stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hevosajoneuvo
Itämerensuomalaiset > Itäinen reki

Pohjois-itäsuomalainen reki oli korkeasepäinen (sepä eli reen jalaksen nokka), kaustoja (reen jalaksen suuntaisia puita) kannattavia kaplaita (reen jalaksen ja pohjan välinen kannatinpalkki) oli 3 - 4 paria. Niitä yhdistivät ja kannattivat poikittaiset pajut, niihin sidottiin vitsoilla säleistä liisteet kuorman pohjaksi. Koivuinen kainalovitsa kiinnitettiin jalasten käyrään kärkeen ja sidottiin ensimmäiseen kaplaaseen saverikon viereen, kiinnitys esti jalasten käyrää kärkeä oikenemasta. Aisa pistettiin vahvasta närelenkistä solmittuun saverikkoon. Kun rekeen vielä kiinnitettiin irrotettavat laidat, saatiin resla eli ajelureki.
Itämerensuomalaiset > Läntinen reki

Länsisuomalainen reki oli matalakärkinen ja rakenteeltaan jäykkä. Vahvat jalakset veistettiin koivun tai kuusen juurakoista. Matalat veistonokat mahdollistivat kaustojen ulottamisen kärkiin asti. Ketarat eli kaplaat tehtiin irrallisista kappaleista mutta jalaksiin saatettiin myös jättää oksantapit ketaroiksi. Yläpäästä ketarat kiinnitettiin poikkipuihin ja niiden päälle tehtiin laudasta kuormataso. Näppärimmät valmisti irrotettavan kehikon istuimineen, jolloin työreestä saatiin korppu- eli ajelureki.
Kumpikin reki oli muutettavissa käyttötarkoituksen muuttuessa heinän ajosta halkojen, lannan ja rehun kuljetukseen. Jo esihistoriallisista ajoista alkaen kummassakin rekityypissä käytettiin anturoissa tallaa, se veistettiin havupuun kovasta lylystä ja kiinnitettiin anturaan puunauloilla. Talla suojasi anturaa kun ajettiin sulalla kelillä ja kesällä ajettaessa karkealla alustalla. 1800-luvulla rekiä alettiin raudoittaa ja samalla talla vaihtui lattaraudaksi. Itäistä rekeä ajettiin saverikkoaisoilla, läntinen kulki myös kakkula-aisoilla.
Itämerensuomalaiset > Itäinen ja läntinen parireki

Raskaaseen metsä- ja rahtiajoon tarvittiin enemmän kantavuutta ja notkeampaa ohjattavuutta. Parireki saatiin liittämällä kaksi rekeä peräkkäin, tukkirekenä malli levisi Länsi-Suomesta sisämaahan päin ja parireestäkin kehittyi joustava itäinen ja jäykkä läntinen tyyppi. Alun perin parireki oli kehitetty tukinajoa varten, mutta sitä sovellettiin myös lannan, rehujen ja halkojen kuljetukseen. Ennen "rekka" tarkoitti parireen päälle laitettua kuljetuslavaa, niissä oli myös kippilavoja ja laukaistavia pohjia.
Pohjois-itäsuomalainen parireki oli pitkä, rautaa oli vain jalasten anturoissa ja kiinnityspulteissa. Kytkemällä ketjulla etu- ja takareki ristiin yhteen, saatiin aikaan ”nelijalas-ohjaus”, jolloin takimmainen reki seurasi joustavasti - ”kuin hai laivaa” - etummaista rekeä. Takimmaista rekeä nimitettiin häntyriksi.
Itämerensuomalaiset > Työtehoseura

Työtehoseura kehitti sodan aikana saverikko- ja kakkulapari-reestä standardityypit. Työn tärkeimpiä tuloksia olivat jalasten raideleveyden vakiointi, kummankin tyypin jalasväli oli 61 cm. Liikkuva pankko helpotti yhdessä luokkavaljaan kanssa kuorman irrotusta ja liikkeelle lähtöä. Pankko toimii eräänlaisena nykäisylaitteena, vetäen kuorman liikkeelle ja kuorma massallaan veti jalakset mukaan.
Itämerensuomalaiset > Kuorman suuruus

