stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anton Drexler
Puolueen perustaminen

Tästä opintopiiristä syntyi 5. tammikuuta 1919 Deutsche Arbeiterpartei (Saksalainen työväenpuolue) eli DAP, ja Drexler toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1919-1921. Puolueen nimeksi muutettiin 24. helmikuuta 1920 Nationalsozialistische Deutsche Arbeiterpartei (Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue) eli NSDAP. Puolueeseen liittynyt entinen rintamasotilas Adolf Hitler alkoi kuitenkin määrätietoisesti ottaa puoluetta omaan johtoonsa.
Hitlerin ollessa vierailulla Berliinissä, kasvavasta yksinapaisuudesta huolestunut Anton Drexler ja muut perustajajäsenet yrittivät heikentää hänen valtaansa puolueessa kirjoittamalla syytekirjelmän, jossa Hitleriä syytettiin diktatorisista otteista ja jopa juutalaismaisesta toiminnasta. Hitler teki tästä teeman julkisessa kokouksessa ja Drexler joutui eroamaan.
Kirjassaan Taisteluni Hitler kuvasi Drexleriä yksinkertaiseksi työläiseksi, armeijaa käymättömäksi ja sotaa kokemattomaksi, lahjattomaksi puhujaksi, intohimottomaksi ja liian heikoksi johtamaan puoluetta, jonka johtoon kaivattiin miestä, joka on ”nopea kuin vinttikoira, sitkeä kuin nahka ja kova kuin Kruppin teräs”. Hitler valittiin Drexlerin seuraajana puolueen johtajaksi 1921, samalla Drexleristä tuli puolueen kunniapuheenjohtaja.
Drexler julkaisi vuonna 1919 kirjoituksen Mein politisches Erwachen (”Poliittinen heräämiseni”), jossa hän esitteli omaa henkilöhistoriaansa ja poliittisia ajatuksiaan.
Oluttupavallankaappaus yrityksen jälkeen

Epäonnistuneen oluttupavallankaappauksen jälkeen myös Drexler oli lyhyen aikaa vangittuna. Kansallissosialistinen puolue kiellettiin väliaikaisesti 1923 ja Drexler liittyi tänä aikana n.k. Völkischer Blockiin eli Kansalliseen liittoon, joka oli perustettu kansallissosialistisen puolueen tilalle peitejärjestöksi.
Kansallisen liiton listoilta hänet valittiin Baijerin maapäivien jäseneksi. Kun Kansallissosialistinen puolue perustettiin uudelleen vuonna 1925, ei Drexler enää liittynyt sen jäseneksi. Tämä ei johtunut niinkään Hitleristä kuin hänen ympärilleen kerääntyneistä uusista kannattajista, jotka Drexlerin mielestä eivät edustaneet alkuperäisiä kansallissosialistia ihanteita.
Drexler perusti oman, ”alkuperäistä kansallissosialismia” edustavan liikkeensä, Nationalsozialistischer Volksbund ("Kansallissosialistinen kansanliitto”), joka ei kuitenkaan menestynyt. Hitler hajotti tämän liikkeen noustuaan valtaan 1933. Tuolloin myös Drexler liittyi uudelleen kansallissosialistisen puolueen jäseneksi.  
Vuonna 1934 hänelle myönnettiin kansallissosialistisen puolueen verinen ansiomerkki. Drexler ei kuitenkaan saanut enää vaikutusvaltaa politiikassa. Drexler kuoli  Münchenissä vuonna 1942 kärsittyään alkoholismista. Hänen kuolemaansa ei noteerattu millään lailla sen enempää puolueen kuin valtakunnankaan lehdistössä.
Brittiläinen 1. laskuvarjodivisioona

| Brittiläinen 1>  laskuvarjodivisioona |
| --- | --- |
 1. laskuvarjodivisioonaa pudotetaan Oosterbeekiin syyskuussa 1944
Toiminnassa:  1941 – 1945
Valtio:   Iso-Britannia
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Maahanlaskujoukot
Lempinimi:  Red Devils
Sodat ja taistelut:  Operaatio Market Garden
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Frederick Browning Roy Urquhart
Brittiläinen 1. laskuvarjodivisioona oli brittiläinen sotilasyksikkö, joka taisteli toisessa maailmansodassa. Divisioona osallistui useisiin operaatioihin, joissa se kärsi suuria tappioita, erityisesti Operaatio Market Gardenissa.
Historia > Perustaminen, Pohjois-Afrikka ja Sisilia

1. laskuvarjodivisioona perustettiin 31. lokakuuta 1941 ja sen komentajaksi määrättiin kenraalimajuri Frederick Browning. Divisioona koostui aluksi 1. laskuvarjoprikaatista ja 1. maahanlaskuprikaatista, mutta heinäkuussa 1942 siihen liitettiin 2. laskuvarjoprikaati, jolloin siitä tuli vahvuudeltaan täysi divisioona. Kuitenkin loppuvuodesta 1942 1. laskuvarjoprikaati lähettiin Pohjois-Afrikkaan ja täten divisioonan vahvuus väheni jälleen entiselle tasolle. Yhden prikaatin puuttuminen korvattiin 3. laskuvarjoprikaatilla.
Divisioona lähetettiin 1. toukokuuta 1943 kenraalimajuri George F. Hopkinsonin komennossa Pohjois-Afrikkaan, jossa siihen liitettiin 1. laskuvarjoprikaati. Divisioonasta oli tällöin irrotettu kotiin jäänyt 3. laskuvarjoprikaati, joka muodosti perustan 6. laskuvarjodivisioonalle. 1. laskuvarjodivisioona osallistui maihinnousuun Sisiliaan, mutta vain 1. laskuvarjo- ja 1. maahanlaskuprikaatien voimin.
Yksikölle annettiin 9. syyskuuta käsky edetä Taranton satamakaupunkiin Italian mantereelle. Vallattuaan sataman 2. ja vasta divisioonaan liitetty 4. laskuvarjoprikaati etenivät sisämaahan.  Kenraalimajuri Hopkinson sai surmansa vihollisen konekivääritulessa ja komentajuus siirtyi prikaatinkenraali Ernest Downille, joka oli 1. laskuvarjoprikaatin komentaja. Marraskuussa divisioona sai käskyn palata Englantiin, mutta 2. laskuvarjoprikaati jäi Italiaan erillisenä yksikkönä.
Historia > Normandian maihinnousu

Tammikuussa 1944 divisioonan komentajaksi nimitettiin kenraalimajuri Roy Urquhart. Normandian maihinnousussa divisioona oli reservissä eikä osallistunut taisteluihin kuten 6. laskuvarjodivisioona, joka teki maahanlaskuja Ranskaan.
Divisioona liitettiin osaksi liittoutuneiden 1. laskuvarjoarmeijaa 2. elokuuta 1944.
Normandian maihinnousun ja Arnhemin (Operaatio Market Garden) välillä suunniteltiin noin 17 laskuvarjo-operaatiota, jollaiseen divisioona olisi ottanut osaa, mutta kaikki operaatiot peruttiin eri syistä. Yleisinpänä syynä oli maajoukkojen nopea eteneminen, jolloin suunnitellut kohteet oli jo vallattu, kun operaatio olisi voitu toteuttaa.  Divisioonan keskuudessa kehitettiin nimitys: "tulokseton/kuolleena syntynyt divisioona".
Jälkikirjoitus

Ylijohto oli arvioinut, että hyväkuntoinen divisioona pystyisi pitämään asemat joen pohjoispuolella vain neljä päivää. Kuitenkin pahasti rampautuneet joukot (mukaan lukien pataljoona motissa keskellä kaupunkia) pystyi pitämään asemat yhdeksän päivää. Alle neljäsosa divisioonan vahvuudesta palasi Arnhemista, eikä divisioonaa käytetty enää taistelutehtävissä. Divisioonan yksiköitä käytettiin Norjassa olevien saksalaisten joukkojen aseistariisuntaan touko-elokuussa 1945. Divisioona lakkautettiin marraskuussa 1945.
Organisaatio

Divisioonan joukkoihin kuului pioneeri-, viesti- ja tiedusteluyksiköiden lisäksi kevyttä tykistöä, passarintorjuntayksiköitä ja kevyt ilmatorjuntapatteri. Divisioonan pääjoukko muodostui 1-3 prikaatista.
Organisaatio > Prikaatit

1. maahanlaskuprikaati 10. joulukuuta 1941 - 31. elokuuta 1945
1. laskuvarjoprikaati 10. joulukuuta 1941 - 22. syyskuuta 1942, 7. toukokuuta 1943 - 5. toukokuuta 1945, 25. elokuuta 1945 - 31. elokuuta 1945
2. laskuvarjoprikaati 30. heinäkuuta 1942 - 16. marraskuuta 1943
3. laskuvarjoprikaati 13. marraskuuta 1942 - 11. huhtikuuta 1943
4. laskuvarjoprikaati 10. kesäkuuta 1943 - 9. joulukuuta 1944
Komentajat

kenraalimajuri Frederick Browning 4. marraskuuta 1941 - 5. kesäkuuta 1943
kenraalimajuri George F. Hopkinson 6. toukokuuta - 9. syyskuuta 1943
kenraalimajuri (väliaikainen) Ernest Down 11. syyskuuta 1943 - 9. joulukuuta 1943
kenraalimajuri Roy Urquhart 10. joulukuuta 1943 - marraskuu 1945
Divisioonankomentaja Urquhart komentopaikkansa edustalla lähellä Arnhemia
Jalkaväkirykmentti 25 (jatkosota)

| Jalkaväkirykmentti 25 (jatkosota) |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1941 - 1944
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Jalkaväki
Lempinimi:  Piikkirykmentti
Jatkosodan Jalkaväkirykmentti 25 (JR 25) oli jatkosodan Suomen maavoimien rykmentti, joka oli koottu Kymenlaakson reserviläisistä. Rykmenttiä kutsuttiin Piikkirykmentiksi vanhan kappalemitta piikin mukaan, joka tarkoitti ennen 25 pennin rahaa.
Perustaminen

Rykmentti perustettiin Kymenlaaksossa 18. kesäkuuta 1941 pääosin Anjalan, Sippolan, Iitin, Jaalan ja Valkealan miehistä.
Komentaja(t)

Rykmentin komentajaksi tuli everstiluutnantti Ilmari Pallari, joka joutui väistymään 20. kesäkuuta 1944 komentajan tehtävistä, kun hän joutui 4. divisioonan komentajan Pietari Autin hampaisiin. Seuraajakseen hän sai Jalkaväkirykmentti 5:n pataljoonan komentajan Auno Kuirin, joka ei nauttinut rykmentin miesten suosiota.
Rykmentin taistelut

Rykmentti taisteli jatkosodan alussa Nuijamaalta Viipuriin ja oli purkamassa Sommeen suurmottia. Rykmentti siirrettiin Itä-Karjalaan, jossa se koki kovia verisissä Villavaaran taisteluissa. Piikkirykmentti jatkoi etenemistä aina Karhumäkeen ja sieltä Hiisjärvelle koviin taisteluihin. Rykmentti oli asemasodan ajan asemissa Seesjärven ja Maaselän alueella. Kesäkuussa Piikkirykmentti oli matkalla Syvärille, kun suurhyökkäys Kannaksella alkoi ja rykmentti vietiin Kannakselle. Pataljoonat purettiin Kämärällä 16. kesäkuuta 1944, josta marssien siirtyivät Kaukjärvi-Mikkeljärvi kannakselle. Rykmentti koki siellä kovia jääden mottiin, josta pitkin metsiä miehet vaelsivat uusiin asemiin Talin maastoon. Taistelut jatkuivat Tali-Karisalmi-Ihantala alueella sodan loppuun asti. Rykmentti kotiutettiin 4. marraskuuta mennessä Kymenlaaksossa.
Sodan jälkeen

Sodan jälkeen miehet kokoontuivat rykmentin perustamispäivänä 18. kesäkuuta Kouvolassa. Tilaisuuteen kuului muun muassa seppeleen laskut ja ohimarssi, jonka otti vastaan aina kuolemaansa asti eversti Ilmari Pallari. Myöhemmin ohimarssi on jäänyt ja tilaisuudessa vain seppeleen laskut esimerkiksi Pallarin haudalla.  Nykyään rykmentin perinteitä vaalii Karjalan Prikaatin killan Osasto Piikki jossa on Maakuntajoukkojen reserviläistä, Seppele lasketaan edelleen joka vuosi muistomerkille
Ark Royal (1587)

| Ark Royal |
| --- | --- |
 Ark Royal

Aluksen vaiheet
Laskettu vesille:  1586
Palveluskäyttöön:  1587
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut huhtikuussa 1636
Loppuvaihe:  nostettu ja romutettu 1638
Tekniset tiedot
Uppouma:  812,8 t (vuoden 1608 jälkeen)
Pituus:  31 m (kölinpituus vuoden 1608 jälkeen)
Leveys:  11 m (vuoden 1608 jälkeen)
Syväys:  4,9 m (vuoden 1608 jälkeen)
Miehistöä:  268 merimiestä 32 tykkimiestä 100 merisotilasta
Aseistus
Aseistus:  1599: 4 × 60 naulan tykkiä 4 × 30 naulan tykkiä 12 × 18 naulan tykkiä 12 × 9 naulan tykkiä 6 × 6 naulan tykkiä 17 × pienempää tykkiä 1608 jälkeen: 42 erikokoista tykkiä
Ark Royal oli Englannin laivaston kaljuuna.
Valmistus

