stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kommunistinen manifesti
Sisältö

Kommunistisen puolueen manifesti alkaa:
»Aave kummittelee Euroopassa – kommunismin aave. Kaikki vanhan Euroopan mahdit ovat liittoutuneet pyhään ajojahtiin tätä aavetta vastaan: paavi ja tsaari, Metternich ja Guizot, Ranskan radikaalit ja Saksan poliisit.»
Varsinainen asiateksti alkaa:
»Koko tähänastisen yhteiskunnan historia on ollut luokkataistelujen historiaa – – sortaja ja sorrettu ovat – – käyneet keskeytymätöntä taistelua – – mikä joka kerta on päättynyt joko yhteiskunnan vallankumoukselliseen uudistamiseen tai taistelevien luokkien yhteiseen häviöön.»
Esimerkkeinä sortajista ja sorretuista eri aikakausina mainitaan vapaat ja orjat, patriisit ja plebeijit, paronit ja maaorjat sekä ammattikuntien mestarit ja oppipojat. Näillä oli kuitenkin vain historiallista merkitystä, sillä Marxin omana aikana kaikkia aikaisempia tärkeämmäksi olivat hänen mukaansa tulleet porvariston ja proletariaatin väliset ristiriidat. Manifesti toteaa, että ”koko yhteiskunta jakautuu yhä enemmän kahdeksi suureksi vihollisleiriksi - -  porvaristoksi ja proletariaatiksi.”
Neliosainen Kommunistisen puolueen manifesti toteaa ”kommunismin” nousseen yleiseksi herjasanaksi ja ilmoittaa, että manifestin tarkoituksena on tehdä selväksi kommunistien näkemykset. Marx ja Engels korostavat väkivaltaa askeleena uuteen yhteiskuntaan. Valtiollinen valta on jo itsessään vain organisoitua luokkaväkivaltaa. Kun proletariaatti pääsee hallitsevaksi luokaksi omaisuuden pakkoluovutus tapahtuu väkivalloin: ”Kommunistit selittävät avoimesti, että heidän päämääränsä voidaan saavuttaa ainoastaan väkivaltaisesti kumoamalla koko tähänastinen yhteiskuntajärjestys.” Tähän väkivalta kuitenkin loppuu, sillä luokkaristiriitojen kadotessa tilalle tulee itseohjautuva yhteisö.
Julkaisuhistoria ja vastaanotto > Manifestin synty ja alkuperäinen julkaisu (1847–1848)

Saksalaisten emigranttivallankumouksellisten järjestö Kommunistien liitto perustettiin kesällä 1847 Pariisissa Marxin ja Engelsin aloitteesta aiemman Oikeamielisten liiton tilalle. Engels laati liiton aatemaailman selvitykseksi syksyllä 1847 Kommunismin periaatteet (Grundsätze des Kommunismus) -nimisen kirjasen, joka oli tarkoitettu vastavedoksi Moses Hessin samaan tarkoitukseen laatimalle ”Kommunistiselle katekismukselle”. Engelsin katekismus-muotoon eli kysymysten ja vastausten sarjaksi laatima teos oli yksi valmisteluvaihe Kommunistisen manifestin synnyssä.
Kommunistien liiton toisessa kongressissa, joka pidettiin Lontoossa marras–joulukuussa 1847, hyväksyttiin liitolle uudet säännöt ja tavoitteet. Kongressi pyysi Marxia ja Engelsiä laatimaan liitolle ohjelmajulistuksen, jossa selvitettäisiin sen päämääriä ja politiikkaa. Marx ja Engels laativat manifestin Brysselissä Belgiassa, mutta sen ensimmäinen painos painettiin Työväen sivistysseuran (Kommunistischer Arbeiterbildungsverein) Lontoon-toimistossa helmikuun 1848 lopussa. Alkuperäinen versio oli saksankielinen ja 23-sivuinen. Manifesti ilmeisesti kirjoitettiin kiireessä Kommunistien liiton hallituksen hoputettua Marxia ja Engelsiä laittamaan se julkaisukuntoon. Teksti syntyi yhteistyönä ja vastasi molempien kirjoittajien näkemyksiä, mutta lopullinen versio lienee Marxin kirjoittama. Korjattu, 30-sivuinen uusi laitos julkaistiin saman vuoden huhti- tai toukokuussa.
Vaikka manifesti julkaistiin vain päiviä Euroopan vuoden 1848 vallankumousaallon alkamisen jälkeen, sen välitön vastaanotto jäi hyvin vaisuksi. Teoksesta otettiin vain yksi saksankielinen painos vuonna 1848, eivätkä sen käännösprojektit edenneet edes vallankumousten alettua Pariisissa, Wienissä ja Berliinissä. Marx itse totesi päätoimittamassaan Neue Rheinische Zeitungissa, että toiveet proletariaatin ryhmittymisestä vallankumoukselliseksi luokaksi olivat ennenaikaisia. Vuoden 1848 aikana Kommunistisesta manifestista julkaistiin yhteensä kolme painosta, joiden yhteenlaskettu kappalemäärä oli joitain tuhansia. Marx julkaisi manifestin tekstin myös useassa osassa Deutsche Londoner Zeitung -lehdessä, ja osia siitä ilmestyi eräissä muissa lehdissä.
Julkaisuhistoria ja vastaanotto > Nousu kuuluisuuteen ja täydennykset (1848–1917)

