stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matti Raivio

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Matti Raivio |  Matti Raivio |  Matti Raivio |  |
Maa:   Suomi
Miesten hiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lahti 1926 | 30 km |  |
|  Kultaa | Lahti 1926 | 50 km |  |
Matti Raivio (22. helmikuuta 1893 Pihlajavesi – 25. toukokuuta 1957 Pihlajavesi) oli suomalainen maastohiihtäjä ja maailmanmestari.
Raivio voitti kultaa 30:n ja 50 kilometrin matkoilla vuoden 1926 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Lahdessa. Hänen 30 kilometrin voittomarginaalinsa, 6 minuuttia ja 18 sekuntia, on edelleenkin kaikkien aikojen suurin arvokisavoitto kyseisellä matkalla. 50 kilometrillä Raivio voitti hopeamitalisti Tauno Lappalaisen 8 minuutilla ja 27 sekunnilla.
Raivio osallistui kaksiin olympialaisiin: Chamonix'ssa 1924 hän sijoittui seitsemänneksi sekä 18:lla että 50 kilometrillä. Sankt Moritzissa 1928 hän keskeytti 50 kilometrillä.
Manne Vuorinen (vas.) ja Matti Raivio (oik.) huoltamassa välineitään Helsingissä 1928.
Raivio voitti urallaan kuusi Suomen mestaruutta vuosina 1920–1927. Hän voitti 10 kilometrin hiihdon vuosina 1920 ja 1921 ja 60 kilometrin mestaruuden vuonna 1922. 1925 hän oli nopein 10 kilometrillä ja vuonna 1927 hän voitti sekä 10 että 60 kilometrin Suomen-mestaruudet. Viimeinen mestaruus tuli vasta uusinnassa, kun hän ja Martti Lappalainen olivat 10 kilometrillä hiihtäneet saman ajan. Salpausselän Kisoissa hän voitti 10 kilometriä vuosina 1925 ja 1927 sekä jälkimmäisenä vuonna myös 50 kilometrin kilpailun. Hän sai Salpausselkä-mitalin numero 3. Puijon kisoissa hän voitti 30 ja 50 kilometriä vuonna 1923.
Matti Raivion sisar Aino Raivio voitti kaksi Suomen mestaruutta naisten 5 kilometrin hiihdossa vuosina 1924 ja 1925.
Raippasammalet

| Raippasammalet |
| --- | --- |
 Pikkuraippasammal
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Maksasammalet Marchantiophyta
Luokka::  Aitomaksasammalet Jungermanniopsida
Alaluokka::  Aitomaksasammalet Jungermanniidae
Lahko::  Aitomaksasammalet Jungermanniales
Alalahko::  Cephaloziineae
Heimo::  Kinnassammalet Scapaniaceae
Suku::  raippasammalet Anastrophyllum  (Spruce) Steph.
Infobox OKNimi-testi OK: 
Raippasammalet (Anastrophyllum) aitomaksasammaliin kuuluva suku. Siihen kuuluu 6 Suomessa esiintyvää lajia.
Suomessa esiintyvät raippasammallajit

Anastrophyllum cavifolium - tunturiraippasammal
Anastrophyllum hellerianum - kantoraippasammal
Anastrophyllum michauxii - etelänraippasammal
Anastrophyllum minutum - pikkuraippasammal
Anastrophyllum saxicola - isoraippasammal
Anastrophyllum sphenoloboides - kururaippasammal
Raita (nimi)

| Raita |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  1. huhtikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  23. syyskuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  raita, pajulaji (Salix caprea)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Raita on suomalainen naisen etunimi. Suomalaisessa kalenterissa Raitan tai Raidan nimipäivä on 1. huhtikuuta, aprillipäivänä. Raita edustaa luontonimenä pajunsukuista puuta, joten se on henkisesti sukua esimerkiksi nimille Ritva ja Tuija.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 467 naista on saanut nimen Raita. Heistä yli puolet on syntynyt vuosina 1920–1959.
Tunnettuja Raitoja

