stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ulla Eho-Saario
Elämäkerta > Kanttorina ja kuoronjohtajana

Eho-Saario oli Karjalohjan seurakunnassa kanttorina vuosina 1984−1990. Vihdin seurakunnassa Eho-Saario aloitti kanttorin tehtävissä vapunpäivänä vuonna 1990. Siellä Eho-Saario johtaa Tyttökuoro Pirittoja, Vihdin Reserviläiskuoroa ja Vihdin Päiväkuoroa. Näistä kuoroista Eho-Saario on johtanut pisimpään Tyttökuoro Pirittoja. Kuoro oli toiminut 15 vuotta, kun Ulla Eho-Saario sai sen johdettavakseen. Eho-Saario alkoi tehdä töitä kuoron osaamistason nostamiseksi ja nykyään kuoro laulaa kaksiäänisesti jumalanpalveluksissa, seurakunnan tilaisuuksissa, sekä omilla esiintymismatkoillaan ja konserteissaan. Satojen ihmisten kuulijakunta ei ole vieras kuorolle tai Eho-Saariolle. Tyttökuoro Pirittojen kanssa Eho-Saario on matkaillut ympäri Suomea ja Eurooppaa esiintymässä. Esiintymismatkoista viimeisimmät ovat olleet Budapestiin ja Edinburghiin.
Eho-Saario on levyttänyt Tyttökuoro Pirittojen kanssa useita CD-äänitteitä.
Espoon hiippakunnan tuomiokapituli on myöntänyt Eho-Saariolle Director cantus -arvonimen. Eho-Saariolle on myönnetty myös Suomen Kirkkomusiikkiliiton kanttorin erityisansiomerkki hänen ansioistaan kirkkomusiikin hyväksi. Vihdin seurakunta myönsi Eho-Saariolle seurakuntatyön kultaisen ansiomerkin 30-vuoden palveluksesta Vihdin seurakunnassa. Suomen reserviupseeriliitto on myöntänyt Eho-Saariolle reserviupseeriliiton pronssisen ansiomitalin ansiokkaasta toiminnasta liiton tavoitteiden saavuttamiseksi. Suomen sotaveteraaniliitto on myöntänyt Eho-Saariolle sotaveteraaniliiton kultaisen ja hopeisen ansiomerkin Eho-Saarion merkityksellisestä työstä sotaveteraanien hyväksi. Myös Suomen Sotainvalidien veljesliitto on myöntänyt Eho-Saariolle veljesliiton kultaisen ansiomerkin. Suomen Rintamaveteraaniliitto on myöntänyt Eho-Saariolle liiton kultaisen ansiomerkin ja kultiaen plaketin, sekä kunniaristin Eho-Saarion pyyteettömästä työstä veteraanien hyväksi.
Huomionosoitukset ja arvonimet

Lista Eho-Saarion saamista arvonimistä ja huomionosoituksista:
Director cantus
Reserviupseeriliiton pronssinen ansiomitali
Sotaveteraaniliiton kultainen ansiomerkki
Seurakuntatyön kultainen, hopeinen ja pronssinen ansiomerkki
Sotainvalidien veljesliiton kultainen ansiomerkki
Rintamaveteraaniliiton kunniaristi
Rintamaveteraaniliiton kultainen ansiomerkki
Rintamaveteraaniliiton kultainen plaketti
Suomen Kirkkomusiikkiliiton kanttorin erityisansiomerkki
Vihdin rintamaveteraaniliiton standaari
Rintamaveteraaniliiton standaari
Kanttorit Ulla Eho-Saario ja Timo Saario Lohjan Pyhän Laurin kirkossa.
Valkoinen talo (Turku)

Valkoisen talon torniosa ja entinen pääsisäänkäynti Itäiseltä Rantakadulta katsottuna heinäkuussa 2008.
Valkoinen talo on Turussa Aurajokisuun itärannalla V kaupunginosassa sijaitseva vuonna 1937 valmistunut arkkitehti Gunnar Wahlroosin suunnittelema funktionalismia edustava valkoiseksi rapattu nelikerroksinen toimistorakennus.
Valkoinen talo rakennettiin Crichton-Vulcanille, joka vuonna 1938 yhdistyi Wärtsilään. Talo on toiminut siis miltei alusta asti Wärtsilän Turun telakan toimistona ja vuodesta 1999 lähtien Elomaticin pääkonttorina. Rakennusta laajennettiin vuosina 1951 ja 1958 ja korotettiin 1965. Valkoinen talo on osa Aurajokisuun satama-, telakka- ja teollisuusalueen valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Pääoven edustalla on vuonna 2011 paljastettu veistosryhmä Helmet.
Historia

