stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saunalahti (Espoo)

| Saunalahti> Bastvik |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Saunalahti korostettuna.  Espoon kaupunginosat
Kaupunki:  Espoo
Suuralue:  Suur-Espoonlahti
Kaupunginosa nro:  42
Pinta-ala:  6,6 km² 
Väkiluku:  11 114 (31.12.2023)
Väestötiheys:  1602,9 as./km²
Osa-alueet:  Kattilalaakso, Kattilavuori, Kiviruukki, Kummeliranta, Kummelivuori, Sammalvuori, Tillinmäki
Postinumero(t):  02330
Lähialueet:  Espoonlahti, Kaitaa, Kaupunginkallio, Kurttila, Latokaski, Nöykkiö, Vanttila
Espoon Saunalahtea rakennetaan marraskuussa 2004.
Salakuljettajantie elokuussa 2020.
Saunalahti (ruots. Bastvik) on Espoon kaupunginosa ja uusimpia kerrostaloalueita Kummelivuoren rinteessä Kivenlahden ja Kurttilan välissä Kauklahdenväylän länsipuolella Espoon­lahden (merenlahti) rannalla. Merenlahti Saunalahden kohdalla on nimeltään Bastvikfjärden. Alueella on myös alkuperäistä saunalahtelaista, vanhaa omakotiasutusta ja viljelystä. Kivenlahdesta Saunalahden erottaa Länsiväylä. Espoonlahden vesitorni sijaitsee kaupunginosan itälaidalla Sammalvuorella.
Nimi

Saunalahden ruotsinkielinen nimi Bastvik on ollut sekä Muulon kylänosan nimi, tilan nimi sekä lahden nimi. Tilannimenä se mainitaan vuonna 1758 muodossa Bastwik. Nimeen sisältyy ruotsin kielen saunaa tarkoittava sana "bastu", joka viittaa luultavasti rannikon kalasunoihin eli kalastajien majoihin. Nimen taustalla on esitetty olevan myös niiniä tarkoittava "bast". Nimipari Saunalahti – Bastvik vahvistettiin kaupunginosan nimeksi vuonna 1976.
Historia

Bastvikin 1800-luvulta peräisin oleva kartano oli pitkään ränsistynyt. Päärakennuksen kunnostus valmistui 2008 ja siinä on asuintilojen lisäksi kunnostusprojektin arkkitehtien toimisto (Arkkitehtitoimisto Okulus Oy). Jokaisen kuukauden ensimmäisenä viikonloppuna kartano on avoinna kahvilana. Bastvikia kaavailtiin myös Kauklahdessa kesällä 2006 pidettyjen asuntomessujen etäkohteeksi. Ajatuksesta kuitenkin luovuttiin.
Bastvikin kartano oli 1800-luvun lopulla merkittävä sahatila, minkä ansiosta Sågholmen (entinen saari, nykyinen Sahaniemi) on ollut suurtenkin alusten pysähdyspaikka. 1910-luvun loppupuolella kartanorakennus kärsi ylläpidon puutteesta, mutta vuonna 1923 tilan osti Kauklahden Lasitehtaan perustaja Claes Nordstedt, joka kunnostutti rakennusta. Kun Kauklahden Lasitehdas ajautui konkurssiin, Nordstedt myi tilan vuonna 1928 pankinjohtaja Antti Hiltuselle. Hiltunen korjautti päärakennusta jälleen, tällä kertaa myös arkkitehtonisesti. Arkkitehti Väinö Toivion suunnitelmien mukaisesti rakennus sai uusklassisen, huvilamaisen asun. Kartanorakennuksen kunnostamisessa pyrittiin 2000-luvulla nimenomaan 1920-lukulaisen hengen vaalimiseen.
Historia > Länsiväylän rakentuminen

