stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nick Carter (kuvitteellinen henkilö)

Kansikuva Nick Carter kirjasta A Great Conspiracy, joka on julkaistu noin 1903.
Nick Carter on kuvitteellinen etsivä, joka esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1886. Hahmon loivat alun perin yhdysvaltalaiset Ormond G. Smith ja John R. Coryell. Vuosina 1943–1955 Carter seikkaili radiokuunnelmissa. James Bondin tultua suosituksi Nick Carterista tehtiin kovaotteinen salainen agentti, josta useat kirjoittajat tekivät suosituksi tulleita kioskikirjoja.
Esimerkiksi tunnettu yhdysvaltalainen jännityskirjailija Martin Cruz Smith (mm. Yön siivet, Gorkin puisto) kirjoitti kolme Nick Carter -kirjaa, jotka on julkaistu suomeksi sarjan numeroissa 57, 79 ja 203. Näistä The Inca Death Squad (suom. Tehtävä Inca, 1976) on pulp-kirjallisuuden tutkija Juri Nummelin mukaan Carter-kirjaksi "suorastaan erinomainen". Nummelinin mielestä "Smithin Carter lähestyy kovaksikeitettyä dekkaria".
Uuden ajan Nick Carter oli CIA:takin salaisemman organisaation AXE:n vakooja, joka käytti lukuisia salaisia aseita. Tämä uusi Nick Carter tunnettiin myös nimikkeellä Killmaster.
Suomeksi Nick Carter -sarjassa on ilmestynyt 229 kirjaa vuosina 1966–1992. Sarjan ensimmäinen osa on Juokse, vakoilija, juokse (Run, Spy, Run,1964, suom. Veijo H. Kainulainen, Viihdekirjat 1966) ja viimeinen osa Kuoleman kieli (The Katmandu Contract, 1975, suom. Maire Nopanen, Winthers 1992).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nick Carter at 'Thrilling Detectives' (englanniksi)
Luettelo Nick Carter -sarjan suomeksi ilmestyneistä kirjoista
Neljäs avioliittoni

| Neljäs avioliittoni> The Pumpkin Eater |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jack Clayton
Käsikirjoittaja:  Harold Pinter
Perustuu:  Penelope Mortimerin romaaniin
Tuottaja:  James Woolf
Säveltäjä:  Georges Delerue
Kuvaaja:  Oswald Morris
Leikkaaja:  Jim Clark
Pääosat:  Anne Bancroft Peter Finch James Mason
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Romulus Films
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:   9. toukokuuta 1964 Cannesin elokuvajuhlat  Kesäkuussa 1964  16. lokakuuta 1964  20. lokakuuta 1964  9. marraskuuta 1964  25. marraskuuta 1964  15. toukokuuta 1965
Kesto:  118 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  1 200 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Neljäs avioliittoni (engl. The Pumpkin Eater) on vuonna 1964 julkaistu Jack Claytonin ohjaama brittiläinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Anne Bancroft, Peter Finch ja James Mason. Elokuva perustuu Penelope Mortimerin samannimiseen romaaniin vuodelta 1962. Romaanin pohjalta Harold Pinter laati käsikirjoituksen.
Neljäs avioliittoni kuvattiin Englannin Lontoossa, Buckinghamshiren Turvillessa ja Surreyn Sheppertonissa sijaitsevilla studioilla. Neljäs avioliittoni sai ensi-iltansa 9. toukokuuta vuoden 1964 Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa. Britannian ensi-ilta oli saman vuoden kesäkuussa. Suomessa elokuva julkaistiin 16. lokakuuta 1964. Columbia Pictures ja Royal Films International ovat toimineet elokuvan jakelijoina.
Neljäs avioliittoni oli ehdolla ilmestymisensä aikaan kahteentoista elokuvapalkintoon, joista se voitti kuusi; muun muassa neljä BAFTA-palkintoa. Neljäs avioliittoni jäi Cedric Hardwicken viimeiseksi elokuvaksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anne Bancroft  | … |  Jo Armitage   |
|  Peter Finch  | … |  Jake Armitage   |
|  James Mason  | … |  Bob Conway   |
|  Janine Gray  | … |  Beth Conway   |
|  Cedric Hardwicke  | … |  Herra James, Jon isä   |
|  Rosalind Atkinson  | … |  Rouva James, Jon äiti   |
|  Alan Webb  | … |  Herra Armitage, Jaken isä   |
|  Richard Johnson  | … |  Giles   |
|  Maggie Smith  | … |  Philpot   |
|  Eric Porter  | … |  Psykiatri   |
|  Cyril Luckham  | … |  Tohtori   |
|  Anthony Nicholls  | … |  Kirurgi   |
|  John Franklyn-Robbins  | … |  Parson   |
Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

| Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Vuosi | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Ehdokas | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1964 | Cannesin elokuvajuhlat: Paras naisnäyttelijä | Paras naispääosa | Anne Bancroft | Voitto |
| 1964 | Cannesin elokuvajuhlat: Kultainen palmu | Paras elokuva | Jack Clayton | Ehdokkuus |
| 1965 | BAFTA-palkinto | Paras naispääosa | Anne Bancroft | Voitto |
| 1965 | BAFTA-palkinto | Paras brittiläinen käsikirjoitus | Harold Pinter | Voitto |
| 1965 | BAFTA-palkinto | Paras brittiläinen puvustus (mustavalkoelokuva) | Sophie Devine | Voitto |
| 1965 | BAFTA-palkinto | Paras brittiläinen kuvaus (mustavalkoelokuva) | Oswald Morris | Voitto |
| 1965 | BAFTA-palkinto | Paras brittiläinen elokuva | – | Ehdokkuus |
| 1965 | BAFTA-palkinto | Paras elokuva | – | Ehdokkuus |
| 1965 | BAFTA-palkinto | Paras brittiläinen lavastus (mustavalkoelokuva) | Edward Marshall | Ehdokkuus |
| 1965 | Oscar-palkinto | Paras naispääosa | Anne Bancroft | Ehdokkuus |
| 1965 | Laurel-palkinto | Paras dramaattinen roolisuoritus | Anne Bancroft | Ehdokkuus |
| 1965 | Golden Globe | Paras naispääosa draamaelokuvassa | Anne Bancroft | Voitto |
Aiheesta muualla

Neljäs avioliittoni Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Neljäs avioliittoni Elonet.
Neljäs avioliittoni AllMoviessa. (englanniksi)
Lucifer Incestus

| Lucifer Incestus Belphegor |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 24. marraskuuta 2003
 Tyylilaji: death metal, black metal
 Kesto: 36.25
 Levy-yhtiö: Napalm
Belphegorin muut julkaisut
| Necrodaemon Terrorsathan 2000 | Lucifer Incestus 2003 | Goatreich – Fleshcult 2004 |
Lucifer Incestus on Belphegorin neljäs täyspitkä albumi. Digipak-versiossa löytyy video kappaleesta ”Lucifer Incestus” sekä sitä jaettiin LP:nä noin 1 000 kappaletta, koko bändin nimikirjoituksilla varustettuna.
Kappaleet

Intro: Inflamate Christianos – 0.33
The Goatchrist – 4.49
Diaboli Virtus in Lumbar Est – 3.49
Demonic Staccato Erection – 5.01
Paradise Regained – 4.12
Fukk the Blood of Christ – 5.47
Lucifer Incestus – 2.44
The Sin-Hellfucked – 5.44
Fleischrequiem 69/ Outro – 4.16
Arviot

Chronicles of Chaos:
Desibeli.net:
Imperiumi: 7½/10
Aiheesta muualla

Lucifer Incestus Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Lucifer Incestus Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Laurent Roussey

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Laurent Roussey
Syntymäaika: 27. joulukuuta 1961 (ikä 62)
Syntymäpaikka: Nîmes, Gard, Ranska
Seura
Seura: -
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1977–1983 1983–1985 1985–1987 1987–1988 1988–1989 1989–1991 |  AS Saint-Étienne  Toulouse FC  Sporting Toulon Var  Olympique Alès  FC Lausanne-Sport  Red Star | 141 (46) 45 (14) 18 (0) 16 (2) 20 (8) 48 (12) |
Maajoukkue
| 1982 |  Ranska | 2 (1) |
Valmennusura
1991–1995 1995–2000 2000–2001 2001–2002 2002–2006 2006–2007 2007–2008 2011–2012 2012–2013 2013–2014 2015–2016:  Saint-Pauloise FC  FC Rouen  US Créteil-Lusitanos  FC Sion  Lille OSC (apuv.)  AS Saint-Étienne (apuv.)  AS Saint-Étienne  FC Sion  FC Lausanne-Sport  FC Sion  US Créteil-Lusitanos
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Laurent Roussey (s. 27. joulukuuta 1961 Nîmes) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Ura

