stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alex Smith
San Francisco 49ers > 2007 - Loukkaantumisongelmat alkaa

Kolmannella kaudella Smith joutui kolmannen hyökkäyksen koordinaattorin alaisuuteen Norv Turnerin siirryttyä San Diegoon. Uusi mies tehtävään oli Jim Hostler, joka osoittautui huomattavasti edeltäjäänsä heikommaksi.
Kauden avauspeli, ESPN:n TV-ottelu Baltimore Ravensia vastaan, päättyi 49ersin 20-17 -voittoon viime hetken voittomaalilla. 30. syyskuuta pelatussa ottelussa Seattlea vastaan Smith loukkasi oikean olkapäänsä jouduttuaan vastustajan Rocky Bernardin taklaamaksi. Smith menetti vamman takia kolme ottelua, ja palasi kentälle 28. lokakuuta.
San Franciscon seuraava voitto tuli vasta marraskuun lopussa. Kaikista tilastoihin kelpuutettavista pelinrakentajista häntä huonompi tehokkuus oli vain New York Jetsin Kellen Clemensillä. Smith onnistui alle 50 prosentissa syötöistään, joka oli myös selvästi alle liigan keskiarvon (n. 60%) Smithillä oli myös erimielisyyksiä päävalmentaja Nolanin kanssa vammansa vakavuudesta; Nolanin mielestä hän oli täysin kuntoutunut, mutta hänen itsensä mukaan vamma vaikeutti edelleen tarkasti heittämistä. Lopulta Nolan päätti antaa Smithin kuntouttaa olkapäätään ja laittoi avaukseen konkari Trent Dilferin. Smithin olkapää tutkittiin tarkemmin, ja lopulta päätettiin turvautua leikkaukseen, joka lopetti Smithin kauden.
San Francisco 49ers > 2008 - Ura vaakalaudalla

Smith taisteli harjoitusleirillä ykköspelinrakentajan paikasta yhdessä Shaun Hillin ja J.T O'Sullivanin kanssa. Jälleen 49ersin hyökkäyksen vastaava sai potkut, ja Jim Hostlerin tilalle palkattiin Mike Martz. Toisin kuin edelliskausilla, joilla hyökkäys oli ollut eri valmentajista huolimatta jokseenkin samanlaista, Martzin systeemi oli täysin erilainen. Smith aloitti harjoituskauden ensimmäisen ottelun Raidersia vastaan kakkospelinrakentajana O'Sullivanin takana. Tämän valinta johtui osin siitä, että hänelle Martzin hyökkäys oli tullut aiemmin tutuksi hänen pelatessaan Detroit Lionsissa, jossa Martz valmensi. Osat säilyivät samoina myös muissa harjoitusotteluissa ennen kautta.
22. elokuuta päävalmentaja Mike Nolan julkisti, että J.T O'Sullivan tulisi olemaan heidän aloittajansa ainakin kauden avausottelussa. Tämä sai entisen NFL-valmentajan Jim Moran kutsumaan Smithiä haastateltaessa epäonnistujaksi ja ettei 49ersin olisi pitänyt valita häntä ensimmäisenä vuoden 2005 draftissa.
Syyskuussa Smith asetettiin jälleen loukkaantuneiden listalle olkapäänsä vuoksi. Yleisesti odotettiin 49ersin vapauttavan Smithin sopimuksestaan kauden jälkeen. Mutta asiat muuttuivat päävalmentaja Nolanin potkujen jälkeen; Smith saisi jäädä, jos hän olisi valmis neuvottelemaan uuden, huomattavasti halvemman sopimuksen. Lopulta osapuolet pääsivät yhteisymmärrykseen seuraavat kaksi vuotta kattavasta sopimuksesta.
San Francisco 49ers > 2009 - Ehjä kausi

Uusi päävalmentaja Mike Singletary ilmoitti Smithin taistelevan jälleen aloittajan paikasta Shaun Hillin kanssa, mutta taistelun vei nimiinsä lopulta Hill. Organisaatioon tuli myös viides hyökkäyksen koordinaattori viidessä vuodessa, sillä tehtävää 2008 hoitaneen Mike Martzin hyökkäyssuunnitelmat eivät osuneet lainkaan yksiin uuden päävalmentajan kanssa. Tehtävään palkattiin Jimmy Raye II, jolla oli kokemusta NFL:stä pelaajana sekä valmentajana jo vuodesta 1968, ja oli ollut 49ersin valmentajistossa jo kerran aiemmin, kaudella 1977.
Viikolla seitsemän, 49ersin ollessa puoliajalla tappiolla 0-21 Houston Texansia vastaan, Smith sai tilaisuutensa. Hän heitti kolme maalia (kaikki sisemmälle laitahyökkääjälle Vernon Davisille), mutta ei onnistunut nostamaan joukkuettaan voittoon asti, ottelun päättyessä Texansille 21-24. Loppukauden hän oli joukkueensa ykköspelinrakentaja, ja vaikka ensimmäisen seitsemän ottelun saldo oli vain kaksi voittoa, pelasi hän silti uransa tähän asti parhaan kauden. Viikolla 13 divisioonavastustaja Seattle Seahawksia vastaan Smith heitti ensi kertaa urallaan ottelussa yli kolmesataa jaardia. 11 ottelussa Smith heitti yhteensä 2 350 jaardia ja 18 maalia.
Smith oli Ison-Britannian yleisradioyhtiö BBC:n asiantuntija-kommentaattori kanavan Super Bowl -lähetyksessä.
San Francisco 49ers > 2011 - Tuhkimotarina

Smithin mieli muuttui, kun uudeksi päävalmentajaksi valittu Jim Harbaugh kertoi haluavansa Smithin takaisin, mikäli mahdollista. Kun 49ers ei käyttänyt ykköskierroksen valintaa ykkösluokan pelinrakentajaan, esimerkiksi Blaine Gabbertiin tai, Jake Lockeriin, Smithin paluu käytännössä varmistui. NFL:n työsulusta johtuen Smith ei kuitenkaan voinut solmia seuran kanssa välittömästi uutta sopimusta, mutta tästä huolimatta hän oli yksi pelaajista, jotka organisoivat joukkueen harjoituksia työsulun aikana.
Smith oli lähtökohtaisesti 49ersin kiistaton ykköspelinrakentaja, takanaan toisella kierroksella Nevadan yliopistosta varattu tulokas Colin Kaepernick. Avausottelussa divisioonavastustaja Seattle Seahawksia vastaan 49ers vei voiton, mutta toinen ottelu Dallas Cowboysiä vastaan päättyi dramaattiseen 27-24 -jatkoaikatappioon, Cowboysin potkaisijan Dan Baileyn tasoitettua ottelun kolme sekuntia ennen loppua.
Cowboys-tappion jälkeen 49ers hävisi ainoastaan kaksi ottelua, viikolla 12 Baltimore Ravensia sekä kaksi viikkoa myöhemmin Arizona Cardinalsia vastaan. Lopulliseksi saldoksi tuli 13 voittoa ja kolme tappiota, joka riitti takaamaan Ninersille ensimmäisen pudotuspelipaikan sitten vuoden 2002. Myös Smithin kausi oli jättimenestys henkilökohtaisella tasolla, sillä hän onnistui rikkomaan lähes kaikki omat ennätyksensä. Tästä huolimatta Smithiä kuitenkin pidettiin edelleen 49ersin heikkona lenkkinä, suurimman osan kunniasta mennessä puolustukselle, joka Patrick Willisin johdolla pelasi erinomaisen kauden.
Erinomaisen runkosarjaesityksen ansiosta 49ers eteni suoraan toiselle kierrokselle, jossa vastaan asettui New Orleans Saints ja uuden heitettyjen jaardien ennätyksen tehnyt tähtipelinrakentaja Drew Brees.
Smith loisti uransa ensimmäisessä playoff-ottelussaan, hiljentäen epäilijät kolmella maalillaan, ja johdattaen 49ersin 38-34 -voittoon vuoden 2010 mestarijoukkueesta. Ottelun ratkaisu tapahtui vain yhdeksän sekuntia ennen loppua, kun Smithin syöttö tavoitti maalialueella toisen ottelun avainpelaajista, Vernon Davisin, jolle ottelu oli myös uran ensimmäinen pudotuspelikamppailu.
NFC-konferenssin finaalissa 49ers sai kotikentälleen Candlestick Parkille vieraakseen New York Giantsin, joka kahdella ensimmäisellä kierroksella kukisti sekä Atlanta Falconsin että hallitsevan mestarin Green Bay Packersin. Ottelu oli melko tasainen, mutta Smith ei yltänyt samalle tasolle kuin edellisessä ottelussa, ja 49ers kärsi lopulta katkeran jatkoaikatappion.
Kauden päätteeksi Smith sijoittui kolmanneksi vuoden comeback-pelaajan äänestyksessä, jossa voiton vei Detroit Lionsin pelinrakentaja Matthew Stafford. Smith sai seitsemän ääntä, äänestäjiä ollen yhteensä 50.
San Francisco 49ers > 2012 - Tippuminen varamieheksi