Crichton-Vulcan tarvitsi laajentuvalle telakkatoiminnalleen uusia tiloja 1930-luvulla. Uusien toimisto- ja piirustuskonttoritilojen suunnittelijaksi valittiin tunnettu arkkitehti Gunnar Wahlroos, joka oli jo aikaisemmin suunnitellut telakalle köysiradan. Toimistorakennus otettiin käyttöön vuonna 1937, ja vaaleaksi rapatun julkisivun vuoksi se tuli tunnetuksi heti "Valkoisena talona". Rakennus oli joensuuntainen ja kolmikerroksinen, koillispäässä sijaitsi korkea torniosa, jossa oli pääsisäänkäynti. 1950-luvulla rakennettiin 4-kerroksinen kaakkoissiipi, johon siirrettiin myös pääsisäänkäynti. Vuonna 1964 rakennettiin alkuperäiseen osaan neljäs kerros. Valkoinen talo rakennettiin alun perin Crichton-Vulcanille ja se pysyi telakan käytössä vuoteen 1988 saakka, jolloin Wärtsilä Meriteollisuus siirsi varustesuunnittelun osaston Pernon telakalle. Meriteollisuuden konkurssin myötä rakennus siirtyi Oy Lohja Ab:lle ja edelleen Oy Metra Ab:lle. Paikallisradio Auran Aaltojen toimitilat siirrettiin Valkoiseen taloon syksyllä 1990. Vuonna 1999 Elomatic osti Valkoisen talon, ja sen pääkonttori on toiminut siinä siitä lähtien.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valkoinen talo (Turku) Wikimedia Commonsissa
UK Truck Simulator

| UK Truck Simulator |
| --- | --- |

Kehittäjä:  SCS Software
Julkaisija:  SCS Software
Jakelija:  Excalibur Publishing
Pelisarja:  Truck Simulator
Julkaistu:  19. helmikuuta 2010
Lajityyppi:  ajopeli simulaatiopeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 3
Alusta:  Microsoft Windows
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
UK Truck Simulator on SCS Softwaren julkaisema simulaattoripeli, jossa ajetaan rekka-autolla Isossa-Britanniassa ympäri Englantia, Walesia, ja Skotlantia.
Pelin liikenne on vasemmanpuoleinen ja ohjauspyörä on oikealla puolella. Pelin alussa rekalla pitää ajaa ison lastintarjoajayhtiön, Tradeauxin, Transinetin tai Stokesin, alaisena. Alussa yhdestä lastista saa noin 15 % osuuden riippumatta yhtiöstä. Alaisena et voi valita itse haluamiasi lasteja, vaan yhtiö päättää lastin tiedot. Peli muistuttaa paljon German Truck Simulatoria. German Truck Simulatorin tapaan pelillä on virallinen MAN-lisenssi. Peli julkaistiin 19. helmikuuta 2010.
Aiheesta muualla

UK Truck Simulator MobyGamesissa (englanniksi)
Stefan Olsdal

Stefan Olsdal
Stefan Alexander Bo Olsdal (31. maaliskuuta 1974 Göteborg) on rockyhtye Placebon basisti.
Olsdal asui lapsuutensa Luxemburgissa. Hän kävi Luxemburgin kansainvälistä koulua, jossa opiskeli myös hänen nykyinen yhtyetoverinsa Brian Molko, mutta he eivät tutustuneet toisiinsa vielä koulussa. Myöhemmin Olsdal muutti takaisin Ruotsiin, missä kävi lukion, jonka jälkeen hän muutti Lontooseen opiskelemaan musiikkia.
1990-luvun alussa Olsdal tapasi Brian Molkon sattumalta uudelleen Lontoossa South Kensingtonin metroasemalla. He perustivat yhdessä yhtyeen nimeltä Ashtray Heart. Nimi muutettiin myöhemmin Placeboksi.
Placebon lisäksi Stefan Olsdal tekee myös DJ-keikkoja sekä soittaa elektronista musiikkia Hotel Persona -nimisessä yhtyeessä. Hän nimeää musiikillisiksi vaikutteikseen muun muassa Depeche Moden sekä Eurythmicsin.
Sterilaatiolämpötila

Sterilaatiolämpötila ("tappolämpötila", engl. thermal death point, TDP) on mikrobiologiaan liittyvä käsite, jolla tarkoitetaan tarkoitetaan alinta lämpötilaa, jossa vesisuspensiossa olevat mikrobit kuolevat kymmenessä minuutissa.
Soininvaara

Soininvaara on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Soininvaaroja:
Osmo Soininvaara, poliitikko
Taavi Soininvaara, kirjailija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Soininvaara”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sterky

Sterky on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Anna Sterky (o.s. Nielsen, 1856–1939), tanskalais-ruotsalainen ammattiyhdistysjohtaja, toimittaja ja naisasianainen
Fredrik Sterky (1860–1900), ruotsalainen ammattiyhdistysjohtaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Vaasan rukoushuone

| Vaasan rukoushuone |
| --- | --- |
 Vaasan rukoushuone heinäkuussa 2023.
Sijainti:  Kalastajankatu 5 65100 Vaasa
Koordinaatit:  
Seurakunta:  Vasa Fridsförening r.f. (Laestadianernas Fridsföreningars Förbund)
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vaasan rukoushuone (ruots. Vasa bönehus) on Vaasassa sijaitseva rukoushuone. Se edustaa ruotsinkielistä rauhansanalaislestadiolaisuutta, jonka kattojärjestö on Laestadianernas Fridsföreningars Förbund. Rukoushuoneen omistaa itsenäinen rukoushuoneyhdistys. Rukoushuoneen taustalla toimiva Vasa Fridsförening r.f. on toiminut Vaasassa yli 100 vuoden ajan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vaasan rukoushuone Wikimedia Commonsissa
Rukoushuoneen kotisivut
ULEB Eurocup 2008–2009

ULEB Eurocup 2008–09 oli seitsemäs kausi, joka järjestettiin nimellä ULEB Eurocup. Joukkueita oli 48 ja 22 maata. Edelliskauteen verrattuna joukkueiden määrää siis pudotettiin kuudella. Sarjassa pelasi myös kaksi suomalaista, Teemu Rannikko, jonka joukkueena oli Khimki BC sekä Shawn Huff, joka pelasi Maroussissa. Kauden voitti liettualainen BC Lietuvos Rytas.
Uuno Uljas Seppä

Uuno Uljas Seppä, sukunimi vuoteen 1898 Vikman (6. marraskuuta 1885 Teuva – 3. tammikuuta 1966) oli suomalainen filosofian tohtori ja lyseon lehtori.
Henkilöhistoria

Sepän vanhemmat olivat maanviljelijä Hiskias Wikman ja Aurora Cecilia Caselius. Hän pääsi ylioppilaaksi yksityisesti 1905 Tampereen yhteiskoulusta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1910 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1937.
Seppä toimi Kristiinankaupungissa Kristiinan suomalaisessa yhteiskoulussa suomen kielen ja historian opettajana ja koulun rehtorina 1910–1925. Hän oli Helsingin suomalaisen normaalilyseon historian, yhteiskuntaopin sekä kansantaloustieteen vanhempana lehtorina 1929–1946 sekä yliopettajana 1946–1949 ja toimi myös koulun yliopettajakunnan sihteerinä. Seppä kirjoitti artikkeleita muun muassa Uusi Suomi, Ilkka ja Ajan Suunta-lehtiin.
Seppä oli naimisissa 1910–1949 Maria (Maiju) Lucina Jussilan (k. 1949) kanssa ja vuodesta 1955 Sylvi Hakolahden kanssa. Ensimmäisestä avioliitosta syntyneestä pojasta Urmas Uuno Uljas Sepästä (s. 1911) tuli lääketieteen ja kirurgian tohtori.
Teoksia

