stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kellankoski
Yleistä

Kellanvirta alkaa Konnevedestä ja sen vesi on yhtä kirkasta ja vedenlaadultaan erinomaista kuten Konnevedessäkin. Se on karu ja niukkaravinteinen koski, joka kuohuu voimakkaasti yläosiltaan ja rauhoittuu hiljalleen alajuoksua kohti. Kellankoski on 50–60 metriä leveä ja on tulkinnasta riippuen noin 600 metriä  tai 650 metriä pitkä .  Kartasta mitattuna koski on noin 550 metriä pitkä. Kosken pinta-ala on noin 4,5 hehtaaria. Koskeen on rakennettu kalastuslaitureita kalastusta helpottamaan. Koski tunnetaan erittäin hyvänä taimenkoskena ja se onkin yksi Suomen tunnetuimmista sekä arvostetuimmista urheilukalastuskoskista.
Koski on jaettu kahteen rinnakkaiseen uomaan keskellä sijaitsevalla 300 metriä pitkällä penkereellä. Vasemman uoman alussa sijaitsee pohjapato, jonka yli vesi kuohu. Pato nostaa yläpuolisia vesi hieman korkeammalle, jolloin oikeaan uomaan virtaa esteettä vettä uoman keskivaiheilla sijaitsevaan Kellankosken vesivoimalaitokselle. Pienvoimalan jälkeen vesi virtaa alemmaksi yhtyen taas pääuoman virtaukseen.
Luontoarvoja

Kellanvirran eri koskissa saaliiksi saaduista taimenista on 70–90 % ollut villejä yksilöitä ja loput istukkaita. Kellankoskessa kuteekin joukko yksilöitä vuosittain ja kutupesiä löytyykin vuosittain noin 5–13. Näistä selviää kesänvanhoiksi poikasiksi Kellankoskella noin 13 yksilöä aarille.
Kosken alkupäässä sijaitsee itärannalla laavu. Kosken itärannat ja suuri osa länsirannoista kuuluvat luonnonsuojelualueeseen.
Hydrologiaa

Kellankosken valuma-alueen pinta-ala on 5 781,79 neliökilometriä ja sen järvisyys on 20,82 %. Kellankosken virtaamiksi ilmoitetaan Siikakosken arvoja, jotka mitataan Konneveden luusuasta. Keskivirtaamaksi (MQ) on mitattu 56 kuutiometriä sekunnissa (m³/s, vuosina 1981–2010 , tai 53 m³/s ), keskiylivirtaamaksi (MHQ) 93,28 m³/s ja keskialivirtaamaksi (MNQ) 32,92 m³/s. Virtaama-arvot on mitattu vuosina 1967–2022. Pienin mitattu virtaama (NQ) on 17,8 m³/s havaittiin 24.10.2006, ja suurin virtaama (HQ) on 143,00 m³/s vastaavasti 21.6.1988.
Historiaa

Kellankosken historiasta on tarkemmin Kellanvirran ja Kellankosken vesivoimalaitoksen artikkeleissa.
Aiheesta muualla

Valkeajärvi, Pentti, Syrjänen, Jukka & Heinimaa, Petri: Konneveden koskien taimenkannan hoito- ja kalastussuunnitelma (PDF)  2013. Konnevesi:  Konneveden kalatutkimus ry. Viitattu 6.8.2023.
Ursin, Jorma: Konneveden kosket nauteskelijän paratiisi, Viitattu 5.8.2023
Kellankoski - Konneveden Kosket (video), youtube.com
Herbert Kemmer

| Mitalit> Maa:   /  Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   /  Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   /  Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   /  Saksa> Miesten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Berliini 1936 |  |  |
|  Pronssia | Amsterdam 1928 |  |  |
Herbert Erich Kemmer (13. toukokuuta 1905 Berliini – 10. joulukuuta 1962) oli saksalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Kemmer pelasi Saksan miesten maajoukkueessa vuosina 1928–1936 yhteensä 17 ottelua. Hän kuului Saksan olympiahopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen Berliinissä 1936, missä hän pelasi kolme ottelua, ja olympiapronssijoukkueeseen Amsterdamissa 1928, missä hän pelasi kahdessa ottelussa. Hänen pelaajauransa aikana ei pelattu maailman- eikä euroopanmestaruuskilpailuja.
Kello-pasianssi

