stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peli on menetetty

| Peli on menetetty> The Killing |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stanley Kubrick
Käsikirjoittaja:   Jim Thompson  Stanley Kubrick 
Perustuu:  Lionel Whiten romaaniin Yksi tuhannesta
Tuottaja:  James B. Harris
Säveltäjä:  Gerald Fried
Kuvaaja:  Lucien Ballard
Leikkaaja:  Betty Steinberg
Pääosat:   Sterling Hayden  Coleen Gray  Vince Edwards  Jay C. Flippen  Elisha Cook Jr.  Marie Windsor 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:   19. toukokuuta 1956  27. tammikuuta 1961 
Kesto:  83 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  320 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peli on menetetty (DVD:nä suomeksi nimellä Tappo; engl. The Killing) on Stanley Kubrickin ohjaama vuonna 1956 ensi-iltansa saanut film noir -tyylinen ryöstöelokuva. Se perustuu Lionel Whiten romaaniin Yksi tuhannesta. Elokuva kertoo Johnny Clayn (Sterling Hayden) ja tämän kokoaman joukon ryöstöyrityksestä, jonka kohteena on laukkarata.
Esityshistoria Suomessa

Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvalle ennakkotarkastuksessa heti tuoreeltaan marraskuussa 1956 ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten elokuvaa ei saanut Suomessa laillisesti esittää eikä levittää. Valituskierrosten jälkeen korkein hallinto-oikeus päätti kuitenkin, että elokuvan saa esittää, ja elokuva saikin ensi-iltansa 1961. Elokuva esitettiin uudestaan 18.4.2003, jolloin sen kävi katsomassa vajaat 2 500 katsojaa. Sitä ennen elokuvaa oli esitetty televisiossa kaksi kertaa. Yle Teema on esittänyt elokuvaa 2000-luvulla useita kertoja.
Vaikutus

Elokuvaa pidetään Kubrickin ensimmäisenä mestariteoksena, ja yhtenä film noir -tyylin parhaimmista esimerkeistä. Elokuvaohjaaja Quentin Tarantino on sanonut elokuvaa yhdeksi suurimmista inspiraatioista hänen esikoisohjaukseensa Reservoir Dogsiin, joista näkyvin omaksuttu elementti on elokuvan epälineaarinen tarinankerronta.
Jahvetti Kaitala

| Jahvetti Kaitala>  Suomen lähetyskunnan edustaja |
| --- | --- |
 talonpoikaissäädyn edustaja Suomen pietarin lähetyskunnassa 10/22. syyskuuta 1808 – 7. tammikuuta 1809.  
Valtiopäivämies 
 talopoikaissäädyn edustaja Norrköpingissä 15. maaliskuuta – 15. kesäkuuta 1800.  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jafet Mikonpoika Kirrikaitala (Kaitala)
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1750 Lammi, Ruotsin valtakunta
Kuollut: 17. marraskuuta 1823 (73 vuotta) Lammi, Suomen suuriruhtinaskunta
Kansalaisuus:  Ruotsi 1750– , Suomi 1809–
Ammatti:  maanviljelijä
Vanhemmat:  Isä; Mikko Jaakonpoika Kaitala ja äiti; Kerttu Henrikintytär
Puoliso:  (1. puoliso) 1776 Maria Juhontytär ja (2.puoliso) 1809 Liisa Aleksanterintytär
Tiedot
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Kunniamerkit:   Isänmaallisen seuran mitali,  lähetyskunnan mitali
Jahvetti (Jafet) Kaitala, ven. Яфет Кайтала, (13. huhtikuuta 1750 Lammi – 17. marraskuuta 1823 Lammi) oli maanviljelijä, talollinen, ruotsin valtiopäivämies  sekä Suomen Pietarin lähetyskunnan jäsen. .
Henkilöhistoria > Työura ja perhe

Kaitalan vanhemmat olivat rälssitalollinen Mikko Jaakonpoika ja Kerttu Henrikintytär. Hän perusti noin vuonna 1780 Kaitala-nimisen uudistilan, jonka menestyksellisestä suoviljelyksestä sai Ruotsin isänmaalliselta seuralta mitalin. Hän toimi sekä seurakunnan luottamustehtävissä että edustajana Norrköpingin valtiopäivillä vuonna 1800. Hän kuului myös  Hämeen ja Uudenmaan talonpoikien edustajana Suomen lähetyskuntaan, joka kävi 1808 Pietarissa.
Kaitalan ensimmäinen puoliso oli vuodesta 1776 Maria Juhontytär (k. 1808) ja toinen vuodesta 1809 Liisa Aleksanterintytär (k. 1836), joka oli talollinen Tuomas Jutilan leski.
Kunnianosoitukset

Ruotsin isänmaallisen seuran mitali, myönnetty ansiokkaasta suoviljelyksestä noin. 1780
Keisari Aleksanteri I:n lähetyskunnan muistomitali, jul. 17. marraskuuta 1808.
Ahjo (lehti)

| Ahjo |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Julkaisija:  Metallityöväen Liitto
ISSN:  ISSN 0355-922X
Levikki:  154 000
Perustettu:  1949
Päätoimittaja:  Kirsi Törmänen-Petman
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  225×297 mm
Ilmestymistiheys:  16 kertaa vuodessa
Kieli:  suomi/ruotsi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ahjo on vuonna 1949 perustettu Metallityöväen Liiton jäsenlehti. Sen levikki on noin 154 000. Lehti jaetaan kaikille liiton jäsenille ja lisäksi se leviää vapaakappaleina tai tilattuna muun muassa työnantajille ja tiedotusvälineille.
Ahjon  artikkelit käsittelevät työelämää, taloutta ja yhteiskuntaa metallityöntekijöiden näkökulmasta. Lisäksi lehti kertoo liiton toiminnasta sekä jäsenten vapaa-ajasta ja harrastuksista. Ahjo kertoo myös ulkomaisten metallityöntekijöiden elämästä. Lisäksi lehti panostaa työelämää käsittelevään kuvajournalismiin. Ahjossa on myös ruotsinkieliset sivut.
Vuonna 2017 Metallityöväen liitto ry muutti nimensä Teollisuusliitto ry:ksi ja Ahjosta tuli hetkeksi Teollisuusliiton jäsenlehti.
Historia