Raita Karpo (1941–2023), laulaja
Esko Rajakoski

Esko Roine Rajakoski (30. tammikuuta 1934 Helsinki – 20. lokakuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti. Hän oli koulutukseltaan valtiotieteiden kandidaatti, ja hän sai 1975 virka-arvon erikoislähettiläs ja täysivaltainen ministeri. Hän oli ulkoministeriön neuvotteleva virkamies 1980–1983, suurlähettiläs Buenos Airesissa 1983–1987, Caracasissa 1989–1994 ja Prahassa 1994–1999
Rajakontu

| Rajakontu Погранко́ндуши, Pogrankonduši |
| --- | --- |
 Rajakivi Laatokan rannalla.
 Rajakontu
 Koordinaatit: 61°15′46″N, 32°11′48″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Pitkärannan piiri
Kunta:  Salmi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2011):  51
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rajakontu (ven. Погранко́ндуши, Pogrankonduši) on Salmin maalaiskuntaan kuuluva kylä Karjalan tasavallan Pitkänrannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Laatokan rantaa 24 kilometriä Salmista kaakkoon. Asukkaita on 51 henkeä (vuonna 2011).
Kylän kautta kulkee Aunuksen ja Värtsilän välinen A130-maantie, josta haarautuu paikallistie Kaukajärvelle (ven. Kavgozero). Lotinapellon ja Jänisjärven välisellä rautatiellä on Rajakonnun pysäkki.
Vuosina 1617–1721 Rajakonnun länsipuolitse meni Ruotsin ja Venäjän, 1809–1917 Suomen suuriruhtinaskunnan ja Venäjän sekä vuosina 1917–1940 Suomen ja Neuvosto-Venäjän (Neuvostoliiton) välinen raja. Laatokan rannalla sijaitsee Stolbovan rauhan rajakivi. Kylässä on kaksi suojeltua 1900-luvun alun asuinrakennusta.
Tiitus

| Tiitus, Titus |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  4. tammikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  2. huhtikuuta, 25. elokuuta
Muunnelmia:  Tiitta, Tiitu
Vastineita eri kielissä:  Tiit, Tito, Titos
Nimen alkuperä:  latinalainen, kunnioitettava
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tiitus on suomalainen miehen etunimi, latinalaisperäisen Titus-nimen suomenkielinen muoto.
Nimi Titus johtuu todennäköisesti latinan sanasta titulus, joka merkitsee titteliä, kunniaa tai mainetta, mutta myös hautakirjoitusta, ja täten Titus merkitsee kunnioitettavaa. Vanhalla ajalla nimi esiintyi muun muassa vuosina 79–81 hallinneella Rooman keisari Tituksella, ja myös Raamatussa esiintyy Titus-niminen henkilö (vuoden 1933 raamatunsuomennoksessa Tiitus), apostoli Paavalin matkakumppani.
Suomessa nimi Tiitus on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1 130 ja Titus noin 240 henkilölle. Tiituksista suurin osa on 2000-luvulla syntyneitä.
Nimipäivä

Suomessa Tituksen nimipäivä oli vuodesta 1709 lähtien 4. tammikuuta. Vuonna 1890 nimi muutettiin almanakassa muotoon Tiitus, mutta vuonna 1909 se poistettiin almanakasta. Nimi kuitenkin alkoi 2000-luvulla yleistyä, ja se palautettiin vuonna 2015 samalle
päivälle
Ortodoksisessa kalenterissa nimi Titus esiintyy sekä 2. huhtikuuta, erään 800-luvulla eläneen pyhittäjän muistopäivänä, että 25. elokuuta, joka on Raamatun Tituksen muistopäivä.
Tunnettuja Tiituksia ja Tituksia > Roomalaisaikaisia

Titus, Rooman keisari 79–81
Titus Flavius Vespasianus, Rooman keisari 69–79
Titus Flavius Domitianus, Rooman keisari 81–96
Titus, Paavalin opetuslapsi
Titus Albucius, roomalainen preetori, puhuja ja filosofi
Titus Flavius Clemens, Klemens Aleksandrialainen, kirkkoisä
Titus Quinctius Flamininus, roomalainen puunilaissotien aikainen sotilas ja poliitikko
Titus Aurelius Fulvus, roomalainen poliitikko
Titus Aurelius Fulvus, konsuli vuonna 89, edellisen poika
Titus Aurelius Fulvus Antoninus, keisari Marcus Aureliuksen poika
Titus Fulvius Iunius Macrianus, Macrianus Minor, roomalainen usurpaattori
Titus Labienus, Julius Caesarin avustaja
Titus Livius, historioitsija
Titus Carus Lucretius, roomalainen runoilija ja filosofi
Titus Annius Milo, roomalainen kansankiihottaja
Titus Petronius, roomalainen kirjailija
Titus Maccius Plautus, roomalainen näytelmäkirjailija
Titus Calpurnius Siculus, roomalainen runoilija
Titus Vinius, roomalainen sotilas, poliitikko ja konsuli
Tunnettuja Tiituksia ja Tituksia > Muita Tituksia ja Tiituksia

