stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sven Wernström

| Sven Wernström |
| --- | --- |
 Sven Wernström 1969.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1925
Kuollut: 6. syyskuuta 2018 (93 vuotta)
Kansalaisuus:  Ruotsi
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sven Wernström (3. huhtikuuta 1925 Tukholma, Ruotsi – 6. syyskuuta 2018) oli ruotsalainen nuortenkirjailija.
Osa Wernströmin teoksista sijoittuu suoraan historiallisten tapahtumien ympärille, kuten Kuuban sisällissodasta kertova Sissit vuorilla. Ne ilmestyivät 1960- ja 1970-luvun vaihteessa, jolloin lasten- ja nuortenkirjoilta odotettiin yhteiskunnallista kantaaottavuutta. Myös Wernströmin scifi- ja seikkailuromaaneissa (kuten Matka tuntemattomalla planeetalla ja haaksirikkoisista nuorista kertova Salaisten saari) on vahva yhteiskunnallisten rakenteiden tarkastelun näkökulma. Kirjassa Mateo meksikolainen välitetään tietoa intiaaneista vauhdikkaan seikkailun lomassa.
Vuonna 2009 Wernströmin nuortenkirjasarja Trälarna pääsi mukaan teokseen Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Suomennetut teokset

Mateo, meksikolainen.  (Mexikanen, 1963.)  Suomentanut Kyllikki Karilas. 2. painos (1. painos: Valistus, 1968). Helsinki:  Tammi, 1974.  ISBN 951-30-2866-6 Sarja: Tam tam -kirjat
Mateon kylä (Befriaren) Suomennos: Sirppa Kahri, Helsinki: Valistus 1969.
Salaisten saari (De hemligas ö), suom. Auli Tarkka, Tammi 1969 TamTam-sarja
Kapina.  (Upproret, 1968.)  Suomentanut Sisko Pylkkänen. Helsinki:  Tammi, 1970.  Sarja: Tam tam -kirjat
Matka tuntemattomalla planeetalla (Resa på en okänd planet, 1967). Suom. Kaarina  Mäkelä, Tammi 1970 Tam tam -kirjat 7
Köyhien kylän aarre (Skatten i de fattigas by), suom. Tuula Ikonen, Tammi 1971 Tam tam -kirjat: 24
Avaruuslaivan arvoitus. (Rymdskeppets gåta, 1968). Suom. Inkeri Pitkänen. Tammi 1972 Tam tam -kirja
Rättisitikan arvoitus (Hemligheten). suom. Sisko Pylkkänen, Tammi, 1972
Määränpäänä Mars (Destination Mars), suom. Inkeri Pitkänen, Tammi 1973 Tam Tam kirjat 37
Ville Veijari Virtanen (Max Svensson Lurifax), suom. Kaarina Helakisa, Helsinki : Tammi 1973 Tam tam -kirjat ISBN 951-30-2552-7
Murha teatterissa (Mordet på Lillan), suom. Ilpo Tiihonen, Helsinki : Tammi 1973 Tam tam -kirjat ISBN 951-30-2476-8
Orjat (Trälarna), suom. Risto Hannula, Tammi 1975 Tam tam -kirjat
Mike Soldier

Mike Soldier (ent. Mertsi Allan Isberg) on United Brotherhood rikollisjärjestön jäsen. Tuomiotaan pakoillut Soldier pidätettiin Albaniassa tammikuussa 2019. Pidätys tapahtui Interpolin etsintäkuulutuksen perusteella. Soldier oli myös Europolin 25 etsityimmän rikollisen listalla. Heinäkuussa 2019 Soldier tuomittiin vuoden ja neljän kuukauden vankeusrangaistukseen.
Bié

| Bié |
| --- | --- |
 Maakunnan pääkaupunki Cuíto
 Sijainti
 Koordinaatit: 12.4°S, 17.4°E 
Valtio:   Angola
Perustettu:  1922
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  Maakunta
 – hallinnollinen keskus:  Cuíto
Pinta-ala:  70 314 km²
Väkiluku (2024)  (Angolan tilastokeskuksen arvio):  2 007 862 (ennuste 2 024)
 – väestötiheys:  &&&&&&&&&&&&&028.060000028,6 as./km²
Kielet:  mbundu (umbundu), cokwe (chokwe)
Kansat:  ovimbundut, tucokwet
HDI (2022):  0,504 (matala)
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  AO-BIE
Bié on maakunta keskellä Angolaa. Sen pinta-ala on 70 314 neliökilometriä. Väestönlaskennan 2014 väkiluku oli 1,455 miljoonaa. Heistä kaupunkilaisiksi luokiteltiin yli 628 000 ja maaseutuväestöön kuului runsas 826 000 ihmistä. Angolan tilastokeskuksen (INE) väestöennusteen mukaan asukkaita olisi vuonna 2024 ollut jo 2,008 miljoonaa.
Maakunta rajoittuu idässä Moxicon, etelässä Cuando Cubangon, lounaassa Huílan, lännessä Huambon, luoteessa Cuanza Sulin, pohjoisessa Malanjen ja koillisessa Lunda Sulin maakuntiin.
Bién maakuntakeskus on Cuíton eli Kuiton kaupunki. Vuonna 1771 portugalilaiset perustivat uuden asemapaikan sodassa tuhotun asutuksen tilalle Bién ylängölle. Seuda välitetään riisiä ja muita siemeniä, kahvia, lihaa ja mehiläisvahaa. Kaupungin väkiluku (2014) on 355 423.
Alkujaan portugalilaisten perustama paikkakunta oli nimetty Amaranteksi, ja 1920 luvulla kaupungin nimenä nimenä olivat Cuíto ja Biékin, mutta Benguelan rautatie rautatien rakentamisen myötä nimettiin 1935 portugalilaisen tutkimusmatkailija António Francisco Ferreira da Silva Porton mukaan. Hänn asui paikkakunnalla 1845 lähtien ja hän kuoli siellä 1890. Angolan itsenäistyttyä asutus sai nykynimen vuonna 1975. Kaupunki vaurioitui pahoin Angolan itsenäistymistä 1975 seuranneessa sisällissodassa ja hävitys jatkui monipuoluevaalien 1992 ja 1996 jälkeisissä taisteluissa. Uudelleenrakennus alkoi sisällissodan päätyttyä vuonna 2002.
Maan halki Atlantin rannalta Lobitosta maan itärajalle Luauun kulkeva Benguelan rautatie kulkee Cuíton (Kuiton) kautta ja maakunnan läpi; kaupungin rautatie on yksi radan asemista. Kaupungissa on myös maakunnallinen lentoasema.
Kunnat

Bién maakunta jaetaan aluehallinnon toisella tasolla yhdeksään kuntaan (municípios). Aluehallinnon kolmannella tason paikallishallintoalueita (comunas) oli 39.
| Kunta (município)  | Väkiluku (2024, ennuste) | Kunnan paikallistaso (comunas) |
| --- | --- | --- |
| Andulo | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero356 182 | Andulo, Calucinga, Cassumbe, Chivaúlo |
| Camacupa | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero213 722 | Ringoma, Camacupa, Muinha, Umpulo, Cuanza |
| Catabola | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero174 684 | Catabola, Chipeta, Caiuera, Chiuca, Sande |
| Chinguar | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero178 485 | Chinguar, Cutato, Cangote |
| Chitembo | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero107 832 | Cachingues, Chitembo, Mutumbo, Mumbué, Malengue, Soma Cuanza |
| Cuemba | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero78 603 | Luando, Munhango, Cuemba, Sachinemuna |
| Cuíto | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero622 145 | Cuíto, Chicala, Cunje, Trumba, Cambândua |
| Cunhinga | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero101 852 | Cunhinga, Belo Horizonte |
| Nharea | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero174 359 | Nharêa, Gamba, Lúbia, Caiei, Dando |
Aluehallinnon neljännellä tasolla ovat (asuin)paikat (localidades), jotka voidaan luokitella kaupunkimaisiksi tai maaseutuun kuuluviksi. Vuonna 2014 Angolan tilastikeskus luokitteli Bién maakunnasta luetteloitiin 176 kaupunkimaista ja 2 814 maaseutupaikkaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bié Wikimedia Commonsissa
Angolan maakunnat
Bengo
Benguela
Bié
Cabinda
Cuando Cubango
Cuanza Norte
Cuanza Sul
Cunene
Huambo
Huíla
Luanda
Lunda Norte
Lunda Sul
Malanje
Moxico
Namibe
Uíge
Zaire
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Israel  Yhdysvallat
Elokuvaterapia

Elokuvaterapia (engl. cinematherapy, cinema therapy, movie therapy, lyhenne CT) on kirjallisuusterapian kaltainen, joskus sen laajennuksena nähty luovien terapioiden muoto, lähestyminen tai interventio, jossa käytetään psykoterapeutin ohjauksessa (läsnä ollessa tai kotitehtäväksi antamana) katsottavia, terapeutin valitsemia elokuvioita tai videoita tai otteita näistä.
Elokuvia voidaan käyttää esimerkiksi psykoterapian kotitehtävinä, joihin liittyy yksilö-, pari-, perhe- tai ryhmäpsykoterapiassa saatu tehtäväksianto, johon yleensä palataan myöhemmässä tapaamisessa.
Elokuvaterapian tutkimusta tehtiin jo 1950-luvulla, ja 1960-luvulle ajoittuvat esimerkiksi useat Albert Banduran ja kumppaneiden julkaisut pikkulasten aggression mallioppimisesta television välityksellä. Elokuvaterapiaa käsittelevien tieteellisten julkaisujen lukumäärä on kasvanut 1990- ja 2000-luvuilla. Terapiamuotoa on käytetty esimerkiksi Englannissa ja Yhdysvalloissa eräänä psykoterapian välineenä 1990-luvulta lähtien. Tavanomaista on integratiivinen terapeuttinen ote, jossa elokuvien tai videoiden käyttö yhdistetään johonkin muuhun psykoterapeuttiseen viitekehykseen, esimerkiksi kognitiiviseen käyttäytymisterapiaan (CBT). Terapiamuotoa ei vielä 2016 käytetä ainakaan kovin laajalti osana Suomessa annettavia psykoterapioita.
Elokuvia ja elokuvakohtauksia on käytetty ja käytetään myös psykopatologian (psyykkisten sairauksien) havainnollistamisessa sekä positiivisen psykologian lähtökohdista tapahtuvan vahvuuksien ilmenemismuotojen esilletuomiseen sairaalle itselleen ja hänen lähipiirilleen sekä laajemmin koulu- ja yliopisto-opetuksessa (psykoedukatiivinen ote). Suomessa esimerkiksi Kansallisen audiovisuaalisen instituutin (KAVI)  Elokuva ja psyyke -elokuvasarjat (esim. syksyllä 2016), joissa esitellään erilaisia psyykkisen elämän ilmiöitä, muistuttavat tätä lähestymistä. KAVIn sarjoissa esitetyistä elokuvista monet sisältyvät yhdysvaltaisiin elokuvaterapian teoslistoihin. KAVIn elokuvasarjoihin liittyvissä, vuodesta 1990-lähtien järjestetyissä seminaareissa on taustaorganisaatioista johtuen esillä erityisesti psykoanalyyttinen viitekehys.
Aiheesta muualla

M. B. Gregerson (Eds., 2010) The Cinematic Mirror for Psychology and Life Coaching. ISBN 978-1-4419-1113-1 (Print)  978-1-4419-1114-8 (Online) (englanniksi)
Movie Therapy: Using Movies for Mental Health (23.2.2007) (englanniksi) (cbsnews.com)
Reel Therapy (2000, reviewed June 2016) (englanniksi) (psychologytoday.com)
Movie Therapy: The Healing Power of Film (englanniksi) (themovietherapist.com)
A bibliography of cinema therapy & related applications (englanniksi) (cinematherapy.com)
Lynch, J. (2011) The therapeutic potential of using film as an intervention in counselling and psychotherapy: A narrative inquiry (Ph.D.-thesis, University of New England. Counselling Studies) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (une.edu.au)
Courtright-Cox, C. (2009) Reel life conversations with God: Film in addiction recovery. (Ed.D.-thesis/ Argosy University –Sarasota, Florida, pdf) (englanniksi) (via cinematherapy.com)
M. L. Powell (2008) Cinematherapy as a Clinical Intervention: Theoretical Rationale and Empirical Credibility (PhD-thesis, Univ. of Arkansis; abstrakti) (englanniksi)
Joulukuun ryhmä

Joulukuun ryhmä oli taiteilijaryhmä, joka vaikutti oululaisessa taide-elämässä vuosien 1962–1968 välisenä aikana. Sen muodostivat niin sanotut ”Villit” taiteilijat, jotka syrjäytettiin Oulun kaupungin taidehankinnoissa.
Ryhmän syntymisen taustalla oli ns. taidekapina, joka koettiin Oulun taidemuseon perustamisen jälkeen, kun ryhmä taiteilijoita syytti kaupunkia yksipuolisista museo-ostoista kaupungin järjestettyä kutsunäyttelyn ostoja varten. Syrjäytetyt taiteilijat olivat Ilmo Pihkala, Olli Pohjola, Aatto Hukkanen, Pentti Junno ja Pentti Loponen. Tukenaan oululaisen taide-elämän voimahahmo Paavo Leinonen syrjäytetyt taiteilijat järjestivät vastalauseena Oulun kaupungintalon lämpiöön oman protestinäyttelynsä. Ryhmän ytimen muodostivat Aatto Hukkanen, Pentti Junno, Ilmo Pihkala ja Leo-Lassi Saarela. Joulukuun ryhmä piti näyttelyitä vuoteen 1968 saakka.
Oulun taidemuseo järjesti ryhmään kuuluneiden taiteilijoiden Aatto Hukkasen, Pentti Junnon, Ilmo Pihkalan ja Leo-Lassi Saarelan näyttelyn vuonna 1988.
Kirjallisuutta

Puusti, Artturi – Kastemaa, Heikki: Joulukuun ryhmä: Aatto Hukkanen, Pentti Junno, Ilmo Pihkala, Leo-Lassi Saarela: Oulun taidemuseo 3.12.1988–8.1.1989.  (Kuvat: Kai Tuominen, Sanomalehti Kalevan arkisto, Oulun taidemuseo. Sisällys: näyttelyluettelo, Joulukuun ryhmän synty, näyttelyt, näyttelypaikat ja osallistujat ja taiteilijoiden elämäkerrat. Oulun taidemuseon julkaisuja 7)  Oulu:  Oulun taidemuseo, 1988.  ISBN 951-9234-15-2
Strap-on

Strap-on -dildo

Strap-on eli vyödildo on tavanomaisesti vyötärölle valjain puettava dildo. Valjaat pitelevät dildoa paikallaan penetraation ajan ja mahdollistaa käsien olemisen vapaana. Strap-on-dildoja valmistetaan esimerkiksi kumista, vinyylistä tai nahasta.
Strap-on mahdollistaa naisen harjoittaa anaaliyhdyntää miehen tai anaali-, emätinyhdyntää naisen kanssa. Yhtä lailla seksivälinettä voi käyttää mies biologisen peniksensä lisäksi tai sen toimivuuden korvaajana.
Jouko Kallio (maanviljelysneuvos)

Jouko Kalervo Kallio (9. syyskuuta 1939 Nivala – 8. kesäkuuta 2024 Nivala) oli suomalainen maanviljelijä ja osuustoimintavaikuttaja, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Kallion vanhemmat olivat maanviljelysneuvos Veikko Kallis Kallio, presidentti Kyösti Kallion poika, ja Maria Hautala. Hän avioitui 1964 Pirkko Maija Komun kanssa. Jouko Kallio kävi maamieskoulun ja valmistui maatalousteknikoksi Ahlmannin maanviljelysopistosta. Hän oli maanviljelijä Heikkilän tilalla Nivalassa 1967–1995 ja tilan omistaja 1973–1995. Kalliolla oli useita osuustoiminnallisia ja muita liike-elämän luottamustehtäviä, mukaan lukien Nivalan Osuuspankin hallintoneuvosto 1967–1994 ja sen puheenjohtajuus 1973–1994,  Nivalan Osuuskaupan hallitus 1972–1983, Nivalan Osuusmeijerin hallitus 1972–1995 ja sen puheenjohtajuus 1973–1995 sekä Nivalan Leipä Oy:n hallituksen puheenjohtajuus 1974–1995.
Kallion muita luottamustehtäviä olivat Osuuskunta Pohjolan Maidon hallitus 1980–1995 ja sen varapuheenjohtajuus 1982–1989 ja puheenjohtajuus 1990–1995, Valion rehuneuvottelukunnan puheenjohtajuus 1980–1993, hallintoneuvosto 1988–1992 ja hallitus 1992–1995 sekä Keski-Pohjanmaan Osuuskaupan hallintoneuvosto 1985–1988. Hän oli myös Suomen Maatalouden Laskentakeskus Oy:n hallituksessa 1986–1992, Normilk Oy:n hallituksen puheenjohtaja 1990–1993 ja Kuivamaito Oy:n hallintoneuvoston jäsen 1994–1995, samoin kuin useiden maa- ja kotieläintalousjärjestöjen johtoelinten jäsen. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Kallio sai 1996.
Eugène Guillevic

| Eugène Guillevic> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1907 Carnac, Ranska
Kuollut: 1997 (89–90 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Guillevic 
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Kirjallinen suuntaus: surrealismi
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Eugène Guillevic (1907 Carnac, Ranska – 1997 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen runoilija, 1900-luvun ranskalaisen kirjallisuuden tärkeimpiä. Hän sai aineistoa runoihinsa kotiseudultaan Bretagnesta. Hän oli ajattelultaan marxilainen, ja kirjailijana hän edusti surrealismia. Hänen läpimurtoteoksensa oli Terraqué (1942), joka edusti mineralogista vaihetta, mutta hän siirtyi sitten osallistuvaan runouteen ja ilmensi siinä erityisesti ydinaseiden vastaisia näkemyksiään.
Guillevicin niin muodon teemojen kuin tyylinkin suhteen uutta luova runous on ääneltään tunnistettavaa mutta sisältää kuitenkin kaikuja klassisesta ranskalaisesta runosta. Hän oli vasemmistolainen ja säilytti monien aikalaiskirjailijoiden tavoin aatteensa vaikka joutui karistamaan harhakuvitelmat kommunistivaltioiden kovan todellisuuden edessä. Hän oli ensimmäisiä lännen kirjailijoita, jotka kiinnittivät huomion toisen maailmansodan julmuuksiin, ja häntä voisi ehkä pitää holokaustikirjallisuuden alkuunpanijana. Siinä suhteessa hänen tuotantonsa on universaalia ja ajatonta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eugène Guillevic Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Fiat Aviazione

Fiat Aviazione oli italialainen 1900-luvun alkupuolella perustettu lentokoneita kehittänyt ja valmistanut yhtiö. Se sulautettiin vuonna 1969 Aeritalia -yhtiöön.
Alkuvuodet

Vuonna 1908 perustettu yritys aloitti toimintansa osana Fiatin autotehdasta valmistaen lentokonemoottoreita, enimmäkseen Fiat A-12-tyyppiä, jota käytettiin mm. Suomen ilmavoimien Breguet 14-koneissa. Toiminta laajeni vuonna 1914 käsittämään lentokoneiden valmistuksen, tätä varten rakennettiin oma lentokonetehdas Torinoon. Yritys sai nimen S.I.A., Società Italiana Aviazione. Tehtaassa valmistettiin ensimmäisen maailmansodan aikana useita konetyyppejä Italian armeijan ilmavoimien, Corpo Aeronautico Militaren käyttöön.
Alkuvuodet > S.I.A. 1908-1918, valmistetut konetyypit

Farman 5B (lisenssivalmistettu)
S.I.A.1200 (SIA 14B)
S.I.A.7B
S.I.A.7B-2
S.I.A.9B
Savoia-Pomilio SP1
Savoia-Pomilio SP2
Savoia-Pomilio SP3
Nimeksi Fiat Aviazione

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuonna 1918 S.I.A. sulautui emoyhtiöönsä Fiatiin ja nimettiin Fiat Aviazioneksi. Pääsuunnittelijaksi nimitettiin insinööri Celestino Rosatelli. Rosatellin johdolla Fiat Aviazione kasvoi nopeasti merkittäväksi lentokonevalmistajaksi. Yhtiöön liittyi 1930-luvulla tytäryhtiöiksi mm. CMASA (Costruzioni Meccaniche Aeronautiche SA) ja CANSA (Costruzioni Aeronautiche Novaresi SA). Vuonna 1923 perustettu Regia Aeronautica, Italian ilmavoimat, oli yksi suurimmista Fiat Aviazionen asiakkaista. Vuonna 1931 yhtiöön liittyi nuori insinööri Giuseppe Gabrielli, Fiat Aviazionen tuleva pääsuunnittelija. Hänen johdollaan siirryttiin 1930-luvun puolivälin jälkeen Rosatellin edustaman vanhan koulukunnan lentokoneista nopeisiin, kokometallirakenteisiin koneisiin.
Toinen maailmansota

Toinen maailmansota kiihdytti Fiatin tuotannon ja suunnittelun huippuunsa. Italian ilmavoimien käyttämiä tyyppejä olivat mm. Fiat CR.42- ja G.50-hävittäjät sekä Fiat G.12-kuljetuskone. Vuonna 1943 tapahtunut Italian irrottautuminen sodasta ei vaikuttanut tuotantoon, pääosin pohjois-Italiassa sijainneet Fiat Aviazionen tehtaat jatkoivat koneiden valmistusta, nyt Repubblica Sociale Italianan ilmavoimien, Aeronautica Nazionale Repubblicanan käyttöön. Pääosin tehdasta työllisti Fiat G.50:n seuraajan, Fiat G.55:n valmistus. Vuosina 1944-1945 liittoutuneiden pommitukset hidastivat toimintaa, erityisesti Torinossa, jossa sijainnut Fiatin tärkein tehdas tuhoutui lähes täysin 25. huhtikuuta 1944. Liittoutuneiden miehittäessä pohjois-Italian 1945, Fiat Aviazionen lentokonetuotanto keskeytyi alkaakseen seuraavana vuonna uudestaan.
Sodan jälkeen

Vuonna 1946 toiminta jatkui Gabriellin jatkaessa yhtiön pääsuunnittelijana. Sotilaskoneiden tarpeen vähennyttyä tehdas valmisti 1940-luvun loppupuolella kuljetus- ja koulutuskoneita. Vuonna 1951 Fiatin ensimmäinen suihkuharjoituskone, Fiat G.80, tuli tuotantoon. 1954 Gabriellin suunnittelema Fiat G.91-hävittäjäpommittaja voitti Naton järjestämän suunnittelukilpailun uudesta hävittäjätyypistä. G.91:n valmistus työllisti yhtiön tehtaat vuoteen 1972 asti. Yhtiön lisenssillä valmistamia lentokonetyyppejä olivat de Havilland Vampire, F-86 Sabre sekä F-104 Starfighter. Vuodesta 1969 eteenpäin Fiat Aviazione, IRI-Finmeccanica, Aerferi sekä Salmoiraghi muodostivat uuden suuryhtiön, jonka nimeksi tuli Aeritalia.
Sodan jälkeen > Fiat Aviazione 1918-1969, valmistetut konetyypit

Fiat R.2
Fiat R.22
Fiat BR.1
Fiat BR.2
Fiat BR.3
Fiat BR.4
Fiat BR.20
Fiat CR.1
Fiat CR.20
Fiat CR.25
Fiat CR.30
Fiat CR.42
Fiat G.2
Fiat G.5
Fiat G.8
Fiat G.12
Fiat G.18
Fiat G.46
Fiat G.49
Fiat G.50
Fiat G.55
Fiat G.59
Fiat G.80
Fiat G.82
Fiat G.91
Fiat G.212
de Havilland Vampire (lisenssivalmistettu)
F-86 Sabre (lisenssivalmistettu)
F-104 Starfighter (lisenssivalmistettu)
Fiat A-12
Fiat G.50
Fiat CR.42
Fiat G.91
Yakuza

Yakuzan hierarkia.
Yakuza (jap. ヤクザ, myös jap. 極道, gokudō) tarkoittaa japanilaista järjestäytynyttä rikollisuutta ja sen jäseniä. Se on hajautunut moniin tuhansiin klaaneihin, jotka ovat haarautuneet erittäin vanhan hierarkian mukaan. Yleensä puhutaan myös japanilaisesta mafiasta. Yakuzajärjestöt ovat vahvimmillaan Tokiossa, Kiotossa ja Kobessa.
Nimityksen "yakuza" uskotaan juontavan juurensa japanilaiseen blackjackiä vastaavaan korttipeliin, oicho-kabuun. Oicho-kabussa voittava silmäluku on 19. Ya tarkoittaa numeroa 8, ku numeroa 9 ja za numeroa 3. Yhdessä ne muodostavat luvun 20, siis pelissä häviävän luvun. Siten yakuza merkitsee suunnilleen "hyödytöntä kättä". Yakuza tarkoittaisi siis häviävää luokkaa.
Yakuzan jäsenmäärä on laskenut viime vuosina. Jäsenistö ikääntyy eivätkä nuoret halua liittyä yakuzaan. Samalla viranomaiset ovat uusien lakien avulla ajaneet yakuzan ahtaalle.
Alkuperä

Shōgun Tokugawa Ieyasun yhdistettyä Japanin vuonna 1604 maassa vallinneet sisällissodat päättyivät ja tuhannet soturit jäivät työttömiksi. Nämä työttömät ja isännättömät miehet (rōnin) kiersivät maata ryöväten ihmisiä. Kaupunkeihin perustettiin joukkoja suojelemaan ihmisiä ronineilta. Yakuzat väittävät polveutuvansa näistä muinaisista ritarillisista aatelittomista (machi-yokko), jotka suojelivat tavallista kansaa. He kuitenkin myös myöntävät olevansa viimeinen yhteiskuntaryhmä, joka noudattaa samuraikoodistoa, bushidōa.
Joidenkin teorioidenlähde? mukaan yakuzat kuitenkin ovat polveutuneet shōgunin samuraisotureista, jotka käyttivät omituisia vaatteita, käyttäytyivät vulgaaristi ja puhuivat monimutkaista slangia. Heistä käytettiin nimitystä kabukimono tai hatamoto yakko, "hullut". Myöhemmin juuri heistä tuli ronineja, joilta machi-yokkot suojelivat ihmisiä. Yakuzan uskotaan kieltävän alkuperänsä heihin heidän harjoittamansa varastelun ja näpistelyn takia, jota nykyaikainen yakuza ei harjoita.
Ensimmäinen maininta järjestöstä on 1700-luvun lopulta. Ryhmän jäsenillä oli hyvin samanlainen tausta; he olivat köyhiä, heillä ei ollut maata, eikä heillä ollut samanlaista arvomaailmaa kuin muilla ihmisillä. Kaksi merkittävintä ryhmää olivat Tekiya ja Bakuto.
Tekiya vaelsi kylästä kylään ja valtasi markkinoita ympäri maan kaupustelijana. Ryhmä sai pian maineen huijareina, jotka käyttivät ihmisiä hyväkseen omien tarkoitusperiensä vuoksi. He tarjosivat kuitenkin kauppiaille usein turvaa, joka esti heitä ottamasta yhteyttä virkavaltaan.
Bakuto toimi uhkapelin parissa. Hallitus palkkasi Bakuton usein huijaamaan uhkapeleissä työluokalle maksetut palkat takaisin. Heiltä ovat peräisin myös useat Yakuzan perinteiset rituaalit, kuten yubitsume, jossa epäonnistunut yakuza katkaisee sormensa nivelen, sekä tatuoinnit, jotka merkitsivät ryhmän jäsenyyttä ja miehen vahvuutta kestää tatuoimista usein satakin tuntia.
Järjestäytyminen

Yakuzat jakautuvat freelancereihin ja klaanin jäseniin. Useimmat freelancerit liittyvät myöhemmin klaaniin, sillä freelancerina toimiminen on huomattavasti vaikeampaa verrattuna klaanissa olemiseen. Klaanien yakuzat voivat tosin palkata freelancereita silloin, jos he eivät halua klaania yhdistettävän johonkin tehtävään. Usein klaanien yakuzat toimivat kuitenkin freelancereita vastaan ilmiantamalla heitä poliisille tai jopa surmaamalla. Freelancerit eivät yleensä syyllisty vakaviin rikoksiin. Perinteinen yakuzan käyttämä teloitustapa on heittää ihminen elävinä täysikokoisille nälkäisenä pidetyille sioille.
Koska yakuzat kokevat olevansa yhteiskunnassa ulkopuolisia, yakuzan jäsenistössä ovat yliedustettuina erilaiset ulkopuolisina pidetyt vähemmistöt, kuten japaninkorealaiset sekä burakulaiset.