stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
George A. Romero
Elämä ja ura

Romero syntyi New Yorkin Bronxissa vuonna 1940 ja myös vietti siellä koko nuoruutensa, kunnes hän pääsi opiskelemaan arvostettuun Carnegie Mellon -yliopistoon Pennsylvaniaan. Suoritettuaan MA-tutkinnon Romero sai töitä mainoskuvaajana ja samalla keräsi rahaa suunnittelemaansa elokuvaa eli Elävien kuolleiden yötä varten. Romero sai kokoon 100 000 Yhdysvaltain dollaria ja ryhtyi kuvaamaan elokuvaa yhdessä John Russon kanssa. Elokuva saatiin valmiiksi vuonna 1968, ja päästyään teatterilevitykseen se aiheutti valtavan mediakohun. Tämä johtui siitä, että Elävien kuolleiden yö hylkäsi perinteisen kauhuelokuvan käytännöt tyystin. Ensimmäistä kertaa kauhuelokuvan historiassa sankari on musta mies eikä tarina pääty onnellisesti, sillä kaikki päähenkilöt kokevat hyvin ikävän kuoleman. Elävien kuolleiden yö rikkoi runsaasti elokuvan tabuja, kuten äidinmurhan, kannibalismin ja ruumiiden kunnioittamisen. Romero tuli myös aloittaneeksi kokonaan uuden genren eli zombielokuvat. Tosin zombeja oli esiintynyt elokuvissa jo 1940-luvulla, mutta silloin ne olivat voodoon avulla henkiinherätettyjä orjia. Romero teki niistä verenhimoisia petoja ja siirsi ne länsimaiseen kulttuuriympäristöön.
Elävien kuolleiden yön jälkeen Romerolle sateli työtarjouksia Hollywoodista, mutta hän hylkäsi ne. Romero uskoi, että Hollywood tuhoaa ohjaajien luovuuden. Seuraavina vuosina hän ohjasi pienen budjetin elokuvia, kuten There's Always Vanilla (1971), Kaikki saastuneet tuhotaan (1973) ja Martin (1977). Ne eivät saaneet samanlaista huomiota kuin Romeron esikoiselokuva mutta löysivät oman vankan kannattajakuntansa, ja Romero säilytti taiteellisen vapautensa. Vuonna 1978 Romero palasi zombiteemaan Elävien kuolleiden yön jatko-osalla Dawn of the Dead, josta on muodostunut Romeron suosituin elokuva. Romero lisäsi väkivaltaa reilusti mutta toi zombielokuvien maailmaan myös huumorin. Dawn of the Dead filmattiin kahden miljoonan Yhdysvaltain dollarin budjetilla, mutta se toi lipputuloja yli 40 miljoonaa dollaria. Elokuvaa kuvattiin öisin.
Romero oli kauhukirjailija Stephen Kingin ystävä, ja Romero ohjasi kaksi elokuvaa Kingin käsikirjoituksen pohjalta: Creepshow vuonna 1982 ja Pimeä puoli vuonna 1993. Dario Argento oli toinen Romeron tärkeä yhteistyökumppani. Vuonna 1985 Romero ohjasi Dawn of the Deadin jatko-osan, Elävien kuolleiden päivän, joka on saanut trilogiasta vähiten huomiota. Se on trilogian synkin ja raain osa. Romero vietti hiljaiseloa lähes koko 1990-luvun, ohjaten kuitenkin vuosikymmenen lopulla vuonna 1999 ensimmäisen ja samalla viimeiseksi jääneen työnsä musiikkivideoiden parissa. Kyseessä oli Misfits-yhtyeen samana vuonna julkaistu single  Scream.  2000-luvulla hän alkoi jälleen työskennellä aktiivisemmin. Zombielokuvasarjan neljäs osa Kuolleiden valtakunta ilmestyi vuonna 2005 ja viides Diary of the Dead vuonna 2007. Viimeiseksi Romero työsti Stephen Kingin kanssa uutta projektia nimeltä The Girl Who Loved Tom Gordon.
Romero kuoli aggressiiviseen keuhkosyöpään 16. heinäkuuta 2017.
Filmografia