Tiitus, Ilmari Kivinen, suomalainen pakinoitsija
Titus Bramble, englantilainen jalkapalloilija
Titus Hjelm, suomalainen muusikko ja uskontotieteilijä
Tiitus Mäntynen, suomalainen kapellimestari
Tiitus Petäjäniemi, suomalainen kuvataiteilija ja valokuvaaja
Tiitus Rantala, suomalainen lapsinäyttelijä
Titus Welliver, yhdysvaltalainen näyttelijä ja taidemaalari
Tiitus Ylipää, suomalainen oopperalaulaja
Tiitus Ämmälä, suomalainen nykyaikainen viisiottelija
Kuvitteellisia Tituksia

Titus Andronicus, Shakespearen näytelmä ja sen päähenkilö
Titus Koistinen, tv-sarjassa Uusi päivä
Titus Tatius, tarunomainen sabiinikuningas ja Romuluksen kilpailija
Titus the Fox, videopeli ja sen päähenkilö
Aune Rajala

Aune Rajala (myöh. Koponen, s. 29. maaliskuuta 1930 Salmi) on suomalainen yleisurheilija, joka saavutti SM-mitaleja 80 metrin aitajuoksussa, korkeushypyssä ja viisiottelussa. Hän edusti Siilinjärven Ponnistusta ja Kuopion Sisu-Veikkoja.
Rajala voitti 80 metrin aitajuoksun Suomen-mestaruuden 1956 ja 1957 sekä sai SM-hopeaa 1955. Korkeushypyssä hän oli SM-kilpailuissa toinen 1949. Viisiottelussa hän saavutti SM-hopeaa 1952, 1953, 1954 ja 1957 sekä SM-pronssia 1951 ja 1956.
Rajala kilpaili 80 metrin aitajuoksussa viidessä maaottelussa vuosina 1955–1957 sekä viisiottelussa Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa 1957. Parhaimmillaan hän sijoittui toiseksi 80 metrin aitajuoksussa kolmimaaottelussa Norjaa ja Tanskaa vastaan Oslossa heinäkuussa 1956.
Rajalan ennätys 80 metrin aitajuoksussa on 12,0 (1954), korkeushypyssä 145 (1952), pituushypyssä 526 (1952) ja viisiottelussa 2963 (1957).
Tilaelementti

Tilaelementistä koottu omakotitalo Yhdysvalloissa. Rakennus koostuu kahdesta runkoon nähden pituussuuntaisesta elementistä. Sisääntulokatos on erillinen rakennusosa.
Tilaelementti on rakennuselementti, jossa on valmiiksi rakennettuna vähintään ylä- ja alapohja, sekä päätyseinät. Elementissä voi olla myös sivuseinät joko osittain tai kokonaan. Elementti muodostaa itsessaan tai yhdessä muiden kanssa toiminnallisen kokonaisuuden.
Tilaelementtejä on kolmea perustyyppiä: elementti joko muodostaa itse rakennuksen tai huomattavan osan sitä, elementti on viipalemainen osa rakennusrunkoa, tai se on rakennuksen sisään asennettava itsenäinen rakennusosa.
Tilaelementtien valmistus ja valmiusaste

Tilaelementti rakennetaan tehtaassa ja kuljetetaan kokonaisena rakennuspaikalle, jossa yleensä perustus ja tarvittavan talotekniikan liitännät on rakennettu valmiiksi. Elementit pyritään yleensä rakentamaan tehtaalla mahdollisimman valmiiksi, jolloin rakennuspaikalla ei välttämättä tarvita muuta kuin elementtien paikalleenasennus ja taloteknisten liityntöjen kytkentä. Asennus käy  varsin nopeasti, omakotitalon tilaelementit asennetaan tyypillisesti vajaassa päivässä.
Täydellisimmillään tilaelementti on tehty sisä- ja ulkopuolelta pintamateriaaleja myöten valmiiksi: väli- ja ulko-ovet, ikkunat, kiintokalusteet, tapetoinnit ja laatoitukset asennettuna, ulkoverhous samaten maalauksia ja pellityksiä myöten.
Tilaelementtituotannon edut ja haitat

