stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keilailu
Pelin luonne

Keilaaja ottaa yleensä neljän tai viiden askeleen vauhdin ja pyrkii heitollaan osumaan keiloihin niin, että keilat kaatavat toisensa ketjureaktiossa. Paras osumakohta on ykköskeilan sekä kakkos- tai kolmoskeilan väliin. Epäonnistuneen heiton seurauksena voi jäädä pystyyn keiloja, jotka ovat niin kaukana toisistaan, että niitä ei voi paikata yhdellä heitolla.
Saadakseen keilat kaatumaan mahdollisimman tehokkaasti on heittäjän saatava palloonsa oikea tulokulma keiloihin nähden sekä riittävä kitka rataa vasten. Tämän takia huippukeilaajat käyttävät pallossaan voimakasta kierrettä. Tulokulmaan vaikuttaa pallon liike radalla, johon puolestaan vaikuttavat pallon vauhti, pyörintäsuunta, pyörinnän määrä sekä itse käytettävä pallo. Oikeanlaisen pallon valinnalla saadaan irti maksimaalinen hyöty radasta. Kilpakeilaajan on osattava ottaa huomioon myös ratojen öljyprofiiliselvennä ja alustan kitkaisuus.
Pistelasku

Keilaaja vierittää palloa rataa pitkin ja pyrkii kaatamaan mahdollisimman paljon keiloja. Keilaajalla on yhdessä sarjassa kymmenen ruutua, joista kussakin kaksi yritystä kaataa kaikki 10 keilaa. Jos keilaaja kaataa kaikki keilat ruudun ensimmäisellä yrityksellä eli tekee ”kaadon” (merkitään X), hän saa ruudusta 10 pistettä plus kahden seuraavan heiton pisteet. Jos hän kaataa kaikki 10 keilaa kahdella yrityksellä eli tekee ”paikon” (merkitään /), hän saa ruudusta 10 pistettä plus seuraavan heiton pisteet. Jos keiloja jää kahdenkin heiton jälkeen pystyyn eli tulee ”jättö”, keilaaja saa siitä ruudusta vain kaatamiensa keilojen määrän mukaiset pisteet. Kymmenenteen ruutuun pelaaja voi tehdä kolme heittoa, kunhan hän ei tee jättöä toisella heitollaan.
Maksimipistemäärä kymmenen keilan keilailussa on 300 pistettä, joka voidaan saavuttaa heittämällä 12 kaatoa yhteen sarjaan.
Esimerkkisarja, jossa kunkin ruudun pistemäärä on lihavoituna:
| 1>  | 1>  | 2>  | 2>  | 3>  | 3>  | 4>  | 4>  | 5>  | 5>  | 6>  | 6>  | 7>  | 7>  | 8>  | 8>  | 9>  | 9>  | 10>  | 10>  | 10>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 | / | 8 | 1 | X |   | X |   | 6 | / | X |   | 7 | / | - | 9 | 6 | 2 | X | 8 | / |
| 18 | 18 | 27 | 27 | 53 | 53 | 73 | 73 | 93 | 93 | 113 | 113 | 123 | 123 | 132 | 132 | 140 | 140 | 160 | 160 | 160 |
1. ruutu: (7+3) + 8 = 18 (paikko, joten pisteisiin lasketaan seuraava heitto mukaan)
2. ruutu: 18 + (8+1) = 27
3. ruutu: 27 + 10 + 10 + 6 = 53 (kaato, joten lasketaan kaksi seuraavaa heittoa mukaan)
4. ruutu: 53 + 10 + (6+4) = 73
5. ruutu: 73 + (6+4) + 10 = 93
6. ruutu: 93 + 10 + (7+3) = 113
7. ruutu: 113 + (7+3) + 0 = 123
8. ruutu: 123 + (0+9) = 132
9. ruutu: 132 + (6+2) = 140
10. ruutu: 140 + (10+8+2) = 160
Luokittelua

