stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
V-malli
Hyödyt ja rajoitukset > Rajoitukset

V-mallin rajoituksia ovat:
V-malli keskittyy ainoastaan projektiin, ei koko organisaatioon ja sitä käytetään vain kerran projektin aikana.
V-malli on joissain asioissa liian muokkautuva jolloin mallin käyttäjälle jää liikaa liikkumavaraa, joka saattaa aiheuttaa sen, että projektin aikana ei tiedetä mitä asioita malli ottaa mukaan ja mitä jättää pois.
Aiheesta muualla

The V-model: http://www.the-software-experts.de/e_dta-sw-process.htm
Fundamentals of the V-modell: http://v-modell.iabg.de/v-modell-xt-html-english/index.html#toc0 (Arkistoitu – Internet Archive)
Lina Axelsson Kihlblom

| Lina Axelsson Kihlblom |
| --- | --- |
 Lina Axelsson Kihlblom vuonna 2015.
Ruotsin kouluministeri
 Anderssonin hallitus 30. marraskuuta 2021 – 18. lokakuuta 2022  
Edeltäjä:  Matilda Ernkrans (korkeakoulu- ja tutkimusministeri)
Seuraaja:  Lotta Edholm
Henkilötiedot
Syntynyt: 1970  Köping, Ruotsi
Ammatti:  rehtori, poliitikko
Tiedot
Puolue:  sosiaalidemokraatit
Tutkinnot:  Upsalan yliopisto (oikeustiede)
Aiheesta muualla
www.regeringen.se/sveriges-regering/utbildningsdepartementet/lina-axelsson-kihlblom
Lina Axelsson Kihlblom (s. 1970 Köping) on ruotsalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän oli Ruotsin kouluministeri 2021–2022. Aiemmin hän on työskennellyt rehtorina.
Axelsson Kihlblom on Ruotsin ensimmäinen transsukupuolinen ministeri. Hän syntyi miehen kehoon ja korjautti sukupuolensa naiseksi 24-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Lina Axelsson Kihlblom Ruotsin hallituksen verkkosivuilla (ruotsiksi)
Kustaa Nummelin

Kustaa Mikonpoika Nummelin (aiemmin Hyrkkö) eli Sika-Kyösti (1. lokakuuta 1800 Nousiainen – 30. huhtikuuta 1836 Raisio) oli suomalainen 1800-luvun alkupuolella elänyt kuuluisa suurvaras, josta on paljon tarinoita etenkin Varsinais-Suomen, mutta jonkin verran myös Satakunnan ja Hämeen kansanperinteessä.
Elämänvaiheet > Varhaiset vaiheet (vuoteen 1823)

Kustaa Nummelin oli rippikoulun käytyään renkinä kotipitäjänsä Nousiaisten ja sen naapuripitäjien taloissa sekä Naantalissa, kunnes hän muutti Turkuun vuonna 1821. Kirvesmiehen oppipoikana ollut Nummelin jäi kiinni taskuvarkaudesta itse teossa Maariassa vuonna 1823, mutta vältti pakkotyöhön joutumisen maksamalla hänelle määrätyn rahakorvauksen. Hän kärsi kuitenkin 24 parin raipparangaistuksen ja kirkkorangaistuksen Maarian kirkossa.
Elämänvaiheet > Murtovarkaudesta pakkotyöhön (1825–1832)

Vuonna 1825 Nummelin yhdessä isonveljensä Juha Hyrkön ja Fredrik Blanksiuksen kanssa teki murron Fagernäsin säteriin ja Bodan taloon Taivassalossa. Miehet asetettiin syytteeseen ja toimitettiin oikeuteen. Kustaa Nummelinin ja Fredrik Blanksiuksen onnistui paeta Taivassalon käräjien aikana vankeinhoitajan talosta, kun Nummelin pahoinpiteli kirveellä kaksi vartijaa verihaavoille. Pakomatka päättyi kuitenkin Uuteenkaupunkiin erään räätälin lesken mökkiin. Osallisuudesta Taivassalon murtoon Nummelin sai tuomion kihlakunnanoikeudessa. Turun hovioikeuskin katsoi hänet syylliseksi, muttei voinut tuomita Nummelinia todisteiden ja todistajien puuttumisen takia. Turkulaisen kauppias Gabriel Forsströmin kauppaan tekemästään murrosta Nummelin sai 1827 Turun hovioikeuden tuomiona 40 paria raippoja, kirkkorangaistuksen Turun tuomiokirkossa sekä vajaat viisi vuotta pakkotyötä Viaporin linnoituksessa. Viaporista hänet vankimäärän kasvun takia siirrettiin Venäjälle Kronstadtiin ja edelleen vankikomppanioihin Pietariin, josta hän vapautui vuonna 1832. Nummelin kuljetettiin kruunun kyydillä Pietarista Viipurin kautta Turkuun.
Elämänvaiheet > Rikollisen ura jatkuu (1832–1835)

