stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tessu

Tessu (1989–2001) oli kuuluisa viulisti Kari Luukkosen omistama irlanninsetteri, joka tuli tunnetuksi suomalaisista elokuvista ja televisiosarjoista. Tessu tunnettiin viulisti Luukkosen opettamista tempuista. Koira osasi esimerkiksi kastella kukkia, vastata puhelimeen, sytyttää ja sammuttaa valot sekä vetää käyntiin veneen moottorin.
Tessu esiintyi elokuvissa Uuno Turhapuro herra Helsingin herra (1991), Uuno Turhapuro Suomen Tasavallan Herra Presidentti (1992) ja Papukaijamies (1992). Hän esiintyi myös lastenohjelma Pikku Kakkosessa. Vuonna 1994 Luukkonen kirjoitti Tessusta kirjan Tessu, maailman viisain koira. Tessusta tehtiin vuosina 1996–1998 VHS-kasetille julkaistut Konetuotanto Kuuralan tuottamat lyhytelokuvat Tessu rikospoliisina, Tessu Tuhattaituri ja Tessu valpas veijari. Vuonna 2011 julkaistiin albumi Tessu, maailman viisain koira, jossa Luukkosen kirjoittamat Tessuun liittyvät runot oli tehty lastenlauluiksi.
Kirjallisuutta

Luukkonen, Kari: Tessu, maailman viisain koira.  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-19541-3.
Aiheesta muualla

Yle Areena: Pikku Kakkosen monilahjakkuus Tessu
Tie 41 (Viro)

Kantatie 41 kulkee Keski-Virossa Tarton kaupungin luoteispuolella Tarton kunnassa Käreveren kylästä valtatieltä 2 Võiblan kylään kantatielle 39. Tien pituus on 12,9 kilometriä.
Tien kulku

Kantatie 41 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien alueella:
Tien kulku > Tartumaa

Tarton kunta
Etna-luokka (risteilijä)

| Etna-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  6 000 t
Pituus:  153,8 m (kokonaispituus)
Leveys:  14,47 m
Syväys:  5,95 m
Koneteho:  40 000 hv
Nopeus:  28 solmua
Miehistöä:  580
Aseistus
Meritorjunta:  6 × 135 mm tykkiä kaksiputkisina asennuksina 10 × 65 mm tykkiä 20 × 20 mm tykkiä
Etna-luokka oli kahden Thaimaan vuonna 1938 Italiasta tilaaman ja Italian laivaston lunastaman kevyen risteilijän muodostama alusluokka. Kumpikaan alus ei koskaan valmistunut ja niiden ilmapommituksissa vahingoittuneet hylyt romutettiin toisen maailmansodan päätyttyä.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| RN Etna (ex -Taksin) | Cantieri Riuniti dell'Adriatico, Trieste | 23. syyskuuta 1939 | 28. toukokuuta 1942 |  | miehistönsä upottama syyskuussa 1943 |
| RN Vesuvio (ex -Naresuan) | Cantieri Riuniti dell'Adriatico | 26. elokuuta 1939 | 6. elokuuta 1941 |  | miehistönsä upottama syyskuussa 1943 |
Suvipitäjä 80

Suvipitäjä 80 oli Mainostelevision kesällä 1980 lähettämä viikottainen ohjelmasarja, jossa vierailtiin yhdeksässä eri maaseutukunnassa ympäri Suomea. Kunnat olivat paikallisten maakuntaliittojen ja silloisten läänien maaherrojen valitsemia. Ohjelma koostui paikallisten päättäjien haastatteluista ja paikallisten esiintyjien esityksistä.
Mainostelevision taka-ajatuksena ohjelmasarjan suunnittelussa oli järjestää maakunnallisia tapahtumia, joilla suostuteltaisiin etenkin keskustapuolueen poliitikkoja suhtautumaan myönteisesti yhtiönsä aikeeseen ryhtyä lähettämään ohjelmistossaan Yleisradion kanssa kilpailevia mainosrahoitteisia televisiouutisia. Niistä päättäminen oli puoluepoliittinen prosessi, lopullisena päättäjänä puolueiden edustajista muodostunut Yleisradion hallintoneuvosto, jossa keskustan neljällä edustajalla oli vaa’ankieliasema oikeistopuolueiden kannattaessa ja vasemmistopuolueiden vastustaessa hanketta. Ohjelmasarjan ennakkovalmisteluissa MTV:n johtohenkilöt kiersivät vuonna 1979 läänejä esittelemässä sekä Suvipitäjä-ohjelmaideaa että yhtiönsä toiveita oman uutistoiminnan, oman toimiluvan ja vähitellen oman kanavan saamiseksi. He tapasivat myös maakuntalehdistön edustajia, sillä keskustapuolueen ohella MTV:n uutishanketta vastusti Sanomalehtien liitto. Uutishanke onnistui, ja MTV Uutiset saatiin alkamaan syksyllä 1981.
Ohjelmasarjan juontajana toimi Pirkko Jäppinen, ohjaajana Ritva Huhtala ja tuottajana keskustapoliitikko Johannes Virolaisen kanssa keväällä 1980 kihlautunut MTV:n perheohjelmien päällikkö Kyllikki Stenros.
Jaksot

