stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiovan Rus
Ruhtinas Svjatoslavin aika

Sopimukseen sisältyi myös pykälä lähetystyöstä. Vuonna 945 Kiovaan valmistui kirkko profeetta Elian kunniaksi. Kiovan Rus alkoi vähitellen sulautua Bysantin kirkon valtapiiriin, kun kymmenisen vuotta myöhemmin ruhtinatar Olga kastettiin, ja hän otti käyttöönsä keisarinna Helenan nimen.
Olgan poika Svjatoslav I, ensimmäinen slaavilaista nimeä kantanut ruhtinas, sen sijaan vastusti kiivaasti kristinuskoa, ja halusi valtakunnassa kansalliseksi yhdistäväksi uskonnoksi kristinuskon sijaan elvyttää slaavien pakanauskonnon, ukkosenjumala Perunin kultin. Kiovaan ja Novgorodiin perustettiin kauppapaikoille temppelit Perunin kunniaksi. Svatjoslavista tuli Konstantinopolin arkkivihollinen siitä huolimatta, että kaupankäynti Bysantin kanssa oli voimakkaassa kasvussa. Vuoteen 972 asti hallinnut Svjatoslav omaksui myös runsaasti alueen heimojen tapoja. Hän pukeutui ja leikkautti hiuksensa slaavien tapaan.
Svjatoslav teki valloitusretkiä eri suuntiin. Hän tuhosi muun muassa bolgaarien ja kasaarien kuningaskunnat. Svjatoslav laajensi valtakunnan Volgalta Tonavalle. Hän suunnitteli siirtävänsä valtakunnan keskuksen Bulgariaan, mutta paluumatkalta Balkanilta keisari Johannes I Tzimiskesin johtamaa Bysanttia vastaan vuonna 971 petsenegit saartoivat ja surmasivat hänet. Svjatoslavin toimet eivät kuitenkaan kyenneet estämään kiovan kristillistymistä, vaan ajan yleisen suuntauksen mukaisesti he useimpien Euroopan laitamien pakanoiden tavoin kääntyivät kristinuskoon ennen pitkää. Niinpä viimeistään 1000-luvun aikana kristinuskon vaikutus alkoi näkyä myös Laatokan alueella.
Vladimir Suuri

Vuonna 980 Svjatoslavin pojan, ruhtinas Jaropolkin lyhyen ja sekavan hallintokauden jälkeen tiensä valtakunnan johtoon raivasi ruhtinas Vladimir, joka kaiketi oli Svjatoslavin ja tämän orja Malušan, poika. Vaikka Svjatoslav omaksuikin monia piirteitä slaavien kulttuurista, Rurikin jälkeläiset eivät unohtaneet pohjoisia juuriaan. Esimerkiksi Vladimir matkusti Ruotsiin hakemaan apua raivatakseen viikinkijoukkojen avulla tiensä valtakunnan johtoon vuonna 980. Vladimir liitti Kiovan valtakunnan lopullisesti Bysantin ja ortodoksisen kirkon vaikutuspiiriin. Kiovan valtakunta oli koko ajan ajautunut sitä kohti asteittain mutta vääjäämättä. Vuosina 987–988 Bysantin keisari Basileios II oli vaikeuksissa, kun ylimyssuvut kapinoivat häntä vastaan. Vladimir auttoi Basileiosta ja otti vaimokseen tämän sisaren. Vladimir kastettiin 19. toukokuuta 989 Pyhän Basileioksen kirkossa Khersonissa eli Khersonesoksessa nykyisellä Krimillä. Kerrotaan, että tämän jälkeen kaikki asukkaat olisi kastettu Dnipron eli Dneprin vedellä.lähde?
Kiovaan rakennettiin lukuisia kirkkoja, muun muassa Neitsyt Marialle omistettu kirkko toria vastapäätä rusjin tapaan suurelle puistoaukiolle, jonne koko kaupungit asukkaat voitiin kutsua koolle. Kirkko hallitsi sekä poliittista että taloudellista kanssakäymistä. Vuonna 977 Kiovan piispa korotettiin metropoliitaksi, mutta hän johti Rusjin kirkkoa yhdessä Konstantinopolin nimittämän kreikkalaisen prelaatin kanssa.lähde?
Jaroslav Viisas ja rusjin identiteetin kehittyminen

