stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
William Turner (säveltäjä)

William Turner (1651 – 13. tammikuuta 1740 City of Westminster) oli brittiläinen säveltäjä.
Turner aloitti musiikillisen toimintansa Christ Churchin (Oxford) kuoropoikana ja liittyi Chapel Royalin kuoroon 1660-luvun alkupuolella. Hän sävelsi vuonna 1664 klubihymnin "I will always give thanks" yhdessä Pelham Humfreyn ja John Blow'n kanssa. Turner työskenteli vuonna 1667 Lincolnin tuomiokirkon kuoromestarina, mutta hän palasi 1669 kontratenorina Chapel Royalin kuoroon. Myöhemmin Turner oli myös King's Private Musicin jäsen. Lisäksi hän työskenteli St Paulin katedraalissa ja Westminster Abbeyssa sekä esiintyi näytelmissä.
Turner sai vuonna 1696 musiikin tohtorin arvon Cambridgen yliopistosta. Hän sävelsi sekä hengellistä että maallista musiikkia, vaikkakin pääpaino hänen tuotannossaan on ensin mainitulla. Turnerin teosten joukossa ovat hymnit "Lord, what is man" ja "Lord, thou hast been our refuge" a cappella -kuorolle sekä "O sing praises unto the Lord" laulajille soitinsäestyksellä. Lisäksi Turner sävelsi oodeja, kantaatin, partsongeja soitinsäestyksen kera sekä viitisenkymmentä soololaulua. Turner oli St Paulin katedraalin kuoron jäsen kuolemaansa saakka. Hän kuoli lähes 90-vuotiaana vain päiviä vaimonsa jälkeen, jonka kanssa oli ollut naimisissa kuusikymmentä vuotta.
Aiheesta muualla

William Turnerin nuotteja IMSLP
Indonesian yliopisto

| Indonesian yliopisto> Universitas Indonesia |
| --- | --- |
 Indonesian yliopiston hallintorakennus (rehtoraatti).
Perustettu:  1849, nykynimellä 1950-
Tyyppi:  julkinen yliopisto
Henkilökunta:  2 016
Opiskelijoita:  47 000+
Sijainti:  Depok (pääkampus), Länsi-Jaava   Indonesia (6.3669°S, 106.8285°E)
Kampus:  Kampus Baru UI Depok, Depok, 16424, Indonesia  lisäksi Keski-Jakarta (Jakartan keskustakampus)
Sivusto:  www.ui.ac.id/en
Indonesian yliopisto (indonesiaksi Universitas Indonesia, engl. University of Indonesia, lyhennys UI) on Indonesian vanhin ja arvostetuin julkinen yliopisto. Yliopistossa opiskelee yli 47 000 opiskelijaa. Yliopistolla on kaksi kampusaluetta. Pääkampus sijaitsee Depokin kaupungissa Länsi-Jaavan provinssissa, aivan pääkaupunki Jakartan eteläpuolella. Suppeampi kaupunkikampus on pääkaupunki Jakartan keskustassa Keski-Jakartan (Jakarta Pusat) alueella.
Historiaa