Elävien kuolleiden yö (Night of the Living Dead, 1968)
There's Always Vanilla (1971)
Noita (Hungry Wives, 1972)
Kaikki saastuneet tuhotaan (The Crazies, 1973)
O.J. Simpson: Juice on the Loose (1974)
Martin (1977)
Dawn of the Dead (1978)
Asfaltti palaa (Knightriders, 1981)
Creepshow – yöjuttu (Creepshow, 1982)
Elävien kuolleiden päivä (Day of the Dead, 1985)
Vihan lähettiläs (Monkey Shines, 1988)
Pimeä puoli (The Dark Half, 1993)
Bruiser (2000)
Kuolleiden valtakunta (Land of the Dead, (2005)
Diary of the Dead (2007)
Survival of the Dead (2009)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta George A. Romero Wikimedia Commonsissa
George A. Romero Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
George A. Romero ZMDb.org:ssa (englanniksi)
In Shadows Lost from the Brave

| In Shadows Lost from the Brave Saint Deamon |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. tammikuuta 2008
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: power metal, heavy metal
 Kesto: 45.35
 Levy-yhtiö: Frontiers
Saint Deamonin muut julkaisut
|   | In Shadows Lost from the Brave 2008 | Pandeamonium 2009 |
In Shadows Lost from the Brave on ruotsalais-norjalaisen power metal -yhtye Saint Deamonin esikoisalbumi. Albumi julkaistiin helmikuussa 2008.
Kappaleet

The Exodus – 0.52 (Intro)
My Judas – 4.55
In Shadows Lost from the Brave – 3.52
My Heart – 3.52
The Burden – 3.59
No Mans Land – 5.13
Ride Forever – 2.52
Black Symphony – 2.47
Deamons – 3.49
The Brave Never Bleeds – 5.10
My Sorrow – 3.20
Run for Your Life – 5.01
Kokoonpano

Jan Thore Grefstad – laulu
Toya Johansson – kitara
Nobby Noberg – basso
Ronny Milianowicz – rummut
Arvostelut

Imperiumi.net: 7–/10
Aiheesta muualla

In Shadows Lost from the Brave Discogsissa. (englanniksi)
Albumi In Shadows Lost from the Brave Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Saint Deamon
| Jan Thore Grefstad • Nobby Noberg • Toya Johansson • Ronny Milianowicz |
| --- | --- |
Studioalbumit:  In Shadows Lost From the Brave • Pandeamonium • Ghost • League of the Serpent
Katso myös:  Dionysus • Highland Glory
Jakovlev Jak-25

| Jakovlev Jak-25 |
| --- | --- |

Tyyppi:  torjuntahävittäjä
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto
Valmistaja:  Jakovlev
Ensilento:  19. heinäkuuta 1952
Valmistusmäärä:  480 
Valmistusvuodet:  1953−1958
Jakovlev Jak-25 (ven. Яковлев Як-25, Nato-koodi Flashlight) on neuvostoliittolainen kaksipaikkainen ja kahdella suihkumoottorilla varustettu torjuntahävittäjä. Sillä on ollut jokasään toimintakyky, lisäksi se oli tutkalla varustettu konetyyppi.
Konetyypin ensilento tapahtui 19. heinäkuuta 1952. Koneen Tumanski RD-9-suihkuturbiinimoottorit on kiinnitetty koneen nuolisiipiin. Jak-25 varustettiin Sokol-tutkalaitteistolla, joka valmistui konetyypin tuotantoon pääsyä myöhemmin, vuonna 1955.
Koneen aseistuksena on kaksi 37 mm lentokonetykkiä nokan alaosassa. Tämän konetyypin ensisijainen käyttötarkoitus oli torjua pohjoisen suunnasta saapuvia Naton raskaita suihkupommittajia, kuten: B-36, B-47 ja B-52. Lockheed U-2:n torjuntaan ei koneen suorituskyky yltänyt.
Konetyypin sarjatuotanto alkoi vuonna 1953 ja loppui vuonna 1958. Jak-25 vedettiin pois asepalveluksesta 1960-luvun puolivälissä. Valmistusmäärä oli noin 480 konetta.
Jakovlev Jak-25:n seuraaja oli monikäyttöinen taistelukone Jak-28. Jak-26 Mandrake ei koskaan valmistunut suurin tuotantomäärin, sillä vain 9 koneyksilöä valmistui tästä alatyypistä.
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Pituus: &&&&&&&&&&&&&015.067000015,67 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&011.&&&&0011,00 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.03200004,32 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&028.094000028,94 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&07300.&&&&007 300 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&010900.&&&&0010 900 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Tumanski RD-9 -suihkuturbiini; &&&&&&&&&&&&&023.&&&&0023 kN  per moottori
Suoritusarvot
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&01090.&&&&001 090 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&02730.&&&&002 730 km
Aiheesta muualla

