stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1903

Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1903 järjestettiin Rotterdamissa, Alankomaissa helmikuun alussa. Kisat olivat kaikkien aikojen kolmannet epäviralliset painin EM-kilpailut. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaisessa painissa yhdessä sarjassa ilman erillisiä painoluokkia.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen paini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Avoin sarja |  Gustav Frištenský |  Hans Heinrich Egeberg |  Joseph Plombe |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Böömi | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 |  Tanska | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 |  Belgia | 0 | 0 | 1 | 1 |
Ehdon alla

| Ehdon alla Opaali |
| --- | --- | --- |

Mixtapen tiedot
 Julkaistu: 21. maaliskuuta 2007
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: gangsta rap
 Levy-yhtiö: Turnin' Records
Opaalin muut julkaisut
| Paras aina 1999 | Ehdon alla 2007 | Viisasten kivi 2007 |
Ehdon alla on suomalaisen rap-artisti Opaalin mixtape, joka julkaistiin 21. maaliskuuta 2007. Levy koostuu Opaalin Viisasten kivi -albumilta poisjätetyistä kappaleista.
Kappaleet

Intro – 3.10
Mä määrään tääl – 2.17
Kuumotus – 3.25
Kaikki on saatava – 4.10 (mukana Juju)
No ei – 2.36 (mukana Travis Bicle)
Kyllästyny – 3.55
Se ei kuulu mulle – 3.09 (mukana Idän Ihme)
Luukuta – 3.16 (mukana Juju)
K.H.Y.L. – 3.41 (mukana Idän Ihme & Spesialisti)
Kadulla on kuumaa – 3.23 (mukana Tupla-S & Idän Ihme)
Viisasten kivi teaser – 2.16
Eheyttäminen (tietotekniikka)

Kuvallinen versio pirstaloitumisesta ja sitten eheyttämisestä.
Eheyttäminen käynnissä Windows XP:ssä.
Eheyttäminen tai eheytys on toimenpide, jolla vähennetään tietokoneen kiintolevyllä olevan tiedostojärjestelmän pirstaloitumista. Eheyttämisessä levyn sisältö järjestetään uudelleen siten, että samaan tiedostoon kuuluvat osat sijoittuvat levylle peräjälkeen, toistensa läheisyyteen. Tällöin levyn lukupään edestakainen ja aikaa vievä liikuttelu vähenee ja tiedoston lukeminen nopeutuu. Samalla pirstaloitumista saatetaan ehkäistä tyhjää tilaa tiivistämällä. Jotkin eheyttäjät pyrkivät lisäksi pitämään samaan hakemistoon kuuluvat, pienet tiedostot yhdessä, sillä niitä käytetään usein peräjälkeen.
Eheyttäminen ja SSD

Perinteisiä kiintolevyjä seuranneita SSD-massamuistilevyjä ei yleensä tarvitse eheyttää. Vaikka myös SSD-levyn tiedostojärjestelmä pirstaloituu ajan myötä, tällä ei normaalisti ole mainittavaa haittavaikutusta levyn korkeiden luku- ja kirjoitusnopeuksien vuoksi. Eheyttäminen jopa lyhentää SSD-levyn käyttöikää, sillä tiedostojen uudelleenjärjestely kuluttaa levyn muistisoluja. Sitä tulisikin käyttää SSD-levyillä vain, mikäli pirstaloituminen hidastaa havaittavasti tietokoneen suorituskykyä.
Enteerinen hermosto

Enteerinen hermosto on autonomisen hermoston osa joka ohjaa ruuansulatuskanavaa. Järjestelmä sijaitsee ruuansulatuskanavan yhteydessä ja se kehittyy alkion hermostopienasta. Enteerisen hermoston toiminta perustuu paljolti autonomisen hermostoston lähettämiin viesteihin, mutta se kykenee myös täysin itsenäisten toimintojen, kuten refleksien suorittamiseen ilman keskushermoston apua. Enteerinen hermosto käsittää noin sata miljoonaa neuronia. Vertailun vuoksi sukkulamadoilla on aivoissa vain 300 neuronia, koiralla 160 miljoonaa neuronia 
 ja ihmisaivoissa on 86 miljardia neuronia .
Antti Närhi