Vuoden 1848 vallankumouksen tyrehdyttyä ja Kommunistien liitonkin jouduttua tukahdutetuksi vuonna 1852 Kommunistinen manifesti katosi vuosikausiksi lähes kokonaan saatavilta. Saksankielisestä alkutekstistä ei otettu uusia painoksia ennen vuotta 1864. Sitä ennen ehdittiin julkaista vain kaksi vähälle huomiolle jäänyttä käännöstä, vuoden 1848 lopulla ilmestynyt ruotsinkielinen käännös sekä vuonna 1850 ilmestynyt lyhennetty englanninkielinen käännös. Englanninnos ja Marxin samana vuonna Neue Rheinische Zeitungin viimeisessä numerossa uudelleenjulkaisema teoksen kolmas luku olivat manifestin ensimmäiset julkaisut, joissa Marx ja Engels mainittiin sen kirjoittajina.
Aina 1870-luvulle asti Manifesti tunnettiin lähinnä vain saksankielisessä maailmassa, ja sielläkin vain heikosti. Kun 1870-luvulta lähtien sosialistipuolueiden määrä ja koko alkoivat kasvaa, levisivät samalla uudet painokset Kommunistisesta manifestista useilla eri kielillä. Marxin vaikutus vuonna 1864 perustetussa ensimmäisessä internationaalissa ja hänen kirjoittamansa vuoden 1871 Pariisin kommuunin puolustuspuhe (Kansalaissota Ranskassa) tekivät hänestä kansainvälisen kuuluisuuden ja lisäsivät kiinnostusta myös hänen aiempaa tuotantoaan kohtaan. Mihail Bakunin julkaisi ensimmäisen venäjänkielisen käännöksen vuonna 1869, ja sen jälkeisinä vuosikymmeninä eniten painoksia ilmestyikin venäjäksi ja Venäjän keisarikunnan muilla kielillä, jopa enemmän kuin saksaksi. Vuoteen 1914 mennessä erikielisiä painoksia oli jo useita satoja.
Vuonna 1872 Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPD) johtajia vastaan käydyssä oikeudenkäynnissä syyttäjä luetutti koko Kommunistisen manifestin tekstin oikeuden pöytäkirjaan todisteena sosialistien vaarallisuudesta. Tämän seurauksena se voitiin ensimmäistä kertaa julkaista Saksassa suurena painoksena, sillä mikään ei rajoittanut julkisten oikeusasiakirjojen uudelleenjulkaisua. Tästä vuoden 1872 painoksesta tuli kaikkien myöhempien painosten perusta. Marx ja Engels kirjoittivat siihen selittävän esipuheen, jollainen liitettiin useimpiin myöhempiin painoksiin. He laativat uuden esipuheen vuonna 1882 toiseen venäjänkieliseen painokseen, ja Engels teki Marxin kuoleman jälkeen vielä viisi uudistettua esipuhetta vuosina 1883–1893 julkaistuihin saksan-, englannin-, puolan- ja italiankielisiin laitoksiin. Näissä esipuheissa Marx ja Engels myönsivät teoksen sisällön jo osittain vanhentuneeksi. Vuoden 1872 esipuheessa he pohtivat mahdollisuutta täydentää alkuperäistä tekstiä päivitetyillä kannanotoilla, mutta vuoden 1883 esipuheessa Engels totesi, ettei Marxin kuoltua enää kukaan muu voisi sitä tehdä. Vuoden 1888 englanninkieliseen laitokseen Engels kuitenkin lisäsi joukon selittäviä alaviitteitä.
Julkaisuhistoria ja vastaanotto > Myöhempi vaikutus (1917–)

Kommunistinen manifesti nousi erityiseen merkitykseen vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeisessä maailmassa, jossa riitti kommunisteja, jotka olivat valmiita ja halukkaita toteuttamaan vallankumouksen. Sosiaalidemokraattinen työväenliike ei ollut varsinaisesti edellyttänyt kannattajiltaan marxilaisen teorian klassikoihin perehtymistä, joten esimerkiksi Saksassa SPD:n Erfurtin ohjelmaa julkaistiin kymmenen kertaa suurempina painosmäärinä kuin Kommunistista manifestia. Sen sijaan bolševikkien perustamalle uudelle kommunistiselle liikkeelle kaikkien päätösten perusteleminen marxilaisella teorialla oli paljon keskeisempää, joten valveutuneiden kannattajien odotettiin tutustuvan ainakin Kommunistiseen manifestiin.
Manifestin nimi

Manifesti ilmestyi alkujaan nimellä Kommunistisen puolueen manifesti (Manifest der kommunistischen Partei), mutta vuoden 1872 saksankielisestä painoksesta alkaen se on tunnettu paremmin lyhennetyllä nimellä Kommunistinen manifesti (Das Kommunistische Manifest). Vuonna 1888 kirjoittamassaan esipuheessa Engels sanoi manifestin edustavan sosialistista kirjallisuutta, mutta julkaisuajankohtanaan vuonna 1848 se oli nimettävä kommunistiseksi eikä sosialistiseksi manifestiksi, jotta se erottuisi Marxin ja Engelsin vastustamista utopistisen sosialismin suuntauksista, joihin koko sosialismin käsite tuolloin yhdistettiin.
Suomennokset

Ensimmäisen suomennoksen Kommunistisesta manifestista teki N. R. af Ursin, joka julkaisi sen vuonna 1905 suurlakon jälkitunnelmissa Työväen kalenterissa sekä pian myös erillisenä vihkosena. Samana vuonna ilmestyi myös Yhdysvalloissa amerikansuomalainen käännös. Kolmannen suomennoksen teki Väinö Jokinen vuonna 1919. Akateemisen Sosialistiseuran jäsenet laativat vuonna 1938 neljännen suomennoksen nimellä Kommunistisen puolueen manifesti. Se julkaistiin 1970-luvulla tarkistettuna versiona. Viides ja toistaiseksi viimeisin suomennos on Juha Koiviston, Markku Mäen ja Timo Uusituvan vuodelta 1998.
Kirjallisuutta

Alkuteos
Marx, Karl & Engels, Friedrich: Kommunistisen puolueen manifesti.  (Manifest der kommunistischen Partei, 1848.) Työväenliikkeen tietokirjoja. 6. painos (1. painos 1963)  Helsinki:  Kansankulttuuri, 1976.  ISBN 951-615-024-1  Suomennos verkossa.
Marx, Karl & Engels, Friedrich: Kommunistinen manifesti.  ((Manifest der kommunistischen Partei, 1848.) Suomentaneet Juha Koivisto, Markku Mäki ja Timo Uusitupa. Johdanto: Eric Hobsbawm. Johdanto englanninkielisestä teoksesta The communist manifesto: A modern edition, 1998)  Tampere:  Vastapaino, 1998.  ISBN 951-768-016-3
Kommentaareja
Miéville, China: A Spectre, Haunting: On the Communist Manifesto. London: Head of Zeus, 2022. ISBN 978-1-78669-203-0
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kommunistisen puolueen manifesti.
Kommunistisen puolueen manifesti (Internet Archive)
Kommunistisen puolueen manifesti. (englanniksi)
Kommunistinen manifesti kapitalistin analysoimana. (englanniksi)
Artikkeleita:
Berman, Marshall: Kahlitsematon sävel. Suom. Riitta Särkiniemi. niin & näin 4/1999, 55–59.
Haug, Frigga: Feministisiä huomautuksia Kommunistiseen manifestiin. niin & näin 4/1999, 66–69.
Haug, Wolfgang Fritz: Globalisaatio Manifestissa ja nykypäivänä. Suom. Juha Koivisto. niin & näin 4/1999, 60–66.
Jylhämö, Kimmo: Slavoj Zizekin ”The Spectre is still Roaming Aroundin” esittely. niin & näin 4/1999, 70.
Lahtinen, Mikko: Kommunistinen manifesti kontekstissaan: Manifesti-kritiikkien kritiikkiä (Arkistoitu – Internet Archive). Politiikka 2/2000.
Kommunistisen manifestin alkuperäisen painoksen kansi.
Ravintola Le Cygne Brysselin Grand-Place-aukiolla oli Marxin ja Engelsin suosima paikka heidän kirjoittaessaan  Kommunistista manifestia.
Neuvostoliittolainen postimerkki.
Peninsula (elokuva)

| Peninsula> 반도 Bando |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Yeon Sang-ho
Käsikirjoittaja:   Joo-Suk Park  Yeon Sang-ho 
Tuottaja:  Lee Dongha
Säveltäjä:  Mowg
Kuvaaja:  Lee Hyung Deok
Leikkaaja:  Yang Jin-mo
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Etelä-Korea
Levittäjä:  Next Entertainment World ADS Service Netflix
Ensi-ilta:  7. elokuuta 2020
Kesto:  116 min
Alkuperäiskieli:  korea
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peninsula (hangul: 반도; hanja: 半島; uudistettu latinisaatio: Bando) on vuonna 2020 julkaistu eteläkorealainen zombielokuva. Sen ohjasi Yeon Sang-ho, ja se on jatko-osa elokuvalle Juna Busaniin.
Vladimir Kornilov

Vladimir Kornilov neuvostoliittolaisessa postimerkissä
Vladimir Alekseevitš Kornilov (ven. Владимир Алексеевич Корнилов, 13. helmikuuta 1806 Tverin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 17. lokakuuta 1854 Sevastopol) oli venäläinen sotilasjohtaja, Mustanmeren laivaston esikuntapäällikkö (vuosina 1850–1854), Krimin sodan sankari ja vara-amiraali (vuonna 1852).
Varhaisvuodet

Kornilov syntyi vuonna 1806 Tverin kuvernementissa lähellä Rjasnja-kylää Irkutsin ja Tobolskin kuvernööriperheeseen.
Hänet määrättiin Pietarin merivoimien kadettikuntaan vuonna 1821. Suoritettuaan koulutuksensa vuonna 1823 hän aloitti palveluksen Venäjän Itämeren laivastossa. Vuonna 1925 hänet liitettiin kaartin ekipaasiin.
Krimin sota

