stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Korkkijälsi

Lehmuksen puunrungon korkkijälttä. Se eroaa jännejällestä, joka on rengas puusolukon (sisäpuolella) ja punaisen niinen eli nilan (ulkopuolella) välillä.
Korkkijälsi on solukkoa, jota on monien putkilokasvien päällysketoissa. Se on yksi kaarnan kerros, joka sijaitsee korkkisolukon ja nilan välissä. Se on sivusuuntaista kasvusolukkoa, joka vastaa paksuuskasvusta korvaten juurten ja varren päällysketon. Sitä on puisissa ja monissa ruohovartisissa kaksisirkkaisissa, paljassiemenisissä ja joissakin yksisirkkaisissa (yksisirkkaisilla ei yleensä ole paksuuskasvua). Se on yksi kasvien kasvusolukoista – kehittymättömistä levyistä koostuvien kudosten osin erilaistumattomia soluja, joiden avulla kasvi kasvaa. Korkkijällen tehtävänä on tuottaa korkkisolukkoa eli kovaa suojaavaa ainesta.
Korkkijällen synonyymi on fellogeeni, ja se määritellään meristemaattiseksi solukerrokseksi, joka vastaa korkkikuoren kehityksestä. Soluja, jotka kasvavat sisäänpäin, kutsutaan korkkitylpyksi (fellodermiksi), ja ulospäin kehittyviä soluja korkiksi (felleemiksi) (huomaa samankaltaisuus jännejällen kanssa). Kuorkkikuori koostuu siten kolmesta erilaisesta kerroksesta:
korkkitylpystä - korkkijällen sisällä, koostuu elävistä typpysolukon soluista
korkkijällestä - kasvusolukkoa, joka nostaa korkkikuorta
korkista - täysikasvuisena kuollutta; ilmatäytteistä suojaavaa ulkokudosta
Korkkijällen kasvu ja kehitys vaihtelee suuresti lajeittain ja riippuu paljon myös kasvin iästä ja kasvuolosuhteista. Tämä voidaan huomata myös erilaisista korkkipinnoista, jotka voivat olla sileitä, halkeilleita, mosaiikinkaltaisia, suomukkaita tai hilseileviä.
Taloudellinen merkitys

Kaupallinen korkki tehdään korkkitammen kuoresta. Sillä on monia käyttökohteita, kuten viinipullojen korkit, ilmoitustaulut, aluset, pannunaluset, joilla suojataan pöytiä kuumilta pannuilta, eristeet, kansien tilkintä, lattiat, moottoreiden tiivisteet, onkien kohot, onkivapojen ja tennismailojen kahvat jne. Sen vahvuuden, painon ja hinnan suhde on hyvä myös tuulitunneleiden aerodynaamisiin koekappaleisiin, tekokuiden kantoraketeiden hyötykuorman profilointiin, paluupintoihin ja puristusliitoksiin kiinteissä työntövoimakurssirakettimoottoreiden suuttimissa.
Monia korkkikuoren tyyppejä käytetään lehtikatteena.
Korkkitammen kuorta Portugalissa.
Korsar

| Korsar |
| --- | --- |
 IATA: 6K  –  ICAO: KRS 
Perustettu:  1991
Lakkautettu:  1997
Solmukohdat:  Vnukovon lentoasema
Korsar (IATA: 6K, ICAO: KRS) oli venäläinen tilauslentoyhtiö. Se perustettiin vuonna 1991, ja sen solmukohta oli Vnukovon lentoasema. Se lopetti toimintansa vuonna 1997.
Nimi Korsar oli peräisin yhtiön perustajien sukunimistä (Korovin ja Saržveladze).
Laivasto

Korsar lensi enimmäkseen valtiolta ja muilta lentoyhtiöiltä vuokratuilla koneilla. Se käytti ainakin seuraavia konetyyppejä:
Antonov An-12
Antonov An-26
Iljušin Il-76TD
Jakovlev Jak-40K
Tupolev Tu-134AK
Tupolev Tu-154M
Kristinn Björnsson

