stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juho Kautto (1865–1942)
Elämä

Juho Kauton vanhemmat olivat Saarijärven Rahkolassa sijaitsevaa Likopellon tilaa viljellyt talollinen Taneli Kautto (1834-1912) ja Karstulasta kotoisin ollut Kristiina Juhontytär Mård (s. 1836). Kautto työskenteli nuorena kotitilallaan ja viljeli 1890-luvun vaihteesta lähtien omaa maatilaansa Saarijärvessä.
Kautto oli aktiivisesti mukana kotipitäjänsä kunnallispolitiikassa toimien muun muassa Saarijärven kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Kansanedustajaksi hänet valittiin vuonna 1910. Kautto oli myös muun muassa Jyväskylässä ilmestyneen Sorretun Voiman hallituksen jäsen.
Kalle Kirra

Kaarle (Kalle) Johannes Kirra (9. tammikuuta 1893 Huittinen – 11. lokakuuta 1969 Huittinen) oli suomalainen maanviljelijä, pankinjohtaja ja Maalaisliiton kansanedustaja. Hänet valittiin eduskuntaan Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vaalikausille 5. syyskuuta 1922 – 20. lokakuuta 1930 ja toisen kerran 1. syyskuuta 1936 – 21. heinäkuuta 1948. Hän oli Pitkän parlamentin kansanedustaja.
Kirra oli presidentin valitsijamies vuosina 1925 ja 1931. Hänen luottamustoimiaan olivat Maalaisliiton keskushallituksen jäsenyys, Maalaisliiton Satakunnan piirin puheenjohtajuus, Maalaisliiton Satakunnan piirin sihteeriys, Maataloustuottajain Satakunnan piiriliiton johtokunnan puheenjohtaja, Satakunnan Kustannus oy:n johtokunnan puheenjohtaja, Huittisten sanomalehden johtokunnan puheenjohtaja,  MTK:n liittoneuvoston jäsenyys, MTK:n säätiön hallituksen jäsenyys ja MTK:n säätiön valtuuskunnan jäsenyys.
Kalle Kirra on ehkä tunnetuin eduskunnassa loppuun asti sotasyyllisyyslakia vastaan äänestänyt kansanedustaja. Hänen kannanottonsa oli järkkymätön:
»Pitääkö nyt ruveta tekemällä tekemään näistä miehistä rikollisia!»
Tadej Valjavec

| Tadej Valjavec |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1977 (ikä 47)
Kansalaisuus:   Slovenia
Pyöräilijä
Pituus:  171 cm
Paino:  59 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  mäkimies, yleisajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2000–2003 2004–2005 2006–2007 2008–2010 2011 2013:  Fassa Bortolo Phonak Hearing Systems Lampre-Fondital Ag2r-La Mondiale Team Manisaspor Sava
Suurimmat voitot
  Slovenian maantieajon mestari 2003, 2007 
 Tiedot päivitetty: 7. tammikuuta 2014 
Aiheesta muualla
www.tadejvaljavec.com/en
Tadej Valjavec (s. 13. huhtikuuta 1977 Kranj, Jugoslavia) on slovenialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Fassa Bortolo -tallissa 2000, edusti Phonak Hearing Systemsiä 2004–2005, Lampre-Fonditalia 2006–2007 ja Ag2r-La Mondialea 2008–2010. Kaudella 2011 hän kilpaili turkkilaisessa Team Manisaspor -joukkueessa ja uransa päätteeksi 2013 slovenialaisessa Savassa.
Hän sijoittui Italian ympäriajossa yhdeksänneksi 2004 ja 2009 sekä Ranskan ympäriajossa kymmenenneksi 2008. Pariisi–Nizza-ajossa hän oli neljäs 2007 ja Slovenian maantieajon mestaruuden hän voitti 2003 ja 2007.
Kansainvälinen pyöräilyliitto ilmoitti toukokuussa 2010 Valjavecin veriarvojen  poikenneen liikaa hänen UCI:n biologisen passinsa arvoihin verrattuna. Ag2r ilmoitti erottavansa Valjavecin tallista heti kun Slovenian pyöräilyliitto on asettanut hänelle rangaistuksen. Slovenian liitto vapautti Valjavecin dopingepäilyistä sillä perusteella, että veriarvojen vaihtelun syynä olisivat Valjavecia vuosia vaivanneen uusiutuvan mahahaavan hoitotoimenpiteet. Urheilun kansainvälinen tuomioistuin (CAS) päätti huhtikuussa 2011 kuitenkin pitää kilpailukiellon voimassa. Valjavec menetti saavutuksensa 19.4.–30.9.2009 väliseltä ajalta, sai 52 500 euron sakot sekä kilpailukiellon 19. tammikuuta 2013 saakka.
Saavutuksia

Italian ympäriajo:
2004 kokonaiskilpailun yhdeksäs, kolmas etapilla 19
2005 kokonaiskilpailun 15., toinen etapilla 14
2008 kokonaiskilpailun 13.
2009 kokonaiskilpailun yhdeksäs
Espanjan ympäriajo:
2002 kokonaiskilpailun 18.
2004 toinen etapilla 16
Ranskan ympäriajo:
2006 kokonaiskilpailun 17.
2007 kokonaiskilpailun 19.
2008 kokonaiskilpailun kymmenes
Sveitsin ympäriajo: 2003 kokonaiskilpailun viides
Tour de Romandie: 2004 kokonaiskilpailun neljäs
Pariisi-Nizza: 2007 kokonaiskilpailun neljäs
Saksan ympäriajo: 2005 kokonaiskilpailun kuudes
Midi Libre: 2000 kokonaiskilpailun kolmas
Settimana Ciclista Lombarda: 2002 kokonaiskilpailun voitto
Giro del Trentino: 2003 kokonaiskilpailun kolmas
Vuelta a la Comunidad Valenciana: 2007 kokonaiskilpailun toinen
Ruta del Sol: 2007 kokonaiskilpailun kolmas
Slovenian maantiepyöräilymestaruuskilpailu: 2003 voitto, 2007 voitto
Aiheesta muualla

Tadej Valjavecin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (sloveeniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
Aleksi Kiviaho

Aleksi Kiviaho (17. syyskuuta 1913 Evijärvi – 1. heinäkuuta 1986 Evijärvi) oli suomalainen poliitikko ja pienviljelijä. Kiviaho toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1954–1970. Hän vaikutti myös kotikuntansa Evijärven kunnanvaltuustossa.
Kiviaho nousi eduskuntaan Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä. Piirin tultua lakkautetuksi Kiviaho valittiin Vaasan läänin vaalipiiristä. Eduskunnassa hän kuului kulkulaitos-, maatalous-, vesilaki- ja suureen valiokuntaan. Kiviaho oli myös kolmesti presidentin valitsijamies: vaaleissa 1956, 1962 ja 1968.
Kiviaho toimi SKDL:n ohella muissa työväenjärjestöissä ja hän oli muun muassa Kansan Raittiusliiton puheenjohtaja. Kiviaho kuului myös Pienviljelijäin liiton edustajistoon, Valtion viljavaraston johtokuntaan ja Osuusliike Järvialueen edustajistoon.
Ennen kansanedustajuuttaan Kiviaho työskenteli pienviljelijänä ja metsätöissä.
Linda (muusikko)

| Linda |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Svetlana L’vovna Geiman
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1977 (ikä 47)
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Linda
Aktiivisena:  1995–
Tyylilajit:  Trip-hop, Etno-Electronica
Levy-yhtiöt:  BMG   Universal Music
Aiheesta muualla
linda.team
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Linda (oikealta nimeltään Svetlana L’vovna Geiman, ven. Светлана Львовна Гейман), s. 29. huhtikuuta 1977, on venäläinen muusikko, joka toimii laulajana itsensä mukaan nimetyssä yhtyeessä. Hän syntyi Kentaun kaupungissa lähellä Kiinan ja Kazakstanin rajaa. Hän muutti perheineen Moskovaan vuonna 1990. Linda piti ensimmäisen konserttinsa Pietarissa joulukuussa 1995.
Lindan laulujen aiheet käsittelevät mm. huumeita, seksuaalisuutta ja maailman ongelmia.
Diskografia > Albumit

Pesni Tibetskih Lam (1994)
Tancy Tibetskih Lam (1994)
Vorona (1996)
Vorona Remix. (1997)
Koncert (live, 1998)
Placenta (1999)
Beloe na belom (1999)
Embrion (2000)
Zrenie (2001)
AtakA (2004)
Pochti bliznetcy (2005)
AleAda (2006)
Skor-piony (2008)
Diskografia > Singlet

Iznanka sveta (2000)
Cepi i kolca (2003)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Kaarle Knuutila

Kaarle Oskar (K. O.) Knuutila (7. joulukuuta 1868 Vampula – 29. huhtikuuta 1949 Uskela) oli suomalainen maanviljelijä, liikemies ja kunnallisneuvos, joka oli myös Suomalaisen puolueen kansanedustajana.
Knuutilan vanhemmat olivat talollinen Karl Knuutila ja Mariana Lovisa Karlintytär.  Hän kävi kiertokoulun ja toimi sitten maanviljelijänä Vampulassa vuoteen 1898 saakka viljellen omistamaansa Kärväselän Knuutilan taloa. Knuutila omisti Arpalahden kartanon Perniössä 1899–1904, Spurilan kartanon Paimiossa 1905–1916, Ispoisten kartanon Kaarinassa 1919–1923 ja lopuksi Viksbergin kartanon Tammelassa. Hän perusti meijerin ja tiilitehtaan ja oli mukana perustamassa Länsi-Suomen Osake-Pankkia. Knuutila sai kunnallisneuvoksen arvon 1928.
Knuutila oli kansanedustajana 1907–1908 ja 1910–1914 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Vuonna 1918 Knuutila lahjoitti miljoona markkaa Turkuun perustettavan suomalaisen yliopiston pohjarahastoon.
Kaarle Knuutila oli naimisissa vuodesta 1886 Aleksandra Matintytär Laatin kanssa. Hän jäi leskeksi 1918.
Osmo Kock

Osmo Olavi Kock (14. syyskuuta 1929 Hollola – 15. syyskuuta 1994 Lahti) oli suomalainen poliitikko. Kock toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1966–1970 ja 1972–1974. Hän vaikutti myös kotikuntansa Lahden kaupunginvaltuustossa. Kock jätti eduskunnan siirtyessään Suomen Itä-Saksan suurlähettilääksi, missä virassa hän toimi 1974–1979. Myöhemmin hän oli suurlähettiläänä Algeriassa 1979–1983 ja Romaniassa 1987–1990.
Kock valittiin kansanedustajaksi Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä. Eduskunnassa hän kuului laki-, 2. laki- ja perustuslakivaliokuntaan. Toisessa lakivaliokunnassa Kock oli myös puheenjohtajana. Hän kuului lisäksi Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskuntaan.
Kock valmistui ylioppilaaksi vuonna 1949, lainopin kandidaatiksi 1959 ja varatuomariksi 1965. Hän työskenteli Suomi–Puola-yhdistyksen toiminnanjohtajana 1951–1958, pankkivirkailijana 1959 ja lakimiehenä 1959–1961. Vuodet 1961–1971 Kockilla oli virka Lahden apulaiskaupunginsihteerinä ja 1971–1974 Kymen lääninhallituksen sosiaali- ja terveysosaston osastopäällikkönä.
Kock vaikutti SKDL:n ohella lukuisissa muissa järjestöissä. Vuonna 1949 Suomen kommunistiseen puolueeseen liittynyt Kock kuului SKP:n keskuskomiteaan (1969–1970, varajäsen 1966–1969 ja 1970–1972) ja hän johti puolueen Lahden piirikomiteaalähde?. Kockilla oli luottamustehtäviä myös Suomi–Puola-yhdistyksessä, Kriminaalihuollossa, Lahden osuuskaupassa, Suomen työväen säästöpankissa, Kulutusosuuskuntien keskusliitossa ja Osuustukkukaupassa.
Khalkis

| Khalkis> Χαλκίς.Sijainti |
| --- | --- |
 Khalkis
Koordinaatit:  38°28′00″N, 23°36′5″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Chalkída, Euboia, Keski-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  800–500-luvut eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Euboia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Khalkis (m.kreik. Χαλκίς, lat. Chalcis) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Euboian saarella Kreikassa. Se oli merkittävä siirtokuntien perustaja ja kukoisti erityisesti 800–500-luvuilla eaa. Khalkis on kehittynyt nykyiseksi Chalkídan kaupungiksi, jonka paikalla se sijaitsi.
Maantiede

Khalkis sijaitsi nykyisen Chalkídan kaupungin tavoin Euripos-salmen (nyk. Évripos) kapeimmassa kohdassa, josta salmi oli helppo ylittää Boiotiasta Euboialle. Samalla se vartioi pääsyä Pohjoiselta Euboianlahdelta Eteläiselle Euboianlahdelle. Euripoksen leveys on kaupungin kohdalla vain noin 38 metriä. Salmi tunnettiin antiikin aikana vuorovesi-ilmiöstään ja siitä, että veden virtauksen suunta salmessa vaihtui monta kertaa päivässä. Salmen ja sijaintinsa ansiosta kaupungilla oli suuri kaupallinen ja strateginen merkitys. Khalkiin itäpuolella sijaitsivat Lelantoksen tasanko ja Eretrian kaupunki. Seutu oli viljavaa aluetta.
Rakennukset ja löydökset

Antiikin Khalkiista ei ole säilynyt juurikaan jäänteitä. Kaupungissa oli akropolis eli linnavuori, josta on löydetty joitakin myöhäisen klassisen kauden rakennelmien jäänteitä. Khalkiissa kerrotaan olleen 70 stadioninmittaa eli 14 kilometriä pitkä kaupunginmuuri. Kaupungissa oli temppelit ainakin Apollon Delfiniokselle ja Zeus Olympiokselle. Siellä oli myös teatteri ja gymnasion sekä agora, jonka kolmella sivulla oli stoia eli pylväshalleja.
Euripos-salmen ylitti silta, ja salmessa oli myös satama. Ensimmäinen silta rakennettiin antiikin lähteiden mukaan vuonna 411 eaa. samassa yhteydessä, kun kaupunki kapinoi Ateenaa vastaan. Samalla salmen kummallekin puolelle rakennettiin vallitukset ja aallonmurtajat niin, että niiden välissä oli vain yhden laivan leveyden verran tilaa. Strabon kuvaa sillan olleen kaksi plethronia eli noin 200 kreikkalaista jalkaa (noin 60 m) pitkä. Sillan kummassakin päässä oli torni.
Kaupungin ja sen ympäristön esinelöytöjä esittelee Chalkídan arkeologinen museo. Sen kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, hautakiviä ja keramiikkaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Khalkis Wikimedia Commonsissa
Khalkiin lyömä hopeadrakhma, n. 338–308 eaa.
Khalkiin Herakleian kisojen voittajien luettelo, 100-luku/1. vuosisata eaa. Chalkídan arkeologinen museo.
Apollonin patsas Khalkiista. Chalkídan arkeologinen museo.
Sými (kaupunki)

| Sými Σύμη |
| --- | --- |
 Sýmin kaupunki.
 Sými
 Koordinaatit: 36°36′49″N, 27°50′15″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Ródos
Kunta:  Sými
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  6903000001
Väkiluku (2011):  2 354
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sými (kreik. Σύμη) on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Sýmin saarella Dodekanesian saaristossa ja kuuluu Sýmin kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kaupungin väkiluku on 2 354 (vuonna 2011). Kaupunki on Sýmin saaren pääkaupunki sekä Sýmin kunnan kuntakeskus.
Maantiede

Sýmin kaupunki sijaitsee Sýmin saaren pohjoisrannikolla luonnonsatamalahden pohjukassa. Se muodostuu kahdesta osasta. Niistä toinen on Gialós eli Káto Pólis (”Alakaupunki”), joka käsittää sataman ympäristön. Toinen on Chorió eli Áno Sými (”Ylä-Sými”), joka sijaitsee sataman yläpuolella.
Historia

Antiikin aikana kaupungin paikalla sijaitsi saaren poliksen eli kaupunkivaltion Symen kaupunkikeskus.
Gialóksen talot on rakennettu pääasiassa 1800-luvulla. Ne edustavat uusklassismia. Chorión talot sen sijaan ovat huomattavasti vanhempia. Sýmin sataman länsipuolella sijaitsee vuonna 1884 rakennettu kellotorni.
Chorióssa sijaitsevalla akropoliilla oli antiikinaikainen temppelialue ennen kuin vuonna 1407 Johanniittain ritarikunnan ritarit rakensivat akropoliille linnoituksen. Suuri osa linnoituksesta paloi toisen maailmansodan lopulla saksalaisten jätettyä sinne dynamiittia.
Nähtävyydet

Chorióssa toimii Sýmin arkeologinen museo, joka esittelee Sýmin saaren historiaa. Museossa on esillä käsikirjoituksia ja veistoksia hellenistiseltä ja roomalaiselta ajalta, bysanttilaisia kolikoita ja ikoneja, kansantaidetta sekä esimerkiksi gοuneláti, joka on Sýmin naisten perinteinen asu. Museon vieressä sijaitsee Chatziagapitóksen talo Sýmin suuruuden aikakaudelta 1800-luvulta. Kaupungissa toimii myös merenkulun historiaa esittelevä merimuseo.
Chorióssa sijaitsee Pyhän Georgioksen (Ágios Geórgios) kirkko, joka on rakennettu 1800-luvun lopulla. Kirkossa on harvinainen kivimosaiikki, jossa on kuvattuina hurjia merenneitoja. Merenneitoja on Kreikan kansanperinteessä syytetty myrskyistä, jotka ovat upottaneet laivoja.
Chorión ja Gialóksen välillä sijaitsee Noúlian kukkula, jolla sijaitsee luultavasti spartalaisten vuosina 411–412 eaa. pystyttämä hautamuistomerkki. Lisäksi Noúlialla on 20 tuulimyllyn rauniot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sýmin kaupunki Wikimedia Commonsissa
Näkymä alakaupunkiin Áno Sýmin kástrosta eli linnasta.
Sýmin kaupungin uusklassisia taloja.
Luettelo Vladimir Leninin mukaan nimitetyistä paikoista

Tämä on luettelo paikoista, jotka on nimetty venäläisen vallankumousjohtaja Vladimir Leninin mukaan.
Kaupungit, paikka-, siirto- ja piirikunnat > Entinen Neuvostoliitto > Armenia

Leninakan (1924–1990) – Gyumri
Kaupungit, paikka-, siirto- ja piirikunnat > Entinen Neuvostoliitto > Azerbaidžan

Iljitš  (1924–1990) – Şərur, Nahitševan
Lenin, Leninkend, ja Leninfeld – Çinarlı, Şəmkirin piirikunta
Leninabad – Kərimbəyli, Babəkin piirikunta
Leninabad – Yeni yol, Şəmkirin piirikunta
Leninabad – Sanqalan
Leninabad – Təklə, Qobustanin piirikunta
Leninavan – Həsənqaya, Tərtər
Leninkənd – Qarakeçdi
Leninkend – Mustafabəyli
Port-İliç – Lankaran Rayon, nykyinen Liman
Pamyat’ Lenina – Balıqçılar
Kaupungit, paikka-, siirto- ja piirikunnat > Entinen Neuvostoliitto > Kazakstan

Leninsk (1958–1995) – Baikonur
Leninogorsk (1941–2002) – Rïdder
Kaupungit, paikka-, siirto- ja piirikunnat > Entinen Neuvostoliitto > Moldova

Lenin, kunta Transnistria
Kaupungit, paikka-, siirto- ja piirikunnat > Entinen Neuvostoliitto > Tadžikistan

Leninabad (1936–1992) – Hudžand
Leningrad tai Leningradski – Muminabad
Kaupungit, paikka-, siirto- ja piirikunnat > Entinen Neuvostoliitto > Ukraina

Illitšivsk (1952–2016) – Tšornomorsk, Odessan alue
Leninin piiri, Sevastopol
Kaupungit, paikka-, siirto- ja piirikunnat > Entinen Neuvostoliitto > Uzbekistan

Leninsk (?–?) – Asaka
Kaupungit, paikka-, siirto- ja piirikunnat > Entinen Neuvostoliitto > Venäjä

Leninaul, kylä Dagestaniassa
Leningori (1924?–1990) – Akhalgori/Leningor (vuodesta 1990), Etelä-Ossetia
Leningrad (1924–1991) – Pietari
Leningradin alue, liittovaltion subjekti
Leninkent, kylä Dagestaniassa
Leninogorsk, Tatarstan, perustettu 1948
Leninsk, kylä Volgogradin alueella
Leninsk, urbaani asuinalue Tšeljabinskin alueella
Leninsk (1918–1929) – Taldom, Moskovan alue
Leninsk-Kuznetski, Kemerovon alue, tunnettiin Kolchuginona vuoteen 1925 asti
Leninskaja Sloboda, kylä Nižni Novgorodin alueella
Gorki Leninskie, Moskovan alue, tunnettiin Gorkina vuoteen 1924
Leninskoje, kylä Kirovin alue
Leninskoje, kylä Leninskyn piiri Juutalaisten autonominen alue
Leninski, kylä Leninskyn piiriin Tulan alue
Leninski, kylä Sahan tasavalta
Uljanovsk, Venäjä – tunnettiin Simbirskinä vuoteen 1924
Leninskin piiri, useita liittovaltion alueita
Kaupungit, paikka-, siirto- ja piirikunnat > Itä-Eurooppa > Unkari

Leninváros (1970–1991) — Tiszaújváros
Kadut ja aukiot

Lähes jokaisella Neuvostoliiton kaupungista oli Leninistä nimetty katu. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen monet niistä nimettiin uudelleen, mutta monet pitivät nimensä. Tämä koskee myös kaupunginosien nimiä. Seuraavassa on joitain kaduista, jotka on nimetty Leninin mukaan.
Kadut ja aukiot > Entinen Neuvostoliitto > Armenia

Lenini hraparak (Leninin aukio) – nykyinen Itsenäisyyden aukio, Gjumri
Lenini hraparak (Leninin aukio), 1940–1990 – nykyinen Tasavallan aukio, Jerevan
Lenini poghota (Leninin katu), 1924–1990 – nykyinen Mashtotsin katu, Jerevan
Kadut ja aukiot > Entinen Neuvostoliitto > Azerbaidžan

Lenin meydanı (Leninin aukio) – nykyinen Azadliqin aukio, Baku
Kadut ja aukiot > Entinen Neuvostoliitto > Georgia

Leninis Moedani (Leninin aukio) – nykyinen Vapauden aukio, Tbilisi
Kadut ja aukiot > Entinen Neuvostoliitto > Kazakstan

Prospekt Lenina (Leninin katu), 1919–1995 – nykyinen Dostyk Avenue, Almaty
Prospekt Lenina (Leninin katu), Karaganda
Kadut ja aukiot > Entinen Neuvostoliitto > Latvia

Ļeņina iela (Leninin katu), 1950–1991 – nykyinen Brīvības iela, Riika
Ļeņina prospekts (Leninin katu), 1960–1990 – nykyinen Lielā iela, Jelgava
Kadut ja aukiot > Entinen Neuvostoliitto > Liettua

Lenino aikšte (Leninin aukio), 1952–1991 – nykyinen Lukiškėsin aukio, Vilna
Lenino prospektas (Leninin katu), ?–1989 – nykyinen Vytauto prospektas, Kaunas
Lenino prospektas (Leninin katu), 1961–1989 – nykyinen Gediminasin katu, Vilna
Kadut ja aukiot > Entinen Neuvostoliitto > Moldova

Strada Lenin (Leninin katu), 1944–1952 ja Bulevardul Lenin (Leninin bulevardi), 1952–1990 – nykyinen Bulevardul Ștefan cel Mare și Sfînt, Chișinău
Kadut ja aukiot > Entinen Neuvostoliitto > Tadžikistan

Prospekt Lenina (Leninin katu), 1961–1992 – nykyinen Rudakin katu, Dušanbe
Kadut ja aukiot > Entinen Neuvostoliitto > Ukraina

Ploštšad Lenina (Leninin aukio), Donetsk
Prospekt Lenina (Leninin katu), Altševsk
Prospekt Lenina (Leninin katu), 1959–1990 – nykyinen Svobody Prospekt, Lviv
Prospekt Lenina (Leninin katu), 1960–2016 – nykyinen Prospekt Mira, Mariupol
Prospekt Lenina (Leninin katu), 1960–2016 – nykyinen Tsentralnyi Prospekt, Mykolaiv
Prospekt Lenina (Leninin katu), ?–2016 – nykyinen Sobornyi Prospekt, Oleksandrija
Prospekt Lenina (Leninin katu), 1952–2016 – nykyinen Sobornyi Prospekt, Zaporižžja
Vulytsja Lenina (Leninin katu) – nykyinen Vulytsya Yevheniya Kharchenka, Kiev
Vulytsja Lenina (Leninin katu), ?–1994 – nykyinen Vulytsya Rishelievska, Odessa
Kadut ja aukiot > Entinen Neuvostoliitto > Uzbekistan

V.I. Lenin nomidagi maydon (V.I. Leninin aukio), 1956–1991 – nykyinen Mustaqillik Maydoni, Taškent
Kadut ja aukiot > Entinen Neuvostoliitto > Valko-Venäjä

Lieninski praspiekt (Leninin katu), 1961–1991 – nykyinen Itsenäisyyden aukio Minsk
Vulitsa Lienina (Leninin katu), Brest
Vulitsa Lienina (Leninin katu), Grodno
Vulitsa Lienina (Leninin katu), Minsk
Ploštša Lienina (Leninin aukio), Brest
Ploštša Lienina  (Leninin aukio, metroasema), Minsk
Praspiekt Lienina (Leninin katu), Gomel
Praspiekt Lienina (Leninin katu), Žodzina
Kadut ja aukiot > Entinen Neuvostoliitto > Venäjä

Leninskaja Ploštšad (Leninin aukio) – nykyinen Paveletskaya Ploshchad, Moskova
Ploštšad Lenina (Leninin aukio), Argangeli
Ploštšad Lenina (Leninin aukio), Novosibirsk
Ploštšad Lenina (Leninin aukio), Pietari
Leninski Prospekt (Leninin katu), Moskova
Prospekt Lenina (Leninin katu), Murmansk
Prospekt Lenina (Leninin katu), Volgograd
Prospekt Lenina (Leninin katu), Jekaterinburg
Lenina ulitsa (Leninin katu) – nykyinen Kremlinskaya Ulitsa, Kazan
Lenina ulitsa (Leninin katu), Petseri
Lenina ulitsa (Leninin katu), Pietari
Leninskaja Ulitsa (Leninin katu), Samara
Ulitsa Lenina (Leninin katu), Astrakhan
Ulitsa Lenina (Leninin katu), Perm
Ulitsa Lenina (Leninin katu), Novosibirsk
Kadut ja aukiot > Entinen Neuvostoliitto > Viro

Lenini prospekt (Lenin Prospekt), 1950–1994 – nykyinen Joala tänav, Narva
Lenini puiestee (Leninin katu), ?–1991 – nykyinen Pikk tänav, Pärnu
Lenini puiestee (Leninin katu), 1950–1991 – nykyinen Rävala puiestee, Tallinna
V. I. Lenini puiestee (V. I. Leninin katu) – nykyinen Viru puiestee, Sillamäe
Lenini tänav (Leninin katu), 1951–1990 – nykyinen Uus tänav, Kuressaare
Lenini tänav (Leninin katu), ?–1989 – nykyinen Kesktänav, Põltsamaa
Lenini tänav (Leninin katu), ?–1994 – Tapa
Lenini tänav (Leninin katu), ?–1989 – nykyinen Kesktänav ja Riia tänav, Valga
Lenini tänav (Leninin katu), ?–1990 – nykyinen Jüri tänav, Võru
Lenini väljak (Leninin aukio), ?–1991 – nykyinen Riiamäe plats, Tartu
V. I. Lenini tänav (V. I. Leninin katu), ?–1992 – nykyinen Jaama tänav, Jõhvi
Kadut ja aukiot > Itä-Eurooppa > Bulgaria

Bulevard V.I. Lenin (Leninin bulevardi) – nykyinen Tsarigradsko šose, Sofia
Ploštad Lenin (Leninin aukio) – nykyinen Ploštad Sveta Nedelja, Sofia
Kadut ja aukiot > Itä-Eurooppa > Puola

Aleja Lenina (Leninin katu) – nykyinen Aleja Henryka, Chrzanów
Aleja Lenina (Leninin katu) – nykyinen Aleja Jana Pawła II, Częstochowa
Aleja Lenina (Leninin katu) – nykyinen Ulica Chorzowska, Świętochłowice
Ulica Lenina (Leninin katu), 1949–1990 – nykyinen Ulica Jana Klemensa Branickiego, Białystok
Ulica Lenina (Leninin katu) – nykyinen Ulica Andersa, Tychy
Ulica Lenina (Leninin katu) – nykyinen Ulica Brata Alberta, Varsova
Aleja Włodzimierza Lenina (Vladimir Leninin katu), 1958–1991 – nykyinen Aleja Solidarności, Krakova
Aleja Włodzimierza Lenina (Vladimir Leninin katu) – nykyinen Aleja Mieczysława Smorawińskiego ja Aleja Generała Władysława Andersa, Lublin
Ulica Włodzimierza Lenina (Vladimir Leninin katu) – nykyinen Ulica Henryka Le Ronda, Katowice
Ulica Włodzimierza Lenina (Vladimir Leninin katu) – nykyinen Ulica Armii Krajowej, Kołobrzeg
Ulica Włodzimierza Lenina (Vladimir Leninin katu) – nykyinen Ulica Stróżowska, Sanok