stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Willy DeVille
Elämä > Toots DeVille

Willy DeVille meni naimisiin vuonna 1971 Toots DeVillen kanssa (Oikea nimi Susan Berle, 19. helmikuuta 1950 – 12. elokuuta 2004)  Willy adoptoi myös hänen poikansa Seanin. Pariskunnan avioliitto oli myrskyisä, mutta monet Willyn kappaleet saivat innoituksensa heidän suhteestaan. Willy on kutsunut Tootsia muusaksi. Toots DeVillellä oli maine väkivaltaisena naisena. Hän oli erittäin suojelevainen miestään kohtaan, ja eri mediat raportoivat, kuinka Toots  veti esiin veitsiä, jos naiset flirttailivat Willy DeVillen kanssa. Willy on kuvaillut Tootsia sanoen, ”Hän oli todella kiehtova. Hän rakasti tapella ja vetää esiin veitsiä. Hän sai minut usein vaikeuksiin.” Tootsin ulkonäköä on verrattu Amy Winehouseen. Doc Pomusin elämäkertakirjailija Alex Halberstadt kirjoitti Tootsista: ”Tootsilla oli nenärenkaat, vitivalkoinen meikki ja Ronettes-tyylinen mehiläispesäkampaus, tervanvärinen. Hän sammutti kerran palavan Marlboro-savukkeen toisen naisen silmään vain siksi, että tämä tuijotti Willyä.”
Elämä > CBGB-klubin lavalla

Willy DeVillen ura pääsi vauhtiin kun hän näki Village Voice -lehdessä ilmoituksen, että New Yorkin CBGB-klubi etsii housebändiä. Willy tarttui tilaisuuteen: ”Päästiin perille ja osallistuttiin koe-esiintymiseen satojen muiden kanssa, mutta he pitivät meistä ja ottivat meidät mukaan. Se oli jotain vuosien '74-'75 välillä, ja me soitettiin siellä kolme vuotta. Tiedätkö, sinä aikana ei saatu enempää kuin 50 dollaria yössä.”  Kun CBGB suljettiin vuonna 2006, Willy ei halunnut osallistua juhliin. Hän ei tuntenut kiintymystä omistaja Hilly Kristalia kohtaan, koska klubin matala palkka oli jättänyt pysyvän jäljen hänen mieleensä.
CBGB-klubista tuli amerikkalaisen punk rock -skenen keskus. Tästä huolimatta Willyllä ei ollut musiikillisesti paljoakaan yhteistä klubin muiden artistien kanssa. Hän yhdisteli musiikissaan latinalaista musiikkia, bluesia ja soulia, cajun-musiikkia ja jopa ranskalaista kabareeta. Hänen suosikkejaan eivät olleet aggressiiviset punk-yhtyeet, vaan hän ihaili blues-muusikoita kuten Howlin Wolfia ja Little Walteria. Hänen muita esikuvia olivat Edith Piaf, The Drifters, The Ronettes ja Tito Puente Tästä huolimatta DeVillen musiikkia julkaistiin ensimmäistä kertaa Live at CBGB's (1976) -punk-kokoelmalla, jonka tarkoituksena oli esitellä New Yorkin punk-artisteja.
Elämä > Cabretta

Willy DeVille äänitti ensimmäisen albuminsa Cabrettan vuonna 1977 ja palkkasi levyn tuottajaksi Jack Nitzschen. Jack Nitzsche oli Phil Spectorin oikea käsi, joka oli tehnyt yhteistyötä esimerkiksi Rolling Stonesin, Ike & Tina Turnerin ja Neil Youngin kanssa. Cabretta-albumi sisälsi klassikkokappaleet ”Spanish Stroll” ja ”Mixed Up, Shook Up Girl”, jota Willy kuvaili sanoen: ”Se kertoo naisesta, jonka tunnen, joka on huumeaddikti. Hän oli sekaisin ja järkyttynyt. Siitä on kyse.”
Cabretta sai erinomaiset arvostelut, ja single "Spanish Stroll" nousi Britannian top 20 -listalle. DeVille lennätettiin Lontooseen tapaamaan lehdistöä, mutta asiat lähtivät heti huonosti liikkeelle, kun laulaja raivostui toimittajille, jotka olivat luokitelleet hänet New Yorkin "punkkariksi". Tilanne paheni entisestään, kun hänen vaimonsa Toots Deville uhkaili väkivallalla ketä tahansa, johon hän suhtautui DeVilleen negatiivisesti.
Tuottaja Jack Nitzsche ja Willy DeVille tekivät yhteistyötä vielä kahdella albumilla, Return To Magenta (1978) ja Coup de Grace (1981), ja kuukausia ennen kuolemaansa vuonna 2000 Nitzsche sanoi, että Willy DeVille oli paras laulaja, jonka kanssa hän oli koskaan työskennellyt.
Elämä > Le Chat Bleu