Kristinn Björnsson (s. 26. toukokuuta 1972 Ólafsfjörður) on entinen islantilainen alppihiihtäjä, joka oli parhaimmillaan pujottelussa.
Kristinn sijoittui pujottelun maailmancupin osakilpailuissa kaudella 1997–1998 toiseksi Park Cityssä ja Veysonnaz'ssa. Pujottelucupin kokonaispisteissä hän oli tuolloin viidestoista. Kaudella 1999–2000 Kristinn sijoittui neljänneksi Kranjska Goran ja yhdeksänneksi Vailin osakilpailuissa. Lisäksi hän voitti Euroopan cupin osakilpailun Donnersbachwaldissa tammikuussa 1998.
Arvokilpailuissa Kristinn oli parhaimmillaan kahdeskymmenes Vailin 1999 MM-kilpailujen pujottelukilpailussa. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2000 hän oli samassa lajissa 21:s.
Kirsti Wallasvaara

Kirsti Wallasvaara elokuvan Lapualais­morsian roolissa.
Kirsti Anneli Wallasvaara (23. joulukuuta 1942 Helsinki – 11. marraskuuta 2021 Lahti) oli suomalainen näyttelijä.
Ura

Wallasvaara valmistui teatterikoulusta 1967.  Hän esiintyi elokuvissa etupäässä 1960- ja 1970-luvuilla. Wallasvaaran tunnetuimmat roolisuorituksensa olivat elokuvissa Käpy selän alla (1966), Lapualaismorsian (1967), Asfalttilampaat (1968) sekä Mies, joka ei osannut sanoa ei (1975). Teatterinäyttämöillä hän näytteli Porin, Kuopion ja Lahden kaupunginteattereissa, Tampereen Työväen Teatterissa sekä KOM-teatterissa Helsingissä.
Yksityiselämä

Wallasvaara oli naimisissa ohjaaja Pentti Kotkaniemen (1966–1977) ja Eero Kankaanpään (1981–1985) kanssa. Hänellä on kaksi lasta, joista vanhin on jääkiekkoilija Mikael Kotkaniemi. Wallasvaaran kolmas aviomies oli puuseppä-artesaani Jari ”Jartsa” Kilponen.
Filmografia

Käpy selän alla (1966)
Lapualaismorsian (1967)
Asfalttilampaat (1968)
Vain neljä kertaa (1968)
Naisenkuvia (1969)
Kahdeksas veljes (1971)
Kreivi (1971)
Hellyys (1972)
Mies, joka ei osannut sanoa ei (1975)
Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit (1979)
Kaikki oikein (2018)
Joulukalenteri: Tonttuakatemia (2019)
Aiheesta muualla

Kirsti Wallasvaara Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kirsti Wallasvaara Elonetissä.
Kosmoskuitu

Kosmoskuitu on lyhytsäikeinen kuitumateriaali, jota saadaan hampun, juutin ja pellavan rohtimien seoksesta. Kun sitä kehrätään villan kanssa yhteen, saadaan lankaa, josta on kudottu halpaa kangasta. Kuituseoksessa voidaan käyttää muidenkin kasvien runkokuituja eli kasvien rungosta peräisin olevien kuitujen perkeitä.
Kota Bharu

| Kota Bharu |
| --- | --- |

 lippu
 Kota Bharu
 Koordinaatit: 06°08′00″N, 102°15′0″E 
Valtio:  Malesia
Osavaltio:  Kelantan
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  394 km²
Väkiluku (2011):  491 237
 – Väestötiheys:  1 273 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kota Bharu (tai Kota Baharu) on kaupunki Länsi-Malesian pohjoisosassa. Se on Kelantanin osavaltion pääkaupunki. 
Kaupungissa asuu noin 491 000 asukasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kulkutautisairaala

