stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lucullus
Aiheesta muualla

Aulis J. Alanen : Maailmanhistorian loistavin ravintoloitsija, Suomen ravintolalehti : Suomen ravintoloitsijain ja hotellinomistajain äänenkannattaja, 01.02.1939, nro 2, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Gaius Aurelius Cotta ja Lucius Octavius | Rooman konsuli Yhdessä Marcus Aurelius Cottan kanssa | Seuraaja: Gaius Cassius Longinus ja Marcus Terentius Varro Lucullus |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Ludham

Näkymä Yarmouth Roadilta..
Ludham on kylä Englannin itäosassa, Norfolkin kreivikunnassa. Vuonna 2001 kylässä oli 1 300 asukasta. Kylässä on Pyhälle Katariinalle omistettu kirkko 1400-luvulta. Kylän ulkopuolella on luostari, jonka perusti erakko Suneman 800-luvulla.
Toisen maailmansodan aikana kylässä toimi sotilaslentokenttä.
Vuonna 1950 kylän lähellä tehtiin suunniteltua vedenottamoa varten koekairaus paksun savikerroksen läpi. Savikerrostumista löytyi muinaisia siitepölyjä, jotka voitiin yhdistää eri aikakausien kasvillisuuteen. Royal Society rahoitti toisen, 41 metriä syvän rei'än kairaamisen. Siitä löytyi siitepölyn lisäksi simpukankuoria. Kairauksesta analysoitiin kerroksia, joita ei ole löydetty mistään muualta, ja niitä vastaavat ajanjaksot nimettiin Norfolkin kylien ja jokien mukaan. Ne ovat auttaneet Englannin kvartäärikauden tutkimuksessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ludham Tour Norfolk
Louhtovuoren kalliomaalaus

| Louhtovuoren kalliomaalaus |
| --- | --- |
 Kuvattu kajakista vuonna 2008
Sijainti
 Louhtovuoren kalliomaalaus
Koordinaatit:  61°22′55.5414″N, 27°18′0.8458″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Kaupunki:  Mikkeli
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Louhtovuoren kalliomaalaus sijaitsee  Kuolimon rannalla Mikkelissä, Suomenniellä, Etelä-Savossa. Maalauksessa on useita pieniä kuvakenttiä. Maalaus merkittiin Timo Miettisen löytämäksi vuonna 1981, vaikkakin opettaja Jaakko Jäkälä oli havainnut sen jo vuonna 1975, muttei ilmoittanut löydöstään eteenpäin.
Kallio ja sen sijainti

Maalaus sijaitsee Kuolimon länsirannalla yli kymmenen kilometrin päässä Suomenniemen kirkosta luoteeseen. Kurkiselän kohdalla on kallioseinämä, joka aukeaa itäkoilliseen. Kallio nousee suoraan vedestä ja kuviot sijaitsevat noin seitsemän metrin korkeudella järven pinnasta pinen ulkoneman pinnalla.
Maalaus

Maalaus jakaantuu useaan kuvakenttään, jotka sijaitsevat lähellä toisiaan. Korkeimmalla sijaitseva pääkenttä on maalattu sileän ulkonevan pinnan päälle. Siihen on maalattu viisi tai kuusi hirvieläintä. Suurin hirvistä näyttää laukkaavan. Alempana on yksi ihmishahmo.
Pääkentän alla on kohta, missä ei erotu kuvioita, mutta jossa on selviä värjäytymiä. Kalliossa olevan terassin oikealla sivulla löytyy kuviokatkelma, joka saattaa esittää eläintä. Siirryttäessä vielä enemmän oikealle löydetään vielä pari vaaleaa värjäytymää. Värjäytymät saattavat olla haalistuneita ja sään kuluttamia maalauksia. Pekka Kivikäs on havainnut myös venekuvion.
Ajoitus

Maalauksen alla on terassi, jonka päällä voi seistä. Siltä ei kuitenkaan ylety maalauksille, joten ainoa tapa maalata kuvioita, on tehdä se veneestä tai jäällä seisten. Maankohoamisen tunteva henkilö voi ajoittaa maalaukset. Maalaus sijaitsee Matkuslammen eli Mäntyharjun reitillä.
Aiheesta muualla