Air Vectors: The Yakovlev Yak-25 & Yak-28 (englanniksi)
Airwar.ru: Як-25 (Як-120) (venäjäksi)
Як-25 (venäjäksi)
Yakovlev Yak-25 'Flashlight', le Vautour soviétique (ranskaksi)
Gheorghe Gruia

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Gheorghe Gruia. |  Gheorghe Gruia. |  Gheorghe Gruia. |  |
Maa:   Romania
Miesten käsipallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | München 1972 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tšekkoslovakia 1964 |  |  |
|  Kultaa | Ranska 1970 |  |  |
Gheorghe Gruia (2. lokakuuta 1940 Bukarest – 9. joulukuuta 2015 México, Meksiko) oli romanialainen käsipalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Gruia voitti Romanian joukkueessa olympiapronssia Münchenissä 1972. Lisäksi hän saavutti maajoukkueessa kaksi maailmanmestaruutta. Gruia muutti Meksikoon vuonna 1978. Hän kuoli saatuaan sydäninfarktin Méxicossa 75-vuotiaana 9. joulukuuta 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gheorghe Gruia Wikimedia Commonsissa
Gunārs Skvorcovs

| Gunārs Skvorcovs |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. tammikuuta 1990 (ikä 34) Saldus, Latvian SNT
Kansalaisuus:   Latvia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  Dinamo Riika
Sarja:  KHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2004–
Aik. seurat:  Liepājas Metalurgs (LAC/BXL) Kunlun Red Star (KHL) KRS-Peking (VHL)
Gunārs Skvorcovs (s. 13. tammikuuta 1990 Saldus, Latvia) on latvialainen jääkiekkohyökkääjä, joka pelaa KHL-seura Dinamo Riiassa.
Skvorcovs aloitti uransa Liepājas Metalurgsin joukkueessa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Latvian pääsarjassa jo 14-vuotiaana. Skvorcovs edusti Liepājas Metalurgsia aina kauteen 2012–2013 saakka, jolloin hän siirtyi KHL-liigan Dinamo Riian riveihin.
Skvorcovs on edustustanut Latvian maajoukkuetta alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2008, nuorten MM-kisoissa 2008, 2009 ja 2010 sekä aikuisten MM-kisoissa 2012 ja 2013.
Itä-Hämeen opisto

Itä-Hämeen opiston päärakennus on aiempi Ekon kartanon päärakennus Hartolassa.
Itä-Hämeen opisto on perustettu vuonna 1908, ja se toimii vanhassa kulttuuri- ja kartanomiljöössä Ekon kartanossa Hartolassa. Kartanon pihapiiriä reunustavat useat rautakautiset uhrikivet (kuppikivet), iäkkäät puut, Tainionvirta ja lukuisat kartanon rakennukset. Itä-Hämeen opistossa voit suorittaa lukio-opintoja aikuislukiossa sekä avoimen yliopiston opintoja oikeustieteissä, terveystieteissä ja kielissä. Lisäksi opisto tarjoaa monipuolista koulutus- ja kurssitoimintaa. Pihapiirissä on myös Hartolan 18-reikäinen golfkenttä sekä vuoteen 2021 asti toiminut, kartanon entiseen kivinavettaan rakennettu Linna-hotelli.
Aiheesta muualla