Autoliikenteen kasvaessa 1920-luvulla aloitettiin eteläisen tieyhteyden suunnittelua Helsingistä länteen. Helsingin kaupunki osti Lauttasaaren 1930-luvulla ja sen myötä tie päätettiin rakentaa Lauttasaaresta Jorvakseen. Saunalahden etelärajalla kulkeva Jorvaksentie, eli nykyinen Länsiväylä, avattiin liikenteelle vuonna 1937. Porkkalan palauttamisen myötä, vuonna 1956, tiestä tuli tärkeä yhteys läntiselle Uudellemaalle. Tien rakentaminen moottoritieksi aloitettiin vuonna 1961 ja tie valmistui Espoonlahdelle vuonna 1969. Tien nimeksi vakiintui tällöin Länsiväylä.
Väestö > Väkiluvun kehitys

| Saunalahden väestönkehitys 1975–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1975 | 1975 |    | 1 211 | 1 211 |
| 1980 | 1980 |    | 1 351 | 1 351 |
| 1985 | 1985 |    | 1 523 | 1 523 |
| 1990 | 1990 |    | 1 651 | 1 651 |
| 1995 | 1995 |    | 1 670 | 1 670 |
| 2000 | 2000 |    | 2 050 | 2 050 |
| 2005 | 2005 |    | 3 270 | 3 270 |
| 2010 | 2010 |    | 5 140 | 5 140 |
| 2015 | 2015 |    | 7 198 | 7 198 |
| 2020 | 2020 |    | 10 207 | 10 207 |
Lähde: Helsingin seudun avoimet tilastotietokannat.
Liikenne

Kaupunginosasta liikennöivät seuraavat HSL:n bussilinjat:
Helsinkiin Kampin keskukseen seutulinjat 146N, 164, 164K ja 165N.
Espoonlahteen seutulinjat 146N ja 165N sekä sisäiset linjat 162, 163 ja 165.
Kauklahteen sisäiset linjat 162 ja 165 sekä seutulinja 165N.
Lisäksi Kummelirannanportin pysäkiltä kulkevat seutulinjat 171, 173 ja 175 Kirkkonummelta Matinkylään, sekä yölinja 173N Kirkkonummelta Kamppiin.
Espoon rantoja kiertävä rantaraitti päättyy lännessä Saunalahteen. Espoonlahden perukassa rannat eivät ole muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta yleisessä käytössä.
Palvelut

Alueen palveluihin kuuluvat Saunalahden koulu, -kirjasto, valintamyymälä sekä Saunalahden ja Paapuurin päiväkodit, Touhula Vekaralahti sekä Saunalahden neuvola. Alueella on pizzerioita, kukkakauppa ja kampaamo. Saunalahdenkadun ja Kompassikadun risteykseen avattiin valintamyymälä joulukuussa 2015. Muilta osin alue tukeutuu Espoonlahden aluekeskuksen palveluihin. [lähde? ]
Virkistys

Merenrannan rantaviivaa pitkin kulkee Espoon rantaraitti, joka ulottuu aina Helsingin vastaiselta rajalta Kirkkonummen rajalle.
Aiheesta muualla

Saunalahden kartta GoogleMapsissa
Saunalahden nimistö kertoo värikkäästä historiasta artikkeli Espoon kaupungin sivulla
Hei me folkataan

| Hei me folkataan> A Mighty Wind |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Christopher Guest
Käsikirjoittaja:   Christopher Guest  Eugene Levy 
Tuottaja:  Karen Murphy
Säveltäjä:  Christopher Guest
Kuvaaja:  Arlene Nelson
Leikkaaja:  Robert Leighton
Pääosat:   Catherine O’Hara  Eugene Levy  Christopher Guest  Michael McKean  Harry Shearer  Bob Balaban  John Michael Higgins  Jane Lynch  Parker Posey  Fred Willard 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Castle Rock Entertainment
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:   2003-03-1212. maaliskuuta 2003 (South by Southwest, Yhdysvallat)  2003-04-1616. huhtikuuta 2003 (Yhdysvallat)  
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  6 miljoonaa dollaria
Tuotto:  18,7 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hei me folkataan (engl. A Mighty Wind) on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Christopher Guestin ohjaama yhdysvaltalainen pseudodokumentaariseen tyyliin tehty musiikkikomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Catherine O’Hara, Eugene Levy, Christopher Guest, Michael McKean, Harry Shearer, Bob Balaban, John Michael Higgins, Jane Lynch, Parker Posey ja Fred Willard. Elokuva kertoo kolmesta folkmusiikkia soittavasta yhtyeestä, jotka yhdistyvät uudelleen televisiokonserttia varten ensimmäistä kertaa vuosikymmeniin ja parodioi 1960-luvun alussa tapahtunutta yhdysvaltalaisen folkmusiikin elpymistä ja persoonallisuuksia.
Guest, Levy ja McKean palkittiin Grammyllä laulusta ”A Mighty Wind”. McKean ja Annette O’Toole olivat ehdolla parhaan laulun Oscarin saajaksi laulusta ”A Kiss at the End of the Rainbow”, jonka Levy ja O’Hara esittivät Mitch & Mickey -duona vuoden 2004 Oscar-gaalassa.
Juoni