Kornilov oli Sevastopolin puolustuksen järjestäjänä, jossa hänen lahjakkuus sotilasjohtajana näkyi parhaiten. Hän osoitti esimerkin aktiivisen puolustuksen taitavasta järjestämisestä, jossa komensi seitsemän tuhannen ihmisen varuskuntaa. Kornilov katsotaan olevan uudenaikaisten sodankäyntimenetelmien perustaja.
Kornilov kaatui puolustuslinjalla Sevastopolin piirityksen aikana. Hänet haudattiin Vladimirin tuomiokirkossa Sevastopolissa.selvennä
Suomennetut runot

Kornilovin runoja on julkaistu suomeksi:
Uuden runon Venäjä, toim. Toivo Flink, Petrozavodsk 1989 Karjala ISBN 5-7545-0041-6 Runot suom. Taisto Summanen
Kaspianmerellä (Качка на Каспийском море)
Kuolemasta
Rusko (Лошадь)
Punalippu 1979; nro 9; s. 110–114
Miten karhun hampaita pakotti, suom. Taisto Summanen
Jukka Korkeila

| Jukka Korkeila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. lokakuuta 1968 (ikä 56) Hämeenlinna
Ammatti:  taidemaalari
Taiteilija
Ala:  maalaustaide
Palkinnot
 Vuoden nuori taiteilija 1999  Kuvataiteen valtionpalkinto 2019 
El Superhombre, Moderna Museet, Tukholma, 2006.
Jukka Korkeila (s. 11. lokakuuta 1968 Hämeenlinna) on suomalainen taidemaalari.
Jukka Korkeila on valmistunut kuvataiteen maisteriksi Kuvataideakatemiasta vuonna 2002. Hän aloitti opinnot Helsingissä Teknillisen korkeakoulun arkkitehtuuriosastolla 1988-1990 ja jatkoi Taideteollisen korkeakoulun sisustusarkkitehtuurin osastolla 1990-92 kunnes sai paikan Kuvataideakatemiassa vuonna 1992. Korkeila opiskeli maalaustaiteen osastolla Kuvataideakatemiassa vuosina 1992-1997.
Korkeilan teoksia on Kiasman, Sara Hildénin taidemuseon sekä Helsingin, Tampereen, Göteborgin ja Malmön taidemuseoissa sekä Moderna Museetissa ja Arkenissa Tanskassa.
Palkinnot ja tunnustukset

Vuoden nuori taiteilija 1999
Carnegie Art Award -ehdokkuudet 1999, 2008
Ars Fennica -ehdokkuus 2001
William Thuringin nimikkopalkinto 2009
Kuvataiteen valtionpalkinto 2019, https://www.taike.fi/fi/myonnetyt-apurahat/jukka-korkeila-sai-kuvataiteen-valtionpalkinnon
Julkaisuja