Itä-Hämeen opiston kotisivu
Gheorghe Tătărescu

| Gheorghe Tătărescu |
| --- | --- |
 Tătărescu 1930-luvulla.
Romanian pääministeri
 3. tammikuuta 1934 – 7. maaliskuuta 1936 25. marraskuuta 1939 – 4. heinäkuuta 1940  
Edeltäjä:  Constantin Anghelescu Constantin Argetoianu
Seuraaja:  Octavian Goga Ion Gigurtu
Romanian ulkoministeri
 2. lokakuuta 1934 – 9. lokakuuta 1934 11. helmikuuta 1938 – 29. maaliskuuta 1938 6. maaliskuuta 1945 – 29. joulukuuta 1947  
Edeltäjä:  Nicolae Titulescu Nicolae Petrescu-Comnen Constantin Vișoianu
Seuraaja:  Nicolae Titulescu Istrate Micescu Ana Pauker
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. joulukuuta 1886  Târgu Jiu, Romania
Kuollut: 28. maaliskuuta 1957 (70 vuotta)  Bukarest, Romania
Tiedot
Puolue:  Romanian Kansallis-liberaalinen puolue
Gheorghe Tătărescu (1886 mahdollisesti Târgu Jiu – 28. maaliskuuta 1957 Bukarest) oli romanialainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi Romanian pääministerinä vuosina 1934–1937 ja 1939–1940. Hän edusti Kansallisliberaalia puoluetta (PNL).
Tătărescu oli koulutukseltaan lakimies. Hän toimi apulaissisäministerinä Ionel Brătianun liberaalissa hallituksessa vuosina 1922–1926 ja teollisuusministerinä vuosina 1933–1934. Tătărescusta tuli pääministeri Ion G. Ducan murhan seurauksena tammikuussa 1934. Tătărescu toimi yhteistyössä poliittisen kentän manipulointiin tähdänneen kuningas Kaarle II:n kanssa, ja hänen hallituksensa johti maata sotatilalainsäädännön vallitessa. Helmikuussa 1938 kuningas ryhtyi hallitsemaan käytännössä diktatorisesti, missä yhteydessä Tătărescu palasi vähäksi aikaa hallitukseen varapääministerinä. Hänestä tuli toisen kerran pääministeri marraskuussa 1939. Tătărescun toinen hallitus kaatui kesällä 1940 Neuvostoliiton miehitettyä Romanialle kuuluneen Bessarabian ja Pohjois-Bukovinan.
Toisen maailmansodan jälkeen Tătărescu hakeutui yhteistyöhön kommunistien kanssa ja perusti oman liberaalipuolueen jouduttuaan syrjään PNL:stä.
Tătărescu toimi vuodesta 1945 ulkoministerinä kommunistijohtoisessa Petru Grozan hallituksessa ja johti muun muassa Romanian valtuuskuntaa Pariisin rauhankonferenssissa. Tătărescu joutui eroamaan ulkoministerin tehtävästään marraskuussa 1947 parlamentin antaman epäluottamuslauseen jälkeen. Myöhemmin kommunistihallinto vangitsi hänet Sighetin vankilaan. Hän kuoli pari vuotta vapautumisensa jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gheorghe Tătărescu Wikimedia Commonsissa
Jalkapallon 1900-luvun tähdistöjoukkue

Jalkapallon 1900-luvun tähdistöjoukkue (ransk. Équipe mondiale du xxe siècle, engl. World Team of the 20th Century) on vuonna 1998 valittu 1900-luvun parhaiden jalkapalloilijoiden tähdistöjoukkue. Se julkistettiin Pariisissa vuoden 1998 MM-kilpailujen avausottelun yhteydessä. Pelaajat joukkueeseen valitsi 250 jalkapallotoimittajasta koostunut kansainvälinen raati.
Joukkueeseen valitut pelaajat

