stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Esko Mattila (teollisuusneuvos)

Esko Aimo Kalevi Mattila (17. marraskuuta 1919 Metsämaa – 28. lokakuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Mattilan vanhemmat olivat maanviljelijä Kaarlo Osvald Mattila ja Suoma Katila ja puoliso vuodesta 1952 hammaslääkäri Inkeri Juonela. Mattila valmistui diplomi-insinööriksi 1946 ja kauppatieteiden kandidaatiksi 1951. Hän työskenteli Rauma-Repolan käyttöinsinöörinä, S. G. Nieminen -yhtiön teknisenä johtajana ja osastopäällikkönä lisenssivirastossa ja Alkossa. Vuonna 1957 hänestä tuli vasta perustetun Vuorikemian toimitusjohtaja, tehtävänään titaanidioksidipigmentin tuotannon käynnistäminen Porissa. Yhtiön kaikki osakkeet siirtyivät Rikkihappo-yhtiön, myöhemmin Kemira, haltuun vuonna 1962. Kun Vuorikemia fuusioitiin 1967 Rikkihappoon, Mattilasta tuli Rikkihapon vientiosaston johtaja, yhtiön varapääjohtaja ja johtokunnan jäsen. Hän toimi myös Rikkihapon Typpi Oy:n kanssa perustaman Fertilex-vientiyrityksen toimitusjohtajana. Mattila vaikutti lisäksi keskeisesti siihen, että Rikkihappo osti omistukseensa Schildt & Hallberg -yhtiön maalitehtaat, vuodesta 1975 nimeltään Tikkurilan Väritehtaat. Hän jäi eläkkeelle tehtävistään 1982, teollisuusneuvoksen arvonimen hän oli saanut 1976. Sotilasarvoltaan Mattila oli reservin kapteeni.
Eeki Mantere

Eeki Mantere Viktor Kalborrekin roolissa vuonna 1973.
Erik Kristian ”Eeki” Mantere (25. tammikuuta 1949 Helsinki – 30. huhtikuuta 2007 Espoo) oli suomalainen muusikko, joka tuli tunnetuksi 1970-luvulla Hullujussi-huumoripopyhtyeen solistina nimeltä Viktor Kalborrek. Hullujussin hajottua 1976 Mantere konsertoi Viktor Kalborrekina lähinnä ravintoloissa ja tavarataloissa aina 2000-luvulle asti. Kalborrekia muistuttavaa hahmoa hän näytteli Seppo Huunosen elokuvassa Karvat (1974). Kalborrek-hahmona Mantere esitti sivuroolia Visa Mäkisen elokuvassa Ruuvit löysällä (1989). Juha Tapanisen elokuvassa Iskelmäprinssi (1991) Eeki Mantere näytteli italialaista muotigurua.
Mantere oli myös kitaristi, säveltäjä ja sanoittaja. Omalla nimellään hän teki albumin Synnyin kiertämään (1987). Lisäksi hän on esiintynyt televisio-ohjelmien juontajana ja mainoksissa. Yksi Mantereen mainoshahmoista oli Valion Grandi-mehujen Kari Grandi. Mantere on toiminut myös ääninäyttelijänä, kuten Disneyn elokuvassa Viidakkokirja 1990-luvulla tehdyssä jälkiäänityksessä "Kuningas Louien" äänenä.
Mantereen viimeiseksi työksi jäi Romano-tv, joka esitettiin Yle TV1:ssä.
Mantere kuoli vuonna 2007 keuhkokuumeeseen 58 vuoden ikäisenä Jorvin sairaalassa.
Viktor Kalborrek > Uran alku