Hevosajoneuvolla kuljetettavan tavara- tai ainemäärän suuruus määräytyy vetoeläinten lukumäärän, kulkuväylän laadun, maaston tasaisuuden, kelin, tavaran ominaisuuksien, ajoneuvon koon ynnä muiden seikkojen mukaan. Parihevosten vetämän heinäkuorman massa voi olla 400–600 kg, kun yhden hevosen kuorma on 200–350 kg. Parihevosten liikuttaman lantakuorman tilavuus on 2–3 kuutiometriä, mutta sopiva kuorma yhdelle hevoselle on 0,5–1 kuutiometriä. Yksi kuutiometri lantaa painaa noin 650 kg, jos kuivikkeena on käytetty turvepehkua, ja hieman vähemmän kun kuivikkeena on olkia. Puimatonta kevätviljaa voi kuormata parihevosten ajoneuvoon 800–1 000 kg.
Yksi hevonen pystyy vetämään sorakuormaa talvella tasaisessa maastossa olevalla kovalla tiellä, jos soraa on 0,33–0,5 m3. Kuivia halkoja voi hyvän kelin aikana kuormata yhden hevosen vetämään rekeen 0,5 m3. Kahdesta peräkkäisestä reestä koostuvaan ajoneuvoon eli parirekeen voi lastata suuremmankin halkokuorman.
Kuorma on ollut myös vanha mittayksikkö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hevosajoneuvo Wikimedia Commonsissa
Atsina-intiaaneja kulkemassa uudelle leiripaikalle ratsain. Hevosille on sälytetty poikkipuupurilaat.
Jääkimpaleita kuljetetaan hevosparin vetämällä parirekilavalla.
Ylimys metsästää leijonia kuljettajan ohjaamilla kaksipyöräisillä hevosvaunuilla. Piirros Assurnasirpal II:n (9. vuosisata eaa.) palatsista.
Kilpakärryt ravurin perässä
Spread Group

| sprd> net AG |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  toukokuussa 2002 (silloin Spreadshirt GbR)
Kotipaikka:  Leipzig, Saksa
Toimiala:  Internet, tekstiilipainatus, muoti
Liikevaihto:  131 milj. euroa
Tytäryhtiöt:  Deutsche Druckservice (DDS) ja LaFraise
Kotisivu:  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Spread Group (sprd.net AG:n kutsumanimi) on viiden kansainvälisesti toimivan verkkokauppa-alustan kattomerkki, jonka kotipaikka on Leipzigissa (Saksa) ja Greensburgissa (Yhdysvallat) ja jolla on muita tuotantopaikkoja Legnicassa (Puola), Krupkassa (Tšekki) ja Hendersonissa (Yhdysvallat). Vuonna 2002 opiskelijoiden start-upina Spreadshirtin nimellä perustettuun yritysryhmään kuuluvat nykyään: Spreadshirt Create Your Own, Spreadshirt Marketplaces, Spreadshop, TeamShirts ja SPOD (Spreadshirt Print-on-Demand).
Social-commerce-yritys tarjoaa käyttäjilleen tavaramerkillä Spreadshirt verkkoalustan, jonka avulla voidaan paitsi suunnitella ja ostaa t-paitoja myös tarjota niitä myyntiin markkinapaikassa. Spreadshop-tavaramerkin laaja verkkokauppajärjestelmä mahdollistaa jokaiselle käyttäjälle oman t-paita-shopin luomisen ja tarvittaessa sen integroimisen olemassa oleviin verkkosivustoihin. TeamShirts-tavaramerkillä ryhmät voivat suunnitella itselleen sopivia ryhmäasuja, ja SPOD (Spreadshirt Print-on-Demand) yhdistää ulkopuolisten verkkokauppajärjestelmien, kuten esim. Shopifyn, käyttäjiä Spread Groupin tuotantopaikkoihin.
Kaikki liiketoimet toteutetaan internetin kautta: Shopin ylläpitäjä lataa grafiikkansa, logonsa yms. internetiin ja käyttää niitä tuotteidensa suunnitteluun. Spread Group pitää huolen kaikista yksilöllisten tuotteiden verkkomyynnin vaatimista toiminnoista, kuten varastoinnista, tuotannosta, toimituksesta ja maksuliikenteestä sekä asiakaspalvelusta.
Historia