| Pelipaikka | Pelaaja | Maajoukkue |
| --- | --- | --- |
| Maalivahti | Lev Jashin (1929–1990) |  Neuvostoliitto (1954–1970) |
| Puolustaja | Carlos Alberto (s. 1944–2016) |  Brasilia (1964–1977) |
| Puolustaja | Franz Beckenbauer (s. 1945) |  Länsi-Saksa (1965–1977) |
| Puolustaja | Bobby Moore (1941–1993) |  Englanti (1962–1973) |
| Puolustaja | Nílton Santos (1925–2013) |  Brasilia (1949–1963) |
| Keskikenttäpelaaja | Johan Cruijff (1947–2016) |  Alankomaat (1966–1978) |
| Keskikenttäpelaaja | Alfredo Di Stéfano (1926–2014) |  Argentiina (1948)    Espanja (1957–1961) |
| Keskikenttäpelaaja | Michel Platini (S. 1955) |  Ranska (1976–1987) |
| Keskikenttäpelaaja | Garrincha (1933–1983) |  Brasilia (1955–1966) |
| Hyökkääjä | Diego Maradona (1960–2020) |  Argentiina (1977–1994) |
| Hyökkääjä | Pelé (S. 1940) |  Brasilia (1956–1971) |
Gunvor Helander

Gunvor Helander (s. 12. huhtikuuta 1941) on suomalainen kirkkomuusikko ja lähetystyöntekijä, koulutukseltaan kanttori. Hän oli Suomen Lähetysseuran musiikkisihteeri vuodesta 1975 alkaen. Hän oli vuonna 1986 uutta virsikirjaa laatineen virsikirjakomitean jäsen . Hänen kääntämänsä virsi on norjalaisessa Salmer 1997.
Helander perusti 1974 ruotsinkielisen Furahakören-kuoron, ja hän on suunnitellut muun muassa Raision Pyhän Martin kirkon urut, jotka ovat vuodelta 1972.
Aiheesta muualla

Kyrkomusikernas roll i 1900-talets psalmboksrevisioner
Jakovlev Jak-28

| Jakovlev Jak-28 |
| --- | --- |
 Jakovlev Jak-28PP
Tyyppi:  taktinen hyökkäys, pommitus, tiedustelu
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto
Ensilento:  5. maaliskuuta 1958
Esitelty:  1961/-62
Valmistusmäärä:  437 
Valmistusvuodet:  1959–1972
Jakovlev Jak-28.
Sivukuva Jakovlev Jak-28 -taistelukoneesta.
JAK-28R
Jakovlev Jak-28 (ven. Яковлев Як-28) on neuvostoliittolainen monikäyttöinen suihkukone, joka palveli kylmän sodan aikana. Konetyypistä oli olemassa eri versioita eri käyttötarkoituksiin. Koneen perusversio on taktinen pommittaja, josta on myös tiedustelu- ja elektronisen sodankäynnin versiot. Jak-28P (Nato-raportointinimi Firebar) rakennettiin pitkänmatkan torjuntahävittäjäksi. Se käytti keskikantaman ilmataisteluohjuksia, tyypiltään Kaliningrad K-8.
Konetyyppi oli varustettu Tumanskin R-11-suihkumoottoreilla, suunnilleen samalla mallilla kuin MiG-21. Konetyyppi teki ensilentonsa 5. maaliskuuta 1958 nimellä Jak-129.
Jak-28:n tuotanto jatkui vuoteen 1967, ja se vedettiin pois palveluksesta 1980-luvun keskivaiheilla.
Jak-28 esiteltiin ensi kerran Tushinon ilmailunäyttelyssä 1961.
Läntinen tiedustelu luuli sitä aluksi uudeksi hävittäjäkoneeksi ja Jakovlev Jak-25:n seuraajaksi ja se sai koodinimen Flashlight.
Koneen todellisen käyttötarkoituksen paljastuttua se sai pommittajakoodinimen Brewer.
Konetyypin saavuttama lakikorkeus oli tiedustelukäyttöä ajatellen jo tuohon ajankohtaan nähden varsin vaatimaton 16 000 m.
Jakovlev Jak-28:n tuotantomallit