Tilaelementtituotanto mahdollistaa rakennuksen valmistamisen siellä, missä resursseja – työvoimaa ja materiaaleja – on helpoiten ja taloudellisimmin saatavilla. Myös laatu voidaan pitää tasaisena paikallarakentamista helpommin, koska rakentaminen ei ole riippuvaista sääoloista. Koska perustukset, rakennuksen tekniset liitännät ja itse rakennus voidaan rakentaa samaan aikaan lyhentää tilaelementtituotanto olennaisesti hankkeen läpimenoaikaa. Toisaalta myös hankkeen kustannukset ovat tarkemmin tiedossa, sillä elementtiurakan hinta on yleensä kiinteä ja lyhyt rakennusaika vähentää kustannusriskejä.
Haittoina voidaan nähdä tilaelementtien kuljetus. Kuljetus ja asennusnostot vaativat itse rakenteelta tavanomaista parempaa lujuutta muodonmuutoksia vastaan. Itse kuljetus voi vaatia erikoisjärjestelyjä ja erikoiskalustoa, ja kuljetuskustannukset voivat olla varsin suuret.
Tilaelementtien käyttö Suomessa

Tilaelementtejä käytetään kokonaisten puurakenteisten omakotitalojen rakentamiseen yhdestä tai useammasta elementistä. Joidenkin tuottajien valmistamat siirrettävät omakotitalot on poikkeuksetta rakennettu tilaelementeistä.
Kerrostalotuotannossa käytetään varsin usein tilaelementteinä asennettavia valmiita teräsrunkoisia kylpyhuoneita. Myös huoneistosaunat saatetaan asentaa tilaelementtinä.
Erikoistilat, kuten talotekniset tilat - tyypillisesti esimerkiksi ilmanvaihtohuoneet, kylmiötilat tai kevyet väestönsuojat saatetaan rakentaa tilaelementteinä.
Tilapäiseksi tarkoitetut, siirrettävät rakennukset, esimerkiksi erityyppiset työmaa-, toimisto- ja varastomoduulit on lähes aina rakennettu tilaelementteinä.
Ammattirakentamisessa tilaelementit mahdollistavat uudentyyppisen urakkamenettelyn, jossa elementtitoimittaja vastaa pääurakoitsijalle elementtitoimituksen lisäksi myös  asennuksesta.
Timon Ateenalainen

Timon Ateenalainen (m.kreik. Τίμων; 400-luvun eaa. loppu) oli antiikin kreikkalainen Ateenasta kotoisin ollut henkilö, joka tunnetaan misantrooppina eli ihmisvihaajana (ὁ μισάνθρωπος, o misanthrōpos).
Elämä

Timon oli Ekhekratides-nimisen miehen poika ja kotoisin Kollytoksen demoksesta. Plutarkhoksen mukaan hän eli peloponnesolaissodan (431-404 eaa.) aikana.
Timon koki ilmeisesti, että hänen ystävänsä kohtelivat häntä kiittämättömästi, ja pettyi ihmisiin niin, että eristi itsensä muista ihmisistä. Hänen kerrotaan päästäneen seuraansa ainoastaan Alkibiadeen. Komediakirjailijat Aristofanes ja Platon sanovat Timonin arvostaneen Alkibiadesta siksi koska katsoi tämän vielä jonakin päivänä tulevan vahingoittamaan Ateenaa pahasti.
Timonin kerrotaan myös kuolleen ihmisvihansa seurauksena. Hän putosi alas päärynäpuusta ja satutti jalkansa. Hän kuitenkin kieltäytyi lääkärinavusta, jolloin märkinyt haava surmasi hänet. Vielä Pausaniaan aikana Ateenassa tunnettiin Akatemian läheisyydessä sijainnut rakennus nimeltä Timonin torni. Timonin hauta oli kuitenkin tuolloin jo jäänyt meren peittoon.
Timon on joskus saatettu sekoittaa filosofi Timon Fleiuslaiseen siksi, että heidän luonteissaan on havaittavissa jonkinlaista etäistä samankaltaisuutta. Ihmisvihaajana tunnettu Timon eli kuitenkin 150 vuotta ennen filosofia.
Vaikutus kulttuuriin

Timonin ihmisvihasta on myöhemmin tullut legendaarista ja se on ollut monien teosten aiheena.
Aristofaneella Timon esiintyy ensimmäisen kerran näytelmässä Linnut. Lysistratessa vanhojen naisten kuoro esittää, että vaikka Timon vihasi miehiä, hän oli ystävällinen naisille.
Aristofaneen lisäksi Timonin mainitsevat komediakirjailijat Frynikhos ja Platon sekä Antifanes, joka kirjoitti näytelmän nimeltä Timon.
Marcus Antonius pystytti Aktionin taistelun (2. syyskuuta 31 eaa.) hävittyään Aleksandriaan Timoneion (Timonium) -nimisen pyhäkön tai asumuksen, joka oli nimetty Timonin mukaan. Antonius koki olevansa Timonin tavoin henkisessä erämaassa jouduttuaan ystäviensä väärien tekojen kohteeksi.
Lukianos teki Timonista päähenkilön satiiriinsa Timon eli Ihmisvihaaja. Sen mukaan Timon jakoi rahansa avokätisesti mielisteleville ystävilleen. Kun rahat loppuivat, hänen ystävänsä kaikkosivat ja hän joutui peltotöihin. Eräänä päivänä hän löysi maasta kultaa, jolloin ystävät palasivat, mutta Timon ajoi heidät tiehensä. Lukianos on saattanut saada aiheensa Antifaneelta.
William Shakespeare sai Timonista aiheen näytelmäänsä Timon Ateenalainen (Timon of Athens).
Juha Rajala

Juha Rajala (s. 7. huhtikuuta 1962 Parkano) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa vuosina 1982–1988 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Rajala edusti koko SM-liigauransa ajan Tampereen Ilvestä. Hän pelasi SM-liigan runkosarjassa yhteensä 211 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 36 + 28 = 64 ja jäähymääränsä 63 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi 23 ottelua, joissa hän teki kuusi maalia ja istui jäähyllä 25 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Ilveksessä vuonna 1985 sekä saavutti lisäksi yhden SM-pronssin.
Juha Rajalan poika Juuso on pelannut 132 liigaottelua ja pelaa nykyisin Saksan DEL2-liigassa.
Olli Rajala

Olli Rajala (keskellä) kaudella 1962–1963.
Olli Kalervo Rajala (28. marraskuuta 1937 – 18. syyskuuta 2004) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääkiekkoilija.
Rajala edusti jalkapallourallaan Tampereen Pallo-Veikkoja 1958–1961 ja Tampereen Palloilijoita 1962–1964, joista kaksi ensimmäistä mestaruussarjassa. Kaikkiaan Rajala pelasi 42 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia.
Rajala pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1957–1963 yhteensä kolme maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Jääkiekossa Rajala pelasi 18 pääsarjaottelua kaudella 1962–1963 Tampereen Pallo-Veikkojen riveissä tehden 7 maalia ja 3 syöttöä.
Rajala oli ammatiltaan rakennusmestari.
Rajamaa

Rajakallion alue Pomponrahkan luonnonsuojelualueella Turun lentoaseman lähellä.
Rajamaa on aiemmin käytössä ollut nimitys, jolla tarkoitettiin suuren valtion reuna-alueella sijaitsevaa seutua, jonka katsottiin olevan sivistyksellisesti ja taloudellisesti sekä usein myös poliittisesti takapajuinen. Suomen autonomian ajan loppuaikoina venäläiset käyttivät Venäjän rajamaa -nimitystä (ven. okraina) halveksiessaan Suomea tai kieltäessään sen erikoisaseman.
Suomen paikannimissä ja sukunimissä olevat raja-sanan sisältävät nimet viittaavat johonkin tarkkaan rajapaikkaan tai ne kertovat asumuksen sijaitsevan lähellä valtakunnan, läänin, maakunnan, pitäjän, kylän tai maatilan rajaa. Sukunimissä tällaisia ovat esimerkiksi Raja, Raja-aho, Rajahalme, Rajakallio, Rajakangas, Rajala, Rajalahti, Rajamäki, Rajanen, Rajaniemi ja Rajasalo.
Vanhempi rajaa tarkoittava ilmaisu suomen kielessä on ollut pyhä. Tähän liittyviä paikannimiä ovat esinerkiksi lukuisat Pyhäjärvi ja Pyhäjoki -nimet.
Vilho Rajantie

