stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henkeen ja vereen
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  George C. Scott  | … |  kenraali Harlan Bache   |
|  Timothy Hutton  | … |  Brian Moreland   |
|  Ronny Cox  | … |  eversti Kerby   |
|  Sean Penn  | … |  kadetti Alex Dwyer   |
|  Tom Cruise  | … |  kadetti David Shawn   |
|  Brendan Ward  | … |  kadetti Charlie Auden   |
|  Evan Handler  | … |  kadetti Edward West   |
|  Billy Van Zandt  | … |  kadetti Bug   |
|  Giancarlo Esposito  | … |  kadetti J.C. Pierce   |
|  Donald Kimmel  | … |  kadetti Billy Harris   |
|  Tim Riley  | … |  kadetti Hulk   |
|  Jeff Rochlin  | … |  kadetti Shovel   |
|  Rusty Jacobs  | … |  kadetti Rusty   |
|  Tim Wahrer  | … |  kadetti John Cooper   |
|  Jess Osuna  | … |  Dean Ferris   |
|  James Handy  | … |  Sheriffi   |
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan ensi-illan aikaan 1983 sen poikkeavan pohtivalla asenteellaan ilahduttavasti tekoaikansa armeijaelokuvien ”reaganismista”. Hän kehuu etenkin Timothy Huttonin ja esikoisrooliaan tekevän Sean Pennin roolitöitä. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo elokuvan olevan dramaattinen muttei ollenkaan niin jäykkäniskainen kuin luulisi. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Taps Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Henkeen ja vereen Elonet.
Hepokarin seisake

Hepokarin seisake (ratakm 267+650) on Uudenkaupungin radan varressa sijainnut lakkautettu seisake. Se perustettiin Uuteenkaupunkiin vuonna 1961. Seisake lakkautettiin jo runsaan vuoden kuluttua, elokuussa 1962.
Henrietta

| Henrietta |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  19. tammikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Henriette
Nimen alkuperä:  Henrika, Henrik
Infobox OKNimi-testi OK: 
Henrietta on naisen etunimi, diminutiivimuoto Henrik-nimen naispuolisesta vastineesta Henrika. Ranskassa nimi esiintyy muodossa Henriette. Henrietta on siitä johdettu latinan mukainen muoto.
Suomessa nimi Henrietta on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1 821 naiselle.  Suomenruotsalaisessa kalenterissa Henrietan nimipäivä on Henrikin päivänä, 19. tammikuuta.
Tunnettuja Henriettoja

Henrietta Englantilainen, Henrietta Anne (1644–1670), Ranskan kuningas Ludvig XIV:n hovissa vaikuttanut englantilainen prinsessa, Orléansin herttuatar
Henrietta Maria (1609–1669), Ranskan prinsessa ja Englannin kuningatar, kuningas Kaarle I:n puoliso
Henrietta Aarnikoivu, suomalainen yrityskirjailija
Henrietta Ebert (s. 1954), saksalainen soutaja ja maailmanmestari
Henrietta Grönlund, suomalainen kirkkososiologi ja kaupunkiteologian professori
Henrietta Kekäläinen (s. 1988), suomalainen yrittäjä
Henrietta Lacks (1920–1951), yhdysvaltalainen syöpään kuollut, jonka soluja on käytetty syöpälääkkeiden kehittämisessä
Henrietta Swan Leavitt (1888–1921), yhdysvaltalainen tähtitieteilijä
Henrietta Lehtonen (s. 1965), suomalainen kuvataiteilija
Henrietta Nyberg (1830–1911), suomalainen pianisti
Henrietta Ónodi (s. 1974), unkarilainen telinevoimistelun olympiavoittaja
Henrietta Rae (1859–1928), englantilainen taidemaalari
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henrietta Wikimedia Commonsissa
FS Henri IV (1899)