Kilpailijat luokitellaan Suomessa viiteen luokkaan erilaisia kilpailuja varten. Kun keilaajalle on kertynyt vähintään 24 kilpailusarjaa, määritellään hänelle hänen sarjojensa keskiarvosta luokka. Sen jälkeen hänen keskiarvonsa päivitetään viikoittain ja luokkatarkistus tehdään kahdesti vuodessa.
M-luokkaan kuuluvat ne pelaajat, joiden keskiarvo on 205 tai yli
A-luokkaan kuuluvat ne pelaajat, joiden keskiarvo on 195 tai yli, mutta alle 205
B-luokkaan kuuluvat ne pelaajat, joiden keskiarvo on 175 tai yli, mutta alle 195
C-luokkaan kuuluvat ne pelaajat, joiden keskiarvo on 155 tai yli, mutta alle 175
D-luokkaan kuuluvat ne pelaajat, joiden keskiarvo on alle 155, sekä aloittavat keilaajat
Luokka voi nousta tai laskea, mutta kerran D-luokasta noussut keilaaja ei voi pudota koskaan takaisin D-luokkaan.
Historiaa

Monessa maassa ja kulttuurissa on omat ikivanhat pelinsä, joissa esineitä kaadettiin vierivillä tai liukuvilla kivillä. Keilailuna nykyisin tunnettu laji syntyi legendan mukaan Yhdysvalloissa Connecticutin osavaltiossa 1841, kun viranomaisten kieltoa kierrettiin lisäämällä peliin kymmenes keila. Kymmenen keilan pelistä tuli Yhdysvalloissa pian hyvin suosittua. New Yorkissa perustettiin vuonna 1895 kansallinen kattojärjestö ABC, joka laati pelille yhtenäiset säännöt ja otti käyttöön nykyisen pistelaskujärjestelmän. Ammattilaisten järjestö PBA perustettiin 1958. Keilailu oli Yhdysvalloissa harrastuksena suosionsa huipulla 1960–1970-luvuilla.
Euroopassa amerikkalainen keilailu saavutti suosiota ensin Ruotsissa. Tukholman keilailuliiton vuonna 1923 järjestämää turnausta on myöhemmin kutsuttu ensimmäiseksi maailmanmestaruuskilpailuksi. Kansainvälinen lajiliitto IBA perustettiin 1926 Tukholmassa. Keilailun suosio kasvoi toisen maailmansodan jälkeen Euroopassa, Itä-Aasiassa ja Etelä-Amerikassa. Uusi lajiliitto FIQ perustettiin 1952, ja se järjesti ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailunsa 1954 Helsingissä. Lajiliitto vaihtoi vuonna 2014 nimekseen World Bowling (WB) ja vuonna 2020 International Bowling Federation (IBF).
Suomeen amerikkalaistyyppinen keilailu tuli 1920-luvulla, kun avattiin ensimmäinen keilahalli ja perustettiin Helsingin Bowlingliitto. Suomen Keilailuliitto perustettiin 1939. Suomi on menestynyt kansainvälisissä kilpailuissa hyvin ja saavuttanut useita arvokisamitaleita, ja Mika Koivuniemi ja Osku Palermaa ovat 2000-luvulla menestyneet myös Yhdysvaltain PBA-kiertueella.
Samankaltaisia lajeja

Muita keilailumuotoja ovat muun muassa pienoiskeilailu, saksalaisperäinen keilailu, amerikkalainen duck-pin bowling, venäläinen keilapeli, karjalainen kyykkä ja biljardin keilapeli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Keilailu Wikimedia Commonsissa
Suomen keilailuliitto
Keilailun MM Suomessa 1954. Ylen Elävä arkisto
Helsingin Kaivopuiston keilarata 1839–1922
Keilaratoja.
Keilapallo ja keila.
Kierteellä heitetty pallo osumassa ykkös- ja kolmoskeilan väliin, mikä antaa usein hyvät toiveet kaadosta
Amerikkalainen mainoselokuva keilailusta vuodelta 1958.
Jumissa

