stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Serena Williams
Tennisura > Vuodet 2012–2013

Williams aloitti kauden 2012 häviämällä Brisbanen turnauksen puolivälierissä Daniela Hantuchoválle. Australian avoimissa hän eteni neljännelle kierrokselle, jossa hän hävisi maailmanlistan sijalla 56 olleelle Jekaterina Makarovalle. Miamissa Williams hävisi puolivälierissä Caroline Wozniackille. Huhtikuussa hän voitti Charlestonin turnauksen ja toukokuussa Madridin turnauksen. Rooman turnauksessa hän hävisi välierissä Li Nalle. Ranskan avoimissa kilpailun voittajasuosikki Williams hävisi yllättäen jo ensimmäisellä kierroksella Virginie Razzanolle. Hän ei ollut koskaan aiemmin kokenut ensimmäisen kierroksen tappiota Grand Slam -turnauksissa. Kesä-heinäkuussa Williams voitti sekä Wimbledonin tennisturnauksen, Stanfordin turnauksen että olympiakultaa Lontoossa. Olympialaisten loppuottelussa Williams voitti Marija Šarapovan suoraan kahdessa erässä, eikä hävinnyt turnauksessa erääkään. Cincinnatin turnauksessa hän hävisi puolivälierissä Angelique Kerberille. Loppukaudesta Williams voitti vielä Yhdysvaltain avoimet ja WTA:n mestaruusturnauksen.
Kaudella 2013 Williams voitti kauden avanneen Brisbanen turnauksen päihittämällä loppuottelussa Anastasija Pavljutšenkovan. Australian avoimissa hän hävisi puolivälierissä maannaiselleen, Sloane Stephensille. Helmikuussa Williams hävisi Dohan loppuottelussa Viktoryja Azarenkalle ja Dubain toisella kierroksella Marion Bartolille. Seuraavaksi hän voitti Miamin, Charlestonin, Madridin ja Rooman turnaukset sekä kesäkuussa Ranskan avoimet, jossa hän voitti loppuottelussa Marija Šarapovan. Viimeksi Williams voitti Ranskan avoimet 11 vuotta sitten. Wimbledonissa Williams hävisi neljännellä kierroksella 23:nneksi sijoitetulle Sabine Lisickille. Williams oli voittanut 34 ottelua peräkkäin ennen tappiotaan. Syyskuussa Williams voitti Yhdysvaltain avoimet, viidennen kerran urallaan. Hän päihitti loppuottelussa Viktoryja Azarenkan kolmessa erässä. Loppukaudesta Williams voitti vielä Yhdysvaltain avoimet ja WTA:n mestaruusturnauksen. Kauden aikana Williams voitti 11 WTA-turnausta kaksinpelissä.
Tennisura > Vuosi 2014

Williams aloitti kauden voittamalla Brisbanen turnauksen loppuottelussa Viktoryja Azarenkan. Australian avoimissa hän hävisi neljännellä kierroksella Serbian Ana Ivanovicille.
Williams voitti 7. syyskuuta kuudennen kerran Yhdysvaltain avoimen tennisturnauksen.
Tennisura > Vuosi 2015

Williams voitti Australian avointen loppuottelussa Marija Šarapovan. Touko-kesäkuussa hän voitti Ranskan avoimet ja saavutti näin uransa 20:nnen Grand Slam -voittonsa kaksinpelissä. Kesä-heinäkuussa Williams voitti Wimbledonin mestaruuden päihitettyään loppuottelussa Garbiñe Muguruzan. Tämä oli Williamsille jo neljäs peräkkäinen Grand Slam -turnausvoitto.
Tennisura > Vuosi 2016

Williams hävisi Australian avointen loppuottelussa yllättäen Angelique Kerberille. Ranskan avointen loppuottelussa hän hävisi Garbiñe Muguruzalle. Wimbledonissa hän saavutti uransa 22:nnen Grand Slam -kaksinpelivoiton voitettuaan loppuottelussa Angelique Kerberin. Hän voitti samana päivänä myös naisten nelinpelin mestaruuden yhdessä sisarensa Venuksen kanssa.
Tennisura > Vuodet 2017–2018

