stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mike Stapleton

| Mike Stapleton> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. toukokuuta 1966 Sarnia, ON, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1986–2004
Seurat:  Chicago Blackhawks Arvika HC (Ruotsi I) Pittsburgh Penguins Edmonton Oilers Winnipeg Jets Phoenix Coyotes Atlanta Thrashers New York Islanders Vancouver Canucks Blues (SML) Leksands IF (SEL) Tappara (SML)
NHL-varaus:  132. varaus, 1984 Chicago Blackhawks
| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Hamilton 1986 | jääkiekko |  |
Mike Stapleton (s. 5. toukokuuta 1966 Sarnia, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Rightin puolelta pelannut keskushyökkääjä pelasi NHL:ssä yhteensä 697 ottelua, joissa syntyi tehot 71+111=182. Jäähyminuutteja tuli 342. Stapleton tunnettiin hyvänä aloittajana ja puolustusvoittoisena hyökkääjänä. Hän osasi pelata tarvittaessa myös laidassa.
Ura

Stapleton pelasi hyviä kausia OHL:n Cornwall Royalsissa vuosina 1983–1986. Chicago Blackhawks varasi hänet seitsemännellä kierroksella ensimmäisen OHL-kauden 1983–84 jälkeen. Kolmannella kaudellaan 1985–86 Stapleton teki OHL:n runkosarjassa hienot tehot 39+64=103. Hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Blackhawksiin, mutta pelasi alkukauden Kanadan maajoukkueessa. Stapleton pelasi Blackhawksin organisaatiossa kevääseen 1992 asti. Hän pelasi enimmäkseen farmijoukkueissa Saginaw Hawksissa ja Indianapolis Icessä, IHL:ssä. Keväällä 1990 Stapleton voitti IHL:n mestaruuden, Turner Cupin. Saman kauden hän aloitti hakemalla eurooppalaista pelituntumaa Ruotsin jääkiekon I-divisioonan Arvika HC:ssa, mutta palasi loppukaudeksi IHL:ään.
Syyskuussa 1992 Stapleton siirtyi vapaana agenttina Pittsburgh Penguinsiin, joka oli voittanut kahtena edellisenä keväänä Stanley Cupin. Stapletonin edellisen kauden joukkue Chicago Blackhawks pelasi kevään 1992 Stanley Cup -finaalissa Penguinsia vastaan, muttei Stapleton pelannut niissä. Blackhawksin jälkeen hän vakiinnutti paikkansa NHL:ssä ja pelasi siellä täysiä kausia, eikä saanut enää farmikomennuksia. Toisella Penguins-kaudellaan 1993–94 Penguins asetti Stapletonin siirtolistalle, josta Edmonton Oilers nappasi hänet helmikuussa 1994. Elokuussa 1995 Stapleton siirtyi vapaana agenttina Winnipeg Jetsiin. Kausi 1995–96 oli Jetsille viimeinen, sillä seura muutti sen jälkeen Arizonan Phoenixiin ja muutti nimensä Phoenix Coyotesiksi. Stapleton edusti Coyotesia kolme kautta kevääseen 1999 asti, jonka jälkeen hän siirtyi Atlanta Thrashersiin. Koska Thrashers oli uusi joukkue NHL:ssä, niin Stapleton siirtyi sinne täydennysvarauksessa.
Kausi 2000–01 jäi Stapletonin NHL-uran viimeiseksi. Hän siirtyi vapaana agenttina New York Islandersiin heinäkuussa 2000. Stapleton kaupattiin joulukuussa 2000 Vancouver Canucksiin vaihdossa yhdeksännen kierroksen varausvuoroon NHL:n varaustilaisuuteen 2001. Kiertolaiselle Canucks oli jo NHL-uran kahdeksas seura.
Stapleton palasi marraskuussa 2001 Eurooppaan ja siirtyi jääkiekon SM-liigajoukkue Espoo Bluesiin. Hän oli seuraan siirtyessään jo 35-vuotias. Stapleton kuitenkin onnistui pelaamaan hyvän kauden Espoossa ja hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Elitserien-joukkue Leksands IF:ään. Bluesissa paljon peliaikaa saanut Stapleton toimi myös joukkueen varakapteenina.
Stapleton pelasi Leksandissa 19 ottelua, jonka jälkeen hän palasi loppukaudeksi 2002–03 Bluesiin. Syyskauden 2003–04 hän harjoitteli kotimaassaan ja siirtyi tammikuussa 2004 loppukaudeksi Tapparaan korvaamaan latvialainen Leonīds Tambijevs. Kauden aikana hän pelasi siellä 18 ottelua. Yhteensä Stapleton pelasi SM-liigassa kolmen kauden aikana 92 ottelua ja teki niissä tehot 32+51=83. Jäähyminuutteja tuli 123.
Stapleton lopetti uransa keväällä 2004.
Maajoukkue