Aloite Metalliliiton omasta äänenkannattajasta oli tehty jo vuoden 1943 liittokokoukselle. Vuonna 1948 liittotoimikunta päätti ryhtyä sanoista tekoihin. Oma lehti oli ajoitettu vuoteen 1949, jolloin liitto täytti 50 vuotta. Metalliliiton jäsenet eivät olleet olleet vailla lehteä siihenkään saakka. Vuosina 1899–1901 ilmestyi Ilmarinen ja 1909–1930 Metallityöläinen. Vuosina 1931–1948 jäsenille tilattiin SAK:n julkaisema Palkkatyöläinen.
Liiton ensimmäinen lehti Ilmarinen perustettiin ensimmäisen edustajakokouksen päätöksellä 1899. Näytenumero ilmestyi jo saman vuoden marraskuussa. Tilaajamäärä jäi alle 480:n, mutta se oli 84 prosenttia vuoden 1900 jäsenistä. Kannattavuus olisi edellyttänyt tuhatta tilaajaa. Taloudellisten vaikeuksien takia lehdestä ilmestyi vain 17 numeroa, joista kaksi oli kaksoisnumeroita. Ilmarinen oli muutenkin liiton suurimpia menoeriä liiton ensimmäisenä toimintavuotena. Viimeinen numero ilmestyi elokuussa 1901.
Omasta jäsenlehdestä sotien jälkeen käyty keskustelu kiteytyi kysymykseen siitä, miksei maan suurin ammattiliitto julkaise omaa lehteä, kun pienemmätkin liitot julkaisevat. Palkkatyöläinen ei pystynyt täyttämään kaikkia niitä toiveita, mitä eri liitot olivat asettaneet. Vaikeimmin voitettavia syitä oman lehden julkaisemiselle olivat Ahjon ensimmäisessä numerossa kirjoittaneen liiton puheenjohtajan Valdemar Liljeströmin mukaan teknilliset syyt. Suuri jäsenmäärä (yli 50 000) edellytti niin suurta painosta, "ettei mikään kirjapaino ole voinut ottaa vastaan lehden painamista". Myös sotien jälkeinen paperin säännöstely oli esteenä. Liittotoimikunnassa asia oli jätetty ensin pöydälle, kun kustannuslaskelmat osoittivat, että kerran kuussa ilmestyvä 16-sivuinen lehti maksaisi miljoona markkaa. Valtuustossa valtaosa jäsenistä kuitenkin puolsi julkaisemista.
Lehden nimestä liittotoimikunta äänesti. Valmisteluissa lehti oli kulkenut liiton aiemman lehden Metallityöläisen nimellä. Valistusjaosto ehdotti nimeksi Ahjoa. Muita esillä olleita nimiä olivat "Sampo", "Metalli" ja "Rautakoura". Työläinen–sanaa lehden nimessä kavahdettiin käytännön syistä. Maaseutupaikkojen posteissa sellaisen nimen omaavan lehden arveltiin jäävän kantamatta. Nimestä järjestetyssä äänestyksessä Ahjo sai viisi ääntä, Sampo ja Metalli kaksi ääntä ja Metallityöläinen yhden äänen.
Liittotoimikunta linjasi lehden sisältöä. Sen tuli olla ammattiyhdistys-, kulttuuri- ja perhelehti. Muodoksi päätettiin runsaasti kuvitettu aikakauslehti. Ahjo ilmestyi aluksi kerran kuussa ja huhtikuusta alkaen kaksi kertaa kuukaudessa. Ensimmäisenä vuonna julkaistiin 18 numeroa. Lehden vuosittaiset ilmestymiskerrat ovat vaihdelleen 16 numerosta (vuonna 1962) 52 numeroon (vuonna 1973). Ahjon formaatti muuttui tabloidiksi vuonna 1967 ja takaisin aikakauslehdeksi 1990. Nykyään Ahjo ilmestyy myös näköislehtenä internetissä. Vuonna 1977 lehdelle myönnettiin Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto.
Päätoimittajat > Ilmarinen

Heikki Arvonen 1899
Päätoimittajat > Metallityöläinen

Väinö V. Salovaara 1919-1924
Yrjö Lehtinen 1924-1929
Päätoimittajat > Ahjo

Eino Heinonen 1949–1964
Kai Niini 1965–1966
Reijo Korhonen 1966–1968
Kimmo Kevätsalo 1968–1970
Jorma Cantell 1970–1973
Arjo Söderblom 1973–1982
Antti Vahteristo 1982–1989
Heikki Piskonen 1989–2002
Jukka Riksman 2002–2006
Liisa Alastalo–Löppönen 2006 (vt.)
Heikki Piskonen 2006–2014
Kirsi Törmänen-Petman 2014-
Aiheesta muualla

Ahjon kotisivut ja näköislehti (Arkistoitu – Internet Archive)
Vesa Kivinen

Vesa Kivinen vuonna 2014
Vesa Kivinen (s. 1978) on suomalainen kuvataiteilija.
Tausta

Kivinen opiskeli elokuva-alaa Northumbrian yliopistossa ja valmistui mediatuotannon kandidaatiksi 2003. Hänen debyyttinäyttelynsä Helsingissä Galleria Luovassa pidettiin 7. toukokuuta – 6. kesäkuuta 2009.
Tuotanto

Kivinen on tunnettu kehittelemästään Artevo ("Art evolving") -tekniikasta, jossa hän maalaa ensin teoksensa mallin, yleensä naisen, iholle. Tämän jälkeen malli valokuvataan ja kuvankäsittelyn jälkeen teokset tulostetaan korkealaatuisella painoteknologialla. Artevo-teosten tuotanto- ja hinnoittelufilosofia on myös sikäli erikoinen, että kunkin teoksen vedosmäärät ovat avoimia, mutta jokainen uusi vedos alkuperäisteoksesta on hinnoiteltu kaksi kertaa kalliimmaksi kuin edellinen vedos. Kivisen Artevo-yhteistyö tunnetun Bollywood-näyttelijä Veena Malikin kanssa saavutti kansainvälistä huomiota elokuussa 2013.
Kivinen tunnetaan myös kehittämästään kryptovaluuttoja ja lohkoketjua hyödyntävästä taiteenmuodosta, joka on erityisen suosittua sijoittajapiireissä. Kivisen lohkoketjuteokset ovat valtaosin digitaalisia, eikä kaikista teoksista ole fyysistä versiota ollenkaan. Lisäksi Kivinen on tehnyt yhteistyötä Leif Segerstamin kanssa tämän Völvan-sinfoniaa varten.
Aiheesta muualla

Vesa Kivisen Artevo-sivusto
Integral Instituutin kuratoima online näyttely (Arkistoitu – Internet Archive)
Vesa Kivisen yhdessä Seija Vuoren kanssa suunnittelema teos Lempeää voimaa on vuodelta 2009 ja sijaitsee Akaan Toijalassa.
Ala-Pirttijärvi (Muurame)

| Ala-Pirttijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Muurame
Koordinaatit:  62°10′13″N, 25°37′58″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Muuratjärven valuma-alue (14.28)
Laskuoja:  oja Levonojaan 
Järvinumero:  14.289.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  134,5 m  
Pituus:  400 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  0,945 km  
Pinta-ala:  3,62 ha  
Tilavuus:  0.000065 km³ 
Keskisyvyys:  1,79 m  
Suurin syvyys:  3,5 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiAla-Pirttijärvi 
Ala-Pirttijärvi  on Keski-Suomessa Muuramessa Rannankylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,6 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 64 700 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,8 metriä ja suurin syvyys on 3,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Punasillanojan valuma-alueeseen (14.289) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 134,5 metriä mpy.
Hyderabadin pommi-iskut 2013

| Hyderabadin pommi-iskut 2013 |
| --- | --- |

Paikka:  Hyderabad, Andhra Pradesh, Intia
Ajankohta:  21. helmikuuta 2013
Iskutyyppi:  pommi-isku
Kuolleita:  17
Haavoittuneita:  119
Epäilty/epäillyt:  Indian Mujahideen
Hyderabadin sijainti Intian kartalla.
Hyderabadin pommi-iskut 2013 tapahtuivat 21. helmikuuta 2013, kun Intian Hyderabadissa räjäytettiin kaksi polkupyörään kiinnitettyä pommia 150 metrin päässä toisistaan noin kahden minuutin välein. Iskuissa kuoli 17 ja haavoittui 119 henkilöä. Pommit räjähtivät bussipysäkillä ja elokuvateatterin edustalla alueella, jolla asuu enimmäkseen hinduja. Lisäksi poliisi löysi alueelta kolme räjähtämätöntä pommia. Iskujen takana epäillään olleen Indian Mujahideen -terroristiryhmä. Poliisi oli saanut iskuista vihjeen jo lokakuussa 2012, minkä vuoksi Intian oppositiopuolueet syyttivät hallitusta epäonnistumisesta intialaisten suojelemisessa terrorismilta. YK:n pääsihteeri Ban Ki-moon tuomitsi iskut.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyderabadin pommi-iskut 2013 Wikimedia Commonsissa
Huone 301

