stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Przewalskinhevonen
Piirteet

Przewalskinhevonen on yleensä säkäkorkeudeltaan noin 120–140 cm ja väriltään hallakko. Sen jaloissa on usein seepraraidat ja selässä siima. Przewalskinhevonen on vahvarakenteinen, selkä on lyhyt ja säkä lähes olematon. Pää ja kaviot ovat suuret ja tumma harja sojottaa pystyssä. Harjan jouhet vaihtuvat joka vuosi keväällä. Kesyhevosroduista norjalainen vuonohevonen muistuttaa eniten przewalskinhevosta.
Przewalskinhevosta ei ole koskaan kesytetty ratsuksi eikä muutenkaan. Se on luonteeltaan erilainen kuin kesyhevonen, eikä sen kesyttäminen käyttöeläimeksi onnistu. Eläintarhojenkin przewalskinhevoset ovat selkeästi villieläimiä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Esihistoriallisella ajalla villihevosia kuvattiin luolamaalauksissa esimerkiksi Italiassa, Espanjassa ja Ranskassa, mutta näissä piirroksissa kuvatut hevoset ovat saattaneet esittää myös villihevosen toista nykyisin sukupuuttoon kuollutta alalajia tarpaania (Equus ferus gmelini). Vielä 1700-luvulla przewalskinhevosta tavattiin Venäjän aroilta Kazakstaniin, Mongoliaan ja Pohjois-Kiinaan ulottuneella alueella. Luonnonvarainen kanta romahti nopeasti ja viimeinen villi kanta 1900-luvun puolivälissä asutti aluetta Lounais-Mongoliassa ja Kiinan Gansun, Xinjiangin ja Sisä-Mongolian alueita. Viimeiset villihevoset havaittiin vuonna 1969 Mongolian Gobin autiomaassa Tachiin Shaar Nuruusta pohjoiseen. Villien kantojen hävittyä laji säilyi vain tarhaolosuhteissa.
Nykytilanne

Przewalskinhevosia pidetään ja kasvatetaan lähinnä eläintarhoissa. Esimerkiksi suomalaisessa Korkeasaaren eläintarhassa on przewalskinhevosia. Niitä on takaisinistutettu luontoon sekä Mongoliaan että aivan uusille alueille, kuten Ranskaan, Uzbekistaniin, Unkariin ja Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden takia autioituneen Prypjatin kaupungin lähistölle Ukrainaan.
1960-luvulta vuoteen 1996 saakka IUCN luokitteli przewalskinhevosen luonnosta hävinneeksi lajiksi. Sittemmin uhanalaisuusluokitusta muutettiin äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi, koska vähintään yhden yksilön uskottiin selvinneen luonnossa. Nykyisin przewalskinhevonen määritellään erittäin uhanalaiseksi ja vuonna 2014 vankeudessa ja vapaudessa eli yhteensä 1 988 przewalskinhevosta.
Aiheesta muualla

Przewalskinhevonen Hevosmaailma.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Tietoa przewalskinhevosesta (englanniksi)
Przewalskinhevosen suojelu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Przewalskinhevosen kallo.
Ohkolanjokilaakso

Ohkolanjokilaakso
| --- | --- |
Sijainti:  Ohkola, Mäntsälä
Pinta-ala:  22 ha
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ohkolanjokilaakso on kaksiosainen Natura-alue Ohkolanjoen rannoilla Mäntsälässä. Luonnonsuojelualue on yhteensä 22 hehtaarin kokoinen. Alueella on valtakunnallisesti arvokasta lehtokasvillisuutta ja jokiuoma on luonnontilainen. Alue on Lahden oikoradan ja Lahdenväylän moottoritien länsipuolella. Niistä aiheutuu Natura-alueelle melua, mutta ne eivät juuri muuten vaikuta lehtoon.
Ohkolanjoki meanderoi voimakkaasti ja Ohkolanjokilaaksossa on useita juoluoita. Alueen kohdalla kulkee harjujakso. Lahopuut ovat saaneet kaatua uoman päälle, joten Ohkolanjokilaakso muodostaa arvokkaan ekologisen kokonaisuuden, joka on harvinaisen luonnontilainen Uudellamaalla.
Kasveista Ohkolanjokilaakson lehdossa esiintyvät muun muassa keltavuokko, kevätlinnunsilmä, kotkansiipi, lehtoarho, lehtoimikkä, lehtokuusama, lehto-orvokki, lehtotähtimö, mesiangervo, mukulaleinikki, mustakonnanmarja, näsiä ja purolitukka. Lehdossa esiintyviä perhosia ovat muun muassa keltaselkämittari (Ecliptopera capitata), palsamikenttämittari (Xanthorhoe biriviata) ja varjopatinayökkönen (Euchalcia modestoides), jonka ainoa tunnettu (1996) vakinainen esiintymispaikka Suomessa Ohkolanjokilaakso on. Nisäkkäistä Ohkolanjokilaaksossa pesivät liito-orava ja todennäköisesti saukko.
Osa Natura-aluetta on erillinen, joen itäpuolella oleva niitty, Sandberginpelto. Se on maakunnallisesti arvokas perinnebiotooppi. Sandberginpelto on noin 3,5 hehtaaria laaja entinen laidunpelto. Paikallinen luonnonsuojeluyhdistys on hoitanut niittyä niittämällä. Alue on suurikokoinen uusmaalaiseksi perinnebiotoopiksi. Siellä kasvavat muun muassa hakarasara, ketonoidanlukko, keväthanhikki, laskospoimulehti, saksanhanhikki, saunionoidanlukko ja särmäputki.
Ohkolanjoki

| Ohkolanjoki |
| --- | --- |
Alkulähde:  Keravanjärvi  60°37.27755′N, 25°5.88146′E
Laskupaikka:  Keravanjoki  60°30.34755′N, 25°5.87933′E
Pituus:  18 km
Ohkolanjoki on joki, joka virtaa Mäntsälän Ohkolasta Järvenpään Haarajoelle. Ohkolanjoki alkaa Keravanjärvestä ja laskee Haarajoella Keravanjokeen. Joki on 18 kilometriä pitkä.
Ohkolanjoen varrella on 22 hehtaarin laajuinen Ohkolanjokilaakson luonnonsuojelualue, jossa jokiuoma on luonnontilassa ja rannoilla kasvaa valtakunnallisesti arvokasta lehtokasvillisuutta. Laaksossa elää useita harvinaisia lajeja, muun muassa varjopatinayökkönen (Euchalcia modestoides), jonka ainoa tunnettu (1996) vakinainen esiintymispaikka Suomessa on Ohkolanjokilaakso.
Haarajoen mylly lopetettiin vuonna 1988, minkä vuoksi Ohkolanjoen vedenpinta aleni 60–80 senttimetrillä. Joki surkastui ojaksi ja sen rantapenkereet sortuivat. Vedenpinnan palauttamista pohjapadoilla on suunniteltu. Pohjapadon kustannusarvio vuonna 2015 oli noin 250 000 euroa.
Ohkolanjokeen on istutettu taimenia.
OPP (sanomalehti)

| OPP |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  paikallislehti
Kokonaislevikki:  2 678 (2020)
Perustettu:  2002
Päätoimittaja:  Per Roar Bekken
Kotikunta:  Oppdal
Kotimaa:  Norja
Ilmestymistiheys:  ti ja to
Kieli:  norja
Aiheesta muualla
Kotisivu
OPP on norjalainen vuonna 2002 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Oppdal. Vuoden 2021 alussa se yhdistyi kilpailijansa Opdalingenin kanssa. Opdalingen oli perustettu vuonna 1934. Lehti ilmestyy paperisena tiistaisin ja torstaisin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta OPP (sanomalehti) Wikimedia Commonsissa
Lehden verkkosivut (norjaksi)
Ragnar Thoursie

Ragnar Thoursie vuonna 1960.
Ragnar Thoursie (30. syyskuuta 1919 Katrineholm, Ruotsi – 12. heinäkuuta 2010) oli ruotsalainen kirjailija ja valtion virkamies.
Thoursie opiskeli Tukholman korkeakoulussa saksaa, psykologiaa ja uskonnonhistoriaa ja suoritti maisterintutkinnon  1943. Hänen esikoisteoksena  Emaljögat ilmestyi 1945. Olof Palme siteerasi poliittisissa puheissaan usein Thoursien runoa Sundbybergsprologen:
Esikoiskokoelman Emaljögat ilmestyessä 1945 hän oli 26-vuotias ja hänet nostettiin saman tien vuosikymmenen runoilijoiden merkittävimpien joukkoon. Hänen lahjakkuutensa oli ilmiselvää, ja odotukset olivat korkealla.
Esikoisteoksensa jälkeen Thoursie julkaisi vielä kokoelman ”Nya sidor och dagsljus” (1951), mutta vaikeni sitten 30 vuodeksi. Hän antautui taas kirjalliselle uralle jäätyään eläkkeelle. Ensin ilmestyi runokokoelma ja sen jälkeen muistelma Ditt ord är ljust, jossa hän kertoo lapsuudestaan Jehovan todistaja -perheessä Katrineholmissa. Muistelmien toinen osa Igelkottsfrid ilmestyi 2007. Viimeinen teos Sånger från äldreomsorgen ilmestyi 2009. Nuoruuden teema, petos, hylkääminen palaa jälleen: vanhuksilta on viety arvokkuus ja heistä on tehty vain hoidettavia paketteja. Se yhteiskunta, johon hän aikoinaan uskoi, on kadonnut.
Thoursie sai 1952 Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinnon. ja Ruotsin akatemian kuninkaallisen palkinnon 2008.
Aiheesta muualla

Hedlund, Tom, "Thoursie lät reformerna gå före dikten" Under strecket, Svenska Dagbladet 19.7.2010
Pehrson, Lars, "På väg mot nirvana", Svenska Dagbladet 23.8.2009
Omar Rabie Yassin

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Omar Rabie Yassin
Syntymäaika: 18. toukokuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka:  Kairo, Egypti
Pelipaikka: Laita puolustaja, laitalinkki
Pituus: 184 cm
Seura
Seura:  RoPS
Pelinumero: 28
Junioriseurat
:  Al-Ahli
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2006-2007 2007 2008 2008 2009 2009-2011 2011 |  Al-Ahli → Tersana  Lierse SK → KV Turnhout → Zamalek  Al-Sekka Al-Hadid  RoPS | 0 (0) 0 (0) 12 (0) ? (?) ? (?) ? (?) ? (?) |
Maajoukkue
|  |  Egypti U21 |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. lokakuuta 2011.
Omar Rabie Yassin (s. 18. elokuuta 1988 Kairo, Egypti) on egyptiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi Veikkausliigan kaudella 2011 RoPSissa. Hän lopetti uransa kauden jälkeen.
RN Albatros (1934)

| RN Albatros |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cantieri navali Riuniti, Palermo
Kölinlasku:  1931
Laskettu vesille:  27. toukokuuta 1934
Palveluskäyttöön:  1934
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 27. syyskuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  334 t (standardi) 490 t (kuormattu)
Pituus:  70,50 m
Leveys:  6,90 m
Syväys:  1,71 m
Koneteho:  2 x Belluzzo-turbiinimoottoria 4 300 bhp
Nopeus:  24,5 solmua
Miehistöä:  52
Aseistus
Aseistus:  2 × 102 mm/35 -tykkiä 2 × 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 2 × 450 mm torpedoputkea 4 × syvyyspomminheitintä
RN Albatros (ital. Regia Nave Albatros) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1934 valmistunut sukellusveneidentorjunta-alus, joka vuonna 1938 luokiteltiin torpedoveneeksi.
Valmistus

Albatros tilattiin sukellusveneidentorjunta-aluksena Palermosta Cantieri navali Riunitilta, missä köli laskettiin vuonna 1931. Alus laskettiin vesille 27. toukokuuta 1934 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna.
Palvelus

Alus luokiteltiin 1938 torpedoveneeksi. Aluksen aseistusta vahvennettiin 1930-luvun lopulla kahdella 37 mm/54 ilmatorjuntatykillä. Italian liityttyä toiseen maailmansotaan se upotti heinäkuussa 1940 Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene HMS Phoenixin, mutta sukellusvene HMS Upright upotti 27. syyskuuta 1941 Sisilian rannikolla aluksen torpedoimalla.
Omar Nasiri

Omar Nasiri on 1960-luvulla syntyneen marokkolaisen vakoojan pseudonyymi. Hän soluttautui al-Qaidaan ja toimi tämän koulutusleireillä Afganistanissa välittäen tietoja Britannian ja Ranskan tiedustelupalveluille. Hän väitti BBC haastattelussa 16. marraskuuta 2006, että Britannian tiedustelupalvelua varoitettiin 1990-luvun puolessa välissä al-Qaidan uhasta, mutta britit eivät toimineet tarpeeksi nopeasti. Hän myös väittää leirillä tapaamansa Ibn al-Shaykh al-Libin antaneen tarkoituksella kuulusteluissa Yhdysvalloille virheellistä tietoa yllyttääkseen näitä syrjäyttämään Saddam Husseinin vallasta, jotta al-Qaida saisi Irakin jihadistiseksi tukikohdakseen.
Nasiri on kirjoittanut kokemuksistaan vakoojana teoksen Jihadin sydämessä: elämäni al-Qaidan taistelijana ja sen vakoojana, jossa hän kertoo yksityiskohtaisesti elämästään Belgian maanalaisessa terroristitoiminnassa, Afganistanin leireillä sekä Britannian radikaaleissa muslimiyhteisöissä. Osa kirjan yksityiskohdista on kuitenkin muutettu kirjailijan ja tämän läheisten suojelemiseksi.
Omar Sosa

Omar Sosa
Omar Sosa (s. 10. huhtikuuta 1965 Camagüey) on kuubalainen pianisti, lyömäsoittaja, säveltäjä ja yhtyeenjohtaja. Hän on yhdistellyt monia genrejä, kuten latinojazzia, afrikkalaista sekä afrokuubalaista perinnemusiikkia, avantgardistista improvisaatiota ja länsimaista taidemusiikkia.
Sosa aloitti 8-vuotiaana marimban ja muiden lyömäsoitinten soiton opiskelun konservatoriossa Camagüeyssa. Teini-ikäisenä hän aloitti pianonsoiton opintonsa Havannassa. Vuonna 1993 hän muutti Ecuadoriin, jonka traditioihin syventyi, ja vuonna 1995 hän asettui San Franciscon lahden ympäristöön. Sosa aloitti sooloalbumeiden tekemisen pianolevyllään Omar Omar (1996). Hän on saanut levytyksillään Grammy- ja Latin Grammy -ehdokkuuksia. Hän oli myös vuosina 2004 ja 2006 ehdolla BBC Radio 3:n World Music Awardin saajaksi. Vuonna 2003 Sosalle myönnettiin Smithsonian Associatesin palkinto elinikäisistä saavutuksista vaikutuksestaan latinojazzin kehitykseen Yhdysvalloissa.
Sosa on työskennellyt soolopianistina ja vaihtelevin kokoonpanoin, myös big bandin kanssa. Hänen yhteistyökumppaneihinsa ovat kuuluneet muiden muassa Paquito D’Rivera, Steve Argüelles, Dhafer Youssef, Paolo Fresu, Jaques Morelenbaum, NDR Bigband, Trilok Gurtu, Adam Rudolph ja Seckou Keita. Sosa on myös säveltänyt teoksia sinfoniaorkesterille; vuonna 2003 kantaesitettiin kolmiosainen, 45 minuutin kestoinen From Our Mother ja vuonna 2009 20-minuuttinen Oda Africana. Lisäksi hän on säveltänyt elokuva- ja televisiomusiikkia.
Sosa on santería-uskonnon harjoittaja.
Pikakivääri