Kello-pasianssi on yksi pasianssipelin muotoja.
Säännöt > Alkuasetelma

Tavallinen 52 kortin korttipakka sekoitetaan ja jaetaan sitten 13 eri pinoon, joista jokaisessa on neljä korttia. Korttien on tällöin oltava ylösalaisin niin, etteivät niiden tunnukset näy. Yksi pinoista asetetaan keskelle ja muut ympyrään sen ympärille. Viimeksi mainituista jokainen vastaa sijainniltaan jotakin kellotaulun numeroa, esimerkiksi suoraan "ylhäällä", edessäpäin oleva numeroa 12, siitä oikealle olevat numerota 1, 2 jne.
Säännöt > Aloitus

Keskelle asetetusta pinosta nostetaan päällimäinen kortti ja katsotaan, mikä numero siinä on. Ässä vastaa numeroa 1, jätkä (sotilas) numeroa 11 ja kuningatar (rouva) numeroa 12. Nostettu kortti siirretään kuvapuoli ylöspäin käännettynä sen pinon alimmaksi, jota sijaitsee ympyrässä vastaavassa kohdassa kuin kortin numero kellotaulussa. Jos nostettu kortti on kuningas, se sijoitetaan keskimmäisen pakan alimmaksi kuvapuoli ylöspäin käännettynä.
Säännöt > Jatko

Ensimmäisen kortin jälkeen jokainen kortti nostetaan aina siitä pinosta, jonka alimmaksi edellinen kortti vietiin. Muuten menetellään samoin kuin edellä.
Säännöt > Läpimeno tai pelin päättyminen

Peli päättyy, kun kaikki neljä kuningasta on nostettu ja käännetty.
Pasianssi on mennyt läpi, jos tällöin kaikki kortit ovat kuvapuoli ylöspäin.
Pasianssi ei ole mennyt läpi, jos yksikin kortti on tällöin jäänyt johonkin pinoon ylösalaisin.
Aiheesta muualla

Pasianssi.com – Kello-pasianssin tavoite, kulku, ohjeet ja vinkkejä.
Keltapääfrankoliini

| Keltapääfrankoliini |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kanalinnut Galliformes
Heimo::  Aitokanat Phasianidae
Suku::  Pensasfrankoliinit Peliperdix
Laji::  coqui
Kaksiosainen nimi
 Peliperdix coqui  (A. Smith, 1836) 
Synonyymit
 Francolinus coqui 
Alalajit
 P. c. coqui  P. c. hubbardi  P. c. maharao   P. c. spinetorum 
Katso myös
   Keltapääfrankoliini Wikispeciesissä   Keltapääfrankoliini Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltapääfrankoliini (Peliperdix coqui) on aitokanoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajalta alueelta Afrikasta.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan keltapääfrankoliini kasvaa noin 20–28 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan hieman ulkonäöltään. Keltapääfrankoliinikoiraan pää on ruhkehtavan keltainen. Kaula, rinta ja vatsa ovat valkoisesti ja tiheästi mustan poikkiraidoittama. Selkä ja siivet ovat ruskeankirjavat. Naaraan pää on vaalea ja siinä on mustia raitoja. Vatsa ja rinta ovat kellertävät ja tiheeästi raidallinen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Keltapääfrankoliinin päälevinneisyysaluetta on eteläinen Afrikka, mutta sitä tavataan paikoin myös Etiopiasta, Nigeriasta, Nigerstä ja Malista. Sen elinympäristöä ovat savannit, metsäiset ruohomaat ja pensaikot. Keltapääfrankoliinin ravintoa ovat siemenet ja hyönteiset.
Tabea Kemme

