stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yukio Shimomura
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1956
Furukawa |
Hiraki |
Iwabuchi |
Kawamoto |
Kitaguchi |
Kobayashi |
Mimura |
Naganuma |
Ōmura |
Ozawa |
Satō |
Shimomura |
Takabayashi |
Takamori |
Tokita |
Uchino |
Yaegashi |
Valmentaja Takenokoshi
Japanin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajat
Sasaki (1921) • Nishida (1923) • Yamada (1925) • Suzuki (1930) • Takenokoshi (1934) • Suzuki (1936) • Takenokoshi (1938–40) • Kudō (1942) • Ninomiya (1951) • Takenokoshi (1951–56) • Takahashi (1957) • Kawamoto (1958) • Takenokoshi (1958–59) • Takahashi (1960–62) • Naganuma (1962–69) • Okano (1970–71) • Naganuma (1972–76) • Ninomiya (1976–78) • Shimomura (1979–80) • Watanabe (1980) • Kawabuchi (1980–81) • Mori (1981–85) • Ishii (1986–87) • Yokoyama (1988–91) • Ooft (1992–93) • Falcão (1994) • Kamo (1994–97) • Okada (1997–98) • Troussier (1998–02) • Zico (2002–06) • Osim (2006–07) • Okada (2007–10) • Hara (2010) • Zaccheroni (2010–14) • Aguirre (2014–15) • Halilhodžić (2015–18) • Nishino (2018) • Moriyasu (2018–)
Z9 Wolfgang Zenker

| Z9 Wolfgang Zenker |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Germaniawerft, Kiel
Kölinlasku:  22. maaliskuuta 1935
Laskettu vesille:  27. maaliskuuta 1936
Palveluskäyttöön:  2. heinäkuuta 1938
Poistui palveluskäytöstä:  miehistön upottama 13. huhtikuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 171 t
Pituus:  119 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,3 m
Syväys:  4,23 m
Koneteho:  2 x Wagner-turbiinia 70 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  325
Aseistus
Aseistus:  5 x 12,7 cm tykkiä 4 x 3,7 cm ilmatorjuntatykkiä 6 x 2 cm ilmatorjuntatykkiä 8 x 533 mm torpedoputkea 60 x miinaa 32-64 x syvyyspommia
Z9 Wolfgang Zenker oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 4. elokuuta 1934 Germaniawerftiltä Kielistä, missä köli laskettiin 22. maaliskuuta 1935 telakkanumerolla 535. Alus laskettiin vesille 27. maaliskuuta 1936 ja valmistui 2. heinäkuuta 1938. Alus nimettiin vallankumouksellisten Saksan keisarikunnan laivaston taistelulaivan SMS Königin kannella 5. marraskuuta 1918 ampuman luutnantin Wolfgang Zenkerin mukaan.
Palvelus

Aluksen miehistö upotti aluksensa 13. huhtikuuta 1940.
Yhdystie 4040

Yhdystie 4040 on yhdystie, joka johtaa Kiteen Poiksillasta Parikkalan Niukkalaan. Tie alkaa valtatien 6 risteyksestä. Tie uudelleennumeroitiin vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa seututiestä 404 yhdystieksi sen liikenteellisen merkityksen vähennyttyä.
Liittymät Poiksillasta Niukkalaan
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Nro | Km |   Nimi |   Tie |   Viitoitus |
 :   Uukuniementie (1+1)
|  |  |  | Poiksilta |   Lappeenrannantie | Joensuu;   alkaa Lappeenranta |
|  |   |   | Poiksilta as |  | Poiksilta as |
|  |  |  |  Pohjois-Karjalan ja Etelä-Karjalan maakunnanraja  Kiteen ja Parikkalan kunnanraja |  |  |
 :   Kummuntie (1+1)
|  |   |   | Portinjoki | Kankaantie | Kangas |
|  |   |   | Kumpu | Lentteentie | Selkäkylä |
|  |   |   | Sillantaus | Marjoniementie | Kesälahti, Marjoniemi |
|  |  |  | Niukkala |   Niukkalantie   Uukuniementie | Saari;   päättyy Uukuniemi |
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten 1 500 m

Naisten 1 500 metrin juoksussa Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 2.–6. elokuuta 2021. 1 500 metrin juoksu kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat

1 500 metrin juoksuun osallistuu 45 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 4.04,20. Jos 45 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021.
Karsinnat > Olympiaturnaukseen osallistuvat urheilijat

| Karsintatapa | Määrä | Maa | Urheilijat |
| --- | --- | --- | --- |
| Karsintaraja | 3 |  Etiopia | Yli kolme urheilijaa |
| Karsintaraja | 3 |  Iso-Britannia | Yli kolme urheilijaa |
| Karsintaraja | 3 |  Kenia | Faith Kipyegon   Winny Chebet   Beatrice Chepkoech |
| Karsintaraja | 3 |  Yhdysvallat | Elle Purrier   Cory McGee   Heather MacLean |
| Karsintaraja | 2 |  Australia | Jessica Hull   Linden Hall |
| Karsintaraja | 2 |  Uganda | Esther Chebet   Winnie Nanyondo |
| Karsintaraja | 1 |  Alankomaat | Sifan Hassan |
| Karsintaraja | 1 |  Irlanti | Ciara Mageean |
| Karsintaraja | 1 |  Kanada | Gabriela Debues-Stafford |
| Karsintaraja | 1 |  Marokko | Rababe Arafi |
| Karsintaraja | 1 |  Puola | Sofia Ennaoui |
| Karsintaraja | 1 |  Romania | Claudia Mihaela Bobocea |
| Karsintaraja | 1 |  Ruotsi | Yolanda Ngarambe |
| Karsintaraja | 1 |  Saksa | Konstanze Klosterhalfen |
| Karsintaraja | 1 |  Valko-Venäjä | Daryia Barysevich |
| Yhteensä | 45 |  |  |
Lähde:
Aikataulu

1. kierros kilpaillaan 2. elokuuta. Välierät juostaan 4. elokuuta ja loppukilpailu 6. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 6. elokuuta.
Wing Chung Chang

Wing Chung "Andy" Chang (kiin.: 鄭頴聰; Jyutping: Zeng6 Wing6-cung6; 26. lokakuuta 1996 Macao) on macaolainen autourheilija. Hän ajaa Kiinan Formula 4 -sarjaa.
Andy Chang voitti vuonna 2022 Macaon Grand Prix -kilpailun.
Ura

Chang aloitti kilpauransa vuonna 2013 Formula Masters China -sarjassa. Vuonna 2014 Chang ajoi Britannian Formula 3 -sarjassa saavuttaen neljä palkintosijoitusta ollen sarjan loppupisteissä kuudes. Vuosina 2014-2016 Chang ajoi Euroopan Formula 3 mestaruussarjassa. Hän ei saavuttanut sarjasta yhtään pistettä.
Vuonna 2020 Chang ajoi Kiinan Formula 4 -sarjaa. Hän voitti yhden kilpailun ja keräsi neljä palkintosijoitusta sijoittuen sarjassa toiseksi. Chang jatkoi sarjassa vuonna 2021 saavuttaen yhden voiton, yhden paalupaikan ja yhdeksän palkintosijoitusta voittaen sarjan mestaruuden.
Zlatko Šimenc

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Zlatko Šimenc |  Zlatko Šimenc |  Zlatko Šimenc |  |
Maa:   Jugoslavia
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
Miesten vesipallo
|  Hopeaa | Tokio 1964 | joukkuekilpailu |  |
Zlatko Šimenc (s. 29. marraskuuta 1938 Zagreb) on Jugoslaviaa edustanut entinen vesipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa sijoittuen joukkueineen neljänneksi; vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa hän sai joukkueensa kanssa hopeaa. Myös hänen poikansa Dubravko Šimenc osallistui olympialaisiin.
Zig & Sharko

| Zig & Sharko |
| --- | --- |
 Sarjan päähahmot: Marina, Zig, Bernie ja Sharko
Tyyli:  Animaatio
Kestoaika:  7 min
Luoja(t):  Jean-Yves Raimbaud
Alkuperämaa:   Ranska
Verkko:   Canal+, TF1    Super RTL   Nickelodeon India   Arutz HaYeladim    Disney Channel Italy, Mediaset    Karusel   Malesia, Filippiinit, Singapore, Thaimaa: Disney Channel Asia    Spacetoon
Esitetty:  2010 –
Jaksoja:  156
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Xilam Animation Gaumont
Edeltäjä:  Oggi ja torakat
Aiheesta muualla
IMDb 
Zig ja Sharko on ranskalaisen Xilamin tuottama animaatiosarja, jota on tehty 156 seitsemän minuutin jaksoa. Sarjaa alkoi esittää Canal+-kanava 21.joulukuuta 2010.
Päähahmot