Vuonna 2001 Lukasz Gadowski ja Matthias Spieß perustivat Spread Groupin silloisella nimellä ”Spreadshirt”. Spießillä oli jo tuolloin kokemusta yritysten perustamisesta. Toinen toimitusjohtaja Michael Petersen otettiin yrityksen osakkaaksi kesällä 2004. Vuonna 2006 yritysmuoto vaihdettiin GmbH:sta AG:ksi.
Spreadshirtin päätoimipaikka sijaitsee Leipzigin Plagwitzissa. Muita toimistoja ja toimipaikkoja on Euroopassa Berliinissä (Saksa), Legnicassa (Puola) ja Krupkassa (Tšekki). Krupkaan perustettiin 2015 Leipzigin, Legnican ja kahden amerikkalaisen toimipaikan Greensburgin (PA) ja Hendersonin (NV) ohelle viides tuotantopaikka.
Heinäkuussa 2006 lontoolainen riskirahoitusyhtiö Accel Partners sijoitti Spreadshirtiin. Osalla rahoista ostettiin ranskalaisyritys laFraise, joka järjestää Euroopan suurimman jatkuvan t-paita-suunnittelukilpailun internetissä.  laFraise suljettiin heinäkuussa 2014. Irlantilainen tytäryhtiö La Fraise Ltd. jatkaa kuitenkin edelleen toimintaansa.
Gadowski luopui Spread Groupin hallituksen puheenjohtajuudesta 1.7.2027 ja on sen sijaan toiminut yhtiön hallintoneuvoston puheenjohtajana vuodesta 2008 alkaen. Gadowskin seuraajaksi tuli yhdysvaltalainen Jana Eggers, joka toimi Spread Groupin CEO:na vuoden 2010 marraskuuhun asti. Toukokuussa 2011 toimitusjohtajaksi nimettiin entinen markkinointijohtaja Philip Rooke. Nykyisen hallituksen jäseniä ovat CEO Philip Rooke ja CFO Tobias Schaugg. Perustaja ja edellinen teknologiajohtaja Matthias Spieß siirtyi hallitukseen (tilanne heinäkuussa 2014). Spread Groupin uutena CEO:na aloitti Dr. Julian de Grahl 1.4.2021.
Spread Groupiin kuului heinäkuussa 2014 Spreadshirt.de:n lisäksi vielä yritystavaramerkki Yink, joka sai alkunsa Deutsche Druckservicesta, sittemmin Spreadshirt Großbestellungen. Jo vuodesta 2004 toimiva palvelu jatkaa edelleen osana Spreadshirtiä.
7. tammikuuta 2016 Spread Group päätti sulkea Leipzigin tuotantopaikan. Spreadshirt Manufacturing Deutschland GmbH:n 26 työntekijää lomautettiin. Leipzigissa tuotettiin vain 10 % Euroopan tuotantovolyymista. Muita toimipaikkoja ovat Legnica (Puola) ja Krupka (Tšekin tasavalta). Lyhyiden neuvottelujen jälkeen tuotantotyöntekijöiden lomautus peruutettiin ja Spread Group jatkaa jälleen tuotantoaan myös Leipzigissa.
Luvut ja faktat

