stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dioko Kaluyituka

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Alain Dioko Kaluyituka
Syntymäaika: 2. tammikuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Kinshasa, Zaire
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 183 senttimetriä
Seura
Seura:  Al-Ahli
Pelinumero: 15
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004–2006 2007–2011 2011– |  AS Vita  TP Mazembe  Al-Ahli |  |
Maajoukkue
| 2004– |  Kongon dt | 19 (7) |
Alain Dioko Kaluyituka (s. 2. tammikuuta 1987 Kinshasa, Zaire) on kinshasankongolainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Kaluyituka edustaa Qatarin pääsarjassa pelaavaa Al-Ahlia.
Ura

Kaluyituka vietti AS Vitassa kolme kautta, jonka jälkeen hän siirtyi kinshahsankongolaiseen TP Mazembeen kaudella 2007. Siirron myötä Kaluyituka saavutti menestystä niin kotimaan sarjassa, kuin Afrokentillä. Hän voitti avauskaudellaan kinshasankongon mestaruuden. Kaudet 2009 ja 2010 olivat myös erittäin menestyksekkäitä, kun TP Mazembe voitti pääsarjamestaruuden lisäksi Afrikan Mestarien liigan kahdesti peräkkäin vuosina 2009 ja 2010. Kaluyituka voitti myös Mestarien liigan maalikuninkuuden kaudella 2009. Lisäksi hänen joukkueensa eteni vuoden 2010 seurajoukkueiden maailmanmestaruuskisoissa toiseksi, jossa hävisi Internazionalelle maalein 0–3. Kaluyituka pelasi Mazembessa vielä kaudella 2011, kunnes siirtyi Qatariin Al-Ahliin.
Maajoukkue

Kaluyituka on edustanut Kongon demokraattista tasavaltaa vuodesta 2004 lähtien. Hän on pelannut yhteensä 19 ottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia.
Saavutukset > Seurajoukkueissa

Kinshasankongon mestaruus: 2007, 2009, 2011
Afrikan Mestarien liiga: 2009, 2010
Seurajoukkueiden MM-kilpailut
Hopeaa: 2010
Saavutukset > Henkilökohtaiset

Afrikan Mestarien liiga
Maalikuninkuus: 2009 (8 maalia)
Aiheesta muualla

National Football Teams (englanniksi)
Dolisie

| Dolisie |
| --- | --- |
 Dolisie
 Koordinaatit: 4°12′S, 12°40′E 
Valtio:  Kongon tasavalta
Hallintoalue:  Niari
Väkiluku (2005):  106 300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dolisie eli Loubomo on kaupunki Kongon tasavallassa Niari-joen laaksossa.
Kaupunki sijaitsee noin 110 km koilliseen Pointe-Noiresta ja on tärkeä liikenteen risteyskohta. Vuonna 2005 siellä asui 106 300 asukasta.
Kaupunki on myös kulta- ja lyijykaivosten sekä nahka-, sisal- ja karjakaupan keskus. Lisäksi kaupungissa on pientä puuteollisuutta, joka tuottaa sahattua puutavaraa sekä puuvaneria.
Historia

Dolisie on nimetty tutkimusmatkailija Pierre Savorgnan de Brazzan kumppanin Albert Dolisien mukaan. Kaupungin toinen nimi, Lubomo, tulee kongon kielestä. Alun perin Dolisie sijaitsi kongoihin kuuluvan kunji-heimon alueella.
Dolisiessa asui hädin tuskin tuhat asukasta vuonna 1950. Vuonna 1962 gabonilainen kaivosyhtiö COMILOG (Compagnie minière de l'Ogooué) rakensi Dolisien kohdalla Kongon rautatiehen liittyvän sivuradan mangaanin kuljetusta varten Etelä-Gaboniin. Rautatie piristi Dolisien seudun taloudellista elämää ja kaupunki alkoi kasvaa voimakkaasti. Siellä oli 20 000 asukasta 1962, 30 000 vuonna 1974 ja 50 000 vuonna 1980.
Vuonna 1986 Gabonin rautatie ulottui Francevilleen saakka ja mineraalien kuljetus Dolisien reittiä päättyi ja paljon dolisielaisia muutti työn perässä Pointe-Noireen.
Sijainti ja liikenneyhteydet

