stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jaakko Kokkila
Talvi- ja jatkosota

Kokkila osallistui talvisotaan konekiväärikomppanian päällikkönä Jalkaväkirykmentti 25:ssä ja osallistui taisteluihin Kuhmon rintamalla; Hotakassa, Rostissa ja Löytövaaralla. Välirauhan aikana hän jatkoi edelleen samassa tehtävässä kunnes hänet siirrettiin pataljoonan komentajaksi Jalkaväkirykmentti 65:een. Myöhemmin hänet siirrettiin 10. Prikaatiin, missä hän toimi konekiväärikomppanian päällikkönä ja linnoitusupseerina.
Jatkosodan puhjettua Kokkila sai komentoonsa pataljoonan Jalkaväkirykmentti 31:stä ja osallistui sen komentajana taisteluihin Rukajärven suunnalla Kolvasjärvellä, Repolassa, Omeliassa ja Ontrosenvaaralla. Vuonna 1942 hänet siirrettiin pois rintamalta ja hänet sijoitettiin pataljoonan komentajaksi Jalkaväenkoulutuskeskus 12:sta, mistä hänet siirrettiin edelleen pataljoonan komentajaksi Järjestelykeskus 1:een. Vakinaisesta palveluksesta Kokkila erosi sotien jälkeen ja siirtyi pienviljelijäksi ja kanalanhoitajaksi sekä toimi myöhemmin myös Annosen Sahan ja Myllyn työnjohtajana ja kirjanpitäjänä Oulaisissa. Kokkila haudattiin Jyväskylään.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 28. lokakuuta 1917  Varavääpeli 11. helmikuuta 1918  Vääpeli 7. toukokuuta 1918  Reservin vänrikki 26. marraskuuta 1926  Vänrikki 31. tammikuuta 1929  Luutnantti 10. heinäkuuta 1930  Kapteeni 1940 |     |  Vapaudenristi 3. lk. (1940 ja 1941)  Vapaudenmitali 1. lk.  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Havainnekuva M.G.K:n miehistä (Jääkäripataljoona 27:n konekiväärikomppania) Riianlahdelta vuoden 1916 rintamaoloista.
Kolmivarvaslaiskiaiset

| Kolmivarvaslaiskiaiset |
| --- | --- |
 Kolmivarvaslaiskiainen (Bradypus tridactylus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Pilosa
Alalahko::  Folivora 
Heimo::  Kolmivarvaslaiskiaiset Bradypodidae  Gray, 1821
Suku::  Kolmivarvaslaiskiaiset Bradypus  Linnaeus, 1758
Katso myös
   Kolmivarvaslaiskiaiset Wikispeciesissä   Kolmivarvaslaiskiaiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kolmivarvaslaiskiaiset (heimo Bradypodidae ja sen ainoa suku Bradypus) kuuluvat nisäkkäiden luokan Pilosa-lahkoon. Kaksivarvaslaiskiaisten (Megalonychidae) ohella ne muodostavat toisen kahdesta laiskiaisheimosta. Kolmivarvaslaiskiaisten levinneisyysalue ulottuu Keski-Amerikan Hondurasista Etelä-Amerikkaan.
Kolmivarvaslaiskiaisten ruumiinpituus on 40−70 cm ja paino kolmesta viiteen kilogrammaa, joten ne ovat hieman pienempiä kuin kaksivarpaiset sukulaisensa. Kolmivarvaslaiskiaisten raajat ovat pitkät ja voimakkaat. Eturaajat ovat huomattavasti takaraajoja pitemmät. Molemmissa jaloissa on kolme varvasta ja eturaajoissa kolme sormea, kun kaksivarvaslaiskiaisilla puolestaan on kolme varvasta ja kaksi sormea. Kynnet ovat pitkät ja koukkumaiset. Kolmivarvaslaiskiaisilla on lyhyt, kahdesta yhdeksään senttimetriä pitkä häntä, kun kaksivarvaslaiskiaiset taasen ovat hännättömiä. Kaulanikamia kolmivarvaslaiskiaisilla on yhdeksän, kun niitä nisäkkäillä yleensä on seitsemän (kaksivarvaslaiskiaisilla on kuusi tai seitsemän). Tämä mahdollistaa laajan pään kääntösäteen: 270 astetta. Näin kolmivarvaslaiskiaiset saavat ulottuvilleen enemmän ravintoa ilman että niiden täytyy liikuttaa raajojaan.
Kolmivarvaslaiskiaiset jaetaan neljään lajiin:
Ruskeakaulalaiskiainen (Bradypus variegatus)
Kolmivarvaslaiskiainen (Bradypus tridactylus)
Harjalaiskiainen (Bradypus torquatus)
Bradypus pygmaeus eli ”kääpiökokoinen kolmivarvaslaiskiainen”.
Kolmivarvaslaiskiaisten turkissa kasvaa levää, joka tarjoaa vihertävän suojavärin Keski- ja Etelä-Amerikan sademetsissä. Laiskiaiset viettävät lähes koko elämänsä puissa, roikkuen oksilta vahvojen kynsiensä avulla. Laiskiaisten ravinto koostuu pääasiassa lehdistä, oksista ja silmuista, ja niiden hidas aineenvaihdunta on sopeutuma ravinnon vähäiseen ravintoarvoon. Ne nukkuvat jopa 15–20 tuntia päivässä ja liikkuvat hyvin hitaasti, mutta ovat yllättävän hyviä uimareita. Maan päällä laiskiaiset ovat kömpelöitä, sillä niiden heikot takajalat ja pitkät kynnet haittaavat liikkumista, mikä tekee niistä helppoja saaliita petoeläimille.
Kirjallisuutta