Spread Groupin eurooppalainen markkinapaikka kattaa tällä hetkellä yli 8 000 000 t-paita-printtiä, jotka voidaan yhdistää eri tavoin yli 200 erilaiseen tuotteeseen.
Vuoden 2019 liikevaihto oli 131 milj. euroa. Kaikkiaan Spread Group toimitti yli 170 maahan yli 6,4 miljoonaa painettua tuotetta.
Palkinnot

Hopeinen Best in Biz Award Spreadshirt-mallistolle kategoriassa Vuoden 2013 tuotantolinja
OnlineStar 2006: Erityispalkinto ”Vuoden yrittäjä” Lukasz Gadowskille
Europe’s Top 500 (2006): Euroopan nopeimmin kasvavien keskisuurten yritysten 5. sija, Saksan 1. sija
Deutscher Internetpreis 2005: Liittovaltion talous- ja työministeriön palkinto
Aiheesta muualla

Spreadshirt.fi
Mecklenburg-Schwerinin suurherttuakunta

Mecklenburg-Schwerinin suurherttuakunta oli Pohjois-Saksassa sijainnut suurruhtinaskunta. Se muodostettiin yhdessä Mecklenburg-Strelitzin suurherttuakunnan kanssa vuonna 1815 Wienin kongressissa. Se lopulta lakkautettiin Saksan vallankumouksessa vuonna 1918.
Mecklenburg-Schwerinin suurruhtinaskuntaa hallitsi Mecklenburgin suku. Sen muodostuttua vuonna 1815, sen ensimmäiseksi suurherttuaksi astui Frederik Frans I. Suurherttuakunta oli mukana Preussin–Itävallan sodassa vuonna 1866, sekä Preussin-Ranskan sodassa vuosina 1870–1871, ja vuonna 1871 se liittyi Saksan keisarikuntaan. Vuonna 1918 Mecklenburg-Strelitzin viimeisen suurherttuan, Aadolf Frederik VI:n tehtyä itsemurhan, Frederik Frans IV toimi myös siellä sijaishallitsijana aina Saksan vallankumoukseen asti.
Suurherttuat

Fredrik Frans I (1815–1837)
Paavali Fredrik (1837–1842)
Fredrik Frans II (1842–1883)
Fredrik Frans III (1883–1897)
Fredrik Frans IV (1897–1918)
Käännös suomeksi
Vuorovesimylly

Vuorovesimylly Olhãossa, Portugalissa
Perinteinen vuorovesimylly on energiansa vuoroveden vaihteluista saava mylly. Sopivan altaan suulle rakennetaan pato, jossa olevan aukon kautta nousuvesi täyttää altaan. Korkeimman veden aikaan aukko suljetaan ja vesi lasketaan pois myllyn kautta sitten, kun meriveden pinta on laskenut riittävästi.
Vuorovesimyllyiksi saatetaan kutsua myös muulla periaatteella toimivia vuorovesivoimaloita.
Teatteri Reipas Irma

Teatteri Reipas Irma oli vuonna 1994 perustettu helsinkiläinen ammatti- ja harrastajavoimin toimiva näyttämötaiteen ryhmä.
Teatteri Reipas Irma aloitti toimintansa vuonna 1994 helsinkiläisen, omaehtoista kulttuuri- ja kansalaistoimintaa edistävän ja silloin vielä talonvaltausliikkeenä tunnetun Oranssi ry:n harrastajaryhmänä.
Teatteri Reipas Irman toiminta lopetettiin vuonna 2024.
Esitykset > 2018

Terveisin, Minna, ohjaus Mammu Rauhala: esitys, joka ammensi Minna Canthin tuotannosta ja hahmoista, päivittäen esifeministin tekstit ja ajatukset tähän päivään. Millaisia terveisiä rouva Canth lähettäisi tämän ajan ihmisille? Esitykset järjestettiin Reprumin toimintatilassa Helsingin Kalasatamassa.
Esitykset > 2016