17. kesäkuuta: Sodankylä, Lapin lääni
24. kesäkuuta: Rautjärvi, Kymen lääni
1. heinäkuuta: Padasjoki, Hämeen lääni
8. heinäkuuta: Kivijärvi, Keski-Suomen lääni
15. heinäkuuta: Mustasaari, Vaasan lääni
22. heinäkuuta: Puumala, Mikkelin lääni
29. heinäkuuta: Liminka, Oulun lääni
5. elokuuta: Kalanti, Turun ja Porin lääni
12. elokuuta: Rääkkylä, Pohjois-Karjalan lääni
Vastaanotto

Mainostelevision ohjelmiin yleensä nuivasti suhtautunut Helsingin Sanomien Jukka Kajava kehui Sodankylässä kuvattua avausjaksoa: ”MTV:n perheohjelmasarja täyttää tehtävänsä, esittelee todella paikkakuntia, jotka ovat muuten jääneet televisiossa vähemmälle huomiolle. [--] Tällä linjalla pysyvää suvipitäjäsarjaa suostuu katsomaan, jos ei ihan mielikseen, niin kotimaansa asioita opiskellakseen.” Sen sijaan television ohjelmaneuvosto – joka valvoi sekä Ylen että sen kanava-aikaa vuokraavan MTV:n tarjontaa – piti heinäkuun 1980 kokouksessaan Suvipitäjä 80 -sarjaa yksimielisesti huonosti toteutettuna, ulkoluvun makuisena ja hyvin vähän kuvauspaikkakunnistaan kertovana.
Susan Blakely

Blakely ja Peter Strauss vuoden 1976 televisiosarjan Rikas, rakas, köyhä, varas kuvauksissa.
Susan Blakely (s. 7. syyskuuta 1948) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Frankfurt am Mainissa, Saksassa, ja toimi alun perin muotimallina.
Blakely voitti Golden Globen roolistaan minisarjassa Rikas, rakas, köyhä, varas (1976). Sen lisäksi hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Liekehtivä torni (1974) ja Bunkkeri (1981).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Susan Blakely Wikimedia Commonsissa
Susan Blakely Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Susan Blakely Elonetissä.
Tie 37 (Viro)

Kantatie 37 kulkee Keski-Virossa Põltsamaan kaupungin keskustasta Jõgevan kaupungin länsipuolelle kantatielle 39.
Tien kulku

Kantatie 37 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien kautta:
Tien kulku > Jõgevamaa

Põltsamaan kunta
Jõgevan kunta
Erich Naumann

Erich Naumann
Erich Naumann (29. huhtikuuta 1905 – 7. kesäkuuta 1951) oli SS-Brigadeführer, SD:n jäsen ja Einsatzgruppe B:n komentava upseeri.
Naumann oli syntynyt Meissenissä, Saksissa. Hän jätti koulun kesken 16-vuotiaana, ja työskenteli kauppayrityksessä kotikaupungissaan. Hän liittyi natsipuolueeseen marraskuussa 1929 (nro. 170257). Vuonna 1933 Naumann liittyi SA:han ja hänestä tuli poliisiupseeri. Hän liittyi SD:hen 1935. Naumannista tuli Einsatzgruppe B:n päällikkö marraskuusta 1941 maaliskuuhun 1943.
Pelkästään marraskuussa 1941 Adolf Eichmannille lähettämiensä raporttien mukaan hän oli vastuussa 17 256 kuolemasta Smolenskissa. Hänen Einsatzgruppensa käytti myös kolmea ihmisten tappamiseen tarkoitettua kaasuautoa. Vuonna 1945 Naumann otti osaa Berliinin taisteluun.
Naumann toimi todistajana Nürnbergin oikeudenkäynneissä. Omassa oikeudenkäynnissään hänet todettiin syylliseksi sotarikoksiin, rikoksiin ihmisyyttä vastaan ja kuulumisesta rikolliseksi julistettuihin SS:ään ja SD:hen. Naumann tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin vuonna 1951.
Forchem