Zig, tulivuorisaarella elävä hyeena, hän yrittää joka jaksossa syödä Marinan.
Marina, merenneito, hänellä on talo meren pohjassa, mutta päivät hän istuu kivellä veden yllä.
Sharko, hai, Marinan henkivartija ja poikaystävä
Bernie, erakkorapu, Zigin uskollinen apulainen.
Aiheesta muualla

(ranskaksi) page devoted to the series on the site of Xilam (Arkistoitu – Internet Archive)
Yhdystie 3623

Yhdystie 3623 on vuonna 2019 Vt12 Tillola-Keltti -hankkeen osana valmistunut maantie, joka kulkee Iitin Tillolasta Kouvolan Kivistenmäelle. Tie toimii Valtatie 12:n rinnakkaistienä. Yhdystie 3623 kaksikaistainen asfaltoitu tie, jolla on neljä kiertoliittymää, sekä sille on viitoitettu Lahden ja Kouvolan välinen kävely-, pyöräily- ja maatalousliikenne. Tien nopeusrajoitus on pääasiassa 60 km/h, mutta KymiRingin eritasoliittymän kohdalla se on 50 km/h.
Tie alkaa Tillolassa Suokannantienä Ampumaradantien ja Kymentien (Vt12) risteyksestä, jonka jälkeen tie kääntyy välittömästi Suokannantieltä Niinimäentielle. Kouvolan kaupungin rajalla FinProfilen pylväsaseman kohdalla tie muuttuu nimeltään Miehonkankaaksi. Saavuttaessa Vehkosillantien kiertoliittymään tien nimi vaihtuu Vehkosillantieksi. Juuri ennen KymiRingin koiranluutyyppisen eritasoliittymän ensimmäistä kiertoliittymää tie ylittää Iitin kunnanrajan ja muuttuu nimettömäksi tieksi. Tie alittaa Valtatie 12:n ja tulee eritasoliittymän jälkeen KymiRingin sisääntulotien kiertoliittymään. Anhavaistentien risteyksen kohdalla tien nimi vaihtuu Anhavaistentieksi. Pellontaustantien risteyksessä Kouvolan kaupungin puolella tien nimi vaihtuu Kivistentieksi. Tie päättyy Lahdentien (Vt12) risteykseen juuri ennen Seututien 359 risteystä.
Tulevaisuudessa tietä olisi tarkoitus jatkaa Tillolasta länteen Niinimäentietä pitkin Kausalan suuntaan Vt12 Uusikylä-Tillola -parannushankkeen mukaan sekä itäpäästään uuteen Suviojan eritasoliittymään Vt6 Kouvolan kohdalla -hankkeen mukaisesti.
ZAKSA Kędzierzyn-Koźle

| ZAKSA Kędzierzyn-Koźle |
| --- | --- |
Koko nimi:  ZAKSA Kędzierzyn-Koźle
Perustettu:  1947
Kenttä:  Hala Widowiskowo Sportowa "Azoty"
– Kapasiteetti:  3 000 istumapaikkaa
Puheenjohtaja:   Kazimierz Pietrzyk
Valmentaja:   Tuomas Sammelvuo
Sarja:  Puolan lentopalloliiga
ZAKSA Kędzierzyn-Koźle on puolalainen lentopalloseura. Sen kotipaikkana toimii Kędzierzyn-Koźlen kaupunki Etelä-Puolassa. Joukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla eli Puolan lentopalloliigassa.
Historia

Seura perustettiin vuonna 1947. Ennen vuotta 2009 se pelasi nimellä Mostostal-Azoty Kędzierzyn-Koźlen. Vuonna 1955 se nousi Puolan korkeimmalle sarjatasolle. Ensimmäisen Puolan lentopalloliigan mestaruuden joukkue voitti kaudella 1998, toisen kaksi kautta myöhemmin vuonna 2000. Puolan lentopalloliigaan muututtua ammattilaissarjaksi joukkue otti kolme mestaruutta peräkkäin kausina 2001, 2002 ja 2003.
Saavutukset

