stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seppo Lindblom
Teokset

SAK:n palkkapolitiikan pääperiaatteet toisen maailmansodan jälkeen.  Helsingin yliopisto, 1959.
Investointiteoria investointikyselyjen teoreettisena perustana.  Helsingin yliopisto, 1966.
Tulopoliittisen neuvottelumenettelyn ongelmista teollistuneissa markkinatalousmaissa.  Helsingin yliopisto, 1967.
Vasemmiston tunnonvaivat.  Kirjayhtymä, 1970.
Suomi ja eurooppalainen talous.  Snellman-instituutti, 1992.  ISBN 978-951-8-42116-3
Kansankodin tuolla puolen – hyvinvointivaltion tilivelvollisuuden tarkastelua.  Valtion Taloudellinen Tutkimuskeskus, 2002.  ISBN 978-951-5-61421-6
Politiikka karkumatkalla.  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-22530-0
Manun matkassa.  Otava, 2009.  ISBN 978-951-1-22928-5
Huojuva tasavalta, Otava, 2013.
Aiheesta muualla

Seppo Lindblomin 70-vuotishaastattelu Demarissa
Seppo Lindblom Suomen ministerit. Valtioneuvosto.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Esko Ollila | Suomen kauppa- ja teollisuusministeri 1983−1987 | Seuraaja: Ilkka Suominen |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Éder Jofre

| Éder Jofre |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Éder Jofre
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1936 São Paulo
Kuollut: 2. lokakuuta 2022 (86 vuotta)
Kansalaisuus:   Brasilia
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  Kultainen kukko
Pituus:  163  cm
Paino:  54 kg
Painoluokka:  kääpiösarja / höyhensarja
Kätisyys:  oikeakätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  78
Voitot:  72
– tyrmäysvoitot:  50
Tappiot:  2
Ratkaisemattomat:  4
Éder Jofre (26. maaliskuuta 1936 São Paulo – 2. lokakuuta 2022) oli brasilialainen ammattinyrkkeilyn maailmanmestari.
Jofre edusti maataan vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa, missä hän putosi puolivälierissä. Olympialaisten jälkeen hän ryhtyi ammattilaiseksi, ja voitti ensimmäisessä ammattilaisottelussaan 21-vuotissyntymäpäivänään 26. maaliskuuta 1957 Raúl Lópezin viidennen erän tyrmäyksellä. 19. helmikuuta 1960 hän voitti Etelä-Amerikan kääpiösarjan mestaruuden Ernesto Mirandalta ja puolusti titteilään häntä vastaan menestyksekkäästi kesäkuussa.
Oteltuaan 37 ammattilaisottelua, joista saldona 34 voittoa ja kolme ratkaisematonta, Jofre pääsi 18. marraskuuta 1960 ottelemaan kääpiösarjan avoimena olleesta NBA-liiton maailmanmestaruudesta Eloy Sanchezia vastaan ja voitti tyrmäyksellä kuudennessa erässä. Hän puolusti maailmanmestaruuttaan onnistuneesti seitsemän kertaa, Piero Rolloa, Ramon Ariasta, Johnny Caldwellia, Herman Marquesia, WBA:n tunnustamana Jose Medeliä, WBA:n ja myös WBC:n tunnustamana Katsutoshi Aokia, Johnny Jamitoa ja Bernardo Caraballoa vastaan, kunnes 18. toukokuuta 1965 Japanin Nagoyassa käydyssä ottelussa hävisi isäntämaan Fighting Haradalle kaikin tuomariäänin. Hän kohtasi Haradan uudelleen kesäkuussa 1966 Tokiossa, ja myös tällä kertaa Harada vei voiton täydet 15 erää kestäneessä kamppailussa.
Haradaa vastaan kärsityn toisen tappion jälkeen Jofre lopetti uransa mutta palasi kehiin kolmen vuoden tauon jälkeen höyhensarjalaisena. Hän saavutti 14 peräkkäistä voittoa ennen kuin 5. toukokuuta 1973 pääsi jälleen ottelemaan maailmanmestaruudesta. Täydet 15 erää kestäneessä WBC-liiton tunnustamassa höyhensarjan maailmanmestaruusottelussa hän voitti kuubalaisen Jose Legran. Seuraavan vuoden lokakuussa hän puolusti mestaruuttaan Vicente Saldivaria vastaan neljännen erän tyrmäyksellä, mutta menetti mestaruutensa seuraavana vuonna oltuaan estynyt puolustamaan sitä. Jofre otteli vielä seitsemän ottelua kunnes lopetti tyrmäämättömänä syksyllä 1973.
Aiheesta muualla

