stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elokuvaohjaaja
Apulaisohjaaja

Apulaisohjaaja on varsinaisen ohjaajan ”oikea käsi”, jonka vastuualueita ovat muun muassa:
Tuotannon pitäminen käynnissä.
Avustajien oikean määrän laskeminen ja palkkaaminen.
Aikataulun laatiminen, sekä siitä ja mahdollisista muutoksista informointi ohjaajalle.
Kuvauksen aikana tapahtuvan avustajien taustatoiminnan ohjaaminen.
Ihmisistä ja tavaroista huolehtiminen (kaikki oikeassa paikassa oikeaan aikaan).
Apulaisohjaaja on useimmiten henkilö joka huutaa ennen ottoa ”hiljaisuus!” ja käskee kameraoperaattoria käynnistämään kameran.
Koulutus

Suomessa elokuvaohjaajaksi voi valmistua Aalto-yliopiston taideteollisessa korkeakoulussa. Myös ammattikorkeakouluissa voi suorittaa medianomin tutkinnon.
Kirjallisuutta

Klenner, Robert: Directing Screen Performances. Bloomsbury Academic, 2019. ISBN 9781350096363.
Wexman, Virginia Wright  ym. (toim.): Directing : Behind the Silver Screen : A Modern History of Filmmaking.  London : I.B. Tauris, 2017. ISBN 978-1-78831-038-3.
Elokuvan työryhmä: (vasemmalta) ohjaaja, apulaisohjaaja, kuvaaja ja äänitarkkailija.
Ohjaaja (oikealla) antaa viime hetken ohjeita näyttelijöille ja työryhmälle elokuvan Sherlock Holmes: Tapaus silkkisukka kuvauksissa.
Per Ekholm

Per Ole Ekholm
Per Ole Ekholm (12. toukokuuta 1893 Vaasa – 8. elokuuta 1973) oli suomalainen jääkärieversti, joka teki upseeriuransa pääasiassa Suojeluskuntajärjestön päällikkötehtävissä toimien muun muassa Helsingin suojeluskuntapiirin päällikkönä vuosina 1924–1927 ja 1934–1939.
Talvisodassa Ekholm komensi Kenttätäydennysprikaatia ja Ryhmä Talvelaan kuulunutta Osasto A:ta. Jatkosodassa hänen komennossaan olivat ensin Jalkaväkirykmentti 47 ja sitten 12. divisioona, jonka komentajana hän haavoittui. Sotien jälkeen Ekholm siirtyi liike-elämään toimitusjohtajaksi.
Hänen vanhempansa olivat hovioikeuden asessori Gideon Edvard Ekholm ja Ebba Fredrika Aminoff. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Anna Maria Wahlsin kanssa.
Opinnot

Per Ole Ekholm kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1911 ja kuului Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1911–1914. Suojeluskuntain komentajakurssin hän suoritti vuosina 1925–1926. Suojeluskuntain piiripäälliköiden täydennyskursseille hän osallistui vuonna 1937.
Jääkäriaika

Ekholm liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 4. huhtikuuta 1915 ja hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin 6. marraskuuta 1915 hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan ja 21. joulukuuta 1915 alkaen 4. komppaniaan. Ekholm otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, Schmardenissa sekä Aa-joella. Rintamapalveluksensa jälkeen hän suoritti Libaussa vuonna 1917 sotakoulun A-kurssin.
Suomen sisällissota

Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana majuriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan. komppanianpäälliköksi 5. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hänet komennettiin 30. maaliskuuta 1918 alkaen mentajaksi 3. Täydennyspataljoonaan, josta edelleen komentajaksi 10. huhtikuuta 6. jääkärirykmentin 17. jääkäripataljoonaan. Hän otti pataljoonansa mukana osaa Viipurin valloitukseen tähtääviin sotatoimiin.
Sisällissodan jälkeinen aika

Suomen sisällissodan jälkeen hän palveli komentajana 6. jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:ssa , minkä nimi pian muuttui Jääkäripataljoona n:o 3:ksi. Vielä samana vuonna 7. elokuuta 1918  hänet komennettiin päälliköksi Vuoristoprikaatin polkupyöräosastoon, mutta jo marraskuun 7. päivänä 1918 hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi Itä-Suomen jalkaväkirykmentti n:o 5:een, josta myöhemmin muodostettiin Pohjois-Savon rykmentti. Hän erosi Suomen armeijasta ja liittyi suojeluskuntajärjestöön 31. heinäkuuta 1919. Suojeluskunnassa hän otti vastaan Mikkelin suojeluskuntapiirin päällikön tehtävät. Suojeluskuntain yliesikuntaan hänet komennettiin 1. huhtikuuta 1920 päälliköksi ensin sotilaalliselle osastolle ja myöhemmin liikekannallepano-osastolle, jossa hän toimi kyseisen osaston päällikkönä. Kyseisessä tehtävässä hän osallistui vuoden 1924 alussa niin sanottuun upseerikapinaan, jonka tarkoituksena oli painostaa Lauri Ingmania ottamaan hallitukseensa puolustusministeriksi Lauri Malmberg tiukkoine ehtoineen, johon vaatimukseen Ingman sitten myöntyikin presidentti Ståhlbergin periaatteellisesta vastustuksesta huolimatta.  Kymenlaakson suojeluskuntapiirin päälliköksi hänet nimitettiin 1. tammikuuta 1927. Suojeluskuntain yliesikunnan sotilaallisen osaston päällikön tehtäviä hän hoiti muutamaan otteeseen vuonna 1934. Helsingin suojeluskuntapiirin päällikön tehtäviin hänet määrättiin 16. marraskuuta 1924.
Talvi- ja jatkosota

Talvisodan sytyttyä hänet komennettiin Kenttätäydennysprikaatin komentajaksi ja myöhemmin hän sai komennuksen ryhmä Talvelaan ja sai komentaakseen Osasto A:ta, jonka mukana osallistui taisteluihin Ilomantsissa. Välirauhan aikana hän toimi Helsingin suojeluskuntapiirin päällikkönä. Jatkosodan sytyttyä hän sai komentoonsa JR 47:n ja myöhemmin vuonna 1941 hän sai komentoonsa 12. divisioonan, jonka komentajana osallistui taisteluihin Karjalankannaksella, jossa haavoittui Ylikuunassa 7. elokuuta 1941. Haavoista toivuttuaan hän palveli lopun ajan jatkosodasta Helsingin sotilasläänin ja sotilaspiirin komentajana.
Sotien jälkeinen aika

Per Ole Ekholm erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1945 ottaakseen toimitusjohtajan tehtävät vastaan Saweco Oy:ssä, jossa tehtävässä oli aina vuoteen 1954 asti, jolloin siirtyi perustamansa yrityksen Tmi P. O. Ekholmin toimitusjohtajaksi. Urlus-säätiön isännöitsijänä hän toimi vuosina 1945–1973.
Luottamustehtävät

Tanskan Kongens Livjaegerkorpsin over jaeger honoris causa vuonna 1923. Kouvolan kauppalanvaltuuston jäsenenä hän toimi vuosina 1932–1935,  Suojeluskuntain päällystökoulun ja piiripäälliköiden keskinäisen kunnialautakunnan jäsenenä hän toimi vuosina 1935–1937, SAL:n johtokunnan puheenjohtajana hän toimi vuosina 1938–1953 sekä varapuheenjohtajana vuosina 1957–1973. Kansainvälisen ampumaunionin varapresidenttinä hän toimi vuosina 1952–1960. Maanpuolustuksen kannatussäätiön asiamiehenä hän toimi vuosina 1953–1973. Hän perusti  Suomalais-japanilaisen yhdistys ry:n ja toimi sen johtokunnan jäsenenä ja kunniajäsenenä. vuosina 1935–1967, yhdistyksen puheenjohtajana hän toimi vuodet 1956–1958.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Gruppenführer 2. syyskuuta 1915  Zugführer 31. toukokuuta 1917  Kapteeni 11. helmikuuta 1918  Majuri 16. toukokuuta 1920  Everstiluutnantti 6. joulukuuta 1927  Eversti. 6. joulukuuta 1934 |         |  Vapaudenristi 1. lk.  Suomen Valkoisen Ruusun Komentaja  Vapaudenristi 2. lk. tammenlehvien kera  Vapaudenristi 2. lk.  Vapaudenristi 4.lk.  Olympia-ansioristi 2.lk.  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jatkosodan muistomitali  Suomen Ampujain Liiton kultainen ansiomerkki  Suomen Reserviupseeriliiton kultainen ansiomitali  Suomen Urheilun kultainen ansiomitali  Suojeluskuntajärjestön rautainen ansioristi  Jääkärimerkki  Preussin Rautaristi. 2.lk.  Saksan Kotkan ritarikunta 1.lk.  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi  Tanskan Dannebrogin ritarimerkki  Viron Kotkaristi ritarikunnan 3. lk. ansioristi  Viron suojeluskuntien valkoinen risti 3.lk.  Liettuan Vyties Kryzius 2.lk.  Liettuan suojeluskuntajärjestön ansioristi  Latvian suojeluskunnan ansioristi  Ruotsin Miekkaritarikunnan komentajamerkki  Ruotsin maanpuolustuskorkeakoulun ansiomitali |
Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania.
Eläinjalostus

Eläinjalostuksen tavoitteena on muuntaa kotieläimiä ennalta määrättyyn suuntaan. Jalostustyössä on määritetty tavoite, mutta tavoitteet voivat muuttua olosuhteiden tai tarpeiden muuttuessa. Evoluutio toimii luonnonvalintana, jossa parhaiten vallitseviin olosuhteisiin sopeutuneet yksilöt lisääntyvät eniten. Kotieläinjalostuksessa valinnat määrittää ihminen.
Jalostussuunnat

Tyypillisiä jalostussuuntia ovat
naudoilla maidontuotanto
lampailla lihan-, villantuotanto
sioilla lihantuotanto
hevosilla erilaiset kilpailumenestykset
koirilla ja kissoilla rotukohtaiset tavoitteet
siipikarjalla lihan- ja munientuotanto
Näiden rinnalla on nykyisin yleensä terveysseuranta. Jos lehmä lypsää paljon mutta sen jalat ovat huonot, kokonaistilanne ei ole taloudellisesti kannattava. Jalostussuunta voi muuttua. Aikaisemmin tavoitteena oli tuottaa rasvaista maitoa, nykyisin pyritään vähärasvaiseen mutta korkeavalkuaiseen maitoon.
Jalostustyö on ennen kaikkea tilastollista ja yksittäisellä eläimellä ei ole suurta merkitystä. Joissakin tapauksissa vaikkapa hyvällä keinosiemennyssonnilla voi olla erittäin paljon jälkeläisiä. Tällaisen siitoseläimen arvioinnit ja varsinkin jälkeläisseurannat ovat erittäin tärkeitä.
Työkalut

Jalostuksen työkaluja ovat eläinten rakenne- ja tuotantoarvostelut, keinosiemennys ja alkionsiirrot. Kaikkia näitä seurataan tilastollisin menetelmin. Rakennearvosteluissa kiinnitetään huomiota ruumiin rakenteeseen ja mittasuhteisiin. Tiettyjä asioita voidaan painottaa. Nykyisin lypsylehmät ovat pihatoissa ja jalkavikoihin on alettu kiinnittää enemmän huomiota. Automatisoidut lypsyt edellyttävät tietynlaista utarerakennetta. Tuotantoarvosteluissa seurataan maidon määrää ja laatua. Lihantuotannossa seurataan painon kehittymistä sekä jalostuseläinten jälkeläisten teurastusten yhteydessä saatuja tietoja. Keinosiemennyksen avulla hyvältä siitosurokselta saadaan enemmän jälkeläisiä kuin astutusten avulla olisi mahdollista. Siitosuroksen arviointi ja tulosten seuranta ovat erittäin tärkeitä, koska myös huonot ominaisuudet voivat moninkertaistua. Keinosiemennys ehkäisee myös astutusten yhteydessä leviävien tautien leviämistä. Alkionsiirron avulla naaraseläimeltä voidaan saada enemmän jälkeläisiä kuin se normaalisti olisi mahdollista. Lypsylehmältä tarvitaan useita jälkeläisiä, jotta saataisiin tilastollista tietoa tuotoksesta. Lehmä poikii ensimmäisen kerran kaksivuotiaana ja siitä eteenpäin vasikan vuodessa. Kymmenen vasikan saamiseen kuluu kaksitoista vuotta. Alkionsiirroilla voidaan saada kymmenen jälkeläistä muutamassa vuodessa.
Riskit

