Luettelo Oskar Merikannon sävellyksistä
Yksinlaulut

Suomalaisia laulusävellyksiä I, op. 2
Pai, pai, paitaressu, op. 2, nro 1. Berceuse finlandaise – Kehtolaulu – Paitaressu – Vaggvisa (Sov, sov, liten sparvel) – Lullaby (Hush, hush, little baby) – Schlaf’, schlaf’, Herzensliebling (Schlaf’, schlaf’, Herzensliebling). Teksti Jooseppi Mustakallio 1886. Sävelletty 1887.
Vanha mummo, op. 2, nro 2. Kasteli kukkaa vanha mummo, kukkaa ikkunalla. Teksti J. H. Erkko. Sävelletty 1888.
Onneton, op. 2, nro 3. Niin musta, niin synkkä yö syksyinen lie. Teksti Kaarlo Kramsu. Sävelletty 1889.
Liebeslieder , op. 7. Lemmenlauluja – Omistus Frau Lillian Sanderson verehrungsvoll zugeeignet.
Die Sprache des Waldes, op. 7, nro 1. Ein Mägdlein eilte den Wald entlang – Metsän mieli (Kävi neitonen metsässä karkeloi). Teksti Hermann Loewe, suomentajaa ei tiedetä. Sävelletty 1888. Julkaistu 1898. Lauluääni on tenori.
Stille Sicherheit, op. 7, nro 2. Horch, wie still es wird im dunkeln Hain – Äänettömässä rauhassa (Yöhön raukenee jo äänet maan). Teksti Nikolaus Lenau, suomentajaa ei tiedetä. Sävelletty 1888. Julkaistu 1898. Lauluääni on tenori tai baritoni.
Scheideblick, op. 7, nro 3. Als ein unergründlich Wonnemeer strahlte mir dein tiefer Seelenblick – Eron katse (Kuni riemumeri pohjaton, loisti mulle sielukatse sun). Teksti Nikolaus Lenau, suomentajaa ei tiedetä. Sävelletty 1889. Julkaistu 1898. Lauluääni on baritoni.
Ewige Treue, op. 7, nro 4. Reisst mich einmal der Tod – Iäinen uskollisuus (Jos kuolo luotas, kulta kerran vie mun). Teksti Zacharias Werner, suomentajaa ei tiedetä. Sävelletty 1889. Julkaistu 1898. Lauluääni on baritoni.
Suomalaisia laulusävellyksiä II , op. 11'. Tekstit J. H. Erkko, ruotsinnokset Nino Runeberg. Sävelletty 1891. Julkaistu 1893.
Kevätlinnuille etelässä, op. 11, nro 1. Täält’ etelästä sinne Pohjolaan jo kevätlinnut lentää laulamaan – Till flyttfåglarna i Södern (Från Söderns stränder upp mot Nordens kust) – Elli-laulut – Helli-laulut.
Muistellessa, op. 11, nro 2. Maailman pauhinassa sinutko unhotan? – Kan jag väl glömma dig? (Kan väl i världens vimmel nånsin jag glömma dig?)
Yöllä, op. 11, nro 3. Nuku, armas, siellä kotosella siskokultasesi kupehella – I natten (Sov, min älskling, i ditt hem det blida). Merikannon sovitus harmonille 1915-1916, julkaistu 1921.
Ikävissä, op. 13, nro 1. Kaikellaisia kukkia kasvaa, vaan sinisiä vähä. Teksti Larin-Kyösti (Tukkijoella). Sävelletty 1899. Julkaistu yksinlaulusovituksena 1900.
Tuulen henki – lemmenhenki, op. 13, nro 2. Järvenseljältä tuulonen tuuli, vieno tuulen henki. Teksti Larin-Kyösti (Tukkijoella). Sävelletty 1899. Julkaistu yksinlaulusovituksena 1900.
Voi minun nuorta sydäntäni, op. 13, nro 3.
Rakkaus, op. 13, nro 4. Kaksi niin kaunista kukkasta kasvoi kahden puolen aitaa. Teksti Larin-Kyösti (Tukkijoella). Sävelletty 1899. Julkaistu yksinlaulusovituksena 1900.
Tuulan tei, op. 13, nro 5. Tula tuulan tuli tuli tei! Emme erkane konsana ei – Mesimarjani, pulmuni, pääskyni mun – Tula tuulan tuli tuli tei! Aldrig skola vi skiljas, ack nej! – Mitt hjärta, min skatt (Ingen skall oss åtskilja). Teksti Larin-Kyösti (Tukkijoella), ruotsinnos Mitt hjärta, min skatt Joel Rundt. Sävelletty 1899. Julkaistu yksinlaulusovituksena 1900.
Hennan keinulaulu, op. 14, nro 2. Heilu, keinuni, korkealle, linnut ne viettävät häitä – I gungan (Sväva gungande, glättigt svängande). Teksti Larin-Kyösti. Sävelletty 1900. Julkaistu 1900.
Viulu-Sampan laulu, op. 14, nro 3. Minä se olen soittajapoika, huh hah huh hah, soittajapoika. Teksti Larin-Kyösti. Sävelletty 1900. Julkaistu 1900.
Sampan ballaadi, op. 14, nro 4. Kylän pelimanni viuluhun suuttuissaan rajasuutariksi vaihtui. Teksti Larin-Kyösti. Sävelletty 1900. Julkaistu 1900.
Henna ja Manu, op. 14, nro 5. Tässä on neito kuin omenankukka – Missä ma pyörin niin suuta ma suikkaan. Teksti Larin-Kyösti. Sävelletty 1900. Julkaistu 1900.
Satuballaadi, op. 14, nro 8. Kettu se lähti naimateille ja lauleli iloissansa. Teksti Larin-Kyösti. Sävelletty 1900. Julkaistu 1900.
Taavan hyräily, op. 14, nro 9. Sano, sano, kultarinta, sano mulle sulhasia. Teksti Larin-Kyösti. Sävelletty 1900. Julkaistu 1900.
Reppurin laulu, op. 14, nro 10. Luadogan meren randamill – Valgean meren randamill – Karjalan laulu – Karjalan kunnaill’ kultakäköset kukkuu – Karjalan mail’ – Gårdfarihand¬larens visa (Ladoga på din gröna strand) – Lied des Hausierers (Dort am schönen Ladoga). Teksti Larin-Kyösti, käännös karjalan kielelle Iivo Härkönen, ruotsinnos Joel Rundt, saksannos Friedrich Ege. Sävelletty 1900. Julkaistu 1900.
Kesäillan idylli, op. 16, nro 2. Kun vesi väreilee ja pisaroi. Sovitus lauluäänelle ja pianolle Matti Makkonen 2008. Uudet sanat Pia Perkiö 2008.
Kun saapuu Herra Zebaoth, op. 17. Hymni – Kun saapuu Herra Zebaoth, maan kruunut, vallat vaviskoot. Teksti Eino Leino. Baritoni tai mezzosopraano ja piano tai urut.
Suomalaisia laulusävellyksiä III , op. 18
Hyljätty, op. 18, nro 1. Istun mökkisessä murhe sydämessä. Teksti Oskar Merikanto. Sävelletty 1897? Julkaistu 1898.
Ilta tuntureilla, op. 18, nro 2. On hehkua täynnä taivas, kuin tulessa tunturit. Teksti Aino Suonio. Sävelletty 1897? Julkaistu 1898.
Haave, op. 18, nro 3. Jos nähdä Naapolia sais laineilla laikkuvilla. Teksti Ilmari Calamnius. Sävelletty 1897? Julkaistu 1898.
Immen pelko, op. 18, nro 4. Sun kerran nähdä sain mä ohikulkein vain. Teksti Yrjö Weilin. Sävelletty 1897? Julkaistu 1898.
Kolme laulua , op. 20
Kullan murunen, op. 20, nro 1. Sinä kullan murunen, kullan puhtahimman – Vältän pulan – Du mitt klara hjärtegull (Du mitt klara hjärtegull, intet kan dig fläcka). Teksti J. H. Erkko, ruotsinnos Nino Runeberg. Sävelletty 1891. Julkaistu 1895.
Miksi laulan, op. 20, nro 2. En tiedä miksi laulaa lintunen ja miksi jyräjääpi ukkonen – Varför sjunger jag (Jag vet ej varför lundens fåglar slå). Teksti J. H. Erkko, ruotsinnos Nino Runeberg. Sävelletty 1894? Julkaistu 1895.
Liknelse, op. 20, nro 3. Litet spädbarn i sin vagga – Litet spenbarn i sin vagga – Vertaus (Lapsi pienokainen itkuun herää kehdossansa). Alkuperäinen teksti Sándor Petőfi, suomennos Ilta Koskimies, ruotsinnoksen tekijää ei tiedetä.