Vladimir kuoli vuonna 1015, ja vuonna 1019 valtaan nousi Svjatopolkin lyhyen kauden jälkeen suuriruhtinas Jaroslav I Viisas. Hän oli Vladimirin poika. jonka aikana valtakunta ja erityisesti sen pääkaupunki vaurastuivat. Kauppa ja käsityötaito kukoistivat. Myös ensimmäinen rusjin lakikokoelma, Russkaja pravda julkaistiin. Jaroslavin kaudella rusjin identiteetti alkoi kehittyä ja valtakunta sekä kirkko etääntyivät Bysantista. Bysantista on kuitenkin peräisin rusien ominainen valtakäsitys, jolle on olennaista kirkon ja valtion yhteenkuuluvuus.lähde?
Jaroslav Viisas meni naimisiin ruotsalaisen viikinki­kunin­kaan sisaren Ingeredin kanssa ja naitti tyttärensä Norjaan. Rusien ruhtinaiden ja Pohjolan hallitsijasukujen liittoja solmittiin aina 1100-luvulle saakka.
Kritiikki

Historioitsija Jukka Korpelan mukaan venäläinen historiankirjoitus on liian pelkistettyä, eikä kukaan vakavasti otettava tutkija suhtaudu siihen vakavasti. Vanhat kertomukset ja legendat Moskovan Venäjän ajoilta lähtien muuttuivat totuudeksi 1800-luvulla ja edelleen Venäjän viralliseksi historiaksi muun muassa kouluopetukseen ja oppikirjoihin aina nykypäivään asti. Sen mukaan on syntynyt virheellinen todellisuuskuva, jonka mukaan venäläiset, valkovenäläiset ja ukrainalaiset muodostaisivat Kiovan Rusan pohjalta yhden kansan.
Uusi-Taipei

| Uusi-Taipei (Xinbei) 新北 |
| --- | --- |
 Montaasi Uusi-Taipeistä
 lippu:  vaakuna
 Uusi-Taipei korostettuna Taiwanin kartalla
 Koordinaatit: 25°00′40″N, 121°26′45″E 
Valtio:  Kiinan tasavalta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2 052 km²
Väkiluku (2015)  (arvio):  3 970 664
 
 www.ntpc.gov.tw 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uusi-Taipei (kiin.: 新北; pinyin: Xīnběi; Pe̍h-ōe-jī: Sin-pak) on kaupunki Taiwanissa, eli Kiinan tasavallassa. Kaupunki on perustettu vuonna 2010. Hallinnollisesti se käsittää alueen Taiwanin pohjoiskärjessä ja ympäröi kokonaan pääkaupunki Taipeita. Uusi-Taipei, Taipei ja Keelung muodostavat Taipein metropolialueen. Vuoden 2015 arvion mukaan kaupungin asukasluku oli 3 970 664.
Maantiede

Maantieteellisesti Uuden-Taipein alue käsittää Taiwanin pohjoiskärjen. Uuteen-Taipeihin kuuluva alue ympäröi Taipein kaupunkia. Sen muita rajanaapureita ovat Keelung koillisessa, Yilan kaakossa ja Taoyuan lounaassa. Taipei, Uusi-Taipei ja Keelung muodostavat Taipein metropolialueen. Uuden-Taipein pinta-ala on 2 052 km2. Kaupungista kaakkoon kohoavat keskimäärin 1 400 korkeuteen yltävät Xueshan-vuoret. Alue tasoittuu vuorilta kohti pohjoista. Alueen pohjoiskärjessä ovat myös 1 1120 metrin korkeuteen kohoavat Qixing-vuoret. Tamsui on alueen pääjoki. Alueella virtaa myös useita eri jokia, joiden joukossa ovat esimerkiksi Keelung, Xindian, Jiongmei ja Beishi.
Uuden-Taipein alueen ilmasto on subtrooppinen. Sadetta alueella tulee runsaasti ympäri vuoden ja alueella vallitsee myös monsuuni. Vuoden keskimääräinen lämpötila on 12,4 °C ja keskimääräinen korkein lämpötila 33,6 °C.
Historia