Antti Arvo Närhi (s. 22. elokuuta 1944 Pori) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Närhen vanhemmat olivat vaatturimestari Veikko Närhi ja Ulla Närhi. Hän avioitui 1969 Heli Pautolan kanssa. Närhi tuli ylioppilaaksi Kulmakoulusta Helsingissä 1965 ja valmistui diplomi-insinööriksi  Teknillisestä korkeakoulusta 1971. Närhi loi uransa Outokumpu Oy:n palveluksessa. Hän oli Porin tehtaiden tutkimusinsinööri 1971–1975 ja laadunvalvontapäällikkö 1975, Tornion tehtaiden laatu- ja asiakaspalvelupäällikkö 1976–1980 ja myyntipäällikkö 1980–1981 sekä Outokumpu Svenska Ab:n toimitusjohtaja Göteborgissa 1981–1985.
Outokumpu Oy:n Tornion tehtaiden myyntijohtaja Närhi oli 1985–1986 ja Valssatut tuotteet -yksikön johtaja 1987–1989, Oy Ja-Ro Ab:n toimitusjohtaja Pietarsaaressa 1990–1991, Outokumpu Steel Oy:n toimitusjohtaja Torniossa 1991–1998, Outokumpu Oyj:n johtaja ja johtokunnan jäsen Helsingissä 1998–2001, Outokumpu Steel Oy:n toimitusjohtaja 2000–2001, AvestaPolarit Oyj:n johtaja 2001–2003 ja Outokumpu Stainless Steel Oy:n johtaja Espoossa 2004–2005. Teollisuusneuvoksen arvonimen Närhi sai 2005.
Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1902

Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1902 järjestettiin Haagissa, Alankomaissa. Kyseessä olivat kaikkien aikojen toiset epäviralliset painin EM-kilpailut. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaisessa painissa yhdessä sarjassa ilman erillisiä painoluokkia.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen paini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Avoin sarja |  Hans Heinrich Egeberg |  J. Koelink |  A. Kok |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Tanska | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 |  Alankomaat | 0 | 1 | 1 | 2 |
Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1906

Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1906 järjestettiin Haagissa, Alankomaissa. Kisat järjestettiin Alankomaissa viidennen kerran peräkkäin. Kilpailuissa painittiin kreikkalais-roomalaisessa painissa kolmessa eri sarjassa. Kyseessä oli EM-tasolla ensimmäinen kerta, kun painijat jaettiin erillisiin painoluokkiin.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen paini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 75 kg |  W. van Veen |  J. Lorentz |  Josef Mercey |
| 85 kg |  F. Togni |  G. Heil |  A. Kok |
| yli 85 kg |  Heinrich Rondi |  C. Kok |  Fritz Stolzenwald |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Alankomaat | 2 | 3 | 3 | 8 |
| 2 |  Saksa | 1 | 0 | 0 | 1 |
Andy Miele

| Andy Miele |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1988 (ikä 36) Grosse Pointe Woods, MI, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  174 cm
Paino:  77 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Phoenix Coyotes (NHL) Portland Pirates (AHL) Grand Rapids Griffins (AHL) Lehigh Valley Phantoms (AHL) Malmö Redhawks (SHL) Växjö Lakers HC (SHL) Tucson Roadrunners (AHL) Torpedo Nižni Novgorod (KHL) Lausanne HC (NL) HV71 (SHL)
Andy Miele (s. 15. huhtikuuta 1988 Grosse Pointe Woods, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Mielen vahvuuksiin kuuluu kädet ja pelintekeminen varsinkin AHL:ssä. Hän pelaa pienestä koostaan huolimatta varsin periksiantamattomasti ruuhkatilanteissa. Mielen heikkouksiin kuuluu pieni koko ja voiman puute, jotka ovat vaikeuttaneet hänen pelintekotaitojaan NHL:n puolella.
Ura > Maajoukkueura

Miele kuului Yhdysvaltain joukkueeseen vuoden 2011 MM-kilpailuissa, jolloin hän pelasi kaksi ottelua tehden molemmissa syöttöpisteen.
Muuta

