stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Škoda Auto
Historia > Suomessa

Helkama-konsernin tytäryhtiö Suomen Koneliike Oy solmi maahantuontisopimuksen Škoda-tehtaan kanssa vuonna 1947. Sopimukseen sisältyi myös Jawa-moottoripyörien tuonti. Henkilöautojen tuontisäännöstelyn aikana Škoda oli ns. itäautona helposti saatavissa ja se nousi Suomen yleisimpien automerkkien joukkoon. Vuoden 1954 lopussa Suomessa oli rekisterissä 3 513 Škoda-henkilöautoa, jolloin se oli neljänneksi yleisin henkilöautomerkki Fordin, Chevroletin ja Volkswagenin jälkeen.
Linja-auton alustojen tuontisäännöstelyn ollessa vielä vuonna 1956 voimassa Suomen Turistiauto osti Helsingin kaupunkiliikenteeseen kolme Škoda-linja-autoa, jotka varusteltiin Wiima-autonkoreja valmistaneessa Oy Uusi Autokoriteollisuus Ab:ssa suomalaisten ajoneuvomääräysten mukaisiksi. Autot eivät olleet mikään menestystarina ja ne myytiin pois vain 2–3 vuoden ikäisinä. Erityisen heikkoja olivat autojen moottorit, joita ei saatu takuukorjauksista huolimatta kestämään. Myös suomalaiset talviolot aiheuttivat näissä autoissa monia ongelmia.
Suomen Koneliike ylläpiti vuosina 1953–1963 suomalaista Škoda-kilpatallia, joka oli lajissaan Suomen ensimmäinen. Tallin kuljettajista nimekkäin oli Esko Keinänen, joka voitti vuoden 1961 Monte Carlo -rallissa Škodalla luokkansa ja saavutti yleiskilpailussa kuudennen sijan. Henkilöautojen tuontisäännöstelyn purkaminen vuonna 1962 merkitsi Škodalle ja muille itäeurooppalaisille automerkeille markkinaosuuden pienentymistä. Vuonna 1965 markkinoille tullut takamoottorinen Škoda 1000 MB ei saavuttanut suomalaisissa autonostajissa erityisempää vastakaikua edullisesta hankintahinnastaan huolimatta.  Vuoden 1969 lopussa Škodia oli rekisterissä noin 19 000 kappaletta, mutta vaikka 1970-luvun aikana rekisteröitiin lähes 17 000 uutta Škodaa, merkkiä oli vuoden 1979 lopussa rekisterissä vain reilut 15 000 autoa. Myyntiä ei juuri auttanut edes Škodan menestys taloudellisuuskilpailuissa. Vuonna 1985, jolloin oli tullut kuluneeksi 80 vuotta Škoda-autojen valmistuksen alkamisesta, markkinoille tuli juhlamalli 120 LSX, jossa oli perusmallia runsaampi varustelu. Vuoden 1988 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli 25 353 Škoda-henkilöautoa, jolloin se oli 17. yleisin henkilöautomerkki. 1990-luvun alussa Škoda oli viimeinen Suomessa markkinoilla ollut takamoottorinen henkilöauto. Škodaa pidettiin edullisena käyttöautona, jonka ongelmina olivat kuitenkin heikohko lämmityslaite ja alttius harmillisille pikkuvioille.
Historia > Osaksi Volkswagen-konsernia

Vuonna 1989 tapahtuneessa samettivallankumouksessa Tšekkoslovakian kommunistihallinto kaatui ja teollisuutta alettiin pian yksityistää. Škodan kohdalla päädyttiin hakemaan vahvaa yhteistyökumppania, joka oli lopulta saksalainen Volkswagen. Vuonna 1991 Škodasta tuli Volkswagen-konsernin neljäs automerkki Volkswagenin, Audin ja SEATin rinnalle.
Škodan varsinainen läpimurto Länsi-Euroopan markkinoille tapahtui 1996 Octavian ja kolme vuotta myöhemmin esitellyn Fabian myötä. Octavia perustui samaan alustaratkaisuun Volkswagen Golfin, Volkswagen Boran, SEAT Toledon, SEAT Leónin ja Audi A3:n kanssa ja sen tavaramerkiksi nousi huomattavan kookas tavaratila.
Suomessa Škodan tärkein malli on ollut Octavia. Yllättäen Skodan automallien hiilidioksidi-päästöt kasvoivat suhteessa eniten vuonna 2009 verrattuna vastaavaan ajanjaksoon koko Euroopassa.
Moottoriurheilu

Škoda Motorsport on yhtiön moottoriurheiluosasto, joka kilpailee rallissa ja toimii Toksport WRT -tallin kanssa.
Mallit > Nykyiset

Škoda Octavia
Škoda Fabia
Škoda Kamiq
Škoda Kamiq (Kiina)
Škoda Kushaq
Škoda Karoq
Škoda Kodiaq
Škoda Rapid (mm. Venäjä)
Škoda Scala
Škoda Slavia
Škoda Superb
Škoda Enyaq
Mallit > Entiset

| --- | --- |
 Škoda 422 (1929)  Škoda 633 (1931)  Škoda Citigo  Škoda Pick-up  Škoda Praktik  Škoda Roomster  Škoda Popular (1934)  Škoda Rapid (1934)  Škoda Rapid (1984)  Škoda Rapid (2012)  Škoda Yeti :  Škoda 1101/1102 (1946)  Škoda 1200 (1952)  Škoda 440/445/450 (Spartak, 1955)  Škoda 1000MB/1100MB (1964)  Škoda 100/110 (1969)  Škoda 105/120 A-sarja (1976)  Škoda 105/120/130 M-sarja (1983)  Škoda Favorit (1987)  Škoda Felicia (1959, 1995)  Škoda Forman (1993)
Kirjallisuutta

Mauranen, Tapani: Škoda Suomessa 60: Škoda – auto, jolla on historia... Tampere, 2007. ISBN 9789529218837
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Škoda Auto Wikimedia Commonsissa
Autosoviet: SKODA
Škodan kotisivut
Helkama-Auton kotisivut
Volkswagen Groupin (Volkswagen Aktiengesellschaft) yhtiöt, tytäryhtiöt, tuotemerkit
Škodan automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:  Enyaq  Fabia  Kamiq  Kamiq (Kiina)  Karoq  Kodiaq  Kushaq  Octavia  Rapid  Scala  Slavia  Superb 
Entiset mallit:  100/110  105/120  110 R  130  1000 MB  1200  440  450  Citigo  Favorit  Felicia  Forman  Garde  Octavia (1959)  Pickup  Popular  Praktik  Rapid (1935)  Rapid (1984)  Rapid (Intia)  Roomster  Superb (1934)  Yeti
Sofia Magdalena

| Sofia Magdalena |
| --- | --- |
 Kuningatar Sofia Magdalena, virallinen muotokuva, Lorens Pasch nuorempi 1773-1775
Ruotsin kuningatar
Valtakausi:  12. helmikuuta 1771 – 29. maaliskuuta 1792
Kruunajaiset:  29. toukokuuta 1772
Edeltäjä:  Loviisa Ulriika
Seuraaja:  Fredrika Dorotea

Syntynyt:  3. heinäkuuta 1746 Kööpenhamina, Tanska
Kuollut:  21. elokuuta 1813 (67 vuotta) Ulriksdalin linna, Ruotsi
Hautapaikka:  Riddarholmin kirkko
Puoliso:  Kustaa III
Lapset:  Kustaa IV Aadolf   Kaarle Kustaa
Suku:  Oldenburg
Isä:  Fredrik V
Äiti:  Louisa
Uskonto:  luterilainen
Sofia Magdalenan monogrammi
Sofia Magdalena (3. heinäkuuta 1746 Charlottenburgin linna, Kööpenhamina, Tanskan kuningaskunta – 21. elokuuta 1813 Ulriksdalin linna, Ruotsin kuningaskunta) oli Tanskan prinsessa ja Ruotsin kuningatar vuosina 1771–1792.
Sofia Magdalenan elämä kylmäkiskoisen puolisonsa Kustaa III:n rinnalla oli onneton ja antoi aihetta huhuihin kruununperillisen isyydestä. Ulkoisen olemuksensa ja kykyjensä puolesta Sofia Magdalenalla olisi ollut edellytyksiä aktiiviseen julkiseen elämään, mutta hän tyytyi hoitamaan kuningattaren muodolliset velvollisuudet ja vetäytyi syrjään poliittisesta juonittelusta ja hovielämästä.
Avioliitto oli solmittu vuonna 1766. Sofia Magdalena tuli raskaaksi vasta vuonna 1778 ja marraskuussa hän synnytti palatsin edustusmakuuhuoneessa. Lapsi oli poika, tuleva Kustaa IV Adolf. Vuonna 1782 syntyi toinen poika Karl Gustav, joka kuoli alle vuoden ikäisenä.
Suku ja koulutus

Sofia Magdalenan vanhemmat olivat Tanskan kuningas Fredrik V ja tämän ensimmäinen puoliso, englantilainen prinsessa Louisa (1724–1751). Hän oli heidän toinen lapsensa ja vanhin tytär viidestä sisaruksesta. Lisäksi hänellä oli yksi velipuoli sekä viisi aviotonta sisaruspuolta.
Hänet kasvatettiin viisivuotiaasta lähtien tulevaksi kuningattareksi. Äitinsä kuoleman jälkeen vuonna 1751 Sofia Magdalena sai erittäin tiukan ja uskonnollisen kasvatuksen isoäitinsä leskikuningatar Sophia Magdalena von Brandenburg-Kulmbachin (1700–1770) ja äitipuolensa kuningatar Juliane Marie von Braunschweig-Wolfenbüttelin tahdosta, jotka pitivät hänen alkoholisoitunutta isäänsä ja mielisairaudesta kärsinyttä veljeään, tulevaa Kristian VII:tä moraalisesti rappeutuneina. Sofia Magdalenalla oli ranskalainen kotiopettaja Jeanne Rosselin, ja vuonna 1754 hän sai informantin Kai Kochin. Hän opiskeli historiaa, maantiedettä, saksaa, ranskaa, englantia ja piirtämistä. Sofia Magdalenalle opetti tanssia ja musiikkia myös tanssimestari Pierre Laurent Pariisin oopperan baletista.
Hänellä oli hyvät suhteet sisaruksiinsa, isoäitiinsä ja äitipuoleensa; hänen isänsä kuitenkin pelotti häntä tullessaan usein hänen eteensä humalassa, ja tämän kerrottiin usuttaneen koiransa Sofia Magdalenan kimppuun aiheuttaen tälle elinikäisen fobian.
Avioliitto

Sofia Magdalena kihlattiin poliittisista syistä jo 5-vuotiaana Ruotsin kruununprinssi Kustaalle vuonna 1751. Liiton toivottiin parantavan vanhojen vihollismaitten, Tanskan ja Ruotsin välistä kireää suhdetta. Kruununperilliseksi vuonna 1743 ei oltu valittu Tanskan ehdokasta vaan Venäjän keisarinna Elisabetin painostamana, Aadolf Fredrik, tuleva appi. Kuningatar Louisa oli huolissaan siitä, että tuleva anoppi Lovisa Ulrika saattaisi kohdella Sofia Magdalenaa huonosti, koska Tanskassa tiedettiin tämän olevan ylpeä, dominoiva ja vihaavan kaikkea tanskalaista, mukaanlukien Tanskan suurlähettiläiden huonon kohtelun Tukholmassa.
Kun Sofia Magdalenan muotokuvaa esiteltiin Tukholmassa, Lovisa Ulrika kommentoi: "Miksi Gustav, näytät olevan jo rakastunut häneen! Hän näyttää tyhmältä", minkä jälkeen hän kääntyi nuoremman poikansa, prinssi Kaarlen puoleen ja lisäsi: "Hän sopisi sinulle paremmin !"
Kihlaus vahvistettiin 3. huhtikuuta 1766 ja avioliitto solmittiin ensin välittäjän avustuksella Kööpenhaminassa 1. lokakuuta 1766.
Toinen vihkiminen tapahtui Tukholmassa 4. marraskuuta 1766 Kuninkaanlinnan kappelissa kruununprinssi Kustaan läsnäollessa.
Liitto aiheutti aviomiehen vanhemmissa, etenkin anoppi Lovisa Ulrikassa vastarintaa. Puolison valintaan oli vaikuttanut valtiopäivien mielipide parhaasta liittolaismaasta eikä kuningattaren sisarentytärtä, saksalaista prinsessaa kelpuutettu.
Vaikka Sofia Magdalena ei koskaan enää nähnyt Tanskaa, tunnesiteet sinne säilyivät. Hän piti itsensä jatkuvasti ajan tasalla Tanskan oloista, oli kirjeenvaihdossa sisarustensa kanssa ja mukana Tanskasta seurannut hovirouva Ingrid Maria Wenner os. Möller oli hänen palveluksessaan tämän kuolemaan asti vuonna 1793.
Sofia Magdalena ja Kustaa eivät suoranaisesti vihanneet toisiaan, mutta suhde oli hyvin viileä. Kaksi hyvin erilaista ihmistä oli pakotettu yhteen poliittisista syistä: Sofia Magdalena oli uskonnollinen ja ujo nainen, kun taas Kustaa oli vapaamielinen ja vilkasluonteinen mies. Sofia Magdalenalla ei ollut kulttuuriharrastuksia, kun taas Kustaa rakasti teatteria ja oopperaa.
Taiteiden tilaaja ja käyttäjä

Sofia Magdalena ei ollut täysin aikansa vilkkaan taidetoiminnan ulkopuolella. Hän työllisti useita johtavia taiteilijoita: Johan Tobias Sergeliltä tilattiin kruununprinssin rintakuva vuonna 1780 ja Carl Fredrik von Bredalta vuonna 1784 maalaus, joka kuvaa kruununprinssiä keinuhevosensa selässä, jota vetää paaši pitkin linnan saleja; molemmat tilattiin lahjaksi Kustaa III:lle.
Rakentamiseen ja sisustusarkkitehtuuriin hänellä oli vaikutusta, ei niinkään rakennuttajana, mutta niitä luotiin hänelle ja hänen ympärilleen. Saapuessa Tukholman kuninkaanlinnaan hänelle valmistettiin asuinkerros ja Karlbergin linna kunnostettiin kruununprinssiparin huvilinnaksi. Jopa säätyjen määräämässä leskenasunnossa Strömsholmin linnassa Västmanlandissa tehtiin sisustustöitä isännöitsijä Carl Fredric Adelcrantzin johdolla. Kustaa III:n noustua valtaistuimelle, seurasi useita sisustusprojektia sekä kuninkaanlinnassa että huvilinnoissa Drottningholmissa ja Gripsholmissa. Erityisen upea on kuningattaren edustusmakuuhuone kuninkaanlinnassa (nykyisin Sveasalongen), joka valmistui vuonna 1778 Jean Eric Rehnin ja Louis Masreliezin työnä. Vuonna 1795 työt aloitettiin uudelleen kuninkaanlinnassa, jossa Sofia Magdalenalle annettiin asunto leskikuningattarena. Myös Ulriksdalin linnassa tehtiin töitä vuoden 1792 jälkeen, ja mahdollisesti niiden yhteydessä linnanpihan vanhat kulmatornit katosivat ja linnan ulkoasu sai nykyisen ilmeen.
Lapset

Kustaa Aadolf, kruununprinssi (1. marraskuuta 1778 –  7. helmikuuta 1837)
Karl Gustav (elokuu 1782 – maaliskuu 1783), kuoli äkillisesti alle 10 kuukaden ikäisenä
Poikansa Kustaa Aadolfin kanssa Sofia Magdalenalla oli ilmeisen läheinen ja rakastava suhde. Tämän monien matkojen aikana kotimaassa ja sen ulkopuolella he vaihtoivat usein kirjeitä, joissa äiti kirjoitti aina ranskaksi ja poika yleensä ruotsiksi. Yhteys säilyi myös vuonna 1809 tapahtuneen vallankaappauksen jälkeen; kirjeitä vaihdettiin sekä liikkuvan entisen kuninkaan että hänen perheensä kanssa Badenissa. Sofia Magdalena oli vapautettu Kaarle XIII:n ohella joulukuussa 1812 annetusta tiukasta kiellosta olla tekemisissä syrjäytetyn kuningasperheen kanssa.
Sofia Magdalenalla ei ollut vaikutusvaltaa kruununprinssin kasvatukseen, jonka Kustaa III itse otti täysin haltuunsa. Kuvaavaa on, että kruununprinssi siirrettiin jo muutama viikko syntymänsä jälkeen kuningattaren huoneistosta lähemmäksi kuninkaan omia huoneita.
Leskikuningatar

