Autoliitto
Historiaa

Ensimmäinen yritys suomalaisten autonomistajien yhteenliittymän perustamiseksi tehtiin vuonna 1915, mutta tuolloin keisarilliseen Venäjään kuuluneen Suomen viranomaiset hylkäsivät hakemuksen. Hanke nousi jälleen esille Suomen itsenäistyttyä ja järjestö perustettiin Hotelli Kämpissä Helsingissä marraskuussa 1919 nimellä Finlands Automobil Klubb − Suomen Automobiili Klubi (FAK − SAK). Järjestön käyttökieleksi otettiin ruotsi, koska sen ensimmäiset jäsenet kuuluivat pääosin yhteiskunnan yläluokkaan. Klubi solmi läheiset suhteet Ruotsin Kuninkaalliseen Automobiiliklubiin (KAK). Automobiiliklubi valitsi jäsenensä tiheällä seulalla; käytäntönä oli, että klubin kaksi jäsentä nimesi uuden jäsenehdokkaan ja heidän tuli vakuuttaa, että tämä oli "hyvämaineinen kunnon kansalainen" ja että tämän sivistystaso ja yhteiskunnallinen asema vastasivat jäsenistölle asetettavia vaatimuksia.
Automobiiliklubin ensimmäisessä vuosikokouksessa marraskuussa 1920 kenraali Gustaf Mannerheim kutsuttiin järjestön kunniapuheenjohtajaksi. Myöhemmin kulloinenkin tasavallan presidentti on kutsuttu Autoklubin ja Autoliiton kunniajäseneksi.
Autokannan kasvaessa Automobiiliklubin rinnalle syntyi yleisiä autojärjestöjä. Vuonna 1926 perustettiin Maaseudun Autonomistajien Liitto (MAL) ja vuonna 1927 Yleinen Autoliitto (YAL), joiden toiminnan tarkoitus määriteltiin jokseenkin yhteneviksi Automobiiliklubin kanssa. Autoilujärjestöjen keskinäisistä suhteista kertoo se, että MAL:n ja YAL:n jäsenet olivat oikeutettuja samoihin kansainvälisiin etuihin ja palveluihin kuin AK:n jäsenistö. MAL:n taustavoimina olivat Maataloustuottajain Keskusliitto (MTK) ja monet maatalousalan yritykset ja osuuskunnat, kuten meijerit, myllyt ja teurastamot. Yleinen Autoliitto muutti nimensä vuonna 1951 muotoon Autoliitto – Suomi Touring Club, mutta palasi vuonna 1955 käyttämään vanhaa nimeään. Maaseudun Autonomistajien Liitto puolestaan lyhensi nimensä Maaseudun Autoliitoksi vuonna 1950.
Sotien jälkeen Suomen Automobiiliklubi luopui muuttuneeseen toimintaympäristöön sopimattomasta "valikoitujen ihmisten seura" -toimintamallista ja aloitti jäsenpohjansa aktiivisen laajentamisen. Klubi vaihtoi kielensä ruotsista suomeen vuonna 1945 ja lyhensi nimensä Suomen Autoklubiksi (AK) vuonna 1949. Samana vuonna valmistui Autoklubin jäsenistönsä käyttöön rakennuttama Leppilammen matkailuhotelli Hämeen Härkätien varrelle Tammelaan. Aikanaan tunnettu AK:n toimitusjohtaja oli everstiluutnantti Sven Oskar Lindgren. Siihen saakka varsin Helsinki-keskeiseksi mielletty Autoklubi perusti paikallisosastoja eri puolille Suomea 1940-luvun lopulla. Autoklubin toiminnan tärkeä tukijalka oli autourheilu ja niinpä AK tuki muun muassa suomalaisia Monte Carlo -rallin osanottajia. AK:n Jyväskylän paikallisosasto järjesti ensimmäiset Jyväskylän Suurajot vuonna 1951.
1960-luvun alussa Suomen Autoklubissa oli hieman alle 20 000 jäsentä, Maaseudun Autoliitossa noin 7 000 ja Yleisessä Autoliitossa vajaat 4 000 jäsentä. AK:n, MAL:n ja YAL:n jäsenistö kattoi tuolloin yli puolet kaikista autojen omistajista. Näistä Autoklubin jäsenyys oli arvostetuin, mitä kuvasi, että moni AK:n jäseneksi liittynyt hankki klubin koppalakin jo ennen ensimmäistä autoaan.
Henkilöautojen tuontisäännöstely purettiin vuonna 1962 ja autokannan kehitys kääntyi räjähdysmäiseen kasvuun. Autoilujärjestöjen jäsenkehitys ei kuitenkaan seurannut autokannan nousuvauhtia, vaan päinvastoin autonomistajien järjestäytymisaste romahti. Vuonna 1965 enää noin seitsemän prosenttia autonomistajista kuului johonkin autoilujärjestöön. Edustavuuden väheneminen osui autoilijoiden etuja ajaneiden järjestöjen kannalta huonoon aikaan, koska 1960-luvun puolivälin jälkeen autot ja autoilu joutuivat yhteiskunnallisessa keskustelussa kritiikin kohteiksi. Lisäksi Autoklubi ajautui liiketoiminnassaan hankaluuksiin ja sen johtohenkilöt saivat henkilökohtaisten asioidensa vuoksi negatiivista julkisuutta. Maaseudun Autoliitto ja Yleinen Autoliitto eivät puolestaan enää pystyneet valvomaan riittävän tehokkaasti jäsentensä etuja. Tässä tilanteessa aloitettiin neuvottelut järjestöjen yhdistymiseksi. MAL ja YAL muodostivat Suomen Autoliiton vuonna 1966. Suomen Autoliitto ja Suomen Autoklubi puolestaan yhdistyivät Autoliitoksi vuonna 1972. Autoliitossa oli sen toiminnan alkaessa noin 41 000 jäsentä. 1970-luvun aikana jäsenmäärä laski, mutta se kääntyi – paljolti liiton johdossa silloin toimineiden kenraaliluutnantti Ermei Kannisen ja toimitusjohtaja Heimo Jaakkolan ansiosta – 1980-luvulla jälleen nousuun ja 1990-luvun alun laman aiheuttaman lievän notkahduksen jälkeen Autoliitto oli vuonna 1999 yksi Suomen suurimmista järjestöistä hieman vajaalla 100 000 jäsenellään.
Suomen Autoliitto osallistui Liikenneturvan perustamiseen vuonna 1971. Autoliitto oli yhdessä Liikenneturvan kanssa muun muassa esittämässä turvavöitä koskevaa lakia jo useaan kertaan ennen kuin turvavyöt ja niiden käyttö autoissa määrättiin lain nojalla pakollisiksi. Autoliiton Suomen Autoklubilta perinnökseen saama Leppilammen matkailuhotelli myytiin 1970-luvun puolivälissä. 1990-luvulla Autoliitto oli yksi tieliikennemuseo Mobilian perustajajäsenistä.