stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jyrki Katainen
Poliittinen ura > Komissaarina 2014–2019

Kesäkuussa 2014 Euroopan komission puheenjohtaja José Manuel Barroso ilmoitti siirtävänsä talouskomissaarin tehtävät europarlamentaarikoksi valitulta Olli Rehniltä Kataiselle. Euroopan parlamentti vahvisti nimityksen heinäkuussa. Tehtävä jatkui lokakuun 2014 loppuun, jolloin uusi komissio nimitettiin.
Marraskuussa 2014 Katainen aloitti Junckerin komission varapuheenjohtajana sekä kasvusta, työllisyydestä, investoinneista ja kilpailukyvystä vastaavana komissaarina. Hän toimi tehtävässä marraskuuhun 2019, jolloin Suomen komissaariksi uuteen Von der Leyenin I komissioon valittiin Jutta Urpilainen.
Politiikan jälkeen

Toukokuussa 2019 Katainen kertoi lahjoittavansa Euroopan komission maksaman 240 000 euron siirtymäkorvauksen hyväntekeväisyyteen. Marraskuussa 2020 hän perusti vaimonsa kanssa Mervi ja Jyrki Kataisen säätiön. Vuosina 2021 ja 2022 säätiö tuki mm. vähävaraisten liikuntaharrastamista sekä lasten ja nuorten mielenterveystyötä.
Syyskuussa 2019 Katainen valittiin Sitran yliasiamieheksi. Hän voitti hallintoneuvoston äänestyksessä toisen kärkihakijan, professori Markku Wileniuksen äänin 5-4. Tammikuussa 2023 Katainen kertoi jättävänsä Sitran kesällä ja siirtyvänsä osakkaaksi "kansainvälistyvään kasvuyritykseen".
Lokakuussa 2023 Katainen aloitti Nordean yhteiskuntasuhdejohtajana. Hän kertoi, että aiempi suunnitelma kasvuyrityksen osakkuudesta ei toteutunut. Vuodesta 2024 Katainen on Suomen Atlantti-Seuran puheenjohtaja.
Vaalit > Vaalirahoitus

Katainen käytti vuoden 2007 eduskuntavaalien vaalirahoitukseen 41 000 euroa eli vähemmän kuin muut suurten puolueiden puheenjohtajat (Eero Heinäluoma tai Matti Vanhanen). Omia rahoja hän ei käyttänyt lainkaan. Rahoittajina olivat neljä yksityishenkilöä (1 800 euroa), 23 yritystä (7 000 euroa) ja puoluejärjestöt (29 700 euroa). Katainen täydensi muiden puolueiden puheenjohtajien tavoin ilmoitustaan 16. toukokuuta 2008, lisäten että hän sai 29 700 euroa tukea Kansalliselta Kokoomukselta, ja että "Kansallinen Kokoomus on saanut tukea Kehittyvien maakuntien Suomi ry:ltä 10 000 euroa ja Helsingin Mekaanikontalo Oy:ltä 10 000 euroa. Osa näistä varoista on käytetty kampanjaani." MTV3 kertoi 15. kesäkuuta 2009 saaneensa haltuun Kehittyvien maakuntien Suomen tilikirjat, jotka paljastavat ettei Katainen saanut yhdistykseltä ollenkaan vaaliavustusta. Kokoomuksen hallintopäällikkö Jarmo Pekkala vahvisti myös, ettei tukea ollut koskaan tullut puolueen tilille.
Eduskuntavaaleissa 2011 Katainen käytti kampanjointiin 50 000 euroa, joka oli eniten eduskuntapuolueiden puheenjohtajista. Hän ilmoitti koko summan tulleen puolueelta.
Poliittisia näkemyksiä

Katainen on kertonut verkkosivuillaan pitävänsä kansanedustajan työn sekä Kokoomuksen linjavalintojen keskeisinä tavoitteina vastuullista vapautta, mahdollisuuksien tasa-arvoa, sivistystä, kannustavuutta, suvaitsevaisuutta sekä välittämistä. Kataisen johdolla Kokoomus määritteli itsensä Joensuun puoluekokouksessa 2006 keskustaoikeistolaiseksi kansanpuolueeksi.
Poliittisia näkemyksiä > Yhteiskunta

Katainen on kannattanut kuntarakenteen muutoksia. Hänen mielestään kuntaliitokset eivät ole "patenttiratkaisuja" mutta ne "voivat mahdollistaa paremman eli tehokkaamman, taloudellisemman ja laadukkaamman palvelurakenteen kuntalaisille". Katainen on suorasanaisesti kannattanut selvitystä Siilinjärven ja Kuopion yhdistämisestä.
Kokoomuksen puoluekokous asettui kesäkuussa 2010 tukemaan ruotsin opetuksen muuttamista niin, että kaksi pakollista kieltä voisivat olla mitä tahansa kieliä. Katainen kirjoitti blogissaan, että puoluekokous teki ristiriitaisia päätöksiä, ja "Kokoomuksen puoluejohto on siten sitoutunut ruotsin kielen aseman säilyttämiseen ennallaan", mutta valinnanvapautta kuitenkin lisäten. Katainen pitää samaa sukupuolta olevien avioliitto-oikeutta omatunnonasiana.
Poliittisia näkemyksiä > Työvoimapolitiikka

Kataisen mukaan väestön ikääntyminen tulee jyrkästi vähentämään työtä tekevää väestöä ja tulee olemaan vakava ongelma: "Vuosi 2010 on iso vuosi taloudessa. Suomen työikäisen väestön määrä alkaa silloin supistua ensimmäisenä maana Euroopassa. Maailmassakin vain Japani on samassa tilanteessa". Katainen kannattaa ratkaisuna työperäistä maahanmuuttoa.
Vuonna 2008 Katainen arveli Suomen tarvitsevan vuoteen 2025 mennessä 1,8 miljoonaa maahanmuuttajaa, mikäli työvoimapula pyrittäisiin ratkaisemaan ainoastaan korvaavalla työvoimalla. Hän kertoi hallituksen ryhtyneen toimiin tulijoiden houkuttelemiseksi ja kertoi osaajia haluttavan muun muassa Intiasta ja Kiinasta. Tuoreen lakimuutoksen myötä EU:n ulkopuolisten kansalaisten Suomeen jääminen suoraan valmistumisen jälkeen on helpottunut.
Poliittisia näkemyksiä > Ilmasto- ja energiapolitiikka

Kataisen mielestä EU:ssa tulee sopia tiukoista ilmastotavoitteista ja olla kyseisen asian edelläkävijöitä. Hän pitää Euroopan unionia tärkeänä ja näkee Suomen eurooppalaisena kansakuntana muiden joukossa osana suurempaa, yhteistä eurooppalaista arvoyhteisöä.
Ylen vaalikoneessa 2011 olleen vastauksen mukaan Katainen voisi hyväksyä vaalikaudella 2011–2015 Loviisan vanhojen ydinvoimaloiden korvaamisen kahdella uudella ydinvoimalalla, mikäli selvitykset sitä puoltavat.
Katainen on pitänyt autojen päästöjen mukaan määräytyvää verotusta sekä houkuttelevaa joukkoliikennettä tärkeänä taistelussa ilmastonmuutosta vastaan. Hän on kritisoinut energian tuotantokeinojen ideologisointia ja vaatinut "järkivihreää" ilmasto- ja energiapolitiikkaa, jossa kaikki tuotantovaihtoehdot pidetään osana kokonaisuutta.
Huhtikuussa 2010 Katainen sanoi, että Suomi tuottaa sähköä tuulivoimalla noin 2 % vuonna 2020, mikä maksaa 100 euroa per kotitalous vuodessa. Kataisen mukaan Suomen sähkönkulutus kasvaa.
Poliittisia näkemyksiä > Ulkopolitiikka

