stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Espanjan ympäriajo 2011
Etapit

Etapit 1–11 Espanjan ympäriajossa 2011
Etapit 12–21 Espanjan ympäriajossa 2011
Lähde: Cyclingnews
| Etappi | Päivä | Lähtö- ja maalipaikka | Pituus | Tyyppi | Tyyppi |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 20. elokuuta | Benidorm | 13,5 km |  | Joukkueaika-ajo |  |  |
| 2 | 21. elokuuta | La Nucía – Playas de Orihuela | 171,5 km |  | Tasamaa |  |  |
| 3 | 22. elokuuta | Petrer–Totana | 164 km |  | Tasamaa |  |  |
| 4 | 23. elokuuta | Baza – Sierra Nevada | 172 km |  | Vuorietappi |  |  |
| 5 | 24. elokuuta | Sierra Nevada – Valdepeñas de Jaén | 200 km |  | Keskivaikea vuorietappi |  |  |
| 6 | 25. elokuuta | Úbeda–Córdoba | 185,7 km |  | Keskivaikea vuorietappi |  |  |
| 7 | 26. elokuuta | Almadén – Talavera de la Reina | 185 km |  | Tasamaa |  |  |
| 8 | 27. elokuuta | Talavera de la Reina – San Lorenzo de El Escorial | 183 km |  | Keskivaikea vuorietappi |  |  |
| 9 | 28. elokuuta | Villacastín – Sierra de Bejar, La Covatilla | 179,5 km |  | Vuorietappi |  |  |
| 10 | 29. elokuuta | Salamanca | 40 km |  | Henkilökohtainen aika-ajo |  |  |
|  | 30. elokuuta | välipäivä | välipäivä | välipäivä | välipäivä | välipäivä | välipäivä |
| 11 | 31. elokuuta | Verín – Estación de Montaña Manzaneda | 171 km |  | Vuorietappi |  |  |
| 12 | 1. syyskuuta | Ponteareas–Pontevedra | 160 km |  | Tasamaa |  |  |
| 13 | 2. syyskuuta | Sarria–Ponferrada | 150 km |  | Vuorietappi |  |  |
| 14 | 3. syyskuuta | Astorga – La Farrapona, Lagos de Somiedo | 173,2 km |  | Vuorietappi |  |  |
| 15 | 4. syyskuuta | Avilés–Angliru | 144 km |  | Vuorietappi |  |  |
|  | 5. syyskuuta | välipäivä | välipäivä | välipäivä | välipäivä | välipäivä | välipäivä |
| 16 | 6. syyskuuta | Villa Romana La Olmeda – Haro | 180 km |  | Tasamaa |  |  |
| 17 | 7. syyskuuta | Faustino V – Peña Cabarga | 212,5 km |  | Vuorietappi |  |  |
| 18 | 8. syyskuuta | Solares–Noja | 169,7 km |  | Vuorietappi |  |  |
| 19 | 9. syyskuuta | Noja–Bilbao | 157,9 km |  | Keskivaikea vuorietappi |  |  |
| 20 | 10. syyskuuta | Bilbao–Vitoria-Gasteiz | 187 km |  | Vuorietappi |  |  |
| 21 | 11. syyskuuta | Circuito del Jarama – Madrid | 94 km |  | Tasamaa |  |  |
|  | YHTEENSÄ | YHTEENSÄ | 3295 km | 3295 km | 3295 km | 3295 km | 3295 km |
Kilpailujen kehittyminen

| Etappi | Voittaja | Kokonaiskilpailu  Maillot Rojo | Pistekilpailu  Maillot Puntos | Mäkikirikilpailu  Maillot Montaña | Yhdistelmäkilpailu  Maillot Combinada | Joukkuekilpailu Clasificación por equipos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Team Leopard-Trek | Jakob Fuglsang | ei jaettu | ei jaettu | ei jaettu | Team Leopard-Trek |
| 2 | Christopher Sutton | Daniele Bennati | Christopher Sutton | Paul Martens | Jesús Rosendo | Team Leopard-Trek |
| 3 | Pablo Lastras | Pablo Lastras | Pablo Lastras | Pablo Lastras | Pablo Lastras | Team Movistar |
| 4 | Daniel Moreno | Sylvain Chavanel | Pablo Lastras | Daniel Moreno | Daniel Moreno | Team RadioShack |
| 5 | Joaquim Rodríguez | Sylvain Chavanel | Daniel Moreno | Daniel Moreno | Daniel Moreno | Team RadioShack |
| 6 | Peter Sagan | Sylvain Chavanel | Joaquim Rodríguez | Daniel Moreno | Daniel Moreno | Team RadioShack |
| 7 | Marcel Kittel | Sylvain Chavanel | Peter Sagan | Daniel Moreno | Daniel Moreno | Team RadioShack |
| 8 | Joaquim Rodríguez | Joaquim Rodríguez | Joaquim Rodríguez | Daniel Moreno | Daniel Moreno | Team RadioShack |
| 9 | Daniel Martin | Bauke Mollema | Joaquim Rodríguez | Daniel Martin | Bauke Mollema | Geox-TMC |
| 10 | Tony Martin | Christopher Froome | Joaquim Rodríguez | Daniel Martin | Bauke Mollema | Leopard-Trek |
| 11 | David Moncoutié | Bradley Wiggins | Joaquim Rodríguez | Matteo Montaguti | Bauke Mollema | Team RadioShack |
| 12 | Peter Sagan | Bradley Wiggins | Joaquim Rodríguez | Matteo Montaguti | Bauke Mollema | Team RadioShack |
| 13 | Michael Albasini | Bradley Wiggins | Joaquim Rodríguez | David Moncoutié | Daniel Moreno | Team RadioShack |
| 14 | Rein Taaramäe | Bradley Wiggins | Joaquim Rodríguez | David Moncoutié | Bauke Mollema | Geox-TMC |
| 15 | Juan José Cobo | Juan José Cobo | Joaquim Rodríguez | David Moncoutié | Juan José Cobo | Geox-TMC |
| 16 | Juan José Haedo | Juan José Cobo | Joaquim Rodríguez | David Moncoutié | Juan José Cobo | Geox-TMC |
| 17 | Christopher Froome | Juan José Cobo | Bauke Mollema | David Moncoutié | Juan José Cobo | Geox-TMC |
| 18 | Francesco Gavazzi | Juan José Cobo | Joaquim Rodríguez | David Moncoutié | Juan José Cobo | Geox-TMC |
| 19 | Igor Antón | Juan José Cobo | Joaquim Rodríguez | David Moncoutié | Juan José Cobo | Geox-TMC |
| 20 | Daniele Bennati | Juan José Cobo | Joaquim Rodríguez | David Moncoutié | Juan José Cobo | Geox-TMC |
| 21 | Peter Sagan | Juan José Cobo | Bauke Mollema | David Moncoutié | Juan José Cobo | Geox-TMC |
| Voittajat | Voittajat | Juan José Cobo | Bauke Mollema | David Moncoutié | Juan José Cobo | Geox-TMC |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (espanjaksi) (englanniksi) (ranskaksi)
Katso Vuelta 2011 Google Earth (Arkistoitu – Internet Archive)
Espanjan ympäriajo
1935
1936
1937
1938
1939
1940
1941
1942
1943
1944
1945
1946
1947
1948
1949
1950
1951
1952
1953
1954
1955
1956
1957
1958
1959
1960
1961
1962
1963
1964
1965
1966
1967
1968
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
Fort Henryn taistelu

Fort Henryn taistelu oli 6. helmikuuta 1862 käyty Yhdysvaltain sisällissodan taistelu, joka päättyi Konfederaation hallitseman Fort Henry -linnoituksen antautumiseen.
Taistelu

Taistelu sai alkunsa, kun Unionin joukot päättivät hyökätä Konfederaation Tennesseejoen varrella sijainneen Fort Henry -linnoituksen kimppuun. Fort Henryn puolustukseen käytetyt tykit olivat vanhentuneita ja linnoitus oli kärsinyt vahinkoja Tennesseejoen tulvimisen takia. Helmikuussa Unionin lippu-upseeri Andrew Hull Foote alkoi ampumaan linnoitusta kohti tykkiveneillä, kun samaan aikaan Unionin prikaatikenraali Ulysses S. Grant asetti omat joukkonsa tukemaan hyökkäystä linnoituksen ympäristöön.
Fort Henryn komentajana toiminut Konfederaation prikaatikenraali Lloyd Tilghman piti linnoituksen puolustamista mahdottomana tehtävänä ja päätti vetää joukkonsa linnoituksesta. Tilghman lähetti ison osan linnoituksessa olleista joukoista noin 10 mailin päässä sijainneeseen Fort Donelsonin linnoitukseen. Lopulta Tilghman antautui jäljelle jääneiden joukkojensa kanssa.
Seuraukset

Kymmenen päivää Fort Henryn taistelun jälkeen Grant ja Foote löivät Konfederaation joukot myös Fort Donelsonissa, jonne osa Fort Henrya puolustaneista Konfederaation joukoista oli ehtinyt vetäytymään. Fort Donelsonin taistelun myötä Unionin joukot olivat saaneet hallintaansa huomattavia vesireittejä, joita Unionin joukot pystyivät myöhemmin hyödyntämään joukkojen ja tarvikkeiden liikuttamisessa.
Joukkojen liikkeet Fort Henryn taistelussa ja pian sen jälkeen. Unionin joukot on merkitty karttaan sinisellä, Konfederaation punaisella.
Food and Fun

Food and Fun on kansainvälinen ruokakulttuuriin keskittyvä festivaali.
Tapahtuma sai alkunsa Islannista, jossa ensimmäinen tapahtuma järjestettiin helmikuussa 2002. Ideana oli järjestää kilpailu islantilaisten ja ulkomailta saapuvien ravintola-alan ammattilaisten välillä. Tarkoituksena oli myös elävöittää hiljaisempia kuukausia turistisesonkien ulkopuolella. Food & Fun -festivaali keräsi heti maailmanlaajuista tunnustustakenen mukaan?, ja siitä on tullut vuosittainen tapahtuma.
Festivaaleille saapuu ravintola-alan ammattilaisia ympäri maailmaa, muun muassa Yhdysvalloista, Islannista, Ruotsista, Ukrainasta, Italiasta, Venäjältä, Tanskasta ja Japanista. Keittiö- ja baarimestarit suunnittelevat ja valmistavat yhdessä paikallisten kokkien ja ravintoloiden kanssa neljän ruokalajin menun.
Turussa festivaalia on järjestetty vuodesta 2014. Tapahtumaa järjestänyt Saariston Ruokatapahtumat Oy ajautui kesällä 2018 konkurssiin.
Aiheesta muualla

Tapahtuman kotisivu (islanniksi)
Suomen Food and Fun -festivaalin kotisivu
Ezio Pinza

