stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juan Negrín

| Juan Negrín |
| --- | --- |

Espanjan pääministeri
 17. toukokuuta 1937 – 1. huhtikuuta 1939  
Edeltäjä:  Francisco Largo Caballero
Seuraaja:  Francisco Franco
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. helmikuuta 1892 Las Palmas, Espanja
Kuollut: 12. marraskuuta 1956 (64 vuotta) Pariisi, Ranska
Tiedot
Puolue:  Sosialistinen työväenpuolue
Juan Negrín y López (3. helmikuuta 1892 – 12. marraskuuta 1956) oli espanjalainen poliitikko. Hän toimi muun muassa sosialistisen työväenpuolueen puheenjohtajana sekä sisällissodan aikana Espanjan toisen tasavallan viimeisenä pääministerinä ennen kenraali Francon sotilasdiktatuuria.
Negrín nousi pääministeriksi Francisco Largo Caballeron jälkeen toukokuussa 1937 tämän jouduttua luopumaan tehtävästään Barcelonan toukokuuksi kutsutun tasavaltalaisten keskinäisen valtataistelun jälkeen. Ennen pääministeriksi nimittämistään Negrin oli toiminut valtiovarainministerinä syyskuusta 1936 lähtien. Tehtävää hoitaessaan hän oli luovuttanut Espanjan kultavarantoa puolen miljardin dollarin arvosta Neuvostoliitolle vastineeksi sieltä saadusta aseavusta. Pääministerinä ollessaan Negrín jatkoi yhteistyötä Neuvostoliiton ja Espanjan kommunistisen puolueen kanssa aina sisällissodan loppuun saakka.
Maaliskuussa 1939 Negrínin syrjäytti pääministerin paikalta kansallismielisten kanssa rauhanneuvotteluihin ryhtynyt ryhmä. Sisällissodan päättymisen jälkeen 1. huhtikuuta Negrín pakeni Ranskaan ja toimi Espanjan toisen tasavallan pakolaishallituksen pääministerinä vuoteen 1945 saakka. Juan Negrín kuoli maanpaossa Pariisissa vuonna 1956.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juan Negrín Wikimedia Commonsissa
Juan Pablo Ramirez

Juan Pablo Ramirez on meksikolainen entinen Manorin Formula 1 -tallin insinööri. Ramirez aloitti uransa Toyotalla vuonna 2009 toimien Timo Glockin ja Kamui Kobayashin kisainsinöörinä. Vuosina 2010–2012 hän toimi Caterhamilla Heikki Kovalaisen ja 2013 Giedo van der Garden kisainsinöörinä. Vuonna 2016 hän toimi Manorin pääinsinöörinä.
Aiheesta muualla