Kun päivä paistaa, op. 24, nro 1. Päivyt, paistaos hellien Pohjan kylmälle hangellen! – När solen lyser (Stråla, härliga, klara sol, över bygden vid vintrig pol!). Teksti Hilja Haahti, ruotsinnos Nino Runeberg. Sävelletty 1897 ja julkaistu 1897. Omistus Aino Ackté.
Vallinkorvan laulu, op. 24, nro 2. Usjast’ tulloop’ miull aika ettee – Än i minnet jag återvänder (Än i minnet jag återvänder till den dag då jag fick min brud). Teksti Ernst Roini, ruotsinnos Nino Runeberg. Sävelletty 1896 A. B. Mäkelän näytelmään Ruukin jaloissa ja julkaistu 1897.
Suomalaisia laulusävellyksiä IV , op. 30
Laulan lasta nukkumahan, op. 30, nro 1. Tuuti lasta, tuuti pientä, tuuti lasta nukkumahan! Teksti Kanteletar. Sävelletty ja julkaistu 1901.
Laula, tyttö!, op. 30, nro 2. Pieni tyttö sinisilmä, punaposki, ruususuu. Teksti J. H. Erkko. Sävelletty ja julkaistu 1901.
Tule!, op. 30, nro 3. Tule tyttöni, soma sirkkuni. Teksti J. H. Erkko. Sävelletty ja julkaistu 1901.
Myrskylintu, op. 30, nro 4. Kun myrsky mylvii ja laine laulaa. Teksti Kasimir Leino. Sävelletty ja julkaistu 1901.
Neljä laulua – Fyra sånger , op. 32
Mä lykkään purteni laineillen, op. 32, nro 1. Jag skjuter jullen från stranden. Teksti Eino Leino, ruotsinnoksen tekijää ei tiedetä. Sävelletty ja julkaistu 1898.
Se, kvisten skälver, op. 32, nro 2. Se, qvisten skälfver – Kas, oksa värähtää (Kas, oksa värähtää, kun istuu lintunen). Teksti Sándor Petőfi (alkuperäinen runo 1845), suomennos [[, ruotsinnos ”K. F. R.” (1879). Sävelletty ja julkaistu 1898.
Hän kulkevi kuin yli kukkien, op. 32, nro 3. Hon vandrade som över bloms¬tervång. Teksti Eino Leino. Ruotsinnoksen tekijää ei tiedetä. Sävelletty ja julkaistu 1898.
Bygatan utför, op. 32, nro 4. Bygatan utför gång på gång, ledssagad av cittra och sång – Kylän tiellä (Käyn tietä mä kylähän päin, soi mustalaissoitto nyt näin). Teksti Sándor Petőfi, , suomennos Jussi Snellman, ruotsinnos ”K. F. R.” (1879). Sävelletty ja julkaistu 1898.
Valse lente, op. 33. Sovitus lauluäänelle ja pianolle Kari Tuomisaarien tekstiin Aika rokokoon ja pitsiliinain.
Uusia lauluja , op. 34. Neue Lieder
Nyt ja sitten, op. 34, nro 1. Astele armas pienoinen, äitisi ohjaa lastaan – Jetzt und eins (Mutig nur, mein kleiner Wicht). Teksti J. H. Erkko, saksannoksen tekijää ei tiedetä. Sävelletty 1898, julkaistu 1899.
Vallflickan, op. 34, nro 2. Lätt över kullar och fält, springer jag kapp med små lammen. Teksti Tekla Knös. Sävelletty 1898, julkaistu 1899.
Kyynel, op. 34, nro 3. Lapsen kyynel kirkkahin, äidin rinnoilla – Die Thräne (Kindlein an der Mutter Brust). Baritoni tai altto ja piano. Teksti J. H. Erkko. Sävelletty 1888, julkaistu 1898.
Den enda stunden, op. 36, nro 1. Allena var jag, han kom allena – Ainut hetki (Mun yksin ollen hän saapui yksin). Teksti Johan Ludvig Runeberg, suomennos Ilta Koskimies. Sävelletty ja julkaistu 1899.
Kottarainen, op. 36, nro 2. Kottarainen se murhelintu, jota harvasti mainitaan – Murhelintu – Staren (Stare liten gråa fågeln, som man knappast nämt en gång). Teksti J. H. Erkko, ruotsinnos Nino Runeberg. Sävelletty ja julkaistu 1899. [Oskar Merikanto]]non sovitus naiskuorolle tunnetaan.
Soi vienosti murheeni soitto, op. 36, nro 3. Kun ärjyivät rannan hyrskyt, niin kantelo vienosti soi – Klagan (När böljorna röto mot stranden). Teksti Heikki Ansa, ruotsinnos Nino Runeberg. Sävelletty ja julkaistu 1899.