Kataisen mielestä ainoastaan "istumalla päätöksenteon pöydissä" Suomi voi vaikuttaa tehtäviin päätöksiin. Hän kannattaa EU-jäsenyyttä ja katsoo sen tuoneen Suomelle lisää vaikutusvaltaa. Noustuaan Kokoomuksen johtoon vuonna 2004 Katainen totesi, että Suomen liittyminen Natoon olisi looginen jatke Suomen nykyiselle linjalle ja katsoi jäsenyyskeskustelun tulevan ajankohtaiseksi vuoden 2007 eduskuntavaalien jälkeen. Vuonna 2005 Kataisen näkemykset Natosta terrorismin torjujana herättivät arvostelua, kun hän katsoi Nato-jäsenyyden tulleen entistä tärkeämmäksi viimeaikaisten terrori-iskujen vuoksi. Kataisen lausunnot kiisti Suojelupoliisin terrorisminvastaisen yksikön johtaja Paavo Selin, joka myöhemmin siirrettiin pakolla pois tehtävästään. Vuonna 2007 Katainen arvioi, ettei Suomi tule hakemaan jäsenyyttä 4–8 vuoden aikana, koska asiasta ei ole riittävää kansallista yhteisymmärrystä ja se vaatisi kansanäänestyksen järjestämistä. Keväällä 2013 Katainen peräänkuulutti avoimen ja kiihkottoman Nato-keskustelun käymistä Suomessa lähivuosina.
Kiisteltyjä lausuntoja

1. huhtikuuta 2008 Katainen sai paljon julkisuutta ilmoitettuaan liikuttuneena erottaneensa ministerikollegansa Ilkka Kanervan ulkoministerin tehtävästä. Emeritusprofessori Pertti Suhosen mukaan se ei perustuslain mukaan kuulu hänen tehtäviinsä, ja politiikan tutkijoiden piiristä on tullut huolta, että menettely ja siihen liittyvä uutisointi voi hämmentää kansalaisten poliittista yleissivistystä. Käytännössä puolueiden puheenjohtajilla on kuitenkin vahva oikeus vaikuttaa ministerivalintoihin varsinkin erityistilanteissa.
Helmikuussa 2009 Katainen vaati Turun Sanomien kolumnissaan "yhteistyötä ja välittämistä" kansainvälisen taloustaantuman taittamiseksi, mutta kritisoi samalla oppositiota vertaamalla sen näkemyksiä Otto Wille Kuusisen johtaman Terijoen hallituksen toimiin. Oppositio ilmoitti kokevansa vertauksen loukkaavana, ja Katainen pahoitteli vertaustaan eduskunnan kyselytunnilla 5. helmikuuta.
Elokuussa 2010 kokoomuksen eduskuntaryhmän kesäkokouksessa Katainen mainitsi Yhdysvaltain ja Euroopan taloudellisen etumatkan kaventuneen suhteessa vaurastuviin Kiinaan, Intiaan ja Brasiliaan, mikä näkyy kyseisten maiden ulkopoliittisen painoarvon vahvistumisena.[vanhentunut linkki] Katainen mainitsi Venäjän EU:n tärkeäksi kumppanimaaksi, mutta huomioi sen EU:hun verratessa pienen talouden keskittyvän pääasiassa raaka-aineiden vientiin ja maan haluavan nähdä itsensä todellisuutta merkittävämpänä maailmanpoliittisena pelaajana. Helsingin Sanomat julkaisi tilaisuudesta artikkelin "Kokoomus: Venäjä ei ole suurvalta". Toisessa artikkelissa HS kirjoitti Kataisen väitteestä, jonka mukaan Venäjän talous on yhtä suuri kuin Hollannissa, vaikka oikea vertailukohde olisi ollut Espanja.
Vasemmistoliiton Jaakko Laakson eduskunta-avustaja ja Ylen toimittaja-avustaja Antero Eerola kertoi Kataisen puheesta Venäjän duuman ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Konstantin Kosatšoville ja pyysi häneltä mielipiteen. Kosatšov moitti lausuntoa, mutta kertoi jälkikäteen Eerolan antaneen vääriä tietoja Kataisen lausuntojen sisällöstä. Myös Katainen syytti Eerolaa valehtelusta. Myöhemmin Yle ei jatkanut Eerolan määräaikaista työsopimusta. Helsingin yliopiston Venäjä-asiantuntija Arto Luukkanen analysoi, miten Helsingin Sanomien artikkelin kirjoittanut toimittaja ja Ylen Eerola irrottivat Kataisen arkipäiväisen kommentin asiayhteydestä. Hänen mukaansa toiminta vaikutti tarkoitushakuiselta yritykseltä vaikuttaa Suomen äänestäjiin.
Pääministeri Jyrki Katainen antoi hyväksyntänsä Fortumin sähköverkkojen myynnille vuonna 2013. Jättikaupassa Fortumin Suomen sähköverkko siirtyi kansainvälisten sijoitusyhtiöiden ja suomalaisten eläkevakuutusyhtiöiden omistamalle Caruna Oy:lle, joka alkuvuodesta 2016 ilmoitti korottavansa reilusti siirtohintojaan. Katainen oli Iltalehden mukaan vakuuttanut joulukuussa 2013, ettei sähkönsiirron hinta kaupan takia nouse, koska "sähkönsiirtoa ja sen hinnoittelua säädellään tarkasti". Katainen on myöhemmin haastattelussa kiistänyt vakuuttelunsa.
Yksityiselämä