8 Puolan liigan mestaruutta
6 Puolan liigan hopeaa
8 kultaa Puolan Cupissa
Mestarien liigan 1. sija 2021, 2022, 2023
Mestarien liigan 3. sija 2003
Mestarien liigan 4. sija 2002
CEV-cupin 3. sija 2000
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
We Deserve Much Worse

| We Deserve Much Worse Deathbound |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 11.–24. syyskuuta 2006 Biotech Audio Solutions, Vaasa
 Julkaistu: 10. tammikuuta 2007
 Tuottaja(t): Sami Koivisto & Deathbound
 Tyylilaji: brutaali death metal, grindcore
 Kesto: 32.12
 Levy-yhtiö: Dynamic Arts
Deathboundin muut julkaisut
| Doomsday Comfort 2005 | We Deserve Much Worse 2007 | Coldworker / Deathbound (split) 2009 |
We Deserve Much Worse on Deathboundin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 10. tammikuuta 2007.
Kappaleet

Deceiving Shortcuts – 1.24
End the Guessing – 2.09
Gain Control – 1.30
Revolutions Against Nothing – 2.35
Connected to the Confusion – 2.25
Torn – 1.48
Debate or Terminate – 2.28
Preaching Back to Preachers – 1.00
Betrayal Wears Your Face – 2.02
No Disease Like Us – 1.33
Final Element – 1.44
A Fraction of Truth – 2.24
Never Been Worse – 1.43
Rockthrowers Among Us – 0.28
Landmine – 1.05
Put the Blame on the Devil – 1.44
Vansinne – 1.06
Ward 77 – 2.55
Kokoonpano

Kai Jaakkola – laulu
Pete Seikkula – kitara, bassokitara
Sami Latva – rummut, bassokitara
+
Toni Pihlaja – laulu
Kokoonpano > Tuotanto

Sami Koivisto – äänittäjä, tuottaja
Ville Anger – kansitaide
Arvostelut

Desibeli.net:
Hifimaailma: positiivinen
Imperiumi.net: 7+/10
Aiheesta muualla

We Deserve Much Worse Discogsissa. (englanniksi)
Albumi We Deserve Much Worse Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Zhanjiang

| Zhanjiang 湛江市, Zhànjiāng Shì |
| --- | --- |
 Zhanjiangin sijainti Kiinan Guangdongin maakunnassa
 Zhanjiang
 Koordinaatit: 21.1968°N, 110.4020°E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Guangdong
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Prefektuuritason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  12 471 km²
Väkiluku (2010):  6 994 832
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  524000
Suuntanumero(t):  0759
Rekisterikilpi:  粤G
 
 www.zhanjiang.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zhanjiang (kiin.: 湛江; pinyin: Zhànjiāng; Jyutping: Zaam3gong1, Leizhoun min: Tchiàm-kōng, pha̍k-fa-sṳ: Chhám-kông) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Guangdongin maakunnan lounaisosassa, Leizhounniemellä. Ennen vuotta 1974 kaupunki tunnettiin nimellä oli Kwangchowan ja Guangzhounlahti. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 365 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kantonista länsilounaaseen. Kaupungin väkiluku on 6,994 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 12 471 neliökilometriä.
Piirikuntatason jako.
Prefektuuri rajoittuu luoteessa Beihain, pohjoisessa Yulinin ja Maomingin prefektuuritason kaupunkeihin. Idässä, etelässä ja lännessä naapurina on Etelä-Kiinan meri; etelässä Qiongzhousalmen takana on Hainanin maakunnan Haikoun prefektuuritason kaupunki.
Prefektuuri jakautuu piirikuntatasolla neljään kaupunkipiiriin (1. Chikan, 2. Xiashan, 3. Potou, 4. Mazhang), kolmeen piirikuntatason kaupunkiin (5. Wuchuan, 6. Lianjiang, 7. Leizhou) ja kahteen piirikuntaan (8. Suixi, 9. Xuwen).
Zhanjiang oli yksi ensimmäisistä vuonna 1984 ulkomaailmalle avautuneita kiinalaisista rannikkokaupungeista. Kaupunki on Etelä-Kiinan meren öljynetsinnän ja syvänmeren kalastuksen tukikohtia sekä arvostettua rannikkoturismin kohdeseutua.
Zhanjiangin rautatieasema.
Zhanjianginlahden silta.
Torni Xuwenin piirikunnan kaupungin liikenneympyrässä.
Zhanjiangin lentoasema.
Zhanjiangin rautatieasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zhanjiang Wikimedia Commonsissa
Zhanjiang City Information (erityisesti talouspainotus) (englanniksi) (chinaknowledge.com)
Zhanjiang Travel Guide (englanniksi) (travelchinaguide.com)
China Postal Code Guangdong Province (prefektuuri ja piirikuntataso) (englanniksi) (youbianku.com)
Zhao Dan

Zhao Dan
Zhao Dan (kiin. 趙丹; 27. kesäkuuta 1915 – 10. lokakuuta 1980) oli kiinalainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa Yuan Muzhin elokuvassa Katuenkeli (1937).
Myöhemmin Zhao teki huomattavaa yhteistyötä elokuvaohjaaja Zheng Junlin kanssa. Hän kuoli Pekingissä 65-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Zhao Dan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Yakima Canutt

Enos Edward ”Yakima” Canutt (29. marraskuuta 1895 – 24. toukokuuta 1986) oli yhdysvaltalainen rodeoratsastaja, näyttelijä, sijaisnäyttelijä sekä second unit -ohjaaja. Hän käytti taiteilijanimeä Yakima Canutt hänen kotiosavaltiossaan Washingtonissa virtaavan Yakimajoen mukaan.
Canutt alkoi kesyttää villejä tai puolivillejä hevosia 12-vuotiaana ja osallistui rodeokilpailuihin teini-ikäisestä lähtien voittaen useita mestaruuksia. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän koulutti hevosia Ranskan armeijan käyttöön. Canuttin ensimmäinen vaimo Kitty Canutt oli naisten rodeoratsastuksen mestari Pendletonin rodeossa vuonna 1916.
Canutt esiintyi mykkäelokuvissa 1920-luvun alkuvuosina, mutta hänen äänensä ei sopinut hyvin äänielokuvaan. Hän siirtyi sijaisnäyttelijäksi muun muassa John Waynen, Clark Gablen ja Errol Flynnin elokuviin. John Wayne on sanonut jäljitelleensä Canuttin puhe- ja kävelytyyliä omissa elokuvarooleissaan. Canuttin tunnetuimpia temppuja oli putoaminen laukkaavien hevosten väliin, raahautuminen ja otteen irti päästäminen niin että vankkurit ajoivat hänen ylitseen. Tämän hän teki muun muassa John Fordin elokuvassa Hyökkäys erämaassa.
1940-luvulla Canutt alkoi ohjata second unit -otoksia elokuvatuotannoissa. Hän jatkoi työntekoa 1970-luvun puoliväliin saakka.
Elokuvia > Näyttelijänä

Romance and Rustlers (1924)
Ridin’ Mad (1924)
Elokuvia > Sijaisnäyttelijänä

Vapauttajan nuoruus (1939)
Hyökkäys erämaassa (1939)
Tuulen viemää (1939)
He olivat urheita miehiä (1941)
Elokuvia > Second unit -ohjaajana

Ivanhoe (1952)
Pyöreän pöydän ritarit (1953)
Ben-Hur (1959)
Spartacus (1960)
El Cid – kuninkaan soturi (1961)
Paukkurauta-Kati (1965)
Khartum (1966)
Kotkat kuuntelevat (1968)
Mies hevosena (1970)
Rio Lobo (1970)
Särkyneen sydämen sola (1975)
Palkinnot

Oscar-kunniapalkinto (1967)
Aiheesta muualla

Yakima Canutt Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Yle Uutisvahti

| Yle Uutisvahti |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Yleisradio
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  2014
Kehitystilanne:  lopetettu, siirtynyt osaksi Yle-sovellusta
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Uutissovellus
Alusta:  iOS Android
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Yle Uutisvahti oli Yleisradion vuonna 2014 julkaisema uutissovellus, jossa käyttäjä voi seurata Yle Uutisten sisältöjä. Sovellus oli saatavana Android- ja  iOS-käyttöjärjestelmille.
Yle Uutisvahti oppi käyttäjänsä valinnoista, käyttäjä voi halutessaan korostaa tai vähentää tiettyjen aiheiden näkyvyyttä sovelluksessa. Uutisvahti lähetti myös ilmoituksia käyttäjän mobiililaitteesen ja suositteli uutisia.
Uutisvahdista tuli lokakuussa 2018 maailman ensimmäinen uutissovellus, jossa koneoppiva robotti tuo suosituksia suoraan käyttäjän lukitusnäytölle. Suosittelualgoritmi oppi käyttäjän kiinnostuksen kohteet sovelluksen historiatietoja käyttämällä ja käyttäjän itsetekemiä aihepainotuksia seuraamalla.
Uutisvahti siirtyi osaksi Yle-sovellusta vuoden 2023 aikana. Uutisvahdin toiminnot löytyvät jatkossa Yle-sovelluksesta. Suosituimmat ominaisuudet, kuten tuoreimmat uutiset, läheltä- ja sinulle-listat, ovat Yle-sovelluksessa samaan tapaan kuin Uutisvahdissa.
Yksityisyys

Yksityisyys tarkoittaa luonnollisen henkilön oikeutta suojautua ulkopuoliselta puuttumiselta. Se voi tarkoittaa myös niitä käytännön mahdollisuuksia, joiden avulla henkilö kykenee suojautumaan ulkopuolisten puuttumiselta. Oikeutta yksityisyyteen pidetään yhtenä ihmisoikeuksista ja siitä määrätään ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 12. artiklassa.
Yksityisyys internetissä

Vuonna 2013 tietovuotaja Edward Snowden sanoi Channel 4 -tv-kanavan lähetyksessä, että "meillä on taskuissamme laitteita, jotka seuraavat kulkuamme kaikkialle. Tänään syntyvä lapsi kasvaa ilman mitään käsitystä yksityisyydestä." Snowdenin mukaan nykymaailmassa varttuvat eivät ymmärrä, mitä merkitsee yksityinen hetki tai tallentamaton ajatus. "Tämä on ongelma, koska yksityisyydellä on väliä. Yksityisyys auttaa meitä määrittelemään sen, keitä me olemme ja keitä me haluamme olla", Snowden sanoi.
Suomessa

Suomessa yksityisyys on perustuslain turvaama oikeushyvä. Sen läheisoikeuksia on muun muassa kotirauha ja kirjesalaisuus. Yksityisyyden arvostus perusoikeutena on kasvanut 2000-luvulla ja asiaan liittyvä lainsäädäntö on herättänyt huomiota.[lähde? ]
Yksityisyyden suojasta säädetään tarkemmin esimerkiksi yksityisyyden suojasta työelämässä annetussa laissa (759/2004).
Yksityisyyden käsitettä ei ole Suomessa määritelty missään laissa tai säädöksessä. Ensimmäisen kerran yksityisyyden käsite omaksuttiin vuoden 1988 henkilörekisterilakiin. Henkilötietolain perusteluissa todetaan yksityisyyden suojan voivan ilmetä eri tilanteissa eri tavoin.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio Suomelle

Euroopan ihmisoikeustuomioistuin (EIT) on antanut v. 2014 Suomea koskevan tuomion, jonka mukaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8. artiklassa turvattua oikeutta yksityiselämän kunnioittamiseen oli loukattu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yksityisyys Wikimedia Commonsissa
Yhdistetyn maailmancup 1999–2000

Yhdistetyn maailmancupin kaudella 1999–2000 järjestettiin 18 henkilökohtaista osakilpailua ja yksi joukkuekilpailu. Kauden avaus oli määrä pitää Lillehammerissa, mutta kilpailut peruttiin.
Osakilpailut ja voittajat