| Jumissa> Parked |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Darragh Byrne
Käsikirjoittaja:  Ciaran Creagh
Tuottaja:  Aleksi Bardy Annika Sucksdorff
Säveltäjä:  Kirka Sainio
Kuvaaja:  John Conroy
Pääosat:  Colm Meaney Colin Morgan Milka Ahlroth David Kelly Michael McElhatton
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Irlanti  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Helsinki-filmi
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  2. joulukuuta 2010 (Torinon elokuvajuhlat)
Kesto:  94 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  1 100 000 € (SES 100 000 €)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jumissa (Parked) on Darragh Byrnen ohjaama suomalais-irlantilainen draamaelokuva vuodelta 2010. Elokuvan pääosissa näyttelevät Colm Meaney, Colin Morgan ja Milka Ahlroth. Elokuvaa kuvattiin tammi- ja helmikuussa 2010. Elokuvan tuotti suomalainen tuotantoyhtiö Helsinki-filmi.
Aiheesta muualla

Jutila, Niko: Milka Ahlroth Colm Meaneyn rinnalla irlantilais-suomalaisessa elokuvassa – Aleksi Bardy tuottaa Elokuvauutiset.fi.  14.2.2011. Viitattu 14.4.2021.
Leppilampi, Markku: Illalla tv:ssä: irlantilaisessa draamassa mukana suomalaisnäyttelijätär – voitti yleisöpalkinnon Episodi.  20.3.2019. Viitattu 14.4.2021.
Sukulaisvalinta

Sukulaisvalinta (engl. kin selection) on luonnonvalinnan tyyppi, jossa huomioidaan myös sukulaisten vaikutus laskiessa yksilön kelpoisuutta. Valinta perustuu niin sanotun kattavan kelpoisuuden käsitteeseen. Sukulaisvalinta voidaan esittää yksinkertaisesti Hamiltonin säännön avulla, jolloin sukulaiselle aiheutetun edun kerrottuna sukulaisuuden asteella pitää olla yksilön omaa haittaa suurempi, jotta yksilön kannattaisi toimia sukulaisen eduksi.
Sukulaisvalinnan ajatuksen esitti vuonna 1963 brittiläinen evoluutiobiologi William D. Hamilton. Hän myös huomasi, että sukulaisvalinta on merkitsevä altruismin, yhteistyön ja sosiaalisuuden evoluutiossa. Termin sukulaisvalinta esitti kuitenkin ensimmäisenä vuonna 1964 evoluutiobiologi John Maynard Smith.
Hamiltonin sääntö

Hamiltonin mukaan nimetyn Hamiltonin säännön mukaan yksilön kannattaa toimia altruistisesti silloin kun pätee:
Epäyhtälössä
Kattava kelpoisuus

»eläimen aikuiseksi kasvavan jälkikasvun tuotto ... riisuttuna kaikista komponenteista ... yksilön sosiaalisen ympäristön aiheuttamana, jättäen kelpoisuuden, jota yksilö ilmentäisi, jos ei olisi altistuneena millekään ympäristön haitalle tai hyödylle, ... ja lisättynä tietyillä osilla siitä määrästä harmia tai hyötyä, jota yksilö itse aiheuttaa naapureilleen. Osa määrästä riippuu yksinkertaisesti siitä, mikä yksilöiden sukulaisuuden aste on.» 
(Hamilton 1964)
Kattava kelpoisuus (engl. inclusive fitness) tarkoittaa sellaista tapaa laskea yksilön kelpoisuus, jossa ei oteta huomioon kaikkien vaikutusta yksilön omaan jälkeläismäärään, vaan tämän vaikutusta kaikkien jälkeläismäärään. Vaikutus muiden jälkeläismäärään painotetaan vielä sukulaisuusasteen kertovalla kertoimella, samalla tavoin kuin Hamiltonin säännössä. Hamilton keksi kattavan kelpoisuuden ja sen määritteli matemaattisesti vuoden 1964 artikkelissaan.
Kattava kelpoisuus määritellään usein virheellisesti esimerkiksi seuraavanlaisesti:
Yksilön oman kelpoisuuden ja tämän sukulaisten kelpoisuuksien summa, tai
Yksilön oman kelpoisuuden ja kaiken sen itsensä sukulaisissaan aiheuttaman kelpoisuuden muutosten summa.
Molemmissa määritelmissä sukulaisten kelpoisuus kerrotaan sukulaisuuden asteella. Määritelmä 1 on virheellinen, koska kattavassa kelpoisuudessa ei oteta huomioon yksilön sukulaisten kaikkea kelpoisuutta, ainoastaan yksilön itsensä sukulaisilleen aiheuttama kelpoisuus. Määritelmät 1 ja 2 taas ottavat huomioon kaikki yksilön itsensä jälkeläiset, kun kattava kelpoisuus taas ei huomioi muiden yksilölle saattamia jälkeläisiä.
Mekanismit > Sukulaisten tunnistaminen

