stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirjesalaisuus
Suomessa

Kirjesalaisuus eli nykyisin viestintäsalaisuus pohjautuu perustuslain yksityiselämän suojaa käsittelevään 10 §:ään: "Kirjeen, puhelun ja muun luottamuksellisen viestin salaisuus on loukkaamaton." Kirjesalaisuuden rikkoja voidaan tuomita rikoslain perusteella viestintäsalaisuuden loukkauksesta sakkoon tai vankeuteen enintään yhdeksi vuodeksi. Jos viestintäsalaisuuden loukkaus on törkeä, rikoksentekijä on tuomittava vankeuteen enintään kolmeksi vuodeksi.
»Viestintäsalaisuuden loukkaus. Joka oikeudettomasti
1) avaa toiselle osoitetun kirjeen tai muun suljetun viestin taikka suojauksen murtaen hankkii tiedon sähköisesti tai muulla vastaavalla teknisellä keinolla tallennetusta, ulkopuoliselta suojatusta viestistä taikka
2) hankkii tiedon televerkossa välitettävänä olevan puhelun, sähkeen, tekstin-, kuvan- tai datasiirron taikka muun vastaavan televiestin sisällöstä taikka tällaisen viestin lähettämisestä tai vastaanottamisesta, on tuomittava viestintäsalaisuuden loukkauksesta sakkoon tai vankeuteen enintään yhdeksi vuodeksi.
Yritys on rangaistava.» 
(Rikoslaki 38 luku 3 §)
»Törkeä viestintäsalaisuuden loukkaus. Jos viestintäsalaisuuden loukkauksessa
1) rikoksentekijä käyttää rikoksen tekemisessä hyväksi asemaansa yksityisyyden suojasta televiestinnässä ja teletoiminnan tietoturvasta annetussa laissa (565/1999) tarkoitetun teleyrityksen palveluksessa tai muuta erityistä luottamusasemaansa,
2) rikoksentekijä käyttää rikoksen tekemistä varten suunniteltua tai muunnettua tietojenkäsittelyohjelmaa tai teknistä erikoislaitetta tai rikos muuten tehdään erityisen suunnitelmallisesti taikka
3) rikoksen kohteena oleva viesti on sisällöltään erityisen luottamuksellinen taikka teko huomattavasti loukkaa yksityisyyden suojaa ja viestintäsalaisuuden loukkaus on myös kokonaisuutena arvostellen törkeä, rikoksentekijä on tuomittava törkeästä viestintäsalaisuuden loukkauksesta vankeuteen enintään kolmeksi vuodeksi.
Yritys on rangaistava.» 
(Rikoslaki 38 luku 4 §)
Maailmalla

Yhdysvalloissa ei ole erityistä perustuslaillista takuuta kirjeenvaihdon yksityisyydelle. Vuonna 1877 Yhdysvaltain korkein oikeus totesi, että kongressin säätämät lait eivät anna Yhdysvaltain postilaitoksen virkamiehille minkäänlaisia oikeuksia loukata postissa olevien kirjeiden ja sinetöityjen pakettien salaisuutta. Postiasioita koskevat säännökset ovat Yhdysvaltain perustuslain 4. lisäyksen alaisia
Saksassa liittovaltion perustuslakisuojavirastolle (kotimaan tiedusteluorganisaatio) on taattu oikeudet rikkoa kirjesalaisuus, mikäli tiedonvälittäjää on aihetta epäillä eräistä rikoksista, jotka kuuluvat viraston toimialaan.
Aiheesta muualla

Uteliaisuus voi tulla kalliiksi – lue nämä kolme tositarinaa oikeudesta, ennen kuin tutkit luvatta kumppanin puhelinta Yle, 2019
Pietro Ferraris