| Henri IV |
| --- | --- |
 Henri IV

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Cherbourg
Kölinlasku:  15. heinäkuuta 1897
Laskettu vesille:  23. elokuuta 1899
Palveluskäyttöön:  syyskuu 1903
Poistui palveluskäytöstä:  1920
Loppuvaihe:  romutettu 1921
Tekniset tiedot
Uppouma:  8 807 t
Pituus:  108 m
Leveys:  22,2 m
Syväys:  7,5 m
Koneteho:  11 500 ihp
Nopeus:  17 solmua
Miehistöä:  26 upseeria ja 438 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  2 × 274 mm Mle 1893-96 -tykkiä 7 × 138 mm Mle 1893 -tykkiä 12 × 47 mm Mle 1885 Hotchkiss -tykkiä 2 × 450 mm torpedoputkea
Henri IV oli vuonna 1903 valmistunut Ranskan laivaston predreadnought-taistelulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 15. heinäkuuta 1897. Alus laskettiin vesille 23. elokuuta 1899 ja se otettiin palvelukseen syyskuussa 1903.
Palvelus

Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus oli Bizertessä vartiolaivana, kunnes se liitettiin helmikuussa 1915 muodostettavaan Syyrian laivueeseen (ransk. Escadre de Syrie). Laivueen tehtävänä oli iskeä Turkin asemiin ja yhteyksiin Syyriassa, Libanonissa, Palestiinassa ja Siinain niemimaalla. Alus siirrettiin Dardanelleille korvaamaan Dardanellien läpäisy-yrityksessä 18. maaliskuuta upotettu Bouvet sekä vaurioitunut Gaulois. Alus tulitti 25. huhtikuuta Kum Kalen rannikkolinnaketta ranskalaisten tehdessä maihinnousun, minkä jälkeen se tuki kuukauden lopun tulellaan maihinnousseita joukkoja. Alukseen osui tulitoiminnan aikana kahdeksan kranaattia.
Vuonna 1916 alus siirrettiin reserviin. Se oli sijoitettuna Egyptiin Ranskan itäiseen divisioonaan ennen siirtoaan Tarantoon varastolaivaksi vuonna 1918. Se poistettiin alusluettelosta 1920 ja se romutettiin seuraavana vuonna.
Heparaanisulfaatti

Heparaanisulfaatin rakenne
Heparaanisulfaatti on yksi glykosaminoglykaaneista. Sitä esiintyy kaikissa eläimissä erityisesti osana solukalvoa.
Rakenne, esiintyminen ja merkitys

Heparaanisulfaatin rakenteessa toistuvat glukosamiini- ja glukuronihappoyksiköt, jotka ovat liittyneet toisiinsa 1,4-glykosidisella sidoksella.. Glukosamiiniin on liittynyt myös sulfonaattiryhmiä, jotka tekevät polymeeristä negatiivisesti varautuneen. Heparaanisulfaatti esiintyy tyypillisestiproteaglykaanina eli liittyneenä solun pinnan proteiiniin.
Heparaanisulfaattia esiintyy soluväliainessa sekä solukalvoissa, muun muassa verisuonissa, ihossa, sydämessä, keuhkoissa ja maksassa. Heparaanisulfaatti osallistuu solujen kasvun ja erikoistumisen säätelyyn sitoutumalla kasvutekijöihin ja on merkittävässä asemassa muun muassa syöpäsolujen kehittymisessä, on antikoagulantti eli estää veren hyytymistä, osallistuu tulehdusreaktioihin vuorovaikuttamalla selektiinien kanssa. Heparaanisulfaatilla on merkitystä myös lois- ja virusinfektioissa. Muun muassa malarialoisiolla on proteiini, joka vuorovaikuttaa heparaanisulfaatin kanssa ja auttaa loisiata tarttumaan soluun, myös eräät virukset toimivat samoin. Heparaanisulfaatti on tärkeässä osassa myös solujen välisessä vuorovaikutuksessa.
Arto Bryggare

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Arto Bryggare kesäkuussa 2009. |  Arto Bryggare kesäkuussa 2009. |  Arto Bryggare kesäkuussa 2009. |  |
Maa:   Suomi
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1984 | 110 m aidat |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1983 | 110 m aidat |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 1986 | 110 m aidat |  |
|  Pronssia | Praha 1978 | 110 m aidat |  |
|  Pronssia | Ateena 1982 | 110 m aidat |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Grenoble 1981 | 50 metrin aidat |  |
|  Kultaa | Liévin 1987 | 60 metrin aidat |  |
|  Hopeaa | Wien 1979 | 60 metrin aidat |  |
|  Hopeaa | Budapest 1983 | 60 metrin aidat |  |
|  Pronssia | San Sebastián 1977 | 60 metrin aidat |  |
Arto Kalervo Bryggare (s. 26. toukokuuta 1958 Kouvola) on suomalainen entinen aitajuoksija ja SDP:n kansanedustaja vuosina 1995–1999 sekä 2003–2007.
Bryggaren parhaina urheilusaavutuksina voinee pitää 110 metrin aitajuoksun MM-hopeaa (1983) ja olympiapronssia (1984).
Koulutukseltaan Bryggare on kauppatieteiden kandidaatti. Bryggare jättäytyi kansanedustajan sopeutumiseläkkeelle vuonna 2007 pudottuaan eduskunnasta.
Urheilu-ura > Parhaat saavutukset 110 metrin aitajuoksussa

Olympiapronssi 1984
MM-hopea 1983
EM-hopea 1986
EM-pronssi 1978 ja 1982
9 Suomen ennätystä vuosina 1976–1984 (14,06–13,35)
12 Suomen mestaruutta 110 metrin aitajuoksussa vuosina 1977–1987 ja 1992
SM-hopea 1976 ja SM-pronssi 1975
Urheilu-ura > Parhaat saavutukset muissa lajeissa

100 metrin juoksun SM-hopea 1977 ja 1979
200 metrin aitajuoksun Suomen ennätys 1978 (23,1)
Politiikka

| Arto Bryggare> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. toukokuuta 1958 
Poliitikko
Puolue:  SDP
Asema:  kansanedustaja 24.3.1995–23.3.1999, 19.3.2003–20.3.2007
Vaalipiiri:  Helsingin vaalipiiri
Koulutus:  kauppatieteiden kandidaatti
Puoliso:  Heike Drechsler
Lapset:  3
Aiheesta muualla
www.bryggare.net
Bryggare valittiin kansanedustajaksi (SDP) ensimmäisen kerran Helsingin vaalipiiristä vuoden 1995 eduskuntavaaleissa. Toiselle kaudelle hänet valittiin vuoden 2003 vaaleissa. Eduskunnassa Bryggare oli valtiovarainvaliokunnan, talousvaliokunnan, tulevaisuusvaliokunnan ja suuren valiokunnan jäsen.
Vuosina 1993–2012 Bryggare oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen. Hän ei asettunut ehdolle enää vuoden 2012 kuntavaaleissa.
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Bryggare sai 889 ääntä, eikä tullut valituksi.
Luottamustehtäviä

Helsingin kaupunginvaltuutettu 1993–2012
Uudenmaan liiton maakuntavaltuuston puheenjohtaja 1998–?
Urheiluopistosäätiön valtuuskunnan jäsen
Yksityiselämä

Bryggaren vanhemmat ovat apulaispoliisimestari Unto Bryggare ja Toini Rinkinen. Bryggare meni naimisiin kilpajuoksija Lotta Suvirannan kanssa 1991. Vuonna 2015 pari haki avioeroa. Heillä on kolme lasta, joista poika Samuli on moniottelija. Arto Bryggare avioitui saksalaisen yleisurheilijan Heike Drechslerin kanssa toukokuussa 2019. Bryggaren ensimmäinen vaimo oli pituushyppääjä Anna-Maija Bryggare.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Arto Bryggare Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
.aspx Arto Bryggare Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Ylen Elävä arkisto: Arto Bryggare aitoi historiallisen MM-hopean (19.11.1983)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  World Athletics  Eduskunta  Tilastopaja 🔒
Henkien talo (elokuva)

| Henkien talo> The House of the Spirits |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bille August
Käsikirjoittaja:  Bille August
Perustuu:  Isabel Allendenin romaniin The House of the Spirits
Tuottaja:  Bernd Eichinger
Säveltäjä:  Hans Zimmer
Kuvaaja:  Jörgen Persson
Leikkaaja:  Janus Billeskov Jansen
Tuotantosuunnittelija:  Anna Asp
Pääosat:  Meryl Streep Glenn Close Jeremy Irons Winona Ryder Antonio Banderas Vanessa Redgrave
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa Tanska Portugali
Tuotantoyhtiö:  Miramax Films
Levittäjä:  Miramax Netflix
Ensi-ilta:  17. lokakuuta 1993
Kesto:  minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  40 000 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Henkien talo (The House of the Spirits) on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut Bille Augustin ohjaama ja käsikirjoittama draamaelokuva. Se perustuu Isabel Allendenin samannimiseen romaaniin (alk. La casa de los espíritus) vuodelta 1982. Elokuvan pääosissa ovat Meryl Streep, Glenn Close, Jeremy Irons, Winona Ryder, Antonio Banderas ja Vanessa Redgrave.
Elokuva kertoo chileläissuvun tarinaa läpi 1900-luvun perheen tyttären (Ryder) näkemänä. Köyhästä miehestä (Irons) tulee suuren kartanon omistaja, joka avioituu selvänäkijän taipumuksia omaavan naisen (Streep) kanssa. Perheeseen kuuluvat myös miehen sisar (Close) ja avioton poika (Vincent Gallo).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Meryl Streep  | … |  Clara del Valle Trueba   |
|  Jeremy Irons  | … |  Esteban Trueba   |
|  Glenn Close  | … |  Férula Trueba   |
|  Winona Ryder  | … |  Blanca Trueba   |
|  Antonio Banderas  | … |  Pedro Tercero García   |
|  Vanessa Redgrave  | … |  Nívea del Valle   |
|  Maria Conchita Alonso  | … |  Tránsito Soto   |
|  Armin Mueller-Stahl  | … |  Severo del Valle   |
|  Teri Polo  | … |  Rosa del Valle   |
|  Jan Niklas  | … |  Count Jean de Satigny   |
|  Sarita Choudhury  | … |  Pancha García   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kehui elokuvan koskettavaa kerrontaa ja hyvää näyttelijäntyötä. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Henkien talo Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Henkien talo Elonet.
Here’s That Rainy Day

”Here’s That Rainy Day” (vap. suom. Tässä se sadepäivä on) on Jimmy Van Heusenin säveltämä ja Johnny Burken sanoittama musiikkikappale vuoden 1953 Broadway-musikaalista Carnival in Flanders. Kappaleen esitti musikaalissa Dolores Gray, joka palkittiin roolistaan Tony-palkinnolla huolimatta siitä, että näytelmän esittäminen keskeytettiin vain kuuden esityskerran jälkeen. ”Here’s That Rainy Daysta” on sittemmin tullut suosittu erityisesti jazzmuusikoiden keskuudessa. Frank Sinatra nosti laulun pinnalle vuoden 1959 albumillaan No One Cares, ja 1960-luvulla siitä muodostui jazzstandardi, jota nauhoittivat lukuisat artistit erittäin vaihtelevissa tyylilajeissa. Wes Montgomery ja Sérgio Mendes nauhoittivat kappaleesta bossa nova -tulkinnat, Dick Hyman äänitti sen stride-pianotyylillä ja Richard ”Groove” Holmes esitti sitä funk-tyylisenä. Balladina kappaleen ovat nauhoittaneet muun muassa Bill Evans ja Freddie Hubbard.
Victor Herbert