Roussey pelasi 14 vuotta kestäneellä urallaan ranskalaisseuroissa ja esiintyi kahdesti Ranskan maajoukkuepaidassa Unkaria ja Alankomaita vastaan. Hän teki Alankomaita vastaan pelatussa ottelussa myös yhden maalin.
Rousseyn pelaajauran suurin saavutus oli Ranskan mestaruus 1981 AS Saint-Étiennen paidassa. Hän oli debytoinut pääsarjassa 1977 vasta 16-vuotiaana samassa seurassa. Roussey päätti peliurana 29-vuotiaana pariisilaisen Red Starin paidassa.
Roussey aloitti valmennusuransa FC Rouenissa 1995. Sitä ennen hän oli suorittanut diplomivalmentajan tutkinnon. Hän on valmentanut myös Sveitsissä. Viime vuosina Roussey on toiminut kakkosvalmentajana Lillessä sekä AS Saint-Étiennessä. Kauden 2006–07 päätteeksi hän korvasi tšekkiläisen Ivan Hašekin ASSE:n päävalmentajana. Ensimmäisellä päävalmentajakaudelaan Ligue 1:ssä Roussey luotsasi Saint-Étiennen hienosti viidenneksi ja pitkän tauon jälkeen perinteikäs seura pääsi myös eurokentille.
Kausi 2008/09 pyörähti kuitenkin käyntiin alavireisesti. Pitkään potku-uhan alla olleen Rousseyn kohtaloksi koitui lopulta 13.kierroksella koettu 0–3 kotitappio Stade Rennes'lle. Seurajohto ilmoitti seuraavana päivänä Rousseyn potkuista.
Helmikuussa 2011 Roussey palasi valmennustehtäviin Sveitsin liigassa viidentenä majailleen FC Sionin päävalmentajana.  Rousseyn johdolla Sion sijoittui liigassa lopulta neljänneksi. Sveitsin cupissa seura pääsi Rousseyn johdolla juhlimaan mestaruutta kaadettuaan loppuottelussa Neuchâtel Xamax'n 2–0.  Kausi 2011/12 meni piloille Sionin saatua 36 pisteen rangaistuksen oikeussotkujen vuoksi. Lopulta Roussey jätti seuran huhtikuun lopussa 2012 riitauduttuaan seurajohtaja Christian Constantinn kanssa.
Toukokuun lopussa 2012 Roussey allekirjoitti kauden mittaisen sopimuksen Sveitsin liigassa pelaavan FC Lausanne-Sportin kanssa.  Seura sijoittui Rousseyn johdolla kaudella 2012/13 Sveitsin liigassa yhdeksänneksi. Lokakuun lopulla Roussey jätti sarjajumboksi juuttuneen Lausannen ja siirtyi toiseksi viimeisenä olevan FC Sionin päävalmentajaksi.  Roussey ei onnistunut nostamaan Sionia toisella yrittämällä pois Sveitsin liigan hänniltä ja lopulta hän sai potkut helmikuussa 2014, kun seura majaili edelleen toiseksiviimeisenä.
Joulukuun alussa 2015 Roussey palasi Ligue 2:ssa sijalla 14 majailleen US Créteil-Lusitanosin päävalmentajaksi. Rousseyn johdolla Créteil valui lopulta sarjan hännille ja oli kauden päätteeksi 19. sijalla. Sijoituksen myötä Créteil putosi sarjasta ja Roussey korvattiin kauden jälkeen Laurent Fournierilla.
Meriitit > Pelaajana

Ranskan mestaruus: 1981
Meriitit > Valmentajana

Sveitsin cup: 2011
Nuora (sukunimi)

Nuora on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Aapo Nuora (1864–1934), kansakoulunopettaja ja kansanedustaja (Nuorsuomalaiset, Kokoomus)
Aatto Nuora (1895–1990), pistooliampuja
Jouko Nuora (s. 1963), sarjakuvataiteilija, kuvittaja ja bluesmuusikko.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Leikangerin kirkko (Herøy)

| Leikangerin kirkko Leikanger kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2006.
Sijainti:  Herøy, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Møren hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1806
Suunnittelija:  tuntematon
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  380
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leikangerin kirkko (norj. Leikanger kyrkje) on Herøyn kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko. Se valmistui vuonna 1806.
Kuvia

