stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Victor Wembanyama

| Victor Wembanyama |
| --- | --- |
 Wembanyama edustamassa Metropolitans 92:a vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. tammikuuta 2004 (ikä 21) Le Chesnay, Île-de-France, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Koripalloilija
Lempinimi:  ”Wemby” ”The Alien”
Pelipaikka:  sentteri
Pituus:  221 cm
Paino:  107 kg
Nyk. joukkue:  San Antonio Spurs
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  1. varaus 2023 (San Antonio Spurs)
Victor Wembanyama (s. 4. tammikuuta 2004 Le Chesnay) on ranskalainen koripalloilija, joka edustaa NBA-liigan San Antonio Spursia. Hän on 221 senttimetriä pitkä ja pelipaikaltaan sentteri. Wembanyamaa pidetään ikäluokkansa huippulupauksena ja hän olikin NBA:n varaustilaisuuden ykkösvaraus vuonna 2023.
Wembanyama edusti Ranskan koripallomaajoukkuetta kesäolympialaisissa 2024. Hän sai hopeamitalin Ranskan hävitessä Yhdysvalloille loppuottelun.
Epstori

| Epstori |
| --- | --- |

Sijainti:  Seinäjoki
Koordinaatit:  62.7901°N, 22.8413°E
Avattu:  marras- joulukuussa 1990
Arkkitehti:  Arkkitehtitoimisto Jääskeläinen Oy
Liikkeiden määrä:  17
Kerrospinta-ala:  4 000 m²
Pysäköintipaikkoja:  172
Kotisivu
Kauppakäytävää Epstorissa.
Epstori on Seinäjoen ydinkeskustassa sijaitseva ostoskeskus. Rakennuksen rakennutti Etelä-Pohjanmaan Säästöpankki ja suunnitteli seinäjokelainen Arkkitehtitoimisto Jääskeläinen Oy. Epstori aloitti toimintansa marras–joulukuun vaihteessa vuonna 1990. Alkujaan keskus suunniteltiin toimisto- ja liiketiloiksi, mutta nykyisin kaikki toimistotilat on muutettu liiketiloiksi. Marraskuussa 2003 ostoskeskus oli remontissa, jonka aikana keskuksen kerrospinta-ala kasvoi 3 500 neliömetristä nykyiseen 4 000 neliömetriin.
Epstorin liikkeet ja palvelut

Moment
Moda Aukia
Fitness24seven
LähiTapiola
Specsavers
Laukkutalo
Hairlekiini
Coronaria
Paulan kenkä
Rosso
Pizzeria Piikki buffet
Espresso House
Café Epstori
Sweco
Eezy
Aukia
Kuulopiste
Pompshop
Happy Parturi
Liikennevirta
Budbee pakettiautomaatti
Aiheesta muualla

Epstorin kotisivut
Walter Wolf Racing

| Wolf |
| --- | --- |

Koko nimi:  Walter Wolf Racing
Päämaja:   Reading, Yhdistynyt kuningaskunta
Perustajat:   Walter Wolf
Tunnetuimmat kuljettajat:   Keke Rosberg  Jody Scheckter  James Hunt  Bobby Rahal
Moottorit:  Ford
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Argentiinan GP 1977
Kilpailuja:  48
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  3
Paalupaikkoja:  1
Nopeimpia kierroksia:  2
MM-pisteitä:  79
Viimeinen kilpailu:  Yhdysvaltain GP 1979
Walter Wolf Racing oli vuosina 1977–1979 Formula 1 -sarjaan osallistunut talli.
Historia

Tallin perusti Walter Wolf, joka myös rahoitti tallia. Wolf syntyi vuonna 1939 Itävallassa ja muutti Kanadaan, jossa hän vaurastui myymällä öljynporauslaitteita. Wolf toimi yhteistyössä Dallaran kanssa.
Jody Scheckter ajoi tallille voiton heti sen ensimmäisessä kilpailussa. Tämän lisäksi talli saavutti kaksi muuta voittoa. Ensimmäisenä vuotenaan talli oli sarjan neljäs, seuraavina vuosina menestys oli heikompaa. James Hunt ajoi tallin autolla 1979, mutta jätti kauden kesken. Tilalle palkattiin Keke Rosberg, joka ei myöskään saavuttanut pisteitä. Talli myytiin Emerson Fittipaldille, ja autot nimettiin uudelleen. Lisäksi vuoden 1977 autoja myytiin kaksi kappaletta Theodore-tallille Rosbergin ajettavaksi.
Formula 1 -tulokset kilpailuttain

