stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Äärellisten yksinkertaisten ryhmien luokittelu
Todistuksen historia > Gorensteinin ohjelma

Vuonna 1972 Gorenstein aloitti ohjelman, jolla saatetaan loppuun äärellisten yksinkertaisten ryhmien luokitteluongelma, joka sisältää seuraavat 16 kohtaa:
Ryhmät, joiden 2-rankki on pieni. Tämä teki suurimmaksi osaksi Gorenstein ja Harada, jotka luokittelivat ryhmät, joiden sektionaalinen 2-rankki on korkeintaan neljä. Suurimman osan tapauksista, joissa 2-rankki on korkeintaan kaksi, oli jo tehty kun Gorenstein julkaisi ohjelmansa.
2-tasojen puoliyksinkertaisuus. Ongelmana on todistaa, että yksinkertaisen ryhmän involuution keskittäjän 2-taso on puoliyksinkertainen.
Parittoman karakteristikan standardimuoto. Jos ryhmällä on involuutio ja 2-komponentti joka on Lien tyyppinen paritonta karakteristikaa oleva ryhmä, on tavoitteena osoittaa, että sillä on involuution keskittäjä "perusmuodossa", eli involuution keskittäjällä on komponentti, joka on Lien tyyppinen parittomalla karakteristikalla ja että sillä on keskittäjä, jonka 2-rankki on yksi.
Paritonta tyyppiä olevien ryhmien luokittelu. Ongelmana on osoittaa, että jos ryhmällä on involuution keskittäjä "standardimuotoa", niin ryhmä on Lien tyyppinen ja paritonta karakteristikaa. Ongelman ratkaisi Aschbacherin klassinen involuutiolause.
Kvasi-standardi muoto
Keskeiset involuutiot
Alternoivien ryhmien luokittelu
Jotkut sporadiset ryhmät
Ohuet ryhmät. Vuonna 1978 Aschbacher luokitteli yksinkertaiset ohuet äärelliset ryhmät eli ne, joiden 2-lokaali p-rankki on enintään 1 parittomille alkuluvuille p.
Ryhmät, joilla on vahva p-upotettu aliryhmä kun p on pariton.
Signalizer funktorin metodi parittomille alkuluvuille. Suurin hankaluus on todistaa signalizeri funktorin teoreema ei-ratkeaville signalizer funktoreille. Tämän ratkaisi McBride vuonna 1982.
Karakteristikaa p tyyppisten ryhmien luokittelu. Tämä ongelma on ryhmillä, joilla on vahva p-upotettu 2-lokaali aliryhmä, kun p on pariton. Ongelman ratkaisi Aschbacher.
Kvasiohuet ryhmät. Kvasiohut ryhmä on sellainen, että sen 2-lokaaleilla aliryhmillä on p-rankki enintään kaksi kaikilla alkuluvuilla p, ja ongelmana on luokitella yksinkertaiset karakteristikan kaksi tyyppiset ryhmät. Nämä luokitteli Aschbacher ja Smith vuonna 2004.
Ryhmät, joiden 2-lokaali 3-rankki on pieni. Tämän ratkaisi suurimmaksi osaksi Aschbacherin trikotomialause ryhmille, joilla e(G)=3. Todistuksen suurin muutos oli että 2-lokaali 3-rankki on korvattu 2-lokaalilla p-rankilla parittomille alkuluvuille p.
3-alkioiden keskittäjät standardissa muodossa. Tämän ongelman ratkaisi suurimmaksi osaksi trikotomialause.
Karakteristikan 2 tyyppisten yksinkertaisten ryhmien luokittelu. Tämän ratkaisi Gilmanin–Griessin lause, missä 3-alkiot korvattiin p-alkioilla, missä p on pariton alkuluku.
Toisen sukupolven luokittelu