Eeki Mantere soitti Arto Sotavallan taustayhtyeessä vuoden 1972 kiertueella nimeltä Täyttä häkää, mistä yhtyeenkin nimeksi tuli Häkäpönttö. Siinä soittivat Mantereen lisäksi Heimo Holopainen, Tapio Niemelä ja Hessu Salmijärvi. Yhtye soitti vuonna 1972 Deep Purplen konsertissa Helsingin Messuhallissa Arto Sotavalta solistinaan. Toukokuussa 1973 Sotavalta myöhästyi neljä tuntia esiintymisestä Oravaisissa, ja yhtye joutui improvisoimaan. Mantere pukeutui pelleksi nimeltä Erik Warpower, joka oli parodinen yhdistelmä Mantereen ja Sotavallan nimistä. Viktor Kalborrek -hahmo sai alkunsa heinäkuussa 1973 Sotavallan ja Häkäpöntön esiintyessä Nilsiän Tahkovuoressa. Saman vuoden elokuussa Mantere, Holopainen ja Niemelä perustivat Hullujussi-yhtyeen. Kesäkiertueen 1973 viimeiset konsertit yhtye teki nimellä Arto Sotavalta & Hullujussi.
Viktor Kalborrek -nimeä oli aiemmin käyttänyt Edward Vesala kirjautuessaan Oulun Kauppahotelliin 1960-luvun lopulla Paroni Paakkunaisen seurassa. Virallisesti Viktor Kalborrek suoritti ensiesiintymisensä 11. elokuuta 1973 Kermankosken Kerman lavalla Heinävedellä. Antti Einiö järjesti Hullujussin lokakuun 8. päiväksi esiintymään suositun Gary Glitterin lämmittely-yhtyeeksi. Hullujussi esiintyi Leo Lastumäen Musikaalinen tunti -ohjelmassa, joka äänitettiin 12. marraskuuta 1973. Yhtye pyydettiin vakioesiintyjäksi TV1:n uuteen viihdesarjaan Merirosvoradio 16. maaliskuuta 1974 alkaen. Konserteilla oli suursuosio.
Viktor Kalborrek > Hullujussi huippusuosioon ja ensimmäinen elokuva

Hullujussi kehitteli show'taan ja "Rockin' Pneumonia and the Boogie Woogie Flu / Friduna Skikuna" -single äänitettiin helmikuussa 1974 studiossa ja ilmestyi heti kauppoihin. Ensimmäinen LP Hullujussi äänitettiin livenä Alibi-ravintolassa kahdessa konsertissa 28. helmikuuta ja 1. maaliskuuta 1974. Levy ilmestyi keväällä 1974 ja se myi 80 000 kappaletta. Elokuussa Finnvox-studiossa äänitetty Hullujussin toinen LP Bulvania myi 46 000 kappaletta.
Eeki Mantere esiintyi vuonna 1974 Seppo Huunosen ohjaamassa elokuvassa Karvat. Se sai ensi-iltansa teattereissa 24. heinäkuuta. Hullujussi esiintyi television Iltatähdessä 3. lokakuuta 1974, 11. lokakuuta 1974 ja 26. joulukuuta 1974. Näin meillä -ohjelmassa Hullujussi oli 6. lokakuuta 1974 ja MTV:n Kuukauden sävel -ohjelmassa 2. tammikuuta 1975.
Viktor Kalborrek > Hullujussi vanhenee

Maaliskuun lopussa 1975 Hullujussilla oli viikon kiertue Ruotsissa ja single "Rope ja Kake" / "Hyvää yötä sanoi mummo" äänitettiin 1. huhtikuuta 1975 legendaarisella Marcus Music -studiolla.
Alkuvuoden 1976 single "Helsinki City" / "Polta tupakkaa!" oli nauhoitettu Kulttuuritalon Alppi-studiolla. Finnvox oli toisena varattuna studiona albumille. Viimeisen keikkansa Hullujussi teki Virtasalmella 18. syyskuuta 1976 miehistövaihdosten jälkeen. Syksyllä 1975 äänitetty LP Olympia myi enää vain 3 000 kappaletta.
CD:llä ovat ilmestyneet kokoelmalevyt Harva meistä on rautaa (1990, 5 bonuskappaletta), Tyttö lilla nakkikioskilla (1995, Fazerin 20 suosikkia) ja Bingo Bulvania (2003).
Vuonna 2003 Hullujussi teki 30-vuotisjuhlakiertueen. CD-levyt Hullujussi, Bulvania ja Olympia ilmestyivät helmikuussa 2004.
Viktor Kalborrek > Viktor Kalborrekin sooloura

Maaliskuussa 1975 Viktor Kalborrek teki soolo-LP:n Con Amore Finnvox-studiolla. Levyn taustoista vastasi Hullujussi Aarno Raninen mukanaan. Levy myi noin 20 000 kappaletta. Levystä ilmestyi CD-versio helmikuussa 2002. Toisen sooloalbumin ilmestymistä Viktor sai odottaa vuoteen 1979. Levy-yhtiönä oli Vexi Salmen Gold Disc.
Mantere jatkoi konsertointia Viktor Kalborrek -nimellä tiiviiseen tahtiin. Esiintymispaikat vaihtelivat ravintoloista tavarataloihin. Armoton flirttailija ja naisten naurattaja oli vain parantunut vuosien varrella. Ajaton huumori ja partaveitsen terävä tyyli olivat edelleen Kalborrekin valtteja. "Kun suomalainen mies ei puhu, eikä pussaa, tulee Viktor ja vetää välistä, minkäs teet!"
Viktor Kalborrek esitti Miss Märkäpaita -kilpailun juontajaa elokuvassa Ruuvit löysällä vuonna 1989. Elokuvan ohjasi Visa Mäkinen.
Sittemmin Mantereen ohjelmistoon kuului myös "Viktor Kalborrek plays Hullujussi". Hänellä oli myös yhtye Viktor Kalborrek & The Copacabana Trio. Uusimpia Viktor Kalborrek tuotoksia on Manneradio, jolta ilmestyi CD-levy Kreizit mustalaisvitzit.
H. E. C. tien päällä

Vuonna 1977 syntyi yhtye H. E. C. eli Hector, Eeki & Co. Hectorin 10-vuotiskiertuetta varten. Heimo Holopainen suunnitteli Hectorin kanssa mukaan Antero Jakoilan ja Hasse Wallin sekä kosketinsoittajaksi Kaj Westerlundin. Rumpaliksi tuli Vando Suvanto. H.E.C. teki vuonna 1977 Love Recordsille kaksi singleä ja loppuvuodesta yhden pitkäsoittolevyn H.E.C..
Mantereen muita hahmoja

Vuosien saatossa Valion mainoksiin Mantereelle kehkeytyi hahmo Kari Grandi. Hän tuli kuuluisaksi janoisten sankarina ja fiksaatiota on kehuttu suomalaisena brandin luojana. Kari Grandi oli kaikkien janoisten sankari yli 30 vuotta, apunaan legioonallinen maukkaita Grandeja. Hän toimi myöskin Shellin öljysheikkinä. Mainosvälineenä oli Shellin pieni säiliöauto.
Kari tunnettiin useasta kulkupelistään, joita on vuosien mittaan esitelty eri medioissa.
Mantere sävellys- ja sanoitustuotannossa myös:
Vigues De Laborrek
Victor Kalborek
Frank Krappa
Adi Sistoin
Eeki Mantere omalla artistinimellä > Eeki Mantere ja Kadonneet Pojat

Eeki Mantereen nimellä julkaistiin LP Synnyin kiertämään vuonna 1987. Sitä oli edeltänyt vierailu Jussi Ketun LP-levyllä Tuli rautatie, jolla Eeki esitti kappaleen "Viime yö". Eeki Mantere & Kadonneet Pojat -yhtye toimi vuosina 1987–1990. Levyn ilmestyttyä yhtye teki laajemman kiertueen. Yhtyeen kappaleista vastasi osin Jussi Kettu.
Eeki Mantere & Kadonneet Pojat -yhtyeen kokoonpano oli:
Eeki Mantere – laulu
Jussi Kettu – kitara, laulu
Jussi Kinnunen – basso, laulu
Yrjö "Ykä" Fonselius – rummut
Tapio Niemelä – kosketinsoittimet
Leevi Leppänen – rummut (konserteissa)
Eeki Mantere omalla artistinimellä > Eeki Mantere Duo