Nykyisen Uuden-Taipein alueella on ollut ihmisasutusta jo pitkään. Dapenkengista Balin piirikunnasta tehdyt arkeologiset löydökset ovat vanhimmat merkit ihmisasutuksesta Taiwanissa ja ne on ajoitettu kaudelle 7 000–4 700 vuotta ennen ajanalaskun alkua. Löydösten joukossa ovat myös ensimmäiset merkit alueella harjoitetusta maataloudesta. Historiallisesti nykyisen kaupungin aluetta asuttivat Taiwanin alkuperäiskansoihin lukeutuneet ketagelanit ja pingbut, sekä mahdollisesti myös ataiyalit.
Han-kiinalaisia siirtolaisia alkoi asettua laajamittaisemmin alueelle vasta Kiinaa hallineen Qing-dynastian valtakaudella. Vuonna 1850 britit perustivat konsulaatin ja varastoja teekauppaa varten nykyisen Tamsuin piirin alueelle. Teetä vietiin etenkin Eurooppaan. Taipeista alettiin puhua vuonna 1875, jolloin Shen Baozhen ehdotti Pohjois-Taiwanin (Taibei) perustamista. Vuonna 1887 Taiwanista tehtiin oma maakuntansa, jonka hallinnollinen keskus oli tuolloin hallinnollisesti myös nykyisen Uuden-Taipein käsittänyt Taipei. Ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan jälkeen vuonna 1895 Taiwan ja nykyisen kaupungin alue liitettiin Japaniin.
Toisen maailmansodan jälkeen Taiwania hallitsivat Tšiang Kai-šekin johtamat kansallismieliset eli Kuomintang. Kuomintangin kärsittyä tappion Kiinan mannermaalla Kiinan sisällissodassa kommunisteille vuonna 1949 nykyisen kaupungin alue kehittyi nopeasti mantereelta saapuvien pakolaisten myötä. Vielä tuolloin nykyisen kaupungin alue oli osa Taipein piirkuntaa. Nykyisen kaltaiset rajansa alue sai vuonna 1967 ja oma kaupunkinsa alueesta tuli vuonna 2010.
Aluejako

Uusi-Taipei on jaettu 29 kaupunkipiiriin (kiin.: 區; pinyin: qū), jotka puolestaan jakautuvat 1 032 kylään (kiin.: 里; pinyin: lǐ) ja 22 381 naapurustoon (kiin.: 鄰; pinyin: lín). Kaupunkipiireistä Wulai (atayaliksi Ulay) on alkuperäiskansojen alue.
| Alue | Kiinaksi | Väkiluku (kesäkuu 2014) |
| --- | --- | --- |
| Banqiao | 板橋區 | 554 145 |
| Sanchong | 三重區 | 382 694 |
| Zhonghe | 中和區 | 406 353 |
| Yonghe | 永和區 | 214 568 |
| Xinzhuang | 新莊區 | 423 887 |
| Xindian | 新店區 | 305 721 |
| Tucheng | 土城區 | 241 006 |
| Luzhou | 蘆洲區 | 199 106 |
| Shulin | 樹林區 | 179 839 |
| Yingge | 鶯歌區 | 890 84 |
| Sanxia | 三峽區 | 115 385 |
| Tamsui | 淡水區 | 197 290 |
| Xizhi | 汐止區 | 209 798 |
| Ruifang | 瑞芳區 | 36 781 |
| Wugu | 五股區 | 93 474 |
| Taishan | 泰山區 | 77 641 |
| Linkou | 林口區 | 134 786 |
| Bali | 八里區 | 42 112 |
| Shenkeng | 深坑區 | 23 633 |
| Shiding | 石碇區 | 7 099 |
| Pinglin | 坪林區 | 6 396 |
| Sanzhi | 三芝區 | 22 072 |
| Shimen | 石門區 | 10 595 |
| Jinshan | 金山區 | 20 239 |
| Wanli | 萬里區 | 20 802 |
| Pingxi | 平溪區 | 4 095 |
| Shuangxi | 雙溪區 | 7 788 |
| Gongliao | 貢寮區 | 10 838 |
| Wulai | 烏來區 | 6 264 |
Talous

