stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joseph Savage

Joseph Knebel Savage (21. toukokuuta 1879 New York, New York – 10. maaliskuuta 1956 Asbury Park, New Jersey) oli yhdysvaltalainen taitoluistelija, rullaluistelija ja urheilujärjestötoimija. Ammatiltaan Savage oli juristi.
Savage on vanhin taitoluistelussa olympiatasolla kisannut urheilija: hän osallistui 52-vuotiaana Lake Placidin vuoden 1932 talviolympialaisten pariluisteluun, jossa hän sijoittui parinsa kanssa seitsemänneksi eli viimeiseksi. Vuoden 1930 MM-kilpailuissa Savage oli tuolloisen parinsa kanssa kahdeksas. Yhdysvaltain-mestaruuskilpailuista Savage voitti useita mitaleja, muun muassa maan ensimmäisen virallisen jäätanssimestaruuden vuonna 1936. Viimeisen mitalin maansa mestaruuskilpailuista Savage voitti 63-vuotiaana.
Savage toimi Amateur Skating Union of the US:n, Yhdysvaltain taitoluisteluliiton edeltäjän, puheenjohtajana vuosina 1929–1930. Hän oli myös innokas rullaluistelija, ja hän oli kyseisen lajin ja pikaluistelun puolestapuhuja.
Vuodesta 2008 Savage on ollut Yhdysvaltain taitoluistelun hall of famen jäsen.
Juhana Paganus

Juhana Paganus  (1828–1901) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Talollinen, lautamies Juhana Paganus Jaakkimasta oli talonpoikaissäädyssä Kurkijoen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872.
Jeff Vogel

Jeff Vogel on Spiderweb Software -yhtiön hallituksen puheenjohtaja ja pääohjelmoija. Spiderweb Software tekee tietokonepelejä Apple Macintosh ja Microsoft Windows -PC-alustoille.
Vogelin ohjelmoimista peleistä suosituimmaksi on noussut Exile-pelisarja. Muita Vogelin ohjelmoimia pelejä ovat Avernum-pelisarja ja Geneforge-pelisarja.
Hän on myös julkaissut kotisivullaan muutamia kirjoja, joista tähän mennessä yksi, The Poo Bomb: True Tales of Parental Terror, on julkaistu kirjan muodossa. Tällä hetkellämilloin? hän kirjoittaa kirjaansa The Story About the Toddler.
Aiheesta muualla

Spiderweb Softwaren kotisivut
Jeff Vogelin omat kotisivut
Johnstoningenetti

| Johnstoningenetti |
| --- | --- |
 Johnstoningenetin nahkoja (nahat 1 ja 2)
Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Alalahko::  Feliformia
Heimo::  Sivettieläimet Viverridae
Alaheimo::  Sivettikissat Viverrinae
Suku::  Genetit Genetta
Laji::  johnstoni
Kaksiosainen nimi
 Genetta johnstoni  Pocock, 1908  
 Vihreällä varmistuneet alueet, vaaleanpunaisella mahdolliset alueet.
Katso myös
   Johnstoningenetti Wikispeciesissä   Johnstoningenetti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Johnstoningenetti (Genetta johnstoni) on afrikkalainen sivettieläin. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut johnstoningenetin uudeksi nimeksi liberiangenetti. Johnstoningenetti on uhanalainen, sillä sen elinympäristöä, sademetsää, on raivattu maatalouden, metsätalouden ja kaivostoiminnan vuoksi.
Ulkonäkö ja koko

Johnstoningenetti painaa noin kolme kilogrammaa. Sen ruumiin pituus on 40–52 senttimetriä ja hännän pituus 40–54 senttiä. Väri on kullertava mustilla pisteillä. Hännässä on mustia renkaita.
Levinneisyys

Johnstoningenetti esiintyy sademetsissä. Tavallisesti sitä tavataan Guineassa, mutta myös Liberiassa, Norsunluurannikolla ja Ghanassa.
Joseph Schooling

