stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alessandra Mele
Yksityiselämä

Alessandra on kertonut avoimesti olevansa biseksuaali.
Diskografia > Singlet

| Nimi | Vuosi | Listasijoitukset> NOR  | Listasijoitukset> FIN | Listasijoitukset> UK  | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "Queen of Kings" | 2023 | 1 | 3 | 10 | TBA |
| "Pretty Devil" | 2023 | 40 | – | – | TBA |
| "Marameo" | 2024 |  |  |  |  |
Ukrainan kirjallisuus

Ukrainan kirjallisuus syntyi varsinaisesti 1700-luvulla, sillä ukrainan kirjakieli alkoi muotoutua vasta tuolloin ja kehittyi merkittävästi vielä 1800-1900-luvulla.
Varhaisvaiheet

Varhainen kirjallisuus Kiovan Rusin ajalta 1000–1200-luvulla liittyy Venäjän kirjallisuuteen, mutta silloin luotiin myös runsasta ukrainalaista kansanrunoutta. Vasta 1300-luvulta alkaen puhutaan ukrainalaisesta kansallisuudesta. Valtiollisen yhtenäisyyden puuttumisen vuoksi vaikutteita tuli niin Puolasta ja katolisesta uskonnosta kuin Venäjältä ja ortodoksisuudesta. Siltä ajalta on eeppis-lyyristä kansanrunoutta (duma) ja historiallisia lauluja. 1600-luvulla alkoi esiintyä teologian opiskelijoiden syllabista koulurunoutta ja koulunäytelmiä, jotka olivat saaneet vaikutteita länsieurooppalaisista mysteereistä, ja mausteeksi lisättiin ukrainalaista huumoria.
Kiovan kaudella, ennen tataarivalloitusta 1240, Venäjän ja Ukrainan uskonnollisella kirjallisuudella ei ollut eroa, sillä kielellisesti ja kulttuurisesti ne olivat suurin piirtein yhtä. 1700-luvulle asti kirjakielinä olivat ukrainalaissävytteiset muinaiskirkkoslaavi ja puola. Petro Mohylan 1631 perustama Kiovan Collegium, vuodesta 1701 akatemia, oli kulttuurin keskipisteessä.
1700-1800-luku

1700-luvun merkittävä kirjailija on filosofi Grigori (Hryhori) Skovoroda (1722–1794) ja tunnetuin kirjailija Ivan Kotljarevskyi, joka kirjoitti runoja (esimerkiksi runoelma Eneida, Vergiliuksen Aeneiin pilamukaelma) ja näytelmiä ja loi uuden ukrainan kirjakielen. Ukrainan itsenäisyyttä ajavat perustivat 1846 Kyrilloksen ja Metodioksen seuran, joka oli yhteiskunnallisen ja kulttuurisen toiminnan keskipiste. Seurasta sai vaikutteita Ukrainan kansallisrunoilija Taras Ševtšenko (1814–1861), ensimmäinen ukrainankielinen runoilija. Hänen nimeään kantoi 1891 perustettu Taras-veljeskunta, jolla oli kulttuuristen tavoitteiden lisäksi myös poliittisia tavoitteita.
Aikakauden merkittäviä prosaisteja ovat Panteleimon Kuliš (1819–1897) ja Marko Vovtšok (1834–1907), jotka kuitenkin tunnetaan lähinnä venäläisinä, sekä Oleksandr Konyskyi (1836–1900). Muita merkittäviä nimiä ovat Hryhori Kvitka-Osnovjanenko (1778–1843) ja Jevhen Hrebinka (1812–1842). He kirjoittivat myös venäjäksi, kun taas Nikolai Gogol siirtyi käyttämään pelkästään venäjää ja liittyi siten varsinaisesti venäläiseen kirjallisuuteen. Venäjää käyttivät yös monet Kyrilloksen ja Metodioksen seuraan kuuluneet, enemmän aatteellisesti kuin kielellisesti ukrainofiilit, kuten historioitsija Mykola Kostomarov (1817–1885).
Venäjän suunnalla ukrainalaisten itsenäisyyspyrkimyksiä ei hyväksytty, ja ukrainankielisen kirjallisuuden julkaiseminen kiellettiin useilla asetuksilla (1853, 1866 ja 1876). Kulttuurielämän keskukseksi tuli Kiovan sijasta Galitsian Lviv. Galitsiassa syntyi ukrainankielinen kirjallisuus, jonka perustaja on Markijan Šaškevytš (1811–1843). Hänen ohellaan aikakauden merkittävin lyyrikko on Ivan Franko (1856–1916), kirjailijana Šaškevytšiä vielä merkittävämpi.
1900-luku