Smithistä tuli kesällä 2012 vapaa pelaaja, hänen yksivuotisen sopimuksensa loputtua. Alun perin molemmat osapuolet ilmaisivat halukkuutensa uuden, rahakkaamman sopimuksen tekemiseen, mutta tilanne muuttui 49ersin julkisesti kiinnostuttua Indianapolis Coltsista lähteneestä tähtipelinrakentaja Peyton Manningistä. Saamastaan kohtelusta loukkaantuneena Smith päätti myös alkaa tarkastelemaan muita vaihtoehtoja, ja kävi sopimusneuvotteluissa muun muassa Miami Dolphinsin kanssa. Lopulta Manning päätti kuitenkin tehdä sopimuksen Denver Broncosin kanssa, ja pian tämän jälkeen Smith ja 49ers solmivat kolmivuotisen sopimuksen, jonka arvoksi muodostui bonuksineen yhteensä 33 miljoonaa dollaria.
Smithin aloittajan asema oli lähtökohtaisesti sementoitu, Kaeperncikin toimiessa hänen varamiehenään. Myös edelliskaudella kritisoiduille laitahyökkääjille hankittiin vahvistuksia, kun hallitsevasta mestarijoukkueesta New York Giantsista tuli vapaana pelaajana Mario Manningham, ja kiistelty, joskin kiistämättä lahjakas veteraani Randy Moss päätti palata pelikentille 49ersin riveissä yhden kauden sapattivapaan jälkeen.
49ers aloitti Smithin johdolla kauden hyvin. Ottelussa Arizona Cardinalsia vastaan Smith onnistui 18 heitossa ja epäonnistui vain yhdessä, tehden uuden ennätyksen yli 15 kertaa heittäneen pelinrakentajan onnistumisprosentissa yhdessä ottelussa. Seuraavassa ottelussa hän kuitenkin sai lievän aivotärähdyksen, ja joutui sivuun seuraavasta ottelusta.
Smithin ollessa sivussa varamies Colin Kaepernick onnistui vakuuttamaan valmennusjohdon taidoistaan, ja sai pitää aloittajan paikan Smithin tervehdyttyä pelikuntoon. Kaepernickin johdolla 49ers eteni edelliskautta pidemmälle eli Super Bowliin, jossa joukkue kuitenkin hävisi Baltimore Ravensille.
Kansas City Chiefs > 2013 - Menestys uudessa joukkueessa

Kaepernickin vallatessa 49ersin aloittajan paikan itselleen, kävi pian selväksi että Smith tulisi vaihtamaan joukkuetta ennen kauden 2013 alkua. Lopulta ykköspelinrakentajaa edelliskaudella epäonnistuneen Matt Casselin tilalle etsinyt Kansas City Chiefs hankki Smithin San Franciscosta, vaihdossa kahteen varausvuoroon.
Smithin sekä uuden päävalmentajan Andy Reidin johdolla edellisvuoden sarjajumbo aloitti loistavasti, ja oli viimeisenä joukkueena ilman tappioita. Tämä vahvisti Smithin mainetta pelinrakentajana, joka kykenee voittamaan joukkueen muiden osa-alueiden ollessa kunnossa. Reid käytti myös Smithin juoksutaitoja huomattavasti enemmän hyödyksi kuin aiemmin tämän ammattilaisuralla. Chiefsin lopulliseksi saldoksi runkosarjassa tuli 11 voittoa ja 5 tappiota, joka riitti lopulta kevyesti playoff-paikkaan.
Villi kortti -kierroksella Chiefsin vastustajaksi asettui Indianapolis Colts. Chiefs ja Smith aloittivat ottelun loistavasti, ja olivat parhaimmillaan jo 28 pistettä edellä vastustajaa. Colts kuitenkin onnistui toisella jaksolla totaalisesti murskaamaan loukkaantumisista kärsineen Chiefs-puolustuksen, ja lopulta voitti ottelun yhdellä pisteellä 44-45. Kyseessä oli NFL-historian toiseksi suurin "comeback" pudotuspeleissä.
Pelityyli

Smithistä käytetään usein termiä "game manager", jolla tyypillisesti tarkoitetaan pelinrakentajaa, joka pitää ottelut joukkueen hallinnassa muttei kykene voittamaan ilman muun joukkueen hyviä suorituksia. Hyvillä suorituksillaan parina viime vuotena Smith on kuitenkin osittain kyennyt irrottautumaan tästä maineesta.
Smithin vahvuuksiin kuuluu NFL-eliittiä oleva peliäly ja hyvät lyhyet heitot. Lisäksi hänen atleettisuutensa ja juoksupelikykynsä on mainettaan parempi. Heikkoutena Smithillä on taipumus pelata monesti ylivarovaisesti. Lisäksi hänen heittovoimansa ei ole huippuluokkaa, ja Smithin kykyä heittää pitkiä heittoja on kyseenalaistettu paljon. Hän on tehokkaimmillaan joukkueessa, jonka strategiaan kuuluvat lyhyet, nopeat heitot sekä vahva juoksupeli.
Muuta

Smith avioitui keväällä 2009 Elizabeth Barryn, entisen Oakland Raidersin cheerleaderin kanssa. Pariskunnan ensimmäinen yhteinen lapsi, poika Hudson syntyi toukokuussa 2011.
Smithin nimeä kantava avustusjärjestö The Alex Smith Foundation tukee erilaisten ohjelmien kautta perhekodeissa kasvaneita nuoria heidän aikuistumisessaan ja muun muassa opiskelupaikan löytämisessä. Järjestö on toiminut vuodesta 2009 lähtien. Hän myös toimi yhtenä vapaaehtoisista auttajista San Franciscon lahden ympäristössä kadonneen 15-vuotiaan teinitytön Sierra LaMarin etsinnöissä huhtikuussa 2012.
Smith toimi 49ersin päävalmentaja Jim Harbaughin mailapoikana vuoden 2012 AT&T Pebble Beach National Pro-Am -turnauksessa, kuuluisalla Pebble Beachin kentällä Kaliforniassa. Haastattelussa Harbaugh totesi osapuolien vaihtavan roolia seuraavan vuoden turnauksessa.
Yhdysvaltalainen SportingNews -sivusto nimesi Smithin amerikkalaisten ammattilaissarjojen 11. älykkäimmäksi urheilijaksi.
Uratilastot > Yliopisto

|  |  | Heitot | Heitot | Heitot | Heitot | Heitot | Heitot | Heitot | Juoksut | Juoksut | Juoksut |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | Joukkue | Ottelut | Onnistumiset | Yritykset |  % | Jaardit | TD:t | Syötönkatkot | Yritykset | Jaardit | TD:t |
| 2002 | Utah Utes | 2 | 2 | 4 | 50,0 | 4 | 0 | 1 | 2 | -11 | 0 |
| 2003 | Utah Utes | 11 | 173 | 266 | 65,0 | 2247 | 15 | 3 | 149 | 452 | 5 |
| 2004 | Utah Utes | 13 | 214 | 317 | 67,5 | 2952 | 32 | 4 | 135 | 631 | 10 |
| Yhteensä | Yhteensä | 26 | 389 | 587 | 66,3 | 5203 | 47 | 8 | 286 | 1072 | 15 |
Uratilastot > Ammattilaisura

Runkosarja
|  |  | Heitot | Heitot | Heitot | Heitot | Heitot | Heitot | Heitot | Juoksut | Juoksut | Juoksut |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | Joukkue | Ottelut | Onnistumiset | Yritykset |  % | Jaardit | TD:t | Syötönkatkot | Yritykset | Jaardit | TD:t |
| 2005 | San Francisco 49ers | 9 | 84 | 165 | 50,9 | 875 | 1 | 11 | 30 | 103 | 0 |
| 2006 | San Francisco 49ers | 16 | 257 | 442 | 58,1 | 2,890 | 16 | 16 | 43 | 147 | 2 |
| 2007 | San Francisco 49ers | 7 | 94 | 193 | 48,7 | 914 | 2 | 4 | 13 | 89 | 0 |
| 2008 | San Francisco 49ers | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2009 | San Francisco 49ers | 11 | 225 | 372 | 60,5 | 2,350 | 18 | 12 | 24 | 51 | 0 |
| 2010 | San Francisco 49ers | 11 | 204 | 342 | 59,6 | 2,370 | 14 | 10 | 18 | 60 | 0 |
| 2011 | San Francisco 49ers | 16 | 273 | 445 | 61,3 | 3,144 | 17 | 5 | 52 | 179 | 2 |
| 2012 | San Francisco 49ers | 10 | 153 | 218 | 70,2 | 1,737 | 13 | 5 | 31 | 132 | 0 |
| 2013 | Kansas City Chiefs | 15 | 308 | 508 | 60,6 | 3,313 | 23 | 7 | 76 | 431 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 95 | 1,598 | 2,685 | 59,5 | 17,593 | 104 | 70 | 288 | 1,192 | 5 |
Pudotuspelit
|  |  | Heitot | Heitot | Heitot | Heitot | Heitot | Heitot | Heitot | Juoksut | Juoksut | Juoksut |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | Joukkue | Ottelut | Onnistumiset | Yritykset |  % | Jaardit | TD:t | Syötönkatkot | Yritykset | Jaardit | TD:t |
| 2011 | San Francisco 49ers | 2 | 36 | 68 | 52,9 | 495 | 5 | 0 | 7 | 70 | 1 |
| 2013 | Kansas City Chiefs | 1 | 30 | 46 | 65,2 | 378 | 4 | 0 | 8 | 57 | 0 |
| Yhteensä | Yhteensä | 3 | 66 | 114 | 57,9 | 873 | 9 | 0 | 15 | 127 | 1 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
49ers.comin profiili (Arkistoitu – Internet Archive)
Profiili ESPN.com -sivustolla
NFL.comin profiili
Smithin avustusjärjestön kotisivut
Utahin yliopiston profiili (Arkistoitu – Internet Archive)
NFL:n aloittavat pelinrakentajat (viikko 1, kausi 2021)
| NFC> NFC West | NFC> NFC North | NFC> NFC East | NFC> NFC South | AFC> AFC West | AFC> AFC North | AFC> AFC East | AFC> AFC South |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kyler Murray (Arizona Cardinals) | Andy Dalton (Chicago Bears) | Dak Prescott (Dallas Cowboys) | Tom Brady (Tampa Bay Buccaneers) | Teddy Bridgewater (Denver Broncos) | Joe Burrow (Cincinnati Bengals) | Josh Allen (Buffalo Bills) | Carson Wentz (Indianapolis Colts) |
| Jimmy Garoppolo (San Francisco 49ers) | Jared Goff (Detroit Lions) | Jalen Hurts (Philadelphia Eagles) | Matt Ryan (Atlanta Falcons) | Tyrod Taylor (Los Angeles Chargers) | Baker Mayfield (Cleveland Browns) | Tua Tagovailoa (Miami Dolphins) | Trevor Lawrence (Jacksonville Jaguars) |
| Matthew Stafford (Los Angeles Rams) | Aaron Rodgers (Green Bay Packers) | Daniel Jones (New York Giants) | Sam Darnold (Carolina Panthers) | Patrick Mahomes (Kansas City Chiefs) | Lamar Jackson (Baltimore Ravens) | Zach Wilson (New York Jets) | Tyrod Taylor (Houston Texans) |
| Russell Wilson (Seattle Seahawks) | Kirk Cousins (Minnesota Vikings) | Ryan Fitzpatrick (Washington Football Team) | Jameis Winston (New Orleans Saints) | Derek Carr (Las Vegas Raiders) | Ben Roethlisberger (Pittsburgh Steelers) | Mac Jones (New England Patriots) | Ryan Tannehill (Tennessee Titans) |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Smith ottelussa kaudella 2009
Smith harjoitusleirillä ennen kauden alkua 2010
Smith joukkuetoverinsa Joe Staleyn kanssa kuvattavana San Jose Earthquakesin harjoituksissa
Smith heittämässä alkulämmittelyssä ennen ottelua
Hal Lindsey

Hal Lindsey (1929 Houston – 25. marraskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen evankelista, eskatologi ja kristillisten kirjojen kirjoittaja. Uusien medioiden myötä Lindsey tunnetaan myös videoistaan ja uutisluonteisista televisio-ohjelmistaan.
Lindsey väitti seurakunnan ylöstempauksen tulevan vasta kun Israelille tehdään petollinen rauhanliitto. Ylöstempauksen hän ennusti tapahtuvan vuonna 1981. Lindsayn ennustuksiin lukeutuivat Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain välinen sota, Neuvostoliiton/Venäjän, Afrikan ja arabimaiden välinen liittouma ja 200 miljoonan miehen vahvuinen Kiinan kansantasavallan armeija vyörymässä länteen.
Lindseyn kirjoja kustansi Suomessa aluksi helluntaiherätyksen kustannusliike Ristin Voitto ja myöhemmin Kuva ja Sana.
Teoksia

Lindseyn ensimmäinen kirja on vuonna 1970 julkaistu Maa, entinen suuri planeetta, joka koostui osittain hänen aiemmasta Etelä-Kaliforniassa käyttämästä luentomateriaalistaan. Kirjasta tuli bestseller, ja sitä myytiin vuoteen 1999 mennessä yli 35 miljoonaa kappaletta. Siitä tehtiin myös elokuva vuonna 1976, jossa kertojaäänenä toimi Orson Welles.
Vuonna 1972 julkaistu Saatana elää ja voi hyvin Maa-planeetalla kertoi esimerkiksi okkultismin tutkimuksista Neuvostoliitossa. Vuonna 1983 julkaistussa kirjassaan Kohtaaminen pilvissä hän kirjoittaa, että Euroopan unionista nouseva Antikristus tulee tekemään liiton Israelin johtajan kanssa. Kirja perustui Lindseyn tulkintaan Raamatun Danielin kirjan 9. luvun 27. jakeesta.
Teoksessaan The 1980s: Countdown to Armageddon Lindsey arveli Luukkaan evankeliumia tulkitsemalla Jeesuksen toisen tulemisen tapahtuvan mahdollisesti noin vuonna 1988, neljäkymmentä vuotta eli ”yhden sukupolven verran” Israelin valtion perustamisen jälkeen. Kun näin ei tapahtunut, Lindsey perusteli asiaa 1990-luvulla teoksissa Planet Earth: the 2000s ja The Final Battle sillä, että ”sukupolvi” saattoi Raamatussa merkitä 40–100 vuoden ajanjaksoa.
Vaikutus