Oltuaan noin puolitoista kuukautta torpparina Maarian Pitkämäen (nykyään Turkua) kylässä Nummelin jatkoi rikollisuraansa 1832-1833 tekemällä kymmenen varkautta ja murtovarkautta Turun ja Porin seudulla. Rikosten tekopaikkakuntien kihlakunnanoikeuksien langettavien tuomioiden jälkeen  Turun hovioikeus tuomitsi hänet vuonna 1834 elinkautiseen linnoitustyöhön ja kirkkorangaistukseen Luvialla. Lisäksi tuomio tuli kuuluttaa rikospaikkakuntien kirkoissa. Hovioikeus ei kuitenkaan tuominnut hänelle 40 parin raipparangaistusta.
Kun Nummelinia oltiin kesäkuussa 1835 viemässä Turun linnasta Viaporiin, hänen onnistui jälleen karata muiden vankien kanssa vankeinhoitajan talosta Pohjan pitäjässä. Pako onnistui kun eräs vangeista pahoinpiteli vankeinhoitajan raa'asti rautaketjulla ja rautaisella petkeleellä. Turun ja Porin läänin maaherra Lars Gabriel von Haartman antoi huhtikuun alussa 1836 Liedon nimismiehelle August Wilhelm Landzettille avoimen määräyskirjan jäljittää seudulla liikkunutta rikollisjoukkoa, erityisesti Kustaa Nummelinia eli Sika-Kyöstiä.
Elämänvaiheet > Vankikarkurin kuolema (1836)

Kustaa Nummelinin karkumatka päättyi vasta myöhään iltayöllä 30. huhtikuuta 1836 Raision kirkolla. Tätä edelsi dramaattinen tapahtumasarja.
Landzett oli päättänyt soluttautua rikollispiireihin löytääkseen Nummelinin. Nummelinin avustajiin ja suojelijoihin lukeutunut pitäjänräätäli Henrik (Johan?) Laurén onnistui usean yrityksen jälkeen välittämään Nummelinin ja Landzettin tapaamisen. Landzett oli pukeutunut merimiehen siniseen valeasuun ja esiintyi väärällä nimellä. Raision nimismiehen Axel Tenlénin, siltavouti Jacob Lindholmin ja jahtivouti Gustaf Wilhelm Juseliuksen oli ennakkosuunnitelman mukaan määrä avustaa kiinniotossa, mutta he kadottivat Nummelinin, Landzettin ja Laurénin näkyvistään matkalla Halavan torpalta Raision kirkolle. Nummelin, Landzett ja Laurén aikoivat Landzettin aloitteesta murtautua kirkkoon, mutta luopuivat yrityksestä. Sen jälkeen he liikkuivat hetken aikaa kolmistaan öisellä maantiellä. Lopulta epäluuloinen Nummelin tunnisti Landzettin, ja tilanne kärjistyi niin, että Landzett yritti pidättää Nummelinin yksin. Syntyneessä yhteenotossa Landzett lopulta ampui pakoon lähtenyttä Nummelinia karkealla haulikon haulipanoksella selkään niin, että tämä muutaman minuutin kuluttua kuoli. Nummelin aseina olivat povitaskussa ollut puukko ja ampumishetkellä vyöltä tempaistu piilukkoinen pistooli.
Elämänvaiheet > Tapauksen seuraukset