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Schooling MM-kilpailuissa 2015 |  Schooling MM-kilpailuissa 2015 |  Schooling MM-kilpailuissa 2015 |  |
Maa:   Singapore
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | 100 m perhosuinti |  |
| Pitkän radan MM-kilpailut  | Pitkän radan MM-kilpailut  | Pitkän radan MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Kazan 2015 | 100 m perhosuinti |  |
|  Pronssia | Budapest 2017 | 100 m perhosuinti |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Kultaa | Incheon 2014 | 100 m perhosuinti |  |
|  Kultaa | Jakarta 2018 | 50 m perhosuinti |  |
|  Kultaa | Jakarta 2018 | 100 m perhosuinti |  |
|  Hopeaa | Incheon 2014 | 50 m perhosuinti |  |
|  Pronssia | Incheon 2014 | 200 m perhosuinti |  |
|  Pronssia | Jakarta 2018 | 4×100 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Jakarta 2018 | 4×200 m vapaauinti |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Hopeaa | Glasgow 2014 | 100 m perhosuinti |  |
Joseph Isaac Schooling (s. 16. kesäkuuta 1995 Singapore) on singaporelainen uinnin MM-mitalisti ja Aasian kisojen voittaja, sekä myös kotimaansa ensimmäinen olympiavoittaja.
Schooling saavutti Glasgow’n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hopeaa 100 metrin perhosuinnissa ajalla 51,69. Saman vuoden Aasian kisoissa Incheonissa hän voitti 100 metrin perhosuinnin ajalla 51,76 sekä sai hopeaa 50 metrin perhosuinnissa ja pronssia 200 metrin perhosuinnissa.
Schooling saavutti Kazanin MM-kilpailuissa 2015 pronssia 100 metrin perhosuinnissa ajalla 50,96. Lisäksi hän oli seitsemäs 50 metrin perhosuinnissa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Schooling voitti kultaa 100 metrin perhosuinnissa ajalla 50,39. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän sai 100 metrin perhosuinnissa pronssia ajalla 50,83 ja sijoittui 50 metrin perhosuinnissa viidenneksi. Jakartan Aasian kisoissa 2018 hän saavutti kultaa 50 ja 100 metrin perhosuinneissa sekä pronssia 4 × 100 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviesteissä.
Sauropelta

| Sauropelta |
| --- | --- |
 Sauropelta
 Varhaisliitukausi 120–110 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  †Linnunlantioiset Ornithischia
Osalahko::  †Ankylosauria
Heimo::  †Nodosauridae
Suku::  †Sauropelta
Laji::  edwardsorum
Kaksiosainen nimi
 † Sauropelta edwardsorum  Ostrom, 1970 
Katso myös
   Sauropelta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sauropelta edwardsorum verrattuna ihmiseen.
Sauropelta (nimen merkitys: "kilpilisko") oli panssariselkiin kuulunut, kasveja syönyt nodosauri. Sen fossiileja on löydetty Wyomingista ja Montanasta, Yhdysvalloista. Sauropelta on yksi parhaiten tunnettuja nodosaureja. Sauropelta eli 120–110 miljoonaa vuotta sitten varhaisliitukaudella.
Tuntomerkit > Koko

Sauropeltan pituus oli noin viisi metriä.
Tuntomerkit > Panssari

Sauropeltan panssari koostui suuresta määrästä luulevyjä, joiden koko vaihteli suuresti kehon eri osissa. Suurimmat olivat kaulasta työntyneet valtavat piikit. Aikaisemmissa rekonstruktioissa piikkien ajateltiin kuuluneen yhdelle riville kaulan molemmilla puolilla. Uusissa tulkinnoissa piikit muodostavat kaksi yhdensuuntaista riviä kaulan molemmilla puolilla. Ylempi piikkirivi osoitti ylös- ja taaksepäin, kun taas alempi piikkirivi osoitti sivulle ja taaksepäin. Piikit muodostivat kaulalle poikkeuksellisen suojauksen.
Sauropelta oli suhteellisen hidas dinosaurus, jolloin panssari oli sille paras keino suojautua petojen hyökkäyksiltä. Sauropeltan kanssa saattoi elää Deinonychus-niminen saalistaja. Kaulasta ja osittain olkapäistä nousseet suuret piikit saattoivat tehdä Deinonychukselle uskomattoman vaikeaksi hypätä Sauropeltan selkään ja puukottaa sen kaulaa. Tämän taktiikan on ajateltu olleen dromaeosaurien suosiossa, ja se saattaa olla syy siihen, että Sauropeltalle kehittyi kaulan ympärille tällainen piikikäs suojaus.
Tuntomerkit > Häntä

Sauropeltalla oli poikkeuksellisen pitkä häntä, joka vei itse asiassa puolet koko dinosauruksen pituudesta. Häntää tuki jänteiden muodostama verkko, joka piti sen irrallaan maasta. On epävarmaa, pystyikö Sauropelta käyttämään häntäänsä hyökkäävien petojen iskemiseen.
Tuntomerkit > Jalat

Kuten muilla nodosaureilla, Sauropeltan etujalat olivat takajalkoja lyhyemmät. Tämä antoi sille asennon, jossa sen suu oli lähempänä maanpintaa. Tämä auttoi sitä elämään lyhyen kasvillisuuden laiduntajana.
Fossiililöydöt

Sauropeltan fossiileja on löydetty Cloverlyn muodostelmasta, Wyomingin ja Montanan osavaltioista, Yhdysvalloista. Löydettyihin jäänteisiin kuuluu monia yksilöitä.
Elinympäristö ja ravinto

Sauropeltan fossiilien löytöpaikkojen tutkiminen on osoittanut, että nämä osat Wyomingista ja Montanasta olivat matalalla ollutta kosteikkoa, joka oli väärällään jokia ja tulvatasankoja. Sauropeltan kapea suu ja lehden muotoiset hampaat viittaavat siihen, että se laidunsi valikoivasti matalakasvuisessa, pehmeässä kasvillisuudessa, jota alueella oli. Muita samasta muodostelmasta löydettyjä kasvinsyöjiä, joiden kanssa Sauropelta jakoi elinympäristön, olivat ornithopodit Tenontosaurus ja Zephyrosaurus.
Jericho (korttipeli)

Jericho on saksalaisen Tom Lehmannin suunnittelema ja Abacusspielen kustantama peli. Peli on tarkoitettu 3–5 pelaajalle.
Pelissä on tavoitteena rakentaa mahdollisimman pitkiä muureja erilaisia kortteja käyttäen. Vastustaja voi kuitenkin sabotoida muurin rakentamista. Pelin lopussa eniten kortteja kerännyt pelaaja on voittaja. Yksi pelikierros kestää noin 15 minuuttia. Sattumanvaraisuus on suuressa osassa pelissä.
Aiheesta muualla

Abacusspiele (Arkistoitu – Internet Archive)
Lautapelit.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Sigitas Tamkevičius

Sigitas Tamkevičius
Sigitas Tamkevičius (s. 7. marraskuuta 1938) on liettualainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 18. huhtikuuta 1962 ja nimitettiin Kaunasin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Turudan titulaaripiispaksi 8. toukokuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Vincentas Sladkevičius, jota avustivat Vladas Michelevičius, Antanas Vaičius, Romualdas Krikšciunas ja Juozas Preikšas.
Tamkevičius sai 4. toukokuuta 1996 nimityksen Kaunasin arkkipiispaksi.
Juha-Pekka Soini

| Juha-Pekka Soini> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. syyskuuta 1974 (ikä 50)
Pesäpalloilija
Seura:   Seinäjoen Maila-Jussit  Nurmon Jymy 
Juha-Pekka Soini (s. 28. syyskuuta 1974) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija, ja pelinjohtaja. Soini pelasi urallaan Seinäjoen Maila-Jusseissa ja Nurmon Jymyssä.
Pelaajana Soinin pääsarjaura alkoi vuonna 1992, ja ensimmäisen ottelunsa hän pelasi Vaasan Mailaa vastaan. Soini on pelannut kaksi kertaa pelaajaurallaan Itä-Lännessä, vuosina 1996 ja 1997.
Pelinjohtajana Soini toimi vuosina 2005 ja 2007 Seinäjoen Maila-Jusseissa ja 2009-2010 Koskenkorvan Urheilijoissa.
Saavutukset > Pelaajana

