stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elin Danielson-Gambogi
Postuumit näyttelyt ja muistomerkit > Muistomerkki Noormarkussa

Società Dante Alighieri di Pori (Porin Italiaseura) pystytti vuonna 2011 Noormarkkuun Elin-Danielson-Gambogin syntymän 150-vuotismuistomerkin. Taiteilija Anja Karkku-Hohdin tekemä muistomerkki paljastettiin Noormarkun Klubin puutarhassa 22. lokakuuta 2011. Kaksi metriä korkean teoksen jalusta on Kurun harmaata graniittia ja maalattua teräsputkea. Yläosa koostuu maalatuista, laserleikatuista  teräslevyistä, joita on viisi kerrosta. Teos kuvaa Elinin uraa Suomessa ja Italiassa. Hillitty väriasteikko ilmentää lämpimiä välimerellisiä ja viileitä pohjoisia sävyjä. Veistos muistuttaa maalaustelinettä. Teräslevyjen leikkauksissa on muistumia Antignanon ja Toscanan maisemasta sekä Noormarkusta.
Teoksia

Balda-tädin ajanviete, 1886, yksi hänen paheksutuista töistään
Talvikalastajia, 1887
Muotokuva Victor Westerholmin Hilma-vaimosta, 1888
Päättynyt aamiainen, 1890, josta hän totesi itsekin, että olisi saanut jäädä maalaamatta
Walborg Jacobsson-Eager, 1890
Sisarukset, 1891
Äidin huoli, 1891, jonka aihe äidistä etsimässä täitä lapsensa hiuksista herätti kauhistusta Päivälehden kriitikossa
Tyttö ja kissat kesäisessä maisemassa, 1892
Perunannostajat, 1893
Viinitarhassa, 1898
Viinitarhassa II, 1898
Antignano, 1900
Poutapäivä, 1900
Italialainen perhe, 1900
Iltahetki (Päivällisen jälkeen), 1900, jossa Raffaello soittaa kitaraa vieraalle
Kotiinpaluu iltavalossa, 1901
Muusikko, tuntematon tekovuosi
La Merenda, 1904, Antignanon rannalla
Kihlapari, 1906
Pianonsoittaja, 1907
Auringon laskiessa, 1915
Antignano, 1917
Muita töitä:
1887 Talvikalastus
1890 Kesäyö
1891 Ruissalon silta
Lisäksi Danielson-Gambogi teki alttaritaulut Ahlaisten kirkkoon (1888), Kemiön kirkkoon (1897) ja Noormarkun vanhaan kirkkoon (1899). Noormarkun alttaritaulu tuhoutui sisällissodan aikana 1918.
Taidekauppa

Bukowski-Hörhammerin huutokaupassa myytiin joulukuussa 2000 interiöörimaalus Sisarukset (1891) 1,4 miljoonan markan hinnalla lähtöhinnan oltua 250 000 markkaa. Bukowskin huutokaupasta joulukuussa 2008 myytiin maalaus Balda-tädin ajanviete (1886) 150 000 euron lähtöhinnalla. Tätä muotokuvaa pidettiin aikoinaan moraalittomana. Naisten tupakointi ja kortinpeluu ei ollut sopivaa.
Kirjallisuutta

Konttinen, Riitta: ”Danielson-Gambogi, Elin (1861–1919)”, Suomen kansallisbiografia, osa 2, s. 336–338.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2003.  ISBN 951-746-443-6  / Teoksen verkkoversio.
Leponiemi, Salla: Niin kauan kuin tunnen eläväni: Taidemaalari Elin Danielson-Gambogi.  Helsinki:  Gummerus, 2021.  ISBN 978-951-24-2156-5
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Elin Danielson-Gambogi Valtion taidemuseon kokoelmissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Elin Danielson-Gambogi taiteilijamatrikkelissa
Lea Keskitalo, Elin Danielson-Gamborgi, Ylen Sininen laulu, YLE
Omakuvat Turun taidemuseon kokoelmissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Elin Danielson-Gambogi, Italian valossa, Italian kulttuuri-instituutti Helsingissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Elin Danielson-Gambogin muistomerkki Noormarkussa.
Danielson-Gambogi, Elin hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  Europeana 
Nuori äiti, 1885.
Äiti, 1893.
Omakuva, 1899.
Omakuva, 1900.
Omakuva, 1903
Antonio Vinciguerra, Muistomerkki Livornossa, 2004.
Anja Karkku-Hohti: Elin Danielsson-Gambogin muistomerkki. Noormarkku, 2011.
Robert F. Kennedy Jr.

| Robert F>  Kennedy Jr. |
| --- | --- |
 Kennedy vuonna 2023.
Yhdysvaltain 26. terveysministeri
 13. helmikuuta 2025 –  
Presidentti:  Donald Trump
Edeltäjä:  Xavier Becerra
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. tammikuuta 1954 (ikä 71) Washington DC
Vanhemmat:  Robert F. Kennedy Ethel Kennedy
Puoliso:  Emily Black (1982–1994) Mary Richardson (1994–2012) Cheryl Hines (2014–)
Tiedot
Puolue:  Sitoutumaton (vuodesta 2023)
Muut puolueet:  Yhdysvaltain demokraattinen puolue (vuoteen 2023)
Robert Francis Kennedy Jr. (s. 17. tammikuuta 1954) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka on toiminut Yhdysvaltain terveysministerinä helmikuusta 2025 lähtien. Hän on myös ympäristöasianajaja ja vesiensuojelujärjestö Waterkeeper Alliance -järjestön perustaja ja entinen puheenjohtaja.
Kennedyn rokotusvastainen aktivismi on tuonut hänelle paljon arvostelua tiedeyhteisön jäseniltä ja terveysviranomaisilta. Aiemmin yleistä arvonantoa nauttinut Kennedy on alettu mieltää tämän vuoksi  salaliittoteoreetikoksi.
Kennedyn isä oli Yhdysvaltain oikeusministerinä toiminut Robert F. Kennedy ja setä Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy.
Elämäkerta > Sukutausta ja nuoruus

Robert F. Kennedy Jr. on senaattori ja oikeusministeri Robert F. Kennedyn ja tämän vaimon Ethel Kennedyn poika, yksi perheen 11 lapsesta. Hänen setiään olivat presidentti John F. Kennedy ja senaattori Ted Kennedy. Robert F. Kennedy vanhempi ammuttiin vuonna 1968, kun poika oli 14-vuotias. Sen jälkeen Kennedy ajelehti nuoruusvuosiensa ajan: hänet muun muassa erotettiin koulusta usein ja pidätettiin kannabiksen hallussapidosta. Kennedy kävi Harvardin yliopistoa, mutta ei selvittänyt lakimiehen ammattikoetta. Hän kärsi huumeriippuvuudesta ja aloitti vierotushoidon vuonna 1980 tultuaan pidätetyksi heroiinin hallussapidosta.
Elämäkerta > Ympäristö- ja ihmisoikeustyössä

Kennedy kiinnostui ympäristöasioista huumepidätystä seuranneen ehdonalaisen vankeutensa aikana tekemässään vapaaehtoistyössä. Hän suoritti sen jälkeen lakimiehen ammattikokeen, ryhtyi ympäristöasianajajaksi ja alkoi taistella Hudsonjoen saastuttajia vastaan, mikä toi hänelle paljon myönteistä julkisuutta. Esimerkiksi Time-lehti nimesi Kennedyn vuonna 2010 ”Planeetan sankariksi” Hudsonjoen ennallistamisen hyväksi tekemästään työstä.
Kennedy on muun muassa haastanut oikeuteen lukuisia kuntia, minkä seurauksena ne on pakotettu noudattamaan Yhdysvaltojen vesiensuojelulakia. Hän on voittanut oikeudessa myös useita suuryrityksiä, esimerkiksi General Electricin, jotka ovat päästäneet luontoon terveydelle haitallisia jätevesiä. Kennedy sai lisäksi aikaan sen, että Exxon Mobil velvoitettiin puhdistamaan aiheuttamiaan öljyvahinkoja. Eräs suurimpia saavutuksia on ollut oikeudenkäynti kemianteollisuutta harjoittavaa Monsanto-yhtymää vastaan, joka on tuottanut jo 11 miljardia vahingonkorvauksia niille torjunta-aine Round-Upille altistuneille maanviljelijöille ja maataloustyötekijöille, jotka ovat sairastuneet non-Hodgkin'sin lymfooma-nimiseen imukudossyöpään.
Kennedy auttoi 1980-luvulla Natural Resources Defense Council (NRDC) -organisaatiota soveltamaan kansainvälistä ohjelmaansa, joka oli laadittu edistämään ympäristö-, energia- ja ihmisoikeuksia. Hän auttoi muun muassa alkuperäisväestöön kuuluvia kansalaisia torjumaan kotialueitaan ja paikallisia luonnonarvoja uhkaavia megaluokan energiantuotantohankkeita. Kennedy kuului aikoinaan myös Yhdysvaltojen ja Britannian aloittaman Irakin hyökkäysodan sekä Quantanamo Bay:n vankileirin perustamisen näkyvimpiin kriitikoihin.
Kennedy oli vuonna 1999 mukana perustamassa Waterkeeper Alliance -järjestöä, joka tukee paikallisia ympäristöjärjestöjä vesistöjen suojelussa. Kennedy johti järjestöä vuoteen 2020 asti. Neljässäkymmenessäkuudessa maassa toimiva Waterkeeper Alliance on nykyisin maailman suurin vesiensuojelujärjestö.
2000-luvun alussa Kennedy toimi uusiutuvan energian puolestapuhujana ja rohkaisi ihmisiä suojelemaan paikallisia vesistöjään. Kennedy on kirjoittanut myös useita kirjoja ja artikkeleita ympäristönsuojelusta.
Elämäkerta > Presidenttiehdokkaana

Kennedy ilmoitti huhtikuussa 2023 pyrkivänsä demokraattisen puolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 2024 Yhdysvaltojen presidentinvaaleissa. Hän ilmoitti 9. lokakuuta 2023 jatkavansa vaalikampanjaansa riippumattomana presidenttiehdokkaana ja lopettavansa demokraattien ehdokkaaksi pyrkimisen.
Kennedy on esiintynyt vaalikampanjassaan usein podcasteissa ja viittaa puheissaan toistuvasti isäänsä ja setäänsä. Hän on saanut vaalikampanjassaan tukea paitsi demokraattien kannattajilta, myös monelta republikaanilta ja riippumattomalta äänestäjältä. Hän uskoo monen kannattajansa äänestävän muuten republikaani Donald Trumpia ja sanoo vetoavansa Trumpin kannattajissa heidän toiseen puoleensa.
Elokuussa 2024 Kennedy luopui ehdokkuudestaan kymmenessä osavaltiossa, mutta jatkaa ehdokkaana niissä osavaltioissa, joissa hänen ehdokkuutensa ei vaikuta vaalitulokseen. Hän ilmoitti tukevansa Trumpia presidentiksi. Vielä vähän aiemmin Kennedy oli arvostellut kärkevästi Trumpin politiikkaa ja henkilöä, ja muun muassa kutsunut tätä sosiopaatiksi.
Elämäkerta > Trumpin hallinnossa