Pietro Ferraris
Pietro Ferraris (15. helmikuuta 1912 Vercelli, Vercellin maakunta, Piemonte, Italia – 11. lokakuuta 1991) oli italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän oli pituudeltaan 174-senttimetrinen.
Ferraris pelasi uransa ensimmäiset vuodet Napolissa, kunnes siirtyi Ambrosiana-Interiin vuosiksi 1936–1941. Hän voitti joukkueen kanssa kahdesti Serie A:n kausina 1937–1938 ja 1939–1940 sekä kerran Italian cupin kaudella 1938–1939. Hän pelasi joukkueessa yhteensä 161 ottelua, joissa teki 56 maalia ja antoi yhden syötön. Hän liittyi Torinoon vuonna 1941 ja voitti neljästi Serie A:n kausina 1942–1943, 1945–1946, 1946–1947 ja 1947–1948 sekä Italian cupin kaudella 1942–1943. Hän pelasi joukkueelle yhteensä 147 ottelua ja teki niissä 42 maalia sekä antoi viisi syöttöä. Hän edusti uransa viimeiset vuodet 1948–1950 Novaraa. Yhteensä Ferraris pelasi nimiinsä 469 liigaottelua, joissa hän teki 124 maalia.
Ferraris liittyi Italian A-maajoukkueeseen helmikuussa 1935 ja pelasi joukkueessa 14 ottelua, joissa teki kolme maalia. Hän voitti maailmanmestaruuden 1938 ja hän sekä pelasi otteluita että teki maaleja molempia yhden.
Australian Grand Prix 1996

Australian Grand Prix 1996 oli Formula 1 -kauden 1996 ensimmäinen osakilpailu. Se ajettiin Australian Melbournessa uudella, järveä kiertävällä puistoradalla. Australian GP oli ajettu aiemmin vuosina 1985-95 Adelaiden kapealla katuradalla.
Kilpailun kulku

Aika-ajossa paalupaikan valtasi Williamsin kanadalaistulokas Jacques Villeneuve. Hänen tallitoverinsa Damon Hill otti toisen lähtöruudun. Eddie Irvine oli kolmas. Lähes kohtalokkaasta Adelaiden viime syksyisestä onnettomuudesta toipunut Mika Häkkinen starttasi viidennestä ruudusta. Mika Salo oli aika-ajon kymmenes. Kilpailu ajettiin aurinkoisessa säässä. Lähtövalot sammuivat. Villeneuve piti johtoasemansa myös startin jälkeen. Hill ei onnistunut yhtä hyvin. Hän joutui päästämään Ferrarit Michael Schumacherin ja Irvinen ohi ensimmäisessä mutkassa. Martin Brundlen kolmannen mutkan näyttävän ilmalennon jälkeen kisa kuitenkin keskeytettiin, ja autot ryhmittyivät lähtöruudukkoon uutta starttia varten. Uusi lähtö onnistui, ja kärjen järjestys säilyi muuttumattomana. Brundle kolaroi Pedro Dinizin kanssa jo kilpailun toisella kierroksella, ja joutui keskeyttämään. Häkkinen oli menettänyt yhden sijan, ja Schumacher oli päässyt Irvinen ohi. Rataa kierrettiin järjestyksessä Villeneuve, Hill, Schumacher, Irvine, Jean Alesi ja Häkkinen. Alesi yritti ohittaa edellä ajanutta Irvinea sillä seurauksella, että hän pyörähti ja rikkoi autoaan. Hän ajoi varikolle, ja jätti leikin kesken. Kierroksella 30 Villeneuve kurvasi ainoalle varikkopysähdykselleen. Hillin vuoro oli kaksi kierrosta myöhemmin. Hän ehti pysähdykseltään takaisin radalle juuri Villeneuven eteen. Tämä kuitenkin ohitti Hillin jo samalla kierroksella. Schumacherin kilpailu päättyi jarrujen pettämiseen ja ulosajoon kierroksella 33. Villeneuve oli ajamassa heti debyyttikisassaan uransa ensimmäiseen voittoon, mutta öljynpaineet olivat kohonneet joten hän sai käskyn hidastaa. Hill ajoi voittoon ja Villeneuve varmisti Williamsin kaksoisvoiton toisella sijallaan. Kolmas mies palkintokorokkeella oli Irvine. Myös molemmat suomalaiset keräsivät pisteitä. Häkkinen oli viides ja Salo kuudes.
Tulokset