Lieder – Lauluja , op. 38
An den Frühling, op. 38, nro 1. Willkommen, schöner Jüngling! – Keväälle (Taas terve kaunis poika!). Teksti Friedrich Schiller, suomentajaa ei tiedetä. Sävelletty ja julkaistu 1901.
Ström’ leise, op. 38, nro 2. Oi, tyynny, sä virta. Alkuperäinen teksti Robert Burns, saksannoksen ja suomennoksen tekijöitä ei tiedetä. Sävelletty ja julkaistu 1901.
Wehmut, op. 38, nro 3. Ich kann wohl manchmal singen – Alakuloisuus (Vois’ laulaissani luulla, ett’ riemuin sointuis suu). Teksti Joseph von Eichendorff, suomentajaa ei tiedetä. Sävelletty ja julkaistu 1901.
Takt, op. 38, nro 4. Dort windet sich ein Bach – Tahti (Kas, kirkas virta tuo). Alkuperäinen teksti Robert Burns, saksannoksen ja suomennoksen tekijöitä ei tiedetä. Sävelletty ja julkaistu 1901.
Kaksi laulua , op. 40
Ilmattaren laulu, op. 40, nro 1. Jo haihtuvi pilvet ja koittaa koi – Älvans sång (Ren skingra sig molnen och morgon gryr). Teksti Kasimir Leino, ruotsinnos Nino Runeberg. Sävelletty 1900, julkaistu 1902.
Rukous, op. 40, nro 2. Neitsyt Maria emonen, rakas äiti armollinen – Ave Maria – Bön till Jungfru Maria (Helga jungfru, du utvalda). Teksti Juhani Sjöström, ruotsinnos Nino Runeberg. Sävelletty 1900, julkaistu 1902. Laulu on peräisin musiikista näytelmään Päivän tyttö.
Neljä laulua , op. 47
Skogsduvors toner, op. 47, nro 1. Från skogens kyliga skymning lokkande ljuder – Metsäkyyhkyset (Taas metsäkyyhkyjen äänen varjosta lehdikon kuulla voi) – Töne der Waldtauben (Aus Waldesschatten erklingen lockende Töne). Teksti Jenny Blicher-Clausen, suomennos Ilta Koskimies, saksannoksen tekijää ei tiedetä. Sävelletty ja julkaistu 1902.
Kuin hiipuva hiillos tummentuu, op. 47, nro 2. Som glödande kolet i askan dör – Erlöschende Glut (Wie glühende Funken im Dunkel vergehn). Teksti Severi Nuormaa, ruotsinnos Nino Runeberg, englanninnos Myrtha Kuusisto, saksannos Ferdinand Tilgmann. Sävelletty ja julkaistu 1902.
Aftonstämning, op. 47, nro 3. Mörkgrön granskog skuggar över viken – Abendstimmung (Dunkelgrün der Tannenwald beschattet dort die Bucht). Teksti Daniel Fallström, saksannoksen tekijää ei tiedetä. Sävelletty ja julkaistu 1902.
Merellä, op. 47, nro 4. Syvästi meri huokaa, sen rinta kuohuaa – Jos kanssani laivass’ oisit, jos ynnä nyt kuljettais’ – Kuvasi, armas, kannan nyt vasten rintoain – På havet (Suckande snyftar havet) – Auf dem Meer (Stöhnen und seufzen man hört das Meer). Teksti J. H. Erkko, ruotsinnos Nino Runeberg, saksannos Ferdinand Tilgmann. Sävelletty 1891, julkaistu 1902. Vuonna 1930 laulusta julkaistiin laajennettu laitos, joka sisältää varhaisversiosta puuttuvat keskiosan. Oskar Merikannon pianosovitus tunnetaan.
Tuonelan joutsen , op. 48. Tekstit Eino Leino. Sävelletty 1903, julkaistu 1904. Osat 3-5 on käsitelty kuoroteosten yhteydessä.
Tuonelan tytön laulu. op. 48, nro 1. Tumma on Tuonelan tähdetön yö.
Tuuti lulla mun kuopustain, op. 48, nro 2
Lauluja pianon säestyksellä , op. 49. Sävelletty ja julkaistu 1903.
Kun vaan laulaa saan, op. 49, nro 1. Vaikka minne joutunen, sitä toivon, rukoilen. Teksti J. H. Erkko.