Voitettuaan presidentinvaalit Donald Trump tiedotti marraskuussa 2024 nimittävänsä Kennedyn hallituksensa terveysministeriksi. Nimitys vahvistettiin senaatissa 13. helmikuuta 2025.
Kennedy on kertonut aikovansa terveysministerinä tutkia hallinnon rokoteterveysdataa ja julkaista sen. Hän ei aio lakkauttaa rokotuksia, vaan hän antaa kansalaisille oikeuden päättää itse omista rokotuksistaan parhaan tiedon pohjalta. Kennedy aikoo uudistaa torjunta-aineiden, ruoan lisäaineiden ja lääkkeiden valvontajärjestelmät. Hän kannattaa lisäaineiden ja elintarvikevärien kieltoa Euroopan esimerkin pohjalta. Hän aikoo myös kieltää fluorin lisäämisen veteen. Yhdysvaltain terveys- ja ruokalainsäädännöstä Kennedy syyttää korruptiota, ja maan heikentyneestä kansanterveydestä valtiollisia terveysviranomaisia. Hän kertoo aikovansa erottaa satoja terveysvirkamiehiä ja ravitsemustieteilijöitä, joita hän syyttää yritysten etujen ajajiksi.
Mielipiteet > Rokotuskritiikki

2000-luvulla Kennedy ryhtyi rokotusten vastustajaksi. Kennedy on väittänyt rokotteiden vahingoittavan lapsia. Vuonna 2016 hän liittyi rokotteissa käytettyä elohopeaa vastustavaan World Mercury Project -yhdistykseen ja vaihtoi sen nimeksi Children’s Health Defense. Kennedy on vastustanut myös koronaviruspandemian seurauksena voimaan tulleita pakkorokotuksia ja rajoituksia, joita hän kutsuu ankarammiksi kuin natsien juutalaisille määräämät rajoitukset holokaustin aikana.
Kennedy väittää covid-rokotteen olevan vaarallinen raskaana oleville naisille. Lisäksi hän syyttää rokotteita omasta ääniongelmia aiheuttaneesta sairastumisestaan. Hän on kyseenalaistanut myös HI-viruksen ja AIDSin välisen yhteyden.
Kennedyn rokotekielteisyys on tuonut hänelle paljon arvostelua tiedeyhteisöstä ja terveysviranomaisilta, jotka ovat kutsuneet Kennedyn julkaisuja disinformaatioksi. Aiemmin yleistä arvonantoa nauttinut Kennedy on alettu mieltää salaliittoteoreetikoksi, ja häntä on lakattu kuuntelemasta.
Mielipiteet > Muut terveyskysymykset

Kennedy on puhunut puhtaan ja terveellisen ravinnon puolesta, ja hän vastustaa roskaruokaa ja elintarvikkeiden lisäaineita. Hän haluaa kieltää fluorin sekoittamisen juomaveteen.
Kennedy on syyttänyt mielialalääkkeitä kuten Prozacia joukkoampumisten yleistymisestä Yhdysvalloissa ja väittää demokraattisen puolueen saavan suuria rahasummia lääketeollisuudelta. Covid-virusta Kennedy on kutsunut bioaseeksi.
Mielipiteet > Salaliittoteoriat

Kennedy on väittänyt, että vuoden 2004 presidentinvaalit olivat epärehelliset, ja että CIA salamurhasi hänen isänsä ja setänsä. Hän väittää, että 5G:n tarkoitus on datan kerääminen ja ihmisten kontrollointi, ja että Wi-Fi avaa aivo-veriesteen ja päästää kehon myrkyt aivoihin.
Mielipiteet > Poliittiset kannat

Kennedy sanoo haluavansa korjata asiat sellaisiksi, kuin ne olivat hänen nuoruutensa Amerikassa. Kennedyn vaalikampanjassa on korostettu kansalaisvapauksia, hallinnon läpinäkyvyyttä, talouden elvytystä, ympäristönsuojelua sekä kahtiajakautuneiden amerikkalaisten yhdistämistä. Kennedy on vastustanut Covid-rajoituksia sekä niihin liittyvää joukkovalvontaa ja yksityisyyden rajoittamista. Kennedy pitää sananvapautta kaikkien muiden oikeuksien ja vapauksien perustana ja haluaa lakkauttaa suurten teknologiayritysten harjoittaman sensuurin.
Kennedyn poliittiset kannat poikkeavat monelta osin demokraattien yleisistä kannoista. Kennedy haluaisi esimerkiksi sulkea Meksikon ja Yhdysvaltain rajan siirtolaisuudelta. Kennedy vastustaa Yhdysvaltojen valtionvelan kasvattamista, rahan ylenpalttista painamista ja inflaatiota sekä rahan lainaamista Kiinalta ja Japanilta.
Kennedy on kehottanut Yhdysvaltojen hallitusta näkemään Venäjän ja Ukrainan sodan venäläisten näkökulmasta ja syyttänyt demokraattipresidentti Bideniä sodanlietsonnasta ja aggressiivisesta ulkopolitiikasta sekä halusta vaihtaa valta Venäjällä. Vaikka Kennedy onkin Ukrainan puolella sodassa Venäjää vastaan, hän on kyseenalaistanut Ukrainan-avun olevan Yhdysvaltojen kansallisten etujen mukaista, koska se voi lähentää Venäjää Kiinan kanssa. Kennedyn mukaan Yhdysvaltojen pitäisi ehdottaa amerikkalaisjoukkojen ja ydinohjusten siirtoa pois Venäjän rajoilta vastineeksi Venäjän vetäytymiselle Ukrainasta. Kennedy myös kotiuttaisi amerikkalaisjoukkoja maailmalta ja lopettaisi Yhdysvaltojen käymät sijaissodat, pommitusretket, salaiset operaatiot, vallankaappaukset ja puolisotilaallisten joukkojen käytön.
Kennedy on varoitellut ”yhtiöfeodalismista”, joka tekee lapsista kulutushyödykkeitä ja vahingoittaa ihmisiä kemikaaleilla ja lääkkeillä. Kennedyn mukaan Wall Street, lääketeollisuus, teknologiayritykset ja muut kontrolloivat Yhdysvaltojen hallintovirastoja. Kennedy haluaa tehdä hallinnosta läpinäkyvää vahvistamalla pilliinpuhaltajien asemaa asettamalla korruptoituneet virkamiehet syytteeseen ja vähentämällä lobbarien valtaa.
Kennedy kannattaa kestävää maataloutta, puhdasta energiaa ja luonnon suojelemista kaivostoiminnalta, metsäteollisuudelta, öljynporaukselta ja asutuksen leviämiseltä.
Yksityiselämä > Perhe-elämä

Kennedy oli vuosina 1982–1994 naimisissa Emily Ruth Blackin kanssa ja sai hänen kanssaan kaksi lasta. Pian avioeron jälkeen Kennedy meni naimisiin Mary Richardsonin kanssa ja sai hänen kanssaan neljä lasta. Pari erosi vuonna 2010. Kennedyn kolmas vaimo on näyttelijä Cheryl Hines vuodesta 2014 lähtien. Heillä ei ole yhteisiä lapsia.
Yksityiselämä > Terveys