Jalostusmateriaalin pitää olla mahdollisimman laaja, koska tulevia tarpeita on vaikea ennustaa. Monilla maatiaisroduilla voi olla ominaisuuksia, jotka joskus myöhemmin voisivat parantaa pitkälle jalostettuja rotuja, kun tavoitteet muuttuvat. Broilereiden sukulinjoissa on käytetty eläimiä, joita on alun perin kasvatettu taistelukukoiksi. Niiden lihasten rakenne paransi lihantuotantoa. Monet maatiaisnaudat ovat sarvettomia eli nupoja ja nykyisin nupoja suositaan koska ne sopivat hyvin pihattonavetoihin. Suurimpana riskinä onkin jalostusmateriaalin kaventuminen, koska suurtuotanto tähtää taloudelliseen menestykseen. Ei ole taloudellisesti kannattavaa pitää pientä maatiaislehmää kun samassa tilassa voi pitää enemmän tuottavan lehmän. Koirien ja kissojen jalostuksessa vaikuttavat muoti-ilmiöt erittäin paljon. Aikoinaan Lassie-filmit lisäsivät skotlanninpaimenkoirien kysyntää. Nykyisin suosittuja ovat pienet, pyöreäpäiset koirat. Kysehän on elävien lelujen kasvatuksesta. Järkevää perustetta tällaiselle kasvatukselle on vaikea keksiä. Muoti-ilmiöiden seuraaminen on lisännyt selvästi erilaisia sairauksia.
Gil Elvgren

Gil Elvgren  (Gillette A. Elvgren, 15. maaliskuuta 1914 – 29. helmikuuta 1980) oli yhdysvaltalainen kuvittaja ja mainospiirtäjä. Häntä pidetään yhtenä maailman tunnetuimmista pin-up-taiteilijoista. Elvgrenin ura pin-up-taiteilijana kesti neljäkymmentä vuotta 1930-luvulta 1970-luvulle. Tunnetuimmillaan hän oli 1960-luvulla.
Opinnot ja ura

Elvgren opiskeli taiteita Minneapolis Art Institutessa ja sen jälkeen American Academy of Artissa. Valmistuttuaan hän perusti oman studion vuonna 1936 St. Pauliin, missä hän ryhtyi piirtämään kalentereita ja muita pin-up-kuvia. Vuonna 1937 Elvgren siirtyi Chicagoon Stevens/Grossin palvelukseen ja teki Coca-Colalle näkyvän mainoskampanjan, joka teki hänet tunnetuksi. Vuodesta 1945 alkaen Elvgren aloitti pitkän työsuhteen Brown & Bigelowin kanssa, joka maksoi hänelle $2,500 jokaisesta kalenterimaalauksesta, joita Elvgren tuli tuottamaan vuosittain 24 kappaletta. Samoihin aikoihin Elvgren teki ahkerasti töitä muillekin työnantajille ja kuvitti mainoskampanjoiden lisäksi lehtiä kuten Cosmopolitania.
Työskentelytapa

Elvgren teki Brown & Bigelowille tuottamansa maalaukset öljyvärein 76 x 61 cm kankaalle. Hän käytti 32 värin palettia ja maalasi mallista studiossaan ottamansa valokuvan pohjalta. Joitain hänen lyijykynäluonnoksiaan on myös säilynyt.
Elvgren itse kuvaili ihannemalliaan naiseksi, jolla on viisitoistavuotiaan kasvot ja parikymppisen vartalo. Hän kertoi arvostavansa korkeaa otsaa, pitkää kaulaa, suurta silmien väliä, pieniä korvia, nöpönenää, tuuheaa tukkaa, täyteläisiä mutta ei ylisuuria rintoja, kauniita sääriä ja käsiä, ampiaisvyötäröä ja luonnollisen ylvästä ryhtiä. Elvgren korostikin mallinaan istuneiden naisten piirteitä maalauksissaan oman ideaalinsa suuntaan. Erityisen tärkeänä Elvgren piti mallin kasvojen ilmeikkyyttä, sillä hänen mielestään persoonallisuus on yhtä kuin kasvot. Hänen maalaustensa naiset ovatkin erityisen ilmeikkäitä muiden tunnettujen pin-up-taiteilijoiden kuviin verrattuna. Elvgren sanoi pyrkineensä erityisesti kuvaamaan maalauksissaan mallin silmien ilkikurista lämpöä.
Aiheesta muualla