Willy matkusti Pariisiin vuonna 1979 äänittämään kolmannen albuminsa Le Chat Bleun. Levy-yhtiö  Capitol Records oli pettynyt albumiin, kun Willy palasi New Yorkiin. Le Chat Bleu ei vastannut levy-yhtiön odotuksia.. Capitol kieltäytyi julkaisemasta levyä Yhdysvalloissa, koska sen jouset ja haitarit olivat levy-yhtiön mielestä liian "epäkaupallisia" Willy DeVille selitti asiaa myöhemmin: ”Palasin Amerikkaan, ja silloin levy-yhtiöni sanoi: 'No, me ajattelemme, että meidän pitäisi laittaa levy hyllylle joksikin aikaa.' Tämä oli juuri ennen joulua, herran tähden, kun tiedän, että ihmiset tulevat ostamaan levyjä, kysyin heiltä, mikä ongelma oli. He sanoivat, etteivät olleet koskaan kuulleet mitään vastaavaa, eivätkä tienneet, mitä tehdä sen kanssa. Meillä oli Charles Dumont, Elviksen jumalaton rytmisektio, ja he sanovat, etteivät ole koskaan kuulleet mitään sellaista. Olin sydänmurtunut ja vihainen.”  Willy DeVIllen sopimus purettiin. Capitol julkaisi levyn myöhemmin Yhdysvalloissa, kun Rolling Stone lehti nosti sen Ranskan painoksen vuoden 1980 parhaiden albumien joukkoon. Willy DeVillen ja Capitolin yhteistyö päättyi riitoihin ja Deville siirtyi Atlantic Recordsille ja myöhemmin Polydorille.
Elämä > Willy DeVille Hollywoodissa ja New Orleansissa.

Willy DeVille hylkäsi bändinimi Mink DeVillen. Hän kertoi kyllästyneensä siihen, että häntä kutsuttiin nimellä Mink. Miracle (1987) -albumista alkaen hän levytti pelkästään omalla nimellään. Miraclen tuotti  Dire Straits -yhtyeen Mark Knopfler. Levyllä vieraili myös kitaristi Chet Atkins. Albumin ”Storybook Love” -kappaletta käytettiin myös elokuvassa The Princess Bride, ja se sai Oscar-ehdokkuuden vuoden parhaimpana elokuvakappaleena. DeVille esitti kappaleen vuoden 1988 Oscar-gaalassa. Kappale avasi ovia Hollywoodiin ja hän ystävystyi näyttelijä Mickey Rourken kanssa. Deville näytteli kahdessa Mickey Rourken tähdittämässä elokuvassa, Homeboy (1988) ja Bullet (1996).
Erottuaan Toots vaimostaan ja mentyään vuonna 1984 naimisiin toisen vaimonsa, Lisa Leggettin, kanssa, Deville muutti New Orleansiin asumaan ja uppoutui kaupungin musiikkikulttuuriin, Lisa-vaimo toimi hänen managerina. 1990-luvun alussa DeVille teki yhteistyötä New Orleans legendojen Dr. Johnin ja Allen Toussaintin kanssa albumilla Victory Mixture (1990). Vuoden 1992 albumi Backstreets Of Desire sisälsi mariachi-sovituksen Jimi Hendrixin kuuluisaksi tekemästä kappaleesta Hey Joe. Se nousi Ranskan ja Espanjan listoille. New Orleansin tyyliset rytmit olivat keskeisiä myös hänen vuoden 1996 albumeillaan Big Easy Fantasy ja Loup Garou.
Elämä > Viimeiset vuodet