Williams voitti Australian avoimet 2017 kukistettuaan loppuottelussa sisarensa Venuksen. Hän palasi äitiyslomansa jälkeen odotettua aiemmin kentille jo vuoden 2017 viimeisenä viikonloppuna pelatussa näytösturnauksessa Abu Dhabissa ottelemalla latvialaista Jelena Ostapenkoa vastaan.
Ranskan avoimissa 2018 Williams joutui vetäytymään turnauksesta ennen neljännen kierroksen otteluaan Maria Sharapovaa vastaan rintalihaskipujen vuoksi.
Yhdysvaltain avoimissa 2018 Williams hävisi loppuottelussa japanilaiselle Naomi Ōsakalle 2-6, 4–6. Hän sai ottelussa sekä piste- että pelirangaistuksen huonosta käyttäytymisestään päätuomarille. Loppuottelun jälkeen Yhdysvaltain tennisliitto määräsi hänelle vielä 17 000 dollarin sakon sääntöjen vastaisesta valmennusavusta, tuomarin solvaamisesta ja mailansa rikkomisesta. Williams oli sitä mieltä, että hän sai rangaistukset koska hän on nainen. Hänen mukaansa miehiltä vastaavaa käytöstä siedetään. Tapaus on herättänyt laajasti julkisuuden huomiota. Hänen puolestaan otti kantaa muun muassa tennislegenda Billie Jean King, ja myös naispelaajien järjestö WTA tuki häntä. Toista ääripäätä edusti muun muassa australialainen pilapiirtäjä Mark Knight, joka piirsi tapauksesta rasistisena pidetyn piirroksen. Väitettä siitä, etteivät miehet saisi yhtä kovia rangaistuksia, on pidetty kyseenalaisena. Esimerkkeinä on pidetty muun muassa John McEnroen, Jimmy Connorsin ja Ilie Nastasen kovia rangaistuksia ja jopa pelikieltoja 1970- ja 80-luvuilla. Vuoden 2017 Yhdysvaltain avoimissa italialainen Fabio Fognini sai 96 000 dollarin sakot ja ehdollisen pelikiellon Grand Slam -turnauksiin, koska esitti erittäin loukkaavana pidettyä kielenkäyttöä naistuomaria kohtaan.
Yksityiselämä

Serena Williams asuu nykyään Palm Beach Gardensissa, Floridassa. Hän kihlautui Reddit-sivuston toisen perustajan Alexis Ohanianin kanssa vuoden 2017 alussa. Huhtikuussa 2017 Williams ilmoitti olevansa raskaana ja tyttövauva syntyi syyskuun alussa. Pari vihittiin 17. marraskuuta 2017 New Orleansissa Yhdysvalloissa.
Williams on uskonnolliselta vakaumukseltaan Jehovan todistaja.
Voitot Grand Slam -turnauksissa > Kaksinpeli (23)