Tabea Kemme (2015)
Tabea Kemme (s. 14. joulukuuta 1991) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi Saksan naisten maajoukkueessa 47 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 2013–2018.
Kemme voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2010 ja saavutti alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa pronssia 2008. Naisten MM-kilpailuissa 2015 hän pelasi avauskokoonpanossa kuudessa Saksan seitsemästä ottelusta. Hän voitti olympiakultaa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016.
Seuratasolla Kemme edusti viimeksi englantilaista Arsenalia, jonne hän siirtyi 1. FFC Turbine Potsdamista kesällä 2018. Hän ilmoitti tammikuussa 2020 lopettavansa pelaajauransa polviongelmien vuoksi.
Kempeleen vaakuna

Kempeleen kunnanvaakuna
Kempeleen kunnanvaakuna on Kempeleen kunnan tunnus, jonka on suunnitellut Kaj Kajander. Vaakunassa on sininen kenttä sekä hopeinen aaltokoroinen vasen pieli ja allekkain kaksi hopeista yläviistoon lentävää sorsaa. Vaakuna-aihe viittaa Kempeleenlahden vesijättömaihin ja sen runsaslukuiseen linnustoon.
Kun laki kunnanvaakunoista oli annettu 8. huhtikuuta 1949, saivat myös maalaiskunnat oikeuden käyttää vaakunaa. Vaakunat suunniteltiin kaikkiaan 466 maalaiskunnalle (vain kolme kuntaa, Koijärvi, Pielisensuu ja Uudenkaupungin maalaiskunta eivät ehtineet koskaan saada omaa vaakunaansa ennen lakkauttamistaan), ja viimeisenä kunnista sisäministeriö vahvisti oman vaakunansa Kempeleen kunnalle 24. marraskuuta 1969. Kempeleen kunnanvaltuusto oli hyväksynyt vaakunakuvauksen aiemmin samana vuonna 10. lokakuuta, joskin valtionarkisto oli tehnyt myöhemmin siihen pienen korjauksen.
Keltasiipisirkku

| Keltasiipisirkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tangarat Thraupidae
Suku::  Laidunsirkut Melanodera
Laji::  melanodera
Kaksiosainen nimi
 Melanodera melanodera  (Quoy & Gaimard, 1824) 
Alalajit
 M. m. melanodera  M. m. princetoniana 
Katso myös
   Keltasiipisirkku Wikispeciesissä   Keltasiipisirkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltasiipisirkku (Melanodera melanodera) on Etelä-Amerikan eteläkärjessä tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan keltasiipisirkku on noin 15 cm. Koiraan niska ja päälaki ovat väriltään harmaat. Päässä ovat valkoiset silmäkulma- ja viiksijuovat. Kurkku on väriltään musta, ja vatsa on harmahtavan keltainen. M. m. princetoniana -alalajin siivet ovat väriltään kirkkaan keltaiset. Falklandinsaarilla elävän M. m. melanodera -nimialalajin siivet sen sijaan ovat väritykseltään pääosin oliivinvihreät. Naaras on väritykseltään selästään ruskeampi, ja selässä on mustia raitoja. Vatsa on valkeahko ja raidoitukseltaan ruskea. Naaraan siivissä on myös keltaista, mutta ei yhtä paljon kuin koiraalla.
Levinneisyys ja elinympäristö