Ezio Pinza 1940-luvulla.
Ezio Fortunato Pinza (18. toukokuuta 1892 Rooma, Italia – 9. toukokuuta 1957 Stamford, Connecticut, Yhdysvallat) oli italialaissyntyinen bassolaulaja ja näyttelijä, joka esiintyi oopperoissa ja musikaaleissa sekä muutamissa elokuvissa. Hän teki valtaosan urastaan Yhdysvalloissa. Helsingin Sanomien musiikkitoimittaja Veijo Murtomäki luonnehti Pinzaa harvinaiseksi basso cantanteksi ja ihanteelliseksi Giuseppe Verdin teosten bassoroolien tulkitsijaksi.
Roomassa syntynyt Pinza suoritti rakennusinsinöörin opintoja mutta valitsi oopperalaulajan uran. Ensimmäinen maailmansota kuitenkin keskeytti hänen musiikkiopintonsa Bolognassa. Hän teki 18-vuotiaana Cremonassa Oroveson roolin Vincenzo Bellinin Normassa ja debytoi Roomassa vuonna 1920 kuningas Markena Wagnerin oopperassa Tristan ja Isolde. Pinza lauloi kolme vuotta Milanon La Scalassa, kunnes debytoi New Yorkin Metropolitan-oopperassa vuonna 1926 Pontifex Maximuksen roolissa Gaspare Spontinin oopperassa La vestale. Tästä alkoi 22 vuoden kiinnitys Metropolitanin bassolaulajana, minkä jälkeen Pinza siirtyi musikaalinäyttämöille ja tuli tunnetuksi muun muassa Emile de Becquen roolista Broadway-musikaalissa South Pacific.
Hän esiintyi myös elokuvissa, kuten Lana Turnerin vastanäyttelijänä romanttisessa draamassa Sydämeni valtias (Mr. Imperium, 1951).
Filmografiaa

1950: Täysin kunniaton (Strictly Dishonorable)
1951: Sydämeni valtias (Mr. Imperium)
1953: Jumalten suosikkeja (Tonight We Sing)
Aiheesta muualla

Ezio Pinza Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Evelyn Hooker

| Evelyn Hooker> o.s. Gentry.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. syyskuuta 1907 North Platte, Nebraska, Yhdysvallat
Kuollut: 18. marraskuuta 1996 (89 vuotta)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Coloradon yliopisto Johns Hopkinsin yliopisto
Tutkimusalue:  psykologia
Evelyn Hooker (o.s. Gentry; 2. syyskuuta 1907 – 18. marraskuuta 1996) oli yhdysvaltalainen psykologi, joka tutki erityisesti homoseksuaalisuutta. Hän tuli tunnetuksi kokeestaan, jolla hän osoitti, ettei homoseksuaalisia miehiä pysty erottelemaan heteroseksuaalisista miehistä mielenterveyden perusteella. Hänen tutkimustyönsä loi perustelut homoseksuaalisuuden poistamiseksi mielenterveyden häiriöt sisältävästä Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders -luettelosta vuonna 1973. Hän vaikutti huomattavasti homoseksuaalisuuden tulemisessa yleisesti hyväksytyksi tutkimuskohteeksi.
Varhainen elämä ja koulutus

Hooker syntyi vuonna 1907 köyhään maaviljelijäperheeseen, joka muutti useasti osavaltiosta toiseen. Hookerin ollessa 12-vuotias he muuttivat Sterlingiin, Coloradoon, jotta Hooker pystyi käymään high schoolia siellä. Hän oli suunnitellut menemistä Coloradon opettajakouluun, mutta henkilökunnan suosituksesta meni Coloradon yliopistoon. Hän joutui rahoittamaan elämistä opiskelujen aikana siivoamalla. Psykologian valintaan aineekseen oli vaikuttanut se, että hän oli kuullut pidemmällä psykologian opinnoissa olevien voivan saada töitä opetusavustajana. Hänen suoritettua maisterintutkinnon vuonna 1930 yliopisto tarjosi hänelle opetuspaikkaa, mutta hän hylkäsi sen voidakseen hakea jatkokoulutukseen.
Hooker haki tohtoriohjelmaan Yalen yliopistoon, mutta psykologian osaston johtaja, joka itse oli valmistunut Yalesta, kieltäytyi suosittelemasta häntä sukupuolensa perusteella. Sen sijaan hän sai paikan Johns Hopkinsin yliopistosta, saaden tohtorin arvon vuonna 1932. Hän sairastui tuberkuloosiin vuonna 1934 ja vietti ystäviensä rahoituksella kaksi vuotta parantolassa Kaliforniassa. Hän sai nimettömän stipendin ja siirtyi Berliinin psykoterapian instituuttiin vuosiksi 1937–1938. Berliinissä hän asui juutalaisperheen luona. Vuonna 1938 hän kävi Neuvostoliitossa. Parantolassa sekä totalitaristisissa Saksassa ja Neuvostoliitossa vietetty aika vaikuttivat hänen haluunsa auttaa ihmisiä.
Ura

Hooker haki paikkaa psykologian laitokselta Kalifornian yliopistosta Los Angelesista (UCLA) vuonna 1939, mutta häntä ei valittu, koska laitokselle ei haluttu enempää naistyöntekijöitä. Sen sijaan hänet ohjattiin yliopiston laajennusosastolle, jossa hän opetti useita vuosia. Hän tapasi pitämällään psykologian perusteiden kurssilla huippuopiskelija Sam Fromin, joka tarjosi Hookerille kyytejä autollaan. Hooker tutustui homoseksuaaliseen Fromiin ja tämän homoystäviin, joihin kuului filosofeja, runoilijoita ja insinöörejä. From kehotti Hookeria tutkimaan homoseksuaalisuutta, josta tämä oli myöntänyt, ettei tiennyt mitään.
Ura > Psykiatrinen koe vuonna 1957

Hooker päätti Fromin kehotuksesta tutkia homoseksuaalisten miesten mielenterveyttä. Hän oli vakuuttunut, että hänen tapaansa homoseksuaaliset miehet eivät olleet mielisairaita, kuten tuolloin yleisesti uskottiin. Hän haki rahoitusta tutkimuksilleen National Institute of Mental Healthilta, joka lähetti hänen luokseen tarkastajan, jolle hänen oli muun muassa osoitettava heteroseksuaalisuutensa. National Institute of Mental Health myönsi rahoituksen, vaikka sen saamisen epävarmuudesta oli varoiteltu ja projektiin oli suhtauduttu epäilyksellä. Hänellä oli myös vaikeuksia löytää sopivaa psykiatrista konsulttia, joka ei olisi kieltänyt ”normaalien homoseksuaalien” olemassaoloa.
Hooker valitsi kolmekymmentä homoseksuaalista ja kolmekymmentä heteroseksuaalista mieskoehenkilöä. Koehenkilöiden valitseminen oli vaikeaa, koska homoseksuaalisille koehenkilöille täytyi taata yksityisyys ja heteroseksuaalisille koehenkilöille ei voinut alussa paljastaa tutkimuksen liittyvän homoseksuaalisuuteen, koska he eivät olisi välttämättä suostuneet osallistumiseen. Lisäksi hänen piti hylätä kaikki heteroseksuaalisiksi tunnistautuneet hakijat, jotka reagoivat voimakkaasti kysymykseen heidän seksuaalisesta suuntautumisestaan. Hän pyysi koehenkilöitä tekemään joukon psykologisia testejä. Hän asetti koehenkilöiden testivastaukset pareihin siten, että vastaajien ikä, koulutustaso ja älykkyysosamäärä olivat vastaavia ja toinen vastaajista oli homoseksuaali ja toinen heteroseksuaali. Hän pyysi sitten psykiatrian asiantuntijoita vastausten perusteella arvioimaan, kumpi parista oli homoseksuaali. Asiantuntijoiden vastaukset eivät osuneet oikeaan satunnaisuutta paremmin.
Ura > Myöhemmät vaiheet

Hooker jatkoi tutkimuksia homoseksuaalisuuden parissa. Hänet nimitettiin National Institute of Mental Healthin perustaman Task Force on Homosexualityn johtajaksi. Task Force julkaisi raportin, jossa se kehotti dekriminalisoimaan homoseksuaalisuuden. Hookerin tutkimustyö vaikutti huomattavasti tähän päätökseen ja myöhemmin homoseksuaalisuuden poistamiseksi mielenterveyden häiriöt sisältävästä Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders -luettelosta vuonna 1973. Chicagon yliopiston yhteydessä toimii hänen kunniakseen nimetty Evelyn Hooker Center for Gay and Lesbian Mental Health.
Aiheesta muualla

Defending the deviates. Evelyn Hooker documentary Changing our minds on video.
Fata Morgana (Marianas Restin albumi)

| Fata Morgana Marianas Rest |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 12. maaliskuuta 2021
 Kesto: 54.05
 Levy-yhtiö: Napalm Records
Listasijoitukset
  9.
Marianas Restin muut julkaisut
| Ruins 2019 | Fata Morgana 2021 | Auer 2023 |
Fata Morgana on melodista doom metallia soittavan Marianas Restin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 12. maaliskuuta 2021.
Kappaleet

Sacrificial – 7.47
Glow From the Edge – 6.18
Pointless Tale – 5.51
The Weight – 9.32
Horrokseen – 3.11
Fata Morgana – 7.12
Advent of Nihilism – 7.03
South of Vostok – 7.06
Arvostelut

Inferno:
Soundi:
Aiheesta muualla

Fata Morgana (Marianas Restin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Fata Morgana (Marianas Restin albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Feel the Blade

| Feel the Blade Legion of the Damned |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. tammikuuta 2008
 Tuottaja(t): Andy Classen
 Tyylilaji: thrash metal death metal
 Kesto: 37.44
 Levy-yhtiö: Massacre
Listasijoitukset
  70.
Legion of the Damnedin muut julkaisut
| Sons of the Jackal 2007 | Feel the Blade 2008 | Cult of the Dead 2008 |
Feel the Blade on vuoden 2008 albumi thrash metal/death metal -yhtyeeltä Legion of the Damned.
Albumi nousi Saksan albumilistan sijalle 70.
Kappaleet

Nuclear Torment – 3.44
Nocturnal Predator – 4.12
Slaughtering the Pigs – 4.20
Slut of Sodom – 3.46
Feel the Blade – 4.19
Expire – 2.24
Warbeast – 2.58
Disturbing the Dead – 3.27
Obsessed by the Grave – 5.13
Reaper's Call – 3.21
Last Command
Mask of Terror
Chronic Infection
Kokoonpano

Maurice Swinkels – laulu
Richard Ebisch – kitara
Harold Gielen – basso
Erik Fleuren – rummut
Arvostelut

Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

Feel the Blade Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Feel the Blade Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ford Escort (2015)

| Ford Escort |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kiina  Taiwan
Valmistaja:  Ford
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  2015–
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  C-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Ford C-Max I Ford Focus II Ford Kuga I Mazda3 (BK) Mazda3 (BL) Mazda5 (CR) Mazda Biante Volvo C30 Volvo C70 II Volvo S40 Volvo V50
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Ford C1
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,5 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti
Ford Escort on Fordin vuodesta 2015 lähtien Kiinan ja Taiwanin markkinoille valmistama alemman keskiluokan neliovinen sedan, joka perustuu tekniikaltaan Ford Focukseen. Auto esiteltiin konseptina Shanghain autonäyttelyssä 2013, ja varsinaisen tuotantomallin ensiesittely oli Pekingissä keväällä 2014.
Escortin moottorina on 1,5-litrainen (113 hv) bensiinimoottori ja voimansiirtona viisivaihteinen manuaalivaihteisto tai kuusiportainen automaatti.
Pekingin autonäyttelyssä keväällä 2018 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Escort.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ford Escort (2015) Wikimedia Commonsissa
Etelä-Afrikan Grand Prix 1977

Etelä-Afrikan Grand Prix 1977 oli Formula 1 sarjan osakilpailu, joka ajettiin 5. maaliskuuta 1977 Kyalamin radalla. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Niki Lauda.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 11 |  Niki Lauda | Ferrari | 78 | 1:42:21.6 | 3 | 9 |
| 2 | 20 |  Jody Scheckter | Wolf-Ford | 78 | +5.2 | 5 | 6 |
| 3 | 4 |  Patrick Depailler | Tyrrell-Ford | 78 | +5.7 | 4 | 4 |
| 4 | 1 |  James Hunt | McLaren-Ford | 78 | +9.5 | 1 | 3 |
| 5 | 2 |  Jochen Mass | McLaren-Ford | 78 | +19.9 | 12 | 2 |
| 6 | 7 |  John Watson | Brabham-Alfa Romeo | 78 | +20.2 | 11 | 1 |
| 7 | 19 |  Vittorio Brambilla | Surtees-Ford | 78 | +23.6 | 14 |  |
| 8 | 12 |  Carlos Reutemann | Ferrari | 78 | +26.7 | 8 |  |
| 9 | 22 |  Clay Regazzoni | Ensign-Ford | 78 | +46.2 | 16 |  |
| 10 | 28 |  Emerson Fittipaldi | Fittipaldi-Ford | 78 | +1:11.7 | 9 |  |
| 11 | 18 |  Hans Binder | Surtees-Ford | 77 | +1 lap | 19 |  |
| 12 | 6 |  Gunnar Nilsson | Lotus-Ford | 77 | +1 lap | 10 |  |
| 13 | 8 |  Carlos Pace | Brabham-Alfa Romeo | 76 | +2 laps | 2 |  |
| 14 | 30 |  Brett Lunger | March-Ford | 76 | +2 laps | 23 |  |
| 15 | 14 |  Larry Perkins | BRM | 73 | +5 laps | 22 |  |
| Kesk. | 9 |  Alex Ribeiro | March-Ford | 66 | Moottori | 17 |  |
| Kesk. | 10 |  Hans Joachim Stuck | March-Ford | 55 | Moottori | 18 |  |
| Kesk. | 5 |  Mario Andretti | Lotus-Ford | 43 | Onnettomuus | 6 |  |
| Kesk. | 33 |  Boy Hayje | March-Ford | 33 | Vaihdelaatikko | 21 |  |
| Kesk. | 26 |  Jacques Laffite | Ligier-Matra | 22 | Onnettomuus | 12 |  |
| Kesk. | 16 |  Tom Pryce | Shadow-Ford | 22 | Kohtalokas onnettomuus | 15 |  |
| Kesk. | 17 |  Renzo Zorzi | Shadow-Ford | 21 | Polttoaine | 20 |  |
| Kesk. | 3 |  Ronnie Peterson | Tyrrell-Ford | 5 | Polttoaine | 7 |  |
Tom Prycen kuolema

Kilpailussa sattui kuljettajan ja toimitsijan kuoleman aiheuttanut onnettomuus. Siihen johtaneet tapahtumat alkoivat kilpailun 22. kierroksella, kun italialainen Renzo Zorzi joutui pysäyttämään autonsa radan varteen – auton polttoaineputki oli katkennut ja siitä valunut bensiini syttynyt palamaan. Kaksi radan toisella puolella odottanutta ratavalvojaa odottivat hetkeä, jolloin he pääsisivät sammuttamaan palon. Heidän lähtiessään juoksemaan radan poikki Hans-Joachim Stuck ja Tom Pryce olivat juuri aloittaneet 23. kierroksensa, ja lähestyivät mäenharjannetta, jonka takana ratavalvojat olivat. Nähdessään rataa ylittämässä olleet miehet heidän oli liian myöhäistä väistää. Toinen miehistä ehti alta pois, mutta Pryce törmäsi toiseen. Ratavalvoja, 19-vuotias Johannesburgin lentokentän varausvirkailija Jansen van Vuuren pirstoutui radan viereen ja menehtyi heti. Tämä oli kuitenkin vasta ensimmäinen osa tilanteessa käynnistyneestä makaaberista tapahtumasarjasta: Van Vuurenin kantama vaahtosammutin nimittäin sinkoutui Prycen päähän surmaten hänet. Shadow-auto jatkoi matkaansa kuolleen Prycen jalka yhä kaasupolkimella. Kun auto lähestyi suoran päässä Crawthornen kaarretta, takaa tullut Jacques Laffite nousi Ligierillään sen rinnalle. Ranskalaiskuljettaja ei tiennyt, mitä hetkeä aiemmin oli tapahtunut. Laffiten hämmästykseksi Shadow’‎n kuljettaja ei jarruttanutkaan mutkaan, vaan auto jatkoi suoraan ja törmäsi Laffiten Ligierin kylkeen. Autot liukuivat ulos radalta ja törmäsivät verkkoaitaan. Laffitelle ei käynyt kuinkaan, mutta Pryce löydettiin autostaan surmansa saaneena. Tapahtumaketjun aloittanut Zorzin auton tulipalo osoittautui lopulta mitättömän pieneksi ja sammui itsekseen ennen kuin kukaan ehti tehdä sille mitään.
Muuta

Nopein kierros: John Watson 1:17.630
Frankie Sandford

Francesca "Frankie" Sandford (s. 14. tammikuuta 1989) on englantilainen laulaja-lauluntekijä, entinen S Club Juniors -bändin ja The Saturdays -tyttöbändin jäsen.
Sandford seurusteli aikoinaan McFly -nimisen bändin jäsenen Dougie Poynterin kanssa kaksi vuotta. Parin erottua Frankie sai lukuisia tappouhkauksia Dougien faneilta. Nykyään Sandford on kihloissa Wayne Bridgen kanssa. 18 lokakuuta 2013 Sandford sai ensimmäisen lapsensa, Parker Bridgen.
Sandford on taistellut masennuksen ja paniikkikohtausten parissa loppuvuodesta 2011 saakka.
Gambian punta

| Gambian punta   Gambian pound (englanniksi) |
| --- | --- |
ISO 4217 -koodi:  GMP
Keskuspankki:  Gambian keskuspankki
Symboli:  £
Käyttäjät:   Gambia (Commonwealth realm) (1964–1970)    Gambia (1970–1971)
Jaettava yksikkö:  šillinki
Gambian punta oli Gambian valuuttana vuosina 1965–1971. Gambia oli käyttänyt Brittiläisen Länsi-Afrikan puntaa siihen asti, kunnes Gambia alkoi painamaan omaa valuuttaansa 5. lokakuuta 1964 lähtien. Vuonna 1971 Gambian dalasi korvasi Gambian punnan.
Gambian maantiede

Gambian sijainti
Gambian kartta
Gambian tasavalta eli Gambia on pieni ja kapea valtio Länsi-Afrikassa. Valtion maantieteelliset koordinaatit ovat 13°28′N, 16°34′W. Gambia on leveimmillään alle 48 kilometriä ja jakautuu Gambiajoen ympärille.
Valtion nykyiset rajat määritettiin vuonna 1889 Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ranskan suostumuksen jälkeen. Lukuun ottamatta rajaviivaa Atlantin valtamereen, Gambia on Senegalin enklaavi ja pinta-alaltaan Manner-Afrikan pienin maa.
yhteensä: 11 300 km²
maa-ala: 10 120 km²
vesistön pinta-ala: 1 180km²
yhteensä: 749 km
rajamaat: Senegal 749 km
rantaviivaa: 80 km
Trooppinen; kuuma, sadekausi (kesäkuusta marraskuuhun); viileämpi, kuiva kausi (marraskuusta kesäkuuhun)
Tulvivaa tasankoa Gambianjoen ympärillä, muutamia matalia kukkuloita kauempana joesta.
matalin kohta: Atlantin valtameri 0 m
korkein kohta: nimeämätön paikka 53 m
viljelyskelpoinen: 41 %
pysyvää viljelysmaata: 0,5 %
pysyvää laidunmaata: 14,6 %
metsää: 43,9 %
Sademäärä on vähentynyt 30 prosentilla viimeisten 30 vuoden aikana.