stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
C/1680 V1

| C/1680 V1 |
| --- | --- |
 Isaac Newtonin piirros C/1680 V1:n radasta
Löytäminen
Löytäjä:  Gottfried Kirch
Löytöpäivä:  14. marraskuuta 1680
Muut nimet:  Vuoden 1680 suuri komeetta,  Kirchin komeetta,  Newtonin komeetta
Kiertorata
Apheli:  888,851 AU
Periheli:  0,006 AU
Isoakselin puolikas:  444,429 AU
Eksentrisyys:  0,999986
Kiertoaika:  ~9356 a
Inklinaatio:  60,678°
Edellinen periheli:  18. joulukuuta 1680
Seuraava periheli:  ~11036
C/1680 V1 eli vuoden 1680 suuri komeetta on Aurinkoa kiertävä komeetta, joka tuli lähelle Aurinkoa vuonna 1680, jolloin se myös löydettiin. Komeetan löysi Gottfried Kirch 14. marraskuuta. Komeetta ohitti Maan 0,42 AU:n etäisyydeltä 30. marraskuuta kyseisenä vuonna. Komeetan kirkkauden magnitudi oli suurimmillaan 1–2, ja se oli ensimmäinen kaukoputkella löydetty komeetta. C/1680 V1 on Aurinkoa hipova komeetta, joka kävi lähimmillään 200 000 kilometrin päässä Auringon pinnasta. Se ei silti ollut ns. Kreutz-ryhmän komeetta, joita on suuri osa Aurinkoa hipovista komeetoista.
C/1680 V1:stä pidettiin aluksi kahtena eri komeettana. Toinen näkyi vuoden 1680 lopulla ja toinen vuoden 1681 alussa, mutta sen tajuttiin olevankin yksi ja sama komeetta, jota oli havainnoitu ennen ja jälkeen perihelin, jolloin se oli käynyt Auringon takana. Komeetan rata on hyvin epäkeskinen: sen eksentrisyys on jopa 0,999986. Aluksi uskottiin, että komeetan kiertoaika on 575 vuotta, mutta nykyään sen kiertoajan uskotaan olevan noin 9 356 vuotta. Komeettaa on kutsuttu myös Kirchin komeetaksi tai Newtonin komeetaksi. C/1680 V1 oli 1600-luvun kirkkaimpia komeettoja, ja se on ehkä parhaiten tunnettu siitä, että Sir Isaac Newton käytti sitä koetellessaan ja todistaessaan Keplerin lakeja. Newton oli viimeinen C/1680 V1:stä havaintoja tehnyt henkilö.
Teizō Takeuchi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 6. marraskuuta 1908
Syntymäpaikka: Tokyo, Japani
Kuolinaika: 12. huhtikuuta 1946 (37 vuotta)
Pelipaikka: Puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  | Tokyo Imperial University LB |  |
Maajoukkue
| 1930-1936 | Japani | 4 (0) |
Teizō Takeuchi (jap. 竹内 悌三; 6. marraskuuta 1908 Tokyo, Japani - 12. huhtikuuta 1946) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Takeuchi edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1930-1936. Hän osallistui muun muassa kesäolympialaisiin 1936.
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 1930 | 2 | 0 |
1931: 0
1932: 0
1933: 0
1934: 0
1935: 0
| 1936 | 2 | 0 |
| Yhteensä | 4 | 0 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1936
Fuwa |
Horie |
S. Kamo |
T. Kamo |
Kawamoto |
Kim |
Matsunaga |
Nishimura |
Oita |
Sano |
Sasano |
Y. Suzuki |
Takahashi |
Takenokoshi |
Takeuchi |
Tatsuhara |
Ukon |
Valmentaja S. Suzuki
Modultek

