stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Euroopan historia
Antiikki > Rooman valtakunta

Rooman valtakunta kasvoi Länsi-Italian Latiumiin perustetusta Rooman kaupungista, joka siirtyi vuonna 509 eaa. kuningasvallasta tasavallaksi. Rooman ensimmäinen keisari oli Augustus ensimmäisellä vuosisadalla eaa.
Vahvalla armeijallaan Rooma alisti ensin Italian ja sitten alueet Välimeren kaikilla rannikoilla Julius Caesarin ja muiden sotapäälliköiden johdolla. Rooman valtakunta hallitsi laajimmiltaan suurinta osaa Euroopasta. Rooma laajeni Keski- ja Länsi-Euroopassa kelttien alueille ja alisti keltit Irlantia ja Skotlantia lukuun ottamatta. Pohjoisessa Rooman valtakuntaa reunustivat germaaniheimot.
Roomalaiset kehittivät valloittamiaan alueita ja vetivät niihin muun muassa laajan tie- ja vesijohtoverkoston. Roomassa puhutusta latinasta syntyivät Euroopan nykyiset romaaniset kielet, kuten ranska ja espanja. Roomalaiseen lakiin perustuvat nykyiset Euroopan maiden lakijärjestelmät. Roomalainen taide, kirjallisuus ja arkkitehtuuri pohjautuivat pitkälti kreikkalaiseen taiteeseen.
Rooman valtakunta jakautui vuonna 395 kahtia Länsi-Roomaksi ja Itä-Roomaksi eli Bysantin valtakunnaksi. Länsiosa kukistui vuonna 476, jolloin Länsi-Rooman viimeinen keisari syrjäytettiin. Itä-Rooma jatkoi toimintaansa Konstantinopolin turkkilaisvaltaukseen saakka 1453.
Keskiaika

Keskiaika on Euroopan historian ajanjakso niin sanotun "vanhan ajan" ja "uuden ajan" välissä, noin 500-luvun alusta 1400-luvulle. Keskiaika jaetaan varhais-, sydän- ja myöhäiskeskiaikaan.
Keskiaika > Varhaiskeskiaika

Läntinen Eurooppa pirstoutui 400-luvulla, kun kansainvaellukset hävittivät Länsi-Rooman. Vastaavasti Itä-Rooma säilyi vielä tuhannen vuoden ajan Bysantin valtakuntana.
Jo 300-luvulla kristinuskosta tuli Rooman valtakunnan valtionuskonto. Keskiajalla se levisi vähitellen myös Euroopan keski- ja pohjois­osiin, jotka eivät olleet kuuluneet valta­kuntaan.
Keskiaika > Viikingit ja muut uudet kansat

Skandinaaviset viikingit purjehtivat 700-luvulta alkaen ryöstelemään Eurooppaa. He perustivat siirtokuntia Britteinsaarelle ja Ranskaan sekä idässä Novgorodiin ja Kiovaan, ja kävivät aina Välimerellä saakka. He myös asuttivat Islannin, minne he perustivat Euroopan vanhimman parlamentin, Alltingin. Ajan myötä viikingit sulautuivat paikallisiin väestöihin.
Madjaarit saapuivat Eurooppaan Uralilta 800-luvulta alkaen. Kun Saksan ensimmäinen johtaja Otto Suuri oli pysäyttänyt madjaarien levittäytymisen, he asettuivat Unkariin. Otto kruunattiin vuonna 962 Pyhäksi Rooman keisariksi. Normannien kuningas Vilhelm valloitti Englannin vuonna 1066.
Itä-Euroopassa Kiovan Rusin kuningas Vladimir Suuri hallitsi slaaveja Baltiasta Mustallemerelle. Hän omaksui valtakuntaansa itäisen ortodoksisuuden.
Keskiaika > Frankkien valtakunta