ILO (v. 2014): vierailuesitys Sammatin näyttämön teatteripäivillä elokuussa 2016.
Esitykset > 2015

Jokapäiväinen, ohjaus Mammu Rauhala: esitys kritisoi valtarakenteita, joiden alle murskaudumme. Tilanteita, jotka huvittavat juuri niin kauan, kun ne eivät osu kohdalle. Asioita, jotka ovat silmiemme edessä, mutta joita emme näe. Esitykset järjestettiin Oranssin Valvomossa, Helsingin Suvilahdessa.
Esitykset > 2014

Teatteri Reipas Irman 20-vuotisjuhlaesitys ILO, ohjaus Mammu Rauhala: esitys, joka käsittelee sitä, mitä tapahtuu, kun elämästä katoaa ilo ja miten se löytyy muiden auttamisyrityksistä huolimatta takaisin. Esitettiin joulukuussa Galleria Forum Boxissa Helsingin Ruoholahdenrannassa.
Miesten grilli, performanssi: Teatteri Reipas Irman miehet Jape, Sami, Martti, Taisto ja Poika virittävät ravintolapäivän 17. elokuuta 2014 kunniaksi grillinsä kuumaksi Isolla Roobertinkadulla. Miehet on tavattu myös vuonna 2011 Helsingin Alppipuistossa.
Esitykset > 2013

7 184 737 754, ohjaus Mammu Rauhala: tilastoista inspiraationsa saanut kollaasinomaiseen esitys, jossa nostettiin esiin yksilöitä miljoonien tilastojen takaa. Esitettiin joulukuussa Reprumin salissa, Helsingin Sörnäisissä.
Marilyn, Marilyn: Art Goes Kapakka -tapahtumaan järjestetty performanssi, jossa käsiteltiin Marilyn Monroeen liittyviä stereotyyppisiä käsityksiä liittämällä ikoniseen hahmoon arkipäiväisiä elementtejä. Performanssia esitettiin useissa ravintoloissa ja baareissa sekä katuteatterina.
Esitykset > 2012

Kohti valoa, ohjaus Anna Saksman: rituaalinomainen esitys matkasta pimeydestä valoon. Esitettiin kesäkuussa Oranssi ry:n Valvomossa, Helsingin Suvilahdessa.
Esitykset > 2011

Kekkonen, Kekkonen, Kekkonen: Art Goes Kapakka -tapahtumaan järjestetty performanssi, jossa katutaiteen keinoin käsiteltiin Urho Kekkoseen liitettyjä stereotypioita. Performanssia esitettiin useissa Helsingin keskustan ravintoloissa ja baareissa sekä katuteatterina ja toiseen otteeseen Helsingin Suvilahdessa taiteidenyönä osana muita alueen taidenäyttelyitä js teoksia.Molemmat järjestettiin elokuun lopulla.
Miehet: Helsingin Alppipuistossa Oranssifest-tapahtumassa järjestetty katutaideperformanssi, jossa tutkittiin erilaisia suomalaisen miehen stereotypioita näkymättömän teatterin keinoin. Esitettiin heinäkuun lopulla.
Sataa kaatamalla - Pouring Rain (v. 2009): Suomen Harrastajateatteriliiton lähettämänä edustajana kansainvälisessä Tromsö Dialogue 2011 -harrastajateatteritapahtumassa heinäkuussa 2011.
Esitykset > 2010

Kainalo - kaikki ihmisestä, ohjaus Anna Saksman: erilaisia seksuaali- ja sukupuoli-identiteettejä näyttämötaiteen keinoin käsittelevä teos. Esitettiin toukokuussa Suvilahden Valssaamossa.
Sataa kaatamalla (v. 2009): vierailuesitys heinäkuussa Seinäjoen Harrastajateatterikesä -tapahtumassa. Työryhmä palkittiin kannustuspalkinnolla "aiheensa näköisestä, rohkeasta esityksestä".
Esitykset > 2009

