stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Atomiydin
Ydinmallit > Kuorimalli ja muut kvanttimallit

Ytimestä on laadittu useitakin malleja, joiden mukaan nukleonit ovat järjestyneet useille sisäkkäisille kuorille samaan tapaan kuin elektronit ytimen ympärillä. Näissä malleissa nukleonit saatetaan käsittää pistemäisiksi hiukkasiksi potentiaalikuopassa, jossa niiden oletetaan liikkuvan kitkattomasti, tai niitä voidaan kuvata kvanttimekaanisilla todennäköisyysaalloilla.
Näissä malleissa nukleonit ovat järjestyneet orbitaaleille pareittain, sillä ne ovat fermioneja eikä niitä voi olla useampia samassa kvanttitilassa. Samalla orbitaalilla voi kuitenkin olla kaksi nukleonia edellyttäen, että niillä on vastakkaissuuntainen spin. Erityisesti kevyimmissä ytimissä orbitaalit ovat hyvin verrattavissa elektronien orbitaaleihin. Esimerkiksi helium-4-ytimessä kaksi protonia ja kaksi neutronia ovat järjestyneet 1s-orbitaaleille hyvin samaan tapaan kuin elektronitkin, ja tämä ydin on epätavallisen stabiili vastaavasta syystä kuin heliumin elektroniverhokin. Tämän ytimen poikkeuksellisesta stabiiliudesta johtuu sekin, että kaikki ytimet, joissa on viisi nukleonia (He-5 ja Li-5), ovat erittäin epävakaita ja lyhytikäisiä.
Raskaammilla ytimillä kuoret poikkeavat elektronikuorista selvästi enemmän. Kuitenkin ydinmallien avulla voidaan johtaa ydinfysiikan ns. maagiset luvut 2, 8, 20, 28, 50, 82 ja 126. Ytimet, joissa protonien, neutronien tai molempien lukumäärä on jokin näistä, ovat erityisen stabiileja, sillä niillä on uloinkin kuori täysi samaan tapaan kuin jalokaasuilla on uloimmalla elektronikuorella oktetti, minkä vuoksi ne ovat kemiallisesti jokseenkin passiivisia. Maagiset luvut ilmenevät esimerkiksi siitä, että tinalla, jolla on 50 protonia, on 10 stabiilia isotooppia eli enemmän kuin millään muulla alkuaineella. Ytimet, joissa protonien tai neutronien lukumäärä on kaukana näistä, ovat usein erityisen epävakaita, mikä ilmenee esimerkiksi siitä, ettei alkuaineilla numero 43 ja 61, teknetiumilla ja prometiumilla, ole yhtään stabiilia isotooppia.
Ydinmallit > Mallien yhteensopivuus

Suprajuoksevan nestemäisen heliumin tavoin atomiytimet ovat esimerkki tilasta, jossa toisaalta tilavuuksia koskevat ”tavalliset” hiukkasfysiikan lait pätevät suurilla tilavuuksilla, mutta hiukkasten kvanttimekaanisella aaltoluonteella on vaikutuksensa. Niinpä suprajuoksevassa heliumissa samoin kuin Bose-Einstein-kondensaatissa atomeilla on tietty tilavuus ja ne ikään kuin ”koskettavat” toisiaan, mutta kokonaisuutena tällaisilla aineilla on erikoisia ominaisuuksia, jotka voidaan selittää vain kvanttimekaanisesti olettamalla, että atomeilla on myös aaltoluonne. Koska ytimen hiukkaset ovat fermioneja, niistä ei tällaista kondensaattia muodostu, mutta monet ytimen ominaisuudet voidaan selittää vain käsittelemällä hiukkasia sekä tietyn tilavuuden omaavina hiukkasina että aaltoina, joita voidaan kuvata Schrödingerin yhtälöllä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Atomiydin Wikimedia Commonsissa
Hiukkaset fysiikassa
Yleisurheilun Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut

Yleisurheilun Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut järjestetään kahden vuoden välein. Järjestävänä organisaationa toimii Etelä-Amerikan yleisurheiluliitto. Ensimmäiset Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut käytiin Montevideossa vuonna 1919. Naiset kilpailivat Etelä-Amerikan-mestaruuksista ensimmäisen kerran Limassa vuonna 1939.
Kilpailupaikat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 1. | 1919 |  Montevideo, Uruguay |
| 2. | 1920 |  Santiago, Chile |
| 3. | 1924 |  Buenos Aires, Argentiina |
| 4. | 1926 |  Montevideo, Uruguay |
| 5. | 1927 |  Santiago, Chile |
| 6. | 1929 |  Lima, Peru |
| 7. | 1931 |  Buenos Aires, Argentiina |
| 8. | 1933 |  Montevideo, Uruguay |
| 9. | 1935 |  Santiago, Chile |
| 10. | 1937 |  São Paulo, Brasilia |
| 11. | 1939 |  Lima, Peru |
| 12. | 1941 |  Buenos Aires, Argentiina |
| 13. | 1943 |  Santiago, Chile |
| 14. | 1945 |  Montevideo, Uruguay |
| 15. | 1947 |  Rio de Janeiro, Brasilia |
| 16. | 1949 |  Lima, Peru |
| 17. | 1952 |  Buenos Aires, Argentiina |
| 18. | 1954 |  São Paulo, Brasilia |
| 19. | 1956 |  Santiago, Chile |
| 20. | 1958 |  Montevideo, Uruguay |
| 21. | 1961 |  Lima, Peru |
| 22. | 1963 |  Cali, Kolumbia |
| 23. | 1965 |  Rio de Janeiro, Brasilia |
| 24. | 1967 |  Buenos Aires, Argentiina |
| 25. | 1969 |  Quito, Ecuador |
| 26. | 1971 |  Lima, Peru |
| 27. | 1974 |  Santiago, Chile |
| 28. | 1975 |  Rio de Janeiro, Brasilia |
| 29. | 1977 |  Montevideo, Uruguay |
| 30. | 1979 |  Bucaramanga, Kolumbia |
| 31. | 1981 |  La Paz, Bolivia |
| 32. | 1983 |  Santa Fe, Argentiina |
| 33. | 1985 |  Santiago, Chile |
| 34. | 1987 |  São Paulo, Brasilia |
| 35. | 1989 |  Medellín, Kolumbia |
| 36. | 1991 |  Manaus, Brasilia |
| 37. | 1993 |  Lima, Peru |
| 38. | 1995 |  Manaus, Brasilia |
| 39. | 1997 |  Mar del Plata, Argentiina |
| 40. | 1999 |  Bogotá, Kolumbia |
| 41. | 2001 |  Manaus, Brasilia |
| 42. | 2003 |  Barquisimeto, Venezuela |
| 43. | 2005 |  Cali, Kolumbia |
| 44. | 2006 |  Tunja, Kolumbia |
| 45. | 2007 |  São Paulo, Brasilia |
| 46. | 2009 |  Lima, Peru |
| 47. | 2011 |  Buenos Aires, Argentiina |
| 48. | 2013 |  Cartagena, Kolumbia |
| 49. | 2015 |  Lima, Peru |
| 50. | 2017 |  Asunción, Paraguay |
| 51. | 2019 |  Lima, Peru |
| 52. | 2021 |  Guayaquil, Ecuador |
Uudenmaan ja Hämeen lääni