Victor Herbert
Victor August Herbert (1. helmikuuta 1859 Dublin – 26. toukokuuta 1924 New York) oli irlantilaissyntyinen säveltäjä.
Herbert syntyi Dublinissa ja muutti 7-vuotiaana Stuttgartiin hänen äitinsä mentyä naimisiin saksalaisen lääkärin kanssa. Herbert sai koulutuksen sellonsoittoon ja soitti Saksassa muun muassa Johan Strauss nuoremman orkesterissa. Vuonna 1886 hän muutti New Yorkiin ja sai sellistin paikan Metropolitan-oopperan orkesterissa. Yhdysvalloissa hän kiinnostui säveltämisestä, ja julkaisi ensimmäisen oman operettinsa Prince Ananias vuonna 1894. 1890-luvun lopulla hän toimi Pittsburghin sinfoniaorkesterin kapellimestarina.
Hänen menestyneihin teatterinäytelmiinsä kuuluvat muun muassa Babes in Toyland (1903), Mlle Modiste (1905), The Red Mill (1906), Naughty Marietta (1910), Sweethearts (1913) ja Eileen (1917).
Herbert oli mukana perustamassa säveltäjien tekijänoikeuksia valvovaa ASCAP-järjestöä. Hänen nostamansa oikeustapaus Shanley’s Restaurants -ravintolaketjua vastaan johti korkeimman oikeuden merkittävään ennakkopäätökseen, että musiikkiteoksen julkiseen esittämiseen ansaitsemistarkoituksessa tarvitaan säveltäjän lupa.
Herbertiä pidetään yhdysvaltalaisen teatterimusiikin ensimmäisenä merkittävänä säveltäjänä. Hänen musiikillaan ei kuitenkaan ollut suurta vaikutusta myöhemmän sukupolven teatterisäveltäjiin.
Victor Herbert kuoli sydänhalvaukseen toukokuussa 1924. Hänet valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1970.
Helylä

| Helylä Хелю́ля |
| --- | --- |
 Helylä
 Koordinaatit: 61°45′N, 30°40′E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Sortavalan piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunkimainen taajama
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,8 km²
Väkiluku (2012):  3 700
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Helylän rautatieasema vuonna 2006.
Helylän kunta Sortavalan piirin kartalla.
Helylä (ven. Хелю́ля) on kaupunkikunta, kaupunkimainen taajama ja kylä Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee Tohmajoen rannalla kuusi kilometriä Sortavalasta pohjoiseen. Kunnassa on 3 700, taajamassa 3 500 ja kylässä 131 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus

Helylän kunnan pinta-ala on 18,8 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kaalamon kuntaan ja muissa ilmansuunnissa Sortavalan kaupunkiin Kunnan alueella virtaa Tohmajoki. Järviä ovat Karmalanjärvi ja Helmijärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluu graniitti ja savi.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Helylänjokeen laskevan Tohmajoen suussa sijaitseva Helylän kylä sekä Rautakankaan asutus.
Historia

Helylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Suomeen kuuluessaan se oli yksi Sortavalan maalaiskunnan suurimmista kylistä. Helylässä oli rautatieasema, Sortavalan lentokenttä, tiilitehdas ja Oy Helylän koulukaluste-, huonekalu- ja lelutehtaat. Talvi- ja jatkosodan jälkeen alue luovutettiin Neuvostoliitolle.
Vuosina 1963–1972 Helylä kuului Sortavalan kaupunkiin. Vuonna 1972 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Suomalaisten vuonna 1881 perustama huonekalutehdas jatkoi sodan jälkeen toimintaansa Sortavalan huonekalu- ja suksikombinaattina, joka oli alansa suurimpia tuotantolaitoksia Neuvostoliitossa. 1980-luvulla kombinaatti valmisti vuosittain 800 000 suksiparia, joista 25 % meni vientiin. Neljä tuhatta henkeä työllistänyt tehdas teki konkurssin vuonna 1998.
Liikenne, talous ja palvelut

Helylän kautta kulkee Sortavalan ja Aunuksen välinen A130-maantie sekä Kaarlahden ja Suojärven välinen rautatie, jolla on Helylän asema. Taajamasta on linja-autoyhteydet Sortavalaan, Lahdenpohjan, Pitkärantaan ja Värtsilään. Helylän eteläpuolella sijaitsevalta Sortavalan lentokentältä lennetään talvisin helikopterilla Valamoon.
Nykyään Helylässä toimii Sortavalan huonekalu- ja suksitehtaan pohjalta perustettu teknologiakylä, jonka yritykset valmistavat muun muassa suksia, huonekaluja ja puurakenteita. Taajamassa on myös rakennusteollisuutta ja metsänhoitoalueen konttori. Lähistöllä toimii sepelitehdas ja kaksi karjatilaa. Helylän pohjoisosassa on sotilasalue.
Keskustaajaman palveluihin kuuluu kaksi lastentarhaa, keskikoulu, kulttuuritalo, aikuisten ja lastenkirjastot, poliklinikka, posti, pankki ja joukko kauppoja. Taajamassa on evankelinen kirkko.
Nähtävyydet ja matkailu