Rakastettu vanha folkmusiikin promoottori Irving Steinbloom on kuollut, ja hänen poikansa Jonathan järjestelee muistokonserttia New Yorkin The Town Hallissa. Hän kutsuu koolle Irvingin 1960-luvulla maineeseen nostamat kolme sittemmin hajonnutta folkyhtyettä: The Folksmen, Mitch & Mickey ja The New Main Street Singers, jotka kunnioittavat kuolleen managerinsa muistoa nousemalla vielä kerran yhdessä lavalle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Catherine O’Hara  | … |  Mickey Crabbe   |
|  Eugene Levy  | … |  Mitch Cohen   |
|  Christopher Guest  | … |  Alan Barrows   |
|  Michael McKean  | … |  Jerry Palter   |
|  Harry Shearer  | … |  Mark Shubb   |
|  Bob Balaban  | … |  Jonathan Steinbloom   |
|  John Michael Higgins  | … |  Terry Bohner   |
|  Jane Lynch  | … |  Laurie Bohner   |
|  Parker Posey  | … |  Sissy Knox   |
|  Fred Willard  | … |  Mike LaFontaine   |
|  Jennifer Coolidge  | … |  Amber Cole   |
|  Christopher Moynihan  | … |  Sean Halloran   |
|  Jim Piddock  | … |  Leonard Crabbe   |
|  Don Lake  | … |  Elliott Steinbloom   |
|  Deborah Theaker  | … |  Naomi Steinbloom   |
|  Ed Begley Jr.  | … |  Lars Olfen   |
|  Michael Hitchcock  | … |  Lawrence E. Turpin   |
|  Larry Miller  | … |  Wally Fenton   |
|  Paul Dooley  | … |  George Menschell   |
|  Stuart Luce  | … |  Irving Steinbloom   |
|  Ryan Raddatz  | … |  Bill Weyburn   |
|  Todd Lieberman  | … |  Fred Knox   |
|  Jim Ortlieb  | … |  David Kantor   |
|  Paul Benedict  | … |  Martin Berg   |
|  Floyd Van Buskirk  | … |  Steve Lang   |
|  David Blasucci  | … |  Tony Pollono   |
|  Patrick Sauber  | … |  Jerald Smithers   |
|  Steve Pandis  | … |  Johnny Athenakis   |
|  Mark Nonisa  | … |  Mike Maryama   |
|  Mina Kolb  | … |  tohtori Mildred Wickes   |
|  Freda Foh Shen  | … |  Melinda Barrows   |
|  Darlene Kardon  | … |  Shirley Steinbloom   |
Musiikki

Elokuvan virallinen soundtrack-albumi A Mighty Wind: The Album julkaistiin 8. huhtikuuta 2003. Se nousi sijalle 20 Billboardin soundtrack-albumilistalla.
Musiikki > Kappaleet