Urut
Saarnastuoli
Alttari
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leikangerin kirkko (Herøy) Wikimedia Commonsissa
Nintendo Software Technology Corporation

Nintendo Software Technology Corporation (myös Nintendo Software Technology tai "NST") on Redmondissa, Washingtonissa sijaitseva ensimmäisen osapuolen (first-party) kehittäjä Nintendolle. NST luotiin erityisesti luomaan Nintendon pelejä Pohjois-Amerikan markkinoille. NST:n johdossa on tällä hetkellä Shigeki Yamashiro, joka tuli toimitusjohtajaksi vuonna 2002. NST:n ensimmäinen peli Ridge Racer 64, paranneltu versio Namcon Ridge Racerista, julkaistiin Nintendo 64:lle vuonna 2000. Sen jälkeen NST on tehnyt useita muita tunnettuja pelejä. NST:n päämaja on samassa rakennuksessa DigiPenin kanssa, mikä on teknologiaan keskittynyt opisto.
Videopelit

Metroid Prime: Hunters, (Nintendo DS)
Ridge Racer DS, (Nintendo DS)
1080° Avalanche, (Nintendo GameCube),
Wave Race: Blue Storm, (Nintendo GameCube)
Mario vs. Donkey Kong, (Game Boy Advance)
Pokémon Puzzle League, (Nintendo 64)
Ridge Racer 64, (Nintendo 64)
Yoshi's Island 2, (Nintendo DS)
Videopelit > Peruutetut

Project H.A.M.M.E.R., (Wii)
Aiheesta muualla

Nintendo.com
Profiili IGN-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Nuorajärvi

Nuorajärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Nuorajärvi, järvi Ilomantsissa
Nuorajärvi, järvi Kuhmoisissa
Nuorajärvi, järvi Rovaniemellä
Nuorajärvi, järvi Tampereen Kämmenniemellä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nuorajärvi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nothotrichocera

| Nothotrichocera |
| --- | --- |
 Nothotrichocera terebrella
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kaksisiipiset Diptera
Alalahko::  Sääsket Nematocera
Osalahko::  Tipulomorpha
Heimo::  Talvisääsket Trichoceridae
Alaheimo::  Trichocerinae
Tribus::  Nothotrichocerini
Suku::  Nothotrichocera  Alexander, 1926
Katso myös
   Nothotrichocera Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nothotrichocera on talvisääskien (Trichoceridae) heimoon kuuluva hyönteissuku, joka sisältää 12 lajia. Niitä tavataan Australiassa, Tasmaniassa, Uudessa-Seelannissa, Aucklandsaarilla ja Campbellsaarilla sekä Chiloén saarella Chilessä.
Lajit

Suku sisältää 12 lajia:
Nothotrichocera antarctica
Nothotrichocera aucklandica
Nothotrichocera chiloe
Nothotrichocera cingulata
Nothotrichocera collessi
Nothotrichocera cranstoni
Nothotrichocera johnsi
Nothotrichocera ruda
Nothotrichocera tasmanica
Nothotrichocera terebrella
Nothotrichocera theischingeri
Nothotrichocera tonnoiri
Lounaispaikka

Lounaispaikka eli Lounais-Suomen paikkatietokeskus on vuonna 2002 perustettu alueellinen paikkatietopalvelu. Jo aiemmin, vuonna 1999, käynnistettiin Lounais-Suomen paikkatietoyhteistyön kehittämishanke, jonka aikana Lounaispaikan profiili muotoutui. Tarpeena oli lisätä alueellista paikkatietoalan yhteistyötä lounaisen Suomen alueella ja alueellisen paikkatietokeskuksen perustaminen nähtiin tärkeäksi. Perustajajäseninä olivat Turun yliopisto, Lounais-Suomen ympäristökeskus ja Varsinais-Suomen liitto.
Vuonna 2005 mukaan tulivat muut alueelliset korkeakoulut: Åbo Akademi, Turun kauppakorkeakoulu, Turun ammattikorkeakoulu ja Yrkeshögskolan Sydväst ja Lounaispaikan toiminta kehittyi uusien palveluiden ja hankkeiden myötä. Vuoden 2009 alusta mukaan liittyi myös Turku ja Satakuntaliitto. Lounaispaikan toiminta vakinaistettiin vuonna 2012 . Lounaispaikan toimisto on osa Varsinais-Suomen liittoa.
Toiminta