Karmalanjärven rannalla kilometrin verran Tohmajoen suusta etelään sijaitsee Paasonvuoren karjalainen muinaislinna Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu yksi 1900-luvun alun maalaistalo. Helylän taajamassa on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikka ja Helylän kylän eteläpuolella sodan muistoksi pystytetty tykki. Taajaman koillispuolella sijaitsevalla Helylänmäellä toimii laskettelukeskus.
Helsingin rauhanyhdistys

| Helsingin rauhanyhdistys |
| --- | --- |
 Helsingin rauhanyhdistys heinäkuussa 2024.
Sijainti:  Myrskyläntie 22 00650 Helsinki
Seurakunta:  Helsingin rauhanyhdistys ry (SRK)
Rakentamisvuosi:  1984
Suunnittelija:  Arkkitehtitoimisto Jorma Paloranta
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Helsingin rauhanyhdistyksen tunnus.
Helsingin rauhanyhdistys on Helsingin Oulunkylässä sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Helsingin Rauhanyhdistyksen toimitalolla lapset, varhaisnuoret, varttuneemmat, perheet ja eläkeläiset kohtaavat viikoittain yhteisissä seuroissa. Rauhanyhdistys on rekisteröity ensimmäisenä Suomessa 2. heinäkuuta 1888. Toimintaan osallistuu säännöllisesti noin 1 500 seuravierasta.
Vuonna 2011 Helsingin rauhanyhdistykseen kuului 994 jäsentä. Helsingin rauhanyhdistys on jäsenmäärältään Suomen toiseksi suurin rauhanyhdistys Oulun rauhanyhdistyksen jälkeen.
Toiminta

Helsingin rauhanyhdistyksellä järjestetään seuroja kolme kertaa viikossa. Lisäksi yhdistys järjestää seuroja kodeissa, seurakunnan tiloissa sekä hoitolaitoksissa. Rauhanyhdistys järjestää myös lapsi- ja nuorisotyötä, perheiden iltapäivä-toimintaa, naisten ja miesten iltoja, torstaikerhoja sekä varainkeruutoimintaa.
Toiminta > Suviseurat

Helsingin Rauhanyhdistys on järjestänyt suviseurat vuosina 1910, 1959 ja 1988. Vuoden 1910 vuosikokousseurat pidettiin Helsingin ydinkeskustan kirkoissa ja seuratuvalla, vuoden 1959 suviseurat Messuhallissa eli nykyisessä Töölön kisahallissa. Vuoden 1988 suviseurat pidettiin Nummelan lentokentällä noin 40 kilometrin päässä Helsingistä.
Historia

Varhaisimmat kertomukset lestadiolaisuudesta Helsingissä ulottuvat vuoteen 1866, jolloin torniolainen saarnamies liikkui kaupungissa. Varsinainen lestadiolaistoiminta käynnistyi vaasalaisen maalari Gustaf Adolf Sundströmin saapuessa Helsinkiin 1872. Yhdessä Sundströmin kanssa evankeliumia levitti myös Johan Vilhelm Nyman.
Pääasiallisia kokoontumispaikkoja olivat lestadiolaisten Wilkmanien ja Sundströmien kodit. Tilaisuuksia pidettiin kymmenissä paikoissa, kunnes ensimmäinen vakituinen rukoushuone vuokrattiin 1875 Konstantininkatu 6:ssa.
Historia > Oma rukoushuone ja rauhanyhdistyksen perustaminen

Lestadiolaisten jäsenmäärä kasvoi erityisesti muuttoliikkeen ansiosta. Vuonna 1884 lestadiolaisia arveltiin olevan Helsingissä 400–500. Samana vuonna lestadiolaisyhteisö hankki ensimmäisen oman kiinteistön osoitteessa Fredrikinkatu 61. Rukoushuone vihittiin käyttöön 1886.
Vuonna 1888 lestadiolaiset rekisteröityivät rauhanyhdistykseksi. Yhdistyksen avulla turvattiin vapaata toimintamahdollisuutta jäsenille. Samalla yhdistys otti vastuuta kiinteistön ja toiminnan taloudesta. 1890-luvulla lestadiolaisten toimintaan osallistui säännöllisesti noin tuhat ihmistä. Helsingin lestadiolaiset järjestivät joulukuussa 1889 suurkokouksen, johon osallistui puhujina 56 saarnaajaa.
Vuonna 1958 Fredrikinkadulle rakentui uusi kiinteistö, jossa yhdistys toimi vuoteen 1984.
Historia > Oulunkylän toimitalo

Oulunkylän toimitalo valmistui vuonna 1984 Myrskyläntielle. Uuteen toimitaloon siirrettiin muun muassa Fredrikinkadun toimitalosta tuttu lause Apt. 10:33 mukaan. Rauhanyhdistyksen toimintaan osallistuu säännöllisesti noin 1 500 seuravierasta. Toimintaan osallistuu paljon yksinasuvia, pariskuntia ja lapsiperheitä.
Helsingin rauhanyhdistyksen toimitalo rakennettiin Oulunkylään vuonna 1984.
Henschel P.135

| Henschel P> 135 |
| --- | --- |
Tyyppi:  Hävittäjä
Alkuperämaa:   Saksa
Valmistaja:  Henschel
Suunnittelija:  Friedrich Nicolaus
Valmistusmäärä:  0 
Henschel P.135 oli suunnitteluasteelle jäänyt saksalainen yksipaikkainen suihkuhävittäjä. Sitä ei ehditty saada tuotantoon ennen toisen maailmansodan loppua.
P.135:n suunnittelu

Arado ja Henschel tekivät laajan yhteistyösopimuksen vuoden 1944 lopulla, jonka puitteissa yhtiöt jakoivat toisilleen keräämiään tietoja aerodynamiikasta ja nuolisiivistä. Tämän lisäksi Alexander Lippisch jakoi omaa aerodynamiikan tietämystään yhtiön kanssa. Vuoden 1945 alussa Henschelillä työskennellyt Friedrich Nicolaus aloitti saatujen tietojen pohjalta deltasiipisen peräsimettömän hävittäjän kehityksen. Koneen esittelyä edeltänyt esiprojekti saatiin valmiiksi helmikuussa 1945.
P.135:stä oli tarkoitus tulla lyhytrunkoinen puu-metallirakenteinen peräsimetön hävittäjä. Aseistus, ohjaamo ja HeS 011A -suihkumoottori oli tarkoitus mahduttaa koneen metallirakenteiseen runkoon. Viisiosaiset siivet oli tarkoitus valmistaa puusta parempien materiaalien puutteen takia.
Projektia arvioinut komitea oli yleisesti tyytyväinen siihen, mutta oli kriittinen P.135:n moottorin imuilma-aukon pituuden suhteen, ja olisi halunnut koneeseen perinteisen peräsimen. Komitean 27-28. helmikuuta 1945 pidetyssä kokouksessa P.135 sijoittui toiseksi Messerschmittin ehdokkaan jälkeen.
P.135 sai sodan lopulla täydelliset tulokset sille tehdyissä lisätuulitunnelikokeissa, ja niiden seurauksena sen massatuotannon valmistelu aloitettiin. Projekti keskeytyi lopulta toisen maailmansodan loppumiseen.
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&07.07500007,75 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&&09.02000009,20 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.02000004,20 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&020.&&&&0020,0 m²
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&04100.&&&&004 100 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Heinkel HeS 011A -suihkuturbiini; &&&&&&&&&&&&&012.087000012,87 kN
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0984.&&&&00984 km/h 7 000 metrissä
Lentomatka: &&&&&&&&&&&01000.&&&&001 000 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&014000.&&&&0014 000 m