Linkedin
Josef Hofmann

Josef Hofmann
Josef Hofmann (20. tammikuuta 1876 Podgórze – 16. helmikuuta 1957 Los Angeles) oli puolalaissyntyinen, Yhdysvaltoihin asettunut pianisti, säveltäjä ja keksijä.
Hofmann syntyi muusikkovanhemmille. Hänen isänsä oli säveltäjä, kapellimestari ja professori Kazimierz Hofman. Hänen äitinsä oli kevyeen oopperaan erikoistunut laulaja Matylda Pindelska. Hofmann oppi musiikin perusteet 3-vuotiaana ja teki ensiesiintymisensä Varsovassa 5-vuotiaana. Kuultuaan 7-vuotiaan Hofmannin esittävän Varsovassa Ludwig van Beethovenin pianokonserton nro 3 Anton Rubinstein julisti pojan ennennäkemättömäksi lahjakkuudeksi. Hofmann esiintyi jo lapsena Saksassa, Ranskassa, Alankomaissa, Norjassa, Tanskassa, Ruotsissa ja Isossa-Britanniassa. Hänelle järjestettiin myös Yhdysvaltoihin suuntautunut kiertue. Vuonna 1892 Rubinstein hyväksyi hänet ainoaksi yksityisoppilaakseen. Hofmann sai opetusta Berliinissä myös Moritz Moszkowskilta, joka kuitenkin katsoi, ettei hänellä ollut tälle paljon opetettavaa.
Ensimmäisen esiintymisensä aikuisiällään Hofmann teki Rubinsteinin järjestämänä 14. maaliskuuta 1894 Hampurissa. Tuolloin hän soitti Rubinsteinin pianokonserton nro 4 säveltäjän itsensä johtaessa orkesteria. Tämän jälkeen myös Rubinstein katsoi, ettei hänellä ollut enää opetettavaa Hofmannille. Hofmann työskenteli neljän vuosikymmenen ajan kiertävänä virtuoosina; hän soitti Venäjällä, Euroopassa, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa sekä Meksikossa. Asuttuaan vuoteen 1918 Berliinissä Hofmann asettui Yhdysvaltoihin. Hänet nimitettiin vuonna 1924 Curtis Institute of Musicin pianonsoiton laitoksen johtoon, ja vuonna 1927 hänestä tuli Curtis Institute of Musicin johtaja. Hänen oppilaisiinsa kuului Shura Cherkassky.
Hofmann kärsi alkoholiongelmasta jo 1930-luvun alkupuolella, mutta Rudolf Serkin ja nuori Glenn Gould muistelivat sittemmin maagisia vaikutelmia, jotka heihin syntyivät Hofmannin 1930-luvun puolessavälissä ja loppupuolella pitämien konserttien myötä. Vuonna 1938 Hofmann lähti tehtävistään Curtis Institute of Musicissa. Yhdistelmä alkoholinkäytön ongelmia, avioliiton ongelmia ja kiinnostuksen menetystä esiintymistä kohtaan aiheutti heikentymisen artistisissa kyvyissä. Vuonna 1939 Hofmann muutti Los Angelesiin ja vuoden 1940 jälkeen hän vähensi konserttiesiintymisiään. Viimeisen konserttinsa hän piti Mainen Camp Wigwamissa elokuussa 1948.
Hofmann piti Rubinsteinia ja Moriz Rosenthalia ainoina pianisteina, jotka hänen taiteilijuuteensa olivat vaikuttaneet. Hän nautti muiden muassa Sergei Rahmaninovin arvostusta. Kuultuaan Hofmannin esittämänä Frédéric Chopinin pianosonaatin nro 3 Rahmaninov jätti kyseisen teoksen omasta ohjelmistostaan todeten, ettei ollut kuullut Hofmannin esitystä vastaavaa soittoa sitten Anton Rubinsteinin aikojen. Rahmaninov myös omisti Hofmannille pianokonserton nro 3, vaikka tämä ei koskaan esittänyt sitä julkisesti. Hofmannilla oli kattava ohjelmisto, mutta hän suosi erityisesti Beethovenia, Chopinia, Robert Schumannia ja Franz Lisztiä.
Äänitykset

Thomas Edison äänitti Hofmannin soittoa jo soittajan ollessa 10-vuotias. Miehet pitivät sittemmin kirjeenvaihtoa tieteellis-teknisistä aiheista. Ensimmäiset kaupalliset äänitykset Hofmann teki vuonna 1903 Berliinissä. Vuosina 1912–1918 hän äänitti Columbialle, ja seuraavat kaupalliset äänitykset hän teki Brunswickille vuosina 1922–1923. Hofmann ei enää tehnyt kaupallisia levytyksiä 1920-luvun lopussa eikä 1930-luvulla, vaikka oli näinä aikoina taiteilijuutensa huipulla. Hän oli itse erityisen tyytyväinen HMV:lle tekemiinsä äänityksiin, joita ei kuitenkaan julkaistu hänen elinaikanaan.
Työ säveltäjänä ja keksijänä

Hofmann julkaisi säveltäjänä yli sataa omaa teostaan, joista monet käyttäen pseudonyymiä Michel Dvorsky. Hän esitti oman Chromaticon-teoksensa pianolle ja orkesterille Golden Jubilee -konsertissaan Metropolitan-oopperatalossa New Yorkissa vuonna 1937. Sergei Rahmaninoville hän kuitenkin kertoi, ettei oikeastaan tiennyt, kuinka rakentaa sävellys, mutta katsoi, että "ajoittain se sattuu kuulostamaan hyvältä". Lisäksi Hofmann työskenteli keksijänä, jolla oli kuollessaan hallussa yli seitsemänkymmentä patenttia.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Johnny English

