stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
A Song for You (The Temptationsin albumi)
Singlet

Albumilta on julkaistu single Happy People / "Happy People – Instrumental" (Tamla Motown 006-96143). Se on arvosteltu Soundi-lehdessä ja sen mukaan single on paremman luokan diskomusiikkia: "Wahwahilla sävytetty basso luo järkähtämättömän menevän pohjan, jolle laulajien äänet tiukkojen torvien ryydittäminä rakentavat varsinaisen meiningin". Kääntöpuolen soitinversiossa on mukana kitarasoolo.
Myös "Shaky Ground" on noussut listoille. Kappaleen on levyttänyt myös Delbert McClinton vuoden 1980 albumilleen The Jealous Kind.
Muusikot

The Temptations -lauluyhtyeen jäseniä ei ole mainittu, mutta kappaleen "I'm a Bachelor" tekijätietojen perusteella mukana ovat
Dennis Edwards
Otis Williams
Melvin Franklin (oik. David English)
Richard Street
Damon Harris
Muista muusikoista on kiitetty seuraavia:
Donald Baldwin – klavinetti, piano, saxaphone, klarinetti
Ollie E. Brown – rummut
Eddie Hazel – kitara
Zachary Frazier – rummut
Melvin "Wah Wah" Ragin – kitara
James Gadson – rummut
William (Billy Bass) Nelson – basso
Rigobert Song

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Rigobert Song Bahanag
Syntymäaika: 1. heinäkuuta 1976 (ikä 48)
Syntymäpaikka:  Nkanglikock, Kamerun
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 183 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1994   1994–1998   1998   1998–2000   2000–2002   2001–2002   2002–2004   2004–2008   2008–2010   2011– |  Tonnerre    Metz    Salernitana    Liverpool    West Ham    Köln (laina)    Lens    Galatasaray    Trabzonspor    The Panthers | 000 (0) 120 (3) 004 (1) 031 (0) 024 (0) 016 (0) 063 (3) 108 (4) 046 (0) 000 (0) |
Maajoukkue
| 1993–2010 |  Kamerun | 137 (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 11. helmikuuta 2011.
| Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Kamerun> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ghana ja Nigeria 2000 |  |  |
|  Kultaa | Mali 2002 |  |  |
|  Hopeaa | Ghana 2008 |  |  |
| Maanosaliittojen cup  | Maanosaliittojen cup  | Maanosaliittojen cup  |  |
|  Hopeaa | Ranska 2003 |  |  |
Rigobert Song Bahanag (s. 1. heinäkuuta 1976 Nkanglikock, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija ja valmentaja. Pelipaikaltaan Song on puolustaja. Hän on Kamerunin maajoukkueen entinen kapteeni ja pelaaja. Nykyisin Song toimii Kamerunin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Song on edustanut vuonna 1994 alkaneella ammattilaisurallaan aiemmin kotimaassaan Tonnerre Yaoundéa, Ranskassa Metziä ja Lensia, Italiassa Salernitanaa, Englannissa Liverpoolia ja West Hamia sekä Saksassa Kölniä. Turkkilaisseura Galatasarayhin hän siirtyi vuonna 2004.
Kamerunin maajoukkueessa Song debytoi vuonna 1993. Hän on Kamerunin eniten otteluita pelannut pelaaja pelattuaan urallaan 137 kertaa A-maajoukkueessa ja neljissä MM-kisoissa. Song on edustanut Kamerunia MM-kisoissa vuosina 1994, 1998, 2002 ja 2010. Vuoden 2002 turnauksessa hän oli joukkueen kapteeni ja pelasi kaikki kolme ottelua alusta loppuun. Hän on saavuttanut Kamerunin riveissä Afrikan-mestaruuden vuosina 2000 ja 2002.
Song sai MM-kisoissa punaisen kortin sekä vuonna 1994 että vuonna 1998. Hän on MM-historian nuorin ulosajettu pelaaja ja Zinédine Zidanen ohella ainoa kaksissa kisoissa ulosajettu pelaaja.
Song sai aivohalvauksen lokakuun alussa 2016.
Sosiaaliset objektit

Sosiaalinen objekti on psykologiaan ja symbolisen interaktionismin teoriaan liittyvä käsite, jolla viitataan objekteihin, joiden merkitys muodostetaan sosiaalisessa ja kulttuurisessa vuorovaikutuksessa.
Käsitteellä viitataan myös verkossa julkaistun sisältöön, jonka ympärille syntyy keskustelua ja vuorovaikutusta. Jyri Engeströmin mukaan sosiaaliset verkostot ovat karttoja ihmisten välisistä suhteista, mutta ne eivät vielä kerro, miksi jotkut ihmiset ovat kytkeytyneitä toisiinsa ja jotkut eivät. Engeströmin mukaan ihmisiä yhdistää verkostoissa jaettu sosiaalinen objekti  ja hyvät sosiaalisen median palvelut antavat ihmisten lisätä sosiaalisia objekteja: valokuvia, videoita, linkkejä tai matkoja..
Antti Leino sanoo kirjassa Dialogin aika, että sosiaalisia objekteja voivat olla moninaiset staattiset, dynaamiset tai liikkuvat sisällöt, käyttäjien reaktiot, sovellukset, pelit ja kilpailut. Käytännössä kaikki sellainen, johon käyttäjä voi osallistua, jota hän voi kommentoida ja jakaa toisille internetin välityksellä .
Aiheesta muualla

Ravintolakäynti, sosiaalinen objekti? (Juho Makkonen, Sanainen arkku, 20.3.2010)
Jyri lähtee, Google jää (Tanja Aitamurto, mitä uutta Piilaaksossa, 13.10.2009) (Arkistoitu – Internet Archive)
Where we’re going with Activity Streams (Chris Messina, Factory Joe, 20.12.2008)
Peliteoria

Peliteoria on sovelletun matematiikan osa-alue, jossa tarkastellaan agenttien välistä strategista kanssakäymistä. Strategisissa peleissä ihmiset tai yleisemmin agentit valitsevat toimintastrategian, joka maksimoi heidän hyötynsä ottaen huomioon muiden agenttien valinnat. Peliteoria tarjoaa formaalin mallinnuksen sosiaalisille tilanteille, jota käytetään usein taloustieteellisessä analyysissa. Peliteoria laajentaa uusklassisen taloustieteen kehittämää yksinkertaista agenttien optimointia.
Perinteisesti peliteorialla on ollut merkittävä rooli etenkin yhteiskuntatieteissä, mutta nykyään sitä käytetään myös monilla muilla tieteenaloilla. 1970-luvun alussa peliteoriaa ryhdyttiin soveltamaan eläinten käyttäytymiseen sekä evoluutioteoriaan. Monia pelejä, erityisesti vangin dilemmaa, käytetään havainnollistamaan politiikan ja etiikan tutkimuksen ajatuksia. Peliteoria on kiinnostanut myös tietotekniikan tutkijoita, koska sillä on sovelluksia tekoälyn ja kybernetiikan kehityksessä. Vaikka peliteoreettinen analyysi vaikuttaa samankaltaiselta kuin päätösteoreettinen analyysi, poikkeaa peliteoria siitä tarkastelemalla tilanteita, joissa agentit ovat kanssakäymisessä. Toisin sanoen peliteoria tarkastelee optimaalisen toimintatavan valintaa, kun vaihtoehtojen hyödyt ja haitat riippuvat muiden agenttien valinnoista.
Peliteorian alan voidaan katsoa syntyneen vuonna 1944 John von Neumannin ja Oskar Morgensternin kirjan Theory of Games and Economic Behavior vaikutuksesta. Peliteoriaa kehitettiin erityisesti Yhdysvalloissa RAND:ssa, jossa sitä käytettiin ydinasestrategioiden määrittelyyn.
Akateemisen tutkimuksen lisäksi peliteoria on saanut huomiota myös populaarikulttuurissa. Taloustieteen Nobel-palkinnon saanut peliteorian tutkija John Nash oli aiheena vuoden 2001 elokuvassa Kaunis mieli. Jotkut viihdeohjelmat, kuten Selviytyjät, ovat soveltaneet peliteoreettisia tilanteita ohjelmissaan.
Pelien esitys