| Sijoitus | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Damon Hill | Williams-Renault | 58 | 1:32:50.4 | 2 | 10 |
| 2 | 6 |  Jacques Villeneuve | Williams-Renault | 58 | +38.020 | 1 | 6 |
| 3 | 2 |  Eddie Irvine | Ferrari | 58 | +1:02.571 | 3 | 4 |
| 4 | 4 |  Gerhard Berger | Benetton-Renault | 58 | +1:17.037 | 7 | 3 |
| 5 | 7 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 58 | +1:35.071 | 5 | 2 |
| 6 | 19 |  Mika Salo | Tyrrell-Yamaha | 57 | +1 krs. | 10 | 1 |
| 7 | 9 |  Olivier Panis | Ligier-Mugen-Honda | 57 | +1 krs. | 11 |   |
| 8 | 15 |  Heinz-Harald Frentzen | Sauber-Ford | 57 | +1 krs. | 9 |   |
| 9 | 16 |  Ricardo Rosset | Footwork-Hart | 56 | +2 krs. | 18 |   |
| 10 | 10 |  Pedro Diniz | Ligier-Mugen-Honda | 56 | +2 krs. | 20 |   |
| 11 | 18 |  Ukyo Katayama | Tyrrell-Yamaha | 55 | +3 krs. | 15 |   |
| Kesk. | 20 |  Pedro Lamy | Minardi-Ford | 42 | Turvavyö | 17 |   |
| Kesk. | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 32 | Jarrut | 4 |   |
| Kesk. | 21 |  Giancarlo Fisichella | Minardi-Ford | 32 | Kytkin | 16 |   |
| Kesk. | 11 |  Rubens Barrichello | Jordan-Peugeot | 29 | Moottori | 8 |   |
| Kesk. | 8 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 24 | Kaasutin | 13 |   |
| Kesk. | 17 |  Jos Verstappen | Footwork-Hart | 15 | Moottori | 12 |   |
| Kesk. | 3 |  Jean Alesi | Benetton-Renault | 9 | Kolari (Irvine) | 6 |   |
| Kesk. | 12 |  Martin Brundle | Jordan-Peugeot | 1 | Kolari (Diniz) | 19 |   |
| Kesk. | 14 |  Johnny Herbert | Sauber-Ford | 0 | Onnettomuus 1. lähdössä | 14 |   |
| DNQ | 22 |  Luca Badoer | Forti-Ford |   | 107% sääntö |  |   |
| DNQ | 23 |  Andrea Montermini | Forti-Ford |   | 107% sääntö |  |   |
Martti Jaatinen (täsmennyssivu)

Martti Jaatinen -nimisiä henkilöitä ovat:
Martti Olavi Jaatinen (1928–2008), suomalainen arkkitehti
Martti Ilmari Jaatinen (s. 1934), suomalainen arkkitehti ja professori
Martti Jaatinen (1952–2018), suomalainen päätoimittaja
Martti Jaatinen, Martti Jaarnio (1922–1945), suomalainen runoilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Martti Jaatinen (täsmennyssivu)”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pieni ja ihmeellinen

| ”Pieni ja ihmeellinen” Retropop |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Pieni ja ihmeellinen
 Julkaistu: helmi-maaliskuu 2008
 Formaatti: CD, digitaalinen lataus
 Kesto: 11.20
 Levy-yhtiö: Universal Music
Retropopin muut singlet
|   | ”Pieni ja ihmeellinen” 2008 | ”15-vuotiaana” 2008 |
Pieni ja ihmeellinen on Retropop-yhtyeen ensimmäinen single samannimiseltä debyyttialbumilta. Single julkaistiin latauskaupoissa helmikuussa ja CD-versiona maaliskuussa 2008.
Kappaleet

Pieni ja ihmeellinen (Radio edit) – 03.26
Pieni ja ihmeellinen (Dacia remix) – 03.41
Pieni ja ihmeellinen (Majava remix) – 04.06
Musiikkivideo

Jussi Kemppainen ohjasi nimikkokappaleeseen avaruusaiheisen musiikkivideon. Video on kuvattu Viitasaarella joulukuussa 2007. Toukokuussa 2008 video voitti vuoden 2007 Yleisö Muuvin keräten 52 prosenttia kaikista äänistä. Video löytyy myös SingStar SuomiPop PlayStation-laulupelistä, joka julkaistiin keväällä 2009.
Kokoonpano