Katainen on ollut vuodesta 2003 naimisissa entisen SM-tason jalkapalloilijan Mervi Kataisen (o.s. Kuittinen) kanssa. Mervi Katainen oli Suomen nuorisovaltuustojen liiton ensimmäinen puheenjohtaja. Kataisilla on vuosina 2005 ja 2008 syntyneet tyttäret.
Katainen asuu Espoossa, ja hänen harrastuksiaan ovat ruoanlaitto, metsästys ja liikunta. Katainen on sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti. Vuonna 2011 Tapaseura valitsi Jyrki Kataisen Vuoden käyttäytyjäksi.
Ernest K. Gann

| Ernest K>  Gann |
| --- | --- |
 Ernest K. Gann
Henkilötiedot
Syntynyt: 1910 Lincoln, Yhdysvallat
Kuollut: 1991 (80–81 vuotta) San Juan Island, Washington, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija, lentäjä
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ernest K. Gann (1910 Lincoln, Yhdysvallat – 1991 San Juan Island, Washington, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja lentäjä. Hänen teostensa aihepiiri liittyy lentämiseen ja pelkoihin.
Gann opiskeli teatterialaa Yale School of Dramassa mutta siirtyi sitten Broadwaylle. 1930-luvulla hän toimi näytöslentäjänä, sitten armeijan huoltojoukoissa lentäjänä ja myöhemmin American Airlinesin palveluksessa. Gann jatkoi lentämistä vielä kirjailijana menestyttyäänkin. Hän kuoli munuaissairauteen.
Suomennetut teokset

Lentävät huimapäät (Blaze at noon), suom. J. Maanpää, Jyväskylä: Gummerus 1950
Paluuta ei ole (The high and the mighty), suom. Pentti Järvinen, Helsinki: Tammi 1954
Onnensoturi  (Soldier of Fortune), suom. Tapio Hiisivaara, Helsinki: Tammi 1955
Laiva Honoluluun (Twilight for the Gods), suom. Meri Utrio, Helsinki: Tammi 1958
Laiska Ethel (The trouble with Lazy Ethel), suom. Meri Utrio, Helsinki: Tammi 1960
Saari taivaalla (Island in the Sky), suom. Meri Utrio, Helsinki: Tammi 1962
Tyttö ja lentäjä (The Aviator), suom. Pirjo Leppänen, Helsinki: Tammi 1981 ISBN 951-30-5340-7
Taajuus