Uudenmaan ja Hämeen läänin sinettejä. Sineteissä kuvattuna Uudenmaan ja Hämeen maakuntien vaakunat.
Uudenmaan ja Hämeen lääni (ruots. Nyland och Tavastehus län) oli vuonna 1634 perustettu lääni, joka alun perin käsitti suurin piirtein nykyiset Uudenmaan, Kanta-Hämeen, Päijät-Hämeen ja Keski-Suomen maakunnat. Vuosina 1640–1648 lääni oli väliaikaisesti jaettuna Uudenmaan lääniksi ja Hämeen lääniksi. Vuonna 1775 läänin rajoja muutettiin perusteellisesti, kun läänin pohjoisosa (nykyinen Keski-Suomi) liitettiin Vaasan lääniin. Samaan aikaan Uudenmaan ja Hämeen lääniin liitettiin Turun ja Porin läänistä pääosa nykyistä Pirkanmaan maakuntaa. Maaherran residenssi siirrettiin Helsingistä Hämeenlinnaan. Vuonna 1831 lääni jaettiin kahtia, jolloin syntyivät Uudenmaan ja Hämeen läänit.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Suomen läänit 1635: 1: Turun ja Porin lääni, 14: Uudenmaan ja Hämeen lääni, 18: Pohjanmaan lääni, 20: Viipurin ja Savonlinnan lääni, 21: Käkisalmen lääni | Suomen läänit 1776: 1: Turun ja Porin lääni, 4: Vaasan lääni, 10: Oulun lääni, 14: Uudenmaan ja Hämeen lääni, 15: Kymenkartanon lääni, 16: Savon ja Karjalan lääni | Suomen läänit 1831: 1: Turun ja Porin lääni, 2: Uudenmaan  lääni, 3: Hämeen lääni, 4: Vaasan lääni, 6: Mikkelin lääni, 8: Kuopion lääni, 10: Oulun lääni, 13: Viipurin lääni |
Maaherrat

Arvid Göransson Horn af Kanckas 1634–1640
Arvid Göransson Horn af Kanckas 1640–1648 (Hämeen lääni)
Reinhold Mettstake 1640–1642 (Uudenmaan lääni)
Jacob Uggla 1642–1648 (Uudenmaan lääni)
Erik Andersson Oxe 1648–1652
Ernest Johann Creutz 1652–1666
Udde Knutsson Ödell 1666–1668
Axel Eriksson Stålarm 1668–1678
Axel Rosenhane 1678–1685
Jonas Klingstedt 1685–1687
Karl Bonde 1687–1695
Mårten Lindhielm 1695–1696
Abraham Cronhjort 1696–1703
Johan Creutz 1703–1719
Peter Stierncrantz 1719–1737
Axel Erik Gyllenstierna af Lundholm 1737–1746
Gustaf Samuel Gyllenborg 1746–1756
Anders Johan Nordenskjöld 1756–1761
Hans Henrik Boije af Gennäs 1761–1772
Carl Ribbing af Koberg 1773
Anders Henrik Ramsay 1774–1776
Anders de Bruce 1777–1786
Carl Gustaf Armfelt 1787–1788
Johan Henrik Munck 1790–1809
Gustaf Fredrik Stjernvall 1810–1815
Gustaf Hjärne 1816–1828
Carl Klick 1828–1831
Peter Anvin

Peter Anvin vuonna 2009.
Hans Peter Anvin (s. 12. tammikuuta 1972) on ruotsalainen ohjelmoija, joka on osallistunut useisiin avoimen lähdekoodin projekteihin. Hän on osallistunut muun muassa Linux-käyttöjärjestelmäytimen kehittämiseen.
Anvin on osallistunut muun muassa RAID6 -tuen kehittämiseen.
Totuuspuolue

| Totuuspuolue |
| --- | --- |
  
  
  
Puheenjohtaja:  Jaana Kavonius
Ideologia:  kansalliskonservatismi
Värit:       keltainen
Kansanedustajia:  0 / 200
Europarlamentaarikkoja:  0 / 15
Kunnanvaltuustot:  0 / 8 859
Aluevaltuustot:  0 / 1 379
Kotisivu:  www.totuuspuolue.net
Infobox OKNimi-testi OK: 
Totuuspuolue (lyhenne Tot.) on suomalainen kansalliskonservatiivinen puolue, joka pitää Suomen EU- ja eurojäsenyyksiä lainvastaisina. Puolue myös pitää Suomen valtion velkaannuttamista moraalisesti vääränä. Puolueen puheenjohtaja Jaana Kavonius on vaatinut muun muassa presidentti Sauli Niinistölle kuolemantuomiota. Totuuspuolue kannattaa hyviä Venäjä-suhteita. Puolue pääsi puoluerekisteriin huhtikuussa 2023.
Vuoden 2024 europarlamenttivaaleissa totuuspuolueen ainoana ehdokkaana oli näyttelijä Outi Alanen. Alanen sai 807 ääntä eikä tullut valituksi. Totuuspuolue ei päästänyt Alasta osallistumaan televisioituun pienpuoluetenttiin, koska katsoi, ettei Alanen ehdokkuudestaan huolimatta edustanut puolueen linjaa. Alanen kertoi myös alkaneensa kohdata uhkailua Jaana Kavoniukselta puolueeseen liityttyään.
Aiheesta muualla

Totuuspuolueen kotisivu
Vammaisyleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut

Vammaisyleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut ovat kansainväliset vammaisurheilukilpailut, jotka on vuodesta 2011 lähtien järjestetty kahden vuoden välein. Kisojen järjestämistä vastaa Kansainvälinen Paralympiakomitea (IPC). Ensimmäiset IPC:n järjestämät maailmanmestaruuskilpailut pidettiin Berliinissä, Saksassa 1994.
Vuoden 2019 maailmanmestaruuskilpailuihin osallistuu yli 1400 urheilija 122 maasta. Kisoissa on 95 miesten ja 76 naisten lajia.
Kilpailut

| Kilpailut | Kaupunki | Valtio | Stadion | Urheilijoita | Osallistuvia maita |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Berliini | Saksa | Berliinin olympiastadion | 1154 | 63 |
| 1998 | Birmingham | Iso-Britannia | Alexander Stadium | ~1000 | 61 |
| 2002 | Lille | Ranska | Stadium Nord Lille Métropole | ~1000 | 75 |
| 2006 | Assen | Alankomaat | Sports Park Stadsbroek | 1097 | 76 |
| 2011 | Christchurch | Uusi-Seelanti | Queen Elizabeth II Park | ~1000 | 80 |
| 2013 | Lyon | Ranska | Stade du Rhône | 1110 | 98 |
| 2015 | Doha | Qatar | Suheim Bin Hamad Stadium | 1229 | 90 |
| 2017 | Lontoo | Iso-Britannia | Lontoon olympiastadion | 1074 | 100 |
| 2019 | Dubai | Yhdistyneet arabiemiraatit | Dubai Club for People with Determination | ~1400 | 122 |
| 2022 | Kobe | Japani | Universiade Memorial Stadium |  |  |
Lähde:
Aiheesta muualla

World Para Athletics (englanniksi)
Duane Hanson

| Duane Hanson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Elwood
Syntynyt: 17. tammikuuta 1925 Alexandria, Minnesota, Yhdysvallat
Kuollut: 6. tammikuuta 1996 (70 vuotta) Boca Raton, Florida
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  kuvanveistäjä
Muut tiedot
Koulutus:  Macalester College, Minnesota   Minnesotan yliopisto   Cranbrook Academy of Art 
Tyyli:  Tunnettu fotorealismista.
Duane Elwood Hanson (17. tammikuuta 1925 Alexandria, Minnesota – 6. tammikuuta 1996 Boca Raton, Florida) oli yhdysvaltalainen kuvanveistäjä, joka tunnetaan hyperrealistisista veistoksistaan. Hanson otti tavallisesti muotit elävistä malleista, ja teki sitten niiden pohjalta valoksia, käyttäen materiaalina muun muassa polyesteriä ja lasikuitua. Hanson maalasi valokset ihonvärillä ja vaatetti veistokset, jolloin syntyi vaikutelma elävistä ihmisistä. Hansonin työt olivat varsinkin 1960-luvulla usein yhteiskunnallisesti kantaa ottavia. Hanson otti töissään kantaa muun muassa sodankäyntiin ja kodittomuuteen.
Hanson opiskeli ensin Macalester Collegessa Minnesotassa, josta hän jatkoi Minnesotan yliopistoon ja edelleen Cranbrook Academy of Art -oppilaitokseen Michiganiin. Opiskelujensa jälkeen Hanson toimi opettajana Saksassa, jossa ollessaan hän tutustui George Grygoon. Grygon aiemmin tekemät polyesteri- ja lasikuituteokset toimivat innoituksena monille Hansonin omista teoksista. Hanson palasi 1960-luvun alussa takaisin Yhdysvaltoihin ja asettui aloilleen Atlantaan. Hanson ryhtyi työskentelemään polyesterin ja lasikuidun kanssa vuonna 1963 ja julkaisi ensimmäisen täysikokoisen veistoksensa vuonna 1967.
Kiinan Taipei

