stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jo
Henkilöt > Jo taiteilijanimenä

Jô, oik. João Alves de Assis Silva (s. 1987), brasilialainen jalkapalloilija
Jo Angel, oik. Jonnaemilia Kärkkäinen (s. 1982), suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja
Jo Bonnier, oik. Joakim Bonnier (s. 1972), ruotsalainen autourheilija
Jo Fenn, oik. Joanne Fenn (s. 1974), englantilainen 800 metrin juoksija
Jo Halbig, oik. Johannes Halbig (s. 1989), saksalaisen laulaja-kitaristi
Jo Hiffernan, oik. Joanna Hiffernan (1843–1903), irlantilaissyntyinen James McNeill Whistlerin ja Gustave Courbet’n kuuluisien maalausten malli ja muusa
Jo Joyner, oik. Joanne Mary Joyner (s. 1977), englantilainen näyttelijä
Jo Pavey, oik. Joanne Pavey (o.s. Davis, s. 1973), englantilainen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija
Jo Potter, oik. Joseanne Potter (s. 1984), englantilainen jalkapalloilija
Jo Rees, oik. Joanna Rees, englantilainen kirjailija
Jo Siffert, oik. Joseph Siffert (1936–1971), sveitsiläinen kilpa-autoilija
Jo Stance, oik. Johanna Försti (s. 1974), suomalainen laulaja
Jo Swerling, oik. Joseph Swerling (1893–1964), yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja
Jo Vonlanthen, oik. Joseph Vonlanthen (s. 1942), sveitsiläinen kilpa-autoilija
Jo Jo White, oik. Joseph Henry White (s. 1964), yhdysvaltalainen koripalloilija
Sami Jo Small, oik. Samantha Bridges (o.s. Small, s. 1976), kanadalainen jääkiekkomaalivahti
Sumi Jo, oik. Soo Kyong-jo (s. 1962), eteläkorealainen oopperalaulaja, sopraano
Henkilöt > Kuvitteellisia henkilöitä

Jo Stiles, televisiosarjassa Emmerdale
Jo Wilson, televisiosarjassa Greyn anatomia.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
J. F. Hellman

Johan Fredrik Hellman (3. lokakuuta 1854 Oulu – 13. marraskuuta 1917 Oulu) oli suomalainen maanviljelijä, kirjakauppias ja lestadiolaiseen herätysliikkeeseen kuulunut uskonnollinen kirjailija.
Hellmanin vanhemmat olivat makasiininhoitaja Fredrik Mauritz Hellman ja Henrika Karolina Cannelin. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1877 ja opiskeli sitten teologiaa Helsingin yliopistossa. Hellman toimi maanviljelijänä Oulunsuussa ja myöhemmin Oulussa kirjakauppiaana, kirjailijana ja kääntäjänä.
Vuosina 1891–1899 Hellman toimitti ja julkaisi Oulussa ilmestynyttä Röster från Sion -lehteä. Jo vuosina 1885–1887 hän oli toimittanut Oulussa ilmestynyttä Kristeligt månadsblad -kuukausilehteä.
Hellman julkaisi Oulussa 1899–1918 Kolkuttaja : totisen parannuksen ja eläwän uskon kannatuslehti -nimistä kaksi kertaa kuukaudessa ilmestynyttä lehteä. Hellmanin suomentamia teoksia ilmestyi lehden liitteinä. Lehden ohessa ilmestyi 1907–1910 Kolkuttajan lähetyssanomia. Suomennosten ohella Hellman käänsi myös Lars Levi Laestadiuksen kirkkopostillan ruotsin kielelle.
Teoksia

Lauri Leewi Laestadiuksen walituita kirjoituksia : Ensimmäinen osa ; kokoili ja painosta julkaisi J. F. H.    J. F. Hellman, Oulu 1902 (ilmestyi alun perin Kolkuttaja-lehden liitteinä)
Lauri Leewi Laestadiuksen walituita kirjoituksia : Toinen osa ; kokoili ja painosta julkaisi J. F. H.    J. F. Hellman, Oulu 1903 (ilmestyi alun perin Kolkuttaja-lehden liitteinä)
Lauri Leewi Laestadiuksen walituita kirjoituksia : Kolmas osa ; kokoili ja painosta julkaisi J. F. H.    J. F. Hellman, Oulu 1904 (ilmestyi alun perin Kolkuttaja-lehden liitteinä)
Henkivakuutuksesta Pyhän Raamatun valossa. Henkivakuutus-yhtiö Suomi, Helsinki 1905, 3. painos 1915, 4. painos 1919
Otteita rovasti L. L. Laestadiuksen Hulluinhuonelaisesta. J. F. Hellman, Oulu 1905-1907 (ilmestyi alun perin Kolkuttaja-lehden liitteinä)
Päivän puuhien lomassa : hauskaa ja hyödyllistä lukemista nuorille ja vanhoille 1 ; toim. Johan Fredrik Hellman. 1905
Otteita rovasti L. L. Laestadiuksen Hulluinhuonelaisesta : Uusi jakso. J. F. Hellman, Oulu 1910-1911 (ilmestyi alun perin Kolkuttaja-lehden liitteinä)
Suomennoksia

Peter Fjellstedt : Biblia, se on koko Pyhä Raamattu : selityksillä varustettu. Viides osa : Evankeliumit ja Apostolein teot ; selitykset suom. J. F. Hellman ; alkulauseen kirj. Juho Rudolf Forsman. Suomentaja, Oulu 1903
Peter Fjellstedt : Biblia, se on koko Pyhä Raamattu : selityksillä varustettu. Kuudes osa : Epistolat ja Ilmestyskirja ; selitykset suom. J. F. Hellman ; alkulauseen kirj. Juho Rudolf Forsman. Suomentaja, Oulu 1905
Huutavan ääni korvessa : aikakauslehti Huutavan ääni korvessa vuosina 1852-1854 ; toimittanut L. L. Laestadius ; suomentanut J. F. Hellman.   2. tark. laitos Suomentaja, Oulu 1906
J. A. Englund : Lauri Lewi Lestadius : kirkollinen ajankuwaus. J. F. Hellman, Oulu 1908-1909 (ilmestyi alun perin Kolkuttaja-lehden liitteinä)
Eiler Hagerup : Ihmeellisiä esimerkkejä pyhistä marttyyreista, heidän kowasta kärsimisestänsä, woittoisasta uskostansa ja kärsiwällisyydestänsä niissä kymmenessä suuressa wainossa, mitkä pakanallisen esiwallan aikana kolmena ensimmäisenä wuosisatana Kristuksen syntymisestä kohtasiwat kristikuntaa ; yhteiseksi rakennukseksi kokoili ja julkaisi Eiler Hagerup ; sekä sitten mukaili ja liitteellä laajensi K. O. Rosenius ; yhdeksännestä ruotsalaisesta painoksesta suomensi J. F. Hellman.    J. F. Hellman, Oulu 1912
Mathilda Foy : Alppien Israel, eli Valdolaiset ennen ja nyt. J. F. Hellman, Oulu 1913-1916 (ilmestyi alun perin Kolkuttaja-lehden numeroissa)
Aikakauslehti Huutavan ääni korvessa vuosina 1852-1854 ; toim. Lars Levi Laestadius ; suom. J. F. Hellman.  2. tark. painos E. Reunamo, Pori 1938
Lars Levi Laestadius : Huutavan ääni korvessa : Valikoima kirjoituksia hengellisestä aikakauslehdestä En ropandes röst i öknen vv. 1852-54. Karisto 1970
Intel Pentium III

Pentium III kiinnitettynä emolevyyn
Pentium III on Intelin valmistama x86-arkkitehtuurin suoritin, joka julkaistiin 26. helmikuuta 1999. Se oli Intel Pentium II -suorittimen seuraaja ja pohjautui samaan P6-arkkitehtuuriin, mutta siihen oli lisätty SSE-käskykanta sekä jokaiselle suorittimelle yksilöllinen sarjanumero. Suoritinta markkinoitiin myös nimellä Pentium !!!. Tullessaan markkinoille Pentium III oli nopein PC-suoritin, mutta se ei myöhemmin pystynyt kunnolla kilpailemaan AMD Athlon -suorittimen kanssa.
Pentium III:n aikana Intelillä oli vaikeuksia pärjätä kilpailijalleen AMD:lle.
AMD Athlon saavutti ensimmäisenä 1.0 GHz:n kellotaajuuden vuoden 1999 lopulla.
Arvostelijoille toimitettu uusin Pentium III 1,13 GHz ei kyennyt ajamaan kaatumatta Quake 3 -pelitestejä tai joskus edes käynnistymään Windowsin työpöydälle asti.
Katmai

Alkuperäisen Pentium III:n (koodinimeltään Katmai) ainoa ero Pentium II:een olivat uudet SSE-multimediakäskyt, joiden avulla yksinkertaisen tarkkuuden liukulukuoperaatioita voitiin suorittaa huomattavasti aiempaa nopeammin uusia käskyjä käyttävillä ohjelmilla. Ohjelmia, jotka eivät käyttäneet näitä uusia käskyjä, Pentium III suoritti samalla nopeudella kuin samalla kellotaajuudella toimiva Pentium II.
Katmai-ydin valmistettiin 0,25 mikrometrin valmistustekniikalla, ja se käytti Slot 1 -tyyppistä suoritinkantaa. Suoritinkantaan oli sijoitettu 512 kilotavua, ytimen suhteen puolinopeudella toimivaa L2-välimuistia. Katmai-ytimien kellotaajuudet ulottuivat 450:stä 600:aan megahertsiin. Suorittimen ulkoinen väylä toimi tyypillisesti 100 MHz:n nopeudella, mutta jotkut 600 MHz:n mallit toimivat myös 133 MHz:n väylällä (P3-600B ja P3-533B).
Intelin siirtyessä 133 MHz:n prosessoriväylään, ainoat Intelin tarjoamat piirisarjat olivat Intel 820, joka vaati uutta Rambusin RDRAM-muistia ja halvempi SDRAMia tukeva 810-piirisarja, joka taas ei sisältänyt lainkaan AGP-tukea, joten siihen ei saanut uusimpia näytönohjaimia.
Vasta kesällä 2000 julkaistu 815 tuki PC133 SDRAM:ia sekä 4×AGP:tä.
Coppermine

Seuraava Pentium III:n malli oli koodinimeltään Coppermine. Coppermine oli valmistettu uudemmalla 0,18 mikrometrin valmistustekniikalla ja siinä L2-välimuisti integroitiin samalle piirille suorittimen kanssa, jolloin suorituskyky parani huomattavasti, vaikka L2-välimuistin määrä vähenikin 512 kilotavusta 256 kilotavuun. Coppermineä oli saatavilla 500–1133 MHz:n kellotaajuuksilla, tosin suurempikellotaajuuksisten mallien saatavuus oli hyvin heikko. Koodinimestään huolimatta Copperminen valmistuksessa ei käytetty uudempaa kupariprosessia, toisin kuin kilpailijansa, Thunderbird-ytimisen AMD Athlon -suorittimen valmistuksessa.
Xbox-pelikonsolissa on käytössä 128 kilotavun L2-välimuistillinen versio.
Tualatin

Viimeinen Pentium III:n malli oli 0,13 mikrometrin valmistustekniikalla valmistettu, kannettaviin tietokoneisiin tarkoitettu "Tualatin"-koodinimellä kulkenut malli. Siinä oli 512 kilotavua integroitua L2-välimuistia sekä automaattinen tietojen esihaku (engl. prefetch); se pyrki hakemaan tietoja keskusmuistista välimuistiin etukäteen.
Pentium III Coppermine takapuolelta
Iso Koirajärvi (Ähtäri)

| Iso Koirajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Ähtäri, Soini
Koordinaatit:  62°42′30″N, 24°22′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Niemisjoen valuma-alue (35.47)
Laskujoki:  Hirvijoki Kivijärveen 
Järvinumero:  35.475.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  192,5 m  
Rantaviiva:  5,285 km  
Pinta-ala:  35,941 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Koirajärvi 
Iso Koirajärvi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä ja Soinissa Mäkikylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 36 hehtaaria, se on 2 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 5,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Niemisjoen valuma-alueella (35.47), jonka Tyystänjoen valuma-alueeseen (35.475) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 192,5 metriä mpy.
James Anderson

| James Anderson |
| --- | --- |
 Andersonin Constitutions, 1723
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 1680 Aberdeen, Skotlanti
Kuollut: 25. toukokuuta 1739 Lontoo
James Anderson (n. 1680 Aberdeen, Skotlanti – 25. toukokuuta 1739 Lontoo) oli skotlantilainen Skotlannin kirkon pappi ja kirjailija. Andersonin laatima "vapaamuurarien perussäännöstö" (The Constitutions of the Free Masons, 1723) loi pohjan nykyaikaiselle vapaamuurariudelle.
Elämä ja ura

Anderson kävi koulua Aberdeenissa ja suoritti luultavasti maisterin ja tohtorin tutkinnot. Vuonna 1710 hänet nimitettiin Lontoossa Swallow Streetin presbyteerisen kirkon papiksi, josta hänet siirrettiin vuonna 1734 vastaavaan tehtävään Lisle Streetille, Leicester Fieldsiin. Hänen sanotaan olleen "hyvin tunnettu Lontoossa asuvien kyseisen vakaumuksen edustajien keskuudessa", ja häntä kuvataan "oppineeksi mutta varomattomaksi mieheksi, joka menetti huomattavan osan omaisuudestaan vuonna 1720". Useita hänen saarnojaan painettiin.
Vuonna 1721, vapaamuurariuden elvyttyä Englannissa, Englannin suurloosi päätti laatia yhteenvedon veljeskunnan "perussäännöistä", ja suurmestari John Theophilus Desaguliers antoi tehtävän Andersonille. Työnsä suoritettuaan hän esitteli loosille teoksensa The Constitutions of the Free Masons; containing the History, Charges, Regulations, &c. of that Most Ancient and Right Worshipful Fraternity. vuonna 1723. Valtavirran eli Englannin suurloosin tunnustamat vapaamuurarit pitävät tätä teosta edelleen standardisäännöstönä ja toiminnan ohjensääntönä, ja se on käännetty useille eri kielille. Anderson kirjoittaa säännöstön johdannossa ilmeisesti vakavissaan, että Mooses, Salomo ja Nebukadressar II olivat vapaamuurarien suurmestareita. Vuonna 1738 säännöstöstä julkaistiin toinen painos, joka oli omistettu Walesin prinssille ("mestarimuurari ja loosimestari"). Tässä painoksessa Anderson väittää, että myös Serubbabel ja Kaarle Martel olivat järjestön suurmestareita.
Anderson julkaisi myös vapaamuurariutta puolustaneen A Defence of Masonry -teoksen (1738?) ja aatelissukujen sukutauluja esittelevän suurteoksen Royal Genealogies; or, the Genealogical Tables of Emperors, Kings, and Princes, from Adam to these times (1732).
Jamie MacDonald

Jamie Lórien MacDonald (s. 12. kesäkuuta 1977 Vancouver, Kanada) on kanadalais-suomalainen stand up -koomikko.
MacDonald aloitti stand up -uransa vuonna 2012. Hän isännöi vuonna 2015 alkunsa saanutta Feminist Comedy Night -stand up -iltamaa. Lisäksi hän luotsaa Comedy Idiot -nimistä klubia yhdessä Aatu Raitalan kanssa, Punch Up! – Resistance & Glitter -iltamaa Juuso Kekkosen ja Mira Eskelisen kanssa sekä The Attic Underground -tapahtumaa. Punch Up! sai Teatterikeskuksen Vuoden Teatteriteko 2021 -palkinnon. Hän on myös ollut mukana Teemu Mäen ohjaamassa puheteatteria, tanssia ja stand up -komediaa yhdistelevässä teoksessa Transformations – Otteita maskuliinisuuden sanakirjasta sekä Aira Vehaskarin Manning Up -dokumentissa. MacDonald on valittu Vuoden koomikoksi vuonna 2016.
MacDonald on syntynyt Vancouverissa ja muuttanut Suomeen vuonna 2002. Hänen äitinsä on suomalainen. MacDonald on opiskellut Teatterikorkeakoulussa performanssitaidetta ja sen teoriaa.
MacDonald vitsailee stand up -keikoillaan transsukupuolisuudestaan. MacDonald aloitti sukupuolenkorjausprosessinsa 35-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Jamie MacDonaldin kotisivut
Manning Up -dokumentti Yle Areenassa
Iso Koiralampi (Kouvola)

| Iso Koiralampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola
Koordinaatit:  61°05′27″N, 26°24′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karijärven valuma-alue (14.94)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.945.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  85,5 m  
Pituus:  450 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  1,09 km  
Pinta-ala:  4,948 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Koiralampi 
Iso Koiralampi  on Kymenlaaksossa Kouvolassa  Raajärven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 450 metriä pitkä, 160 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,9 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Karijärven valuma-alueella (14.94), jonka Rautjoen valuma-alueeseen (14.945) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 85,5 metriä mpy.
Hülegü-kaani

Hülegü-kaani. Rashid-al-Din Hamadani n. 1300-luku
Hülegü-kaani (mong. Хүлэгү хаан); (1217 – 8. helmikuuta 1265) oli mongolihallitsija, joka hävitti Bagdadin vuonna 1275 ja valloitti suuren osan Lähi-itää. Hän oli Tšingis-kaanin pojanpoika, Möngke-kaanin ja Kublai-kaanin veli sekä Persian Il-kaanien valtakunnan ensimmäinen hallitsija.
Tausta

Hülegün oli Tolui-kaanin ja Sorghaghtani Bekin poika. Hänet lähetti hänen veljensä, suurkaani Möngken vuonna 1255 viimeistelemään Lähi-idän muslimivaltioiden tuhoa. Tarkoitus oli ensiksi alistaa Iranissa asunut lurien kansa, toiseksi hävittää assassiinien sektio, kolmanneksi alistaa tai tuhota abbasidien kalifaatti, neljänneksi alistaa tai tuhota aijubidien valtiot Syyriassa ja lopuksi alistaa tai tuhota mamelukkien sulttaanikunta Egyptissä.
Hänen nai vuonna 1233 Doquz Khatunin, jolla oli huomattava vaikutus mieheensä. Tämä esimerkiksi säästi vaimonsa nestoriolaiset kristityt uskonveljet Bagdadissa kaupungin valtauksen yhteydessä vuonna 1285.
Valloitukset

Hülegü johti ehkä suurinta koskaan koottua mongoliarmeijaa, Möngken määräyksestä siihen oli otettu joka kymmenes taistelukykyinen mies. Hän voitti helposti lurit ja hänen maineensa säikytti assassiinit niin, että he luopuivat valloittamattomasta Alamutin linnakkeestaan ilman taistelua.
Mongoliarmeija asettui Bagdadin ulkopuolelle marraskuussa 1257. Hülegü vaati antautumista, mutta kalifi Al-Musta'sim kieltäytyi varoittaen, että mongolit tulisivat kohtaamaan jumalan (Allah) vihan, jos hyökkäisivät kalifaattiin. Monet lähteet kertovat, että kalifi laiminlöi puolustuksen: hän ei ollut koonnut armeijoita eikä ollut vahvistanut kaupungin muureja.
Mongolit järjestivät kaupungin ympärille piirityksen paaluaitoineen (?) ja katapultteineen. Taistelu alkoi 29. tammikuuta 1258 ja oli piiritykseksi nopea: Bagdad antautui jo 10. helmikuuta. Mongolit aloittivat viikon kestäneen teurastuksen ja hävityksen. Kuolleiden määrästä ei ole tarkkaa tietoa; arviot vaihtelevat 90 000:stä satoihin tuhansiin. Moskeijat, palatsit, kirjastot, kaikki sukupolvien aikana rakennetut rakennukset poltettiin maan tasalle. Kalifi Al-Musta'sim ja kaikki hänen poikansa yhtä lukuun ottamatta surmattiin.
Bagdad hävitettiin näin pahoin sen tekemän vastarinnan takia. Tämä oli mongolien omaksuma strategia: heti antautuneet kaupungit säästyivät yleensä pahalta hävitykseltä. Bagdadia kohdannut hävitys oli tiettävästi mongolien aiheuttamista pahin, vaikkakin joidenkin kiinalaisten kaupunkien on kerrottu kärsineen jokseenkin vastaavasti. Bagdad oli autio rauniokaupunki vuosisatoja ja kesti pitkään, ennen kuin se sai takaisin edes jotain aiemmasta loistostaan.
Pääartikkeli: Baghdadin taistelu
Loppuvaiheet

Kalifaatin tuhon jälkeen mongolit kääntyivät Syyriaan voittaen aijubidit ja lähettäen tiedustelijoita Gazaan saakka. Egypti olisi ollut seuraava kohde, mutta Möngken kuolema vuonna 1259 ja siitä johtunut vaikea hallitsijakriisi sai suurimman osan Hülegün joukoista vetäytymään. Vaikkakin suurkaaniksi lopulta saatiin valittua Kublai-kaani, ei yhtenäistä Mongolivaltakuntaa vuoden 1258 jälkeen ollut käytännössä enää olemassa, vaan sen tilalla oli neljä itsenäistä valtiota, joista yksi oli Hülegün Il-kaanien valtakunta.
Samaan aikaan mamelukit löivät Palestiinaan jätetyt mongolit Ain Jalutin taistelussa vuonna 1260. Mongolit menettivät lopullisesti Palestiinan ja Syyrian, ja Hülegün valtakunnan länsirajaksi tuli Tigris-joki. Hülegü palasi vuonna 1262, mutta sen sijaan, että olisi pystynyt kostamaan tappion, hän ajautui sisällissotaan Kultaisen ordan Berke-kaanin kanssa, joka oli muslimina raivoissaan Bagdadin hävityksestä. Berke liittoutui mamelukkien kanssa ja teki hyökkäyksiä, joilla houkutteli Hülegün pohjoiseen, jossa tämä kärsi vakavan tappion Kaukasuksen pohjoispuolella vuonna 1263. Tämä oli ensimmäinen mongolien keskinäinen avoin sota Tšingis-kaanin jälkeen ja enteili valtakunnan lopullista hajoamista. Hülegü kuoli vuonna 1265 ja hänet haudattiin Šahiin, joka on yksi Urmia-järven saarista.
Hülegün armeija hyökkää Bagdadia vastaan vuonna 1257. Kuva on peräisin 1400-luvun käsikirjoituksesta.
Jean-Baptiste Audebert

Jean-Baptiste Audebert
Jean-Baptiste Audebert (1759 Rochefort – joulukuu 1800 Pariisi) oli ranskalainen lintutieteilijä ja taiteilija.
Audebert opiskeli maalausta ja piirustusta Pariisissa ja saavutti suuren taidon miniatyyrimaalarina. Guillaume-Antoine Olivier palkkasi hänet kuvittamaan teoksensa Histoire des colportes kuvatauluja, mistä Audebert sai intohimon luonnonhistoriaan. Vuonna 1800 ilmestyi hänen ensimmäinen teoksensa, Histoire naturelle des singes, joka käsitti 62 foliotaulua, jotka hän oli itse piirtänyt ja kaivertanut. Taulujen väritys oli epätavallisen kauniisti tehty ja menetelmä oli hänen itsensä kehittämä.
Audebertin kuollessa häneltä jäi täydellinen aineisto toista teosta, Histoire des colibris, oiseaux-mouches, jacamars et promerops, varten. Teos julkaistiin postuumisti vuonna 1802 ja siitä 200 kopiota painettiin folioille, 100 suurille arkeille ja 15:n kopion teksti oli kullattu. Teoksen tekstin oli laatinut hänen ystävänsä Louis Jean Pierre Vieillot. Myös toinen teos julkaistiin postuumisti, L'Histoire des grimpereaux et des oiseaux de paradis. Nämä teokset julkaistiin myös yhdessä kaksiosaisessa teoksessa Oiseaux dorés, ou à reflets métalliques (1802).
Audebert myös nimesi kolibreja, ainakin viherhohtokolibrin (Anthracothorax viridis) yhdessä Vieillotin kanssa.
Jack Clayton

| Jack Clayton> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1921 Brighton, Sussex, Iso-Britannia
Kuollut: 25. helmikuuta 1995 (73 vuotta) Slough, Berkshire, Iso-Britannia
Kansalaisuus:  Iso-Britannia
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Jack Clayton (1. maaliskuuta 1921 Brighton, Sussex, – 25. helmikuuta 1995 Slough, Berkshire, Iso-Britannia, Iso-Britannia) oli brittiläinen elokuvaohjaaja.
Clayton oli Oscar-ehdokkaana vuoden 1959 elokuvan Tilaa huipulla ohjauksesta. Hänen muita ohjaustöitään on muun muassa Jotain outoa ilmassa (1983).
Aiheesta muualla

Jack Clayton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jack Clayton Elonetissä.
Screenonline: Clayton, Jack (1921-1995) (englanniksi)
Ida B. Wells

| Ida Bell Wells-Barnett |
| --- | --- |
 Ida B. Wells noin vuonna 1893.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. heinäkuuta 1862 Holly Springs, Mississippi, Yhdysvallat
Kuollut: 25. maaliskuuta 1931 (68 vuotta) Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Ammatti:  kansalaisoikeusaktivisti, opettaja, toimittaja
Puoliso:  Ferdinand L. Barnett
Ida Bell Wells-Barnett, paremmin tunnettu nimellä Ida B. Wells (16. heinäkuuta 1862 Holly Springs, Mississippi – 25. maaliskuuta 1931 Chicago, Illinois), oli yhdysvaltalainen kansalaisoikeusaktivisti ja toimittaja. Wells oli yksi NAACP:n perustajajäsenistä. Hän vastusti erityisesti lynkkauksia.
Elämä

Ida B. Wells syntyi Mississipissä heinäkuussa 1862, noin kuusi kuukautta ennen kuin Emancipation Proclamation vapautti hänen vanhempansa orjuudesta. Hänen vanhempansa kuolivat 1878 keltakuumeeseen. Sen jälkeen tuolloin 16-vuotias Wells alkoi toimia opettajana. Vuosien 1882 ja 1883 välillä hän muutti Memphisiin, Tennesseehen, toimiakseen siellä opettajana. Vuonna 1883 matkustaessaan junalla Wells määrättiin istumaan tupakointivaunuun, jossa mustien oli määrä istua. Wells ei totellut, vaan haastoi junayhtiön oikeuteen. Wells voitti paikallisessa oikeudessa, mutta korkein oikeus kumosi päätöksen. Hänet erotettiin opettajan työstä 1891, koska hän vastusti äänekkäästi koulujen rotuerottelua.
Wells alkoi kirjoittaa sanomalehtiin vuonna 1887. Hän vastusti kirjoituksissaan varsinkin lynkkauksia. Aiheesta tuli hänelle erityisen tärkeä, kun kolme mustaa ruokakauppiasta, jotka olivat myös Wellsin ystäviä, lynkattiin vuonna 1892. Wells piti aiheesta luentoja paitsi Yhdysvalloissa, myös Euroopassa. Wells meni naimisiin lakimies ja toimittaja Ferdinand L. Barnettin kanssa vuonna 1893 ja jatkoi aktivismia yhdessä miehensä kanssa. Wells kuoli 25. maaliskuuta 1931. Sitä ennen hän ehti kirjoittaa omaelämäkertansa Crusade for Justice: The Autobiography of Ida B. Wells, jonka toimitti hänen tyttärensä Alfreda M. Duster.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ida B. Wells Wikimedia Commonsissa
Jamie Maclaren

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jamie Maclaren
Syntymäaika: 29. heinäkuuta 1993
Syntymäpaikka: Melbourne,  Australia
Pelipaikka: keskushyökkääjä
Pituus: 1, 79 m
Seura
Seura: Melbourne City FC
Seurat
| Vuodet | Seura | Ottelut () | Ottelut () |
| 2013-2015 | Perth Glory FC |  |  |
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015-2017 | Brisbane Roar FC |  |  |
| 2017-2019 | SV Darmstadt 98 |  |  |
| 2018-2019 (laina) | Hibernian FC |  |  |
| 2019- | Melbourne City FC |  |  |
Maajoukkue
| 2016- | Australian jalkapallomaajoukkue | 15 | 15 |

Jamie Maclaren (s. 29. heinäkuuta 1993 Melbourne) on australialainen jalkapalloilija pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Maclaren edustaa A-Leaguessa pelaavaa Melbourne Cityä. Hän on edustanut Australian jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jamie Maclaren Wikimedia Commonsissa
Australian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Ryan |
2 Degenek |
3 Meredith |
4 Cahill |
5 Milligan |
6 Jurman |
7 Leckie |
8 Luongo |
9 Juric |
10 Kruse |
11 Nabbout |
12 Jones |
13 Mooy |
14 Maclaren |
15 Jedinak |
16 Behich |
17 Arzani |
18 Vukovic |
19 Risdon |
20 Sainsbury |
21 Petratos |
22 Irvine |
23 Rogic |
Valmentaja Van Marwijk
Australian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Ryan |
2 Degenek |
3 Atkinson |
4 Rowles |
5 Karačić |
6 Tilio |
7 Leckie |
8 Wright |
9 Maclaren |
10 Hrustic |
11 Mabil |
12 Redmayne |
13 Mooy |
14 McGree |
15 Duke |
16 Behich |
17 Devlin |
18 Vukovic |
19 Souttar |
20 Deng |
21 Kuol |
22 Irvine |
23 Goodwin |
24 King |
25 Cummings |
26 Baccus |
Valmentaja Arnold