Modultek Oy on nyt osa Roima Intelligence -yritystä. Kesäkuussa 2016 tapahtuneessa yrityskaupassa Modultekin tuotteet ja henkilöstö siirtyivät Roimaan.
Modultek oli suomalainen, vuonna 1989 perustettu yritys, joka myi ja kehitti ohjelmistoja ja palveluita tuotetiedon hallintaan ja informaation laadun hallintaan. Koska nimike on tuotetietojen ydin, Modultekin painopiste ja erityisosaamista on nimikkeiden hallinta yrityksen eri prosesseissa. Modultekin tunnetuimmat ohjelmistoratkaisut ovat Aton  ja SolidPDM, jotka ovat CAD/CAM-yhdistyksen vuosittain teettämien kyselyiden mukaan (viimeisin kysely 2013) Suomen suosituin PDM-järjestelmä, sekä CodeMaster.
Modultekin päätoimipiste sijaitsi Porissa ja tytäryhtiö Modultek B.V. Hollannin Eindhovenissa.
Aiheesta muualla

Tuotteen elinkaaren hallinta
Roiman kotisivut
Kíssamos

| Kíssamos Kíssamoksen kunta Κίσσαμος Δήμος Κισσάμου |
| --- | --- |
 Näkymä Kíssamoksen kunnan keskustaan, Kastélli-Kissámouhun, jota myös pelkäksi Kastélliksi usein kutsutaan.
 Kunnan sijainti
 Kíssamos
 Koordinaatit: 35°29′41″N, 23°39′11″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Chaniá
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  7405
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  334,2 km²
Väkiluku (2011):  10 790
 – Kunnallis­yksikkö:  7 579
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  4 275
 – Kaupunki:  4 236
 – Väestötiheys:  32,29 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  734 00
Suuntanumero(t):  28220
Rekisterikilpi:  ΧΝ, XB
 
 www.kissamos.gov.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kíssamos (kreik. Κίσσαμος, myös Kísamos, Κίσαμος) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Κισσάμου, Dímos Kissámou), joka sijaitsee Chanián alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 334,2 neliökilometriä ja väkiluku 10 790. Varsinaisen Kíssamoksen kaupungin, myös Kastél(l)i Kis(s)ámou (Καστέλ(λ)ι Κισ(σ)άμου) eli Kastél(l)i (Καστέλ(λ)ι), väkiluku on 4 236 (vuonna 2011).
Maantiede

Kíssamoksen kaupunki sijaitsee Kreetan luoteisosassa saaren pohjoisrannikolla Kreetanmereen kuuluvan Kíssamoksenlahden pohjukassa, noin 42 kilometriä länteen Chaniásta. Kíssamoksen kunta käsittää Kreetan länsipään. Kuntaan kuuluvat saaret Ágria Gramvoúsa, Elafonísi, Ímeri Gramvoúsa, Petalída ja Pontikonísi.
Kíssamoksesta saa alkunsa saaren päätie eli EO90-kansallistie, joka on Kíssamoksesta Chaniáan saakka osa Eurooppatietä 65. Kíssamoksen satamasta on lauttayhteys Antikytheran ja Kytheran saarten kautta Gýtheioon Manner-Kreikan Peloponnesokselle.
Historia > Antiikki

Varhaisimmat löydöt Kíssamoksen seudulla ovat peräisin neoliittiselta kaudelta noin ajalta 3000–2900 eaa. Sieltä on tehty myös joitakin vähäisiä löytöjä minolaiselta kaudelta.
Antiikin aikana nykyisen kaupungin paikalla sijaitsi Kisamoksen kaupunki. Se oli sisämaan vuoristossa sijainneen Polyrrhenian poliksen eli kaupunkivaltion satama. Kaupunki kukoisti erityisesti roomalaisella kaudella, saavuttaen itsenäisyyden viimeistään 200-luvulla jaa., ja varhaisella bysanttilaisella kaudella. Seudun antiikin aikaisia löytöjä esittelee Kíssamoksen arkeologinen museo.
Historia > Nykyinen kaupunki