Germaanikansoista frankit pyrkivät yhdessä Rooman piispan eli paavin kanssa uuteen Länsi-Euroopan yhdistämiseen. Paavi kruunasi frankkien kuninkaan Kaarle Suuren keisariksi, Länsi-Rooman keisariperinteen jatkajaksi vuonna 800. Kaarle Suuren Aachenista käsin hallitsema valtakunta käsitti nykyisen Ranskan, osan nykyistä Saksaa Elbelle saakka, osan nykyisestä Italiasta ja Alankomaat. Frankkien valtakunnalla oli merkittävä vaikutus Euroopan kulttuurin yhtenäistäjänä, kuten feodalistisen järjestelmän levittäjänä, vaikka se ei käsittänytkään koko Eurooppaa. Frankkien pyrkimys rajata kristikunta vain sen läntiseen osaan oli ensimmäisiä vaiheita kehityksessä, joka johti idän ja lännen kirkkojen lopulliseen eroon 1000-luvulla. Frankkien valtakunta hajosi, mutta keisarin titteli jatkoi olemassaoloaan siirtyen Saksan kuninkaalle vuonna 962. Keisarin ja paavin suhde, jossa molemmat olivat tavallaan läntisen kristikunnan hallitsijoita, oli ongelmallinen ja johti skismoihin, kuten investituurariitaan, ja 1000-luvulta alkaen kolmanneksi osapuoleksi valtakamppailuun tulivat nk. territoriaalivaltiot, joista uudella ajalla alkoi muodostua nykyisiä Euroopan kansallisvaltioita.
Keskiaika > Bysantti, ristiretket ja reconquista

Bysantti pysyi Välimeren alueen suurvaltana 1100-luvulle asti. Bysantin kulta-aikaa olivat 800–1000-luvut. Bysantti valtasi maita takaisin Balkanilla makedonialaisen dynastian aikana, jotka slaavit olivat ennen valloittaneet. Etelä-Italia valloitettiin myös. Keisari Johannes I Tzimiskes ulotti taistelut Jerusalemiin asti. Vuonna 1014 keisari Basileios II kukisti Bulgarian.
Paavi kutsui vuonna 1095 koko kristikunnan ristiretkille. Seuraavina vuosisatoina Euroopasta lähti useita armeijoita Lähi-itään suojelemaan Bysanttia sekä vapauttamaan pyhää maata valloittajilta, jotka olivat estäneet pyhiinvaellukset sinne.
1400-luvulla osmanit valtasivat melkein koko Bysantin valtakunnan lukuun ottamatta Konstantinopolia ja muutamaa muuta kaupunkia. Vuonna 1453 osmanien sulttaani Mehmed II valloitti Konstantinopolin ja Bysantin valtakunta kukistui.
Espanja oli ollut muslimivallan alla vuosisatojen ajan, kunnes Kastilia ja Aragonia palauttivat niemimaan kristittyjen haltuun valloitettuaan Granadan 1492.
Uusi aika > Renessanssi

Renessanssi oli Italiassa noin vuonna 1450 alkanut taide-, kulttuuri- ja aatehistoriallinen murrosaika, joka lopetti keskiajan ja antoi Euroopalle uuden esteettisen ja älyllisen suunnan. Runoilijat, taidemaalarit ja kuvanveistäjät alkoivat ihailla antiikin Kreikan ja Rooman taidetta ja ottaa sieltä vaikutteita. Yleisnero Leonardo da Vinci hallitsi sekä taiteen että tieteen. Italialaiset taidemesenaatit kuten Medicit tekivät Leonardon, Michelangelon ja muiden ajan taiteilijoiden mestariteokset mahdolliseksi. Tutkijat toivat klassiset humanistiset tekstit nykypäivään ja alkoivat ajatella, että moraali kumpuaa ihmisten ajatuksista ja teoista eikä yliluonnollisesta, ja että ihmisellä on vapaa tahto. Matematiikka, tähtitiede ja maantiede alkoivat edistyä antiikin klassikoiden pohjalta. Nikolaus Kopernikus ehdotti, että Maa kiersikin Aurinkoa eikä toisinpäin. Johannes Gutenberg keksi kirjapainon, minkä ansiosta uusia ajatuksia voitiin alkaa levittää aiempaa helpommin ja laajemmin.
Uusi aika > Löytöretket

Kartografian, navigoinnin ja laivanrakennustaidon kehityksen myötä eurooppalaiset alkoivat tehdä maailmankuvaansa avartavia löytöretkiä maitse ja meritse. Vuonna 1492 Kristoffer Kolumbus löysi uuden mantereen, Amerikan. Espanja ja Portugali alkoivat perustaa kauppa-asemia ja siirtomaita merten taakse, ja sopivat jakavansa maapallon keskenään.
Uusi aika > Uskonpuhdistus ja sodat