Yksilöiden ei tarvitse laskea Hamiltonin säännön mukaisia laskutoimituksia aina tehdessään sukulaisia koskevia päätöksiä. Vielä vähemmän yksilöiden tarvitsee osata laskea sukulaisuusasteensa muiden kanssa. Monet eläimet osaavat kyllä tunnistaa sukulaisiaan, usein hajun perusteella, mutta sukulaisvalinta voi toimia ilmankin tunnistuskykyä. Eläin voi toteuttaa toimillaan Hamiltonin yhtälön, vaikkei osaisikaan tunnistaa sukulaisiaan. Eläin voi esimerkiksi olla altruistinen lähellä asuvia lajitovereitaan kohtaan, sillä lähellä asuvat ovat muita todennäköisemmin tämän sukulaisia. Toisaalta jos eläin ei kykene tunnistamaan sukulaisiaan, tätä voidaan käyttää hyväksi. Hyväksikäytöstä on kyse esimerkiksi käen pesinnässä toisten lintulajien pesiin, kun emot pitävät huolta käen munista luullen niitä omikseen. Yksinkertaisimmillaan asiaa voidaan tarkastella geenitasolta: mikäli yksilön toimet toteuttavat Hamiltonin säännön, tämän geenit tapaavat rikastua populaatiossa, koska ne menestyvät sääntöä rikkovia geenejä paremmin.
Mekanismit > Huijarit

Sukulaisiaan kohti altruistiset yksilöt voivat joutua "huijaamisen" kohteeksi. Tällä tarkoitetaan sitä, että jotkut yksilöt hyväksyvät itseensä kohdistuvan sukulaisaltruismin, mutteivät itse toimi samalla tavoin. Tällaiset huijarit voivat periaatteessa estää sukulaisiin kohdistuvaa altruismia olemasta evolutiivisesti stabiili strategia. Avidan avulla suoritettujen tutkimusten mukaan sukulaisiin kohdistuvat altruistit menestyvät hyvin, mikäli huijareita ei ole. Huijareiden paikalla ollessa altruistit häviävät usein populaatiosta. Tutkimuksen mukaan altruistit selviävät kuitenkin, jos syrjivät huijareita. Tämä on mahdollista, jos huijareiden perimä eroaa tarpeeksi altruisteista. Tällöin altruistit eivät pidä huijareita sukulaisinaan.
Mekanismit > Kilpailu

Huijaamisen lisäksi myös muut tekijät voivat estää sukulaisiin kohdistuvan altruismin syntyä. Sukulaisten välinen kilpailu voi heikentää tai kokonaan poistaa sukulaisvalinnan seuraukset.
Mekanismit > Vastavuoroisuus

Steven Rothstein esitti vuonna 1980, että sukulaisvalinta ei ole täysin erillinen ilmiö vastavuoroisesta altruismista, sillä sukulaiset asuvat ja toimivat usein yhdessä.
Esimerkkejä sukulaisiin kohdistuvasta altruismista