Stapleton pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1986 ja voitti hopeaa.
Pelaajauran jälkeen

Stapleton on toiminut uransa jälkeen NAHL-joukkue Traverse City North Starsin apuvalmentajana.
Perhe

Stapletonin isä on yli 600 ottelua NHL:ssä pelannut puolustaja Pat Stapleton. Hänellä on myös veli Tom, joka pelasi hänen kanssaan Ruotsissa kaudella 1989–90. Tom pelasi puolustajana. Mike Stapletonin perheeseen kuuluu Laura-vaimo sekä pojat Luke ja Nick.
Aiheesta muualla

Mike Stapleton The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Mike Stapleton Eurohockey.com. (englanniksi)
Mike Stapleton Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
Venäjän beachfutismaajoukkue

Venäjän beachfutismaajoukkue edustaa Venäjää beachfutiksen kansainvälisissä otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Venäjän jalkapalloliitto ja se kuuluu sekä FIFA:an että UEFA:an. Venäjän beachfutismaajoukkue on historian toiseksi menestynein maajoukkue MM-kilpailuissa Brasilian jälkeen, se on voittanut kilpailut kahdesti, vuosina 2011 ja 2013. Ensimmäistä kertaa Venäjä osallistui MM-kilpailuihin vuonna 1996 Rio de Janeirossa. MM-kilpailuihin se on osallistunut kuusi kertaa.
Euro Beach Soccer Leaguen eli niin sanotut EM-kilpailut Venäjä on voittanut neljästi ja Euro Beach Soccer Cupin kahdesti. Vuonna 2015 Venäjä voitti historian ensimmäisistä Euroopan kisoista kultaa voittamalla finaalissa Italian 3-2.
Maajoukkueen päävalmentajana toimii nykyisin Mihail Lihatšev.
Pelaajat

Venäjän beachfutismaajoukkueen pelaajat pronssiin päättyneissä vuoden 2015 MM-kilpailuissa Portugalin Espinhossa.
| --- | --- |
 1 M Andrei Buhlitski  2 P Juri Gortšinski  3 P Kirill Romanov  4 L Aleksei Makarov  5 P Juri Krašeninnikov  6 L Dmitri Šišin :  7 P Anton Škarin  8 P Ilja Leonov (C)  9 H Jegor Šaikov  10 P Artur Paporotnyi  11 H Anatoli Peremitin  12 M Ivan Ostrovski
Pelaajat > Muita pelaajia

Suluissa pelipaikka ja esiintyminen joukkueessa.
Jegor Jeremejev (H, MM 2013)
Danila Ippolitov (M, MM 2013)
Roman Zaikin (P, MM 2011)
Aleksandr Filimonov (M, MM 2011)
Käännös suomeksi
Wattie Buchan

| Wattie Buchan |
| --- | --- |
 Wattie Buchan esiintymässä vuonna 2007.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Walter David Buchan
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1957 Edinburgh
Muusikko
Aktiivisena:  1979–
Tyylilajit:  street punk, hardcore punk
Levy-yhtiöt:  Nuclear Blast 
Aiheesta muualla
www.the-exploited.net
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Walter "Wattie" David Buchan  (s. 24. heinäkuuta 1957 Edinburgh) on skotlantilaisen hardcore punk -yhtye The Exploitedin laulaja.
Britannian armeijan käytyään Buchan palasi kotikaupunkiinsa Edinburghiin. Buchan kiinnostui punkista kuultuaan Sex Pistolsista. Buchan on naimisissa Gena Buchanin kanssa. Hänen veljensä Wullie soitti punkrockyhtyeessä, josta myöhemmin tuli The Exploited. He ottivat Buchanin yhtyeeseen vokalistiksi. Yhtye on jatkanut toimintaansa 2000-luvulle asti. Yhtye aloitti soittamalla Oi!: ta ja streetpunkia, mutta sen musiikissa on nykyisin vaikutteita thrash metallista.
Buchan tunnetaan kriittisenä useita muita punkmuusikkoja kohtaan, varsinkin Green Dayta, Henry Rollinsia, Jello Biafraa, Bad Religionia ja emoyhtyeitä kohtaan.
Venäjän duuman vaalit 1999

19. joulukuuta 1999 pidettiin Venäjän federaation lainsäädäntöelimen vaalit. Pelissä oli 450 Venäjän lainsäädäntöelimen alemman huoneen eli valtioduuman paikkaa (Gosudarstvennaya Duma).
Tulokset

| Puolue | Puolue | Äänet |  % | Paikat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Kommunistinen puolue | 16 196 024 | 24,29 | 113 |
|  | Sitoutumattomat | 27 877 095 | 42,98 | 105 |
|  | Yhtenäisyys | 15 549 182 | 23,32 | 73 |
|  | Isänmaa - Koko Venäjä | 8 886 753 | 13,33 | 68 |
|  | Oikeistovoimien liitto | 5 677 247 | 8,52 | 29 |
|  | Jabloko | 3 955 611 | 5,93 | 20 |
|  | Liberaalidemokraatit | 3 990 038 | 5,98 | 17 |
|  | Kotimme on Venäjä | 790 983 | 1,19 | 7 |
|  | Movement in Support of the Army | 384 404 | 0,58 | 2 |
|  | Russian All-People's Union | 245 266 | 0,37 | 2 |

| Yhteensä | Yhteensä | 66 667 682 | 100 % | 450 |
Aiheesta muualla

Tietoa Ylen arkistosta
Walter Dickson

| Walter Dickson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1916
Kuollut: 1990 (73–74 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Walter Dickson (1916 New Haven, Yhdysvallat – 1990) oli ruotsalainen kirjailija ja kriitikko.
Dickson kuvaa romaaneissaan länsigötanmaalaista maaseutuväestöä ja maaseudun teollistumista. Hänen aiheenaan on myös 1900-luvun vaihteen ruotsalaisten Amerikkaan muutto. Hän itse syntyi Yhdysvalloissa, missä hänen isänsä toimi rakennusmestarina. Perhe palasi Ruotsiin 1921.
Dickson oli koulutukseltaan filosofian kandidaatti Göteborgin yliopistosta, ja hän opiskeli myös Uppsalassa. Vuodesta 1943 hän työskenteli kirjallisuuskriitikkona Ny Tid -lehdessä ja lisäksi monissa muissa ruotsalaisissa ja suomalaisissa kirjallisuus- ja ammattiyhdistyslehdissä.
Volvo Bus Finland

Volvo Bus Finland oli 2004 muodostunut linja-autojen valmistaja Tampereella ja Liedossa. Carrus Oy oli siirtynyt jo vuonna 1998 Volvo Bussar Ab:n tytäryhtiöksi. 2008 Volvo Bus Finland sulki Tampereen tehtaan ja myi Liedon tehtaan suomalaiselle sijoittajaryhmälle. Liedon tehdas jatkoi nimellä  Carrus Delta Oy.
Venäjän cup (jalkapallo)

Venäjän cup (ven. Кубок России) on Venäjän miesten jalkapallojoukkueille järjestettävä cup-muotoinen kilpailu. Ensimmäisen kerran cup pelattiin vuonna 1992. Menestyneimmät seurat ovat TsSKA Moskova seitsemällä ja Lokomotiv Moskova kahdeksalla voitollaan.
Loppuottelut

| Kausi | Voittaja | Tulos | Toinen sija |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992–1993 | Torpedo Moskova | 1–1, 5–3 rp. | TsSKA Moskova |
| 1993–1994 | Spartak Moskova | 2–2, 4–2 rp. | TsSKA Moskova |
| 1994–1995 | Dynamo Moskova | 0–0, 8–7 rp. | Rotor Volgograd |
| 1995–1996 | Lokomotiv Moskova | 3–2 | Spartak Moskova |
| 1996–1997 | Lokomotiv Moskova | 2–0 | Dynamo Moskova |
| 1997–1998 | Spartak Moskova | 1–0 | Lokomotiv Moskova |
| 1998–1999 | Zenit Pietari | 3–1 | Dynamo Moskova |
| 1999–2000 | Lokomotiv Moskova | 3–2 ja. | TsSKA Moskova |
| 2000–2001 | Lokomotiv Moskova | 1–1, 4–3 rp. | Anži Mahatškala |
| 2001–2002 | TsSKA Moskova | 2–0 | Zenit Pietari |
| 2002–2003 | Spartak Moskova | 1–0 | FK Rostov |
| 2003–2004 | Terek Groznyi | 1–0 | Krylja Sovetov Samara |
| 2004–2005 | TsSKA Moskova | 1–0 | FK Himki |
| 2005–2006 | TsSKA Moskova | 3–0 | Spartak Moskova |
| 2006–2007 | Lokomotiv Moskova | 1–0 ja. | FK Moskova |
| 2007–2008 | TsSKA Moskova | 2–2, 4–1 rp. | Amkar Perm |
| 2008–2009 | TsSKA Moskova | 1–0 | Rubin Kazan |
| 2009–2010 | Zenit Pietari | 1–0 | Sibir Novosibirsk |
| 2010–2011 | TsSKA Moskova | 2–1 | Alania Vladikavkaz |
| 2011–2012 | Rubin Kazan | 1–0 | Dynamo Moskova |
| 2012-2013 | TsSKA Moskova | 1-1, 4-3 rp. | FK Anži Mahatškala |
| 2013-2014 | FK Rostov | 1-1, 6-5 rp. | FK Krasnodar |
| 2014–2015 | Lokomotiv Moskova | 3–1 ja. | FK Kuban Krasnodar |
| 2015–2016 | Zenit Pietari | 4–1 | TsSKA Moskova |
| 2016–2017 | Lokomotiv Moskova | 2–0 | Ural Ekaterinburg |
| 2017–2018 | FK Tosno | 2–1 | Avangard Kursk |
| 2018–2019 | Lokomotiv Moskova | 1–0 | Ural Ekaterinburg |
Menestys joukkueittain

| Joukkue | Voitot | Voittojen vuodet |
| --- | --- | --- |
| Lokomotiv Moskova | 8 | 1996, 1997, 2000, 2001, 2007, 2015, 2017, 2019 |
| TsSKA Moskova | 7 | 2002, 2005, 2006, 2008, 2009, 2011, 2013 |
| Spartak Moskova | 3 | 1994, 1998, 2003 |
| Zenit Pietari | 3 | 1999, 2010, 2016 |
| Torpedo Moskova | 1 | 1993 |
| Dynamo Moskova | 1 | 1995 |
| Terek Groznyi | 1 | 2004 |
| Rubin Kazan | 1 | 2012 |
| FK Rostov | 1 | 2012 |
| FK Tosno | 1 | 2018 |
White Castle

| White Castle |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Yksityinen
Perustettu:  13. syyskuuta 1921 Wichita, Kansas
Toimitusjohtaja:  Billy Ingram, Walter Anderson
Kotipaikka:  Columbus, Ohio, Yhdysvallat
Toimiala:  pikaruoka
Tuotteet:  pikaruoka, esimerkiksi hampurilaiset
Kotisivu:  www.whitecastle.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
White Castle on yhdysvaltalainen pikaruokaketju Keskilännessä ja New Yorkin metropolialueella ja se on ensimmäinen koko Yhdysvalloissa perustettu pikaruokaketju. Yhtiö on tunnettu sen neliönmuotoisista, kohtuupienistä hampurilaisista. Joskus Slidereiksi kutsuttuja hampurilaisia sai viidellä sentillä 1940-luvulle asti ja hinta pysyi kymmenessä sentissä vuosia sen jälkeen. Muutaman vuoden ajan, kun alkuperäisiä hampurilaisia myytiin viidellä sentillä, White Castle levitteli myynninedistämistarkoituksessa paikallisiin sanomalehtiin mainoksia, jotka sisälsivät kuponkeja, joilla sai viisi hampurilaista kymmenellä sentillä, mutta vain noutamalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta White Castle Wikimedia Commonsissa
White Blood Cells

| White Blood Cells The White Stripes |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmikuussa 2001
 Julkaistu: 3. heinäkuuta 2001
 Tuottaja(t): Jack White
 Tyylilaji: garage rock, blues-rock
 Kesto: 40.25
 Levy-yhtiö: V2 Records (U.S.) Sympathy for the Record Industry 
The White Stripesin muut julkaisut
| De Stijl 2000 | White Blood Cells 2001 | Elephant 2003 |
White Blood Cells on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen The White Stripes kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2001.
Kappaleet

Dead Leaves and the Dirty Ground – 3.04
Hotel Yorba – 2.10
I'm Finding It Harder to Be a Gentleman – 2.54
Fell in Love with a Girl – 1.50
Expecting – 2.03
Little Room – 0.50
The Union Forever – 3.26
The Same Boy You've Always Known – 3.09
We're Going to Be Friends – 2.22
Offend in Every Way – 3.06
I Think I Smell a Rat – 2.04
Aluminum – 2.19
I Can't Wait – 3.38
Now Mary – 1.47
I Can Learn – 3.31
This Protector – 2.12
Walkerville (Montana)

| Walkerville |
| --- | --- |
 Lexington Mine.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Montana
Piirikunta:  Silver Bow
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5,77 km²
 – Josta vettä:  0 km² 
Väkiluku (2020):  639
 – Väestötiheys:  110 as./km²
 
 https://southwestmt.com/communities/walkerville/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Walkerville on kunta (town) Montanan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 1 396 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Silver Bow’n piirikunnassa, ja Butten kaupunki ympäröi sitä joka puolelta.
Väestö

Vuonna 2020 Walkervillessä asui 639 asukasta ja 296 kotitaloutta. Asukkaiden mediaani-ikä oli 47,5 vuotta ja kotitalouksien mediaanitulot olivat 32 667 dollaria. 0,5 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Walkerville (Montana) Wikimedia Commonsissa
White Hart Lane

| White Hart Lane> The Lane |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Tottenham, Lontoo, Englanti
Koordinaatit:  51°36′11.74″N, 0°3′56.65″W
Rakennustyöt aloitettu:  1898
Avattu:  4. syyskuuta 1899
Suljettu:  14. toukokuuta 2017
Purettu:  2017
Omistaja:  Tottenham Hotspur
Kenttä:  Nurmi
Arkkitehti:  Archibald Leitch
Katsojakapasiteetti
 36 284 
Kentän mitat
 110 x 73 jaardia 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
White Hart Lane oli stadion Tottenhamissa, Lontoossa, Englannissa ja se toimi Tottenham Hotspurin kotistadionina. Joukkue muutti stadionille sen valmistusvuonna 1899. Ensimmäinen ottelu päättyi Spursin 4–1 voittoon Notts Countysta. Ottelua seurasi 4 000 katsojaa. Kapasiteetiltaan stadion oli 36 310 suuruinen. Viimeinen ottelu White Hart Lanella pelattiin 14. toukokuuta 2017, jonka Tottenham voitti Manchester Unitedia vastaan 2–1. White Hart Lanen sijainnille Tottenham rakensi uuden kotistadionin, jonka piti olla valmis kesällä 2018. Uusi Tottenham Hotspur Stadium valmistui lopulta kuitenkin keväällä 2019.
Stadionin oli suunnitellut kuuluisa skotlantilainen Archibald Leitch, joka on White Hart Lanen lisäksi suunnitellut useita stadioneita Britanniassa. Yleisöennätys stadionilla tehtiin 5. maaliskuuta 1938, kun 75 038 katsojaa seurasi Tottenhamin ja Sunderlandin välistä FA Cupin ottelua.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stadionin historiaa seuran sivuilla
Walking After You

| ”Walking after you” Foo Fighters |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The Colour and the Shape
 Julkaistu: kesäkuu 1998
 Tuottaja(t): Jerry Harrison
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 05.03
 Levy-yhtiö: Elektra
Foo Fightersin muut singlet
| ”My Hero” 1998 | ”Walking After You” 1998 | ”Learn to Fly” 1999 |
Walking After You on Foo Fighters -yhtyeen vuonna 1998 julkaistu single, joka julkaistiin soundtrack-albumilta X-Files. Kappale kuitenkin julkaistiin Foo Fightersin albumilla The Colour and the Shape vuonna 1997. Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo.
Kappaleet

Foo Fighters: Walking After You
Ween: Beacon Light
Listasijoitukset

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1998 | Official UK Singles Chart | No. 20 |
| 1998 | Modern Rock Tracks | No. 12 |
| 1998 | Adult Top 40 | No. 35 |
| 1998 | Official New Zealand Singles Chart | No. 48 |
| 1998 | Official Euro Hot 100 Singles | No. 87 |
Väinämeri

| Väinämeri> Väinameri |
| --- | --- |
 Väinämeren sijainti Virossa.
Koordinaatit:  58.75°N, 23.08333°E
Valtio:  Viro
Vesialue:  2 200 km²
Saaria:  300
Suurin syvyys:  24 m
Keskisyvyys:  5 m
Väinämeri (vir. Väinameri) on Saarenmaan, Muhun, Hiidenmaan ja Vormsin saarten sekä Viron mantereen rannikon ympäröimä matala, melkein suljettu sisämerialue. Saarten ja mantereen välissä on salmia: Voosi kurk, Hari kurk, Soela väin, Väike väin ja Suur väin. Vuosina 1894–1896 Saarenmaan ja Muhun välille Väike väinin salmen yli rakennettiin 3,6 metrin levyinen pengertie. Väinämeren itäosassa kulkee vaikea vesireitti Suomenlahdesta Riianlahteen. Reitin vaarallisuudesta kertoo sen nimi Paternoster, joka on Suur väinin suulla olevan Viirelaidin saaren keskiaikainen nimi.
Yhteydet saarilta toiselle ja mantereelle hoidetaan lautoilla.
Meren pinta-ala on 2 200 neliökilometriä. Siinä on runsaasti pieniä saaria ja lahtia. Sen keskisyvyys on viisi metriä. Vain Suur väinin syvyys on enimmillään 24 metriä. Maan kohoamisen vuoksi merelle ilmestyy uusia saaria ja olemassa olevien pinta-ala kasvaa.
Merialue on meriluontonsa puolesta ainutlaatuisen arvokas, ja se on suojeltu Itämeren ensimmäisenä erityisenä mertensuojelualueena. Se on melkein luonnontilainen. Suomen ympäristöministeriö on vuosina 1997–1999 kartoittanut Väinämeren vedenalaiset biotoopit ja kalojen tärkeimmät kutualueet.
Suojelualueita siellä on esimerkiksi Matsalun luonnonsuojelualue, joka on Euroopan merkittävimpiä lintujensuojelualueita. Lisäksi siellä on Käinanlahti–Kassarin luonnonsuojelualue ja Hiidenmaan saaren maisemasuojelualue. Lähes koko alue kuuluu Länsi-Viron biosfäärin suojelualueeseen.
Väinämeren vesikasveja ovat hapsivita, ahvenvita, meriajokas ja haurat. Siellä on irtonaisena kasvavia kääpiökokoisia rakkoleviä ja punaleväesiintymiä ja meriajokas- ja näkinpartaiskasvustoja. Ympäristö tarjoaa sekä kasveille että eläimille suotuisan elinympäristön.
Väinämerellä tehtiin elokuussa 1999 Itämeren ensimmäinen havainto vierasperäisestä meduusalajista asovanhydromeduusasta (Maeotias marginata).
Väinämeren lahdissa vesi on kesällä poikkeuksellisen lämmintä, lähes yhtä lämmintä kuin Välimerellä. Toisaalta talvella siellä jäätilanne on hankalin koko Virossa. Talvien vaihtelevuudesta huolimatta Väinämeri jäätyy kokonaan joka talvi 2–4 kuukaudeksi. Kovina pakkastalvina saarille voi ajaa autolla jääteitä pitkin.
Saaret

Väinämeren saaret ryhmitellään maantieteellisesti yhteentoista ryhmään:
I. Hiidenmaan itäosan saaret: Vissusaaret, Selgrahu, Kakralaid, Kukkarahu, Kadakalaid, Hellamaa rahu, Vohilaid, Hõralaid, Heinlaid, Langekare, Kaevatsi laid jm
II. Vormsia ympäröivät saaret: Suur- ja Väike-Tjuka, Seasaar, Pasilaid, Hobulaid, Rukkirahu, Kuivarahu jm
III. Noarootsin niemimaata ympäröivät ja Haapsalun lahden saaret: Pinukse saar, Pleesi saar, Roograhu, Kajakarahu jm
IV. Kassaria ympäröivät ja Käinan lahden saaret: Vareslaid, Kadakalaid, Ristilaid, Ruselaid jm
V. Hiidenmaan kaakkoisosan saaret: Saarnaki laid, Hanikatsi laid, Vareslaid, Kõrgelaid, Hanerahu, Ahelaid, Kõverlaid jm
VI. Kumarin saariryhmä: Kumarinsaari, Valgerahu, Tondirahu ja Sipelgarahu
VII. Tauksi-Liian saariryhmä: Tauksinsaari, Sõmerinsaari, Liiansaari, Holmirahu, Mustakivirahu, Esirahu, Tagaharu, Suur- ja Väike-Härjarahu, Hanemaa, Kakrarahu jm
VIII. Matsalunlahden saaret: Suurerahu, Väikerahu, Seljarahu, Kolmenasva jm
IX. Muhua ympäröivät saaret: Kõinastu laid, Suurlaid, Võilaid, Viirelaid, Pühadekare, Leemetikare, Leeni laiud, Arbu kare, Liisi laid jm
X. Väinämeren keskiosan saaret: Papilaid, Papirahu ja Kesselaid
XI. Virtsun ja Paatsalun ympäristön saaret: Uuluti laid, Suur-Kõbaja laid, Ahelaid, Ruilaid, Kivilaid, Valkare, Pihelgalaid, Oriku rahud jm.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Jäätä Väinämerellä aamuruskon aikaan. | Väinämeren pieniä saaria: Auklaid, Öakse laid, Saarnaki laid, Hanikatsi laid. | Harilaidin pohjoisosa. | Kakrarahu. |
Kirjallisuutta

Haide-Ene Rebassoo, Laidude raamat, 1970 (teos kertoo Väinämeren luodoista tai pikkusaarista, alueen linnustosta, eläimistöstä ja kasvikunnasta)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Väinämeri Wikimedia Commonsissa
Pildid, artiklid (Arkistoitu – Internet Archive)
Väinämeri, Aaltojenalla.fi
Wilsoninkuusi

| Wilsoninkuusi |
| --- | --- |
 Wilsoninkuusi Kiinassa.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Havupuut Pinophytina
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Alaheimo::  Piceoideae
Suku::  Kuuset Picea
Laji::  wilsonii
Kaksiosainen nimi
 Picea wilsonii  Mast. 
Synonyymit
 P. watsoniana Mast. 
Katso myös
   Wilsoninkuusi Wikispeciesissä   Wilsoninkuusi Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Wilsoninkuusi (Picea wilsonii) on kuusilaji, jota esiintyy Kiinassa Gansun ja Shanxin maakunnissa sekä vuoristossa. Kuusi kasvaa hitaasti noin 25 metrin korkuiseksi ja se kasvattaa noin 8–15 millimetrin pituisia ja millimetrin paksuisia neulasia. Kuusi kasvaa parhaiten kostealla maaperällä ja sen kasvupaikkoja ovat vuoret ja joenvarret.
Walter Davis (korkeushyppääjä)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Walter Davis |  Walter Davis |  Walter Davis |  |
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | korkeushyppy |  |
Walter Francis ”Buddy” Davis (5. tammikuuta 1931 Beaumont, Texas – 17. marraskuuta 2020 Port Arthur) oli yhdysvaltalainen korkeushypyn olympiavoittaja ja koripalloilija.
Walter Davis sairasti polion 9-vuotiaana, mikä vaikeutti pitkään hänen liikuntakykyään. Hän kuitenkin parani ja kehittyi huipputason korkeushyppääjäksi. Helsingin 1952 olympialaisissa hän voitti korkeushypyn kultaa tuloksella 204 cm. Kesäkuussa 1953 hän hyppäsi maailmanennätyksen 212 cm.
Vuonna 1952 koripallon NBA-seura Philadelphia Warriors varasi hänet. Hän pelasi viisi kautta NBA:ssa ensin Warriorsissa ja lopuksi St. Louis Hawksissa. Hän oli voittamassa NBA:n mestaruutta kaudella 1955–1956 ja on näin ainoa yleisurheilun olympiavoittaja, jolla on myös NBA:n mestaruus.
Watt

Watt on englantilainen sukunimi, joka on ollut muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Andrew Watt (1990), yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, tuottaja ja multi-instrumentalisti
James Watt (1736–1819), skotlantilainen matemaatikko ja insinööri, höyrykoneen kehittäjä
Jason Watt (s. 1970), tanskalainen moottoriurheilija
Justin James Watt (s. 1989), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Mitchell Watt (s. 1988), australialainen pituushyppääjä
Robert Watson-Watt (1892–1973), brittiläinen fyysikko, tutkan keksijä
Sheila Watt-Cloutier (s. 1953), kanadalainen inuittivaikuttaja ja järjestöjohtaja
T. J. Watt (s. 1994), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
William Montgomery Watt (1909–2006), brittiläinen islamin tutkija ja orientalisti.