Borgiat ottivat Roomassa paavinistuimen haltuunsa, ja kirkko käynnisti inkvisition harhaoppisuutta vastaan. Saksalainen Martti Luther aloitti 1510-luvulla uskonpuhdistuksen, jonka seurauksena omakohtaista jumalasuhdetta korostanut pohjoiseurooppalainen protestanttinen kirkko erosi katolisesta kirkosta.
Euroopan kuningashuoneiden sekä protestanttien ja katolisten väliset ristiriidat johtivat vuosina 1560–1660 uskonsotiin, kuten Ranskan uskonsodat 1562–1598  ja kolmikymmenvuotinen sota 1618–1648. Englannissa käytiin 1642–1651 parlamentaristien ja rojalistien välinen sisällissota, jonka päättymistä seurasi lyhytikäinen tasavallan aika.
Uusi aika > Valistus

Valistus oli 1700-luvun eurooppalainen älyllinen liike, joka korosti sivistystä, järjenmukaisuutta ja yksilönvapautta. Valistusaate pyrki järkeen nojautuen perusteellisiin uudistuksiin kulttuurin ja yhteiskuntaelämän aloilla.
Valistusaate kehittyi ranskalaisten, brittiläisten ja saksalaisten filosofien kynästä. Pian ajatukset levisivät koko Eurooppaan. Valistusaate vaikutti taustalla, kun Yhdysvallat julistautui itsenäiseksi vuonna 1776. Ajatukset uskonnonvapaudesta ja sananvapaudesta saivat kirjallisen muodon. Vuonna 1789 puhkesi Ranskassa suuri vallankumous. Tämän seurauksena muualla Euroopassa aloitettiin vapaaehtoisesti yhteiskunnallisia uudistuksia, jotteivät vallankumoukset leviäisi lisää.
Uusi aika > Vallankumoukset, nationalismi ja kolonialismi

Ranskan suurta vallankumousta seurasi 1800-luvun alussa Napoleonin valtakausi ja Napoleonin sodat 1803–1815.
1800-luvulla nationalismi nousi merkittävään asemaan ja työväenliike levisi Britanniasta yli Euroopan. Nämä johtivat paikoin vallankumouksiin ja sisällissotiin. Monet valtiot itsenäistyivät ja toisaalta pienet ruhtinaskunnat liittyivät yhteen suuremmiksi kansallisvaltioksi. Samoihin aikoihin muiden vapautusliikkeiden kanssa muodostui naisasialiike, joka tavoitteli naisten taloudellista itsenäisyyttä ja äänestysoikeutta. Naisetkin itsenäistyivät ja heidän painoarvonsa yhteiskunnassa kasvoi.
Demokratia valtasi alaa Euroopassa leviten lännestä itään sekä pohjoisesta etelään ja yksinvaltiaat monarkit joutuivat siirtymään sivuun. Eurooppalaista valtaa ja ajatusmaailmaa pyrittiin levittämään siirtomaihin eivätkä seuraukset aina olleet sopuisia. Siirtolaisia virtasi erityisesti Yhdysvaltoihin ja Kanadaan, erityisesti vaikeina aikoina.
Uusi aika > Teollinen vallankumous

Teollisen vallankumouksen katsotaan lähteneen liikkeelle jo 1700-luvun lopulla Englannissa tehdyistä uusista höyryllä toimivista keksinnöistä, mutta varsinainen teollinen vallankumous alkoi 1800-luvun puolella kun mm. höyrykäyttöiset kutomakoneet tulivat tehtaisiin, ja maatalouteen saatiin mukaan höyryllä toimivia työkoneita.
Maaseudun ja tehtaiden teollistumisen myötä väkeä alkoi muuttaa maalta kaupunkeihin työn perässä. Kaupunkeihin syntyi tehdastyöntekijöiden asuttamia ahtaasti asuttuja parakkeja, ja asuntoja jotka usein olivat tehtaiden läheisyydessä. Kaupunkien väkiluvun kasvu sai myös aikaan palveluammattien synnyn tavallisten käsityöammattien rinnalle.
Kaupungit olivat tiheään asuttuja, ja tappavat kulkutaudit olivat yleisiä Euroopan suurkaupungeissa. Tehtaiden työskentelyolosuhteet eivät myöskään olleet hyväksi terveydelle, koska useimmat työskentelivät noen, pölyn ja kostean ilman seassa.
Uusi aika > Ensimmäinen maailmansota

Jännitteet Euroopassa kasvoivat 1900-luvun alussa. Keskenään liittoutuneita olivat keskusvallat Saksa ja Itävalta, ja ympärysvallat Ranska ja Venäjä. Venäjällä esiintyi tyytymättömyyttä keisarinvaltaa kohtaan, ja Euroopan suurvallat varustautuivat sotaan. Osmanien hallitsemalla Balkanilla puhkesi kapinoita, turkkilaiset ajettiin takaisin etelään, ja Serbia löi Bulgarian ja liittoutui Venäjän kanssa. Kun Itävallan arkkiherttua Frans Ferdinand murhattiin Sarajevossa 1914, Itävalta julisti sodan Serbialle. Tästä seurasi sarja muitakin sodanjulistuksia, ja Eurooppa syöksyi ensimmäiseen maailmansotaan. Britannia ja Yhdysvallat liittyivät sotaan ympärysvaltojen puolelle. Aluksi Saksa menestyi hyvin, mutta sitten länsirintama jumittui miljoonia uhreja vaatineeseen asemasotaan Ranskan ja Saksan rajalla. Vallankumousvuonna 1917 Venäjän keisarivalta kukistui, ja valtaan nousivat bolševikit. Tätä seurasi pitkä sisällissota. Maailmansota päättyi lopulta Saksan ja Itävallan tappioon 1918, ja Itävalta-Unkarin valtakunta hajosi moneen pikkuvaltioon. Venäjän tapahtumien seurauksena myös Suomi sai itsenäisyytensä 1917.
Uusi aika > Toinen maailmansota

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen perustettiin Kansainliitto, jonka tavoitteena oli uuden suursodan estäminen. Euroopassa nousi kuitenkin valtaan autoritaarisia hallintoja, kuten Stalinin kommunistinen Neuvostoliitto, Mussolinin fasistinen Italia ja Hitlerin kansallissosialistinen Saksa. Italian kanssa liittoutunut, ankarasta Versaillesin rauhansopimuksesta katkeroitunut Saksa aloitti asevarustelun 1930-luvulla ja alkoi laajentaa alueitaan itään ja länteen. Saksan hyökättyä Puolaan syksyllä 1939 Britannia ja Ranska julistivat Saksalle sodan. Kymmeniä miljoonia uhreja vaatineen maailmansodan hävisivät akselivallat Saksa ja Italia.
Uusi aika > Sodan jälkeen

Toisen maailmansodan seurauksena Neuvostoliitosta oli tullut toinen supervalta Yhdysvaltain rinnalle. Eurooppa oli jakaantunut kahteen blokkiin, joita erotti ”rautaesirippu”. Sodan hävinnyt Saksa jaettiin Länsi-Saksaan ja Itä-Saksaan. Yhdysvaltain johtaman lännen ja Neuvostoliiton johtaman idän välillä alkoi ”kylmä sota”, joka kesti aina Neuvostoliiton hajoamiseen saakka.
Samalla kun Neuvostoliitosta oli tullut suuri imperiumi, Britannia ja muut siirtomaavallat alkoivat luopua merentakaisista siirtomaistaan. Samalla Länsi-Eurooppa alkoi yhdentyä. Vuonna 1957 perustettiin Euroopan talousyhteisö ja vuonna 1960 Euroopan vapaakauppajärjestö. Monet Länsi-Euroopan maat liittyivät vuonna 1949 perustettuun puolustusliitto Natoon, ja Itä-Euroopan maat muodostivat Varsovan liiton.
Uusi aika > Kylmän sodan loppu ja Euroopan yhdentyminen

Idän ja lännen vastakkainasettelu purkautui Neuvostoliiton hajotessa 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. Saksa yhdistyi vuonna 1990 ja Euroopan unioni (EU) sai nykyisen muotonsa ja laajeni. Balkanilla tapahtui samalla Jugoslavian hajoamissotia. Toisaalta samaan aikaan myös monet entisen itäblokin maat demokratisoituivat, ja monet niistä liittyivät vuodesta 1999 alkaen Natoon ja vuodesta 2004 alkaen Euroopan unioniin. Euroopan yhdentymisen huipentuma koettiin vuonna 2002, kun 15 valtiota otti käyttöönsä euron virallisena valuuttanaan.
2010-luvulla EU:ta vaivasi velkakriisi, ja vuonna 2020 Iso-Britannia erosi EU:sta kansanäänestyksen seurauksena. Lisää jännitteitä maanosaan on tuonut vuonna 2014 Itä-Ukrainan sotana alkunsa saanut Venäjän–Ukrainan sota, joka kärjistyi jyrkästi vuonna 2022 Venäjän aloitettua hyökkäyksen Ukrainaan.
Eurooppaan on 1900-luvun lopulta lähtien muuttanut runsaasti siirtolaisia maanosan ulkopuolelta. Euroopassa asui vuonna 2020 yli 40 miljoonaa Euroopan ulkopuolelta muuttanutta siirtolaista.
Fatma Sultan