Lauseen todistusta sellaisena kuin se oli vuonna 1985 voidaan pitää ensimmäisen sukupolven todistuksena. Koska kyseinen todistus on äärimmäisen pitkä, matemaatikot ovat käyttäneen paljon aikaa löytääkseen yksinkertaisemman, niin sanotun toisen sukupolven todistuksen. Tämän yrityksen laittoi liikkeelle Daniel Gorenstein.
Vuoteen 2005 mennessä on julkaistu kuusi nidettä toisen sukupolven todistuksesta. On arvioitu, että toisen sukupolven todistuksesta tulisi noin 5000 sivua pitkä. Aschbacher ja Smith kirjoittivat kaksi nidettä kvasiohuista tapauksista siten, että nuo niteet voivat olla osana toisen sukupolven todistusta.
Gorenstein ja hänen työtoverinsa ovat antaneet useita syitä sille, miksi yksinkertaisempi todistus on mahdollinen.
Tärkein tekijä on se, että ongelman lopullinen muotoilu on tiedossa. Yksinkertaisempia tekniikoita voidaan käyttää saavuttamaan tutut tulokset.
Koska lopputulos tiedetään, alkuperäisestä todistuksesta voidaan karsia pois turhat osuudet ja päällekkäin menevät osat.
Äärellisten ryhmien tutkijoilla on käytössä enemmän tekniikoita todistuksen löytämiseen.
Ascbacher on kutsunut matemaatikoiden Ulrich Meierfrankenfeld, Bernd Stellmacher, Gernot Stroth ja muutamien muiden tekemää luokittelua kolmannen sukupolven todistukseksi. Yksi tämän projektin tarkoituksista on käsitellä kaikki karakteristikan kaksi tapaukset amalgaami-menetelmällä.
Toisen sukupolven luokittelu > Miksi todistus on niin pitkä?

Gorenstein on keskustellut syistä, miksi ei ehkä ole olemassa lyhyttä tapaa todistaa kompaktien Lien ryhmien luokittelua.
Luonnollisin syy on se, että yksinkertaisten ryhmien lista on melko monimutkainen.
Atiyah ja muut ovat ehdottaneet, että luokittelu voisi olla helpommin saavutettavissa konstruoimalla geometrisiä objekteja joissa ryhmät toimivat ja sitten luokitella nämä rakenteet. Ongelma on siinä, että toistaiseksi kukaan ei ole löytänyt selkeää uniformaalia kuvausta näille yksinkertaisille ryhmille samaan tapaan kuin on olemassa parametrisointi kompakteille Lien ryhmille Dynkinin kaavion avulla.
Toinen ehdotettu tapa todistuksen yksinkertaistamiseen on käyttää esitysteoriaa.
Ongelma tässä on se, että esitysteoria näyttää kontrolloivan hyvin tiukasti ryhmän aliryhmiä toimiakseen kunnolla.
Pienten rankkien ryhmille on olemassa tällainen kontrolli ja esitysteoria toimiikin hyvin, mutta isommille rankeille tässä ei ole onnistuttu.
Aiheesta muualla

ATLAS of Finite Group Representations. Tietokanta äärellisten yksinkertaisten ryhmien ominaisuuksista.
Elwes, Richard: An enormous theorem: the classification of finite simple groups, Plus Magazine, Issue 41, December 2006. Maallikoille suunnattu artikkeli.
Madore, David (2003): Orders of nonabelian simple groups. (Arkistoitu – Internet Archive) Sisältää listan kaikista epäkommutatiivisista yksinkertaisista ryhmistä kertalukuun 1010 asti.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Classification of finite simple groups
Käännös suomeksi
Kookospähkinä

Kookospähkinä ulkoa ja sisältä.
Kookospähkinä on kookospalmun hedelmä. Kasvitieteellisesti se on rakenteeltaan luumarja. Hedelmän karkeasta, punaruskeasta kuidusta valmistetaan naruja ja mattoja, ja hedelmän suurta siementä käytetään monin eri tavoin ravintona.
Kookospähkinän sisältö

Kookospähkinässä on uloimpana ohuen eksokarpin eli kuoren sisällä kuituinen mesokarppi, joka on pähkinän kuituraaka-aineen lähde. Kuitukerroksen sisällä on kova endokarppi eli luumarjan ”kivi”. Endokarpin sisällä on suuri ohutkuorinen siemen, jossa on syötävä siemenvalkuainen.
Ravintokäyttö