Suuri osa eläinkunnasta olevasta altruismista kohdistuu yksilön sukulaisiin
Jälkikasvusta huolehtiminen on yleisin tapaus sukulaisiin kohdistuvasta altruismista. Vanhemmat eivät kuitenkaan aina ole ainoat yksilöt, jotka auttavat nuoria yksilöitä. Useissa lintulajeissa linnut ruokkivat myös toistensa jälkikasvua. Esimerkiksi meksikonpensasnärhi elää viidestä viiteentoista yksilön ryhmissä. Ryhmä puolustaa aluettaan yhdessä ja ruokkivat yhdessä nuoret linnut. Noin puolet poikasten ruoasta tulee tavallisesti muilta kuin sen omilta vanhemmilta. Samanlaisia tapoja on muissakin linnuissa, jotka pesivät yhteisöissä. Tällaisia lajeja ovat esimerkiksi australian sinikurkkumaluri ja mutavaris. Naarasleijonat imettävät myös muita kuin omia pentujaan. Joidenkin mukaan tätä tapahtuu kuitenkin vain silloin kun naarasleijona on unessa.
Selkärankaisissa passiivisemmat yksilöt hoitavat usein dominoivien yksilöiden jälkeläisiä. Tämän on useimmiten katsottu olevan sukulaisvalinnan seurausta. On tosin myös tutkimuksia, joiden mukaan suorat edut auttajalle saattavat olla aliarvioituja ja että suorat auttajelle koituvat hyödyt saattavat olla riittäviä pitämään yllä tällaisia rakenteita.
Sukulaisvalintaa on arveltu vastavuoroisen altruismin ohella yhdeksi lintujen V-kirjaimen muotoisen lentomuodostelman selittäjäksi. Muodostelmassa ensimmäisenä lentävä lintu säästää tavallisesti vähemmän energiaa kuin muodostelmassa taaempana lentävät. Kärkilintukin voi silti voittaa muodostelman avulla, jos tilannetta mitataan kattavan kelpoisuuden avulla, kun muodostelmassa on myös kärkilinnun sukulaisia.
Muita esimerkkejä todetuista ilmiöistä ovat seuraavat:
Mehiläinen voi pistää tunkeilijaa antaen oman henkensä yhdyskuntansa puolesta.
Oravat varoittavat toisiaan varoitushuudoin saalistajista ja useimmin silloin kuin varoittajalla on sukulaisia lähistöllä. Varoitushuudon antava orava asettaa huudolla itsensä vaaraan, mutta auttaa muita oravia.
Aikuiset seeprat, sen sijaan että pakenisivat hyökkäävää saalistajaa, puolustavat laumansa nuoria yksilöitä.
Alempiarvoiset kalkkunat auttavat dominoivia veljiään löytämään parittelukumppanin.
Aiheesta muualla

Kin selection: a worked example Teoreettinen esimerkki sukulaisvalinnan toiminnasta (englanniksi)
Park, Justin H.: Persistent Misunderstandings of Inclusive Fitness and Kin Selection: Their Ubiquitous Appearance in Social Psychology Textbooks. Evolutionary Psychology, Määritä ajankohta! ISSN 1474-7049  (englanniksi) Artikkeli sukulaisvalinnan ja kattavan kelpoisuuden yleisestä väärinymmärtämisestä
Lapsen ja isoisän sukulaisuuden aste on 0,25.
Ampiaisyhdyskunta kennossa.
Diili

| Diili> The Apprentice |
| --- | --- |

Tyyli:  tositelevisio
Kestoaika:  60 minuuttia
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   NBC  MTV3
Esitetty:  8. tammikuuta 2004 –
Tuotantokausia:  11
Jaksoja:  150
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Mark Burnett, Donald Trump, Jay Bienstock
Aiheesta muualla
IMDb 
Diili on yhdysvaltalainen tositelevisiosarjaformaatti, josta on tehty versio myös Suomessa.
Yhdysvaltalainen versio

