stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Holstinmäki

Holstinmäki on Kellon alueeseen kuuluva kyläalue Oulussa entisen Haukiputaan kunnan alueella Pohjois-Pohjanmaalla. Alue sijaitsee Herukan kaupunginosan ja Kellon keskustan välisellä alueella seututien 847 varrella. Holstinmäen kulmakuntia ovat Holstinmutka, Asemaperä ja Hietalanmäki.
Holstinmäki on jakautunut kahtia. Seututien itäpuolella varsinainen Holstinmäki on pääasiassa pienen ja keskisuuren teollisuuden aluetta, kun taas länsipuoli on omakotitalovaltaista väljää lähiötyylistä aluetta. Pohjoisessa Kalimeenojan varressa sijaitseva Hietalanmäki on kokonaan väljää lähiöaluetta.
Holstinmäellä sijaitsevat muun muassa kristillinen loma- ja kurssikeskus Kellonkartano sekä noin 800-paikkainen Jehovan todistajain konventtisali.
Mönnin silta

Mönnin silta toukokuussa 2014.
Rakenteilla oleva Mönnin silta helmikuussa 2006.
Mönnin silta on Kontiolahdella Jakokosken ja Mönnin välisellä maantiellä sijaitseva Pielisjoen ylittävä silta.
Silta valmistui vuonna 2006 ja korvasi aiemmin käytössä olleen Mönnin lossin. Sillan itärannalla, entisen lossin laiturin vieressä, on veneen vesillelaskupaikka. Sillan molemmissa päissä on levähdysalueet.
Möllin sillan suunnittelusta vastasi suunnittelutoimisto Pontek, ja pääsuunnittelijana toimi Juhani Hyvönen.
Mönnin silta on yksi Suomen suurimmista vuonna 2006 valmistuneista silloista. Se on jännitetty betoninen jatkuva palkkisilta, jonka kokonaispituus on 342 metriä. Sillan kokonaispinta-ala on 2 565 m², ja sen pisin jänne on 64 metriä. Se on yksi Suomen pisimmistä silloista, ja sen rakenne on suunniteltu kestämään suuria kuormituksia.
Risteilyohjus

Yhdysvaltalainen BGM-109 Tomahawk -risteilyohjus
Risteilyohjus on tuottamallaan työntövoimalla ja nosteella lentävä miehittämätön ilma-alus -tyyppinen ase eli ohjus, joka kuljettaa sisältämänsä taistelukärjen suunniteltuun maaliin ja tuhoutuu törmäyksessä. Risteilyohjukset eroavat ballistisista ohjuksista siten, että ne eivät lennä ballistisella radalla vaan maan ilmakehässä vaakalennossa ja lähempänä maanpintaa. Yksinkertaistetusti risteilyojus muistuttaa paljolti lentokonetta. Risteilyohjuksia on paljon erityyppisiä, mutta pääominaisuuksina on aina jonkinlainen moottori, ohjausjärjestelmä ja taistelukärki.
Tekniikkaa ja jaottelua

Risteilyohjuksia voidaan jaotella laukaisualustan, nopeuden, kantaman ja taistelukärjen mukaan, sillä nämä ominaisuudet vaihtelevat eri ohjusmallien välillä huomattavasti.
Tekniikkaa ja jaottelua > Laukaisualustat