Keltasiipisirkkua tavataan Chilen ja Argentiinan eteläosista (M. m. princetoniana) ja Falklandinsaarilta (M. m. melanodera). Linnun elinympäristöä ovat kuivat ruohomaat, laitumet ja pellot. Elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 500 metrin korkeudella meren pinnasta. Lampaiden laajamittainen laiduntaminen on pienentänyt linnuille sopivien elinympäristöjen määrää. Keltasiipisirkut etsivät ruokaa heinikon joukosta useimmiten pieninä parvina.
Keltaviirupenta

| Keltaviirupenta |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Pennat Nemipteridae
Suku::  Pentapodus
Laji::  emeryii
Kaksiosainen nimi
 Pentapodus emeryii  (Richardson, 1843) 
Katso myös
   Keltaviirupenta Wikispeciesissä   Keltaviirupenta Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Keltaviirupenta (Pentapodus emeryii) on pentoihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan lämpimissä vesissä indopasifisella merialueella.
Koko ja ulkonäkö

Keltaviirupenta kasvaa useimmiten noin 15–18 cm pitkäksi, mutta suurimmat yksilöt voivat olla 25–35 cm pitkiä. Kalan vatsaevät ovat pitkät ja pyrstöevän kärkiruodot ovat pidentyneet rihmamaisiksi. Täysikasvuisen keltaviirupennan selkä on kirkkaan sininen ja vaalenee vatsaa kohden. Kuono on keltainen ja selässä sekä kyljessä on keltainen poikkijuova.
Levinneisyys ja elintavat

Keltaviirupentaa tavataan Jaavalta Filippiineille ja Australian luoteisosiin. Laji elää parvissa koralliriutoilla ja syö muun muassa kaloja, äyriäisiä ja matoja.
Keltaviirupentaa kalastetaan ja toisinaan sitä pidetään merivesiakvaarioissa
Bill Gates

| Bill Gates |
| --- | --- |
 Bill Gates vuonna 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. lokakuuta 1955 (ikä 69) Seattle, Washington, Yhdysvallat
Muut tiedot
Omaisuus:   138,4 miljardia USD (2021)
Yritys:  Microsoft
Puoliso:  Melinda Gates (vih. 1994; ero 2021)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivu
William Henry ”Bill” Gates III (s. 28. lokakuuta 1955 Seattle, Washington, Yhdysvallat) on Microsoft-ohjelmistoyhtiön perustaja ja pitkäaikainen johtaja, vuodesta 2014 lähtien vain sen hallituksen jäsen. Gatesin johdossa Microsoft sai Windowsillaan 1980-luvulla monopoliaseman PC-tietokoneiden käyttöjärjestelmänä.
Gatesista tuli miljardööri vuonna 1986, ja hän on vuoden 1995 jälkeen ollut monena vuotena maailman rikkain henkilö tai yksi rikkaimmista. Gates harjoittaa hyväntekeväisyyttä entisen vaimonsa kanssa Bill ja Melinda Gatesin säätiön kautta, ja hän on lahjoittanut suuren osan omaisuudestaan hyväntekeväisyyteen.
Elämä ja ura > Varhainen elämä

Bill Gates syntyi 28. lokakuuta 1955 Seattlessa Washingtonissa. Hänen isänsä William H. Gates oli asianajaja ja äitinsä Mary Maxwell opettaja, joka teki myös vapaaehtoistyötä ja hyväntekeväisyyttä sekä toimi usean yrityksen johtokunnassa. Gatesilla on isosisko ja pikkusisko.
Gates luki lapsena paljon hakuteoksia, kuten tietosanakirjoja. Hän menestyi koulussa erinomaisesti kaikissa aineissa. Gates oli 13-vuotias, kun hän sai äidiltään kaukokirjoitinpäätteen, jolla Gates saattoi käyttää koulunsa tietokonetta. Hän ohjelmoi sillä esimerkiksi ristinollapelin BASIC-kielellä.
Elämä ja ura > Opinnot