Diilin (engl. The Apprentice) alkuperäisessä yhdysvaltalaisversiossa ryhmä kilpailijoita mittelee liikemiestaidoissaan ja tavoittelee työpaikkaa liikemies Donald Trumpin yhtiössä. Kaksi kilpailijoiden muodostamaa joukkuetta suorittaa erilaisia tehtäviä, ja hävinneen joukkueen jäsenistä muutama joutuu pudotusuhan alle. Näistä Trump erottaa yhden kilpailijan pääsääntöisesti joka jaksossa.
Tuotantokausina 7–9 sekä kaudesta 11 eteenpäin kilpailijat ovat olleet julkisuuden henkilöitä, joiden tehtävänä on kerätä rahaa hyväntekeväisyyteen. Julkkis-Diilissä kilpailijoina ovat olleet esimerkiksi koripallotähti Dennis Rodman, näyttelijä-koomikko Joan Rivers ja hänen tyttärensä Melissa Rivers, sekä laulaja-lauluntekijä LaToya Jackson, näyttelijä Gary Busey, ja toimittaja Geraldo Rivera.
Tuomarina sarjassa sen ensimmäiset 14 kautta oli Donald Trump apunaan perheenjäseniään, kuten tytär Ivanka Trump.
Trump lopetti ohjelmassa kauden 14 jälkeen aloitettuaan presidentinvaalikampanjansa, ja hänen tilalleen tuomariksi tuli Arnold Schwarzenegger. Julkkis-Diilin kausi 15 kuvattiin vuonna 2016, ja sitä alettiin esittää Yhdysvalloissa tammikuussa 2017. Ohjelman katsojaluvut ovat jääneet pieniksi, ja Schwarzenegger ilmoitti ettei aio jatkaa ohjelmassa enää toista kautta.
Yhdysvaltalainen versio > Esitykset Suomessa

MTV3 on esittänyt sarjan yhdysvaltalaisesta versiosta kaksitoista tuotantokautta, joista ensimmäinen esitettiin ennen Diilin kotimaista versiota. Kahdestoista kausi alkoi Suomessa 31. toukokuuta 2016.
Ohjelman brittiläistä versiota on Suomessa esittänyt AVA.
Yhdysvaltalainen versio > Voittajat > Diilin amerikkalaisen version voittajat

1. tuotantokausi: Bill Rancic
2. tuotantokausi: Kelly Perdew
3. tuotantokausi: Kendra Todd
4. tuotantokausi: Randal Pinkett
5. tuotantokausi: Sean Yazbeck
6. tuotantokausi: Stefani Schaeffer
7. tuotantokausi: Piers Morgan
8. tuotantokausi: Joan Rivers
9. tuotantokausi: Bret Michaels
10. tuotantokausi: Brandy Kuentzel
11. tuotantokausi: John Rich
12. tuotantokausi: Arsenio Hall
Yhdysvaltalainen versio > Voittajat > Diilin brittiläisen version voittajat

1. tuotantokausi: Tim Campbell
2. tuotantokausi: Michelle Dewberry
3. tuotantokausi: Simon Ambrose
4. tuotantokausi: Lee McQueen
5. tuotantokausi: Yasmina Siadatan
6. tuotantokausi: Stella Englins
7. tuotantokausi: Tom Pellereau
Suomalaiset versiot > 1. suomalainen tuotantokausi (2005)

Sarjasta tehtiin suomalainen versio, joka alkoi 16. tammikuuta 2005 ja päättyi 24. huhtikuuta 2005. Kilpailijat tavoittelivat työpaikkaa Jari Sarasvuon yritykseen Trainers' Houseen. Sarasvuon lisäksi avustajina toimivat Minna Varajärvi, Jouni Eronen, Kristiina Uurasmaa ja Marc Moberg.
Kilpailijat olivat:
Elina Pojanluoma
Hanne Serjo
Kristiina Salo
Riikka-Maria Lemminki
Tatjana Heikkinen
Tiina Kalliokoski
Tuulia Mattila
Marika C. Lindström
Jan Saarinen
Jarmo Puhakka
Juhana Helmenkalastaja
Jukka Haikala
Olli Rikala
Rasmus Nybergh
Sami Niemi
Tomi Pättö
Tuotantokauden voitti Olli Rikala, joka sai paikan firmassa. Rikalan lisäksi Jari Sarasvuo palkkasi neljä muuta kilpailijaa: Jan Saarisen, Tiina Kalliokosken, Sami Niemen ja Tatjana Heikkisen töihin perustamansa Trainers' Housen tytäryhtiöön Ignis Oy. Jan Saarisesta tuli kyseisen yhtiön toimitusjohtaja. Rikala siirtyi toisen yrityksen palvelukseen muutaman vuoden kuluttua.
Suomalaiset versiot > 2. suomalainen tuotantokausi (2009)