Eritaajuisia siniaaltoja.
Taajuus (vanhalta nimeltä jaksoluku ) kuvaa jonkin ilmiön tapahtumien määrää aikayksikköä kohti. Taajuus merkitään tunnuksella f.
Taajuuden SI-yksikkö on hertsi (tunnus Hz), joka on sekunti–1, eli 1 Hz = 1 / s. Yksikön nimi tulee saksalaisen fyysikon Heinrich Rudolf Hertzin nimestä. Yksi hertsi kertoo yhden tapahtuman kestoksi yhden sekunnin. Kymmenellä hertsillä tapahtuma toistuu säännöllisesti kymmenen kertaa sekunnissa; jokaisen yksittäisen jakson pituus on 0,1 s.
Ilmiön taajuus

Jonkin ilmiön taajuus voidaan selvittää mittaamalla yhden jakson pituus sekunteina ja ottamalla siitä käänteisluku.
Jos ajanjaksona tapahtuu n tapahtumaa, mutta tapahtumien jaksonaika vaihtelee, niin kyseessä ei ole taajuus ensinkään.
Sähkösignaalin taajuus

Ennen puolijohde-elektroniikan kehittymistä sähkösignaalin taajuus mitattiin resonaattoreilla. Matalilla taajuuksilla käytettiin mekaanisia värähtelijöitä, jotka herätettiin mitattavan virran syöttämällä sähkömagneetilla. Korkeammilla taajuuksilla käytettiin LC-resonanssipiirejä, joiden imemä virta mitattiin. Hyvin korkeilla taajuuksilla (yli GHz) käytettiin onteloresonaattoreita. Resonanssissa virta saavutti maksimiarvon. Nykyään matalia taajuuksia mitataan määrittämällä jännitteen kahden nollakohdan välinen aikaero ja korkeita taajuuksia laskemalla aikaväliin osuneiden jännitteen merkinvaihtojen lukumäärä. Elektroniset taajuusmittarit voidaan helposti tehdä hyvin tarkoiksi. Ne ovatkin tarkimpia yleisesti käytettyjä mittareita. Monia eri taajuuksia sisältävän signaalin eri komponentit voidaan erottaa toisistaan spektrianalysaattorilla.
Sähkösignaalin taajuus > Kulmataajuus

Sähkötekniikan sinimuotoisten signaalien yhteydessä puhutaan usein kulmataajuudesta. Taajuuden f ja kulmataajuuden ω välillä on seuraava riippuvuus:
Täsmällisemmin ilmaistuna sinimuotoisen aaltoliikkeen kulmataajuudelle ω on määritelmä:
missä Φ on kiertokulma.
Kulmataajuuden merkitys näkyy siinä, että taajuudeltaan f olevan virran suuruus I noudattaa kaavaa
jossa Ip on virran huippuarvo ja t on aika.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taajuus Wikimedia Commonsissa
Neil Gaiman

| Neil Gaiman |
| --- | --- |
 Neil Gaiman vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. marraskuuta 1960 (ikä 64) Portchester, Englanti
Ammatti:  kirjailija
Puoliso:  Amanda Palmer (2011–)
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Palkinnot
 Hugo-palkinto Nebula-palkinto 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Neil Gaiman (s. 10. marraskuuta 1960 Portchester, Englanti) on englantilainen kirjailija ja sarjakuvakäsikirjoittaja. Hän asuu nykyisin Yhdysvalloissa. Gaiman nousi 1990-luvun alussa kuuluisuuteen Sandman-sarjakuvan käsikirjoittajana. Gaimanin teoksille on myönnetty fantasiakirjallisuuden tunnustuksia, muun muassa World Fantasy Award, Darius Award sekä Hugo-, Nebula- ja Stoker-palkinnot.
Suomennetut teokset > Sarjakuvat