Lahti-Saloranta M/26 käytössä helmikuussa 1940.
Pikakivääri on kevyen konekiväärin kaltainen konetuliase, jossa patruunoiden syöttö tapahtuu lippaasta, eikä konekivääreille tyypillisesti patruunavyöstä.
Kevyt konekivääri on käytännössä syrjäyttänyt pikakiväärin jalkaväkiryhmien tulitukiaseena; tästä huolimatta joidenkin valtioiden, kuten Venäjän ja Ison-Britannian, armeijoissa pikakiväärejä käytetään edelleenkin. Joistain rynnäkkökiväärimalleista on myös valmistettu pidemmällä ja raskaammalla piipulla, haaratuella ja suurempikapasiteettisella lippaalla varustettua pikakivääri-muunnosta.
Tunnettuja pikakivääreitä ovat suomalainen Lahti-Saloranta M/26, japanilainen Taisho 96, yhdysvaltalainen BAR M1918 (Browning Automatic Rifle), neuvostoliittolainen Degtjarjov DP-27, joka Suomessa nimettiin sota-ajan erään suosikki-iskelmän mukaan ”Emmaksi”, koska aseen päällä vaakatasossa oleva rumpulipas muistutti hiukan gramofonilevyä sen kansiosan pyöriessä lippaan tyhjentyessä, ja brittiläinen, tšekkoslovakialaiseen ZB-26:een perustuva, ZGB 1933 Bren (BRno-ENfield).
Kuvagalleria

Degtjarjov DP-27 ”Emma”.
Puolalainen Browning wz.1928.
Japanilainen Taisho 96.
Bren (1941).
Kirjallisuutta

Hyytinen, Timo: Arma Fennica 2 Sotilasaseet.  Gummerus, 1987.  ISBN 951-99887-0-X.
‎Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pikakivääri Wikimedia Commonsissa
Pikakirjoituskone

Yhdysvaltalainen Stenograph-pikakirjoituskone 1900-luvun puolivälin paikkeilta.
Pikakirjoituskone on kirjoituskoneen tapainen laite, jolla voidaan kirjoittaa tekstiä puhenopeudella. Siinä on näppäimiä vähemmän kuin kirjoituskoneessa, mutta useita näppäimiä voidaan painaa samanaikaisesti, ja siten kirjoittaa kokonaisia tavuja tai sanoja kerrallaan. Pikakirjoituskoneet ovat yleisiä erityisesti Yhdysvaltojen oikeusistuimissa. Nykyisillä tietokoneisiin kytketyillä laitteilla voidaan myös tekstittää suoria TV-lähetyksiä kuulovammaisia varten.
Toiminta

Pikakirjoituskoneissa on näppäimistö ja pitkä paperinauha, johon näppäimiä vastaavat merkit tulostuvat. Useita näppäimiä voidaan painaa samanaikaisesti, ja yhdellä kertaa painetut näppäimet tuottavat paperiin yhden tekstirivin. Näppäimiä on tavallisesti kullekin sormelle 2–3, yhteensä 20–30.
Teksti kirjoitetaan foneettisesti eli ääntämyksen mukaisesti. Osalle äänteistä ei ole omaa näppäintä, vaan ne edellyttävät useamman näppäimen painamista. Englanninkielisissä laitteissa vasemman käden sormilla kirjoitetaan tavun alkukonsonantit, oikean käden sormilla loppukonsonantit ja peukaloilla vokaalit.
Perinteisillä laitteilla pitää paperituloste käydä jälkikäteen käsin läpi ja kirjoittaa sen avulla selväkielinen teksti. Uudemmissa laitteissa teksti voidaan tallettaa laitteen omaan muistiin tai ohjata erilliselle tietokoneelle, ja tietokoneohjelmien avulla voidaan selväkielinen teksti tuottaa automaattisesti.
Nopeus

Pikakirjoituskoneilla päästään suunnilleen samoihin kirjoitusnopeuksiin kuin käsipikakirjoituksella: kansainvälisissä nopeuskilpailuissa nopeimpien kirjoittajien tulokset ovat olleet n. 300–400 tavua minuutissa.
Historia