Kennedy sai nuoruudessaan hepatiitti C -tartunnan suonensisäisestä huumeiden käytöstä.
Kennedyn epätavallinen puheääni johtuu harvinaisesta neurologisesta sairaudesta nimeltä spasmodinen dysfonia. Siinä kurkunpään lihakset kouristelevat tahattomasti ja työntävät äänihuulet lähemmäksi toisiaan, mikä saa aikaan jännittyneen tai tukahdutetun äänen. Kennedy havaitsi ongelman ensimmäisen kerran 42-vuotiaana vuonna 1996.
Kennedy on kärsinyt vuosikymmenten ajan eteisvärinästä, jonka vuoksi hän on ollut sairaalahoidossa ainakin neljä kertaa.
Vuonna 2010 Kennedy kärsi muistivaikeuksista ja muista kognitiivisista ongelmista. Hänen epäiltiin sairastuneen aivokasvaimeen, mutta aivokuvissa havaitun poikkeaman aiheuttajaksi paljastui lopulta loinen, joka Kennedyn mukaan oli syönyt osan hänen aivoistaan ja kuollut. Sanalllisen kuvauksen perusteella eräät lääkärit arvelivat, että kyseessä oli sian heisimadon toukka. Tartunta oli mahdolliseesti peräisin Kennedyn matkalta Etelä-Aasiassa.
Kennedyllä diagnosoitiin 2010-luvun alussa myös elohopeamyrkytys, joka oli seurausta saastuneen kalan syönnistä. Hän kertoi tuolloin kärsivänsä muistivaikeuksista, mutta kertoi vuonna 2024 parantuneensa niistä.
Robert F. Kennedy Jr. setänsä presidentti John F. Kennedyn kanssa tämän työhuoneessa, Valkoisen talon Oval Officessa vuonna 1961.
Kennedy puhumassa vuoden 2024 presidentinvaalien kampanjatilaisuudessaan Arizonassa.
Eva Dickson

Ev Dickson kannustajansa Sven Hedinin seurassa ennen lähtöä kohtalokkaalle Aasian-matkalleen.
Eva Amalia Maria Dickson-Blixen-Finecke (o.s. Lindström, 8. maaliskuuta 1905 Sigtuna, Ruotsi – 24. maaliskuuta 1938 Bagdad, Irak) oli ruotsalainen vapaaherratar, ralliautoilija ja matkakirjailija. Hän oli yksi ensimmäisistä naispuolisista autourheilijoista Ruotsissa ja kolmas lentolupakirjan suorittanut ruotsalaisnainen. ”Seikkailijattareksi” kutsuttu Dickson oli 1930-luvun julkisuuden henkilöitä, jonka vaiheita seurattiin lehdistössä tiiviisti muun muassa hänen itse kirjoittamiensa matkakuvausten kautta.
Dickson matkusti vuonna 1933 laivalla Afrikkaan ja sai Nairobissa idean tehdä paluumatkan autolla. Matkasta kertova juttusarja julkaistiin myös Helsingin Sanomissa loppuvuodesta 1933.
Vuonna 1937 Dickson lähti yksi automatkalle Belgiasta kohti Intian Kalkuttaa. Paluumatkalla maaliskuussa 1938 hän sai surmansa autokolarissa Irakissa lähellä Bagdadia. Hän oli kuollessaan 33-vuotias.
Dickson oli hippologi Albert Lindströmin tytär. Hän oli naimisissa 1925–1932 ralliautoilija, agronomi Olof Dicksonin kanssa ja vuodesta 1936 vapaaherra Bror von Blixen-Finecken kanssa, jonka ensimmäinen puoliso oli ollut kirjailija Karen Blixen.
Kirjallisuutta

Eva Dickson (1933). En Eva i Sahara: äventyr och upplevelser under heta zoner. Stockholm: Bonnier.
Lena Wisaeus & Ann Bjerke (2000): Eva Dickson – ett bedårande barn av sin tid. Stockholm : Carlsson. ISBN 9172039582.
Högberg, Stefan (2019). Svenska kvinnor historien glömde. Göteborg: Historieporten. ISBN 9789151915609.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eva Dickson Wikimedia Commonsissa
Sjöström, Sara: ”Äventyraren Eva Dickson”, Populär Historia 3/2009 (Internet Archive) (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  KulturNav 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Eva Dickson
Käännös suomeksi
Desantit Suomessa

Desanttitoimintaa Suomen rintamalla johtivat jatkosodassa Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan NKVD:n osasto IV, jota komensi eversti Fjodor Kuznetsov, ja Sorokassa toiminut Karjalan rintaman esikunnan tiedusteluosasto. Desantit koulutettiin Parkalassa ja lähetettiin sieltä Suomeen.
Etninen koostumus