Venetsialaiset rakensivat kaupungin uudelleen 1200-luvulla. Sinne rakennettiin myös Kastéllin linnoitus, josta kaupunki on saanut toisen nimensä, sekä katedraalikirkko. Kaupungin vanhassa osassa on venetsialaiselta kaudelta peräisin olevia kartanoita.
Osmanit piirittivät Kíssamosta vuonna 1646, ja lopulta se antautui. Osmanit kunnostivat Kastéllin linnoitusta omaan käyttöönsä. Myöhemmin kreetalaiset käyttivät linnoitusta vapaustaistelun aikana turkkilaisia vastaan, ja se oli kreetalaisten hallussa muun muassa vuosina 1823 ja 1897. Kaupunki kärsi suuria tuhoja saksalaisten pommituksissa toisen maailmansodan aikana vuonna 1941. Muun muassa venetsialaisaikainen katedraali tuhoutui tuolloin. Saksalaiset tuhosivat myös kaupungin sataman miehityksen päättyessä.
Nykyinen Kíssamoksen kunta muodostui, kun Kíssamos, Inachóri ja Mýthimna yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kíssamos Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kíssamoksen kunta Wikimedia Commonsissa
Δήμος Κισσάμου (Arkistoitu – Internet Archive). Kíssamoksen kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Kreetan alue
| --- | --- |
Chanián alueyksikkö:   Apokóronas  Chaniá  Gávdos  Kántanos-Sélino  Kíssamos  Plataniás  Sfakiá 
Iraklionin alueyksikkö:   Archánes-Asteroúsia  Chersónisos  Faistós  Górtyna  Iraklion  Malevízi  Minóa Pediáda  Viánnos 
Lasíthin alueyksikkö:   Ágios Nikólaos  Ierápetra  Oropédio Lasithíou  Siteía 
Réthymnon alueyksikkö:   Ágios Vasíleios  Amári  Anógeia  Mylopótamos  Réthymno 
Kíssamoksen rantaa.
Kíssamoksen arkeologinen museo.
Kíssamoksen satamaa.
Kirkko Kíssamoksen Tráchiloksessa.
Fisherin tarkka testi

Tilastotieteessä Fisherin tarkka testi mittaa, ovatko kahdesta populaatiosta mitatut dikotomisen muuttujan arvojen suhteelliset osuudet samat molemmissa populaatioissa. Testi vaatii paljon laskentaa, joten suurille aineistoille käytetään mieluummin epätarkempaa khiin neliö -testiä.
Testin idea on laskea nxm-taulusta P-arvo. Sitten muodostetaan kaikki ne nxm-matriisit, joissa rivi- ja sarakesummat ovat samat kuin alkuperäisessä taulussa. Näiden matriisien P-arvoista poimitaan ne, joiden P-arvo on pienempi kuin alkuperäisen matriisin P-arvo. Jos näiden summa on alle vaaditun tason, jää nollahypoteesi voimaan.
Esimerkiksi R:llä Fisherin testi voidaan laskea seuraavasti:
data = matrix(c(3,5,7,8,5,5,4,2,6),nrow=3)
fisher.test(data)
tulostaa
Fisher's Exact Test for Count Data

data:  data 
p-value = 0.5334
alternative hypothesis: two.sided
Pattijoen Urheilijat

| Pattijoen Urheilijat, Raahe |
| --- | --- |

Koko nimi:  Pattijoen Urheilijat, Raahe
Perustettu:  1928
Entiset nimet:  Pattijoen Urheilijat   1928-
Kaupunki:  Raahe
Kenttä:  Rännäri
Miesten sarjataso:  Miesten Superpesis
Naisten sarjataso:  Ykköspesis
Värit:           

Puheenjohtaja:  Jari Suonvieri
Miesten pelinjohtaja:  Perttu Westersund
Naisten pelinjohtaja:  Juha Karjaluoto
Omistaja:  Pattijoen Urheilijat ry
Miesten SM-mitalit
Kultaa:  1 (2008)
Hopeaa:  2 (2002, 2006)
Pronssia:  3 (2001, 2011, 2012)
Naisten SM-mitalit
Kultaa:  1 (2000)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pattijoen Urheilijat eli PattU on raahelainen pesäpalloseura. Miesten edustusjoukkue pelaa Suomen pesäpallon pääsarjatasolla Superpesiksessä. Seuran kotikenttä Miilu-areena sijaitsee Pattijoella, joka liitettiin Raahen kaupunkiin vuonna 2003.
Miesten joukkue on 2000-luvulla selvinnyt Superpesiksen välieriin yhdeksän kertaa, saavuttanut yhden Suomen mestaruuden (2008), kaksi hopeaa ja kolme pronssia. Naisten joukkue voitti Suomen mestaruuden kaudella 2000. Nykyään naiset pelaavat Ykkös-pesistä.
Logot