Päästyään lopulta irti 20 vuotta kestäneestä heroiiniriippuvuudestaan Willy DeVille muutti Picayuneen, Mississippiin, missä hän osti 11 hehtaarin maatilan ja alkoi kasvattaa hevosia. Maaseudun herrasmiehen elämä kesti vain muutaman vuoden, kunnes Yhdysvaltain verovirasto (IRS) takavarikoi tilan maksamattomien verojen vuoksi. Pian tämän jälkeen DeVillen vaimo Lisa teki itsemurhan, ja auto-onnettomuus vuonna 2000 mursi Willyn jalan. Vuonna 2001 hän meni naimisiin kolmannen vaimonsa, Nina Lagerwallin (Sture Lagerwallin tytär), kanssa, jonka hän oli tavannut New Yorkissa elokuussa 2000. Vuonna 2003 DeVille muutti New Yorkiin, missä hän vietti loppuelämänsä ja seuraavina vuosina hän jatkoi satunnaisia kiertueita (enimmäkseen Euroopassa).
Vuonna 2007 Willy DeVIllen kappale ”It's So Easy” soi Quentin Tarantinon elokuvassa Grindhouse: Death Proof. Vuonna 2008 julkaistiin Willy DeVillen viimeinen albumi Pistola, Blues pohjainen Pistola sai laajasti ylistystä yhtenä hänen parhaista albumeistaan.
Vuonna 2023 julkaistiin Willy DeVIlle dokumenttielokuva Heaven Stood Still: The Incarnations Of Willy DeVille. Elokuvan ohjasi Larry Locke.
Kuolema

Helmikuussa 2009 Willy DeVillella diagnosoitiin hepatiitti C, ja saman vuoden toukokuussa lääkärit löysivät haimasyövän hepatiitti C -hoidon yhteydessä. Willy DeVille kuoli haimasyöpään New Yorkissa elokuussa 2009, 58 vuoden iässä.
Diskografia > Mink DeVille

1977: Cabretta (Capitol)
1978: Return to Magenta (Capitol)
1980: Le Chat Bleu (Capitol)
1981: Coup de Grâce (Atlantic)
1983: Where Angels Fear to Tread (Atlantic)
1985: Sportin' Life (Polydor)
Diskografia > Willy DeVille

1987: Miracle (Polydor)
1990: Victory Mixture (Sky Ranch) 1990 (Orleans Records)
1992: Backstreets of Desire (Fnac Music) (Rhino, 1994)
1993: Willy DeVille Live (Fnac Music)
1995: Big Easy Fantasy (New Rose)
1995: Loup Garou (EastWest) (Discovery, 1996)
1999: Horse of a Different Color (EastWest)
2002: Acoustic Trio Live in Berlin (Eagle)
2004: Crow Jane Alley (Eagle)
2008: Pistola (Eagle)
Mink DeVille
Willy DeVille
Vihtaminlampi

| Vihtaminlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°28′00″N, 26°53′12″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskuoja:  oja Rahikkaan 
Järvinumero:  14.974.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110,5 m  
Pituus:  400 m  
Leveys:  290 m  
Rantaviiva:  1,274 km  
Pinta-ala:  7,511 ha  
Saaria:  1 
 fiVihtaminlampi 
Vihtaminlampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Simunan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 400 metriä pitkä, 290 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,5 hehtaaria. Lammella on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Simunanjoen valuma-alueeseen (14.974) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 110,5 metriä mpy.
William Kapell