Suomenniemi: Nähtävyydet[vanhentunut linkki]
Kokkonen, Anne: Kuolimon puhtaat kasvot[vanhentunut linkki], 2005, Etelä-Saimaa
Just One of Those Things

”Just One of Those Things” (vap. suom. Vain yksi niistä asioista) on Cole Porterin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuoden 1935 Broadway-musikaalista Jubilee.
Richard Himberin orkesteri nauhoitti kappaleen alle kaksi kuukautta musikaalin ensi-illan jälkeen laulajanaan Stuart Allen. Jubilee-näytelmän musiikkiin kuului myös Porterin sävellys ”Begin the Beguine”, jonka saavuttama suosio jätti aluksi ”Just One of Those Thingsin” varjoonsa.
Jazzmusiikin piirissä kappaleesta on tullut usein soitettu standardi. Coleman Hawkins nauhoitti sen vuonna 1944, ja 1940-luvun loppupuolelta lähtien kappaleesta tehtiin jazzversioita enenevässä määrin. Django Reinhardt äänitti kappaleen vuonna 1947, ja omat instrumentaaliversionsa nauhoittivat myös muun muassa klarinetisti Sidney Bechet ja pianistit Bud Powell ja Art Tatum. Kapapaleen ovat äänittäneet myös lukuisat jazzlaulajat, mukaan lukien Billie Holiday, Sarah Vaughan, Nat King Cole, Diana Krall ja Ella Fitzgerald. Frank Sinatra lauloi kappaleen vuoden 1954 elokuvassa Nuori mieleltään.
Luettelo 1 500 metrin juoksun Suomen-mestareista

Tämä on luettelo 1 500 metrin juoksun Suomen mestareista. Miehet ovat kilpailleet 1 500 metrin juoksun Suomen mestaruudesta Kalevan kisoissa vuodesta 1907 ja naiset vuodesta 1968 lähtien. Eniten mestaruuksia, kahdeksan kappaletta, on Joonas Rinteellä. Naisissa useimmmiten ovat voittaneet Johanna Lehtinen (o.s. Risku) ja Sara Lappalainen (o.s. Kuivisto), molemmat seitsemän kertaa.
Louisianan kreolit

Louisianan kreolit ovat kreoleihin kuuluvaa väestöä, joka asuu Yhdysvalloissa Louisianan ja Teksasin osavaltioissa. He ovat ranskalaisten, espanjalaisten ja afrikkalaistaustaisen väestön seka-avioliitoista syntyneiden jälkeläisiä. Merkittävä Louisianan kreolit muista afroamerikkalaisista erottava tekijä on ranskan kieli. Kreolit puhuvat ranskan kielen kreolimurteita cajunranskaa ja Louisianan kreolia. Louisianan kreoleja on noin neljä miljoonaa, joista noin 10 000 puhuu Louisianan kreolia Kreoli-nimitystä on aiemmin käytetty viittamaan myös ranskalais- ja espanjalaistaustaiseen valkoiseen väestöön.
Asuinalue

Louisianan kreolit muodostuivat Meksikonlahden rannikkoalueella nykyisen Louisianan osavaltion alueella. 1900-luvulla heitä on muuttanut myös Teksasin puolelle. Yhdysvaltojen väestönlaskennoissa Louisianan kreoleja ei tunnusteta omana erillisenä ryhmänään. Historiallisesti heidät on laskettu "vapaiksi värillisiksi" ja mulateiksi. Noin kolmannes Louisianan ranskaa puhuvien piirikuntien väestöstä on mustia, mutta Louisianan ja Teksasin muilla alueilla on myös englantia puhuvia kreoleja, jotka katsovat kuuluvansa samaan yhteisöön.
Historia