| Vuosi | Turnaus | Vastustaja loppuottelussa | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Yhdysvallat |  Martina Hingis | 6–3, 7–6(4) |
| 2002 | Ranska |  Venus Williams | 7–5, 6–3 |
| 2002 | Wimbledon |  Venus Williams | 7–6(4), 6–3 |
| 2002 | Yhdysvallat |  Venus Williams | 6–4, 6–3 |
| 2003 | Australia |  Venus Williams | 7–6(4), 3–6, 6–4 |
| 2003 | Wimbledon |  Venus Williams | 4–6, 6–4, 6–2 |
| 2005 | Australia |  Lindsay Davenport | 2–6, 6–3, 6–0 |
| 2007 | Australia |  Marija Šarapova | 6–1, 6–2 |
| 2008 | Yhdysvallat |  Jelena Janković | 6–4, 7–5 |
| 2009 | Australia |  Dinara Safina | 6–0, 6–3 |
| 2009 | Wimbledon |  Venus Williams | 7–6(3), 6–2 |
| 2010 | Australia |  Justine Henin | 6–4, 3–6, 6–2 |
| 2010 | Wimbledon |  Vera Zvonarjova | 6–3, 6–2 |
| 2012 | Wimbledon |  Agnieszka Radwańska | 6–1, 5–7, 6–2 |
| 2012 | Yhdysvallat |  Viktoryja Azarenka | 6–2, 2–6, 7–5 |
| 2013 | Ranska |  Marija Šarapova | 6–4, 6–4 |
| 2013 | Yhdysvallat |  Viktoryja Azarenka | 7–5, 6–7(6), 6–1 |
| 2014 | Yhdysvallat |  Caroline Wozniacki | 6-3, 6–3 |
| 2015 | Australia |  Marija Šarapova | 6–3, 7–6(5) |
| 2015 | Ranska |  Lucie Šafářová | 6–3, 6–7(2), 6–2 |
| 2015 | Wimbledon |  Garbiñe Muguruza | 6–4, 6–4 |
| 2016 | Wimbledon |  Angelique Kerber | 7–5, 6–3 |
| 2017 | Australia |  Venus Williams | 6–4, 6–4 |
Voitot Grand Slam -turnauksissa > Nelinpeli (14)

| Vuosi | Turnaus | Pari | Vastustaja loppuottelussa | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Ranska |  Venus Williams |  Martina Hingis    Anna Kournikova | 6–3, 6–7, 8–6 |
| 1999 | Yhdysvallat |  Venus Williams |  Chanda Rubin   Sandrine Testud | 4–6, 6–1, 6–4 |
| 2000 | Wimbledon |  Venus Williams |  Julie Halard-Decugis    Ai Sugiyama | 6–3, 6–2 |
| 2001 | Australia |  Venus Williams |  Lindsay Davenport    Corina Morariu | 6–2, 4–6, 6–4 |
| 2002 | Wimbledon |  Venus Williams |  Virginia Ruano Pascual    Paola Suárez | 6–2, 7–5 |
| 2003 | Australia |  Venus Williams |  Virginia Ruano Pascual    Paola Suárez | 4–6, 6–4, 6–3 |
| 2008 | Wimbledon |  Venus Williams |  Lisa Raymond   Samantha Stosur | 6–2, 6–2 |
| 2009 | Australia |  Venus Williams |  Daniela Hantuchová   Ai Sugiyama | 6–3, 6–3 |
| 2009 | Wimbledon |  Venus Williams |  Samantha Stosur   Rennae Stubbs | 7–6(4), 6–4 |
| 2009 | Yhdysvallat |  Venus Williams |  Cara Black  Liezel Huber | 6–2, 6–2 |
| 2010 | Australia |  Venus Williams |  Cara Black  Liezel Huber | 6–4, 6–3 |
| 2010 | Ranska |  Venus Williams |  Květa Peschke    Katarina Srebotnik | 6–2, 6–3 |
| 2012 | Wimbledon |  Venus Williams |  Andrea Hlaváčková   Lucie Hradecká | 7–5, 6–4 |
| 2016 | Wimbledon |  Venus Williams |  Tímea Babos   Jaroslava Švedova | 6–3, 6–4 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Serena Williamsin virallinen kotisivu. (englanniksi)
Serena Williams WTA:n sivuilla (englanniksi)
VM-Carpet