| Johnny English |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Peter Howitt
Käsikirjoittaja:  Neal Purvis Robert Wade William Davies
Tuottaja:  Tim Bevan Jo Burn Liza Chasin  Chris Lark Eric Fellner Debra Hayward  Mark Huffam
Säveltäjä:  Edward Shearmur
Kuvaaja:  Remi Adefarasin
Leikkaaja:  Robin Sales
Pääosat:  Rowan Atkinson Natalie Imbruglia Ben Miller John Malkovich
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures Working Title Films
Levittäjä:  UIP-Dunafilm
Ensi-ilta:   9. huhtikuuta 2003  23. heinäkuuta 2003  11. huhtikuuta 2003
Kesto:  84 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti, ranska
Budjetti:  ~35 000 000$
Seuraaja:  Johnny English – uudestisyntynyt
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Johnny English on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Peter Howittin ohjaama komediaelokuva.
Johnny Englishin hahmo pohjautuu televisiomainoksissa esiintyneeseen Rowan Atkinsonin esittämään salaiseen agenttiin. Käsikirjoittajat Neal Purvis ja Robert Wade ovat toimineet myös James Bond -elokuvien käsikirjoittajina. Elokuvalle on julkaistu jatko-osat Johnny English – uudestisyntynyt (2011) ja Johnny English iskee jälleen (2018).
Pääosassa on vakoojaa näyttelevä Rowan Atkinson. Hänen pitää apurinsa Boughin (Ben Miller) kanssa tutkia Britannian kruununjalokivien varkautta. Pääepäiltyinä ovat ranskalainen yrittäjä Pascal Sauvage (John Malkovich) ja Lorna Campbell (Natalie Imbruglia).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rowan Atkinson  | … |  Johnny English   |
|  Natalie Imbruglia  | … |  Lorna Campbell   |
|  Ben Miller  | … |  Bough   |
|  John Malkovich  | … |  Pascal Sauvage   |
|  Tim Pigott-Smith  | … |  Pegasus   |
|  Douglas McFerran  | … |  Carlos Vendetta   |
|  Steve Nicolson  | … |  Dieter Klein   |
|  Irene Hamilton  | … |  Kuningatar Elisabet II   |
|  Oliver Ford Davies  | … |  Canterburyn arkkipiispa   |
|  Kevin McNally  | … |  Pääministeri   |
|  Greg Wise  | … |  Agentti 1   |
|  Rowland Davies  | … |  Anthony Chevenix   |
|  Tim Berrington  | … |  Roger   |
|  James Greene  | … |  Skotlannin piispa   |
|  Clive Graham  | … |  Walesin piispa   |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Johnny English Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Johnny English Elonet.
Jukka Siltanen

| Jukka Siltanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jukka Siltanen
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1956 (ikä 68)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  195 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1978–1982 1983–1985:   Tampereen Pyrintö  Tampereen Pyrintö
Jukka Siltanen (s. 29. maaliskuuta 1956) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Siltanen edusti Tampereen Pyrintöä vuosina 1978–1985 kautta 1982–1983 lukuun ottamatta. Kausilla 1979–1980 ja 1980–1981 Pyrintö ja Siltanen saavuttivat SM-hopeaa.
Pyrinnön päävalmentajana Siltasen aikana toiminut Raimo Lammi kuvaili Siltasen olleen kuudes mies, joka pelasi aina nöyrästi annettujen ohjeiden mukaan, minkä vuoksi hänet oli helppo vaihtaa kentälle.
Justin Cooper

Justin Cooper (s. 17. marraskuuta 1988) on yhdysvaltalainen entinen lapsinäyttelijä, jonka elokuvadebyytti oli elokuvassa Valehtelija, valehtelija, jossa hän esittää Fletcher Reeden (Jim Carrey) poikaa Maxia.
Cooper aloitti näyttelemisen viisivuotiaana, kun hän esiintyi Domino's Pizzan televisiomainoksissa ja vieraana televisiosarjassa Full House. Esiinnyttyään kolme vuotta draamasarjassa General Hospital Cooper esiintyi elokuvassa Valehtelija, valehtelija. Myöhemmin Cooper esitti Ville Vallatonta elokuvassa Ville Vallaton iskee jälleen, minkä jälkeen hän esiintyi tilannekomediasarjassa Brother's Keeper, josta hän sai Youth in Film Awards -ehdokkuuden vuoden 1998 parhaasta nuoren miehen esittämästä sivuosasta televisiosarjassa.
Filmografia

Valehtelija, valehtelija (1997) – Max Reede
The Adventures of Ragtime (1998) – Barkley
Ville Vallaton iskee jälleen (1998) – Ville Vallaton
Filmografia > Televisiosarjat

Full House (1993) – Linus Plankin (jaksossa Support Your Local Parents)
The Boys Are Back (1994) – Nicky Hansen
General Hospital (1996–1998) – Lucas ”Stansbury” Jones
Isojen poikien leikit (1997) – Ryan
Seitsemän rohkeaa miestä (1998) – Billy (jaksossa Witness)
Brother's Keeper (1998) – Oscar Waide
Aiheesta muualla

Justin Cooper Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kaitlyn Lawes

| Kaitlyn Lawes |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. joulukuuta 1988 (ikä 35) Winnipeg, Manitoba, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Uran tiedot
Laji:  curling
| Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten curling. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten curling. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten curling. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Naisten curling. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sotši 2014 | naiset |  |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | sekaparikilpailu |  |
Kaitlyn Lawes (s. 16. joulukuuta 1988 Winnipeg, Manitoba) on kanadalainen curlingpelaaja. Hän voitti olympiakultaa Sotšin talviolympialaisissa 2014 naisten joukkueessa. Vuoden 2018 talviolympialaisissa Pyeongchangissa hän voitti kultaa sekaparikilpailussa John Morrisin kanssa.
Juan O’Gorman

| Juan O’Gorman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. heinäkuuta 1905 Coyoacán, Meksiko
Kuollut: 17. tammikuuta 1982 (76 vuotta) México, Meksiko
Kansalaisuus:   meksikolainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari, arkkitehti
Taidesuuntaus:  funktionalismi
Juan O’Gorman (6. heinäkuuta 1905 Coyoacán, Meksiko – 17. tammikuuta 1982 México, Meksiko) oli meksikolainen taidemaalari ja arkkitehti.
Vaikka Juan O’Gorman sai nuoruudessaan vaikutteita isältään Cecil Crawford O’Gormanilta, joka oli irlantilais-meksikolainen taidemaalari, O’Gorman suuntautui arkkitehtuuriin. Hän valmistui arkkitehdiksi vuonna 1927. O’Gormanin ensimmäiset työt olivat tyyliltään funktionalismia. Hän oli saanut vaikutteita Le Corbusierilta. Tyypillinen esimerkki oli vuonna 1928 suunniteltu Diego Riveran talo. Hän olikin Meksikon ensimmäisiä funktionalistisia arkkitehteja.
Universidad Nacional Autónoma de Méxicon kirjastorakennus
O’Gorman jätti arkkitehtuurin hetkeksi 1930-luvun puolenvälin jälkeen, kun hän pettyi funktionalismmiin. O’Gorman jatkoi uraansa taidemaalarina ja erityisesti muralistina. Arkkitehtuuriin hän pelasi 1950-luvulla. O’Gormanin suurin vaikuttaja tässä vaiheessa oli Frank Lloyd Wright, jonka orgaanista arkkitehtuuria O’Gorman seurasi. Hän yhdisteli moderneja rakanteita paikalliseen arkkitehtuuriin.
O’Gormanin yksi merkittävimmistä töistä oli 1950-luvun alussa rakennettu Universidad Nacional Autónoma de Méxicon ikkunaton kirjastorakennus, jonka julkisivulla esitettiin mosaiikkien avulla Meksikon kulttuurihistoriaa. O’Gormanin oma talo on tehty osittain luonnon muovaamaan luolaan ja se oli suunniteltu olemaan sopusoinnussa laavamuodostumien ja ympäröivän luonnon kanssa. Talo rakennettiin 1953–1956 ja tuhottiin vuonna 1969.
O’Gorman ei jättänyt maalaustaidetta kokonaan. Hän teki seinämaalauksia 1960- ja 1970-luvulla Meksikon kansallismuseoon Chapultepecin linnaan.
O’Gorman teki itsemurhan tammikuussa 1982.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
O’Gorman Artcyclopediassa
Johnny English (elokuvasarja)