Nummelin kuolemantapausta käsiteltäessä kihlakunnanoikeus ja hovioikeus katsoivat Landzettin toimineen itsepuolustukseksi ja vapauttivat hänet syytteestä. Sen sijaan maaherra von Haartman kirjoitti kenraalikuvernööri Menshikoffille Landzettin ampuneen Nummelinin estääksen tämän yleistä turvallisuutta vaarantaneen rikollisen paon (ei siis itsepuolustukseksi). Landzettin sukulaistytöt kertoivat myöhemmin tämän olleen kovin pahoillaan Nummelinin ampumisesta, mutta hänelle oli annettu lupa ampua, jollei hän muuten saisi Nummelinia kiinni.
Nimismies Landzett sai maaherran esityksestä 600 paperiruplan palkkion, jonka voi suhteuttaa rengin kunnollisessa työpaikassa saamaan 300 ruplan vuosipalkkaan. Lisäksi raisiolaiset keräsivät hänelle kunnialahjan, koska "hän päästi maakunnan senlaisesta waarallisesta ihmisestä ja suuresta pahantekiästä".
Elämänvaiheet > Rikollisen uran tilinpäätös

Kustaa Nummelin oli käräjillä 40 kertaa. Hänet tuomittiin kaikkiaan 16 rikoksesta, joista viisi oli tuohon aikaan erittäin tuomittavaa murtovarkautta ja neljä hevosvarkautta. Varastettu omaisuus laskettiin 579 hopearuplaksi ja se vastasi arvoltaan 16 hevosta.  Noin 12 vuoden aikana hän oli Turun linnavankilassa tutkintavankina yli neljä vuotta.
Ollessaan vankina Nummelin karkasi viisi kertaa: kaksi kertaa vankikuljetuksesta, kaksi kertaa vankienhoitajan talosta ja kerran Porin putkasta sahattuaan kahleensa poikki. Lisäksi hänen onnistui paeta Liedon Sillilässä suojelijansa entisen nimismiehen navetan vintiltä olkikaton läpi pidätysyrityksen yhteydessä.
Nimi ja tarinoita

Lääninkanslian asiakirjoissa liikanimi Sika-Kyösti esiintyy ensimmäisen kerran 1832. Liikanimen Sika-Kyösti (myös muun muassa "Sika-Kyöstä") Kustaa Nummelin sai kansantarinoissa ensinnäkin siksi, että hänen uskottiin kykenevän muuttamaan itsensä siaksi, jolloin hän on ollut silmänkääntäjän roolissa. Toisen version mukaan Nummelin oli pakomatkallaan piiloutunut erään teurastajan Turkuun kuljettamaan sikakuormaan. Piiloutuminen tapahtui siten, että Sika-Kyösti veti ylleen teurastetun sian nahan ja röhki sikana kuljetushäkissä muiden sikojen joukossa. Kolmannen tarinaversion mukaan Sika-Kyösti sai liikanimensä varastettuaan sianpuolikkaan tai sikoja.
Tarinaperinteen keskuksia ovat Turun ja Salon seudut. Tarinoiden tunnetuin hahmo on kuoleva sankari, sitten veijari ja noita. Kuolevan sankarin hahmo esiintyy yleisimmin niissä tarinatoisinnoissa, joissa nimismies ampuu Sika-Kyöstin joko hopea- tai lyijyluodilla.
Veijari-hahmo toteutuu muiden muassa tavarantasaajasta kertovissa tarinoissa. Robin Hood -hahmona Sika-Kyösti jakaa rikkailta ottamaansa omaisuutta köyhille. Naiset ja lapset olivat Sika-Kyöstin erityissuojelussa. Useissa tarinoissa hän lahjoittaa viimeisen lehmänsä velan takia myyneen torpan emännälle uuden lehmän hinnan. Tavallisesti Sika-Kyöstiä ei tunnisteta, ja hän päättää kohtaamisen tokaisemalla: minä olen juuri se pelätty Sika-Kyösti. Tässä kuvastuu Sika-Kyöstin maine toisaalta pelättynä ja toisaalta ihailtuna hahmona.
Noita-tarinoissa yliluonnollisia kykyjä omaava Sika-Kyösti on liitossa pirun kanssa ja hänet saattoi tappaa vain hopeisella luodilla. Kertomusten rationaalinen selitys haavoittumattomuudelle on nahkainen tai rautainen panssari, joka suojasi luoteja vastaan.
Harvinaisin hahmo on murhamies ja vähiten tunnettu tarina-aihelma on Sika-Kyöstiin liitetty syntymättömien lasten surmaanminen ja sydänten syönti.
Nimi ja tarinoita > Sika-Kyöstin kallio ja hauta

Sika-Kyöstin kuolinpaikalle Raisiossa hakattiin kallioon risti ja vuosiluku 1836 sekä nimikirjaimet S.G. (Svin-Gösta) ja todennäköisesti myöhemmin virheellinen päivämäärä 29.5. Lasten kerrotaan pelänneen tuota paikkaa. Kuolinkallion ohitus antoi aiheen kertoa Sika-Kyöstin kuolemasta ja muita tarinoita. Kallioon liittyy vielä ainoa Sika-Kyöstistä kertova kansanlaulu, jonka mukaan hän oli "varkaiden kuningas". Kalliokirjoitus muistutti raisiolaisia ja ohikulkijoita legendaarisen mestarivarkaan kuolemasta aina vuoteen 1960, jolloin TVH räjäytti kalliota uutta moottoritietä rakentaessaan.
Sika-Kyöstin hautapaikan tietää raisiolainen perinne sijaitsevan Raision kirkon emälaivan ja sakastin kulmauksessa siten, että katolta tippuva vesi putoaa haudalle. Näin Sika-Kyösti saa vielä kuolemanjälkeisenkin rangaistuksen. Käräjäpöytäkirjan mukaan ruumis tuli haudata hautausmaan laitaan.
Nimi ja tarinoita > Sika-Kyöstin pistooli

Turun maakuntamuseossa säilytetään pistoolia, jolla on kerrottu nimismiehen ampuneen Sika-Kyöstin. Todellisuudessa nimismiehen käyttämä ase oli haulikko, Sika-Kyöstillä oli pistooli. Nimismiehen pistooliksi nimitetty pistooli saattaakin todellisuudessa olla Sika-Kyöstin, mutta yhtä mahdollista on, että Sika-Kyösti- ja nimismiesperinne on vain liitetty johonkin pistooliin. Niin on tehty muun muassa morsiusarkulle, joka sekin on Turun maakuntamuseon kokoelmissa. Arkun lahjoittaja kertoi, että kannen maalauksessa Sika-Kyösti tai nimismies on menossa Raision kirkkoon, mutta jo silmämääräisen tarkastelun perusteella se on mahdotonta.
Nimi ja tarinoita > Sika-Kyöstin luola

Varsinais-Suomessa on kaikkiaan kolme Sika-Kyöstin nimellä tunnettua luolaa.
Hänen syntymäkotinsa lähellä Nousiaisten Hyrkön kylässä on kivenlohkareista muodostunut luola, jonka pohjalla näkyy makuusija. Paikallisen perinteen mukaan Sika-Kyösti on oleillut siellä. Luolan koon perusteella se on ollut mahdollista, sillä sisään mahtuu noin viisi ihmistä.
Halikossa, kirkon viereisellä Kärävuorella on toinen Sika-Kyöstin luola, joka sijaitsee vaikeakulkuisella jyrkänteellä, suuren lohkareen alla.
Maskussa on kerrottu Mätikän luolassa majailleen rosvoja, joista kuuluisin lienee Sika-Kyösti.
Aiheesta muualla

Raision kaupungin sivu Sika-Kyöstistä[vanhentunut linkki]
Marja-Riitta Perttula, Sika-Kyösti. Näytelmä. Liedon teatteri 2009.
USS Harry S. Truman (CVN-75)

| USS Harry S>  Truman |
| --- | --- |
 USS Harry S. Truman

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Newport News Shipbuilding Company, Newport News, Virginia
Kölinlasku:  30. kesäkuuta 1988
Laskettu vesille:  7. syyskuuta 1996
Palveluskäyttöön:  25. heinäkuuta 1998
Tekniset tiedot
Uppouma:  91 440 t (max)
Pituus:  332,8 m
Leveys:  76,8 m
Syväys:  11,3 m
Koneteho:  2 x Westinghouse A4W -ydinreaktoria 260 000 shp (194 MW)
Nopeus:  yli 30 solmua
Miehistöä:  3 200 laivahenkilökuntaa ja 2 480 lentohenkilökuntaa
Aseistus
Aseistus:  2 x RIM-7 Sea Sparrow 2 x RIM-116 Rolling Airframe Missile 3 x 20 mm Mk15 Phalanx CIWS 90 lentokonetta ja helikopteria
USS Harry S. Truman (runkonumero CVN-75) on Yhdysvaltain laivaston Nimitz-luokan lentotukialus, joka on nimetty entisen Yhdysvaltain presidentin Harry S. Trumanin mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin Newport News Shipbuildin Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 29. marraskuuta 1993 nimellä USS United States. Aluksen nimi muutettiin laivastoministeri John H. Daltonin esityksestä helmikuussa 1995 USS Harry S. Trumaniksi. Alus laskettiin vesille 7. syyskuuta 1996 kumminaan presidentti Trumanin tytär Margaret Truman Daniel ja otettiin palvelukseen 25. heinäkuuta 1998 ensimmäisenä päällikkönään Thomas G. Otterbein.
Palvelus

Laivan kotisatama on Norfolkin laivastoasema Virginiassa.
E-2 Hawkeye -tutkakone syöksyi 15. elokuuta 2007 mereen kolmen miehistön jäsenen saadessa surmansa.
Alus lähti 22. heinäkuuta 2013 Norfolkista partiomatkalle Lähi-itään ja saapui Välimerelle 3. elokuuta. Alus kiinnittyi 5. elokuuta Marseillen Leon Gourretin risteilyterminaalin laituriin 162 nelipäiväiselle laivastovierailulle. Alus läpäisi Suezinkanavan 18. elokuuta ja Bab el-Mandebin salmen 21. elokuuta. Alus vastaanotti 26. elokuuta Task Force 50:n lippulaivan tehtävät USS Nimitziltä. Seuraavana päivänä aluksen lentotukialuslennosto 3 aloitti Arabianmeren pohjoisosista taistelulennot tukien operaatio Enduring Freedomia Afganistanissa. Alus kiinnittyi 18. syyskuuta Khalifa Bin Salmanin satamaan viiden vuorokauden vierailulle Bahrainiin.
Aiheesta muualla

USS Harry S. Trumanin virallinen verkkosivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Nimitz-luokan lentotukialukset
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vaalealiitäjät

| Vaalealiitäjät |
| --- | --- |
 Keltanokkaliitäjä (Calonectris diomedea)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappaliitäjät Procellariidae
Suku::  Vaalealiitäjät Calonectris  Mathews & Iredale, 1915
Katso myös
   Vaalealiitäjät Wikispeciesissä   Vaalealiitäjät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaalealiitäjät (Calonectris) on ulappaliitäjien heimoon kuuluva ulappalintusuku. Vaalealiitäjien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan neljä lajia. Joissain lähteissä on esitetty sukuun kuuluvan useampia lajeja.
Vaalealiitäjälajit

Kapverdenliitäjä (Calonectris edwardsii)
Makaronesianliitäjä (Calonectris borealis)
Valkonaamaliitäjä (Calonectris leucomelas)
Välimerenliitäjä (Calonectris diomedea)
Aiheesta muualla

ITIS: Calonectris (englanniksi)
Lina Enroth

Karolina Adolfina Enroth (27. joulukuuta 1851 Vaasa – 13. tammikuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja kirjailija. Hän käytti nimestään ensin muotoa Lina Enroth ja vuodesta 1888 sukunimeä Einiö.
Teoksia

Nimillä Karolina Enroth ja K. Einiö:
Lasten ensimmäinen kirja, toim. K. Einiö.    Weilin ja Göös, Helsinki 1887, 2. korj. painos 1890, 3. painos 1892, 4. painos 1896
Kiertokoulun oppikirja Suomen lapsukaisille, järjestellyt K. Einiö.     Weilin ja Göös, Helsinki 1892
Lyhyt kuva-aapinen.   WSOY 1897, 3. painos, WSOY 1901, 4. painos 1904, 11. painos 1919, 15. painos 1930, näköispainos Kirja kerrallaan, Helsinki 2010
Opi ilolla lukemaan ja kirjoittamaan! : lasten kuvakirja, aapinen ja lukukirja : kodin ja koulun avuksi, lasten huviksi ja hyödyksi; toimitti K. Einiö.    WSOY 1896, 2. painos 1897, 3. painos 1907, 4. painos 1914
40 taulua yhteenlasku-harjoituksia : 40 tabeller additionsöfningar.     Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1901
40 taulua vähennyslasku-harjoituksia : 40 tabeller substraktionsöfningar.     Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1901
40 taulua jakolasku-harjoituksia : 40 tabeller divisionsöfningar.     Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1902
40 taulua kertolasku-harjoituksia : 40 tabeller multiplikationsöfningar.     Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1902
Nimellä Lina Enroth:
Salmensuu.   WSOY 1914
Uncut

