stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Takao Aoki
Ura

Suurin osa hänen tekemistään mangoista on perustunut leluihin ja videopeleihin. Aoki työskentelee Shogakukan-yhtiön kustantamassa Coro Coro -mangalehdessä, joka on myös julkaissut muun muassa Pokémon- ja Duel Masters -mangoja. Hänen ensimmäinen manga-teos oli Tokkō! Zoid Shōnen Tai, joka julkaistiin tammikuussa 1989. Useat Aokin mangat ovat kestoltaan hyvin lyhyitä, joista poikkeuksellisesti Miniyon Fighter V ja Beyblade ovat kestäneet yli viiden numeron verran. Lisäksi Aoki on tehnyt Coro Coro -lehteen muutamia lyhytsarjoja, kuten Fantasy Grand Prix (1989), Star Fox (1993) ja X-Zone (2006).
Hänen viimeisin teoksensa oli vuosina 2007–2008 ilmestynyt Mr. Maric Super Magic Boy Group, jonka päähahmo perustuu japanilaiseen taikuriin Mr. Mariciin. Coro Coro aloitti mangan julkaisemisen 28. maaliskuuta 2008. Samalla lehti julkaisee Aokin tekemää X-Zone tarinaa, jonka ensimmäinen osa julkaistiin Japanissa 22. elokuuta 2007. Toinen osa ilmestyi 28. elokuuta 2008.
Vuoden 2008 keväällä Takara ilmoitti tuovansa Beybladen takaisin markkinoille, mutta sarjan luonut Aoki ei ollut uuden sarjan kanssa tekemisissä. Tilalle oli palkattu mangan piirtäjä Takafumi Adachi, joka loi uuden Metal Fight Beyblade mangan syyskuussa 2008. Lisäksi sarjaa esitetään animena Japanissa huhtikuusta 2009 lähtien.
Teoksia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ilmestymisvuodet | Manga | Mangojen lukumäärä |
| 2016–2017 | Bakuten Shoot Beyblade: Rising | 4 |
| 2007–2008 | Mr. Maric Super Magic Boy Group | 6 |
| 2007–2010 | The Mysterious Story X-Zone | 4 |
| 2005 | Bakufuu Slash! Kizna | 2 |
| 2000 | Bakuhashi senki Metal Walker | 1 |
| 2000–2004 | Bakuten Shoot Beyblade | 14 |
| 1995–1999 | Miniyon Fighter V | 8 |
| 1993 | Star Fox | 1 |
| 1992–1993 | Reikai Kyōshitsu | 2 |
| 1990–1991 | Majin Eiyuu den Wataru II | 2 |
| 1990 | Majin Eiyuu den Wataru | 1 |
| 1989 | Fantasy Grand Prix | 1 |
| 1989 | Tokkō! Zoid Shōnen Tai | 2 |
Aiheesta muualla

さくら第２製作所
Bey Damashii-OFFICIAL Aoki Takao Fanlisting (englanniksi)
Anime News Network (englanniksi)
Lambiek.net (englanniksi)
Takao Aoki Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
The Very Best of Supertramp

| The Very Best of Supertramp Supertramp |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1974-1985
 Julkaistu: 3. kesäkuuta 1990
 Tuottaja(t): Peter Henderson, Ken Scott, Supertramp, David Kershenbaum
 Tyylilaji: progressiivinen rock, taiderock
 Kesto: 78.57
 Levy-yhtiö: A&M
Supertramp muut julkaisut
| Live '88 1988 | The Very Best of Supertramp 1990 | The Very Best of Supertramp 2 1992 |
The Very Best of Supertramp on englantilaisen rock-yhtye Supertrampin kokoelma-albumi, jonka julkaisi alun perin A&M Records kesäkuussa 1990. Sitä ei julkaistu Yhdysvalloissa.lähde?
Yleiskatsaus

Kokoelma sisältää 15 kappaletta, aina albumista Crime of the Century (1974), albumiin Brother Where You Bound (1985). Kansikuvassa on Crime of the Centuryn ristikko, käsi ja lautanen, jonka päällä on lasi Breakfast in America-albumin kannesta sekä oranssi aurinkovarjo Crisis? What Crisis?-albumin kannesta.lähde?
Vastaanotto