Miele kuuluu urheilumaailman homofobian vastaiseen You Can Play -järjestöön.
Ann Richards

| Ann Richards |
| --- | --- |

Texasin 45. kuvernööri
 15. tammikuuta 1991 – 17. tammikuuta 1995  
Edeltäjä:  Bill Clements
Seuraaja:  George W. Bush
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. syyskuuta 1933 Lacy Lakeview, Texas, Yhdysvallat
Kuollut: 13. lokakuuta 2006 (72 vuotta) Austin, Texas, Yhdysvallat
Puoliso:  Dave Richards
Tiedot
Puolue:  Demokraatit
Dorothy Ann Willis Richards (1. syyskuuta 1933 – 13. syyskuuta 2006) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko, Texasin kuvernööri 1991–1995.
Richards valittiin vaalilla vuonna 1982 Texasin osavaltion valtiovarainministeriksi. Hän oli ensimmäinen osavaltiotason poliittiseen virkaan valittu nainen Texasissa 50 vuoteen. Vuonna 1990 hän asettui ehdokkaaksi osavaltion kuvernööriksi Bill Clementsin jättäessä viran. Hän hävisi kuvernöörinvaalin vuonna 1994 republikaanien George W. Bushille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ann Richards Wikimedia Commonsissa
Texasin kuvernöörit
J. P. Henderson
Wood
Bell
J. W. Henderson
Pease
Runnels
Houston
Clark
Lubbock
Murrah
Hamilton
Throckmorton
Pease
Davis
Coke
Hubbard
Roberts
Ireland
Ross
Hogg
Culberson
Sayers
Lanham
Campbell
Colquitt
J. Ferguson
Hobby
Neff
M. Ferguson
Moody
Sterling
M. Ferguson
Allred
O'Daniel
Stevenson
Jester
Shivers
Daniel
Connally
Smith
Briscoe
Clements
White
Clements
Richards
Bush
Perry
Abbott
Antti Okko

Antti Okko (9. lokakuuta 1916 Lemi – 29. lokakuuta 2008 Espoo) toimi apulaisoikeuskanslerina vuosina 1974−1981.
Okko palveli sukellusvenejoukoissa vuodesta 1936 sodan loppuuna asti, muun muassa sukellusvene Vesikon viimeisenä purserina. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1946 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1950 ja sai varatuomarin arvon 1960. Okko toimi poliisihallinnossa muun muassa opettajana poliisikoulussa.
Sisäasiainministeriön hallitussihteerin virasta hän siirtyi eduskunnan oikeusasiamiehen sihteeriksi 1965 ja toimi myös oikeusasiamiehen kansliapäällikkönä sekä sivutoimisesti eduskunnan perustuslakivaliokunnan sihteerinä 1966−1974 apulaisoikeuskansleriksi nimittämiseensä asti.
Anqa

Anqa. Tuntemattoman intialaisen taiteilijan piirros 1700-luvulta.
Anqa on arabialainen tarulintu. Sen nimi on feminiininen muoto sanasta ʾaʿnaq, joka tarkoittaa pitkää kaulaa. Nimeen liittyy myös toinen sana, ʿanāq, joka tarkoittaa epäonnea ja vastoinkäymistä. Anqa on siis melko määritelmällisesti pahanilmanlintu.
Keskiajalla elänyt tähtitieteilijä Zakariya al-Qazwini kertoi anqan elävän karkotettuna kaukaisella saarella, jossa se syö norsuja. Qazwinin mukaan anqa elää 1700 vuotta, pariutuu 500-vuotiaana ja poikanen kuoriutuu munasta 125-vuotiaana.
Anqan kanssa jossain määrin samantyyppisiä tarulintuja ovat esimerkiksi iranilainen simurgh, bysanttilainen kotka, rok-lintu sekä feeniks.
Aleksandr Vinokurov