| VM-Carpet Oy |
| --- | --- |
Perustettu:  1973
Perustaja:  Aila Viita-aho   Arto Viita-aho
Kotipaikka:  Lappajärvi, Suomi
Kotisivu:  vm-carpet.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
VM-Carpet Oy on suomalainen mattojen valmistaja. Yritys sijaitsee Etelä-Pohjanmaalla Lappajärven kunnan Karvalan kylässä. Vuonna 2020 yrityksellä oli noin 35 työntekijää ja liikevaihtoa 5,6 miljoonaa euroa.
Yhtiön perustivat vuonna 1973 Aila ja Arto Viita-aho. Nykyisin heidän poikansa Harri Viita-aho toimii toimitusjohtajana.
Yritys toimitti lähes kahdenkymmenen vuoden ajan mattoja Ikealle 1970–1990-luvuilla. Tällöin yrityksen palkkalistoilla oli parhaimmillaan noin 350 työntekijää, joista iso osa työskenteli kotityöntekijöinä. Vaikka kotimarkkinoilta tulee nyt suurempi osa liikevaihdosta, on vientiä ympäri maailman yli 30 eri maahan muun muassa Britanniaan, USA:an, Australiaan, Japaniin, Etelä-koreaan, Italiaan ja Ruotsiin.
Yrityksen mattovalikoima ulottuu nukkamatoista kudottuihin villa- ja paperinarumattoihin, joita se toimittaa sekä koteihin että julkisiin tiloihin. Sopivia mattoja mallistosta löytyy niin koteihin kuin myös julkisiin tiloihin. Esimerkiksi useista Suomen suurlähetystöistä löytyy VM-Carpetin mattoja.lähde?
Julkisia tilojen lattioita sisustaessa VM-Carpet Oy toimii aputoiminimellään VMC Project.
Aiheesta muualla

Yrityksen verkkosivut
Kumiko Gotō

| Kumiko Gotō |
| --- | --- |
 Kumiko Gotō vuonna 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1974 (ikä 50)
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
beamie.jp/t/kumiko_goto.html
IMDb
Kumiko Gotō (jap. 後藤 久美子, Gotō Kumiko; s. 26. maaliskuuta 1974) on japanilainen näyttelijä, malli ja laulaja. Näyttelijänä hänet tunnetaan pääosassa Otoko wa Tsurai yo -elokuvissa ja elokuvassa City Hunter.
Yksityiselämä

Gotō on naimisissa ranskalaisen kilpa-ajajan Jean Alesin kanssa, ja heillä on kolme lasta, tytär Helena sekä pojat Giuliano ja John.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Kumiko Goto
Käännös suomeksi
Yrjö Sotamaa

Yrjö Sotamaa kesällä 1988 Savitaipaleella.
Yrjö Kalervo Sotamaa (s. 25. syyskuuta 1942 Helsinki) on Taideteollisen korkeakoulun professori. Sotamaa toimi Taideteollisen korkeakoulun rehtorina vuosina 1986–2008, korkeakoulun hallituksessa vuodesta 1976 ja vararehtorina vuosina 1980–1985.
Elämä

Sotamaa valmistui TaiKista sisustusarkkitehdiksi 1969 ja taiteen kandidaatiksi (ylempi korkeakoulututkinto) vuonna 1983.
Hän on toiminut vierailevana professorina Purduen yliopistossa Yhdysvalloissa. Hän on tutkinut paimentolaiskulttuuria ja käsityöperinnettä Itä-Afrikassa vuosina 1972–1973.
Sotamaa toimi Taideteollisen korkeakoulun sisustusarkkitehtuurin ja huonekalusuunnittelun yliopettajana vuodesta 1975 ja tuote- ja ympäristösuunnittelun professorina vuosina 1980–1981. Hän on ollut apulaisprofessorina huonekalusuunnittelun ja sisustusarkkitehtuurin osastolla vuodesta 1987 ja professori vuodesta 1998. Hän on hoitanut useita kansallisia ja kansainvälisiä luottamustehtäviä.
Sotamaa hävisi rehtorinvaalin keväällä 2008 tekstiilitaiteen professori Helena Hyvöselle, ja hänen rehtorikautensa päättyi heinäkuun loppuun 2008.
Sotamaalle myönnettiin MTV:n kulttuuripalkinto 1999 ja muotoilun elämäntyöpalkinto vuonna 2013. Vuonna 2023 hän sai Kiinassa elämäntyöstään noin 130 000 euron Frontier Design Prize -palkinnon.
Visuaalinen suunnittelija Kivi Sotamaa on Yrjö Sotamaan poika..
Aiheesta muualla