Laajempi kirjallisuuden kehitys alkoi 1900-luvun puolella. Monialainen kirjailija on Borys Hrintšenko (1863–1910), kertojana merkittävä on prosaisti Myh’ailo Kotsjubynskyi (1864–1913) ja kotiseuturunoilijana Lesja Ukrajinka (1871–1913). Itsenäisyyden puolesta sisällissodan aikana (1917–1920) toiminut Volodymyr Vynnytšenko kirjoitti naturalistisia romaaneja ja novelleja. Hän joutui maanpakoon.
Neuvostoliiton alkuajan ukrainalaista kirjallisuutta edustavat runoilijat Pavlo Tytšyna (s. 1891), Volodymyr Sosjura (s. 1898), Mykola Bažan (s. 1904) ja Maksym Rylskyi (1895–1964), prosaistit Juri Janovski (1902–1954) ja Ostap Vyšnja ja näytelmäkirjailijat Mykola Kuliš ja Ivan Mykytenko. 1920-luvulla syntyi uusia kirjallisia koulukuntia, joista ukrainalaisen uusklassismin edustajien ydinryhmään kuuluivat Mykola Zerov, Maksym Rylskyi, Pavlo Fylypovytš, Myh’ailo Drai-H’mara ja nimimerkki Juri Klen (O. Burghardt). Heistä ainoastaan Rylskyi selviytyi hengissä Stalinin vainoista.
1920-luvun koulukuntien jälkeen pääsi vallalle sosialistinen realismi. Sen nimekkäimpiä edustajia ovat näytelmäkirjailija Aleksandr Korneitšuk (1905–1984), jonka puoliso oli kirjailija Wanda Wasilewska, ja prosaistit Oles (Aleksandr) Hontšar ja Myh’ailo Stelmah’. Myöhemmin runoilijoina merkittäviä ovat Ivan Dratš, Dmytro Pavlitško, Vitali Korotytš ja Borys Olijnyk sekä näytelmäkirjailijat Aleksandr Levada ja Oleksi Kolomijets. Stalinin vainoissa teloitettiin ja kuoli pakkotyöleireillä suuri osa ukrainalaisista kirjailijoista ja muista älymystön jäsenistä. Sitä ennen ehti lyhyen aikaa olla vallalla kulttuurirenessanssi, joka pian sai nimen teloitettu renessanssi, kun pidätykset alkoivat jo 1920-luvun puolella.
Ukrainan kulttuurissa, myös kirjallisuudessa, syntyi 1960-luvulla toisinajattelijoiden ryhmä 60-lukulaiset (šistdesiatnyky), jotka olivat luomisvapauden edelläkävijöitä. Heidän piirissään heräsi ukrainalainen kansallinen renessanssi, joka herätti vastustusta vallanpitäjissä. Luovan työn tekijöihin kohdistettiin pidätyksiä ja tuomioita, kun he eivät sopeutuneet vaatimuksiin. Heitä olivat muun muassa Jevhen Sverstjuk, Ivan Svitlytšny, Vasyl Stus, Ihor Kalynets, Iryna Kalynets, Myhailo Osadtšy, joista Stus kuoli vankileirillä. He julkaisivat tuotantoaan samizdat-julkaisuina tai ulkomailla.
2000-luku