Eeki Mantere Duon aisaparina toimi 1980-luvulta asti Jussi Kettu, joka myös jatkaa esiintymisiä trubaduurina. Duo soitti myös lainakappaleina rhythm and blues -klassikoita. Duon konsertointi jatkui 2000-luvulle asti.
Diskografia

Katso myös Hullujussin diskografia
Diskografia > Albumit

Viktor Kalborrek: Con Amore (1975, CD 2004)
Viktor Kalborrek: I'm Back (1979, Gold Disc GDL 2010)
Viktor Kalborrek: Dolores (1980, Mars mk 1409)
Viktor Kalborrek: 12 suosituinta laulua (1982, MK 195)
Eeki Mantere: Synnyin kiertämään (MGM 2011, Megamania 1987)
Viktor Kalborrek: Dolores (1993, MK 1409)
Santeri A & Viktor Kalborrek: Manneradio - Kreizit Mustalaisvitzit (SNAPCD-665, Poptori)
Diskografia > Singlet

Dolores / Sa-la-lamba-bamba-samba (1979, Gold Disc GDS 224)
Kari Grandi janoisten sankari / Pippuripuu (1979, GDS 228)
Pikku pukki / Ihana maa (1979, GDS 239)
Venetsialaista rakkautta / Voi juupeli! (1980, GDS 258)
Synnyin kiertämään / Viime yö (MGS 119, 1986)
Musta Pekka / Miehesi oon (AMTS 139, AMT 1990)
Pannaan piikkiin / Saatanan sika (1993, Flamingo FGS 266)
Anna Hanski / Eeki Mantere / Samuli Edelmann: Puhu hiljaa silakoista / Itikan sitikan kotimatka / Taneli Harmaisen syksy (1993, Bluebird bbcds 111)
Kiertotähti / Tuhansien tähtien hotelli  (1999, Megamania 1000129632)
Aiheesta muualla

Eeki Mantereen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Eeki Mantereen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Eeki Mantereen sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Eeki Mantere Elonetissä.
Eeki Mantere Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Viktor Kalborrek Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Rytmimusiikin Syke: Eeki Mantere - Muusikko ja humoristi on poissa
Fingerpori (elokuva)