Grzimek, Bernhard: Grzimeks Tierleben. Enzyklopädie des Tierreichs. Bechtermünz-Verlag, Augsburg 2001. ISBN 3-82-891603-1
Montgomery, Gene: The Evolution and Ecology of Armadillos, Sloths and Vermilinguas. Smithsonian Institute Press, Washington DC 1985. ISBN 0-87-474649-3
Nowak, Ronald: Walker’s Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, Baltimore 1999. ISBN 0-80-185789-9
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q185167  Wikispecies: Bradypus  BOLD: 26078  CoL: 3CR3  EoL: 15593  EPPO: 1BRDPG  GBIF: 2436350  iNaturalist: 47065  IRMNG: 1360705  ITIS: 624874  MSW: 11800004  NCBI: 9353  Open Tree of Life: 527308  Paleobiology Database: 72263  Paleobiology Database: 72263  Plazi: 0BA5DB3C-949F-19A8-C3F4-8B54B98C2FD2  ZooBank: 4B170F6F-4746-401C-A21B-99A5B7EA3843
Komiikka

Komiikka (kreik. kōmiko's, komediaa koskeva < kōmos, Dionysoksen kunniaksi järjestetty riemukulkue) tarkoittaa hullunkurisuutta ja naurettavuutta sekä myös koomisuutta taiteessa. Sen synnyttää nurinkurinen asioiden suhde toisiinsa tai yllättävä käänne toiminnassa. Nämä aikaansaavat hyväntuulista huvittuneisuutta tai voimakkaimmillaan nauruksi laukeavan ilon.
Komiikka on yksi esteettisistä ilmenemismuodoista eli kategorioista kauniin, ylevän, arvokkaan jne ohella. Komiikkaa inhimillisempi ja elämänmyönteisempi ilmiö on huumori. Toisaalta komiikka perustuessaan yksinomaan naurettavuuteen eroaa häijynälykkäästä ironiasta ja ivallisesta satiirista.
Komiikan lajeja ovat
Henkilökomiikka
Luonnekomiikka on esimerkiksi romaanin tai elokuvan henkilöiden luonteessa esiintyvää hullunkurisuutta, jonka tehoavuutta usein lisätään humoristisia luonteenpiirteitä paisuttelemalla. Sen vastakohta on tilannekomiikka.
Sanakomiikka on komiikan laji, joka perustuu sanojen kaksimieliseen käyttöön.
Tilannekomiikka on komiikkaa, joka ilmenee satunnaisissa tilanteissa. Se perustuu paljolti kepeisiin vaikutuskeinoihin. Esimerkiksi farssit ja monet huvinäytelmät, musikaalit, operetit ja pakinat on rakennettu tilannekomiikalle, jossa roolihenkilöt joutuvat humoristisiin äkkitilanteisiin. Näyttelijöiltä tilannekomedia vaatii nopeutta ja oikea-aikaisuutta.
Komissio (talous)