| Päivämäärä | Paikka | Kilpailu | Voittaja | Tulokset |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 4. joulukuuta |  Lillehammer | Normaalikilpailu | Kilpailu peruttiin | – |
| 5. joulukuuta |  Lillehammer | Sprintti | Kilpailu peruttiin | – |
| 9. joulukuuta |  Vuokatti | Normaalimäki/15 km |  Ronny Ackermann |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 11. joulukuuta |  Vuokatti | Sprintti |  Samppa Lajunen |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 19. joulukuuta |  Steamboat Springs | Suurmäki/15 km |  Ladislav Rygl |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 21. joulukuuta |  Steamboat Springs | Sprintti |  Samppa Lajunen |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 3. tammikuuta |  Oberwiesenthal | Normaalimäki/sprintti |  Samppa Lajunen |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 5. tammikuuta |  Reit im Winkl | Normaalikilpailu |  Bjarte Engen Vik |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 8. tammikuuta |  Schonach | Normaalimäki/15 km |  Bjarte Engen Vik |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 11. tammikuuta |  Val di Fiemme | Normaalimäki/15 km |  Samppa Lajunen |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 16. tammikuuta |  Breitenwang/Seefeld | Sprintti |  Samppa Lajunen |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 22. tammikuuta |  Liberec/Tjdukla | Suurmäki/15 km |  Ladislav Rygl |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 5. helmikuuta |  Hakuba | Suurmäki/15 km |  Bjarte Engen Vik |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 8. helmikuuta |  Nozawa Onsen | Sprintti |  Samppa Lajunen |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 12. helmikuuta |  Sapporo | Suurmäki/15 km |  Kristian Hammer |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 26. helmikuuta |  Chaux-Neuve | Normaalimäki/15 km |  Samppa Lajunen |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 4. maaliskuuta |  Lahti | Sprintti |  Hannu Manninen |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 10. maaliskuuta |  Oslo | Suurmäki/15 km |  Bjarte Engen Vik |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 11. maaliskuuta |  Oslo | Sprintti |  Bjarte Engen Vik |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 16. maaliskuuta |  Santa Caterina/ St. Moritz | Yhteislähtö, joukkuekilpailu Normaalimäki/3 x 5 km |  Itävalta Michael Gruber Christoph Bieler Felix Gottwald |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 17. maaliskuuta |  Santa Caterina/ St. Moritz | Normaalimäki/15 km |  Samppa Lajunen |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
Maailmancupin kokonaiskilpailun kymmenen parasta

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Samppa Lajunen |  Suomi | 2 175 |
| 2. | Bjarte Engen Vik |  Norja | 1 990 |
| 3. | Ladislav Rygl |  Tšekki | 1 274 |
| 4. | Todd Lodwick |  Yhdysvallat | 1 138 |
| 5. | Ronny Ackermann |  Saksa | 1 100 |
| 6. | Kenji Ogiwara |  Japani | 1 076 |
| 7. | Felix Gottwald |  Itävalta | 1 020 |
| 8. | Mario Stecher |  Itävalta | 955 |
| 9. | Hannu Manninen |  Suomi | 989 |
| 10. | Jari Mantila |  Suomi | 880 |
Aiheesta muualla

Täydellinen pistetaulukko FIS:n tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Yhdistetyn maailmancupit
83–84 | 
84–85 | 
85–86 | 
86–87 | 
87–88 | 
88–89 | 
89–90 | 
90–91 | 
91–92 | 
92–93 | 
93–94 | 
94–95 | 
95–96 | 
96–97 | 
97–98 |  
98–99 | 
99–00 | 
00–01 | 
01–02 | 
02–03 | 
03–04 | 
04–05 | 
05–06 |
06–07 |
07–08 |
08–09 |
09–10 |
10–11 |
11–12 |
12–13 |
13–14 |
14–15 |
15–16 |
16–17 |
17–18 |
18–19 |
19–20 |
20–21 |
21–22 |
22–23 |
23–24
Yhdysvaltain sotahistoria

Kuvakollaasi Yhdysvaltain vapaussodan taisteluista
Yhdysvaltain sotahistoria käsittää yli kaksi vuosisataa.
Ennen ensimmäistä maailmansotaa

1637–1890: Intiaanisodat
1776–1783: Yhdysvaltain vapaussota
1812: Yhdysvaltain–Ison-Britannian sota
1846-1848: Meksikon–Yhdysvaltain sota
1857-58: Utahin sota mormonien ja hallituksen välillä
1863–1865: Yhdysvaltain sisällissota
1898: Espanjan–Yhdysvaltain sota Espanjan siirtomaista
1899-1902: Filippiinien ja Yhdysvaltain sota Filippiinien itsenäistymisestä
1900: Boksarikapina Kiinassa
1903: Panaman itsenäistyminen
1912–1933: Nicaraguan miehitys
1914: Meksikon vallankumous