Gil Elvgrenin virallinen sivusto
The Pin-Up Files – Gil Elvgren (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska 2  BnF data 2  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Muut:  Europeana  IdRef
Jambi (provinssi)

| Jambi Provinsi Jambi |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
 Koordinaatit: 1°35′S, 100°37′E 
Valtio:   Indonesia
Hallinto:  
 – Pääkaupunki:  Jambi
Pinta-ala:  20 058 km²
Väkiluku (2010):  2 879 900
 – väestötiheys:  68 as./km²
Kielet:  indonesia Jambin malaiji kerinci
Kansat:  malaijit (38%) jaavalaiset (28%) kerinciläiset (10%) minangkabaut (5%) sundalaiset (3%) bugisit (3%)
Sumatran korkein vuori Gunung Kerinci sijaitsee Jambin provinssin alueella.
Jambi on Indonesian provinssi Sumatran saaren itärannikolla. Jambin naapuriprovinsseja ovat pohjoisessa Riau, lännessä Länsi-Sumatra ja Bengkulu ja etelässä Etelä-Sumatra. Idässä Jambi rajoittuu Etelä-Kiinan mereen.
Jambin pääkaupunki on myös nimeltään Jambi. Provinssissa on yhteensä noin 2 879 900 asukasta (vuonna 2010) ja se on pinta-alaltaan 50 058 neliökilometriä. Noin 98 % asukkaista on muslimeita ja suurin etninen ryhmä on malaijit. Suurimmat vähemmistökansallisuudet ovat jaavalaiset ja kerinciläiset.
Historiansa aikana Jambin alue on kuulunut 600-1300 luvuilla kukoistaneeseen Srivijayan kuningaskuntaan. Srivijayan imperiumin taantuessa Jambin alue irtautui sen otteesta ja alueelle muodostui Jambin sulttaanikunta. 1600-luvulle alueelle tulivat hollantilaiset, jotka liittivät Jambin sulttaanikunnan alueen Kaakkois-Aasian siirtomaihinsa.
Elämän valttikortit

| Elämän Valttikortit Ahti Lampi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1980
 Formaatti: LP, C-kasetti
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 37.07
 Levy-yhtiö: Gold Disc
Ahti Lammen muut julkaisut
|   | Elämän Valttikortit 1980 | Onnenonkija 1981 |
Elämän Valttikortit on suomalaisen iskelmälaulaja Ahti Lammen vuonna 1980 julkaistu debyyttialbumi.
Albumin tunnetuin kappale on sen nimikappale ”Elämän Valttikortit”. Sanoittaja Vexi Salmi oli tarkoittanut laulun alun perin parodiaksi tuohon aikaan muodissa olleista itsetilitysiskelmistä. Kappaleen ja albumin saavuttama suosio osoittivat kuitenkin, että tällaisille melankolisille iskelmille oli olemassa tarve aikana, jolloin työttömyys oli käynyt Suomessa siihenastisissa huippuluvuissa, maaseutu oli maaltapaon jäljiltä entistä tyhjempi ja tuhatmäärin suomalaisia oli muuttanut Ruotsiin paremman elämän toivossa.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Elämän valttikortit | Heikki Annala, Vexi Salmi | 2.52 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Kuin hauras jää | Usko Kemppi, Vexi Salmi | 3.02 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Rakkaus on pettävää | Pepe Enroth | 3.41 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Rakastaa - unohtaa | Usko Kemppi, Vexi Salmi | 1.56 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Kesää kaipaan mä taas | Reijo Lumisalmi | 3.27 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Kevään taikaa | R. Lumisalmi | 3.36 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Lapsuuden pihamaa | R. Lumisalmi | 3.44 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Laulurastas | Usko Kemppi, Vexi Salmi | 2.45 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Aika parantaa | Usko Kemppi, Vexi Salmi | 2.53 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Sait minut tuntemaan | R. Lumisalmi | 3.32 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Kaksin on kauniimpaa | R. Lumisalmi | 2.30 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Balladi Katumajärvestä | Heikki Annala, Vexi Salmi | 3.07 |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Discogs
Margaret Elphinstone

Margaret Elphinstone (s. 1948 Kentissä) on skotlantilainen kirjailija.
Elämä

Margaret Elphinstone syntyi Kentissä, Englannissa. Hän opiskeli Queen's Collegessa Lontoossa ja Durhamin yliopistossa. Hän oli kirjoittamisen professori Strathclyden yliopiston englannin laitoksella Glasgow'ssa, kunnes jäi hiljattain eläkkeelle. Hänen akateemisen uransa merkittävimmät tutkimuskohteet ovat skotlantilaiset kirjailijat sekä kirjallisuus Skotlannin saaristossa.
Elphinstone on tehnyt laajoja opintomatkoja Islantiin, Grönlantiin, Labradoriin ja Yhdysvaltoihin. Hän asui kahdeksan vuotta Shetlanninsaarilla. Hänellä on kaksi lasta.
Ennen ryhtymistään professoriksi Glasgow'ssa 2003, hän työskenteli vaihtelevissa tehtävissä eri paikoissa. Joitakin kokemuksiaan hän hyödynsi myöhemmin kirjoissaan.
Islanders ilmestyi Elphinstonen osallistuttua arkeologisiin kaivauksiin Shetlanninsaariin kuuluvalla Papa Stourilla.
Työskenneltyään vuoden puutarhurina Gallowayssä hän julkaisi kaksi puutarhakirjaa.
Voyageurs perustuu vuoden oleskeluun Central Michigan Universityssä ja kanoottiseikkailuihin Ottawa-joella.
Teokset

Margaret Elphinstonen teoksia ei ole ilmestynyt suomeksi.
1985 Spinning the Green, novelli
1987 The Incomer or Clachanpluck, romaani. ISBN 0-7043-4070-4
1989 A Sparrow's Flight, romaani. ISBN 0-7486-6025-9
1991 An Apple from a tree, novellikokoelma. ISBN 0-7043-4281-2
1994 Islanders, romaani. ISBN 0-7486-6178-6
2000 The Sea Road, romaani. Perustuu islantilaisen Guðríðr Þorbjarnardóttirin elämään
2002 Hy Brasil, romaani. Perustuu myyttiseen Brasilin saareen
2003 Voyageurs, romaani
2006 Light, romaani. ISBN 978-1-84195-805-7
2009 The Gathering Night, romaani. ISBN 978-1-84767-288-9
Palkinnot

1990 Scottish Arts Council Writer's Bursary
1991 Scottish Arts Council Travel Award
Teoksesta The Sea Road
1993 Scottish Arts Council Writer's Bursary
1994 Scottish Arts Council Travel Award
2001 Scottish Arts Council Spring Book Award
Teoksesta Hy Brasil
1997 Scottish Arts Council Writer's Bursary
Teoksesta Voyageurs
2000 Scottish Arts Council Writer's Bursary
Aiheesta muualla

Website of Margaret Elphinstone (englanniksi)
Margaret Elphinstone in booksfromscotland.com (englanniksi)
Margaret Elphinstone in Contemporary Writers in the UK (englanniksi)
Science fiction (saksaksi)
Scottish Arts Council (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Margaret Elphinstone: Stromaufwärts. List Verlag 2006, p. 2 below. 522 pp., ISBN 3-548-60636-9
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Archaeology Data Service 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Margaret Elphinstone
Käännös suomeksi
Mahamat Déby

| Mahamat Déby> محمود بن إدريس ديبي إتنو |
| --- | --- |

Tšadin presidentti
 20. huhtikuuta 2021 (vt.) – 10. toukokuuta 2024 –  
Edeltäjä:  Idriss Déby
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1984 (ikä 40)
Tiedot
Uskonto:  islam
Sotilaspalvelus
Sotilasarvo:  kenraali
Taistelut ja sodat:  Tšadin sisällissota Malin sisällissota 2012
Mahamat ibn Idriss Déby Itno (arab.  محمود بن إدريس ديبي إتنو‎), tunnettu myös nimellä Mahamat Kaka (arab. محمد كاكا‎), (s. 1. tammikuuta 1984), on Tšadin presidentti huhtikuusta 2021 alkaen. Hänet valittiin virkaansa erillislailla hänen isänsä Idriss Déby Itnon kaaduttua sisällissodassa. Siirtymäkauden hallinnon piti kestää 18 kuukautta ja päättyä uusiin vaaleihin loppuvuodesta 2022, mutta aikataulu venyi. Vaalit pidettiin viihdoin toukokuussa 2024, ja Déby voitti ne saatuaan yli 60 prosenttia äänistä. Hänen kilpailijansa, pääministeri Succès Masra sai alle 20 prosenttia.
Mahamat Kaka on kenraali. Hän on saanut sotilaskoulutuksensa Ranskassa Aix-en-Provencen sotakorkeakoulussa ja hän on taistellut vuodesta 2006.
Lahden Hiihtoseura