Jak-28B "Brewer-A"
Jak-28L "Brewer-B"
Jak-28I "Brewer-C"
Jak-28BI
Jak-28N
Jak-28IM
Jak-28R "Brewer-D"
Jak-28RL
Jak-28SR
Jak-28RR
Jak-28PP "Brewer-E" elektronisen sodankäynnin versio
Jak-28U "Maestro"
Jak-28P "Firebar"
Jak-28PM
Jak-28-64
Jak-28URP
Firebar – hävittäjä
Brewer – pommittaja
Maestro – tiedustelukone
Tekniset tiedot

Lähde: [lähde? ]
Yleiset ominaisuudet
Pituus: &&&&&&&&&&&&&020.065000020,65 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&011.064000011,64 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&03.09500003,95 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&037.060000037,6 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&09700.&&&&009 700 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Tumanski R-11 -suihkuturbiinia; &&&&&&&&&&&&&046.&&&&0046 kN  per moottori kuivana, &&&&&&&&&&&&&062.&&&&0062 kN jälkipolttimella
Suoritusarvot
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&01890.&&&&001 890 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&02630.&&&&002 630 km
Aseistus
4 × ilmataisteluohjusta, eri tyyppisiä (IR- ja tutkahakuisia)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
A.S.Yakovlev design bureau: Supersonic jets: Yak-28PM
http://www.netti.fi/~halle/planes/rus/yak-28.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Itä-Häme (sanomalehti)

| Itä-Häme |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Kustantaja:  Keskisuomalainen Oyj
Julkaisija:  Hämeen Media Oy
Levikki:  11 813
Perustettu:  1927
Päätoimittaja:  Ari Viuhko
Kotikunta:  Heinola
Kotimaa:   Suomi
Sivukoko:  tabloidi
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
itahame.fi
Lehden toimistorakennus Heinolan torin laidalla elokuussa 2015.
Itä-Häme on Heinolan seudulla Itä-Hämeessä ilmestyvä paikallinen sanomalehti. Viisi kertaa viikossa jaettavan lehden levikki on 9 560. Se on perustettu vuonna 1927 Sysmässä, mutta nykyään Hämeen Mediaan kuuluvan lehden toimitus sijaitsee Heinolassa. Lehti painetaan Kouvolassa. Itä-Hämeen päätoimittaja on Ari Viuhko.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut
Iso Ruuhilampi

| Iso Ruuhilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Konnevesi
Koordinaatit:  62°32′29″N, 26°26′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  Maaslamminjoki Maaslampeen 
Järvinumero:  14.719.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130,3 m  
Pituus:  590 m  
Leveys:  280 m  
Rantaviiva:  1,45 km  
Pinta-ala:  10,591 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Ruuhilampi 
Iso Ruuhilampi  on Keski-Suomessa Konnevedellä  Sirkkamäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 590 metriä pitkä, 280 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 10,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Lummukan valuma-alueeseen (14.719) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 130,3 metriä mpy.
Iso Ruuhijärvi (Virrat)

| Iso Ruuhijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°23′43″N, 23°47′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Toisveden alue (35.42)
Laskuoja:  oja Varimo-ojaan 
Järvinumero:  35.421.1.030
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  133 m  
Rantaviiva:  1,109 km  
Pinta-ala:  3,091 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Ruuhijärvi 
Iso Ruuhijärvi  on Pirkanmaalla Virroilla Korpiskylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Toisveden lähialueeseen (35.421) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 133 metriä mpy.
Geoduck

