Oskari Katajisto
Helsingin kaupunginteatteri > 2000–2013

Katajiston teatteriuran hiljainen kausi päättyi vuosituhannen vaihduttua. Kevätkauden 2000 tapaus oli englantilaisen Mark Ravenhillin näytelmä Shopping & Fucking Maarit Ruikan ohjaamana. Teoksen aiheena on huumeyhteisö. Katajisto näytteli porukan pomoa Markia, joka on luopunut heroiinin käytöstä ja kärsii erittäin vakavista vieroitusoireista. Helsingin Sanomien Maija Alftan oli viehättynyt Katajiston "loistavasta" tulkinnasta huumeista eroon pyrkivänä homoseksuaalina. "Elämänsä roolissa Katajisto tuo mieleen jopa nuoren Marlon Brandon ---", Alftan kirjoitti. Shopping & Fucking sai Helsingin kaupunginteatterin pienellä näyttämöllä kahdeksisen tuhatta katsojaa. Katajisto laihdutti rooliaan varten ja jatkoi laihdutuskuuriaan vielä vuosia esityksen päättymisen jälkeen. Lopulta 183 senttimetriä pitkä mies painoi vain 55 kilogrammaa. Katajisto kuitenkin toipui bulimiastaan pikku hiljaa.
Katajiston ura jatkui nousujohteisena näytelmässä Armfelt (2001), jossa hän näytteli Kustaa III:sta. Nimiosan tulkitsi Santeri Kinnunen. Kappaleesta tuli menestys: se sai noin 18 000 katsojaa ja 66 esityskertaa kahden vuoden aikana. Kajava kehui sekä Katajiston että Kinnusen roolityöt. Näytelmää luonnehdittiin lehdistössä muun muassa adjektiivein "kepeä" ja "taiturillinen". Katajisto näytteli yhdessä Kinnusen kanssa monet pääroolit. "Aina kun meidät laitettiin näyttämölle kahdestaan, yleisö oli myyty", Katajisto kertaa muistelmissaan.
Vuosikymmenen alun menestys sai jatkoa muun muassa näytelmissä Housut pois (2002), Saranat ja sardiinit (2002) ja Nuoruuden suloinen lintu (2003). Kurt Nuotion ohjaama musikaali Housut pois sai yli 60 000 katsojaa ja 87 esityskertaa. Esitysten runsaslukuisuuden tähden tuotannossa oli kaksi miehitystä. Neil Hardwickin ohjaama farssi Saranat ja sardiinit sai lähes sata esityskertaa ja runsaat 70 000 katsojaa. Katajiston roolihahmona oli Riku-Petteri / Roger.
Tennessee Williamsin eroottisesti latautuneessa teoksessa Nuoruuden suloinen lintu Katajisto näytteli Kyllikki Forssellia vastaan itsekeskeistä rattopoikaa. Forssell oli tuolloin jo varsin kokenut näyttelijä ja teatterimaailman legenda; Katajisto koki työskentelyn hänen kanssaan opettavaiseksi.
Pentti Saarikoski on ollut Katajistolle tärkeä taiteellisen inspiraation lähde. Katajisto luki kahdeksanvuotiaana Saarikosken teoksen Kirje vaimolleni salaa vanhemmiltaan ja on siitä lähtien ollut runoilijan ihailija. Vuonna 2003 hän järjesti Lahdessa nelituntisen Saarikoski-seminaarin; siinä kuultiin muun muassa kirjailija Arvo Saloa ja Saarikosken lähipiiriä. Tuija Töyrään ohjaamassa monologinäytelmässä Omaksi kuvakseen (2004) Katajisto näytteli Saarikoskea. Hän kommentoi roolityötään Helsingin Sanomissa 12. elokuuta 2004: ”Mahdollisimman suuren totuuden äärelle ollaan menossa. Meidän Saarikoskestamme tulee myös puhdas, kaunis ja hellä.” Vuonna 2017 julkaistuissa muistelmissaan Katajisto toteaa: "Omaksi kuvakseen -näytelmä jotenkin tyhjensi pankin." Hänen mielenkiintonsa Saarikosken tuotantoa kohtaan alkoi vähitellen laantua.
2000-vuosikymmenen jälkipuoliskolla Katajiston ura kääntyi laskuun. Kevätkaudella 2007 hän tulkitsi julman psykopaattisen Puukko-Mackien roolin Bertolt Brechtin ja Kurt Weillin musiikkinäytelmässä Kerjäläisooppera. Kari Heiskasen ohjaama näytelmä oli Katajiston viimeisiä menestyksiä Helsingin kaupunginteatterissa. Se sai yli 20 000 katsojaa. Teoksessa näyttelivät Katajiston lisäksi muun muassa Riitta Havukainen, Markku Huhtamo, Jyrki Kovaleff ja Marjatta Raita.
Oskari Katajisto irtisanottiin Helsingin kaupunginteatterista vuonna 2013, jolloin hän oli saanut kolmannen varoituksensa. Loppuvuosinaan Katajisto näytteli Studio Pasilan farsseissa, joiden arvostelumenestys oli heikonlaista. Hänen viimeinen näytelmänsä oli Kipupiste, joka sai ensi-iltansa pienellä näyttämöllä syyskuussa 2013.