Kulkutautisairaala oli tartuntatauteja sairastavien ihmisten hoitoon erikoistunut sairaala. Ne olivat suuruutensa mukaan joko erillisiä rakennuksia tai suureen rakennukseen sijoitettuja osastoja. Kukin tila oli tarkoitettu vain yhtä tiettyä tautia sairastaville potilaille. Näin esimerkiksi kurkkumätää, tuhkarokkoa ja tulirokkoa poteville oli kullekin oma tila. Suuremmissa kulkutautisairaaloissa oli lisäksi tarkastusosasto, jonne sijoitettiin ne potilaat, joiden tautia ei ollut vielä diagnosoitu. Sairaalan henkilökunnalla oli tarkat ohjeet puhdistautumiseen ja vaatteiden vaihtoon, jottei taudit leviäisi osastolta toiselle tai sairaalan ulkopuolelle. Hyvin varustetuissa kulkutautisairaaloissa oli erillinen desinfiointilaitos tautien leviämisen ehkäisyä varten.
Vuoden 1928 alussa voimaan tullut terveydenhoitolaki määräsi, että jokaisessa kaupungissa tuli olla kulkutautisairaala. Kauppaloiden ja maalaiskuntien tuli laatia suunnitelma ja varata huoneisto ja tarvittavat välineet mahdollisesti ilmaantuviin tartuntatauteihin sairastuneita varten. Kunnalliset kulkutautisairaalat lakkautettiin 1960-luvulla vähitellen ja sairaalahoitoa tarvitsevat tartuntatautipotilaat keskitettiin keskussairaaloiden tartuntatautiosastoille. Vuoden 1956 sairaalalain mukaan kunnilla tuli olla tartuntatautiosastolla yksi hoitopaikka jokaista alkavaa 5 000 asukasta kohti. Näiden paikkojen lisäksi kuntien tuli hankkia muista sairaaloista valtioneuvoston päättämä määrä hoitopaikkoja tartuntatautisia varten.
Kulkutautisairaalan vanha nimitys oli kuumesairaala.
Henri Bollström

| Henri Bollström |
| --- | --- |
 Henri Bollström vuonna 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1984 (ikä 40)
Kansalaisuus:   Suomi
Raviohjastaja
Kotirata:  Jyväskylä
Lisenssi:  D
Voittosumma:  5 433 842 €
Starttien määrä:  14 303
Voittoja:  1 447
1000. voitto:  2019
Tilastot päivitetty:  12.4.2024
Henri Bollström (s. 29. maaliskuuta 1984) on suomalainen raviohjastaja. Laukaassa asuva Bollström toimii nykyään pelkästään lainaohjastajana, mutta on aikaisemmin työskennellyt muun muassa Seppo Suurosen apuvalmentajana Juvalla. Bollström on vuonna 2001 alkaneella urallaan ohjastanut yhteensä yli 14 300 ravilähtöä, joista hän on huhtikuuhun 2024 mennessä voittanut yli 1 400.
Henri Bollströmin isä on iskelmälaulaja Rainer Bollström.
Kosmos (ravintola)