Saila Ojala — laulu
Tommi Ojala — syntikat, ohjelmointi
Mika Ojalehto — rummut
Olli Räsänen — kitara, taustalaulu
Alfredo Foni

Alfredo Foni
Alfredo Foni (20. tammikuuta 1911 Udine, Udinen maakunta, Friuli-Venezia Giulia, Italia – 28. tammikuuta 1985) oli italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän pelasi joskus myös keskuspuolustajana. Hän toimi myös valmentajana.
Foni edusti uransa merkittävimpänä joukkueena Juventusta vuodet 1934–1947. Hän voitti joukkueen kanssa kerran Serie A:n kaudella 1934–1935 sekä kahdesti Italian cupin kausina 1937–1938 ja 1941–1942. Hän pelasi joukkueelle yhteensä 304 ottelua, joissa teki kahdeksan maalia. Foni edusti myös joukkueita Udinesea, Laziota, Padovaa ja Chiassoa. Hän pelasi urallaan yhteensä 366 liigaottelua ja teki niissä 12 maalia.
Foni liittyi Italian A-maajoukkueeseen elokuussa 1936 ja pelasi joukkueessa 23 ottelua. Hän voitti sekä olympiakultaa 1936 että maailmanmestaruuden 1938. Ensimmäisessä hän pelasi neljässä ja jälkimmäisessä kolmessa ottelussa.
Luettelo Thessalonikin metron asemista

Tämä on luettelo Thessalonikin metron asemista.
| Nimi | Nimi | Linjat | Kunta | Sijainti | Yhteydet | Avattu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 25is Martíou | 25ης Μαρτίου |  Linja 1  Linja 2 | Thessaloniki | 40°36′02″N, 22°57′30″E |   | 30. marraskuuta 2024 |
| Agía Sofía | Αγία Σοφία |  Linja 1  Linja 2 | Thessaloniki | 40°38′04″N, 22°56′47″E |   | 30. marraskuuta 2024 |
| Analípseos | Αναλήψεως |  Linja 1  Linja 2 | Thessaloniki | 40°36′20″N, 22°57′28″E |   | 30. marraskuuta 2024 |
| Aretsoú | Αρετσού |  Linja 2 | Kalamariá | 40°34′43″N, 22°57′16″E |  | 2025 |
| Dimokratías | Δημοκρατίας |  Linja 1  Linja 2 | Thessaloniki | 40°38′28″N, 22°56′03″E |   | 30. marraskuuta 2024 |
| Efkleídi | Ευκλείδη |  Linja 1  Linja 2 | Thessaloniki | 40°36′58″N, 22°57′37″E |   | 30. marraskuuta 2024 |
| Flémigk | Φλέμιγκ |  Linja 1  Linja 2 | Thessaloniki | 40°36′42″N, 22°57′27″E |   | 30. marraskuuta 2024 |
| Kalamariá | Καλαμαριά |  Linja 2 | Kalamariá | 40°35′05″N, 22°57′11″E |  | 2025 |
| Míkra | Μίκρα |  Linja 2 | Kalamariá | 40°34′06″N, 22°57′57″E |  | 2025 |
| Néa Elvetía | Νέα Ελβετία |  Linja 1 | Thessaloniki | 40°35′35″N, 22°58′07″E |  | 30. marraskuuta 2024 |
| Néa Kríni | Νέα Κρήνη |  Linja 2 | Kalamariá | 40°34′21″N, 22°57′40″E |  | 2025 |
| Néos Sidirodromikós Stathmós | Νέος Σιδηροδρομικός Σταθμός |  Linja 1  Linja 2 | Thessaloniki | 40°38′37″N, 22°55′45″E |     | 30. marraskuuta 2024 |
| Nomarchía | Νομαρχία |  Linja 2 | Thessaloniki | 40°35′29″N, 22°57′25″E |  | 2025 |
| Panepistímio | Πανεπιστήμιο |  Linja 1  Linja 2 | Thessaloniki | 40°37′34″N, 22°57′36″E |   | 30. marraskuuta 2024 |
| Papáfi | Παπάφη |  Linja 1  Linja 2 | Thessaloniki | 40°37′11″N, 22°57′45″E |   | 30. marraskuuta 2024 |
| Sintriváni/Ékthesi | Σιντριβάνι/Έκθεση |  Linja 1  Linja 2 | Thessaloniki | 40°37′50″N, 22°57′15″E |   | 30. marraskuuta 2024 |
| Venizélou | Βενιζέλου |  Linja 1  Linja 2 | Thessaloniki | 40°38′13″N, 22°56′31″E |   | 30. marraskuuta 2024 |
| Voúlgari | Βούλγαρη |  Linja 1 | Thessaloniki | 40°35′40″N, 22°57′39″E |  | 30. marraskuuta 2024 |
Ubikinoni