William Kapell
William Kapell (20. syyskuuta 1922 New York, New York – 29. lokakuuta 1953 King's Mountain, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen pianisti.
Kapellin vanhemmat omistivat kirjakaupan Manhattanilla. Kapell opiskeli Dorothea Anderson la Follettin johdolla ja pääsi sitten Philadelphian konservatorioon, jossa häntä opetti Olga Samaroff. Hän jatkoi opiskelua Juilliard Schoolissa Samaroffin siirryttyä sinne. Kapell voitti Philadelphian orkesterin nuorisokilpaiun ja Naumberg-palkinnon vuonna 1941. Tämän jälkeen hän pääsi debytoimaan New Yorkissa; debyyttiresitaali toi hänelle Town Hall Awardin. Resitaaliura kansallisella tasolla kehittyi nopeasti ja johti levytyssopimuksen saamiseen RCA Red Seal Recordsilta. Yksi Kapellille tärkeistä teoksista oli tuore Aram Hatšaturjanin Des-duuripianokonsertto, jonka hän soitti usein. Hänen teoksesta tekemästään levytyksestä tuli menestys.
Kapell aloitti kansainvälisen kiertueuran toisen maailmansodan jälkeen. Hän ei rajoittanut ohjelmistoaan tiettyihin säveltäjiin tai tyyleihin, mutta menestyi etenkin modernin venäläisohjelmiston, kuten Sergei Rahmaninovin, Dmitri Šostakovitšin, Aram Hatšaturjanin ja Sergei Prokofjevin teosten tulkitsijana. Hän soitti myös modernien yhdysvaltalaissäveltäjien, kuten Aaron Coplandin teoksia. Konsertto-ohjelmistossa Kapell teki yhteistyötä sellaisten kapellimestarien kuin Leopold Stokowskin, Eugene Ormandyn, Leonard Bernsteinin, Fritz Reinerin ja Serge Koussevitzkyn kanssa. Kapell vietti viimeisen kesänsä Australiassa, jossa hän piti esiintymisiä muun muassa Sydneyssa ja Melbournessa. Viimeisen esityksensä hän piti Geelongissa 22. lokakuuta 1953; 29. lokakuuta 1953 hän kuoli lentoturmassa ollessaan palaamassa Yhdysvaltoihin. Lentokone iskeytyi King's Mountainiin San Franciscon eteläpuolella, mikä johti koko henkilöstön ja matkustajakunnan menehtymiseen.
Harold Schonberg piti Kapellia toisen maailmansodan jälkeen nousseen sukupolven lupaavimpana yhdysvaltalaispianistina.
Ykkösen kausi 2000

| Ykkösen kausi 2000 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  20
Mestari:  KuPS
Nousseet joukkueet:  KuPS, Atlantis
Pudonneet joukkueet:  ÅIFK, RiPS, Pyry Nokia ja PS Kemi
Yleisökeskiarvo:  469
Ylempi sarjataso:  Veikkausliiga
Alempi sarjataso:  Kakkonen
  ← 1999 :  2001 → 
Ykkönen on Suomen toiseksi korkein jalkapallon sarjataso. Kaudella 2000 sarja pelattiin kahtena 10 joukkueen lohkona. Runkosarja oli kaksinkertainen. Lohkojen viisi parasta joukkuetta pelasivat yhteisen ylemmän loppusarjan, joka pelattiin yksinkertaisena ja joukkueet saivat lähtöpisteitä runkosarjan sijoituksen mukaan. Ylemmän loppuarjan voittaja KuPS nousi suoraan Veikkausliigaan ja toiseksi sijoittunut Atlantis karsi liigapaikasta Veikkausliigan toiseksi viimeisen TPS:n kanssa. Atlantis voitti karsinnan ja nousi Veikkausliigaan.
Runkosarjan lohkojen viisi viimeistä joukkuetta pelasivat omissa lohkoissaan kaksinkertaisen putoamissarjan, jossa runkosarjojen pisteet otettiin mukaan. Kaksi viimeistä joukkuetta putosivat suoraan Kakkoseen. Kolmanneksi viimeiset karsivat sarjapaikasta Kakkosen joukkueiden kanssa.
Etelälohko