Indonesian yliopisto tulkitsee saaneensa alkunsa hollantilaisten vuonna 1849 käynnistämästä ylemmästä lääketieteellisestä koulutuksesta. Vuonna 1951 koulutukselle annettiin virallinen nimi Dokter-Djawa School (Jaavalaisten lääkärien oppilaitos). 1800-luvun lopulla oppilaitoksen nimi vaihtui, vuonna 1898 muotoon School tot Opleiding van Indische Artsen (STOVIA, Lääketieteellinen oppilaitos alkuperäiskansojen lääkäreille). Tämä oppilaitos suljettiin vuonna 1927. Samoihin aikoihin perustettiin kuitenkin toinen ylempi lääketieteellinen oppilaitos ja neljä muuta ylempää opetusta antavaa instituuttia Jaavan kaupunkeihin: Technische Hoogeschool te Bandoeng (Insinööritieteiden tiedekunta) Bandungiin (1920), Recht Hoogeschool (Lakitieteellinen tiedekunta) Bataviaan eli nykyiseen Jakartaan (1924), Faculteit der Letteren en Wijsbegeerte (Luonnontieteiden ja humanististen tieteiden tiedekunta) Bataviaan (1940) ja Faculteit van Landbouwweteschap (Maataloustieteiden tiedekunta, Bogoriin (1941). Näiden perustalle syntyi vuonna 1946 Nood-universiteit (Hätätilayliopisto).
Vuonna 1947 Nood-universiteit muutti nimensä muotoon Universiteit van Indonesië; yliopiston pääpaikaksi tuli Jakarta, vaikka silloisessa pääkaupungissa Yogyakartassa oli myös opetusta. Indonesian itsenäistymisen jälkeen vuonna 1949 yliopisto keskitti ydintoimintansa Jakartaan. Yliopiston virallinen nimi muutettiin vuonna 1950 hollanninkielisestä muodosta indonesian kielelle muotoon Universiteit Indonesia. Tässä vaiheessa yliopiston lääketieteellinen, lakitieteellinen, humanistinen (Faculty of Letters) ja filosofinen tiedekunta toimivat Jakartassa, insinööritieteiden tiedekunta Bandungissa, maataloustieteellinen tiedekunta Bogorissa, hammaslääketieteellinen tiedekunta Surabayassa ja taloustieteiden tiedekunta Makassarissa.
Jakartan ulkopuoliset tiedekunnat kehittyivät vuosina 1954-1963 itsenäisiksi yliopistoikseen. Indonesian yliopistoon jääneet tiedekunnat toimivat Jakartan ydinkeskustassa Jl. Salemba -kadun varrella. Yliopistoon perustettiin myös uusia tiedekuntia ja toiminta keskittyi kolmelle kampusalueelle. Vuonna 1987 suuri osa yliopistosta muutti uudelle 320 hehtaarin laajuiselle Depokin kampukselle, joka rakennettiin aivan Jakartan kaupungin eteläpuolelle. Yliopistolle Salemban kampukselle jäivät lääketieteen ja hammaslääketieteen tiedekunnat sekä yliopistollisia jatko-opintoja tarjoava koulutusohjelma.
Depokin kampusaluetta on täydennetty vuosien saatossa uudisrakennuksilla. Esimerkinä mainittakoon uudenaikainen yliopistokirjasto.
Sijoitus kansainvälisissä yliopistovertailuissa

Indonesian yliopisto arvioidaan yleensä Indonesian korkeatasoisimmaksi yliopistoksi. Se sijoittui - yliopistovertailusta riippuen - esimerkiksi sijalle 601–800 maailmassa brittiläisessä THE-rankingissa (2020), sijalle 296 maailmassa yliopiston akateemista arvostusta korostavassa QS World University Rankingissa ja maailmanlistan sijalle 771 espanjalaisessa Webometrics-listauksessa. Tieteellisiä ansioita painottavassa Shanghain Jiao Tong -yliopiston ARWU-yliopistorankingiin (Academic Ranking of World Universities) ei kuitenkaan mahtunut yhtään yliopistoa Indonesiasta, vaikka ARWU-listalle kerätään tuhat maailman huippuyliopistoa. Tieteellisten viittausten ja palkintojen saralla Indonesian yliopisto ei olekaan maailman kärkiyliopistojen joukossa.
Opiskelijat ja henkilökunta

Indonesian yliopistossa opiskeli vuonna 2019 yli 47 000 opiskelijaa. He olivat kirjoilla yliopiston 14 tiedekunnassa, kahdessa jatko-opintoja tarjoavassa graduate schoolissa tai ammatillisten täydennysopintojen parissa. Yliopiston akateemiseen henkilökuntaan kuului 2 016 ihmistä.
Opetusta annetaan pääsääntöisesti indonesian kielellä, joskin osa alempaan korkeakoulututkintoon johtavista ohjelmista on saatavilla myös englanniksi. Maisteri- ja tohtoritutkintoon johtava opetus on muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta indonesiaksi (maisteritasolla poikkeuksena ravitsemustiede, kansanterveys, liikkeenjohto, taloustiede; tohtoritasolla ainoastaan biolääketiede).
Kuvia

