stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maribon tuomiorovastikunta
Seurakunnat

| Maribon tuomiorovastikunnan seurakunnat |
| --- | --- | --- |
| Askø Sogn | Bandholm Sogn | Bursø Sogn |
| Errindlev Sogn | Fuglse Sogn | Hillested Sogn |
| Holeby Sogn | Hunseby Sogn | Krønge Sogn |
| Maribo Domsogn | Nebbelunde Sogn | Olstrup Sogn |
| Ringsebølle Sogn | Rødby Sogn | Rødbyhavn Sogn |
| Skørringe Sogn | Stokkemarke Sogn | Sædinge Sogn |
| Tirsted Sogn | Torslunde Sogn | Tågerup Sogn |
| Vejleby Sogn | Østofte Sogn |  |
Aiheesta muualla

Maribo Domprovsti
Mark I & II

| Mark I & II Deep Purple |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1968–1973
 Julkaistu: Joulukuu 1973
 Tuottaja(t): Deep Purple, Derek Lawrence
 Tyylilaji: Heavy metal, Rock
 Levy-yhtiö: EMI, Purple Records
Deep Purplen kokoelma muut julkaisut
| Purple Passages 1972 | Mark I & II 1973 | 24 Carat Purple 1974 |
Mark I & II on Deep Purplen kokoelma joka nimensä mukaisesti sisältää yhtyeen kahden ensimmäisen kokoonpanon kappaleita. Jotkut varhaiset painokset sisältävät editoidun version kappaleesta "Woman From Tokyo".
Kappaleet

Hush (South) 4.22
Mandrake root (Blackmore/Evans/Lord) 6.03
Why didn't Rosemary? (Blackmore/Evans/Paice/Simper/Lord) 4.56
Hey Joe (Deep Purple) 7.21
Wring that neck (Blackmore/Lord/Simper/Paice) 5.09
Emmaretta (Blackmore/Lord/Evans) 2.58
Help (Lennon/McCartney) 5.54
Chasing shadows (Lord/Paice) 5.31
Black night (Blackmore/Gillan/Glover/Lord/Paice) 3.24
Speed king (Blackmore/Gillan/Glover/Lord/Paice) 5.49
Strange kind of woman (Blackmore/Gillan/Glover/Lord/Paice) 4.00
Into the fire (Blackmore/Gillan/Glover/Lord/Paice) 3.29
When a blind man cries (Blackmore/Gillan/Glover/Lord/Paice) 3.29
Smoke on the water (Blackmore/Gillan/Glover/Lord/Paice) 5.37
Woman from Tokyo (Blackmore/Gillan/Glover/Lord/Paice) 2.44 tai 5.47
Highway star (live) (Blackmore/Gillan/Glover/Lord/Paice) 6.46
Muusikot

Ritchie Blackmore: kitara
Jon Lord: urut, kosketinsoittimet
Ian Paice: rummut, lyömäsoittimet
Rod Evans: laulu (1–8)
Nick Simper: basso (1–8)
Ian Gillan: laulu (9–16)
Roger Glover: basso (9–16)
Metsämadonlakki

| Metsämadonlakki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Strophariaceae
Suku::  Vähämadonlakit Deconica
Laji::  phyllogena
Kaksiosainen nimi
 Deconica phyllogena  (Sacc.) Noordel. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Metsämadonlakki (Deconica phyllogena, aiemmin Psilocybe phyllogena syn. P. rhombispora) on vähämadonlakkeihin kuuluva ruskea tai vaaleanruskea sienilaji. Pinta on usein limainen. Sieni kasvaa havumetsissä harvinaisena koko Suomessa. Jalka on ruskea ja hyvin ohut. Metsämadonlakki ei ole ruokasieni.
Michael Levitt

Michael Levitt voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Michael D. Levitt, yhdysvaltalainen gastroenterologi
Michael Levitt, yhdysvaltalainen laskennallisen biologian professori
Michael Levitt (s. 1968), yhdysvaltalainen televisiotuottaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Michael Levitt”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Maura Tierney