(Vahvennetut kilpailut tarkoittavat paalupaikkaa ja kursivoidut kilpailun nopeinta kierrosta)
| Kausi | Runko/ Moottori/ Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1977 | Wolf WR1 Ford V8 G |  | ARG | BRA | RSA | USW | ESP | MON | BEL | SWE | FRA | GBR | GER | AUT | NED | ITA | USA | CAN | JPN | 55 | 4. |
| 1977 | Wolf WR1 Ford V8 G |  Jody Scheckter | 1 | Kesk. | 2 | 3 | 3 | 1 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 2 | Kesk. | 3 | Kesk. | 3 | 1 | 10 | 55 | 4. |
| 1978 | Wolf WR4 Wolf WR5 Wolf WR1 Ford V8 G |  | ARG | BRA | RSA | USW | MON | BEL | ESP | SWE | FRA | GBR | GER | AUT | NED | ITA | USA | CAN |  | 24 | 5. |
| 1978 | Wolf WR4 Wolf WR5 Wolf WR1 Ford V8 G |  Jody Scheckter | 10 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 3 | Kesk. | 4 | Kesk. | 6 | Kesk. | 2 | Kesk. | 12 | 12 | 3 | 2 |  | 24 | 5. |
| 1978 | Wolf WR4 Wolf WR5 Wolf WR1 Ford V8 G |  Bobby Rahal |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 12 | Kesk. |  | 24 | 5. |
| 1979 | Wolf WR7 Ford V8 G |  | ARG | BRA | RSA | USW | ESP | BEL | MON | FRA | GBR | GER | AUT | NED | ITA | CAN | USA |  |  | 0 | 15. |
| 1979 | Wolf WR7 Ford V8 G |  James Hunt | Kesk. | Kesk. | 8 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 | 15. |
| 1979 | Wolf WR7 Ford V8 G |  Keke Rosberg |  |  |  |  |  |  |  | 9 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | DNQ | Kesk. |  |  | 0 | 15. |
Suomalaisten saavutukset Wolf-tallissa > Keke Rosberg

Kaudet: 1979
Kilpailut: 7
Voitot: 0
Palkintopallisijat: 0
Paras sijoitus: 9.
Pisteitä: 0
Wolf-tallin henkilökuntaa Monacon GP:ssä vuonna 1979.
Aila Arajuuri

Aila Arajuuri vuonna 1961.
Aila Anna Helena Arajuuri-Tuominen, o.s. Pilvessalo (s. 31. heinäkuuta 1935 Hamina) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt elokuvissa ja televisionäytelmissä.
Ura

Arajuuri kävi Teatterikoulun 1955–1958 ja oli kiinnitettynä Kotkan kaupunginteatteriin ja Tampereen Teatteriin, kunnes aloitti Radioteatterissa 1961. Pääosan urastaan, 31 vuotta, Arajuuri työskenteli Suomen Kansallisteatterissa.
Yksityiselämä

Aila Arajuuri oli naimisissa ekonomi Yrjö Arajuuren kanssa 1959–1973 ja Kalevi Tuomisen kanssa vuodesta 1976 tämän kuolemaan. Ensimmäisestä avioliitosta Aila Arajuurella on kaksi lasta, Uula ja Aletta. Lapsenlapsia ovat jalkapalloilija Paulus Arajuuri, muusikko Niila Arajuuri ja näyttelijä Adeliina Arajuuri.
Filmografia > Elokuvat

Nummisuutarit (1957)
Nuori mylläri (1958)
Sotapojan heilat (1958)
Lasisydän (1959)
Takiaispallo (1970)
Maisa ja upseeri (1973)
Filmografia > Televisionäytelmät

Kymmenellä pennillä siirappia (1967)
Kunnon sotamies Svejkin seikkailuja
Cristian (1968)
Yhdeksän miehen saappaat (1969)
Oksat ja omenat (1969)
Dubbauksia

