stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tanskan siirtomaat
Grönlanti

Grönlannissa oli keskiajalla norjalaissyntyisten viikinkien perustamia siirtokuntia, jotka autioituivat 1400-luvulla. Grönlanti joutui Tanskan valtaan 1700-luvulla sen jälkeen, kun norjalainen lähetyssaarnaaja Hans Egede oli saapunut maahan aikoen levittää luterilaista kristinuskoa skandinaavien siirtokunnissa, joiden hän uskoi edelleen olevan olemassa. Sen sijaan hän tapasi inuitteja ja ryhtyi tekemään lähetystyötä heidän keskuuteensa. Hän myös perusti Nuukin.
Norjan ja Tanskan persoonaaliunionin purkauduttua vuonna 1814 Grönlanti jäi Tanskalle. Vuonna 1931 Norja esitti Grönlannin itärannikon eräitä osia koskevia aluevaatimuksia, mutta niitä ei kansainvälisesti hyväksytty.
Grönlanti oli siirtomaan asemassa vuoteen 1953, jolloin se muutettiin Tanskan maakunnaksi ja se sai oikeuden lähettää kaksi edustajaa Tanskan kansankäräjille. Samalla lakkautettiin kuninkaallisella kauppaseuralla ollut kaupallinen monopoli. Vuodesta 1979 lähtien Grönlanti on Tanskan autonominen maakunta.
Färsaaret

Tanska-Norjan vaatimukset Grönlantiin, kuten myös Färsaariin, periytyivät Norjan keskiaikaisiin vaatimuksiin Färsaarilla. 
Färsaaret liitettiin osaksi Norjan kuningaskuntaa vuonna 1035. Kun Norja liitettiin osaksi Ruotsia Napoleonin sotien jälkeen, Tanska säilytti Färsaaret Kielin sopimuksen mukaisesti. Färsaarten asema tanskalaisena lääninä päättyi vuonna 1948, ja Färsaaret saivat laajan itsehallinnon osana Tanskan kuningaskuntaa.
Islanti

Norjan vaatimukset Grönlantiin ja Färsaariin, kuten myös Islantiin periytyivät myös Tanska-Norjan persoonaunionin kaudella.Kuten myös Grönlanti ja Färsaaret Islanti säilyi osana Tanskaa Kielin sopimuksen mukaan. Kasvava itsenäisyysliike Islannissa johti siihen, että Tanska myönsi sille sisäisen itsehallinnon vuonna 1874 ja laajensi sitä vuonna 1904.
Vuonna 1918 Islannista tuli kuningaskunta, josta tuli täysin suvereeni valtio, jonka mottona oli "Islannin kuningaskunta persoonaunionina Tanskan kanssa". Saksan Tanskan miehityksen aikana Islannin tasavalta julistettiin  kansanäänestyksen mukaisesti 17.6.1944.
Tanskan Intia

Tanska piti halussaan monia pieniä hajallaan olevia siirtokuntia Intian niemimaalla. 1600-1800 luvuilla ne myytiin tai annettiin Britannialle. Tharangambadi säilyi Tanskalla yli 200 vuotta, kunnes sekin luovutettiin Englanille 1845. Tanska yritti myös ottaa haltuunsa nykyiset Nikobaarit, muttei onnistunut saamaan niitä valtansa alle.
Karibia

Karibialla ensimmäinen siirtokunta perustettiin Saint Thomasin saarelle 1671, ja Saint Jan saatiin Ranskalta 1718. Saarilla harjoitettiin lähinnä sokeriruo'on viljelyä. Nämä saaret tunnettiin Tanskan Länsi-Intiana. Saaret eivät tuottaneet Tanskalle kovin paljon, ja ne myytiin vuonna 1917 Yhdysvalloille 25 miljoonan dollarin hintaan. Nykyisin saaret tunnetaan nimellä Yhdysvaltain Neitsytsaaret.
Afrikka

Tanskalla oli useita kauppa-asemia ja neljä linnoitusta nykyisen Ghanan alueella. Plantaasiviljelyä kokeitiin Kultarannikolla, mutta plantaasit eivät menestyneet. Niinpä Tanska ryhtyi harjoittamaan orjakauppaa. Orjia vietiin lähinnä Tanskan Karibian siirtokuntien sokeriplantaaseille. Vuonna 1807 ashantit ryhtyivät hyökkäämään Kultarannikon rannikolle ja tanskalaiset hylkäsivät siirtokuntansa. Vuonna 1850 Tanska myi siirtokuntiensa jäännökset Englannille.
Aiheesta muualla