Kustaa III murhattiin vuonna 1792. Tämä ei muuttanut Sofia Magdalenan elämää juurikaan. Viimeiset vuotensa hän omisti hyväntekeväisyydelle.
Kustaa III:n kuoleman jälkeen Sofia Magdalena vetäytyi yhä enemmän julkisuudesta. Poikansa alaikäisyyden ja hallituskauden aikana hän täytti edustustehtävänsä kuningattarena hovissa. Hänen vetäytymisensä kutistuneen hovinsa kanssa Ulriksdalin linnaan, jonka hän osti vuonna 1808 Strömsholmin linnan tilalle, oli jyrkkä vastakohta hänen aiemmalle elämälleen puolisonsa hovissa.
Sofia Magdalena kärsi pahenevasta silmäsairaudesta. Hänen heikkenevä terveydentilansa johti sydänkohtauksen aiheuttamaan kuolemaan 67-vuotiaana elokussa 1813 Ulriksdalin linnassa. Hänet on haudattu Riddarholmin kirkkoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sofia Magdalena Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  KulturNav 2  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Tanskan prinsessa Sofia Magdalena, Carl Gustaf Pilo 1765
Tanskan prinsessa Sofia Magdalena, Ruotsin kruununprinsessa, Carl Gustaf Pilo 1766
Kruununprinsessa Sofia Magdalena, Lorens Pasch nuorempi 1768
Kuningatar Sofia Magdalena, Alexander Roslin 1774
Kuningatar Sofia Magdalena, Jakob Björck n. 1775
Kuningatar Sofia Magdalenan rintakuva, Johan Tobias Sergel 1783
Kuningatar Sofia Magdalena puoliso Kustaa III:n ja poikansa Kustaa Aadolfin kanssa, Cornelius Høyer 1784-1785
Kuningatar Sofia Magdalena puolisonsa Kustaa III:n murhan aikoihin, Niklas Lafrensen n. 1792
Tommi Läntinen

| Tommi Läntinen |
| --- | --- |
 Tommi Läntinen / 2018
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. elokuuta 1959 (ikä 65)
Muusikko
Laulukielet:  englanti (1979–1994, 2017) suomi (1994–)
Aktiivisena:  1979–
Tyylilajit:  rock
Soittimet:  kitara 
Yhtyeet:  Boycott Fabrics Tom Dozen Rin Tin Tin Tommi & Hombre Via Dolorosa
Levy-yhtiöt:  Columbia Records (1993–2002) Little Red Music (2002–2005) Sony BMG (2005–2008) Universal Music (2011–)
Aiheesta muualla
tommilantinen.fi
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tommi Pekka Läntinen (s. 22. elokuuta 1959 Turku) on suomalainen muusikko. Hän on ennen soolouraansa tehnyt lauluja Fabricsille, Rin Tin Tin -yhtyeelle, Boycottille, Via Dolorosalle sekä Tommi & Hombre -duolle. Lisäksi hän on tehnyt lauluja muille artisteille ja tehnyt yhteistyötä muiden lauluntekijöiden kanssa. Suurimman osan soolotuotannon kappaleista Läntinen on säveltänyt itse. Hänen suurimpia soolohittejään ovat muun muassa kappaleet "Via Dolorosa", ”Syvälle sydämeen sattuu”, ”Kevät ja minä” sekä ”Rööperin kuu”.
Yksityiselämä

Tommi Läntinen on kotoisin Turusta, mutta hän muutti pääkaupunkiseudulle noin 30-vuotiaana 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. Vuonna 2006 hän muutti perheineen Brysseliin ja Lissabonin lähistölle vaimonsa työn vuoksi. Vuonna 2010 Läntinen muutti perheineen takaisin Suomeen. Läntinen ilmoitti elokuussa 2015 eroavansa vaimostaan 30 vuotta kestäneen avioliiton jälkeen. Heillä on vuonna 1997 syntynyt poika Ilmari Läntinen, joka on myös muusikko, yhtyeessä Cold Cargo. Vuonna 2015 Läntinen asui Espoossa. Lokakuussa 2021 kertoi seurustelevansa työpsykologian tohtori Helena Åhmanin kanssa.
Läntinen kertoi vuonna 2019 ilmestyneessä Susanna Ruuhilahden kirjoittamassa kirjassa Tommi Läntinen – Ääretön ikävä (Minerva) olleensa alkoholisti mutta lopettaneensa alkoholinkäytön kokonaan isänpäivänä 2012.
Muuta

Läntinen oli SDP:n ehdokkaana vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiirissä.
Diskografia

| --- | --- |
 Sooloalbumit Veijareita ja pyhimyksiä (1994)  Maalla, merellä ja ilmassa! (1995,  kultapainos 1996)  Punainen graniitti (1997)  Iltavilli (1999)  Parhaat 1994–2000 (2000,  kokoelma)  Tähtilaiva (2002)  Popniitti (2004)  Läpi tulen ja jään – 25 vuotta! (2005,  CD & DVD, kokoelma)  Collections (2007)  Isoja aikoja (2011)  Liekki palaa (2015,  kokoelma)  Elämä kantaa mua (2022)  Maailma kääntyy kohti valoa (2023) Fabrics Look at This (1980)  Tonight (1981) Boycott Boycott (1987)  No! (1988)  Gotta Rock (1989,  kokoelma)  Lightning Strikes Back! (1990)  Red (1992)  Hits Back (2007,  kokoelma)  The Mighty (2017) Tom Dozen Aqua Blue (1982) Rin Tin Tin Swazi-Beat (1984) Tommi & Hombre Tommi & Hombre (1990) Kokoelmilla Albert Järvinen: Braindamage – Or Still Alive (1988,  kappale ”Jeannie Jeannie Jeannie”)  Eri esittäjiä: Sunnuntaina sataa aina (1989,  kappale ”Hurjan pojan koti”)  Eri esittäjiä: Laulava Sydän – Juice Leskinen (2000,  kappaleet ”Rock’n’roll’n’blues’n’jazz” ja ”3.30”)  Eri esittäjiä: Laulava Sydän – The Beatles (2001,  kappaleet ”Se jokin” ja ”Kun hänet nähdä sain”)  Eri esittäjiä: Henki kulkee 2 (2002,  kappaleet ”Marian poika” ja ”Pieni rumpalipoika”)  Eri esittäjiä: Laitakadun hämärässä (2005,  kappale ”Ruusuja lurjukselta”)  Eri esittäjiä: Muumipeikko ja pyrstötähti (2006,  kappaleet ”Kevätlaulu” ja ”Voi voi, sanoi Muumimamma”) :  Singlet Listasijoitukset Rumban 50 Hittiä -listalta. Soolotuotanto ”Rakkauslaulu” (1993)  ”Sä oot mun” (1993)  ”Mä en haluu enää muistaa” (1994, #33, ei julkaistu singlenä)  ”Satelliitti” (1994, #26)  ”Syvälle sydämeen sattuu” (1994, #20)  ”Silta yli Suomen” (1995, #22)  ”Mä matkustan” (1995, #36)  ”Huudan sun nimee” (1995, #24)  ”Tuulta päin” (1995, #43, ei julkaistu singlenä)  ”Jäin kiinni katseeseen” (1995, #20)  ”Kevät ja minä” (1996, #17)  ”Via Dolorosa” (1996, #3)  ”Aika on hiekkaa” (1997, #13)  ”Rööperin kuu” (1997, #5)  ”Rakkauden veturi” (1997)  ”Olen onnellinen” (1997)  ”Nyt ollaan näin '98” (1998)  ”Uneton” (1998, #30)  ”Yksinään” (1999, #35, ei julkaistu singlenä)  ”Virtuaali” (1999)  ”Taivaspoika” (1999)  ”Hyvä fiilis” (2000, #41)  ”Mä haluun kaiken” (2000)  ”S.O.S” (2000)  ”Kesällä kaikki on toisin” (2002)  ”Älä unta nää” (2002, #31)  ”Se on rock” (2002)  ”Leijonasydän” (2003)  ”Kesä häipyy” (2003)  ”Rakkaudenkaipuu” (2004)  ”Eltsun Kalliot” (2004)  ”Mitä vaan” (2005)  ”Eloise” (2009)  ”Rahaa rikkaampi” (2011, radiolista #7)  ”Kaksi sanaa” (2011)  ”Kevät ja minä 2012 / Jari ja Minä” (2012)  ”Liekki palaa” (2013)  ”Elvis Has Left The Building” (2013)  ”Ihmeitä sattuu” (2015)  ”Laulu elämästä” (2015)  ”Ääretön ikävä” (2019)  ”Pahaa unta” (2019)  ”Meidän murusia” (2020)  ”Maailman lapsi” (2021)  "Elämä kantaa mua" (2022) Muut singlet Via Dolorosa: ”Via Dolorosa” (1986)
Kirjallisuutta

JayJay Leskinen: Tää on myös mun maailma – Tommi Läntinen. Kustannus Oy Aamulehti, 2005 ISBN 952-5601-07-2
Susanna Ruuhilahti: Ääretön ikävä – Ura ja elämä. Minerva Kustannus, 2019 ISBN 978-952-312-881-1
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tommi Läntinen Wikimedia Commonsissa
Tommi Läntisen kotisivut
Tommi Läntinen Meteli.netissä
Tommi Läntinen, Musiikintekijät.fi
Tommi Läntinen: Kevät ja minä Yle Elävässä arkistossa
Boycott Yle Elävässä arkistossa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle 
Muut:  Hufvudstadsbladet
Osmo Soininvaara

| Osmo Soininvaara |
| --- | --- |
 Osmo Soininvaara tunnetaan polkupyöräilyn harrastajana ja puolestapuhujana. Kuva lokakuulta 2008.
Suomen peruspalveluministeri
 Lipposen II hallitus 14.4.2000–19.4.2002  
Edeltäjä:  Eva Biaudet
Seuraaja:  Eva Biaudet
Kansanedustaja
 21.3.1987–21.3.1991 24.3.1995–20.3.2007 20.4.2011–21.4.2015  
Ryhmä/puolue:  Vihreä eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Helsingin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. syyskuuta 1951 (ikä 73) Helsinki
Puoliso:  Anna-Maria Soininvaara (1989–)
Tiedot
Puolue:  Vihreä liitto
Koulutus:  valtiotieteiden lisensiaatti (1982)
Osmo Heikki Kristian Soininvaara (s. 2. syyskuuta 1951 Helsinki) on suomalainen poliitikko ja tietokirjailija. Hän on ollut vihreiden kansanedustaja viisi vaalikautta vuosina 1987–1991, 1995–2007 ja 2011–2015 ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1985.
Soininvaara toimi vihreiden puheenjohtajana kaksi kautta vuosina 2001–2005 ja peruspalveluministerinä Paavo Lipposen II hallituksessa vuosina 2000–2002.
Koulutukseltaan Soininvaara on valtiotieteen lisensiaatti tilastotieteestä.
Poliittisia näkemyksiä

Soininvaara on kirjoittanut useita kirjoja, esimerkiksi teoksen Hyvinvointivaltion eloonjäämisoppi, joka voitti Suomen Ekonomiliiton Pro Oeconomia -palkinnon vuonna 1995.
Kirjassaan Vauraus ja aika (2007) Soininvaara käsitteli työajan lyhentämistä. Hänen mukaansa sitä voidaan perustella jo pelkästään ympäristösyillä mutta hän ei keskity kirjassaan niihin. Kirjassa Soininvaara kertoo laskeneensa, että vuoden 1985 elintaso olisi saavutettavissa tekemällä viisi tuntia päivässä töitä ja pitämällä neljän kuukauden kesälomat. Soininvaaran mukaan monet jo toimivat näin, esimerkiksi itsekustannetulle eläkkeelle jäävät yrittäjät. Kuitenkin sosiaalipolitiikka ja työmarkkinat on suunniteltu perinteisen työpäivän mallin mukaan, mikä aiheuttaa ongelmia niille, jotka haluaisivat tehdä osa-aikatyötä.
Soininvaara on ottanut kantaa perustuloon. Tuloveron ja palkkaverojen osuutta verotuksessa on hänestä vähennettävä ja verotettava mieluummin muun muassa maaomaisuutta, energian käyttöä ja ympäristöhaittoja. Verotuksen lisääminen on Soininvaaran mielestä hyvä keino rahoittaa sosiaalipolitiikkaa. Käyttökelpoisia veroja olisivat esimerkiksi kiinteistö- ja ympäristöverot.
Suomen sosiaalipolitiikkaa ei Soininvaaran mukaan ole suunniteltu suurtyöttömyyden oloihin. Järjestelmän huonot kannustinvaikutukset käyvät sitä vahingollisemmiksi, mitä enemmän niin sanotut epätyypilliset työsuhteet yleistyvät. Huonosti tuottavaa työtä ei kuitenkaan pidä hinnoitella pois markkinoilta. Jotta pienipalkkaisuus ei johtaisi kohtuuttomiin tuloeroihin, on pienipalkkaisia Soininvaaran mukaan tuettava tavalla tai toisella tulonsiirroin ja verohelpotuksin. Perustulon käyttöönotto olisi yksi keino, Edmond Malinvaudin esittämä työnantajan sosiaaliturvamaksujen poisto vähätuloisimmilta olisi toinen.
Soininvaara haluaisi lakkauttaa Suomen tasavallan presidentin viran.
Soininvaara pitää tärkeänä kannustimien lisäämistä pienipalkkaiseen työhön. Tämän vuoksi hän kannattaa pientuloisten palkkaverotuksen keventämistä. Soininvaara kertoo vastustavansa politiikkaa, jossa työttömiä ”kiusataan” erilaisilla karensseilla ja muilla toimilla, jotka hänen mukaansa eivät vaikuta halukkuuteen työllistyä. Hän pitää ongelmallisena mallia, jossa ihmiset joko ovat tai eivät ole töissä. Parempana hän pitäisi mallia, jossa ihminen voisi myös käydä pienipalkkaisessa työssä ja saada samalla tulonsiirtoja.
Tehyn lakon aikana vuonna 2007 Soininvaara kannatti korotuksia sairaanhoitajien palkkoihin, mutta ei hyväksynyt Tehyn jyrkkiä toimia. Hän kirjoitti 14.10.2007 ajatelleensa, että jos lakon takia jonkun on pakko kuolla, niin toivottavasti tämä on joku lakon puolustajien omaisista.
Soininvaara haluaisi poistaa pakkoruotsin peruskoulusta mutta säilyttää sen lukiossa.
Soininvaara haluaisi muuttaa asevelvollisuuden nykyistä valikoivammaksi.
Vaalimenestys

| Eduskuntavaalit> Vuosi | Eduskuntavaalit> Vaalipiiri | Eduskuntavaalit> Äänet | Eduskuntavaalit> Tulos | Eduskuntavaalit> Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 | Helsinki | 5 638 | Valittu |  |
| 1999 | Helsinki | 8 122 | Valittu |  |
| 2003 | Helsinki | 11 341 | Valittu |  |
| 2011 | Helsinki | 8 285 | Valittu |  |
| Kunnallisvaalit> Vuosi | Kunnallisvaalit> Kunta | Kunnallisvaalit> Äänet | Kunnallisvaalit> Tulos | Kunnallisvaalit> Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Helsinki | 8 073 | Valittu |  |
| 2000 | Helsinki | 5 416 | Valittu |  |
| 2004 | Helsinki | 6 178 | Valittu |  |
| 2008 | Helsinki | 8 614 | Valittu |  |
| 2012 | Helsinki | 5 889 | Valittu |  |
| 2017 | Helsinki | 4 236 | Valittu |  |
| 2021 | Helsinki | 2 055 | Valittu |  |