TOKYOwiki.
GZA

| GZA |
| --- | --- |
 GZA esiintymässä Paid Dues -hip hop-festivaaleilla, New Yorkissa vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. elokuuta 1966 (ikä 58) Brooklyn, New York, New York, Yhdysvallat
Muusikko
Taiteilijanimi:  GZA 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1989–
Tyylilajit:  rap
Yhtyeet:  Wu-Tang Clan
Levy-yhtiöt:  Cold Chillin' Records Loud Records Geffen Records MCA Records Angeles Records Babygrande Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Gary Grice (s. 22. elokuuta 1966 Brooklyn, New York, New York), taiteilijanimeltään GZA, on yhdysvaltalainen rap-artisti ja hip hop-ryhmä Wu-Tang Clanin jäsen. Hän on julkaissut seitsemän soololevyä. GZA on sukua Hip hop artisti RZA:lle ja Ol' Dirty Bastardille.
Diskografia

| Vuosi | Levyn nimi | Listasijoitukset> Billboard 200 | Listasijoitukset> Top R&B/Hip-Hop Albums | Listasijoitukset> Top Rap Albums | RIAA luokitukset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | Words from the Genius Julkaisupäivä: 19. helmikuuta 1991  Julkaisija: Cold Chillin' Records/Reprise/Warner Bros. Records | - | - | - |  |
| 1995 | Liquid Swords Julkaisupäivä: 7. marraskuuta 1995  Julkaisija: Geffen/MCA Records | 9 | 2 | - | Platinalevy |
| 1999 | Beneath the Surface Julkaisupäivä: 29. kesäkuuta 1999  Julkaisija: MCA Records | 9 | 1 | 1 | Kultalevy |
| 2002 | Legend of the Liquid Sword Julkaisupäivä: 10. joulukuuta 2002  Julkaisija: MCA Records | - | - | - |  |
| 2005 | GrandMasters (mukana DJ Muggs) Julkaisupäivä: 25. lokakuuta 2005  Julkaisija: Angeles Records | - | 69 | - |  |
| 2007 | GrandMasters Remix Album (mukana DJ Muggs) Julkaisupäivä: 2007  Julkaisija: Angeles Records | - | - | - |  |
| 2008 | Pro Tools Julkaisupäivä: 19. elokuuta, 2008  Julkaisija: Think Differently Music/Babygrande Records | 52 | 13 |  | 28,500+ |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta GZA Wikimedia Commonsissa
Kuusamon Pallo-Karhut

| Kuusamon Pallo-Karhut |
| --- | --- |

Koko nimi:  Kuusamon Pallo-Karhut
Lempinimet:  PaKa
Perustettu:  1966
Kotipaikka:  Kuusamo
Kenttä:  Kuusamon liikuntahalli
Puheenjohtaja:  Tarmo Ronkainen
Kuusamon Pallo-Karhut (PaKa) on kuusamolainen urheiluseura. Lajeihin kuuluvat jääkiekko, jalkapallo, lentopallo ja salibandy. Kuusamon Pallo-Karhut ry perustettiin vuonna 1966.
Jääkiekko

| Kuusamon Pallo-Karhut |
| --- | --- |
Perustettu:  1966
Kaupunki:   Kuusamo
Kotiareena:  Kuusamon jäähalli
– kapasiteetti:  550
Sarjataso:  II-divisioona
Värit:           
Puheenjohtaja:  Raimo Lohilahti
Päävalmentaja:  Kai Puonti
Omistaja:  Kuusamon Pallo-Karhut ry
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pallo-Karhujen jääkiekon edustusjoukkue kiekkoilee II-divisioonassa. Edustusjoukkueen lisäksi seuralla on A-G-junioreiden sekä naisten joukkueet. Pallo-Karhut pelaavat kotiottelunsa Kuusamon jäähallissa. Edustusjoukkue on kiekkoillut myös Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomi-sarjassa yhteensä 3 kautta.
Kaudella 2010–2011 tammikuussa Pallo-Karhut teki ottelukohtaiset sopimukset nimekkäiden pelaajien Marko Kiprusoffin, Kai Nurmisen, Mikko Elorannan, Niko Mikkolan ja Kimmo Erosen kanssa. Mikko Rautee pelasi Pallo-Karhuissa kaudella 2009–2010.
Tunnettuja jääkiekkopelaajia > Kasvatit pääsarjatasolla