Pattijoen Urheilijoiden logo
Pattijoen Urheilijat, Raahe-logo. Käytössä kuntaliitoksen jälkeen
Junioritoiminta

| Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Joukkue | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Mitalit | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Vuodet | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Yhteensä | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
A-pojat: 
| A-pojat |  Hopeaa | 2006, 2009 | 2 |  |
| A-pojat |  Pronssia | 2002 | 1 |  |
B-tytöt: 
| B-tytöt |  Hopeaa | 1998, 2001 | 2 |  |
| B-tytöt |  Pronssia | 1997, 2003 | 2 |  |
C-pojat: 
| C-pojat |  Hopeaa | 1999 | 1 |  |
| C-pojat |  Pronssia | 2001 | 1 |  |
C-tytöt: 
| C-tytöt |  Hopeaa | 1992 | 1 |  |
| C-tytöt |  Pronssia | 2000, 2005 | 2 |  |
D-pojat: 
| D-pojat |  Kultaa | 2000 | 1 |  |
| D-pojat |  Hopeaa | 1996, 1997 | 2 |  |
| D-tytöt | Hopeaa | 2023 | 1 |  |
| D-tytöt |  Hopeaa | 1990 | 1 |  |
| D-tytöt |  Pronssia | 2002 | 1 |  |
E-pojat: 
| E-pojat |  Kultaa | 1995 | 1 |  |
| E-pojat |  Hopeaa | 2011 | 1 |  |
| E-pojat |  Pronssia | 1993, 1998, 2000 | 3 |  |
E-tytöt: 
| E-tytöt |  Hopeaa | 1988 | 1 |  |
| E-tytöt |  Pronssia | 2010 | 1 |  |
F-tytöt: 
| F-tytöt |  Pronssia | 2001 | 1 |  |
| Yhteensä: | Yhteensä: | Yhteensä: | 26 |  |
Palkinnot ja huomionosoitukset > Palkitut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Etenijäkuningas: Sami Haapakoski (2007, 2008)  |  Kärkilyöntikuningas: Marko Rasinkangas (2000)  |  Etenijäkuningatar: Kirsi Hänninen (2000)  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lyöjäkuningatar: Henna Salmela (2001, 2002)  |  Kärkilyöntikuningatar: Sari Lemponen (2001, 2002)  |  Vuoden jokeri: Henna Salmela (2001)  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vuoden lukkari: Topi Kosonen (2008)  |  Vuoden pesäpalloilija: Kirsi Hänninen (2000)  Topi Kosonen (2008)  Sami Haapakoski (2009)  |  Vuoden tulokas: Katja Kolehmainen (2000)  Antti Korhonen (2013)  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kultainen maila: Kirsi Hänninen (2000)  Topi Kosonen (2008)  Sami Haapakoski (2009)  |  Kultainen räpylä: Topi Kosonen (2008)  |  Vuoden pelinjohtaja: Sami Sirviö (2008)  |
Palkinnot ja huomionosoitukset > Miesten Itä-Länsi-valinnat

| --- | --- |
 Sami Ahola (1994)  Pertti Mäkelä (1998, 1999, 2000, 2001,  2002, 2003, 2006, 2007, 2009, 2010)  Janne Marjelund (1999)  Juha Partanen (1999)  Marko Rasinkangas (1999, 2000, 2002, 2003)  Antti Vihtkari (2000)  Pasi Pohjola (2001, 2002, 2003)  Antti Tokkari (2001, 2002)  Jarkko Rautio (2003 :  Jarkko Kokko (2005, 2007, 2008)  Jussi Kemilä (2006, 2007, 2008, 2009, 2011, 2013)  Topi Kosonen (2007, 2008, 2009, 2013, 2014, 2015, 2017, 2018)  Sami Haapakoski (2008, 2009)  Tuomas Jussila (2008, 2012)  Timo Kallio (2010, 2018)  Joonas Eirola (2012)  Jukka-Pekka Vainionpää (2012)
Palkinnot ja huomionosoitukset > Naisten Itä-Länsi-valinnat

Kirsi Hänninen (2000, 2001)
Sari Lemponen (2000, 2001, 2002)
Henna Salmela  (2000, 2001, 2002)
Taru Ylä-Autio  (2001, 2002)
Tilastot ja luettelot > Pelinjohtajat

1992 Paavo Karjaluoto
1993–1995 Hannu Kyllönen
1996–1997 Harri Tegelberg
1998–1999 Jussi Viljanen
1999–2000 Juha Karjaluoto
2001–2003 Santeri Haipus
2004 Juha Karjaluoto
2004 Jari Luoto
2005 Mika Sirviö
2006 Matti Iivarinen
2007–2008 Sami Sirviö
2009–2010 Jarkko Kokko
2011–2012 Sami Sirviö
2013–2016 Jari Törmänen
2017–2019 Juha Karjaluoto
2021-  Perttu Westersund
Kirjallisuutta

Marttila, Irmeli: Mailalla mitaleille : Pattijoen Urheilijat ry 1998-2008.  Raahe:  Pattijoen Urheilijat, 2008.  ISBN 978-952-92-4651-9
Aiheesta muualla

Pattijoen Urheilijoiden verkkosivut
| n k Miesten pesäpallon Suomen mestarit |
| --- | --- |
Miehet:  1922: HPL  1923: HPL  1924: HPL  1925: LSK  1926: HPL  1927: HPL  1928: VPL  1929: Maila-Veikot  1930: Maila-Veikot  1931: Maila-Veikot  1932: Maila-Veikot  1933: RPL  1934: HPL  1935: KuVe  1936: HPK  1937: KuVe  1938: HPL  1939: HP  1940: KuVe  1941: ei pelattu  1942: Valtion lentokonetehdas  1943: HP  1944: ei pelattu  1945: Pallo-Veikot  1946: Pallo-Veikot  1947: HP  1948: HP  1949: Maila-Veikot  1950: Maila-Veikot  1951: Maila-Veikot  1952: Maila-Veikot  1953: Kiri  1954: HP  1955: HP  1956: Kiri  1957: Kiri  1958: Kiri  1959: Pallo-Toverit  1960: Veto  1961: IK  1962: IK  1963: Jymy  1964: Kiri  1965: Veto  1966: KPL  1967: KPL  1968: KPL  1969: KPL  1970: U-PV  1971: Lippo  1972: Lippo  1973: Puna-Mustat  1974: HP  1975: Maila-Jussit  1976: KPL  1977: Pallo-Veikot  1978: Pallo-Veikot  1979: Tahko  1980: Tahko  1981: Tahko  1982: Kiri  1983: Maila-Jussit  1984: Kiri  1985: Maila-Jussit  1986: Pallo-Veikot  1987: Maila-Jussit  1988: Ankkurit  1989: Ankkurit  1990: Jymy  1991: Pallo-Veikot  1992: Jymy  1993: Jymy  1994: Lippo  1995: Jymy  1996: Jymy  1997: Jymy  1998: Lippo  1999: KiPa  2000: KiPa  2001: Jymy  2002: Jymy  2003: Jymy  2004: Jymy  2005: KiPa  2006: Jymy  2007: Tahko  2008: PattU  2009: Jymy  2010: Veto  2011: Jymy  2012: Jymy  2013: Jymy  2014: Jymy  2015: Jymy  2016: Veto  2017: Veto  2018: JoMa  2019: JoMa  2020: Jymy  2021: MPP  2022: Veto  2023: Jymy 
| n k Naisten pesäpallon Suomen mestarit |
| --- | --- |