Suomeen lähetetyistä desanteista huomattava osa oli kansallisuudeltaan venäläisiä, joskin ukrainalaistenkin osuus oli suuri. Huomattava osa desanteista oli kuitenkin lähtöisin Suomesta. He olivat muuttaneet sinne Suomen sisällissodan jälkimainingeissa tai 1930-luvun alussa vanhempiensa mukana Neuvostoliittoon, jossa uskottiin löytyvän paremmat elämisen mahdollisuudet. Taustansa ja kielitaitonsa vuoksi heidät painostettiin tai jopa pakotettiin vakoilutehtäviin entistä isänmaatansa vastaan. Toki osa ryhtyi varmasti tehtävään myös omasta halustaan. Toinen merkittävä ryhmä muodostui inkeriläisistä. Nämäkin pakotettiin usein vakoilutehtävään kielitaidon perusteella. Kohtalona oli lähes aina kuolema suomalaisen teloituskomppanian edessä. Kolmas merkittävä ryhmä olivat amerikansuomalaiset. Suuri osa heistä oli muuttanut vanhempiensa mukana 1930-luvulla Yhdysvalloista rakentamaan sosialistista ihannevaltiota. Osa heistä oli syntynyt Yhdysvalloissa ja kyseisen maan kansalaisia. Kanadansuomalaistaustaisten omaavilla oli takana usein vain muutaman vuoden oleskelu uudella mantereella, jonka jälkeen he olivat muuttaneet Neuvostoliittoon.
Kuljetus ja varusteet

Venäläisten Suomeen lähettämät desantit käyttivät siviiliasuja sekä suomalaisia tai saksalaisia sotilasasuja ja niiden ja venäläisten sotilasasujen yhdistelmiä. Vuonna 1941 oli käytössä myös erityisiä sinisiä työhaalareita. Osa desanteista oli tehtävään hyvin koulutettuja, osa taas värvätty tai pakotettu vakoilemaan parin päivän pikakoulutuksella. Monesti desantit olivat rikollisia tai kriminaalivankeja, joille oli luvattu armahdus desanttitehtävää vastaan. Useille desanteille maksettiin tehtävästä rahapalkka ja he saivat mukaansa rahaa muun muassa avustajien värväämiseen. Desanttien varusteina oli suomalaisia, venäläisiä ja amerikkalaisia konepistooleita, kivääreitä ja käsiaseita, samoin kuin käsikranaatteja, räjähteitä ja radioita. Desantit tulivat Suomeen pääosin lentokoneilla, joskus myös veneillä ja talvella osin hiihtämällä. Kotimaahansa he pyrkivät jalkaisin tai hiihtäen, osa desanteista tosin surmasi itsensä tehtävänsä suoritettuaan. Desanttien, varsinkin kriminaalivangeista värvättyjen, kesken syntyi myös kiistoja, jolloin he surmasivat toisiaan. Samoin surmattiin haavoittuneita tovereita. Desantteja tuotiin kuljetus- ja tiedustelukoneilla, mutta myös pommikoneilla, jolloin heidät pudotettiin pommiluukusta. Laskuvarjoissa käytettiin yleensä pakkolaukaisinta, joka ei aina toiminut ja desantti menehtyi maahan pudotessaan.
Tuomiot