List of Danish Colonial Forts and Possessions (englanniksi)
Siirtomaavallat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Alankomaat   Belgia  |   Britannia   Espanja  |   Italia   Japani  |   Kuurinmaa   Ranska  |   Ruotsi   Saksa  |   Tanska   Portugali  |   Venäjä   Yhdysvallat  |
Christiansted Tanskan Länsi-Intiassa
Syyskuun murhat

Syyskuun murhat Châtelet’n ja Bicêtren vankiloissa, tuntemattoman tekijän aikalaispiirros.
Syyskuun murhat (ransk. Massacres du Septembre) olivat Ranskan suuren vallankumouksen aikana 2.–6. syyskuuta 1792 tapahtunut joukkomurha, jossa väkijoukot surmasivat Pariisin vankiloissa noin 1 100 – 1 400 vastavallankumoukselliseksi epäiltyä henkilöä. Murhia tapahtui seuraavina päivinä myös muualla Ranskassa, esimerkiksi Versailles’ssa 9. syyskuuta. Uhrien joukossa oli pappeja, aatelisia ja entisiä ministereitä, mutta useimmat olivat tavallisia vankeja. Osa murhista esitettiin teloituksina järjestämällä vangeille pikaoikeudenkäyntejä improvisoiduissa ”kansantuomioistuimissa”.
Syyskuun murhat tapahtuivat muutamaa viikkoa kuningas Ludvig XVI:n syrjäyttämisen jälkeen, jolloin Ranskassa ei siirtymävaiheen vuoksi ollut vahvaa hallitusvaltaa. Murhien syynä oli uhkaavaan sotatilanteeseen liittynyt yleinen pelko, että poliittiset vangit ja Pariisia lähestyneet vihollisarmeijat juonittelivat yhdessä vallankumousta vastaan. Vastuun syyskuun murhista katsotaan kuuluneen etenkin vallankumoukselliselle Pariisin kommuunille, vaikka kenenkään ei ole voitu osoittaa määränneen tai suunnitelleen niitä. Murhat ja viranomaisten kyvyttömyys estää niitä syvensivät maltillisten ja jyrkempien vallankumouksellisten, girondistien ja jakobiinien välistä kuilua.
Murhat Pariisissa > Uhrien lukumäärä

Historioitsija Pierre Caronin vuonna 1935 esittämän arvion mukaan syyskuun murhissa surmattiin noin 1 090 – 1 395 ihmistä eli 41–53 prosenttia kaikista Pariisin vankiloiden silloisista vangeista. Arviolta vain hieman alle kolmannes uhreista oli poliittisen toiminnan vuoksi vangittuja. Enemmistö oli tavallisia vankeja kuten varkaita, prostituoituja, velallisia ja juoppoja, jotka tapettiin erehdyksessä vastavallankumouksellisiksi luultuina. Valan vannomisesta kieltäytyneitä pappeja surmattiin 223.
Murhat Pariisissa > Viranomaisten toiminta

Pariisin kommuunin ja sektioiden henkilökuntaa osallistui murhiin, samoin kansalliskaartilaisia. Kommuunin valvontakomitean on katsottu olleen suurelta osin vastuussa murhista. Vastuullisiin kuuluivat muun muassa kommuunin puheenjohtaja Sulpice Huguenin, kommuunin hallinnon jäsenet Jean-Lambert Tallien, François Louis Deforgues ja Étienne-Jean Panis, kansalliskaartin upseeri François Hanriot, Maillard ja väitetysti myös Marat. Kansalliskaartin Pariisin-komentaja Antoine Joseph Santerre pidättäytyi puuttumasta tapahtumiin, koska ei luottanut omiin joukkoihinsa. Kuultuaan karmeliittaluostarin verilöylystä lakiasäätävä kansalliskokous valitsi lähetystön palauttamaan järjestystä. Lähetystö vieraili Abbayessa, mutta todettuaan voimattomuutensa se palasi Maneesin saliin, jossa kansalliskokous jatkoi normaalia työtään.
Murhat muualla Ranskassa