| Huone 301 |
| --- | --- |

Tyyli:  draama, trilleri
Kestoaika:  45 minuuttia
Pääosissa:  Antti Virmavirta Jussi Vatanen Kaija Pakarinen Leena Pöysti Andrei Alén Kreeta Salminen
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Elisa Viihde
Julkaistu:  2019
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  6
Tuotanto
Tuottaja(t):  Kristina Rytkölä
Vastaava(t) tuottaja(t):  Seija-Liisa Eskola Eleanor Greene Alan Sim Kate Ashfield Lilette Botassi
Linjatuottaja:  Toni Panula
Ohjaaja(t):  Mikko Kuparinen
Käsikirjoittaja(t):  Kate Ashfield
Säveltäjä(t):  Antony Bentley
Leikkaaja(t):  Kim Saarniluoto
Lavastaja(t):  Risto Karhula
Kuvaaja(t):  Max Smeds
Tuotantoyhtiö(t):  Warner Bros. International Television Production Finland Oy Wall to Wall Media
Aiheesta muualla
IMDb 
Huone 301 (englanninkieliseltä myyntinimeltään Man in Room 301) on suomalainen kuusiosainen draamasarja, jonka pääosissa näyttelevät Antti Virmavirta, Jussi Vatanen, Kaija Pakarinen, Leena Pöysti, Andrei Alén ja Kreeta Salminen. Sarjan on ohjannut Mikko Kuparinen ja sen on käsikirjoittanut englantilainen käsikirjoittaja-näyttelijä Kate Ashfield. Kolmasosa sarjan tapahtumista on kuvattu Kreikassa.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat vuosiin 2007 ja 2019. Sarjan lähtökohtana on juhannuksena 2007 tapahtunut ampuma-aseonnettomuus, jonka seurauksena Kurtin perheen puolitoistavuotias Tommi-poika kuolee. Syylliseksi todetaan naapurissa asuva 12-vuotias Elias Leppo. Vuonna 2019 Kurtin perheen ollessa lähdössä Kreikan-lomalle, alkaa perhe saada nimettömiä uhkausviestejä, joiden lähettäjäksi epäillään Eliasta. 12 vuotta vanha salaisuus alkaa selviämään.
Sarja esitettiin ensimmäisenä suomalaissarjana Canneseries-televisiofestivaaleilla 2020. Joulukuussa 2020 kerrottiin BBC:n ostaneen sarjan esitysoikeudet. Sarja tullaan esittämään BBC Four -kanavalla.
Jaksot

| Jakso | Nimi | Julkaisu Elisa Viihteessä | Ikäraja |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Kirje | 19. joulukuuta 2019 |    |
| 2 | Juhannus | 19. joulukuuta 2019 |   |
| 3 | Poikaystävä | 19. joulukuuta 2019 |    |
| 4 | Onnettomuus | 19. joulukuuta 2019 |    |
| 5 | Syyllinen | 26. joulukuuta 2019 |    |
| 6 | Haulikko | 26. joulukuuta 2019 |   |
Aiheesta muualla

Sarjan jaksot Elisa Viihde -palvelussa
Sarjan traileri YouTubessa
Huone 301 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| n k Mikko Kuparinen |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  Rakkauden rasvaprosentti (2012)  2 yötä aamuun (2016) 
TV-elokuvat ja -sarjat (ohjaus):  Tuntematon sotilas (2009)  Lauantaiviihde (2009-2010)  Mobile Horror (2010)  Julkkis Big Brother (2013)  Aallonmurtaja (2019)  Huone 301 (2019-2020) 
Lyhytelokuvat (ohjaus):  Kakku (2003)  Vuoteen oma (2004)  Iltasatu (2005)  Kotivideo (2005)  Muuttopäivä (2007)  Totuus vai tehtävä (2008)  Sirocco (2012)
Meitu

