stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Osama
Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskulan mukaan pääosin amatöörivoimin näytelty Osama tuo julki naisia kiduttaneen hirmuhallinnon julman koneiston ja varoittaa hysteeristä vihaa kylvävästä fasistisesta ideologiasta. ”Vähäeleisessä Osamassa on niukasti dialogia, sillä kuvat kärsimyksestä ja sorrosta puhuvat omaa selkeää kieltään. Silti ohjaaja ei missään vaiheessa kerjää henkilöhahmoilleen sääliä eikä paisuttele heidän tunteitaan vaan pitäytyy viileän toteavassa realismissa.”
Käännös suomeksi
Osaluku

Osaluku eli tilan osaluku (ruots. lägenhetens andelstal) oli Suomessa maarekisteriin merkityn tilan osuussuhde siihen tilaan tai niihin tiloihin, joista se on muodostettu.
Osaluku on eri käsite kuin osakkuusluku tai osuusluku, jolla tarkoitetaan kiinteistön osuutta yhteisiin alueisiin.[lähde? ]
Osaluvun määritelmiä

Vuoden 1952 jakoasetuksen 146 §:n mukaan maarekisteriin oli merkittävä ”tilan osuus koko talosta”, ja tämä sama säännös on kirjoitettu vuoden 1977 muutoksessa muotoon ”tilan osaluku”.
Vuodelta 1938 olevassa lakiasiain käsikirjassa selitetään, että halkominen tarkoittaa maatilan jakamista määrättyjen osalukujen eli murto-osien perusteella useampiin sekä yksityisoikeudellisesti että kameraalisesti itsenäisiin tiloihin, jolla kullakin on oma rekisterinumero (maarekisterissä), oma manttaali, mikäli sellainen oli emätilalla, ja oma vero.
Nykysuomen sanakirjassa osaluku on ”luku, joka ilmaisee tilan suhdetta alkuperäiseen kantatilaan, maakirjataloon”.
Olga Leino

| Olga Leino> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Olga Kosonen
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1871 Pietari
Kuollut: 23. toukokuuta 1962 (90 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Puck (Kesäyön unelma) Sylvi (Sylvi)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Olga Leino, Mimmi Lähteenoja, Ruth Snellman ja Aarne Leppänen Kansallisteatterin näytelmässä Ihana seikkailu vuonna 1919.
Olga Leino (o.s. Kosonen, 17. kesäkuuta 1871 Pietari – 23. toukokuuta 1962) oli suomalainen näyttelijä. Teatterityön ohella hän näytteli sivurooleja suomalaisissa mykkäelokuvissa ja ensimmäisissä suomalaisissa äänielokuvissa.
Elämä ja ura

Olga Leino syntyi kauppiaan tyttäreksi. Hän liittyi August Aspegrenin Kansanteatteriin vuonna 1891 ja siirtyi Suomalaiseen Teatteriin 1896. Leinon näyttämötehtäviä olivat muun muassa Anjuša näytelmässä Pimeyden valta ja Puck näytelmässä Kesäyön unelma. Minna Canthin näytelmässä Sylvi hän tulkitsi nimiosan kuten myös näytelmässä Hannele.
Leino näytteli yhdeksässä kokoillan elokuvassa, joista osa on kadonnut. Hän näytteli lähinnä sivurooleja emäntinä ja eukkoina. Sylvin ensimmäisessä valkokangasadaptaatiossa vuonna 1913 hän teki Elinin roolin. Waldemar Wohlströmin varhaisessa äänielokuvassa Olenko minä tullut haaremiin Leino näytteli ruustinnaa.
Filmografia

Anna-Liisa (1911)
Sylvi (1913)
Noidan kirot (1927)
Tukkijoella (1928)
Meidän poikamme (1929)
Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin (1931)
Rovastin häämatkat (1931)
Olenko minä tullut haaremiin (1932)
Ne 45000 (1933)
Lähteet ja viitteet

Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930
Teatterin maailma - Maamme teatterit ja niiden taiteilijat, toim. Veistäjä, Verneri, Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 1950
↑  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, s. 169
Defenders of the Faith

| Defenders of the Faith Judas Priest |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Ibiza Sound Studios, Ibiza, heinä-elokuussa 1983
 Julkaistu: tammikuussa 1984
 Tuottaja(t): Tom Allom
 Tyylilaji: heavy  metal
 Kesto: 38.57
 Levy-yhtiö: Columbia
Judas Priestin muut julkaisut
| Screaming for Vengeance 1982 | Defenders of the Faith 1984 | Turbo 1986 |
Defenders of the Faith on Judas Priestin menestysalbumi vuodelta 1984. Albumi myi Yhdysvalloissa kultaa jo maaliskuussa samana vuonna ja ylitti platinarajan 1988. Albumi nousi sijalle 18. Billboard-listalla USA:ssa ja pysyi sillä peräti kymmenen kuukautta, kun ”Some Heads Are Gonna Roll” sai paljon radiosoittoa. Britanniassa levy ylsi listalla sijalle 19. Kappaleista ”Freewheel Burning” ja ”Love Bites” tehtiin myös musiikkivideot.
Kappaleiden taustoja

Rob Halford ei ollut levyn ilmestymisen aikoihin paljastanut muulle yhtyeelle homoseksuaalisuuttaan, mutta se purkautui välillä esiin miehen sanoituksissa. Omien sanojensa mukaan Halford "ujutti" albumille "homosanoituksia". Defenders...-levyllä se näkyy muun muassa kappaleessa ”Jawbreaker”. Hän ei kuitenkaan tohtinut sanoi bändikavereilleen, että "Täähän kertoo, jätkät, tosi isosta kyrvästä!" Vuonna 2020 ilmestyneessä kirjassaan Halford toteaa, että kertoi vasta "aivan äskettäin" muille yhtyeen jäsenille mistä kappaleessa on kyse. He totesivat naureskellen, että "Ai jaa, nyt kun kerroit, niin selvä juttuhan tuo!"
”Eat Me Alive” -kappaleen fellaatio-aihe sen sijaan ei jäänyt ollenkaan epäselväksi. Halford kertoo, että hän suhtautuu sanoituksiinsa suurella vakavuudella, kirjoittaa tekstit selvin päin, koettaa pitää ajatukset kirkkaina ja keskittyy työhön. Poikkeuksen sääntöön tekee ”Eat Me Alive”. Yhtyeen jäsenet olivat juopotelleet baarissa, ja sen jälkeen piti mennä vielä studioon viimeistelemään kappale, josta oli olemassa vain runko. Sanoitukset puuttuivat. "Pää täynnä olutta ja viiniä päätin, että kappale kertoo siitä, kuinka nautinnollista on saada hyvää suuseksiä." Myöhemmin sekä kännisanoittelu että eräs sen yksityiskohta harmittivat Halfordia: Kappaleen sisältöön kuuluu, että fellaation vastaanottaja osoittaa sen antajaa aseella päähän. Tämä liittyy surullisenkuuluisaan ampumistapaukseen, joka vei Judas Priestin oikeuteen Yhdysvalloissa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut kolmikko Glenn Tipton, Rob Halford ja K. K. Downing.
Freewheel Burning – 4.22
Jawbreaker – 3.25
Rock Hard Ride Free – 5.34
The Sentinel – 5.04
Love Bites – 4.47
Eat Me Alive – 3.34
Some Heads Are Gonna Roll – 4.05 (Bob Halligan Jr. -cover)
Night Comes Down – 3.58
Heavy Duty – 2.25
Defenders of the Faith – 1.30
Vuoden 2001 version bonuskappaleet
Turn on Your Light – 5.23
Heavy Duty/Defenders of the Faith – 5.26 (Live)
Kokoonpano

Rob Halford - laulu
Dave Holland - rummut
Glenn Tipton - kitara
K.K. Downing - kitara
Ian Hill - basso
Singlet

Freewheel Burning / Breaking the Law / You've Got Another Thing Coming (livenä US Festivalilta)  - joulukuu 1983
Some Heads Are Gonna Roll / The Green Manalishi (live) / Jawbreaker  - maaliskuu 1984
Love Bites / Love Bites (promo) - 1984
Love Bites / Jawbreaker (kuvalevy)  - 1984
Tuotanto

Tuottaja: Tom Allom
Ääniteknikko: Mark Dodson
Miksaus: DB Recording Studios ja Bayshore Studios, Miami
Masterointi: Sterling Sound, New York
Kannen suunnittelu: Doug Johnson (Judas Priestin idean pohjalta)
Aiheesta muualla