Nimellä U. U. Seppä:
Oppilaiden itsehallinta : Suomen oppikouluissa sekä Kristiinan suomalaisessa yhteiskoulussa 1911-1925 suoritettu kokeilu, Helsingin yliopiston väitöskirja. WSOY 1937
Suunnitelma valistustyön järjestämiseksi Suomen puolustusvoimissa : kokemuksia ja ehdotuksia. Valtioneuvosto, Helsinki 1940
Me odotamme uutta koulua : taistelu oikeudesta ja yhteiskunnallisesta kasvatuksesta. WSOY 1947
Taistelu oikeudesta. WSOY 1948, teoksen Me odotamme uutta koulua eripainos
Simon Wells

Simon Wells vuonna 1987.
Simon Wells (s. 1961) on brittiläinen elokuvaohjaaja, joka on ohjannut pääasiassa animaatioelokuvia. Hänen tunnetuin elokuvansa lienee Aikakone vuodelta 2002.
Wells kasvoi Cambridgessa kahden yliopisto-opettajan lapsena. Hän on kirjailija H. G. Wellsin lapsenlapsenlapsi. Wells opiskeli Leicester Polytechnicin taidekoulussa, mutta jätti opintonsa kesken työskennelläkseen Richard Williamsin animaatiostudiolla, missä hän aloitti uransa mainosten parissa. Hän oli mukana elokuvan Kuka viritti ansan, Roger Rabbit? tekemisessä ja piirsi storyboardeja Paluu tulevaisuuteen -elokuviin. Animaatioiden ulkopuolelle hän päätyi kuultuaan, että suunnitteilla oli uusi elokuvasovitus hänen esi-isänsä H. G. Wellsin pienoisromaanista Aikakone. Studio piti Wellsin ideoistaan ja hänet valittiin ohjaajaksi. Ohjauskokemus oli tosin niin raskas, että hän kärsi kesken kuvausten hermoromahduksen eikä voinut jatkaa loppuun asti. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2002.
Wellsin ohjaamia animaatioelokuvia ovat muun muassa Balto (1995), Egyptin prinssi (1998) ja Kohti Marsia (2011).
Tummakirjosiipi

| Tummakirjosiipi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Paksupäät Hesperiidae
Alaheimo::  Kirjosiivet Pyrginae
Suku::  Pyrgus
Laji::  alveus
Kaksiosainen nimi
 Pyrgus alveus  (Hübner, 1803) 
Synonyymit
 Hesperia alveus 
Katso myös
   Tummakirjosiipi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tummakirjosiipi (Pyrgus alveus) on paksupääperhosten heimoon kuuluva perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Tummakirjosiiven siivissä on tummanruskealla pohjalla selkeärajaisia valkoisia pilkkuja ja se muistuttaa hyvin paljon muita Pyrgus-suvun lajeja. Lajilla on myös huomattavia ulkonäöllisiä vaihteluita, joiden perusteella se on jaettu useisiin alalajeihin, joita joissakin lähteissä pidetään jopa omina lajeinaan. Yleisesti ottaen tummakirjosiipi on sukunsa vaikeimmin tunnistettavia perhosia. Mansikkakirjosiivestä (Pyrgus malvae) sen erottaa helpoimmin suuremman kokonsa ja myöhäisemmän lentoaikansa perusteella.
Siipien yläpinnat ovat mustanruskeat ja etusiivissä on selvärajaisia, muodoltaan nelikulmaisia, valkoisia täpliä. Takasiivet ovat tummanruskeat lukuun ottamatta tummanharmaata, leveää poikkivyötä. Valkoisia täpliä ei ole tai ne erottuvat hyvin epäselvinä. Siipien alapinnat ovat vihertävän harmaat ja valkotäpläiset. Takasiiven tyviosassa on leveä, vaalea poikkijuova ja siiven keskiosan juovan keskivaiheilla sisäreunassa on matala lovi. Siipiripset ovat valkoiset, suonten kohdilta tummat. Siipien kärkiväli on 26–29 mm.
Toukka on mustaa päätä lukuun ottamatta vihertävä, sitä peittää lyhyt ja tankea karva.
Levinneisyys ja lentoaika