Dolisie sijaitsee Mayombe-viidakon tuntumassa. Ilmastoltaan se on suotuisampi kuin muut alueet Kongossa. Siellä ei ole niin kosteaa ja kuumaa kuin muualla.
Kaupungista on rautatieyhteydet itään, pohjoiseen ja länteen. Valtatie (Route Nationale № 1) kulkee sen läpi. Etäisyys Brazzavilleen on 378 km ja Pointe-Noireen 208 km.
Dolisie on Kongosta pohjoiseen Gaboniin ja Kameruniin johtavien moottoriteiden eteläinen päätepiste. Kaupungin lähellä sijaitsee myös maan pääkaupungista Brazzavillestä Atlantin rannikolle Pointe-Noireen johtavan rautatien risteys, josta erkanee ratayhteys pohjoiseen kohti Gabonia. Kaupungissa on myös lentokenttä.
Desnan biosfäärialue

Desnan biosfäärialueeseen kuuluvan Desna-Starohutskyin kansallispuiston maisemaa.
Desnan biosfäärialue (ukr. Деснянський біосферний заповідник, Desnjanskyi biosfernyi zapovidnyk; (engl. Desnianskyi Biosphere Reserve) on biosfäärialue Ukrainan Sumyn ja Tšernihivin alueiden rajalla. Pohjoisesta biosfäärialue rajautuu Venäjään. Suojelualue on nimetty Dneprin vasemmanpuoleisen sivujoki Desnan mukaan. Tämä joki virtaa suojelualueen läpi
Desnan biosfäärialue sijaitsee Ukrainan pohjoisosassa Dneprin sivuhaaran Desnan varrella
Desnan kevätulvaa Tšernihivin alueen Novhorod-Siverskyin piirin Kovpinkan ja Puškarin kylien luona (14.4.2017).
Vuonna 1992 perustetun biosfäärialueen pinta-ala on nykyään 58 292,6 hehtaaria eli noin 583 neliökilometriä. Biosfäärialueen ydinosalla on Kansainvälisen luonnonsuojeluliitto IUCN:n on suojelualueluokittelun korkein eli I-tason luokitus. Osa biosfäärialueesta muodostaa kansallispuiston (ukr. Деснянсько-Старогутський НПП, Desnjansko-Starohutskyi NPP; IUCN II-tason suojelualue), . Desnan biosfäärialue on yksi Ukrainan kahdeksasta Unescon biosfäärialueena (MAB) tunnustamasta suojelualueesta (ukr. біосферний заповідник, biosfernyi zapovidnyk).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Desnan biosfäärialue Wikimedia Commonsissa
Donna Wilkes

Donna Wilkes vuonna 1984.
Donna Wilkes (s. 11. marraskuuta 1959) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Wilkes on nähty muiden muassa elokuvissa Blood Song (1982) ja Angel (1984). Lisäksi hänet muistetaan 1980-luvulta Päivien viemää -televisiosarjasta.
Aiheesta muualla

Donna Wilkes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Donna Weinbrecht

Donna Weinbrecht (s. 23. huhtikuuta 1965 Hoboken, New Jersey) on yhdysvaltalainen freestylehiihtäjä ja olympiavoittaja. Weinbrecht voitti kumparelaskun olympiakultaa lajin oltua ensi kertaa olympiaohjelmassa Albertvillessa 1992. Lillehammerissa 1994 Weinbrecht oli seitsemäs ja Naganossa 1998 neljäs. Maailmanmestaruuden hän voitti 1991 ja MM-hopeaa 1989 ja 1997. Weinbrecht voitti kaikkiaan 46 maailmancup-osakilpailua.
Aiheesta muualla