Kuolema kannelta löi, op. 49, nro 2. Mä yksin kannelta soitan, niin hiljaa hiipii yö. Teksti Larin-Kyösti.
Jos olet mun!, op. 49, nro 3. Jos olet mun, tuo syyskin kevähäksi käy. Teksti J. H. Erkko.
Venezianska visor , op. 51. Venezianska sånger – Venetsialaisia lauluja. Tekstit Daniel Fallström, suomennosten tekijää ei tiedetä. Sävelletty 1901 ja julkaistu 1903.
Vackra flicka, gift dig snart, op. 51, nro 1. Etsi sulho, neitonen, kun viel’ lehdet vihannoivat.
Annina, op. 51, nro 2. Annina, är du ännu vaken? – Annina (Annina, viel’ valvotko, kulta, Annina) – Serenadi lotalle (Yö lämmin on).
De gledo på kanalen, op. 51, nro 3. Kuun koittaessa (Kuun koittaessa matkansa he kanaalilla alkoi).
Suomalaisia laulusävellyksiä V , op. 52. Sävelletty ja julkaistu 1905.
Taas soivat ne suuret surut, op. 52, nro 1. De stora sorgerna susa. Teksti L. Onerva, ruotsinnos Joel Rundt.
Linnulle kirkkomaalla, op. 52, nro 2. Lintunen lehdossa kirkkomaan, laula, laulele virkku – Till fågeln på kyrkogården (Liten fågel i gravgårdslund). Teksti Eino Leino, ruotsinnos Joel Rundt.
Oi, muistatko vielä sen virren, op. 52, nro 3. Oi, muistatko vielä sen virren, joka lapsena laulettiin – Säg, minnes du psalmen vi sjöngo? (Säg, minnes du psalmen vi sjöngo i vår barndom) – Ah, do you remember that hymn? (Ah, do you remember that hymn we sang in childhood days gone by?) – Tsennaatko vielä sen biisin – Oi, muistatko vielä sen virren, jota äitini lauleli – Oi, muistatko vielä sen virren, vaikka sointu sen himmeni – Oi, vielä mä kerran sen virren sun kanssasi kaulelen. Alkuperäinen teksti Eino Leino, Juho Railio (säkeistöt 2-4), englanninnos John Parkkila, ruotsinnos Joel Rundt, versio Tsennaatko vielä sen biisin teksti Pentti Anikari. Juho Railion säkeet lisättiin lauluun vuoden 1911 jälkeen.
Itkevä huilu, op. 52, nro 4. Tein minä pajusta hilpeän huilun, mut en ääntä ma siihen saanut – Min flöjt (Flöjten, den lätta, jag slöjdat av vide). Teksti Larin-Kyösti, ruotsinnos Nino Runeberg.
Suomalaisia laulusävellyksiä VI , op. 53. Sävelletty ja julkaistu 1905. Tekstit Eino Leino, ruotsinnokset Otto Manninen.
Omenankukat. op. 53, nro 1. Mun onneni kukkii kuin omenapuu kevätöissä valoisissa – Äppelblommor (Min lycka står som ett äppelträd).
Oi, minne emon lintunen lensi?. op. 53, nro 2. Emo etsien huoneesta huoneeseen käy – O, hvart flög moderns gyllene fågeln (Nu går modern och letar från rum till rum).
Somnar jag in med blicken fäst, op. 54. Söf den till sömn på den färd – Söv den till sömn på den färd – Kun nukahdan katsoen tähtiin ma (Kun nukahdan katsoen tähtiin ma ja valtamerihin valon) – Tuutios turvassa kulkemaan halki hallain ja jäitten. Teksti Jacob Tegengren, suomennoksen tekijää ei tiedetä. Esityskokoonpanona on baritoni, mieskuoro ja piano. Mieskuoro laulaa vain osuuden Söv den till sömn på den färd (Tuutios turvassa kulkemaan halki hallain ja jäitten). Siitä tunnetaan myös erillisjulkaisuja.
Kymmenen virran maa, op. 57. Maa ponteva Pohjolan äärillä on. Teksti A. V. Koskimies. Oskar Merikannon sovitus lauluäänelle ja pianolle 1906.
Suomalaisia laulusävellyksiä VII , op. 58. Sävelletty 1906 ja julkaistu 1907.
Illan kuutamossa, op. 58, nro 1. Ihana on kulku illan kuutamossa, kell’ on kulta keralla ja kallis kainalossa – I kvällen (Ljuvt är att ströva i den ljusa kvällen) – Im Mondschein. Teksti Oskar Merikanto, ruotsinnoksen tekijää ei tiedetä.