Tummakirjosiipeä tavataan laajalla alueella Pohjois-Afrikasta Espanjan ja Ranskan kautta Keski-Eurooppaan, Balkanille, Baltiaan ja idässä aina Pohjois-Kiinaan ja Jakutiaan saakka. Laji puuttuu Belgiasta Pohjois-Saksan kautta Puolaan ulottuvalta alueelta, Britteinsaarilta sekä suuresta osasta Italiaa. Pohjoismaissa sitä tavataan Norjan keskiosissa, Ruotsin eteläosissa ja itärannikolla sekä Ahvenanmaalla ja eteläisessä Suomessa. Suomessa levinneisyys rajoittuu Ahvenanmaalta ja lounaissaaristosta suunnilleen Turku–Lieksa-linjan eteläpuolelle. Yleisin laji on Ahvenanmaalla, lounaissaaristossa sekä Lounais- ja Kaakkois-Suomessa. Lentoaika on yhtenä sukupolvena heinäkuun alkupuolelta elokuun puoliväliin. Lennon huippu osuu yleensä heinä–elokuun vaihteeseen.
Elinympäristö ja elintavat

Tummakirjosiipiä tavataan lämpimiltä ja kuivilta kukkaniityiltä, harjuilta tai alvareilta, etenkin mansikkaa kasvavilla paikoilla. Se suosii melko karua maastoa ja on esiintymiseltään kaikkialla paikoittainen. Poikkeuksena kuitenkin Itä-Suomessa jotkin elinympäristöt on tavallista kosteampia. Perhoset ovat paikkauskollisia eikä niiden lukumäärä yksittäisellä elinpaikalla ole yleensä kovin suuri. Perhosia on vaikeaa havaita niiden nopean ja maan pinnan lähellä tapahtuvan lennon vuoksi. Ne kuitenkin lepäävät usein kivillä tai ruokailevat matalakasvuisilla kukilla siivet sivuille levitettyinä.
Naaras munii munat yksitellen ravintokasvien lehtien yläpinnoille ja toukat kuoriutuvat paria viikkoa myöhemmin. Hidaskasvuiset toukat elävät silkkirihmalla yhteen sidottujen lehtien välissä, talvehtivat siellä, ja ovat täysikasvuisia kesä–heinäkuun vaihteen tienoolla. Norjan tuntureilla toukkakehitys kestää luultavasti useamman vuoden. Kotelovaihe kestää 2–4 viikkoa.
Laji on suuressa osassa levinneisyysaluettaan pahoin taantunut. Syynä ovat etenkin sopivien elinympäristöjen umpeenkasvu sekä populaatioiden pirstoutumisesta johtuva geenipoolin suppeneminen. Suomessa tummakirjosiipi on vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT), Ruotsissa se on jopa vaarantunut. Tummakirjosiipi kuuluu uhanalaisiin lajeihin myös Saksassa ja Belgiasta se on hävinnyt.
Ravintokasvit

Toukat syövät ruusukasveja, etenkin ahomansikoiden (Fragaria vesca), mutta myös hanhikkien (Potentilla), päivännoutojen (Helianthemum) lehtiä.
Aiheesta muualla

LuontoPortti: Tummakirjosiipi (Pyrgus alveus)
Suomen Perhoset: Tummakirjosiipi
Perhosopas: Tummakirjosiipi (Pyrgus alveus) (Arkistoitu – Internet Archive)
Keskisuomalainen: Tummakirjosiipi[vanhentunut linkki]
UniProt, Taxonomy: Pyrgus alveus (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Siiven alapinta
Ukraina yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 17. | 12 | 15 | 16 | 43 |
Ukraina on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Ennen maan itsenäistymistä sen urheilijat edustivat MM-kilpailuissa Neuvostoliittoa. Ukraina on saavuttanut yhteensä 43 mitalia, joista 12 on kultaisia. Kultamitaleista yhdeksän on saavutettu hyppylajeissa, kaksi pikajuoksuissa sekä yksi seitsenottelussa. Yksittäisistä kisoista maa on menestynyt parhaiten Ateenassa 1997, jossa se oli maitten mitalitilastossa viides.
Ukrainan menestynein urheilija yleisurheilun MM-kilpailuissa on seiväshyppääjä Serhi Bubka, joka voitti jo Neuvostoliittoa edustaessaan kolme kultaa vuosina 1983, 1987 ja 1991 sekä vielä Ukrainan väreissä toiset kolme vuosina 1993, 1995 ja 1997. Žanna Pintusevitš-Block voitti kultaa 200 metrin juoksussa vuonna 1997 ja 100 metrin juoksussa vuonna 2001. Muut ukrainalaiset maailmanmestarit ovat kolmiloikan vuonna 1995 voittanut Inesa Kravets, korkeushypyn vuonna 1999 voittanut Inha Babakova, korkeushypyn vuonna 2005 voittanut Juri Krymarenko, kolmiloikassa vuonna 2011 kultaa voittanut Olha Saladuh’a, vuoden 2013 maailmanmestarit, korkeushyppääjä Bohdan Bondarenko ja seitsenottelija Hanna Melnytšenko sekä korkeushypyn vuonna 2023 voittanut Jaroslava Mahutših’.
Ukrainan MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 Stuttgart | 1 | 0 | 2 | 0 | 1 | 0 | 1 | 1 | 2 | 4 | 11. |
| 1995 Göteborg | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 2 | 0 | 1 | 3 | 9. |
| 1997 Ateena | 1 | 1 | 0 | 1 | 3 | 1 | 2 | 4 | 1 | 7 | 5. |
| 1999 Sevilla | 0 | 0 | 2 | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 | 2 | 4 | 15. |
| 2001 Edmonton | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 3 | 17. |
| 2003 Pariisi | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 3 | 3 | 37. |
| 2005 Helsinki | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 17. |
| 2007 Osaka | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 2 | 0 | 2 | 24. |
| 2009 Berliini | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 36. |
| 2011 Daegu | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | 2 | 11. |
| 2013 Moskova | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | 2 | 0 | 2 | 4 | 10. |
| 2015 Peking | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 1 | 2 | 22. |
| 2017 Lontoo | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 31. |
| 2019 Doha | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 2 | 0 | 2 | 21. |
| 2022 Eugene | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 2 | 31. |
| 2023 Budapest | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | 2 | 14. |
| Yhteensä | 5 | 2 | 9 | 7 | 13 | 7 | 12 | 15 | 16 | 43 | 17. |
Ukrainan MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Serhi Bubka | 3 | 0 | 0 | 3 | 1993–1997 |
| Žanna Pintusevitš-Block | 2 | 1 | 0 | 3 | 1997–2001 |
| Inha Babakova | 1 | 2 | 1 | 4 | 1995–2001 |
| Jaroslava Mahutših’ | 1 | 2 | 0 | 3 | 2019–2023 |
| Bohdan Bondarenko | 1 | 1 | 0 | 2 | 2013–2015 |
| Olha Saladuh’a | 1 | 0 | 1 | 2 | 2011–2013 |
| Inesa Kravets | 1 | 0 | 0 | 1 | 1995 |
| Juri Krymarenko | 1 | 0 | 0 | 1 | 2005 |
| Hanna Melnytšenko | 1 | 0 | 0 | 1 | 2013 |
| Maryna Beh’-Romantšuk | 0 | 2 | 0 | 2 | 2019–2023 |
| Vita Pavlyš | 0 | 1 | 2 | 3 | 1997–2003 |
| Larisa Berežnaja | 0 | 1 | 0 | 1 | 1993 |
| Andri Skvaruk | 0 | 1 | 0 | 1 | 1997 |
| Anžela Balah’onova | 0 | 1 | 0 | 1 | 1999 |
| Iryna Lištšynska | 0 | 1 | 0 | 1 | 2007 |
| Ljudmyla Blonska | 0 | 1 | 0 | 1 | 2007 |
| Julija Levtšenko | 0 | 1 | 0 | 1 | 2017 |
| Oleksandr Bahatš | 0 | 0 | 2 | 2 | 1993–1999 |
| Vitali Kyrylenko | 0 | 0 | 1 | 1 | 1993 |
| Olena Hovorova | 0 | 0 | 1 | 1 | 1997 |
| Vladislav Piskunov | 0 | 0 | 1 | 1 | 1999 |
| Ivan Heško | 0 | 0 | 1 | 1 | 2003 |
| Juri Bilonoh | 0 | 0 | 1 | 1 | 2003 |
| Oleksi Kasjanov | 0 | 0 | 1 | 1 | 2009 |
| Natalija Pohrebnjak * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2011 |
| Olesja Povh’ * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2011 |
| Marija Rjemjen * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2011 |
| H’rystyna Stui * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2011 |
| Ihor Hlavan | 0 | 0 | 1 | 1 | 2013 |
| Ljudmyla Oljanovska | 0 | 0 | 1 | 1 | 2015 |
| Andri Protsenko | 0 | 0 | 1 | 1 | 2022 |
*) Ei henkilökohtaisia mitaleja
Sikakylä