Komissio eli komissiokauppa on tavaroiden myymistä tai ostamista toisen lukuun omissa nimissä. Kyseessä voi siis olla myyntikomissio tai ostokomissio. Jos välihenkilö, kuten esimerkiksi vähittäiskauppias, joutuu ostamaan tavaran itselleen ennen myyntiä, puhutaan konsignaatiosta. Komissionantajaksi eli komitentiksi eli kaupittajaksi nimitetään päämiestä, jonka lukuun kauppa päätetään. Päämiehen lukuun toimivaa asiamiestä kutsutaan komissionsaajaksi eli komissionääriksi eli kaupitsijaksi. Komissiokaupassa tavaraan kohdistuvan määräämisvallan haltija oikeuttaa toisen käyttämään määräämisvaltaa puolestaan. Valtuutuksesta riippuen komissionsaaja joko ostaa päämiehen rahoilla jotain tai myy päämiehelle kuuluvaa tavaraa. Komissiokauppa tehdään usein päämiehen nimeä paljastamatta ja toimeksiantaja ei useinkaan toimeksiantoa tehdessään tiedä kenen kanssa komissionsaaja tulee sopimuksia solmimaan.
Arvo-osuuksien kaupassa käytetään sekä myyntikomissiota että ostokomissiota. Myyntikomissiota käytetään myös moottoriajoneuvojen ja taide-esineiden myynnissä. Ostokomissio on tavallinen esimerkiksi raaka-aineiden hankinnoissa. Myyntikomissiota käytetään usein silloin, kun päämies tarvitsee myyntitavaroita vakuutena. Toinen sen käyttöön vaikuttava tekijä on asiamiehen mahdollisuus palauttaa myymättömät tavarat, jolloin asiamiehen riski vähenee.
Komissioon liittyy useita oikeussuhteita. Ostokomissiossa päämiehestä tulee ostetun tavaran omistaja ja myyntikomissiossa päämiehelle syntyy oikeus kauppahintaan. Komissionsaaja ei missään vaiheessa saa tavaraa omakseen eikä sitä voida häneltä ulosmitata eikä liittää hänen konkurssipesäänsä. Komissionsaajan ostaminen ja myyminen perustuu komissionantajan ja -saajan väliseen edustussopimukseen, jossa on sovittu myös komissionsaajan provisiosta. Komissionsaaja perii usein kauppahinnan komissionantajan lukuun, mutta komissionantaja voi tehdä sen itsekin. Edustussopimuksessa sovitaan myös siitä, vastaako komissionsaaja sopimuskumppaniensa maksukyvystä. Komissionsaajan ja häneltä ostavien tai hänelle myyvien henkilöiden välille syntyy sopimussuhde. Koska komissionsaaja käy kauppaa omissa nimissään, häntä koskevat myyjän tai ostajan velvollisuudet. Tässä hän eroaa kauppaedustajasta, joka tekee kaupat päämiehensä nimissä.
Komentaja (sotilasarvo)

Upseerit
amiraali
vara-amiraali
kontra-amiraali
lippueamiraali
kommodori
komentaja
komentajakapteeni
kapteeniluutnantti
yliluutnantti
luutnantti
aliluutnantti
Aliupseerit
sotilasmestari
ylipursimies
pursimies
ylikersantti
kersantti
alikersantti
Miehistö
ylimatruusi
matruusi
Komentaja (lyhenne kom. tai sotilaskäytössä kom) on sotilasarvo Suomen merivoimissa. Maavoimissa sitä vastaa everstiluutnantin sotilasarvo. Komentajaa alempi sotilasarvo on komentajakapteeni ja ylempi kommodori.
Komentajan hihamerkissä on tummansinisellä pohjalla alhaalta lukien seuraavat kultaiset arvonauhat: kaksi paksua, yksi ohut, yksi paksu. Näiden päällä on kultainen leijona.
Arvo on kansainvälinen, ja muissa maissa sitä käytetään vastaavalla tasolla. Tunnuksetkin ovat pääsääntöisesti lähes samanlaisia. Erikoisupseereilla on lisätunnus: insinööreillä nauhojen välit ovat purppuranvärisiä ja lääkäreillä, eläinlääkäreillä, hammaslääkäreillä ja proviisoreilla punaisia.
Komentajan arvo on pääsääntöisesti kadettikoulun käyneiden (sotatieteiden maisterin tutkinto) ammattisotilaiden arvo; reserviupseerien yleneminen tähän arvoon on äärimmäisen poikkeuksellista ja johtuu lähes poikkeuksetta sota-ansioista. Kuuluisimpia tällaisia poikkeuksia lienee brittiläinen sukeltajaupseeri, RNVR:n komentaja Lionel Crabb, joka ansaitsi arvonsa suojasukeltajana toisessa maailmansodassa.
Suomalaisista reserviupseereista komentajan arvon on saavuttanut kustantaja, ministeri Aatos Erkko (1932–2012). Erkko tunnettiin paitsi keskeisenä suomalaisena sanomalehti- ja kustannusalan vaikuttajana, myös innokkaana sotilasmusiikkitoiminnan tukijana ja höyrylaivaharrastajana. Erkko toimi vuosia muun muassa kansainvälisen Hamina Tattoo -sotilasmusiikkitapahtuman järjestelytoimikunnan kunniapuheenjohtajana.lähde?
Komentajan olkalaatta.
Komentajan hihalaatta.
Komentaja Kaila Auno.
Lääkintäkomentajan olkalaatta.
Insinöörikomentajan olkalaatta.
Neuvostoliitossa oli loppuun asti käytäntönä ja Venäjällä on edelleen, että merivoimien esiupseerit käyttävät kapteenin arvoa, johon liittyy arvoluokkamerkintä. 3. arvoluokan kapteeni vastaa komentajakapteenia, 2. arvoluokan komentajaa ja 1. arvoluokan kommodoria. Neuvostolaivastolla oli myös erillinen kommodorin arvo, mutta se merkitsi kenraalikuntaan kuuluvaa kommodoria.
Joissakin eurooppalaisissa ja Etelä-Amerikan valtioissa arvon nimikkeenä on fregattikapteeni (saks. Fregattenkapitän, esp. capitano-de-fragata).
Yrjö Kokko

| Yrjö Kokko |
| --- | --- |
 Vuonna 1960.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. lokakuuta 1903 Sortavala
Kuollut: 6. syyskuuta 1977 (73 vuotta) Helsinki
Ammatti:  eläinlääkäri kirjailija
Vanhemmat:  Bruno Henrik Kokko Kaarin Kajava
Puoliso:  Aune Ilus
Lapset:  Anna Ungelo
Kirjailija
Pääteokset:  Pessi ja Illusia Laulujoutsen – Ultima Thulen lintu
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kokko 1920-luvulla.
Yrjö Olavi Samuli Kokko (16. lokakuuta 1903 Sortavala – 6. syyskuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen eläinlääkäri ja kirjailija.  Hänet tunnetaan parhaiten sadusta Pessi ja Illusia sekä laulujoutsenen suojelemiseksi tehdystä työstä.
Elämänvaiheet

Yrjö Kokko valmistui ylioppilaaksi Viipurin Suomalaisesta lyseosta vuonna 1923. Hän opiskeli eläinlääkäriksi Hannoverin, Tarton ja Wienin korkeakouluissa 1923–1930. Rahoitusta opinnoilleen hän sai toimimalla Suomen Kuvalehden kirjeenvaihtajana vuosina 1924–1930. Vuodesta 1930 vuoteen 1945 hän toimi vt. piirieläinlääkärinä Vetelissä ja Kokkolassa sekä vuodesta 1932 Sysmän kunnan kunnaneläinlääkärinä ja 1945–1950 Muonion kunnan piirieläinlääkärinä. Vapaaksi kirjailijaksi hän jäi vuonna 1950, kun hänelle ei lupauksesta huolimatta annettukaan toista vuotta virkavapautta. Hänet palkittiin vuonna 1957 Pro Finlandia -mitalilla.
Kokon vanhemmat olivat tukkukauppias Bruno Henrik Kokko ja Kaarin Kajava. Hän oli naimisissa hammaslääkäri Aune Iluksen kanssa. Kokolla ja Iluksella oli kaksi lasta, joista vanhempi on kirjailija Anna Ungelo. Kokko ja hänen vaimonsa on haudattu Lempäälään.
Vuonna 2003, kun Kokon syntymästä oli kulunut 100 vuotta, pystytettiin Lempäälän Myllyrannan tapahtumapuistoon Yrjö Kokon muistomerkki. Ajanki- tai Ajan pyörä -nimisen teoksen on suunnitellut Mikko Uotila, ja se sijaitsee puiston keskellä.
Eränkävijä, luonnonsuojelija ja kirjailija

Kokko oli eränkävijä, joka kirjoitti Molli-nimisestä saksanseisojastaan, "maailman viisaimmasta koirasta", kokonaisen kirjan. Metsästystä ja kalastusta hän harrasti muun muassa asuessaan Ungelon torpaksi nimittämässään talossa Enontekiöllä. Kiirunoita hän ei ampunut eikä antanut koiransakaan pyytää. Kokon omat riistareseptit Riekkoa pakissa ja Kokon porokaarre julkaistiin Suomen Kuvalehden numerossa 9 vuonna 1958.
Kokon varhaisimpia tunnettuja tekstejä on hänen ylioppilasaineensa Yksimielisyys on voimaa, joka kuvaa leppälintujen puolustautumista variksia vastaan. Aine tunnetaan siitä, että opettaja hylkäsi sen, mutta ylioppilastutkintolautakunta antoi siitä laudatur-arvosanan.
Kokko muistetaan kirjailijana parhaiten sadustaan Pessi ja Illusia ja toiminnastaan Suomen laulujoutsenten pelastamiseksi. Hän teki uupumatta valistustyötä laulujoutsenen puolesta lukemattomin lehtikirjoituksin ja luennoin ja hänen kirjoistaan Laulujoutsen – Ultima Thulen lintu ja Ne tulevat takaisin tuli suomalaisen luonnonsuojelukirjallisuuden klassikoita. Hän etsi joutsenia yhdessä saamelaisen ystävänsä Sulo Rovan kanssa, jota hän laulujoutsenista kertovissa kirjoissaan kutsuu nimellä Niuniu. Itseään hän kutsuu samoissa kirjoissa nimellä Tiiti. He löysivät kaksi joutsenta ja antoivat niille nimet Marski ja Hanna. Hän on kertonut käyttäneensä joutseniin viisi vuotta työtä ja 3000 kilometriä kävelyä. Tarina kertoo innostuksen joutsenten pelastamiseen syntyneen hänen isänsä ammuttua aikoinaan joutsenen, joka täytettiin ja vietiin siihen kouluun, jota hän kävi Viipurissa. Myöhemmin Kokko riitautui Sulo Rovan kanssa.
Kokko harrasti myös valokuvausta ja kuvitti itse suurimman osan kirjoistaan. Hänen tuotannolleen on ominaista faktan ja fiktion sekoittaminen. Lapin-kirjoissaan hän kuvasi luontoa ja tunturisaamelaista kulttuuria. 1950-luvulla hän tuli surulliseksi siitä, että uusi aika määräyksineen ja rajoituksineen saapui Tunturi-Lappiin ja monet vanhat tavat muuttuivat. Kokko viihtyi hyvin myös Kanariansaarilla. Hänen kirjansa saivat paljon suosiota tavallisten lukijoiden keskuudessa, mutta kirjallisuustieteilijöitä ne eivät juuri innostaneet, paitsi aikuisten satu Pessi ja Illusia. Siitä tehtiin myös baletti ja elokuva.
Tuotanto