| Ubikinoni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:   Pitkä muoto 2-[(2E,6E,10E,14E,18E,22E,26E,30E,34E)-3,7,11,15,19,23,27,31,35,39-Dekametyylitetrakonta-2,6,10,14,18,22,26,30,34,38-dekaenyyli]-5,6-dimetoksi-3-metyylisykloheksa-2,5-dieeni-1,4-dioni 
CAS-numero:  303-98-0
PubChem CID:  5281915
SMILES:   Pitkä muoto O=C1/C(=C(\C(=O)C(\OC)=C1\OC)C)C\C=C(/C)CC\C=C(/C)CC\C=C(/C)CC\C=C(/C)CC\C=C(/C)CC\C=C(/C)CC\C=C(/C)CC\C=C(/C)CC\C=C(/C)CC\C=C(/C)C 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C59H90O4
Moolimassa:  863.365 g/mol
Ulkomuoto:  oranssi jauhe
Sulamispiste:  48 °C
Liukoisuus veteen:  rasvaliukoinen
Ubikinoni eli koentsyymi Q10 (CoQ10) tai ubidekarenoni on 1,4-bentsokinonin johdannainen. Siinä 2,3-dimetoksi-5-metyyli-1,4-bentsokinoni, jossa on kymmenen isopreenin trans-isoprenoidiketju. Bentsokinonin karbonyylit voivat pelkistyä, joten ubikinonilla on kaksi pelkistynyttä muotoa: ubikinoli (CoQ10H2) ja semikinoni (CoQ10H•), joka on radikaali. Synteettisissä muodoissa voi olla myös cis-sidoksia.
Isoprenoidiketjun pituus vaihtelee eliölajeittain, mutta ihmisillä yleisin on kymmenen isopreenin ubikinoni. Ihmiset ja kaikki eläimet tuottavat ubikinonia tai sen isopreenijohdannaisia. Nämä toimivat eläimillä hapetus-pelkistysreaktioiden kautta osana energian eli ATP:n tuottoa elektroninsiirtoketjussa ja kinolimuodossa solujen lipidikalvoja härskiintymiseltä suojaavana hapettumisenestoaineena. Ihmisillä kehon ubikinonituotto on normaalisti riittävää, mutta ubikinonin synnynnäinen puutos aiheuttaa vakavia sairauksia.
Ubikinonia ja ubikinolia myydään Suomessa ja monissa muissa maissa lisäravintoaineena. Suomessa sitä ei käytetä lääkkeenä.
Kemia

Ubikinoni on oranssi jauhe. Se on hajuton ja mauton. Se on rasvaliukoinen ja liukenee erittäin hyvin dodekaaniin, kloroformiin ja bentseeniin. 20 °C:ssa se liukenee asetoniin, (35 g/l) heikosti etanoliin (5 g/l) ja on liukenematon veteen, 1,4-butaanidioliin ja formamidiin.
Ubikinoli liukenee 20 °C:ssa dodekaaniin (65 g/l), kloroformiin (277 g/l), bentseeniin (208 g/l), asetoniin (64 g/l) ja etanoliin (17 g/l) ja on liukenematon veteen, 1,4-butaanidioliin ja formamidiin.
Ubikinoni voi hajota hapen, UV-säteilyn tai korkean lämpötilan vaikutuksesta. Se ei ole kovin vakaa esimerkiksi noin 46 °C:ssa.
Toiminta eliöissä

Ubikinoni on välttämätön osa adenosiinitrifosfaatin (ATP) tuottoa eläinten mitokondrioissa. Niissä ubikinoni on osa elektroninsiirtoketjua. Reaktiossa ubikinoni vastaanottaa kaksi elektronia joko sukkinaattidehydrogenaasilta tai NADH-dehydrogenaasilta ottaen samalla vastaan kaksi protonia mitokondrion matriksin sisältä. Reaktiossa ubikinoni muuntuu ubikinoliksi. Ubikinoli siirtää elektronit sytokromi bc1-kompleksille luovuttaen protonit mitokondrion ulkopuolelle hapettuen siten takaisin ubikinoniksi.
Ubikinonia ja ubikinolia on useissa lipidikalvoissa, kuten solujen lipidikalvoissa, veren lipoproteiineissa ja liposomeissa. Eläinsoluissa se on lähinnä ubikinolin muodossa. Ubikinoli toimii niissä lipidejä suojaavana hapettumisenestoaineena elektroneja ja protoneja luovuttaen joko suoraan tai epäsuoraan. Suoraan toimiessaan se neutraloi lähinnä lipidien peroksyyliradikaaleja. Epäsuoraan toimiessaan se neutraloi α-tokoferolin ja askorbaatin radikaaleja, jotka voivat neutraloiduttuaan taas toimia hapettumisenestoaineina. Neutraloinnissa ubikinoli hapettuu semikinoniradikaaliksi, joka voi hapettua edelleen ubikinoniksi. Ubikinoni ja semikinoni pelkistyvät takaisin ubikinoliksi lähinnä eri NAD(H)-dehydrogenaasien avulla.
Ubikinonin isoprenoidiketjun pituus vaihtelee eliölajeittain. Ihmiskehossa on lähinnä ubikinonia (CoQ10), mutta muilla nisäkkäillä yleisin muoto voi lajista riippuen olla yhdeksän isopreenin CoQ9. Rotilla tämä on yleisin. Se on yleisin myös Caenorhabditis elegans -madolla. Leivinhiivalla isopreenejä taas on 6 (CoQ6).
Puutos

Ubikinonin puutokset jaetaan kahteen joukkoon: ensisijaisiin ja toissijaisiin. Ensisijaiset johtuvat ubikinonin tuottoon suoraan osallistuvien geenien mutaatioista ja ne ovat äärimmäisen harvinaisia. Oireet ilmenevät usein jo vauvana. Oireet voivat olla vakavia, mutta ne riippuvat mutaatiosta. Oireina voi olla muun muassa ataksia, munuaisten vajaatoiminta tai erilaiset enkefalopatiat ja lihasongelmat.
Toissijaiset puutokset ovat yleisempiä ja ne johtuvat mistä tahansa muusta syystä kuin suorista ubikinonin tuottoon osallisten geenien mutaatioista. Toissijaiset puutokset liittyvät usein elektroninsiirtoketjuun vaikuttaviin mitokondriosairauksiin, jotka johtuvat tuman tai mitokondrion DNA:n mutaatioista. Esimerkkejä toissijaisesta puutoksesta ovat Kearns-Sayre-syndrooma ja Leberin tauti.
Ensisijaisia puutoksia voidaan pyrkiä hoitamaan ubikinonilla, mutta hoidon teho voi olla huono, vaikka tila olisi todettu jo varhaisessa vaiheessa. Taas esimerkiksi Leberin tautiin on kehitetty ubikinonin tapaan hapettumisenestoaineena toimiva idebenanoni. Se on hyväksytty EU:ssa lääkkeeksi Leberin taudin hoitoon.
Biosynteesi

Ihmisillä ubikinonin kinoni muodostuu normaalisti tyrosiinista tai fenyylialaniinista monivaiheisella synteesireitillä. Vaihtoehtoisesti kinoni voi olla peräisin tietyistä fenoleista tai polyfenoleista, kuten p-kumaarihaposta tai vanilliinihaposta. Isoprenoidiketju muodostuu mevalonaattia tuottavan reitin kautta. Esimerkiksi leivinhiivalla synteesi etenee samantapaisesti, mutta se voi tuottaa kinonin pienemmistä aineista korismaatin kautta tai vaihtoehtoisesti 4-aminobentsoehaposta.
Lisäravinteena

Ubikinonia ja ubikinolia myydään lisäravintoaineena monissa maissa, myös Suomessa.
Lisäravinteissa ubikinonia tai ubikinolia voi olla esimerkiksi 5–150 milligrammaa (mg) ja ne ovat usein kapseleissa liuotettuina rasvaliukoiseen nesteeseen, kuten ruokaöljyihin, tai tablettien muodossa. Lisäravinteiden todelliset pitoisuudet voivat kuitenkin vaihdella ja niissä voi olla myös paljon vähemmän ubikinonia tai ubikinolia, kuin mitä pakkauksessa on ilmoitettu.
Ubikinonia on myös ruuissa. Sitä on lähinnä lihoissa ja eritoten eläinten elimissä, kuten sikojen ja kanojen sydämissä, joissa sitä on noin 15 mg/100 g. Sen pitoisuudet ruuissa eivät ole ihmisten kannalta merkittäviä ja vasta noin 100 mg päivittäiset annokset ubikinonia lisäävät veren ubikinonipitoisuuksia huomattavasti. Nieltynä ubikinonin hyötyosuus on pieni ja voi vaihdella valmisteittain. Pienempiin kerta-annoksiin jaetut vuorokausiannokset imeytyvät tehokkaammin kuin kerran vuorokaudessa otetut suuret kerta-annokset.
Ihmiset sietävät ubikinonia hyvin ja jopa 3 600 mg päivittäisiä annoksia on käytetty ilman merkittäviä haittoja.
Lisäravinteena > Terveysvaikutukset

Statiinien käyttö alentaa kehon ubikinonipitoisuuksia estämällä HMG-CoA-reduktaasia. Tämä on osa synteesireittiä, joka johtaa ubikinonin tuottoon vaaditun mevalonaatin muodostumiseen. Statiinien yleisimpiin sivuvaikutuksiin lukeutuvat lihaskivut ja muut lihasongelmat. Ongelmien ja ubikinonipitoisuuden laskun on teoretisoitu liittyvän toisiinsa, mutta todistamattomalla tavalla. Ubikinonin käyttöä statiinien sivuvaikutusten vähentämiseksi on siksi tutkittu. 2018 tehdyn meta-analyysin mukaan lihasongelmat voivat vähentyä päivittäisin 100–600 mg ubikinoniannoksin suhteessa lumelääkkeeseen. Analyysi ei ollut laaja: tutkimuksissa oli yhteensä 575 henkilöä, joista 281 sai lumelääkettä.
Ubikinonin vaikutusta myös sydämen vajaatoimintaan liittyvään kuolleisuuteen on tutkittu. 2017 tehdyssä meta-analyysissä tarkasteltiin sydämen vajaatoimintaa potevia, joista 904 sai ubikinonia ja 923 lumelääkettä henkilöä. Kuolleisuus oli 30–100 mg/vrk ubikinonia saavilla 31 % alempi (riskisuhde 0.69). Analyysi ei ollut laaja.
Ikääntyessä ubikinonipitoisuudet alenevat. Seleenin saanti voi olla tietyissä maissa myös vähäistä. Näiden vaikutusta on tutkittu muun muassa eräässä yksittäistutkimuksessa, jossa 443:sta keskimäärin 78-vuotiaasta 221 sai 200 µg/vrk seleeniä ja 100 mg/vrk ubikinonia neljän vuoden ajan. Loput saivat lumelääkettä. 12 vuoden kuluttua tutkimuksen alusta seleeniä ja ubikinonia saaneilla havaittiin 9,7 % alempi kuolleisuus. Otanta oli pieni, eikä ole varmaa vaikuttiko seleeni, ubikinoni vai molemmat kuolleisuuteen.
Historia

1950 G. N. Festenstein eristi pienen määrän ubikinonia hevosen suolikudoksesta Englannin Liverpoolissa. Jatkotutkimuksissa ainetta kutsuttiin substanssi SA:ksi, sen havaittiin muun muassa olevan kinoni ja että sitä on useilla eläimillä monissa kudoksissa.
1957 Frederick L. Crane ja kollegat eristävät Wisconsinin yliopistossa Madisonissa ubikinonia naudan sydämen mitokondriokalvoista ja osoittivat ubikinonin toimivan mitokondrioissa elektronien siirtäjänä. He havaitsivat pian aineen, jota he kutsuivat Q-275:ksi, olevan sama kuin Englannissa tutkittu aine. Myöhemmin samana vuonna aine nimettiin ubikinoniksi, sillä se oli kinoni ja sitä vaikutti olevan kaikissa eläinten kudoksissa (eng. ubiquitous, "kaikkialla oleva").
1958 Donald E. Wolf ja kollegat selvittivät aineen kemiallisen rakenteen Merckin laboratorioissa Rahwayssa Karl Folkersin alaisuudessa. Wisconsinin yliopiston tutkimusryhmään kuuluneet D. E. Green ja kollegat ehdottivat samana vuonna ubikinonin korvaavaksi nimeksi joko mitokinoni tai koentsyymi Q sen mitokondriotoimintojen takia.
1966 A. Mellors ja A. L. Tappel osoittivat Kalifornian yliopistossa ubikinonin toimivan soluissa hapettumisenestoaineena. Eritoten 1980-luvulle tultaessa ubikinoniin kohdistuvat kliiniset kokeet alkoivat yleistymään.
Aiheesta muualla

Linus Pauling Institute: Coenzyme Q10 (englanniksi)
National Cancer Institute (englanniksi)
PubChem: Coenzyme Q10 (englanniksi)
KEGG: Ubiquinone-10 (englanniksi)
HMD: Coenzyme Q10 (englanniksi)
FooDB: Ubiquinone 10 (englanniksi)
DrugBank: Ubidecarenone (englanniksi)
Ubikinoni vastaanottaa kaksi elektronia (e–) ja protonia (H+) muuntuen ubikinoliksi.
Ubikinoni-lisäravinne.
Auliʻi Cravalho

| Auliʻi Cravalho |
| --- | --- |
 Carvalho vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. marraskuuta 2000 (ikä 24) Kohala, Havaiji, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  näyttelijä, laulaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  2016–
Merkittävät roolit:  Vaiana (Vaiana)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Auli'i Cravalho (s. 22. marraskuuta 2000) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on Disneyn tuottamassa elokuvassa Vaiana samannimisen päähenkilön ääninäyttelijä.
Tausta ja yksityiselämä

Cravalho syntyi vuonna 2000 Havaijilla Kohalan kaupungissa. Hän on havaijilainen äitinsä puolelta. Lisäksi hänellä on portugalilaista, kiinalaista, puertoricolaista ja irlantilaista sukutaustaa. Cravalho on käynyt Kamehameha-koulua, joka painottuu havaijin kielen opetukseen ja käyttöön.
Cravalho on kertonut olevansa biseksuaali mutta ei ole pitänyt tarpeellisena tulla ulos kaapista.
Cravalho aloitti vuonna 2021 opinnot Columbian yliopistossa pääaineenaan ympäristötiede.
Ura

Kun Vaianan ääninäyttelijät julkistettiin lokakuussa 2015, Cravalho oli 14-vuotias ja kävi ensimmäistä vuotta high schoolia. Elokuvan rooleista vastaavan johtajan Rachel Suttonin mukaan Cravalho oli viimeinen hakija, jonka Disney arvioi. Cravalho on päähenkilön ääni sekä elokuvan englannin- että havaijinkielisessä versiossa.
Vuonna 2019 Cravalho esitti Arielia ABC:n ja Disneyn tuottamassa The Little Mermaid Live! -esityksessä.
Ura > Elokuvat

| Vuosi | Nimike | Rooli |
| --- | --- | --- |
2016: Vaiana
| 2017 | Moana: Gone Fishing | Vaiana |
| 2018 | Räyhä-Ralf valloittaa Internetin | Vaiana |
| 2020 | All Together Now | Amber Appleton |
| 2022 | Crush | AJ Campos |
| 2022 | Darby and the Dead | Capri Donahue |
| 2024 | Mean Girls | Janis 'Imi'ike |
| 2024 | Vaiana 2 | Vaiana |