Lindseyn maailmanlopun ennusteet vaikuttivat myöhemmin Tim LaHayen ja Jerry B. Jenkinsin Viimeisten päivien vaellus -kirjasarjaan, jota myytiin yli 65 miljoonaa kappaletta vuoteen 2011 mennessä.
Suomennetut teokset

1948 – vuosi, jolloin loppu alkoi (Kuva ja Sana 2003)
Ilmestyskirja. Nyt! (Kuva ja Sana 1998)
Ihminen, aika on lähellä (Ari-Kustannus 1975)
Jeesus tulee! (Kuva ja Sana 1998)
Jumala antaa anteeksi (Kuva ja Sana 1980)
Kohtaaminen pilvissä (Ristin Voitto 1984)
Maa, entinen suuri planeetta (Ristin Voitto 1972)
Maa-planeetan vapautus (Ristin Voitto 1976)
Maa-planeetan viimeinen luku (Kuva ja Sana 1990)
Pyhä Henki lopun ajassa. Opaskirja Hengen uudistukseen! (Kuva ja Sana 1981)
Saatana elää ja voi hyvin Maa-planeetalla (Ristin Voitto 1974)
Taisteleva usko (Kuva ja Sana 1988)
Tule Herra Jeesus! (Kuva ja Sana 1995)
Tuleva uusi maailma (Ristin Voitto 1977)
Viimeisen sukupolven toivo (Ristin Voitto 1977)
Viimeisten päivien Israel (Kuva ja Sana 1992)
Claude Sautet

Claude Sautet (23. helmikuuta 1924 – 22. heinäkuuta 2000 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja. Kriitikko Helena Yläsen mukaan "hän teki parhaat elokuvansa ihmisistä, joissa ei ollut muuta ainutlaatuista kuin se kliseiden läpi porautuva tarkkuus, jolla heitä kuvattiin".
Ennen uraansa elokuvaohjaajana Sautet opiskeli kuvanveistoa, maalasi elokuvalavasteita ja työskenteli musiikkikriitikkona. 1950-luvulla hän oli lukuisissa tuotannoissa apulaisohjaajana. Sautet'n ensimmäinen pitkä elokuvaohjaus oli vuonna 1956 valmistunut Bonjour sourire, joka ei kuitenkaan herättänyt juurikaan huomiota. Vuonna 1960 ilmestynyt Rikolliset nosti hänet huomionarvoisten elokuvaohjaajien joukkoon. Sautet ei kuitenkaan kuulunut ranskalaisen elokuvan uuden aallon ohjaajanimiin, vaan hänen tyyliään pidettiin Hollywoodiin rinnastettavana ja vanhanaikaisena. Hän siirtyikin hetkeksi työskentelemään käsikirjoittajana.
Vuonna 1969 valmistunut elokuva Sellaista on elämä merkitsi käännekohtaa Sautet'n uralla. Se aloitti yhdentoista elokuvan sarjan, jonka elokuvissa Helena Yläsen sanoin "tavalliset ranskalaiset miehet ja naiset elävät keskenään ja synnyttävät toisissaan irrationaalisia, tuskallisia ja kipeitä reaktioita". Kulloiseenkin nykyhetkeen sijoittuvissa elokuvissa kerrottiin usein keski-ikäisistä miehistä, joita näyttelivät muun muassa Ranskan tähtinäyttelijöihin kuuluvat Yves Montand ja Michel Piccoli. Sautet'n elokuvissa nähtiin myös muun muassa Romy Schneider sekä myöhemmin Sandrine Bonnaire, Daniel Auteuil, Michel Serrault ja Emmanuelle Béart. Sautet'n 1970-luvun elokuvista Ylänen pitää hienoimpana vuonna 1974 valmistunutta Ystäväpiiriä. Vuonna 1971 Sautet ohjasi elokuvan Likainen ansa (ransk. Max et les ferrailleurs), jonka juoni ja henkilö rikollisuutta vastaan taistelevasta keski-ikäisestä poliisista muistuttaa samana vuonna valmistunutta yhdysvaltalaista elokuvaa Likainen Harry. Vuotta myöhemmin valmistunut Cesar ja Rosalie (ransk. César et Rosalie) puolestaan kuvasi rakkauden tunteita ja siitä aiheutunutta kolmiodraamaa ja mustasukkaisuutta. Sautet'n viimeinen elokuva oli vuonna 1995 valmistunut Nelly ja herra Arnaud, josta tuli Ranskassa suuri yleisön suosikki ja joka keräsi myös runsaasti palkintoja.
Maksasyöpää sairastanut Sautet kuoli 76-vuotiaana heinäkuussa 2000.
Aiheesta muualla

Claude Sautet Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Tyyne Kettunen

Tyyne Vilhelmiina Kettunen (29. syyskuuta 1935 Kiuruvesi – 4. elokuuta 1974 Kiuruvesi) oli suomalainen muistelmakirjailija.
Teoksia

Akun eväät, muistelmia lapsuuden kodista. Kuvaus saarnaaja Aku Rädyn elämästä. Herättäjä-yhdistys, Lapua 1978
Gyula Szapáry

Lajos Ábrányi: Gyula Szapáry.
Gyula Szapáry (1832–1905) oli unkarilainen poliitikko. Hänet valittiin 1861 valtiopäiville. Hän kuului Ferenc Deákin kannattajiin ja osallistui 1865–1867 neuvotteluihin, jotka tähtäsivät sovinnon aikaansaamiseen Itävallan kanssa. Hän oli vuodesta 1873 alkaen useita kertoja ministerinä, maaliskuusta 1890 marraskuuhun 1892 pääministerinä. Hän vastusti uusia kirkkolakeja, varsinkin siviiliavioliittolakia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gyula Szapáry Wikimedia Commonsissa
| n k Unkarin pääministerit |
| --- | --- | --- |
| Vallankumous 1848 |  Batthyány  (Récsey)  Kossuth  Szemere  |  |
| Kuningaskunta (1867–1918) |  Andrássy  Lónyay  Szlávy  Bittó  Wenckheim  K. Tisza  Szapáry  Wekerle  Bánffy  Széll  Khuen-Héderváry  I. Tisza  Fejérváry  Wekerle  Khuen-Héderváry  Lukács  I. Tisza  Esterházy  Wekerle  Hadik  |  |
| Ensimmäinen tasavalta |  M. Károlyi  Berinkey  |  |
| Neuvostotasavalta |  Garbai  Peidl Vastavallankumoukselliset G. Károlyi  Pattantyús-Ábrahám  |  |
| Tasavalta (1919–20) |  Friedrich  Huszár  |  |
| Kuningaskunta (1920–1946) |  Simonyi-Semadam  Teleki  Bethlen  G. Károlyi  Gömbös  Darányi  Imrédy  Teleki  Bárdossy  Kállay  Sztójay  Lakatos  Szálasi  Miklós  Tildy  |  |
| Toinen tasavalta |  F. Nagy  Dinnyés  Dobi  |  |
| Kansantasavalta |  Dobi  Rákosi  I. Nagy  Hegedüs  I. Nagy  Kádár  Münnich  Kádár  Kállai  Fock  Lázár  Grósz  Németh  |  |
| Kolmas tasavalta |  Antall  Boross  Horn  Orbán  Medgyessy  Gyurcsány  Bajnai  Orbán  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa