stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jari Halttu

Jari Matti Johannes Halttu (s. 24. helmikuuta 1961 Kemi) on suomalainen nyrkkeilijä, moninkertainen TUL:n mestari ja kolminkertainen Suomen-mestari. Hänellä on kaksi Suomen-mestaruutta sarjassa 48 kg (1982 ja 1984) sekä yksi sarjassa 51 kg (1989). Halttu edusti Suomea useasti maaotteluissa, Tammer- ja Gee-Bee-turnauksissa, nuorten EM-kisoissa 1980 sekä useissa kansainvälisissä turnauksissa. Halttu tunnettiin taitavana ja tarkkana nyrkkeilijänä.
Haltun seurana oli koko uran ajan Kemin Into ja valmentajana monia huippunyrkkeilijöitä valmentanut Taisto Tuominen.
Haltulle tarjottiin uran aikana myös mahdollisuutta siirtyä ammattilaiskehiin mutta hän ei osoittanut halukkuutta ammattilaisuralle.
Bifurkaatiojärvi

Vesijako
Bifurkaatiojärvi on järvi, josta vedet laskevat kahteen eri suuntaan. Siellä, missä on bifurkaatiojärviä, vedenjakaja ei ole yksiselitteisesti määriteltävissä. Järvibifurkaatioiden ohella on olemassa myös jokibifurkaatioita, kun joen virtaus haarautuu kahtaalle.
Bifurkaatiojärviä Suomessa

Tunnetuimpia ja samalla suurimpiin kuuluvia bifurkaatiojärviä Suomessa ovat Lummenne Keski-Suomen Kuhmoisissa ja Vesijako Päijät-Hämeen Padasjoella. Näistä kummastakin yksi laskujoki johtaa Päijänteeseen ja edelleen Kymijokea pitkin Suomenlahteen, toinen taas Hauhon reittiin ja lopulta Pyhäjärven ja Kokemäenjoen kautta Pohjanlahteen. Vesijaon ja Lummenen muodostamaan järvisysteemiin kuuluu kolmantena järvenä Vehkajärvi, johon sen yläpuolinen bifurkaatiojärvi Lummene laskee, ja joka puolestaan laskee bifurkaatiojärvi Vesijakoon.
Huomattavia ja suuria bifurkaatiojärviä ovat myös Karvianjoen vesistöön kuuluvat Isojärvi ja  Inhottu Satakunnassa. Näillä kummallakin on kaksi lasku-uomaa, joista vedet lopulta päätyvät Selkämereen kolmena eri jokihaarana: Merikarvianjokena, Pohjajokena ja Eteläjokena. Aiemmin Karvianjoen vesistössä oli myös kolmas bifurkaatiojärvi, Torajärvi Noormarkussa sekä jokibifurkaatio Karvianjoesta Kynäsjärven yläpuolelta Leväsjokeen mutta vesistöjärjestelyjen myötä nämä bifurkaatiot ovat hävinneet.
Bifurkaatiojärvenä mainitaan ainakin vanhemmissa lähteissä myös Suomen, Ruotsin ja Norjan rajalla sijaitseva Koltajärvi. Sillä on pääasiallinen lasku-uoma Norjanmereen laskevan Singalanjoen kautta, mutta toinen pienempi lasku-uoma on mainittu olevan myös Kuohkimajärveen Suomen puolelle ja täältä edelleen Kilpisjärven kautta Tornionjoen vesistöön. Myös nykyisessä Suomen vesistöaluejaossa Koltajärvi on merkitty jakautumaan Tornionjoen vesistön ja Singalanjoen vesistön valuma-alueiden kesken.
Ennen myös Sotkamon Kalliojärvi Maanselällä oli bifurkaatiojärvi. Silloin vedet laskivat siitä sekä Oulujoen vesistön kautta Pohjanlahteen että Pielisen ja Vuoksen vesistön kautta Laatokkaan. Nykyisin vedet laskevat sieltä ainoastaan Oulujoen suuntaan. lähde?
Bifurkaatiovaiheita on geologisen historian aikana sisältynyt myös monien muitten, suurtenkin järvien kehityshistoriaan. Eräs tällainen on Ähtärinjärvi, joka muodosti bifurkaation 1700 vuoden ajan 3200–1500 vuotta sitten.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bifurkaatiojärvi Wikimedia Commonsissa
Big Bear

Big Bear vuonna 1885.
Big Bear, omalla kielellään Mistahimaskwa, (n. 1825 – 17. tammikuuta 1888) oli cree-intiaanien päällikkö, joka osallistui Saskatchewanin kapinaan ja tuomittiin pitkään vankeusrangaistukseen. Hän vakiinnutti asemansa kansansa johtajana 1850-luvun lopulla ja seuraavan vuosikymmenen alussa.
Varhainen elämä

Big Bear syntyi Kanadan koillisosassa lähellä Fort Carltonia. Hän saattoi kuulua alun perin saulteaux-heimoon, mutta varttui cree-intiaanien joukossa. Hudson's Bay Companyn tietojen mukaan hän oli päässyt johtavaan asemaan cree-intiaanien keskuudessa vuoteen 1862 mennessä. Vuonna 1870 hän johti näitä mustajalkoja vastaan Belly Riverin taistelussa.
Kanadan kiista

1870-luvulla Kanadan parlamentti ryhtyi vaatimaan tasankointiaaneilta sopimuksia, joiden tarkoituksena oli siirtää intiaanit reservaatteihin. Big Bear suhtautui kanadalaisiin epäluuloisesti uskoen näiden ajavan vain uudisasukkaiden etuja, vaikka intiaaneille oli luvattu mahdollisuus vaikuttaa reservaattien sijaintiin. Hän kampanjoi intiaanien keskuudessa kanadalaisia vastaan ja neuvotteli muiden intiaanipäällikköjen kanssa, jotta he vaatisivat yhtenäistä intiaaniterritoriota. Kun Big Bear vuonna 1884 isännöi suurta paikallisten heimojen juhlatapahtumaa Saskatchewanissa, Kanadan ratsupoliisit puuttuivat tilaisuuteen, ja hajottivat kokoontumisen. Big Bear joutui lopulta myöntymään valkoisten vaatimuksiin turvatakseen ruoka-avun kansalleen, joka kärsi nälänhädästä biisonien määrän romahdettua.
Vuonna 1885 métisit aloittivat Saskatchewanin kapinan. Big Bearin osuus tapahtumien kulussa oli vähäinen, mutta joukko heimoon kuuluvia Kapapamahchakwewin alaisia sotureita surmasi yhdeksän valkoista Frog Laken kaupungissa. Big Bear tuomittiin kapinasta kuudenkymmenen vuoden vankeusrangaistukseen. Hän ei kuitenkaan joutunut kärsimään tuomiotaan loppuun, sillä hänet armahdettiin terveyssyistä.
Big Bear kuoli 17. tammikuuta 1877.
Halsuanjärvi

| Halsuanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Halsua
Koordinaatit:  63°27′07″N, 24°07′52″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Halsuanjoki → Perhonjoki
Järvinumero:  49.033.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  119 m 
 fiHalsuanjärvi 
Halsuanjärvi on matala ja tummavetinen järvi Perhonjoen vesistön yläjuoksulla Halsualla ja se on Keski-Pohjanmaan suurimpia järviä. Järven vedenpintaa on 1900-luvulla laskettu useasti heinämaan lisäämisen ja tulvasuojelun vuoksi.
Halsuanjärveen laskee Venetjoki Venetjoen tekojärvestä ja Penninkijoki. Halsuanjärven laskujoki on Halsuanjoki.
Biohajoava muovi

Biohajoavasta muovista valmistettuja ruokailuvälineitä.
Biohajoavat muovit ovat joko synteettisiä tai luonnon raaka-aineista eli biomassasta saatuja polymeerejä.
Biohajoavaa muovia voidaan valmistaa mm. tärkkelyksestä ja selluloosasta. Suomessa raaka-aineena käytetään lähinnä perunaa ja viljatuotteitta. Muualla tyypillisiä raaka-aineita ovat maissi, riisi sekä soija.
Biohajoavista polymeereista on 1980-luvulta alkaen valmistettu lääketieteen käyttöön esimerkiksi luunmurtumien tai muissa kudosvaurioiden hoidossa tarvittavia ruuveja ja muita kiinnittimiä, jotka hajoavat elimistössä vähitellen tehtävänsä täytettyään.
Aiheesta muualla

Bioteknologiainfo: Biohajoavat tuotteet
Birger Halvorsen

| Birger Halvorsen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. helmikuuta 1905 Norja
Kuollut: 7. syyskuuta 1976 (71 vuotta)
Yleisurheilija
Laji:  korkeushyppy
Seura:  Horten FIK
| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Norja> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Torino 1934 | Korkeushyppy |  |
Birger Halvorsen (19. helmikuuta 1905 – 7. syyskuuta 1976) oli norjalainen korkeushyppääjä. Hänen parhaana saavutuksenaan oli EM-hopea korkeushypyssä vuoden 1934 kisoissa Torinossa tuloksella 197 cm. Halvorsenin seura oli koko hänen uransa ajan Horten FIK.
Käännös suomeksi
Białystokin ja Minskin taistelu

Raunioita Minskissä heinäkuussa 1941.
Vangeiksi otettuja neuvostosotilaita marssitetaan vankeuteen Minskissä heinäkuussa 1941.
Białystokin ja Minskin taistelu oli toisen maailmansodan itärintamalla Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu kesäkuussa 1941 operaatio Barbarossan alussa. Taistelu alkoi 22. kesäkuuta 1941 keskustan armeijaryhmän aloitettua etenemisen Neuvostoliittoon Puolan ja Valko-Venäjän kautta ja se päättyi 1. heinäkuuta Saksan joukkojen vallattua Białystokin ja Minskin kaupungit. Saksalaiset piirittivät taistelun aikana Neuvostoliiton 10. armeijan Białystokin lähistölle ja 3. ja 13. armeijan Navahrudakin kaupungin lähistölle sekä osan 4. armeijasta. Taistelussa kaatui yli 400 000 neuvostosotilasta. Taistelu oli Saksan ensimmäinen suurvoitto itärintamalla.
Taustaa

Marsalkka Fedor von Bockin johtaman Saksan keskustan armeijaryhmän tehtävänä oli hyökätä Puolasta Białystok–Minsk–Smolensk-akselilla kohti Moskovaa. Armeijaryhmään kuuluivat 4. ja 9. armeija sekä 2. ja 3. panssariryhmä. Yhteensä käytössä oli 33 jalkaväkidivisioonaa, yhdeksän panssaridivisioonaa, kuusi motorisoitua divisioonaa ja ratsuväkidivisioona. Armeijaryhmän tukena oli 2. ilma-armeija.
Armeijaryhmää vastassa oli puna-armeijan kenraali Dmitri Pavlovin komentama lännen rintama, johon kuuluivat rajalle sijoitetut 3., 4. ja 10. armeijat. Alueella oli lisäksi Stavkan reservinä 13. armeija, johon kuului lähinnä esikuntaosia ilman elimellisiä joukkoja. Yhteensä puna-armeijan joukkoja oli 25 kivääri- ja ratsuväkidivisioonaa, 13 panssaridivisioonaa ja seitsemän motorisoitua divisioonaa.
Seuraukset

Puna-armeijan kahteen suureen mottiin jääneet joukot jatkoivat taistelua, jolloin saksalaiset kärsivät merkittäviä tappioita. Useat puna-armeijan sotilaat pakenivat moteista harvan saartorenkaan läpi. Lopulta 290 000 puna-armeijan sotilasta joutui sotavankeuteen ja 1 500 tykkiä sekä 2 500 panssarivaunua tuhoutui. Lähes 250 000 puna-armeijan sotilasta kykeni palaamaan omille linjoille.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Battle of Białystok–Minsk
Aiheesta muualla

Glantz, David: The Initial Period of War on the Eastern Front 22 June - August 1941.  Portland:  Frank Cass, 2001.  ISBN 0-7146-4298-3  (englanniksi)
Merkinnän syy: Taistelutoimet kuvaamatta
Käännös suomeksi
Halullisten sielujen hengelliset laulut

| Halullisten sielujen hengelliset laulut |
| --- | --- |
Kieli:  suomi
Genre:  hengellinen laulukokoelma
Julkaistu:  1790
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Halullisten sielujen hengelliset laulut on 1790 julkaistu rukoilevaisen herätysliikkeen laulukirja. Kokoelman toimittivat Antti Achrenius ja Pentti Jaakko Ignatius. Laulukirja on vakiintunut rukoilevaisten laulukokoelmaksi vuoden 1701 virsikirjan ohella.
Kokoelman varhaisimmissa painoksissa oli vain 26 laulua. Vuodesta 1828 lähtien siihen liitettiin erityisesti arkkivirsiä ja se laajeni vähitellen 196 laulun kokoelmaksi. Suuri osa sävelmistä oli Ilmari Krohnin ja Mikael Nybergin 1800-luvulla keräämiä hengellisten laulujen sävelmiä. Matti Merivirta julkaisi vuonna 1930 painetun valikoiman laulukokoelman sävelmistä.
Kokoelman laulut ovat jääneet elämään, sillä niitä lauletaan edelleen rukoilevaisen kansan parissa, ja niitä on otettu myös muiden herätysliikkeiden laulukirjoihin. Laulukirjan lauluja on myös virsikirjassa useampi kappale, esimerkiksi virsi nro 173 "Ilmoita, Herramme, voimasi meille" sekä nro 312 "Muistan päivää autuasta".
Se on saanut jo varhain lempinimet "Achrenius" ja "Pikku Siioni". Pekka Kivekäs, joka on tehnyt pro gradu -tutkielman Halullisten Sieluin Hengellisistä Lauluista, on todennut "koko kirjan syntyneen herätyksen riemun pakottamana".
Vuonna 2020 laulukirja julkaistiin vanhan virsikirjan ja vuoden 1790 Siionin virsien kanssa Android-sovelluksena.
Biannos

| Biannos> Βίαννος.Sijainti |
| --- | --- |
 Biannos
Koordinaatit:  35°3′20″N, 25°24′26″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Áno Viánnos, Viánnos, Iraklion, Kreeta
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kreeta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Biannos (m.kreik. Βίαννος, myös Biennos, Βίεννος; lat. Biennus, Bienna) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kreetan saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Áno Viánnoksen kylän paikalla.
Maantiede

Biannos sijaitsi Kreetan eteläosissa Hierapytnan ja Lebenin kaupunkien välissä, noin seitsemän kilometriä sisämaahan saaren etelärannikosta. Tabula Peutingerianassa kaupunki esiintyy nimellä Blenna, ja se on sijoitettu 30 roomalaisen mailin päähän Arkadeesta eli Arkadiasta ja 20 mailia Hierapytnasta. Kaupungin akropoliina eli linnavuorena ja yläkaupunkina toimi kallioinen kukkula, joka sijaitsee heti nykyisen Áno Viánnoksen kylän luoteispuolella.
Biannoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä Biannia (Βιαννία). Sen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Idässä alue rajautui todennäköisesti Hierapytnan poliksen alueeseen.
Historia

Biannoksen historiasta tiedetään vain vähän. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Biannoksen paikalla on ollut asutusta viimeistään arkaaisella kaudella, ja itse kaupunki on ollut olemassa viimeistään klassisella kaudella. Se mainitaan poliksena kaupunkivaltion merkityksessä kuitenkin vasta hellenistisellä kaudella. Tuolloin sen tiedetään tehneen muiden Kreetan kaupunkien ohella liiton Eumenes II:n kanssa. Kaupunki säilyi olemassa roomalaiselle kaudelle saakka.
Kreikkalaisessa mytologiassa Biannoksen kerrottiin olleen paikka, johon sijoittui Otoksen ja Efialteen kamppailu Areen kanssa. Tästä paikka sai myös väkivaltaan (βία, bia) viittaavan nimensä. Ares oli myös kaupungin suojelijajumala, ja tälle uhrattiin kaupungissa hekatomfonia-uhri.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Biannios (Βιάννιος) ja Biennios (Βιέννιος). Kaupungin nimi tunnetaan vain näiden etnonyymien kautta, eikä esiinny antiikin lähteissä sellaisenaan.
Rakennukset ja löydökset

Biannoksen akropoliilta on tehty keramiikkalöytöjä arkaaisen kauden alkuvaiheen niin kutsutulta orientalisoivalta kaudelta roomalaiselle kaudelle saakka. Kaupungissa oli Areelle omistettu pyhäkkö, johon asetettiin julkisesti nähtäville poliksen tekemät päätökset. Piirtokirjoitusten perusteella kaupungissa oli myös prytaneion.
Nykyisessä Káto Sýmissä sijainnut Hermeen ja Afroditen pyhäkkö sijaitsi mahdollisesti Biannoksen alueella, koska se oli suhteellisen lähellä ja sinne kulki suhteellisen helppo reitti. Se on kuitenkin voinut olla myös pankreetalainen eli yhteiskreetalainen.
Nykyinen Áno Viánnoksen kylä, ja heti sen takana antiikin Biannoksen kallioinen akropolis-kukkula.
Biannoksen lähellä sijainneen Hermeen ja Afroditen pyhäkön rauniot.
Hamad al-Muntaširi

Hamad al-Muntaširi
Hamad al-Muntaširi (s. 22. kesäkuuta 1982) on saudiarabialainen jalkapalloilija, joka pelasi pitkään Saudi-Arabian pääsarjajoukkue al-Ittihadissa. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Al-Muntaširi on voittanut al-Ittihadin mukana Aasian Mestareiden liigan kahdesti, vuosina 2004 ja 2005. Vuonna 2005 hänet valittiin Aasian vuoden jalkapalloilijaksi. Al-Muntaširi kuului Saudi-Arabian jalkapallomaajoukkueeseen Saksan MM-kisoissa 2006 ja pelasi joukkueen kaikki kolme ottelua alusta loppuun.
Reynaldo Bignone

| Reynaldo Bignone |
| --- | --- |
 Reynaldo Bignone
Argentiinan presidentti
 1. heinäkuuta 1982 – 9. joulukuuta 1983  
Edeltäjä:  Alfredo Oscar Saint Jean
Seuraaja:  Raúl Alfonsín
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. tammikuuta 1928 Morón, Argentiina
Kuollut: 7. maaliskuuta 2018 (90 vuotta)
Tiedot
 Nimikirjoitus
Reynaldo Benito Bignone (21. tammikuuta 1928 Morón, Argentiina – 7. maaliskuuta 2018) oli argentiinalainen kenraali ja maan presidentti 1982–1983. Hän oli Argentiinan viimeinen sotilasdiktaattori. Vuonna 2010 Bignone tuomittiin 25 vuoden vankeusrangaistukseen ihmisoikeusrikoksista.
Sotilaasta presidentiksi

Bignone toimi Argentiinassa pahamaineisen kidutusleirin toiseksi korkeimpana johtajana 1976–1978. Buenos Airesin lähellä sijaitsevan Campo de Mayon sanotaan olleen Argentiinan likaisen sodan suurin kidutusleiri.
Bignone nousi Argentiinan presidentiksi epäonnistuneen Falklandin sodan jälkeen. Presidentti Leopoldo Galtieri ilmoitti kesäkuussa 1982 kansalle Argentiinan tappiosta sodassa. Hän oletti, että kansa tukisi häntä brittiläisvastaisen sanoman ansiosta. Galtieri vakuutti, että Argentiina ei koskaan luovu vaatimuksistaan Falklandinsaaria kohtaan. Kansa alkoi kuitenkin osoittaa vastustustaan sotilasjunttaa kohtaan. Argentiinan sotilasjohto vaati lopulta 17. kesäkuuta Galtieria eroamaan. Armeijan komentaja Cristino Nicolaides ilmoitti, että Bignonesta tulee maan uusi presidentti. Samalla juntta suostui palauttamaan Argentiina takaisin demokraattiseen hallintoon.
Bignone kohtasi kolme suurta haastetta presidenttiytensä aikana. Hänen piti löytää helpotusta surkealle taloustilanteelle, jossa inflaatio oli lähes 200 %. Bignone piti saada myös armeija vallasta siten, että sen ei tarvinnut kohdata ihmisoikeusjärjestöjen iskua. Lisäksi hänen tavoitteena oli järjestää tulevat vaalit ja siirtää Argentiina takaisin siviilihallinnon aikaan. Bignone asetti lopulta presidentinvaalin lokakuulle. Juntta hajotettiin 5. joulukuuta, ja Bignone luovutti vallan Raúl Alfonsínille 10. joulukuuta.
Vankeustuomiot

Argentiinan korkein oikeus kumosi vuonna 2005 lain, joka antoi likaisen sodan aikaisille ihmisoikeusrikollisille armahduksen. Bignone pidätettiin maaliskuussa 2007. Huhtikuussa 2010 Bignone ja kuusi muuta virkamiestä tuomittiin 56 murha-, kidnappaus- ja kidutustapauksesta vankeuteen. Bignone sai 25 vuotta vankeutta sieppausten ja kidutusten määräämisestä.
Huhtikuussa 2011 Bignonelle langetettiin elinkautinen vankeustuomio ihmisoikeusrikkomuksista, jotka tapahtuivat maata hallinneen sotilasjuntan aikana vuosina 1976–1983. Bignonen katsottiin olevan vastuussa muun muassa raskaana olevien naisten sieppauksista ja surmista. Joulukuussa hän sai 15 vuoden lisätuomion salaisen kidutuskeskuksen perustamisesta.
Halonit

Halonia käyttävän sammutusjärjestelmän varoituskyltti
Halonit ovat bromia sisältäviä CFC-yhdisteiden tapaisia yhdisteitä. Haloneista tunnetuimpia ovat bromidifluorikloorimetaani (CBrClF2) ja bromitrifluorimetaani (CBrF3). Haloneja on käytetty palonsammutusaineina automaattisissa sammutusjärjestelmissä ja käsisammuttimissa. Halonit ovat tehokkaita sammutusaineita, ne eivät vahingoita mitään materiaaleja eivätkä jätä muutenkaan jälkiä käytöstä. Tämän takia ne ovat olleet yleisesti käytössä esimerkiksi tärkeissä tietokone- ja palvelinkeskuksissa sekä museoissa. Sammutusteho perustuu palamisen kemiallisen reaktion katkaisemiseen. Edellä mainitut halonit ovat hengitettynä käytännössä vaarattomia, kunhan altistus jää mahdollisimman vähäiseksi. Tulen kanssa reagoidessaan halonit muodostavat kuitenkin myrkyllisiä yhdisteitä.
Halonit tuhoavat otsonikerrosta paljon tehokkaammin kuin CFC-yhdisteet. Halonien käyttö ja niitä sisältävien tuotteiden myynti on siksi kielletty Suomessa joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta. Halonit ovat myös kasvihuonekaasuja. Halonien korvaamiseksi onkin kehitetty vastaavaan tehoon perustuvia sammutuskaasuja, joiden haittavaikutus otsonikerrokseen on vähäinen tai haittavaikutusta ei ole lainkaan. Haloneja on korvattu myös muun muassa argonilla, typellä ja hiilidioksidilla. Näiden teho perustuu tulen tukahduttamiseen ja ne ovat täysin vaarattomia ympäristölle, koska kaikkia näitä aineita on luonnollisesti muutenkin ilmakehässä, joskin hiilidioksidi on kasvihuonekaasu. Haittapuolena on kuitenkin vaarallisuus ihmiselle. Kaasut syrjäyttävät hapen ilmasta ja samassa tilassa olevat henkilöt ovat vaarassa tukehtua.
Haloneista käytetään usein koodinimiä, joiden numerosarjat ilmoittavat yhdisteen alkuainekoostumuksen. Esimerkiksi CBrClF2 on toiselta nimeltään haloni 1211 ja CBrF3 on haloni 1301. Ensimmäinen numero on molekyylin hiiliatomien lukumäärä. Toinen numero kertoo fluorin, kolmas kloorin ja neljäs bromin määrän. Alkuaineet ilmoitetaan siis järjestysluvun mukaisessa järjestyksessä.
Aiheesta muualla

Halonin korviketta käyttävän automaattisammutusjärjestelmän laukeaminen (video)
Binapakryyli

| Binapakryyli |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2-butan-2-yyli-4,6-dinitrofenyyli)-3-metyylibut-2-enoaatti
CAS-numero:  485-31-4
PubChem CID:  10234
SMILES:  CCC(C)C1=CC(=CC(=C1OC(=O)C=C(C)C)[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C15H18N2O6
Moolimassa:  322,314 g/mol
Sulamispiste:  70 °C
Tiheys:  1,24 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Binapakryyli (C15H18N2O6) on aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty maataloudessa fungisidina ja agarisidina. Rakenteeltaan se on dinosebin ja metyylikrotonihapon esteri.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa binapakryyli on väritöntä tai ruskehtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee hyvin muun muassa etanoliin, asetoniin ja ksyleeniin. Yhdiste hydrolysoituu hitaasti veden vaikutuksesta dinosebiksi ja metyylikrotonihapoksi. Emäkset ja hapot katalysoivat hydrolyysiä. Binapakryyli itsessään ei ole erityisen myrkyllistä, mutta hydrolyysin seurauksena siitä muodostuva dinosebi on. Binapakryylille altistumisesta voi seurata kuumeilua, huonovointisuutta, hikoilua, pääkipua ja hengenahdistusta. Lisäksi se ärsyttää voimakkaasti ihoa ja silmiä.
Valmistus ja käyttö

Binapakryyliä valmistetaan dinosebin ja metyylikrotonyylikloridin välisellä reaktiolla. Yhdiste tuli markkinoille 1960-luvun alussa käytettäväksi muun muassa omena-, päärynä-, sitrushedelmä ja puuvillaviljelmillä homeiden ja vihannespunkkien torjuntaan. Sitä käytettiin jauheina ja emulsioina. Nykyään ainetta ei enää juurikaan käytetä ja sen käyttö on kiellettyä muun muassa Euroopan unionin alueella.
Hambo

Hambo on Ruotsista lähtöisin oleva paritanssi. Hambomusiikki on kolmijakoista, jossa paino on ensimmäisellä sekä kolmannella tahdinosalla. Tanssijat pitävät toisistaan kiinni ojennetuin käsin. He liikkuvat niiaten, pyörähdellen rauhallisesti ympäri. Hambo on sukua polskalle ja sitä pidetään joskus jopa polskan nykyaikaisempana versiona.
Betsileot

Madagaskarin etniset ryhmät.
Betsileot ovat malagasseihin kuuluva etninen ryhmä Madagaskarissa. Kulttuuriltaan he ovat lähellä merinoja. 1990-luvun puolivälissä betsileoja arvioitiin olevan noin 1,5 miljoonaa.
Asuinalue, kieli ja historia

Betsileot asuvat Madagaskarin keskiosan vuoristoseudulla Maniajoen eteläpuolella. Pohjoisessa he rajoittuvat merinoihin, idässä tanaloihin, etelässä ja lounaassa baroihin sekä lännessä ja luoteessa sakalavoihin. Alueen tärkein kaupunki on Fianarantsoa. Muita keskuksia ovat Ambositra pohjoisessa ja Ambalavao etelässä. Betsileojen väestönkasvu on nopeaa, ja monet ovat muuttaneet muualle maahan.
Malagassin kielen betsileon murre on läheistä sukua kirjakielen pohjana toimivalle merinan murteelle. Pohjoinen betsileomurre on yhtä lähellä merinaa kuin eteläistä betsileoa.
Nimitys betsileo syntyi vuonna 1830, jolloin merinojen muodostama Imerina valloitti alueen. Samalla siitä muodostettiin Betsileon maakunta. Tätä ennen sen asukkaat olivat kuuluneet Lalanginaan, Isandraan sekä Arindranon kuuteen pikkuvaltioon.
Elinkeinot ja aineellinen kulttuuri

Tärkein elinkeino on maanviljely ja pääasiallinen viljelyskasvi riisi. Lisäksi viljellään maniokkia, bataattia, perunaa, taaroa, papuja, herneitä, maapähkinöitä, maissia, vihanneksia, tomaatteja, sipulia, banaaneja, kahvia ja erilaisia hedelmiä. Tupakkaa kasvatetaan vientiin. Vetojuhtina käytetään seebuja. Muita kotieläimiä ovat siat, kanat, ankat, hanhet ja kalkkunat. Aikaisemmin karjatalouden merkitys oli maanviljelyä suurempi, ja betsioleot kasvattivat myös lampaita ja vuohia.
Betsioleot asuvat kooltaan vaihtelevissa kylissä, jotka yleensä sijaitsevat viljeltyjen laaksojen rinteillä. Talot rakennetaan vitsaksista ja savesta, tiilistä tai puusta. Vauraat talot ovat kaksi- tai kolmikerroksisia, maalattuja tai valkaistuja ja tiilikattoisia. Seudulla on runsaasti kivistä pystytettyjä muistomerkkejä ja hautakammioita.