Peliteorian tarkastelemat pelit ovat hyvin määriteltyjä matemaattisia objekteja. Peli koostuu pelaajien joukosta, pelaajille mahdollisten strategioiden eli valintojen joukosta sekä eri strategioiden kombinaatioiden pelaajille tuottamista hyödyistä. Kirjallisuudessa käytetään tavallisesti kahta tapaa esittää pelejä.
Pelien esitys > Normaalin muodon pelit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | Pelaaja B  vasen | Pelaaja B  oikea |
| Pelaaja A ylös | 4, 3 | -1, -1 |
| Pelaaja A alas | 0, 0 | 3, 4 |
Normaalin muodon tai strategisen muodon peli kuvataan tavallisesti matriisilla, joka esittää pelaajat, strategiat sekä pelaajien hyödyt (esimerkki oikeassa reunassa). Yleisemmin normaalin muodon peli voidaan kuvata funktiolla, joka liittää hyödyt pelaajiin kaikilla mahdollisilla valintojen kombinaatioilla. Esimerkin matriisissa on kaksi pelaajaa, joista toinen valitsee rivin ja toinen sarakkeen. Molemmilla pelaajilla on kaksi strategiaa, joita edustaa rivien sekä sarakkeiden lukumäärä. Pelaajien hyödyt on kuvattu matriisin soluissa, joissa ensin oleva luku kuvaa pelaajan A hyötyä ja toinen luku pelaajan B hyötyä. Jos pelaaja A valitsee vaihtoehdon ylös ja pelaaja B vaihtoehdon vasen, saa pelaaja A hyötyä 4 ja pelaaja B hyötyä 3.
Kun peli esitetään normaalimuodossa oletetaan yleensä, että pelaajat toimivat yhtäaikaisesti tai tietämättä toistensa valintaa. Jos pelaajilla on tietoa muiden valinnoista, esitetään peli tavallisesti ekstensiivisessä muodossa.
Pelien esitys > Ekstensiivisen muodon pelit

Ekstensiivistä muotoa käytetään kuvattaessa pelejä, joissa valintojen järjestyksellä on merkitystä. Pelit esitetään usein puugraafien avulla (esimerkki oikealla). Graafissa jokainen solmu esittää kohtaa, jossa pelaaja tekee valinnan. Valinnan tekevä pelaaja on merkitty solmun yläpuolelle. Solmuista alas lähtevät viivat kuvaavat mahdollisia valintoja. Pelin päätteeksi saatavat hyödyt ovat puun alareunassa.
Esimerkin pelissä on kaksi pelaajaa. Pelaaja 1 valitsee ensin vaihtoehdon F tai U, jonka jälkeen pelaaja 2 on tietoinen pelaajan 1 valinnasta ja valitsee itse joko A tai R. Jos pelaaja 1 valitsee esimerkiksi U, ja pelaaja 2 tämän jälkeen A, saa pelaaja 1 hyötyä 8 ja pelaaja 2 hyötyä 2.
Ekstensiivisellä muodolla voidaan kuvata myös samanaikaisten valintojen pelejä sekä epätäydellisen informaation pelejä. Tällöin merkitään solmut, jotka kuuluvat samaan informaatiojoukkoon (eli pelaajat eivät tiedä missä solmussa ovat. Merkintä tehdään joko yhdistämällä solmut katkoviivoilla tai piirtämällä soikiot solmujen ympärille.
Pelityypit > Kilpailu tai yhteistyö

Peli luokitellaan yhteistyön peliksi, jos pelaajat voivat tehdä sitovia sopimuksia. Sitovuus voi esimerkiksi toteutua, jos oikeusjärjestelmä valvoo sopimuksen noudattamista. Kilpailullisissa peleissä sopimukset eivät ole sitovia. Usein oletetaan, että pelaajien välinen kommunikointi on mahdollista yhteistyön, mutta ei kilpailullisissa peleissä.
Pelityypit > Symmetrisyys tai epäsymmetrisyys