Defenders of the Faith (Arkistoitu – Internet Archive), lisätietoja albumin synnystä ym.
Defenders of the Faith Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Defenders of the Faith Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Judas Priest
| --- | --- |
Studioalbumit:   Rocka Rolla  Sad Wings of Destiny  Sin After Sin  Stained Class  Killing Machine  British Steel  Point of Entry  Screaming for Vengeance  Defenders of the Faith  Turbo  Ram It Down  Painkiller  Jugulator  Demolition  Angel of Retribution  Nostradamus  Redeemer of Souls  Firepower  Invincible Shield 
Konserttitallenteet:   Unleashed in the East  Priest...Live!  Live in London  ’98 Live Meltdown  A Touch of Evil: Live  British Steel - 30th Anniversary - Live  Battle cry    
Kokoelmat:   The Best of Judas Priest  Hero, Hero  The Collection (Judas Priest)  Genocide  Metal Works ’73–’93  Prisoners of Pain  The Best of Judas Priest: Living After Midnight  Metalogy  The Essential Judas Priest  Single Cuts  The Chosen Few  The Complete Albums Collection 
Videografia:   Live Vengeance ’82  Fuel for Life  Priest...Live!  Metal Works ’73–’93  British Steel  Live in London  Electric Eye  Rising in the East  Live Vengeance ’82  British Steel - 30th Anniversary DVD  Epitaph  Battle cry
Ohistonlampi

| Ohistonlampi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°46′44″N, 23°17′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Sipsiönjärven valuma-alue (35.58)
Laskujoki:  koski Myllylampeen 
Järvinumero:  35.581.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  89,8 m 
Rantaviiva:  3,59168 km 
Pinta-ala:  0,247313 km² 
Tilavuus:  0,000792197 km³ 
Keskisyvyys:  3,2 m 
 fiOhistonlampi 
Ohistonlampi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa Luhalahdella sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Ohistonlampi on osa Sipsiönjärven-Vahojärven aluetta.
Maantietoa

Lammen pituus on 1,1 kilometriä, leveys 650 metriä ja sen pinta-ala on 25 hehtaaria. Se sijaitsee Sipsiönjoen reitin alajuoksulla Sipsiönjärven ja Kyrösjärveen laskevan osan välissä. Sipsiönjärven alapuolella sijaitsee Kukkarolampi ja nämä kolme vesiallasta ovat kaikki samalla 89,9 metrin korkeudella merenpinnasta ja ne on myös luodattu. Kukkarolammen erottaa Ohistonlammesta alle 20 metriä leveä ja yli 50 metriä pitkä virtauspaikka eli vuolle. Ohistonlampi on pääasiassa läpivirtausjärvi, vaikka siihen laskee muitakin ojia. Lampi kaventuu Heponiemen kohdalla alle 80 metriä leveässä salmessa kahdeksi järvialtaaksi. Itäpuolen järviallas on 650 metriä pitkä, 350 metriä leveä ja se on 8,9 metriä syvä. Sen rannat ovat kokonaan peltoa. Läntinen järviallas on 700 metriä pitkä, 350 metriä leveä ja 11,9 metriä syvä. Sen rannat ovat peltoa lukuun ottamatta etelärantoja, jotka ovat jyrkkärinteistä metsämaata. Itäisen altaan eteläpäähän laskee Särkijärven 2,3 kilometriä pitkä laskuoja. Länsiosaan laskee kolme lyhyttä metsä- ja pelto-ojaa. Ohistonlampi laskee Huopionkosken ja Myllylammen kautta Kyrösjärveen. Huopionkoski alkaa Ohistonlammen luusuasta ja siinä kohdassa on myös pato ja sen vanha mylly. Ohistonlammen rantaviivan pituus on 3,6 kilometriä ja sille on rakennettu alle kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Lammen ympäristössä sijaitsee myös kuusi maatilaa. Lammen pohjoispuolella kulkee yhdystie 2764 ja eteläpuolella toinen yhdystie.
Virkistys