Vilho Antero Rajantie (s. 6. elokuuta 1948 Mikkeli) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Rajantie edusti urallaan SM-sarjassa Mikkelin Palloilijoita, jossa hän voitti Suomen cupin 1970. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 20 maaottelua vuosina 1970–1972.
Kari S. Tikka

Kari Sulo Tikka (21. elokuuta 1944 Lahti – 25. toukokuuta 2006 Helsinki) oli oikeustieteen tohtori, Helsingin yliopiston finanssioikeuden professori ja yksi Suomen johtavista verotuksen asiantuntijoista.
Ura

Tikka muutti 1962 Lahdesta Helsinkiin opiskelemaan ja suoritti sekä juristin että ekonomin tutkinnot. Tikka oli lahjakkuus ja hänestä tuli vain 31-vuotiaana Helsingin yliopiston finanssioikeuden professori.
Tikka vaikutti pitkään oikeustieteen koulutuksessa ja koulutuksen kehittämistyössä, niin peruskoulutus- kuin jatkokoulutustasolla. Hän toimi aiemmin myös Suomen Lakimiesliiton puheenjohtajana.
Tikka oli mukana useissa lainvalmistelutyöryhmissä ja vaikutti keskeisesti suomalaisen verolainsäädännön kehitykseen. Pitkälti hänen aikaansaannoksenaan pidetään muun muassa yhtiöveron hyvitysjärjestelmää, josta luovuttiin myöhemmin koti- ja ulkomaisten osinkojen erilaisen verokohtelun tultua EU-perussopimuksen vastaiseksi.
Ennen kuolemaansa Tikka esiintyi julkisuudessa näkyvästi tasaveron kannattajana. Hän esitti, että pääomatulojen ja ansiotulojen erilainen verotus leventää taloudellista kuilua yritysten omistajien ja palkansaajien välillä.
Tikka kirjoitti lukuisia tieteellisiä artikkeleita ja kirjoja, joista tunnetuimpia ovat Veropolitiikka sekä Yritysverotus 1–2 (yhdessä O. Nykäsen kanssa). Hänen väitöskirjansa Veron minimoinnista oli aikanaan yksi Suomen myydyimmistä väitöskirjoista. Hän kuului myös Verotus-lehden toimituskuntaan.
Tikka toimi myös Yliopiston Apteekin hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2001 alkaen kuolemaansa saakka.
Vapaa-aikanaan Tikka harrasti taiteen keräämistä. Hänen kokoelmissaan oli esimerkiksi Picassoa, Matissea ja Chagallia. Hän myös seurasi aktiivisesti balettia ja teatteria. Helsingin Sanomien kuukausiliitteen 6/2007 artikkelin "Professori Kari S. Tikan elämä" mukaan hän ei peitellyt homoseksuaalisuuttaan ja esiintyi muun muassa nuorten miesseuralaisten kanssa myös virallisilla vastaanotoilla.
Kuolema

Tikka löydettiin 28. toukokuuta 2006 kuolleena asunnostaan. Hän oli silloin 61-vuotias. Poliisitutkimuksissa selvisi, että hän oli joutunut henkirikoksen uhriksi. Surmayötä edeltävänä iltana Tikka oli poistunut Helsingin Isolla Roobertinkadulla sijainneesta DTM-yökerhosta kahden nuoren miehen seurassa.
Helsingin poliisi pidätti 29. toukokuuta surmasta epäiltynä 19-vuotiaan venäläisen Aleksandr Ioninin ja 23-vuotiaan Viron inkerinsuomalaisen Mika-Martti Zukovin, jotka tunnustivat teon ja kertoivat motiiviksi tavaroiden anastamisen asunnosta. Poliisin mukaan surmalla ei ollut yhteyttä Tikan ammattiin.
Kun oikeuden pääkäsittely alkoi 26. syyskuuta, kihlakunnansyyttäjä Harri Ilander vaati Ioninin ja Zukovin tuomitsemista murhasta ja törkeästä ryöstöstä. Zukovia avusti oikeudessa Heikki Lampela. Helsingin käräjäoikeus hylkäsi syytteen murhasta ja tuomitsi Ioninin ja Zukovin taposta ja törkeästä ryöstöstä 11 vuodeksi vankeuteen. Helsingin hovioikeus piti tuomiot samoina toukokuussa 2007 antamassaan päätöksessä. Heidät lähetettiin Vantaan vankilaan. Ionin oli teon tehdessään alle 21-vuotias, joten hän suoritti tuomiostaan nuorisovangin statuksella vain kolmasosan. Vapaaksi hän pääsi vankeuden kestettyä 3 vuotta ja 8 kuukautta.
Kirjoja