Suomentaja Jukka Mallinen kirjoittaa Parnassossa, että monet Ukrainan venäjänkieliset kirjailijat ovat Venäjän hyökättyä Ukrainaan keväällä 2022 siirtyneet käyttämään ukrainan kieltä. Hän mainitsee esimerkkinä runoilija Ija Kivan, joka oli jo aiemmin haaveillut ukrainaksi kirjoittamiseta mutta arastellut. Toinen ukrainan käyttäjäksi siirtynyt on Virossa asuva venäjänkielinen ukrainalainen runoiija Igor Kotjuh.
Ukrainalaisia kirjailijoita

Grigori (Hryhori) Skovoroda (1722–1794)
Ivan Kotljarevskyi (1769–1838)
Taras Ševtšenko (1814–1861)
Panteleimon Kuliš (1819–1897)
Marko Vovtšok (1834–1907)
Oleksandr Konyskyi (1836–1900)
Hryhori Kvitka-Osnovjanenko (1778–1843)
Jevhen Hrebinka (1812–1842)
Nikolai Gogol (1809–1852)
Mykola Kostomarov (1817–1885)
Markijan Šaškevytš (1811–1843)
Ivan Franko (1856–1916)
Borys Hrintšenko (1863–1910)
Myh’ailo Kotsjubynskyi (1864–1913)
Lesja Ukrajinka (1871–1913)
Pavlo Tytšyna (1891–1967)
Volodymyr Sosjura (1898–1965)
Mykola Bažan (1904–1983)
Maksym Rylskyi (1895–1964)
Juri Janovski
Ostap Vyšnja (1889–1956)
Mykola Kuliš (1892–1937)
Ivan Mykytenko (1897–1937)
Oleksandr Kornijtšuk (1905–1972)
Oles (Aleksandr) Hontšar (1918–1995)
Myh’ailo Stelmah’ (1912–1983)
Ivan Dratš (1936–2018)
Dmytro Pavlitško (1929–2023)
Vitali Korotytš
Borys Olijnyk (1935–2017)
Aleksandr Levada
Oleksi Kolomijets (1919–1994)
Ija Kiva
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ukrainan kirjallisuus Wikimedia Commonsissa
Miia Gustafsson: Ukrainaa halutaan tukea ja ymmärtää nyt monin tavoin – näiden kaunokirjojen avulla voit tutustua maahan Yle uutiset.  9.3.2022.
Volodymyr Derzhavyn: Literature in Irons. Ukrainian Literature under Russian Bolshevism (pdf) (s. 13) The Ukrainian Review, London. The Association of Ukrainians in Great Britain 1955. (englanniksi)
Alpha Kaba

| Alpha Kaba |
| --- | --- |
 Kaba vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alpha Kaba
Syntynyt: 29. tammikuuta 1996 (ikä 28) Blois, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Koripalloilija
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä / Sentteri
Pituus:  206 cm
Paino:  103 kg
NBA-varaus:  60. varaus 2017 (Atlanta Hawks)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2014–2015 2015–:  Élan Béarnais Pau-Orthez KK Mega Basket
Aiheesta muualla
FIBA
Alpha Kaba (s. 29. tammikuuta 1996 Blois) on ranskalainen koripalloilija.
Isona laitahyökkääjänä tai sentterinä pelaava Kaba on pelannut urallaan kotimaansa lisäksi Serbiassa. Hän voitti Serbian cup-mestaruuden vuonna 2016 ja oli Adrianmeren liigan levypallokuningas kaudella 2016–2017. Atlanta Hawks varasi Kaban 60. vuorolla NBA:n vuoden 2017 varaustilaisuudessa.
Aiheesta muualla

Alpha Kaba Basketball Profile eurobasket.com (englanniksi)
Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Angélica Aragón

Angélica Aragón vuonna 2010
Angélica Aragón (s. 11. heinäkuuta 1953 México) on meksikolainen näyttelijä. Hän on esiintynyt lukuisissa telenoveloissa. Lisäksi hänellä on ollut rooleja monissa elokuvissa, joiden joukossa ovat Dyyni (1984), Rakkauden pilvitarha (1995) ja Isä Amaron rikos (2002). Hän on toiminut myös yhteiskunnallisena aktivistina.
IMDb:n mukaan Aragón on saanut kolme hopeista Arielia ja ollut lisäksi neljästi ehdolla sen saajaksi.
Aiheesta muualla

Angélica Aragón Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Alexander Ludwig

| Alexander Ludwig |
| --- | --- |
 Alexander Ludwig vuonna 2019
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. toukokuuta 1992 (ikä 32) Vancouver, Kanada
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Lauren Dear (vih. 2021)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2000–
Merkittävät roolit:  Viikingit
Aiheesta muualla
a-ludwig.org
IMDb 
Elonet
Alexander Ludwig (s. 7. toukokuuta 1992) on kanadalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa  Viikingit sekä elokuvissa Pimeä nousee (2007) ja Nälkäpeli (2012). Disney-elokuvassa Kilpajuoksu Taikavuorelle (2009) Ludwig esiintyy pääosassa Dwayne Johnsonin ja AnnaSophia Robbin ohella.
Perhetausta

Ludwig syntyi Vancouverissa. Hänellä on kolme nuorempaa sisarusta. Hänen äitinsä Sharlene on entinen näyttelijä, ja hänen isänsä Harald Horst Ludwig on liikemies.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2000 | Air Bud World Pup | ei lopputeksteissä |
| 2004 | The Great MXP: Most Xtreme Primate | lapsi |
| 2005 | Scary Godmother: The Revenge of Jimmy | Jimmy (äänirooli) |
| 2005 | Eve and the Fire Horse | Kevin (ei lopputeksteissä) |
| 2006 | A Little Thing Called Murder | Kenny Kimes nuorena |
| 2007 | The Sandlot: Heading Home | E.J. Needman |
| 2007 | Pimeä nousee | Will Stanton |
| 2009 | Kilpajuoksu Taikavuorelle | Seth |
| 2012 | Nälkäpeli | Cato |
| 2013 | Oikeesti aikuiset 2 | Jewel |
| 2013 | Lone Survivor | Shane Patton |
| 2014 | When the Game Stands Tall | Chris Ryan |
| 2014–2020 | Viikingit | Björn Rautakylki |
| 2015 | Final Girl | Jameson |
| 2015 | The Final Girls | Chris Briggs |
| 2015 | Blackway | Nate |
| 2019 | Midway  | Roy Pearce |
| 2020 | Bad Boys for Life | Dorn |
| 2020 | Operation Christmas Drop | kapteeni Andrew Jantz |
| 2020 | Recon | Marson |
| 2021 | Night Teeth | Rocko |
| 2021 | Heart of Champions | Alex Singleton |
| 2021 | National Champions | Emmett Sunday |
| 2023 | Guy Ritchie’s The Covenant | Declan O’Brady |
| 2024 | Bad Boys: Ride or Die | Dorn |
Aiheesta muualla

Alexander Ludwig Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Aivan villit

| Aivan villit> The Wild |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Steve ”Spaz” Williams
Käsikirjoittaja:  Ed Decter
Tuottaja:  Clint Goldman
Säveltäjä:  Alan Silvestri
Pääosat:  Kiefer Sutherland Greg Cipes Jim Belushi Janeane Garofalo Richard Kind Eddie Izzard
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Buena Vista Pictures
Levittäjä:  Fórum Hungary Netflix Disney+ Walt Disney Studios Motion Pictures
Ensi-ilta:  2006
Kesto:  89 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aivan villit (engl. The Wild) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut C.O.R.E. Digital Picturesin tekemä tietokoneanimaatioelokuva, jonka on ohjannut Steve ”Spaz” Williams ja julkaissut Walt Disney Pictures.
Elokuvan hahmot ja tarina muistuttavat paljolti DreamWorksin edellisenä vuotena julkaistua Madagascaria.
Tarina

Elokuvan päähenkilöt ovat New Yorkin eläintarhan asukkaita. Simson Villi, leijona, kertoo mielellään pojalleen Ronille tarinoita seikkailustaan villissä luonnossa. Roni tahtoisi päästä luontoon, sillä hän ei osaa vieläkään karjua. Kaikki eläintarhan eläimet tietävät, että salaperäiset ”vihreät laatikot” viedään luontoon, joten Roni päättää salaa ujuttautua yhteen sellaiseen. Kun laatikot suljetaan ja on aika lähteä, Roni päättääkin muuttaa mielensä – mutta liian myöhään. Laatikot viedään ”Rautarouvan” eli Vapaudenpatsaan luo satamaan ja aamulla ne lähtevät luontoon eivätkä enää ikinä palaa. Simson lähtee pelastusretkelle apunaan parhaat ystävänsä Veeti (orava), Pirkko (kirahvi), Late (käärme) ja Niilo (koala). He seuraavat laatikoita kuljettavaa laivaa aina Afrikkaan asti ja saavat siellä selville, että paikan eläimiä pelastetaan tulevalta tulivuorenpurkaukselta. He tapaavat myös tulivuoreen linnoittautuneen gnuulauman, jonka tavoite on päästä saaliista saalistajaksi, lihansyöjiksi. Se tietysti onnistuu vain syömällä leijona, mutta myös kirahvi ja käärme kelpaavat siinä sivussa. Niiloa he sen sijaan pitävät johtajanaan, jonkinmoisena jumalana. Myös Simsonin salaisuus paljastuu kaikille: hän ei syntynyt luonnossa eikä osaa itsekään karjua juuri ollenkaan.
Päähenkilöt