4 SM-pronssia: 1995, 1996, 1997, 2004
2 Itä-Länsi-ottelua: 1996, 1997
SIM-kortti

Japanilaisen NTT DoCoMo -yhtiön mini-SIM-kortti.
SIM-kortti (engl. subscriber identity module) on älykortti, jota käytetään matkapuhelinliittymän tilaajan yksilöllisen IMSI-avaimen tietoturvalliseen tallentamiseen. SIM-kortteja käytetään laajimmin GSM-protokollan kanssa, mutta yhteensopivaa moduulia käytetään myös UMTS-päätelaitteissa (USIM) ja iDEN-puhelimissa sekä WLAN-päätelaitteen käyttäjän tunnistamisessa. Kortti sisältää tallennustilaa myös tekstiviesteille ja puhelinluettelolle, tyypillisesti 128–255 paikkaa.
Tekniset ominaisuudet

SIM-kortilla on mikrotietokone, joka tekee tarvittavat operaatiot perustuen siihen tallennettuun tietoon. Se koostuu prosessorista, ROM-muistista, RAM-muistista, EEPROM-muistista sekä I/O-piireistä.
SIM-korteissa on eri kokoisia tallennusmuisteja; suurin koko on 128 kt, yleisin 64 kt.
Kortin käyttöä ja sisältöä voidaan suojata käyttäen PIN-koodia. Ensimmäinen koodeista, PIN1, voidaan määritellä ohjaamaan puhelimen normaalia käyttöä. Toista koodia, PIN2:ta, voidaan käyttää määräämään erikoistoimintojen käyttöä (kuten rajoittamaan soitettavien numeroiden määrää tiettyyn listaan). PUK1- ja PUK2-koodeja käytetään asettamaan PIN1- ja PIN2-koodit alkutilaansa (esitetyssä järjestyksessä).
Kortin koko ja ulkonäkö

Varhaisimmat SIM-kortit olivat noin luottokortin kokoisia, 85 mm × 54 mm. Kilpailu kuitenkin johti nopeasti pienempään versioon kortista, mini-SIMiin (25 mm × 15 mm). Useissa älypuhelimissa on käytetty sitäkin pienempiä mikro-SIM-kortteja (15 mm × 12 mm), ja sen jälkeen käyttöön otettiin nano-SIM-kortit (12,3 mm × 8,8 mm). Nano-SIM on myös edeltäjiään ohuempi.
Fyysisten, muovikorttiin kiinnitettyjen SIM-korttien ohelle on vuonna 2016 esitelty laitteen sisälle esiasennettu, sulautettu SIM-piiri eli eSIM (5 mm x 6 mm x 1 mm). Nämä ovat yleistyneet aluksi kalliimmissa mobiililaitteissa ja esimerkiksi älykelloissa. Toistaiseksi eSIM löytyy (2024) vasta vain melko rajoitetusta joukosta lähinnä ylemmän hintaluokan matkapuhelimia. Lisäksi on julkistettu muuhun mikropiiriin integroitu SIM eli iSIM, jonka uskotaan yleistyvän erilaisissa mobiiliyhteyksiä käyttävissä laitteissa.
Palvelut

Kortille voidaan sijoittaa myös sovelluksia, jotka toteutetaan SIM Application Toolkitin (STK) määrittelemää rajapintaa käyttäen. Suomessa SIM-kortin voi saada varustettuna mobiilivarmenteella, joka suorittaa käyttäjän henkilöllisyyden todentamiseen talletetun ID:n ja henkilön syöttämän tunnusluvun yhdistelmällä.
SIM-kortti on myös tietovarasto. Se tallentaa matkapuhelinverkon tilatietoja kuten kulloisenkin paikkatiedon (LAI). Jos päätelaitteesta kytketään jännite pois ja taas takaisin, SIM-kortilla olevaa tietoa käytetään löytämään, millä alueella päätelaite oli. Tämä säästää aikaa, koska matkapuhelimen ei tarvitse etsiä läpi kaikkia mahdollisia taajuuksia, vaan se voi päätellä millä taajuuksilla paikallinen tukiasema todennäköisesti toimii.
Japanin PDC-protokolla mahdollistaa myös SIM-kortin käytön, mutta tätä ominaisuutta ei ole koskaan otettu käyttöön kaupallisesti. Rajapintamäärittely päätelaitteen ja SIM-kortin välille on kuvattu RCR STD-27:n liitteessä 4.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Petri Karttunen: GSM verkkojen rakenne. 1996. Teknillinen korkeakoulu
SIM-korttien koon kehitys 2010-luvun loppupuolelle tultaessa. Oikealla mini-SIM-kortti (2FF), siitä vasemmalle micro-SIM (3FF), nano-SIM (4FF) ja eSIM (MFF2). Huom. 2020-luvulla IoT-laitteisiin on asennettu jo huomattavasti eSIMiä pienempiä iSIM-mikrosiruja (ei kuvassa).
Joseph Sargent

Joseph Sargent (22. heinäkuuta 1925 Jersey City, New Jersey – 22. joulukuuta 2014 Malibu, Kalifornia) oli neljä Emmy-palkintoa voittanut yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen tuotantoonsa kuului lukuisten televisioelokuvien ohella muun muassa Tappajahain kosto (1987).
Alun alkaen Sargent työskenteli näyttelijänä. Hän oli vuodesta 1970 naimisissa näyttelijä Carolyn Nelsonin kanssa; parin tytär Lia on niittänyt mainetta ääninäyttelijänä.
Aiheesta muualla

Joseph Sargent Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Seppo Huunonen

| Seppo Huunonen |
| --- | --- |
 Seppo Huunonen (vas.) viimeistelemässä veistosta Sirmakan lomakylään Nurmeksessa vuonna 1988.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1939 Viipuri
Kuollut: 25. helmikuuta 2023 (83 vuotta) Helsinki
Ammatti:  elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, elokuvatuottaja, kuvanveistäjä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Seppo Huunonen (19. huhtikuuta 1939 Viipuri – 25. helmikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja sekä kuvanveistäjä.
Ura

Huunonen ohjasi kolme pitkää elokuvaa. Niistä menestynein on esikoiselokuva Lampaansyöjät (1972), joka oli Veikko Huovisen samannimiseen romaaniin perustuva veijaritarina kahdesta lampaanmetsästäjästä. Pääosia näyttelivät Leo Lastumäki ja Heikki Kinnunen. Myös Spede Pasanen oli kiinnostunut romaanin filmatisoinnista, mutta Huunonen ehti ennen häntä. Elokuva oli yksi 1970-luvun suomalaisen elokuvan suurimmista yleisömenestyksistä.
Lampaansyöjien lisäksi Huunonen ohjasi elokuvat Karvat (1974) ja Piilopirtti (1978). Karvat perustui Lionel Whiten romaaniin, jonka pohjalta Jean-Luc Godard ohjasi elokuvansa Hullu Pierrot (1965). Huunosen versiossa Jean-Paul Belmondon korvasi Tampereen työväenteatterin näyttelijä Mikko Majanlahti. Piilopirtti puolestaan oli Huunosen yritys tehdä uudestaan Lampaansyöjien kaltainen komedia. Karvat-elokuvan menestys oli tekijöilleen pettymys [lähde? ], sillä sai reilut 60 000 katsojaa eli vain noin viidenneksen Lampaansyöjien katsojaluvusta.  Piilopirtti oli yli 230 000 katsojallaan ensi-iltavuotensa toiseksi paras yleisömenestys. 1970-luku jäi Huunosen ainoaksi vuosikymmeneksi elokuvaohjaajan roolissa.
Ohjaamiensa elokuvien lisäksi Huunonen oli mukana niiden käsikirjoitustyössä. Karvat hän kirjoitti yksin, mutta Lampaansyöjät hän kirjoitti yhdessä Pekka Hakalan kanssa. Piilopirtissä hänen käsikirjoituskumppaneinaan toimivat Vesa Nuotio ja Pertti Reponen.
Huunonen suunnitteli yhdessä Henri Torrin kanssa Seattlen maailmannäyttelyn Suomen osaston 1960-luvun alussa.
Kalevala

Huunonen lavasti ja suunnitteli puvut Paavo Liskin vuonna 1985 ohjaamaan Kalevala-draamaan, jonka ensi-ilta oli 6.7.1985. Näytelmä oli maailman ensimmäinen [lähde? ] täysmittainen Kalevala-dramatisointi. Sitä esitettiin Bomban talon kesäteatterissa kolmena kesänä. Huunonen oli myös Matti Kuuselan ja Liskin ohella yksi näytelmän käsikirjoittajista. Huunonen asui Nurmeksessa vuosina 1981–1988.
Huunonen toimi Kalevalaisen kulttuurin liiton puheenjohtajana. Hän on julkaissut teoksen Uuden laulun Kalevala: Mythologia Fennica epos (Kalevalaisen kulttuurin liitto, Helsinki 2004).
Kuolema

Huunonen kuoli vuonna 2023 Orion-elokuvateatterissa, jossa oli juuri esitetty hänen elokuvansa Lampaansyöjät. Ohjaaja Anssi Mänttäri oli haastattelemassa Huunosta, kun tämä yllättäen tuupertui ja menehtyi siihen paikkaan. Hän oli kuollessaan 83-vuotias.
Aiheesta muualla

Seppo Huunonen Elonetissä.
”Karvat väristen me liikutaan ja kohta hirressä kiikutaan.” Seppo Huunosen haastattelu vuodelta 2010 Film-O-Holic-sivustolla.
Huunonen Teemu Kassilan haastateltavana 2019. Video 60 min, YouTube
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1963

| Mestaruussarjan kausi 1963 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  12
Ajankohta:  28. huhtikuuta− 13. lokakuuta
Mestari:  Reipas 1. Mestaruussarjan mestaruus 1. Suomen mestaruus
Toinen sija:  Haka
Kolmas sija:  ÅIFK
Pudonneet joukkueet:  TPS TaPa VIFK
Ottelut:  132
Maalit:  431 (3,3 per ottelu)
Paras maalintekijä:  Juha Lyytikäinen (16)
Suurin kotivoitto:  HIFK−VIFK 8−1
Suurin vierasvoitto:  VIFK−KTP 0−7
Eniten maaleja ottelussa:  KTP−VIFK 6−5
Suurin yleisömäärä:  6 066 HIFK−Reipas 1−1
Kokonainen yleisömäärä:  343 391
Yleisökeskiarvo:  2 601
Alempi sarjataso:  Suomensarja
  ← 1962 :  1964 → 
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1963 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 32. kausi. Kaudella 1963 Mestaruussarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti Reipas, joka varmisti ensimmäisen mestaruutensa viimeisellä kierroksella 13. lokakuuta, kun se voitti Olli Heinosen, Semi Nuorasen (2) ja Martti Hyvärisen maaleilla MiPK:n 4–0. Viimeisiksi sijoittuneet TPS, TaPa ja VIFK putosivat Suomensarjaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1963 voitti HIFK:n Juha Lyytikäinen 16 maalilla. Palloliitto valitsi vuoden 1963 jalkapalloilijaksi Mestaruussarjassa pelanneen Reippaan Olli Heinosen. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1963 oli yhteensä 343 391 henkeä eli keskimäärin 2 601 katsojaa ottelua kohti. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 28. syyskuuta Olympiastadionilla pelatussa ottelussa HIFK–Reipas, kun ottelua saapui seuraamaan 6 066 katsojaa.
Haka hävisi kaudella 1963–64 Euroopan Cupin karsintakierroksen otteluparinsa luxemburgilaiselle Jeunesse Eschille yhteismaalein 4–5. HPS pelasi kaudella 1963–64 ensimmäisenä suomalaisjoukkueena Cup-voittajien cupissa. Edellisen kauden Suomen Cupin mestari hävisi ensimmäisen kierroksen otteluparinsa tšekkoslovakialaiselle Slovan Bratislavalle yhteismaalein 2–12.
Joukkueet

Mestaruussarjaan osallistui 12 joukkuetta, joista yhdeksän kaudelta 1962 ja kolme nousijaa kauden 1962 Suomensarjasta. Suomensarjan Länsilohkon voittaja ÅIFK, Itälohkon voittaja KTP ja Pohjoislohkon voittaja VIFK nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeisiksi jääneet VPS:n, HJK:n ja HIK:n.
| Joukkue | Kaupunki |
| --- | --- |
Helsingfors IFK (HIFK): Helsinki
Helsingin Palloseura (HPS): Helsinki
Kotkan Työväen Palloilijat (KTP): Kotka
Kronohagens IF (KIF): Helsinki
Kuopion Palloseura (KuPS): Kuopio
Mikkelin Pallo-Kissat (MiPK): Mikkeli
Lahden Reipas (Reipas): Lahti
Tampereen Palloilijat (TaPa): Tampere
Turun Palloseura (TPS): Turku
Valkeakosken Haka (Haka): Valkeakoski
Vasa IFK (VIFK): Vaasa
Åbo IFK (ÅIFK): Turku
Sarjataulukko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Reipas (M) | 22 | 13 | 6 | 3 | 44 | 18 | +26 | 32  |
| 2 | Haka | 22 | 15 | 1 | 6 | 56 | 20 | +36 | 31  |
| 3 | ÅIFK | 22 | 11 | 3 | 8 | 44 | 32 | +12 | 25  |
| 4 | HIFK | 22 | 9 | 6 | 7 | 42 | 30 | +12 | 24  |
| 5 | KTP | 22 | 10 | 3 | 9 | 44 | 42 | +2 | 23  |
| 6 | KuPS | 22 | 8 | 6 | 8 | 29 | 31 | −2 | 22  |
| 7 | MiPK | 22 | 7 | 6 | 9 | 33 | 37 | −4 | 20  |
| 8 | HPS | 22 | 8 | 4 | 10 | 36 | 41 | −5 | 20  |
| 9 | KIF | 22 | 8 | 4 | 10 | 26 | 40 | −14 | 20  |
| 10 | TPS (P) | 22 | 7 | 5 | 10 | 23 | 35 | −12 | 19  |
| 11 | TaPa (P) | 22 | 6 | 5 | 11 | 27 | 43 | −16 | 17  |
| 12 | VIFK (P) | 22 | 4 | 3 | 15 | 27 | 62 | −35 | 11  |
Lähde: Jalkapallokirja 1964
(M) = Suomen mestari; (P) = Putoaja
Huomautukset:
Tulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Koti \ Vieras1 | REI | Haka | ÅIFK | HIFK | KTP | KuPS | MiPK | HPS | KIF | TPS | TaPa | VIFK |
| Reipas  |   | 1–3  | 4–1  | 1–1  | 3–1  | 1–1  | 2–1  | 4–1  | 0–0  | 2–0  | 4–0  | 4–0 |
| Haka  | 0–2  |   | 1–2  | 0–1  | 0–1  | 5–0  | 4–0  | 1–4  | 1–0  | 4–0  | 2–0  | 6–0 |
| ÅIFK  | 0–2  | 2–0  |   | 2–1  | 2–0  | 3–1  | 1–3  | 0–1  | 2–0  | 3–0  | 5–0  | 3–1 |
| HIFK  | 1–1  | 1–4  | 3–2  |   | 1–2  | 0–0  | 1–1  | 0–3  | 4–1  | 0–2  | 0–0  | 8–1 |
| KTP  | 1–1  | 2–3  | 4–3  | 0–4  |   | 2–5  | 2–2  | 3–2  | 1–0  | 4–0  | 5–1  | 6–5 |
| KuPS  | 1–1  | 0–3  | 0–0  | 1–1  | 1–0  |   | 3–2  | 3–0  | 0–1  | 4–1  | 2–1  | 3–0 |
| MiPK  | 0–4  | 0–5  | 3–1  | 2–3  | 1–0  | 0–1  |   | 0–0  | 1–2  | 3–0  | 3–0  | 0–0 |
| HPS  | 1–2  | 0–5  | 1–1  | 2–4  | 0–2  | 3–1  | 2–1  |   | 3–1  | 1–0  | 3–3  | 0–1 |
| KIF  | 1–0  | 2–2  | 4–5  | 0–5  | 1–1  | 2–0  | 2–5  | 1–0  |   | 2–0  | 1–1  | 0–1 |
| TPS  | 1–4  | 1–3  | 1–1  | 3–0  | 4–0  | 1–0  | 1–1  | 2–2  | 3–0  |   | 1–0  | 1–0 |
| TaPa  | 0–1  | 0–1  | 0–4  | 2–1  | 3–0  | 3–1  | 2–2  | 4–3  | 0–2  | 0–0  |   | 2–0 |
| VIFK  | 3–0  | 1–3  | 2–1  | 0–2  | 0–7  | 1–1  | 1–2  | 2–4  | 2–3  | 1–1  | 2–5  |   |
Lähde: Suomen Palloliiton vuosikertomus 1963, s. 120–121
1 Kotijoukkue vasemmanpuoleisessa sarakkeessa.
Värit: Sininen = kotivoitto; Keltainen = tasapeli; Punainen = vierasvoitto.
Tilastot > Maalintekijät