Risteilyohjuksia voidaan laukaista maalta (kiinteät siilot, kuorma-autot), mereltä (sotalaivat, sukellusveneet) ja ilmasta (pommikoneet, hävittäjälentokoneet).  Maalta tai mereltä laukaistaan yleensä jonkinlaisesta laukaisuputkesta. Esimerkiksi yhdysvaltalaiset Tomahawkit voidaan laukaista sotalaivoilta Mark 41 VLS -järjestelmän putkista. Maalta laukaistaessa itse laukaisin on yleensä kuorma-autoalustainen, mikä antaa liikkumiskyvyn verrattuna kiinteisiin siiloihin. Maalta laukaistavista risteilyohjuksista käytetään joskus englanninkielistä nimeä GLCM (Ground-Lauched Cuise Missile), joka tulee Tomahawkin sittemmin INF-sopimuksella kielletystä maalta laukaistavasta versiosta BGM-109G Ground Launched Cruise Missile.
Sukellusveneestä risteilyohjus voidaan laukaista joko pystysuorasta putkesta, kuten SLBM:t, tai torpedon mukana. Sukellusvenestä laukaistavista risteilyohjuksista käytetään myös englanninkielistä nimeä SLCM (Submarine-Lauched Cruise Missile).  Venäjällä on suunniteltu Kalibr-ohjukselle merikonttipohjaista laukaisinta, jonka ansiosta ohjus voitaisiin laukaista mistä tahansa konttia kuljettamaan kykenevästä kulkuneuvosta.
Ilma-aluksesta ohjus laukaistaan yleensä vaakasuoraan ripustimesta pudottamalla ja ampumalla eteenpäin. Ilmasta laukaistavista risteilyohjuksista käytetään myös englanninkielistä nimeä ALCM (Air-Lauched Cruise Missile). Tätä nimeä kantaa yhdysvaltalainen AGM-86 ALCM -ohjus.
Tekniikkaa ja jaottelua > Propulsio ja lento

Risteilyohjuksien lentonopeudet vaihtelevat paljon; ohjuksia on sekä alisoonisia (subsooninen, alle mach 1 eli äänennopeus), ylisoonisia (supersooninen, yli mach 1) että hypersoonisia (yli mach 5). Alle äänennopeutta lentävien risteilyohjusten moottorina toimii yleensä suihkumoottori. Yli äänennopeutta lentävien ohjusten moottorina voi olla rakettimoottori tai nykyään usein ramjet (patoputkimoottori) tai scramjet. Laukaisuvaiheessa käytetään monesti rakettimoottoria, jonka tehtävä on kiihdyttää ohjus tarvittavaan nopeuteen ja korkeuteen ennen varsinaisen matkalentomoottorin käynnistämistä.
Risteilyohjukset lentävät aina ilmakehässä. Ohjukset lentävät usein hyvin matalalla, jotta maassa olevien tutkien olisi mahdollisimman vaikeaa havaita niitä. Ohjustentorjunta torjuu kohteita helpommin korkeammalla. Toisaalta jotkut risteilyohjukset voivat lentää myös hyvin korkealla, mikä parantaa taloudellisuutta eli pidentää kantamaa. Usein ohjukset voivat muuttaa lentokorkeutta, jolloin alkulennosta lennetään korkealla ja vihollisen alueella, lähempänä maalia matalalla.
Tekniikkaa ja jaottelua > Ohjaus

Risteilyohjusten ohjaamisessa maaliin käytetään erilaisia menetelmiä ja ohjus saattaa käyttää useita keinoja lentäessään. Ohjus saa aina jotain kautta tietoa sijainnistaan, minkä avulla se tekee tarvittavat liikkeet reitillä pysymiseksi. Navigointi on nykyään tarkkaa, sillä tietokone laskee ja reittiä. Kehittyneet järjestelmät voivat muun muassa välttää ohjustetorjuntajärjestelmiä.
Yksi varhaisimmista ja yleisistä menetelmistä on inertiasuunnistus, jonka avulla ohjus voi laskea sijaintinsa ja siten lentää ennalta ohjelmoitua reittiä pitkin. Toinen tekniikka on maaston vertailu (engl. Terrain Contour Matching, TERCOM), jossa ohjus suunnistaa vertaamalla alapuolista maastoa ohjukselle syötettyyn maastomalliin ja yrittää pitää itsensä oikeanlaisessa maastossa eli reitillään. Nykyään käytetään yhä useammin satelliittipaikannusta, kuten GPS:ää. Tällöin ohjus tietää sijaintinsa satelliiteilta saamiensa koordinaattien avulla, joten se voi pysyä suunnitellulla reitillä ja iskeä kohteeseensa. Satelliittinavigointi mahdollistaa hyvin tarkat iskut.
Tekniikkaa ja jaottelua > Taistelukärki

Risteilyohjuksen taistelukärkenä on yleensä jonkinlainen tavanomainen räjähde, joiden tuhovoimat vaihetevat huomattavasti eri ohjusmallien välillä. Myös joukkotuhoaseilla varustettuja risyeilyohjuksia on. Ydinkärjen kantavia ohjuksia on kehitetty ydinaseita omaavissa maissa. Kärkenä voi olla myös kemiallinen tai biologinen ase, mutta ne ovat harvinaisia ja pyritty kieltämään sopimuksilla.
Risteilyohjusten historiaa

Ensimmäisiä risteilyohjuksia olivat Yhdysvalloissa 1900-luvun alkukymmenien aikana kehitetyt potkurikäyttöiset ja hyrrägyroskooppiohjatut lentävät pommit, joita ei kuitenkaan tiettävästi koskaan käytetty sodassa.
Ensimmäisenä aktiivikäytössä olleena risteilyohjuksena voidaan pitää toisen maailmansodan aikaista saksalaista V1-ohjusta.  Japanilaisia kamikaze-hyökkäyksiä voidaan pitää miehitettyinä risteilyohjuksina (katso esimerkiksi Yokosuka MXY7). Ensimmäiset risteilyohjukset olivat hyvin epätarkkoja. Niitä sanottiinkin usein ”lentäviksi pommeiksi”.
Kylmän sodan aikana Neuvostoliitto ja Yhdysvallat kehittivät lentokoneista ja sukellusveneistä laukaistavia risteilyohjuksia. Neuvostoliitto oli mieltynyt suurikokoisiin risteilyohjuksiin. Yhdysvalloilla oli Project Pluto (1957–1964), jonka tarkoituksena oli kehittää ydinreaktorilla varustettua ramjetia käyttävä risteilyohjus. Vaikka projektin perusta todettiin toimivaksi ja rakennettuja moottoreita koekäytettiin maassa, yhtään koelaukaisua ei suoritettu. Mannertenvälisten ohjusten (ICBM) teknologia oli kehittynyt odotettua nopeammin ja ”Project Pluto” lopetettiin.
Neuvostoliitto näki ballististen ohjusten sopivan maakohteiden tuhoamiseen ja raskaiden ydinaseella tai tavanomaisilla räjähteillä varustettujen risteilyohjusten olevan ensisijainen ase tuhottaessa Yhdysvaltain lentotukialusryhmiä.
Neuvostoliitto rakensi suurikokoisia sukellusveneitä (Echo- ja Oscar -sukellusveneluokat) kuljettamaan raskaita risteilyohjuksia ja varjostamaan Yhdysvaltain lentotukialusryhmiä merellä. Näiden risteilyohjusten ilmasta laukaistavia versioita kuljettivat raskaat pommikoneet (Tu-22- (M), Tu-95-, Tu-160-pommikonetyypit).
Nykyisin tunnetuin risteilyohjus lienee yhdysvaltalainen BGM-109 Tomahawk, jota käytettiin runsain mitoin Irakia vastaan Persianlahden sodassa.
Risteilyohjuksia

MGM-1 Matador (myöhempi TM-61)
MGM-13 Mace (myöhempi TM-76)
SM-62 Snark (käytössä 1959–1961; ensimmäinen Yhdysvaltain pitkän kantaman ydinohjus)
AGM-28 Hound Dog (SAC:n käytössä 1959–1978)
SSM-N-8 Regulus I (Yhdysvaltain laivaston käytössä 1955–1964)
BGM-109 Tomahawk
AGM-158 JASSM
RK-55
H-55
Taurus KEPD 350
Storm Shadow
V-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Intian asevoimien BrahMos-ohjusten laukaisuajoneuvoja paraatissa
Panavia Tornado kantaa kahta Storm Shadow -risteilyohjusta rungon alla, kuvassa koneen lastissa keskimmäisinä
Tomahawk laukaistaan ohjusristeilijä USS Shilohilta. Ohjus käyttää rakettimoottoria laukaisussa, mutta suihkumoottoria lennossa.
Matilda

| Matilda |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  14. maaliskuuta
– ruotsinkielinen:  14. maaliskuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Tilda, Tilde, Mathilda, Mette, Metta
Vastineita eri kielissä:  Mechtild, Maud
Nimen alkuperä:  Mathilde
Infobox OKNimi-testi OK: 
Matilda on naisen etunimi. Vanhempi muoto nimestä on Mathilda. Nimen kantana on saksan kielen Mathilde, joka tarkoittaa "mahtavaa taistelijatarta". Matildan nimipäivä on suomalaisessa ja ruotsalaisessa nimipäiväkalenterissa Pyhän Mathilden muistopäivänä 14. maaliskuuta. Mathilde oli Saksan kuningas Henrik I Linnustajan puoliso, ja hän oli tunnettu hyväntekijä, joka muun muassa perusti useita luostareita.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu nimi Matilda 43 957 naiselle sekä muutamalle miehelle. Lisäksi muodossa Mathilda nimi on annettu 1941 naiselle sekä muutamalle miehelle.
Tunnettuja Matildoja ja Mathildoja > Hallitsijasukujen jäseniä

Matilda Ringelheimläinen (895–968), Saksan kuningatar, Henrik I Linnustajan puoliso ja pyhimys
Flanderin Matilda (1031–1083), Englannin kuningatar, Vilhelm Valloittajan puoliso
Matilda Skotlantilainen (1080–1118), Skotlannin prinsessa ja Englannin kuningatar, kuningas Henrik I:n puoliso
Matilda (Matilde) (1101–1167), Saksan keisarinna, Englannin kuningas Henrik I:n tytär
Matilda (1156–1189), Saksin ja Baijerin herttuatar, Henrik Leijonan puoliso
Matilda (1046–1114), Toscanan kreivitär
Tunnettuja Matildoja ja Mathildoja > Muita

Mathilda Asp (1840–1920), suomalainen opettaja ja naisvoimistelun uranuurtaja
Mathilda Berwald (1798–1877), suomalaissyntyinen laulaja
Matilda Boehm (1872–1955), suomalainen lahjoittaja ja toimistonhoitaja
Matilda Bogdanoff (s. 1990), suomalainen aitajuoksija, pituushyppääjä ja seitsenottelija
Matilda Castren (s. 1995), suomalainen golfaaja
Matilda Ekholm (s. 1982), ruotsalainen pöytätennispelaaja
Matilda Ernkrans (s. 1973), ruotsalainen poliitikko ja ministeri
Mathilda Fogman (1835–1921), suomalainen kätilö ja lestadiolais­liikkeen vaikuttaja
Matilda Joslyn Gage (1826–1898), yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti ja suffrageetti
Matilda Gyllenberg (s. 1980), suomalainen televisiojuontaja
Mathilda Hodgkins-Byrne (s. 1994), brittiläinen soutaja
Mathilda Hoffman, Sisar Matilda (1845–1921), suomalainen diakonissa
Matilda Holmström (s. 2003), suomalainen salibandyn pelaaja
Mathilda Honka (1877–1985), yksi pitkäikäisimmistä suomalaisista
Mathilda Johanna Humble (1835–1907), suomalainen lahjoittaja, Frans Emil Humblen puoliso
Matilda Kaihosalo (1865–1942), suomalainen toimittaja ja työväenliikkeen aktivisti
Matilda Killinen, Tilta Killinen (1850–1937), suomalainen kuurojenkoulun opettaja ja tietokirjailija
Matilda Kšesinskaja (1872–1971), venäläinen balettitanssija
Mathilda Lagermarck, Mathilde Lagrini (1853–1931), suomalainen oopperalaulaja
Mathilda Langlet (1832–1904), ruotsalainen kirjailija
Mathilda Linsén (1831–1872), Suomen ensimmäinen sokeiden opettaja
Matilda Malkamäki, suomalainen folk-popmuusikko, Emma & Matilda -duon jäsen
Matilda Nilsson (s. 1997), suomalainen jääkiekkoilija
Matilda Niskakangas (s. 2008), suomalainen pesäpalloilija
Matilda Nurmi (s. 1999), suomalainen jalkapallomaalivahti
Matilda Peitsaro (s. 2000), suomalainen käsipalloilija
Mathilda Roslin (1837–1923), suomalainen toimittaja ja kirjailija
Mathilda Rotkirch (1813–1842), suomalainen taidemaalari
Matilda Seppälä (s. 1993), suomalainen säveltäjä
Matilda Sirkkola (1889–1971), suomalainen kirjailija
Matilda Södergran (s. 1987), suomalainen runoilija, kriitikko ja kääntäjä
Matilda Söderlund (s. 1991/1992), ruotsalainen kiipeilijä
Mathilda Tammelander (1837–1926), suomalainen kotiteollisuuden edistäjä ja Naisten käsityökoulun johtaja
Mathilda von Troil (1869–1930), Helsingin suomalaisen yhteiskoulun johtaja, sotilaskotiliikkeen vaikuttaja
Matilda Wirtavuori (s. 2000), Miss Suomi, Euroopan ja Lähi-Idän Miss Universum 2024
Mathilda Wrede (1864–1928), suomalainen vapaaherratar, sosiaalityöntekijä, vankien ja vähäosaisten auttaja
Matilda Ziegler (s. 1964), englantilainen näyttelijä
Kuvitteellisia Matildoja

Matilda MacAnkka, Roope Ankan vanhempi sisar sarjakuvissa
Matilda Wormwood, päähenkilö Roald Dahlin lastenkirjassa Matilda sekä Danny DeViton elokuvassa Matilda ja lasten kapina
Matilda, laulussa Tanssi, Matilda (Waltzing Matilda, säv. Marie Cowan)
Mathilde, elokuvassa Pitkät kihlajaiset (Jean-Pierre Jeunet, 2004), Audrey Tautoun roolihahmo
Nimen muita merkityksiä

Matilda II, brittiläinen panssarivaunu
Matilda, perunalajike
Matilda, Salon Perniössä sijaitsevan Matildedalin kylän suomenkielinen nimi
Ottokar I Přemysl

Ottokar I Přemysl, Böömin kuningas, yksityiskohta Thüringenin Landgrafen psalttarista
Ottokar I kuvattuna Prahan linnan Pyhän Yrjön luostarikirkon reliefissä 1220-luvulta
Ottokar I Přemysl (n. 1155 – 15. joulukuuta 1230 Praha, Böömin kuningaskunta) oli Böömin kuningas vuosina 1198–1230.
Suku

Hän oli Böömin ruhtinas Venceslaus II:n (n. 1110–1174), joka oli vuosina 1158–1773 Böömin kuningas ja Thüringenin maakreivitär Judithin (n. 1135 – n. 1210) vanhempi poika ja Přemyslidien sukua.
Hänellä oli kaksi nuorempaa sisarusta: Vladislaus III (n. 1160–1222), Böömin herttua 1197, Määrin rajakreivi 1197–1222 ja Richeza (k. 1182), joka avioitui Mödlingin herttua Henkin kanssa, Itävallan herttua Henrik II:n pojan kanssa. Ottokarin aikana Böömin kuninkuudesta tuli perinnöllinen.
Kuningas

Keisari Henrik VI tunnusti hänet useiden sotilaallisten yhteydenottojen ja taisteluiden jälkeen Böömin hallitsijaksi vuonna 1192. Hänet kuitenkin syrjäytettiin pian hänen osallistuttuaan salaliittoon Saksan ruhtinaiden kanssa syrjäyttää Hohenstaufenit. Hyödyntäen Saksan sotaa Filip Schwabenialaisen ja Welf-suvusta keisariksi valitun Otto IV:n välillä hän kuitenkin julisti itsensä uudelleen Böömin kuninkaaksi. Filip tunnusti arvonimen saadakseen tukea sotaan Ottoa vastaan. Vuonna 1197 Ottokar pakotti nuoremman veljensä, herttua Vladislaus III:n antamaan Böömin hänelle ja tyytymään pelkästään Määriin.
Korean Airin lento 007

| Korean Airin lennon 007 alasampuminen |
| --- | --- |
 Onnettomuuskone vuonna 1981
Yhteenveto
Päivämäärä:  1. syyskuuta 1983
Onnettomuustyyppi:  alasampuminen
Tapahtumapaikka:  Japaninmeri, lähellä Moneronin saarta Sahalinin saaresta länteen, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Lähtöpaikka:   John F. Kennedyn kansainvälinen lentoasema, New York City, Yhdysvallat
Välilaskupaikka:   Anchoragen kansainvälinen lentoasema, Anchorage, Alaska, Yhdysvallat
Määränpää:   Gimpon kansainvälinen lentoasema, Soul, Etelä-Korea
Kuolleita:  269
Loukkaantuneita:  0
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 747-230B
Lentoyhtiö:   Korean Air
Rekisteritunnus:  HL7442
Matkustajia:  246
Miehistöä:  23
Korean Airin lento 007 oli Neuvostoliiton ilmavoimien 1. syyskuuta 1983 Japaninmeren yllä alas ampuma Korean Airin Boeing 747 -matkustajalentokone. Alun perin New York Citystä Souliin Anchoragen kautta matkalla ollut kone poikkesi vahingossa Kamtšatkan niemimaan yli Sahalinin saarelle ja joutui siten Neuvostoliiton ilmatilaan. Neuvostoliiton ilmavoimien Suhoi Su-15 -hävittäjä ampui matkustajakoneen alas ohjuksella Moneronin saaren lähellä, kun hävittäjän lentäjä sai suoran käskyn johdolta. Kaikki 269 matkustajaa ja miehistönjäsentä saivat surmansa, mukaan lukien yhdysvaltalainen poliitikko Lawrence ”Larry” McDonald. Välikohtaus hiersi entisestään Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välejä kylmässä sodassa ja herätti kansainvälistä pahennusta Neuvostoliittoa kohtaan.
Tausta

Vuonna 1983 kylmä sota Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välillä oli jännittynyt äärimmilleen sitten vuoden 1962 Kuuban ohjuskriisin. Yhdysvaltain presidentti Ronald Reagan oli puheessaan 8. maaliskuuta nimittänyt Neuvostoliittoa ”pahan valtakunnaksi”. 23. maaliskuuta Reagan ilmoitti televisiopuheessa Strategic Defense Initiativesta, jossa Yhdysvallat yritti rakentaa avaruuteen ohjuspuolustusjärjestelmän Neuvostoliiton mannertenvälisten ballististen ydinohjusten varalta. Neuvostoliitto pelkäsi Yhdysvaltain ohjuspuolustusjärjestelmän rikkovan kauhun tasapainon. Kun Neuvostoliitto sijoitti SS-20-ydinohjuksia Itä-Eurooppaan, sotilasliitto Nato ilmoitti aikovansa sijoittaa Pershing II -ydinohjuksia Länsi-Saksaan vuoden 1983 keväällä. Naton ydinohjukset Länsi-Saksassa pystyivät lentämään kymmenessä minuutissa Moskovaan saakka. Neuvostoliiton johtajan Juri Andropovin hallinto laajensi KGB:n operaatio RJANin selvittämään Yhdysvaltain kykyä suorittaa ensi-isku ydinsodassa.
Ennen Korean Airin lentoa 007 Yhdysvaltain laivasto järjesti pohjoisella Tyynellämerellä FleetEx ’83 -meriharjoituksen. Harjoituksen aikana lentotukialusten USS Midwayn ja USS Enterprisen lentokoneet lensivät Neuvostoliiton huippusalaisten ohjustukikohtien ylitse Kuriileilla. Neuvostoliiton ilmapuolustuksen kyvyttömyys ampua ilmatilaa rikkovia yhdysvaltalaisia hävittäjiä alas herätti tyytymättömyyttä tukikohtien komentajissa. Neuvostoliiton ilmavoimien hävittäjillä oli kuitenkin rajallinen toimintasäde, koska niihin tankattiin polttoainetta vain 50 minuutin lennon ajaksi. Neuvostoliitto halusi estää hävittäjälentäjien loikkaukset länteen, kun yliluutnantti Viktor Ivanovitš Belenko oli lentänyt MiG-25:llä Japaniin vuonna 1976.
Neuvostoliitto suoritti ohjuskokeen Kamtšatkan niemimaalla 1. syyskuuta 1983. Ohjuskoetta seurasi Yhdysvaltain ilmavoimien Boeing RC-135 -tiedustelukone, jonka neuvostoviranomaiset sanoivat vakoilleen tukikohtia. Länteen loikannut Neuvostoliiton ilmavoimien kapteeni Alexander Zujev paljasti vuonna 1993, että kymmenen vuorokautta ennen Korean Airin lentoa 007 arktiset tuulenpuuskat olivat sammuttaneet Neuvostoliiton tutkat Kamtšatkan niemimaalla. Rajallinen tutkan kantama viivytti Neuvostoliittoa tunnistamattomien lentokoneiden havainnoinnissa ja jäljittämisessä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Airdisasters.comin tiedot lennosta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Korean Airin lennon 007 onnettomuuspaikka sekä suunniteltu ja todellinen lentoreitti kartalla.
Tietokoneella luotu kuva onnettomuudesta
Lennon muistomerkki Cape Sōyassa, Hokkaidossa, Japanissa.
Sähköasennuksen käyttöönottotarkastus

Sähköasennuksen käyttöönottotarkastus on sähköurakoitsijan ja sähköasentajan työn aikaista oman työnsä tarkastamista. Toisaalta viimeisteltäessä asennusta tai sen osaa sähköasentaja varmistaa asennuksen täyttävän sähköturvallisuuslain (1135/2016) 31 § mukaiset olennaiset turvallisuusvaatimukset. Sähköturvallisuuslain 44 § edellyttää, että laitteistolle tehdään käyttöönottotarkastus ennen sen ottamista käyttöön. Ensimmäisenä käyttöönottotarkastuksessa suoritetaan aistinvarainen tarkastus.
Sähköasennusten käyttöönottotarkastuksen osa-alueita tehdään kaikissa sähköasennuksen vaiheissa.
Sähköasennuksen varmennustarkastus