AllMusic totesi jälkeenpäin arvostelussa, että Supertrampin kokoelma-albumin tekeminen on mahdoton tehtävä, koska yhtye on niin albumiorientoitunut. AllMusic kuitenkin jossain määrin suositteli albumia koska "se soljuu hyvin" ja on "lähimpänä kattavaa yleiskatsausta tästä 70-luvun pop-prog -yhtyeestä".lähde?
Vaihtoehtoinen versio

Hollantilainen julkaisu, jonka otsikko on myös The Very Best of Supertramp, julkaistiin loppuvuodesta 1989 ja sisälsi samat kappaleet, mutta eri järjestyksessä. Sen on laatinut hollantilainen levy-yhtiö Arcade, vaikka myöhemmin se julkaistiin uudelleen A&M Recordsilla. Albumi oli merkittävä menestys Hollannissa, ollen yhdeksän viikkoa listaykkösenä ja senkin jälkeen vielä 70 viikkoa. Menestyksensä vuoksi A&M ei julkaissut virallisesti albumia Hollannissa, vaikka se on nyt korvannut Arcaden version.lähde?
Kappaleet

Kaikki kappaleet ovat kirjoittaneet Roger Hodgson ja Rick Davies, jos ei toisin mainita.lähde?
1. sulkeissa laulajat.
2. sulkeissa säveltäjät, jos on tarpeen mainita.
School – 5.36  (Hodgson ja Davies)
Goodbye Stranger – 5.48  (Davies)
The Logical Song – 4.10  (Hodgson)
Bloody Well Right – 4.33  (Davies)
Breakfast in America – 2.40  (Hodgson)
Rudy – 7.19  (Davies ja Hodgson)
Take the Long Way Home – 5.08  (Hodgson)
Crime of the Century – 5.32  (Davies)
Dreamer – 3.31  (Hodgson ja Davies)
Ain't Nobody But Me – 5.10  (Davies)
Hide in Your Shell – 6.50  (Hodgson)
From Now On – 6.19  (Davies)
Give a Little Bit – 4.09  (Hodgson)
It's Raining Again – 4.27  (Hodgson)
Cannonball – 7.38  (Davies) (Säveltäjä: Rick Davies)
Kasettiversiossa albumilta löytyy myös kappaleet "Even in the Quietest Moments", "Sister Moonshine" ja "Free as a Bird".
Kappaleet alkuperäisillä albumeilla

Crime of the Century: 1, 4, 6, 8, 9 & 11
Crisis? What Crisis?: 10
Even in the Quietest Moments...: 12 & 13
Breakfast in America: 2, 3, 5 & 7
...Famous Last Words...: 14
Brother Where You Bound: 15
Kokoonpano > Supertramp

Rick Davies - kosketinsoittimet, laulu, huuliharppu, melodika
John Helliwell - saksofonit, klarinetit, laulu
Dougie Thomson - basso, bassokitara
Bob Siebenberg - rummut, lyömäsoittimet
Roger Hodgson - kitarat, kosketinsoittimet, laulu (kappaleissa 1-14)
Kokoonpano > Muut esiintyjät

Christine Helliwell – taustalaulu kappaleessa "Hide in Your Shell"
Vicky Siebenberg – taustalaulu kappaleessa "Hide in Your Shell"
Scott Gorham – taustalaulu kappaleessa "Hide in Your Shell"
Jake Beddoe – saha kappaleessa "Hide in Your Shell"
Ken Scott – water gong kappaleessa "Crime of the Century"
Slyde Hyde – pasuuna ja tuuba kappaleessa "Breakfast in America"
Marty Walsh – kitara kappaleessa "Cannonball"
Doug Wintz – pasuuna kappaleessa "Cannonball"
Kokoonpano > Tuotanto

Alkuperäinen julkaisu:
Tuottajat: Ken Scott ja Supertramp
Insinöörit: Ken Scott, John Jansen, Peter Henderson, Russel Pope, Norman Hall
Jousivalmistelut: Richard Hewson
Kansikuva: Greg Wray
Taideohjaaja ja muotoilu: Norman Moore
Supertramp
| --- | --- |
Studioalbumit:   Supertramp  Indelibly Stamped  Crime of the Century  Crisis? What Crisis?  Even in the Quietest Moments...  Breakfast in America  ...Famous Last Words...  Brother Where You Bound  Free as a Bird  Some Things Never Change  Slow Motion 
Livealbumit:   Paris  Live ’88  It Was the Best of Times  Is Everybody Listening?  Live, 1997  70–10 Tour 
Kokoelmat:   The Autobiography of Supertramp  The Very Best of Supertramp  The Very Best of Supertramp 2  Retrospectacle – The Supertramp Anthology 
Videot ja DVD:t:   The Story So Far...  Live In Paris ’79 
Singlet:   ”Forever”  ”Land Ho”  ”Dreamer'”  ”Bloody Well Right”  ”Lady”  ”Ain’t Nobody But M”  ”Give a Little Bit”  ”Babaji”  ”From Now On”  ”The Logical Song”  ”Breakfast in America”  ”Goodbye Stranger”  ”Take the Long Way Home”  ”Dreamer (live)”  ”Breakfast in America (live)”  ”Take the Long Way Home (live)”  ”It’s Raining Again”  ”Don’t Leave Me Now”  ”Crazy”  ”My Kind of Lady”  ”Still in Love”  ”Cannonball”  ”Better Days”  ”I’m Beggin' You”  ”Free as a Bird”  ”School”  ”Give a Little Bit”  ”You Won, I Lose”  ”Listen to Me, Please”  ”Slow Motion” 
Musiikkivideot:   "All Along The Watchtower"  "Dreamer"  "Lady"  "Give a Little Bit"  "Babaji"  "Fool's Overture"  "Goodbye Stranger"  "The Logical Song"  "Breakfast in America"  "Take The Long Way Home"  "It's Raining Again"  "My Kind of Lady"  "Don't Leave Me Now"  "Cannonball"  "Better Days"  "Brother Where You Bound"  "I'm Beggin' You"  "Free as a Bird"  "School"
Saksan Lounais-Afrikka

Saksan Lounais-Afrikka (saks. Deutsch-Südwestafrika) oli Saksan keisarikunnan siirtomaa nykyisen Namibian valtion alueella vuosina 1884–1915. Siirtomaa oli pinta-alaltaan noin puolitoista kertainen suhteessa emämaahansa.
Lounais-Afrikalle, ja muillekin Saksan siirtomaille, suunniteltiin vuonna 1914 omat liput ja vaakunat, mutta niitä ei koskaan keritty ottaa käyttöön.
Varhainen historia

Ensimmäiset nykyisen Namibian alueelle saapuneet saksalaiset olivat 1840-luvulla saapuneet lähetyssaarnaajat. Vuonna 1883 saksalaiset kauppiaat saivat Adolf Lüderitzilta luvan alkaa kehittää strategista satamaa Angra Pequenasaa, joka nimettiin sittemmin Lüderitzin mukaan. Virallisesti Namibia ajautui Saksan siirtomaaksi Berliinin konferensissa vuotta myöhemmin. Vuonna 1886 Saksa ja Portugali sopivat siirtokuntiensa rajasta.
Vuonna 1890 Saksan ja Yhdistynyt kuningaskunan välisen neuvottelujen tuloksena Caprivin käytävä lisättiin Lounais-Afrikkaan, minkä johdosta siirtokunta sai pääsyn Sambesijoelle.
Siirtomaan omat turvallisuusjoukot perustettiin vuonna 1890.
Väestö ja hallinto

Lounais-Afrikka oli ainoa Saksan siirtomaa, johon muutti merkittävä määrä saksalaisia siirtolaisia. Siirtokuntaan saapuneista saksalaisista suurin osa oli kuitenkin miehiä, joten nämä menivät naimisiin paikallisten naisten kanssa. Vuonna 1907 siirtomaahallitus kuitenkin julisti kaikki erirotuisten väliset avioliitot mitättömiksi.
Saksan Lounais-Afrikan hallintokaupunkina toimi vuosina 1885–1891 Otjimbingwe, vuosina 1891–1915 Windhoek ja vuonna 1915 Grootfontein. Siirtomaa oli 835 100 neliökilometrin suuruinen. Vuonna 1902 sen asukasluku oli noin 200 000, josta noin 2 500 oli saksalaisia. Vuoteen 1914 mennessä siirtomaahan oli saapunut yli 9 000 saksalaista.lähde?
Kansanmurha