Uuden-Taipein alueella on korkeasti koulutettua työvoimaa, minkä lisäksi esimerkiksi maan ja asuntojen hinnat ovat pääkaupunkia kohtuullisempia. Talouden huomattavia osa-aloja ovat korkea teknologia, palvelut, tiedeala ja matkailu. Paikallisiin teollisuuden aloihin lukeutuvat esimkerkiksi puu- ja paperiteollisuus, sekä tekstiili-, kone- ja elintarviketeollisuus.
Tamsuijoen laakso tunnetaan tuottoisana maatalousalueena. Alueella kasvatetaan esimerkiksi teetä, riisiä, jamssia ja sitrushedelmiä. Kaupungin alueella on myös kaksi merkittävää hiilikaivosta, joiden lisäksi alueella kaivetaan bauksiittia, rautaa, kuparia ja elohopeaa. Alueen pohjoisrannikon kolme ydinvoimalaa tuottavat huomattavan osan koko Taiwanin sähköstä.
Uuden-Taipein alueella on myös useita matkailukohteita. Tunnettuja kohteita on esimerkiksi alueen rannikolla sijaitseva Yehliu ja Jinshanin ja Wanlin kuumat lähteet. Vuosittain järjestetään myös Ho-Hai-Yan Gongliao Rock Festival.
Väestö

Vuonna 2015 Uuden-Taipein asukasluku oli arviolta 3 970 664. Arviolta noin 70 % kaupungin väestöstä on muuttanut kaupunkiin muualta Taiwanista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uusi-Taipei Wikimedia Commonsissa
näkymä Uuteen-Taipeihin.
Uuden-Taipein aluejako.
Kuoshengin ydinvoimala.
Ruoka

Joachim Beuckelaer, 1560-1565.
Ruoka on syötäväksi tarkoitettua tai valmistettua ihmisten tai eläinten ravintoa. Ruoan fysiologisena tehtävänä on antaa ihmiselle energiaa ja  elimistön tarvitsemia aineita.
Raaka-aineet > Tuottaminen

Ruoan raaka-aineita voidaan tuottaa viljelemällä, keräilemällä, metsästämällä tai kasvattamalla eläimiä ja hyödyntämällä niiden lihaa, maitoa, munia, hunajaa ja muita tuotteita. Yleensä eläimistä, joita ihminen kasvattaa elintarvikkeita saadakseen käytetään nimitystä karja.
Ruoan tuotanto on maailman suurin ja tuottoisin teollisuudenala. Nykypäivänä raaka-aineita pystytään hyödyntämään hyvinkin tarkkaan. Toisaalta, resurssienkäytön tehokkuus tai edes ravitseminen ei aina ole ruoantuotannon tavoitteena. On laskettu, että maailmassa tuotettu ruoka riittäisi tyydyttämään koko maailman ravinnontarpeen, jos se jakautuisi tasaisesti väestön kesken. Ruoka, kuten muukaan varallisuus, ei kuitenkaan jakaudu tasaisesti, ja siksi joissakin osissa maailmaa on ruoan ylituotantoa, kun taas toisissa osissa ravinnosta on puutetta. Tämä seikka on puhuttanut maailmanpoliittisissa keskusteluissa.
Raaka-aineet > Yleisiä raaka-aineita

liha
kala
hyönteiset
maitotuotteet
munat
hedelmät
luettelo hedelmistä
marjat
vihannekset
juurekset
pähkinät
viljat
hunaja
sokeri
mausteet
ruokasuola
yrtit
luettelo yrteistä
Valmistus