Ravintola Kosmos.
Kosmos on helsinkiläinen ravintola, joka sijaitsee osoitteessa Kalevankatu 3.
Yrjö Lindfors perusti 1924 silloiselle Wladimirinkadulle Kosmos ruokasalit. Suomessa oli silloin kieltolaki. Vladimirinkatu muuttui Kalevankaduksi, ja Lindfors suomennettiin Hepolammeksi. Ravintolan asiakkaina olivat alun perin ylioppilaat ja matkustavaiset, mutta sittemmin asiakaskuntaan kuului liikemiehiä, taiteilijoita ja virkamiehiä.
Sodan aikana ravintola sinnitteli Aino Hepolammen johdolla säännöstelyn varassa, johon kuuluivat elintarvikekupongit ja grammalleen lasketut ruoka-annokset. Vuonna 1944 ravintola pakkovuokrattiin Saksan armeijan ruokalaksi. Sen asiakaskuntaan ovat vuosien varrella kuuluneet niin lehtitalojen toimittajat, kuvataiteilijat, kirjailijat kuin vasemmistoradikaalitkin. Kosmos on esiintynyt usean suomalaisen romaanin tapahtumapaikkana, muun muassa Tuomas Vimman Toisessa.
Kosmoksen asiakaskuntaan ovat kuuluneet muun muassa Olavi Virta, Pentti Saarikoski, Jorma Ojaharju, M. A. Numminen ja Matti Pellonpää. Nykyisin Kosmos tavoittelee pääkaupungin ominta kulinaarista kulttuuria, ”helsinkiläistä keittiötä”, jonka taustalla elävät venäläiset, ranskalaiset ja ruotsalaiset maut. Ravintolan sisustus on säilynyt lähes samanlaisena perustamisesta lähtien. Varovaisia uudistuksia on tehty sisustusarkkitehti Kaisa Blomstedtin johdolla. Kosmoksen nykyisille kanta-asiakkaille on jaettu Stefan Lindforsin suunnittelema rintanappi, jonka käyttämistä pidetään kunnia-asiana Kosmoksessa ruokaillessa.
Katri Hepolampi (1936–2015) oli ravintolan sielu vuosikymmenet. Hänet valittiin Stadin Ravintoloitsijaksi 2004. Nykyään ravintolan johdossa on Hepolampia kolmannessa polvessa. Nykyinen toimitusjohtaja Irina Hepolampi (ent. Numminen) on Katri Hepolammen veljen tytär.
Aiheesta muualla

Ravintola Kosmoksen kotisivut
Helsingin Sanomien Nyt-liitteen artikkeli
Katri Hepolammen muistokirjoitus HS Muistot -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kohdeohjausjärjestelmä

Kohdeohjausjärjestelmän hissi
Kohdeohjausjärjestelmä on hissiryhmien ohjaamiseen käytettävä optimointitekniikka, joka ryhmittää samaan kohteeseen menevät matkustajat samaan hissiin, mikä vähentää odotus- ja matkustusaikaa verrattuna perinteiseen menetelmään, jossa ylös tai alas menevät matkustajat menevät minkä tahansa saatavilla olevan hissin kyytiin ja valitsevat sitten kohdekerroksensa.
Kohdeohjausjärjestelmässä matkustajat syöttävät kerrospyyntönsä järjestelmälle näppäimistöllä, kosketusnäytöllä tai avainkortinlukijalla hissiaulassa, ja heidät ohjataan sen jälkeen välittömästi oikeaan hissikoriin.
Toiminta

Ryhmäohjain ohjaa henkilöt hisseihin siten, että vältetään liialliset välipysähdykset. Tämä perustuu tietoon matkoista, jotka käyttäjät haluavat tehdä. Matka-ajat voivat lyhetä 25% kuljetuskyvyn kasvaessa 30%.
Ohjaimet voivat tarjota myös erilaisia palvelutasoja käyttäjien avainkorttien tietoihin perustuen. Etuoikeutettu käyttäjä voidaan ohjata lähimpään saatavilla olevaan hissiin, ja hänelle voidaan taata aina suora matka kerrokseensa. Hän saattaa voida varata hissin myös yksityiskäyttöön, ja muille käyttäjille voidaan tarjota pidempiä ovien aukioloaikoja.
Rajoitteet

Kohdeohjausjärjestelmän jouheva toiminta riippuu siitä, valitseeko jokainen matkustaja matkustusaikeensa erikseen. Hissijärjestelmällä ei ole tavallisesti mahdollisuutta erottaa matkustajaryhmää yksittäisestä matkustajasta, jos ryhmän kohde on valittu ainoastaan kerran. Tällöin hissi saattaa pysähtyä poimimaan kyytiin enemmän matkustajia, kuin hissin sallittu kuormitus mahdollistaa, mikä aiheuttaa muille käyttäjille viipeitä. Tähän ongelmaan on kaksi ratkaisua: hissin kuormitusanturi tai näppäimistön ryhmäkäyttöpainike. Kuormitusanturi antaa hissin ohjaimelle tiedon, että kori on täynnä, jolloin hissi ei pysähdy muissa kerroksissa kunnes kuorma on tarpeeksi pieni lisämatkustajien ottamiseksi kyytiin. Ryhmäkäyttöpainikkeella on mahdollista ilmoittaa, kuinka monta matkustajaa kerrokseen on menossa, jolloin järjestelmä ohjaa oikean määrän hissejä kyseiseen kerrokseen, jos niitä on saatavilla tarpeeksi.
Aiheesta muualla

Understanding the Benefits and Limitations of Destination Dispatch
Kohdeohjausjärjestelmän kutsutaulu
Korkkimarjat

| Korkkimarjat> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Aquifoliales
Heimo::  Herttasiipiökasvit Cardiopteridaceae
Suku::  Korkkimarjat Gonocaryum  Miq.
Katso myös
   Korkkimarjat Wikispeciesissä   Korkkimarjat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Korkkimarjat (Gonocaryum) on herttasiipiökasvien (Cardiopteridaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin kymmenkunta lajia.
Lajeja

Gonocaryum calleryanum – mustakorkkimarja
Gonocaryum cognatum
Gonocaryum crassifolium
Gonocaryum gracile
Gonocaryum impressinervium
Gonocaryum litorale
Gonocaryum lobbianum
Gonocaryum macrophyllum
Gonocaryum minus
Gonocaryum poilanei
Gonocaryum sleumeri
Aiheesta muualla

Laji.fi: Korkkimarjat (Gonocaryum)
iNaturalist: Gonocaryum
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Gonocaryum (englanniksi)
Flora of China: Gonocaryum (englanniksi)
Kosmopolis (lehti)

| Kosmopolis |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  aikakauskirja
Julkaisija:  Suomen rauhantutkimusyhdistys
ISSN:  ISSN 1236-1372
Perustettu:  1993
Päätoimittaja:  Eeva Puumala (vast.), Anitta Kynsilehto & Leena Vastapuu
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  4 / vuosi
Aiheesta muualla

Kosmopolis – Rauhan-, konfliktin- ja maailmanpolitiikan tutkimuksen aikakausilehti on vuonna 1971 perustettu tieteellinen aikakausilehti. Lehteä julkaisee Suomen rauhantutkimusyhdistys ry.
Tieteellisten seurain valtuuskunta on myöntänyt Kosmopolikselle vertaisarviointitunnuksen ja lehdessä julkaistut tutkimus- ja katsausartikkelit ovat käyneet läpi kaksoissokkovertaisarvioinnin. Lehdessä julkaistaan myös keskusteluartikkeleita sekä kirja-arvioita.
Kosmopoliksen sisällöt ovat avoimesti luettavissa Journal.fi-portaalin kautta.
Lehteä on julkaistu Kosmopolis-nimellä vuodesta 1993. Vuosina 1971–1983 sen nimi oli Rauhaan tutkien ja 1984–1992 Rauhantutkimus.
Aiheesta muualla