Ensimmäisen pikakirjoituskoneen suunnitteli ranskalainen Benoit Gonod vuonna 1827.
Ensimmäisen käytännöllisen laitteen kehitti italialainen Antonio Michela-Zucco 1860-luvulla. Laite esiteltiin Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1878, ja vuonna 1880 se otettiin käyttöön Italian parlamentissa. Laitteessa oli pianon koskettimistoa muistuttava näppäimistö, kummallekin kädelle kuusi valkoista ja neljä mustaa kosketinta.
Yhdysvalloissa ensimmäisen pikakirjoituskoneen kehitti Miles Bartholomew 1870-luvulla. Siinä oli kymmenen näppäintä, mutta niistä voitiin painaa vain yhtä kerrallaan. George Kerr Andersonin 1880-luvulla kehittämässä koneessa voitiin painaa kahta tai useampaa näppäintä yhtaikaa, ja yhdellä lyöntikerralla voitiin kirjoittaa kokonainen sana tai tavu. 1910-luvulla päästiin Ward Stone Irelandin kehittämällä laitteella käsipikakirjoittajia suurempiin nopeuksiin nopeuskilpailuissa. Nykyiset amerikkalaiset laitteet noudattavat edelleen Irelandin laitteen näppäinjärjestystä.
Nykyisin pikakirjoituskoneita on saatavilla ainakin englannin, ranskan, italian, espanjan, tšekin, japanin, kiinan ja venäjän kielille.
Tyypillinen näppäinjärjestys englanninkielisissä laitteissa.
Ranskalainen Grandjean-pikakirjoituskone vuodelta 1923.
Stentura-pikakirjoituskone Saksi-Anhaltin maapäivillä vuonna 2012
Pokémon DP: Galactic Battles

Pokémon DP: Galactic Battles on Pokémon-animesarjan kahdestoista tuotantokausi sekä Diamond & Pearl -sarjan kolmas kausi.
Kausi nähtiin Suomessa ensimmäisen kerran kesällä ja syksyllä 2010 Disney XD:llä. Kausi alkoi 7. kesäkuuta 2010 jaksolla Kierroksia Rotomiin ja päättyi jaksoon Gible kiipelissä. Myöhemmin kausi näytettiin myös MTV3-kanavalla 4. syyskuuta 2010 alkaen; siellä kausi saatiin päätökseen 6. elokuuta 2011.
Yhdysvalloissa kausi alkoi Cartoon Networkilla 9. toukokuuta 2009 jaksolla Get Your Rotom Running!. Kahdestoista tuotantokausi käsitti 53 jaksoa ja päättyi jaksoon Gotta Get a Gible! 15. toukokuuta 2010.
Jaksot > Huomiot

↑  Tämä on clip show -jakso, jota ei koskaan ole näytetty Japanin ulkopuolella.
Äänirooleissa > Japaninkieliset äänet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rica Matsumoto  | … |  Ash Ketchum   |
|  Ikue Ōtani  | … |  Pikachu   |
|  Megumi Toyoguchi  | … |  Dawn   |
|  Etsuko Kozakura  | … |  Piplup   |
|  Yūji Ueda  | … |  Brock   |
|  Megumi Hayashibara  | … |  Jessie   |
|  Shin’ichirō Miki  | … |  James   |
|  Inuko Inuyama  | … |  Meowth   |
|  Unshō Ishizuka  | … |  kertoja, professori Oak   |
|  Chinami Nishimura  | … |  konstaapeli Jenny   |
|  Yuriko Yamaguchi  | … |  hoitaja Joy   |
|  Kenta Miyake  | … |  Giovanni  |
Äänirooleissa > Englanninkieliset äänet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sarah Natochenny  | … |  Ash Ketchum, Staraptor/Staravia, Buneary, Johanna, Delia Ketchum   |
|  Emily Jenness  | … |  Dawn, Ambipom, Happiny, Cynthia   |
|  Michele Knotz  | … |  Piplup, Jessie, Pokédex, hoitaja Joy, sivuäänet   |
|  Bill Rogers  | … |  Brock, Chimchar/Monferno, Croagunk, Sudowoodo, Seviper, sivuäänet   |
|  Jimmy Zoppi  | … |  James, Meowth, professori Oak, Gary Oak, Grotle, Carnivine, sivuäänet   |
|  Rodger Parsons  | … |  kertoja   |
|  Emily Williams  | … |  Zoey, konstaapeli Jenny   |
|  Julián Rebolledo  | … |  Paul   |
|  Jamie McGonnigal  | … |  Barry   |
|  Hilary Thomas  | … |  Marian   |
|  Rhonda Krempa  | … |  Kenny, Rhonda   |
|  Craig Blair  | … |  Raoul Contesta, herra Sukizo, Roark, pyramidikuningas Brandon   |
|  Kayzie Rogers  | … |  Wobbuffet, Mime Jr., Cyndaquil, sivuäänet   |
|  Marc Thompson  | … |  Gliscor, Mamoswine, Saturn, sivuäänet   |
|  Tom Wayland  | … |  Gible, Reggie, sivuäänet   |
|  Sean Reyes  | … |  professori Rowan, sivuäänet   |
|  Sonny Dey  | … |  J, sivuäänet   |
|  Rich McNanna  | … |  Yuzo   |
|  Sean Schemmel  | … |  Cyrus, sivuäänet   |
|  Lisa Ortiz  | … |  Mars   |
|  Eileen Stevens  | … |  Lyra, Jupiter, sivuäänet   |
|  Mike Pollock  | … |  Charon, sivuäänet   |
|  Rebecca Soler  | … |  professori Carolina, sivuäänet   |
|  Christopher Niosi  | … |  Khoury   |
|  Ted Lewis  | … |  sivuäänet   |
|  Jason Griffith  | … |  Looker, sivuäänet   |
|  Bella Hudson  | … |  sivuäänet   |
|  Dan Green  | … |  Byron, sivuäänet   |
|  Kether Donohue  | … |  Candice   |
|  Carmen Borgia  | … |  tornijohtaja Palmer   |
|  Melissa Schoenberg  | … |  Ursula   |
|  Marc Diraison  | … |  Riley   |
|  Evelyn Lanto  | … |  sivuäänet   |
|  Darren Dunstan  | … |  sivuäänet   |
|  Amy Palant  | … |  sivuäänet   |
|  Parker Anderson  | … |  sivuäänet   |
|  Billy Regan  | … |  sivuäänet   |
|  Georgette Reilly  | … |  sivuäänet   |
|  Meghan McCracken  | … |  sivuäänet   |
|  Greg Abbey  | … |  sivuäänet   |
|  Bill Tost  | … |  sivuäänet   |
|  Eva Christensen  | … |  sivuäänet   |
|  Tim Werenko  | … |  Piloswine, sivuäänet   |
|  Rachael C. Stern  | … |  Crimson (sivuääni jaksossa 135)   |
|  Angora Deb  | … |  Noelle (sivuääni jaksossa 138)   |
|  Tristan Goddard  | … |  professori Kodama (sivuääni jaksossa 149)   |
|  N. Ronald Levine  | … |  McCann (sivuääni jaksossa 154)   |
|  Erin Bowman  | … |  tunnuslaulu   |
Äänirooleissa > Suomenkieliset äänet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Hanna Leino  | … |  Ash Ketchum   |
|  Mirjami Heikkinen  | … |  Dawn   |
|  Jari Salo  | … |  Brock   |
|  Susa Saukko  | … |  Jessie, Pokédex (jaksosta 132 alkaen)   |
|  Peter Pihlström  | … |  James   |
|  Arto Nieminen  | … |  Meowth   |
|  Pasi Ruohonen  | … |  kertoja, professori Oak, professori Rowan, sivuäänet   |
|  Jenni Sivonen  | … |  Pokédex (jaksoon 130 asti), Marian (jaksot 106, 114 ja 123), Mars (jaksot 110–111)   |
|  Elise Langenoja  | … |  hoitaja Joy, konstaapeli Jenny, Marian (jaksot 146, 150 ja 155), Rhonda, Johanna, professori Carolina (jakso 151), sivuäänet   |
|  Aku Laitinen  | … |  Paul, Raoul Contesta, Riley, Saturn, pyramidikuningas Brandon, sivuäänet   |
|  Petrus Kähkönen  | … |  Barry, Cyrus, Roark, sivuäänet   |
|  Juhani Rajalin  | … |  Looker (jaksot 136, 150–152), tornijohtaja Palmer, sivuäänet   |
|  Antti Jaakola  | … |  herra Sukizo (jakso 114), Yuzo (jakso 111), Looker (jakso 130), sivuäänet   |
|  Heljä Heikkinen  | … |  Lyra, Ursula, Jupiter, professori Carolina (jakso 111), sivuäänet   |
|  Petri Hanttu  | … |  herra Sukizo (jaksot 123 ja 146), Gary Oak, Reggie, sivuäänet   |
|  Hanna Kaila  | … |  Zoey (jaksot 126–128), J (jakso 129)   |
|  Ilkka Villi  | … |  Khoury, Yuzo (jakso 151), sivuäänet   |
|  Annituuli Kasurinen  | … |  Candice, Mars (jaksot 151–152), sivuäänet   |
|  Ella Pyhältö  | … |  Cynthia, Zoey (jakso 155), J (jaksot 150–151), Delia Ketchum, sivuäänet   |
|  Jukka Voutilainen  | … |  Charon, sivuäänet   |
|  Juha Paananen  | … |  Byron   |
|  Katja Sirkiä  | … |  Kenny   |
|  Antti Timonen  | … |  sivuäänet   |
|  Henni-Liisa Stam  | … |  sivuäänet   |
|  Taru Tikkanen  | … |  sivuäänet   |
|  Marika Tuhkala  | … |  tunnuslaulu   |
One Inch Rock

One Inch Rock on äänilevyjen julkaisutoimintaa harjoittava yritys. Nimensä yhtiö on saanut T. Rexin  esittämästä Marc Bolanin laulusta. One Inch Rockin julkaisutoiminnan aktiivisin vaihe ajoittuu yhtiön kaupparekisteriin merkitsemisvuoden 1987 ja vuoden 1992 välille. Yhtiötä pyörittivät sen aktiivitoiminnan aikaan yhdessä Ralf Örn ja Jaana Rinne, joista jälkimmäisellä oli merkittävä rooli myös levymerkin kautta levyttäneiden artistien kappaleiden sanoittajana. Yhtiön kautta ilmestyi mm. Melrosen, Cliftersin, Aki & Turon ja Frederikin tuotantoa pitkäsoittolevyjen muodossa.
Operaatio Hastings

Operaatio Hastings oli Yhdysvaltain armeijan operaatio Vietnamin sodassa. vuonna 1966. Operaatiossa yhdysvaltalaiset onnistuivat työntämään pohjoisvietnamilaiset joukot Pohjois- ja Etelä-Vietnamin välisen demilitarisoidun vyöhykkeen yli pohjoiseen.
Mediassa

Operaatio on mainittu elokuvassa Full Metal Jacket, ja se on myös tuttu videopeleistä Battlefield Vietnam sekä Battlefield: Bad Company 2: Vietnam.
Pentti Kaitera

Professori Kaitera vuonna 1959.
Pentti Veikko Kaitera (19. marraskuuta 1905 Rantasalmi – 8. kesäkuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen tekniikan tohtori ja Teknillisen korkeakoulun maatalouden vesirakennuksen ja vesitalouden professori vuosina 1942–1972. Hän oli Oulun yliopiston perustamisen primus motor ja ensimmäinen rehtori. Kaiteran merkittävimmät tutkimukset käsittelivät tulvien suuruuden analysointia, lumen kertymistä ja sulamista sekä lumen pinnasta tapahtuvaa haihduntaa, maankuivatusta ja kastelua. Hän tutki myös mantereiden liikkeitä ja kehitti niitä selittävän teorian. Kaitera oli suomalaisen kehitysyhteistyön pioneereja. Hänen elämäänsä leimasi syvä kristillinen vakaumus.