| A Mighty Wind: The Album |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Esittäjä(t) | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Old Joe’s Place” | Christopher Guest, Michael McKean, Harry Shearer | The Folksmen | 2.10 |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Just That Kinda Day” | Christopher Guest, Michael McKean | The New Main Street Singers | 2.32 |  |  |  |  |  |
| 3. | ”When You’re Next to Me” | Eugene Levy | Mitch & Mickey | 2.59 |  |  |  |  |  |
| 4. | ”Never Did No Wanderin’” | Michael McKean, Harry Shearer | The Folksmen | 3.04 |  |  |  |  |  |
| 5. | ”Fare Away” | Michael McKean, C. J. Vanston | The New Main Street Singers | 2.40 |  |  |  |  |  |
| 6. | ”One More Time” | Eugene Levy, Catherine O’Hara | Mitch & Mickey | 3.38 |  |  |  |  |  |
| 7. | ”Loco Man” | Harry Shearer | The Folksmen | 1.57 |  |  |  |  |  |
| 8. | ”The Good Book Song” | Michael McKean, Rainer Ptacek, Harry Shearer | The New Main Street Singers | 2.13 |  |  |  |  |  |
| 9. | ”Skeletons of Quinto” | Christopher Guest | The Folksmen | 3.28 |  |  |  |  |  |
| 10. | ”Never Did No Wanderin’” | Michael McKean, Harry Shearer | The New Main Street Singers | 2.46 |  |  |  |  |  |
| 11. | ”The Ballad of Bobby and June” | Eugene Levy | Mitch & Mickey | 4.08 |  |  |  |  |  |
| 12. | ”Blood on the Coal” | Christopher Guest, Michael McKean, Harry Shearer | The Folksmen | 3.07 |  |  |  |  |  |
| 13. | ”Main Street Rag” | John Michael Higgins | The New Main Street Singers | 0.58 |  |  |  |  |  |
| 14. | ”Start Me Up” | Mick Jagger, Keith Richards | The Folksmen | 2.26 |  |  |  |  |  |
| 15. | ”Potato’s in the Paddy Wagon” | Michael McKean | The New Main Street Singers | 2.11 |  |  |  |  |  |
| 16. | ”A Kiss at the End of the Rainbow” | Michael McKean, Annette O’Toole | Mitch & Mickey | 2.32 |  |  |  |  |  |
| 17. | ”A Mighty Wind” | Christopher Guest, Eugene Levy, Michael McKean | The Folksmen, Mitch & Mickey, The New Main Street Singers | 2.17 |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | 45.06 |  |  |  |  |  |
Musiikki > Promokiertue

Elokuvan julkaisun jälkeen näyttelijät konsertoivat roolihahmoissaan Getty Centerissä Los Angelesissa. Tätä konserttia seurasi promokiertue, joka mainosti syyskuussa 2003 julkaistua elokuvan DVD-julkaisua. Promokiertueella elokuvan näyttelijät konsertoivat roolihahmoissaan eri Yhdysvaltain suurkaupungeissa ja Vancouverissa Kanadassa syksyn 2003 aikana.
Ensi-ilta

Hei me folkataan sai maailmanensi-iltansa South by Southwestin elokuvajuhlilla Austinissa Texasissa 12. maaliskuuta 2003 ja teatteriensi-iltansa Yhdysvalloissa 16. huhtikuuta 2003.
Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa ja -levitystä, vaan se julkaistiin suoraan videolle vuonna 2004.
Vastaanotto

Hei me folkataan tuotti Yhdysvalloissa 17,8 miljoonaa dollaria ja muualla maailmassa lähes miljoona dollaria. Maailmanlaajuisesti se tuotti 18,7 miljoonan dollarin lipputulot.
Elokuva on saanut sekä elokuvakriitikoilta että katsojilta myönteisiä arvioita. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 87 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 7,4/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 175 arviointiin, joista 153 ovat ”tuoreita” ja 22 ”mätiä”. Yli 25 000 käyttäjästä 75 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,7/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 40 arvostelun perusteella elokuva on saanut 81 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 43 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,2/10.
Vastaanotto > Palkintoja ja ehdokkuuksia

| Palkinto | Kategoria | Ehdokas | Tulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Oscar | Paras laulu | Michael McKean ja Annette O’Toole (”A Kiss at the End of the Rainbow”) | Ehdokkuus |  |
| Critics’ Choice | Paras laulu | Christopher Guest, Michael McKean ja Eugene Levy (”A Mighty Wind”) | Voitto |  |
| Critics’ Choice | Paras näyttelijäkokoonpano | Catherine O’Hara, Eugene Levy, Christopher Guest, Michael McKean, Harry Shearer ja Bob Balaban | Ehdokkuus |  |
| Grammy | Paras elokuvaan, televisioon tai muuhun visuaaliseen mediaan tehty laulu | Christopher Guest, Eugene Levy ja Michael McKean (”A Mighty Wind”) | Voitto |  |
| Grammy | Paras elokuvaan, televisioon tai muuhun visuaaliseen mediaan tehty kompilaatio-soundtrack-albumi | C. J. Vanston | Ehdokkuus |  |
| Satellite | Paras miessivuosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Eugene Levy | Voitto |  |
| Satellite | Paras naissivuosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Catherine O’Hara | Ehdokkuus |  |
| Satellite | Paras alkuperäinen laulu | Michael McKean ja Annette O’Toole (”A Kiss at the End of the Rainbow”) | Ehdokkuus |  |
| Satellite | Paras musikaali- tai komediaelokuva | Warner Bros. Entertainment | Ehdokkuus |  |
| Independent Spirit | Paras käsikirjoitus | Christopher Guest, Eugene Levy ja näyttelijäkokoonpano | Ehdokkuus |  |
| New York Film Critics Circle | Paras miessivuosa | Eugene Levy | Voitto |  |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Porter Wagoner