Maura Tierney vuonna 2015.
Maura Lynn Tierney (s. 3. helmikuuta 1965 Boston) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Abby Lockhartin roolista televisiosarjassa Teho-osasto, jossa hän näytteli vuosina 2000–2009.
Tierney opiskeli New Yorkin yliopistossa ja Circle-in-the-Squaren teatterikorkeakoulussa. Hänen näyttelijänuransa alkoi Richard Shepardin ohjaamassa vuoden 1991 elokuvassa Vaihto-oppilaat. Hän kuitenkin nousi julkisuuteen vasta rooleistaan elokuvissa Valehtelija, valehtelija (1997) ja Luonnon lait (1999). Tierney esiintyi myös televisiosarjassa NewsRadio ennen rooliaan Teho-osastossa.
Tierney on näytellyt Helen Sollowayta televisiosarjassa The Affair, josta hänet palkittiin Parhaan Naissivuosan Golden Globella vuonna 2016.
Vuonna 2012 Tierney osallistui näyttävään kampanjaan, jossa annettiin tietoa rintasyövästä.  Hän sairastui itse siihen, mutta parani, saatuaan kemoterapiaa.
Tierney on voittanut Celebrity poker showdownin sen toisella kaudella vuonna 2004. Vastassaan hänellä oli viimeisellä kierroksella Lauren Graham.
Tierney oli naimisissa Billy Morrissetten kanssa 1994–2006. Hänellä ei ole lapsia.
Tierney on vanhin kolmesta lapsesta. Hänen äitinsä on nimeltään Pat ja isä Joseph.
Aiheesta muualla

Maura Tierney Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Marjorie Scardino

| Marjorie Scardino |
| --- | --- |
 Marjorie Scardino
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. tammikuuta 1947 (ikä 77) Flagstaff, Arizona
Marjorie Morris Scardino (s. 25. tammikuuta 1947 Flagstaff, Arizona) on Pearson PLC:n entinen toimitusjohtaja. Hänestä tuli ensimmäinen naispuolinen  FTSE 100 -yhtiön toimitusjohtaja, kun hänet nimitettiin Pearsonin toimitusjohtajaksi vuonna 1997. Scardino on ollut myös Nokian hallituksen varapuheenjohtaja ja aikaisemmin Economist Groupin toimitusjohtaja.
Perhe

Scardinolla ja hänen puolisollaan Albertilla on kolme lasta. Scardino asuu perheensä kanssa Lontoossa.
Opinnot

Marjorie Scardino valmistui Baylor Universitystä ja University of San Francisco School of Law’sta ja on vuoden 2002 Benjamin Franklin -mitalin voittaja. Ennen vuotta 1985 oli hän The Georgia Gazette -sanomalehden kustantajana.
Hän on myös Victoria and Albert Museumin edunvalvoja, on MacArthur Foundationin ja Carter Centerin hallitusten jäsen sekä Royal Society of Artsin kunniajäsen.
Kansalaisuus

Scardino on syntyjään yhdysvaltalainen, mutta hän on hakenut myös Britannian kansalaisuuden, jotta voisi vastaanottaa Dame Commander of the British Empire -arvonimen.
Aiheesta muualla

http://www.pearson.com/index.cfm?pageid=105 (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.infoplease.com/ipa/A0880013.html
http://www.nokia.fi/A4314032
Michael Lewin

Michael Lewin (s. 1955 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen pianisti.
Lewin opiskeli New Yorkin Juilliard Schoolissa, jossa suoritti musiikin kandidaatin ja maisterin tutkinnot. Hän sai lisäopetusta Leon Fleisherilta ja Ranskassa Yvonne Leféburelta. Saavutettuaan kilpailumenestystä hän suuntasi kansainväliselle uralle, joka vei hänet kiertueille Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Aasiassa. Orkestereita, joiden kanssa Lewin on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Ateenan valtionorkesteri, Kairon sinfoniaorkesteri, Kiinan kansallinen sinfoniaorkesteri, Alankomaiden filharmoninen orkesteri, Boston Pops Orchestra, Phoenixin sinfoniaorkesteri ja Louisianan filharmoninen orkesteri.
Lewin on levyttänyt sellaisten säveltäjien kuin Domenico Scarlattin, Claude Debussyn, Franz Lisztin, Aleksandr Skrjabinin, Mili Balakirevin, Aleksandr Glazunovin ja Charles Tomlinson Griffesin musiikkia. Myös useat aikalaiset ovat säveltäneet Lewiniä varten uusia teoksia. Lewin on toiminut pianonsoiton professorina Bostonin konservatoriossa, Berkleessä, jonka palvelukseen liittyi vuonna 1990. Hän on pitänyt kansainvälisesti mestarikursseja ja vieraillut kansainvälisissä kilpailuissa tuomariston jäsenenä. Hän on Steinway-taiteilija.
Lewinin saamiin palkintoihin ja tunnustuksiin ovat lukeutuneet Kansainvälisen William Kapell -pianokilpailun ensimmäinen palkinto (1983), Kansainvälisen Franz Liszt -pianokilpailun kolmas palkinto (1986) ja Grammy-palkinto (2014).
Maureen Connolly

Maureen Connolly
Maureen Connolly (17. syyskuuta 1934 – 21. kesäkuuta 1969) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän voitti ensimmäisenä naispelaajana Grand slamin eli kaikki neljä arvostetuinta tennisturnausta samana vuonna.
Connolly ei ollut vielä täyttänyt edes 17 vuotta, kun hän voitti ensimmäisen arvoturnauksensa, Yhdysvaltain avoimet vuonna 1951. Seuraavana vuonna hän voitti Wimbledonin ja uudelleen Yhdysvaltain avoimet, ja vuonna 1953 "Little Mo" ("Pikku-Mo") voitti kaksinpelin kaikissa neljässä arvoturnauksessa. Australian avoimissa hän voitti ensimmäisen kerran mestaruuden myös naisten nelinpelissä, parinaan Julie Sampson.
Vuoden 1954 Ranskan avoimissa Connolly voitti naisten kaksinpelin, naisten nelinpelin parinaan australialainen Nell Hopman ja sekanelinpelin parinaan Australian Lew Hoad. Kesällä hän otti kolmannen mestaruutensa Wimbledonissa voittamalla loppuottelussa Louise Broughin. Pari viikkoa myöhemmin hän törmäsi autoon ollessaan ratsastamassa ja loukkasi jalkansa niin pahasti, että hän lopetti tennisuransa ollessaan vain 19-vuotias.
Connolly sairastui 1960-luvulla syöpään ja kuoli 34-vuotiaana. Hänet valittiin International Tennis Hall of Fameen vuonna 1969.
Grand Slam -finaalit kaksinpelissä > Voitot (9)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Turnaus | Vastustaja loppuottelussa | Loppuottelun tulos |
| 1951 | Yhdysvaltain mestaruuskilpailut |  Shirley Fry | 6–3, 1–6, 6–4 |
| 1952 | Wimbledon |  Louise Brough | 7–5, 6–3 |
| 1952 | Yhdysvaltain mestaruuskilpailut |  Doris Hart | 6–3, 7–5 |
| 1953 | Australian mestaruuskilpailut |  Julie Sampson | 6–3, 6–2 |
| 1953 | Ranskan mestaruuskilpailut |  Doris Hart | 6–2, 6–4 |
| 1953 | Wimbledon |  Doris Hart | 8–6, 7–5 |
| 1953 | Yhdysvaltain mestaruuskilpailut |  Doris Hart | 6–2, 6–4 |
| 1954 | Ranskan mestaruuskilpailut |  Ginette Bucaille | 6–4, 6–1 |
| 1954 | Wimbledon |  Louise Brough | 6–2, 7–5 |
Michael Louette

Michael Louette on belgialainen lintutieteilijä.
Louette väitteli tohtoriksi Antwerpenin yliopistossa 1977. Hän työskentelee Tervurenin Musée royal de l’Afrique centralessa ja tutkii etenkin afrikkalaisia lintuja.
Louette on nimennyt linnuista guineanloistikan (Melignomon eisentrauti), kivujärvenkehrääjän (Caprimulgus prigoginei) (maanmiehensä Alexandre Prigoginen kunniaksi) ja yhdessä Constantine Walter Bensonin kanssa lufirankutojan (Ploceus ruweti).
Martti Santavuori

Martti Jaarli Olavi Santavuori, vuoteen 1906 Sandberg, (11. marraskuuta 1901 Merikarvia – 8. marraskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, suomentaja ja ammattiupseeri. Hän oli erikoistunut kuvaamaan historiallisissa romaaneissaan muun muassa sodankäyntiä.
Kadetti Martti Santavuori siskojensa Lyylin ja Suoman kanssa 1923.
Elämä

Santavuoren vanhemmat olivat kanttori Frans Niklas Santavuori ja Maria Josefina Sved. Hänen puolisonsa 1927–1936 oli Rauha Maria Luukko ja vuodesta 1943 Kaino Orvokki Halme. Santavuori oli Suomen sisällissodan puhjetessa 16-vuotias ja liittyi vapaaehtoisena sotilaaksi valkoiseen armeijaan. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1921 Seinäjoen yhteiskoulusta, minkä jälkeen hän kävi kadettikoulun vuosina 1922–1924 ja sotakorkeakoulun 1937–1939. Santavuori ylennettiin everstiluutnantiksi 1942. Puolustusvoimien upseerina hän toimi 1924–1947, opettaen loppuvaiheessa sotahistoriaa sotakorkeakoulussa.  Sen jälkeen hän palveli eri siviilitehtävissä vuoteen 1955, josta alkaen toimi vapaana kirjailijana.
Martti Santavuoren veli oli tuomiorovasti Kustaa Aapo Santavuori.
Kirjallinen tuotanto

Kirjailijana Santavuorelle oli rakas lajityyppi erityisesti historiallinen romaani. Nuorukaisena kokemaansa sisällissotaa hän käsitteli romaanissa Lähtö (1962). Santavuoren monipuolisen kirjailijanuran tunnetuin teos lienee silti dokumenttiromaani Suomen kuningas (1965). Ensimmäiset teoksensa 1930-luvun alkupuolella hän julkaisi salanimellä Olavi Uoma. Santavuori kirjoitti myös useita tietoteoksia ja suomensi yli 30 kirjaa. Vuosina 1958–1964 hän toimi Suomen kirjailijaliiton puheenjohtajana.
Kirjallinen tuotanto > Julkaisematon teos

Siniset, (kaksiosainen romaani)
Kirjallinen tuotanto > Teokset nimimerkillä Olavi Uoma

Rykmentin vinttikoira, (novelleja), Porvoo 1930
Kersantti Huovi ja talontyttö, (yksinäytöksinen historiallinen näytelmä), Helsinki 1931
Kun kissa on poissa, (yksinäytöksinen ilottelu nuotteineen), Pori 1931
Luurankotakki, (novelleja), Porvoo 1931
Messinkiruusu, (nuoren upseerin rakkaustarina, ajanviettoromaani), Jyväskylä 1934
Kirjallinen tuotanto > Teokset omalla nimellä

Napue, (historiallinen romaani), Porvoo 1933
Ratsuväen taistelutehtäviä, Seinäjoki 1934
Nimetön kirja, (runoja), Jyväskylä 1935
Sylvesterinyö, (historiallinen romaani), Jyväskylä 1935
Hiiltynyt Lehti, (romaani), Porvoo 1937
Sen täytyi kerran tulla, (romaani), Porvoo 1937
Miesten taistelu, (kuvauksia Suomen talvisodan rintamilta), Helsinki 1941
Vanhan sissikorpraalin aarre, (seikkailukertomus pikkuvihan ajoilta), Helsinki 1941
Suomen sotahistoria sekä katsaus yleisen sotataidon historian tärkeimpiin vaiheisiin 1, (itsenäisyyden toteutumista edeltänyt aika), Helsinki 1941
Suomen sotahistoria sekä katsaus yleisen sotataidon historian tärkeimpiin vaiheisiin 2, (Suomen vapaussota yleismaailmallisen sodan aikana), Helsinki 1943
Petrus, kirjuri 1–3', (historiallinen romaani), Helsinki 1945–48
Totuuden Tähden, (romaani), Helsinki 1946
Kolmen sydämen tarina, (kertomus kahden miehen rakkaudesta samaan naiseen), Hämeenlinna 1954
Tuliahon neito ja hopeasormus, (kaksi historiallista kertomusta nuorisolle), Riihimäki 1954
Valon varjo, (sotainvalidikohtaloita), Helsinki 1956
Noitanukke, (luentakertomuksia nuorten juhliin), Helsinki 1958
Sopivin hirteen, (romaani kohtalokkaan unohtamisen vuosilta), Helsinki 1959
Yksi meistä, (näytelmä), 1959
Vara 1910–1960', (historiikki), Helsinki 1960
Hissipoika, (romaani), Hämeenlinna 1961
Merikarvian historia 1920-luvun alkuun, Vammala 1961
Lähtö, (romaani), Hämeenlinna 1962
Kirkkaina kiiltävät säilät, (tarinoita kokoelmista Rykmentin vinttikoira ja Luurankotakki), Hämeenlinna 1963
Kirjailijan vapaus ja vastuu, Helsinki 1964
Tuli ja purjeet, (romaani), Hämeenlinna 1964
Suomen kuningas, Hämeenlinna 1965
Seikkailu Narvassa, (nuorisoromaani), Hämeenlinna 1967
Patruuna ja emäntäpiika, (näytelmä), 1967–68
Hurskaat ympyrät, (romaani), Pieksämäki 1969
Ratsumies Pentti Vänskä, (eräs soturikohtalo), Hämeenlinna 1969
Ruhtinaan tie, (romaani), Hämeenlinna 1971
Kirjallinen tuotanto > Suomennoksia

Caroline Dale Snedeker: Thermopylain sankarit (1948)
Theodor Plievier: Moskova (1953)
Anthony Eden: Muistelmat. Noidankehä (1960)
Quentin Reynolds & Ephraim Katz & Zwy Aldouby: Kuoleman asiamies. Adolf Eichmannin tarina (1961)
Mauno Jalanka

Mauno Veli Jalanka, vuoteen 1932 Finnberg (5. toukokuuta 1917 Jokioinen – 28. marraskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen turkisalan yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Jalangan vanhemmat olivat koneasentaja Alarik Finnberg ja Emilia Johansson ja puoliso vuodesta 1947 valokuvaaja Gunvor Svensson. Jalanka tuli ylioppilaaksi Forssan yhteiskoulusta 1937 ja valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1946. Hän oli Turkistuottajat Oy:n osastonhoitaja 1946–1947, toinen johtaja 1948, toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1948–1978 sekä Oy Jepuan Tehtaiden vt. isännöitsijä 1947–1948. Jalanka oli lisäksi Turkistalouskomitean jäsen 1960–1962, kalatalouskomitean jäsen 1963 ja turkistarhaustoimikunnan jäsen 1965–1966 sekä Suomen Turkisalan Keskusliiton hallituksen jäsen 1965–1978. Hänellä oli myös useita turkisalan skandinaavisten järjestöjen luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Jalanka oli reservin yliluutnantti (1952). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1968.
Miekka ja planeetta

Edgar Rice Burroughsin miekka ja planeetta -romaani Marsin prinsessa ilmestyi vuonna 1917.
Miekka ja planeetta (engl. sword and planet) on tieteisfantasian lajityyppi, joka kuvaa vauhdikkaita seikkailuja vierailla planeetoilla. Tarinoissa tieteiskirjallisuuden elementit sekoittuvat keskiaikaisen kuvaston kanssa. Ne sisältävät runsaasti toimintaa ja taistelukohtauksia. Vaikka tarinoissa esiintyy mielikuvituksellista edistynyttä tekniikkaa kuten sädeaseita ja avaruusmatkailua, taistelut käydään yleensä lähietäisyydeltä esimerkiksi miekoin, mistä genre on saanut nimensä. Tyylilajin juuret ovat vanhassa pulp-kirjallisuudessa. Genren perusteos on Edgar Rice Burroughsin Barsoom-sarja.
Tyypillisessä miekka ja planeetta -juonikuviossa sankarillinen maapallon asukki päätyy taikuuden avulla vieraalle planeetalle, jota repii alkuasukkaiden välinen konflikti. Sankari valitsee puolensa ja taistelee erilaisia hirviöitä ja outoja eläimiä vastaan. Päähenkilö on yleensä mies, kun taas naishahmot jäävät yleensä ohuiksi. Usein tarinassa esiintyy neito pulassa, jonka sankari pelastaa kaappaajien kynsistä. Miljöö on samaan aikaan maapalloa kehittyneempi ja alkukantaisempi. Kuvitteelliset avaruusoliot voivat esimerkiksi käyttää edistynyttä tekniikkaa avaruudessa matkustamiseen, mutta työeläimiä maalla liikkumiseen. Vaikka miekassa ja planeetassa on vaikutteita tieteiskirjallisuudesta, siinä kuvatut tieteen saavutukset ovat pikemminkin fantasiaa kuin uskottavia tulevaisuusvisioita. Tämä on korostunut vanhempien miekka ja planeetta -kertomusten ikääntyessä, jolloin aikanaan mahdollisilta vaikuttaneet visiot ovat muuttuneet tieteen kehittyessä epäuskottaviksi.
Planeettaromanssi (engl. planetary romance, ks. romanssi) on miekkaa ja planeettaa lähellä oleva genre. Termejä käytetään synonyymeinä usein mutta ei aina. Planeettaromanssissa on vaikutteita avaruusoopperasta, se on realistisempaa ja siinä kuvatulla teknologialla saattaa olla aito tieteellinen perusta. Eroista huolimatta planeettaromanssi ammentaa samasta perinteestä kuin miekka ja planeetta. Toinen miekan ja planeetan lähisukulainen on miekka ja magia, josta kuitenkin puuttuvat vieraiden planeettojen ja edistyneen teknologian kaltaiset tieteiskirjallisuudesta tutut elementit.
Merja Salonen (sanoittaja)

Merja Salonen (s. 1960 Tampere) on tamperelainen lastenohjaaja, sanoittaja, kirjailija ja toimittaja.
Salosen lastenrunot ja laulutekstit ovat syntyneet lastenohjaajan työn ohessa seurakunnan päiväkerhojen tarpeisiin. Salonen on mukana Pulputinpannu-nimisessä lastenmusiikkiyhtyeessä sanoittajana ja lasten leikittäjänä. Yhtyeen lauluja on koottu samannimiseen kirjaan, ja vuonna 2005 julkaistiin myös Pulputinpannu-albumi. Yhtyeen kappaleet on säveltänyt Jukka Salminen, jonka kanssa Salonen on tehnyt yhteistyötä 1990-luvulta saakka. Salonen on myös Lastenmaa-lehden vakituinen avustaja. Hän kirjoittaa lehteen muun muassa loruja. Salosen sanoittamia lauluja on esitetty myös muun muassa Pikku Kakkosen Soittorasiassa. Kaikkiaan Salonen on tehnyt noin 250 sävellettyä laulunsanoitusta. Lisäksi Salonen on kääntänyt ja riimitellyt suomeksi Taylor Brandonin Upsidedown Animals -kirjasarjan.
Teoksia

Pulputinpannu.  (Laulukirja. Kuvitus: Satu Laaninen. Sävellykset: Jukka Salminen)  Tampere:  Amino-Kustannus, 2005.  ISBN 952-99471-3-5.
Meidän kerho – hartausvirikkeitä leikki-ikäisille.  Helsinki:  Kirjapaja, 2005.  ISBN 952-99471-3-5.
Salonen, Merja & Salminen, Jukka: Lorulaari.  Hämeenlinna:  Päivä, 2013.  ISBN 978-952-475-583-2.
Melodi Grand Prix 1964

| Eurovision laulukilpailu 1964  Norjan euroviisukarsinta> Melodi Grand Prix 1964 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  15. helmikuuta 1964
Tapahtumapaikat:  NRK:n studio, Oslo
Juontaja(t):  Odd Grythe
Kapellimestari:  Jørg Petter Røed (pieni orkesteri) Karsten Andersen (suuri orkesteri)
Valintamenetelmä:  asiantuntijaraati
Voittaja:  Elisabeth Granneman/Arne Bendiksen ”Spiral”
Norja Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 1963  1965 ► 
Melodi Grand Prix 1964 oli Norjassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 1964 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 271 kappaletta. Niistä raati, johon kuuluivat Robert Levin, Otto Nielsen ja Turid Johansen, valitsi viisi finalistia. Finaali pidettiin 15. helmikuuta Norjan yleisradioyhtiö NRK:n studiossa Oslossa. Finaalissa jokainen kappale esitettiin kahdesti, pienen ja suuren orkesterin säestyksellä ja eri esittäjien esittämänä. Voittajan valitsi kymmenhenkinen raati, johon kuului viisi norjalaista musiikkitoimittajaa – Espen Eriksen, Karl Emil Hagelund, Erik Heyerdahl, Yngvar Holm ja Eivind Torp – sekä heidän vaimonsa. Kukin raadin jäsen antoi jokaiselle kappaleelle arvosanan välillä 1-10. Raatilaiset äänestivät anonyymisti eivätkä eritellyt raatiäänet ole näin tiedossa. Kilpailun voitti kappale "Spiral", jonka karsinnassa esittivät Elisabeth Granneman ja Arne Bendiksen. Heistä Arne Bendiksen valittiin Norjan edustajaksi kansainväliseen Eurovision laulukilpailuun.
Tulos

| Numero | Artisti> Pieni orkesteri | Artisti> Suuri orkesteri | Kappale | Lauluntekijä(t) | Pisteet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Elisabeth Granneman | Arne Bendiksen | "Spiral" | Sigurd Jansen, Egil Hagen | 61 | 1 |
| 2 | Jan Høiland | Inger Jacobsen | "Hvor" | Arne Bendiksen | 52 | 4 |
| 3 | Wenche Myhre | Elisabeth Granneman | "God gammel firkantet vals" | Einar Schanke, Alfred Næss | 60 | 2 |
| 4 | Odd Børre & The Cannons | Wenche Myhre | "La meg værre ung" | Arne Bendiksen | 57 | 3 |
| 5 | Inger Jacobsen | Jan Høiland | "Ingen sol finner vei (til min gate)" | Karl Westby, Egil Hagen | 38 | 5 |
Melodi Grand Prix 1961

| Eurovision laulukilpailu 1961  Norjan euroviisukarsinta> Melodi Grand Prix 1961 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  18. helmikuuta 1961
Tapahtumapaikat:  NRK:n studio, Oslo
Juontaja(t):  Odd Grythe Erik Diesen
Kapellimestari:  Willy Andresen (pieni orkesteri) Øivind Bergh (suuri orkesteri)
Valintamenetelmä:  musiikkitoimittaja- ja maallikkoraati
Voittaja:  Per Asplin/Nora Brockstedt ”Sommer i Palma”
Norja Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 1960  1962 ► 
Melodi Grand Prix 1961 oli Norjassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 1961 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 349 kappaletta. Niistä viisi valittiin kilpailun finaaliin. Finaali pidettiin 18. helmikuuta Norjan yleisradioyhtiö NRK:n studiossa Oslossa. Finaalissa jokainen kappale esitettiin kahdesti, pienen ja suuren orkesterin säestyksellä ja eri esittäjien esittämänä. Voittajan valitsi raati, johon kuului viisi musiikkitoimittajaa ja viisi tavallista musiikin kuuntelijaa. Jokainen raadin jäsen antoi kullekin kappaleelle arvosanan välillä 1-10. Eritellyt raatiäänet eivät kuitenkaan ole tiedossa. Kilpailun voitti kappale "Sommer i Palma", jonka karsinnassa esittivät Per Asplin ja Nora Brockstedt. Heistä Nora Brockstedt valittiin Norjan edustuskappaleen esittäjäksi kansainväliseen Eurovision laulukilpailuun.
Tulos

| Numero | Artisti> Pieni orkesteri | Artisti> Suuri orkesteri | Kappale | Lauluntekijä(t) | Pisteet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Nora Brockstedt | Svein Nilsen | "Snu deg om" | Bjørn Hellandsjø | 64 | 2 |
| 2 | Sølvi Wang | Grynet Molvig | "Far cha-cha" | Karl Westby, Alf Prøysen | 57 | 4 |
| 3 | Svein Nilsen | Per Asplin | "S'il vous plaît" | Sven Lange, Per Lillo-Stenberg | 59 | 3 |
| 4 | Grynet Molvig | Sølvi Wang | "Ingen blomster til meg" | John Lind, Olav Varen | 55 | 5 |
| 5 | Per Asplin | Nora Brockstedt | "Sommer i Palma" | Jan Wølner, Egil Hagen | 70 | 1 |
Marmeladi

Marmeladia sämpylälle levitettynä.
Marmeladi on hillomainen, hedelmäpohjainen, liivatteen tai agarin avulla hyydytetty sose, joka rakenteeltaan muistuttaa murskattua hyytelöä. Maailmalla yleisin marmeladin makuaine on pomeranssi, josta käytetään myös kuoret ohuiksi suikaleiksi leikattuina. Myös muita sitrushedelmiä käytetään. Näistä ovat esimerkkeinä appelsiinimarmeladit ja sitruunamarmeladit. Luumumarmeladia ja kanelilla maustettua omenamarmeladia käytetään joulutorttujen täytteenä. Myös marjamarmeladit sopivat kakkujen ja pikkuleipien täytteeksi, kuten mansikkamarmeladi. Nykysäädösten mukaan Euroopan unionissa marmeladiksi saa kutsua myös tuotteita, jotka on valmistettu muista hedelmistä ja kasviksista. Asetuksessa on myös pitkät listat sallituista lisäaineista.