stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomalaisen filosofian historia
Ruotsin vallan aika > Katolinen keskiaika

Kun katolinen kirkko vakiinnutti itsensä Suomessa 1200-luvulla, se liitti maan samalla keskiajan eurooppalaiseen yhtenäiskulttuuriin, jonka yhteinen katolinen uskonto ja latinan kieli saivat aikaan. Samalla Suomi liitettiin katolisen kirkon filosofiseen järjestelmään. Sitä hallitsi skolastiikka, joka yhdisteli antiikin filosofiaa kirkon oppeihin. Skolastiikkaa korosti erityisesti logiikkaa. Metafyysiset opit perustuivat Aristoteleen ja kirkkoisien ajatusten pohjalle.
Keskiajalla sekä kirkollisiin että myös korkeisiin hallinnollisiin virkoihin pyrkivältä vaadittiin jonkinlaisia opintoja myös filosofian alalla. Filosofian opinnot olivat edellytyksenä varsinkin etenemiselle teologian opintoihin. Yhtenäiskulttuuri mahdollisti sen, että suomalaiset saattoivat lähteä opiskelemaan eurooppalaisiin yliopistoihin. Opiskelu oli kuitenkin hyvin kallista, ja niin Suomesta ulkomaille lähteneet opiskelijat kuuluivat yläluokkaan. Heistä tuli piispoja ja pappeja Suomen katolisen kirkon palvelukseen. Suosituimpia kohteita olivat Pariisi, Rostock ja Leipzig.
Tiedetään, että keskiajalla ainakin 150 suomalaista suoritti tutkintoja ja luennoi yliopistoissa eri puolilla Eurooppaa. Heiltä ei ole kuitenkaan säilynyt heidän kirjoittamikseen tunnistettuja kirjoituksia. Opiskelijoita on saattanut olla huomattavasti enemmän, sillä yliopistojen kirjoihin on usein kirjattu vain tutkinnon suorittaneet opiskelijat. Johannes Flicke tiedetään ensimmäiseksi teologisen tutkinnon Pariisissa suorittaneeksi suomalaiseksi. Tunnetuin Euroopassa opiskelleista on Olavi Maununpoika (-1460).
Keskiajan Suomessa korkeampi koulutus oli puolestaan keskittynyt Turun katedraalikouluun. Siellä harjoitettiin skolastisen filosofian opetusta koko sen toiminnan ajan. Opetukseen kuului muun muassa aristotelisen ja ramistisen logiikan perusteita. Vuonna 1630 katedraalikoulun perintö siirtyi Turun kymnaasille.
Katso myös: keskiajan yliopisto
Ruotsin vallan aika > Reformaation aika

Reformaation jälkeen suomalaiset hankkivat koulutusta ennen kaikkea Saksasta, jossa Wittenbergin yliopistosta tuli protestanttisen teologian keskus.
Aikakauden merkittäviä suomalaisia teologeja olivat:
Mikael Agricola (1510–1557)
Ericus Erici (1550-luku–1625)
Henricus Martini Fattbur (tai Fatebur)
Sigfridus Aronus Forsius (1550-l.–1624)
Johannes Canuti Forthelius
Marcus Henrici Helsingius (1555–1609)
Nicolaus Magni
Johannes Clementis Mentzius
Johannes Svenonis Raumannus
Pietari Särkilahti
Ruotsin vallan aika > 1600-luku

Turun akatemia perustettiin vuonna 1640. Akatemian filosofisessa tiedekunnassa oli alussa neljä professuuria: 1) etiikka, valtio-oppi ja historia; 2) logiikka ja runous; 3) matematiikka; sekä 4) retoriikka. Kaksi ensin mainittua käsittivät filosofian tutkimuksen ja opetuksen, ja niiden voidaan katsoa vastaavan nykyisiä käytännöllisen ja teoreettisen filosofian aloja.
Turun akatemiassa harjoitettu filosofia oli pitkään hyvin konservatiivista niin sanottua uusskolastista filosofiaa. Aikakauden vaikuttajia olivat muun muassa:
Nicolaus Laurentii Nycopensis (–1664)
Andreas Thuronius (1632–1665)
Mikael Wexionius (1609–1680)
Johan Wassenius (1620/22–1691)
Georg Alanus (1609–1664)
Abraham Thauvonius (1622–1679)
Martin Stodius (1590–1675)
Enevald Svenonius (1617–1688)
Johan Gezelius vanhempi
Jakob Flachsenius (1633–1694)
Simon Tålpo (1652–1711)
Johannes Rungius (1666–1704)
Gabriel Juslenius (1666–1724)
Axel Kempe (1623–1682)
Samuel Gyldenstolpe (1650–1692)
Anders Wanochius (1651–1700)
Petrus Laurbecchius (1628–1705)
Martin Miltopaeus (1631–1679)
Daniel Achrelius
Johan Gezelius nuorempi
Lars Tammelin
Ruotsin vallan aika > 1700- ja 1800-luku

1700- ja 1800-luvuilla Turun Akatemiassa vaikuttivat muun muassa:
Daniel Juslenius (1676–1752)
Johan Bernhard Munster (1694–1714)
Johan Hartman (1682–1737)
Johan Wallenius (1698–1746)
Johan Welin (1705–1744)
Gabriel Heinricus
Karl Mesterton (1715–1773)
Jakob Haartman (1717–1788)
Wilhelm Robert Nääf (1720–1783)
Olof Schalberg (1733–1804)
Nils Hasselbom (1690-1764)
Henrik Hassel (1700–1776)
Karl Fredrik Mennander (1712–1786)
Henrik Gabriel Porthan (1739–1804)
Jakob Tengström (1755–1832)
Johan Arelin
Henrik Alanus
Johan Jakob Lagerström
Samuel Castrén
Algot Scarin (1684–1771)
Johan Bilmark (1728–1801)
Erik Johan Frosterus
Nils Magnus Tolpo
Gustaf Gadolin
Johan Bonsdorff
Gabriel Palander (1774–1821)
Anders Johan Lagus (1775–1831)
Fredrik Bergbom (1785–1830)
Gabriel Israel Hartman (1776–1809)
Akatemian ulkopuolella vaikuttivat muun muassa:
Adolf Ivar Arwidsson (1751–1858)
Anders Chydenius (1729–1783)
Petter Forsskål (1732–1763)
Franz Mikael Franzén (1772–1847)
Venäjän vallan aika

Turun palon jälkeen Turun akatemia siirtyi Helsinkiin. 1800-luvun suomalaista filosofiaa hallitsi hegeliläisyys. Filosofian professorina toimi J. V. Snellmanin jälkeen Thiodolf Rein, joka perusti Suomen filosofisen yhdistyksen vuonna 1873. Hänen seuraajakseen siirtyi vuonna 1905 uuskantilainen Arvi Grotenfelt. Vuonna 1906 oppituoli jaettiin (uudelleen) teoreettiseen ja käytännölliseen filosofiaan.
Vuosisadan vaihteen merkittävin filosofi oli moraalin tutkija ja sosiaaliantropologi Edvard Westermarck, josta tuli käytännöllisen filosofian professori 1906 ja joka oli myös professorina London School of Economicsissa vuosina 1907–1930.
Hegeliläisiä filosofeja olivat muun muassa:
Germund Fredrik Aminoff (1796–1876)
Johan Henrik Avellan (1773–1832)
Axel Adolf Laurell (1801–1852)
Karl Sederholm (1789–1867)
Johan Vilhelm Snellman (1806–1881)
Johann Mathias Sundvall (1793–1843)
Johan Jakob Tengström (1787–1858)
Muita suuntauksia edustivat:
Wilhelm Bolin (1835–1924)
Israel Hwasser (1790–1860)
Arvi Grotenfelt (1863–1941)
Carl Robert Sederholm (1818–1903)
Edvard Westermarck (1862–1939)
Yrjö Hirn (1870–1952)
Itsenäisyyden aika > 1900-luku

Edvard Westermarck on vaikuttanut suomalaiseen filosofiaan ennen kaikkea moraalin syntyä ja kehitystä koskevilla tutkimuksillaan. 1800- ja 1900-lukujen vaihteen ja 1900-luvun alun suomalaisessa filosofiassa vaikuttivat erityisesti kolme Westermarckin oppilasta:
Rafael Karsten (1879–1956)
Rolf Lagerborg (1874–1959)
Gunnar Landtman (1878–1940)
Itsenäisyyden ajan ensimmäiset merkittävät ammattifilosofit olivat:
Erik Ahlman (1892–1952)
Eino Kaila (1890–1958)
J. E. Salomaa (1891–1960)
Näistä suurin vaikutus on ollut Eino Kailalla, joka oli yhteyksissä Wienin piiriin ja toi Suomeen logiikan ja tieteenfilosofian harrastuksen ja saattoi suomalaisen filosofian näin nousevan loogisen empirismin yhteyteen. Kaila oli Suomen kaikkien aikojen merkittävimpiä kulttuurivaikuttajia. Hän toimi filosofian professorina Turun yliopistossa 1921–1930, teoreettisen filosofian professorina Helsingin yliopistossa 1930–1948 ja Suomen Akatemian jäsenenä vuodesta 1948 kuolemaansa saakka (1958). Kailan vaikutus suomalaisen hengenelämän kehitykseen oli ratkaiseva. Vahvemmin kuin kukaan muu yksityinen henkilö Kaila kytki suomalaisen filosofian eurooppalaiseen perinteeseen luomalla yhteydet Wienin piiriin. Siten hän ”toi Suomeen” nykyaikaisen logiikan ja empiristien korostaman tieteellisen todellisuuskäsityksen.
Kailan voidaan katsoa perustaneen suomalaisen analyyttisen filosofian perinteen. Jo varhainen analyyttinen filosofia edustajinaan Bertrand Russell ja G. E. Moore suhtautui hyvin arvostelevasti saksalaisperäiseen, hegeliläisesti suuntautuneen idealismin perinteeseen, jolla oli myös suomalaiset edustajansa. J. E. Salomaan filosofian historiaa käsittelevissä teoksissa näkyy saksalaisen idealismin vaikutus, ja myös Erik Ahlmanin töissä on idealistinen painotus. Ahlmanin oppilas Sven Krohn piti yllä idealistisen filosofian perinnettä. Samansuuntaista idealistisesti virittynyttä ajattelua antroposofiaan ulotettuna on edustanut Reijo Wilenius. Wileniuksen oppilaat, kuten lukuisia kansantajuisia teoksia julkaissut Kari E. Turunen, ovat olleet syrjässä suomalaisesta filosofiyhteisöstä.
Kailan oppilaisiin ja vaikutuspiiriin kuuluivat:
Oiva Ketonen (1913–2000)
Erik Stenius (1911–1990)
Georg Henrik von Wright (1913–2003)
Fenomenologiaa ovat edustaneet:
Eino Krohn (1902–1987)
Sven Krohn (1903–1999)
Yrjö Reenpää (1894–1976)
Martti Siirala (1922–)
Muita filosofisia toimijoita olivat muun muassa:
Urpo Harva (1910–1994)
F. J. Kantola (–1940)
Yrjö Kallinen (1886–1976)
Raili Kauppi (1920–1995)
Hannu Taanila (1939–)
Jussi Tenkku (1917–)
Reijo Wilenius (1930–)
Itsenäisyyden aika > Suomalainen nykyfilosofia

Suomalainen filosofia on ollut maailmalla arvostettua, ja useat suomalaiset filosofit ovat toimineet luottamustehtävissä filosofian alan kansainvälisissä järjestöissä.
1900-luvun jälkimmäisen puoliskon suomalaista filosofiaa on hallinnut loogis-analyyttinen filosofia. Tutkimus on keskittynyt ennen kaikkea logiikkaan, induktiivisen tiedon teoriaan sekä tieteellisen selittämisen ja teorianmuodostuksen ongelmiin. Suomalaiset filosofit ovat olleet hyvin perillä analyyttisen filosofian tieteenfilosofisesta ja tieto-opillisesta keskustelusta, jossa usein sovelletaan logiikan välineitä filosofisten ongelmien täsmentämisessä ja ratkaisemisessa.
Jaakko Hintikalla on ollut erittäin keskeinen rooli suomalaiseen nykyfilosofiaan toisaalta oppilaidensa ja toisaalta avaamiensa tutkimusaiheiden kautta. Hintikka aloitti von Wrightin oppilaana, ja vakiinnutti Suomen johtavaksi filosofiseksi suuntaukseksi juuri logiikkaan keskittyneen analyyttisen koulukunnan. Hintikka itse on tutkinut etenkin mahdollisten maailmojen semantiikkaa, kysymisen logiikkaa ja peliteoriaa. Hän toimii nykyään professorina Bostonin yliopistossa.
Suomalainen mannermainen filosofia on jatkanut ennen kaikkea J. E. Salomaan, Erik Ahlmanin ja Sven ja Eino Krohnin fenomenologisia perinteitä. Muun muassa Esa Saarinen on harrastanut eksistentialismia.
1980-luvulta alkaen on alettu puhua ”postanalyyttisestä” ajattelusta. Tähän liittyy myös pragmatismin nousu Suomessa. Vuonna 1994 ilmestymisensä aloittanut filosofinen aikakauslehti Niin & näin on julkaissut varsinkin mannermaista filosofiaa edustavia artikkeleita. Toinen kotimainen filosofinen aikakausjulkaisu, Königsberg, perustettiin Tampereella 1996.
Erityisesti 1990-luvulla muutamat suomalaiset filosofit ryhtyivät aktiivisiksi julkisuuden henkilöiksi. Filosofia tuli takaisin lukioiden pakolliseksi oppiaineeksi. Avointen yliopistojen filosofian kurssit olivat 1990-luvun loppupuolella suositumpia kuin koskaan.
Itsenäisyyden aika > Suomalainen nykyfilosofia > Filosofian professuurit

Nykyiset professuurit:
Sara Heinämaa (1960–), filosofian professori, Jyväskylän yliopisto
Antti Kauppinen (1972–), käytännöllisen filosofian professori, Helsingin yliopisto
Olli Koistinen (1956)–, teoreettisen filosofian professori, Turun yliopisto
Jaakko Kuorikoski (1977–), käytännöllisen filosofian professori (tenure-track), Helsingin yliopisto
Maria Lasonen-Aarnio (1979–), teoreettisen filosofian professori (tenure-track), Helsingin yliopisto
Eerik Lagerspetz (1956–), käytännöllisen filosofian professori, Turun yliopisto
Arto Laitinen (1969–), filosofian professori, Tampereen yliopisto
Sami Pihlström, (1969–), uskonnon filosofian professori, Helsingin yliopisto
Juha Räikkä (1965–), käytännöllisen filosofian professori, Turun yliopisto
José Filipe Pereira da Silva (1975–), teoreettisen filosofian professori, Helsingin yliopisto
Gabriel Sandu (1954–), teoreettisen filosofian professori, Helsingin yliopisto
Thomas Wallgren (1958–), ruotsinkielisen filosofian (filosofi) professori, Helsingin yliopisto
Mikko Yrjönsuuri, teoreettisen filosofian professori, Jyväskylän yliopisto
Aiempia professuureja:

Varsin monet yliopistojen filosofian alan aiemmat professorit ovat Jaakko Hintikan entisiä oppilaita:
Ilkka Niiniluoto (1946–), teoreettisen filosofian professori emeritus, Helsingin yliopisto
Veikko Rantala (1933–), filosofian professori emeritus, Tampereen yliopisto
Juhani Pietarinen (1938–), käytännöllisen filosofian professori emeritus, Turun yliopisto
Raimo Tuomela (1940–), käytännöllisen filosofian professori emeritus, Helsingin yliopisto
Leila Haaparanta (1954–), filosofian professori, Tampereen yliopisto
Muita aiempia:
Timo Airaksinen (1947–), käytännöllisen filosofian professori emeritus, Helsingin yliopisto
Lars Hertzberg (1943–), filosofian professori, Åbo Akademi
Jan von Plato (1951–), filosofian (ruots.) professori emeritus, Helsingin yliopisto
Uskali Mäki (1951–), käytännöllisen filosofian professori emeritus, Helsingin yliopisto
Seppo Sajama (1952–), filosofian professori emeritus, Joensuun yliopisto
Ulkomailla vaikuttavia:
Lilli Alanen (1941–)
Risto Hilpinen (1943–), Miamin yliopisto; aiempi teoreettisen filosofian professori, Turun yliopisto
Tarja Knuuttila, filosofian professori, Wienin yliopisto
Mari Mikkola, filosofian professori, Oxfordin yliopisto
Martin Kusch (1959–), filosofian professori, Wienin yliopisto
Pauliina Remes (1971–), filosofian professori, Uppsalan yliopisto
Mari Ruti (1964–2023), Toronton yliopisto
Pekka Väyrynen (1974–), filosofian professori, Leedsin yliopisto
Itsenäisyyden aika > Suomalainen nykyfilosofia > Muita filosofian tutkijoita

Juha Himanka
Heikki Ikäheimo
Leena Kakkori
Heikki Kannisto
Toni Kannisto
S. Albert Kivinen (1933–)
Petter Korkman
Jussi Kotkavirta
Markus Lammenranta
Susanna Lindberg
Olli Loukola
Lauri Mehtonen
Olli-Pekka Moisio
Pentti Määttänen
Ilkka Patoluoto
Tapio Puolimatka
Panu Raatikainen
Martina Reuter
Juha Sihvola
Hannu Sivenius
Juha Varto
Itsenäisyyden aika > Suomalainen nykyfilosofia > Muiden tieteiden filosofisesti suuntautuneita tutkijoita

Aulis Aarnio (1937–) (oikeustiede, oikeusfilosofia)
Arto Haapala (1959–) (estetiikka)
Lars D. Eriksson (oikeustiede, oikeusfilosofia)
Jukka Gronow (yhteiskuntatiede)
Jyrki Hilpelä (kasvatustiede)
Juha Hämäläinen (sosiaalipedagogiikka)
Juhani Ihanus (1954–) (psykologia)
Esa Itkonen (1944–) (yleinen kielitiede)
Timo Kaitaro
Kari Kantasalmi (aikuiskasvatus)
Jukka Kemppinen (oikeustiede, oikeusfilosofia)
Simo Knuuttila (1946–) (teologia)
Markku Koivusalo (yhteiskuntatiede , poliittinen filosofia)
Tarmo Kunnas (1942–) (kirjallisuus)
Anto Leikola (1937–) (oppihistoria, biologia)
Kaarlo Makkonen (1923–) (oikeustiede, oikeusfilosofia)
Pentti Malaska (1934–) (tilastotiede)
Juha Manninen (1945–) (yleinen aate- ja oppihistoria)
Panu Minkkinen (oikeustiede),oikeusfilosofia)
Jukka Laari (sosiologia)
Arto Noro (yhteiskuntatiede)
Hannu Nurmi (1944–) (yhteiskuntatiede)
Mika Ojakangas (yhteiskuntatiede ,poliittinen filosofia)
Kari Palonen (yhteiskuntatiede)
Tuija Pulkkinen (yhteiskuntatiede ,poliittinen filosofia)
Keijo Rahkonen (yhteiskuntatiede)
Pauli Siljander (kasvatustiede)
Simo Skinnari (kasvatustiede)
Juha Suoranta (kasvatustiede)
Pertti Töttö (sosiologia)
Ilkka Tuomi (tietojenkäsittelytiede)
Reijo Työrinoja (1948–) (teologia)
Simo Vehmas (erityispedagogiikka)
Jussi Vähämäki (yhteiskuntatiede)
Veli-Matti Värri (kasvatustiede)
Kari Väyrynen (kasvatustiede)
Itsenäisyyden aika > Suomalainen nykyfilosofia > Filosofisia ajattelijoita ja esseistejä

Torsti Lehtinen
Heidi Liehu
Pentti Linkola
Tuomas Nevanlinna
Aapo Riihimäki
Yhdistyksiä

Suomen filosofinen yhdistys
Julkaisuja

Acta Philosophica Fennica – Suomen filosofisen yhdistyksen julkaisusarja
Ajatus – Suomen filosofisen yhdistyksen vuosikirja
Niin & näin – Filosofinen aikakauslehti
Paatos – Filosofinen kulttuurilehti
Kirjallisuutta

Pietarinen, Juhani: Suomalaisen filosofian vaiheita.  Turku:  Areopagus, 2015.  ISBN 978-952-99791-8-9.
Aiheesta muualla

Suomalaisen filosofian historia . Filosofia.fi.
Joutsen ja muna. Linnut liittyvät monella tavalla itämerensuomalaisten uskomuksiin. Oli esimerkiksi monta käsitystä siitä, miten lintu oli luonut maailman.
Mikael Agricola.
Johan Gezelius vanhempi.
Daniel Juslenius.
Henrik Gabriel Porthan.
Bernhard Reinhold, J. V. Snellman, 1874.
Edvard Westermarck.
Eino Kaila
Georg Henrik von Wright
Jaakko Hintikka.
Ilkka Niiniluoto.
Keltanokkasorsa

| Keltanokkasorsa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Sorsat Anatidae
Suku::  Sorsat Anas
Laji::  undulata
Kaksiosainen nimi
 Anas undulata  Dubois, 1839 
Katso myös
   Keltanokkasorsa Wikispeciesissä   Keltanokkasorsa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltanokkasorsa (Anas undulata) on afrikkalainen sorsalaji.
Keltanokkasorsaa tavataan laajalla alueella eteläisessä ja itäisessä Afrikassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 14 000 000 km2. Laji on kaikkiruokainen ja käyttää ravinnokseen hedelmiä, siemeniä, kasvinosia, vesihyönteisiä ja niiden toukkia, äyriäisiä ja nilviäisiä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Keltanokkasorsa (Anas undulata)
ITIS: Anas undulata (englanniksi)
Kjaerbye

| Kjaerbye> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Markus Kjærbye
Syntynyt: 27. huhtikuuta 1998 (ikä 26)
Kansalaisuus:   Tanska
Ammatti:  ammattipelaaja
Elektronisen urheilun pelaaja
Pelaajanimi:  Kjaerbye
Aktiivisena:  2014–2021, 2022–
Nyk. joukkue:  JiJieHao (penkitetty)
Rooli:  entry fragger
Peli:  Counter-Strike 2
Mestaruudet:  Esports Championship Series Season 2 - Finals ELEAGUE Major 2017 Intel Extreme Masters XI - World Championship DreamHack Open Tours 2018 DreamHack Open Valencia 2018 DreamHack Masters Stockholm 2018 DreamHack Open Sevilla 2019
Ammattilaisjoukkueet

 2014 :  myRevenge
 2014 :  NO SIR!
 2014–2015 :  Copenhagen Wolves
 2015 :  Deponeret
 2015–2016 :  Team Dignitas
 2016–2018 :  Astralis
 2018–2020 :  North
 2020–2021 :  FaZe Clan
 2021 :  HYENAS
 2022 :  Endpoint
 2024– :  JiJieHao
Markus ”Kjaerbye” Kjærbye (s. 27. huhtikuuta 1998) on tanskalainen Counter-Strike 2 -ammattilainen. Hän on edustanut kesäkuusta 2024 JiJieHao-joukkuetta, josta hänet penkitettiin elokuussa.
Kjærbye on edustanut urallaan muun muassa Copenhagen Wolvesia, Astralista, Northia ja FaZe Clania. Uransa merkittävimmän voiton hän on saanut Astraliksen joukkueessa ELEAGUE Major 2017 -turnauksesta. Kjærbye valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi keskimäärin 0,76 tapolla kierroksella, kuoltuaan keskimäärin 0,63 kertaa kierroksella ja saatuaan koko turnauksessa keskiarvon 1,21. Hän sai finaalissa Virtus.prota vastaan 73 tappoa ja kuoli 54 kertaa, mistä seurannut 1,38 keskiarvo oli selvästi finaalin korkein.
Kjærbye kertoi lopettavansa uransa kesäkuussa 2021. Hän palasi takaisin noin vuoden kuluttua kesäkuussa 2022.
Saavutukset

Sija 16. HLTV TOP 20 Players -arvioinnissa vuonna 2016
Sija 15. HLTV TOP 20 Players -arvioinnissa vuonna 2017
MVP / ELEAGUE Major Atlanta 2017
Nuorin major-turnauksen voittaja 18 vuoden ja 277 päivän ikäisenä.
Karsinnat jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2020 – Lohko I

Lohko I karsinnoissa jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2020 oli yksi kymmenestä karsintalohkosta, jolla ratkaistiin pääsy Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2020. Lohkossa pelasivat Belgia, Kazakstan, Kypros, San Marino, Skotlanti ja Venäjä.
Belgia ja Venäjä etenivät kahtena parhaiten sijoittuneena joukkueena lopputurnaukseen.
Sarjataulukko

| Sij>  | Joukkuen • k •  | O | V | T | H | TM | PM | ME | P | Karsinta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Belgia | 10 | 10 | 0 | 0 | 40 | 3 | +37 | 30 | Etenee lopputurnaukseen |
| 2 |  Venäjä | 10 | 8 | 0 | 2 | 33 | 8 | +25 | 24 | Etenee lopputurnaukseen |
| 3 |  Skotlanti | 10 | 5 | 0 | 5 | 16 | 19 | −3 | 15 |  |
| 4 |  Kypros | 10 | 3 | 1 | 6 | 15 | 20 | −5 | 10 |  |
| 5 |  Kazakstan | 10 | 3 | 1 | 6 | 13 | 17 | −4 | 10 |  |
| 6 |  San Marino | 10 | 0 | 0 | 10 | 1 | 51 | −50 | 0 |  |
1 2  Keskinäisten otteluiden pisteet: Kypros 4, Kazakhstan 1.
Telstar (täsmennyssivu)

Telstar voi tarkoittaa seuraavaa:
Telstar, tietoliikennesatelliitti
”Telstar”, The Tornados -yhtyeen kappale
Telstar, jalkapalloseura Velsenistä
Adidas Telstar, vuoden 1970 jalkapallon MM-kisojen virallinen ottelupallo
Coleco Telstar, ensimmäisen sukupolven pelikonsoli
Ford Telstar, automalli.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Telstar”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Thomas Vehmanen

Kiur-Thomas Vehmanen (s. 2. tammikuuta 2000) on virolais-suomalainen koripalloilija, joka pelaa takamiehenä. Hän pelasi juniorina Rakveressa ja edusti pari vuotta Tallinna Kalev TLÜ:ta kunnes siirtyi kaudella 2019–2020 Suomeen. Kaksi ensimmäistä kauttaan Korisliigassa hän edusti Kauhajoen Karhua. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Loimaan Bisonsissa, ja kaudella 2023–2024 hän edustaa Uudenkaupungin Korihaita.
Vehmanen pelasi Korisliiga-kaudella 2019–2020 Kauhajoen joukkueessa 16 runkosarjaottelua vajaan neljän minuutin keskimääräisellä peliajalla. Hän teki ottelua kohden 0,9 pistettä, antoi 0,9 syöttöä ja otti 0,3 levypalloa. Koronavirusepidemian vuoksi pudotuspelejä ei pelattu. Seuraavalla kaudella Vehmanen sai 17 runkosarjaottelussa peliaikaa keskimäärin 9.42 minuuttia ja teki 3,1 pistettä, antoi 2,1 syöttöä ja otti 0,5 levypalloa per ottelu. Tammikuussa Salon Vilpasta vastaan hän teki 26 pistettä ja antoi viisi syöttöä päästessään ainoan kerran kauden aikana pelaamaan yli puoli tuntia. Hän pelasi 14 pudotuspelissä keskimäärin 6.48 minuuttia, ja ottelukohtaiset tilastolukemat olivat 2,3 pistettä, 1,0 syöttöä ja 0,6 levypalloa. Tuloksena oli SM-hopeaa Karhun hävittyä loppuotteluissa Salon Vilppaalle.
Vehmanen siirtyi kaudeksi 2021–2022 Korisliigaan nousseeseen Loimaan Bisonsiin. Sopimus oli 1+1-vuotinen. Hän pelasi kauden aikana 32 Korisliigan runkosarjaottelua keskimäärin lähes 19 minuutin peliajalla. Ottelua kohden hän teki 5,5 pistettä, antoi 2,9 koriin johtanutta syöttöä ja otti 1,8 levypalloa. Tammikuussa KTP:tä vastaan hän antoi seitsemän koriin johtanutta syöttöä ja otti neljä levypalloa.
Vehmanen pelasi kaudella 2022–2023 ensin Virossa Rakvere Tarvasin joukkueessa Viron ja Latvian yhteisliigaa viiden ottelun verran ja sitten ETB Wohnbau Miners Essenissä Saksan Regionalligaa 12 ottelun verran. Kaudella 2023–2024 hän edustaa Suomen Korisliigassa Uudenkaupungin Korihaita, jonka päävalmentaja on Vehmaselle Bisonsista tuttu Darko Mihajlovic.
Kinonit

Kinonit ovat orgaanisen kemian yhdisteryhmä. Kinonit ovat sellaisia dioksoyhdisteitä, joissa oksoryhmät sijaitsevat sellaisessa kuusirenkaassa, joka sisältää kaksi kaksoissidosta.
Reaktioista

Kinonit käyttäytyvät tyydyttymättömien ketonien tavoin. Reaktiot ovat C=C-C=O -ryhmän 1,4-additioita, C=C-ryhmän 1,2-additioita ja karbonyyliryhmän additioita.
Kinoneja

2-aminoantrakinoni (C14H9NO2) CAS-numero 117-79-3
1,4-bentsokinoni eli para-bentsokinoni (C6H4O2) CAS-numero 106-51-4
Antrakinoni (C14H8O2 / C6H4(CO)2C6H4) CAS-numero 84-65-1
Hydrokinoni eli 1,4-dihydroksibentseeni eli hydrokinoli (C6H6O2 / C6H4(OH)2) CAS-numero 123-31-9
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
IUPAC Gold Book: Quinones (englanniksi)