stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pentti Pesonen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Zakopane 1962 | 4 × 10 km viesti |  |
Pentti Pesonen (7. huhtikuuta 1938 Kangaslampi – 22. helmikuuta 2024) oli suomalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili 1960-luvulla.
Pesonen voitti hopeamitalin 4 × 10 kilometrin viestissä hiihdon maailmanmestaruuskilpailuista 1962 Zakopanessa. Hän hiihti viestin kolmannen osuuden.
Kangaslammin Kisailijoita edustanut Pesonen voitti poikien (alle 18-vuotiaat) Suomen mestaruuden vuonna 1956 ja nuorten (19–20-vuotiaat) Suomen mestaruuden vuonna 1958. Ensimmäiset huippuhetkensä aikuisten sarjassa hän koki alkuvuonna 1961, kun hän voitti 30 kilometrin kilpailun Harrachovissa ja 15 kilometrin kilpailun Klingenthalissa sekä sijoittui Falunissa 30 kilometrillä Eero Mäntyrannan jälkeen toiseksi ja Puijon kisojen 15 kilometrillä myös toiseksi. Vuonna 1962 hän voitti Kokkolan kisojen 15 kilometrin hiihdon.
Vuonna 1964 metsäteknikko Pesonen sijoittui SM-hopealle 30 kilometrillä Lauri Bergqvistin ja 50 kilometrillä Kalevi Hämäläisen jälkeen. Salpausselän Kisoissa hän hiihti 50 kilometrillä neljänneksi. Uransa ainoan Suomen mestaruuden hän voitti 50 kilometrillä vuonna 1965. Samana talvena hän voitti Ounasvaaran kisojen 15 kilometriä ja sijoittui Holmenkollenin 50 kilometrillä neljänneksi.
Petalídi (Íoksen pohjoisrannikko)

| --- | --- |
Sijainti:  36°47′50″N, 25°18′37″E, Íos Thíra, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Kykladit
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,002 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Petalídi (kreik. Πεταλίδι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Íoksen saaren pohjoisrannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,002 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Petalídi kuuluu Íoksen kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saarta ei tule sekoittaa toiseen Petalídin saareen Íoksen lounaisrannikon edustalla.
Pertsa ja Väärä Osoite

Pertsa ja Väärä Osoite on suomalainen yhtye, jonka musiikki edustaa 1970–80-lukujen vaihtoehtomusiikkia yhdistäen suomi-iskelmää, punkkia ja folkia. Yhtye on julkaissut yhden albumin ja 2 singleä.
Yhtyeen musiikki on pääosin Koskelan käsialaa, mutta myös Brommels, Rosenberg ja I. Pesonen on mainittu usean kappaleen tekijöinä. Levyjen kustantajana toimi Itu-liike.
Kokoonpano

Pertsa Koskela – laulu
Timo Hinkkanen – rummut
Jerker Brommels – kitara, huuliharppu
Jukka Pesonen – basso, laulu
Ismo Pesonen – kitara
Pau Rosenberg – puhaltimet
Diskografia

Täältä jostakin... (LP 1979)
Kiskojen laulu (single 1979)
Yön tullessa (single 1979)
Aiheesta muualla

Pertsa ja Väärä Osoiten esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Täältä jostakin... LP:n arvio (Laidasta laitaan blogi 2014)
Perniön rautatieasema

Perniön rautatieasema (ruots. Bjärnå järnvägsstation, lyh. Pö, ratakm 126+942) on entinen rautatieliikennepaikka rantaradan varrella Salon kaupungissa Perniön asemanseudulla. Nykyisin asemarakennus toimii päiväkotina ja sen jäljellä oleva makasiini osto- ja myyntiliikkeenä.
Historia