| Lahden Hiihtoseura |
| --- | --- |

Perustettu:  1922
Paikkakunta:   Lahti  Päijät-Häme  Suomi
Lajit:  maastohiihto mäkihyppy yhdistetty ampumahiihto alppihiihto freestyle-hiihto lumilautailu
Puheenjohtaja:  Juha Kolu
Kotisivu:  lahdenhiihtoseura.fi
Lahden Hiihtoseura (LHS) on 3. huhtikuuta 1922 perustettu suomalainen talviurheiluseura. Sen kotipaikka on Lahti Päijät-Hämeessä, ja se on parhaiten tunnettu järjestämistään talviurheilukisoista sekä menestyneistä mäkihyppääjistään. Sen lajivalikoimaan kuuluvat mäkihypyn lisäksi maastohiihto, mäkihyppy, yhdistetty, ampumahiihto, alppihiihto, freestyle-hiihto ja lumilautailu.
Lahden Hiihtoseura on vuosittain järjestänyt Salpausselän Kisat vuodesta 1923 alkaen. Se on saanut järjestettäväkseen hiihdon maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1926, 1938, 1958, 1978, 1989, 2001 ja 2017 sekä ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1981, 1987 (naisten kilpailut) ja 1991.
Lahden Hiihtoseuraa edustaneita olympiavoittajia ovat Tapio Mäkelä, Siiri Rantanen, Veikko Kankkonen, Jari Puikkonen, Jari Mantila ja Toni Nieminen. Maailmanmestaruuden ovat voittaneet Mäkelän, Puikkosen ja Mantilan lisäksi Janne Ahonen, Anselm Knuuttila, Juhani Kärkinen, Pentti Kokkonen, Markku Pusenius ja Tami Kiuru.
LHS:n edustajien henkilökohtaiset SM-voitot mäkihypyssä

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Kpl | Nimi | Vuodet | Lajit |
| 14 | Janne Ahonen | 1993–2016 | normaalimäki (6), suurmäki (8) |
| 4 | Paavo Nuotio | 1925–1932 | normaalimäki |
| 4 | Eino Kirjonen | 1955–1962 | normaalimäki |
| 3 | Juhani Kärkinen | 1958–1961 | normaalimäki |
| 3 | Pentti Kokkonen | 1978–1985 | normaalimäki (1), suurmäki (2) |
| 3 | Toni Nieminen | 1992–1999 | pienmäki (1), normaalimäki (1), suurmäki (1) |
| 3 | Veli-Matti Lindström | 2001–2009 | pienmäki (1), suurmäki (2) |
| 3 | Ville Larinto | 2009–2016 | pienmäki (1), normaalimäki (2) |
| 2 | Leo Laakso | 1943–1945 | normaalimäki |
| 2 | Rafael Viljamaa | 1947–1949 | normaalimäki |
| 2 | Jari Puikkonen | 1981–1984 | normaalimäki (1), suurmäki (1) |
| 1 | Erkki Järvinen | 1928 | normaalimäki |
| 1 | Oiva Valonen | 1935 | normaalimäki |
| 1 | Kauko Lehtinen | 1946 | normaalimäki |
| 1 | Veikko Salmenranta | 1951 | normaalimäki |
| 1 | Pentti Uotinen | 1952 | normaalimäki |
| 1 | Veikko Kankkonen | 1964 | normaalimäki |
| 1 | Niilo Halonen | 1965 | normaalimäki |
| 1 | Osmo Leivo | 1966 | normaalimäki |
| 1 | Sami Nieminen | 1994 | suurmäki |
| 1 | Tami Kiuru | 2005 | suurmäki |
Huom: Kesämestaruuksia ei ole luvuissa mukana.