Porter Wagoner
Porter Wagoner (12. elokuuta 1927 Howell County, Missouri – 28. lokakuuta 2007) oli yhdysvaltalainen kantrilaulaja. Hän tuli tunnetuksi Yhdysvalloissa vuosina 1960–1979 nähdystä televisio-ohjelmastaan The Porter Wagoner Show, jonka yhteydessä hän esitteli yleisölle muun muassa nuoren Dolly Partonin. He muodostivat sittemmin suositun kantriduon, joka teki levytyksiä 1980-luvun vaihteeseen asti. Wagoner kuoli 80-vuotiaana keuhkosyöpään.
Studioalbumit

Satisfied Mind (1957)
A Slice of Life: Songs Happy 'n' Sad (1962)
Porter Wagoner and Skeeter Davis Sing Duets (Skeeter Davisin kanssa) (1962)
Y'all Come (1963)
The Bluegrass Story (1964)
The Thin Man from West Plains (1965)
The Grand Ole Gospel (Blackwood Brothers Quartetin kanssa) (1966)
Confessions of a Broken Man (1966)
Soul of a Convict and More Great Prison Songs (1967)
More Grand Ole Gospel (Blackwood Brothers Quartetin kanssa) (1967)
The Cold Hard Facts of Life (1967)
Just Between You and Me (Dolly Partonin kanssa) (1968)
The Bottom of the Bottle (1968)
Just the Two of Us (with Dolly Parton) (1968)
I* n Gospel Country (Blackwood Brothers Quartetin kanssa) (1968)
The Carroll County Accident (1969)
Always, Always (Dolly Partonin kanssa) (1969)
Me and My Boys (1969)
You Got-ta Have a License (1970)
Porter Wayne and Dolly Rebecca (Dolly Partonin kanssa) (1970)
Once More (with Dolly Parton) (1970)
Skid Row Joe Down in the Alley (1970)
Two of a Kind (with Dolly Parton) (1971)
Simple as I Am (1971)
Porter Wagoner Sings His Own (1971)
The Right Combination • Burning the Midnight Oil (Dolly Partonin kanssa) (1972)
What Ain't to Be, Just Might Happen (1972)
Ballads of Love (1972)
Together Always (Dolly Partonin kanssa) (1972)
Experience (1972)
We Found It (Dolly Partonin kanssa) (1973)
Love and Music (Dolly Partonin kanssa) (1973)
I'll Keep on Lovin' You (1973)
The Farmer (1973)
Tore Down (1974)
Porter 'n' Dolly (Dolly Partonin kanssa) (1974)
Highway Headin' South (1974)
Sing Some Love Songs, Porter Wagoner (1975)
Say Forever You'll Be Mine (Dolly Partonin kanssa) (1975)
Porter (1977)
Today (1979)
When I Sing for Him (1979)
Porter & Dolly (Dolly Partonin kanssa) (1980)
Porter Wagoner's Greatest (1981)
Natural Wonder (1982)
Viva (1983)
Porter Wagoner (1986)
The Best I've Ever Been (2000)
Unplugged (2002)
22 Grand Ole Gospel 2004 (2003)
Something to Brag About (Pam Gaddin kanssa) (2004)
18 Grand Ole Gospel 2005 (2005)
Gospel 2006 (2006)
The Versatile Porter Wagoner (2006)
Wagonmaster (2007)
Best of Grand Ole Gospel 2008 (2007)
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Porter Wagoner Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pim Verbeek