Syyskuun murhien innoittamina vankeja surmattiin 9. syyskuuta myös Orléansissa ja Versailles’ssa. Orléansissa oli 53 syytettyä odottamassa juttunsa käsittelyä korkeimmassa oikeudessa. Dantonin 2. syyskuuta lähettämän Claude Fournier’n oli määrä tuoda vangit Pariisiin, mutta pääosa heistä surmattiin matkalla Versailles’ssa. Surmattujen joukossa olivat muun muassa entiset ministerit Charles d’Abancour ja Claude de Lessart sekä entinen kuninkaallisen henkivartiokaartin komentaja ja Pariisin kuvernööri, herttua Louis de Cossé-Brissac. Pilkotut ruumiit seivästettiin Versailles’n palatsin rauta-aidan piikkeihin. Murhia tapahtui myös Meaux’ssa, Reimsissä, Charlevillessa, Caenissa ja Lyonissa.
Seuraukset

Mielialat Pariisissa rauhoittuivat, kun kansalliskonventti kokoontui 20. syyskuuta ja samana päivänä Ranskan armeija löi preussilaiset käänteentekevässä Valmyn taistelussa. Syyskuun murhat auttoivat radikaalia vuoripuoluetta kohoamaan kansalliskonventin hallitsevaksi ryhmäksi. Konventti julisti ensi töikseen 21. syyskuuta Ludvig XVI:n erotetuksi ja seuraavana päivänä Ranskan tasavallaksi. Syyskuun murhien seurauksena yhä useammat ranskalaiset aateliset pakenivat maasta, monet Englantiin.
Puolueet kiistelivät kansalliskonventissa siitä, kuka oli ollut vastuussa murhista. Maltilliset vallankumoukselliset eli girondistit vierittivät syyn radikaalimpien jakobiinien harteille. Syytösten kohteiksi joutuivat varsinkin Marat, Danton ja kommuunissa vaikuttanut Maximilien de Robespierre. Erityisesti Marat’n väitettiin järjestäneen murhat kommuunin avulla, sillä hän oli usein vaatinut vallankumouksen vihollisten tuhoamista. Ei ole kyetty osoittamaan, että kukaan tietty henkilö olisi järjestänyt murhat, mutta esimerkiksi oikeusministeri Danton ei puuttunut niihin mitenkään. Lisäksi Danton ja Robespierre puolustelivat julkisesti tapahtunutta hyväksyttävänä osana vallankumousta. Esimerkiksi Robespierre sanoi järkyttyneensä pahimmista murhista, mutta piti vastavallankumouksellisten surmaamista vähäpätöisenä asiana vuosisatoja jatkuneeseen sortoon ja sen ”lukemattomiin miljooniin uhreihin” verrattuna. ”Haluatteko vallankumouksen ilman vallankumousta?”, hän kysyi. Syyskuun murhia onkin pidetty esimakuna myöhemmästä terrorin ajasta ja niitä on kutsuttu ”ensimmäiseksi terroriksi”.
Tieto syyskuun murhista herätti järkytystä ulkomailla, ja niitä pidettiin todisteena vallankumouksen kauheudesta. Muun muassa brittiläinen Edmund Burke piti murhia osoituksena vallankumouksellisten todellisesta luonteesta. Osa ulkomailla julkaistuista kuvauksista oli liioiteltuja, ja esimerkiksi Lontoon lehdissä murhiin väitettiin liittyneen ihmissyöntiä ja saatananpalvontaa. Myös ranskalaiset vallankumouksen vastustajat liioittelivat murhien mittakaavaa. Esimerkiksi pappi ja historioitsija Augustin Barruel väitti kuolleiden lukumääräksi 12 000.
Marttyyrit

Syyskuun murhien yhteydessä surmatuista kirkollisista henkilöistä 191 julistettiin autuaiksi vuonna 1926 ja heidät tunnetaan katolisessa kirkossa ”Pariisin marttyyreinä”. Joukossa on kaksi arkkipiispaa, yksi piispa, viisi diakonia, 176 pappia ja eräitä muita. Marttyyreiksi julistetut surmattiin pääosin karmeliittaluostarissa, Saint-Firminissä ja Abbayen vankilassa, minkä lisäksi mukana on kolme La Forcessa murhattua. Yksi marttyyreistä, Solomon Leclercq, kanonisoitiin vuonna 2016 pyhimykseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Syyskuun murhat Wikimedia Commonsissa
Pappien murha karmeliittaluostarissa ja teloitukset La Forcen vankilassa, tuntemattoman tekijän aikalaispiirros.
Marie-Maurille de Sombreuil anelee armoa isälleen, kenraali Charles François de Sombreuilille. Tuntemattoman tekijän aikalaispiirros.
Lamballen ruhtinattaren kuolema, Léon-Maxime Faivren historiamaalaus vuodelta 1908.
Koralliluikertaja

| Koralliluikertaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Osalahko::  Alethinophidia
Heimo::  Telakäärmeet Aniliidae  Stejneger, 1892
Suku::  Anilius  Oken, 1816
Laji::  scytale
Kaksiosainen nimi
 Anilius scytale  (Linnaeus, 1758) 
Alalajit
 Anilius scytale phelpsorum Roze, 1958  Anilius scytale scytale (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Koralliluikertaja Wikispeciesissä   Koralliluikertaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Koralliluikertaja (Anilius scytale) on käärmelaji, jota tavataan Etelä-Amerikasta. Se on sukunsa ja heimonsa ainoa laji. Telakäärmeiden heimoon luettiin aiemmin myös suvut Cylindrophis ja Anomochilus.
Koralliluikertaja on harmiton, koloja kaivava käärme. Sillä on joitakin primitiivisiä piirteitä, kuten lantiorenkaiden surkastumat, kynsimäiset ulokkeet kloaakin aukon molemmin puolin sekä kaksi keuhkoa. Koralliluikertajalla on punaisia ja mustia raitoja ja se voi kasvaa 75-senttiseksi. Se syö muita käärmeitä ja liskoja.
Koralliluikertaja elää Brasiliassa, Venezuelassa, Trinidadissa, Kolumbiassa, Boliviassa, Ecuadorissa, Ranskan Guayanassa, Guyanassa ja Perussa.
Krim Turkvision laulukilpailussa

| Krim |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  Crimea Public Radio and Television
Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  2
Ensiesiintyminen:  2013
Paras sijoitus:  6. (2014)
Huonoin sijoitus:  Ei jatkoon (2013)
Paras pistemäärä:  186 (2014)
Krim on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kahdesti, vuosina 2013 ja 2014.
Historia > 2013

Krim osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Edustajaksi valittiin laulaja Elvira Sarihalil kappaleella "Dağlarin Ellari". Turkvision laulukilpailun semifinaalissa Sarihalil ei päässyt jatkoon.
Historia > 2014

Vuonna 2014 Krim osallistui uudestaan Turkvision laulukilpailuun, joka järjestettiin Kazanissa, Tatarstanissa. Edustajaksi valittiin laulaja Darina Siniçkina kappaleella "Gider isen". Kilpailun semifinaalissa Siniçkina sai 178 pistettä, sijoittui kahdeksanneksi ja pääsi finaaliin. Finaalissa hän sijoittui kuudenneksi 186 pisteellä.
Historia > 2017

Krim osallistui uudelleen vuoden 2017 kilpailuun, joka olisi järjestetty Astanassa, Kazakstanissa. Edustajaksi oli valittu Alseda Seydaliyeva kappaleella "Feleğimsin".
Kilpailijat

Voitto
Toinen
Kolmas
Viimeinen
| Vuosi | Artisti(t) | Kieli | Kappale | Sija | Pisteet | Semif>  | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Elvira Sarihalil | Krimintataari | ”Dağlarin Ellari” | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon |
| 2014 | Darina Siniçkina | Krimintataari | ”Gider isen” | 6 | 186 | 8 | 178 |
2015: Ei osallistunut kilpailuun
| 2016 | Alseda Seydaliyeva | Krimintataari | ”Feleğimsin” | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu |
| 2017 | Alseda Seydaliyeva | Krimintataari | ”Feleğimsin” | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu |
Typhoon

Typhoon voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Hawker Typhoon, toisen maailmansodan hävittäjä
Eurofighter Typhoon, suihkuhävittäjä
Typhoon, neuvostoliittolainen sukellusveneluokka
Turkuhalli, entiseltä sponsorinimeltään Typhoon, nykyinen Gatorade Center, jäähalli Turussa
Typhoon (tuotemerkki), saksalainen multimediaelektroniikan tuotemerkki
Piaggio Typhoon, italialainen skootteri.
Trooppinen hirmumyrsky, taifuuni
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Typhoon”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kuismavaara

Kuismavaara on vaara Joensuun kunnassa, noin 11 kilometriä Enon kirkonkylästä. Kuismavaaralla sijaitsee myös Kuismajoki. Alueella on myös paljon kesäasuntoja. Kuismavaara sijaitsee Kuismassa.
Tuomas Parkkinen

| Tuomas Parkkinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Tuomas Parkkinen
Syntynyt: 7. helmikuuta 1969 (ikä 55) Helsinki
Ammatti:  näytelmäkirjailija, teatteriohjaaja, libretisti, teatterinjohtaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1989–
Aiheesta muualla
Elonet
Tuomas Parkkinen (s. 7. helmikuuta 1969 Helsinki) on suomalainen näytelmäkirjailija, ohjaaja ja libretisti. Hän toimii helsinkiläisen Teatteri Jurkan johtajana. Parkkinen on yksi Suomen kysytyimpiä oopperaohjaajia.
Ura

Parkkinen on kirjoittanut 16 näytelmää, joiden joukossa oopperalibrettoja, musikaali sekä oopperamaailmaa ivaavia revyitä.
Hänen kirjoittamiaan teoksia ovat muun muassa ooppera Veljeni vartija (2018), musikaali Tom of Finland (2017) sekä komediat Madaamit (2008) ja Stand up, Jesus! (2003). Vuonna 2022 saa kantaesityksensä Parkkisen kirjoittama ooppera Hiljaiset perivät maan.
Parkkinen on ohjannut draamaa, komediaa, musiikkiteatteria sekä oopperoita monissa arvostetuissa teattereissa kuten Turun Kaupunginteatterissa, Tampereen Työväen teatterissa, Suomen Kansallisoopperassa, Tampereen Teatterissa ja Oulun Kaupunginteatterissa.
Syksystä 2020 Parkkinen on johtanut helsinkiläistä Teatteri Jurkkaa.
Yksityiselämä

Tuomas Parkkisen vanhemmat ovat ohjaaja-käsikirjoittaja Tapio Parkkinen ja näyttelijä Maria Aro. Tuomas Parkkisen setä on dramaturgi Seppo Parkkinen.
Valikoituja teoksia ja ohjauksia