Naiset:  1931: LMV  1932: HPL  1933: Pyrintö  1934: VPL  1935: Pyrintö  1936: Pyrintö  1937: Pyrintö  1938: Haukat  1939: Haukat  1940: Haukat  1941: ei pelattu  1942: ei pelattu  1943: ei pelattu  1944: ei pelattu  1945: ei pelattu  1946: Haukat  1947: Veto  1948: Veto  1949: LKP  1950: Pallo-Toverit  1951: Pallo-Toverit  1952: Pallo-Toverit  1953: Pallo-Toverit  1954: Pallo-Toverit  1955: Kelta-Mustat  1956: Pallo-Toverit  1957: Kiri  1958: Pallo-Toverit  1959: Pallo-Toverit  1960: Mailapojat  1961: Mailapojat  1962: Mailapojat  1963: Pallo-Toverit  1964: Pallo-Toverit  1965: Pallo-Toverit  1966: Pallo-Toverit  1967: Mailapojat  1968: Mailapojat  1969: Mailapojat  1970: Puna-Mustat  1971: Mailapojat  1972: Puna-Mustat  1973: Mailapojat  1974: Puna-Mustat  1975: Puna-Mustat  1976: Puna-Mustat  1977: Maila-Jussit  1978: Virkiä  1979: Tahko  1980: Pallonlyöjät  1981: Pallonlyöjät  1982: Lännen Pallo  1983: Tahko  1984: Mansen Pesäpallo  1985: Tarmo  1986: Tarmo  1987: Tarmo  1988: Virkiä  1989: Kiri  1990: ViU  1991: Tarmo  1992: Virkiä  1993: Virkiä  1994: Lippo  1995: Lippo  1996: Kiri  1997: Kiri  1998: Vihdin Pallo  1999: SiiPe  2000: PattU  2001: Virkiä  2002: Pesäkarhut  2003: Kirittäret  2004: Virkiä  2005: Kirittäret  2006: Kirittäret  2007: Kirittäret  2008: Kirittäret  2009: Kirittäret  2010: Kirittäret  2011: Virkiä  2012: Virkiä  2013: Virkiä  2014: Virkiä  2015: Virkiä  2016: Kirittäret  2017: Manse PP  2018: Kirittäret  2019: Kirittäret  2020: Kirittäret  2021: Pesäkarhut  2022: Kirittäret  2023: Pesäkarhut  2024: Manse PP
Matti Harjuniemi

Matti Juhani Harjuniemi (s. 16. marraskuuta 1958 Oulu) oli Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestöön (SAK) kuuluvan Rakennusliiton puheenjohtaja vuosina 2004–2023. Uusi puheenjohtaja haluttiin valita nimenomaan liittokokouksessa, joten Harjuniemi valittiin tehtävään hyvissä ajoin jo toukokuussa 2003. Vuosina 1995–1999 hän toimi järjestön jaostosihteerinä ja 2000–2004 apulaisosastopäällikkönä. Puoluetaustaltaan hän on vasemmistoliittolainen. Hän istui myös SAK:n hallituksessa.
Harjuniemi on filosofian kandidaatti, joksi hän valmistui vuonna 1985 Tampereen yliopistosta. Hän on kouluttautunut myös talonrakentajaksi ja kirvesmieheksi.
Elokuussa 2009 Harjuniemi esitti valtion maarakennusyhtiö Destian yksityistämistä.
Aiheesta muualla

Harjuniemen haastattelu vuodelta 2013, audio 53 min, Yle Areena
Bryan Talbot

Bryan Talbot
Bryan Talbot (s. 24. helmikuuta 1952) on englantilainen sarjakuvapiirtäjä ja -käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan muun muassa teoksistaan Luther Arkwright ja Tuhman rotan tarina. Hän on kuvittanut myös Nemesis the Warlockia ja Judge Dreddiä.
Teoksia

Talbot, Bryan: Tuhman rotan tarina.  ((The Tale of One Bad Rat, 1995.) Suomentanut Jukka Heiskanen)  Helsinki:  Jalava, 1999.  ISBN 951-887-148-5
Aiheesta muualla