Lounaispaikan tarjoaa alueen paikkatietoverkostolle tukea ja aktivoi hyödyntämään paikkatietoaineistoja.
Lounaispaikka kerää paikkatietoaineistoja eri tiedontuottajilta ja esittelee niitä alueellisen karttapalvelun avulla. Palvelu kattaa alueellisesti koko Lounais-Suomen eli Varsinais-Suomen ja Satakunnan maakunnat.
Karttapalvelun lisäksi Lounaispaikka kerää ja avaa Lounais-Suomea koskevaa julkista tietoa avoimena datana. Lounaispaikan keräämät avoimet aineistot ovat ladattavissa Lounaispaikan Avoin data -sivulta.
Projektit ja yhteistyö

Lounaispaikka on vuosien mittaan toteuttanut erilaisia datankeruuprojekteja. Näistä kattavin oli kaavoituksen ja vesihuoltoaineistojen keruu vuosina 2004-2008. Vuonna 2007 voimaan astuneessa eu:n innspire-direktiivissä määrätään, että tietyt julkisen hallinnon tuottamat paikkatietoaineistot on oltava yhtenäisten käytäntöjen mukaisesti kaikkien saatavilla. Lounaispaikka on ollut mukana toteuttamassa Inspire-toteutuksia lähes kaikille Suomen maakuntaliitoille sekä osalle Lounais-Suomen kunnista . Paikkatiedon opetusportaali PaikkaOppi toteutettiin Opetushallituksen oppimisympäristörahoituksella ja on suunniteltu mm. lukioiden paikkatieto-opetuksen tueksi. Varsinais-Suomen maakuntamuseon rakennusinventointitietojärjestelmää (MIP) on kehitetty puolestaan vuodesta 2010 lähtien. Sen on tarkoitus helpottaa maakunnan rakennusperintöön ja kulttuuriympäristöön liittyvän tiedon tallentamista, jakamista ja hallinnointia. Lounais-Suomen ympäristöohjelmaa ja sen seurantaa on puolestaan toteutettu yhdessä Varsinais-Suomen ely-keskuksen kanssa Ympäristö Nyt -palvelun osalta. Vuosina 2014–2017 on käynnissä datan avaamisen (6Aika) projekti yhdessä kuuden suurimman Suomen kaupungin kanssa.
Lounaispaikka organisoi vuosittain Lounais-Suomen paikkatietopäivän. Ensimmäinen paikkatietopäivä järjestettiin jo vuonna 2000 ja vuonna 2014 seminaaripäivän nimi muutettiin Aluetietopäiväksi. Aluetietopäivä esittelee alueen tärkeimmät hankkeet, tutkimukset ja ihmiset, sekä kertoo paikkatietoalan ja avoimen datan edistyksestä myös muualla Suomessa. Lounaispaikka on myös vuosittain esitellyt toimintaansa Helsingissä järjestettävillä Paikkatietomarkkinoille.
Aiheesta muualla

Paikkatietoikkuna
Ngäbe-Buglé

| Ngäbe-Buglé |
| --- | --- |
 Lippu
 Sijainti
Valtio:   Panama
Perustettu:  1997
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  comarca
 – hallinnollinen keskus:  Chichia
Pinta-ala:  6 814 km²
Väkiluku (2010):  156 747
 – väestötiheys:  23,0 as./km²
Kansat:  ngäbet ja buglét
Ngäbe-Buglé tai Ngöbe-Buglé on comarca Panamassa. Ngäbejen ja bugléjen alkuperäiskansojen asuttama alue on perustettu vuonna 1997. Alueen asukasluku oli vuonna 2010 156 747.
Maantiede

Ngäbe-Buglé sijaitsee Panaman luoteisosassa. Alueen pinta-ala on 6 814 km², mikä tekee siitä Panaman comarca-alueista suurimman. Seutu on vuoristoista. Karibianmeren rannikolla on sademetsää, kun Tyynenmeren puoleinen osa on kuivempaa ja kasvistoltaan vaihtelevampaa. Alueen läpi kulkee useita virtoja.
Ngäbe-Buglé on comarca. Panamassa comarca on alue, jolla maan alkuperäiskansoilla on erityisiä oikeuksia koskien esimerkiksi maan käyttöä ja hallintoa. Ngäbe-Buglén hallinnollinen keskus on Chichia Münnan piirikunnassa.
Historia