Sotaväen rikoslain (71/1919) 67 §:ssä säädettiin vakoilusta rangaistukseksi kuolema tai elinkautinen kuritushuonerangaistus. Saman lain 53 §:ssä säädettiin sotapetoksesta rangaistukseksi kuolema, elinkautinen kuritushuonerangaistus tai määräaikainen kuritushuonerangaistus (4−12 vuotta).
Suomeen pudotetuista desanteista todennäköisesti suurin osa jäi hyvin nopeasti kiinni ja lähes aina siviilipukuiset desantit teloitettiin vakoojina, elleivät he ehtineet tehdä itsemurhaa.  Monet naispuoliset desantit tuomittiin sen sijaan vankeuteen, tunnetuin heistä lienee Kerttu Nuorteva. Virallisten asiakirjojen mukaan Suomessa teloitettiin, kuoli tai tuomittiin elinkautiseen vankeuteen talvisodan ja jatkosodan aikana yhteensä 785 desanttia, mutta todellinen lukumäärä lienee lähellä tuhatta.
Kuusi talvisodassa kuolemanrangaistukseen tuomittua armahdettiin rauhan tultua, yksi kuoli ennen teloitusta ja viisi kuoli vankilassa venäläisten pommituksissa. Myös välirauhan aikana tuomittiin ainakin 59 vakoilijaa, mutta ketään ei teloitettu.
Jatkosodan aikana vuonna 1942 kaksi kuolemaan tuomittua desanttia teki itsemurhan ennen teloittamista, yksi karkasi, kaksi armahdettiin ja kolme kuoli kiinni otettaessa saamiinsa vammoihin. Vuonna 1943 armahdettiin kuusi kuolemaan tuomittua desanttia, yksi teki itsemurhan ja yksi teloitus on epävarma. selvennä Vuonna 1944 kolme Lapin sodan aikaista vakoilijaa sai elinkautiset, yksi teki itsemurhan ja yksi armahdettiin.
Tuomiot annettiin usein kenttäoikeuksissa, mutta myös Sotaylioikeus käsitteli niitä varsinkin kenttäoikeuksien tuomioista tehtyjen valitusten takia. Se muutti melko usein vakoilusta kenttäoikeudessa annetun kuritushuonerangaistuksen kuolemanrangaistukseksi tai päinvastoin. Kaikissa tapauksissa valituslupaa ei kuitenkaan annettu. Kenttäoikeuden antamat teloitustuomiot pantiin yleensä käytäntöön heti. Alaikäiset tuomittiin usein 12 vuoden vankeuteen mutta myös lyhyempiin rangaistuksiin, ainakin yksi 16-vuotias sai vain 10 vuotta vankeutta. Desantteja avustaneet siviilit saivat myös tätä lyhyempiä rangaistuksia. Rangaistuksiin vaikutti myös vakoilijan halukkuus yhteistyöhön, muutama desantti vaihtoi puolta tai jätettiin kokonaan tuomitsematta. Jotkut vangitut desantit jätettiin jatkosodan perääntymisvaiheessa vankilaan sotatoimialueelle, toiset vapautettiin rauhan tultua suomalaisvankiloista.  Osa sai tuomion sotapetoksesta tai yhdistettyjä rangaistuksia vakoilusta ja sotapetoksesta tai sellaisen yrityksistä.  Jos desantilla oli venäläinen asepuku, hänet katsottiin tiedustelijaksi ja hänestä tuli sotavanki, mutta tuomioiden linja ei ollut pukeutumisen suhteen yhtenäinen.
Uudelleenhautaus

Jatkosodan jälkeen muuttuneessa poliittisessa ilmapiirissä jo kertaalleen haudatuille desanttivainajille järjestettiin uudelleenhautauksia.
Aiheesta muualla

Pekkanen, Mari: Emäntä potkaisi mätästä ja löysi sotaharvinaisuuden – ”Museaalinen arvo mittaamaton” Yle Uutiset. 23.4.2016. Viitattu 16.9.2018.
Oilinki, Pekka: Juorkunan desantit KirjastoVirma. Arkistoitu 16.9.2018. Viitattu 16.9.2018.
Jatkosodan salaisuudet, Desantti Kalle Kemppaisen uskomaton tarina Sveriges Radio - Sisuradio. 2.12.2011. Viitattu 16.9.2018.
Aho, Erkki: Desanttien terroria Suomen vanhempi historia -blogi. 5.4.2015. Viitattu 16.9.2018.
Neuvostoliiton desantti teloitetaan, 1942