| Geoduck |
| --- | --- |
 Geoduck-simpukoita näytteillä honkongilaisessa ravintolassa
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Simpukat Bivalvia
Lahko::  Myoida
Heimo::  Hiatellidae
Suku::  Panopea
Laji::  generosa
Kaksiosainen nimi
 Panopea generosa  (Gould, 1850) 
Katso myös
   Geoduck Wikispeciesissä   Geoduck Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Geoduck (Panopea generosa) on koillisen Tyynenmeren rannikolla esiintyvä suurikokoinen, merenpohjaan kaivautuva simpukkalaji. Varttunut geoduck elää pohjamudassa metrin syvyydessä. Sieltä työntyy ylös pohjan pintaan simpukan vahva kaksiputkinen sifoni, jonka kautta se kierrättää ruumiiseensa ravintohiukkasia ja happea sisältävää merivettä. Tyypillisesti geoduckin paino on kilon molemmin puolin, mutta suurimmat painavat useita kiloja. Laji saavuttaa suurimman kokonsa noin 15-vuotiaana, mutta voi elää jopa 168-vuotiaaksi.
Kalatiskillä Japanissa
Geoduckia pyydetään kaupallisesti suuria määriä sen pääesiintymisalueilla Washingtonin osavaltiossa ja Brittiläisessä Kolumbiassa. Suurin osa populaatiosta elää 3–25 metrin syvyydellä, josta sukeltajat keräävät simpukoita yksitellen painevesitekniikan avulla. Viime aikoina on aloitettu geoduckin viljely vuorovesimatalikoilla. Rantapyyntiä harjoitetaan myös vapaa-ajankalastuksena. Kiinassa ja Japanissa geoduckia arvostetaan herkkuruokana ja sen kilohinta on kymmeniä euroja. Sen arvellaan vaikuttavan syöjän seksuaaliseen kykyyn.
Internationale Funkausstellung Berlin

Internationale Funkausstellung Berlin vuonna 2010.
Internationale Funkausstellung Berlin (IFA Berlin) eli Berliinin kansainvälinen radionäyttely, on yksi Saksan vanhimmista teollisuusnäyttelyistä. Vuosien 1926–1939 välisenä aikana tapahtuma oli vuotuinen, kunnes vuodesta 1950 lähtien se järjestettiin kahden vuoden välein. Aiempaan käytäntöön, vuosittaiseen näyttelyyn, palattiin 2005. Alussa näyttelyssä oli esillä nimensä mukaisesti radiovastaanottimia, kun nykyään se on laajentunut viihde-elektroniikkaa esitteleväksi suurtapahtumaksi.
Elektroniikkavalmistajat esittelevät tai julkistavat IFA Berlinissä yleensä viimeisimpiä uutuusmallejaan. Monet tunnetut aikansa uutuudet on julkaistu juuri IFA Berlinissä, kuten esimerkiksi CD-levy.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Jan Verroken

Jan Verroken
Joannes "Jan" Verroken (30. tammikuuta 1917 Melden – 24. heinäkuuta 2020) oli belgialainen kristillisen kansanpuolueen poliitikko.
Verroken valittiin ensimmäisen kerran Belgian parlamentin jäseneksi vuonna 1950. 1960-luvun lopussa hänestä tuli puolueensa ryhmäjohtaja edustajainhuoneessa. Euroopan parlamentin jäseneksi hänet valittiin vuonna 1979. Vuosina 1983–1988 Verroken toimi pormestarina Oudenaardessa, jonka kaupunginvaltuustossa hän istui vuoteen 2000.
Verroken oli merkittävässä roolissa kielikiistassa, joka johti Leuvenin katolisen yliopiston jakautumiseen flaamin- ja ranskankielisiin yksiköihin. Poliittisen uransa jälkeen hän oli aktiivinen sosiaalisessa mediassa ja tuli tunnetuksi "maan vanhimpana twiittaajana". Hän kuoli 103-vuotiaana nukkuessaan.
Geodeettinen vertausjärjestelmä

Geodeettinen vertausjärjestelmä (engl. geodetic reference system) on ekvipotentiaaliellipsoidin teoriaan perustuva matemaattinen malli Maan muodolle, painovoimakentälle ja pyörähdysnopeudelle.
Teorian avulla määritellään pyörähdysellipsoidi, joka kuvaa Maan kokoa ja muotoa ja jonka massa ja pyörähdysnopeus kuvaavat Maan vastaavia suureita. Teoria, pyörähdysellipsoidi, massa ja pyörähdysnopeus tuottavat normaalipainovoimakentän.
Esimerkiksi GRS80 on geodeettinen vertausjärjestelmä.
Nimessä esiintyvä sana vertausjärjestelmä ei viittaa käsitteeseen vertausjärjestelmä.