| Fatma Sultan |
| --- | --- |
Syntynyt:  1605/1606 Konstantinopoli, Osmanien valtakunta
Kuollut:  1667/1670 Konstantinopoli, Osmanien valtakunta
Puoliso:  Çatalcalı Hasan pašša   Damat Kara Mustafa pašša  Damat Kanbur Mustafa pašša  Damat Közbekçi Yusuf pašša  Damat Maksud pašša  Damat Melek Ahmed pašša  Damat Agha Mustafa pašša
Suku:  Osmani
Isä:  Ahmed I
Äiti:  Kösem Sultan
Uskonto:  sunnalaisuus
Fatma Sultan, joskus myös Fatima Sultan, (1605/1606 Istanbul, Osmanien valtakunta – 1667/1670 Istanbul, Osmanien valtakunta) oli Osmanien valtakunnan kuningashuoneen prinsessa, joka tunnetaan useista poliittisista avioliitoistaan. Fatma Sultan oli sulttaani Ahmed I:n ja tämän puolison Kösem Sultanin tytär.
Fatman isä Ahmed I kuoli 1617 Fatman ollessa noin 11-vuotias. Hänen äitinsä Kösem oli yksi Osmanien valtakunnan historian vaikutusvaltaisimmista naisista naisten sultanaattina tunnetun ajanjakson aikana ja toimi elämänsä aikana rinnakkaishallitsijana useampaan otteeseen. Fatman lailla myös hänen sisarensa Ayşe Sultan vihittiin avioliittoon osmaniylimysten kanssa monta kertaa poliittisin perustein.  Tapa oli käytössä myös eurooppalaisissa kuningashuoneissa, joista poiketen osmanit eivät naittaneet prinsessoja toisten valtioiden kuningashuoneisiin.
Usein kuningattaren asemassa olleilla sulttaaniäideillä Valide Sultaneilla oli oikeus päättää tyttäriensä avioliitoista, jotka järjestettiin tavallisesti vaikutusvaltaisimpien virkamiesten kanssa. Avioliittojen nähtiin olevan tapa lujittaa poliittisia suhteita. Prinsessoilla oli etuoikeuksia muihin musliminaisiin nähden: he saivat päättää olivatko he puolisonsa ainoa vaimo; he saattoivat kieltäytyä avioliiton täyttämisestä ennen kuin kokivat olevansa valmiita ja he saivat halutessaan erota miehestään. Koska avioliitto oli usein lähinnä symbolinen side, prinsessat vihittiin joskus hyvin nuorena, jolloin huomattavasti vanhemmat aviomiehet saattoivat kuolla puolisoaan juuri näkemättä, aikaa ennen vaimonsa täysi-ikäisyyttä ja avioliiton täyttymistä. Avioliittoja järjestettiin myös kapinamielisten virkamiesten kanssa, jolloin niillä toivottiin olevan sulhoon rauhoittava vaikutus. Fatma ja hänen siskonsa Ayşe ovat äärimmäisiä esimerkkejä järjestetyistä avioliitoista poliittisesti myrskyisinä aikoina: Fatma naitettiin seitsemän kertaa, viimeisen kerran 61-vuotiaana, ja hänen siskonsa kuudesti, viimeisen kerran 50-vuotiaana.
Fatma Sultania on kuvailtu räiskyväksi ja ylellisestä elämästä nauttineeksi luonteeksi. Hänen kerrotaan olleen lapsena pilalle hemmoteltu ja aikuisena hyvin ahne ja itsekeskeinen. Hänen avioliittonsa olivat yleensä lyhyitä, ja kaksi hänen miehistään teloitettiin, minkä vuoksi avioliitoilla ei ehtinyt olla rauhoittavaa ja elämänlaatua kohottavaa vaikutusta.
Avioliitto Melek Ahmed paššan kanssa