Siemenvalkuaisen lisäksi kookospalmun siemen sisältää kirkasta nestettä, jota myydään kookosvetenä. Kasvitieteilijät kutsuvat nestettä kookosmaidoksi. Sitä käytetään usein sellaisenaan janojuomana.
Elintarvikkeena tunnettu kookosmaito sen sijaan on siemenvalkuaisesta jauhamalla, puristamalla ja uuttamalla saatua valkoista nestettä. Tuotteen viskositeetti voi vaihdella hyvin maitomaisesta lähes jähmeään; jälkimmäistä myydään myös ”kookoskermana”. Kookosmaitoa ja -kermaa käytetään paljon etenkin thaimaalaisessa ruuassa hyvin samaan tapaan kuin kermaa ja maitoa länsimaisessa keittiössä.
Siemenvalkuaista voidaan myös raastaa, jolloin siitä saadaan kookoshiutaleita. Niitä käytetään pääasiassa jälkiruokiin ja makeisiin. Kookospähkinän kuivattu siemenvalkuainen on kopraa.
Valkoinen pähkinäinen kookoksen siemenvalkuainen sisältää noin 35 prosenttia kookosöljyä, joksi se voidaan myös jalostaa eri menetelmillä. Vaikka kookosöljy on kasviperäinen öljy, se poikkeaa olennaisesti useimmista muista kasviöljyistä sikäli, että se sisältää noin 90 % tyydyttyneitä rasvahappoja, joista suuri osa on keskipitkiä rasvahappoja.
Kookospähkinä on tuore, kun ravistettaessa neste hölskyy hedelmän sisällä. Kun hedelmä vanhenee, neste imeytyy siemenvalkuaiseen.
Ravintosisältö

100 grammaa kookospähkinää sisältää:
energiaa 1 481 kJ / 354 kcal
proteiinia – 3,3 g
rasvaa – 33,49 g
tyydyttynyttä rasvaa – 29,70 g
kertatyydyttymätöntä rasvaa – 1,43 g
monityydyttymätöntä rasvaa – 0,37 g
hiilihydraattia – 15,23 g
kuitua – 9,0 g
sokereita – 6,23 g
rautaa – 2,43 mg
kalsiumia – 14 mg
magnesiumia – 32 mg
fosforia – 113 mg
kaliumia 356 mg
sinkkiä – 1,1 mg
C-vitamiinia – 3,3 mg
pantoteenihappoa – 0,300 mg
B6-vitamiinia – 0,054 mg
foolihappoa – 26 μg
tiamiinia – 0,066 mg
riboflaviinia – 0,02 mg
niasiinia – 0,54 mg
Kookoskuidut

Kookoskuitua eli kookospähkinäkuitua saadaan kookospalmun hedelmän kuorikerroksesta. Se on ainoa kaupallisesti merkittävä hedelmäkuitulaji. Kuoren sisäpinnasta kuidut irrotetaan liottamalla, minkä jälkeen ne puhdistetaan hakkaamalla ja häkilöimällä eli suoristamalla ja jaottelemalla niitä piikkiharjalla. Tuhannesta pähkinästä voidaan erottaa noin 140 kilogrammaa hyvää kuitua ja 40 kg harjoihin kelpaavaa kuitua. Kierteisten kuitujen pituus voi olla jopa 250 mm, mutta peruskuidut ovat vain 0,5–1,0 mm pitkiä. Kookoskuituja käytetään mattojen valmistuksessa ja aiemmin myös köysien teossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Miten avaat kookospähkinän? (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Fineli: Kookospähkinän ravintosisältö (Kookoshiutale)[vanhentunut linkki]
Fineli: Kookosmaidon ravintosisältö[vanhentunut linkki]
Kookospähkinän sisältö: 1 eksokarppi, 2 mesokarppi, 3 endokarppi, 4 siemenvalkuainen, 5 alkio
Museomajatalo Rauhala Inn

Rauhalassa on perinteinen itäsuomalainen luontopiha.
Museomajatalo Rauhala Inn sijaitsee Myllykosken aseman vieressä.
Museomajatalo Rauhala Inn Kouvolassa on Suomen vanhin edelleen toiminnassa oleva matkustajakoti. Rauhala on aikakautensa edustajana ainutlaatuinen vielä toimiva majatalo. Se on myös elävä museo selvennä, joka toimii alkuperäisessä suojellussa miljöössä ja matkustajakodiksi rakennetussa talossa.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeinen majoitusliike