Ngäbe-Buglé perustettiin vuonna 1997 asiasta käydyn poliittisen kädenväännön jälkeen. Alueen alkuperäisasukkaat eli ngäbet ja buglét halusivat suojella aluetta luonnonvarojen hyödyntämiseltä ja sen kautta ympäristön tuhoutumiselta. Alue perustettiin aikaisemmin Chiriquin, Veraguasin ja Bocas del Toron maakuntiin kuuluneista alueista.
Väestö

Ngäbe-Buglén asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 156 747. Heistä alkuperäisasukkaita oli 149 983. Vuonna 2000 vastaavat lukemat olivat ja 110 080 ja 106 716. Asukastiheys oli vuonna 2010 23,0 as./km² Alueen alkuperäisasukkaat ovat ngäbejä ja bugléja. Ngäbet ovat Panaman alkuperäiskansoista suurin. Buglét ovat pienempi kansa, jotka puhuvat ngäberen kielen sukulaiskieltä buglérea.
Kalliopiirroksia.
Ngäbejä.
Lauri Ainala

Lauri Ainala (s. 1982 Porvoo) on savonlinnalainen taiteilija, kirjailija ja muusikko. Hän on muusikko Olli Ainalan veli.
Ainala on yhtyeiden Paavoharju, Harmaa Getto ja Säästöpojat perustajajäsen sekä on äänikollektiivi Band of Weedsin jäsen. Ainala on säveltänyt musiikkia myös Jyri Pitkäsen, Jan Ijäksen sekä IC-98:n elokuviin.
Musiikin ohella Ainala tekee ääni- ja videotaidetta sekä paikkataidetta. Ainalan töitä on ollut esillä Suomessa ja ulkomailla esimerkiksi Hollannissa, Portugalissa, Meksikossa ja Yhdysvalloissa.
Ainala on ohjannut dokumenttielokuvat Unien Savonlinna (2010) ja Savonlinnan Palvojat (2020). Lisäksi Ainala on ohjannut useita musiikkivideoita eri yhtyeille ja artisteille kuten Paavoharju, Harmaa Getto, Asa, Trees ja Joose Keskitalo.
Ainala on toimittanut nuoruusvuosiaan Savonlinnassa käsittelevän paikallishistorian Tuote (2018)  ja kirjoittanut taiteilija Ville Tarken työstämään kuvataiteelliseen jatko-osaan Tuotteen apokryfikirjat (2021).
Ainala on yksi pop-up museo Savonlinnan Uusi Taidemuseon perustajista. Taidemuseossa on ollut vuosien varrella esillä muun muassa Jussi Kiven, Diana Luganskin, Milena Huhdan, Jaakko Pallasvuon, Kalevi Helvetin, Anssi Kasitonnin, Maria Stereon ja Karoliina Paappan töitä. Savonlinnan Uusi Taidemuseo avattiin ensimmäisen kerran vuonna 2017.
Ainala palkittiin vuonna 2019 Femmagaalassa Maakunta-Femmalla.
Valikoitu diskografia > Sooloalbumit ja muut yhteistyöalbumit

Immigrant Garden (Lauri Ainala & Kalle Hamm, 2014)
Orpokotijuhlat Saarella (2016)
Orpokotijuhlat Saarella (Lauri Ainala & Olli Aarni, Maagillinen Teatteri live 9.9.2016)
Savonlinnan palvojat (2018)
Valikoitu diskografia > Harmaa Getto

Suomimorsiamen pyhä tie (2009)
Ovenvartija (2019)
Valikoitu diskografia > Band of Weeds

Other-Than-Human (2017)
Waiting for the Extinction (2019)
The Greenhouse Phenomenon (Live at Stavanger, 2020)
Valikoitu diskografia > Säästöpojat

Kuolemaan tuomitut Säästöpojat (2007)
Valikoitu filmografia > Elokuvat

Unien Savonlinna (2010)
Savonlinnan palvojat (2020)
Sinkkuelämää (2020)
Musiikkivideot:
Asa: Murheen musta mieli
Joose Keskitalo & Kolmas maailmanpalo: Kärpäset
Joose Keskitalo: En lähde surussa
Joose Keskitalo: Me palvelemme kuolemaa
Joose Keskitalo: Nukkekoti
Joose Keskitalo: Ah ja voi jo kauhistu
Joose Keskitalo: Eräs talo
H.C. Slim: The City Is Burning
Iso Auto: Malja toisillenne
Hertta-Joona: Savolaisten laulu
Paavoharju: Patsaatkin kuolevat
Paavoharju: Musta katu
Paavoharju: Jää
Paavoharju: Olet maailman syli
Paavoharju: Pimeänkarkelo
Paavoharju: Ikkunat näkevät
Paavoharju: Valkeat majat
Paavoharju: Kirkonväki
Paavoharju: Enkelit
Paavoharju & Keskitalo: House of envy
Revon akan poika: Matkailu avartaa
Lauri Ainala: Le Droit Humain
Lauri Ainala: Orpokotijuhlat Saarella 1
Lauri Ainala: Orpokotijuhlat Saarella 3
Lauri Ainala: Orpokotijuhlat Saarella 4
Trees: A New Day
Trees: Out in the Open
Harmaa Getto: Harmaata ku harmaata
Harmaa Getto: Jeri-koira
Harmaa Getto: Peura
Sävellystöitä muiden elokuvissa:
12 (Jyri Pitkänen, 2020)
House of the Wickedest Man in the World (Jan Ijäs, 2023)
Impivaara (IC98, 2024)
DVD:t
Unien Savonlinna (2010)
Tuote-akatemia (2020)
Kirjallisuus

Ainala, Lauri, et al. Tuote. Svart Publishing, 2018.
Tarke, Ville Erkki, ja Lauri Ainala. Tuotteen Apokryfikirjat. Abraxas Publishing, 2021.
Solmu ajassa. Abraxas Publishing, 2024.
Aiheesta muualla

Krista Rekilä: Luvaton paikkataide – tekeminen ja ilmiö (Pro gradu, Lapin yliopisto, 2019)
Hylätystä meijeristä löytyi ruumis, ja Lauri Ainala asettui taloksi – syntyi taiteilija, joka työskentelee 57 000 euron turvin ja aukoo päätä kotikaupungilleen (Yle Uutiset, 7.9.2019)
Lauri Ainalan haastattelu: "I have found much peace in a dark and desolate shack" (Sudenmarja.com, 2.5.2018)
Lauri Ainalan haastattelu: We were never ascetic born-again Christians (Skug.at, 29.04.2022)
Lauri Ainalan haastattelu: A treasure in the Finnish cabinet of curiosities (Skug.at, 13.07.2019)
Lauri Ainalan haastattelu: "Translations of forgotten dreams" (Skug.at 25.8.2023)
Lauri Ainalan haastattelu: Meet the Artist Lauri Ainala (AV-Arkki, 27.3.2020)
Lauri Ainalan haastattelu: Lauri Ainala murtautui Olavinlinnaan ja söi dyykattuja hampurilaisia hylätyssä meijerissä: näin syntyi outo kulttibändi (Keskisuomalainen, maksumuurin takana, 4.11.2023)
Lauri Ainalan haastattelu: ”Nuhruinen uskovainen” Lauri Ainala muutti parikymppisenä hylättyyn osuusmeijeriin – syntyi kiljua, kehuttuja indieklassikoita, ja nyt tulee kirja (HS, 8.5.2018)
Nire (1919)

| Nire / 楡 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kuren laivastoarsenaali
Kölinlasku:  5. syyskuuta 1919
Laskettu vesille:  22. joulukuuta 1919
Palveluskäyttöön:  31. maaliskuuta 1920
Poistui palveluskäytöstä:  1. helmikuuta 1940
Loppuvaihe:  romutettu 1948
Tekniset tiedot
Uppouma:  864 t (normaali) 1 036 t (kuormattu)
Pituus:  85,3 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,9 m
Syväys:  2,4 m
Koneteho:  21 500 ihp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  148
Aseistus
Aseistus:  3 × 120 mm/45 type 3 4 × 533 mm torpedoputkea
Nire (jap. 楡) oli keisarillisen Japanin laivaston Momi-luokan hävittäjä maailmansotien välillä.