Hans Otto Donner
Ura Tampellassa

Donner työskenteli vuodesta 1930 Tampellalle, jonka osakkeista hänen sukunsa omisti lähes kolmanneksen. Hänellä ei ollut tarkkaa asemaa yhtiössä, ja Tampellan asetuotannon historiaa tutkinut Vesa Toivonen on luonnehtinut häntä “freelancer-keksijäksi” ja asioidenhoitajaksi. Donner omisti tiettävästi osakkeita myös vuonna 1936 Raumalle perustetussa Ammus Oy:ssä, jonka kautta hän hoiti muitakin liiketoimiaan.
Osin Donnerin aloitteesta Tampella alkoi 1930-luvulla valmistaa kranaatinheittimiä ja tykkejä, vaikka se ei ollut aiemmin tehnyt aseita. Valmistusluvassa hänet nimettiin tuotannon vastuunalaiseksi hoitajaksi. Tampella kehitti Donnerin ajatusten pohjalta parannellun version ranskalaisen Edgard Brandtin vuonna 1924 suunnittelemasta 81 millin Stokes-Brandt-kranaatinheittimestä: alkuperäinen heitin oli kolmen miehen raahattava, Donnerin versio kahden miehen kannettava. Hän piti tätä suurimpana saavutuksenaan. Matti Mörttinen on kutsunut Donneria yhdeksi ”Suomen itsenäisyyden pelastajista”, sillä tämän innovaatiot auttoivat Suomen puolustusvoimia kehittämään huomattavan tehokkaan tykistön, jolla oli ratkaiseva merkitys jatkosodan lopun torjuntataisteluissa. Donnerilla on sanottu olleen ”lukematon määrä patentteja”, joista asepatentit siirrettiin Tampellan nimiin. Vuodesta 1954 Donner merkitsi uusiin patentteihin itsensä myös patentinhaltijaksi.
Tampellan asetuotanto jouduttiin ajamaan alas sodan jälkeen, mutta se jatkui vuodesta 1950 Israelissa, jossa Tampellan ja israelilaisen Solel Boneh -yhtymän yhdessä omistama Soltam valmisti Tampellan toimittamilla koneilla sen kehittämiä aseita. Tampellan ja Soltamin yhteys oli salainen. Donner osallistui Tampellan edustajana Soltamin perustamiskokoukseen ja toimi sen teknisenä johtajana sekä kaksijäsenisen johtokunnan toisena jäsenenä. Hän myös matkusteli eri maissa myymässä Tampellan aseita. Henrik Otto Donner arveli myöhemmin isänsä liiketoimien olleen ”oletettavasti osin laittomia”.
Donner asui vuodesta 1956 Münchenissä Länsi-Saksassa, aloitti suhteen paronitar Ilyana von Thyssen-Bornemiszan kanssa ja erosi vaimostaan. Donner riitautui Tampellan kanssa vuonna 1958, kun hänen Soltamilta laskuttamansa miljoonaluokan matka- ja edustuskulut todettiin perusteettomiksi. Hän siirsi samana vuonna sekä omien patenttiensa että avustajansa Holger Renvallin patenttien oikeudet Thyssen-Bornemiszan nimiin. Tampella lakkasi kulukorvauskiistan vuoksi maksamasta sovittua tantieemia Donnerin patenteista, ja Donner ja Thyssen-Bornemisza vaativat Tampellalta korvauksia patenttirikkomuksista. Kiista päätti Donnerin yhteistyön Tampellan kanssa, ja hän jäi pois Soltamin johdosta vuonna 1960. Asiaa puitiin vuosien aikana useissa oikeudenkäynneissä ja sovitteluissa, kunnes Tampella vuonna 1972 suostui maksamaan korvauksia Donnerille. Tampella myi Donnerin keksintöjen patentit vuonna 1974 tämän entisen yhteistyökumppanin Shlomo Zabludowiczin Tamares-yhtiölle.
Donner sairastui aivokasvaimeen, jonka on arveltu vaikuttaneen hänen käytökseensä patenttikiistan aikana ja joka aiheutti myöhemmin hänen sokeutumisensa. Hän kieltäytyi aivoleikkauksesta, koska pelkäsi sen tuhoavan hänen neroutensa. Hän kuoli Münchenissä 79-vuotiaana vuonna 1982.
Johan Eriksson on tehnyt Donnerista televisiodokumentin Tapaus Donner (Fallet Donner, 2005).