1998 Jukka Korkeila, Galerie Gebauer, Ruksal Druck, Berlin
2004 Doubting Thomas, FRAME publication 22, Helsinki : Finnish Fund for Art Exhange, Finland, ISBN 952-5065-20-0
2007 Bacchus Vortex, Nordiska Akvarellmuseet Publication no. 36, ISBN 978-91-89477-31-5, Billes Tryckeri AB, Mölndal, Sverige
2012 KOLME MAALAUSTA - Jukka Korkeila, HELSINKI CONTEMPORARY, Painomies, Helsinki, Finland
2015 Mika Hannula: Maalauksesta - esseitä ja keskusteluja, Helsinki, Parvs publishing, ISBN 978-952-5654-80-6, https://parvs.fi/kirja/mika-hannula/
2017 Nautinto, Jukka Korkeila, Elina Merenmies, Anna Retulainen. Parvs 2017 ISBN 978-952-7226-02-5, https://serlachius.fi/nautinto/
2018 SANGUINE, BLOEDROOD, Luc Tuymans on Baroque, MUHKA, Museum of Contemporary Art Antwerpen, Belgia, https://wp.assets.sh/uploads/sites/15610/2024/02/MHKA_Sanguine-Bloedrood_ePub_EN.pdf
2018 Michael Petry: The WORD Is Art (Hardcover), Thames & Hudson Ltd, Imago Publishing Ltd, China, ISBN 978-0-500-23966-7, https://thamesandhudson.com/the-word-is-art-9780500239667
2019 Jonas Ekeberg: Postnordisk - Den Nordiske kunstscenens vekst og fall 1976-2016, Torpedo Press 2019, Livonia Print, ISBN 978-82-93104-22-3, https://torpedobok.no/Postnordisk-1
2021 The soul has no gender. Jukka Korkeila, selected works 2005-2020. Parus Verus ISBN 978-952-7245-18-7, https://parusverus.fi/kirjat/jukka-korkeila-the-soul-has-no-gender/
2022 Aleksandra Mir & Tim Griffin (toim): Bad Reviews. Retrospective Press, https://www.aleksandramir.info/projects/bad-reviews/
2022 Jukka Korkeila: Ganz Finnland weint – Tränen der Trauer, der Freude und des Heilens, All of Finland weeps – tears of sorrow, joy and healing, The Finnish Institute in Germany, BUD Brandenburgische Universitätsdruckerei und Verlagsgesellschaft Potsdam mbH, Germany, ISBN 978-3-9806766-4-9 https://finnland-institut.de/publications/jukka-korkeila-ganz-finnland-weint-all-of-finland-weeps/
2022 KUUSI KATSETTA KOKOELMAAN, Teoksia Gösta Serlachiuksen taidesäätiön nykytaidekokoelmasta, Kustannusosakeyhtiö Parvs, Livonia Print, Riika 2022, Serlachius-museoiden julkaisuja 86, ISBN 978-952-7441-20-6, https://serlachius.fi/kuusi-katsetta-kokoelmaan/?_gl=1*12ura9c*_up*MQ..*_gs*MQ..*_ga*MTIyNzc0ODE0OS4xNzMzOTMxNTI0*_ga_582D80XWKM*MTczMzkzMTUyMy4xLjEuMTczMzkzMTUzNy4wLjAuMA..&gclid=EAIaIQobChMIv7WroIagigMVNJmDBx0abQdeEAAYASAAEgIf3vD_BwE
2023 Happily Ever After, Malmö konstmuseum, Mousse Publishing, ByWind, Sweden, First edition 2023, ISBN 978-88-6749-605-1, https://www.moussemagazine.it/shop/happily-ever-after/
2024 Michael Petry: MirrorMirror, Thames & Hudson Ltd, 14 November 2024, ISBN 9780500026205, https://thamesandhudson.com/mirrormirror-the-reflective-surface-in-contemporary-art-97805000262052023
Aiheesta muualla

Jukka Korkeila Kansallisgallerian kokoelmissa
Jukka Korkeila instagramissa
Jukka Korkeila / Helsinki Contemporary
Jukka Korkeila / Galleri Thomassen
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Taiteenala:  RKD Artists 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Kuudesti laukeava

| Kuudesti laukeava |
| --- | --- |
 Sarjan tunnusteksti.
Tyyli:  sketsisarja
Kestoaika:  noin 30 minuuttia
Luoja(t):  Lapinlahden Linnut
Kehittäjä(t):  Lapinlahden Linnut
Pääosissa:  Timo Eränkö Pekka Hedkrok Matti Jaaranen Nina Jääskeläinen Mikko Kivinen Hannu Lemola Tapio Liinoja Veli-Pekka Oinonen Tarja Omenainen Heikki Salomaa Minna Turunen
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Yle TV1
Esitetty:  28. maaliskuuta – 2. toukokuuta 1992
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  6
Tuotanto
Tuottaja(t):  Ere Kokkonen
Ohjaaja(t):  Pentti Kotkaniemi
Käsikirjoittaja(t):  Lapinlahden Linnut
Säveltäjä(t):  Lapinlahden Linnut
Tuotantoyhtiö(t):  TV1 Viihdetoimitus
Edeltäjä:  Maailman kahdeksan ihmettä
Seuraaja:  Lapinlahden Linnut Show
Aiheesta muualla
IMDb 
Kuudesti laukeava on suomalainen kuusiosainen vuonna 1992 valmistunut Yleisradion tuottama sketsisarja. Sarja on Lapinlahden Linnut -yhtyeen jäsenten tekemä kolmas sketsisarja, ja jatkoa edellisille sketsisarjoille Seitsemän kuolemansyntiä (1988) ja Maailman kahdeksan ihmettä (1990). Sketsisarja oli tuolloin viimeinen, jonka Lapinlahden Linnut tekivät Yleisradiolle.
Näyttelijät