Uncut on brittiläinen musiikki- ja elokuvalehti. Sen ensimmäinen numero ilmestyi toukokuussa 1997, jolloin se esiteltiin ”kuukausilehtenä, joka on suunnattu 25-45-vuotiaille miehille ja keskittyy musiikkiin ja elokuviin”. NME Networks myi lehden vuonna 2023 Kelsey Medialle.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Umgestülpte Zuckerhut

Der Umgestülpte Zuckerhut (suom. Ylösalaisin käännetty sokeritoppa) on historiallinen ristikkorakennetalo Hildesheimissä Saksassa.
Harjannostajaiset 3.helmikuuta 2010.
Harjannostajaiset 3.helmikuuta 2010.
Erikoinen nimi tulee rakennuksen muodosta: ensimmäinen kerros on pienin (17 m²), toinen on suurempi, ja kolmas kerros kaikista suurin (29 m²).
Talo rakennettiin vuonna 1509, mutta arkkitehdin nimi on tuntematon.
Käännetty sokeritoppa tuhoutui ilmahyökkäyksessä (22. maaliskuuta 1945) ja rakennettiin uudelleen sodan jälkeen. Jälleenrakentaminen alkoi 27. lokakuuta 2009.
USS Hank

| USS Hank |
| --- | --- |
 USS Hank

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Federal Shipbuilding and Drydock Company, Kearny, New Jersey
Kölinlasku:  17. tammikuuta 1944
Laskettu vesille:  21. toukokuuta 1944
Palveluskäyttöön:  28. elokuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  Argentiinan laivastolle 1. heinäkuuta 1972 ARA Seguí
Loppuvaihe:  romutettavaksi 1983
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 200 t
Pituus:  114,8 m
Leveys:  12,2 m
Syväys:  4,8 m
Koneteho:  60 000 shp
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  336
Aseistus
Aseistus:  6 × 5"/38 DP -tykkiä kaksiputkisina asennuksina 12 × Bofors 40 mm 11 × Oerlikon 20 mm 10 × 21" (533 mm) torpedoputkea 6 × syvyyspomminheitintä 2 × syvyyspommikiskoa
USS Hank (runkonumero DD-702) oli Yhdysvaltain  laivaston Allen M. Sumner -luokan hävittäjä. Alus on nimetty William Edwin Hankin mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä Kearnystä New Jerseystä, missä köli laskettiin 17. tammikuuta 1944. Alus laskettiin vesille 21. toukokuuta kumminaan komentajakapteeni William Edwin Hankin leski ja otettiin palvelukseen 28. elokuuta ensimmäisenä päällikkönään G. M. Chambers.
Palvelus > ARA Seguí

Hank myytiin 1. heinäkuuta 1972 Argentiinalle, joka liitti sen samana päivänä laivastoonsa nimellä ARA Seguí. Alus osallistui Falklandin sotaan, minkä jälkeen se poistettiin alusluettelosta 1983. Alus myytiin romutettavaksi vielä samana vuonna.
Vaaleamadagaskarinkerttunen

| Vaaleamadagaskarinkerttunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttuset Acrocephalidae
Suku::  Madagaskarinkerttuset Nesillas
Laji::  lantzii
Kaksiosainen nimi
 Nesillas lantzii  (Grandidier, 1867) 
Katso myös
   Vaaleamadagaskarinkerttunen Wikispeciesissä   Vaaleamadagaskarinkerttunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vaaleamadagaskarinkerttunen (Nesillas lantzii) on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidettiin vuoteen 1993 madagaskarinkerttusen alalajina.
Levinneisyys

Vaaleamadagaskarinkerttusta tavataan Madagaskarin lounaisosissa. Sen kannan kokoa ei tiedetä, mutta lajin on raportoitu olevan "ei-harvinainen". Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elintavat

Vaaleamadagaskarinkerttunen elää yksittäin tai pareittain ja käyttää ravinnokseen hyönteisiä. Se tekee pesänsä tiheään heinätuppaaseen tai pensaaseen. Se munii kaksi munaa elo-helmikuussa.
Lina Cavalieri