Pilvikallion vauhtikisat (1975) - Pekka Nokkari
Nivala

| Nivala |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Nivalan kaupungintalo.
Sijainti:  63°55′45″N, 024°58′40″E
Maakunta:  Pohjois-Pohjanmaan maakunta
Seutukunta:  Nivala–Haapajärven seutukunta
Kuntanumero:  535
Hallinnollinen keskus:  Nivalan keskustaajama
Perustettu:  1867
– kaupungiksi:  1992
Kuntaliitokset:  Osa Haapavedestä (1925)
Kokonaispinta-ala:  536,24 km² 208:nneksi suurin 2022 
– maa:  527,18 km²
– sisävesi:  9,06 km²
Väkiluku:  10 380 92:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  19,69 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  22,5 %
– 15–64-v.:  54,2 %
– yli 64-v.:  23,3 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  98,4 %
– ruotsinkielisiä:  0,1 %
– muut:  1,6 %
Kunnallisvero:  9,9 % 28:nneksi suurin 2025 
Kaupunginjohtaja:  Päivi Karikumpu
Kaupunginvaltuusto:  35 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • PS   • Kok.   • SDP   • Vas.   • Vihr.:   20 8 3 2 1 1
www.nivala.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nivala on kaupunki Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa, Oulun Eteläisessä Kalajoen keskijuoksun varrella n. 150 kilometrin päässä Oulusta sekä n. 90 kilometrin päässä Kokkolasta ja noin 29 kilometrin päässä Ylivieskasta valtateiden 27 ja 28 risteyskohdassa. Nivala on osa Nivala–Haapajärven seutukuntaa. Kaupungissa asuu 10 380 ihmistä ja sen pinta-ala on 536,24 km², josta 9,06 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 19,69 asukasta/km². Nivalan naapurikunnat ovat Haapajärvi, Haapavesi, Sievi ja Ylivieska.
Nivalan historiallinen nimi on Pidisjärvi.
Talous

Nivalan työpaikkarakenne, Tilastokeskus (2022)
Alkutuotanto (11.8%)
Jalostus (34.6%)
Palvelusektori (52.5%)
Muut sektorit (1.1%)
Talousalueena Nivala kuuluu Nivala-Haapajärven seutukuntaan, jonka alueellinen bruttokansantuote oli 32 795 euroa asukasta kohden vuonna 2022. Alueellinen BKT on maan keskiarvoa pienempi ja seutukuntien keskinäisessä vertailussa 62. suurin.
Nivalassa oli vuonna 2022 yhteensä 3 815 työpaikkaa ja kaupungissa asui 4 062 työllistä työssäkäyvää. Asuinkunnassaan työssäkäyvien osuus työllisistä on 67,6 prosenttia. Nivalan työpaikkojen suhde on palveluvaltainen. Palvelujen osuus työpaikoista on 52,5 prosenttia, jalostuksen 34,6 prosenttia ja alkutuotannon 11,8 prosenttia.
Nivalan työpaikkaomavaraisuus on 93,9 prosenttia. Työikäisten työllisyysaste oli 78,4 prosenttia vuonna 2022 ja työttömien osuus työvoimasta 8,2 prosenttia. Taloudellisen huoltosuhteen mittarilla Nivalassa on 156,5 työvoiman ulkopuolella olevaa ja työtöntä sataa työllistä kohden.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Nivalan väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 10 515 | 10 515 |
| 1985 | 1985 |    | 11 017 | 11 017 |
| 1990 | 1990 |    | 11 249 | 11 249 |
| 1995 | 1995 |    | 11 379 | 11 379 |
| 2000 | 2000 |    | 11 079 | 11 079 |
| 2005 | 2005 |    | 10 889 | 10 889 |
| 2010 | 2010 |    | 11 025 | 11 025 |
| 2015 | 2015 |    | 10 876 | 10 876 |
| 2020 | 2020 |    | 10 643 | 10 643 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Nivalassa oli 10 815 asukasta, joista 7 029 asui taajamissa, 3 730 haja-asutusalueilla ja 56:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Nivalan taajama-aste on 65,3 %. Nivalan taajamaväestö jakautuu kuuden eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Nivalan keskustaajama | 5 412 |
| 2 | Järvikylä | 379 |
| 3 | Haikaperä | 357 |
| 4 | Ahde | 356 |
| 5 | Maliskylä | 282 |
| 6 | Karvoskylä-Jokikylä* | 243 |
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kaupunkiin vain osittain. Karvoskylä-Jokikylän taajama sijaitsee pääosin Nivalassa, mutta pieneltä osin myös Haapajärvellä.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Nivalassa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Nivalan seurakunta
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Nivalassa toimii Nivalan helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Nivalan alueella toimii Iisalmen ortodoksinen seurakunta.
Luonto

Luonnonmaisemallisesti Nivala lukeutuu Pohjois-Pohjanmaan viljalakeuteen, jossa hallitsevana maisematekijänä on pinnanmuotojen tasaisuus. Kunnan halki virtaavan Kalajoen varrelle levittäytyvät laajat viljelyaukeat.
Kunnan kallioperä on kivilajikoostumukseltaan vaihteleva. Kunnan länsi- ja keskiosissa on gneissiä ja kiilleliusketta ja etelä-itäosissa kvartsidioriittia. Seudulla on myös gabro- ja peridotiittialueita, joista on tavattu malmiaiheita. Nikkelilöydöksiä on tehty myös Maliskylän, Haapaperän ja Hosionperän seuduilta. Kallioperää peittävät irtaimet maalajit lähes kaikkialla. Moreeni on yleisin maalaji kunnan koilliskulmalla, mutta sitä on runsaasti myös Kalajoen laaksossa. Savimaita on erityisesti Ypyän kirkonkylän ja Jokikylän alueilla. Vähäiset sora- ja hiekkamuodostumat keskittyvät kunnan pohjois- ja lounaisosiin.
Alueen suhteelliset korkeuserot ovat yleensä 0–10 m, koillisessa ja lounaassa 10–20 m. Lounaisrajalla korkeuserot kohoavat kapealla alueella 20–50 metriin. Maasto on alavinta Kalajoen laaksossa, joka on 70–80 metrin korkeudella. Maanpinta kohoaa kunnan koillis- ja lounaisrajoilla yli 100 m:n korkeuskäyrän. Korkeimmat mäet nousevat 138 m koillisrajalla ja 134 m lounaisrajalla.
Nivalan vedet kuuluvat lähes kokonaisuudessaan Kalajoen vesistöalueeseen. Päävesistö on Reisjärvestä alkunsa saava Kalajoki, johon laskeutuvat useita pieniä sivujokia. Näistä suurin on Haapaveden puoleisilta suolalakeuksilta vetensä saava Malisjoki. Kalajoen leveys on Nivalan kohdalla noin 50 metriä, mutta tulviessaan se levittäytyy huomattavasti laajemmalle alueelle. Tulvahaittojen poistamiseksi Kalajoen säännöstely aloitettiin jo 1959. Kunnan suurin järvi on Pidisjärvi kuntakeskuksen eteläpuolella. Pienempiä järviä ovat Suojärvi eteläkulmalla ja Erkkisjärvi itäosassa.
Nivalan kasvillisuutta hallitsevat laajat, yhtenäiset ja voimaperäisesti viljellyt peltolakeudet. Yli 70 prosenttia pelloista on hieta- ja multamaita, jotka ovat erittäin hyviä viljelymaita. Kasvillista metsämaata on Nivalan pinta-alasta lähes puolet. Vallitseva metsätyyppi on kuivahko kangas, jonka valtapuuna on mänty. Metsäalasta on puolet mänty-, kolmannes kuusi- ja loput lehtimetsää.
Nivala kuuluu pääasiassa aapasoiden alueeseen, mutta rämeitä on myös runsaasti. Rimpinevan alue kuuluu valtakunnalliseen soidensuojelusohjelmaan. Rimpineva on myös seudun merkittävin lintujen pesimäalue.
Yleistä

Asutus Nivalassa on keskittynyt pääosin keskustaan sekä muutamiin kyliin jokien varrelle.
Nivala kuuluu EU:n tavoitealue 1:een. Palvelualoilla toimii Nivalan työikäisestä väestöstä noin 46 prosenttia, jalostuksessa 31 prosenttia ja alkutuotannossa 20 prosenttia.
Nivalassa toimii 11 peruskoulun alakoulua, yläkoulu ja lukio. Nivalassa antaa koulutusta myös Jokilatvan opisto, Jokilaaksojen musiikkiopisto, Jokilaaksojen koulutuskuntayhtymän ylläpitämät Nivalan ammattiopisto sekä Suomen toiseksi vanhin aikuiskoulutuskeskus, vuonna 1956 perustettu Aikuiskoulutus- ja oppisopimuskeskus. Nivalassa julkaistaan kerran viikossa Nivala-lehti tilauspohjaisena. Toinen Suomen ensimmäisenä kaupallisena paikallisradiona aloitti toimintansa Radio Lakeus Nivalassa 27. huhtikuuta 1985. Sen toiminta lakkasi 1989.
Nähtävyyksiä Nivalassa ovat muun muassa kirkko, kaupungintalo, vesitorni, Kyösti ja Kalervo Kallion museo, Katvalan kotiseutumuseo, Kyösti Wilkunan työhuonemuseo, Tillaripatsas, Hilippa-patsas, Kylväjäpatsas, N. K. Malmbergin muistomerkki sekä Kaarinan Galleria. Maliskylällä sijaitseva elämyspuisto Crazyland on viimeisten vuosien aikana noussut suosituksi kohteeksi. Ehkä tunnetuimpia nivalalaisia on presidentti Kyösti Kallio.
Nivala on tunnettu kotiseututyöstään ja kapinahengestään. Kotiseututyötä ylläpitää Nivala-Seura ry. Kotiseututyön näkyvä symboli on aivan Nivalan keskustassa oleva tuulimylly. Kotiseutuihmisiä kutsutaankin joskus leikkisästi tuulimyllyuskovaisiksi. Hieman keskustasta Haapajärvelle päin sijaitsee Nivala-Seuran ylläpitämä Katvalan talonpoikaismuseoalue, joka koostuu lukuisista historiallisista rakennuksista.
Padingissa on Kalajoen Padinginkoskessa Padingin voimalaitos.
Nivalan Karvoskylässä on Kuopion ortodoksisen seurakunnan Kristuksen kirkastumisen kirkko.
Välimatkoja

Ylivieska 29 km
Helsinki 482 km
Haapavesi 33 km
Oulainen 50 km
Oulu 151 km
Iisalmi 115 km
Jyväskylä 217 km
Kalajoki 66 km
Kauhava 159 km
Kokkola 98 km
Kuopio 217 km
Tampere 349 km
Turku 492 km
Kylät ja kulmakunnat

Nivalassa on kahdeksan henkikirjakylää (tieto vuodelta 1973):
Haapajärvenkylä
Järvikylä
Karvoskylä
Maliskylä
Nivala
Pahkalankylä (Pahkakylä)
Sarjankylä
Välikylä
Kulmakuntia Nivalassa ovat Junttikangas, Padinki, Paloperä, Haikara, Ruuskankylä, Jokikylä, Koskenperä, Ypyä, Haapaperä, Aittoperä, Ahde, Erkkilä, Töllinperä, Makola, Vilkuna.
Tunnettuja nivalalaisia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Merja Halmetoja, jääkiekkoilija  Eeva-Maija Haukinen, näyttelijä  Yrjö Hautala, kansanedustaja  Olli Immonen, kansanedustaja  Katri Kaarlonen, kansanedustaja  Marko Kaarto, painija  Aimo Kairamo, päätoimittaja  Kalervo Kallio, kuvanveistäjä  Kyösti Kallio, Suomen presidentti  Pauli Kallio, sarjakuvakäsikirjoittaja  Paavo Kinnunen, fysiologisen kemian sekä teknillisen fysiikan professori  Esko Kurvinen, kansanedustaja  Juha Lahdenranta, kiekonheittäjä  Martti Linna, kansanedustaja  |  Maria Lohela, eduskunnan puhemies, kansanedustaja  Kalevi Marjamaa, nyrkkeilijä  Lauri Mustakallio, kansanedustaja  Pasi Nielikäinen, jääkiekkoilija  Esko Niskanen, ministeri, kansanedustaja  Heikki Niskanen, kansanedustaja  Atte Ohtamaa, jääkiekkoilija  Matti Oja, kansanedustaja  Atte Palokangas, rumpali  Piia Peltosaari, yleisurheilija  Reino Rajamäki, yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos  Janne Raudaskoski, taikuri  Väinö Raudaskoski, kansanedustaja  Ilkka Ruostetsaari, politiikan tutkija  |  Esa Ruuttunen, oopperalaulaja  Kerttu Saalasti, ministeri, kansanedustaja  Harri Sailas, toimitusjohtaja  Raimo Sailas, valtiosihteeri  Henri Sandvik, jääkiekkoilija  Henri Stenroth, vuoden 2007 tangokuningas  Helena Takalo, hiihtäjä  Jussi Tenkku, filosofian professori  Henna-Maija Vannemaa, harmonikansoittaja  Kustaa Vilkuna, akateemikko, kirjailija  Kyösti Wilkuna, kirjailija  Pekka Vilkuna, kansanedustaja  Varpu Vilkuna, kirjailija  |
Kulttuuri > Tapahtumat