Ruoanlaitto on ruoan valmistamista raaka-aineista lähtien. Ruoanlaittomenetelmille yhteistä on pyrkimys parantaa käytettävien raaka-aineiden makua, helpottaa ruoan sulamista elimistössä sekä parantaa ruoan säilyvyyttä. Ruoan valmistusohjetta kutsutaan reseptiksi. Resepteistä löytyy pääruoista salaatteihin ja kakuista pikkuleivonnaisiin.
Ruoanlaitossa yleensä käytetään apuna kuumuutta. Kuumentaminen keittämällä, paistamalla tai höyryttämällä vaikuttaa ruokaan kemiallisesti muuttaen sen makua, rakennetta, ulkonäköä sekä ravitsemuksellisia ominaisuuksia. Kuumentaminen saattaa olla tarpeellista myös myrkyllisten raaka-aineiden muuttamiseksi syömäkelpoiseksi (esimerkiksi eräät sienet ja palkokasvit). Ruoanvalmistus on mahdollista myös ilman kuumentamista, esimerkiksi hapattamalla, suolaamalla ja kuivaamalla raaka-aineita. Hapattaminen, kuivaaminen ja suolaaminen ovat olleet monien ruokien säilöntätapoja satojen vuosien ajan.
Kulinarismi on hyvän ruoan ja juoman arvojen vaalimista. Gastronomia on ruoanvalmistuksen korkealuokkaisten herkkujen tuntemusta ja valmistusta. Gastronomian alalla kestävä kehitys on kestävän kehityksen mukaisesti tuotettujen raaka-aineiden valitsemista ja ruoan valmistusmenetelmien kehittämistä kestävän kehityksen periaatteiden mukaisesti.
Nauttiminen

Ruoka voidaan syödä eri tavoin, kuten lautaselta, kääreestä tai vartaasta. Syömisessä käytetään yleensä aterimia, mutta esimerkiksi ravut syödään osittain sormin. Itä-Aasiassa aterimina ovat usein syömäpuikot.
Ravintolassa ja juhlavammissa tilaisuuksissa on tapana tarjota peräkkäin erityyppisiä ruokia aterian kuluessa. Ruoat onkin luokiteltu sen mukaan, missä vaiheessa ateriaa niitä on tarkoitus tarjota. Eri maissa noudatetaan hyvinkin erilaista ruokailujärjestystä, mutta Suomessa ruoat luokitellaan yleensä cocktailpalaan, liemeen, alkupalaan, salaattiin, keittoon, pääruokaan, jälkiruokaan, juustopöytään ja kahviin. Alkuruuat (alkupala ja liemi) voidaan vielä ryhmitellä lämpimiin alkuruokiin ja kylmiin alkuruokiin. Harvoin aterialla tarjotaan kaikkia näitä, mutta on yleistä, että pääruoan lisäksi tarjotaan jälkiruoka ja mahdollisesti jokin alkuruoka tai salaatti. Jotkut ravintolat ovat erikoistuneet luomuruokaan, raakaruokaan, hampurilaisaterioihin tai salaattiruokaan.
Ruoan syömistä varten on laadittu tarkkoja ohjeita, miten mitäkin ruokaa pitäisi oikeaoppisesti syödä. Näitä sääntöjä sanotaan etiketiksi eli hyvän käytöstavan säännöstöksi. Länsimaissa tunnetuin näistä säädöksistä on ranskalainen etiketti. Jokaisessa kulttuurissa noudatetaan omaa hyvän tavan säännöstöä, joka saattaa poiketa hyvinkin paljon länsimaisesta. Joihinkin uskontoihin, kuten islamiin ja juutalaisuuteen kuuluu tiettyjä ruokailuun liittyviä säädöksiä.
Ruokakulttuurit

Ruokakulttuuri eli kansallinen keittiö on kansan tai muun ryhmän tuntema ja valmistama ruokalajien valikoima ja siihen liittyvä yhteinen sanasto. Ruokakulttuuriin kuuluu laajassa mielessä myös syömisen sosiaalinen puoli, ruokavalintoja ohjaavat arvot ja symboliset merkitykset, sekä päivittäiset ruokarituaalit ja arkiset toimet. Kansainvälisesti tunnettuja kansallisia keittiöitä ovat esimerkiksi ranskalainen keittiö, italialainen keittiö, kreikkalainen keittiö, espanjalainen keittiö, kiinalainen keittiö, japanilainen keittiö, intialainen keittiö, meksikolainen keittiö ja yhdysvaltalainen keittiö.
Ruoan hinta

Ruoan hintataso on noussut vuodesta 2005 lähtien Eurostatin tilastojen mukaan EU27-maissa 22,5 prosenttia ja Suomessa 22,6 prosenttia vuoteen 2013.
Ruoan hinta > Suomi

Ruokaan kului suomalaisten käytettävissä olevista tuloista noin 12 prosenttia vuonna 2013. Suomen kaikenikäisen väestön ravintomenot olivat keskimäärin 247 euroa kuussa henkeä kohti vuonna 2016. Kaupasta ostettujen ruokien ja alkoholittomien juomien osuus tästä oli keskimäärin 166 euroa ja kahviloissa, ravintoloissa sekä ruokaloissa nautitun maksullisen ruoan osuus 55 euroa. Loput kalorit tulivat lähinnä kaupoista hankituista alkoholijuomista, joihin kului keskimäärin 22 euroa kuussa sekä ravitsemusliikkeistä hankituista alkoholijuomista, joihin kului 4 euroa kuussa.
Suomessa verot muodostavat ruoan hinnasta noin 40 %. Näitä veroja ovat arvonlisävero, valmisteverot sekä muut välilliset verot.
Ruoan ympäristövaikutukset

Ruoantuotanto aiheuttaa kokonaisuudessaan noin 13 700 megatonnia eli noin 26 ekvivalenttiprosenttia ihmiskunnan vuotuisista kasvihuonekaasupäästöistä ja runsaan viidenneksen suomalaisten kotitalouksien kasvihuonekaasupäästöistä. Eläinperäisen ruoan osuus ruoantuotannon kasvihuonekaasupäästöistä on globaalisti noin 57 prosentin suuruusluokkaa.
EU-maita koskevan vuonna 2018 julkaistun vertailun mukaan portugalilaisten ruokavaliosta aiheutui eniten päästöjä ja Bulgariassa kulutetusta ruoasta vähiten. Suomalaiset tuottivat kolmanneksi eniten päästöjä, mikä selittyi lähes kokonaan sillä, että suomalaisessa viljelyssä käytettiin noin kaksi kertaa enemmän keinolannoitteita. Kyseisessä vertailussa ei huomioitu kuitenkaan maanmuokkauksen aiheuttamia kasvihuonekaasupäästöjä. Näitä syntyy Suomessa tavallista enemmän muun muassa siksi, että osa Suomen soista on raivattu turvepelloiksi, joiden käytöstä syntyy moninkertainen määrä päästöjä.
Vuonna 2013 julkaistu tutkimustulos lienee kattavampi tässä suhteessa, sillä se tuotti arvion, jonka mukaan suomalaisten ruokailu aiheuttaisi 2100 ekvivalenttikilon vuosipäästöt henkeä kohden, mikä oli 62 prosenttia enemmän kuin EU-vertailussa esitetty arvio. Lisäksi arvioitiin, että noin puolet Suomessa kulutetun ruoan päästöistä aiheutui kasviperäisistä ja puolet eläinperäisistä elintarvikkeista. Yhdysvalloissa eläinperäisten ruoka-aineiden osuuden arvioitiin olevan samaa luokkaa eli 49 prosenttia vuonna 2017. Ruoan säilytys, kypsentäminen ja hävikki kotona muodostavat vain muutaman prosentin Suomessa kulutetun ruoan kokonaisilmastovaikutuksesta.
Science lehti julkaisi vuonna 2019 Sveitsin maatalousinstituutissa työskentelevien Joseph Pooren ja Thomas Nemecekin tutkimustuloksen, jonka mukaan globaali ja kokonaisvaltainen luopuminen eläinperäisestä ravinnosta vähentäisi ruokasektorin aiheuttamat kasvihuonekaasupäästöt puoleen. Jos eläinperäisen ravinnon tuottamisesta vapautuva viljelymaa jätettäisiin lisäksi metsittymään sadan vuoden ajaksi, se sitoisi ilmakehän hiilidioksidia vuosittain keskimäärin noin 8 gigatonnin edestä. Eläinperäisestä ravinnosta luopumisen yhteenlaskettu nettovähennys vastaisi silloin 28:aa prosenttia ihmiskunnan vuotuisista ilmastoa lämmittävistä päästöistä. Kolme neljännestä metsittymisen vaikutuksista johtuisi siitä, että uusi kasvillisuus sitoo itseensä hiiltä ja yksi neljännes siitä, että kasvillisuus sitoisi juurillaan hiiltä myös maaperään. Tutkimuksessa havaittiin myös, että ruokasektorin ilmastopäästöt vähenisivät 20 prosenttia, jos eläinkunnan tuotteiden tuotanto puolitettaisiin lopettamalla eniten päästöjä aiheuttava tuotanto.
Ruoan saatavuus

Huonoista sadoista huolimatta ruoan hinta on yhä halvempi kuin 1980-luvulla. Luonnonvarat eivät ole loppumassa, päinvastoin, niiden (reaali)hinta on pudonnut vuosikymmenten ja vuosisatojen ajan. Vuosina 1950–1990 ruoan reaalihinta laski eli niukkuus väheni 74 prosenttia.
Ruokaa myydään yleensä paikallisessa ruokakaupassa. Valtaosassa maailmassa verkkokaupan osuus ruokakaupasta oli vuonna 2013 noin yksi prosentti, poikkeuksellisesti Englannissa jopa noin viisi prosenttia luokkaa.
Kirjallisuutta

Mononen, Tuija & Silvasti, Tiina (toim.): Hyvä ja paha ruoka: Ruoan tuotannon ja kuluttamisen vaikutukset.  Helsinki:  Gaudeamus, 2012.  ISBN 978-952-495-255-2
Duke, James A.: Parantavien ruokien opas: Luonnonmukaisia hoitokeinoja yli 80 yleiseen vaivaan.  (The Green Pharmacy. Guide to Healing Foods, 2009.)  Suomentanut Joel Kontro & Tarja Kontro. Helsinki:  Otava, 2011.  ISBN 978-951-1-24810-1
Teerijoki, Elina: Sata ruokaa tähteistä.  Turku:  Kameli, 2011.  ISBN 978-952-268-016-7
Colliander-Nyman, Nina: Oikeaa ruokaa.  Helsinki:  Kirjapaja, 2010.  ISBN 978-952-247-111-6
Fullerton-Smith, Jill: Totuus ruoasta.  (The truth about food: What you eat can change your life, 2008.)  Suomentanut Tuulikki Valta. Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-33451-5
Nilsson, Mats-Eric: Petos lautasella: Tiedätkö, mitä kaikkea suuhusi panet?.  (Den hemlige kocken, 2007.)  Suomentanut Tuulikki Valta. Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-34539-9
Kylliäinen, Sirkku & Lintunen, Marketta: Ravitsemus ja terveys.  Porvoo Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 978-951-0-27432-3
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruoka Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Ruoka Wikisitaateissa
Ruokatieto. Finfood – Suomen Ruokatieto ry.
Värjättyjä oliiveja, kemikaalisprayta ja savunmakua jätteistä – Näin syntyvät ruokahuijaukset, jotka ovat jo miljardibisnes Yle, 2017
Ruokavirasto: Ruoan tärkeimmät vierasaineet Suomessa – terveysriskit ja tiedonpuutteet, Ruokaviraston tutkimuksia 1/2021 (pdf)
Maaeläinten lihaa.
Kasviperäisiä ruoka-aineita.
Balilaista ruokaa.
Casey Mittelstadt

| Casey Mittelstadt |
| --- | --- |
 Casey Mittelstadt vuoden 2017 varaustilaisuudessa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. marraskuuta 1998 (ikä 26) Edina, MN, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  Boston Bruins
Sarja:  NHL
Pelinumero:  11
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Buffalo Sabres (NHL) Rochester Americans (AHL)   Colorado Avalanche (NHL)
NHL-varaus:  8. varaus, 2017 Buffalo Sabres
Casey Mittelstadt (s. 22. marraskuuta 1998 Edina, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Boston Bruinsin organisaatiossa. Buffalo Sabres varasi hänet ensimmäisellä kierroksella koko NHL:n varaustilaisuuden kahdeksantena pelaajana kesällä 2017. Mittelstadt on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laitahyökkääjänä.