Bryan Talbot. Virallinen kotisivu. (englanniksi)
Heikki Jokinen: Lapsuuden loppu[vanhentunut linkki]. Helsingin Sanomat 30.6.1999.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Taikatemppu

Hieronymus Bosch: Silmänkääntäjä. Takarivin mies yrittää varastaa kukkaron katsojalta.
Taikatemppu eli taikominen on viihteellinen esitys, joka luo katsojille illuusion yliluonnollisesta taikuudesta. Taikatemppujen tekijästä käytetään nimityksiä taikuri, silmänkääntäjä ja illusionisti.
Taikuriesitysten lajeja

Close-up- eli lähitaikuus: Kaikki tapahtuu katsojien silmien alla aivan tavallisilla välineillä kuten pelikorteilla, seteleillä, tulitikuilla ja muilla vastaavilla tavaroilla.
Stand-up- eli näyttämötaikuus: Taikuri seisoo näyttämöllä ja tekee temput sieltä käsin yleensä suurille ryhmille kerrallaan.
Ajatustenluku: Taikuri osaa lukea katsojien ajatukset. Taikuri tietää tarkalleen mitä aikaa näyttämään katsoja on laittanut kellon, mitkä numerot katsoja on kirjoittanut paperille, joka on sen jälkeen revitty ja niin edelleen.
Lastentaikuus: Vitsit ja hyvin esitetyt temput hassuissa asuissa.
Manipulaatio: Taikuri taikoo tyhjästä kaikenlaisia esineitä ja asioita kuten pelikortteja, palloja, liinoja ja kanin tyhjästä silinterihatusta. Manipulaatiota esitetään yleensä musiikin soidessa taustalla. Usein nämä temput perustuvat silkkaan sorminäppäryyteen.
Illuusiotaikuus: Esitetään useimmiten isoilla näyttämöillä. Lajityyppiin kuuluvat ilmestyvät ihmiset, ihmisten sahaaminen kahtia yms. muut suuren luokan taikatemput.
Taikatemppujen lajeja

Katoaminen: Taikuri saa kolikon tai kyyhkysen häkkeineen katoamaan napsauttamalla sormiaan tai heilauttamalla taikasauvaansa. Katoaminen on tyhjästä luomisen vastakohta ja saattaa perustua samanlaisen tekniikan käyttöön käänteisesti.
Muodonmuutos: Luudasta tulee kaunis nainen, kyyhkysestä jänis ja niin edelleen. Asiat muuttuvat toisikseen.
Korjaaminen/Palauttaminen: Saksin leikelty köysi saadaan taas ehjäksi, ihminen sahataan kahtia, mutta pysyy ehjänä. Jotakin palautetaan ennalleen.
Teleportaatio: Esineitä siirretään paikasta toiseen. Taikuri asettuu häkkiin ja apulainen toiseen, ja he vaihtavat paikkaa taianomaisesti. Kortti asetetaan taskuun, ja se löytyy esimerkiksi apulaisen nenästä.
Levitaatio: Jotakin leijailee ilmassa: pelikortti, huivi tai taikuri itse.
"Eläintaikuus": Jokin oikea eläin kuten kettu tai susi tekee jotain ihmismäistä työtä kuten kokkaa tai lakaisee asuntoa.
Tekniikoita