Sarjassa näyttelivät kaikki samat yhtyeen jäsenet kuin kahdessa edellisessä sketsisarjassa. Uutena näyttelijänä mukana oli myös vuonna 1989 yhtyeeseen mukaan tullut Veli-Pekka Oinonen. Lapinlahden Lintujen edellisistä sketsisarjoista poiketen yhtyeen alkuperäinen solisti Markku Toikka ei esiintynyt enää Kuudesti laukeavassa, koska hän oli eronnut yhtyeen kokoonpanosta aiemmin.
Kuudesti laukeava erottui myös edellisistä sketsisarjoista siten, että siinä näyttelivät myös vaihtuvat naisnäyttelijät Minna Turunen, Nina Jääskeläinen ja Tarja Omenainen. Yhtyeen jäsen Mikko Kivinen kommentoi asiaa Helsingin Sanomien artikkelissa ennen sarjan ensiesityksen alkamista televisiossa, että: "onhan se hyvä, että mukana on edes yksi kaunis näyttelijä, ja että "saadaan vähän visuaalista tasapainoa." Aiemmissa sarjoissa yhtyeen miesjäsenet olivat esittäneet myös naisroolit.
Esitysajat

Sarja ensiesitys alkoi Yle TV1 -kanavalla 28. maaliskuuta 1992 kestäen 2. toukokuuta 1992 saakka. Uusintana sarja esitettiin syksyllä 2003.
Esitysajat > Esityspäivämäärät

| Jakso | Ensiesitys | Vuoden 2003 uusinta |
| --- | --- | --- |
| 1. | 28.3.1992 | 29.8.2003 |
| 2. | 4.4.1992 | 5.9.2003 |
| 3. | 11.4.1992 | 12.9.2003 |
| 4. | 18.4.1992 | 19.9.2003 |
| 5. | 25.4.1992 | 26.9.2003 |
| 6. | 2.5.1992 | 3.10.2003 |
Vastaanotto

Helsingin Sanomien toimittaja Jussi Karjalainen kommentoi sarjan ensiesityksen aikaan artikkelissaan, että sarja "nauruja laukaisee niuhommin kuin edeltäjänsä". Jukka Kajava puolestaan kirjoitti, että "sarja ei ole huono tai mitätön", ja "sarja on hetkittäin hauska, ihan ohimenevästäkin pistäväkin, mutta sen sisältöinen, että kaikki muutkin viihdeviikarit olisivat voineet tehdä saman ohjelman.".
Sarjan sketsejä > Alkusketsi: Sex Shop

Jokainen jakso alkaa Sex Shop -nimisellä alkusketsillä. Siinä erilaiset ihmiset kävelevät kadulla tehden samalla jotain askareita. Kulkiessaan seksikaupan ohi ihmiset pysähtyvät, vilkuilevat ympärilleen ja "pujahtavat" seksikauppaan. Lopuksi kauppaan menee myös nainen, jonka jälkeen kaupassa räjähtää, ja yhtyeen jäsenien päät lentävät ikkunasta ulos.
Sarjan sketsejä > Karpolla on asiaa

Parodia Karpolla on asiaa -ohjelmasta. Reportaasissa kerrotaan lempääläisestä rauhallista elämää viettävästä vanhuksesta, jonka elämä järkyttyi ostaessaan postimerkin postikonttorista. Postikonttorissa virkailija oli valehdellut postimerkin hinnasta vanhukselle. Karpo vaatii asiasta luonnollisesti selvitystä aina Postin ylintä johtoa myöten.
Sarjan sketsejä > Kärttynä

Karjalainen mieskansanlauluryhmä Kärttynä (parodia Värttinä-yhtyeestä) esittää hittikappaleensa ”Vanha kivennapalainen vitutuslaulu”, joka muistuttaa Värttinän menestyskappaletta "Marilaulu".
Sarjan sketsejä > Megavisa

Parodia 1990-luvulla televisiossa esitetystä visailuohjelmasta Megavisa. Sketsissä Megavisaan on etsimässä uutta juontaja Jukka-Pekka Paloa, ja vakanssia tavoittelemaan on ilmoittautunut kahdeksan toivorikasta kandidaattia. Äärimmilleen viedyillä hahmoilla oli kolme yhdistävää ominaisuutta: vesikampaus, mirri (eli rusetti), ja leveä hymy.. "Megatyttö-Marikaa" sketsissä esitti Tarja Omenainen.
Sarjan sketsejä > Nummisuutarit Karaoketeatterissa

Sketsissä Kansallisteatterin karaokeillassa katsojat pääsevät esittämään "karaokena" teatteriesityksiä. Lauri Vehviläinen -niminen mies on valinnut näytelmäksi Aleksis Kiven Nummisuutarit, jossa hän esittää Eskon roolia. Laten tulkinta roolista on omaehtoinen ja väkevä. Sketsin taustalla on 1990-luvun alussa Suomessa suosioon tullut karaokelaulanta.
Sarjan sketsejä > Oikeus voittaa

Mies tai nainen on pahoissa ongelmissa. Tilanteessa hänelle kuitenkin tarjotaan helppo ratkaisu, ja häntä rohkaistaan jatkamaan. Ongelmatilanteeseen joutunutta kuitenkin huijataan,  ja juuri kun hän on ilahtumaisillaan toisten ymmärtäväisyydestä, hänelle aletaan nauraa ja lopulta hänet hakataan.
Sketsijatkumon ensimmäisessä sketsissä pääosassa on poliisiasemalle tuotu alkoholisoitunut mies, toisessa sketsissä pääosassa on pölynimureita myyvä myyntiedustaja, ja kolmannessa sketsissä perhe, joka on menettänyt kotinsa, ja saapuu pankkiin neuvottelemaan asuntolainan takaisinmaksusta.
Sarjan sketsejä > Palkinto

Jatkoa sketsisarjassa Maailman kahdeksan ihmettä esitetylle sketsille. Suomeen on iskenyt lama, neuvostokauppa on romahtanut, ja teollisuudella menee kurjasti, josta syytetään pari vuotta sitten prenikan saanutta työmiestä. Tämän seurauksena prenikka otetaan häneltä pois, ja häntä hakataan remmillä. Jälleen työntekijä tuntee epäviihtymystä työssään.
Sarjan sketsejä > Rikoksen sovittelu

Sketsissä kaksi miestä kohtaavat toisensa sovittelussa sovittelijan kanssa. Toinen miehistä on pahoinpidellyt toisen miehen ravintolassa. Pahoinpidellyltä mieheltä kysytään sopivaa hyvitystä tapahtuneesta. Sovittelutilanne kuitenkin saa lopulta yllättävän käänteen.
Sarjan sketsejä > Teatteriseurue "Mahtavat mulkut"

Parodia naisteatteriryhmästä Raivoisat Ruusut. Ohjaaja Jaakko Lahnan vetämässä teatteriseurue Mahtavissa mulkuissa on vain miespuolisia teatterinäyttelijöitä. Näytelmää tullaan esittämään Lauttasaaren vesitornissa, jonka katsomossa on tilaa 16 katsojalle.