Rauhalan arkkitehtuurissa on säilynyt 1930-luvun funktionaalinen muotoilu. Samojen tyyppipiirrosten mukaan rakennettiin muitakin matkustajakoteja suomalaisiin taajamiin yleensä lähelle rautatieasemia, mutta useimmat niistä on jo purettu. Matkustajakoti Rauhalakin rakennettiin Myllykoskelle rautatieaseman viereen vuonna 1934. Sen rakennutti paperimestari Lilja, joka oli aiemmin perustanut Rauhala-nimisiä matkustajakoteja vaimonsa nimiin Suojärvelle, Poriin ja Voikkaalle. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Rauhalasta tuli suomalaisten matkustajakotien tyypillisin nimi.. Nimen alkuperä tulee suuren sodan jälkeisestä maailmasta, missä vaatimattoman majatalon nimenä yleistyi "Pax Inn" – "Rauhan Majatalo" aina Intiaa myöten.lähde?
Suojelukohde

Rakennuksen koko on noin 200 m².lähde?  Alakerrassa on kaksi liikehuoneistoa, joista toiseen tuli alun perin ruokala ja kahvila.milloin? Yläkertaan tuli tyyppipiirrosten mukaan 5 matkustajahuonetta.milloin? Rakennuksen alakerran liikehuoneissa on aikoinaan toiminut lisäksi muun muassa rautakauppa, autokoulu ja valokuvaamo, jotka toimivat edelleenkin Myllykoskella, mutta eri kiinteistöissä.milloin?
Elävä museomajatalo

Majoituksen lisäksi majatalo toimii myös elävänä museona tarjoten vierailijalle kosketuksen 1930-luvun aikaan. Majatalo on pyritty pitämään mahdollisimman alkuperäisessä kunnossa, ja sitä pyritään vaalimaan majatalon entisöintitöillä. Rauhalan alakerrassa on aikoinaan ollut liikehuoneistoja, joissa ovat aloittaneet toimintansa muun muassa Myllykosken rautakauppa, Myllykosken autokoulu ja Kuvaamo Helena.
Paikkakuntalaiset muistelevat, kuinka lapset toimivat sodan aikana lähetteinä tuoden viestejä Rauhalassa majoittuneille päämajan linnoitustoimiston esikuntaupseereille linnoitustoimistosta, joka sijaitsi läheisen Myllykosken paperitehtaan tiloissa.
Rillumarei-aikakauden kulttuurikohde

1950-luvulla talossa asui muun muassa kiertävä komediateatteri Punainen Mylly. Teatterilaisten mukana talossa vierailivat muun muassa Aku Korhonen, Olavi Virta, Tapio Rautavaara, Esa Pakarinen sekä muita rillumarei-muusikkoja.lähde? Talossa vieraili myös paikkakunnalla muusikkopiireissä tunnetuksi tullut kansakoulunopettaja Juha Vainio, joka toimikansakoulun opettajana paikkakunnalla 1960-luvulla.lähde?. 1950-luvun lopulla majatalossa asui Mannerheimin morsiameksi esittäytynyt Kitty Linder pitkiä aikoja huoneessa no 2. Linder kävi kuukausittain nostamassa elatusrahansa paikallisesta KOP:n konttorista, kertoo Matkustajakodin emäntä Eeva Partanen muistelmissaan.
Riku Rantalan ja Tunna Milonoffin Madventures Suomi -matkaoppaassa (Johnny Kniga) Museomajatalo Rauhala Inn on yksi Iltalehden valitsemista suosikkikohteista.  Oppaan mukaan Majatalo Rauhala on klassinen viihdeväkeä kohta vuosisadan palvellut majatalo, joka henkii 1930-luvun tunnelmaa. Mukana entisöintitöissä on ollut paikallisia opiskelijoita. Majataloa säilytetään kuin elävää museota, joten historiaa arvostava seikkailija etsiytyy Rauhalan rauhaan.. Jantso Jokelinin ja Touko Hujasen kirjassa Joutoretki Road Trip kätkettyyn Suomeen (Like 2022) Matkustajakoti Rauhala on yksi rillumarei-ajan majoituskohteista.
Eksoottinen majoituspaikka

Suomen itsenäisyyden juhlavuonna 2017 Rauhala Inn oli vanhin Kouvolassa alkuperäisissä tiloissa edelleen toiminut liike. Se valittiin mukaan Suomi 100-hankkeen Meidän Kymenlaakso -projektiin, jossa esiteltiin sata kymenlaaksolaista yritystä Suomen juhlavuoden merkeissä.
Aiheesta muualla

Kievarimuseo, Kouvola (Arkistoitu – Internet Archive)
Vanhan majatalon vaietut tarinat. Yle.fi, uutiset
Valo palaa edelleen Matkustajakoti Rauhala odottaa yhä kulkijoita Myllykoskella. Yle.fi, uutiset
Museomajatalon nettisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Majatalo Rauhala Inn on avoinna syysyönä.
Alkuperäinen arkkitehtuuripiirros Rauhalan julkisivusta vuodelta 1933. Piirroksen teettäjä oli Rauhalan rakentaja paperimestari Lilja.
Majtalo Rauhalan omistajaperhe vuonna 1965.
Majatalo Rauhalan mainos vuodelta 1934.
Hans Platz

Hans Platz (n. 1570 Saksa tai Hollanti – 1620) oli kauppias ja Turun pormestari. Hän tuli Turkuun 1587, ja hänet mainitaan kauppiaana vuonna 1612. Hän toimi Turun pormestarina 1616–1620. Platz oli myös kultaseppä.
Platz oli tiedettävästi kahdesti naimisissa. Ensimmäisessä avioliitossa hän oli Anna Hansdotterin kanssa vuoteen 1595 asti, toisessa avioliitossa Brita Henriksdotter Storckin kanssa kuolemaansa asti.
Platzin talon on arveltu sijainneen nykyisen Rettingin palatsin alla, jossa nykyään toimii Aboa Vetus Ars Nova museo.
Platz kuoli vuonna 1620. Hänet haudattiin Turun tuomiokirkkoon 3. tammikuuta 1621.
Ahola

Ahola tarkoittaa seuraavia asioita:
Maantieteellisiä paikkoja

Ahola, Juhani Ahon ja Venny Soldan-Brofeldtin nykyään museona toimiva asuintalo Järvenpäässä
Ahola, Posion kunnan keskustaajama
Ahola, kylä Haapajärvellä
Ahola, kylä Joutsenossa
Ahola, kylä Kuusamossa
Ahola, kylä Lappajärvellä
Ahola, kylä Laukaassa
Ahola, kylä Sallassa
Ahola, Pieni-Saklina, entinen kylä Venjoella Inkerissä.
Ahola-nimisiä henkilöitä

Aapo Ahola (s. 1999), jääkiekkoilija
Aarne Ahola (1910–1994), Mannerheim-ristin ritari
Aleksanteri Ahola (s. 1995), koripalloilija
Aleksanteri Ahola-Valo (1900–1997), monialainen taiteilija
Annukka Ahola (s. 1955), säveltäjä ja oopperalaulaja
Antti Ahola (1874–1934), Haapavedeltä kotoisin ollut seppä ja maastohiihtäjä
Ari Ahola (s. 1949), kirjailija
Armi Ahola (s. 1968), pesäpalloilija ja pelinjohtaja
Arvo Ahola (1908–1998), Mannerheim-ristin ritari
Asmo Ahola (s. 1964), kestävyysjuoksija
Auri Ahola (s. 1984), balettitanssija ja saamelaiskulttuurin läänintaiteilija
Daniel Ahola (s. 1996), valokuvaaja, dokumentaristi, elokuvaaja, podcast-isäntä ja YouTube-videoiden tekijä
Eero Ahola (s. 1940), päätoimittaja, Karprint Oy:n hallituksen puheenjohtaja
Eero Ahola (s. 1999), kuulantyöntäjä ja kiekonheittäjä
Eira Ahola (1910–1982), tekstiilitaiteilija
Erkki Ahola (1922–2017), vuorineuvos, Valion pääjohtaja
Harri Ahola (s. 1968), jääkiekkovalmentaja
Hilkka-Liisa Ahola (1920–2009), keramiikkataiteilija
Inga Sulin-Ahola (s. 1945), näyttelijä ja laulaja
Janne Ahola (s. 1969), iskelmäsanoittaja
Janne Ahola (s. 1987), jalkapalloilija
Jari Ahola (s. 1976), näyttelijä ja laulaja
Jarkko Ahola (s. 1977), Teräsbetonin, Northern Kingsin ja AHOLA-yhtyeen laulaja
Jenni Ahola (s. 1976), malli
Jouko Ahola (s. 1970), voimamies ja näyttelijä
Juha-Matti Ahola (s. 1984), muusikko ja kamppailulajien opettaja
Jussi Ahola (s. 1940), teollinen muotoilija
Kalle Ahola (s. 1972), Don Huonot -yhtyeen laulaja
Kari Ahola (1953–2015), televisiokuvaaja
Keijo Ahola, Timo Jämsen (1942–2012), rocklaulaja ja kitaristi
Laura Ahola (s. 1989), pika- ja aitajuoksija
Matti Ahola (s. 1943), kenraaliluutnantti
Mika Ahola (s. 1974), endurokuljettaja
Mikko Ahola (s. 1979), korkeushyppääjä
Outi Ahola, Outi Popp (s. 1957), radio- ja televisiotoimittaja, kirjailija ja sanomalehtikolumnisti
Pentti Ahola (1919–1972), arkkitehti
Pentti Ahola (1929–2012), pianisti
Pentti T. Ahola (1912–1978), merikapteeni, yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Peter Ahola (s. 1968), jääkiekkoilija
Petra Ahola (s. 1983), näyttelijä
Roland Ahola (s. 1947), koripalloilija
Sami Ahola (s. 1968), pesäpalloilija
Sanni Ahola (s. 2000), jääkiekkomaalivahti
Santeri Ahola (s. 1992), jalkapalloilija
Simbri Ahola (1894–1967), Posti- ja lennätinlaitoksen pääjohtaja 1943–1962
Suvi Ahola (s. 1959), toimittaja ja kirjallisuuskriitikko
Sylvester Ahola (1902–1995), amerikansuomalainen trumpetisti
Teija-Tuulia Ahola (s. 1963), kuvataiteilija
Tommi Ahola (s. 1980), salibandyn pelaaja
Topias Ahola (s. 1996), suunnistaja
Urpo Ahola (1905–1970), näytelmäkirjailija
Wilho Ahola (1877–1956), vakuutusneuvos
Väinö Kristian Ahola (1894–1965), metsänhoitaja, ylitarkastaja, metsäneuvos
Yrjö Ahola, taiteilijanimi Irian Ristubardni (1907–1982), Inarissa asunut puutarhuri ja taidemaalari
Muita merkityksiä

Ahola, suomalainen rock-yhtye
Ahola Transport, suomalainen kuljetusyhtiö First North -listalla
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ahola”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Werner Aspenström

| Werner Aspenström |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. marraskuuta 1918 Norrbärke, Ruotsi
Kuollut: 25. tammikuuta 1997 (78 vuotta)
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  runoilija kirjailija näytelmäkirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Werner Aspenström (s. 13. marraskuuta 1918 Norrbärke, Ruotsi – 25. tammikuuta 1997) oli ruotsalainen runoilija ja kirjailija. Hän oli Ruotsin akatemian jäsen.
Aspenström harrasti miniatyyrirunoutta. 1940-luvun kokoelmassa hän oli pessimisti, mutta myöhemmin hänen ilmaisunsa oli klassisen puhdasta. Hän kirjoitti myös näytelmiä, kuunnelmia ja esseitä.
Aspenströmin kokoelmista Fragmentarium on pieni joulukirja, joka ei ollut julkisesti myynnissä vaan se oli tarkoitettu ystäville ja Bonnierin henkilökunnalle. Kari Aronpuro on suomentanut siitä otteita.
Suomennettu tuotanto

Aspenströmin runoja ovat suomentaneet antologioihin ja muihin julkaisuihin muun muassa Kari Aronpuro ja Pentti Saarikoski.
Hamletin olisi pitänyt kuolla ensimmäisessä näytöksessä.  Suomentanut Pentti Saarikoski. Helsinki:  Otava, 1985.  ISBN 951-1-08267-1
Vuosikertomus – runoja kuudelta vuosikymmeneltä.  Suomentanut Kari Aronpuro. Helsinki:  ntamo, 2011.  ISBN 978-952-215-161-2
Turun Aikuiskoulutuskeskus

Turun Aikuiskoulutuskeskus (Turun AKK) on varsinaissuomalainen aikuiskoulutuskeskus, jossa voi opiskella perus-, ammatti- tai erikoisammattitutkintoja useilla eri koulutusaloilla (ks. lista alempana). Turun AKK:hon voi hakea opiskelemaan milloin tahansa, ympäri vuoden. Turun AKK:lla on myös oma oppisopimustoimisto.
Vuosittain oppilaitoksessa suoritetaan noin 800 koko tutkintoa, tuhansia tutkinnon osia sekä erilaisia kortteja, pätevyyksiä ja sertifikaatteja. Koulutusta järjestetään Artukaisissa Turussa kahdessa rinnakkaisessa kiinteistössä. Yritysasiakkaiden on mahdollista ostaa myös räätälöityjä koulutuksia. Tarpeen tullen koulutuksia voidaan järjestää myös yritysten omissa tiloissa.
Turun AKK:n koulutusalat

Kasvatus-, sosiaali- ja terveysala
Liiketoiminta, kauppa ja hallinto
Kone- ja tuotantotekniikka
Lupa- ja korttikoulutukset
Matkailuala
Nosturikoulutus
Ohjaava koulutus ja maahanmuuttajakoulutus
Puhtaus- ja kiinteistöpalveluala
Rakennusala
Sähkö- ja automaatiotekniikka
Talotekniikka
Turvallisuusala
Aiheesta muualla

Turun Aikuiskoulutuskeskuksen verkkosivut
De Moivren kaava

De Moivren kaava antaa yksinkertaisen tavan laskea kompleksiluvun potenssi. Jos kompleksiluku  z esitetään napakoordinaattimuodossa
 z=r(\cos \theta +i\sin \theta )\,,
voidaan sen  n:s potenssi laskea de Moivren kaavasta:
 z^{n}=r^{n}(\cos(n\theta )+i\sin(n\theta ))\,.
De Moivren kaava toimii myös toiseen suuntaan ja mahdollistaa juurten ottamisen kompleksiluvuista.
Kirjallisuutta

Spiegel, Murray R.; Lipschutz, Seymour; Schiller, John J.; Spellman, Dennis: Complex Variables.  (Shaum's Outline Series)  McGraw-Hill Book Company, 2009 (1964).  ISBN 978-0-07-161569-3
Rikkonen, Harri: Matematiikan pitkä peruskurssi II – Reaalimuuttujan funktioiden differentiaalilasku.  Helsinki:  Otakustantamo, 1969.  ISBN 951-671-022-0
Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013) (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry.. ISBN 978-952-7010-12-9  ISBN 978-952-7010-13-6 (pdf)
Turun Nuori Teatteri

Turun Nuori Teatteri sijaitsee samassa entisessä Turun Kivipainon talossa kuin Linnateatteri.
Turun Nuori Teatteri (ruots. Åbo Unga Teater) on Turussa toimiva ammattijohtoinen harrastajateatteri. Aiemmin myös nimillä Turun Lapsi- ja Nuorisoteatteri ja Turun Lapsiteatteriyhdistys toiminut teatteri on perustettu vuonna 1972.
Teatterin esityksiä järjestetään Ursininkadun teatteritilan lisäksi mm. Ravintola Samppalinnan terassilla, Kakolanmäellä (vuoteen 2009 asti) sekä kesästä 2012 myös ravintola Teinin sisäpihalla.
Toiminta

Teatteri tekee vuosittain 5–8 produktiota erilaisille yleisöille päiväkoti-ikäisistä aikuisiin. Teatterin vuosittainen  katsojamäärä 20 000–25 000. Teatterin toiminnassa on vuositasolla mukana yli 300 lasta ja nuorta, ja toiminta on kaksikielistä. Esitysten lisäksi Turun Nuori Teatteri järjestää taiteen perusopetusta peruskouluikäisille.
Palkinnot

Teatteri on saanut Turun kaupungin taidepalkinnon ja Mannerheimin Lastensuojeluliiton Varsinais-Suomen piirin ITU-palkinnon. Lisäksi teatteri on saanut lukuisia kunniamainintoja teatterialan tapahtumissa. Turun Nuorelle Teatterille myönnettiin vuoden 2012 Thalia-gaalassa vuoden harrastajateatteripalkinto.
Aiheesta muualla

Teatterin kotisivu
2012 Thalia-gaalassa palkitut (Arkistoitu – Internet Archive)