Järvi sijaitsee opastetulla Sipsiöjoen melontareitillä Liesijärvi– Petäjäjärvi– Vuorijärvi– Vesajärvi– Kaukajärvi– Vahojärvi– Sipsiöjärvi– Ohistonlampi– Kyrösjärvi.
Oum El Bouaghi

| Oum El Bouaghi أم البواقي, Umm al-Bawāqī |
| --- | --- |
 Näköala kaupunkiin.
 Oum El Bouaghi
 Koordinaatit: 35°52′30″N, 7°6′47″E 
Valtio:  Algeria
Maakunta:  Oum El Bouaghi
Piirikunta:  Oum El Bouaghi
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  414 km²
Väkiluku (2018):  98 700
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oum El Bouaghi (arab. أم البواقي‎, ’Umm al-Bawāqī) on kaupunki ja Oum El Bouaghin maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Atlasvuorten ylätasangolla 465 kilometriä Algerista itään. Oum El Bouaghin kunnassa oli arviolta 98 700 asukasta vuonna 2018.
Oum El Bouaghin kunnan pinta-ala on 414 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Aïn Dissin ja Aïn Babouchen, idässä Berrichen ja Fkirinan, etelässä Aïn Zitounin ja lännessä Aïn Fakrounin kuntiin.
Seudulla vallitsee välimerenilmasto. Tammikuun keskilämpötila on 8 ja heinäkuun 30 astetta. Vuotuinen sademäärä on yli 300 millimetriä.
Paikalla on sijainnut numidialainen Macomadesin kaupunki. Ranskalaiset perustivat vuonna 1880 Oum El Bouaghin kunnan, joka sai myöhemmin marsalkka François Certain Canrobertin mukaan nimen Canrobert. Pienestä maaseutupaikkakunnasta tuli maakuntakeskus vuonna 1974.
Ouem El Bouaghista on maantieyhteydet lähimaakuntiin. Sen kautta kulkee myös Constantinen ja Tébessan välinen rautatie.
Kaupungissa on metalli-, elintarvike-, rakennustarvike- ja muoviteollisuutta. Ympäröivä maaseutu tuottaa villaa, lihaa ja maitoa. Maakunnassa toimiva Larbi Ben M’hidin yliopisto on perustettu vuonna 2009.
Deewana

| Deewana |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Raj Kanwar
Käsikirjoittaja:  Sagar Sarhadi Ranbir Pushp
Tuottaja:  Guddu Dhanoa Lalit Kapoor
Säveltäjä:  Nadeem-Shravan
Kuvaaja:  Harmeet Singh
Leikkaaja:  A. Muthu
Pääosat:  Rishi Kapoor Divya Bharti Shah Rukh Khan
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  Mayank Arts
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  25. kesäkuuta 1992
Kesto:  185 min
Alkuperäiskieli:  hindi
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Deewana (suom. ”Hullu”) on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen draamaelokuva, jonka ohjasi Raj Kanwar. Päärooleja näyttelivät Rishi Kapoor, Divya Bharti ja Shah Rukh Khan. Elokuva oli menestys ja se voitti viisi Filmfare Awards -palkintoa, mukaan lukien parhaan mies- ja naistulokkaan palkinnot Khanille ja Bhartille.
Juoni

Kaunis Kajal (Divya Bharti) rakastuu rikkaaseen laulajaan Raviin (Rishi Kapoor) ja he menevät naimisiin. Ravin rahanahne setä Dhirendra ja serkku Narendra haluavat hänen omaisuutensa ja yrittävät tappaa Ravin ja Kajalin. Ravi onnistuu tappamaan Narendran juuri ennen putoamistaan omaan kuolemaansa. Leskeksi jäänyt Kajal muuttaa toiseen kaupunkiin anoppinsa Laxmin kanssa. Hän tapaa komean Rajan (Shah Rukh Khan), joka rakastuu häneen. Rajan isä ei hyväksy Kajalia, joten hän katkaisee välinsä tähän ja rukoilee Laxmilta lupaa naida Kajal. Laxmi suostuttelee Kajalia jatkamaan elämäänsä Rajan kanssa ja Kajal suostuu avioliittoon. Raja joutuu onnettomuuteen ja Kajal ymmärtää rakastavansa häntä.
Myöhemmin Raja pelastaa miehen, joka osoittautuu kuolleeksi luulluksi Raviksi. Raja esittelee Ravin järkyttyneelle Kajalille, joka kuitenkin jää Rajan luo. Dhirendra saa tietää Ravin olevan elossa ja kaappaa Kajalin ja Rajan vaatien Ravin omaisuutta. Raja pakenee ja hakkaa Dhirendran Ravin kanssa. He löytävät Kajalin sidottuna ajastettuun pommiin, jonka Ravi onnistuu pysäyttämään. Dhirendra yrittää tappaa Rajan, mutta Ravi uhraa itsensä laukaisemalla pommin, joka tappaa hänet ja setänsä. Ravin uhrauksen ansiosta Kajal ja Raja voivat jatkaa elämäänsä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rishi Kapoor  | … |  Ravi   |
|  Divya Bharti  | … |  Kajal   |
|  Shah Rukh Khan  | … |  Raja Sahai   |
|  Amrish Puri  | … |  Dhirendra Pratap   |
|  Mohnish Behl  | … |  Narendra Pratap   |
|  Alok Nath  | … |  herra Sharma   |
|  Sushma Seth  | … |  Laxmi Devi   |
|  Dalip Tahil  | … |  Ramakant Sahai   |
|  Deven Verma  | … |  Devdas Sabrangi   |
|  Asha Sachdev  | … |  Chandramukhi Sabrangi   |
|  Brahmachari  | … |  Chintamani   |
Soundtrack