Kotieläin – Anatomia ja fysiologia kouluja ja itseopiskelua vasten (1932)
Pitäkää tulta vireillä (1941, näytelmä)
Miglin joutsenet (1941, näytelmä)
Pessi ja Illusia (1944)
Neljän tuulen tie (1946)
Laulujoutsen (1950)
Sudenhampainen kaulanauha (1951)
Hyvän tahdon saaret (1953)
Ne tulevat takaisin (1954)
Ungelon torppa (1957)
Tunturi (1961)
Täydennysmies (1962)
Pessi ja Illusia (1963) (tekijän lyhentämä lastenpainos)
Perheen jumppakirja (1963)
Sota ja satu (1964)
Molli, maailman viisain koira (1965)
Alli, jäänreunan lintu (1966)
Poro – Muistelus (1969)
Parhaat ystäväni – Valikoima Yrjö Kokon eläinkuvauksia (1970)
Kirjallisuutta

Parkkinen J. 2003. Yrjö Kokko – sadun ja luonnon runoilija. WSOY, Helsinki. ISBN 951-0-28407-6
Pekkanen T., Rauanheimo R. (toim.) 1947. Uuno Kailaasta Aila Meriluotoon. Suomalaisten kirjailijain elämäkertoja. WSOY, Helsinki.
Ukkala, A. 2003. Tiettömän tien kulkija Yrjö Kokko. Metsästys & Kalastus 1/2003, s. 34-37.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
H. K. Riikonen ja Anneli Mäkelä-Alitalo: / Kokko, Yrjö (1903 - 1977) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 6.9.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
J. Parkkinen: Yrjö Kokko jännityskirjailijana
J. Parkkinen: Yrjö Kokko ja Kalevala
J. Parkkinen: Saamelaisen identiteetin murros Neljän tuulen tie -romaanissa
J. Parkkinen: Yrjö Kokko, kirjailija vai eläinlääkäri?
J. Parkkinen: Yrjö Kokko luontokuvaajana?
Kuurojen Liitto ry: Pessi ja Illusia viitottuna (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Elonet  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  Europeana  IdRef 
Ungelon torppa Enontekiön Hetassa.
Pyhäjärvi

| Pyhäjärvi |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Pyhäjärven kirkko
Sijainti:  63°40′55″N, 025°58′40″E
Maakunta:  Pohjois-Pohjanmaan maakunta
Seutukunta:  Nivala–Haapajärven seutukunta
Kuntanumero:  626
Hallinnollinen keskus:  Pyhäsalmi
Perustettu:  1866
– kaupungiksi:  1993
Kokonaispinta-ala:  1 459,00 km² 76:nneksi suurin 2022 
– maa:  1 310,31 km²
– sisävesi:  148,69 km²
Väkiluku:  4 709 172:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  3,59 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  14,2 %
– 15–64-v.:  50,3 %
– yli 64-v.:  35,5 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  97,5 %
– ruotsinkielisiä:  0,2 %
– muut:  2,4 %
Kunnallisvero:  9,1 % 127:nneksi suurin 2025 
Kaupunginjohtaja:  Henrik Kiviniemi
Kaupunginvaltuusto:  27 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • PS   • Vas.   • SDP:   12 7 7 1
www.pyhajarvi.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyhäjärvi (vuoteen 1968 virallisissa yhteyksissä usein Pyhäjärvi Ol (Oulun lääni) erotukseksi muista aikaisemmista samannimisistä kunnista, vuosina 1993–1995 Pyhäsalmi) on Suomen kaupunki, joka sijaitsee Pohjois-Pohjanmaan maakunnan eteläosassa. Kaupungissa asuu 4 709 ihmistä ja sen pinta-ala on 1 459,00 km², josta 148,69 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 3,59 asukasta/km². Pyhäjärven naapurikuntia ja -kaupunkeja ovat Haapajärvi, Kiuruvesi, Kärsämäki, Pielavesi, Pihtipudas ja Pyhäntä. Pyhäjärvestä tuli vuoden 2017 alussa väkiluvultaan Suomen toiseksi pienin kaupunki Kaskisten jälkeen Juankosken liityttyä Kuopioon.
Pyhäjärven kunta oli vuoteen 1968 saakka virallisissa yhteyksissä Pyhäjärvi Ol-niminen, vuosina 1969–1992 Pyhäjärvi, vuosina 1993–1995 Pyhäsalmi ja taas vuodesta 1996 Pyhäjärvi-niminen. Pyhäjärvestä tuli kaupunki vuonna 1993.
Pielavedelle vievän seututien 560 varrella sijaitsee suuri siirtolohkare Rillankivi, jossa yhtyvät kolmen kunnan − Pyhäjärven, Pielaveden ja Pihtiputaan − sekä kolmen maakunnan − Pohjois-Pohjanmaan, Pohjois-Savon ja Keski-Suomen − rajat. Vuoteen 1997 saakka kivi oli Oulun, Keski-Suomen ja Kuopion läänien yhteinen rajamerkki. Pyhäjärvellä on kanadalaisen First Quantum Minerals -yhtiön omistama Euroopan syvin (1,4 km) ja nykyaikaisin metallikaivos, josta louhitaan sinkkiä ja kuparia sisältävää malmia. Pyhäjärvellä on vuoteen 2023 saakka järjestetty Täydenkuun Tanssit -festivaali, joka oli merkittävin nykytanssin tapahtuma Suomessa. Festivaalia ei järjestetä enää vuonna 2024.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Pyhäjärven väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 7 992 | 7 992 |
| 1985 | 1985 |    | 7 994 | 7 994 |
| 1990 | 1990 |    | 7 663 | 7 663 |
| 1995 | 1995 |    | 7 404 | 7 404 |
| 2000 | 2000 |    | 6 734 | 6 734 |
| 2005 | 2005 |    | 6 271 | 6 271 |
| 2010 | 2010 |    | 5 946 | 5 946 |
| 2015 | 2015 |    | 5 505 | 5 505 |
| 2020 | 2020 |    | 5 107 | 5 107 |
Lähde: Tilastokeskus.
Seurakunnat

Evankelis-luterilaisen Pyhäjärven seurakunnan lisäksi kaupungin alueella toimivat Pyhäjärven helluntaiseurakunta ja Iisalmen ortodoksinen seurakunta.
Talous

Pyhäjärven työpaikkarakenne, Tilastokeskus (2022)
Alkutuotanto (12.9%)
Jalostus (15.2%)
Palvelusektori (70.7%)
Muut sektorit (1.2%)
Talousalueena Pyhäjärvi kuuluu Nivala-Haapajärven seutukuntaan, jonka alueellinen bruttokansantuote oli 32 795 euroa asukasta kohden vuonna 2022. Alueellinen BKT on maan keskiarvoa pienempi ja seutukuntien keskinäisessä vertailussa 62. suurin.
Pyhäjärvellä oli vuonna 2022 yhteensä 1 445 työpaikkaa ja kunnassa asui 1 572 työllistä työssäkäyvää. Asuinkunnassaan työssäkäyvien osuus työllisistä on 74,7 prosenttia. Pyhäjärven työpaikkojen suhde on palveluvaltainen. Palvelujen osuus työpaikoista on 70,7 prosenttia, jalostuksen 15,2 prosenttia ja alkutuotannon 12,9 prosenttia.
Pyhäjärven työpaikkaomavaraisuus on 91,9 prosenttia. Työikäisten työllisyysaste oli 68,7 prosenttia vuonna 2022 ja työttömien osuus työvoimasta 12,9 prosenttia. Taloudellisen huoltosuhteen mittarilla Pyhäjärvellä on 207,6 työvoiman ulkopuolella olevaa ja työtöntä sataa työllistä kohden.
Talous > Yritykset

Pyhäjärvellä on kanadalaisen First Quantum Minerals -yhtiön omistama Euroopan syvin (1,4 km) ja nykyaikaisin metallikaivos, josta louhitaan sinkkiä ja kuparia sisältävää malmia.
Lisämalmin etsiminen ei ole tuottanut tulosta ja kaivos suljetaan.