| Nimi | Tehtävä | Esityspaikka ja vuosi |
| --- | --- | --- |
| Stand up -klubi Liukas Gägi | Kirjailija-koomikko | Tampereen Teatteri 1994 |
| Tuhkimo | Laulujen sanoittaja | Jyväskylän kaupunginteatteri 1996 |
| Seppo Ruohonen, Matin ja Tepon veli | Kirjailija-ohjaaja | Tampereen Teatteri 1997 |
| Yhden tuska on toisen show | Kirjailija-ohjaaja | Turun kaupunginteatteri 2000 |
| Avoin liitto | Ohjaaja | Tampereen Työväen teatteri 2002 |
| Se parhaiten nauraa...! | Ohjaaja | Tampereen Komediateatteri 2003 |
| Stand up, Jesus! | Kirjailija-ohjaaja | Turun kaupunginteatteri 2003 |
| Lainatenori | Kääntäjä-ohjaaja | Tampereen Työväen teatteri 2004 |
| Ruunajaiset | Kirjailija-ohjaaja | Turun kaupunginteatteri 2006 |
| Puhelinluettelo | Kirjailija | Linnateatteri 2007 |
| Klassikkokaraoke | Kirjailija-ohjaaja | Linnateatteri 2007 |
| Madaamit | Kirjailija-ohjaaja | Tampereen Teatteri 2008 |
| Laulavat sadepisarat | Ohjaaja | Turun Kaupunginteatteri 2009 |
| Pieni kauhukauppa | Ohjaaja | Tampereen Komediateatteri 2009 |
| Todellinen löytö | Ohjaaja | Tampereen Työväen Teatteri 2010 |
| Taipaleenjoki | Ohjaaja | Ilmajoen musiikkijuhlat 2010–2012 |
| Mieletön oopperan historia | Kirjailija | Linnateatteri 2011 |
| Kesäyön hymyilyä | Ohjaaja | Turun kaupunginteatteri 2011 |
| Taikahuilu | Ohjaaja | Tampereen ooppera (Arkistoitu – Internet Archive) 2011 |
| 5 vuoden rakkaus | Ohjaaja | Tampereen Työväen teatteri 2011 |
| Kekkonen syntymästä kuolemattomuuteen | Kirjailija | Linnateatteri 2012 |
| Next to Normal | Ohjaaja | Tampereen Työväen Teatteri 2012 |
| Jekyll & Hyde | Ohjaaja-suomentaja | Turun kaupunginteatteri 2013 |
| Don Pasquale | Ohjaaja | Suomen Kansallisooppera 2013 |
| Figaron häät | Ohjaaja | Tampereen ooppera (Arkistoitu – Internet Archive) 2014 |
| Kvartetti | Ohjaaja | Turun kaupunginteatteri 2014 |
| Pikavoitto | Ohjaaja | Tampereen Työväen Teatteri 2015 |
| Linnan Juhlat | Kirjailija | Turun kaupunginteatteri 2016 |
| Toc Toc | Ohjaaja | Turun kaupunginteatteri 2016 |
| Suku on syvältä | Ohjaaja | Tampereen Työväen Teatteri 2016 |
| Tom of Finland | Käsikirjoitus ja laulujen sanat | Turun kaupunginteatteri 2017 |
| Pohjalaisia | Ohjaaja | Tampereen ooppera (Arkistoitu – Internet Archive) 2017 |
| Mannerheim | Ohjaaja | Ilmajoen musiikkijuhlat (Arkistoitu – Internet Archive) 2017–2019 |
| Veljeni vartija | Libretisti-ohjaaja | Tampere-talo 2018 |
| Candide | Ohjaaja | Savoy-teatteri 2018 |
| Rakastunut Shakespeare | Ohjaaja | Oulun kaupunginteatteri 2019 |
| Aateliskalenteri | Kirjailija | Rovaniemen Teatteri 2019 |
| Fidelio | Ohjaaja | Oulun kaupunginteatteri 2020 |
| Evita | Ohjaaja | Seinäjoen kaupunginteatteri 2020 |
| West Side Story | Ohjaaja | Savoy-teatteri 2021 |
| Hiljaiset perivät maan – ooppera lapuanliikkeestä | Libretisti-ohjaaja | Ilmajoen Musiikkijuhlat 2022 |
Aiheesta muualla

Tuomas Parkkinen Turun kaupunginteatterin sivuilla
Turun Sanomat: Kermavaahtoa ja partaveitsiä (30.1.2011) (Arkistoitu – Internet Archive)
Koshi

Koshi voi tarkoittaa:
Kosi tai Koshi, joki Nepalissa ja Intiassa
Kosi tai Koshi, Nepalin entinen hallintoalue
Kōshi, Japanin kaupunki Kumamoton prefektuurissa
Koshin provinssi, Japanin entinen provinssi
Koshin piirikunta, Japanin entinen piirikunta Niigatan prefektuurissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Koshi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
The Room

| The Room |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Tommy Wiseau
Käsikirjoittaja:  Tommy Wiseau
Tuottaja:  Tommy Wiseau
Säveltäjä:  Mladen Milicevic
Kuvaaja:  Todd Barron
Leikkaaja:  Eric Chase
Pääosat:  Tommy Wiseau   Juliette Danielle   Greg Sestero   Philip Haldiman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Wiseau-Films
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  27. kesäkuuta 2003
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  6 000 000 dollaria
Tuotto:  1 900 dollaria (alkuperäinen näytös)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Room on vuonna 2003 julkaistu yhdysvaltalainen indie-elokuva. Sen on ohjannut, tuottanut ja käsikirjoittanut Tommy Wiseau, joka myös näyttelee elokuvassa pääosaa. The Room on tullut tunnetuksi sen saamasta surkeasta vastaanotosta ja sitä on usein pidetty yhtenä kaikkien aikojen huonoimmista elokuvista. Kuitenkin juuri sen huonoudesta johtuen elokuva on saavuttanut kulttimaineen ja siitä on tullut internet-ilmiö.
Elokuva kertoo menestyvästä pankkivirkailijasta Johnnysta (Tommy Wiseau) ja hänen tulevasta vaimostaan, Lisasta (Juliette Danielle). Lisa ei halua olla Johnnyn kanssa ja rakastuukin Johnnyn ystävään, Markiin (Greg Sestero). Suuri osa elokuvasta on täytetty ratkaisemattomilla sivujuonilla, joista monissa esiintyy elokuvan juonen kannalta merkityksettömiä sivuhenkilöitä. The Roomissa on tahattoman koomisia kohtauksia sekä lukuisia virheitä kerronnassa ja tuotannossa. Wiseau itse markkinoi elokuvaa mustana komediana, mutta yleisö sekä moni muu elokuvan näyttelijöistä pitää sitä lähinnä epäonnistuneena draamana.
Elokuvan budjetin on kerrottu olleen noin kuusi miljoonaa dollaria, mutta ilmestyessään se menestyi taloudellisesti surkeasti; sen lipputulojen on arvioitu jääneen alle 2 000 dollariin. The Roomissa näytellyt Greg Sestero kirjoitti elokuvan tekemisestä kirjan The Disaster Artist, joka julkaistiin vuonna 2013. Kirjaan perustuva samanniminen elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2017 ja siinä näyttelevät muun muassa James Franco, Dave Franco ja Seth Rogen.
Juoni