Teatteri Reipas Irman 15-vuotisesitys Sataa kaatamalla, ohjaus Anna Saksman: kokeellinen, tyylilajiltaan minimalistinen teos kuolemasta. Näytökset pidettiin romaniongelmastaan kuuluisaksi tulleessa Vapaa Sosialikeskus Satamassa joulukuussa 2009.
Kultaiset Hedelmät - Höyhensaarten Algebraa, ohjaus Ilmari Säävälä: kokeellinen ja pelkistetty esitys, joka dramatisoi tekijöidensä unia ja kehitti niistä taianomaisia hetkellisiä maailmoja. Loppukohtauksen ratkaisu oli tunnelmaltaan erityisen koskettava. Esitettiin toukokuussa 2009 Suvilahden Garagessa.
Esitykset > 2008

Kaappi, ohjaus ja käsikirjoitus Sara Pathirane: herkkä, fantasiasta ammenta näyttämöruno. Esitettiin marraskuussa Suvilahden Garagessa.
Oravien kaupunki, ohjaus ja käsikirjoitus Jouni Nurminen: kertomus Oravien kaupungista ja sen asukkaista. Esitettiin Alppipuiston Oranssifestissä kahtena päivänä. Lisäesitykset järjestettiin ravintola Old Sofiessa, Käpylässä sekä Suvilahden Garagessa alkusyksystä.
Tunnustuksia

Teatteri Reipas Irman esitys Sataa kaatamalla palkittiin 400 euron kannustuspalkinnolla Seinäjoen Harrastajateatterikesän katselmuksessa vuonna 2010. Palkinto myönnettiin "aiheensa näköisestä, rohkeasta esityksestä".
Anhomoijit

Anhomoijit olivat 350-luvulla piispa Eusebios Nikomedeialaisen (kuoli 342) kannattajien eräs ryhmä, ’uusareiolaiset’, jotka Aetioksen ja Eunomioksen johdolla väittivät Pojan olevan olemukseltaan (ousia) erilainen kuin Isä, anhomoios: heidän välisensä ykseys oli luonteeltaan vain moraalinen ja sen muodosti Pojan tottelevaisuus Isää kohtaan.
Georg Procopé

Fritiof Georg Fredrik Procopé (22. lokakuuta 1873 Helsinki – 15. helmikuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut toimittaja, runoilija ja kääntäjä.
Georg Procopén vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Berndt Feodor Georg Procopé ja Mathilda Helena von Knorring. Hän suoritti kadettikoulun vuonna 1895 ja palveli Suomen kaartissa sen lakkauttamiseen saakka. Procopén sotilasarvo oli esikuntakapteeni.
Procopé työskenteli toimittajana Wiborgs Nyheterissä vuosina 1902–1903, Helsingfors-Postenissa vuosina 1905–1905 ja Nya Pressenissä vuodesta 1906 sekä myöhemmin jälleen Wiborgs Nyheterissä. Hän oli poliittisista syistä karkotettuna Tomskin kuvernementissa vuosina 1914–1917. Procopé työskenteli sen jälkeen Svenska Pressenissä muun muassa ulkomaantoimittajana. Hän kirjoitti myös runoja ja toimi kääntäjänä.
Teoksia

Feodor Procopé och Georg Procopé. FK (Finska kadettkåren): dikter in memoriam. Helsingfors 1931, 2. uppl. 1932.
Finska gardet: vers och prosa in memoriam. Tryckt i 200 numrerade exemplar ; innehåller dikter av Zachris Topelius, Feodor Procopé, Hjalmar Procopé, Georg Procopé.  Helsingfors, 1937.
Sibirisk månskenssonat och andra dikter. Helsingfors: Liiketieto, 1942 .
Käännöksiä