Lääketieteen tiedekunnana rakennus Jakartassa.
Taloustieteiden ja liiketalouden tiedekunnan aluetta (Depok).
Indonesian yliopiston Depokin pääkampuksen yliopistokirjastoa.
Depokin yliopistokampuksen moskeija.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Indonesian yliopisto Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:University of Indonesia
Käännös suomeksi
Alceu Ribeiro

| Alceu Ribeiro |
| --- | --- |
 Alceu Ribeiro Palau Sollericissa, kuva vuodelta 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. joulukuuta 1919
Kuollut: 22. marraskuuta 2013 (93 vuotta)
Ammatti:  taidemaalari, kuvanveistäjä
Alceu Ribeiro (13. joulukuuta 1919 – 22. marraskuuta 2013) oli uruguaylainen taidemaalari ja kuvanveistäjä.
Elämäkerta

Ribeiro muutti Montevideoon vuonna 1939 opiskelemaan taidetta saatuaan stipendin. Opintojaan hän teki Joaquin Torres-Garcian ateljeessa. Opinnot kestivät aina vuoteen 1949 asti ja Ribeiro otti osaa useisiin näyttelyihin.
Valmistuttuaan Ribeiro perusti oman taidekeskuksen, missä annettiin taideopetusta, pidettiin konsertteja ja näytettiin elokuvia. Siellä viihtyivät myös Montevideon julkkikset ja taiteilijat. Vuonna 1962 hän aloitti opetuksen yliopistossa ja ryhtyi matkustelemaan laajalti Etelä-Amerikassa.
Tehdessään yhteistyötä Uruguayn taidemuseon kanssa hän ryhtyi matkustelemaan sen valtuuttamana Euroopassa. Vuonna 1973 hän vieraili ensi kerran Mallorcalla. Seuraavana vuonna hän otti siellä haltuun veljensä ateljeen ja vuonna 1979 hän asettui asumaan sinne pysyvästi. Hän kävi syntymämaassaan edelleen vuosittain.
Vuodesta 1998 Ribeiro oli barcelonalaisen Dalmaun gallerian vakiotaiteilijoita aina kuolemaansa saakka. Vuonna 2007 häneltä valmistui teos Uruguayhin ja vielä kaksi vuotta myöhemmin Las Palmasissa.
Aiheesta muualla

http://www.alceuribeiro.com/
http://www.saladalmau.com/artista/alceu-ribeiro/
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Anitta Niemi

Anitta Niemi ja Ville-Veikko Salminen vuonna 1972.
Anitta Eliisa Niemi (s. 22. lokakuuta 1951 Tampere) on suomalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti televisiosarjasta Kotikatu.
Opinnot ja ura

Niemi opiskeli Tampereen yliopiston ammattinäyttelijäkurssilla vuosina 1969–1973. Valmistuttuaan hän sai kiinnityksen Helsingin Kaupunginteatteriin.
Teatterin lisäksi Niemi on näytellyt elokuvissa ja televisiosarjoissa. Ensimmäisen televisioroolinsa hän teki vuonna 1971 elokuvassa Mareena, jossa hänellä oli pääosa. Niemi on esiintynyt myös elokuvissa Viu-hah hah-taja (1974), Runoilija ja muusa (1978) ja Kaikenlaisia karkulaisia (1981). Vuosina 1994–1997 hän näytteli Seija Viitalaa Kovaa maata -sarjassa.
Tunnetuimman roolityönsä Niemi teki televisiosarjassa Kotikatu (1995–2012), jossa hän esitti Karin Luotolaa seitsemäntoista vuotta.
Niemi jäi eläkkeelle vuonna 2014.
Aivoverenvuoto

Niemi sairastui vakavasti joulukuussa 2000, kun  hän sai rajun aivoverenvuodon ollessaan Helsingin Kaupunginteatterin harjoituksissa. Niemelle tehtiin kaksi leikkausta, ja hän vietti sairaalassa puoli vuotta. Hänen sairauslomansa aikana Kotikadun Karinia näytteli tilapäisesti Virve Larimo. Niemi palasi töihin elokuussa 2001, mutta hänen arkensa oli raskasta vielä pitkään sen jälkeenkin. Niemi on sanonut kärsineensä muistiongelmista, väsymyksestä ja masennuksesta. Toipuminen aivoverenvuodosta vei kaikkiaan kahdeksan vuotta.
Yksityiselämä

Niemi on ollut aikoinaan naimisissa unkarilaisen Istvan Dechyn kanssa. Heidän esikoisensa syntyi 1982 ja tytär 1984.
Niemen avopuoliso 1970-luvulla oli näyttelijä Ville-Veikko Salminen.
Aiheesta muualla