Mikko Juusola
Virpi Käsmä
Raija Mustonen
Tuomo Määttä
Mikko Pätsi
Taneli Ronkainen
Toni Ronkainen
Tunnettuja jääkiekkopelaajia > Joukkueessa pelanneet NHL-pelaajat

Mikko Eloranta
Marko Kiprusoff
Kai Nurminen
Tony Virta
Tunnettuja jääkiekkopelaajia > Muut joukkueessa pelanneet pääsarjakiekkoilijat

| --- | --- |
  Rafael Eerola   Kimmo Eronen   Toni Jalo   Tero Järvelä   Jani Kiviharju   Petri Koskenkanto   Vesa Kulmala   Harri Laurila   Kimmo Lisko   Viktor Loginov   Niko Mikkola :   Ari Moisanen   Tuomas Muhonen   Tuomo Määttä   Veli-Pekka Nutikka   Tommi Pelkonen   Mikko Rautee   Taneli Ronkainen (C-junioriksi asti)   Kalle Sahlstedt   Ville Skinnari   Mika Suoraniemi   Jarmo Tauriainen   Jesse Uronen
Tunnettuja jääkiekkopelaajia > Jäädytetyt pelinumerot

#1  Viljo "Ville" Lohilahti
#9  Immo "Immo" Laihola
#16  Tarmo "Take" Mustonen
#17  Igor "Igo" Tuljakov
Lentopallo

Pallo-Karhujen lentopallojaostosta löytyy naisten edustusjoukkue, naisten 2-joukkue sekä juniorijoukkueet F–D-pojille sekä F–A-tytöille.
Naisten edustusjoukkue on tunnettu vuodesta 2014 nimellä Pölkky Kuusamo, kun joukkue nousi Lentopallon Mestaruusliigaan pudottamalla LiigaEuran pois liigasta. Joukkue on voittanut Suomen Cupin kaudella 2021–2022 sekä SM-kultaa (kausilla 2021–2022 ja 2022–2023), SM-hopeaa (kaudella 2020–2021) ja SM-pronssia (kaudella 2018–2019).
Salibandy

Pallo-Karhujen salibandytoiminta käynnistyi vuonna 1997. Ensimmäisenä vuonna toiminta oli kerhotyylistä ja virallisiin sarjoihin eivät joukkueet ottaneet osaa. Vuonna 1998 ensimmäiset joukkueet osallistuivat harrastesarjaan, jota pelattiin Oulun Heinäpään palloiluhallissa. Vuonna 1999 miesten joukkue aloitti V-divisioonassa.
Aiheesta muualla

Pallo-Karhujen verkkosivut
Vuoden 1995 maailmanmestari Marko Kiprusoff pelasi PaKassa neljänä kautena ja lopetti uransa kauteen 2013–2014.
Eero Ritala