Rantarataa suunniteltaessa sen linjaus jakoi perniöläisten mielipiteitä. Osa asukkaista halusi radan kulkevan kirkonkylän kautta, osa taas sen itäpuolitse. Kun itäisempi linjaus osoittautui edullisemmaksi, se toteutettiin. Tämän jälkeen Perniön rautatieasemalle etsittiin sopivaa paikkaa kirkonkylän pohjoispuolelta, ja lopulta se sijoitettiin Paarskylään, noin neljä kilometriä kirkolta pohjoiseen. Tästä seurasi kuitenkin, että  Perniön kirkolta asemalle kulkevalle tielle jouduttiin rakentamaan silta Perniönjoen yli. Ensimmäinen juna saapui Perniön asemalle syyskuussa 1898, kun rata oli valmistunut ajettavaan kuntoon Karjaalta Uskelan Ylhäisiin saakka.
Bruno Granholmin suunnittelema rautatieasema valmistui vuonna 1898 ja se otettiin käyttöön vuonna 1899. Lähialueen teollisuus ja ruukit hyötyivät rantaradasta ja rakensivat poikkeuksellisen suuret makasiinit aseman läheisyyteen. Asemaakin täytyi laajentaa jo vuonna 1900. Aseman ympäristöön Perniön kuntaan kasvoi merkittävä asutuskeskittymä, jossa toimi suuri meijeri, konepaja, teurastamo ja mylly.
Aseman liikennettä hankaloitti juuri ennen asemaa tiukka kaarre, jota täytyi lähestyä hiljaa. Aseman merkitys väheni 1900-luvun loppupuolella ja henkilöliikenne lopetettiin asemalla 1988 ja siitä tehtiin miehittämätön seisake 1990. Perniön viljavaraston vaihde siirrettiin muualle samalla kun tavaraliikenne lopettiin 1992. Rantaradan oikaisu otettiin samana vuonna käyttöön, ja tarpeeton rataosuus purettiin seuraavana kesänä. Nykyään rantarata kulkee tunnelissa asemanseudun pohjoispuolelta.
Vuonna 2009 Museovirasto määritteli Perniön rautatieasemanseudun yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Aiheesta muualla

Vaunut.org: Kuva Perniön rautatieasemasta
Spring 76

| Spring 76 Royals |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulu-tammikuu 1975-76
 Studio : Marcus Music, Tukholma
 Julkaistu: toukokuu 1976   (1991 1. CD-painos)   (2011 2. LP-painos)   (2015 1. CD-painos)   (2022 3. LP-painos)
 Formaatti: LP-levy (LRLP 159)   C-kasetti (LRC 159)   CD-levy (LRCD 159 / 4703225)
 Tuottaja(t): Royals   Janne Ödner
 Tyylilaji: blues rock, rock, funk rock, reggae
 Kesto: 38.05
 Levy-yhtiö: Love Records   Universal (2015)   Rolling Records (2022)
 Levymerkki: Love Records   Rolling Records (2022)
Muut kannet
 Albumin takakansi.
Listasijoitukset
  Suomi: 1. (8 viikkoa, toukokuu 1976)
Royalsin muut julkaisut
|   | Spring 76 1976 | Out 1977 |
Singlet albumilta Royals
 ”High / Everything's Alright” Julkaistu: 1976
Spring 76 on Royalsin debyyttialbumi, joka julkaistiin toukokuussa 1976. Albumi koostuu pääasiassa blues -ja funk -vaikutteisista lainakappaleista sekä yhtyeen omasta materiaalista. Viimeinen kappale "Hgih" perustuu nauhaefektiin, jossa avausraita "High" on soitettu väärinpäin. Levy myi noin 30 000 kpl kultalevyrajan ollessa tuolloin 25 000 kpl. Sekä "High" että "Everything's Alright" ovat Albert Järvisen sanoittamia.
"Dancing in the Street" on Martha & The Vandellas -yhtyeen tunnetuksi tekemä laulu. "Badge" on Cream-yhtyeen viimeiseksi jääneeltä albumilta Goodbye (1969). "The Real Me" on Eric Burdon Bandin ohjelmistosta. Reggae-tyylinen "You Can't Go Halfway" on alun perin Johnny Nashin esittämä ja jossa Gloria Gaynor käytti säveltäjänimenä oikeata sukunimeään. "Hoochie Coochie Man" on ikivihreäksi tullut blueskappale, jonka teki tunnetuksi Muddy Waters.
Albumi julkaistiin toukokuussa 1976 vinyylilevynä ja C-kasettina Love Recordsin toimesta. Vuonna 1991 albumi julkaistiin ensimmäistä kertaa CD-levynä. Vuonna 2011 Love Records julkaisi albumin uudelleen vinyylilevynä. Vuonna 2015 Love Records ja Universal julkaisivat albumista remasteroidun CD-painoksen digipak-kansilla. Vuonna 2022 Rolling Records julkaisi albumista numeroidun 300 kappaleen rajoitetun vinyylipainoksen.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut Royals eli Albert Järvinen, Ippe Kätkä ja Pave Maijanen nimellä Paavo Maijanen.
Kappaleet > A-puoli

High – 4.25 (säv. Albert Järvinen, Ippe Kätkä ja Paavo Maijanen, san. Albert Järvinen ja Jim Pembroke)
Dancing in the Street – 3.26 (säv. ja san. William Stevenson, Marvin Gaye ja Ivy Jo Hunter)
Badge – 2.38 (säv. ja san. Eric Clapton ja George Harrison)
Night Funk – 3.27 (säv. ja san. Albert Järvinen, Ippe Kätkä ja Paavo Maijanen)
Hoochie Coochie Man – 6.55 (säv. ja san. Willie Dixon)
Kappaleet > B-puoli

Everything's Alright – 3.52 (säv. Albert Järvinen, Ippe Kätkä ja Paavo Maijanen, san. Albert Järvinen)
The Real Me – 3.31 (säv. ja san. Aalon Butler)
You Can't Go Half Way (You Got to Go All the Way) – 3.31 (säv. ja san. Margaret Nash, Greg Fowler ja Sam Gary)
Rock Me – 3.43 (säv. ja san. Albert Järvinen, Ippe Kätkä ja Paavo Maijanen)
Hgih – 4.10 (säv. ja san. Albert Järvinen, Ippe Kätkä ja Paavo Maijanen)
Kokoonpano > Royals

Albert Järvinen – kitarat (Gibson L5S, Fender Stratocaster, Telecaster ja Peavey Vintage -vahvistin yhdistettynä Cervin-Vega-kaiuttimiin)
Ippe Kätkä - rummut ja lyömäsoittimet
Paavo Maijanen – basso, Moog-basso, urut, laulu ja taustalaulu
Kokoonpano > Tuotanto

Royals - tuottaja ja kansitaide
Janne Ödner - tuottaja
Christer Berg - äänitysteknikko (äänitetty Marcus Musicilla Tukholmassa joulukuu 75 - tammikuu 76)
Ripa Vuorimies - kansitaide (SAFTRA) ja sisäkannen valokuvat
Rapa Raunio - kansitaide
Seppo Konstig - sisäkannen valokuvat
Pauli Saastamoinen - vuoden 1991 CD-painoksen masterointi (Finnvox)
Kirjallisuutta

Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
Petaloú

| --- | --- |
Muut nimet:  Petalá (Πεταλά), Petalída (Πεταλίδα)
Sijainti:  38°35′33″N, 20°46′14″E, Meganísi Lefkas, Jooniansaaret Kreikka
Saariryhmä:  Tilevoḯdes, Jooniansaaret
Pinta-ala:  0,01 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Petaloú (kreik. Πεταλού, myös Petalá, Πεταλά, Petalída, Πεταλίδα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja tarkemmin Tilevoḯdes-saariin, ja sijaitsee Joonianmeressä Meganísin saaren eteläpuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,01 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Petaloú kuuluu Meganísin kuntaan, Lefkaksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.
Peruntinami

| Peruntinami |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset  Eucarya
Kunta::  Eläinkunta  Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset  Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset  Vertebrata
Luokka::  Linnut  Aves
Lahko::  Tinamilinnut  Tinamiformes
Heimo::  Tinamit  Tinamidae
Suku::  Pyytinamit  Nothoprocta
Laji::  taczanowskii
Kaksiosainen nimi
 Nothoprocta taczanowskii  Sclater & Salvin, 1875 

Katso myös
   Peruntinami Wikispeciesissä   Peruntinami Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Peruntinami (Nothoprocta taczanowskii) on tinameihin kuuluva lintulaji. Laji elää uhanalaisena Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan peruntinami voi kasvaa noin 36 cm pitkäksi. Yleisväritykseltään lintu on harmaanruskea. Pää on väriltään harmaa ja niska ja selkä punertavan ruskeat. Peruntinamin siivet ovat mustan ruskean ja harmaan kuvioimat. Lajin rinta on väriltään harmaa sekä valkopilkullinen ja vatsa on kellertävän ruskea harmain raidoin. Peruntinamin nokka on pitkähkö ja alaspäin kaartunut.
Levinneisyys ja elintavat

Peruntinamia tavataan Perusta ja Boliviasta. Sen elinympäristöä ovat pensaikko ja ruohomaat, kivikot sekä pensaikkoiset tai ruohikkoiset metsät. Metsiköt ja pensaikot ovat sille elintärkeitä eikä se menesty viljellyillä alueilla. Tyypillisesti linnun elinympäristöt sijaitsevat noin 2 700–4 000 metrin korkeudessa merenpinnasta. Peruntinamin ravintoa ovat kasvien, erityisesti perunojen, mukulat. Linnun pesimäkausi on keväällä ja syksyllä.
Peruntinamikannan kooksi arvioidaan 2 500–10 000 yksilöä ja sen luokitellaan uhanalaisuusluokitukseltaan vaarantuneeksi lajiksi. Suurin peruntinamikantaa kohtaava uhka on metsästys ja ruohomaiden palot. Metsien hakkuut sen sijaan voivat luoda sille uusia elinympäristöjä.
Peipsijärvi

| Peipsijärvi Peipsi, Peipsi-Pihkva järv Чу́дско-Пско́вское о́зеро Пско́вско-Чу́дское о́зеро |
| --- | --- |

Valtiot:  Viro, Venäjä
Alue:  Pihkova, Leningrad
Maakunnat:  Itä-Virumaa, Jõgevamaa, Tartumaa, Põlvamaa, Võrumaa
Koordinaatit:  58°40′59″N, 27°28′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Tulojokia:  Emajoki, Velikaja
Laskujoki:  Narvanjoki
Järvinumero:  VEE2075600
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  noin 30 m  mpy.
Pituus:  143 km
Leveys:  48 km
Rantaviiva:  766,172 km  
Pinta-ala:  3 543,07 km²  
Tilavuus:  25,07 km³  
Keskisyvyys:  7,1 m  
Suurin syvyys:  15,3 m  
Valuma-alue:  47 800 km²  
Saaria:  noin 100
 fiPeipsijärvi 
Satelliittikuva Peipsijärvestä.
Tyrskyävä Peipsi Kallasten punaisen hiekkakiven törmältä kuvattuna.
Multikopterivideo Rannapungerjan majakasta.
Peipsijärvi  (vir. Peipsi, Peipsi-Pihkva järv; ven. Чу́дско-Пско́вское о́зеро, Tšudsko-Pskovskoje ozero tai Пско́вско-Чу́дское о́зеро, Pskovsko-Tšudskoje ozero) on Narvanjoen vesistöalueeseen kuuluva järvi Viron ja Venäjän rajalla. Sen vesipinta-ala on 3 543 neliökilometriä, mutta pinta-alan arvo riippuu vedenpinnan korkeudesta. Peipsijärvi on Viron ja Baltian suurin, Venäjän seitsemänneksi suurin ja Euroopan viidenneksi suurin järvi.
Järven ja järvenosien nimityksiä

Peipsijärvellä on useita nimityksiä, jotka liittyvät järveen kokonaisuutena tai järven eri osiin. Niistä tärkeimmät ovat venäläisten ja virolaisten käyttämät nimitykset. He jakavat järven kolmeen järvenosaan. Järven eteläosa muodostaa pyöreähkön järvialtaan, jota kutsutaan Pihkovanjärveksi (vir. Pihkva järv, ven. Псковское озеро, Pskovskoje ozero). Sen pohjoispuolella sijaitsee kapea järvenosa, joka on pikemminkin salmi kuin oma järvenosansa. Sen luonne poikkeaa suuresti pohjois- ja eteläosasta ja sitä kutsutaan Kuumajärveksi (vir. Lämmijärv, ven. Тёплое озеро, Tjoploje ozero). Molemmat paikalliset nimet viittaavat veden lämpimyyteen. Pohjoista järvenosaa kutsutaan varsinaiseksi Peipsijärveksi tai pelkästään Peipsiksi (vir. Peipsi järv, Peipsi, Suurjärv, Külmjärv, ven. Чудское озеро, Tšudskoje ozero). Venäläinen nimitys viittaa historiallisina aikoina sen rannoilla asuneisiin tšuudeihin. Venäläiset ja virolaiset viittaavat järvikokonaisuuteen käyttämällä siitä kaksoisnimeä Peipsi-Pihkva järv ja Tšudsko-Pskovskoje ozero (Чу́дско-Пско́вское о́зеро) tai myös Pskovsko-Tšudskoje ozero (Пско́вско-Чудско́е о́зеро). Suomen kieleen ei ole vakiintunut yleisestä käytäntöä pohjoisosan nimeksi. Siksi tässä artikkelissa käytetään virolaista tapaa kutsua pohjoisosaa Peipsin suurjärveksi tai vain Suurjärveksi (vir. Peipsi Suurjärv).
Maantietoa > Yleistä

Peipsijärvi sijaitsee Itä-Euroopan tasangolla viimeisen jääkauden mannerjäätikön muovaamassa painaumassa. Kallioperä on hiekkakiveä, jossa on kiviaineksen joukossa kalkkikiveä. Mannerjäätikkö on hionut pehmeään hiekkakiveen tasaisen ja loivapiirteisen painauman, joka aiheuttaa matalalle järvelle loivat ja tasaiset rannat. Sulavan mannerjäätikön reunan alta on purkautunut sulamisvesien mukana paljon hiekkaa, jota näkee järven rannikolla suuria määriä. Myös järvenselkien pohjassa on paljon hiekkaa.
Järven keskellä ja Narvanjoen syvänneurassa kulkee kaksi kolmasosa Venäjään ja Viron välisestä 333,8 kilometriä pitkästä valtionrajasta . Peipsijärven läntisestä puolesta kuuluu 1 570 neliökilometriä (km²) Virolle ja loput 1 985 km² Venäjälle. Pihkovanjärvestä kuuluu Virolle vain 10 km² sen luoteisosasta Värskan lahden ympäristössä. Valtioiden välinen rajalinja puolittaa Kuumajärven, jolloin molemmille valtioille jää järvenosasta  118 km². Suurjärven rajalinja kulkee etelässä keskellä järven pohjois-etelä-linjaa, mutta keskellä Suurjärven pohjoisosaa se kääntyy suoraan Narvanjoen niskalle. Raja seuraa tämän jälkeen Narvanjoen syvänneuraa kohti pohjoista. Suurjärvestä jää Virolle 1 442 km² ja Venäjälle 1 189 km². Järven itä- ja etelärannat ovat Pihkovan aluetta. Suurjärven itäranta ja Kuumajärven koillisosat ovat Outovan piiriä. Siitä etelään päin kuuluu Pihkovan piirille. Pihkovanjärven länsirannat kuuluvat Petserin piirille. Viron puolella rannat jakautuvat neljälle maakunnalle. Pohjoisrannat ovat Itä-Virumaata, pieni osuus Suurjärven luoteisrantoja ovat Jõgevamaata, sen eteläpuolella on Tartumaan pitkä osuus ja lopuksi Kuumajärven länsiranta kuuluu Põlvamaalle.
Maantietoa > Järven koko

Peipsijärven 152 kilometriä pitkä vesialue on pohjois-etelä-suuntainen. Järven suurin leveys 47 kilometriä löytyy järven pohjoispäästä ja järven keskileveydeksi on saatu 23 kilometriä. Järven rantaviivan pituus on keskivedenkorkeudella 520 kilometriä . Järven pinta-alaksi ilmoitetaan usein vuonna 1977 julkaistu arvo 3 555 km² (keskivedenkorkeuden ollessa 30,0 metriä mpy.). Nykyään käytetään myös arvoja 3 543,07 km²  ja 3 558 km² , jotka saadaan hieman eri vedenkorkeuksilla. Virolaisten viranomaisten mukaan Suurjärven pinta-ala on 2 611 km², Pihkovanjärven 708 km² ja Kuumajärven 236 km² . Venäläisten mukaan Suurjärvi on 2 613 km², Pihkovanjärvi 709 km² ja Kuumajärvi 236 km² .
Järven keskisyvyydeksi ilmoitetaan usein kahta lukua 8,0 metriä tai 8,3 metriä, mutta se on Suurjärven keskisyvyys. Oikea arvo on 7,1 metriä . Syy ilmeiseen virheeseen johtuu nimityksestä; pohjoisosaa kutsutaan usein nimellä Peipsi. Peipsijärven tilavuudeksi ilmoitetaan 25,07 kuutiokilometriä (km³)  ja 25,1 km³ . Virolaisten viranomaisten mukaan Suurjärven tilavuus on 21,9 km³ tai 21,79 km³ , Pihkovanjärven 2,68 km³ ja Kuumajärven 0,6 km³ . Narvanjoen vuosittainen virtaama on 12,6 km³ , joten vuodessa vaihtuu noin puolet järven vedestä. Veden viipymäksi voidaan siksi ilmoittaa noin kaksi vuotta.
Maantietoa > Järven pohja

Kolmekymmentä metriä merenpinnan yläpuolella sijaitsevan Peipsijärven keskisyvyys on 7,1 metriä ja suurin syvyys 15,3 metriä . Järven pohja muodostuu kallioperästä, jonka paksuus vaihtelee 45–50 kilometriin. Sen ylimmät kerrostumat muodostuivat devonkaudella (416–360 miljoonaa vuotta sitten) ja ne ovat kalkkipitoista hiekkakiveä ja hiekkakivikerros on 300–600 metriä paksu. Jääkaudella mannerjäätiköt ovat kuluttaneet pehmeään kallioon loivapiirteisen järveä leveämmän uran, joka paljastui viime jääkauden loppuvaiheessa mannerjäätikön alta varsin tasaiseksi kuluneena. Kalliopinta alkoi vasta silloin peittyä hiekalla, moreenilla ja kivillä, jotka jäivät sulavasta mannerjäätiköstä jälkeen. Paikalle kerääntyi vettä, joka muodosti mannerjäätikön reunaa vasten jääjärven. Ympäristöstä järveen laskeneet joet toivat veden mukana lietettä ja savea, jotka laskeutuivat järven pohjaan sedimentiksi. Vapautuminen mannerjäästä ja sedimenttien kerääntyminen järven pohjalle on jatkunut vasta 13 000 vuotta, joten sedimenttipatja on geologisesti ohut. Hiekka ja moreenikerrosta on tavallisesti 1–2 metriä ja se on vain harvoin yli 10 metriä paksu. Se koostuu savesta, hiekasta ja siltistä sekä orgaanisesta mudasta, jota voi esiintyä Suurjärvellä 40 %, Kuumajärvellä 85 % ja Pihkovanjärvellä 35 % sedimentin aineksesta.
Järvi on syvin sen pohjoispäässä ja matalin Kuumajärvellä. Maankohoaminen on alueella hidasta, mutta samalla se on epätasaista. Järven pohjoispää kohoaa edelleen nopeammin kuin sen eteläpää. Tämän seurauksena järvi laajenee siihen suuntaan, mutta syveneekö se samalla, riippuu voimakkaasti sedimentaation nopeudesta.
Maantietoa > Saaret

Luettelo Peipsijärven saarista
Peipsijärvi on melko saareton, sillä isompia saaria on 35 ja niiden yhteinen pinta-ala on vain 29,7 km² . Muutamaa saarta lukuun ottamatta kaikki saaret sijaitsevat rannikoiden tuntumassa. Ne ovat yleensä matalia saaria, jotka peittyvät osittain veteen vedenpinnan korkeuden noustessa. Viisi saarta on asuttua . Suurin saari on Venäjälle kuuluva Kolpino (Колпино, 11,1 km²), toiseksi suurin Virolle kuuluva Piirissaar (7,5 km²) ja kolmantena on venäläinen Kamenka (Каменка, 4,0 km²). Piirissaar sijaitsee Suurjärven ja Kuumajärven järvialtaiden rajalla. Eniten saaria esiintyy Pihkovanjärvellä, jonka järvenselällä sijaitsee esimerkiksi yksinäinen Semskij (Семский). Pihkovanjärven saariksi ei aina muisteta ilmoittaa Velikajajoen suistoalueen noin 40 lietesaarta, joiden välissä virtaa Velikajan lukuisat suuhaarat. Yhdellä lietesaarella on jopa asutusta.
Maantietoa > Rannikot

Peipsijärven 520 kilometrin pituinen rantaviiva on yleensä melko selkeäpiirteinen. Poikkeuksina tästä ovat esimerkiksi pääaltaan kaakkoisnurkassa hiekkasärkän takana sijaitseva Raskopelin lahti, Kuumajärven rikkonainen itäranta sekä jokea muistuttava Värskanlahti.
Järvi on yleensä hyvin tasapohjainen ja sen rannat ovat tasaisia ja loivia, mikä johtuu jääkaudella tapahtuneesta mannerjäätikön tasaisesta kulutuksesta. Nykyiset rantojen harvinaiset epätasaisuudet johtuvat maaperästä esiin pilkistävästä kallioperästä, jääkauden jälkeen kasautuneista moreenikummuista, epätasaisuudet syntyvät jatkuvasti kevätjäiden puskevan liikkeen vuoksi tai sitten suoraan ihmistoiminnasta. Etenkin luoteis-, pohjois- ja koillisrannikot ovat hiekkaisia alueita, joissa luonto on mäntyä kasvavaa kangasmetsää ja joka on kesäisin lomailijoiden suosiossa. Muualla, ja erityisesti Peipsin alangolla, esiintyy runsaasti kosteikkoja ja suoalueita. Ne ovat muodostuneet järven vedenpinnan vaihteluista, jotka seuraavat hitaasti toisiaan vuosikymmenten välein. Myös keväiset tulvat edesauttavat soistumista.
Rantojen loivapiirteiset rannat ovat matalina herkästi lämpeneviä. Keskikesällä avoveden pintalämpötila voi nousta 22 °C ja rantavedessä 26 °C lämpötilaan.
Maantietoa > Vedenpinnan säännöstely, vaihtelut ja virtaukset

Peipsijärveä ei säännöstellä, vaikka Narvanjoen keskijuoksulla sijaitseekin Narvanjoen vesivoimalaitos. Vedenpinnan keskikorkeus on 30,0 metriä mpy., vaikka toisinaan ilmoitetaan arvo 30,1 metriä. Vedenpinnan suurimmat vuosittaiset vaihtelut liittyvät talven lumien sulamiseen (huhti-toukokuu) ja myöhäissyksyn sateisiin (marras-joulukuu). Alimmillaan järven vesi on talvisin (tammi-maaliskuu) ja syyskesällä (elo-lokakuu). Vuosittaiset vedenpinnan äärikorkeudet mahtuvat yleensä kahden metrin sisälle. Vedenpinnan vaihteluista on tarkka käsitys vuodesta 1920 alkaen. Sinä aikana on vedenpinta ollut alimmillaan 7. marraskuuta 1994, jolloin vedenpinta oli 28,72 metrissä (mpy.), järven pinta-ala oli 3 480 km² ja tilavuus oli 20,98 km³. Korkeimmillaan se oli 12. toukokuuta 1924, jolloin vedenpinta oli 31,76 metrissä, pinta-ala oli 4 330 km² ja tilavuus 32,128 km³. Veden äärikorkeuksien vaihteluväli on siten ollut 3,04 metriä, pinta-alojen ero 850 km² ja tilavuuksien ero 11,15 km³. Tulva-aikana vesi nousee Suurjärvellä Emajõe–Suursoolle (noin 200 km²), pohjoisrannalle Remnikin ja Vasknarvan välissä sekä Remdan niemimaalle, joka jatkuu Kuumajärven puolelle, ja etelässä se nousee vielä Pihkovanjärven lounais- ja länsirannoille. Samalla, kun rannat peittyvät, jäävät myös monet saaret vedenalle tai ainakin kutistuvat voimakkaasti.
Voimakkaat tuulet voivat nostaa matalassa järvessä lyhyitä ja teräviä aaltoja. Aallot voivat tulla 1,5-metrisiksi ja korkein aallokko yltää 2,8 metrin korkeuteen. Tuulen paine työntää veden pintakerrosta edellään ja aiheuttaa järvessä virtauksia. Esimerkiksi pohjois- tai etelätuulella Suurjärvellä on kaksi virtauspyörrettä, jotka virtaavat kummallakin rannalla tuulta vastaan, kun ne pyörivät vastakkaisiin suuntiin. Samaa tapahtuu Suurjärvessä myös itä- ja länsituulilla. Virtaukset erottuvat selvimmin Kuumajärvessä, kun vesi vaihtaa puolta Suurjärven ja Pihkovanjärven välillä.