Lapselle, op. 58, nro 2. Leiki, leiki, pienokainen! Laita lastuista tupia – Barnet (Lek och stoja liten gosse!) – Das Kind. Teksti Vilppu Kaukonen, ruotsinnoksen tekijää ei tiedetä.
Yksin, op. 58, nro 3. Minä olen niin yksin, niin yksin, kuin yksin vaan olla se voi – Ensam (Så ensam, så ensam jag vandrar) – Einsam. Teksti Eino Leino, ruotsinnoksen tekijää ei tiedetä.
Kevätlaulu, op. 58, nro 4. Jo lapset laivoja veistää, jo karkelot kyliltä soi – Vårsång (Nu bygga piltarna båtar) – Frühlingslied. Teksti Eino Leino, ruotsinnoksen tekijää ei tiedetä.
Elämän laulu, op. 61. Kehdosta hautaan saattelevi laulu, ijäisyytehen matkaajaa. Lauluääni ja urut. Tekstin tekijää ei tiedetä. Sävelmä tunnetaan Suomessa paremmin sanoilla Maa on niin kaunis. Melodia on identtinen, vain säestys on Merikannon käsialaa.
Lastenlauluja , op. 67. Sånger för barn. Tekstit Julius Krohn taiteilijanimellä Suonio, ruotsinnosten tekijää ei tiedetä. Sävelletty 1907–1908, julkaistu 1908.
Tuuti, mun vauvani, nukkukaa, op. 67, nro 1. Tuuti, mun vauvani, nukkukaa unta sokurinmakeaa – Tussi, mitt lindebarn, slumra in.
Tipu, tipu, kuulepas!, op. 67, nro 2. Tipu, tipu, tipu, tipu kuulepas, miks’ toit tänne poikias? – Tipi, tipi liten vän (Tipi, tipi, tipi, tipi liten vän) – Tipu, tipu, kuuleppas!
Paimentyttö, op. 67, nro 3. Tuu, tuu, tuu, tuu, tuu, karjani käy – Vallflickan (Tuu tu, tuu tu tuu, kossorna hej).
Matka maailman loppuun, op. 67, nro 4. Minne nyt Matti ja Lotta ja hauva? – Resan till världens ända! (Matti och Lotta och Prisse).
Suomalaisia laulusävellyksiä VIII , op. 69. Sävelletty 1907-1908 ja julkaistu 1908.
Ilialin laulu, op. 69, nro 1. Kell’ onni on, se onnen kätkeköön! – Laulu onnesta. Teksti Eino Leino.
Illansuussa, op. 69, nro 2. Nyt saapuu kaihonsairas illansuu. Teksti V. A. Koskenniemi.
Nuoruuden ylistys, op. 69, nro 3. Taas on eessä synkkä syksy, taas tulossa tuima talvi – Oi sinä elämän nuoruus. Teksti Iivo Härkönen.
Ballaadi, op. 69, nro 4. Lintu lenti taivahalla, poika souti kuutamalla – Balladi. Teksti Ilmari Calamnius.
Kaksi laulua Larin Kyöstin sanoihin , op. 71. Tekstit Larin-Kyösti, ruotsinnosten tekijää ei tiedetä. Sävelletty ja julkaistu 1908.
Ma elän!, op. 71, nro 1. Ma elän, ah, mikä riemu, mikä riemu ja soitto nyt suonissa soi – Jag lever! (Jag lever, åh, vilken glädje sjunger mitt bröst högt).
Talvikukkia, op. 71, nro 2. Talvi kukkii omia kukkiaan, päivä ei päily lehdillä milloinkaan – Vinterblommor (Vintern egna, frostiga blommor för).
Haudoilta , op. 74. Tekstit Lauri Pohjanpää, ruotsinnokset Joel Rundt. Omistus Signe Liljequist.
Valkeat ristit, op. 74, nro 1. Valkeat ristit vihreillä kummuilla, kasteessa terät nuorilla ummuilla.
Laulaja taivaan portilla, op. 74, nro 2. Olen kuolleen laulajan sielu – tulen kaukaa päältä maan – Vid himlens port (En sångare stannar stilla i kvällen vid himlens port.
Käy kirkkomaata illoin vanhat mummot, op. 74, nro 3. De gamla på kyrkogården (Bland kyrkogårdens gröna gravar vandra de två gamla kvinnor).
Päivännousu kultaa kirkkomaan, op. 74, nro 4. Päivännousu kultaa kirkkomaan, linnut havahtuvat unestaan.
Kolme laulua – Tre sånger , op. 75. Sävelletty ja julkaistu 1911. Ruotsinnosten tekijää ei tiedetä.
Hyvää yötä, op. 75, nro 1. Saapuu hetki toivottuni, lankee uupuneeseen silmään kauan kangastellut uni – God natt (Efterlängtad stund är inne). Teksti L. Onerva.
Lauantai-ilta, op. 75, nro 2. Vasta, luulen, paimenpojat karjan kotiin toivat – Lördagsafton (Se, vallgossen med sin boskap). Teksti Lauri Pohjanpää.
Tule kanssani, op. 75, nro 3. Tule kanssani lehtohon kultaisaan, tule leikkihin kukkien kanssa! – Kom med mig (Kom med mig, kom med mig till vår kära lund). Teksti L. Onerva.
Lauluja pianon säestyksellä , op. 78. Sävelletty ja julkaistu 1912.
Laula, laula lapsonen, op. 78, nro 1. Laula, laula, lapsonen, kevään kukkamailla – Sjung, min lilla, dagen lång. Teksti Topi Orpana kirjailijanimellä Juhani Suur-Juhola, ruotsinnos Nino Runeberg.
Jag drömde en gång, op. 78, nro 2. Jag drömde en gång: min levnads flod skall fram genom världen befruktande flöda – Mä haaveksin näin (Mä haaveksin näin: mun eloni vuo käy maailman halki). Teksti Ernst V. Knape, suomennos Jussi Snellman.
Sorgens makt, op. 78, nro 3. Har du sett, huru ömt den kan le – Surun voima (Näitkö, kuinka on syyn hymy hellä sen). Teksti Jacob Tegengren, suomennos Jussi Snellman.
Lauluja – Sånger , op. 81. Sävelletty ja julkaistu 1914.
Sinulle, op. 81, nro 1. Siunattu olkoon, armas, sun tiesi – Dir (Segne der Himmel all deine Wege) – Till dig (Vare du signad, älskade, enda). Teksti Huugo Jalkanen, ruotsinnos Nino Runeberg, saksannos Martta Orasto.
Rote Blumen, op. 81, nro 2. Ich ging an einer Wiese vorbei und pflückte rote Blumen drei – Punakukat (Käyn vihreen niityn luo laulellen). Teksti Friedrich Wichert, suomennos Wäinö Sola. Omistus Ingeborg Liljeblad.
Niin sinua katsoin, neiti, op. 81, nro 3. Teksti Eino Leino.
Gamla Maja, op. 81, nro 4. O Herre, du Milde, som skapat soln. Teksti Jacob Tegengren. Omistus Ingeborg Liljeblad.
Lauluja – Sånger , op. 82. Sävelletty ja julkaistu 1914.
Yö, op. 82, nro 1. Vaiti on metsä, ääneti aallot – Natt (Tyst är i skogen, stilla är vågen). Teksti Huugo Jalkanen, ruotsinnos Nino Runeberg.
Aamulaulu, op. 82, nro 2. Miten kirkas ja kuulas on aamunkoi – Morgonsång (Huru strålande härligt är morgonens ljus!). Teksti Huugo Jalkanen, ruotsinnos Nino Runeberg.
En barnsaga vid brasan, op. 82, nro 3. Och prinsessan bad och bevekte – Lastentaru takkavalkealla (Ja prinssi neitoa lempi, hän pyydellen lempi) – Ein Kindermärchen am Kaminfeuer (Das Prinzlein bat und begehrte) – A Fairy Story by the Fire (And so the prince came awooing) – Conte pour enfant devant la cheminée (Le Prince avec maint soupir implorait). Teksti Karl Asplund, suomennos Ilta Koskimies, saksannos F. H. Schneider, englanninnos Angela Campbell-McInnes, ranskannos Edouard Schneider.
Enten – eller, op. 82, nro 4. Ständigt mellan ja och nej – Humoresk. Teksti Hjalmar Procopé (runoilija).
Lauluja – Sånger , op. 83. Sävelletty ja julkaistu 1913–1914, julkaistu 1920.
Laatokka, op. 83, nro 1. Kerran Laatokan rantaa pitkin minä astelin yksinäin – Ladoga (Trött längs Ladogas stränder vida såg jag aftonens stråle fly) – Oot Laatokka Karjalan povi. Teksti Mikko Uotinen, ruotsinnos Nino Runeberg. Kohdassa Oot Laatokka Karjalan povi on unisonokuoro ad. lib.