Simson Villi on eläintarhan leijona ja Ronin isä. Hän on aina väittänyt kaikille syntyneensä luonnossa, vaikka todellisuudessa hän tuli eläintarhaan sirkuksesta, kun ei oppinut karjumaan siellä. Simson on eläintarhan tähti ja hänelle on annettu lempinimi Simppa. Hänen paras ystävänsä on Veeti-orava.
Roni on Simsonin poika, jonka äidistä ei ole tietoa. Hän ei osaa vieläkään karjua, vaikka tahtoisi, ja se surettaa häntä. Hän toivoo pääsevänsä luontoon oppiakseen karjumisen jalon taidon. Mököttäessään hän istuu puussa. Ronin parhaat kaverit ovat eläintarhan kenguru- ja virtahepopoika.
Veeti on Simsonin paras ystävä. Oravana hänen on helppo liikkua eläintarhan ulkopuolellakin, joten hän tietää yhtä sun toista New Yorkista ja osaa liikkua siellä. Veeti on ihastunut Pirkko-kirahviin.
Pirkko on kirahvi ja joukon ainoa naispuolinen henkilö. Hän on tottunut olemaan kaikkia muita pidempi ja myös elegantti. Vaikka Pirkko torjuukin aina Veetin isku-yritykset, hän on silti aina huolissaan tästä.
Late on käärme, joka on tottunut matkustamaan kietoutuneena Pirkon kaulan ympäri. Hän on hyvin venyvä ja hengitystä pidättäessään käy kepistä. Latella on runsaasti hyviä ideoita jossain pään sisällä, mutta niitä ei usein tule ilmoille.
Niilo on koala. Hänestä on tehty hyvinkin suosittu vetopehmolelu, joka sanoo: "Oon söpöli, sä oot kiva". Ja kuten arvata saattaa, Niilo ei pidä ollenkaan kyseisestä lelusta. Gnut pitävät häntä jumalana, jonka jokaista sanaa totellaan. He kutsuvat kyseistä koalaa nimellä ”Suuri Hän”.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomalainen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Dominic Scott Kay (pentu)   Kiefer Sutherland (aikuinen) | Akira Takaki (pentu)   Sasu Moilanen (aikuinen) | Simson Villi (Samson Wild) |
| Jim Belushi | Eero Saarinen | Veeti (Benny) |
| Eddie Izzard | Taisto Oksanen | Niilo (Nigel) |
| Greg Cipes | Niilo Syväoja | Roni (Ryan) |
| Janeane Garofalo | Sanna Saarijärvi | Pirkko (Bridget) |
| Richard Kind | Pekka Autiovuori | Late (Larry) |
| William Shatner | Pekka Laiho | Kazar |
| Chris Edgerly | Jon-Jon Geitel | Cloak, kameleontti |
| Bob Joles | Otto Piispanen | Camo, kameleontti |
| Patrick Warburton | Jussi Lampi | Välkky |
| Don Cherry | Jarmo Koski | MC Pingviini |
| Lenny Venito | Mikko Kivinen | Rami (Carmine), alligaattori |
| Joseph Siravo | Jyrki Kovaleff | Tane (Stan), alligaattori |
| Bronson Pinchot | Kari Tamminen | Korppis (Scraw), korppikotka |
| Jonathan Kimmel | Juha Paananen | Kotkis (Scab), korppikotka |
| Phil Daniels | Petri Hanttu | Hamir, pulu |
| Colin Cunningham | Jouko Klemettilä | Colin, kalliotamaani |
| Clinton Leupp | Carla Rindell | Virtahepoäiti |
| Kevin Michael Richardson | Heikki Nousiainen | Simsonin isä |
| Nika Futterman | Minna Tasanto | Sittiäinen #1 |
| Julianne Buescher | Katja Aakkula | Sittiäinen #2 |
| ? | Antti Jaakola | Eka |
| ? | Mika Nuojua | Toka |
Aiheesta muualla

Elokuvan virallinen sivusto (englanniksi)
Ampumatarvike

Erilaisia suuria ammuksia
Ampumatarvikkeita ovat muun muassa ampuma-aseiden ammukset, kuten luodit, haulit ja muut tarvikket, jotka laukaistaan ruutikaasunpainella, nallimassan räjähdyspaineella tai muun räjähdyspaineen avulla, ja joka voivat aiheuttaa vaaraa ihmiselle.
Suomen Puolustusvoimissa erilaisia sotilasräjähteitä ja niiden osia kutsutaan ampumatarvikkeiksi. Puolustusvoimisen etymologiassa ampumatarvikkeita ovat esimerkiksi: ajopanokset, erikoisampumatarvikkeet, hylsyt, irtoräjäyttimet, nallit, panokset, miinat, patruunat, polttotaisteluaineet, raketit, ruudit, sotilas- ja siviliiräjähdysaineet, sytyttimet, ohjukset, lentopommit, tytärammukset ja -pommit, torpedot sekä merimiinat.
Alkometri

Uudempi Dräger-merkkinen seulonta-alkometri
Vanhempi Alco-Sensor -merkkinen seulonta-alkometri
Tarkkuusalkometri
Alkometri on laite, jolla määritetään veren alkoholipitoisuus uloshengitysilmasta.
Viranomaisten käyttämien laitteiden toiminta perustuu hengitysilmassa olevan alkoholin sähkökemialliseen hapettamiseen. Anturina toimivassa käyttöainekennossa alkoholi hajoaa siten, että kennon yläpinnalle muodostuu etikkahappoa ja ylimääräelektroneja. Kennon alapinnalle syntyvä elektronivajaus aiheuttaa sähkövirran pintojen välillä. Jännite mitataan platinaelektrodien avulla ja on luettavissa verenalkoholia osoittavana promillelukemana.
Oikein kalibroitu ja huollettu seulonta-alkometri osoittaa verenalkoholin hyvin todenmukaisesti ja poikkeamat ovat vain sadasosapromillien luokkaa.
Historiaa Suomessa

Suomen poliisi sai lahjoituksena 1974 koekäyttöön kaksi Alcometer-merkkistä seulonta-alkometriä. Koska laitteet saavuttivat hyviä tuloksia, niiden määrää lisättiin nopeasti; nykyisin jokaisella partiolla on oma alkometri Suomen poliisissa, osalla myös tarkkuusalkometri. Parhaimmiksi ovat osoittautuneet viranomaiskäytössä Alcometer-, Alco Sensor ja Dräger -merkkiset mittauslaitteet.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Poliisimuseo: Valvontalaitteet. Kamerat, alkometrit, tutkat ja vaa'at  (Pdf-tiedosto)[vanhentunut linkki]
Altdahnin linna

| Altdahnin linna |
| --- | --- |

Sijainti:  Dahn, Rheinland-Pfalz,  Saksa
Koordinaatit:  49°09′01″N, 07°48′09″E
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Altdahnin linna on linnoitus Saksassa Rheinland-Pfalzin osavaltiossa  Dahnin kaupungin itäpuolella. Vanhimmat osat ovat vuodelta 1100. Kolmen linnan ryhmän muodostavat Altdahn, Grafendahn ja Tanstein tunnetaan myös nimellä Dahnin linnat. Altdahn on näistä pohjoisimpana. Se vaurioitui useissa hyökkäyksissä, ja vuonna 1689 ranskalaiset tuhosivat sen raunioiksi.
Altbier

Lasillinen Diebelsin altbieriä
Altbier (käytetään myös lyhyttä muotoa alt) on tumma pintahiivaoluttyyppi, joka on kehitetty Saksassa Düsseldorfissa ja Reininmaan alueella. Olut on tavallisesti väriltään kuparin- tai tummanruskeaa.
Nimi altbier, joka kirjaimellisesti tarkoittaa "vanhaa olutta", viittaa vanhaan oluenpanotapaan (pintahiivan ja tumman maltaan käyttö). 1950-luvulle asti tyyliä kutsuttiin Düsseldorfin mukaan myös düsseliksi. Koska altbier ei ole suojattu nimi EU:ssa, sitä voidaan myös valmistaa Düsseldorfin ulkopuolella. Esimerkiksi alankomaalainen Bierbrouwerij De Leeuw on valmistanut Venloosch Alt -altbieriä vuodesta 1983.
Tunnettuja altbier-tyylin oluita ovat muun muassa Frankenheim Alt, Uerige Sticke, Feldschlösschen Duckstein ja Diebels Alt.
Angítis

| Angítis Αγγίτης |
| --- | --- |
 Angítis-joki lähellä Alistrátia.
Alkulähde:  Angítis, Prosotsáni, Dráma  41°13′43″N, 23°52′21″E
Laskupaikka:  Strymónas  40°54′08″N, 23°48′38″E
Maat:   Kreikka
Pituus:  75 km
Angítis (kreik. Αγγίτης, myös Aggítis) on joki, joka virtaa Makedoniassa Pohjois-Kreikassa. Sen pituus on 75 kilometriä. Joki saa alkunsa Angítiksen kylän läheltä Prosotsánin kunnasta ja se laskee Strymónas-jokeen lähellä Mýrkinoksen kylää Néa Zíchnin kunnassa. Angítis on Strymónaksen merkittävin sivujoki.
Angítis-joki ja Angítiksen rotko.
Angítis-joki kulkee osan matkasta rotkossa ja sen varrella on useita jokiluolia. Myös joen alkulähde on luolassa Angítiksen kylän pohjoispuolella. Luola on yli 500 metriä pitkä ja sitä on tutkittu muun muassa vuosina 1952 ja 1978. Angítiksen luolan suurin kammio on 120 metriä pitkä, 65 metriä leveä ja 45 metriä korkea. Luolassa on lukuisia tippukiviä. Sieltä on tehty asutukseen viittaavia löytöjä paleoliittiselta kaudelta. Löydät ovat Dráman arkeologisessa museossa. Joen varrella sijaitsee myös muun muassa Alistrátin luola.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Angítis Wikimedia Commonsissa
Alexander Reichenberg

| Alexander Reichenberg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1992 Mora, Ruotsi
Kuollut: 5. toukokuuta 2024 (31 vuotta) Lillehammer, Norja
Kansalaisuus:   Norja
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  82 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–2024
Seurat:  Lillehammer IK (Norja) Storhamar Dragons (Norja) HC Sparta Praha (ČEL) Färjestad BK (SHL) IK Oskarshamn (SHL) Graz 99ers (EBEL) Stjernen Hockey (Norja)
Alexander Reichenberg (13. kesäkuuta 1992 Mora, Ruotsi – 5. toukokuuta 2024 Lillehammer, Norja) oli norjalainen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura

Reichenberg syntyi Ruotsin Morassa, kun hänen isänsä Ronny pelasi vielä kotimaassaan. Reichenberg muutti perheineen Norjaan vuoden ikäisenä, kun hänen isänsä siirtyi pelaamaan Lillehammer IK:n joukkueeseen. Perhe asettui Lillehammerin kaupunkiin ja Aleksander Reichenberg aloitti siellä jääkiekkoilun. Kaudella 2008–2009 hän voitti seuran U19-junioreiden sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 30+28=58, joilla Reichenberg oli koko Norjan U19-sarjan toiseksi paras maalintekijä Manglerud Starin Eirik Edstrømin kanssa ja pistepörssin kolmas hänen jälkeensä. Sekä piste- että maalipörssissä heidän edellään oli vain Manglerud Starin Sondre Olden. Reichenberg voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden. Hän debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan 15 ottelua Lillehammerin kakkosjoukkueessa, Norjan I-divisioonassa. Vain 16-vuotias Reichenberg pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua GET-ligaenissa.
Varsinaisella GET-ligaenin tulokaskaudellaan 2009–2010 17-vuotias Reichenberg teki 39 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös Lillehammerin kakkosjoukkueessa, mutta vahvisti myös seuran U19-junioreita, jossa Reichenberg voitti kauden päätteeksi mestaruuden. Kaudella 2010–2011 hän teki GET-ligaenin runkosarjassa tehot 8+3=11 ja pudotuspeleissä tehot 2+4=6. Reichenberg vahvisti kauden aikana myös Lillehammerin U19-junioreita. Hän voitti koko Norjan U19-sarjan pudotuspelien syöttöpörssin ja joukkueensa sisäisen pistepörssin tehoilla 2+9=11. Reichenbergin kausi päättyi sarjan jo kolmanteen peräkkäiseen mestaruuteen.
Kaudella 2012–2013 Reichenberg oli Lillehammerin toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 20+13=33. Kaudella 2013–2014 hän teki GET-ligaenin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 16+27=43, joilla hän oli joukkueensa neljänneksi paras pistemies. Kaudella 2014–2015 Reichenberg oli Lillehammerin toiseksi paras maalintekijä  Mikael Zettergrenin kanssa ja sijoittui joukkueen sisäisessä pistepörssissä neljänneksi tehoilla 18+17=35. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Storhamar Dragonsin riveihin. Kaudella 2016–2017 Reichenberg oli joukkueen toiseksi paras pistemies Joakim Jensenin jälkeen tehoilla 16+18=34. Pudotuspeleissä hän jakoi Lillehammerin sisäisen maalipörssin voiton Jensenin ja Mikael Zettergrenin kanssa neljällä osumallaan.
Reichenberg siirtyi kaudeksi 2017–2018 vuoden mittaisella sopimuksella Tšekin Extraligan HC Sparta Prahaan.