Nivalassa on järjestetty useita kristillisiä kesätapahtumia. Herättäjäjuhlat on järjestetty Nivalassa kahdeksan kertaa: 1894 Palosaaressa, 1903 Yliniemessä, 1907 pappilassa sekä vuosina 1933, 1946, 1966, 1992 ja 2019. Vanhoillislestadiolaisten suviseurat on järjestetty Nivalassa kolme kertaa, vuosina 1945, 1969 sekä 2004.
Kulttuuri > Musiikkitoiminta

Nivala on Jokilaaksojen musiikkiopiston kuntayhtymän isäntäkunta.
Nivala tunnetaan monista kuoroista, enimmillään toimivia kuoroja on 7–10 kpl. Nykyisin toimivia kuoroja ovat:
Nivalan Mieslaulajat, monia johtajia; nykyisin Olena Mikhailova
Nivalan Sekakuoro, johtaja Olena Mikhailova
Nivalan elävän musiikin yhdistys Nelemu
Lapsikuoro, johtaja Liisa Katajala
Virsikuoro, johtaja Veli Järviluoma
Pisara, johtaja Anu Rautio
Lauluryhmä Sisters
Nivalan pelimannit ry. (perustettu 1980), johtajina Heino Haavisto ja Pauli Raivio. 15–20-jäseninen yhtye esittää kansan- ja viihdemusiikkia, kirkko- ja sota-ajan lauluja.
Kulttuuri > Urheiluseurat

Yleisurheiluseura Nivalan Urheilijat
Jääkiekkoiluseura Nivala Cowboys
Jalkapalloseura Ysikaks' Nivala Ry
Juoksuseura Lakeuden Kipinä
Nivalan Ratsastajat Ry
Uimaseura Nivalan Saukot
Pesäpalloseura Nivala Pesis
Suunnistusseura Nivalan Suunnistajat ry
Telinevoimisteluseura Nivalan Voimistelijat
Voimanostoseura Nivalan voima ry
Uppopalloseura Nivalan sukeltajat ry
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Nivalan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla punainen hera ja pepu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nivala Wikimedia Commonsissa
Nivalan kaupungin kotisivut
Tilastokeskus – Nivalan avainluvut
Nivala-lehti
Nivala-Seuran kotisivut
Haikaperä
| n k Pohjois-Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Alavieska  Haapajärvi  Haapavesi  Hailuoto  Ii  Kalajoki  Kempele  Kuusamo  Kärsämäki  Liminka  Lumijoki  Merijärvi  Muhos  Nivala  Oulainen  Oulu  Pudasjärvi  Pyhäjoki  Pyhäjärvi  Pyhäntä  Raahe  Reisjärvi  Sievi  Siikajoki  Siikalatva  Taivalkoski  Tyrnävä  Utajärvi  Vaala  Ylivieska 
Entiset kunnat:  Haukipudas  Himanka  Kestilä  Kiiminki  Kuivaniemi  Oulujoki  Oulunsalo  Paavola  Pattijoki  Piippola  Pulkkila  Rantsila  Rautio  Revonlahti  Ruukki  Saloinen  Temmes  Vihanti  Yli-Ii  Ylikiiminki 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 2  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Nivalan kirkko heinäkuussa 2019
Katvalan talonpoikaismuseoalue portilta kuvattuna elokuussa 2017.
Minas Gerais

| Minas Gerais Estado de Minas Gerais |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Osavaltion sijainti Brasiliassa
Valtio:  Brasilia
Perustettu:  1889
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Belo Horizonte
Pinta-ala:  586 520 km²
Väkiluku (2016):  20 997 560
 – väestötiheys:  35,8 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  BR-MG
 
Osavaltion internetsivut
Minas Gerais on osavaltio Brasiliassa. Siellä on arviolta 20 997 560 asukasta (vuonna 2016), joten se on väkiluvultaan Brasilian toiseksi suurin osavaltio. Sen pinta-ala on 586 520 neliökilometriä. Osavaltio sijaitsee sisämaassa ja sen pääkaupunki on Belo Horizonte.
Minas Gerais rajoittuu pohjoisessa Bahian ja Goiásin osavaltioihin, lännessä Mato Grosso do Suliin, etelässä São Pauloon ja Rio de Janeiroon sekä idässä Espírito Santoon. Osavaltion lipussa lukee latinankielinen lause Libertas quæ sera tamen. Se on ollut virallisesti Minas Geraisin lippuna vuodesta 1946 lähtien.
Aluejako