| Eero Ritala |
| --- | --- |
 Eero Ritala 2013 Jussi-gaalassa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1983 (ikä 41)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1999–
Merkittävät roolit:  Petri (Kulman pojat) useita rooleja (Putous)
Palkinnot
 Parhaan miespääosan Jussi-palkinto 2012   (Kulman pojat) Parhaan miesnäyttelijän Kultainen Venla -palkinto 2017 (Onnela) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Eero Ritala (s. 30. maaliskuuta 1983 Espoo) on suomalainen Jussi-palkittu näyttelijä ja harrastajamuusikko. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta keväällä 2008.
Ritala tunnetaan erityisesti rooleistaan MTV3:n Putous-sarjassa, jossa hänen sketsihahmonsa Jone Riksusta sijoittui Vuoden sketsihahmo -osuudessa kolmanneksi. Ritala on myös vaikuttanut kirkkonummelaisessa Masalan nuorisoteatterissa, jonne hänet pyydettiin 10-vuotiaana. Ritala on ollut Q-teatterin palveluksessa vuodesta 2012 lähtien, vaikka se on lähinnä luottamustoimi, sillä siitä ei makseta kuukausipalkkaa, vaan taiteellisen ensemblen jäsenet ovat etusijalla, kun näyttelijöitä valitaan rooleihin. Teatterityön lisäksi hän on ollut näyttelijänä televisiossa ja elokuvissa.
Ritala voitti Parhaan miespääosan Jussi-palkinnon elokuvasta Kulman pojat vuonna 2012 ja parhaan miesnäyttelijän Kultainen Venla-palkinnon vuonna 2018.
Ritala on ollut myös ehdokkaana Parhaan miespääosan Jussi-palkinnon saajaksi elokuvasta Päin seinää vuonna 2014 ja Parhaan miessivuosan Jussi-palkinnon saajaksi elokuvasta Häiriötekijä vuonna 2015.
Ritala tekee myös musiikkia ja toimii disc jockeyna nimellä DJ Vauvaukki. 2010-luvun puolivälin tienoilla hän ryhtyi vegaaniksi, johon häntä motivoi paitsi eläinten hyvinvointi ja ympäristöasiat myös oma terveys, sillä hän tuntee voivansa niin paljon paremmin.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2006 | Onni von Sopanen | Honecker-poika |
| 2010 | Veijarit | Panu |
| 2012 | Kulman pojat | Petri |
| 2013 | 21 tapaa pilata avioliitto | pyöreäpäinen mies |
| 2014 | Kesäkaverit | Olli |
| 2014 | Aikuisten poika | luokanopettaja |
| 2014 | Päin seinää | Lasse |
| 2015 | Armi elää! | Ristomatti Ratia |
| 2015 | Häiriötekijä | useita rooleja |
| 2017 | Joulumaa | Tuure |
| 2018 | Supermarsu | Emilian isä |
| 2018 | Tyhjiö | näyttelijä tv-showssa |
| 2019 | Tuntematon mestari | nuori taidekauppias |
| 2019 | Tottumiskysymys | Kristian |
Filmografia > Televisio- ja lyhytelokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2004 | Lasileuka | nuori Hietsussa |
| 2008 | Henkisesti läski | Sami |
| 2009 | Tirkistelijät |  |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1999 | Enon varjo | Mikis |
| 2000 | Postimiehen varjo | Mikis |
| 2002 | Salatut elämät | Jere |
| 2002 | Kotikatu | poika kirkossa |
| 2006 | Akkaa päälle | Jimin kaveri |
| 2006 | Mogadishu Avenue | poika |
| 2009 | Uutishuone | Pertti Aalto |
| 2009 | Ihmebantu | useita rooleja |
| 2010 | Putous | useita rooleja, mm. Jone Riksusta |
| 2010 | Tauno Tukevan sota | Jaakko Lind |
| 2011–2014 | Klikkaa mua | Ilkka |
| 2012 | Putous – Hahmoset, missä he ovat nyt? | Jone Riksusta |
| 2013 | Hetkiä kaupungissa | DJ Vauvaukki / Eero Ritala |
| 2014–2015 | Vino Show | useita rooleja |
| 2015 | Syke | Aleksi |
| 2015 | Tripla | Useita rooleja. |
| 2015 | Punainen kolmio | Ville Pessi |
| 2015–2017 | Downshiftaajat | Juha Asikainen |
| 2016 | Kimmo | Harri |
| 2016 | Joulukalenteri: Jäätävä seikkailu  | Kätevikkinen |
| 2017–2018 | Kolmistaan | Seve |
| 2017 | Rakkautta vain | Tommi Virtanen |
| 2017– | Onnela | Antti Hyvärinen |
| 2018 | Donna | André |
| 2018 | Karppi | Leo Rastas |
| 2018–2020 | Ex-onnelliset | Paavo |
| 2019–2020 | Lelumesta | VT-Ricu |
| 2019 | Hillo | feministimies |
| 2020– | Melkein MENSA | oma itsensä, vakiokilpailija |
| 2021 | Roba | Tanelin isä |
| 2021 | Nyrkki | Martti Luoto |
| 2021 | Pahan väri | Kaius Helander |
| 2023 | Kullannuput | Mähönen |
| 2023 | Renki | Petri |
| 2024 | Suurmestari | oma itsensä |
Filmografia > Teatteri