Syksyllä 2009 esitetyllä tuotantokaudella kilpailijat tavoittelivat myyntijohtajan tehtävää Hjallis Harkimon asuinalueprojektille Sipooseen. Johtoryhmän jäseniä 2. tuotantokaudella olivat Harkimon ohella Helena Karihtala ja Keijo Säilynoja. Kausi alkoi 14. syyskuuta 2009 ja päättyi 30. marraskuuta 2009.
Kilpailijat olivat:
Antti Seppinen (voittaja)
Heidi Luumi (2. sija)
Jethro Rostedt (3. sija)
Minna Sutinen (4. Sija)
Jarno Eerola (10. pudonnut)
Kaisa Aninko (9. pudonnut)
Heidi Weichert (8. pudonnut)
Larisa Mansikkamäki (7. pudonnut)
Jari Meri (6. pudonnut)
Timo Moilanen (5. pudonnut)
Katariina Taimi (4. pudonnut)
Irina Viitala-Luukkonen (3. pudonnut)
Ari Hilokoski (2. pudonnut)
Markus Rosti (1. pudonnut)
Suomalaiset versiot > 3. suomalainen tuotantokausi (2010)

Kolmannella tuotantokaudella Harkimo haki rakennusprojektin toimitusjohtajaa Hankoon. Harkimon entinen aviopuoliso Leena Harkimo sekä edellisen tuotantokauden voittaja Antti Seppinen toimivat johtoryhmän jäseninä. Kausi alkoi 13. syyskuuta 2010 ja päättyi 29. marraskuuta 2010.
Kilpailijat olivat:
Mira Kasslin (voittaja)
Teemu Nuutinen  (2.sija)
Jouni Talvinen (3. sija)
Susanna Ruotsalainen (9.pudonnut)
Ali Berrebbah (8. pudonnut)
Arttu Lipsonen (7. pudonnut)
Sampo Kaulanen (6. pudonnut)
Tarja Salmi (5. pudonnut)
Ville Saarikalle (5. pudonnut)
Outi Sundström (4. pudonnut)
Jukka Siltasalmi (3. pudonnut)
Nina Ekholm (2. pudonnut)
Michele Murphy-Isomäki (2. pudonnut)
Susanna Hillenbrand (1. pudonnut)
Suomalaiset versiot > 4. suomalainen tuotantokausi (2011)

Neljännen tuotantokauden esittäminen alkoi 19. syyskuuta 2011 ja finaalijakso nähtiin 5. joulukuuta 2011. Tällä kaudella etsittiin kehitysjohtajaa Hjallis Harkimon omistamalle Vierumäen urheiluopistolle. Johtoryhmän jäsenet olivat Maija Nyman ja Heimo Hakkarainen.
Kilpailijat olivat:
Jarno Purtsi (Voittaja)
Marika Kakko (2. sija)
Pia Kurkela (3. sija)
Joni Varkka (8.pudonnut)
Hanna-Kaisa Ruotsalainen (7.pudonnut)
Janne Rauhala (7.pudonnut)
Niina Mämmi (6.pudonnut)
Stefan Koivikko (5.pudonnut)
Janina Eräkangas (4.pudonnut)
Auli Liimatainen (4. pudonnut)
Essi Salminen (3. pudonnut)
Mario Conforte (2. pudonnut)
Saku Nikkanen (2. pudonnut)
Mika Kuusisto (1. pudonnut)
Suomalaiset versiot > 4. suomalainen tuotantokausi (2011) > Viikoittaiset tulokset

| Kilpailija | Alkuperäinen joukkue | Viikko 2 | Viikko 3 | Viikko 4 | Viikko 5 | Viikko 6 | Viikko 7 | Viikko 8 | Viikko 9 | Viikko 10 | Finaali | Hakemuksen tulos | Tulokset projektipäällikkönä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Jarno Purtsi | Tahko | Tahko | Greippi | Greippi | Greippi | Tahko | Tahko | Tahko | Tahko | Yksilö | Yksilö | Palkattu | 2-1 (voitto viikolla 8 ja 9, tappio viikolla 5) |
| Marika Kakko | Brain Shock | Greippi | Tahko | Tahko | Tahko | Tahko | Tahko | Tahko | Greippi | Yksilö | Yksilö | Potkut finaalissa | 1-1 (voitto viikolla 6, tappio viikolla 9) |
| Pia Kurkela | Brain Shock | Greippi | Tahko | Tahko | Tahko | Greippi | Greippi | Tahko | Tahko | Yksilö |  | Potkut viikolla 10 | 1-0 (voitto viikolla 5) |
| Joni Varkka | Tahko | Tahko | Tahko | Tahko | Tahko | Tahko | Tahko | Greippi | Greippi |  |  | Potkut viikolla 9 | 1-0 (voitto viikolla 4) |
| Hanna-Kaisa Ruotsalainen | Brain Shock | Greippi | Greippi | Tahko | Tahko | Greippi | Greippi | Greippi |  |  |  | Potkut viikolla 8 | 1-1 (voitto viikolla 3, tappio viikolla 8) |
| Janne Rauhala | Tahko | Tahko | Greippi | Tahko | Tahko | Tahko | Tahko | Greippi |  |  |  | Potkut viikolla 8 | 1-0 (voitto viikolla 7) |
| Niina Mämmi | Brain Shock | Greippi | Tahko | Tahko | Greippi | Greippi | Greippi |  |  |  |  | Potkut viikolla 7 | 1-1 (voitto viikolla 2, tappio viikolla 7) |
| Stefan Koivikko | Tahko | Tahko | Greippi | Greippi | Greippi | Greippi |  |  |  |  |  | Potkut viikolla 6 | 0-1 (tappio viikolla 6) |
| Janina Eräkangas | Brain Shock | Greippi | Greippi | Greippi | Greippi |  |  |  |  |  |  | Potkut viikolla 5 | 1-0 (voitto viikolla 1) |
| Auli Liimatainen | Brain Shock | Greippi | Greippi | Greippi | Greippi |  |  |  |  |  |  | Potkut viikolla 5 | 0-0 |
| Essi Salminen | Brain Shock | Greippi | Greippi | Greippi |  |  |  |  |  |  |  | Potkut viikolla 4 | 0-1 (tappio viikolla 4) |
| Saku Nikkanen | Tahko | Tahko | Tahko |  |  |  |  |  |  |  |  | Potkut viikolla 3 | 0-1 (tappio viikolla 3) |
| Mario Conforte | Tahko | Tahko | Tahko |  |  |  |  |  |  |  |  | Potkut viikolla 3 | 0-1 (tappio viikolla 2) |
| Mika Kuusisto | Tahko | Tahko |  |  |  |  |  |  |  |  |  | Potkut viikolla 2 | 0-1 (tappio viikolla 1) |
Suomalaiset versiot > 5. suomalainen tuotantokausi (2013)

Ohjelman viidennen tuotantokauden kaikki kilpailijat olivat julkisuuden henkilöitä. Ohjelmaa luotsasi edelleen Hjallis Harkimo. Harkimon neuvonantajina toimivat Marttaliiton toiminnanjohtaja Marianne Heikkilä sekä Harkimon poika Joel Harkimo.
Kilpailijat olivat:
Maria Drockila (voittaja)
Sedu Koskinen (2. sija)
Stefan Lindfors (9. pudonnut)
Juhana Helmenkalastaja (9. pudonnut)
Susanna Laine (8. pudonnut)
Dan Tolppanen (7. pudonnut)
Wilma Schlizewski (6. pudonnut)
Matti Mononen (5. pudonnut)
Hanna Partanen (4. pudonnut)
Sacha Remling (3. pudonnut)
Helena Lindgren (2. pudonnut)
Hannele Luukkainen (1. pudonnut)