| Sikakylä |
| --- | --- |
 Näkymä Sikakylästä.
 Sikakylä
 Koordinaatit: 62°31.002′N, 22°48.862′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaa
Kunta:  Kurikka
Entinen kunta:  Jalasjärvi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sikakylä on kylä Kurikassa Etelä-Pohjanmaalla entisen Jalasjärven kunnan alueella. Se sijaitsee  Jalasjärven kirkonkylästä eli keskustasta noin neljän kilometrin päässä. Kauimmaisiin taloihin on kymmenkunta kilometriä keskustasta. Virallisesti se kuuluu Jalasjärven kylään. Kylä oli aikoinaan pappilan ja Lammin torpparialuetta ja reunamilla oli muutama itsellinen talo. Yksi näistä oli Kukkola, jonka nimi näkyy edelleen kylällä Kukkolantienä.
Muutama vuosikymmen sitten kyläläiset yrittivät saada käyttöön Kellosaari-nimitystä tai Saarenkylää, mutta Sikakylä oli ja pysyi paikan nimityksenä. Kylän kolmen nimen taustoista on useita tarinoita. Sikakylään kuuluu Heittolan harju ja siellä on yhä mäyrän pesiä. Mäyriä kutsutaan metsäsioiksi ja nimitys Sikakylä saattaisi olla tästä peräisin. Sikatalous ei ole ollut kylän elinkeino, joten kesystä kotieläinsiasta nimi ei voi olla peräisin. Kellosaari-nimitys taas olisi peräisin kylän keskellä olevasta kukkulasta, josta olisi kuulunut kellojen, ilmeisestikin lehmänkellojen, kilkatus kirkonkylälle asti. Olihan alue kirkonkyläisten torpparimaita ja laidunaluetta. Saarenkylä juontuu samasta: kylän keskellä on selkeä (eteläpohjalaisittain) saari eli korkeammalle nouseva kohta.
Aiheesta muualla

Sikakylä Kansalaisen karttapaikka. Maanmittauslaitos. Viitattu 23.4.2010.
Sikakylänraittia Saarentieltä[vanhentunut linkki] ja Sikakyläntieltä kohti Tokerotietä[vanhentunut linkki]
Simon V de Montfort

Simon V de Montfort (1208 – 4. elokuuta 1265) oli Leicesterin kuudes jaarli, joka johti vuosina 1263–1265 kapinaa Englannin kuningas Henrik III:ta vastaan niin sanotun toisen paronien sodan aikana. Hän kaatui Eveshamin taistelussa, joka päättyi kuningasta tukevien joukkojen voittoon. Simon V de Montfort oli ristiretkeilijänä tunnetun Simon IV de Montfortin poika.
Stérnes

Stérnes (kreik. Στέρνες, kath.kreik. Στέρναι, Stérnai) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Stérnes, kylä Kreetan saarella Chanián kunnassa Chanián alueyksikössä
Stérnes, kylä Kreetan saarella Górtynan kunnassa Iraklionin alueyksikössä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Stérnes”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Uuno on numero yksi!

| Uuno on numero yksi! Jaakko Salo |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 2003
 Tuottaja(t): Juha Nikulainen
 Tyylilaji: elokuvamusiikki, huumorimusiikki
 Levy-yhtiö: EMI Finland
Listasijoitukset
  29.
Jaakko Salon muut julkaisut
|   | Uuno on numero yksi! 2003 |   |
Uuno on numero yksi! on kokoelmalevy vuodelta 2003, joka sisältää alaotsikkonsa mukaisesti Jaakko Salon musiikkia Uuno Turhapuro -elokuviin 1973-1998.