Anitta Niemi Elonetissä.
Anitta Niemi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Olipa kerran Kotikatu: näin menestysdraaman kaari kantoi
Wotho

Wotho
Satelliittikuva Wothosta.
| --- | --- |
Sijainti:  Marshallinsaaret 
Korkein kohta:  3  m 
Pinta-ala:  4,33 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  97 (2011)
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Wotho on atolli Marshallinsaarilla Tyynellämerellä. Se sijaitsee Ralikin saariketjussa. Wothossa oli 97 asukasta vuonna 2011. Atolli koostuu 18 saaresta, joiden pinta-ala yhteensä on 4,33 neliökilometriä. Atollilla on laguuni, jonka pinta-ala on noin 95 neliökilometriä. Wothon atolli tunnettiin ennen nimellä Schantzin saaret Johan Eberhard von Schantzin mukaan.[lähde? ]
Alain Vigneault

| Alain Vigneault |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. toukokuuta 1961 (ikä 63) Quebec, Quebec, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Seura
Seura:  Philadelphia Flyers
Sarja:  NHL
Tehtävä:  päävalmentaja
Valmennusura
Vuodet:  1986–
Seurat:  NHL:  Ottawa Senators (apuv.)   Montreal Canadiens  Vancouver Canucks  New York Rangers  Philadelphia Flyers  AHL:  Manitoba Moose QMJHL:  Trois-Rivières Draveurs   Hull Olympiques   Beauport Harfangs   Prince Edward Island Rocket
Alain Vigneault (s. 14. toukokuuta 1961 Quebec, Quebec, Kanada) on jääkiekkovalmentaja ja entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Peliurallaan puolustajana pelannut Vigneault toimii NHL-seura Philadelphia Flyersin päävalmentajana.
NHL-valmentajana Vigneault on johdattanut joukkueensa kolmesti runkosarjan voittoon vuosina 2011, 2012 ja 2015 sekä kahdesti Stanley Cup -finaaleihin vuosina 2011 ja 2014. Vigneault palkittiin vuonna 2007 NHL:n parhaan valmentajan palkinnolla, Jack Adams Awardilla. Hänelle on kertynyt valmentajana yli 950 runkosarjaottelua NHL:ssä. Vigneault palkattiin Philadelphia Flyersin päävalmentajaksi usean vuoden mittaisella sopimuksella kaudesta 2019-2020 alkaen.
Pelaajaura

Vigneault'n peliura NHL:n St. Louis Bluesissa kesti kaksi kautta ja 42 ottelua vuosina 1981–1983. Ammattilaisurallaan puolustaja pelasi myös alemman tason CHL- ja AHL-farmisarjoissa. Viimeiset ammattilaispelinsä Vigneault pelasi keväällä 1984.
Valmennusura

Kahden kauden tauon jälkeen alkoi Vigneault'n valmennusura QMJHL-seura Trois-Rivières Draveursissa, jossa Vigneault oli itsekin pelannut puolitoista kautta juniorina. Seuraavat viisi kautta Vigneault valmensi saman sarjan Hull Olympiquesia, jossa hän oli aloittanut junioriuransa. Ensimmäinen kausi Olympiquesin valmentajana toikin heti QMJHL-mestaruuden ja valinnan sarjan parhaaksi valmentajaksi.
NHL sai kaudella 1992–1993 laajennusjoukkueen Ottawa Senatorsista ja Vigneault sai mahdollisuuden toimia Rick Bownessin apuvalmentajana. Laajennusjoukkueen ensimmäiset kaudet olivat vaikeita ja koko valmennustiimi saikin potkut kesken kauden 1995–1996. Vigneault palasi QMJHL-sarjaan ja valmensi Beauport Harfangsin vielä samalla kaudella aina loppuotteluihin asti. Valmennuspesti jatkui myös seuraavan kauden.
Valmennusura > Montreal Canadiens

Kaudella 1997–1998 Vigneault sai vihdoin NHL-joukkueen päävalmentajapestin. Quebecissä syntynyt ja kasvanut kanadalainen valittiin kotiprovinssinsa Montreal Canadiensin valmentajaksi. Ensimmäisellä kaudella joukkue eteni aina pudotuspelien toiselle kierrokselle, mutta kahdella seuraavalla kaudella pelit päättyivät jo runkosarjaan. Neljäs kausi alkoi myös alavireisesti ja Vigneault vapautettiin tehtävistään jo syyskaudella.
Valmennusura > Paluu juniorikiekon pariin