|  | Pelaaja | Joukkue | M |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Juha Lyytikäinen | HIFK | 16 |
| 2 |  Martti Hyvärinen | Reipas | 14 |
| 3 |  Esko Malm | Haka | 13 |
| 3 |  Arto Tolsa | KTP | 13 |
| 5 |  Kalevi Nupponen | Reipas | 12 |
| 5 |  Keijo Vuorinen | MiPK | 12 |
| 7 |  Asko Mäkilä | Haka | 11 |
| 8 |  Urho Laakso | HPS | 10 |
| 8 |  Aulis Laine | ÅIFK | 10 |
| 8 |  Alpo Tall | ÅIFK | 10 |
Lähde: Jalkapallokirja 1964
Tilastot > Yleisömäärät

|  | Joukkue | O | Yht>  | Ka>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ÅIFK | 11 | 44 072 | 4 007 |
| 2 | TPS | 11 | 38 735 | 3 521 |
| 3 | HIFK | 11 | 34 926 | 3 175 |
| 4 | KTP | 11 | 32 649 | 2 968 |
| 5 | HPS | 11 | 31 797 | 2 891 |
| 6 | MiPK | 11 | 29 923 | 2 720 |
| 7 | Reipas | 11 | 28 014 | 2 547 |
| 8 | KIF | 11 | 27 148 | 2 468 |
| 9 | Haka | 11 | 27 029 | 2 457 |
| 10 | KuPS | 11 | 22 364 | 2 033 |
| 11 | TaPa | 11 | 18 493 | 1 681 |
| 12 | VIFK | 11 | 16 233 | 1 476 |
|  | Yhteensä | 132 | 351 383 | 2 662 |
Lähde: Helsingin Sanomat
Huom. Palloliiton vahvistama lopullinen yleisömäärä oli 343 391 katsojaa. Tilastossa seurojen ilmoittamat alustavat yleisömäärät.