Symmetrisessä pelissä pelaajien hyödyt riippuvat vain valituista strategioista mutta ei valinnan tehneestä pelaajasta. Eli jos pelaajien roolit voidaan vaihtaa muuttamatta peliä, on se symmetrinen. Monet tunnetut 2*2-pelit ovat symmetrisiä. Esimerkiksi Haukka ja kyyhky sekä Vangin dilemma esitetään yleensä symmetrisinä.
Yleisesti tarkastellut epäsymmetriset pelit ovat sellaisia, että niiden strategiat eivät ole samanlaisia kaikille pelaajille. Esimerkiksi Ultimatum-pelissä pelaajilla on erilaiset valinnat.
Pelityypit > Nollasummapeli

Nollasummapelit ovat erikoistapaus vakiosumman peleistä, joissa pelaajat eivät voi valinnoillaan muuttaa pelissä tarkasteltavia resursseja. Nollasummapeleissä jaettavissa oleva kokonaishyöty summautuu aina nollaan riippumatta pelaajien valitsemista strategioista. Pelaajat voivat siis hyötyä vain muiden kustannuksella. Esimerkiksi monet klassiset lautapelit, kuten shakki ja go, ovat nollasummapelejä.
Pelityypit > Samanaikaisuus tai peräkkäisyys

Samanaikaisissa peleissä pelaajat joko tekevät päätökset samanaikaisesti tai eivät tiedä toistensa valintoja. Peräkkäisessä tai dynaamisessa pelissä pelaajilla on jotain tietoa aikaisemmista valinnoista. Tiedon ei tarvitse olla täydellistä. Pelaajille voi olla tiedossa esimerkiksi vain pelin ensimmäiset valinnat mutta ei jälkimmäisiä. Samanaikaiset pelit kuvataan usein normaalimuodossa kun taas peräkkäiset ekstensiivisessä muodossa.
Pelityypit > Täydellinen tai epätäydellinen informaatio

Täydellisen informaation (engl. perfect information) pelit ovat tärkeä osa peräkkäisiä pelejä. Pelissä on täydellinen informaatio, jos kaikki pelaajat tietävät kaikkien pelaajien aikaisemmat valinnat. Näin ollen vain peräkkäisissä peleissä voi olla täydellistä informaatiota, koska samanaikaisissa peleissä pelaajat eivät tiedä muiden valintoja. Suurimmassa osassa peliteoriassa tutkittavista peleistä on epätäydellinen informaatio, mutta on myös kiinnostavia täydellisen informaation pelejä  kuten ultimatum-peli. Perinteiset lautapelit ovat myös täydellisen informaation pelejä.
Pelityypit > Päättymätön peli

Taloustieteessä tarkasteltavat tai käytännön maailmassa havaittavat pelit päättyvät yleensä valintojen äärellisen määrän jälkeen. Teoreettisissa tutkimuksessa kuitenkin tarkastellaan myös pelejä, joissa on äärettömän paljon valintoja ja joissa pelaajien hyödyt selviävät vasta näiden valintojen jälkeen. Tällaisissa tapauksissa kiinnostuksen kohteena ei yleensä ole niinkään paras pelitapa vaan se, onko jollain pelaajalla voittostrategia.
Peliteorian historia

Ensimmäinen tunnetun peliteoreettisen keskustelun kävi James Waldegrave vuonna 1713 kirjoittamassaan kirjeessä. Siinä Waldegrave esittää minmax-sekastrategiaratkaisun kahden pelaajan versioon le Her -korttipelistä. Varsinaisen yleisen peliteoreettisen analyysin esitti kuitenkin Augustin Cournot vuonna 1838 teoksessaan Recherches sur les principes mathématiques de la théorie des richesses (engl. Researches into the Mathematical Principles of the Theory of Wealth). Cournot tarkasteli teoksessa duopolia ja esittää ratkaisun, joka on rajoitettu versio Nash-tasapainosta.
Peliteoriasta syntyi varsinaisesti oma alansa, kun John von Neumann julkaisi sarjan artikkeleita vuonna 1928. Vaikka ranskalainen matemaatikko Émile Borel (1871-1956) oli tehnyt aikaisempaa tutkimusta peleistä, voidaan matemaatikko von Neumannia pitää peliteorian keksijänä. Hänen merkittävin teoksensa on Oskar Morgensternin kanssa kirjoitettu The Theory of Games and Economic Behavior (1944). Kirja sisältää menetelmän optimaallisen ratkaisun löytämiseksi kahden pelaajan nollasummapeleissä.
Ensimmäiset keskustelut vangin dilemmasta ilmaantuivat 1950, ja RAND:ssa tehtiin peliin liittyvä koe. Samoihin aikoihin John Nash kehitti optimaalisen strategian määritelmän monen pelaajan peleille. Aikaisemmin optimin määritelmää ei oltu määritelty, joten se nimettiin Nash-tasapainoksi. Tasapaino on riittävän yleinen ja se mahdollistaa sekä yhteistyön että kilpailullisten pelien analyysin.
Peliteoria kehittyi 1950-luvulla kiivaasti. Tuolloin kehitettiin muun muassa ytimen määritelmä, pelien ekstensiivinen muoto ja toistetut pelit. Lisäksi peliteorian ensimmäiset sovellukset filosofiassa ja yhteiskuntatieteissä ilmaantuivat.
Reinhard Selten esitti vuonna 1965 alipelitäydellisen tasapainon (engl. subgame perfect equilibria) käsitteen, joka täydensi Nash-tasapainoa. Bayesilaisen pelin ja complete information -käsitteen kehitti John Harsanyi vuonna 1967. Nash, Selten ja Harsanyi palkittiin Ruotsin keskuspankin taloustieteen Alfred Nobel -muistopalkinnolla vuonna 1994.
Vuoden 2005 taloustieteen Alfred Nobel-muistopalkinnon saivat peliteoriaa tutkineet israelilainen Robert Aumann ja yhdysvaltalainen Thomas Shelling.
Kirjallisuutta

Gibbons, Robert: A Primer in Game Theory.  Prentice Hall, 1992.
Kanniainen, Vesa & Matti Sintonen (toim.): Etiikka & talous.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-25209-3
Siegfried, Tom: John Nash, peliteoria ja luonnon koodi.  ((A Beautiful Math: John Nash, Game Theory, and the Modern Quest for a Code of Nature, 2006.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Terra cognita, 2008.  ISBN 978-952-5697-05-6
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alexander, J. McKenzie: Evolutionary Game Theory The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Holvas, Jakke: Kuuluu asiaan – Säännöt Huizingan leikissä, Econ komiikassa ja Baudrillardin pelissä. niin & näin 3/1995, 50–53.
Ross, Don: Game Theory The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Roth, Alvin (toim.): Game theory, experimental economics, and market design page (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Shor, Mike (toim.): Game Theory .net Peliteoriamateriaalia sisältävä internet-sivusto (englanniksi)
Ekstensiivisen muodon peli
Epätäydellisen informaation peli (katkoviiva kuvaa pelaajan 2 epävarmuutta)
Sosiologian klassikot

| Sosiologian klassikot |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jukka Grono, Arto Noro ja Pertti Töttö
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Gaudeamus
Julkaistu:  1996
ISBN:  951-662-680-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sosiologian klassikot on Jukka Gronowin, Arto Noron ja Pertti Tötön kirja sosiologiasta vuodelta 1996. Sen on julkaissut Gaudeamus.
Aiheesta muualla

Risto Alapuro: Kotimaiset oppihistorioitsijat panevat Weberin, Marxin, Durkheimin ja kumppanit omaan järjestykseensä[vanhentunut linkki]. Helsingin sanomat 20.2.1997.
Sormitus

Sormitus tai sormijärjestys on musiikki-instrumentin hallinnassa käytetty järjestelmä, jonka mukaan sormia liikutellaan suunnitellusti koskettimistolla, kielillä, otelaudalla, sormiaukoilla tai läpillä.
Bachin Applicatio C-duurissa on toinen häneltä säilyneistä kahdesta käsikirjoituksesta, jotka sisältävät sormitusohjeita
Sormitus kosketinsoittimissa

Kosketinsoittimissa käytetään yleensä numeroita sormituksen merkintään siten, että peukalo vastaa numeroa 1, etusormi numeroa 2 ja niin edelleen. Sormitusohjeet ovat osa laajempaa esittämiskäytäntöä, jossa muina osa-alueina ovat kosketus ja artikulaatio.
Koskettimiston mittasuhteet ovat vaikuttaneet merkittävästi sormituksen kehittymiseen. 1800-luvulle asti pianon valkoisten koskettimien etuosa oli niin lyhyt, että peukalon ja pikkusormen käyttäminen oli hankalaa nopeissa kuvioissa, eivätkä sormet tahtoneet mahtua mustien koskettimien väliin. 1500-luku suosi keskimmäisten sormien käyttöä ja peukaloa käytettiin vain vasemmassa kädessä. Sävellysten monipuolistuminen 1600-luvulla toi uusia haasteita ja 1700-luvulla peukaloa ja pikkusormea käytettiinkin jo huomattavasti enemmän.
Varhaisimpien sormitusten tutkimisen on tapahduttava alkuperäissoittimien äärellä, koska 1800-luvulle saakka sävellyksiin ei juurikaan lisätty soitto-ohjeita.
Urkujen soitossa jalkiokoskettimien pituus aiheutti rajoituksia. 1800-luvulle saakka jalkioita soitettiin enimmäkseen jalan kärjellä, mikä vaikeutti sävelten sidontaa toisiinsa. 1800-luvun puolivälissä alettiin käyttää myös kantapäitä, minkä koskettimiston uudet mittasuhteet mahdollistivat.
Sormitus jousi- ja näppäilysoittimissa

Jousi- ja näppäilysoittimissa sormituksilla säädellään soivan kielen pituutta. Otelaudan nauhat ohjaavat sormien paikkaa muun muassa kitarassa ja sen sukulaissoittimissa. Sormitukseen vaikuttaa myös instrumentin käsittelyasento ja rakenne. Esimerkiksi viulua on pidetty eri kohdissa rinnalla tai leuan alla, jolloin vasemman käden asento on vaihdellut. Erityisesti jousisoitinten moniääninen soitto kaksoisotteilla tuo haasteita sormituksen suunnitteluun.
Alessandro Scarlattin käsikirjoitus, jossa sormitusohjeet esitetään graafisin symbolein
Perhoskirjoahven

| Perhoskirjoahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Labroidei
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Alaheimo::  Tonkijat Geophaginae
Suku::  Mikrogeophagus
Laji::  ramirezi
Kaksiosainen nimi
 Mikrogeophagus ramirezi  (Myers & Harry , 1948) 
Synonyymit
 Apistogramma ramirezi G. S. Myers & Harry 1948 
Katso myös
   Perhoskirjoahven Wikispeciesissä   Perhoskirjoahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Perhoskirjoahven (Mikrogeophagus ramirezi) on värikäs ja pienikokoinen kirjoahvenlaji. Se kuului aiemmin pitkään Apistogramma-suvun lajeihin.
Koko ja ulkonäkö

Perhoskirjoahven kasvaa n. 6–7 cm:n pituiseksi. Koiraan selkäevän toinen ruoto on pidentynyt ja evät ovat muutenkin naaraan eviä pidemmät. Koiraalta puuttuvat kyljen mustissa kuvioissa olevat kimaltelevat pilkut. Naaraan vatsa on punainen ennen kutua. Naaras on koirasta pienikokoisempi.
Alkuperä

Perhoskirjoahvenen levinneisyysaluetta ovat Kolumbia ja Venezuela. Se on melko kiltti ja arka pieni kirjoahven, joka kuitenkin tarpeen tullen osaa puolustaa reviiriään melko ärhäkkäästi. Se ei kuitenkaan pysty pitämään puoliaan itseään isompia ja vauhdikkaampia kaloja vastaan. Kovin pienessä akvaariossa perhoskirjoahven voi aiheuttaa ongelmia monnisille, kun pohjatilaa ei riitä kaikille. Lajin vaatima reviiri on varsin pieni,selvennä joten isossa akvaariossa perhoskirjoahvenia voi yhdistää muiden pienten kirjoahventen kanssa.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Perhoskirjoahven viihtyy seura-akvaariossa sävyisien, veden ylä- ja keskikerroksessa elävien kalojen kanssa. Perhoskirjoahven kaipaa piilopaikkoja, joten akvaariossa tulee olla paljon kasveja ja juurakoita. Perhoskirjoahvenet ovat avohoitajia ja lisääntyvät hyvälaatuisessa vedessä. Kudetus ei ole kovin vaikeaa, se saattaa onnistua jopa seura-akvaariossa, mikäli kalat viihtyvät hyvin, mutta poikaset tulevat siellä yleensä syödyiksi. Pariskunta valitsee kutualustaksi laakean kiven tai vastaavan sileän pinnan, jota molemmat vahtivat. Kun poikaset lähtevät uimaan, emot hoitavat ja suojelevat niitä. Pienet poikaset syövät likoeläimiä ja ovat herkkiä olosuhteiden muutoksille. Kaikki kaupoissa myytävät perhoskirjoahvenet ovat viljeltyjä.
Vesiolot ja ravinto

Vesi pitää suodattaa turpeen läpi tai on käytettävä turveuutetta. Parasta on pehmeä vesi, jonka pH on 5–7 ja lämpötila 24–30 °C. Kaakkois-Aasian viljelylajikkeet vaativat keskikovaa vettä ja pH-arvon 7,5.
Perhoskirjoahvenet syövät esimerkiksi artemiantoukkia, surviaisentoukkia, pohjatabletteja ja kuivaruokaa.
Vaikka perhoskirjoahvenet ovat hyvin sävyisiä, niiden haittapuolena voidaan pitää lajin lyhyttä elinikää. Ne elävät usein alle kolme vuotta.
Perhoskirjoahven ei ole parvikala, vaan pidetään pareittain taikka haaremissa (1 koiras 2 naarasta). Suositeltavin parina pidettynä koska saattavat jahdata toisen naaraan hengiltä.lähde?
Aiheesta muualla

Mikrogeophagus ramirezi (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Cichlid-forum.com
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Mikrogeophagus ramirezi:  Wikidata: Q260468  Wikispecies: Mikrogeophagus ramirezi  BOLD: 779445  CoL: 43BTQ  EoL: 214067  FishBase: 12305  GBIF: 2373104  iNaturalist: 418115  IRMNG: 10142388  ITIS: 649520  IUCN: 176002147  NCBI: 284740  Open Tree of Life: 316392  WoRMS: 1014331 
Apistogramma ramirezi:  Wikidata: Q21243067  Wikispecies: Apistogramma ramirezi  CoL: FNCC  GBIF: 2373106  IRMNG: 10146887  ITIS: 169877  ZooBank: 5C348E42-0EDF-4566-B399-71927E61D79B
Perheleipurit

| Perheleipurit Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Liikevaihto:  24,5 miljoonaa euroa (2012)
Henkilöstö:  n. 500
Omistaja:  Leipomo Salonen, Leivon Leipomo, Moilas-leipomo, Pulla-Pirtti
Kotisivu:  http://www.perheleipurit.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Perheleipurit Oy on vuonna 1997 perustettu leipomoalan yhteistyöketju, johon kuuluu viisi eri puolella Suomea toimivaa leipomoa: Primula, Leipomo Salonen, Leivon Leipomo, Moilas-leipomo ja Pulla-Pirtti.
Perheleipurien valikoimaan kuuluvat erilaiset leipätuotteet, sämpylät ja kahvileivät. Tuotevalikoima on Perheleipurien yhteinen, mutta tuotteet valmistetaan paikallisesti alueen Perheleipurit-leipomossa. Paikallisten leipomoiden omia tuotteita, kuten Leivon Leipomon Ruisvarras, Moilasen Leipomon Luomuruislimppu, Pulla-Pirtin Ruispalat ja Leipomo Salosen Ruissämpylä, on näin myynnissä ympäri Suomea. Tämän lisäksi jokaisella leipomolla on oma alueellinen valikoimansa.
Perheleipurit Oy vastaa koko maan kattavien ketjuvalikoimien kehittämisestä sekä myynti-, markkinointi- ja logistiikkatoiminnoista. Yhteinen tuotekehitysyhteistyö on tärkeä osa Perheleipurien toimintaa. Osakasleipomoiden ja Perheleipurit Oy:n palveluksessa on yhteensä noin 500 työntekijää. Perheleipurit Oy:n liikevaihto vuonna 2012 oli 24,5 miljoonaa euroa. Vuonna 2010 Perheleipurit oli Suomen kuudenneksi suurin leipomoyritys.