Donna Weinbrecht olympic.org:ssa
http://www.skitales.com/Weinbrecht.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Desmoterion

| Desmoterion> Δεσμωτήριον |
| --- | --- |
 Antiikin Ateenan kaupunginvankilan rauniot Agoran arkeologisella alueella.
Sijainti:  Agora, Ateena,  Kreikka
Koordinaatit:  37°58′26″N, 23°43′16″E
Rakennustyyppi:  vankila
Valmistumisvuosi:  n. 450 eaa.
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Desmoterion (m.kreik. Δεσμωτήριον) eli antiikin Ateenan kaupunginvankila sijaitsi Ateenan Agoran lounaispuolella. Se rakennettiin 400-luvun puolessa välissä eaa.
Vankilan kaivauksissa löydettyjä pieniä myrkkyastioita. Antiikin Agoran museo.
Vankilarakennus oli rakennettu koillis-lounaissuunnassa. Rakennuksen ympärillä on ollut työpajoja ja muita rakennuksia ja se sijaitsi suhteellisen lähellä Ateenan oikeusistuimia. Läheltä kulki niin kutsuttu Marmorityöläisten katu.
Rakennuksen pituus oli noin 40 metriä ja leveys noin 17 metriä. Rakennuksessa oli 12 huonetta, joista kahdeksan oli mahdollisesti vankisellejä, sekä muurein ympäröity vankipiha. Huoneet olivat yhden käytävän varrella. Vankilassa oli yksi sisäänkäynti, jota oli helppo vartioida. Sisäänkäynti oli koilliseen Agoralle päin. Rakennuksessa on ollut peseytymismahdollisuudet. Vankilan rakennusmateriaali oli kalkkikivi.
Vankilaa käytettiin syytettyjen vangitsemiseen oikeudenkäyntien ajaksi sekä kuolemaantuomittujen odottaessa tuomion täytäntöönpanoa. Sitä saatettiin käyttää myös sakkorangaistuksen yhteydessä, kunnes sakot oli maksettu. Ei ole tietoa siitä, käytettiinkö vankeutta rangaistuksena itsessään. Vankilan tunnetuin vanki oli Sokrates, joka kuoli siellä vuonna 399 eaa. nautittuaan myrkkyä kuolemaantuomionsa jälkeen. Vankilaan sijoittuvat Platonin dialogit Kriton ja Faidon.
Rakennuksesta on säilynyt vain osa sen perustuksista. Kaivauksissa vankilan alueelta on löydetty pieniä astioita, joita on todennäköisesti käytetty teloituksissa käytetyn myrkyn nauttimiseen, sekä pieni Sokratesta esittänyt patsas. Löydökset ovat Antiikin Agoran museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Desmoterion Wikimedia Commonsissa
Derek Acorah

| Derek Acorah |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. tammikuuta 1950  Liverpool
Kuollut: 3. tammikuuta 2020 (69 vuotta)
Ammatti:  Meedio
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Gwen Acorah (1995–2020) Rachel Walker (1984–1990)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Derek Acorah (oik. Derek Francis Johnson, 27. tammikuuta 1950 Liverpool – 3. tammikuuta 2020) oli englantilainen meedio ja televisiopersoona, joka tunnetaan erityisesti televisiosarjasta Riivatut talot. Hän oli ohjelmassa kuuden tuotantokauden verran vuosien 2001–2005 aikana, mutta jäi kiinni valheesta. Sarjan psykologi Ciarán O’Keeffe oli ennen erästä jaksoa jutellut Acorahin kuullen, että talossa on saattanut asua eteläafrikkalainen henkilö nimeltään ”Kreed Kafer”. Jaksossa Acorah paljasti itsensä saamalla ”henkioppaaltaan” nimen Kreed Kafer, joka osoittautui keksityksi nimeksi. ”Kreed Kafer” on anagrammi sanoista ”Derek faker” eli ”Derek teeskentelijä”. Näin Ciarán O’Keeffe todisti Acorahin meediotaitojen olevan huijausta, ja hänet erotettiin sarjasta 2005. Derek Acorah sanoi Celebs Sunday -lehdelle vuonna 2009 olevansa järkyttynyt ohjelman tilasta ja sanoi myös, ettei häntä koskaan ollut pyydetty tekemään mitään, kaikki oli aitoa
Elämäkerta