https://journal.fi/kosmopolis/index
Knut Adolf Bäckman

Knut Adolf Bäckman (29. lokakuuta 1821 Ikaalinen – 25. toukokuuta 1868 Turku) oli suomalainen kappalainen ja varapastori, joka laati kuvauksen Jalasjärven kappeliseurakunnasta.
Bäckmanin vanhemmat olivat varatuomari Isak Gabriel Bäckman (1781–1849) ja Henrika Kristina Gestrin (k. 1866). Hän kävi Turun lukiota 1839–1842 ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1842. Bäckman vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1844.
Bäckman oli kappalaisen apulaisena ja välisaarnaajana Jalasjärvellä 1844–1860 ja vt. kappalaisena Hämeenkyrössä 1860–1865. Hän oli viimeksi Tottijärven kappalaisena 1865–1868. Bäckman sai varapastorin arvon 1860.
Bäckmanin kirjoittama ruotsinkielinen kuvaus Jalasjärven kappeliseurakunnasta Beskrifting öfver Jalasjärvi capell julkaistiin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran aikakauskirjassa Suomi, tidskrift i fosterländska ämnen 1851 vuonna 1852. Kuvaukseen liittyi myös kartta Jalasjärven kappeliseurakunnan alueesta.
Knut Adolf Bäckman oli naimisissa 1849–1864 Amanda Olivia Ammondtin (k. 1864) ja vuodesta 1865 Maria Elisabet Wirbergin (k. 1874) kanssa. Heinolan keskikoulun ja jatkoluokkien lehtori Kuuno Adalbert Talvioja (1865–1933) oli hänen poikansa toisesta avioliitosta. Bäckmanin ja Amanda Ammondtin poika Oswald Heribert Beckman oli ensimmäinen Yhdysvalloissa lääkärintutkinnon suorittanut suomalainen.
Julkaisuja

Beskrifting öfver Jalasjärvi capell aikakauskirjassa Suomi, tidskrift i fosterländska ämnen 1851. Helsingfors 1852, suomeksi nimellä Jalasjärven kappeli, entisinä ja nykyisinä aikoina. Lillja, Turku 1854, uusi painos Seinäjoki 1923
Jalasjärven kappeli, entisinä ja nykyisinä aikoina, Toivo Vuorelan suomennos. Jalasjärvi-seuran julkaisu 2. Kansanelämän kuvauksia 13. Suomalaisen kirjallisuuden seura, Helsinki 1980
Kirjallisuutta

Erkki Yli-Jokipii: Knut Adolf Bäckman ja hänen kuvauksensa Jalasjärven kappelista.  (Jalasjärven Joulu)  Jalasjärvi-Seura ry, 1977.  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Tottijärven kappalainen Knut Adolf Bäckman ja 2. puoliso Maria Elisabet Wirberg, valokuva. Museovirasto, Historian kuvakokoelma, Collianderin kokoelma (Finna)
Kristins Hall

Kristins Hall. Kuva vuodelta 2007.
Kristins Hall on Norjassa Lillehammerin kaupungissa sijaitseva sisäurheiluhalli, joka avattiin vuonna 1988. Halli on 19. Norjaan rakennetuista jäähalleista. Kristins Hall koostuu kahdesta osasta: jääkiekkokaukalosta ja urheilusalista. Halli sisältää 60 metrin juoksuradan ja jäällä pelataan myös curlingia. Jääkiekko-otteluissa katsojakapasiteetti on 3 194 (1 694 istumapaikkaa ja 1 500 seisomapaikkaa). Hallin katsojaennätys on yli 4 000 katsojaa. Norjan jääkiekon korkeimmalla sarjatasolla eli GET-ligaenissa pelaava Lillehammer IK pitää Kristins Hallia kotipaikkanaan.
Kristins Hallin vieressä on suurempi Håkons Hall, joka valmistui vuonna 1993 Lillehammerin talviolympialaisia varten.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kristins Hall Wikimedia Commonsissa
Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
GET-ligaenin areenat
Henri Berthelot

Henri Berthelot vuonna 1919.
Henri Mathias Berthelot (7. joulukuuta 1861 Fleurs – 29. tammikuuta 1931 Pariisi) oli ranskalainen kenraali, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Berthelot valmistui Saint Cyrin sotilasakatemiasta vuonna 1883 ja palveli 1885–1887 Tonkinissa sekä myös muissa Ranskan siirtomaissa. Vuodesta 1907 hän oli sijoitettuna Ranskan pääesikuntaan, ja yleni 1910 everstiksi sekä 1913 kenraalimajuriksi. Ennen sotaa hän osallistui yhdessä Joseph Joffren kanssa suunnitelma XVII:n laatimiseen. Maailmansodan ensimmäisten dramaattisten kuukausien aikana Berthelot toimi Joffren esikuntapäällikkönä Ranskan päämajassa. Hänet nimitettiin marraskuussa 1914 Soissonsin reservijoukkojen, tammikuussa 1915 53:nnen jalkaväkidivisioonan ja heinäkuussa 32:nnen armeijakunnan komentajaksi. Hänet ylennettiin divisioonankenraaliksi Champagnen taistelun jälkeen syksyllä 1915, ja seuraavana vuonna hän osallistui Verdunin taisteluun.
Lokakuusta 1916 maaliskuuhun 1918 Berthelot komensi Romaniassa olleita ranskalaisia apujoukkoja. Romanian antautumisen jälkeen hän palasi länsirintamalle. Heinäkuusta syyskuuhun 1918 hän komensi Ranskan viidettä armeijaa ympärysvaltojen suuressa vastahyökkäyksessä ja siihen liittyneessä toisessa Marnen taistelussa. Romanian liityttyä uudelleen sotaan Berthelot palasi sinne lokakuussa 1918 ranskalaisten ja englantilaisten joukkojen ylipäälliköksi. Sodan jälkeen Berthelot nimitettiin 1919 Metzin sotilaskuvernööriksi ja Ranskan korkeimman sotaneuvoston jäseneksi. Myöhemmin hän oli vielä Strasbourgin sotilaskuvernöörinä.
Kohat

| Kohat |
| --- | --- |
 Paikallinen pyhättö
 Kohat
 Koordinaatit: 33°35′N, 71°26′E 
Valtio:   Pakistan
Provinssi:  Khyber Pakhtunkhwa
Piirikunta:  Kohat
Väkiluku (2017):  191 836
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kohat (pašt. ‏کوهاټ‎, urduksi ‏کوہاٹ‎, Kohāṭ) on kaupunki Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinssissa Kohatin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2017 väestönlaskennassa 191 836.
Maantiede

Kohat sijaitsee Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinssissa Kohatin piirikunnassa. Kaupungin eteläpuolella virtaa Kohat Toi -joki ja siellä sijaitsee Kohatsola. Kohatsola yhdistää seudun Kabuljokeen. Ympäröivä seutu on ylänköä mataline vuorineen. Aluetta halkovien jokien laaksoissa on viljelyalueita. Kohatin tunneli yhdistää seudun Pešawariin.
Historia

Historiallinen Kohat perustettiin 1300-luvulla jonkin matkan päähän nykyisestä kaupungista. Sen perustaja oli paikallinen buddhalainen hallitsija eli radža. Khatakien paštuheimo alkoi siirtyä alueelle lännestä saman vuosisadan aikana. Heitä seurasivat Bangašit, jotka taistelivat Khatakien puolella Orzakaita vastaan. Paštuhallitsija Babur alkoi levittää valtakuntaansa kohti Intiaa Kabulin laaksosta vuonna 1505. Hänen joukkonsa taistelivat paikallisia heimoja vastaan. Lyötyjen heimosoturien pääkalloista sanotaan rakennetun torneja Kohatissa. Myöhemmin Suurmogulien valtakunnan hallitsija Jahangir lähetti kenraalinsa alueelle taistelemaan raušanija-liikettä vastaan.
1800-luvun alussa Kohat ja läheiset Bannu ja Pešawar liitettiin Punjabin sikhiläisen hallitsija Randžit Singhin alueisiin. Sikhivaltaa uhkasivat kuitenkin jatkuvasti paikalliset heimot. Vuonna 1809 alueen läpi matkasi Mountstuart Elphinstone, joka kutsui seutua nimellä Cohaut. Vuonna 1849 Sikhivaltakunta romahti ja sen alueet liitettiin Brittiläiseen Intiaan. Brittien hallitsemasta Kohatista tehtiin oma kuntansa vuonna 1876. Alkujaan sitä hallittiin osana Punjabia ja vuonna 1901 uutta Luoteisprovinssia. Vuonna 1901 alettiin rakentaa myös sotilastietä Kohatiin. Seutu yhdistettiin muuhun Intiaan myös kapearaiteisella rautatiellä. Brittiarmeijan linnoitus on lähellä nykyisen kaupungin keskustaa. Kaupunki oli tärkeä brittien sotilastukikohta paikallisten heimojen hallitsemiseksi.
Pakistanin itsenäistymisen jälkeen Kohatista tuli tärkeä Pakistanin armeijan tukikohta. Paikalla on myös ilmavoimien lentokenttä.
Väestö