Eder Jofre International Boxing Hall of Famessa (Arkistoitu – Internet Archive)
Ammattilaisnyrkkeilytilastot BoxRec-tietokannassa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat
Johannes VII

| Johannes VII |
| --- | --- |
 Paavi Johannes VII. Bysanttilainen mosaiikki 700-luvulta.
Henkilötiedot
Syntynyt: 650 Rossano
Kuollut: 18. lokakuuta 707 Rooma
Paavi
Paavius alkoi:  1. maaliskuuta 705
Paavius päättyi:  18. lokakuuta 707
Edeltäjä:  Johannes VI
Seuraaja:  Sisinnius
Johannes VII (650–18. lokakuuta 707) oli paavina 1. maaliskuuta 705 – 18. lokakuuta 707. Hän oli syntyperältään kreikkalainen ja kotoisin Calabriasta. Hän oli hyvissä väleissä langobardien kanssa, jotka tuohon aikaan hallitsivat suurta osaa Italiasta.
Johannes V Palaiologos

| Johannes V Palaiologos |
| --- | --- |
 
Bysantin keisari
Valtakausi:  15. kesäkuuta 1341– 12. elokuuta 1376
Edeltäjä:  Andronikos III Palaiologos
Seuraaja:  Andronikos IV Palaiologos
Valtakausi:  1. heinäkuuta 1379– 14. huhtikuuta 1390
Edeltäjä:  Andronikos IV Palaiologos
Seuraaja:  Johannes VII Palaiologos
Valtakausi:  17. syyskuuta 1390– 16. helmikuuta 1391
Edeltäjä:  Johannes VII Palaiologos
Seuraaja:  Manuel II Palaiologos

Syntynyt:  18. kesäkuuta 1332 Didymoteikhon
Kuollut:  16. helmikuuta 1391 (58 vuotta) Konstantinopoli
Puoliso:  Helena Kantakuzene
Lapset:  Andronikos IV Palaiologos Irene Palaiologina Manuel II Palaiologos Theodoros I Palaiologos Mikael Palaiologos Maria Palaiologina 3 muuta tytärtä
Suku:  Palaiologos
Isä:  Andronikos III Palaiologos
Äiti:  Anna
Johannes V Palaiologos
Johannes V Palaiologos (1332–1391) oli Bysantin keisari 1341–1376 ja 1379–1391. Hänen isänsä oli Andronikos III Palaiologos.
Iäsnsä kuollessa Johannes oli vasta lapsi, ja äitinsä Anna Savoyn toiveista huolimatta Andronikos III:n suosikki Johannes Kantakuzenos toimi aluksi sijaishallitsijana ja 9-vuotiaan keisarin holhoojana. Pian Kantakuzenos julisti itsensä keisariksi Traakiassa. Seuranneen sisällissodan aikana Johannes V:n kannattajat ja Johannes Kantakuzenos käyttivät avukseen serbejä, turkkilaisia ja muita palkkasotilaita. Lopulta vuonna 1347 Johannes Kantakuzenos saattoi marssia Konstantinopoliin. Kantakuzenoksesta kruunattiin Johannes V:n hallitsijakumppaniksi. Johannes meni naimisiin Kantakuzenoksen tyttären Helena Kantakuzenen kanssa, mutta liittoutui silti venetsialaisten kanssa appeaan vastaan. Vuonna 1354 Kantakuzenos syrjäytettiin ja Johannes V sai vallan itselleen.
Paavi Urbanus V saarnaa Johannes V Palaiologosille.
Osmanit olivat saaneet jo jalansijan Euroopasta Gallipolista, ja vuonna 1354 he uhkasivat Konstantinopolia. Johannes haki apua lännestä ja lupasi tarvittaessa lopettaa suuren skisman ja auttaa idän ja lännen kirkkoja yhdistymään. Vuonna 1373 ottomanien sulttaani Murad I pakotti Johanneksen omaksi vasallikseen. Samalla Johanneksen poika Andronikos IV kapinoi isäänsä vastaan.
Vuonna 1376 genovalaiset auttoivat Andonikos IV:ttä syrjäyttämään isänsä, mutta vuonna 1379 Genovan suurin vihollinen Venetsia auttoi Johannes V:n takaisin valtaistuimelle.
Kun Johannes kuoli vuonna 1391, tuli hänen pojastaan Manuel II:sta keisari.
Kirjallisuutta

Georg Ostrogorsky: History of the Byzantine State.  Rutgers University Press, 1969.  ISBN 0-8135-1198-4
John Julius Norwich: Byzantium: The Decline and Fall.  Viking, 1991.  ISBN 0-679-41650-1
Jodikloorimetaani

| Jodikloorimetaani |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  593-71-5
PubChem CID:  11644
SMILES:  C(Cl)I
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CH2ICl
Moolimassa:  176,376 g/mol
Kiehumispiste:  114 °C
Tiheys:  2,422 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Jodikloorimetaani eli kloorijodimetaani (CH2ICl) on metaanin halogenoituihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa jodikloorimetaani on vaaleankeltaista nestettä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, bentseeniin ja halogenoituihin hiilivetyihin. Jodikloorimetaania muodostuu merissä eräiden levien tuottaman dijodimetaanin reagoidessa valon vaikutuksesta.
Valmistus ja käyttö

Jodikloorimetaania voidaan valmistaa dikloorimetaanin ja natriumjodidin tai muiden jodidien välisellä reaktiolla. Liuottimena voidaan käyttää asetonia tai dimetyyliformamidia ja reaktiossa on käytetty myös faasinsiirtokatalyyttejä. Yhdistettä voidaan valmistaa myös dijodimetaanista ja dikloorimetaanista alumiinijauheen ja jodin toimiessa katalyyttinä.
Jodikloorimetaania voidaan käyttää useissa orgaanisten synteesien reaktioissa reagenssina. Yhdessä sinkin ja kuparin seoksen kanssa sitä käytetään muodostamaan syklopropaanijohdannaisia alkeeneista Simmons–Smith-reaktiolla ja alkeenien valmistamiseen aldehydeistä. Lisäksi sitä käytetään klooria sisältävien organosinkki-, -litium- ja -fosforiyhdisteiden valmistukseen, kloorimetyyliboronaattien valmistukseen ja Eschenmoserin suolan syntetisoimiseen.
Johannes XI

| Johannes XI |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 910 Rooma
Kuollut: joulukuu 935 Rooma
Paavi
Paavius alkoi:  maaliskuu 931
Paavius päättyi:  joulukuu 935
Edeltäjä:  Stefanus VII
Seuraaja:  Leo VII
Johannes XI (910–935) oli paavina maaliskuulta 931 – joulukuu 935. Hän oli Rooman todellisen hallitsijan aatelisrouva Marusian poika ja myöhemmin velipuolensa Alberik II:n muodollinenkin alamainen pornokratiaksi kutsutulla aikakaudella.
Jeesuksen ristiinnaulitseminen

Jeesuksen ristiinnaulitseminen. Michelangelon maalaus vuodelta 1540.
Jeesus ristiinnaulittiin Golgatalla Juudeassa Jerusalemin kaupunginmuurien ulkopuolella noin vuonna 30–33 jaa. pääsiäisen aikoihin. Evankeliumien mukaan juutalaiset tahtoivat useaan kertaan kivittää Jeesuksen muun muassa hänen opetustensa tähden, kun hän antoi ihmisten syntejä anteeksi ja sanoi Jumalaa isäkseen, mutta juutalaiset fariseukset ja ylipapit myös pelkäsivät Jeesuksen suosion lisääntyvän ja Rooman valtakunnan reaktiota. Juudaksen kavallettua Jeesuksen hänet vangittiin ja vietiin ylipappien Hannaksen ja Kaifaksen kuulusteltavaksi Sanhedrin-neuvoston eteen. Roomalainen prefekti Pontius Pilatus tuomitsi Jeesuksen ruoskittavaksi ja lopulta hänet ristiinnaulittiin. Tapahtuma kuvataan Uuden testamentin neljässä evankeliumissa ja siitä on joitakin mainintoja myös Raamatun ulkopuolella. Kollektiivisesti tapahtumaan viitataan passiona. Nykytutkijat näkevät Jeesuksen kasteen ja ristiinnaulitsemisen kahtena keskeisenä historiallisena tosiasiana Jeesuksesta.
Kristittyjen mukaan Jeesus oli Jumalan Poika, joka kuolemansa jälkeen nousi kolmantena päivänä kuolleista. Ylösnousemus on kristinuskon keskeinen uskonkappale. Tyhjästä rististä tuli kristinuskon ehkä tunnetuin symboli Jeesuksen ristinkuoleman sekä ylösnousemuksen johdosta.
Ristiinnaulitsemisen taustat

Tiedot Jeesuksen ristiinnaulitsemisesta perustuvat neljän evankeliumin kertomuksiin sekä tietoon siitä, millaisia tuon ajan roomalaiset ristiinnaulitsemiset olivat. Roomalaiset sotilaat ristiinnaulitsivat Jeesuksen noin vuonna 30–33 jaa. Ristiinnaulitseminen oli käytäntönä vakiintunut teloitustapa Välimeren alueella. Kuolemantuomiota edelsi Jeesuksen julkinen elämä, joka herätti kannatusta ja vastustusta.
Ristiinnaulitsemisen taustat > Jeesuksen vangitseminen ja tuomio evankeliumeissa > Hannas kuulustelee Jeesusta

Sotilaat toivat Jeesuksen ylipappi Hannaksen luo, joka kysyi Jeesukselta hänen opetuslapsistaan ja opetuksestaan. Jeesus vastasi: "Minä olen puhunut julkisesti, koko maailman kuullen. Olen aina opettanut synagogissa ja temppelissä, kaikkien juutalaisten kokoontumispaikoissa. Salassa en ole puhunut mitään. Miksi sinä minulta kysyt? Kysy kuulijoiltani, mitä olen heille puhunut. He kyllä tietävät, mitä olen sanonut." Jeesuksen vastattua näin, yksi lähellä seisovista vartijoista löi häntä kasvoihin ja sanoi: "Noinko sinä vastaat ylipapille?" Jeesus sanoi miehelle: "Jos puhuin väärin, osoita, mikä puheessani oli sopimatonta. Jos taas puhuin oikein, miksi lyöt minua?" Hannas lähetti Jeesuksen köysissä ylipappi Kaifaksen luo.
Ristiinnaulitsemisen taustat > Jeesuksen vangitseminen ja tuomio evankeliumeissa > Pilatus kuulustelee Jeesusta

Kaifaksen luota Jeesus vietiin maaherran palatsiin. Pilatus kysyi mistä juutalaiset Jeesusta syyttivät, eikä tahtonut tuomita Jeesusta vaan toivoi juutalaisten tuomitsevan Jeesuksen heidän omien lakiensa mukaan. Tähän juutalaiset vastasivat, etteivät he voi tuomita ketään kuolemaan. Pilatus kysyi Jeesukselta, "Oletko sinä juutalaisten kuningas?" Jeesus vastasi: "Itsekö sinä niin ajattelet, vai ovatko muut sanoneet minusta niin?" Pilatus sanoi, "olenko minä mikään juutalainen? Oma kansasi ja ylipapit sinut ovat minulle luovuttaneet. Mitä sinä olet tehnyt?" Jeesus vastasi: "Minun kuninkuuteni ei ole tästä maailmasta. Jos se kuuluisi tähän maailmaan, minun mieheni olisivat taistelleet, etten joutuisi juutalaisten käsiin. Mutta minun kuninkuuteni ei ole peräisin täältä." "Sinä siis kuitenkin olet kuningas?", Pilatus sanoi. Jeesus vastasi: "Itse sinä sanot, että olen kuningas. Sitä varten minä olen syntynyt ja sitä varten tullut tähän maailmaan, että todistaisin totuuden puolesta. Jokainen, joka on totuudesta, kuulee minua." "Mitä on totuus?" kysyi Pilatus. Tämän sanottuaan Pilatus meni taas ulos juutalaisten luo ja sanoi heille: "En voi havaita hänen syyllistyneen mihinkään rikokseen.
Ristiinnaulitsemisen taustat > Jeesuksen vangitseminen ja tuomio evankeliumeissa > Jeesus tuomitaan kuolemaan

Pääsiäisenä oli tapana päästää vanki vapaaksi. Pilatus ehdotti vaihtoehdoksi Barabbaan, murhamiehen vapauttamista tai Jeesuksen. Silloin ihmiset alkoivat huutamaan palatsin edessä "Päästä Barabbas!". Barabbas oli kaupungissa puhjenneen mellakan ja murhan tähden vangittu mies. Pilatus vetosi uudestaan heihin, sillä hän halusi vapauttaa Jeesuksen. Mutta he huusivat vastaan: "Ristiinnaulitse, ristiinnaulitse!" Pilatus sanoi kolmannen kerran: "Mitä pahaa hän sitten on tehnyt? En ole havainnut mitään, minkä vuoksi hänet pitäisi tuomita kuolemaan. Minä päästän hänet vapaaksi, kunhan olen antanut kurittaa häntä." Mutta he eivät antaneet periksi vaan huusivat yhä kovemmin ja vaativat, että Jeesus oli ristiinnaulittava. Huutonsa voimalla he saivat tahtonsa läpi ja Pilatus päätti lopulta suostua heidän vaatimukseensa.
Kuoleman jälkeen

Markuksen evankeliumin mukaan Jeesuksen kuoltua Temppelin esirippu repeytyi kahtia ylhäältä alas. Tästä ei kuitenkaan ole mainintaa missään juutalaisessa lähteessä. Markus kertoo myös auringon pimentyneen kolmeksi tunniksi keskipäivästä kello kolmeen. Matteus mainitsee Jeesuksen kuolemaa seuranneen maanjäristyksen.
Evankeliumien mukaan Joosef Arimatialainen pyysi Pilatukselta Jeesuksen ruumiin ja hautasi hänet hautaan, jonka oli itselleen teettänyt. Jeesuksen hautaustavasta ei ole yksimielisyyttä.lähde tarkemmin? Yhden teorian mukaan Jeesus jätettiin ristille haaskalintujen ja koirien syötäväksi,kenen mukaan? kuten roomalaisilla oli tapana tehdä teloitetun häpäisemiseksi. Jeesus saatettiin myös heittää rikollisten joukkohautaankenen mukaan?, kuten maakuoppaan tai kallioluolaan, tai hänet saatettiin haudata kristityille tuntemattomaan hautaan.
Kristityt uskovat Jeesuksen nousseen kuolleista hautauksen jälkeen. Joidenkin tutkijoiden mukaan Jeesuksen hauta saattoikin olla tyhjä seuraavana päivänä.
Merkitys ja muistaminen

Sekä apostoli Pietari että apostoli Paavali totesivat, että Jeesuksen ylösnousemus on kristinuskon kulmakivi. Paavalin mukaan ”ellei Kristusta ole herätetty, silloin meidän julistuksemme on turhaa puhetta, turhaa myös teidän uskonne.” Kristityt viettävät Kristuksen ristiinnaulitsemisen ja kuoleman muistoksi vuosittain pitkäperjantaita. Päivän sanoma on, että Kristus on kuollut ihmisten edestä ja hänen sovitustyönsä on täytetty.
Risti on Jeesuksen ristiinnaulitsemisen johdosta kristinuskon perussymboli, Jumalan rakkauden, sovituksen ja lunastuksen merkki. Kirkon alttarilla on usein ristiinnaulitun Kristuksen kuva eli krusifiksi.
Kymmenet Filippiinien roomalaiskatoliset uskovaiset eläytyvät Kristuksen kärsimyksiin antamalla ristiinnaulita itsensä joka vuosi pitkänäperjantaina.
Historiallisuus

Nykytutkijat näkevät Jeesuksen kasteen ja ristiinnaulitsemisen kahtena keskeisenä historiallisena tosiasiana Jeesuksesta. Esimerkiksi Auvinen (2009) toteaa, että ristiinnaulitsemisen häpeällisyys sen ajan maailmassa ja sen vaikea selitettävyys on todiste siitä, että varhaiskristityt eivät vain keksineet tällaista itselleen hankalaa tapahtumaa.
Jeesuksen ristiinnaulitsemisen tarkasta vuodesta ei ole historiallista varmuutta. Se tiedetään, että kuolemantuomion antanut Juudean roomalainen prefekti Pontius Pilatus oli virassa vuosina 26–36. Esimerkiksi Holmén ja Kankaanniemi (2009) pitävät vuotta 30 todennäköisimpänä Jeesuksen kuolinvuotena, joskin myös vuosi 33 on mahdollinen, jos ristiinnaulitseminen tapahtui, kuten oletetaan, perjantaina Nisankuun 14. päivänä.
Kuvaukset > Raamattu

Tieto Jeesuksen viimeisten päivien tapahtumista eli kärsimyshistoriasta siirtyi luultavasti silminnäkijöiden aloittamalla suullisella traditiolla eteenpäin varhaisessa seurakunnassa sen ensimmäisten vuosikymmenten ajan. Sen jälkeen kertomus kirjattiin neljään evankeliumiin vielä ensimmäisen vuosisadan jaa. aikana. Evankeliumeihin kirjatuista tapahtumista on enää vaikea sanoa, mikä osa niistä on silminnäkijäkuvausta ja mikä muuntunutta suullista traditiota. Neljästä kanonisoidusta evankeliumista Markuksen evankeliumia pidetään niin sanotussa kaksilähdeteoriassa vanhimpana, ja Matteus sekä Luukas olisivat käyttäneet sitä kärsimyshistorian lähteenään jonkin toisen lähteen ohella. Johannes taas on mahdollisesti hyödyntänyt Markuksen kanssa yhteistä, vanhempaa lähdettä. Kaikkien neljän evankeliumin kertomukset eroavat toisistaan painotuksiltaan ja yksityiskohdiltaan, ja ne heijastelevat kunkin kirjoittajan omia tavoitteita. Lisäksi Vanhassa testamentissa annetut ennustukset ovat saattaneet vaikuttaa evankeliumien antamiin kuvauksiin.
Jeesuksen ristiinnaulitseminen mainitaan evankeliumien lisäksi myös niitä vanhemmissa Paavalin kirjeissä (1. Kor 2:2; Gal. 3:1; Fil 2:8).
Kuvaukset > Raamatun ulkopuoliset lähteet

Raamatun ulkopuolella tapahtuman mainitsee lyhyesti juutalainen historiankirjoittaja Flavius Josefus vuonna 93.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Siellä oli näinä aikoina Jeesus, viisas mies,...Hän veti tykönsä monia juutalaisia sekä pakanoita...Ja kun Pilatus, päämiestemme ehdotuksesta, oli käskenyt hänet ristiinnaulittavaksi. | ” |
– Flavius Josefus. 93
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Pysyvä huhu arveli keisari Neroa tämän tulipalon (Rooman palo) sytyttäjäksi. Voidakseen tukahduttaa huhun hän syytti rikoksesta lahkoa, jota yleisesti vieroksuttiin sen jumalanpalvelustapojen vuoksi ja jonka jäseniä kutsuttiin kristityiksi. Nimi oli annettu heille erään Kristuksen mukaan, jonka prokuraattori Pontius Pilatus tuomitsi ja naulitsi ristille Tiberiuksen hallitusajalla. Tämä vaarallinen lahko, jota olen kuvannut aikaisemmin, ei ole juurtunut vain Juudeaan, josta se on kotoisin, vaan myös itse Roomaan, jonne kaikki pelättävät ja häpeälliset asiat kerääntyvät ja löytävät sieltä kotinsa. | ” |
– Tacitus, Annaalit 15, 44.
Nykypäivään säilyneessä muodossaan Josefuksen teksti tosin on tutkijoiden mukaan liian kristillistä ollakseen kokonaan Josefuksen kirjoittamaa. Roomalainen Tacitus mainitsee ristiinnaulitsemisen toisen vuosisadan alussa.
Justinos Marttyyri viittaa Juutalaisten tietäneen Jeesuksen ylösnousemuksesta ja miten profetiat liittyivät siihen.
»Te juutalaiset tiesitte, että Jeesus oli noussut kuolleista, ja astunut ylös Taivaaseen niinkuin profetiat edeltä kertoivat tapahtuvaksi.» 
(Justinos Marttyyri, vuonna 147)
Talmudin mahdollinen maininta. Mahdollinen viittaus (riippui, ripustettu) Luuk 23:39 ja Gal 3:13.
»Pääsiäisen aattona Yeshu riippui (ristillä). Neljäkymmentä päivää ennen teloitusta, sanansaattaja tuli esiin ja parahti: "Hänet tuodaan kivitettäväksi, koska hän on ollut osallinen taikuuteen ja on houkutellut Israelia uskostaan luopumiseen. Kuka tahansa, joka voi sanoa jotakin hänen hyväkseen, tulkoon esiin ja esittäköön asian hänen puolestaan". Koska mitään asiaa ei tuotu esiin hänen puolustuksekseen, hän riippui pääsiäisaattona» 
(Sanhedrin 43a,  Babylonianin Talmud)
Ristinkuoleman kieltäminen