| Aleksandr Vinokurov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Aleksandr Nikolajevitš Vinokurov  Алекса́ндр Николаевич Винокуров
Syntynyt: 16. syyskuuta 1973 (ikä 51)
Kansalaisuus:   Kazakstan
Pyöräilijä
Lempinimi:  Vino
Pituus:  177 cm
Paino:  68 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  yleisajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
1998–1999 2000–2005 2006   2006–2007  2009–2012:  Casino    Team Telekom/T-Mobile Liberty Seguros-Würth   Astana Astana
Suurimmat voitot
  Espanjan ympäriajo 2006, 4 etappia Ranskan ympäriajo, 6 etappia Liège-Bastogne-Liège 2005, 2010 Amstel Gold Race 2003 Pariisi–Nizza-ajo 2002, 2003 Dauphiné Libéré 1999 Sveitsin ympäriajo 2003 Saksan ympäriajo 2001 Maantieajon olympiavoitto 2012 
 Tiedot päivitetty: 14. heinäkuuta 2013 
| Mitalit> Maa:   Kazakstan.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kazakstan.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kazakstan.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Maa:   Kazakstan> Miesten pyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | maantieajo |  |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | maantieajo |  |
Aleksandr Nikolajevitš "Vino" Vinokurov (ven. Александр Николаевич Винокуров, s. 16. syyskuuta 1973 Petropavl, Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto) on kazakstanilainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1998–2012. Hänet tunnettiin hyökkäävästä, irtiottoihin pyrkivästä ajotyylistään. Hän menestyi sekä yhden päivän klassikoissa että pitkissä etappiajoissa, ja voitti olympiakultaa 2012 ja Espanjan ympäriajon 2006.
Vinokurov jäi kiinni veridopingin käytöstä vuoden 2007 Ranskan ympäriajossa. Hän sai Kazakstanin pyöräilyliitolta heinäkuulle 2008 kestävän kilpailukiellon ja ilmoitti joulukuussa 2007 lopettavansa uransa. Kilpailukielto pidennettiin sittemmin kahden vuoden mittaiseksi, mutta hän ilmoitti vuonna 2009 tekevänsä paluun heti kilpailukiellosta vapauduttuaan.
Ura > 1997–2002

Vinokurov aloitti ammattilaisuransa Casino-tallissa vuonna 1997 ja voitti Dunkerquen neljän päivän ajon vuonna 1998 sekä Dauphiné Libérén 1999. Hän siirtyi silloiseen Team Telekomiin (nykyinen Team Columbia-HTC) vuonna 2000 ja saavutti hopeaa tallitoverinsa Jan Ullrichin jälkeen  Sydneyn olympialaisissa. Samana vuonna Vinokurov voitti Espanjan ympäriajon 18. etapin ja oli toinen Ranskan ympäriajon 18. osuudella.
Ura > 2003

Vinokurovin lopullinen läpimurto tapahtui vuonna 2003, jolloin hän voitti Pariisi–Nizza-ajon – vain muutama päivä sen jälkeen, kun hänen maanmiehensä ja ystävänsä Andrei Kivilev oli kuollut samassa kilpailussa saamiinsa vammoihin. Tasan 40 päivää myöhemmin, perinteisen kazakstanilaisen suruajan jälkeen, Vinokurov voitti Amstel Gold Racen. Hän omisti molemmat voittonsa Kivileville ja totesi voittaneensa "kahden miehen voimilla". Myöhemmin samana vuonna Vinokurov voitti vielä Sveitsin ympäriajon sekä sijoittui kolmanneksi Ranskan ympäriajossa yhden etappivoiton saavuttaen.
Ura > 2004

Vinokurov oli suurimpia suosikkeja vuoden 2004 Ranskan ympäriajossa, mutta joutui jäämään kilpailusta pois loukattuaan olkapäänsä Sveitsin ympäriajossa. Kauden päätteeksi hän sai pronssia MM-kilpailujen aika-ajossa.
Ura > 2005

Vuonna 2005 Vinokurov voitti vanhimman klassikon, Liège-Bastogne-Liègen, sekä vaativaan Mont Ventoux'n nousuun päättyneen etapin Dauphiné Libéréssä. Ranskan ympäriajon ensimmäisessä aika-ajossa hän kukisti tallitoverinsa Jan Ullrichin ja Andreas Klödenin, mutta menetti paljon aikaa ensimmäisillä vuoristoetapeilla. Hän voitti 11. osuuden kukistettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Santiago Boteron. Vinokurov sai Henri Desgrange -palkinnon saavutettuaan ensimmäisenä Tour de Francen korkeimman kohdan Col du Galibier'n (2 645 metriä). Kilpailun päätteeksi hän voitti Champs-Élysées'lle päättyneen viimeisen etapin, jolla perinteisesti ovat juhlineet kirimiehet – samalla hän nousi kilpailussa viidenneksi.
Ura > 2006