Opiskellessaan Lakesiden koulussa teini-ikäisenä Gates tutustui Paul Alleniin, joka oli häntä kaksi vuotta vanhempi. He viettivät vapaa-aikansa yhdessä tehden tietokoneohjelmia, ja Gates kehitti esimerkiksi palkkalistaohjelman tietokonefirmalle ja lukujärjestysohjelman koululleen. Gates oli 15-vuotias, kun hän ja Allen kehittivät vuonna 1970 Traf-o-Data-nimisen tietokoneohjelman, joka tarkkaili Seattlen liikennettä. Pojat saivat ohjelmastaan 20 000 dollaria. He halusivat perustaa oman yrityksen, mutta Gatesin vanhemmat halusivat pojan käyvän koulun loppuun ja menevän yliopistoon opiskelemaan asianajajaksi.
Gates valmistui Lakesiden koulusta vuonna 1973. Hän sai SAT-kokeessa huipputuloksen 1590/1600 pistettä. Gates aloitti opinnot Harvardissa ja suunnitteli lakiuraa. Hän vietti kuitenkin aikansa lähinnä yliopiston tietokonehuoneessa eikä paneutunut opintoihinsa. Gates keskeytti opintonsa kahden vuoden jälkeen lähteäkseen liikeuralle Paul Allenin kanssa. Allen oli näyttänyt Gatesille Popular Electronics -lehden juttua Altair 8800 -mikrotietokoneesta, ja Allen ja Gates innostuivat henkilökohtaisen tietokoneen mahdollisuuksista. He ottivat yhteyttä Altairia valmistavaan MITS-yhtiöön ja tarjosivat sille ohjelmointiapua. He kirjoittivat yhtiölle malliksi ohjelman, ja kun se toimi, MITS palkkasi Allenin, ja Gates seurasi häntä pian.
Elämä ja ura > Microsoft

Kun MITS myytiin toiselle yhtiölle, Gates ja Allen joutuivat lähtemään. Vuonna 1975 he perustivat Micro-Soft-ohjelmistoyrityksen, jonka nimestä yhdysmerkki jätettiin pois seuraavana vuonna. Gatesista tuli yrityksen johtaja ja puhemies, joka kiersi maata markkinoimassa Microsoftin ohjelmistoja. Hän tarkisti henkilökohtaisesti jokaisen koodirivin, jonka yritys julkaisi, ja kirjoitti usein koodia tarvittaessa uusiksi. Gates oli jo varhain urallaan monesta muusta tietokoneintoilijasta poiketen julkisesti sitä mieltä, että ohjelmistojen ilmainen levittäminen oli haitallista ja estäisi hyvien ohjelmien tekemisen.
Marraskuussa 1980 IBM etsi käyttöjärjestelmää tulevaan IBM PC -tietokoneeseen. IBM yritti lisensoida CP/M-käyttöjärjestelmän mutta neuvottelut kariutuivat. Seurauksena IBM päätti lisensoida käyttöjärjestelmän Microsoftilta. Gatesin yritys osti QDOS-käyttöjärjestelmän Seattle Computer Productsilta (SCP). Sopimuksessa SCP:n kanssa Microsoft sitoutui maksamaan asiakkaiden määrän mukaan mutta asiakkaita oli vain IBM: Microsoft sai lisenssin 25 000 dollarilla. Rahaongelmissa oleva SCP myöhemmin myi koko ohjelmiston (ei vain lisenssiä) Microsoftille 50 000 dollarilla.
Microsoft muokkasi QDOS:sta (jonka nimi muuttui 86-DOS:ksi) IBM:lle PC-DOSin ja myi sitä itse MS-DOS-nimellä.
CP/M:n kehittäjä Gary Kildall haastoi Microsoftin oikeuteen nähtyään yhtäläisyyden omaan käyttöjärjestelmäänsä.
Gates ei ollut kertonut SCP:lle IBM:stä, minkä seurauksena SCP haastoi Microsoftin ja Gatesin myöhemmin oikeuteen. Juttu sovittiin oikeussalin ulkopuolella. Gates myi MS-DOS-käyttöjärjestelmänsä IBM:lle samalla hinnalla kuin oli sen itse ostanut, 50 000 dollarilla. IBM olisi halunnut ostaa lähdekoodin, josta Gates kieltäytyi.
Microsoft kasvoi nopeasti, ja vuonna 1981 yrityksellä oli jo 128 työntekijää ja 16 miljoonan dollarin liikevaihto. Gates oli sen pääjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja. Allen jätti Microsoftin vuonna 1983 sairastuttuaan. Siihen aikaan Microsoftin käyttöjärjestelmällä oli jo 30 prosentin osuus maailman tietokoneista. Vuonna 1985 Microsoft julkaisi graafisen käyttöliittymän MS-DOS:ille nimeltä Windows 1.0. Windows sai muutamassa vuodessa monopolin PC-koneiden käyttöjärjestelmänä.
Microsoft listattiin pörssiin vuonna 1986 ja Gatesin omistamien Microsoft-osakkeiden arvoksi tuli heti 350 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Gates maksoi asuntolainansa takaisin välittömästi. Koska Gates oli Microsoftin suurin yksittäinen osakkeenomistaja, hänestä tuli miljardööri vuonna 1986, ja vuosikymmenen kuluessa hänen omaisuutensa nousi kymmeniin miljardeihin dollareihin.
Vuonna 1999 Microsoftin monopolioikeudenkäynnin ratkaisussa Gates mainittiin henkilökohtaisesti osalliseksi yrityksen epärehellisissä toimissa.
Gates toimi Microsoftin toimitusjohtajana vuoteen 2000 asti. Sen jälkeen hän toimi sen pääohjelmistoarkkitehtina vuoteen 2006 asti. Hän lopetti Microsoftin johtajana vuonna 2008 mutta jatkoi sen hallituksen puheenjohtajana helmikuuhun 2014 saakka, jolloin hän jättäytyi vain hallituksen jäseneksi. Vuoden 2020 maaliskuussa hän jätti myös yhtiön hallituksen ja kertoi keskittyvänsä hyväntekeväisyyteen.
Bill ja Melinda Gatesin säätiö

Lopetettuaan päivittäisen työnsä Microsoftin johdossa vuonna 2008 Gates alkoi käyttää enemmän aikaansa perustamansa hyväntekeväisyyssäätiön, Bill ja Melinda Gatesin säätiön johtamiseen.
Bill Gates on lahjoittanut 53 % omaisuudestaan Bill ja Melinda Gatesin säätiön kautta muun muassa tarttuvien tautien torjuntaan kehitysmaissa ja koulutukseen. Gates on ilmoittanut aikovansa lahjoittaa lähes koko omaisuutensa hyväntekeväisyyteen. Vuonna 2017 Gates lahjoitti 64 miljoonaa Microsoftin osaketta säätiölle.
Yksityiselämä

Gates alkoi vuonna 1987 seurustella Microsoftille juuri tuotepäälliköksi tulleen Melinda Frenchin kanssa. He menivät naimisiin vuonna 1994. Heillä on kaksi tytärtä ja yksi poika. Gatesit ovat kasvattaneet lapsensa katolisiksi. Lapset perivät vanhemmiltaan vain 10 miljoonaa dollaria kukin: loput Gatesien omaisuudesta menevät hyväntekeväisyyteen. Gates ilmoitti toukokuussa 2021 pariskunnan eroavan.
Tunnustuksia > Ritarikunnat

Presidentin vapaudenmitali (USA, 2016)
Brittiläisen imperiumin ritarikunta (Yhdistynyt kuningaskunta, 2005)
Henrik Purjehtijan ritarikunta (Portugali, 2006)
Asteekkikotkan ritarikunta (Meksiko, 2006)
Padma Bhushan (Intia, 2015)
Kunnialegioona (Ranska)
Nousevan auringon ritarikunta (Japani, 2020)
Tunnustuksia > Muita tunnustuksia

Time-lehti valitsi Gatesin vaimoineen vuoden henkilöiksi 2005. Lisäksi lehti nimesi Gatesin 1900-luvun vaikutusvaltaisempien henkilöiden joukkoon.
Vaikka Gates keskeytti opintonsa Harvardissa, hänelle myönnettiin vuonna 2007 oikeustieteen kunniatutkinto.
Omaisuus