Aatteen ja ilon vuodet, Masalan nuorisoteatteri 2003
Skavabölen pojat, Masalan nuorisoteatteri 2004
Pastori Tarsalainen ja viidakon lait, Masalan nuorisoteatteri 2005
Ahmija, Teatteri Jurkka 2007
Macbeth, Q-teatteri 2008
Siniväriset, Q-teatteri 2009
Täydellinen päivä, Q-teatteri 2010
Vihan veli, Kansallisteatteri 2011
Broken Heart Story, Q-teatteri 2011
Tulipunainen hevonen, Q-teatteri 2012
Häiriötekijä, Q-teatteri 2013
Hämeenlinna, Q-teatteri 2013
Kaspar Hauser, Q-teatteri 2014 ja Kansallisteatteri 2015
Jälkeenjäävät, Q-teatteri 2015
Prinsessa Hamlet, Q-teatteri 2017
Arki ja kauhu, Q-teatteri 2018
Kolme sisarta, Kansallisteatteri 2018
Asennot, Q-teatteri 2019
Pääomani, Q-teatteri 2020
Aiheesta muualla

Eero Ritala Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Eero Ritala Elonetissä.
FC Helsingin Pumppu[vanhentunut linkki]
Inspectah Deck

| Inspectah Deck |
| --- | --- |
 Inspectah Deck esiintymässä Eurockéennes 07 -tapahtumassa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. heinäkuuta 1970 (ikä 54) Bronx, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  rap -artisti, tuottaja, näyttelijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Inspectah Deck 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1989-
Tyylilajit:  rap
Yhtyeet:  Wu-Tang Clan
Levy-yhtiöt:  Cold Chillin' Records Loud Records Geffen Records MCA Records Angeles Records Babygrande Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Inspectah Deck (oikealta nimeltään Jason Hunter, s. 6. heinäkuuta 1970 Bronx, New York) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja hip hop -ryhmä Wu-Tang Clanin jäsen. Hän vierailee usein muiden soolojulkaisuissa.
Diskografia

| Vuosi | Levyn nimi | Listasijoitukset> U.S. Hot 100 | Listasijoitukset> U.S. R&B | Listasijoitukset> U.S. Rap | RIAA luokitukset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Uncontrolled Substance Julkaisupäivä: 7. syyskuuta 1999  Julkaisija: Relativy Records | 19 | 3 | - | Kultaa |
| 2003 | The Movement  Julkaisupäivä: 20. toukokuuta 2003  Julkaisija: Koch Records | 137 | 29 | - |  |
| 2006 | The Resident Patient  Julkaisupäivä: 25. heinäkuuta 2006  Julkaisija: Urban Icon Records | - | - | - |  |
| 2008 | The Resident Patient 2  Julkaisupäivä: Ei tiedossa 2008  Julkaisija: Urban Icon Records | - | - | - |  |
Singlet

1998 "REC Room
1999 "Forget Me Not
1999 "Show and prove (Power of god)"
1999 "Word on the Street" , "Movas & Shakers"
2003 "The Movement" , "City High"
2003 "He's a Rebel" , "Big City"
2003 "Bump & Grind" , "Vendetta"