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maaliero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | FC HIK, Hanko | 18 | 10 | 7 | 1 | 45–18 | 37 |
| 2. | FC Mikkeli, Mikkeli | 18 | 9 | 6 | 3 | 24–11 | 33 |
| 3. | FC Jokrut, Helsinki | 18 | 9 | 5 | 4 | 31–22 | 32 |
| 4. | Atlantis, Helsinki | 18 | 9 | 4 | 5 | 44–22 | 31 |
| 5. | FC Hämeenlinna, Hämeenlinna | 18 | 9 | 1 | 8 | 38–38 | 28 |
| 6. | Rakuunat, Lappeenranta | 18 | 6 | 4 | 8 | 27–37 | 22 |
| 7. | Honka, Espoo | 18 | 6 | 3 | 9 | 29–36 | 21 |
| 8. | HIFK, Helsinki | 18 | 6 | 3 | 9 | 19–28 | 21 |
| 9. | ÅIFK, Turku | 18 | 3 | 6 | 9 | 23–39 | 15 |
| 10. | RiPS, Riihimäki | 18 | 2 | 3 | 13 | 16–45 | 9 |
Pohjoislohko

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maaliero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | KuPS, Kuopio | 18 | 15 | 2 | 1 | 44–9 | 47 |
| 2. | FF Jaro, Pietarsaari | 18 | 11 | 5 | 2 | 46–19 | 38 |
| 3. | TPV, Tampere | 18 | 8 | 4 | 6 | 33–26 | 28 |
| 4. | Tervarit, Oulu | 18 | 6 | 8 | 4 | 26–19 | 26 |
| 5. | MuSa, Pori | 18 | 7 | 4 | 7 | 21–29 | 25 |
| 6. | TP-Seinäjoki, Seinäjoki | 18 | 4 | 8 | 6 | 22–24 | 20 |
| 7. | P-Iirot, Rauma | 18 | 5 | 5 | 8 | 24–28 | 20 |
| 8. | Pyry Nokia, Nokia | 18 | 5 | 4 | 9 | 25–35 | 19 |
| 9. | Närpes Kraft, Närpiö | 18 | 5 | 4 | 9 | 21–37 | 19 |
| 10. | PS Kemi, Kemi | 18 | 1 | 2 | 15 | 16–52 | 5 |
Ylempi loppusarja

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maaliero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | KuPS, Kuopio | 9 | 6 | 2 | 1 | 18–11 | 25 (5) |
| 2. | Atlantis, Helsinki | 9 | 7 | 0 | 2 | 23–9 | 22 (1) |
| 3. | FC HIK, Hanko | 9 | 4 | 1 | 4 | 16–15 | 18 (5) |
| 4. | FC Hämeenlinna, Hämeenlinna | 9 | 5 | 2 | 2 | 21–16 | 17 (0) |
| 5. | FF Jaro, Pietarsaari | 9 | 4 | 2 | 3 | 18–16 | 17 (3) |
| 6. | Tervarit, Oulu | 9 | 4 | 2 | 3 | 21–17 | 15 (1) |
| 7. | FC Jokrut, Helsinki | 9 | 4 | 1 | 4 | 18–15 | 15 (2) |
| 8. | FC Mikkeli, Mikkeli | 9 | 2 | 1 | 6 | 13–18 | 10 (3) |
| 9. | MuSa, Pori | 9 | 2 | 0 | 7 | 6–20 | 6 (0) |
| 10. | TPV, Tampere | 9 | 0 | 3 | 6 | 7–24 | 5 (2) |
Joukkueille annettiin lähtöpisteitä yllä suluissa esitetysti.
Voittaja nousee suoraan Veikkausliigaan, toiseksi sijoittunut Liigakarsintaan Liigassa 11. sijoittunutta vastaan.
Ylempi loppusarja > Yleisömäärät

| Seura | Ottelut | Yleisömäärä | Yleisökeskiarvo |
| --- | --- | --- | --- |
| KuPS | 14 | 30 742 | 2196 |
| FF Jaro | 14 | 10 334 | 738 |
| TPV | 13 | 8 788 | 676 |
| Atlantis | 13 | 8 587 | 661 |
| FC Mikkeli | 14 | 8 659 | 619 |
| Tervarit | 13 | 5 949 | 458 |
| FC HIK | 14 | 6 195 | 443 |
| FC Hämeenlinna | 13 | 5 225 | 402 |
| MuSa | 13 | 4 474 | 344 |
| FC Jokrut | 14 | 2 401 | 172 |
| Yhteensä | 135 | 91 354 | 677 |
Liigakarsintaottelut