Nimitystä kreoli käytettiin alun perin Ranskan Louisianan ranskalaisista ja espanjalaisista valkoisista siirtolaisista ja heidän jälkeläisistään. Nimitystä käytetään tässä merkityksessä osittain edelleen, mutta se on vakiintunut tarkoittamaan tarkemmin nimenomaan osittaisen afrikkalaisen taustan omaavia henkilöitä. Mustia tuotiin Louisianaan 1700-luvulta lähtien orjiksi Karibian alueelta sekä Länsi-Afrikasta etenkin Senegaljoen alueelta. 1800-luvulla orjia ja vapaita mustia tuli myös Haitista. Koska mustia oli muuhun väestöön verrattuna suhteellisen paljon ja koska espanjalaisten ja ranskalaisten suhtautuminen heihin oli liberaali, mustilla oli suuri vaikutus alueen kulttuuriin. Myös lait takasivat alueen mustille orjille enemmän oikeuksia kuin joillakin muilla alueilla. Valkoisten plantaasiomistajien ja heidän orjiensa seka-avioliitoista syntyneet muodostivat sittemmin eräänlaisen eliitin mustien keskuudessa ja osa heistä esimerkiksi omisti itse orjia.
Vapaamielisten lakien ja asenteiden takia vapaiden mustien määrä eteläisessä Louisianassa oli suurempi kuin missään muualla Etelävaltioissa ennen Yhdysvaltojen sisällissotaa. Sisällissodan jälkeen käyttöön otetut Jim Crow -lait loivat huomattavan eron kreolien ja valkoisen ranskaa puhuneen väestön eli cajunien välille. Nämä kaksi ryhmää olivat alun perin pitäneet toisiaan liittolaisina. Rasismin takia kreoleja muutti Kaliforniaan toisen maailmansodan jälkeen. Sittemmin, erityisesti 1950- ja 1960-lukujen kansalaisoikeusliikkeen vaikutuksesta, heidän keskuudessaan on kasvanut kiinnostus kreolien kulttuuriin.
Kulttuuri

Ranskan kieli oli historiallisesti olennainen osa kreolien identiteettiä, joka erotti heidät etelävaltioiden muusta mustasta väestöstä. Viime vuosina ranskan kielen asema on kuitenkin heikentynyt etenkin nuoremman väestön keskuudessa. Kreolit ovat puhuneet ranskan kielen murretta cajunranskaa. Murteen ominaispiirteisiin kuuluu yksinkertaistettu kielioppi ja ranskan yleiskielestä kadonnut vanha sanasto. Louisianan kreoli on puolestaan pidginkieli, joka on muodostunut ranskan kielestä, ja sen ääntämys on saanut vaikutteita afrikkalaisista kielistä. Se on käytössä Louisianan plantaasialueella ja sitä käyttää kielenään myös osa valkoisesta väestöstä.
Suurin osa Louisianan kreoleista on katolilaisia ja he muodostavat Yhdysvaltojen mustien keskuudessa suurimman yksittäisen katolisen yhteisön. Katolisella kirkolla on ollut merkittävä osa kreolien sosiaalisen ja kulttuurisen yhtenäisyyden säilyttäjänä. Afrikkalaisten perinteisten uskontojen vaikutuksesta osa kreoleista harjoittaa myös voodoota.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Louisianan kreolit Wikimedia Commonsissa
Kreolinaisia New Orleansissa Edouard Marquisin maalauksessa vuodelta 1867.
Gumbo on Louisianan kreolien ruokalaji.
Juthungit

Augsburgista löytynyt muistomerkki.
Juthungien hyökkäys Italiaan vuonna 271.
Juthungit (lat. Iuthungi) olivat alemanneihin kuulunut germaaniheimo, joka asui Tonavan ja Altmühljoen pohjoispuolella nykyisen Baijerin alueella. Heimo mainitaan muun muassa roomalaisen historioitsija Ammianus Marcellinuksen kirjoituksissa.
Juthungit hyökkäsivät Italiaan vuonna 259, mutta Marcus Simplicinius Genialis löi heidät seuraavana vuonna lähellä Augsburgia. Tämä mainitaan muistomerkissä, joka löydettiin vuonna 1992. Suunnilleen näihin aikoihin roomalaiset menettivät Limesin alueen germaaneille. Vuonna 271 juthungit hyökkäsivät uudelleen Italiaan, mutta keisari Aurelianus kukisti heidät Ticinumissa. Juthungit ja alemannit ryöstelivät Rooman Raetian provinssia vuosina 356-358 tuhoten muun muassa Castra Reginan linnoituksen. Vuonna 383 alaanit ja hunnit löivät juthungien armeijan Raetiassa. Myöhemmin roomalainen kenraali Flavius Aëtius taisteli myös juthungeja vastaan Raetiassa.
Käännös suomeksi
Lublinin unioni

Jan Matejko, Lublinin unioni, 1869.
Lublinin unioni oli Liettuan suuriruhtinaskunnan ja Puolan kuningaskunnan välillä vuonna 1569 solmittu liitto, joka korvasi maiden välisen personaaliunionin reaaliunionilla. Unionin myötä valtioiden unionin hallitsija piti näin sekä Puolan kuninkaan että Liettuan suuriruhtinaan arvonimeä. Unioni solmittiin virallisesti 1. heinäkuuta 1569 Lublinin kaupungissa.
Tausta

Liivinmaan sodan ensimmäisen vaiheen päätyttyä Puolan vaatimukset Liettuaa kohtaan vahvistuivat, kun Liettua kärsi samaan aikaan tappioita Moskovalle sen menettäessä Polotskin alueen. Puolalaiset kutsuivat koolle yhteisen sejmin syksyllä vuonna 1563, mutta Liettua lähetti sinne vain muutaman edustajan. Puola halusi sitoa Liettuan kiinteämmin Puolan yhteyteen, sillä Puolan kuningas Sigismund Augustilla ei ollut perillistä, ja tämä pelkäsi maiden välisen personaaliunionin hajoamista kuolemansa jälkeen. Sejmin kokoontuessa liettualaisten sotaonni kääntyi Mikalojus Radvila Punaisen voittaessa venäläiset Ulassa. Liettualaiset torjuivat sejmissä esityksen yhteisestä valtiosta ja palasivat Liettuaan. Puolalaiset kuitenkin kutsuttiin jatkamaan neuvotteluja Vilnaan. Liettualaisten lähdettyä Sigismund vahvisti asiakirjan, jossa mainittiin yhteinen hallitsija ja valtio, mutta Liettuan herrojen neuvosto torjui päätöksen.
Vuoden 1564 sejm pidettiin Vilnassa, ja paikalla oli liettualaisten lisäksi Sigismund ja puolalaisten edustajat. Liettuan alempi aatelisto ehdotti myönnytyksiä puolalaisille, mutta Liettuan herrat eivät hyväksyneet niitä. Liettualaiset kuitenkin heikkenivät merkittävästi Vilnan sejmin jälkeen Mikalojus Radvila Mustan kuoltua vuonna 1565. Lisäksi sota Moskovaa vastaan nieli maan varoja. Liettualaiset joutuivat pyytämään tukea Puolasta, joka käytti tilannetta painostaakseen Liettuaa. Liettuan sejm kokoontui jälleen 1568, ja saman vuoden joulukuussa kuningas Sigismund antoi peruskirjan, jossa tämä lupasi turvata Liettuan valtion. Seuraava yhteinen sejm kokoontui Lublinissa 1569. Puolalaiset esittivät Liettuan muuntamista Puolan maakunnaksi, minkä liettualaiset hylkäsivät. Sen sijaan liettualaiset ehdottivat unionia, jossa molemmilla osapuolilla olisi samanlaiset oikeudet. Sigismund ilmoitti kuitenkin toimivansa puolalaisen mielipiteen mukaan 28. helmikuuta, mikä johti liettualaisten lähtöön pois sejmistä.
Unioni

Liettualaisten poistuttua Sigismund II alkoi erottaa Liettuan eteläisiä osia liittäen ne Puolaan paikallisen ruteeniaateliston tuella. Ensin Liettuasta erotettiin ensin läntinen Podlesie (sisälsi mm. Brestin ja Białystokin seudut), sittemmin Volynia ja lopulta myös Kiova ja Podolia. Liettualaiset päättivät näiden toimenpiteiden jälkeen lähettää uuden delegaation sejmiin maaliskuussa 1569.  Neuvottelut Lublinissa saatiin lopulta päätökseen 1. heinäkuuta, ja niiden tuloksena oli Lublinin unioni. Unionisopimuksen mukaan kaksi kansakuntaa muodostivat yhteisen valtion, mutta molemmat säilyttivät autonomian. Hallitsija olisi unionista lähtien sekä Puolan kuningas että Liettuan suuriruhtinas. Tilanne oli ollutkin jo ennen unionia käytännössä sama, mutta unionisopimus muutti tilanteen de factosta de jure -tilanteeksi.
Hallitsija valittaisiin vaaleilla Puolassa, ja vaalit olisivat päteviä, vaikka liettualaiset eivät niihin jostain syystä osallistuisi. Valtiolle tulisi yhteinen aatelisparlamentti, joka muodostuisi edustajahuoneesta ja senaatista. Niihin valittaisiin puolestaan edustajia molempien osapuolien keskushallinnosta ja voivodikunnista. Unionin myötä valtiolla olisi myös yhteinen lainsäädäntö, ulkopolitiikka ja valuutta. Molempien osapuolien aatelisilla olisi samat oikeudet hankkia maata tai saada virkoja yhteisvallan molemmissa osissa. Molemmat osapuolet säilyttivät unionisopimuksen nojalla oman armeijan, sinetin ja valtionkassan.
Unioni oli kompromissi liettualaisten itsenäisyystahtojen ja puolalaisten pakkoliitosajatusten välillä. Käytännössä Puola oli kuitenkin unionin hallitseva osapuoli, ja unionin solmimisen jälkeen liettualaiset joutuivat jatkuvasti puolustamaan autonomiaansa. Lublinin unioni esitettiin pitkään Liettuan pakkoliitoksena Puolaan sekä liettualaisessa että puolalaisessa historiankirjoituksessa. Unionin jälkeen muodostuneen valtion virallinen nimi oli Puolan kuningaskunta ja Liettuan suuriruhtinaskunta, mutta valtiosta käytettiin yleisesti tasavaltaa merkitsevää Rzeczpospolita.
Puolan kuningaskunta ja Liettuan suuriruhtinaskunta kartalla unionin jälkeen vuonna 1569.
Lucy in the Sky with Diamonds

| ”Lucy in the Sky with Diamonds” The Beatles |
| --- | --- | --- |

Yhdysvaltain vuoden 1996 jukebox-painoksen etiketti
Kappaleen tiedot
 Albumilta: Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band
 Julkaistu: 1. kesäkuuta 1967
 Tuottaja(t): George Martin
 Tyylilaji: psykedeelinen rock
 Kesto: 03.28
 Levy-yhtiö:  Parlophone    Capitol Records
Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Bandin muut kappaleet
| ”With a Little Help from My Friends” 2. | ”Lucy in the Sky with Diamonds” 3. | ”Getting Better” 4. |
Elokuvaan Yellow Submarine (1968) sisältyy animaatiotulkinta The Beatles -yhtyeen menestyskappaleesta ”Lucy in the Sky with Diamonds”.
”Lucy in the Sky with Diamonds” on The Beatles -yhtyeen kappale vuoden 1967 albumilta Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. Laulu aiheutti aikanaan kohua tiedotusvälineissä, kun sen väitettiin yllyttävän nuoria käyttämään huumeita, nimenomaan LSD:tä, koska kappaleen nimi voidaan lyhentää kyseisen huumeen nimeksi. Kertomansa mukaan John Lennon sai ajatuksen kuitenkin poikansa Julianin piirtämistä vesiväritöistä. Kun John oli hakemassa Juliania koulusta, poika näytti hänelle piirustuksensa. Kuvassa oli tähtitaivas ja ihminen taivaalla. John oli kysynyt mitä kuva esittää, ja Julian oli vastannut: ”Lucy – taivaalla timanttien kanssa” (engl. Lucy – in the sky with diamonds). Niinpä John Lennon laulaa laulun hieman lapsekkaalla äänellä. Lucy viittasi mahdollisesti Julianin koulutoveriin.lähde?
Lennon tavoitteli kappaleessa Lewis Carrollin tarinoiden tunnelmaa. Carrollin teokset Liisan seikkailut ihmemaassa ja Liisan seikkailut peilimaailmassa kuuluivat Lennonin lapsuuden lempikirjoihin. Näiden vaikutteiden on sanottu antavan kappaleeseen unenomaisen ja surrealistisen tunnelman.
Kappale on lähes kokonaan Lennonin käsialaa. Lennonin mukaan Paul McCartneyn osuus rajoittuu mainintaan ”sanomalehtitakseista”, mutta McCartneylla saattoi olla myös osuutta viimeisen säkeistön lyriikassa.
Useat artistit ovat tehneet omat cover-versionsa kappaleesta, heistä tunnetuimpia ovat Grateful Dead, William Shatner sekä Elton John.
Aiheesta muualla

Kappaleen rakenteen analyysi (englanniksi)
| n k The Beatles |
| --- | --- |
John Lennon Paul McCartney George Harrison Ringo Starr Stuart Sutcliffe Pete Best George Martin
Britannian studioalbumit: Please Please Me With the Beatles A Hard Day’s Night Beatles for Sale Help! Rubber Soul Revolver Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band The Beatles Yellow Submarine Abbey Road Let It Be
Yhdysvaltain studioalbumit: Introducing... The Beatles Meet The Beatles! The Beatles’ Second Album A Hard Day’s Night Something New The Beatles’ Story Beatles ’65 The Early Beatles Beatles VI Help! Rubber Soul Yesterday and Today Revolver Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band Magical Mystery Tour The Beatles Yellow Submarine Abbey Road Hey Jude Let It Be
EP:eitä: Twist and Shout The Beatles’ Hits Long Tall Sally Magical Mystery Tour
Kokoelmat: A Collection of Beatles Oldies (But Goldies) The Beatles 1962–1966 The Beatles 1967–1970 Rock ’n’ Roll Music The Beatles at the Hollywood Bowl Live! at the Star-Club in Hamburg, Germany; 1962 Reel Music Love Songs The Beatles’ Ballads 20 Greatest Hits Past Masters, Volume One Past Masters, Volume Two The Beatles Box Set Live at the BBC Anthology 1 Anthology 2 Anthology 3 Yellow Submarine Songtrack 1 Let It Be... Naked The Capitol Albums, Volume 1 The Capitol Albums, Volume 2 Love The Beatles Stereo Box Set The Beatles in Mono Tomorrow Never Knows
Lucius II

| Lucius II |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Gherardo Caccianemici dal Orso
Syntynyt: Bologna, Kirkkovaltio
Kuollut: 15. helmikuuta 1154 Rooma, Kirkkovaltio
Paavi
Paavius alkoi:  12. maaliskuuta 1144
Paavius päättyi:  15. helmikuuta 1154
Edeltäjä:  Celestinus II
Seuraaja:  Eugenius III
Paavi Lucius II (k. 15. helmikuuta 1145 Rooma) oli paavina 12. maaliskuuta 1144 – 15. helmikuuta 1145. Hänen oikea nimensä oli Gherardo Caccianemici dal Orso ja hän syntyi Bolognassa. Bolognassa hänestä tuli kaniikki, minkä jälkeen hän oli kardinaali-pappi Gerusalemmessa. Hän toimi myös katolisen kirkon rahastonhoitajan sekä paavi Honorius II:n että Innocentius II:n lähettiläänä Saksassa. Huomionarvoista on, että Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Lothar III teki kaksi sotaretkeä Italiaan puolustaakseen Innocentius II:ta vastapaavi Anacletus II:ta vastaan. Innocentius II nimitti Luciuksen paavin kansleriksi ja kirjastonhoitajaksi.
Lucius II:n kausi paavina oli myrskyisä. Roomaan syntyi vallankumouksessa tasavalta, joka pyrki poistamaan paavilta tämän maallisen vallan. Portugali saavutti itsenäisyyden kirkon tuella.
Vuonna 1144 paavi tapasi Sisilian Roger II:n Ceperanossa selventääkseen Rogerille tämän velvollisuuksia paavin vasallina. Lucius ei ollut valmis hyväksymään Rogerin vaatimuksia, mutta Roger pakotti sotavoimallaan hänet hyväksymään ehdot.
Rooman senaatti, joka oli vienyt kaiken maallisen vallan Innocentius II:lta ja jonka Lucius oli aiemmin hajottanut, elpyi Luciuksen tappion rohkaisemana. Lucius pyysi turhaan apua keisari Konrad III:lta senaattia vastaan.
Lopulta hän kävi itse taisteluun pienen armeijan kanssa ja hyökkäsi senaatin kokouspaikkana käyttämälle Capitolium-kukkulalle. Lucius hävisi tämänkin taistelun. Godfredo di Viterbon mukaan Lucius loukkaantui taistelussa vakavasti vastapuolelta hänen päähänsä heitetystä kivestä ja hän kuoli muutamaa päivää myöhemmin saamiinsa vammoihinsa.
Louvre