| Forchem Oyj |
| --- | --- |

Perustettu:  2000
Toimitusjohtaja:  Risto Näsi
Puheenjohtaja:  Manuel Barbeiro Costa
Kotipaikka:  Rauma
Toiminta-alue:  Pohjoismaat, Saksa, Ranska, Iso-Britannia
Toimiala:  kemianteollisuus
Tuotteet:  mäntyöljy ja sen jatkojalosteet
Liikevaihto:  154 milj. € (2014)
Henkilöstö:  46 (2014)
Omistaja:  Respol Group
Kotisivu:  www.forchem.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Forchem Oy on Raumalla toimiva mäntyöljyä ja sen jatko­jalosteita valmistava kemian­teollisuus­yhtiö. Rauman sellu­tehtaan liepeille vuonna 2002 valmistunut maailman suurin mänty­öljyn kuiva­tislaamo siirtyi vuonna 2013 portugali­laisen perhe­yrityksen Respol Groupin omistukseen. Sitä ennen se oli vuodesta 2007 MB Rahastot -pääomasijoitus­yhtiön omistuksessa. Perustamis­vaiheessa Forchemin pää­omistajat olivat Bio Fund Management, Nordea Capital, OKO-Venture Capital ja valtion omistama Suomen Teollisuussijoitus. Forchemin modernin tehtaan perustaminen johti kilpailevan Arizona Chemicalin tehtaan sulkemiseen Valkeakoskella, jossa yli 50 jäi työttömiksi.
Forchem valmistaa useita kemikaaleja sekä bio­poltto­ainetta Rauman sellu­tehtaan sivu­virrasta saatavasta raaka­mäntyöljystä. Forchemin päätuotteita ovat liima­jalosteisiin käytettävät mäntyhartsit, öljymaalien sideaineina käytettävät mänty­rasvahapot sekä vähä­rikkisenä bio­poltto­aineena käytettävä mäntypiki. Prosessissa saatavia rasvahappoja käytetään myös puhdistus­aineiden valmistuksessa sekä voitelu- ja hydrauliöljyinä.
Forchem on vuodesta 2005 asti suunnitellut rakentavansa kasvisteroleita tuottavan tehtaan mäntyöljytislaamonsa yhteyteen.
Forchem tuottaa yhteistyössä Suomen Rehun kanssa terveysvaikutteista Progres-siipikarjanrehua.
Vuonna 2012 Global Cleantech Cluster Association (GCCA) valitsi Forchemin maailman 30 lupaavimman cleantech-yrityksen joukkoon.
Terttu Tupala

Terttu Helmi Kaarina Tupala (27. syyskuuta 1924 Mouhijärvi – 10. syyskuuta 2013) oli suomalainen äidinkielenopettaja ja kirjailija.
Teoksia

Tuntemattomien kirja. Kirjayhtymä 1966
Yhdeksänkymmentä päivää : romaani. Sisälähetysseura, Helsinki 1968
Odotettavissa iltaan asti. Kirjayhtymä 1975
Vain pienikin puutarha : romaani. Kirjaneliö, Helsinki 1977
Pappilan Penu. Kirjayhtymä 1979
Pappilan Marjan joulu. Kirjayhtymä 1980
Pappilan Marja ja Vinttikuningas. Kirjayhtymä 1981
Pappilan Marja merimaissa. Kirjayhtymä 1982
Pappilan Marjan ystävyysliitto. Kirjayhtymä 1984
Tee ruusuista seppele : koululaiselämää 1930-luvun lopun Tampereella. Kirjayhtymä 1986
Oi minne loittonitte päivät : muistelmia elämästä, koulusta, elämänkoulusta. Kirjayhtymä 1988
Oppikirjoja

Ainekirjoituksen avuksi. Kirjayhtymä 1963, 4. painos 1970
Luokanvalvojan kirja. Kirjayhtymä 1964
Elävää kieltä : Äidinkielen harjoituksia 1. Kirjayhtymä 1967
Elävää kieltä : Äidinkielen harjoituksia 2. Kirjayhtymä 1968
Äidinkieli : yläaste. POPS-70, Opas 2b. Kouluhallitus, kokeilu- ja tutkimustoimisto, Helsinki 1971, 1972, 1973
Elävää kieltä toista kouluvuotta varten. Kirjayhtymä 1972
Elävää kieltä kolmatta kouluvuotta varten. Kirjayhtymä 1972
Elävää kieltä neljättä kouluvuotta varten. Kirjayhtymä 1972
Elävää kieltä yhdeksättä kouluvuotta varten. Kirjayhtymä 1972
Elävää kieltä kolmatta ja neljättä kouluvuotta varten. Opettajan kirja. Kirjayhtymä 1973
Toimitustöitä

Ystävykset ja muita ranskalaisia novelleja ; toim. Terttu Tupala. Maailmankirjallisuutta kouluille 4. Tammi 1965
Ylioppilasaineita 1971 ; toim. Matti Hako, Urho Johansson, Veikko Ruoppila ja Terttu Tupala. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 237. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura - Äidinkielen opettajain liitto, Helsinki 1971
Mogens Jansen : Wasa-laiva ; suomeksi toim. Heikki Porkola, Raija Syvälahti, Terttu Tupala. Otava 1979
Rakkaudellasi hellytät : uskonnollisia ja muita elämänkatsomuksellisia runoja, suomalaista ja ulkomaista lyriikkaa ; valinnut Terttu Tupala. Kirjaneliö, Helsinki 1980
Kaipauksen tuolla puolen : valikoima suomalaista lyriikkaa kansanlauluista nykyrunoilijoihin ; toim. Terttu Tupala. Kirjapaja, Helsinki 1983
Runo puhuu lapsesta ; toim. Terttu Tupala. Kirjapaja, Helsinki 1984
Runo puhuu luonnosta ; toim. Terttu Tupala ; kuv. Seppo Savonen. Kirjapaja, Helsinki 1985
Runo puhuu rakkaudesta ; toim. Terttu Tupala. Kirjapaja, Helsinki 1986
Runo puhuu ilosta ; toim. Terttu Tupala. Kirjapaja, Helsinki 1987
Runo puhuu toivosta ; toim. Terttu Tupala. Kirjapaja, Helsinki 1988
Runo puhuu kauneudesta ; toim. Terttu Tupala. Kirjapaja, Helsinki 1989
Erich Natusch

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten purjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | Louhi |  |
Erich Friedrich Wilhelm Natusch (23. helmikuuta 1912 Grünberg in Schlesien – 11. maaliskuuta 1999) oli saksalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.
Natusch voitti Louhi-veneluokassa olympiapronssia Helsingissä 1952. Hän kilpaili myös Melbournen kesäolympialaisissa 1956.
Tie 42 (Viro)

Kantatie 42 kulkee Keski-Virossa Tarton kunnassa Vasulan pienkauppalan poikki kantatieltä 39 valtatielle 3. Yhdessä kantatien 41 kanssa se muodostaa Tarton pohjoisen kehätien. Tien pituus on 7,1 kilometriä.
Tien kulku

Kantatie 42 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien alueella:
Tien kulku > Tartumaa

Tarton kunta
Erich Probst

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 5. joulukuuta 1927
Syntymäpaikka: Wien, Itävalta
Kuolinaika: 16. maaliskuuta 1988
Kuolinpaikka: Wien, Itävalta
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 174 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1945-1949 1950 1950-1956 1956-1958 1958-1959 1959-1960 1961 1962-1963 | SK Admira Wien First Vienna Rapid Wien Wuppertaler SV FC Zürich Austria Salzburg ASK Salzburg First Vienna |  ? (?)   ? (?)   112 (107)   ? (?)   ? (?)   ? (?)   ? (?)   ? (?) |
Maajoukkue
| 1951-1960 |  Itävalta | 19 (17) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Erich Probst (5. joulukuuta 1927 Wien, Itävalta – 16. maaliskuuta 1988 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen jalkapalloilija. Probst edusti maajoukkuetasolla Itävaltaa Sveitsin MM-kisoissa 1954 voittaen MM-pronssia. Turnauksessa Probst teki 6 maalia viidessä ottelussa. Hän oli turnauksen toiseksi paras maalintekijä yhdessä Josef Hügin ja Max Morlockin kanssa. Probst voitti Itävallan Bundesliigan neljästi (1951, 1952, 1954, 1956).
Forces nouvelles de Côte d’Ivoire

Kapinallissotilaita tarkastuspisteessä joulukuussa 2005.
Forces Nouvelles de Côte d’Ivoire (’Norsunluurannikon uudet sotavoimat’, FNCI tai FN) on poliittinen liittouma, joka muodostettiin joulukuussa 2002, Norsunluurannikon sisällissodan jälkimainingeissa.
”Soroland”

Liittouman hallussa olevia alueita Norsunluurannikon pohjoisosassa kutsutaan joskus nimellä ”Soroland”, ’Soromaa’ liikkeen johtajan, Guillaume Soron, mukaan. Alue ajautui anarkiaan sisällissodan jälkeen vuonna 2002. Norsunluurannikon eteläosan lait, politiikka ja verotus eivät kosketa Soromaata. Opetus tapahtuu ammattitaidottomien avulla, sillä sodan jälkeen käytännössä katsoen kaikki ammattitaitoiset virkamiehet ja opettajat pakenivat etelään.
Käännös suomeksi
Frico Kafenda

Frico Kafenda
Frico Kafenda (2. marraskuuta 1883 Mošovce – 3. syyskuuta 1963 Bratislava) oli slovakialainen säveltäjä, pianisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi.
Kafenda opiskeli vuosina 1901–1905 Leipzigin konservatoriossa pianonsoittoa Robert Teichmüllerin ja orkesterinjohtoa Arthur Nikischin johdolla. Hänen sävellysopettajiaan siellä olivat Salomon Jadassohn, E. Paul, Stephan Krehl ja Heinrich Zöllner. Samanaikaisesti Kafenda osallistui Leipzigin yliopiston musiikkitieteen luennoille, joita pitivät Hermann Kretzschmar ja Hugo Riemann. Vuosina 1906–1915 Kafenda työskenteli operetti- ja oopperakapellimestarina pienissä teattereissa Saksan eri kaupungeissa. Vuosina 1908–1909 hän opetti oopperakoulussa Berliinissä, ja vuosina 1913–1915 hän piti omaa kouluaan korrepetiittoreille Dresdenissä. Vuosina 1915–1918 Kafenda oli venäläisten sotavankina Itävallan sotilaana.
Kafenda toimi vuodesta 1920 Bratislava-trion pianistina. Hän opetti vuodesta 1920 Bratislavan konservatoriossa ja toimi vuosina 1922–1949 sen johtajana. Vuosina 1949–1953 hän opetti Bratislavan esittävien taiteiden akatemiassa. Kafendan luetteloituun sävellystuotantoon kuuluu teoksia 1890-luvulta 1960-luvulle. Teosten joukossa on pianomusiikkia, yksinlauluja, kuoroteoksia, orkesterisävellyksiä sekä kamarimusiikkiteoksia, kuten viulusonaatti, sellosonaatti ja jousikvartetto. Kafenda pääsi vuonna 2019 postuumisti slovakialaisen esitysoikeusjärjestö SOZA:n Kultaiseen kirjaan.
Frank Mdlalose

Frank T. Mdlalose (29. marraskuuta 1931 – 3. huhtikuuta 2021) oli eteläafrikkalainen poliitikko, joka toimi muun muassa Inkatha-vapauspuolueen puheenjohtajana ja KwaZulun bantustanin sisä- ja terveysministerinä. Toukokuusta 1995 maaliskuuhun 1997 hän toimi KwaZulu-Natal-provinssin presidenttinä, jonka jälkeen hänet nimitettiin Etelä-Afrikan suurlähettilääksi Egyptiin.
Mdlalosen poliittinen ura alkoi 1940-luvun loppupuolella, jolloin hän liittyi Fort Haren yliopiston ANC:n nuoriso-osastoon. Hän osallistui aktiivisesti ANC:n vuonna 1952 organisoimaan apartheidin vastaiseen kampanjaan ja valittiin ANC:n nuoriso-osaston puheenjohtajanksi 1953. Vuonna 1959 Mdlalose liittyi PAC:hen petyttyään ANC:n muotoileman Vapauden peruskirjan sisältöön. Vuonna 1975 Mdlalose perusti yhdessä Mangosuthu Buthelezin kanssa Inkatha-vapauspuolueen. Vuonna 2006 hän erosi Inkathasta ja liittyi National Democratic Convention -puolueeseen.
Frank Mascara

Frank Mascara
Frank R. Mascara (19. tammikuuta 1930 Belle Vernon, Pennsylvania – 10. heinäkuuta 2011 Monongahela, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui liittovaltion edustajainhuoneen jäsenenä Pennsylvanian 20. vaalipiiristä vuosina 1995–2003.
Kaikkiaan Mascara vietti edustajainhuoneessa neljä kautta. Hän ei saanut seuraajaa, sillä 20. vaalipiiri sellaisenaan lakkautettiin hänen viimeisen kautensa jälkeen. Vuoden 2002 vaaleihin hän pyrki puolueensa ehdokkaaksi Pennsylvanian 12. vaalipiiristä, mutta hävisi John Murthalle.
Frank Mauer

| Frank Mauer |
| --- | --- |
 Frank Mauer (2022)
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. huhtikuuta 1988 (ikä 36) Heidelberg, Saksa
Kansalaisuus:   Saksa
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  89 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–
Aik. seurat:  Heilbronner Falken (Saksa3/Saksa2) Adler Mannheim (DEL) EHC München (DEL) Eisbären Berlin (DEL)
NHL-varaus:  ei varattu
Frank Mauer (s. 12. huhtikuuta 1988 Heidelberg, Saksa) on saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Mauerin kasvattajaseura on Mannheimer ERC. Mauer pelasi ensimmäiset pelinsä pääsarjatasolla kaudella 2007-2008 Adler Mannheimin joukkueessa.
Mauer on edustanut Saksaa alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2006 sekä alle 20-vuotiaiden 1.divisioonan MM-kisoissa 2008. Miesten maajoukkueessa Mauer pelasi ensimmäisen kerran keväällä 2011. Kaikkiaan Mauer on edustanut Saksaa MM-kisoissa neljästi ja sen lisäksi vuoden 2018 olympiaturnauksessa.
Frank Merriam

Frank Merriam
Frank Finley Merriam (22. joulukuuta 1865 – 25. huhtikuuta 1955) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.
Merriam syntyi Iowassa ja eli siellä pitkälle aikuisikäänsä saakka. Hän oli jo luonut huomattavan uran poliitikkona ennen siirtymistään Kaliforniaan vuonna 1910. Hän tuli valituksi Kalifornian kongressiin ensimmäistä kertaa 1916. Hän oli vuonna 1926 ehdolla osavaltion varakuvernööriksi, mutta epäonnistui ja jätti osavaltion politiikan parin vuoden ajaksi.
Merriam toimi Kalifornian 28. kuvernöörinä vuosina 1934–1939. Alun perin hän oli noussut vuonna 1931 varakuvernööriksi. Kuvernöörinvirka siirtyi hänelle James Rolphin kuoltua kesken kauden.
Merriam vietti viimeiset vuotensa hiljaiseloa. Hän kuoli Kalifornian Long Beachilla 89-vuotiaana.
Terttualpi

| Terttualpi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Ericales
Heimo::  Esikkokasvit Primulaceae
Suku::  Alvet Lysimachia
Laji::  thyrsiflora
Kaksiosainen nimi
 Lysimachia thyrsiflora  L. 
Katso myös
   Terttualpi Wikispeciesissä   Terttualpi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Terttualpi (Lysimachia thyrsiflora) on keltakukkainen rannoilla viihtyvä kasvi.
Ulkonäkö ja koko

Terttualpi kasvaa puoli metriä korkeaksi. Sen lehdet ja varsi muistuttavat maitohorsmaa. Keltaiset terttumaiset kukinnot sijaitsevat lähellä vartta. Terttualpi kukkii heinä-elokuussa. Varsi on pysty, haaraton ja väriltään punaruskea. Sen yläosassa on joskus pitkiä karvoja. Lehtiasento on vastakkainen. Lehdet ovat kapeansuikeita, kaljuja ja niissä on tummia pilkkuja. Lehtihangoissa sijaitsevat kukkatertut ovat tiheitä. kukkien heteet ovat pidempiä kuin teriö. Hedelmä on kota, joka on puolestatoista kolmeen cm pituinen. [lähde? ]
Levinneisyys

Terttualpia tavataan Pohjois- ja Keski-Euroopassa suunnilleen Oulun korkeudelta etelään.
Elinympäristö

Terttualpi viihtyy märässä ympäristössä matalassa vedessä kuten rannalla tai suolla, ojissa tai puroissa.
Aiheesta muualla

Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Terttualpi (Lysimachia thyrsiflora)
Pohjolan kasvien pauloissa: Lysimachia thyrsiflora - terttualpi
ITIS: Lysimachia thyrsiflora (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Lysimachia thyrsiflora (englanniksi)
Flora of China: Lysimachia thyrsiflora (englanniksi)
GS-Hydro

GS-Hydro on suomalainen hitsaamattomia putkistojärjestelmiä sekä esivalmistettuja putkistomoduuleja ja putkistokomponentteja valmistava ja markkinoiva yritysryhmä. Sen perusti vuonna 1974 suomalainen keksijä ja sarjayrittäjä Göran Sundholm. Hän myi yrityksen 1985 Kone Oy:lle. Yhtiön omistaa nykyisin ruotsalainen Ratos-pääomasijoitusyhtiö.
GS-Hydron toiminta perustuu Sundholmin kehittämään laippaliitostekniikkaan. Suomessa GS-Hydro edustaa useita muitakin putki- ja putkistokomponenttivalmistajia kuten Benteler, Eaton-Walterscheid, Stauff ja MHA. Lisäksi GS-Hydro Finland on Transfluid-putkentaivutuskoneiden virallinen edustaja.
GS-Hydron kansainvälinen pääkonttori sijaitsee Espoossa. Suomen tytäryhtiön pääkonttori, varasto ja tuotantotilat sijaitsevat Hämeenlinnassa. Huoltokeskukset sijaitsevat Jämsässä ja Turussa.
GS-Hydron kansainvälistyminen alkoi 1982 Norjan offshore-öljynporaustoimintaan myydyistä putkistoratkaisuista. Nyt GS-Hydrolla on toimintaa 17 maassa ympäri maailman.
Yritysryhmän liikevaihto vuonna 2012 oli 155,3 miljoonaa euroa, mikä oli peräti 31 prosenttia enemmän kuin edellisenä vuonna.
GS-Hydro jätti konkurssihakemuksen 20.9.2017.
Erich Mächler

| Erich Mächler> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. syyskuuta 1960 (ikä 64)
Kansalaisuus:   Sveitsi
Pyöräilijä
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
1982 1983–1984 1985 1986–1991 1992 1993 1993 1994 1994 1995 1995:  Royal-Wrangler-Campagnolo Cilo-Aufina Carrera-Inoxpran Carrera Jeans - Vagabond Helvetia - La Suisse Jolly-Club 88-Nalini Wheeler - Blauer AFF Parkpre Inoac-Deki Parkpre Inoac-Deki
Suurimmat voitot
 Milano – San Remo 1987 Tirreno–Adriatico 1988 Ranskan ympäriajo, etappi  Maantieajon Sveitsin-mestaruus 1984 
 Tiedot päivitetty: 15. joulukuuta 2021 
Erich Mächler (s. 24. syyskuuta 1960 Hochdorf, Luzernin kantoni, Sveitsi) on sveitsiläinen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Royal-Wrangler-Campagnolo-joukkueessa 1982, edusti Cilo-Aufinaa 1983–1984, Carrera-joukkuetta 1985–1991, Helvetia - La Suissea 1992, Jolly-Club 88-Nalinia ja Wheeler - Blauer AFF -joukkuetta 1993 sekä Parkpreta ja Inoac-Dekiä 1994–1995.
Mächler voitti vuonna 1987 Milano – San Remo -monumentin kuusi sekuntia ennen Eric Vanderaerdeniä. Seuraavana vuonna hän voitti Tirreno–Adriaticon kokonaiskilpailun sekunnin erolla Tony Romingeriin. Hän voitti maantieajon Sveitsin-mestaruuden 1984 sekä etapin Ranskan ympäriajossa 1986.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats. Cycling Archives