Liverpoolissa vuonna 1950 syntynyt Acorahi väitti saaneensa ensimmäiset yliluonnolliset kokemuksensa jo lapsena, jolloin hänen isoisänsä henki vieraili hänen luonaan. Hän kertoi kokemuksestaan isoäidilleen, joka ei ollut yllättynyt tapahtumasta ja kertoi itsekin olevansa meedio.
Nuoruudessaan Acorah pelasi jalkapalloa paikallisessa seurassa Liverpool FC:ssä ja australialaisessa USC Lionissa. Uran päätyttyä hän palasi Englantiin ja yritti etsiä itselleen sopivaa erikoisalaa. Lopulta Acorah päätti ryhtyä meedioksi Liverpoolissa. Hän väitti, että hänellä on aina ollut meedionkykyjä. Hän pääsi tarkkuutensa ansiosta pian paikkakuntalaisten suosioon. Alkuvuosina hän tarjosi palveluitaan ilmaiseksi. Sittemmin hän työskenteli vuodesta 1996 lähtien televisiossa ja radiossa sekä teki henkilökohtaisia esiintymisiä Britannian lisäksi muuallakin, kuten Euroopassa ja Lähi-idässä, Uudessa-Seelannissa ja Yhdysvalloissa.
Aiheesta muualla

Derek Acorah Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Dr. Oetker

| Dr>  Oetker GmbH |
| --- | --- |

Perustettu:  1891
Perustaja:  Dr. August Oetker
Puheenjohtaja:  August Oetker (2010–)
Avainhenkilöt:  Oetkerin omistajasuku
Kotipaikka:  Bielefeld, Saksa
Toiminta-alue:  maailma
Toimiala:  elintarviketeollisuus
Tuotteet:  leivontatuotteet, pakastepizzat, jogurtit, vanukkaat, aamiaismurot, oluet
Liikevaihto:  2,6 miljardia €
Henkilöstö:  28 354
Emoyhtiö:  Dr. August Oetker KG
Tytäryhtiöt:  Radeberger Group Dr. Oetker Suomi Oy
Kotisivu:  oetker.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dr. Oetker [doktor ötker] on useassa maassa toimiva saksalainen elintarvikealan yritys. Suomessa se toimii nimellä Dr. Oetker Suomi Oy.
Dr. Oetkerin päätuotteita ovat leivontatuotteet, pakastepizzat, jogurtit, vanukkaat ja aamiaismurot. Oetker omistaa myös Saksan suurimman panimoyhtiön Radeberger Groupin, jonka markkinaosuus Saksassa on noin 15 prosenttia ja olutmerkkejä muun muassa Radeberger ja Jever. Yhtiöön kuuluu myös kymmenkunta hotellia eri puolilla maailmaa yhteisnimellä Oetker Collection.
Historiaa

Dr. Oetker -yrityksen perusti apteekkari August Oetker Saksan Bielefeldissä vuonna 1891 keksimänsä leivinjauheen valmistamiseksi ja markkinoimiseksi. Yrityksen ja tuotteen tunnetuksi tekemiseksi hän alkoi julkaista omia reseptilehtisiä ja sanomalehtimainoksia ja alkoi painaa reseptejä myös tuotepakkauksiin. Yrityksen piirissä keksittiin seuraavaksi muita leivonnassa ja ruoanlaitossa tarvittavia jauhetuotteita, kuten vaniljasokeri ja erilaisia vanukasjauheita. 1900-luvun alussa yritys avasi ensimmäisen tehtaansa, jota laajennettiin moneen kertaan. Vähitellen tehtaita alettiin perustaa muihinkin Euroopan maihin.
August Oetkerin poika Rudolf Oetker kaatui Verdunin taistelussa vuonna 1916, ja perillisistä moni muu sai surmansa liittoutuneiden ilmaiskussa vuonna 1944. Tämän jälkeen yrityksen johtoon astui 28-vuotias pojanpoika Rudolf-August Oetker. Tätä ennen yritystä johti Richard Kaselowsky, joka myös oli Hitleriä kannattava kansallissosialisti. Rudolf-August Oetkerin toimikautensa yrityksen johdossa kesti vuoteen 1981 saakka, ja sen kuluessa Dr. Oetker -yritys eteni leivontatarvikkeista pakastettuihin elintarvikkeisiin, joista suosituimmiksi muodostuivat pizzat. Wittlichiin perustettiin ensimmäinen pakastepizzatehdas vuonna 1980.
2010-luvun loppupuolella Dr. Oetker laajeni erityisesti pakastetoiminnassa. Se osti vuonna 2015 pakastekakkuvalmistaja Coppenrath & Wiesen sekä vuonna 2017 belgialaisen Diversi Foodsin ja leivonta-aineksia valmistavan meksikolaisen Grupo Rexalin. Vuonna 2018 yrityskauppojen kohteina olivat ranskalainen Alsa ja enemmistöosuus eteläafrikkalaisesta pakastekakkuvalmistajasta nimeltä Château Gâteaux.
Rudolf-August Oetkeristä tuli elinaikanaan yksi Saksan rikkaimmista ihmisistä. Sittemmin perhekonsernin omistus on jaettu kahdeksan perillisen kesken – kullekin 12,5 prosentin osuus – mikä nosti heistä jokaisen  miljardööriksi. Yhtiön kahdeksasosan (12,5 % osuus) markkina-arvoksi noteerattiin keväällä 2018 2,3 miljardia dollaria.
Dr. Oetker International on yhä perheyritys, jonka johdossa toimii neljäs sukupolvi. Nykyisin konserniin kuuluu lukuisia Dr. Oetker -yrityksiä eri puolilla maailmaa, jotka työllistävät yhteensä noin 26 000 ihmistä. Dr. Oetker Suomi Oy perustettiin vuonna 1997.
Kirjallisuutta

Finger, Jürgen – Keller, Sven – Wirsching, Andreas: Dr. Oetker und der Nationalsozialismus: Geschichte eines Familienunternehmens 1933–1945.  München:  C. H. Beck, 2013.  ISBN 978-3-406-64545-7.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dr. Oetker Wikimedia Commonsissa
Catherine Hickley (14.3.2017) German Art Collectors Face a Painful Past: Do I Own Nazi Loot? (englanniksi) (nytimes.com)
FOCUS: Is Dr Oetker really sincere about facing up to its Nazi past? (18.1.2014) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Dr. Oetker
Dr. Oetkerin toimitiloja Bielefeldissä.
Käännös suomeksi
Einar Ahlström

Gustaf Einar Ahlström (27. heinäkuuta 1891 Helsinki – 4. marraskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Ahlströmin vanhemmat olivat kirvesmies Gustaf Emil Ahlström ja Ida Aspelin ja puoliso vuodesta 1914 Hilda Maria Hellgrén. Kauppaneuvos Kauko Ahlström oli heidän poikansa. Ahlström kävi kansakoulun ja harjoitteli lasi- ja posliinialan yrityksessä. Hän teki myös opintomatkoja useisiin eri maihin. Oman lasi- ja posliinialan tukkuliikkeen, E. Ahlström -yhtiön, Ahlström perusti 1913. Hän oli yhtiön toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja aina kuolemaansa saakka. Ahlström oli myös Peltiteos-yrityksen toimitusjohtaja 1930–1940 ja johtokunnan puheenjohtaja 1930–1959 sekä K. V. Karlssonin Konetehdas -yhtiön toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1938–1943. Hän oli perustamassa, osakas tai johtamassa myös useita muita yrityksiä, kuten Keravan Puuteollisuus vuodesta 1920, Idman vuodesta 1925, Taito vuodesta 1931, Emali vuodesta 1932 ja Neon-Teho vuodesta 1937. Ahlströmillä oli lisäksi useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Hän toimi muun muassa Syöpäsäätiön hallintoneuvoston puheenjohtajana ja hallituksen jäsenenä sekä Suomen Syöpäyhdistyksessä. Ahlström teki myös huomattavia lahjoituksia kulttuurin, urheilun ja yleishyödyllisten tarpeiden hyväksi. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1945.
Einar August Kalm