Lisäksi tietyille uusille laitteistoille on teetettävä kolmannen osapuolen varmennustarkastus sähköturvallisuuslain 45 § mukaisesti. Luokittelemattomille sähkölaitteistoille ei varmennustarkastusta edellytetä. Näitä ovat kesämökit, 1–2 asunnon asuinrakennukset ja muut tavanomaiset rakennukset, joiden sähkölaitteiston pääsulake on enintään 35 A. Varmennustarkastus tehdään paritaloa suuremmille asuinrakennuksille (sähkölaitteistoluokka 1a), pääsulakkeiltaan yli 35 A:n muille sähkölaitteistoille (sähkölaitteistoluokka 1b), käytönjohtajakohteille (sähkölaitteistoluokat 2c ja 2d) sekä sähkönjakeluverkoille (sähkölaitteistoluokka 3c). Lisäksi on tarkastutettava etukäteen kaikki muutostyöt ilman sulakerajaa, mikäli ne koskevat leikkaussalin tai räjähdysvaarallisen tilan sähkölaitteistoa. Varmennustarkastuksen saavat tehdä sähköturvallisuuslain 46 §:n mukaisesti 75 §:n mukaiset valtuutetut tarkastajat ja valtuutetut laitokset.
Aistinvarainen tarkastus

Aistinvarainen tarkastuksen tekee sähköasentaja tavallisesti osana normaalia sähköasennusta ja oman työnsä kontrollointia. Siinä varmennetaan aistinvaraisesti, että työ tehdään noudattaen hyviä ja hyväksyttyjä asennustapoja. Osa asennuksesta jää piiloon, jolloin tämän piiloon jäävän asennuksen osalta on välttämätöntä tarkastaa työ sitä suoritettaessa. Joissakin sähköasennusyrityksissä on tapana, että käyttöönottotarkastuksen tekee joku muu kuin asennuksen suorittaja. Silloin tarkastetaan aistinvaraisesti eli käytännössä katselemalla, että kaikki sähkökalusteet, johtimet, rasioiden suojakannet ja muut asennukseen kuuluvat osat on asiallisesti asetettu paikoilleen. Kun asennus on todettu tai jälkikäteen asennusta katselemalla kelvolliseksi, siirrytään käyttöönottomittauksiin.
Käyttöönottomittaukset

Käyttöönottomittaukset tehdään kahdessa vaiheessa ja niitä on yhteensä viisi erilaista mittausta. Mittaukset on tehtävä SFS-EN 61557 mukaisella testilaitteella (asennustesterillä).
Ensin jännitteettömät käyttöönottomittaukset:
Eristysresistanssin mittaus.
Suojajohtimen jatkuvuusmittaus
Käytännössä kannattaa suorittaa ensin eristysresistanssimittaus, koska suojajohdin (PE) saattaa olla yhdessä nollan (N) tai jonkin vaiheen kanssa ja eristysresistanssimittaus paljastaa ko. vian. Jos suoritettaisiin jatkuvuusmittaus ja suojajohdin olisikin yhdessä johonkin muuhun, ei voitaisi varmistaa onko mitattu piste todella suojajohdin.
Kun molemmat jännitteettömät käyttöönottomittaukset on suoritettu hyväksytysti ja hyväksytyin arvoin, voidaan jatkaa jännitteellisiin mittauksiin.
Vikapiirin impedanssin mittaaminen laukaisuehtojen totetumiseksi (pakollinen mittaus)
Oikosulkuimpedanssi (ei pakollinen mittaus)
Oikosulkuimpedanssi mitataan vaihejohtimien tai vaiheen ja nollajohtimen väliltä
Mitataan tarvittaessa johdonsuojauksen toiminnan varmistamiseksi.
Kolmivaiheasennuksissa vaihejärjestyksen eli pyörimissuunnan tarkastus jokaisesta jakokeskuksesta (pakollinen mittaus)
Vikavirtasuojien testaaminen (pakollinen mittaus)
Vikavirtasuojan testipainikkeen tulee toimia ja laukaisuajan tulee olla enintään 300 ms nimellistoimintavirralla.
Toimenpiteistä laaditaan käyttöönottotarkastuspöytäkirja. Mittauslaitteen epätarkkuus määritellään EN61557-1 -standardin kohdan 5.2.4:n mukaan. Havaitut puutteet ja huomiot merkitään ja ne tarkastetaan uusintamittauksessa korjaavien toimenpiteiden jälkeen.