Elokuva kertoo menestyvästä San Franciscossa asuvasta pankkivirkailijasta Johnnysta (Tommy Wiseau) ja hänen tulevasta vaimostaan, Lisasta (Juliette Danielle). Lisa ei halua olla Johnnyn kanssa ja rakastuukin Johnnyn ystävään, Markiin (Greg Sestero).
Suuri osa elokuvasta on täytetty ratkaisemattomilla sivujuonilla, joista monissa esiintyy elokuvan juonen kannalta merkityksettömiä sivuhenkilöitä. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa Lisan äiti Claudette, Lisan ystävä Michelle ja tämän poikaystävä Mike, psykologi Peter ja huumediileri Chris-R.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tommy Wiseau  | … |  Johnny   |
|  Greg Sestero  | … |  Mark   |
|  Juliette Danielle  | … |  Lisa   |
|  Philip Haldiman  | … |  Denny   |
|  Carolyn Minnott  | … |  Claudette   |
|  Robyn Paris  | … |  Michelle   |
|  Scott Holmes  | … |  Mike   |
|  Dan Janjigian  | … |  Chris-R   |
|  Kyle Vogt  | … |  Peter   |
|  Greg Ellery  | … |  Steven   |
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Metacritic: 9/100
Rotten Tomatoes: 26%
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
Alternate Ending: 
Elitisti: 
Film Threat: 
LarsenOnFilm: 
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Onko Tommy Wiseau nero, hullu vai molempia? Onko The Room aito yritys tehdä vakavasti otettavaa ihmissuhdedraamaa vai huolella suunniteltu vitsi? Katsojalla on päätösvalta tässä asiassa. The Room on joka tapauksessa jotain niin ainutlaatuista, ettei sen katsomista kannata jättää väliin, jos mahdollisuus osuu kohdalle. | ” |
– Sakari Määttä, Elitisti
The Room on tullut tunnetuksi sen saamasta negatiivisesta vastaanotosta. Sitä on kutsuttu muun muassa ”huonojen elokuvien Citizen Kaneksi” ja sitä pidetään yhtenä kehnoimmista koskaan tehdyistä elokuvista. Elokuvaa on kritisoitu muun muassa sen näyttelijäsuorituksista, käsikirjoituksesta, ohjauksesta ja sekavasta tarinankerronasta.
Kuitenkin juuri sen huonoudesta johtuen elokuva on saavuttanut kulttimaineen ja siitä on tullut internet-ilmiö.
Vastaanotto > Kulttimaine

Alun perin elokuvaa näytettiin vain muutamassa kalifornialaisessa elokuvateatterissa, mutta vähitellen se sai huonoutensa takia Rocky Horror Picture Show -elokuvan kaltaisen kulttimaineen. Yhdysvalloissa The Roomin faneilla on tapana pukeutua teatteriesityksissä elokuvan roolihahmoiksi ja heitellä ympäri salia amerikkalaista jalkapalloa ja muovilusikoita, samalla elokuvassa esiintyviä vuorosanoja toistellen.
Aiheesta muualla

Juho Typpö: Näin maailman huonoimmasta elokuvasta tuli kansainvälinen ilmiö, jonka suosio vain kasvaa. Nyt.fi 18.4.2015.