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Peter Tim Verbeek
Syntymäaika: 12. maaliskuuta 1956
Syntymäpaikka: Rotterdam, Alankomaat
Kuolinaika: 28. marraskuuta 2019 (63 vuotta)
Seura
Seura: –
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  ? |  Roda JC  NAC Breda Sparta Rotterdam |  ? |
Valmennusura
1981–1984 1989–1991 1992–1993 1994–1997 1998–2000 2000–2002 2002–2003 2003 2004 2004–2005 2005 2005–2006 2006–2007 2007–2010 2010–2014 2017–2019:  Sparta Rotterdam  Feyenoord  FC Groningen  Fortuna Siddard  Omiya Ardija  Etelä-Korea (apuv.)  PSV reservit  Kyoto Purple Sanga  Alankomaiden Antillit  Bor.Gladbach (apuv.)  Arabiemiirikunnat (apuv.)  Etelä-Korea (apuv.)  Etelä-Korea  Australia  Marokko U-23  Oman
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Pim Verbeek (12. maaliskuuta 1956 Rotterdam – 28. marraskuuta 2019) oli alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja -pelaaja.
Ura

Peliuransa jälkeen Verbeek on tehnyt pitkän ja värikkään uran valmentajana. Hän aloitti 1981 Sparta Rotterdamin päävalmentajana vain 25-vuotiaana. Ura ei saanut tulta alleen, vaikka Verbeek toimikin 1989–1991 Feyenoordin päävalmentajan yhdessä ruotsalaisen Gunder Bengtssonin kanssa. Tuona aikana seura voitti vain yhden Alankomaiden Cupin mestaruuden.
Valmennettuaan Alankomaiden lisäksi myös Japanissa Verbeek siirtyi vuonna 2000 Guus Hiddinkin apuvalmentajaksi Etelä-Korean jalkapallomaajoukkueeseen. Yhdessä Hiddinkin kanssa hän oli luotsaamassa toisen isäntämaan historiallisesti neljänneksi MM-kisoissa 2002. Menestyskisojen jälkeen Verbeek palasi Alankomaihin PSV Eindhovenin reservijoukkueen valmentajaksi.
2003 Verbeek luotsasi japanilaisseura Kyoto Purple Sangaa ja seuraavana vuonna lyhyen aikaa Alankomaiden Antillien jalkapallomaajoukkuetta. Marraskuusta 2004 huhtikuuhun 2005 Verbeek toimi maanmiehensä Dick Advocaatin apuvalmentajana saksalaisseura Borussia Mönchengladbachissa.
Lokakuussa 2005 Verbeek palasi Etelä-Koreaan, tällä kertaa maajoukkuevalmentaja-Advocaatin apulaiseksi. Kun joukkue jäi lohkovaiheeseen MM-kisoissa 2006, Advocaat erosi ja Verbeek nousi maajoukkueen päävalmentajan tehtäviin. Hän jätti Etelä-Korean vuoden 2007 Aasian-mestaruuskilpailujen jälkeen.
Joulukuussa 2007 Verbeek palkattiin Australian maajoukkueen valmentajaksi tavoitteena johtaa maa vuoden 2010 MM-kisoihin.  Verbeek onnistui tavoitteessaan ja Australia varmisti lopputurnauspaikkansa jo kesäkuussa 2009.  Maaliskuussa 2010 hän ilmoitti jättävänsä Australian maajoukkueen MM-kisojen jälkeen.  Huhtikuussa 2010 uutisoitiin, että Verbeek siirtyy MM-kisojen jälkeen Marokon jalkapalloliiton palvelukseen. Hän tulee vastaamaan olympiajoukkueen sekä alle 17- ja 19 -vuotiaiden maajoukkueiden valmennuksesta.   Verbeek päätti uransa Australian päävalmentajana MM-alkulohkon kolmanteen sijaan. Kisat 4–0 murskatappiolla Saksalle aloittanut Australia pelasi tasan Ghanan kanssa ja voitti päätösottelussa Serbian 2–1.
Verbeek luotsasi Marokon joukkuetta Lontoon olympialaisissa 2012, joissa Marokko pelasi alkulohkossaan tasan Hondurasia ja Espanjaa vastaan sekä hävisi Japanille. Näin joukkueen pelit päättyivät lohkovaiheeseen. Hän jätti Marokon kesällä 2014 sopimuksensa umpeuduttua. Marraskuussa 2015 Verbeekistä tuli Sparta Rotterdamin tekninen johtaja.
Marraskuussa 2016 Verbeek palasi valmennustehtäviin tehtyään sopimuksen Omanin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajan tehtävistä. Hän aloitti valmentajana tammikuussa 2017. Verbeek luotsasi Omanin Aasian mestaruusturnaukseen 2019. Lopputurnauksessa Oman selvitti historiansa ensimmäistä kertaa tiensä jatkoon lohkovaiheesta. Oman hävisi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Iranille 2–0. Turnauksen jälkeen Verbeek ilmoitti jättävänsä tehtävänsä ja lopettavansa valmennusuransa.
Verbeek kuoli 28. marraskuuta 2019 63-vuotiaana sairastettuaan pitkään syöpää.
Meriitit