Saksan imperialistinen politiikka Lounais-Afrikassa oli raakaa. Sitä on sanottu 1900-luvun ensimmäiseksi kansanmurhaksi. Saksalaiset tuhosivat alkuperäisväestöä herero- ja nama-kansaa järjestelmällisesti. Puukeihäin aseistettuja kapinoivia hereroja vastassa oli konekiväärein varustautuneet saksalaiset. Perustetuilla keskitysleireillä kuoli ihmisiä nälkään, ja vainajien pääkalloja lähetettiin rotuhygienisiin tutkimuksiin Saksaan. Hereroja ja muuta alkuperäisväestöä surmattiin arviolta 65 000 − 100 000. Heitä raiskattiin, surmattiin ampumalla, myrkyttämällä ja näännyttämällä neljä vuotta. Kansanmurhan jälkeen heitä oli jäljellä 29 000. Suuri osa jäljelle jääneistä hajaantui muualle, ja tässä yhteydessä moni siirtyi nykyiseen Botswanaan, joka oli tuolloin Britannian siirtomaa Betšuanamaa.lähde?
Saksalaiset asuttivat alkuperäisasukkaiden maat, ja maita on edelleen heidän jälkeläistensä hallussa. Saksankielisiä on Namibiassa noin 20 000. Hereroja on nykyisin noin 20 000 ja nama-kansaa 16 000.
Saksa menettää siirtomaansa

Etelä-Afrikan unionin joukot valloittivat alueen ensimmäisessä maailmansodassa heinäkuussa 1915. Saksalaisiin siirtomaajoukkoihin verrattuna eteläafrikkalaisia oli kymmenkertainen määrä. Sodan jälkeen alue päätyi Ison-Britannian hallintaan, ja vuonna 1919 siitä tehtiin Kansainliiton hyväksymä Etelä-Afrikan mandaatti.
Saksa menettää siirtomaansa > Saksan vaikutus Nyky-Namibiaan

Saksalainen arkkitehtuuri näkyy edelleen namibialaisten kaupunkien katukuvassa. Saksaan viittaavia paikannimiä, kuten katukylttejä, on itsenäistymisen jälkeen vaihdettu.
Arviolta 70 % Namibian viljelyskelpoisista maista on valkoihoisten entisten siirtomaaisäntien, ja näiden jälkeläisten, omistuksessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saksan Lounais-Afrikka Wikimedia Commonsissa
Namibia Timeline BBC News. Viitattu 29.8.2010. (englanniksi)
Vangélis Pavlídis

Vangélis Pavlídis toukokuussa 2024.
Evángelos ”Vangélis” Pavlídis (kreik. Ευάγγελος ”Βαγγέλης” Παυλίδης, s. 21. marraskuuta 1998 Thessaloniki) on kreikkalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Portugalin Primeira Ligassa pelaavaa Benficaa.
Pavlídis siirtyi kotimaastaan Saksaan VfL Bochumin junioreihin vuonna 2015. Hän pelasi kausina 2015–2017 Bochumin edustusjoukkueessa neljä ottelua 2. Bundesliigassa. Tämän jälkeen hän pelasi lainasopimuksella Borussia Dortmundin kakkosjoukkueessa. Tammikuussa 2019 hän siirtyi Willem II:een ensin lainalle ja sitten pysyvästi. Kauden 2018–2019 kevätpuoliskolla hän pelasi Eredivisiessa 14 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 25 liigaottelua ja teki niissä 11 maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 34 liigaottelua ja teki niissä 12 maalia. Kaudet 2021–2024 hän edusti AZ Alkmaaria ja pelasi Eredivisiessa 96 ottelua, kun varsinaisen sarjan jälkeiset konferenssiliigakarsinnat lasketaan mukaan. Hän teki kolmen kauden aikana 59 sarjamaalia ja oli 29 maalillaan kaudella 2023–2024 sarjan paras maalintekijä yhdessä Luuk de Jongin kanssa. Pavlídis siirtyi kesällä 2024 Benficaan.
Pavlídis pelasi useissa Kreikan juniorimaajoukkueissa. Kreikan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran syyskuussa 2019 MM-karsintaottelussa Suomea vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki kolmannessa maaottelussaan lokakuussa 2019 EM-karsintaottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan. Hän on lokakuun 2024 puoliväliin mennessä pelannut 42 A-maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia: avausmaalinsa jälkeen maaliskuussa 2021 kaksi maalia ystävyysottelussa Hondurasia vastaan, syyskuussa 2021 yhden ystävyysottelussa Sveitsiä vastaan, viikkoa myöhemmin yhden MM-karsintaottelussa Ruotsia vastaan, kesäkuussa 2022 yhden Kansojen liigan ottelussa Kyprosta vastaan sekä lokakuussa 2024 kaksi maalia Kansojen liigan ottelussa Englantia vastaan Kreikan voittaessa vieraskentällä maalein 1–2.
Friedrich Gerstäcker

| Friedrich Gerstäcker |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1816
Kuollut: 1872 (55–56 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Friedrich Gerstäcker (1816–1872) oli saksalainen kirjailija, joka kirjoitti romaaneja ja matkakertomuksia. Hän teki laajoja vaellusmatkoja muun muassa Pohjois- ja Etelä-Amerikassa ja kirjoitti niistä lukuisia kuvauksia, esimerkiksi Die Regulatoren in Arkansas (1845), Mississippibilder (1847), Amerikanische Wald- und Strombilder (1849), samoin viihderomaaneja, kuten Der Wahnsinnige (1853), Tahiti, Roman aus der Südsee (1877), Gold (1878), Die beiden Sträflinge (1881) ynnä muita. Gerstäckerin kootut teokset ilmestyivät koottuna 44 nidoksena (1872–1879).
Suomennetut teokset

Haaksirikon jälkeen, Yhteissidoksessa Karl Listner, Friedrich Gerstäcker:Siirtolaisen elämän vaiheet Ynnä Haaksirikon jälkeen: kaksi kertomusta Austraaliasta, suomentaja Alexander Ramstedt, Jyväskylässä: Weilin ja Göös'in kirjapainossa ja kustantama 1875. Verkossa saatavilla
Maailma pienoisko'ossa: hupaisia ja opettavaisia kuvauksia maista ja kansoista (Die Welt im kleinen), suomentaja Wikki Ilmoni, Pori, Gust. Ronelius, 1903. Verkossa saatavilla
Jumalan silmä: satu, suom. Aune Krohn, kuvittaja Märtha Nordenswan-Lindgren, Porvoo: WSOY, 1908. Sarja: Suomen lasten kirjoja, 1
Karkuri, suomentaja Teuvo Pakkala, Otava 1909. Sarja: Mailta ja meriltä 1. Verkossa saatavilla
Yö valaskalan selässä, suom. Teuvo Pakkala. Yhteissidoksessa: Friedrich Gerstäcker, Holger Drachmann, Jonas Lie, Yö valaskalan selässä ja muita meriseikkailuja, Otava, 1913 Sarja: Mailta ja meriltä 27. Verkossa saatavilla
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Friedrich Gerstäcker Wikimedia Commonsissa
Vapaasti ladattavia Friedrich Gerstäckerin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta ja Project Gutenbergiltä
Fiji Water

Fiji Water -pullo
Fiji Water on fidžiläinen pullovesimerkki. Sitä on tuotettu vuodesta 1996. Fiji Water on Fidžin johtava vientituote; se nousi Yhdysvaltain myydyimmäksi maahantuoduksi pullovesimerkiksi, ja sitä on saatavilla kymmenissä muissakin maissa eri puolilla maailmaa. Vuonna 2010 pullovesi muodosti 20 % Fidžin viennistä ja 3 % maan BKT:sta. Yrityksellä ja Fidžin valtiolla on sopimus, jonka nojalla Fiji Water ei maksa yhtään veroja Fidžille, mitä on puolustettu mm. sillä, että sopimus luo ympäristön, joka kannustaa myös muunlaisia yrityksiä toimimaan Fidžillä.
Fiji Water -tuotemerkin perusti vuonna 1996 kanadalainen liikemies David Gilmour, ja vuonna 2004 sitä tuottavan Fiji Water -yhtiön ostivat kalifornialaiset Lynda ja Stewart Resnick.
Vuonna 2007 Fiji Waterin yhteyteen perustettiin hyväntekeväisyyssäätiö Fiji Water Foundation.
Australian Grand Prix

|  Australian Grand Prix  |
| --- | --- |
 Albert Parkin katurata.
Rata:  Albert Park Circuit
Sijainti:  Melbourne, Australia
Ratatyyppi:  Katuun pohjautuva väliaikainen moottorirata
Radan pituus:  5,278 km
Kilpailun pituus:  58 kierrosta, 306,124 km
Eniten voittoja
Kuljettajat:   Michael Schumacher (4) 
Tallit:  McLaren, Ferrari (11)
Viimeisin kilpailu (2024):
Voittaja:   Carlos Sainz   (Ferrari)
Voittoaika:  1:20.26,843
Toinen:   Charles Leclerc   (Ferrari)
Kolmas:   Lando Norris   (McLaren-Mercedes)
Paalupaikka
Kuljettaja:   Max Verstappen   (Red Bull Racing-Honda RBPT)
Paaluaika:  1.15,915
Nopein kierros
Kuljettaja:   Charles Leclerc   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.19,813 (kierroksella 56)
Paikkakunnat, joissa Australian Grand Prix on järjestetty.
Australian Grand Prix on Australiassa järjestettävä Formula 1 -sarjan osakilpailu, jota on ajettu Adelaiden (1985–1995) ja Melbournen (1996–2019, 2022–) katuradoilla.
Australian Grand Prix on kuulunut ennen Formula 1 -sarjaa muun muassa Tasman Series -sarjaan. Mielenkiintoinen fakta on se, että Adelaidessa ajettaessa osakilpailu on ollut kauden viimeisenä, ja Melbournessa ajettaessa yleensä ensimmäisenä. Melbournen katuradalla pituutta on 5,278 kilometriä ja kilpailussa ajetaan 58 kierrosta.
Suomalaisista Australian Grand Prix’n ovat voittaneet Keke Rosberg Adelaidessa vuonna 1985 ja Melbournessa Mika Häkkinen vuonna 1998, Kimi Räikkönen vuosina 2007 ja 2013, sekä Valtteri Bottas vuonna 2019. Saksan lipun alla ajanut Nico Rosberg voitti kilpailun vuosina 2014 ja 2016.
Häkkinen joutui myös erittäin pahaan onnettomuuteen viimeisessä Adelaidessa ajetussa osakilpailussa vuonna 1995.
McLaren ja Ferrari ovat saavuttaneet eniten voittoja kyseisessä Grand Prix’ssä, paalupaikkoja on eniten McLarenilla ja nopeimpia kierroksia Ferrarilla.
1996

Ensimmäinen Melbournessa ajettu Formula 1 -kilpailu jäi historiaan muun muassa siitä, että ensimmäistä kilpailuaan ajanut kanadalainen Jacques Villeneuve onnistui ajamaan Williamsillaan paalupaikalle.
Villeneuve onnistui pitämään kärkipaikan lähdön jälkeen ja johti Formula 1 -uransa ensimmäistä kilpailua, kunnes hänen autoonsa tuli tekninen vika, minkä seurauksena hänen tallikaverinsa Damon Hill onnistui ohittamaan hänet. Hill ajoi kilpailun voittoon ja hänestä tuli näin ensimmäinen kyseisellä radalla voittanut kuljettaja.
1997

Kauden 1997 kilpailussa hallitseva maailmanmestari Damon Hill joutui keskeyttämään jo lämmittelykierroksella auton hyydyttyä radan varteen. Hän olisi lähtenyt kilpailuun lähtöruudusta 20.
Paalupaikalla oli edellisvuoden tapaan Jacques Villeneuve. Hänen kilpailunsa kuitenkin päättyi lyhyeen, kun hän kolaroi ensimmäisessä mutkassa Eddie Irvinen ja Johnny Herbertin kanssa. Kilpailun voittoon ajoi McLarenin David Coulthard, joka katkaisi McLarenin kolme kautta kestäneen voitottoman putken.
1998

Kauden 1998 kilpailu oli McLarenin Mika Häkkisen ja David Coulthardin täydellistä hallintaa. Aika-ajoissa he valtasivat kaksi ensimmäistä ruutua ja kilpailussa he ohittivat kaikki muut vähintään yhdellä kierroksella. Häkkinen ajoi kilpailun voittoon noin seitsemän sekunnin kymmenyksen erolla tallikaveriinsa, vaikka hän ajoi varikon läpi luullessaan, että hänen pitäisi tehdä varikkopysähdys. Maaliin ajoi vain yhdeksän kuljettajaa.
Kilpailu oli Esteban Tuerolle ja Toranosuke Takagille uran ensimmäinen.
1999

Kauden 1999 kilpailun lähtö myöhästyi, kun Rubens Barrichellon ja Johnny Herbertin autoissa syttyi tulipalo. Barrichello lähti kilpailuun vara-autolla, mutta Herbert ei startannut ollenkaan. Kilpailu ei sujunut McLarenin kannalta lähimainkaan samalla tavalla kuin viime kauden kilpailu, kun Häkkinen ja Coulthard joutuivat keskeyttämään, Coulthardin ajettua 13 ja Häkkisen ajettua 21 kierrosta.
Kilpailun voittoon ajoi pohjoisirlantilainen Eddie Irvine, jolle voitto oli uran ensimmäinen. Kilpailussa maaliin ajoi taas vähän kuljettajia, tällä kertaa vain kahdeksan.
2000

Kauden 2000 kilpailu oli Ferrari-tallin hallintaa. Michael Schumacher voitti runsaan 11 sekunnin erolla tallikaveriinsa Barrichelloon. Molemmat McLarenit keskeyttivät moottoririkkoon. Mika Salo olisi sijoittunut kuudenneksi, mutta hänet hylättiin, koska hänen autonsa etusiipi ei ollut sääntöjen mukainen.
2001

Kauden 2001 kilpailu oli Kimi Räikköselle, Fernando Alonsolle, Juan Pablo Montoyalle ja Enrique Bernoldille uran ensimmäinen.
Kilpailun voitti Michael Schumacher vajaan kahden sekunnin erolla toiseksi ajaneeseen Coulthardiin.
Ratavirkailija Graham Beveridge kuoli kilpailussa Ralf Schumacherin ja Jacques Villeneuven kolarin seurauksena saamiinsa vammoihin. Hän oli kuollessaan 52-vuotias.
2006

Vuonna 2006 käydyn kilpailun voitti Renault’n Fernando Alonso. Toiseksi sijoittui Kimi Räikkönen vain vajaan kahden sekunnin erolla Alonsoon.
2007

Vuonna 2007 Kimi Räikkönen voitti Ferrarillaan kilpailun suvereenisti ennen kaksinkertaista maailmanmestaria Fernando Alonsoa. Kolmanneksi kilpailussa ajoi tulokaskuljettaja Lewis Hamilton McLarenillaan.
2008

Vuonna 2008 kilpailun voitti Lewis Hamilton, ennen toiseksi tullutta Nick Heidfeldia. Nico Rosberg oli kolmas.
Keskeytysten sävyttämässä kilpailussa pääsi virallisesti maaliin vain seitsemän kuljettajaa. Myös Kimi Räikkönen oli yksi keskeyttäneistä, mutta sai yhden MM-pisteen, kun Rubens Barrichello hylättiin kilpailun jälkeen.
2009

Uusi Brawn-talli otti kaksoisvoiton ensimmäisessä kilpailussaan Jenson Buttonin ja Rubens Barrichellon voimin. Viimeisellä kierroksella turva-auton perässä Jarno Trulli ajoi leveäksi ollessaan kolmannella sijalla ja Lewis Hamilton ohitti hänet ja nousi kolmanneksi. Hamilton päästi kuitenkin Trullin takaisin kolmannelle sijalle, tuomaristo katsoi tämän ohitukseksi ja kilpailun jälkeen FIA ilmoitti että Trulli saa 25 sekunnin rangaistuksen ja Hamilton nousi palkintokorokkeelle. Malesian GP:ssä 2. huhtikuuta Hamilton joutui tuomariston eteen ja hänet hylättiin, näin ollen Trulli ei saanut rangaistusta ohituksestaan, joten hän sai pitää kolmannen paikkansa.
2010

Vuonna 2010 kilpailun voitti Jenson Button. Toiseksi tuli Robert Kubica ja kolmanneksi Felipe Massa. Paalupaikalta lähtenyt Sebastian Vettel keskeytti johtopaikalta kierroksella 26.
2011

Vuonna 2011 kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt Sebastian Vettel. Toiseksi ajoi Lewis Hamilton ja kolmanneksi Vitali Petrov. Vettel voitti kilpailun yli 20 sekunnin erolla Hamiltoniin.