Sandman Deluxe kirja yksi: Yösävelmiä ja alkusoittoja.  ((Sandman 1-8, 1989; Absolute Sandman vol. 1, 2007.) Tarina: Neil Gaiman. Kuvitus: Sam Kieth, Mike Dringenberg, Malcom Jones III. Suomennos: Petri Silas)  [i.p.]:  RW, 2015.  ISBN 978-886-873-800-6  Aiempi julkaisu Suomessa sarjakuvalehdessä Kalma 2/91–4/92.
Sandman: Nukketalo 1.  ((The Doll's House, 1989.) Kuv. Mike Dringenberg ja Malcolm Jones III.)  Suomentanut Jukka Heiskanen. Jalava, 1993.  ISBN 951-887-012-8
Sandman: Nukketalo 2.  ((The Doll's House, 1989.) Kuv. Mike Dringenberg ja Malcolm Jones III.)  Suomentanut Jukka Heiskanen. Jalava, 1993.  ISBN 951-887-019-5
Sandman: Unien maa.  ((Dream Country, 1990.) Kuv. Kelley Jones, Charles Vess, Colleen Doran ja Malcolm Jones III.)  Suomentanut Jukka Heiskanen. Jalava, 1994.  ISBN 951-887-047-0
Sandman: Usvien aika 1.  ((Season of Mists, 1990–91.) Kuv. Kelley Jones, Mike Dringenberg, Malcom Jones III, Matt Wagner, Dick Giordano, George Pratt ja P. Craig Russell.)  Suomentanut Jukka Heiskanen. Jalava, 1995.  ISBN 951-887-047-0
Kuolema: Elämisen kallis hinta.  ((Death: The High Cost of Living, 1993; Death: The Time of Your Life, 1996; ym.) Kirjoittanut Neil Gaiman. Kuvittaneet Chris Bachalo ym.)  Suomentanut Petri Silas. Helsinki:  Egmont, 2013.  ISBN 978-952-233-704-7
Sandman: Ikuiset yöt.  ((The Sandman: Endless Nights, 2003.) Kuvitus: Frank Quitely ym. Suomennos: Petri Silas)  Tampere:  Egmont, 2006.  ISBN 952-469-569-3
Ikuiset.  ((The Eternals 1–7, 2006–07.) Kuvittanut John Romita Jr.)  Suomentanut Jouko Ruokosenmäki. Pohjautuu Jack Kirbyn luomiin hahmoihin. Tampere:  Egmont, 2007.  ISBN 978-952-469-763-7
Batman: Viimeinen Batman-tarina.  ((Batman: Whatever Happened to the Caped Crusader?, 2009.) Kuvitus: Andy Kubert)  Tampere:  Egmont, 2010.  ISBN 978-952-233-307-0
Suomennetut teokset > Kirjat

Terry Pratchett & Neil Gaiman: Hyviä enteitä: Noita Agnes Nutterin Hienot ja Oikeat Ennustukset.  (Good omens: The Nice and Accurate Prophecies of Agnes Nutter, Witch, 1990.)  Suomentanut Marja Sinkkonen. Helsinki:  Jalava, 1992.  ISBN 951-8954-84-4
Neverwhere – maanalainen Lontoo.  (Neverwhere, 1996.)  Suomentanut Mika Kivimäki. Helsinki:  Otava, 1998.  ISBN 951-1-14857-5
Tähtisumua.  (Stardust, 1998.)  Suomentanut Mika Kivimäki. Helsinki:  Otava, 2000.  ISBN 951-1-16455-4
Unohdetut jumalat.  (American Gods, 2001.)  Suomentanut Mika Kivimäki. Helsinki:  Otava, 2002.  ISBN 951-1-18055-X
Coraline varjojen talossa.  (Coraline, 2002.)  Suomentanut Mika Kivimäki. Helsinki:  Otava, 2003.  ISBN 951-1-18808-9
Hämähäkkijumala.  (Anansi Boys, 2005.)  Suomentanut Inka Parpola. Helsinki:  Otava, 2009.  ISBN 978-951-1-21002-3
Aarteita ja muistoesineitä.  (Valikoima alkuteoksesta Fragile Things, 2006.)  Suomentanut Johanna Vainikainen-Uusitalo. Helsinki:  Kirjava, 2007.  ISBN 978-952-99268-9-3
Hautausmaan poika.  ((The Graveyard Book, 2008.) Kuvittanut Dave McKean.)  Suomentanut Inka Parpola. Helsinki:  Otava, 2009.  ISBN 978-951-1-23720-4
Pohjoisen mytologia. (Norse Mythology, 2017).  Suomentanut Jouko Ruokosenmäki. Helsinki: Otava, 2020. ISBN 9789511371526
Suomennetut teokset > Gaimanin teosten sovitukset

Neil Gaimanin Neverwhere.  ((Neil Gaiman's Neverwhere, 2005–06.) Teksti: Mike Carey. Kuvitus: Glenn Fabry.)  Suomentanut Petri Silas. Tampere:  Egmont, 2007.  ISBN 978-952-469-880-1
Coraline.  ((Coraline, 2008.) Sarjakuvaksi sovittanut P. Craig Russell.)  Suomentanut Petri Silas. Tampere:  Egmont, 2009.  ISBN 978-952-233-066-6
Unten metsästäjät.  ((The Dream Hunters, 2008–2009.) Alkuperäinen tarina: Neil Gaiman. Kuvat: P. Craig Russell.)  Suomentanut Petri Silas. Tampere:  Egmont, 2010.  ISBN 978-952-233-311-7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neil Gaiman Wikimedia Commonsissa
Neil Gaimanin kotisivut (englanniksi)
Neil Gaiman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Neil Gaiman Internet Speculative Fiction Database -sivustolla (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  ELMCIP  Europeana  SNAC  IdRef 
Gaiman ja hänen koiransa Cabal kesäkuussa 2009.
Garamond

Eri versioita Garamond-kirjaintyypistä
Garamond on tunnetuin medievaaliantiikvoihin kuuluva kirjainlaji, jonka ranskalainen kirjanpainaja ja kirjasinmuotoilija Claude Garamond suunnitteli Pariisissa noin vuonna 1540. Garamond-kirjaintyypit soveltuvat yleensä parhaiten kirjojen ja muiden painotuotteiden leipätekstiin.
Garamond pohjasi omat kirjaintyyppinsä venetsialaisen Francesco Griffon antiikvakirjaimiin. Garamond kuitenkin kehitti Griffon kirjainmuotoja edelleen, sitä mukaa kun hänen omat taitonsa kirjainten leikkaajana ja kirjakevalajana kasvoivat. Claude Garamond suunnitteli alkuperäisen Garamondin noin vuonna 1530. Garamond-kirjaintyypeissä nykyisin mukana oleva kursiivi ei ole Claude Garamondin, vaan Robert Granjonin leikkaama.
Claude Garamondin kuoltua vuonna 1561 hänen leikkaamansa kirjakkeet päätyivät Christoph Plantinin kirjapainoon Antwerpenissa, jossa niitä käytettiin vuosikymmenet. Nämä alkuperäiskappaleet ovat yhä tallessa Plantin-Moretus-museossa. Toiset Garamondin kirjakkeet taas hankittiin Egenolff-Bernerin kirjasinvalimoon Frankfurtissa, ja he julkaisivat vuonna 1592 niihin perustuvan version Garamondista. Vuonna 1621 ranskalainen kirjanpainaja Jean Jannon julkaisi kirjaintyyppejä, joissa oli useita Garamondin kirjasimia muistuttavia piirteitä, joskin näiden kirjaintyyppien kirjaimet olivat epäsymmetrisempiä. Lisäksi niiden kaltevuus ja akseli olivat epäsäännöllisemmät. Jannonin kirjaintyypit löydettiin uudelleen 1825, jolloin niiden tekijäksi nimettiin erehdyksessä Claude Garamond. Tämän virheen korjasivat vasta Beatrice Warden tutkimukset vuonna 1927.
Jannonin suunnittelemia kirjaintyyppejä käytettiin 1900-luvun alussa Ranskassa painetussa teoksessa, joka kertoi Ranskan kirjapainotaidon historiasta. Teos herätti suuren kiinnostuksen Garamond-tyyppisiä kirjaintyyppejä kohtaan, joista tehtiinkin useita modernisoituja versioita. Osa pohjautui Jannonin kirjaintyypeille, osa puolestaan perustui alkuperäisille Garamondin kirjaimille.  Garamondin alkuperäisiin kirjaimiin perustuvat Garamond-kirjaintyypit ovat ryhdikkäämpiä, vahvempia ja kalligrafisempia kuin Jannoninin kirjaimiin perustuvat Garamondit. Jannonin kursiivit ovat myös selvästi horjuvampia kuin Granjonin leikkaamat kursiivit, joita käytetään alkuperäisten Garamondien kirjaintyypeissä.
Nykyisin käytössä on useiden tunnettujen fonttivalmistajien, kuten Adoben, Linotypen ja ITC:n, versioita Garamondista. Näistä esimerkiksi Garamond 3, ITC Garamond ja Simoncini Garamond ovat vääriä Garamondeja, ja ne perustuvat joko Jannonin tai jonkun muun kirjaimille. Oikeita Garamondeja ovat puolestaan Stempel Garamond, Berthold Garamond, Adobe Garamond ja Garamond Premier Pro.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Garamond Wikimedia Commonsissa
Typografia
| --- | --- |
Typografit ja kirjainmuotoilijat:  Jonathan Barnbrook  Saul Bass  Ed Benguiat  Morris Fuller Benton  Neville Brody  Frederic Goudy  Claude Garamond  Eric Gill  Tomi Haaparanta  Nicolas Jenson  Edward Johnston  Donald Knuth  Rudolf Koch  Sami Kortemäki  Zuzana Ličko  William Morris  Stanley Morison  Jan Tschichold  Carol Twombly  Wolfgang Weingart  Hermann Zapf  Gudrun Zapf-von Hesse 
Kirjaintyylit ja -lajit:  Anfangi  Antiikva  Arial  Baskerville  ITC New Baskerville  Calibri  Comic Sans  Egyptienne  Fraktuura  Garamond  Gill Sans  Helvetica  Palatino  Times New Roman  Unsiaali  Verdana 
Merkit:  Alduksen lehti ❦  Asteriski *  Ät-merkki @  Englannin punta £  Ampersandi &  Jokerimerkki  Kappaleen merkki ¶  Luetelmamerkki  Luettelo matemaattisista merkeistä  Plus-miinusmerkki ±  Promille ‰  Prosentti %  Pykälämerkki §  Risti †  Ristikkomerkki #  Rub el Hizb ۞  Tekijänoikeusmerkki ©  Tilde ~  Valuuttamerkki ¤  Yläpuolinen indeksointipilkku 
Suuntaukset:  Amerikan uusi aalto  Dekonstruktivismi  Postmodernismi  Sveitsiläinen tyyli 
Muut aiheet:  Aakkoslaji  CamelCase  Glyyfi  Goottilaiset kirjaintyypit  Kapiteeli  Kirjain  Kirjaintyyppi  Kursiivi  Ligatuuri  Logo  Lorem ipsum  Orpo- ja leskirivit  Painokirjaimet  Sans-serif  Serif  TrueType  Web Open Font Format  X-korkeus  Yliviivaus  Ylleviivaus  Ylä- ja alaindeksi
Erich Fromm

Erich Fromm (23. maaliskuuta 1900 Frankfurt am Main, Saksa – 18. maaliskuuta 1980 Locarno, Sveitsi) oli saksalais-amerikkalainen psykoanalyyttisen opin kehittäjä, humanistifilosofi, demokraattinen sosialisti sekä tietokirjailija. Hän oli myös Frankfurtin koulukunnan jäsen.
Erich Fromm.
Erich Fromm (1974)