Jeesus on myös islamin yksi profeetoista, ja hänet mainitaan lukuisia kertoja Koraanissa. Kirja kuitenkin kiistää Jeesuksen ristiinnaulitsemisen:
»... ja sanoivat: "Me tapoimme Messiaan, Jeesuksen, Marian pojan, Jumalan lähettilään" - mutta he eivät ristiinnaulinneet häntä. Heistä vain näytti siltä. Ne, jotka kiistelevät Jeesuksesta, eivät tiedä varmasti, eikä heillä ole tietoa hänestä, vaan he vain arvailevat. Eivät he häntä tappaneet, vaan Jumala korotti hänet luokseen. Jumala on Mahtava ja Viisas.» 
(Koraani 4:157-158)
Koraanin merkintä ei ole islamilainen erikoisuus. Se vastaa Lähi-idän kirkoissa esiintyneitä opillisia näkemyksiä, joissa Jeesuksen ristinkuolema kiistettiin. Tällaisia käsityksiä esiintyi suuntauksissa, jotka kielsivät Jeesuksen ihmisyyden (doketismi, monofysitismi, gnostilaisuus). Nag Hammadin kirjastoon kuuluvassa Pietarin ilmestyksessä Jeesuksen ristinkuoleman näennäisyydestä puhutaan lähes Koraanin sanoin: ”He häpäisevät sen, joka vain muistuttaa Häntä”.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kristuksen ristiinnaulitseminen, Raamatun kuvaukset Jeesuksen ristiinaulitsemisesta, Ortodoksi.net
Jeesus ratsastaa aasilla Jerusalemiin pääsiäisjuhlille. Pietro Lorenzettin maalaus vuodelta 1320.
Juudaksen suudelma. Gustave Dorén teos vuodelta 1865.
Ecce Homo, Antonio Ciserin maalaus, 1871
Jeesusta naulataan ristille. Gustave Doré, 1866.
Johannes XII

| Johannes XII |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Octavianus
Syntynyt: n. 937 Rooma
Kuollut: 14. toukokuuta 964 Rooma
Paavi
Paavius alkoi:  16. joulukuuta 955
Paavius päättyi:  14. toukokuuta 964
Edeltäjä:  Agapetus II
Seuraaja:  Benedictus V
Johannes XII, aikaisemmin Octavianus (s. noin 937–14. toukokuuta 964) oli paavina 16. joulukuuta 955 – 14. toukokuuta 964.
Johanneksella oli myrskyisä suhde Otto I Suuren kanssa. Otto auttoi paavia pitämään Kirkkovaltion hallussaan, josta kiitokseksi paavi kruunasi hänet keisariksi vuonna 962, mistä voidaan katsoa syntyneen Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta. Vuonna 963 keisari järjesti synodin syrjäyttämään Johanneksen ja nostamaan paaviksi Leo VIII:n. Päätös julistettiin myöhemmin laittomaksi ja Leo VIII:n tämä kausi vastapaaviudeksi. Johannes XII kuoli vuonna 964 ja Leosta tuli myöhemmin myös laillinen paavi.
Johannes XII:n kausi kuului ajanjaksoon, jota on kutsuttu pornokratiaksi. Hänen juorutaan kuolleen rakastajattarensa mustasukkaisen aviomiehen surmaamana.
Jill

| Jill |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  12. huhtikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Julie, Juliet, Juliette
Nimen alkuperä:  Juliana, Julia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jill on pääasiassa englannin­kielisissä maissa esiintyvä naisen etunimi, lyhentymä nimestä Juliana tai Julia.
Nimi on jonkin verran käytössä Suomessakin ja on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 160 henkilölle.
 Vuodesta 2015 lähtien Jillin nimipäivä on  suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 12. huhtikuuta.