sielu.
Lopussa Lukianos mainitsee muutamia kauniita naisia, jotka on tunnettu nimellä Myia (Kärpänen). Tämä osoittaa, ettei nimeä ole pidetty arvottomana.
Kirjallisuutta > Suomennos

Lukianos: Kärpäsen ylistys. Teoksessa Kaljuuden ylistys ja muita ylistyksiä.  (Suomennos ja selitykset Vesa Vahtikari, Pekka Tuomisto, Laura Lahdensuu ja Arto Kivimäki)  Helsinki:  Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3452-0
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Lucian: Volume I.  (Käännös A. M. Harmon. Loeb Classical Library)  Harvard University Press, 1961.  Sisältää kreikankielisen alkutekstin ja englanninkielisen käännöksen.
Aiheesta muualla

Lucian: The Fly, an Appreciation (englanniksi)
Tauno Käyhkö

Tauno Käyhkö (s. 6. toukokuuta 1950 Rovaniemi) on uransa lopettanut suomalais-kanadalainen mäkihyppääjä, joka edusti arvokisoissa synnyinmaataan Suomea ja myöhemmin Kanadaa.
Tauno Käyhkön nousu arvokisamitalistiksi oli usein lähellä: MM-kisoissa 1970 hän sijoittui suurmäessä neljänneksi jäätyään 2,2 pisteen päähän pronssimitalista. Sapporon talviolympiakisoissa 1972 menestys oli vieläkin lähempänä, kun suurmäen pronssimitalisti Rainer Schmidt oli vain 0,1 pistettä ja voittaja Wojciech Fortunakin vain 0,7 pistettä edellä. Vielä Lahden MM-kisoissa 1978, joissa Kanadaan 1974 muuttanut Käyhkö edusti jo uutta kotimaataan, tuloksena oli suurmäen viides sija.
Ounasvaaran Hiihtoseuran mies voitti Salpausselän kisojen mäkihypyn 1973. Huippukuntoaan hän osoitti talvella 1971 voittamalla Sveitsin mäkiviikon kaikki neljä osakilpailua ja sijoittumalla Keski-Euroopan mäkiviikolla kokonaiskilpailun neljänneksi. Vuotta myöhemmin hän sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikolla kolmanneksi ja vuonna 1973 hän voitti toistamiseen Sveitsin mäkiviikon.
Saavutuksia

MM-kisoissa 1970 neljäs suurmäessä ja 14:s pienessä mäessä
olympiakisoissa 1972 neljäs suurmäessä ja 18:s pienessä mäessä
MM-kisoissa 1974 kuudes pienessä mäessä ja 57:s suurmäessä (vain yksi hyppy)
MM-kisoissa 1978 viides suurmäessä ja 16:s pienessä mäessä (edusti Kanadaa)
olympiakisoissa 1980 26:s suurmäessä ja 30:s pienessä mäessä (edusti Kanadaa)
Keski-Euroopan mäkiviikon kolmas 1972 ja neljäs 1971
Sveitsin mäkiviikon voitto 1971 ja 1973
Salpausselän mäkikilpailun voitto 1973
SM-kultaa normaalimäessä 1971 ja 1972, suurmäessä 1971 ja 1974 sekä 3 kertaa joukkuekilpailussa
Kåtabackenin jätinkirkko

| Kåtabackenin jätinkirkko> Sijainti |
| --- | --- |
 Kåtabackenin jätinkirkko
Koordinaatit:  63.67821342°N, 23.4125839°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Kruunupyy (Alaveteli)
Historia
Tyyppi:  Jätinkirkko
Ajanjakso:  kivikausi
Korkeus:  45,0  m
Pinta-ala:  alle 2 100 (70×30)  m²
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kåtabackenin jätinkirkko on Pohjanmaalla Kruunupyyn Alavetelissä sijaitseva todennäköinen jätinkirkko.
Sijainti

Jätinkirkko sijaitsee Kåtabackenilla 5,0 kilometriä Alavetelin kirkolta kaakkoon. Kåtabacken on moreenipohjainen mäki, jonka 50 metrin korkeuskäyrän rajaaman alueen eteläosassa jätinkirkko sijaitsee. Perhonjoki virtaa ohitse 700 metrin päässä koillisessa.
Jätinkirkko

Jätinkirkon 70 metriä pitkä ja selvästi erottuva kivivalli on luode-kaakko-suuntainen (Marianna Ridderstadin mukaan 75 metriä pitkä ). Valli on Pentti Rislan mukaan avokivikkoa, mutta se erottuu maastossa selvästi. Vallin itäreuna muodostuu pienikokoisista kivistä ja sen kaakkoispäässä erottuu kivröykkiöiden tapaisia muodostelmia. Kivivalli kaartuu länteen kummassakin päässä ja muuttuu siellä lohkaiseisemmaksi. Jätinkirkon länsireuna on vaikeasti havaittavissa, koska kiviä peittää paikoin turvekerros. Jätinkirkon leveydeksi on mitattu 30 metriä (tai 32 metriä ). Tulkinnan mukaan kivallit ovat syntyneet aluksi pienen saaren rantakivikoksi, jota ihminen olisi jälkeenpäin muokannut jätinkirkoksi.
Jätinkirkon pohjoispäässä on havaittu U-kirjaimen muotoinen sisempi kivivalli. Marianna Ridderstadin paleoastronomisissa tutkimuksissa mainitaan jätinkirkolla olevan kolme sisäkkäistä vallikehää. Vallien sisäpuolella on kiviä vähemmän kuin niiden ulkopuolella. Niitä on ilmeisesti raivattu sieltä pois. Muitakin rakenteellisia havaintoja on tehty. Esimerkiksi itäisen vallin ulkopuolella löytyi eri kokoisia kuoppia, joista osa vaikuttavat uudehkoilta. Vallissa vain yksi katkos, joita tavallisesti nimitetään porteiksi. Ridderstad mittasi portin suunnan jätinkirkon keskipisteestä katsottuna olevan 298° pohjoisesta myötäpäivään.
Rannansiirtymäkronologian mukaan meri olisi huuhtonut rantaa 45–50 metrin korkeuskäyrillä kivikauden lopussa ja pronssikauden alussa. Kåtabacken on silloin ollut kivinen saari, jonka kapea salmi olisi erottanut mantereesta. Jääkauden jälkeinen maankohoaminen siirsi rannan kauemmaksi ja saari maatui mantereeseen kiinni pronssikaudella ja muodosti merelle työntyvän niemen.
Tutkimuksia

Jacob Tegengren tutki kohdetta vuonna 1928 osittain tuhoutuneen kiviröykkiön. Se oli muodoltaan lähes nelikulmainen ja mitoiltaan 5x5 metriä. Kiveyksen alta löytyi runsaasti hiiltä, mutta mitään hautaamiseen viittaava hän ei löytänyt. Pentti Risla suorittu kohteessa tarkastuskäynnin vuonna 2005. Hän kulki jätinkirkon kivivallit läpi GPS-paikantinen kanssa ja hahmotti sillä jätinkirkon karkeat muodot.