Tikka, Kari S.: Veropolitiikka.  Lakimiesliiton kustannus, 1990.  ISBN 951-640-494-4
Tikka, Kari S. ja Nykänen, Olli: Yritysverotus 1.  WSOY, 1985.  ISBN 951-0-12664-0
Tikka, Kari S. ja Nykänen, Olli: Yritysverotus 2.  WSOY, 1985.  ISBN 951-0-12657-8
Aiheesta muualla

Moniääninen Ateneum (Arkistoitu – Internet Archive). Tikan kirjoitus.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Raivaaja (Lahti)

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Raivaaja (vuosina 1905–1907 Itä-Hämeen Raivaaja) oli Heinolassa ja Lahdessa vuosina 1905–1914 ilmestynyt sosiaalidemokraattinen sanomalehti.
Itä-Hämeen Raivaaja sai alkunsa Heinolassa, jossa se ilmestyi sanomalehti Itä-Hämeen julkaisijoiden kustantamana. Vuonna 1906 perustettiin osuuskunta, joka myöhemmin muutettiin osakeyhtiöksi. Samalla lehti siirtyi Lahteen, ja sen nimeksi tuli Raivaaja. Laitehankintojen rasittama kustannusyhtiö teki vararikon, ja lehti lakkasi ilmestymästä tammikuussa 1914. Sen jälkeen SDP:n Lahden kunnallistoimikunta julkaisi toimittaja Akseli Kanervan johdolla huhtikuuhun saakka kahdesti viikossa ilmestynyttä Kansanvaltaa.
Lehteä julkaistiin aluksi kerran, vuonna 1907 kahdesti, vuosina 1908–1910 kolmesti ja vuodesta 1911 lähtien kuudesti viikossa. Loppuvuosina rinnalla ilmestyi myös kolmipäiväinen painos. Levikki oli suurimmillaan 6 500 kappaletta vuonna 1908.
Lehden päätoimittajia olivat Oskar Orasmaa (1906–1907), Viljo Visa (1907–1908), Juho Raitio (1908–1909), Alpo Mattila (1909–1910), Väinö Hupli (1910–1911), Matti A. Airola (1911–1912) ja Akseli Kanerva (1912–1914).
Aiheesta muualla

Itä-Hämeen Raivaaja digitoituna kansalliskirjastossa
Raivaaja digitoituna kansalliskirjastossa
Kansanvalta digitoituna kansalliskirjastossa
Tina: What’s Love Got to Do With It

| Tina: What’s Love Got to Do With It> What’s Love Got to Do With It |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Brian Gibson
Käsikirjoittaja:   Kate Lanier  Elämäkerta: Tina Turner, Kurt Loder 
Tuottaja:   Doug Chapin  Barry Krost 
Säveltäjä:  Stanley Clarke
Kuvaaja:  Jamie Anderson
Leikkaaja:  Stuart H. Pappé
Lavastaja:  Richard Johnson
Koreografi:  Michael Peters
Pääosat:   Angela Bassett  Laurence Fishburne 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Touchstone Pictures
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix
Ensi-ilta:   9. kesäkuuta 1993  Suomi: 12. marraskuuta 1993 
Kesto:  118 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tina: What's Love Got to Do With It (What’s Love Got to Do With It) on Brian Gibsonin ohjaama yhdysvaltalainen elämäkertaelokuva vuodelta 1993. Elokuva perustuu Tina Turnerin elämään.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Angela Bassett  | … |  Tina Turner   |
|  Rae’Ven Larrymore Kelly  | … |  Nuori Anna Mae Bullock   |
|  Laurence Fishburne  | … |  Ike Turner   |
|  Khandi Alexander  | … |  Darlene   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuva saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.