Kiinalaisen Taipein olympiajoukkueen lippu
Kiinalainen Taipei tai Kiinan Taipei (perint.: 中華臺北; yksink.: 中华台北; pinyin: Zhōnghuá Táiběi) on nimitys, jota monet kansainväliset järjestöt käyttävät Taiwanin, Peskadorien, Kinmenin, Matsun ja Wuchiun saaria hallitsevasta ja pääkaupunkinaan Taipeita pitävästä Kiinan tasavallasta, lyhyemmin Taiwanista.
Tausta

Eriävän nimen käyttö johtuu siitä, että valtaosin mantereella hallitseva kommunistinen Kiinan kansantasavalta, lyh. Kiina, on useiden kansainvälisten yhdeksi ja ainoaksi Kiinaksi tunnustama, joten ne eivät tunnusta Taiwanin käytännöllistä itsenäisyyttä, vaan pitävät sitä Kiinan osana. Vuonna 1971 Yhdistyneet kansakunnat tunnusti mantereen Kiinan, jolloin Taiwan menetti paikkansa ja sen asema ainoana Kiinana meni kommunistiselle Kiinalle. Näin itsenäisenä valtiona moniin järjestöihin, kuten Kansainväliseen olympiakomiteaan, osallistuneen Taiwanin tilanne muuttui. KOK hyväksyi nimen Kiinan Taipei vuonna 1981.
Taiwan on osallistunut olympialaisiin nimellä Kiinan Taipei vuodesta 1984 lähtien.
Olympialaisissa Kiinan Taipeilla on käytössään myös oma, kansallisesta lipusta poikkeava, lippu. Maan kansallislaulun sijaan käytetään Lipun laulua.
Kritiikkiä

Taiwanin näkemyksen mukaan ainoastaan nimitys Kiinalainen Taipei (kiin.: 中華臺北; pinyin: Zhōnghuá Táiběi) on oikea, sillä muodon Kiinan Taipei (kiin.: 中國臺北; pinyin: Zhōngguó Táiběi) voi tulkita viittaavan alueen kuulumiseen kommunistiselle Kiinalle. Kiinankielinen termi zhōnghuá viittaa nimenomaisesti kiinalaiseen kulttuuriin tai etnisyyteen.
Kiinan Taipei -nimitystä on pidetty nöyryyttävänä, sillä monet muutkin osittain tunnustetut maat (kuten Palestiina) voivat osallistua kisoihin omalla nimellään.
Saparmurat Nijazov

| Saparmurat Nijazov> Сапармурат Ниязов Сапармырат Ныязов Saparmyrat Nyýazow |
| --- | --- |

Turkmenistanin 1. presidentti
 2. marraskuuta 1990 – 21. joulukuuta 2006  
Seuraaja:  Gurbanguly Berdymuhamedov
Turkmenistanin SNT:n kommunistipuolueen pääsihteeri
 21. joulukuuta 1985 – 16. joulukuuta 1991  
Edeltäjä:  Muhammad Gapurov
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. helmikuuta 1940  Ašgabat, Turkmenistanin SNT, Neuvostoliitto (nykyään Turkmenistan)
Kuollut: 21. joulukuuta 2006 (66 vuotta)  Ašgabat, Turkmenistan (sydänkohtaus)
Ammatti:  sähkötekniikko
Puoliso:  Muza Sokolova (ven. Муза Соколова)
Tiedot
Puolue:  Neuvostoliiton kommunistinen puolue (1962–1991) Turkmenistanin demokraattinen puolue (1991–)
Uskonto:  sunnalaisuus
 Nimikirjoitus
Saparmurat Atajevitš Nijazov (turkmeeniksi Saparmyrat Ataýewiç Nyýazow; ven. Сапармура́т Атаевич Ния́зов, 19. helmikuuta 1940 – 21. joulukuuta 2006) oli Turkmenistanin johdossa vuosina 1985–2006, turkmeenien kommunistisen puolueen ensimmäinen sihteeri 1985–1991 ja maan presidentti 1991–2006, elinikäinen presidentti vuodesta 2002, ministerineuvoston puheenjohtaja, Turkmenistanin demokraattisen puolueen johtaja, asevoimien ylipäällikkö, kansanneuvosto Khalk Maskhalatin ja kansallisen turvallisuusneuvoston puhemies. Maailman turkmeenien järjestön johtajana hänellä oli arvonimi Türkmenbaşy (turkmeenien suuri johtaja).
Global Witness -ihmisoikeusjärjestön mukaan Nijazovin hallinnassa oli yli 3 miljardia Yhdysvaltain dollaria Deutsche Bankissa Saksassa.
Elämäkerta

Nijazov jäi orvoksi hänen isänsä kaaduttua toisessa maailmansodassa ja maanjäristyksen tuhottua Ašhabadin 1948. Hänet kasvatettiin Neuvostoliiton orpokodissa ja kaukaisen sukulaisen luona. Hän valmistui Leningradin teknillisestä yliopistosta sähköinsinööriksi 1966 ja työskenteli aluksi Bezmeinskajan voimalaitoksella Ašgabatissa.
Nijazov liittyi vuonna 1962 kommunistipuolueeseen ja nousi ministerineuvoston johtoon vuonna 1985 ja Turkmenistanin SNT:n kommunistisen puolueen ensimmäiseksi sihteeriksi, kun Mihail Gorbatšov erotti entisen johtaja Muhammad Gapurovin puuvillakauppaan liittyneen korruption vuoksi. Nijazov tuki vuoden 1991 kaappausyritystä Gorbatšovia vastaan ja pysyi maan johdossa Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen. Hänestä tuli korkeimman neuvoston puhemies, maan valtiopäämies 13. tammikuuta 1990. Hänet valittiin ilman vastaehdokkaita 27. lokakuuta 1990 maan ensimmäiseksi presidentiksi. Hänen johdollaan Turkmenistan julistautui itsenäiseksi 21. kesäkuuta 1991. Uuden perustuslain jälkeisissä presidentinvaaleissa kesäkuussa 1992 hän sai ilman vastaehdokkaita 99,95 % äänistä. Hänen kauttaan jatkettiin tammikuussa 1994 kansanäänestyksellä vuoteen 2002. Hän oli myös pääministeri ja ainoan sallitun puolueen, entisen kommunistipuolueen, nykyisen demokraattisen puolueen johtaja. Vuoden 1992 presidentinvaalit olivat viimeiset järjestetyt ja 1999 maan parlamentti poisti kausirajoitukset ja elokuussa 2002 julisti hänet elinikäiseksi presidentiksi. Hänelle tehtiin laaja sydänleikkaus Saksassa 1997, mutta silti hänen terveydentilaansa kuvattiin erinomaiseksi. Häntä vastaan tehtiin 25. marraskuuta 2002 murhayritys, joka johti näytösoikeudenkäynteihin ja puhdistuksiin. Vuoden 2004 vaaleissa kaikki ehdokkaat olivat Nijazovin kannattajia.
Sisäpolitiikassa Nijazov ajoi vahvan nationalistista politiikkaa, suosi turkmeenin kieltä ja kielsi venäjänkielisen median, mikä sai koulutetuimman kansanosan jättämään maan, mikä puolestaan johti muun muassa koulutusjärjestelmän lamautumiseen.
Viimeisinä vuosinaan Nijazov kärsi sydänvaivoista. Hän menehtyi 66-vuotiaana sydänkohtaukseen aamuyöstä 21. joulukuuta 2006 hallittuaan maataan 21 vuotta. Nijazov haudattiin 24. joulukuuta kotikyläänsä kymmenen kilometrin päähän maan pääkaupungista vanhempiensa ja kahden veljensä viereen. Nijazovin ruumis oli esillä hautausta edeltävänä päivänä presidentinlinnassa.
Ulkopolitiikka

Ulkopolitiikassa Nijazov korosti puoluettomuutta, joka kirjattiin perustuslakiin. Maahan viitataan usein "itsenäisenä, neutraalina Turkmenistanina". Maa liittyi sitoutumattomien maiden liikkeeseen 1995 ja pyrki läheisiin väleihin Turkin ja Iranin kanssa. Maan suurimpana kauppakumppanina Turkki ohitti pian Venäjän. Turkmenistan tuki Venäjää jossain asioissa, mutta pyrki toisaalta patoamaan Venäjän vaikutusvaltaa. Venäjä ja Turkmenistan sopivat 1993 yhteistyöstä Iranin ja Afganistanin vastaisten rajojen vartioinnissa, mutta Turkmenistan sanoi sopimuksen irti vuonna 1999 ja Venäjän rajavartijat vetäytyivät.
Syyskuun 2001 Turkmenista liittyi Yhdysvaltain rinnalla terrorismin vastaiseen sotaan Afganistania vastaan ja liittouma sai käyttää maan ilmatilaa ja sen läpi kuljetettiin runsaasti avustustarvikkeita.
Vuonna 2006 Euroopan komissio ja Euroopan parlamentin kansainvälisen kaupan komissio myönsivät Turkmenistanille suosituimmuusaseman kaupassa Euroopan unionin kanssa maan myönnyttyä "ihmisoikeuskeskusteluun" EU:n kanssa. EU:n päätöksen syyksi nähtiin halu päästä käsiksi Turkmenistanin kaasuvaroihin.
Henkilökultti

Nijazov rakensi ympärilleen voimakkaan henkilökultin, ja häneen viitataan usein nimityksellä Türkmenbaşy, turkmeenien suuri johtaja. Entinen Krasnovodskin kaupunki nimettiin uudelleen hänen mukaansa. Maan kaikissa seteleissä, kolikoissa ja useimmissa rakennuksissa on Nijazovin kuva. Hän nimesi kalenterin kuukaudet uudelleen itsensä, äitinsä, perheenjäsentensä, kirjansa, Turkmenistanin itsenäisyyden, lipun, liittoutumattomuuden ja maan historian sankarien mukaan.
Nijazov on kirjoittanut kaksiosaisen teoksen Ruhnama (sielukirja). Ensimmäinen osa ilmestyi 19. syyskuuta 2001, joka nykyisin on kansallinen juhlapäivä. Teos on kokoelma hänen ajatuksiaan turkmeenien identiteetistä, historiasta ja kohtalosta. Sitä kuvataan pyhäksi ja verrataan Raamattuun ja Koraaniin. Ruhnama on nykyisin pakollista luettavaa jokaiselle kansalaiselle. Siitä opetetaan kouluissa, yliopistoissa ja valtion viran saamiseksi teoksen sisältö on tunnettava tarkasti. 20. maaliskuuta 2006 Nijazov lupasi televisiossa, että jokainen joka lukee teoksen kolme kertaa, pääsee taivaaseen. Ašgabatin itsenäisyyden puistossa sijaitsee teoksen kunniaksi rakennettu suuri kirjaa muistuttava monumentti.  Muut hänen teoksensa ovat runoja. Hän on myös sanoittanut maansa kansallislaulun, Garaşsyz, Bitarap, Türkmenistanyň Döwlet Gimnin.
Nijazov on tunnettu erilaisista erikoisista määräyksistään, jotka koskevat myös kansalaisten yksityiselämää. Kun hän lopetti tupakanpolton leikkauksensa jälkeen, hän määräsi myös ministerit tupakkalakkoon ja kielsi julkisen tupakanpolton. Myöhemmin hän kielsi nuorilta miehiltä parran ja pitkän tukan. Hän on myös kieltänyt baletin, oopperan, ja nauhoitetun musiikin esittämisen televisiossa, radiossa, julkisissa tapahtumissa ja häissä. Hän on sulkenut myös kaikki kansallispuistot ja useita kirjastoja. Hän hyökkäsi maan terveydenhuoltoa vastaan erottamalla 15 000 työntekijää sairaanhoidosta ja korvaamalla heidät armeijan henkilökunnalla.
Kuolema

Nijazovin ilmoitettiin torstaina 21. joulukuuta 2006 kuolleen yöllä 01:10 Ašgabatin aikaa yllättävään sydänkohtaukseen. Vasta edellisessä kuussa hänellä oli ilmoitettu olevan sydänsairaus. Valtiotelevisio näytti hänen kuvaansa mustissa kehyksissä, kun kuuluttaja luki hänen saavutuksensa. Nijazov ei ollut valmistellut vallanvaihtoa eikä nimittänyt itselleen seuraajaa.
Perustuslain mukaan presidentin kuollessa parlamentin puhemies ottaa presidentin valtaoikeudet, ja uudet vaalit järjestetään kahden kuukauden kuluessa. Parlamentin puhemies oli Ovezgeldy Atajev, jonka tiedotusvälineet aluksi kertoivat asettuvan johtoon. Maan oikeusministeri nosti kuitenkin syytteen häntä vastaan edes poistamatta puhemiehen syytesuojaa, ja hänet pidätettiin kaksi tuntia myöhemmin. Maan turvallisuusneuvosto nimitti hätäkokouksessaan johtoon varapääministeri Gurbanguly Berdimuhammedovin, joka voitti helmikuussa 2007 järjestetyt presidentinvaalit.
Aiheesta muualla

BBC: Turkmenistan's 'iron ruler' dies (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 2  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  IdRef 
Nijazovin kuva turkmenistanilaisessa kolikossa.
Santeri Kiianlinna

Hugo Aleksander (Santeri) Kiianlinna, vuoteen 1906 Nyberg (25. maaliskuuta 1878 Hämeenlinna – 17. maaliskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja virkamies.
Kiianlinnan vanhemmat olivat kauppias Gustaf Adolf Nyberg ja Emilia Wilhelmina Cavén ja puoliso vuodesta 1908 Hilja Fredrika Dahlström. Kiianlinna tuli ylioppilaaksi  Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1908 ja valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1901.
Kiianlinna oli tie- ja vesirakennushallituksen palveluksessa insinööri Oulussa 1905–1911 ja maantierakennustyötä johtanut insinööri Inarissa 1911–1916 johtaen Sodankylä-Inari -tien rakentamista ja Ivalo-Petsamo -tien rakentamista Petsamossa 1916–1918. Hangon sataman rakennustöitä hän johti 1918–1923 ja oli Oulun piiri-insinööri 1923–11924 ja Turun piiri-insinööri 1924–1926.
Tie- ja vesirakennushallituksen kanava- ja satamaosaston yli-insinöörinä Helsingissä Kiianlinna toimi vuodesta 1926 vuoteen 1949, jolloin hän jäi eläkkeeelle. Jo aiemmin Siikajoen uittokanavan rakentamisen parissa työskennellyt Kiianlinna oli vielä eläkkeellä Utran kanavan uittosulkujen rakentamisen työmaapäällikkö vuoteen 1951. Hangon kaupunginvaltuuston jäsen Kiianlinna oli 1923.