| Fingerpori |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mikko Kouki
Käsikirjoittaja:   Petja Lähde  Mikko Kouki 
Perustuu:  Pertti Jarlan sarjakuvaan Fingerpori
Tuottaja:   Nina Laurio  Jukka Helle  Markus Selin 
Säveltäjä:  Antti Lehtinen
Kuvaaja:  Konsta Sohlberg
Leikkaaja:  Harri Ylönen
Lavastaja:  Sattva-Hanna Toiviainen
Pääosat:   Santtu Karvonen  Jenni Kokander  Kari Väänänen  Pirjo Lonka  Aku Hirviniemi  Marja-Leena Kouki  Linda Wiklund  Iikka Forss  Sara Paavolainen  Akseli Kouki  Miska Kaukonen  Tom Petäjä  Sanna Stellan  Olli Rahkonen  Juho Milonoff  Asko Sarkola  Helmi-Leena Nummela 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Solar Films
Ensi-ilta:   2019-10-1616. lokakuuta 2019  
Kesto:  85 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 503 000 euroa
Katsojat:  59 588
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fingerpori on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut suomalainen komediaelokuva, joka perustuu Pertti Jarlan samannimiseen sarjakuvaan. Elokuvan on ohjannut Mikko Kouki ja sen ovat käsikirjoittaneet Kouki ja Petja Lähde. Sen pääosissa ovat Santtu Karvonen, Jenni Kokander, Kari Väänänen, Pirjo Lonka, Aku Hirviniemi, Marja-Leena Kouki, Linda Wiklund, Iikka Forss, Sara Paavolainen, Akseli Kouki, Miska Kaukonen, Tom Petäjä, Sanna Stellan, Olli Rahkonen, Juho Milonoff, Asko Sarkola ja Helmi-Leena Nummela. Elokuvaa kuvattiin eri puolilla Turkua alkukesällä 2018.
Fingerpori sai ensi-iltansa 16. lokakuuta 2019.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Santtu Karvonen  | … |  Heimo Vesa   |
|  Kari Väänänen  | … |  Homelius   |
|  Jenni Kokander  | … |  Rivo-Riitta   |
|  Aku Hirviniemi  | … |  Allan Kurma   |
|  Pirjo Lonka  | … |  Krapula-Päivi   |
|  Linda Wiklund  | … |  Irma Vesa   |
|  Tom Petäjä  | … |  Asko Vilenius   |
|  Marja-Leena Kouki  | … |  Anoppi   |
|  Miska Kaukonen  | … |  Jeesus   |
|  Teemu Aromaa  | … |  Adolf Hitler   |
|  Petja Lähde  | … |  Urho Puuma   |
|  Olli Rahkonen  | … |  Rape   |
|  Akseli Kouki  | … |  Gootti-Kustaa   |
|  Sanna Stellan  | … |  Pirkko-Liina   |
|  Iikka Forss  | … |  gynekologi    |
|  Juho Milonoff  | … |  Ilkka Pilli   |
|  Hannes Suominen  | … |  asiakas   |
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Juha Typpö arvioi, että omaperäisen komedian sijaan saatiin kokoelma stripeistä koottuja vitsejä elokuvamuodossa. Muropaketin Aki Lehden mukaan ylipitkät sketsit eivät naurata kertaakaan. Hän tiivisti nollan tähden arvostelussaan, että raivostuttava ja raivostuttavan tylsä Fingerpori ei ole elokuva lainkaan. Me Naisten Martta Kaukosen mielestä elokuvassa oli yksi oikeasti hauska kohtaus. Iltalehden Juho Rissanen piti Fingerporia piinaavana kauhuelokuvana ja arveli, että tarkoitus on ehkä alusta asti ollut tehdä meditatiivinen ja painajaismainen kuvaus siitä, mikä kaikki on Suomessa vialla 2020-luvun kynnyksellä. Ilta-Sanomien Taneli Topelius kuvasi elokuvaa julmalla tavalla rehelliseksi kuvaukseksi arjen viiltävyydestä. Vaarallisen tavallisessa pikkukaupungissa tuhoamisleirien kuvastoon ja vallan väärinkäyttäjien ylimielisyyteen kannustetaan suhtautumaan kuin kaikki olisi normaalia.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Episodi Jussi Huhtala: 
Film-O-Holic.com Juha Rosenqvist: 
Helsingin Sanomat Juho Typpö: 
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl: 
Iltalehti Juho Rissanen: 
Me Naiset Martta Kaukonen: 
Muropaketti Aki Lehti:
Kaarle Fredrik

Kaarle Fredrik, David von Krafftin maalaama muotokuva noin vuodelta 1722.
Kaarle Fredrik (ruots. Karl Fredrik, saks. Karl Friedrich; 30. huhtikuuta 1700 Gottorp – 18. kesäkuuta 1739 Rohlsfhagen, lähellä Oldesloea, nyk. Saksa) oli Holstein-Gottorpin herttua, jota kaavailtiin Ruotsin kuninkaaksi Kaarle XII:n kuoleman jälkeen. Hän oli myös Venäjän keisari Pietari III:n isä.
Nuoruus ja kaavailut Ruotsin kuninkaaksi