Lina Cavalieri
Lina Cavalieri (25. joulukuuta 1874 Viterbo, Latium, Italia – 8. helmikuuta 1944 Firenze, Italia) oli italialainen oopperalaulaja. Hän oli äänialaltaan sopraano.
Cavalierin vanhemmat olivat työläisiä, isä oli taustaltaan aikoinaan vaikutusvaltaista ylhäisösukua. Cavalieri oli viidestä lapsesta vanhin, jonka edellytettiin osallistuvan perheen elatukseen. Hän kierteli myymässä laulaen kukkia Rooman kaduilla. Paikallinen musiikinopettaja osui kuulemaan hänen lauluaan ja tarjosi hänelle opetusta. Hän siirtyi laulamaan kahviloihin ja vähitellen uran edetessä Wienin kautta 1895 Pariisiin Folies-Bergereen. Menestystä edisti hänen poikkeuksellinen kauneutensa.
Cavalieri esiintyi muun muassa Englannissa ja Venäjällä. Pariisissa hän rakastui venäläiseen ruhtinaaseen Aleksandr Baratinskiin, jonka kannustamana hän alkoi opiskella laulua vakavasti. Ensiesiintymisensä oopperassa hän teki Lissabonin Kuninkaallisessa teatterissa, jossa yleisö ei kuitenkaan arvostanut hänen kykyjään. Hänen seuralaisenaan kolme vuotta ollut Baratinski hylkäsi hänet, ja hän palasi Pariisiin. Ei ole varmuutta solmivatko he avioliiton, mutta heillä oli poika Alexandre. Cavalieri oli jo luopumassa oopperalaulajan urasta, mutta avuksi tuli sisar Ada, jonka kannustamana ura jatkui oopperoissa eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvalloissa, jonne hän avasi kauneussalongin, jossa myytiin hänen nimellään kauneudenhoitotuotteita.
Cavalieri solmi myrskyisän ja lyhyeksi jääneen avioliiton yhdysvaltalaiseen Astorin hotellisukuun kuuluneen varakkaan taiteilijan Robert Winthrop Chanlerin kanssa. Vuonna 1913 hän meni naimisiin huomattavan ranskalaisen tenorin Lucien Muratoren kanssa. Pian Cavalieri luopui muutamaksi vuodeksi laulajanurasta, keskittyi kauneusalaan ja teki muutamia elokuvia. Pariskunta erosi 1927. Cavalierin laulajanura päättyi pian lopullisesti, mutta ura kauneusalalla jatkui, ja hänellä oli useita salonkeja eri puolilla Ranskaa. Myöhemmin hän palasi Italiaan ja asui miehensä, kirjailija Arnaldo Pavonin (taiteilijanimeltään Paolo d'Arvanni) kanssa Firenzen laitamilla. Cavalieri kuoli toisessa maailmansodassa liittoutuneiden pommituksessa, kun pommi osui hänen kotitaloonsa.
Cavalierin elämää on kuvattu elokuvassa Ihana, mutta vaarallinen (La Donna più bella del mondo, 1955), jossa pääroolia näyttelee Gina Lollobrigida.
Kauneudesta kuulun Cavalierin kasvoja on hyödyntänyt muun muassa Piero Fornasetti erilaisissa sisustusesineissä, kuten seinälautasissa.
Filmografia

Manon Lescaut 1914
Kuolon kihlattu, 1915
The Eternal Temptress 1917
L'Idole brise 1920
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lina Cavalieri Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tytila

Tytila, myös Tytli tai Tyttla, (k. noin 599) oli mahdollisesti Itä-Anglian kuningas noin 578–599. Beda Venerabiliksen mukaan Tytli oli Uuffan (Wuffa) poika. Myös Nennius kertoo, että Tytila oli Wuffan poika. Anglosaksien kronikka ei kuitenkaan mainitse Tytilaa eikä Wuffaa, ja on epäilty, että he ovat myyttisiä hahmoja.
Tummamyrskyliitäjä

| Tummamyrskyliitäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappaliitäjät Procellariidae
Suku::  Isomyrskyliitäjät Macronectes
Laji::  halli
Kaksiosainen nimi
 Macronectes halli  (Mathews, 1912) 
Katso myös
   Tummamyrskyliitäjä Wikispeciesissä   Tummamyrskyliitäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tummamyrskyliitäjä (Macronectes halli) on ulappaliitäjien heimoon kuuluva merilintu. Se luokiteltiin aikaisemmin isomyrskyliitäjän alalajiksi, mutta erotettiin omaksi lajikseen vuonna 1966.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 90 cm ja paino 4,5 kg. Erona isomyrskyliitäjään on nokan punertava kärki.