Katoamis- ja luomistemput toteutetaan usein erilaisten salataskujen ja -lokeroiden avulla. Yleisö ei enää välttämättä hämmästy, jos taikuri vetäisee hatustaan kaniinin, koska silinterihatun välipohjasta on jo tullut klisee, mutta tekniikkaa silti yhä käytetään. Salalokeroiden ja varsinkin oman käden käyttö esineiden piilottamiseen vaatii usein huomattavaa näppäryyttä. Taikureiden on harjoiteltava kauan saadakseen kolikon piilottaneen kätensä näyttämään luonnolliselta (palmeeraus).
Yksi perustekniikoista on harhauttaminen, jossa yleisön mielenkiinto kohdistetaan toisaalle, jotta se ei huomaisi taikurin puuhaavan sillä välin jotakin muuta. Taikuri voi esimerkiksi napsauttaa sormiaan tai pyytää yleisöä katsomaan kättään. Vaikka yleisön huomio kiinnittyisi käteen vain silmänräpäyksen ajaksi, taitava taikuri ehtii sillä välin hoitaa tarvittavat asiat toisella kädellään. Optisia illuusioita käytetään esineiden kadottamiseen tai niiden koon muuttamiseen. Näitä voivat olla peilit tai esimerkiksi laatikon kylkeen maalatut optiset harhat, jotka saavat laatikon näyttämään pienemmältä kuin se todellisuudessa on.
Salaisuuden säilyttäminen

Taikatempun tarkoitus on viihdyttää ja ihmetyttää. Vaikka yleisö tietää taikurin huijaavan, se saa nautintoa taikurin taitavuudesta ja oveluudesta. Yleensä taikurit eivät paljasta salaisuuttaan yleisölle. Salaisuuden kertomisen on oletettu tuhoavan taikomisen taiteenlajina, sillä jos katsoja tietää tempun toimintatavan, hän ei enää nauti esityksestä. Koska taikurien on saatava toimeentulonsa, he harvoin paljastavat kenellekään salaisuuksia. Luvallista on kuitenkin paljastaa salaisuuksia henkilöille, jotka haluavat tulla taikureiksi. Siksi useimpien temppujen salaisuus on paljastettu erilaisissa taikakirjoissa ja -lehdissä, mutta niissäkin kielletään salaisuuksien paljastaminen ulkopuolisille. Tämä ei ole kuitenkaan vähentänyt taikatemppujen suosiota esitysmuotona, sillä uusia taikatemppuja keksitään jatkuvasti.
Televisiotaikurien ei yleensä hyväksytä käyttävän hyväkseen kameroiden tai videonauhan editoinnin suomia petkutusmahdollisuuksia. Sellaisen rajaamiseksi pois useimmat heistä esiintyvät elävän yleisön edessä.
Kirjallisuutta

Nevala, Heikki: Silmänkääntäjiä, konstiniekkoja ja loihtutaiteilijoita: Taikurien vaiheita Suomessa 1800-luvulta 1960-luvulle. SKS, 2011.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Taikurit ry (Arkistoitu – Internet Archive)
World Championship of Magic, FISM.org
The International Brotherhood of Magicians, Taikureiden kansainvälinen veljeskunta (englanniksi)
The Society of American Magicians (englanniksi)
AllMagic Guide (Arkistoitu – Internet Archive) – ohjeita taikatemppujen tekemiseen (englanniksi)
Club Arte Magica (italiaksi)
Ilusorium (portugaliksi)
Taikuri.TV (Arkistoitu – Internet Archive) – taikatemppujen paljastusvideot
Maailman suurimmat taikurit, Seura, 17.03.1938, nro 11, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Takyoni

Hiukkasen kulkiessa yli valonnopeutta sen ei voida nähdä lähestyvän. Mutta, kun se ohittaa havaitsijan läheltä, sen voi nähdä hetkellisesti kahtena kuvana, jotka liikkuvat vastakkaisiin suuntiin kuvan osoittamalla tavalla. Musta viiva kuvastaa Tšerenkovin säteilyn shokkiaaltoa.
Takyoni on hypoteettinen hiukkanen, joka kulkee aina valoa nopeammin. Jos sen energia ja liikemäärä ovat reaalisia, sen lepomassa on imaginaarinen. On vaikea tulkita, mitä kompleksinen massa voisi todellisuudessa olla. Takyonin näkemä aika on myös imaginaarinen. Se ei voi koskaan kulkea valoa hitaammin. Teorian mukaan sen nopeus myös lisääntyy, kun energia vähenee.
Nimitys takyoni tulee kreikan sanasta ταχύς (takhys), ’nopea’, johon on liitetty yleinen alkeishiukkasten nimissä esiintyvä sananloppu -oni.