Atlantis, Helsinki – TPS, Turku 4–1
TPS, Turku – Atlantis, Helsinki 1–1
Atlantis nousi Veikkausliigaan yhteismaalein 5–2.
Alempi loppusarja etelä

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maaliero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Honka, Espoo | 26 | 11 | 5 | 10 | 46–42 | 38 |
| 2. | HIFK, Helsinki | 26 | 11 | 5 | 10 | 35–35 | 38 |
| 3. | Rakuunat, Lappeenranta | 26 | 9 | 6 | 11 | 40–47 | 33 |
| 4. | ÅIFK, Turku | 26 | 4 | 6 | 16 | 33–67 | 18 |
| 5. | RiPS, Riihimäki | 26 | 4 | 5 | 17 | 26–60 | 17 |
ÅIFK ja RiPS putoavat Kakkoseen, Rakuunat karsii Kakkosen karsinnan voittanutta joukkuetta vastaan
Alempi loppusarja etelä > Yleisömäärät

| Seura | Ottelut | Yleisömäärä | Yleisökeskiarvo |
| --- | --- | --- | --- |
| Rakuunat | 13 | 3 253 | 250 |
| Honka | 13 | 3 032 | 233 |
| HIFK | 13 | 2 113 | 163 |
| ÅIFK | 13 | 1 900 | 146 |
| RiPS | 13 | 1 348 | 104 |
| Yhteensä | 65 | 11 646 | 179 |
Alempi loppusarja pohjoinen

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maaliero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | TP-Seinäjoki, Seinäjoki | 26 | 9 | 10 | 7 | 38–29 | 37 |
| 2. | P-Iirot, Rauma | 26 | 9 | 8 | 9 | 41–35 | 35 |
| 3. | Närpes Kraft, Närpiö | 26 | 9 | 6 | 11 | 43–46 | 33 |
| 4. | Pyry Nokia, Nokia | 26 | 5 | 7 | 14 | 33–62 | 22 |
| 5. | PS Kemi, Kemi | 26 | 2 | 4 | 20 | 21–72 | 10 |
Pyry Nokia ja PS Kemi putoavat Kakkoseen, Närpes Kraft karsii Kakkosen karsinnan voittanutta joukkuetta vastaan
Alempi loppusarja pohjoinen > Yleisömäärät

| Seura | Ottelut | Yleisömäärä | Yleisökeskiarvo |
| --- | --- | --- | --- |
| Närpes Kraft | 13 | 6 794 | 523 |
| Pallo-Iirot | 13 | 4 936 | 380 |
| TP-Seinäjoki | 13 | 3 441 | 265 |
| Pyry Nokia | 13 | 2 119 | 163 |
| PS Kemi | 13 | 1 575 | 121 |
| Yhteensä | 65 | 18 865 | 290 |
Karsintaottelut Ykköseen

AC Vantaa – Rakuunat, Lappeenranta 0–0
Rakuunat, Lappeenranta – AC Vantaa 2–0
Rakuunat säilytti Ykkösen paikkansa yhteismaalein 2–0.
JBK, Pietarsaari – Närpes Kraft 0–3
Närpes Kraft – JBK, Pietarsaari 0–1
Närpes Kraft säilytti Ykkösen paikkansa yhteismaalein 3–1.
Parhaat maalintekijät

25 – Niclas Grönholm HIK
23 – Ville Laakkonen FC Hämeenlinna
18 – Şükrü Uzuner Atlantis
14 – Ilja Venäläinen KuPS
Aiheesta muualla