Kaarle Fredrikin vanhemmat olivat Holstein-Gottorpin herttua Fredrik IV ja Ruotsin kuningas Kaarle XII:n vanhempi sisko Hedvig Sofia. Hänen isänsä kaatui suuren Pohjan sodan Kliszówin taistelussa hänen ollessaan vain kaksivuotias, minkä jälkeen hän varttui Ruotsin hovissa. Kaarle XII määräsi Arvid Hornin siskonpoikansa holhoojaksi. Kaarle Fredrik menetti kahdeksanvuotiaana myös äitinsä, minkä jälkeen hänen kasvatuksestaan vastasi hänen isoisoäitinsä Hedvig Eleonoora. Holstein-Gottorpin sijaishallitsijana toimi samaan aikaan Kaarle Fredrikin setä Kristian August, kunnes Tanska valtasi herttuakunnan vuonna 1713.
Kaarle Fredrik osallistui Ruotsin joukoissa Kaarle XII:n Norjan-sotaretkeen. Kun Kaarle XII kuoli sotaretkellä lapsettomana vuonna 1718, Ruotsia hallinnut pfalzilainen suku sammui mieslinjalta ja Kaarle Fredrikistä tuli ehdokas uudeksi hallitsijaksi. Kun Ruotsin säätyvaltiopäivät kuitenkin valitsivat hallitsijaksi Kaarle XII:n nuoremman siskon Ulriika Eleonooran, Kaarle Fredrik lähti maasta toukokuussa 1719 ja muutti vuonna 1721 Venäjälle keisari Pietari Suuren kutsumana.
Tanskan kanssa vuonna 1720 solmitussa Frederiksborgin rauhassa Ruotsi oli joutunut lupautumaan siihen, ettei se enää tukisi Holstein-Gottorpin herttuaa. Samaan aikaan Ruotsin valtiopäiville kuitenkin syntyi niin sanottu holsteinilainen puolue, joka kannatti Kaarle Fredrikiä vuoden 1720 uudessa kuninkaanvaalissa, mutta kuninkaaksi valittiin Ulrika Eleonooran puoliso, Hessenin prinssi Fredrik. Holsteinilaiset saivat vuonna 1723 valtiopäivillä läpi päätöksen, jolla Kaarle Fredrikille myönnettiin ”kuninkaallisen korkeuden” arvonimi ja 50 000 taalarin vuotuinen eläke. Venäjän avoin tuki alkoi kuitenkin vähentää hänen suosiotaan Ruotsissa ja holsteinilaisen puolueen kannatus romahti vuoden 1727 valtiopäivillä.
Avioliitto

Kaarle Fredrik nai vuonna 1725 Pietari Suuren tyttären, suuriruhtinatar Anna Petrovnan. Kaksi vuotta keisarinnana hallinnut Pietari Suuren leski Katariina I tuki Kaarle Fredrikin valtapyrkimyksiä Ruotsissa ja Slesvigissä, mutta Katariinan kuoltua vuonna 1727 Kaarle Fredrik palasi takaisin Holstein-Gottorpiin ja asettui asumaan Kieliin. Slesvigiin kuulunut osa herttuakuntaa oli jäänyt vuoden 1720 Frederiksborgin rauhassa Tanskalle, mutta Holsteinin puolisko oli palautettu Kaarle Fredrikille.
Perintö

Kaarle Fredrik kuoli 39-vuotiaana vuonna 1739. Hänen vuonna 1728 syntynyt poikansa Karl Peter Ulrich valittiin myöhemmin Venäjän kruununperijäksi ja nousi aikanaan hallitsijaksi nimellä Pietari III. Kaarle Fredrikin serkku Aadolf Fredrik valittiin vuonna 1751 Ruotsin kuninkaaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaarle Fredrik Wikimedia Commonsissa
Finger Eleven

| Finger Eleven |
| --- | --- |
 Finger Eleven vuonna 2014
Tiedot
Toiminnassa:  1989–
Tyylilaji:  alternative rock, post-grunge, hard rock, alternative metal
Kotipaikka:   Burlington, Ontario, Kanada
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Scott Anderson James Black Rick Jackett  Sean Anderson
Entiset jäsenet:  Rob Gommerman Rich Beddoe
Levy-yhtiö:  Windup Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Finger Eleven on kanadalainen, vuonna 1989 perustettu rockyhtye.
Diskografia

Letters from Chutney (1995)
Tip (1997)
The Greyest of Blue Skies (2000)
Finger Eleven (2003)
Them vs. You vs. Me (2007)
Life Turns Electric (2010)
Five Crooked Lines (2015)
Adrenaline (2025)
Jäsenet

Scott Anderson – laulu
James Black – kitara
Rick Jackett – kitara
Sean Anderson – basso
Jäsenet > Entiset

Rob Gommerman – rummut, perkussiot (1989–1998)
Rich Beddoe – rummut, perkussiot (1998–2013)
Fagu Shan

| Fagu Shan> 法鼓山 |
| --- | --- |
 Järjestön logo kaiverrettuna kiveen luostarin lähistöllä.
Perustettu:  1989
Perustaja:  Sheng Yen
Toimiala:  buddhalainen opetus, hyväntekeväisyys
Kotipaikka:   Uusi-Taipei, Taiwan
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fagu Shanin päämaja kuvattuna vuonna 2010.
Fagu Shan (kiin.: 法鼓山; pinyin: Fǎgǔ Shān; kirjaimellisesti: 'dharmarummun vuori') on Taiwanissa toimiva buddhalainen hyväntekeväisyysjärjestö. Se on yksi niin sanotuista Taiwanin neljästä suuresta vuoresta.
Fagu Shanin katsotaan saaneen alkunsa vuonna 1978, kun munkki Sheng Yen aloitti pienen Nung Chan -luostarin apottina. Luostarin oppilaiden määrä lähti kasvuun, jonka jälkeen tilat jäivät pieneksi. Sheng osti siksi vuonna 1989 maata Uuden-Taipein liepeiltä Jinshanin kylästä..
Järjestön pyrkimyksenä on opettaa buddhalaisuutta ja ”rakentaa puhdas maa tähän maailmaan”. Fagu Shan pyrkii myös ympäristökasvatukseen Taiwanissa yhdessä monien muiden vastaavien järjestöjen kanssa.
Fagu Shanin temppelissä on maailman suurin lootuskello. Perinteeksi on muodostunut, että kelloa soitetaan 108 kertaa uuden vuoden juhlimisen yhteydessä. Luku 108 kuvaa ihmisten 108 huolenaihetta ja on muutenkin tärkeä luku buddhalaisuudessa. Kellon 108. lyönti on ajoitettu siten, että se soi keskiyöllä vuoden vaihtuessa..
Fagu Shanin perustamat kaksi koulutuslaitosta yhdistyivät vuonna 2014 Dharmarummun vapaiden taiteiden instituutiksi (Dharma Drum Institute of Liberal Arts, 法鼓文理學院, DILA).
Fahad Al-Mirdasi

| Fahad Al-Mirdasi> فهد المرداسي.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Fahad Al-Mirdasi
Syntynyt: 16. elokuuta 1985 (ikä 39) Riad, Saudi-Arabia
| Urheilijan ura> Tuomariura |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaudet | Sarja | Ott    | Ott    |
| 2011– | FIFA |  |  |

Fahad Al-Mirdasi (arab. فهد المرداسي‎, s. 16. elokuuta 1985 Riad) on saudiarabialainen jalkapalloerotuomari. Siviiliammatiltaan Al-Mirdasi on liikunnanopettaja.
Al-Mirdasi on toiminut kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n virallisena tuomarina vuodesta 2011 alkaen. Vuonna 2015 hän tuomitsi kolme ottelua Aasian-mestaruuskilpailuissa. Vuoden 2015 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Al-Mirdasi tuomitsi neljä ottelua, mukaan lukien finaalin Brasilian ja Serbian välillä.
Fagradalsfjall

Fagradalsfjall
Geldingadalirin tulivuorenpurkaus
| --- | --- |
Tyyppi:  Rakotulivuori
Sijainti:  Islanti
Korkeus merenpinnasta:  385 m
Purkautunut viimeksi:  Maaliskuu 2021
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Fagradalsfjall ([ˈfaɣratalsˌfjatl̥]) on kilpitulivuori, jolla on useita prominensseja. Se sijaitsee Reykjanesin niemimaalla, noin 40 km Reykjavíkista, Islannissa. Sen korkein huippu on Langhóll (385 m / 391 m). 19. maaliskuuta 2021 alkoi tulivuorenpurkaus Geldingadalir-laaksossa Fagradalsfjallin eteläpuolella. .
Vuoren nimi koostuu sanoista fagur (”kaunis”), dalur (”laakso”) and fjall (”vuori”), ja Geldingadalir tarkoittaa ”kastraatiolaaksoa”.[lähde? ]
Fabius

Fabius tarkoittaa seuraavia:
Laurent Fabius, ranskalainen sosialistipoliitikko ja Ranskan entinen pääministeri
Fabius, Rooman tasavallan perinnölliseen aatelistoon kuulunut suku, jonka jäsenistä 306 menehtyi Vejin sodassa vuonna 477 eaa.
Fabius Maximus, Fabius-suvun jäsen, sotapäällikkö ja diktaattori
Fabius Maximus Rullianus, Fabius-suvun jäsen, sotapäällikkö
Fabius Pictor, Fabius-suvun jäsen, historioitsija ja senaattori
Fabius Rusticus, roomalainen historioitsija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Fabius”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jukka Tiensuu

Jukka Santeri Tiensuu (s. 30. elokuuta 1948 Helsinki) on suomalainen säveltäjä, pianisti, cembalisti ja kapellimestari.
Ura

Tiensuu on opiskellut muun muassa Sibelius-Akatemiassa ja Juilliard Schoolissa. Sibelius-Akatemiassa hän suoritti vuonna 1972 pianodiplomin Merete Söderhjelmin ja sävellysdiplomin Paavo Heinisen johdolla. Hän opiskeli cembalonsoittoa Saksan Freiburgissa, jossa hän suoritti diplomin vuonna 1976.
Tiensuun Umori sai vuoden 2004 Teosto-palkinnon, jonka suuruus on  20 000 euroa. Vuonna 2012 hän sai säveltaiteen valtionpalkinnon ja vuonna 2020 Sibelius-palkinnon. Hänen muita tunnettuja teoksiaan ovat Alma (1995–1998), Tokko (1987) ja Puro (1989).
Tiensuun teoksia ovat kantaesittäneet muun muassa Annikka Konttori-Gustafsson ja Matti Rantanen.
Tiensuu toimi vuosina 1979–1983 Helsinki Biennalen taiteellisena johtajana, ja hän perusti Viitasaarelle Musiikin aika -kesäakatemian ja toimi taiteellisena johtajana vuodet 1981–1987.
Tiensuun puoliso on säveltäjä Anneli Arho.
Sävellyksiä > Orkesteriteoksia

Largo jousiorkesterille (1971)
Threnos (1973)
MXPZL (1977)
Lume (1991)
Halo (1994)
Vento klarinettiorkesterille (1995)
Alma I: Himo (1995)
Alma II: Lumo (1996)
Alma III: Soma (1998)
Mood (1999)
Koi (2000)
Umori big bandille (2004)
Vie (2007)
False Memories I–III (2008)
Ikisyyt kamariorkesterille (2008)
Sulci jousiorkesterille (2011)
Ihmix kiinalaiselle orkesterille (2015)
Sinfoniaviis (2017)
Innuo barokkiorkesterille (2017)
Sävellyksiä > Konsertoivia teoksia

M vahvistetulle cembalolle ja kamariorkesterille (1980)
Puro klarinetille ja orkesterille (1989)
Plus V harmonikalle ja jousiorkesterille (1994)
Mind pianolle ja orkesterille (2000)
Spiriti harmonikalle ja orkesterille (2000–2005)
Aim kitaralle ja orkesterille (2005)
Missa klarinetille ja orkesterille (2007)
Hou viululle ja kamariorkesterille (2012)
Hehkuu shengille ja kamariyhtyeelle (2014)
Oire sellolle ja orkesterille (2014)
Anomal Dances neljäsosasävelaskelharmonikalle ja orkesterille (2015)
Teoton shengille ja orkesterille (2015)
Tarinaoopperabaletti sähkösellolle ja yhtyeelle (2016)
Suuna pasuunalle ja orkesterille (2017)
Appo nokkahuilulle ja orkesterille (2017)