Kohatin asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 191 836.
Paikallista maisemaa.
Kohatin katukuvaa vuonna 1919.
Konstal 102N

| Konstal 102N |
| --- | --- |

Perustiedot
Tyyppi:  raitiovaunu
Valmistaja:  Konstal
Valmistusvuodet:  1967–1970
Istumapaikkoja:  32
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  72 km/h
Pituus:  19 300 mm
Leveys:  2 400 mm
Korkeus:  3 076 mm
Raideleveys:  1 000 / 1 435 mm
Moottori:  LTa-220
Moottorin teho:  
 • jatkuva teho:  4×41,5 kW
Vetovoima:  550/600 V tasavirta
 Matkustamo
Konstal 102N on Konstalan ensimmäinen sarjatuotantoinen nivelraitiovaunu, jota valmistettiin vuosina 1967-1970. Se oli 15N-raitiovaunun, joka ei koskaan päässyt sarjatuotantoon, seuraaja. 102N:ää valmistettiin sekä normaaliraideleveydelle että metrisille raitioteille (802N). Mallia valmistettiin 45 raitiovaunua.
Tekniset tiedot

102N on kuusisanakselinen moottorivaunu, joka koostuu kahdesta toisistaan ​​peitetyillä nivelillä erotetusta osasta. Jokaisessa vaunussa on neljä neljälehtistä ovea. Raitiovaunussa on 32 istumapaikkaa ja kyytiin mahtuu ruuhkassa yhteensä 185 matkustajaa yhdenaikaisesti. Raitiovaunut ovat kuusiakselisia nivelraitiovaunuja, ja niiden huippunopeus on 72 km/h.
Tuotanto

| Maa | Kaupunki | Tyyppi | Toimitusvuodet | Määrä | Kalustonumerot |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Puola | Bydgoszcz | 802N | 1970 | 2 | 442–443 |  |
|  Puola | Gdańsk | 102N | 1969 | 5 | 03100–03104 |  |
|  Puola | Katowice | 102N | 1967–1970 | 18 | 131–141, 143–150 |  |
|  Puola | Kraków | 102N | 1969 | 7 | 201–207 |  |
|  Puola | Łódź | 802N | 1970 | 5(3) | 1–5 |  |
|  Puola | Poznań | 102N | 1969 | 8 | 1–8 |  |
|  Puola | Wrocław | 102N | 1969 | 2 | 2001–2002 |  |
| Kaikki yhteensä: | Kaikki yhteensä: | Kaikki yhteensä: | Kaikki yhteensä: | 45 |  |  |
Huomaa: Tässä luettelossa on vaunujen ensimmäiset omistajat. Kalustoa on voitu jälleenmyydä luettelon ulkopuolisiin kaupunkeihin.
Kuvia

102N Krakówissa
102N Wrocławissa
Matkustamo
Matkustamo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Konstal 102N Wikimedia Commonsissa