Minas Gerais on jaettu väestönlaskentaa ja tilastointia varten 12 suuralueeseen. Hallinnollisesti osavaltio jakautuu 66 ala-alueeseen, jotka on jaettu edelleen 853 kuntaan. Suuralueet ovat:
Belo Horizonten metropolialue
Campo das Vertentes
Central Mineira
Jequitinhonha
Noroeste de Minas
Norte de Minas
Oeste de Minas
Sul e Sudoeste de Minas
Triângulo Mineiro e Alto Paranaíba
Vale do Mucuri
Vale do Rio Doce
Zona da Mata
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Minas Gerais Wikimedia Commonsissa
Osavaltion internetsivut
| n k Brasilian osavaltiot |
| --- | --- | --- |
| Pohjoinen |  Acre  Amapá  Amazonas  Pará  Rondônia  Roraima  Tocantins  |  |
| Koillinen |  Alagoas  Bahia  Ceará  Maranhão  Paraíba  Pernambuco  Piauí  Rio Grande do Norte  Sergipe  |  |
| Keski-läntinen |  Distrito Federal  Goiás  Mato Grosso  Mato Grosso do Sul  |  |
| Kaakkoinen |  Espírito Santo  Minas Gerais  Rio de Janeiro  São Paulo  |  |
| Eteläinen |  Paraná  Rio Grande do Sul  Santa Catarina  |  |
Arovarpunen

| Arovarpunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varpuset Passeridae
Suku::  Carpospiza
Laji::  brachydactyla
Kaksiosainen nimi
 Carpospiza brachydactyla  (Bonaparte, 1850) 
Alalajit
 Carpospiza brachydactyla brachydactyla  Carpospiza brachydactyla psammochroa 
Katso myös
   Arovarpunen Wikispeciesissä   Arovarpunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Arovarpunen (Carpospiza brachydactyla) on pienehkö varpuslintu ja sukunsa ainoa edustaja.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 13,5–14,5 cm, siipien kärkiväli 27–30 cm ja paino 21–25 g. Se on paksunokkainen, pieni ja vaalea varpunen, joka on alapuolelta lähes valkoinen ja yläpuolelta harmaa tai harmaanruskea. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Laji luetaan usein kuuluvaksi Petronia-sukuun.
Esiintyminen

Arovarpusen pesimäalueet ovat pääosin Iranissa ja Afganistanissa, pienempiä erillispopulaatioita on muun muassa Armeniassa, Arabian niemimaalla, Turkissa, Libanonissa ja Israelissa. Se on lyhyen matkan muuttolintu, joka talvehtii Arabian niemimaan länsiosissa ja Afrikan koillisosissa. Laji esiintyy 1–10 miljoonan neliökilometrin laajuisella alueella, Euroopan kanta on 14 000–37 000 yksilöä, ja lajin kanta on elinvoimainen.
Toukokuun alussa 2006 Etelä-Israelissa havaittiin poikkeuksellisen mittava arovarpusten kevätmuutto. Normaalisti ne muuttavat alueen yli maalis-huhtikuussa.
Elinympäristö

Lajin elinympäristöä ovat vuorenrinteiden ja laaksojen kuivat, pensaikkoiset ja ruohostoiset maat. Päivän kuumimpina hetkinä arovarpunen lymyilee kallioiden varjoissa tai vesistöjen tuntumassa, viileinä aikoina se ruokailee maassa tai pensaissa.
Lisääntyminen

Pesäpaikka on usein lähellä vesistöä. Pesä on melko hatara ruohonkorsista ja kuivista tikuista tehty rakennelma matalalla puussa tai pensaassa. Se muistuttaa rakenteeltaan punavarpusen pesää. Naaras munii 4–5 munaa, jotka painavat noin 2 g kappale. Naaras hautoo munia 13–16 päivää. Molemmat emot ruokkivat ja huolehtivat poikasista, jotka lähtevät pesästä lentokyvyttöminä 10–16 päivää vanhoina. Poikaset itsenäistyvät 3–4 viikon ikäisinä.
Ravinto

Pääosan vuodesta arovarpuset syövät siemeniä ja muita kasvinosia. Kesällä ne syövät enimmäkseen pieniä selkärangattomia.