Avioliitto on jäänyt historiaan, sillä Evliya Çelebi omistaa Melek Ahmedin yksityiselämälle luvun matkakirjassaan.
Visiiri Melek Ahmed pašša, Fatman kuudes puoliso, koki avioliiton Fatmaan erittäin onnettomaksi. Melek Ahmed paššan edellinen avioliitto Kaya Sultanin kanssa oli ollut hyvin onnellinen, mutta se oli päättynyt surullisesti puolison kuoltua keskenmenoon. Suurvisiiri Köprulu Mehmed pašša moitti Melek Ahmedia liiasta suremisesta naisen perään ja järjesti hänet uuteen avioliittoon Fatman kanssa vuonna 1661. Liitto kuitenkin toi kaikkea muuta kuin lohtua. Hääyönä Fatma esitti miehelleen listan kaikesta, mitä hän vaatii taloudelliseksi tueksi itselleen sekä palvelijoista ja seuralaisista koostuneelle seuralaisilleen. Melek Ahmed pašša totesi moisen listan täyttämisen olevan taloudellisesti mahdotonta, sillä Fatman vaatima elatussumma vastasi suurin piirtein summaa, jonka Osmanien valtakunta sai koko Egyptistä vuoden aikana verotuloina. Fatma vastasi tällöin vain avioeron tulevan kysymykseen. Melek Ahmed pašša valitti vaimostaan jopa sulttaanille, joka vastasi yksinkertaisesti: "Olet riidellyt vaimosi kanssa? Sellaista sattuu." Seuraavaksi Melek Ahmed valitti vaimostaan suurvisiirille, jonka koki nyt vastustajakseen. Köprulu Mehmed paššaltakaan ei herunut myötätuntoa, vaan hän totesi myöhemmin sivulliselle: "Annoin hänelle elefantin, syöttäköön nyt sitä". Kun Melek Ahmed pašša kuoli keuhkotautiin 1662, Fatma sinetöi hänen talonsa ovet ja ikkunat, jotta pienintäkään osaa visiirin omaisuudesta ei pääsisi katoamaan.
Fatman puolisot

Avioituessaan sulttaanin tyttären kanssa aviomiehet saivat yleensä nimeensä (kuninkaallista) vävyä tarkoittavan liitteen Damat.
Çatalcalı Hasan pašša – amiraali (kapudan pašša), naimisiin 1624, päättyi eroon 1626.
Damat Kara Mustafa pašša – entinen janitsaariupseeri ja Egyptin kuvernööri, joka teloitettiin vihkimisvuonna 1628.
Damat Kambur Mustafa pašša - naimisiin 1632, kuoli 2. heinäkuuta 1636
Damat Agha Kara Mustafa pašša – Kaptan-ı Derya, suuramiraali, ilmeisesti teloitettiin.
Damat Maksud pašša - kuoli 1644
Damat Ghazi Melek Ahmed pašša – visiiri, naimisiin 1661/1662, kuoli keuhkotautiin 1662.
Damat Közbekçi Yusuf pašša, kuoli 1678; ainoa Fatman aviomiehistä, joka eli vaimoaan kauemmin.
Fantome-luokka (sluuppi)

| Fantome-luokka |
| --- | --- |
 Luokkaan kuulunut HMS Egeria

Tekniset tiedot
Uppouma:  949 t
Pituus:  49 m (tykkikansi)
Leveys:  9,4 m
Syväys:  4,3 m
Koneteho:  838 - 1011 ihp
Miehistöä:  125
Aseistus
Meritorjunta:  2 × 7 tuuman 90 cwt MLR tykkiä 2 × 64 naulan MLR tykkiä
Fantome-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston potkurilla varustettu parkkitakiloitu sluuppiluokka, johon kuului kuusi nelitykkistä alusta.
Suunnittelu

Luokan alusten rungot valmistettiin rautarungolle, joka päällystettiin teakilla ja kuparilla. Tämä aiheutti puheet komposiittialuksista
Suunnittelu > Koneisto