Kaikki sanat Sameer, kaikki sävellykset Nadeem-Shravan.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Laulaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Aisi Deewangi” | Vinod Rathod, Alka Yagnik | 6.59 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Sochenge Tumhe Pyar” | Kumar Sanu | 6.03 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ”Teri Umeed Tera Intezar” | Kumar Sanu, Sadhana Sargam | 6.19 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ”Payaliya” | Kumar Sanu, Alka Yagnik | 7.57 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ”Tere Dard Se Dil” | Kumar Sanu | 4.51 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | ”Teri Isi Ada Pe Sanam” | Kumar Sanu, Sadhana Sargam | 5.12 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ”Koi Na Koi Chahiye” | Vinod Rathod | 6.23 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | ”Teri Umeed Tera Intezar” (Female)  | Sadhana Sargam | 2.13 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 46.57 |  |  |  |  |  |  |
Vastaanotto

Deewana oli vuoden 1992 toiseksi eniten tuottanut hindielokuva Betan jälkeen.
Palkinnot

| Palkinto | Kategoria | Saaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| Filmfare Awards | Paras miestulokas | Shah Rukh Khan | Voitto |
| Filmfare Awards | Paras naistulokas | Divya Bharti | Voitto |
| Filmfare Awards | Paras musiikki | Nadeem-Shravan | Voitto |
| Filmfare Awards | Paras sanoitus | Sameer – ”Teri Umeed Tera Intezaar” | Voitto |
| Filmfare Awards | Paras mieslaulaja | Kumar Sanu – ”Sochenge Tumhe Pyar” | Voitto |
| Filmfare Awards | Paras naispääosa | Divya Bharti | Ehdokkuus |
| Filmfare Awards | Paras sanoitus | Sameer – ”Aisi Deewangi” | Ehdokkuus |
| Filmfare Awards | Paras mieslaulaja | Vinod Rathod – ”Aisi Deewangi” | Ehdokkuus |
| Filmfare Awards | Paras naislaulaja | Alka Yagnik – ”Aisi Deewangi” | Ehdokkuus |
Aiheesta muualla

Deewana Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Djerba

Djerba NASA:n Landsat-satelliittikuvassa
| --- | --- |
Muut nimet:  Ǧirba Jerba
Sijainti:  Tunisian rannikko
Vesialue:  Vähä-Syrtti
Merialue:  Välimeri
Korkein kohta:  55 m
Pinta-ala:  514 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  139 517
Suurin kaupunki:  Houmt-Souk
Kieli:  arabian kieli, berberikielet
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Djerba  (arab. جربة (Jirba), ital. Meninge, Girba) eli Jerba on saari Vähä-Syrtissä Tunisiassa. Se on suosittu matkailukohde ja yksi niistä harvoista paikoista Tunisiassa, joissa berberin kieltä vielä puhutaan. Vuonna 2004 saarella oli yhteensä 139 517 asukasta ja sen koko on 514 km². Saari on ollut vuodesta 2023 osa Unescon maailmanperintöluetteloa.
Maantiede

Djerba on Pohjois-Afrikan rannikon suurin saari. Sen pinta-ala on 514 km². Saari sijaitsee Vähä-Syrtin lahdella Etelä-Tunisiassa. Mantereelta sitä kohti kulkee kaksi niemimaata, mutta mantereen ja saaren välissä on Bou Graran meri ja al-Kantaran salmi lännessä. Salmi on vain noin 2 kilometriä leveä ja Bou Graran meren syvyys on 5–25 metriä. Djerban korkein kohta merenpinnasta on 55 metriä. Saarella ei ole omia makeanveden lähteitä ja sen pohjavesikin on pääasiassa suolaista. Paikalliset keräävätkin sadevettä ja vuotuinen keskimääräinen sadanta on noin 200 mm. Ilmankosteus on sitä vastoin suhteellisen korkea. Saari on nykyisin yhteydessä mannermaalle vanhan roomalaisen pengertien päälle rakennetun tien kautta.
Historia

Antiikin kreikkalaiset kirjailijat tunsivat Djerban lootustensyöjien saarena. Theofrastos kutsui saarta nimellä Pharis ja Polybios nimellä Meninx. Saari on mahdollisesti myös paikka, johon Herodotos viittasi nimellä Phla. Saarella on harjoitettu laajamittaista maanviljelyä 300-luvulta eaa. ja alue kuului jo tuolloin todennäköisesti Karthagon valtakuntaan. Rooman valtakunnan aikana pääelinkeino saarella olivat oliivien ja oliiviöljyn tuotanto. Saarella on useita raunioita antiikin ajoilta. Jerusalemin piirityksen jälkeen saarelle saapui suuri joukko juutalaisia. Rooman valtakunnan valtaa seurasivat vandaalit ja heitä Bysantti, jolloin Djerbaa hallittiin Tripolista käsin. Vuonna 665 arabit valloittivat Djerban Ma'awiya bin Hudayjin johtamalla sotaretkellä Bysantin valtakuntaa vastaan, jonka jälkeen saari mainitaan useamman vuosisadan ajan historiallisissa lähteissä vain harvakseltaan.
Al-Bakri mainitsi djerbalaisten harjoittavan merirosvoutta ja al-Idrisi mainitsee puolestaan paikallisten puhuvan ainoastaan berberiä. Ziridien kukistuttua djerbalaisten merirosvojen hyökkäykset Tunisian rannikolle ja kristittyjen maiden laivoja vastaan yleistyivät. Vuonna 1135 Sisilian normannikuningas Roger II:n amiraali Georgios Antiokialainen valtasi saaren. Normannit vakiinnuttivat asemaansa valtaamalla myös muita kohteita rannikolta. Abbasidit valtasivat saaren takaisin hetkellisesti vuonna 1284, mutta Pietari III:n joukot valtasivat sen takaisin. Vuonna 1289 kristityt rakennuttivat linnoituksen al-Kantaran salmelle roomalaisaikaiselle pengertielle. Linnoitus sijaitsi historiallisen Meninxin raunioilla. Paikalliset kapinoivat vuosina 1334-5 ajaen kristityt saarelta. Alfonso V yritti vielä seuraavalla vuosisadalla vallata saaren takaisin, mutta tällä kertaa kristityt epäonnistuivat. Muslimit rakennuttivat puolestaan oman linnoituksensa pohjoiseen Girban raunioiden lähettyville.
1500-luvulla saari päätyi osmanien ja kristittyjen välisten taisteluiden kohteeksi. Saari oli annettu turkkilaisille tukikohdaksi kristittyjä vastaan ja Espanjan Pedro Navarro teki epäonnistuneen valtausyrityksen vuonna 1511. Vuonna 1550 saaresta tuli tunnetun merirosvo Turgut Reisin tukikohta. Turkkilaisten valtakaudella Djerbaa hallittiin vaihtelevasti Algerista, Tunisista ja Tripolista. Lopullisesti siitä tuli osa Tunisiaa Hammuda beyn valtakaudella 1631–59. Saaren asukasluku tällä kaudella oli noin 30 000 – 40 000. Tunisian turkkilaisten alaiset hallitsijat alkoivat nimittää Djerbaa johtamaan šeikkejä tai kaideja, joiden asemasta tuli lopulta periytyvä ja tiettyjen sukujen hallitsema. 1700-luvulla arabian kieli alkoi yleistyä saarella ja varhaisempi ibadilaisuus menetti asemansa maliki-koulukunnalle.1800-luvulla Tunisian valtasivat ranskalaiset ja nykyisin saari on osa itsenäistä Tunisiaa.
Djerba lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2023.
Talous

Maanviljelyä harjoitetaan lähinnä Djerban keski- ja itäosissa, jossa vettä saatetaan pumpata pohjavedestä. Saarella kasvatetaan esimerkiksi hedelmiä ja kasviksia. Saarella on lisäksi noin 400 000 oliivipuuta, mutta nykyisin suuri osa niistä on liian vanhoja tuottaakseen oliiveja. Niiden lisäksi on noin 570 000 taatelipalmua, mutta niitäkään ei kastella eivätkä ne ole kovin hedelmällisiä. Yksi tärkeimmistä elinkeinoista on kalastus, minkä lisäksi huomattava osa miespuolisesta väestöstä käy töissä mannermaalla. Perinteisten käsityöammattien merkitys on vähentynyt, mutta saarella tuotetaan edelleen esimerkiksi kankaita kangaspuilla. Korujen valmistus oli perinteisesti juutalaisten ammatti ja suuri osa heistä on puolestaan muuttanut maasta. Turismin merkitys on kasvanut kansainvälisen lentokentän valmistuttua saarelle.
Väestö

Djerban asukasluku vuonna 2004 oli yhteensä 139 517. Noin puolet paikallisista puhuu berberiä ja lähes kaikki osaavat arabiaa. Samaan tapaan noin puolet saaren väestöstä harjoittaa ibadilaisuutta ja loput ovat sunnimuslimeja. Paikallista ibadilaisuuden muotoa kutsutaan wahbislaisuudeksi. Djerban saarella on historiallisesti ollut myös suurehko juutalainen yhteisö. Vuonna 1946 heitä oli 4 900, mutta suuri valtaosa heistä on muuttanut sittemmin Israeliin. Saaren merkittävimmät asutuskeskukset ovat sen hallinnollinen keskus Houmt-Souk, sekä Kara Kabira ja Hara Saghira. Muuten saaren asutus on rakennettu harvaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Djerba Wikimedia Commonsissa
Djerban linnoitusta.
Häämenoja.
O. E. Tudeer

Oskar Emil Tudeer (30. elokuuta 1850 Mikkeli – 24. syyskuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen professori ja suomentaja.
Henkilöhistoria

Tudeerin vanhemmat olivat hovioikeuden asessori Oskar Viktor Tudeer ja Laura Maria Kuhlström. Hän kävi Viipurin yläalkeisopiston ja valmistui ylioppilaaksi 1867, filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1873 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1876. Tudeer teki opintomatkoja Saksaan 1876–1878 ja 1886 sekä 1881–1882 Lontooseen, Berliiniin, Italiaan ja Kreikkaan. Tudeer toimi Helsingin yliopiston kreikan kielen ja kirjallisuuden dosenttina 1879–1885 sekä kreikan kielen ja kirjallisuuden ylimääräisenä professorina 1885–1910. Hän oli Viipurilaisen osakunnan kuraattorina 1876–1887 ja inspehtorina 1892–1907. Tudeer oli Kansallisteatterin, Pellervo-seuran ja kustannusliike Otavan johtokunnan jäsen.[lähde? ] Hän oli aikakauslehti Valvojan toimituksen jäsen 1880–1897 ja lehden päätoimittaja 1892–1896.
Tudeer oli naimisissa vuodesta 1882 Ellen Mathilda Wilhelmina Wijkanderin kanssa. Heillä oli kuusi lasta, muun muassa Helsingin yliopiston ylikirjastonhoitaja Lauri Tudeer (1884–1955), Suomen Pankin taloustieteellisen tutkimuslaitoksen johtaja Alf Tudeer (1885–1968) ja naistentauteihin ja synnytyksiin erikoistunut lääkäri Oskar August (Ossi) Tudeer (1886–1969).
Kirjallinen tuotanto > Teokset

De infinitivi sermonis Homerici ratione syntactica, tohtorinväitöskirja.  1876
De dialectorum Graecarum digammo testimonia inscriptionum, dosentinväitöskirja.  1879
Kreikan kansa persialaissotien aikana. Otava 1906
Piirteitä epävirallisen Viipurilaisen osakunnan elämästä 1864–1869. Porvoo 1912
Homeros: Ilias, suomentanut Otto Manninen, selitykset kirjoittanut O. E. Tudeer. WSOY 1919
Homeros: Odysseia, suomentanut Otto Manninen, selitykset kirjoittanut O. E. Tudeer. WSOY 1924
Iliaan ja Odysseian selityksiä, toimittaneet O. E. Tudeer ja Lauri O. Th. Tudeer. WSOY 1948