Vill du sjunga den bittra till ro?, op. 83, nro 2. Ingen kan sjunga så sorgtunga sånger, ingen så tungt som du – Tule tuskaani yö (Muut eipä virsiä vieraita). Teksti Ernst V. Knape, suomennos Jussi Snellman.
Päivä, op. 83, nro 3. Päivä nousee purppuraisin siivin, kastehessa kylpein tuoksuu maa – Dagen (Dagen stiger ljus på purpurvingar). Teksti Lauri Pohjanpää, ruotsinnos Nino Runeberg.
Vi ses igen!, op. 83, nro 4. När handen till avsked räckes och hjärtat är tryckt och tungt – Me kerran kohdataan! (Kun lähdön on aika läsnä). Teksti Ida Granqvist, suomennos Jussi Snellman.
Jag välsignar, op. 84, nro 1. Jag välsignar livets vackra glädje – Teitä siunaan (Teitä siunaan, hetket ilon riemun). Teksti Ida Granqvist, suomennos V. Arti kirjailijanimellä K. V. Vesala (Kaarlo Väinö Valve). Sävelletty 1914, julkaistu 1916.
Vågorna vagga min vita båt, op. 84, nro 2. Aaltoset tuutivat venhoain. Teksti Osvald Sirén, suomennos V. Arti kirjailijanimellä K. V. Vesala. Sävelletty 1914, julkaistu 1915.
Yksinlauluja pianon säestyksellä , op. 87. Sävelletty 1915, julkaistu 1916.
Öiset tiuvut, op. 87, nro 1. Helkkein hopeaisin tiuvut soi, kilajoi keskellä yötä mykkää. Teksti Eino Tikkanen.
Suvi-illan vieno tuuli, op. 87, nro 2. Suvi-illan vieno tuuli huokaa vuoren alta – Sommarkvällens milda vindfläkt (Sommarkvällens milda vindfläkt svagt i dungen susar). Teksti Eino Leino, ruotsinnos Joel Rundt. Ruotsinnos tuli nuottiin vasta 1930-luvulla.
Hyvästi, op. 87, nro 3. Jo luovutko luotani, ainoa armas – Farväl (O flyr du mig redan) – Leb’ wohl! (Du willst mich verlassen). Teksti L. Onerva, ruotsinnos Nino Runeberg, saksannos Martta Orasto.
Lauluja – Sånger , op. 90. Sävelletty 1916, julkaistu 1917.
Folkvisa, op. 90, nro 1. Där björkarna susa sin milda sommarsång – Kansanlaulu (Miss’ soutaen tuulessa koivut sorjat soi) – Volkslied (Wo Birken leis rauschen) – Folksong (When birches are rustle / Where birches are rustling / Where birches are singing). Teksti Viktor Sund, suomennos Jussi Snellman, saksannos F. H. Schneider, ranskannos Anne Colin du Terrail, englanninnoksen tekijää ei tiedetä. Mikään laulun lukuisista sovituksista ei ole Oskar Merikannon tekemä.
En skymningsvisa, op. 90, nro 2. Jag ville ha sånger att sjunga. Hjalmar Procopé (runoilija).
Neljä laulua – Fyra Sånger , op. 91. Sävelletty 1916, julkaistu 1919.
Suvi-ilta, op. 91, nro 1. Kuuluu kellon kalke seutuvilta. Teksti Larin-Kyösti.
Sommarmorgon i skogen, op. 91, nro 2. Så strålande ljus och morgonglad. Teksti Viktor Sund.
Visa i väntan, op. 91, nro 3. Månen spetsas på grannarnar spjut. Teksti Karl Asplund.
Kasakan kehtolaulu, op. 91, nro 4. Uinu, lapsi, suloon ehtoon, tuuti tuulan tuu! Alkuperäinen teksti Mihail Lermontov (Kolybelnaja kazaka, Колыбельная казака), suomennos Valter Juva.
Laulu, op. 92, nro 1. Laulusta tunnetaan anonyymi sovitus sopraanolle ja pianolle Esko Vierikon hengelliseen tekstiin On matka edessäni.
Fyra sånger – Neljä laulua , op. 93. Sävelletty 1916, julkaistu 1918. Kaikki suomennokset Jussi Snellman.
Agneta, op. 93, nro 1. Jag mötte dig, minns du den gången, då häggarnas blomster du bar – Agneta (Sun kohtasin, muistatko milloin, kun kukkia tuomen sä hait). Teksti Alfred Fahler.