List of League Second Level Tables (RSSSF, Heikki Pietarinen, 23 Dec 2015)
Ykkösliigan kaudet
1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979
1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989
1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999
2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009
2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019
2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024
Kaudet 1973–1993 I divisioona ja 1994–2023 Ykkönen
Watch Dogs: Legion

| Watch Dogs: Legion |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Ubisoft Toronto
Julkaisija:  Ubisoft
Jakelija:  Epic Games Store, PlayStation Store, Microsoft Store, Google Stadia, Ubisoft Connect, Ubisoft Store, Steam ja Amazon Luna
Ohjaaja:  Clint Hocking
Säveltäjä:  Stephen Barton
Pelisarja:  Watch Dogs
Julkaistu:  29. lokakuuta 2020
Lajityyppi:  toimintaseikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Alkaen 17 vuotta  USK 18, USK 18 ja USK 18 
Alusta:  PlayStation 4, Xbox One, Microsoft Windows, PlayStation 5 ja Xbox Series X ja Series S
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu, Blu-ray-levy ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Watch Dogs: Legion on Ubisoft Toronton kehittämä ja Ubisoftin julkaisema toimintaseikkailupeli, joka julkaistiin 29. lokakuuta 2020. Peli on Watch Dogs -pelisarjan kolmas osa ja jatko-osa Watch Dogs 2:lle.
Pelaaminen

Peli sijoittuu avoimeen pelimaailmaan, fiktionaaliseen lähitulevaisuuden Lontooseen. Pelissä pystyy kontrolloida useita eri hahmoja ja niillä on myös omia erikoiskykyjä. Ne voivat myös kuolla lopullisesti, mikä tarjoaa dynaamisemman vaikutuksen pelin kerrontaan. Ominaisuus on kuitenkin valinnainen.
Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8/10. Peli on saanut myönteistä palautetta monipuolisista hahmoista ja positiivisesta viestistä, mutta kielteistä palautetta epätasaisesta rakenteesta ja toistuvista tehtävistä.
Aiheesta muualla

Watch Dogs: Legion MobyGamesissa (englanniksi)
Viralliset verkkosivut
91 Aegina

| 91 Aegina> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjät:  Édouard Stephan
Löytöaika:  4. tammikuuta 1866
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,591 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,391 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  2,864 AU
Eksentrisyys:  0,105
Kiertoaika Auringon ympäri:  1523,536 päivää (4,17 vuotta)
Keskiratanopeus:  18,45 km/s
Inklinaatio:  2,109
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  109,8 km
Massa:  1,4×1019 kg 
Albedo:  0,042
Pinnan lämpötila:  alin: ? keski: ~173 K ylin: ?
91 Aegina on suuri ja poikkeuksellisen tumma päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Édouard Stephan 4. tammikuuta 1866. 91 Aegina oli hänen toinen ja viimeinen löytämänsä asteroidi. Asteroidi nimettiin Aiginan, kreikkalaisen mytologian hahmon, mukaan.
.za

.za on Etelä-Afrikan Internet-maatunnus, jota ylläpitää ZADNA. Lyhenne za tulee Etelä-Afrikan hollanninkielisestä nimestä "Zuid-Afrika", koska hollanti oli maan virallinen kieli ennen afrikaansia. Rekisteröinnit tehdään kolmannelle asteelle. .co.za-tunnukselle ei ole rekisteröintirajoituksia. Tunnus otettiin käyttöön 1990.
Aiheesta muualla