Vinokurov siirtyi vuoden 2006 alussa Liberty Seguros-Würth -joukkueeseen, mutta tallin toiminta päättyi toukokuussa tallipäällikkö Manolo Saizin tultua pidätetyksi niin sanotun Operaatio Puerton yhteydessä, johon liitettiin myös useita Liberty Seguros -joukkueen ajajia – ei kuitenkaan Vinokurovia. Ryhmä kazakstanilaisia yrityksiä perusti Liberty Segurosin raunioille uuden tallin, Astana Teamin. Ranskan ympäriajo jäi uudelta joukkueelta väliin, mutta Espanjan ympäriajoon se pääsi mukaan. Vinokurov jäi kilpailun ensimmäisellä vuorietapilla kärkimiesten vauhdista, mutta 7. osuudella hän oli toinen niukasti Alejandro Valverdelle hävinneenä. Voitettuaan kahdeksannen ja yhdeksännen etapin hän nousi kokonaiskilpailussa viidenneksi. Jatkossa Vinokurov ajoi hyvin sekä vuoristossa että aika-ajoissa, joista viimeisen hän voitti – tuloksena Espanjan ympäriajon voitto ennen Valverdea sekä kolmanneksi sijoittunutta tallitoveria ja maanmiestä Andrei Kašetškinia. Kauden päätteeksi Vinokurov saavutti vielä pronssia MM-kilpailujen aika-ajossa.
Ura > 2007

Vuoden 2007 Ranskan ympäriajossa Vinokurov kaatui viidennellä etapilla loukaten muun muassa polvensa. Hän ajoi Alppien kolme vuorietappia tärkeimpänä tavoitteenaan hävitä mahdollisimman vähän muille kärkimiehille. Vinokurov lähti kilpailun 13. osuudelle, ensimmäiselle aika-ajoetapille, 19. sijalta. Hän voitti etapin yli minuutin erolla Cadel Evansiin nousten kokonaiskilpailussa yhdeksänneksi. Seuraavana päivänä Vinokurov hävisi Pyreneiden ensimmäisellä vuorietapilla osuuden voittaneelle Alberto Contadorille lähes puoli tuntia. Päivää myöhemmin hän palasi voittajaksi ajettuaan yksinäisessä irtiotossa maaliin kilpailun 15. etapilla. Tiistaina 24. heinäkuuta Vinokurovin Astana-talli kertoi kazakstanilaisen jääneen kiinni veridopingin käytöstä 13. osuuden jälkeen tehdyssä testissä. Samalla talli ilmoitti vetäytyvänsä kilpailusta. Lauantaina 28. heinäkuuta myös Vinokurovin B-näyte osoittautui positiiviseksi. Seuraavan viikon alussa Astana irtisanoi Vinokurovin .
Ura > 2009

Vinokurov vapautui kilpailukiellosta kesällä 2009. Hän edusti Kazakstanin maajoukkuetta voittaessaan aika-ajoetapin Tour de l'Ain -kilpailussa. 24. elokuuta hän teki vuoden 2010 loppuun kestävän sopimuksen Astana-tallin kanssa. Hänen ensimmäinen kilpailunsa tallissa oli Espanjan ympäriajo 2009.
Ura > 2010

Vinokurov voitti huhtikuun lopulla Giro del Trentino  -etappikilpailun. Vain kaksi päivää myöhemmin hän voitti toisen kerran urallaan Liège–Bastogne–Liège-klassikon kukistettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Aleksandr Kolobnevin. Italian ympäriajon kokonaiskilpailussa hän sijoittui kuudenneksi ja pistekilpailussa toiseksi. Hän johti kokonaiskilpailua kolmannen etapin jälkeen sekä uudelleen, sijoituttuaan seitsemännellä etapilla kolmanneksi, etappien 7–10 jälkeen. Ranskan ympäriajossa hän voitti 13. etapin ja oli kokonaiskilpailussa viidestoista. Viikkoa myöhemmin hän sijoittui toiseksi Clásica de San Sebastián -kilpailussa.
Ura > 2011