Einar August Kalm (13. syyskuuta 1858 Oulu – 18. huhtikuuta 1928 Tornio) oli suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies.
Kalmin vanhemmat olivat lehtori Johan Mathias Kalm ja Emma Kristina Lovisa Linsén. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1891 oli Fredrika Evelina Westergren, o.s. Kurt (k. 1907) ja toinen vuodesta 1911 Alma Gustava Strömberg. Kalm tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1878 ja valmistui filosofian maisteriksi 1882 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1889. Hän toimi valmistuttuaan lääkärinä Torniossa. Tornion kaupungin edustaja porvarissäädyssä Kalm oli valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli myös Tornion kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1892 ja toimi sen puheenjohtajana kolmetoista vuotta.
Disney’s Hollywood Studios

Sunset Boulevard
Disney's Hollywood Studios, aiemmin nimellä Disney-MGM Studios, on vuonna 1989 Walt Disney World Resortiin Floridaan avattu teemapuisto, joka on saanut inspiraationsa 1930–1940-lukujen oikeista Hollywood-studioista. Sen laitteista esimerkiksi Indiana Jones Epic Stunt Spectacular! esittelee, kuinka Indiana Jones -elokuvan Kadonneen aarteen metsästäjät stuntit tehtiin. Katsojat saavat myös itse osallistua näytöksiin.
Puisto järjestää myös vuosittaisia tapahtumia, kuten Star Wars Weekends, joita järjestetään koko heinäkuun ajan ja joiden ohjelmaan kuuluu Imperiumin sotilaiden paraati ja valomiekkakursseja lapsille.
Nimi vaihtui Disney's Hollywood Studiosiin vuonna 2007.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Disney’s Hollywood Studios Wikimedia Commonsissa
Eddy Ouwens

Eddy Ouwens (1978)
Eddy Ouwens (taiteilijanimeltään Danny Mirror) (s. 30. toukokuuta 1946 Rotterdam) on alankomaalainen muusikko ja musiikkituottaja.
Ouwens perusti vuonna 1966 yhtyeen Eddy Nelson & Eddysons, jolla oli muutamia hittikappaleita. Hän jätti yhtyeen vuonna 1969 ja siirtyi tuottajaksi. Tuottajana hän toimi yhtyeille Teach-In, Bolland & Bolland ja The Shoes. Vuonna 1970 hän julkaisi singlen "Everybody's Nobody"/"Every little Sigh Becomes a Lie" nimellä Eddy Owens.
Elvis Presleyn kuoleman jälkeen elokuussa vuonna 1977 Ouwens julkaisi nimellä Danny Mirror singlen "I Remember Elvis Presley" kunnianosoituksena Presleylle. Kappale saavutti parhaimmillaan Britannian singlelistalla sijoituksen 4. Ouwensin kotimaassa Alankomaissa kappale nousi singletilaston kärkeen.
Divitiacus

Divitiacus oli galliheimo heedujen druidi ja heedujen päällikön Dumnorixin veli. Ciceron mukaan Divitiacus tunsi luonnon salat ja ennustamisen taidon. Divitiacus kannatti liittoa Rooman ja Caesarin kanssa, ja hän onnistui anomaan veljelleen armahduksen vuoden 58 eaa kapinasta. Samana vuonna Divitiacus oli yksi niistä gallialaisten johtajista, jotka pyysivät Caesaria apuun Ariovistuksen johtamia sveebejä vastaan. Divitiacus oli jopa aiemmin vieraillut Roomassa pyytämässä senaatilta apua, mutta oli epäonnistunut yrityksessään. Ilmeisesti hän tapasi saman matkan aikana Ciceron. Caesar luotti Divitiacukseen, ja armahti hänen pyynnöstään vuonna 57 eaa bellovakit, jotka olivat osallistuneet Rooman vastaisiin juonitteluihin muiden belgiheimojen kanssa.
Earl Heiskala

Urho "Earl" Waldemar Heiskala (s. 30. marraskuuta 1942 Kirkland Lake, Ontario) on kanadansuomalainen entinen jääkiekkoilija, jonka vanhemmat olivat kotoisin Suomesta. Heiskalan perhe muutti Torontoon Urhon ollessa nuori. Hän pelasi liki 700 ammattilaisottelua.
Heiskalan setä oli kuuluisa lentäjä Urho Heiskala. Uransa jälkeen Heiskala työskenteli rakennusalalla. Nykyisin Heiskala asuu San Diegon alueella, ja hänellä on myös Yhdysvaltain kansalaisuus.
Ura

Hän pelasi NHL:ssä Philadelphia Flyersissa vuosina 1968–1971 ja WHA:ssa Los Angeles Sharksissa vuosina 1972–1974.
Derek!

| Derek! Aavikko |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1997
 Kesto: 37.33
 Levy-yhtiö: Bad Vugum
Aavikon muut julkaisut
| Aavikko 1996 | Derek! 1997 | Oriental Baby 1999 |
Derek! on Aavikon debyyttialbumi, joka julkaistiin 1997. Se on julkaistu sekä CD:nä että vinyylinä.
Kappaleet

El Cebo – 2.19
Galaktus – 2.40
Itämeri – 3.14
Derek – 2.30
Klouni – 2.22
Panama – 1.41
Bolek Bolek – 2.42
Manoliton vapaapäivä – 2.21
Kazimbalis – 2.09
Vaaleanpunainen palvelu – 2.55
Elsku Mau Mau – 1.32
3000 dollaria – 1.47
Kip-kaupunki – 3.45
Vinyylipainoksen bonusraidat
Ralliautokuski
Hotelli Martinque
Aiheesta muualla

Derek! Discogs.comissa
Earl K. Brent

Earl K. Brent (1914–1977) oli yhdysvaltalainen sanoittaja, joka tunnetaan parhaiten hänen Matt Dennisin kanssa tekemästään kappaleesta ”Angel Eyes”. Brent sanoitti 1940-luvulla paljon elokuvamusiikkia ja teki yhteistyötä muun muassa E. Y. Harburgin ja Nacio Herb Brownin kanssa. Hän teki myös sanoituksia klassisiin sävellyksiin. ”Angel Eyesin” ohella hänen tunnetuimpiin kappaleihinsa kuuluvat ”Let There Be Music” (1943) ja ”Love Is Where You Find It” (1948).
Aiheesta muualla

Earl K. Brent Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Derek Bourgeois

Derek David Bourgeois (16. lokakuuta 1941 Kingston upon Thames – 6. syyskuuta 2017) oli brittiläinen säveltäjä.
Elämä ja ura

Bourgeois syntyi yhtiönjohtaja David Bourgeoisille ja tämän vaimolle, Dinah o.s. Fordille. Hän kävi Cranleighin koulua Surreyssa, jossa itse toimi myöhemmin musiikinopettajana. Tohtorinarvon hän sai Cambridgen yliopiston Magdalene Collegesta, minkä jälkeen hän vielä jatkoi opiskelua Royal College of Musicissa kahden vuoden ajan Herbert Howellsin johdolla sävellyksessä ja Adrian Boultin johdolla orkesterinjohdossa.
Bourgeois oli Bristolin yliopiston musiikin luennoitsija vuodesta 1971, kunnes siirtyi vuonna 1984 Ison-Britannian kansallisen nuoriso-orkesterin musiikilliseksi johtajaksi. Tässä tehtävässä hän oli vuoteen 1993. Hän perusti Kansallisen nuorisokamariorkesterin vuonna 1988 ja sai vuonna 1994 nimityksen St Paul's -tyttökoulun musiikkijohtajaksi Lontooseen. Vuonna 2002 hän vetäytyi eläkkeelle Mallorcalle. Hänen ensimmäinen vaimonsa Jean Berry, jonka kanssa hän oli ollut naimisissa vuodesta 1965, sairasti tappavaa motoneuronitautia ja Bourgeois itse kärsi syövästä. Vaimo kuoli vuonna 2006, minkä jälkeen Bourgeois lähti Mallorcalta New Yorkiin. Lopulta hän asettui Dorsetiin. Vuodesta 2008 hän oli toisessa avioliitossaan Norma Torneyn kanssa. Torney jäi leskeksi Bourgeoisin kuollessa 75-vuotiaana. Häntä kaipaamaan jääneisiin läheisiin kuului myös sisko Wendy.
Elämä ja ura > Sävellystyö

Bourgeoisin teosten katalogiin kuuluu yhteensä 391 teosta. Hänen seitsemästätoista konsertostaan todennäköisesti soitetuin on pasuunalle sävelletty konsertto vuodelta 1988. Sinfonioita Bourgeois sävelsi kaikkiaan 116. Hän on siten tuotteliain tiedossa oleva brittisinfonikko; Havergal Brianin saavutuksen (32 sinfoniaa) hän ohitti vuoden 2006 puolenvälin paikkeilla. Maailmanennätys on kuitenkin Leif Segerstamin hallussa. Eläkkeelle jäädessään Bourgeois oli säveltänyt seitsemän sinfoniaa, mutta eläkevuosina hän loi vielä 109 lisää. Varhaisia teoksia tässä kategoriassa ovat viiden viiniaiheisesti nimetyn osan muodostama Wine Symphony (nro 4, 1978) ja The Mountains of Mallorca (nro 8, 2002).Pisin sinfonia on 155-minuuttinen 42. sinfonia, lisänimeltään Life, the Universe and Everything (2008) Douglas Adamsin kunniaksi. 104. sinfonia on nimetty The Esterhazyksi; Bourgeois ohitti Joseph Haydnin sinfonioiden määrässä vuonna 2015. Bourgeoisin tuotantoon kuuluu myös ooppera ja televisioon sävellettyä musiikkia. Neljä hänen viimeisistä teoksistaan ovat hänen kuolinvuodeltaan. Nämä ovat Rhythm With a Smile puhallinorkesterille, sonaatti kahdelle alttoviululle sekä pianolle ja kaksi viimeistä sinfoniaa.
Bourgeois sävelsi myös muun muassa lyhyitä teoksia puupuhallin- ja vaskiyhtyeille; näiden joukossa on Green Dragon Overture (1969). Tästä sävellyksestä on saatavilla sekä täyden orkesterin että puhallinkokoonpanoversio, kuten monista muistakin hänen teoksistaan. Muita teoksia ovat Serenade (1965, alkujaan uruille), Blitz (1980, koekappale vaskiyhtyekilpailuja varten) ja Variations on a Theme of Herbert Howells (1984, uruille). Bourgeois koki, että osa piti hänen musiikkiaan jopa liian avantgardistisena ja osa liian vanhanaikaisena.
Bourgeoisin suosio kriitikoiden keskuudessa jäi vähäiseksi, mutta sekä soittajiin että yleisöihin vetosi hänen teostensa melodisuus ja harmoninen rikkaus.