Ivan Turgenev. Faust: berättelse i nio bref. Helsingfors: Söderström, 1892.
Maksim Gorki. På bottnen: bilder. Helsingfors: Helios, 1903.
Alexander Henkel. Frihetsrörelsen i Ryssland: en återblick. Helsingfors: Söderström, 1906.
Georg Erastoff. Reträtten. Helsingfors: K. E. Holm, 1907.
Maksim Gorki: Natthärbärget. Stockholm: Bonnier, 1937.
Ileana Gyulai-Drîmbă-Jenei

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ileana Gyulai ja hänen ensimmäinen puoliso Ionel Drîmbă. |  Ileana Gyulai ja hänen ensimmäinen puoliso Ionel Drîmbă. |  Ileana Gyulai ja hänen ensimmäinen puoliso Ionel Drîmbă. |  |
Maa:   Romania
Naisten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | México 1968 | floretti, joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | München 1972 | floretti, joukkuekilpailu |  |
Ileana Gyulai-Drîmbă olympiavuonna 1968 julkaistussa Ajmanin emiirikunnan postimerkissä.
Ileana Gyulai-Drîmbă-Jenei (12. kesäkuuta 1946 Cluj-Napoca – 25. elokuuta 2021) oli romanialainen miekkailija ja olympiamitalisti. Hänen aselajinsa oli floretti. Gyulai kilpaili neljissä olympialaisissa vuosina 1964–1976. Hän saavutti kaksi olympiapronssia joukkuekilpailuissa Meksikossa 1968 ja Münchenissä 1972.
Gyulai-Drîmbă-Jenei oli naimisissa romanialaisen jalkapallovalmentajan Emerich Jenein kanssa.
Arvajankoski

| Arvajankoski Arvajanjoki |
| --- | --- |
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa, Keski-Suomi
Kunnat:  Kuhmoinen, Jämsä
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Arvajanjoen valuma−alue (14.26)
Pinta-ala:  259,75 km²  
Järvisyys:  13,51 % 
Pääuoman pituus:  36–43 km 
Pääuoman osuudet:  Arvajan reitti ←Isojärvi ←(yläpuolinen reitti)
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Lehmijärvi 
 :  61.73658°N, 25.25690°E
Laskupaikka:  Arvaja, Päijänne 
 :  61.73859°N, 25.26228°E
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  79,9 m  
Laskukorkeus:  78,3 m  
Korkeusero:  1,6 m
Pituus:  0,35 km  
Keskileveys:  15 – 30 m
Kaltevuus:  4,57 m/km
Muuta
Arvajankoski, tai joskus myös Arvajanjoki, on sekä Pirkanmaan ja Keski-Suomen maakuntarajalla että Kuhmoisten ja Jämsän kuntarajalla virtaava 350 metriä pitkä joki, joka on 18 kilometriä pitkän Arvajan reitin Päijänteeseen laskeva osuus. Valuma-alueen pääuoman pituus on Isojärvi mukaan lukien 36 kilometriä ja ylimpien metsäpurojen kanssa yli 43 kilometriä.
Joen kulku

Arvajankoski alkaa Kapalojärvi–Lehmijärvestä, joita yhdistää Könnönsalmi. Koski alkaa salmen ja Lehmijärven väliin jäävästä luusuasta, josta alkaa lyhyt mutta leveä joki. Joen eteläranta on metsämaata ja pohjoisranta aluksi peltomaata. Joen kummallakin rannalla on asutusta. Joki kohtaa valtatien 24, jota ennen sijaitsee Kaipolan paperitehtaiden entisen vedenottamon pato. Padon viereen on rakennettu kalatie, mutta yläpuolisen vedenpinnan korkeutta ei ole muutettu. Joki virtaa padon alla vapaasti ja laskee valtatien sillan alittaen Arvananlahteen, joka aukeaa Lehesselkään.
Luontoarvoja

Arvajan reitin vedestä suuri osa on peräisin Isojärvestä, jonka vuoksi myös reitin vesi on erinomaista ja melko kirkasta. Vain reitin alajuoksulla on peltomaata, joka vaikuttaa vedenlaatuun.
Jokeen on tehty kalaistutuksia jo 1950-luvulla ja vuodesta 1995 alkaen lähes vuosittain. Arvajan reitillä on 5,1 kilometriä jokia, joissa on koskialueita 4,08 hehtaaria. Ne on kunnostettu vuonna 1995, ja samalla rakennettiin suoja-alueita ja paikalle tuotiin kutusoraa. Arvajan padon kalatien rakentaminen vuosina 1996–1997 paransi kalojen mahdollisuuksia nousta Päijänteestä reitille kutemaan. Arvajan reitti on yksi Päijänteen merkittävimmistä taimenen lisääntymisalueista. Reitillä elää myös saukko. Arvajankoskelta havaittu jättipalsami on haitallinen vieraslaji.
Historiaa

Koskea on hyödynnetty 1800-luvulta asti eri tavoin. Siinä on toiminut vesimyllyjä ja sahalaitoksia, ja koskea on käytetty myös uittotoimintaan vuosina 1870–1965. Kaipolan tehtaan vedenottamo rakennettiin Arvajankoskeen 1970-luvulla, jolloin vesi johdettiin tehtaille kahdeksankilometristä putkea pitkin. Vedentarve oli esimerkiksi vuonna 1978 keskimäärin 24 800 kuutiometriä vuorokaudessa, mutta valmius oli jopa 40 000 kuutiometriin vuorokaudessa. Jotta Arvajankoskessa alivirtaamaksi jäisi aina yksi kuutiometriä sekunnissa, on Isojärven poistovirtaamia säännöstelty. Kalan nousua haittaavia patoesteitä raivattiin vuosina 1995–1996, jolloin Arvajan padon kalatie rakennettiin. Vedenottamo toimi vuoteen 2015 saakka, minkä jälkeen tehtaan vedet otettiin Päijänteen Tiirinselältä. Paperitehdas lopetti toimintansa vuonna 2021, jolloin omistaja UPM-Kymmene haki vesioikeudelta lupaa purkaa Arvajankoskessa sijaitsevan vedenottamon padon ja aloittaa kosken kalataloudellisen kunnostuksen. Koskeen onkin rakennettu kalatie, vaikka patorakenteita on jäljellä.
Arvajanjoen valuma-alue

Arvajankoski kuuluu Arvajanjoen valuma-alueeseen (14.26), joka sijaitsee Kymijoen vesistön (14) Suur-Päijänteen alueella (14.2). Valuma-alueen alajuoksu sijaitsee kuntarajalla, mutta sen keskijuoksun alueet ovat pääasiassa Kuhmoisissa ja latva-alueet ylettyvät Jämsän puolelle. Valuma-alueen pinta-ala on 259,75 neliökilometriä ja sen järvisyys on 13,51 %. Pääuoman pituus on noin 36 kilometriä, ellei enemmänkin.
Huomioita

1 2  Pääuoman ja sen pituuden määrittäminen on selostettu artikkelin Arvajanjoen valuma-alue kappaleessa Pääoman kulun ja pituuden määritys.
Aiheesta muualla

https://keskisuomi.fi/wp-content/uploads/2020/09/1359-1354-turvetuotanto_www.pdf
https://www.doria.fi/bitstream/handle/10024/185879/LaJa_YVS_Liite4.pdf?sequence=5&isAllowed=y
Hassi, Antti: Arvajan reitistä, sen kaloista, koskista ja myllyistä (valokuvia), 2004
Uusi-Kraapo, Kaisa: Patorakennelma Jämsässä puretaan taimenten tieltä – patojen poistaminen on yleistynyt koko Suomessa, YLE, 2022
Kokko, Jyrki: Arvajankosken kalatie (valokuvia), 2022
(14.2)