Vinokurov voitti etapin Baskimaan ympäriajossa sekä Tour de Romandiessa, jonka kokonaiskilpailussa hän oli kolmas. Hän sijoittui kolmanneksi myös Critérium du Dauphinéssa. Hän mursi oikean reisiluunsa kolaroituaan Ranskan ympäriajon 9. etapilla. Viikko tämän jälkeen hän ilmoitti lopettavansa uransa, mutta pyörsi päätöksensä syyskuussa.
Ura > 2012

Vinokurov voitti maantieajon olympiakultaa Lontoossa kukistettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Rigoberto Uranin.
Aiheesta muualla

Aleksandr Vinokurovin virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (espanjaksi)
Miesten maantiepyöräilyn maantiejon olympiavoittajat
Erkki Teikari

Erkki Teikari (s. 9. heinäkuuta 1941 Oulu) on suomalainen toimittaja.
Teikari työskenteli pitkään Satakunnan Kansassa. Hän toimi vuodesta 1982 vuoteen 2002, jolloin jäi eläkkeelle, lehden vastaavana päätoimittajana, mitä ennen hän toimi vuosina 1973–1976 ja 1977–1981 lehden toisena päätoimittajana. Vuosina 1976–1977 hän toimi sanomalehti Kalevan päätoimittajana. Teikari on palkittu toimittajanurastaan muun muassa valtion journalistipalkinnolla, Päätoimittajien yhdistyksen journalistipalkinnolla ja Suomalaisen Sanomalehtimiesliiton Olli-palkinnolla vuonna 2003.
Teikari on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden tohtori, joksi hän valmistui vuonna 1973 Tampereen yliopistosta. Hänen väitöskirjansa aiheena oli puolueiden päälehtien ulkopoliittinen suunta vuosina 1933–1944. Yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi hän oli valmistunut vuonna 1964 ja lisensiaatiksi vuonna 1967. Ennen uraansa Satakunnan Kansassa Teikari työskenteli Tampereen yliopistossa ja sen edeltäjässä Yhteiskunnallisessa Korkeakoulussa muun muassa lehdistöopin lehtorina. Hän on toiminut myös Jyväskylän yliopiston journalistiikan ja Tampereen yliopiston tiedotusopin dosenttina.
Teikarin luottamustehtäviä ovat olleet muun muassa STT:n hallituksen, Päätoimittajien yhdistyksen ja Sanomalehtien Liiton toimitusjaoston puheenjohtajuudet.
Erkki Talari

Erkki Talarin vesivärimaalaus Ägläjärven kirkosta vuodelta 1943.
Erkki Holger Konstantin Talari, vuoteen 1935 Forsström (8. maaliskuuta 1907 Tampere – 18. toukokuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko.
Erkki Talarin vanhemmat olivat metallinpakottaja Klaus Erkki Talari ja Ingeborg Johanna Maria Elina Hagelberg ja puoliso vuodesta 1933 Laimi-Inkeri Kajava. Talari opiskeli Santeri Salokiven oppilaana 1930, Taideteollisessa keskuskoulussa 1931–1934 ja Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1934–1935. Hänen töitään oli ensimmäistä kertaa esillä 1934. Uran alkuvaiheessa  Talarin tyyli oli surrealistinen, hän muun muassa teki kuvasarjan Edith Södergranin runoihin. Tunnetuksi tuli hänen puupiirroskuvituksensa Kantelettaren kehtolauluihin vuonna 1945. Hän työskenteli myös kuvaamataidon opettajana aina vuoteen 1974 asti. Talarin töitä on esillä esimerkiksi Valtion taidemuseossa Ateneumissa, mutta myös ulkomaisissa kokoelmissa. Töistään Talari sai useita palkintoja.
Angolan koripallomaajoukkue

| Angola |
| --- | --- |

Valmentaja:   Will Voigt
Fiba-ranking:  39. 
Liittyi Fibaan:  1979
fiba-alue:  FIBA Africa
Kansallinen liitto:  Angolan koripalloliitto
Olympialaiset
Esiintymiset:  5
Mitalit:  ei
Maailmanmestaruuskilpailut
Esiintymiset:  7
Mitalit:  ei
Afrikan-mestaruuskilpailut
Esiintymiset:  19
Mitalit:  11 kultaa 4 hopeaa 2 pronssia
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Angolan koripallomaajoukkue edustaa Angolaa miesten koripallon  maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Federação Angolana de Basquetebol. Angola on ollut FIBA:n jäsen vuodesta 1979 lähtien.
Angola on Afrikan menestynein maa koripallossa. Se on selviytynyt miesten olympiaturnaukseen viisi kertaa peräkkäin Barcelonasta 1992 lähtien. Paras sijoitus on Barcelonan kisojen kymmenes sija. MM-kilpailuissa Angola on esiintynyt seitsemästi ollen parhaimmillaan kymmenes Japanissa 2006. Afrikan-mestaruuden Angola on voittanut 11 kertaa. Hopeaa se on saanut neljä kertaa ja pronssia kahdesti.
Arvokisasaavutukset > Olympialaiset