Canadiensin antamien potkujen jälkeen Vigneault piti kahden ja puolen vuoden tauon valmentamisesta. Paluu valmentamisen pariin tapahtui syksyllä 2003, kun Vigneault palasi valmentamaan QMJHL-sarjaan. Vigneault valmensi kaksi kautta Prince Edward Island Rocket -joukkuetta. Syksyllä 2005 Vigneault'lle tarjouttui mahdollisuus palata valmentamaan aikuisten ammattilaisjoukkuetta. NHL-seura Vancouver Canucksin farmiseura Manitoba Moose pelasi Winnipegissä AHL-sarjaa. Joukkue eteni kauden aikana pudotuspelien toiselle kierrokselle.
Valmennusura > Vancouver Canucks

Vancouver Canucks ei päässyt pudotuspeleihin kaudella 2005–2006 ja seura päätti olla jatkamatta yhteistyötä seitsemän ja puoli kautta joukkuetta valmentaneen Marc Crawfordin kanssa. Seura valitsi uudeksi päävalmentajakseen edellisellä kaudella farmijoukkuetta valmentaneen Vigneault'n. Valmennustiimiin liittyi tuttu Rick Bowness, jonka apuvalmentajana Vigneault oli aloittanut valmentamisen NHL:ssä yli vuosikymmen aiemmin.
Seitsemän kautta kestänyt pesti Canucksin valmentajana osoittautui menestyksekkääksi. Joukkue jäi vain kerran pudotuspelien ulkopuolelle ja ylsi kahdesti NHL:n runkosarjan voittoon vuosina 2011 ja 2012. Suurin palkinto jäi kuitenkin vain yhden voiton päähän, kun Boston Bruins voitti Stanley Cupin seitsemän ottelun finaalisarjassa keväällä 2011. Kaksi seuraavaa kautta päättyivät pettymyksiin jo pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella ja samalla päättyi Vigneault'n aikakausi Vancouverissa. Kevääseen 2013 mennessä Vigneault voitti 313 runkosarjaottelua Canucksin valmentajana, mikä on seuran ennätys.
Valmennusura > New York Rangers

Kausi 2012–2013 oli päättynyt pettymykseen myös New Yorkissa ja Rangers erotti neljä ja puoli vuotta joukkuetta valmentaneen John Tortorellan. Vigneault jatkoi valmentajauraansa New Yorkissa ja Tortorella puolestaan siirtyi Vancouveriin. Ensimmäinen kausi Rangersin valmentajana osoittautui menestykseksi. Joukkue voitti itäisen konferenssin ja eteni Stanley Cup -finaaleihin asti. Jo kaksi vuotta aiemmin mestaruuden voittanut Los Angeles Kings osoittautui kuitenkin tiukassa ottelusarjassa liian vahvaksi, eikä Vigneault päässyt vieläkään juhlimaan Stanley Cup -voittoa. Toinen kausi Rangersin valmentajana toi Vigneault'lle kolmannen Presidents’ Trophyn, kun newyorkilaiset juhlivat runkosarjan voittoa. Helmikuussa 2015 Vigneault rikkoi myös 500 voiton rajan 21. NHL-valmentajana.
William Trevor

| William Trevor> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  William Trevor Cox
Syntynyt: 24. toukokuuta 1928 Mitchelstown, Corkin kreivikunta, Irlanti
Kuollut: 20. marraskuuta 2016 (88 vuotta) Somerset, Britannia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
William Trevor, koko nimi William Trevor Cox, (24. toukokuuta 1928 Mitchelstown, Corkin kreivikunta, Irlanti – 20. marraskuuta 2016 Somerset, Britannia) oli irlantilainen kirjailija. Hän oli vuodesta 1960 Englannissa opettajana ja mainostoimittajana ja harrasti myös kuvanveistoa ennen kirjailijanuran vakiintumista toisen romaanin The Old Boys julkaisemisen jälkeen 1964. Hänen romaaniensa henkilöt ovat yksinäisiä ja juurettomia väliinputoajia. Hän kirjoitti romaanien lisäksi novelleja.
Palkinnot ja tunnustukset

Whitbread-palkinto (paras romaani) 1976
Whitbread-palkinto (paras romaani) 1983
Whitbread-palkinto (paras romaani) 1994
Wotje

| Wotje |
| --- | --- |
 Satelliittikuvassa vasemmalla Erikub ja keskellä Wotje
Maantiede
Muut nimet:  Wūjae
Merialue:  Tyynimeri
Saaria yht.:  75
Suurin saari:  Wotje
Muita saaria:  Bodao, Enejeltalk, Ukon, Wetwirok, Kaiken, Wormej, Kimajo, Ninum, Kaben
Pinta-ala:  8,18 km²
Valtio
Valtio:  Marshallinsaaret
Väestö
Väkiluku:  859 (2011)
Wotje on 75 saaresta koostuva atolli Tyynellämerellä. Se on yksi Marshallinsaarten lainsäädännöllisistä alueista. Wotjen maapinta-ala on noin kahdeksan neliökilometriä, ja sillä on laguuni, jonka pinta-ala on 624 neliökilometriä. Atollilla oli 859 asukasta vuonna 2011.
Yhdystie 2014

Yhdystie 2014 on yhdystie joka kulkee Nousiaisten Koljolasta saman kunnan alueella sijaitsevaan Valpperiin. Tien pituus on 9 kilometriä.
Tien osoitenimenä on Valpperintie koko matkan.
Amigurumi

Amigurumi on neulottu tai virkattu pehmoeläin tai muu hahmo. Nimi tulee japaninkielisistä sanoista ami, joka tarkoittaa virkattua tai neulottua ja nuigurumi, joka taas tarkoittaa pehmolelua. Amigurumi on yleisimmin eläin, mutta se voi olla myös jokin esine tai olio kuten hedelmä, vihannes tai muffini, joka on usein ”elollistettu” esimerkiksi kirjailemalla sille naama. Amigurumi alkoi kasvattaa suosiotaan vuonna 2003 ja sittemmin suosio on kasvanut.
Suloisuus on suurin ominaispiirre amigurumeilla. Tämän vuoksi pää on usein suurempi muuta ruumista, ja raajat alamittaisia. Amigurumeja voidaan käyttää muun muassa lasten leluina, mutta useimmin niitä tehdään pelkästään esteettisistä syistä.
Tekniikka

Yleisin tapa amigurumin tekemisessä on virkkaus, jolloin eniten käytetty silmukka on kiinteä silmukka. Myös neulomalla voi tehdä amigurumin. Yleensä amigurumin eri osat tehdään erikseen ja sitten yhdistetään ne toisiinsa. Amigurumia tehdessä käytetään yleensä suositeltua puikko- tai koukkukokoa pienempiä puikkoja ja koukkuja, jotta pinta saadaan tiheäksi, että täyte pysyisi paremmin sisällä.
Virkatessa amigurumia, työskentely etenee yksi osa kerrallaan spiraalimaisesti kierros kierrokselta. Lopuksi osat täytetään vanulla, villalla tai muulla täytemateriaalilla ja ommellaan kiinni neulan ja langan avulla. Amigurumille voi ommella oman maun mukaan mm. silmiä, korvia ja muita koristuksia.
Amigurumien ohjeita löytyy paljon erilaisista kyseiseen tekniikkaan erikoistuneista kirjoista ja etenkin internetistä, kuten harrastajien blogeista.
Kirjallisuutta

Bengtsson, Mia: Amigurumi. Virkkaa uusia iloisia maskotteja.  Atena, 2011.
Crews, T: Animal Amigurumi to Crochet. 8 Adorable Designs.  Annie’s, 2013.
Haden, C: Karmivan suloiset amigurumit. Virkkaa lempihirviösi.  (Suom. Muurinen, M.)  Atena, 2011.
Hiltunen, E: Angry Birds –Amigurumit.  Readme, 2013.
Hiltunen, E: Amigurumivirkkauksen ABC. Söpöjä koira- ja kissahahmoja Dibitassumaailmasta.  Wikistudia, 2012.
Obaachan, A: Amigurumiherkut. 25 virkattua makupalaa.  (Suom. Santala, M)  Kustannus-Mäkelä, 2012.
Obaachan, A: Amigurumijuhlaa. 25 virkattua koristetta juhliin ja merkkipäiviin.  (Suom. Santala, M)  Kustannus-Mäkelä, 2013.
von Knorring, L: Mukavat muumiamigurumit.  WSOY, 2013.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Amigurumi
Käännös suomeksi
Amigos

Amigos on Santanan vuonna 1976 julkaisema latinalainen rock-/pop-albumi.
Amigos nousi Billboardin listoilla kymmenenneksi, ja singlen "Let It Shine" korkein sijoitus oli 77. Levy myi Yhdysvalloissa kultaa 11. kesäkuuta 1976. Levy oli julkaistu maaliskuussa.
Levy-yhtiönä toimi Columbia Records ja tuottajana David Rubinson. Albumia edelsi Borboletta (1974) ja seurasi Festival (1977). Äänitteen kesto on 41 minuuttia 14 sekuntia.
Kappaleet

"Dance Sister Dance (Baila Mi Hermana)" (Leon 'Ndugu' Chancler, Tom Coster, David  Rubinson) – 8:15
"Take Me With You" (Chancler, Coster) – 5:26
"Let Me" (Carlos Santana, Coster) – 4:50
"Gitano" (Armando Peraza) – 6:13
"Tell Me Are You Tired" (Chancler, Coster) – 5:42
"Europa (Earth's Cry Heaven's Smile)" (Santana, Coster) – 5:06
"Let It Shine" (David Brown, Ray Gardner) – 5:42
Kokoonpano

Carlos Santana – laulu, kitara, lyömäsoittimet
David Brown – basso
Tom Coster – kosketinsoittimet, laulu
Leon 'Ndugu' Chancler – rummut, lyömäsoittimet
Armando Peraza – lyömäsoittimet, laulu
Greg Walker – laulu
Ivory Stone – laulu
Julia Tillman Waters – laulu
Maxine Willard Waters – laulu
Albert Jorquera

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Albert Jorquera Fortia
Syntymäaika: 3. maaliskuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Bescanó, Girona, Espanja
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 183 senttimetriä
Seura
Seura: Girona
Pelinumero: –
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1998–1999 1999–2004 2000–2001 2001–2002 2004–2009 2009– | Barcelona C Barcelona B → Ceuta (laina) → Mataró (laina) Barcelona Girona |   3 (0) 31 (0) 7 (0) 0 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. elokuuta 2009.
Albert Jorquera Fortia (s. 3. maaliskuuta 1979 Bescanó, Gironan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. 183 senttimetriä pitkä Jorquera edustaa Gironaa, johon hän siirtyi kesällä 2009.
Ura

Jorquera on edustanut suurimman osan urastaan Barcelonaa, jonka junioreihin hän siirtyi Vilobísta loppuvuodesta 1994. Ensimmäiset ottelunsa aikuisten sarjoissa hän pelasi kaudella 1998–1999 Barcelonan kolmosjoukkueessa. Vuosina 2000–2002 hän pelasi lainalla Segunda División B:n Ceutassa ja Mataróssa.
Barcelonan edustusjoukkueessa Jorquera debytoi 17. tammikuuta 2004 Primera Divisiónin ottelussa Athleticia vastaan. Rüştü Reçberin lähdettyä seuraavana kesänä hän vakiinnutti paikkansa joukkueessa. Víctor Valdés oli kuitenkin selkeä ykkösmaalivahti, joten Jorqueran peliaika jäi vähäiseksi. Runsaan viiden kauden aikana hän pelasi Barcelonan edustusjoukkueessa 24 virallista ottelua, joista seitsemän sarjassa, 13 cupissa, yksi supercupissa ja kolme Mestarien liigassa.
Jorquera on pelannut myös alueellisessa Katalonian joukkueessa. Hän loukkasi vakavasti polvensa ristisiteet Katalonian ja Baskimaan välisessä ottelussa 29. joulukuuta 2007, minkä seurauksena hän oli lähes vuoden pois pelikentiltä. Barcelona hankki tällä välin José Manuel Pinton hänen korvaajakseen.
Saavutukset

Primera División: 2004–2005, 2005–2006, 2008–2009
Copa del Rey: 2008–2009
Supercopa de España: 2005, 2006, 2009
Mestarien liiga: 2005–2006, 2008–2009
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Albert Jorquera Wikimedia Commonsissa