ZADNA
Internet-maatunnukset
| --- | --- |
Aktiiviset:   .ac  .ad  .ae  .af  .ag  .ai  .al  .am  .ao  .aq  .ar  .as  .at  .au  .aw  .ax  .az  .ba  .bb  .bd  .be  .bf  .bg  .bh  .bi  .bj  .bm  .bn  .bo  .br  .bs  .bt  .bw  .by  .bz  .ca  .cc  .cd  .cf  .cg  .ch  .ci  .ck  .cl  .cm  .cn  .co  .cr  .cu  .cv  .cx  .cy  .cz  .de  .dj  .dk  .dm  .do  .dz  .ec  .ee  .eg  .er  .es  .et  .eu  .fi  .fj  .fk  .fm  .fo  .fr  .ga  .gd  .ge  .gf  .gg  .gh  .gi  .gl  .gm  .gn  .gp  .gq  .gr  .gs  .gt  .gu  .gw  .gy  .hk  .hm  .hn  .hr  .ht  .hu  .id  .ie  .il  .im  .in  .io  .iq  .ir  .is  .it  .je  .jm  .jo  .jp  .ke  .kg  .kh  .ki  .km  .kn  .kp  .kr  .kw  .ky  .kz  .la  .lb  .lc  .li  .lk  .lr  .ls  .lt  .lu  .lv  .ly  .ma  .mc  .md  .mg  .mh  .mk  .ml  .mm  .mn  .mo  .mp  .mq  .mr  .ms  .mt  .mu  .mv  .mw  .mx  .my  .mz  .na  .nc  .ne  .nf  .ng  .ni  .nl  .no  .np  .nr  .nu  .nz  .om  .pa  .pe  .pf  .pg  .ph  .pk  .pl  .pm  .pn  .pr  .ps  .pt  .pw  .py  .qa  .re  .ro  .ru  .rw  .sa  .sb  .sc  .sd  .se  .sg  .sh  .si  .sk  .sl  .sm  .sn  .sr  .st  .sv  .sy  .sz  .tc  .td  .tf  .tg  .th  .tj  .tk  .tl  .tm  .tn  .to  .tr  .tt  .tv  .tw  .tz  .ua  .ug  .uk  .us  .uy  .uz  .va  .vc  .ve  .vg  .vi  .vn  .vu  .wf  .ws  .ye  .yt  .za  .zm  .zw  .рф
Varatut/osoittamattomat:   .eh  .me  .rs  .um 
Varatut/käyttämättömät:   .bv  .gb  .sj  .so 
Poistumassa:   .su 
Poistetut:   .an  .bu  .cs  .dd  .nato  .tp  .yu  .zr 
Katso myös:  Ylätason verkkotunnukset ja Luettelo Internetin maatunnuksista
Aarzemnieki

| Aarzemnieki |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2013–
Tyylilaji:  folk
Laulukieli:  latvia, englanti
Jäsenet:  Jöran Šteinhauer Katrīna Dimanta Raitis Viļumovs Guntis Veilands
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aarzemnieki on latvialainen yhtye, joka edusti Latviaa vuoden 2014 Euroviisuissa Kööpenhaminassa kappaleella ”Cake to Bake”. Yhtyeeseen kuuluvat saksalainen laulaja Jöran Steinhauer, sekä latvialaiset Katrīna Dimanta, Raitis Viļumovs ja Guntis Veilands. Yhtye ei selviynyt Euroviisujen finaaliin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aarzemnieki Wikimedia Commonsissa
Watch Out!

| Watch Out! Lovex |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 11. toukokuuta 2011
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 39.14
 Levy-yhtiö: Virgin
Listasijoitukset
  10.
Lovexin muut julkaisut
| Pretend or Surrender 2008 | Watch Out! 2011 | State of Mind 2013 |
Watch Out! on Lovexin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 11. toukokuuta 2011. Se ylsi Suomen virallisen listan sijalle 10.
Kesäkuussa 2011 uutisoitiin, että yhtye oli tehnyt sopimuksen Saksan EMIn kanssa, jonka myötä albumi julkaistiin Saksassa elokuussa 2011. Aikaisemmin albumi oli julkaistu myös Japanissa 6. heinäkuuta 2011.
Kappaleet

Queen of the Night – 3.41
U.S.A. – 3.48
Slave for the Glory – 3.46
Time of Your Life – 3.45
Watch Out! – 3.10
15 Minutes – 3.41
Crash My World – 3.39
Worlds Collide – 5.28
One – 3.49
Marble Walls – 4.27
Arvostelut

Soundi:
Aiheesta muualla

Watch Out! discogs.com -sivustolla
Lovex
| --- | --- |
Studioalbumit:   Divine Insanity  Pretend or Surrender  Watch Out!  State of Mind  Dust Into Diamonds (10th Anniversary Album) 
Singlet:   Bleeding  Guardian Angel  Remorse  Die a Little More  Anyone, Anymore  Take a Shot  Turn  Don't Let Me Fall  Slave For The Glory  U.S.A.  Action  Don Juan  Miracle  California  Dust Into Diamonds