Alankomaiden cup: 1991
MM-1.kierros: 2010
AM-2. kierros: 2019
Emma Eliasson

| Emma Eliasson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Emma Maria Josefin Eliasson
Syntynyt: 12. kesäkuuta 1989 (ikä 35) Kaaresuvanto, Kiiruna, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  167 cm
Paino:  68 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–2017
Emma Maria Josefin Eliasson (s. 12. kesäkuuta 1989 Kaaresuvanto, Kiiruna, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelasi urallaan puolustajana.
Ura

Seuratasolla Eliasson pelasi urallaan Ruotsin naisten ylimmällä pääsarjatasolla 248 ottelua pistein 114+150=264. Hänen seuransa olivat MODO Hockey (2004–2006), Brynäs IF (2006–2012), Munksund-Skuthamns SK (2012–2015; joka kausi varakapteenina) ja Luleå HF/MSSK (2015–2017; kumpanakin kautena kapteenina).
Kaudella 2007–208 Eliasson voitti Riksserienin puolustajien maalitilaston 8 maalillaan ja teki sarjan suurimman ylivoimamaalien määrän (5). Kaudella 2012–2013 hän oli Riksserienin eniten rangaistusminuutteja saanut ja eniten ylivoimamaaleja (7) tehnyt pelaaja. Kaudella 2013–2014 Eliassonilla oli sarjan paras aloitusprosentti (69,09 %). Kaudella 2014–2015 hän oli sekä eniten maaleja (13), eniten syöttöjä (22) että eniten pisteitä (35) tehnyt puolustaja ja eniten ylivoimamaaleja (8) tehnyt pelaaja Riksserienissä. Toiseksi viimeisellä kaudellaan 2015–2016 Eliasson teki sarjan puolustajista tälläkin kertaa eniten maaleja (10), eniten syöttöjä (35) ja eniten pisteitä (45). Hän myös sai sarjan parhaan puolustajan ja parhaan pelaajan palkinnot ja voitti Riksserienin mestaruuden Luleå HF/MSSK:n joukkueessa, minkä lisäksi hänet valittiin Ruotsin vuoden naisjääkiekkoilijaksi 2016. Eliasson lopetti uransa 2017, kun Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkueen päävalmentaja Leif Boork jätti hänet joukkueen ulkopuolelle.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:  Ruotsi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ruotsi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ruotsi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:  Ruotsi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Torino 2006 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Ruotsi 2005 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2007 | jääkiekko |  |
Eliasson pelasi Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkueessa urallaan yhteensä 236 ottelua, joissa hän teki tehot 30+50=80. Hän edusti maajoukkuettaan olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 2006 Torinossa, jolloin Ruotsi sijoittui hopealle, 2010 Vancouverissa ja 2014 Sotšissa. MM-kilpailuissa Eliasson edusti Ruotsia 2005 Ruotsissa, 2007 Kanadassa, 2008 Kiinassa, 2009 Suomessa, 2011 Sveitsissä, 2013 Kanadassa sekä 2016 Kanadassa.
Projekti 658

| Projekti 658 |
| --- | --- |
 Projektin 658M vene

Tekniset tiedot
Uppouma:  5 000 t (pinnalla) 6 000 t (sukelluksissa)
Pituus:  115,0 m
Leveys:  9,0 m
Syväys:  7,0 m
Koneteho:  1 × ydinreaktori 30 000 shp
Nopeus:  20 solmua (pinnalla) 25 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  80
Aseistus
Meritorjunta:  3 x SS-N-4-ohjusta 6 x 533 mm torpedoputkea 2 x 406 mm torpedoputkea
Projekti 658 (Nato-raportointinimi Hotel) oli Neuvostoliiton laivaston 1960-luvun alussa käyttöön otettu ensimmäisen sukupolven ydinsukellusveneluokka, joka oli aseistettu ballistisin ydinohjuksin.