Gates oli talouslehti Forbesin listauksen mukaan maailman rikkain ihminen vuosina 2013–2017. Gates oli samaisen lehden listauksessa maailman rikkain myös vuodesta 1995 vuoteen 2007 saakka, mutta vuonna 2009 hän menetti paikan Carlos Slimille. Vuonna 2013 Gates nousi jälleen maailman rikkaimmaksi pääasiassa Microsoftin pörssinousun myötä Gatesin omaisuuden ollessa 72,7 miljardia dollaria. Vuoden 2018 listalla Gates oli toisena Jeff Bezosin jälkeen. Hänen omaisuutensa arvioitiin 11. marraskuuta 95,7 miljardin dollarin suuruiseksi.
Suomeksi käännetyt teokset

Gates, Bill et al.: Valtatie tulevaisuuteen (The Road Ahead, 1995).  WSOY, 1995.  ISBN 9510209422
Gates, Bill et al.: Bisnestä ajan hermolla (Business @ the Speed of Thought, 1999).  WSOY, 1999.  ISBN 9510234982
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bill Gates Wikimedia Commonsissa
Bill & Melinda Gates Foundation (englanniksi)
Could Bill Gates write code? The Register, 15.5.2001. (englanniksi)
Mary Gates, 64; Helped Her Son Start Microsoft The New York Times, 11.6.1994. (englanniksi)
Mary Gates Dies – Cancer Claims Longtime Seattle Civic Leader And Mother Of Microsoft Founder Bill Gates (Arkistoitu – Internet Archive) The Seattle Times, 10.6.1994. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  DBLP 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Gates vuonna 1977.
Gates vuonna 2004.
Kemijoen vesistö

| Kemijoen vesistö  (Suomen päävesistö: 65) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Lappi, Karjalan tasavalta, Tromssa ja Finnmark
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Kemijoen vesistö (65)
Vesistöjako:  Ala-Kemijoen alue (65.1), Keski-Kemijoen alue (65.2), Kemijärven−Pelkosenniemen alue (65.3), Ylä-Kemijoen valuma-alue (65.4), Ala-Ounasjoen alue (65.5), Ylä-Ounasjoen valuma-alue (65.6), Raudanjoen valuma-alue (65.7), Kitisen alue (65.8), Luiron valuma-alue (65.9)
Laskujoki:  Kemijoki
Laskupaikka:  Kemi, Perämeri 
Koordinaatit:  65°46′05″N, 24°26′24″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  51 127,28 km²  
Järvisyys:  4,3 % 
Alueen pituus:  325 km  
Alueen leveys:  345 km  
Pääuoma:  noin 550 km  
Suurin virtaama:  4 824 m³/s  
Keskivirtaama:  566 m³/s  
Pienin virtaama:  67 m³/s  
 fiJoki laskee Perämereen Kemissä. 
Kemijoen vesistö (vesistöaluetunnus 65) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Kemijoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 51 127,28 neliökilometriä, josta 49 467,38 neliökilometriä kuuluu Suomelle, 27 neliökilometriä Norjalle ja 1 633,9 neliökilometriä Venäjälle. Alueen järvisyys on 4,3 %.
Vesistöalueen ensimmäisessä jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Ala-Kemijoen alue (65.1)
Keski-Kemijoen alue (65.2)
Ala-Ounasjoen alue (65.5)
Ylä-Ounasjoen valuma-alue (65.6)
Raudanjoen valuma-alue (65.7)
Kemijärven–Pelkosenniemen alue (65.3)
Kitisen alue (65.8)
Luiron valuma-alue (65.9)
Ylä-Kemijoen valuma-alue (65.4)
Aiheesta muualla

Vesistöennusteet: Kemijoen vesistö, vesi.fi