Alusten voimanlähteenä oli Humphrys, Tennant and Companyn toimittama kaksi sylinterinen pitkittäin asennettu compound-höyrykone, joka pyöritti 3,4 metriä halkaisijaltaan olevaa potkuria. Koneen tarvitsema höyry valmistettiin kolmella sylinterikattilalla, jotka tuottivat 4,1 barin paineen. Moottorin teho oli 623-754 kilowattia.
Suunnittelu > Takila

Luokan alukset varustettiin parkkitakilalla.
Suunnittelu > Aseistus

Aseistuksena oli kaksi seitsemän tuuman ja kaksi 64 naulan MLR -tykkiä.
Alukset

Laivanrakennuksen nopea kehitys 1800-luvun puolivälissä aiheutti alusten vanhenemisen jo ennen palveluksen aloittamista. Alukset kuitenkin soveltuivat brittiläisen imperiumin syrjäisille laivastoasemille. Niiden aseistus oli riittävän vahva, jotta ne kykenivät selviytymään paikallisista kahakoista. Alukset palvelivat lisäksi tutkimustehtävissä, minkä vuoksi luokan viimeinen alus HMS Egeria jatkoi palvelustaan aina vuoteen 1911 saakka.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Fantome | Pembroken telakka | 1872 | 26. maaliskuuta 1873 | joulukuu 1873 | myyty 1889 |
| HMS Albatross | Chathamin telakka | 1872 | 24. heinäkuuta 1873 | helmikuu 1874 | romutettu 1889 |
| HMS Daring | Money Wigram and Sons, Blackwallin telakka, Lontoo | 1872 | 4. helmikuuta 1874 | syyskuu 1874 | myyty 1889 |
| HMS Egeria | Pembroke | 30. joulukuuta 1872 | 1. marraskuuta 1873 | marraskuu 1874 | myyty 1911 |
| HMS Flying Fish (ex-HMS Daring) | Chatham | 1872 | 27. marraskuuta 1873 | kesäkuu 1874 | myyty 1888 |
| HMS Sappho | Wigram | 1872 | 20. lokakuuta 1873 | helmikuu 1874 | myyty 1887 |
Robert Kalina

Robert Kalina (s. 1955) on Itävallan keskuspankissa työskentelevä setelien suunnittelija.
Kansainvälisesti tunnetuksi hän tuli voitettuaan eurosetelien suunnittelukilpailun syyskuussa 1996. Hänen suunnittelemansa setelisarja oli yksi eri suunnittelijoiden tekemästä 44 ehdotuksesta.
Euroseteleiden suunnittelussa yksi erityinen vaikeus oli se, että kuvat eivät saaneet sisältää mitään kansallisia, olemassa olevia kohteita. Kun muissa kilpailuehdotuksissa esiintyi seteliperinteiden mukaisesti henkilökuvia (vaikkakin anonyymejä), niin Kalina jätti kasvokuvat kokonaan pois ja sai sen sijaan eurooppalaisten yhteisestä rakennusperinnöstä hyvän aiheen eurosetelisarjalle. Kalinan kilpailuehdotuksen onnistuneisuudesta kertoo sekin, että eurosetelien muotoilu ei ole herättänyt mitään merkittävää vastustusta, eikä setelistön uudelleenmuotoilu siten ollut tarpeen ennen kuin niiden turvaominaisuuksien päivitys tuli ajankohtaiseksi yli kymmenen vuoden kuluttua sarjan käyttöönotosta.
Kalinan suunnittelema ensimmäinen eurosetelisarja korvataan vähitellen usean vuoden kuluessa toukokuusta 2013 lähtien toisella eurosetelisarjalla, joka pohjautuu Kalinan seteleiden kuvitukseen mutta on saksalaisen Reinhold Gerstetterin suunnittelema.
Kaikki Itävallan šillinkiarvoiset setelit vuodesta 1982 vuonna 2002 tapahtuneeseen euron käyttöönottoon asti olivat Kalinan suunnittelemia. Hänen käsialaansa ovat myös Azerbaidžanin uudet, 1.1.2006 käyttöön otetut manat-setelit ja kolikot.
Kalevan kisat 1959

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1959 Helsingissä 16.–17. elokuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot.
Naiset tulivat ensimmäisen kerran mukaan Kalevan kisoihin. Heillä oli ollut tätä ennen erilliset suomenmestaruuskilpailut vuosina 1945–1958, sen lisäksi vuosina 1913–1923 he olivat kilpailleet 100 metrin juoksussa ja 4 × 100 metrin viestissä.