| --- | --- |
 Moskova 1980 - ei selviytynyt kisoihin  Los Angeles 1984 - ei selviytynyt kisoihin  Soul 1988 - ei selviytynyt kisoihin  Barcelona 1992 - 10.:  Atlanta 1996 - 11.  Sydney 2000 - 12.  Ateena 2004 - 12.  Peking 2008 - 12.
Arvokisasaavutukset > Koripallon MM-kilpailut

| --- | --- |
 Kolumbia 1982 - ei selviytynyt kisoihin  Espanja 1986 - 20.  Argentiina 1990 - 13.  Kanada 1994 - 16.  Kreikka 1998 - ei selviytynyt kisoihin:  Yhdysvallat 2002 - 11.  Japani 2006 - 10.  Turkki 2010 - 15.  Espanja 2014 - 17.
Arvokisasaavutukset > Koripallon Afrikan-mestaruuskilpailut

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Marokko 1980 - seitsemäs  Somalia 1981 - kahdeksas  Egypti 1983 - hopeaa  Norsunluurannikko 1985 - hopeaa  Tunisia 1987 - pronssia |  Angola 1989 - kultaa  Egypti 1992 - kultaa  Kenia 1993 - kultaa  Algeria 1995 - kultaa  Senegal 1997 - pronssia |  Angola 1999 - kultaa  Marokko 2001 - kultaa  Egypti 2003 - kultaa  Algeria 2005 - kultaa  Angola 2007 - kultaa |  Libya 2009 - kultaa  Madagaskar 2011 - hopeaa  Norsunluurannikko 2013 - kultaa  Tunisia 2015 - hopeaa |
Aiheesta muualla

Esittely Africabasket.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
FIBA African maajoukkueet
Algeria | Angola | Benin | Botswana | Burkina Faso | Burundi | Djibouti | Egypti | Eritrea | Etelä-Afrikka | Etelä-Sudan | Etiopia | Gabon | Gambia | Ghana | Guinea | Guinea-Bissau | Kamerun | Kap Verde | Kenia | Keski-Afrikan tasavalta | Komorit | Kongon demokraattinen tasavalta | Kongon tasavalta | Lesotho | Liberia | Libya | Madagaskar | Malawi | Mali | Mauritania | Mauritius | Marokko | Mosambik | Namibia | Niger | Nigeria | Norsunluurannikko | Päiväntasaajan Guinea | Ruanda | São Tomé ja Príncipe | Senegal | Seychellit | Sierra Leone | Somalia | Sudan | Swazimaa | Tansania | Togo | Tšad | Tunisia | Uganda | Zambia | Zimbabwe
Encomendero

Encomendero oli nimitys espanjalaisille konkistadoreille, jotka saivat oikeuden hallita alkuperäisasukkaita encomienda-järjestelmän kautta. Encomenderojen avulla Espanjan kuninkaiden tarkoituksena oli tehdä intiaaneista Espanjan täysivaltaisia, veroa maksavia alamaisia. Tätä tarkoitusta palveli encomienda-järjestelmä, jolla repartimientossa tai sen jälkeen encomiendan saanut encomendero kantoi intiaaneilta veroa, josta viidennes, EL Quinto, kuului kuninkaalle. Encomenderot eivät omistaneet encomiendansa maapohjaa. Verottamisen muodosta ja verojen määrästä aiheutui myöhemmin suuria hankaluuksia. Väkimäärän vähentyessä ei encomenderon maksettavaksi sovittu vero ilman muuta vähentynyt, vaan useasti encomenderot halusivat saada encomiendastaan entisen määrän tuloa vähentyneen työvoiman avulla.