Alus piti laskea vesille 12. kesäkuuta 1586 Ark Raleigh -nimisenä Deptfordin telakalta, missä se valmistui 1587. Alus oli rakennuttajan Walter Raleighin uusien periaatteiden mukaan suunnittelema nelimastoinen purjealus. Elisabet I osti aluksen vesillelaskettaessa nimeten sen samalla Ark Royaliksi ja luovutti sen Charles Howardille laivaston lippulaivaksi.
Alus oli 30,48 metriä pitkä ja 11,28 metriä leveä. Sen uppouma oli 692 tonnia. Aluksen aseistuksena oli 38 suusta ladattavaa pronssitykkiä. Näistä kahdeksan oli lyhytputkisia, raskaita kuulia ampuvia puolikartauneja, 12 pitkäputkisia 18 naulan kulveriinejä ja 12 yhdeksän naulan puolikulveriinejä.
Palvelus

Alus otti osaa Espanjan Voittamattoman armadan tuhoamiseen Howardin lippulaivana. Taistelun jälkeen se johti alusten purjehtimisen ohi Firth of Forthin. Se oli edelleen lippulaiva, kun laivasto hyökkäsi 21. kesäkuuta 1596 Cádiziin. Hyökkäyksessä tuhottiin satamassa ollut Espanjan laivasto.
Seuraavan hallitsijan Jaakko I:n aikana Ark Royalin  kunnostaminen hyväksyttiin elokuussa 1606. Alus purettiin osiin ja rakennettiin uudelleen 1607–1608 Woolwichissa laivanrakentaja Phineas Pettin johdolla. Vesille laskettaessa 29. kesäkuuta 1608 alus nimettiin uudelleen Anne Royaliksi kuningatar Annen mukaan. Alus oli telakalta palatessaan muuttunut 40-tykkiseksi kuninkaalliseksi jahdiksi. Alus otettiin palvelukseen 1625 päällikkönään Thomas Love amiraali Edvard Cecilin lippulaivana epäonnisessa hyökkäyksessä Cádiziin.
Aluksesta piti tulla John Penningtonin lippulaiva, mitä varten sen olisi pitänyt siirtyä Medwayjokea ylöspäin 9. huhtikuuta 1636. Aluksen lähtiessä liikkeelle sen ankkuri oli kuitenkin edelleen pohjassa, mikä upotti sen keskelle jokea Tibury Hopen edustalle.
Aluksen nostaminen joesta tuli kalliimmaksi kuin sen rakentamiskustannukset ja lisäksi todettiin, että alus on korjauskelvoton. Aluksen jäännökset romutettiin 1638 Blackwallissa.
Kweneng

| Kweneng |
| --- | --- |
 Näkymä Kobokwen luolasta
 Sijainti
Valtio:   Botswana
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Molepolole (74 861 as, 2022)
Pinta-ala  ():  31 100 km²
Väkiluku (2022):  387 983
HDI (2022):  0,693
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  BW-KW
Kweneng on yksi Botswanan hallinnollisista alueista. Sen naapurialueita ovat etelässä Southern District, lännessä Kgalagadi, pohjoisessa Ghanzi, koillisessa Central District, idässä Kgatleng ja kaakossa South-East District.
Kwenengin alueen pinta-ala on 31 100 neliökilometriä. Väkiluku vuoden 2022 väestönlaskennassa oli 387 983. Alueen hallinnollinen keskus on Molepolole (74 861 as., 2022).
Muita alueen väkirikkaita kyliä ovat: Mogoditshane (88 004 as.), Mmopane (25 460 as.), Thamaga (25 300 as.), Gabane (20 027 as.), Kopong (13 823 as.) ja Metsimotlhabe (11 617 as.).
Alue on saanut nimensä seudulla asuneen asukkaiden, bakwena-klaanin toteemieläimestä krokotiilista (kwena).
Kweneng sijaitsee maan keskiosassa. David Livingstone työskenteli siellä lähetyssaarnaajana. Kwenengin nähtävyyksiä ovat luolat ja kalliopiirrokset.
Kobokwen luolan suuaukko kalliossa.
Livingstonen muistorakennus Kolobengissä.
Kgosi Setshele I:n museo Molepololessa.
Molepololen kylää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kweneng Wikimedia Commonsissa
Botswanan alueet
Central
Chobe
Ghanzi
Kgalagadi
Kgatleng
Kweneng
North-East
North-West
South-East
Southern
Falling into Infinity

| Falling into Infinity Dream Theater |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesä–heinäkuu 1997 Avatar-studio, New York
 Julkaistu: 19. syyskuuta 1997
 Tuottaja(t): Kevin Shirley
 Tyylilaji: progressiivinen metalli
 Kesto: 78.18
 Levy-yhtiö: EastWest
Listasijoitukset
  5.  52.
Dream Theaterin muut julkaisut
| A Change of Seasons 1995 | Falling into Infinity 1997 | Once in a LIVEtime 1998 |
Singlet albumilta Falling into Infinity
 ”Burning My Soul” Julkaistu: 1997  ”Hollow Years” Julkaistu: 1997  ”You Not Me” Julkaistu: 13. helmikuuta 1997
Falling into Infinity on yhdysvaltalaisen metalliyhtyeen Dream Theaterin neljäs studioalbumi. Albumi oli ainoa studioalbumi kosketinsoittaja Derek Sherinianin kanssa. Silloinen levy-yhtiö Elektra Records painosti yhtyettä tekemään lyhyempiä radiokelpoisia kappaleita, mistä seurasi erimielisyyksiä; kitaristi John Petrucci suhtautui levy-yhtiön painostukseen myötämielisesti mutta rumpali Mike Portnoy vastusti sitä vahvasti. 
Kustannussyistä levy-yhtiö ei halunnut julkaista tupla-albumia joten levyltä jouduttiin karsimaan pois paljon materiaalia, niiden joukossa alkuperäinen "Metropolis Pt. 2" joka sittemmin laajennettiin kokonaiseksi albumiksi. Edellä mainitun instrumentaalinen demo sekä lukuisia muita pois jätettyjä kappaleita on julkaistu myöhemmin yhtyeen omilla bootlegeillä.
Falling into Infinitya pidettiin ilmestyessään kaupallisena epäonnistumisena, joka ei radioystävällisemmästä suunnastaan huolimatta auttanut Dream Theateria menestymään. AllMusicin Jeremy Ulrey sanoi sitä "yhtyeen heikoimmaksi albumiksi debyytin jälkeen. Sitä on kutsuttu yhtyeen "kaikkein hankalimmaksi albumiksi", mikä johtui albumin tekemisessä tapahtuneesta luovasta jännitteestä ja ristiriidoista. Tämän takia yhtye vaati levy-yhtiötään olemaan puuttumatta albumiensa musiikilliseen suuntaan tulevaisuudessa. Mike Portnoyn mukaan hän olisi tehnyt "kokonaan erilaisen albumin", jos Elektra Records, Kevin Shirley ja Desmond Child eivät olisi olleet mukana albumin tekemisessä. John Petrucci taas on suhtautunut albumiin päinvastaisesti, ja haastattelussa vuonna 2004 hän sanoi "Ehkä voisin vähän tarkentaa: mielestäni se on todella suuri väärinkäsitys. Levy-yhtiöllä ei ollut vaikutusta albumiin. Teimme sellaisen albumin, jollaisen halusimme tehdä."
Kappaleet

Kaikki sävellykset Dream Theater.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | New Millennium | Mike Portnoy | 8.20 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | You Not Me | John Petrucci, Desmond Child | 4.58 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Peruvian Skies | Petrucci | 6.43 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Hollow Years | Petrucci | 5.53 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Burning My Soul | Portnoy | 5.29 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Hell's Kitchen | (instrumental) | 4.16 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Lines in the Sand | Petrucci | 12.05 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Take Away My Pain | Petrucci | 6.03 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Just Let Me Breathe | Portnoy | 5.28 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Anna Lee | James LaBrie | 5.51 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Trial of Tears" "I. It's Raining"  "II. Deep in Heaven"  "III. The Wasteland | John Myung | 13.06 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 78.12 |  |  |  |  |  |  |
| Japani version 3" bonus levy |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Take Away My Pain (Demo Version) | Petrucci | 6.49 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Speak to Me (Demo Version) | LaBrie | 6.25 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

James LaBrie – laulu
John Myung – basso, Chapman Stick
John Petrucci – kitara, taustalaulu
Mike Portnoy – rummut, taustalaulu
Derek Sherinian – kosketinsoittimet, taustalaulu
+
Doug Pinnick – taustalaulu kappaleessa "Lines in the Sand"
Arvostelut

Allmusic:
Aiheesta muualla

Albumi Falling into Infinity Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Falling into Infinity Discogsissa (englanniksi)
| n k Dream Theater |
| --- | --- |
 James LaBrie  Mike Portnoy  John Myung  John Petrucci  Jordan Rudess   Chris Collins  Charlie Dominici  Kevin Moore  Derek Sherinian  Mike Mangini 
Studioalbumit:  When Dream and Day Unite  Images and Words  Awake  Falling into Infinity  Metropolis Pt. 2: Scenes from a Memory  Six Degrees of Inner Turbulence  Train of Thought  Octavarium  Systematic Chaos  Black Clouds & Silver Linings  A Dramatic Turn of Events  Dream Theater  The Astonishing  Distance over Time  A View from the Top of the World  Parasomnia 
Livealbumit:  Live at the Marquee  Once in a LIVEtime  Live Scenes from New York  Live at Budokan  Score  Chaos in Motion 2007–2008  Live at Luna Park  Breaking the Fourth Wall  Distant Memories 
Kokoelmat:  Greatest Hit (...and 21 Other Pretty Cool Songs)  The Studio Albums 1992–2011 
EP:t:  A Change of Seasons 
Videot:  Images and Words: Live in Tokyo  5 Years in a Livetime  Metropolis 2000: Scenes from New York  Live at Budokan  Score  Chaos in Motion 2007–2008  Live at Luna Park  Breaking the Fourth Wall  Distant Memories 
Sivuprojektit:  Nightmare Cinema  Jelly Jam  Liquid Tension Experiment  Liquid Trio Experiment  MullMuzzler  OSI  Platypus  Transatlantic 
Muuta:  Diskografia  Luettelo kappaleista
Metsitys

Männyn taimilla metsitetty pelto Lopella lumen peittämänä 1967.
Metsitys eli metsittäminen tarkoittaa metsän perustamista alueelle, jolla metsää ei ole kasvanut, kuten aavikolle, pellolle tai suolle. Metsä tehdään yleensä istuttamalla puita.
Syitä

Syitä metsitykselle voivat olla esimerkiksi hiilinielujen luominen ilmaston lämpenemisen ehkäisemiseksi, aavikoitumisen pysäyttäminen, puutavaran kasvattaminen, tuulten vaimentaminen, haihdunnan vähentäminen, äärilämpötilojen hillitseminen, talojen ja karjan suojaaminen säältä, esteettiset syyt tai melun torjunta. Metsityksellä lisätään luonnon monimuotoisuutta, ja villieläimet saavat istutetuista metsistä pesimäpaikkoja, nukkumapaikkoja, ruokaa ja vaelluskäytäviä.
Esimerkkejä

Afrikassa Saharan aavikon alueella ja Sahelissa on toteutettu metsityshankkeita. Saharan metsittäminen on kustannustehokkainta autiomaan kiinteämaaperäisillä, kivikkoisilla ja kallioisilla alueilla. Sen sijaan Keski-Saharan hiekkadyynien metsittämisen on arvioitu tulevan paljon kalliimmaksi.
Islantiin yritetään palauttaa metsiä istuttamalla saarelle sitkankuusta ja kontortamäntyä. Pohjoisissa maissa kuten Islannissa metsittämistä auttaa ilmaston lämpeneminen, sillä se nopeuttaa puiden kasvua.
Keski-Aasian Araljärven kuivunutta pohjaa metsitetään saksaulipuulla myrkyllisen maan pölyämisen estämiseksi. Kesään 2018 mennessä Aralilla oli metsitetty jo 5000 neliökilometriä.
Kiinassa ja Intiassa on 2000-luvulla metsitetty hyvin laajoja alueita. Osittain sen ansiosta koko maapallon vihreä ala on vuosien 2000–2017 välillä kasvanut viidellä prosentilla.
Metsityshankkeita on toteutettu viime aikoina myös esimerkiksi Yhdysvalloissa, Brasiliassa, Chilessä, Uudessa-Seelannissa ja Ukrainassa.
Hiilen sitomiseksi tropiikkiin istutetaan usein metsiä, jotka koostuvat vain yhdestä puulajista. Tällaiset metsäplantaasit aiheuttavat monenlaista haittaa paikalliselle luonnolle. Niiden kyky sitoa hiiltä on myös jopa 40 kertaa heikompi kuin luonnonmetsien.
Pellon metsitys Suomessa

Pellon metsitys onnistuu varmemmin kivennäismaalla kuin turvemaalla. Biologisesti metsityskelvottomia ovat niukkaravinteisista rämeistä ja nevoista raivatut pellot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Metsitys Wikimedia Commonsissa
The Great Green Wall greatgreenwall.org. Viitattu 21.7.2019.
Kaupallisiin tarkoituksiin istutettu metsä Iranissa.
Lehtikuuselle istutettua peltoa Suomessa.
Ronimus

Ronimus on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
G. G. Ronimus (1875–1937), suomalainen lyseon lehtori ja kirjallisuuden suomentaja
Johan Vilhelm Ronimus (1865–1909), suomalainen lyseon lehtori ja kirjailija
Kristiina Ronimus (1952–2024), suomalainen säveltäjä, sovittaja ja laulaja
Olli-Matti Ronimus (1929–2005), suomalainen runoilija
Rafael Ronimus (1884–1934), suomalainen kirjailija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Adelaide Botty van den Bruele

| Adelaide Botty van den Bruele> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. tammikuuta 1996 (ikä 28) Sonkajärvi
Ammatti:  sisällöntuottaja, yrittäjä, joogaopettaja
Titteli:  Miss Suomi toinen perintöprinsessa 2022
Muut tiedot
Lempinimet:  Adele
Adelaide Josephina Hannele ”Adele” Botty van den Bruele (s. 2. tammikuuta 1996 Sonkajärvi) on Miss Suomi -kilpailun toinen perintöprinsessa vuodelta 2022.
Botty van den Bruele työskentelee sisällöntuottajana, yrittäjänä ja joogaohjaajana, joksi hän on opiskellut Thaimaassa. Hänen yrityksensä myy käytettyjä merkkilaukkuja.
Elämä > Tausta

Botty van den Bruelen sukunimi on peräisin hänen belgialaiselta isältään, Jacky Botty van den Bruelelta. Etunimensä hän on saanut isoisoäidiltään. Hänen äitinsä on kotoisin Sonkajärveltä.
Adelaide Botty van den Bruele syntyi Sonkajärvellä, mutta hänen perheensä muutti heti sen jälkeen takaisin Floridaan, missä hän asui ja kävi koulua yhdeksänvuotiaaksi asti. Floridassa van den Bruele harrasti viulunsoittoa ja balettia.
Kesät perhe vietti Sonkajärvellä, jonne he muuttivat Floridasta pysyvästi vuonna 2005. Sonkajärveltä he hankkivat Club Herrala -nimisen kartanon. Botty van den Bruelella on kolmoiskansalaisuus, ja hänen ensimmäinen äidinkielensä on englanti. Koska van den Bruele ei aluksi puhunut suomea juuri lainkaan, hän koki sopeutumisvaikeuksia. Hän joutui myös koulukiusatuksi nimensä ja monikulttuurisen taustansa vuoksi.
Botty van den Bruele huostaanotettiin 15-vuotiaana vanhempiensa sairauksien vuoksi. Myöhemmin hän muutti lukioon Helsinkiin, missä hän asui myös Miss Suomi -kilpailun aikaan. Lukioaikanaan 17-vuotiaana hän muutti Ruotsin Göteborgiin kesätöihin au pairiksi. Lukion jälkeen hän vietti välivuoden ja työskenteli sitten samanaikaisesti elokuvateatterissa, puhelinmyyjänä ja vakuutusyhtiössä markkinoijana. Seuraavaksi hän aloitti teologian opinnot yliopistossa. Vuonna 2021 hän muutti töihin Thaimaahan, mutta hän ei kokenut työpaikkaa odotetunlaiseksi, eikä ottanut sitä vastaan. Sen sijaan hän suoritti siellä joogaopettajan tutkinnon ja siihen liittyvän jatkokoulutuksen.