| Louvre Musée du Louvre |
| --- | --- |

Tyyppi:  taide- ja kulttuurihistoriallinen museo
Sijainti:  Pariisi ja Lens, Ranska
Perustettu:  1793
Johtaja:  Jean-Luc Martinez
Kotisivut:  https://www.louvre.fr/
Koordinaatit:  48°51′40″N, 2°20′10″E
 fiLouvre 
     
Louvre (ransk. Musée du Louvre) on taidemuseo Pariisissa Ranskassa. Louvre on yksi maailman vanhimmista museoista ja pinta-alaltaan kolmanneksi suurin.
Louvre sijaitsee aivan Pariisin kaupungin sydämessä Seinen oikealla rannalla joen ja Rue de Rivoli -kadun välissä ensimmäisessä arrondissementissa. Näyttelytilat kattavat noin 60 000 neliömetrin alueen.
Louvrea on historiansa aikana käytetty linnoituksena, palatsina ja taidemuseona. Tyyliltään se on sekoitus keskiaikaista tyyliä, Ranskan renessanssia, barokkia, uusklassismia ja nykyarkkitehtuuria.
Louvre on kokoelmiltaan maailman suurin ja kaikkein vierailluin taidemuseo. Louvreen on sijoitettu eräitä maailman taiteen kuuluisimpia teoksia, kuten Leonardo da Vincin Mona Lisa, Eugène Delacroix’n Vapaus johtaa kansaa ja Jacques-Louis Davidin Horatiusten vala. Vuonna 2013 museossa vieraili 9,3 miljoonaa kävijää.
Kokoelmat

Louvressa oli vuonna 2014 yhteensä noin 460 000 taide-esinettä, joista 38 000 näytteillä. Esineet on järjestelty kolmeen siipeen viidelle tasolle. Suosituin siipi on Denon-siipi, jossa on näytteillä muun muassa Leonardo da Vincin Mona Lisa.
Osastot:
Orientti
Egypti
Kreikka, etruskit ja Rooma
Islamilainen taide
Kuvanveisto
Taide-esineet ja koristetaide
Maalaustaide
Painotyöt ja grafiikka
Keväällä 2021 Louvre julkaisi verkossa digitaalisena ja maksuttomana Collections-tietokantana yli 482 000 kuvaa teoksistaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Museon kotisivut ranskaksi
Museon kotisivut englanniksi
Rakennuksen kartta.
Louvren suuri galleria.
Louvre kuvattuna sisäpihalta, kuvan keskellä lasista tehty pyramidi
Kreikkalaisesineiden näyttelyhuone 38.
Luettelo Askolan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Askolan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Askolan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Askolan seurakunnan 375-vuotismuistomerkki | Askolan kirkon edustalla, Askolantie 21 | Askolan kirkonkylä | 60.5308°N, 25.598°E | Askolan koululaiset | 2014 |  |  |
| Ensimmäisen kirkon muistokivi | Kellotapulin edessä, Askolantie 21 | Askolan kirkonkylä | 60.5311°N, 25.5969°E |  | 1936 |  |  |
| Johannes Linnankosken patsas | Kunnantalon piha, Askolantie 30 | Askolan kirkonkylä | 60.5301°N, 25.598°E | Varja, HeikkiHeikki Varja | 1965 |  |  |
| Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki | Askolan hautausmaa, Askolantie 21 | Askolan kirkonkylä | 60.5309°N, 25.5972°E |  | 1955 |  |  |
| Sankarihaudan muistomerkki | Askolan sankarihautausmaa, Askolantie 21 | Askolan kirkonkylä | 60.531°N, 25.5975°E | Paatela, JaakkoJaakko Paatela | 1949 |  |  |