Meitu on kiinalainen teknologiayhtiö, joka valmistaa älypuhelimia ja selfieiden käsittelyyn sopivia sovelluksia.
Vuonna 2016 sen sovelluksilla oli 456 miljoonaa käyttäjää, jotka lataavat internetiin yli kuusi miljardia valokuvaa päivässä. Yli puolet Kiinan suurimpiin sosiaalisen median palveluihin ladatuista kuvista on käsitelty Meitun sovelluksilla. Yhtiön arvoksi arvioitiin 4,6 miljardia Yhdysvaltojen dollaria.
Yhtiön pääkonttori sijaitsee Xiamenissa Kiinan kaakkoisrannikolla. Suurin osa sen tuotosta tulee älypuhelimista, joita yhtiö on valmistanut vuodesta 2013. Niissä on Android-käyttöjärjestelmä, laadukas kuvaajaan suuntautuva kamera ja muita selfieen optimoituja ominaisuuksia.
Meitun kuvankäsittelysovelluksilla voi vaalentaa ihoa, poistaa näppylöitä ja ryppyjä ja suurentaa silmiä.  Kuviin voi lisätä myös erilaisia söpöuttä lisääviä elementtejä, kuten kissanviiksiä, nöpöneniä, sydämiä ja saippuakuplia. Sovellus on ollut Kiinassa myynnissä vuodesta 2008. Se on saatavana sekä iOS:n että Androidin käyttöjärjestelmille.
Cherry Pop

| ”Cherry Pop” Alexandra Stan |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Unlocked
 Julkaistu: 28. toukokuuta 2014
 Formaatti: CD single, digitaalinen lataus
 Tyylilaji: Dance, pop
 Kesto: 03.11
 Levy-yhtiö: Fonogram Studios, Roton Music
Alexandra Stanin muut singlet
| ”Thanks for Leaving” 2014 | ”Cherry Pop” 2014 | ”Dance” 2014 |
Cherry Pop on romanialaislaulaja Alexandra Stanin kappale hänen Unlocked-studioalbumilta. Sen julkaisivat Fonogram Studios ja Roton Music albumin toisena singlenä 28. toukokuuta 2014. Sanoituksia media on laajalti kuvaillut mahdollisesti seksuaalisuuteen liittyviksi. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin singlen kanssa samana päivänä. Videolla artisti tanssii lukuisissa, pääosin pirteänsävyisissä ympäristöissä J-pop-henkisten vaatetuksien ja peruukkien kera. Kappale on päässyt tähän mennessä listoille Japanissa ja Romaniassa.
Kappalelista

Digitaalinen lataus
"Cherry Pop" - 3:11
Listasijoitukset

| Listat (2014) | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Japani (Japan Hot 100): 64
Romania (Romanian Top 100): 71
Romania (Hit Super 50): 48
T.O.P

| T> O.P |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. marraskuuta 1987 (ikä 37)
Muusikko
Taiteilijanimi:  T.O.P 
Aktiivisena:  2006–
Tyylilajit:  Hip hop, K-pop
Levy-yhtiöt:  YG Entertainment
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.ygbigbang.com/top
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Choi Seung-hyun (hangul: 최승현; hanja: 崔勝鉉; uudistettu latinisaatio: Choe Seung-hyeong; s. 4.marraskuuta 1987), paremmin tunnettu taiteilijanimeltään T.O.P (koreaksi 탑), on eteläkorealainen artisti ja näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan korealaisen Big Bang-yhtyeen räppärinä. T.O.P on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa I Am Sam, Iris ja Squid Game. Hän on myös näytellyt elokuvissa Nineteen, Tazza: The Hidden Card ja Ylioppilasrykmentti (Pohwasogeuro).
T.O.P ja hänen bändikaverinsa G-Dragon nauhoittivat ja julkaisivat yhteistyönä levyn GD & TOP(2010). Albumin ohessa tuli ulos kolme singleä: "High High," "Oh Yeah," ja "Knock Out," joista kaikki ovat sijoittuneet kolmen parhaan joukkoon Gaon listoilla, kun taas "High High":sta tuli listahitti.lähde?
Historia > 2005–2006: Debyytti Big Bangin kanssa

Ennen liittymistään YG Entertainment levy-yhtiöön, Seung Hyun oli räppäri ja G-Dragonin lapsuudenkaveri. G-Dragon totesi, että he olivat "naapurustokavereita yläasteelta", jotka usein tanssivat ja räppäsivät yhdessä. Vaikka G-Dragon myöhemmin muutti pois, eivätkä he enää olleet yhtä läheisiä, hän otti jälleen yhteyttä Seung Hyuniin, kun YG Entertainment etsi kandidaatteja uuteen poikaryhmäänsä. Pari levytti useita demoja ja lähetti ne Yang Hyun Sukille, YG Entertainmentin pääjohtajalle, joka myöhemmin kutsui Seung Hyunin koe-esiintymisiin. Levy-yhtiö oli alun perin hylännyt Seung Hyunin, sanoen että hän oli liian "pullea" sopiakseen "idealistiseen versioon" idolista. Seung Hyun myöhemmin kertoi että hän "meni kotiin ja treenasi erittäin paljon, koska hän halusi todella liittyä YG Entertainmentiin." Kuusi kuukautta myöhemmin, hän palasi ja sopimus allekirjoitettiin. Hän laihdutti 20kg 40 päivässä.
Yksi YG Entertainmentin vanhemmista artisteista, Se7en, antoi hänelle taiteilijanimeksi T.O.P, ja hänestä tuli toinen Big Bangin räppäreistä, yhdessä G-Dragonin kanssa. Kaksikko yhdistettiin alun perin neljän muun kanssa, jotka olivat Taeyang, Daesung, Seungri ja So-1. Heidän harjoituksiaan dokumentointiin mainostusta varten. So-1 erotettiin kuitenkin levy-yhtiöstä ja näin Big Bang teki virallisen debyyttinsä viisijäsenisenä. Heidän ensimmäinen albuminsa, Since 2007, oli melkoinen menestys, ja se sisälsi T.O.P'in ensimmäisen soolon "Big Boy". Ryhmä saavutti suurta menestystä julkistamallaan kappaleella "Lies" vuoden 2007 minialbumiltaan Always, joka sijoittui kärkeen monilla listoilla. Singlet, "Last Farewell" minialbumilta Hot Issue ja "Haru Haru" minialbumilta Stand Up, nousivat myös kärkeen.
Historia > 2007-2010: Sooloura, elokuvat, GD&TOP

Bändin julkaistua albumeita ja singlejä T.O.P aloitti työstämään soolouraansa. Vuoden 2007 huhtikuussa hän oli mukana muiden Big Bangin jäsenten Taeyangin ja G-Dragonin kanssa laulaja Lexy'n singlellä "Super Fly" tämän albumilta Rush. Myöhemmin sinä kesänä, hän ilmestyi näyttelijänä Red Roc'in "Hello" musiikkivideoon. Myöhemmin hänestä tuli ensimmäinen Big Bangin jäsen joka uskaltautui näyttelemään, aloittaen KBS2 draamasta, I Am Sam, jossa hän esitti koulun huipputappelijaa, Chae Musinia. Hän otti myös juontajan roolin MBC:n Music Coressa 10. marraskuuta 2007, mutta joutui kuitenkin eroamaan seuraavan vuoden huhtikuussa. Vuonna 2008, hän teki yhteistyötä R&B artisti Gummyn kanssa tämän albumilla Comfort laululla "I'm Sorry", veteraanilaulaja Uhm Jung Hwan kanssa tämän singlellää"D.I.S.C.O." ja ZiAn kanssa  singlellä "I Only See You". Samana vuonna hänet hyväksyttiin Dankookin yliopistoon teatteriosastolle.
T.O.P näytteli elokuvassa Ylioppilasrykmentti, joka julkaistiin kesäkuussa 2010. Hän sai paljon hyviä arvosteluja ja ylistystä esiintymisestään; ja lopulta voitti monia palkintoja vuoden lopulla, mm. Hallyu Popularity Awardin. Elokuva sai miljoona katsojaa viikossa, tehden siitä ensimmäisen elokuvan vuonna 2010 joka saavutti kyseisen katsojaluvun Etelä-Koreassa. Samaan aikaan hän myös valmisteli soolodebyyttiään. Big Bangin Big Show -konsertin aikana tammikuussa 2010 T.O.P esitti uuden singlensä "Turn It Up". Myöhemmin julkaistu virallinen musiikkivideo keräsi yli miljoona katsojaa vain muutamassa minuutissa. T.O.P on myös ensimmäinen korealainen artisti jonka kappale julkaistiin maailmanlaajuisesti iTunesissa.
Marraskuussa 2010 YG Entertainment ilmoitti että T.O.P ja hänen bändikaverinsa G-Dragon julkaisisivat yhteistyönä tehdyn albumin. Ennen albumin julkistamista duo piti maailmanlaajuisen ensiesityksen albumistaan Etelä-Korean Soulissa, Yeongdeungpon Times Squarella, joka myös näkyi suorana YouTubesta. Mainostaakseen albumiaan duo julkaisi kolme singleä: "High High," "Oh Yeah," ja "Knock out". Kaikki kolme singleä julkaistiin albumilla. Singlet saavuttivat kaupallista menestystä: "High High" oli listahitti, kun taas "Oh Yeah" ja "Knock Outt" kohosivat toiseksi ja kolmanneksi. Albumi julkaistiin jouluaattona, ja se debytoi numero ykkösenä keräten 200,000 ennakkotilausta.
Historia > 2011-

Vuonna 2011 Big Bang jäi tauolle, Daesungin auto-onnettomuuden ja G-Dragonin marijuanaselkkauksen jälkeen. Saman vuonna he voittivat MTV Europe Music Awardsissa Best Worldwide Actin.
Vuonna 2012 T.O.P oli pääosassa elokuvassa  Commitment (tunnetaan myös nimellä Alumni), jossa hän esitti pohjoiskorealaisen vakoojan poikaa. Elokuvan kuvausten aikana hän loukkasi kämmenselkänsä lasinpalaan ja joutui sairaalaan leikattavaksi. Kuvaukset viivästyivät useita viikkoja. Vammastaan huolimatta hän esiintyi Big bangin kanssa heidän maailmankiertueellaan. Hän voitti osastaan Asia Star Awardsin parhaan uuden näyttelijän palkinnon Busanin kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla, ja oli ainoa korealainen näyttelijä, joka voitti palkinnon.
T.O.P nimettiin yhdeksi kuumimmista seksisymboleista vuonna 2013.  Marraskuussa hän julkaisi digitaalisinglen "Doom Dada" jota hän itsekin piti kummallisena ja outona. Se oli hänen ensimmäinen singlensä "Turn It Up":in jälkeen. Hän esitti kappaleen ensimmäistä kertaa Mnet Asian Music Awardsissa Hongkongissa vuonna 2013.
Myöhemmin T.O.P esiintyi englanniksi Pixie Lottin 'japanilaisella albumilla yhdessä G-Dragonin kanssa kappaleessa "Dancing On My Own". Vuonna 2014 T.O.P esitti pääosaa, Ham Dae-Giliä, elokuvassa Tazza 2: The Hidden Card, joka oli jatkoa elokuvaan Tazza: The High Rollers.
Vuonna 2015 T.O.P debytoi huonekalusuunnittelijana yhteistyössä Vitran kanssa, ja hän sai Visual Culture Awardin Prudential Eye Awardsilta.
Aiheesta muualla

T.O.P Internet Movie Databasessa. (englanniksi)