| Johnny English |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Peter Howitt (1) Oliver Parker (2) David Kerr (3)
Käsikirjoittaja:  William Davies Neal Purvis (1) Robert Wade (1) Hamish McColl (2)
Pääosat:  Rowan Atkinson Ben Miller
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta (1–3) Yhdysvallat (1–3) Ranska (1 ja 3) Kiina (3)
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios
Ensi-ilta:  2003–2018
Kesto:  279 minuuttia (1–3)
Budjetti:  110 000 000 dollaria
Tuotto:  479 600 000 dollaria
Infobox OKNimi-testi OK: 
Johnny English on James Bondia ja vastaavanlaisia elokuvia parodioivan elokuvasarjan nimi. Jokaisessa elokuvassa pääosaa näyttelee Rowan Atkinson, jonka hahmo, Johnny English, perustuu Neal Purvisin, Robert Waden ja William Daviesin käsikirjoitukseen. Sarjaan kuuluu kolme elokuvaa: Johnny English (2003), Johnny English – uudestisyntynyt (2011) ja Johnny English iskee jälleen (2018).
Elokuvien taloudellisesta menestyksestä huolimatta ne saivat ristiriitaisia arvioita kriitikoilta.
Elokuvat > Johnny English (2003)

Pääosassa on vakoojaa näyttelevä Rowan Atkinson. Hänen pitää apurinsa Boughin (Ben Miller) kanssa tutkia Britannian kruununjalokivien varkautta. Pääepäiltyinä ovat ranskalainen yrittäjä Pascal Sauvage (John Malkovich) ja Lorna Campbell (Natalie Imbruglia).
Elokuvat > Johnny English – uudestisyntynyt (2011)

Munkkiluostariin itseään etsimään lähtenyt salainen agentti Johnny English palautetaan työtehtäviin, kun kansainvälinen palkkatappajien ryhmittymä uhkaa Kiinan pääministerin henkeä.
Elokuvat > Johnny English iskee jälleen (2018)

Hakkerit vievät kaikkien vakoojien tiedot salaiselta palvelulta. Joku on pakko saada selvittämään asiaa, joten on palkattava hommaan jo agenttihommista eläköitynyt nykyinen sisäoppilaitosopettaja Johnny English.
Jonas Nay

| Jonas Nay |
| --- | --- |
 Nay vuonna 2016
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. syyskuuta 1990 (ikä 34) Lyypekki, Länsi-Saksa
Ammatti:  näyttelijä, muusikko
Näyttelijä
Aktiivisena:  2005–
Merkittävät roolit:  Moritz Stamm / Martin Rauch (Deutschland 83)
Aiheesta muualla
IMDb 
Jonas Nay (s. 20. syyskuuta 1990 Lyypekki, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä ja muusikko. Suomessa hänet tunnetaan luultavasti parhaiten pääosasta televiosarjassa Deutschland 83.
Ura

Jonas Nay aloitti näyttelijänuransa vuonna 2005 näyttelemällä saksalaisessa lastenohjelmassa Vier gegen Z. Tämän jälkeen hän vieraili useissa saksalaisissa rikos- ja draamasarjoissa. Vuonna 2010 hän näytteli lyhytelokuvassa Morgen ist auch noch ein Tag. Vuonna 2013 hän teki ensimmäiset elokuvaroolinsa elokuvissa Dear Courtney ja König von Deutschland. Vuonna 2015 hän tähditti miespääosaa televisiosarjassa Deutschland 83, josta tuli kansainvälinen menestys. Hän toimii myös Nortern Lights -nimisen yhtyeen päälaulajana.
Yksityiselämä

Hän suoritti siviilipalveluksen työskentelemällä vammaisuudesta kärsivien parissa.
Aiheesta muualla

Rotten Tomatoes: Jonas Nay
Jonas Nay Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Juan Pedro López

| Juan Pedro López |
| --- | --- |
 Juan Pedro López Italian ympäriajossa 2022, pukeutuneena vaaleanpunaiseen johtajan paitaan.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Juan Pedro López Pérez
Syntynyt: 31. heinäkuuta 1997 (ikä 27)
Kansalaisuus:   Espanja
Pyöräilijä
Pituus:  170 cm
Paino:  60 kg
Joukkue:  Lidl-Trek
Laji:  maantiepyöräily
Rooli:  ajaja
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2016–2017:  Polartec - Fundación Contador
Ammattilaisjoukkue(et)
2019 2019–:  Kometa-Uvet Trek-Segafredo / Lidl-Trek
Suurimmat voitot
 Italian ympäriajo, nuorten kilpailu 2022 
 Tiedot päivitetty: 11. heinäkuuta 2023 
Juan Pedro López Pérez (s. 31. heinäkuuta 1997 Lebrija, Espanja) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Kometa-Uvet-joukkueessa 2019, ja siirtyi kesken kauden Trek-Segafredo -talliin, nykyiseltä nimeltään Lidl-Trek, jota edustaa edelleen.
Juan Pedro López La Flèche Wallonnessa 2020.
López johti vuoden 2022 Italian ympäriajon kokonaiskilpailua kymmenen etapin ajan. Hän sijoittui lopulta kymmenenneksi ja voitti nuorten kilpailun.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Jinx

| Jinx Rory Gallagher |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : toukokuu–kesäkuu 1981, Dierks Studios, Köln, Länsi-Saksa
 Julkaistu: 2. toukokuuta 1982
 Tuottaja(t): Rory Gallagher
 Tyylilaji: blues rock
 Kesto: 43.07
 Levy-yhtiö: Chrysalis (UK), Mercury Records (USA)
Rory Gallagherin muut julkaisut
| Stage Struck 1980 | Jinx 1982 | Defender 1987 |
Jinx on irlantilaisen Rory Gallagherin albumi, joka on julkaistu vuonna 1982.
Kappaleet

Kappaleet Rory Gallagher.
Kappaleet > A-puoli

Signals – 4.37
The Devil Made Me Do It – 2.54
Double Vision – 4.51
Easy Come Easy Go – 5.07
Big Guns – 3.28
Kappaleet > B-puoli

Jinxed – 5.01
Bourbon – 3.54
Ride On Red, Ride On – 4.19
Loose Talk – 3.52
Kappaleet > CD bonus raidat

Hell Cat – 5.04
Lonely Mile – 4.40
Muusikot

Rory Gallagher – laulu, kitara, huuliharppu
Gerry McAvoy – basso
Brendan O'Neill – rummut, lyömäsoittimet
Muusikot > Muut soittajat

Bob Andrews – kosketinsoittimet
Ray Beavis – saksofoni
Dick Parry – saksofoni
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Jinx discogs.com -sivustolla
K. A. Saarinen

| K>  A. Saarinen |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 1.3.1910–31.1.1911  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Turun läänin pohjoinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. lokakuuta 1869 Iitti
Kuollut: 9. marraskuuta 1932 (63 vuotta) Turku
Ammatti:  maanmittausinsinööri, varatuomari
Gustaf Adolf (Kustaa Adolf, K. A.) Saarinen (16. lokakuuta 1869 Iitti – 9. marraskuuta 1932 Turku) oli suomalainen maanmittausinsinööri ja juristi, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1910–1911.
Elämä ja ura

Saarisen vanhemmat olivat rakennusmestari Gustaf Adolf Saarinen (s. 1838) ja Hilda Karolina Vinter (1840–1872). Hän kirjoitti ylioppilaaksi Vaasan yksityislyseosta vuonna 1890 ja suoritti maanmittausinsinöörin tutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1895. Vuosina 1895–1897 Saarinen toimi Oulun läänin varamaanmittarina ja 1897–1920 Turun ja Porin läänin varamaanmittarina, nuorempana maanmittarina sekä vanhempana maanmittausinsinöörinä.
Vuonna 1916 Saarinen suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon ja sai varatuomarin arvon 1919. Vuosina 1917–1918 hän toimi myös Hämeen läänin vt. kuvernöörinä. Vuosina 1920–1926 Saarinen työskenteli Turun väliaikaisen maanjako-oikeuden puheenjohtajana ja 1926–1932 Mikkelissä toimineen Viipurin maanjako-oikeuden puheenjohtajana.
Tyrväällä asuessaan Saarinen valittiin sosialidemokraattien kansanedustajaksi vuoden 1910 eduskuntavaaleissa. Hän kuoli pitkäaikaisen sairauden jälkeen Turussa 63-vuotiaana marraskuussa 1932.
Perhe

Saarisen puoliso oli Keuruulta kotoisin ollut Elli Salonen (s. 1872), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1896.
Formula 3 Itävallan Grand Prix 2019

|  Formula 3 Itävallan Grand Prix 2019 |
| --- | --- |
 3. osakilpailu 8 osakilpailusta kaudella 2019. 

Päivämäärä:  29. kesäkuuta 2019
Sijainti:  Spielberg, Itävalta
Rata:  Moottorirata   4,326 km
Lauantain kilpailu
Pituus:  24 kierrosta, 103,824 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Marcus Armstrong  (Prema Racing)
Aika:  1.19,716
Nopein kierros
Kuljettaja:   Jüri Vips  (Hitech Grand Prix)
Aika:  1.21,042 (kierroksella 23)
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Jüri Vips  (Hitech Grand Prix)
Toinen:   Max Fewtrell  (ART Grand Prix)
Kolmas:   Marcus Armstrong  (Prema Racing)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  24 kierrosta, 103,824 km
Sää:   Aurinkoinen
Nopein kierros
Kuljettaja:   Jake Hughes  (HWA Racelab)
Aika:  1.21,458 (kierroksella 10)
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Jake Hughes  (HWA Racelab)
Toinen:   Jehan Daruvala  (Prema Racing)
Kolmas:   Robert Shwartzman  (Prema Racing)
Formula 3 Itävallan Grand Prix 2019 oli Formula 3 -kauden 2019 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 29.–30. kesäkuuta Red Bull Ringin moottoriradalla Itävallassa.
Tulokset > Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika | Ero | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 26 |  Marcus Armstrong | Prema Racing | 1.19,716 |  | 1 |
| 2 | 2 |  Max Fewtrell | ART Grand Prix | 1.19,839 | +0,123 | 2 |
| 3 | 21 |  Jüri Vips | Hitech Grand Prix | 1.19,896 | +0,180 | 3 |
| 4 | 27 |  Jehan Daruvala | Prema Racing | 1.19,934 | +0,218 | 4 |
| 5 | 3 |  Christian Lundgaard | ART Grand Prix | 1.20,003 | +0,287 | 30 |
| 6 | 11 |  Jake Hughes | HWA Racelab | 1.20,075 | +0,359 | 5 |
| 7 | 20 |  Leonardo Pulcini | Hitech Grand Prix | 1.20,188 | +0,472 | 6 |
| 8 | 18 |  Pedro Piquet | Trident | 1.20,190 | +0,474 | 7 |
| 9 | 1 |  David Beckmann | ART Grand Prix | 1,20,203 | +0,487 | 29 |
| 10 | 25 |  Sebastián Fernández | Campos Racing | 1.20,204 | +0,488 | 11 |
| 11 | 7 |  Lirim Zendeli | Sauber Junior Team by Charouz | 1.20,234 | +0,518 | 8 |
| 12 | 28 |  Robert Shwartzman | Prema Racing | 1.20,277 | +0,561 | 9 |
| 13 | 10 |  Bent Viscaal | HWA Racelab | 1.20,301 | +0,585 | 10 |
| 14 | 6 |  Richard Verschoor | MP Motorsport | 1.20,308 | +0,592 | 12 |
| 15 | 17 |  Devlin DeFrancesco | Trident | 1.20,323 | +0,607 | 13 |
| 16 | 23 |  Alex Peroni | Campos Racing | 1.20,328 | +0,612 | 14 |
| 17 | 4 |  Liam Lawson | MP Motorsport | 1.20,386 | +0,670 | 15 |
| 18 | 30 |  Felipe Drugovich | Carlin Buzz Racing | 1.20,407 | +0,691 | 16 |
| 19 | 5 |  Simo Laaksonen | MP Motorsport | 1.20,427 | +0,711 | 17 |
| 20 | 19 |  Niko Kari | Trident | 1.20,476 | +0,760 | 18 |
| 21 | 29 |  Teppei Natori | Carlin Buzz Racing | 1.20,539 | +0,823 | 19 |
| 22 | 15 |  Giorgio Carrara | Jenzer Motorsport | 1.20,592 | +0,876 | 20 |
| 23 | 22 |  Ye Yifei | Hitech Grand Prix | 1.20,662 | +0,946 | 21 |
| 24 | 31 |  Logan Sargeant | Carlin Buzz Racing | 1.20,673 | +0,957 | 22 |
| 25 | 8 |  Fabio Scherer | Sauber Junior Team by Charouz | 1.20,778 | +1,062 | 23 |
| 26 | 9 |  Raoul Hyman | Sauber Junior Team by Charouz | 1.20,887 | +1,171 | 24 |
| 27 | 14 |  Yuki Tsunoda | Jenzer Motorsport | 1.20,959 | +1,243 | 25 |
| 28 | 12 |  Keyvan Andres | HWA Racelab | 1.21,319 | +1,603 | 27 |
| 29 | 16 |  Andreas Estner | Jenzer Motorsport | 1.21,658 | +1,942 | 26 |
| 30 | 24 |  Alessio Deledda | Campos Racing | 1.21,935 | +2,219 | 28 |
Lähde: