stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Felix Lian Khen Thang

Felix Lian Khen Thang (s. 25. joulukuuta 1959) on myanmarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Mandalayn arkkihiippakuntaan 23. helmikuuta 1990 ja inkardinoitiin Hakhan hiippakuntaan 21. marraskuuta 1992. Hänet nimitettiin Hakhan vihkipiispaksi sekä Fesseën titulaaripiispaksi 3. maaliskuuta 2006, ja piispaksi vihkiminen seurasi 6. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Salvatore Pennacchio, jota avustivat Paul Zingtung Grawng ja Nicholas Mang Thang.
Lian Khen Thang sai 22. toukokuuta 2010 nimityksen Kalayn piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 29. kesäkuuta.
Elli Malm

| Elli Malm> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Elisabeth Sola
Syntynyt: 17. syyskuuta 1881 Jyväskylä
Kuollut: 4. maaliskuuta 1960
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1899–1909
Elli Malm, oik. Elisabeth Sola (17. syyskuuta 1881 Jyväskylä – 4. maaliskuuta 1960) oli suomalainen näyttelijä. Hänen ominta alaansa olivat traagiset tehtävät.
Elämä ja ura

Elli Malmin vanhemmat olivat työnjohtaja Petter Malm ja Maria Riipinen.
Maaningalla syntynyt Petter Malm oli saanut vieraskielisen nimensä palvellessaan Suomen Kaartissa. Hän kuului Mönkkösen talonpoikaissukuun. Maria Riipinen oli Rautalammelta. Malmin perhe muutti 1885 Jyväskylästä Helsinkiin. Elli Malm pääsi Kaarola Avellanin oppilaaksi vuonna 1898, ja sitä kautta Suomalaiseen Teatteriin, eli Suomen Kansallisteatterin edeltäjään. Kaarlo Bergbom mieltyi näyttävään Elli Malmiin, ja tämä sai näytelläkseen monentyyppisiä rooleja vaihtelevalla menestyksellä. Samoihin aikoihin teatteriin liittyi monia nuoria lahjakkaita näyttelijöitä, kuten Helmi Tähtinen, Elli Tompuri, Jussi Snellman ja Pekka Alpo. Malm siirtyi Suomalaiseen Maaseututeatteriin 1904 ja näytteli siellä vuosikymmenen loppuun.
Malmin rooleja olivat muun muassa nimiosat näytelmissä Lucretia Borgia ja Samarialaisnainen. Hän näytteli myös Roxanen osan näytelmässä Cyrano de Bergerac ja Violan osan komediassa Loppiaisaatto. Vuonna 1901 Suomalainen Teatteri esitti Aleksis Kiven tuotannosta kaksi vaille suurta huomiota jäänyttä teosta: Canzio ja Yö ja päivä. Edellisessä Malm näytteli Marcian roolin ja jälkimmäisessä Kertun roolin.
Malm oli erityisen hermoherkkä ja eläytyi rooleihinsa jopa niin paljon, että se vaaransi hänen terveytensä. Näytellessään kuningatarta Sofokleen Antigonessa hän kiihtyi siinä määrin, että hän pyörtyili. Kun sama toistui useana iltana, lääkärin oli pakko kieltää häneltä kyseisen roolin näytteleminen. Ammattitaidon lisääntyessä Malm alkoi hallita hermonsa.
Elli Malm avioitui oopperalaulaja Wäinö Solan kanssa vuonna 1906. Pariskunnalle syntyi kaksi poikaa ja kaksi tytärtä seitsemän vuoden aikana, ja seitsemän vuotta myöhemmin vielä tytär. Elli Malm valitsi perheenäidin työn ja jätti teatterin vuonna 1909. Lapsista Pentti Sola menestyi muusikkona.
Aiheesta muualla

Yle : Sininen laulu : Sola Wäinö : Näyttämökokemusta
Kalterijääkäri - oopperatenori Wäinö Sola joutuu vankilaan vuonna 1916
Estofilia

Estofilia on Suomen Tallinnan-suurlähetystön julkaisema tietopankki, joka sisältää tietoja sadasta Virossa vaikuttaneesta suomalaisesta. Hankkeen on tuottanut lehdistöneuvos Hannele Valkeeniemi Suomen suurlähetystöstä. Sivusto on viron- ja suomenkielinen.
Henkilöt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Harri Aaltonen  Kristian Agricola  August Ahlqvist  Esko Aho  Timo Arjas  Alpo Asikainen  J. R. Aspelin  Martti Asunmaa  Matti Autio  Jaakko Blomberg  G. Fr. von Böningh  A. R. Cederberg  Sirppa-Leena Eloranta  Elsa Enäjärvi-Haavio  Anto Eskola  A. A. Granfelt  J. G. Granö  Claës Gripenberg  Rafael Haarla  Tarja Halonen  Seppo Heikinheimo  Vilho Helanen  Joakim Helenius  Klas Kristersson Horn  Antti Häkli  Antti Jalava (Almberg)  Johannes  Oke Jokinen  Aino Kallas  Pentti Kangasluoma  Otso Kantokorpi  Kauko Kare  Jaakko Kaurinkoski  Urho Kekkonen  |  Mika Keränen  Lauri Kettunen  Raili Kilpi-Hynynen  Esko Kivikoski  Veli O. Klami  Mauno Koivisto  Aaro Korkeakivi  Julius Krohn  Kaja Kunnas  Seppo Kuusisto  Uolevi Lassander  Eino Leino  Juice Leskinen  Pekka Lilja  Eva Lille  Armas Lindgren  O. W. Louhivuori  Matti Lukkari  Tapani (Stefan) Löfving  O. A. F. Lönnbohm  Elias Lönnrot  Liisa Löyttyniemi  Ilmari Manninen  Anu Marttila  Kerttu Mustonen-Hukki  Tapio Mäkeläinen  Aino Mälkönen  Ulla-Maija Määttänen  Kirsti Narinen  Sakari Neuvonen  Algot Niska  J. J. Nordström  Sofi Oksanen  Esko Ollila  |  Albert Penttilä  Lauri Posti  Väinö Purje  Hilma Rantanen-Pylkkänen  Heikki Rausmaa  Erkki Reijonen  Lauri Kr. Relander  Mikko Repo  Harri Rinne  Eero Riuttala  Mimmi Rütli  Eliel Saarinen  Rosa Salmelin  Juhani Salokannel  Mikko Savikko  Michael Savonius  Kalervo Siikala  Wäinö Sola  Aku Sorainen  P. E. Svinhufvud  A. M. Tallgren  Viljo Terkki  Seppo Tiinonen  Aukusti Tuominen  Väinö Valve  Jouko Vanhanen  Pekka Vapaavuori  Emil Vesterinen  Kustaa Vilkuna  A. O. Väisänen  Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen  Seppo Zetterberg  |
Aiheesta muualla

Estofilia 100 -sivusto
Pekka Linnainen: Estofilia-galleria kertoo enemmän kuin lupaa Estofennia.  13.6.2018. Viitattu 14.6.2018.
Mikko Ketola: Suolaista ja makeaa Suomen ja Viron yhteyksistä 30.9.1999. Agricola – Suomen humanistiverkko. Viitattu 4.6.2018. (suomeksi)
Espoonlahden terveysasema

| Espoonlahden terveysasema |
| --- | --- |
 Espoonlahden terveysaseman sisäänkäynti.
Osoite:  Merikansantie 4, 02320 Espoo
Sijainti:  Espoonlahti, Espoo
Koordinaatit:  60.1490°N, 24.6604°E
Espoonlahden terveysasema
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Espoonlahden terveysasema on Espoon Espoonlahden kaupunginosassa toimiva kaupungin terveysasema.
Espoonlahden terveysaseman rakennus.
Espoonlahden länsiosassa toimii myös Kivenlahden terveysasema.
Aiheesta muualla

Hätätilanteet (espoo.fi)
Terveysasemat Espoossa (espoo.fi)
Service Map: Espoonlahden terveysasema (Espoonlahti Health Station) (englanniksi) (hel.fi)
Espoonlahden terveysasema (facebook.com)
Einstürzende Neubauten

| Einstürzende Neubauten |
| --- | --- |
 Einstürzende Neubauten esiintymässä Portossa 2008.
Tiedot
Toiminnassa:  1980–
Tyylilaji:  industrial, dark ambient
Kotipaikka:  Berliini, Saksa
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Blixa Bargeld   Alexander Hacke   N.U. Unruh   Jochen Arbeit   Rudi Moser  
Entiset jäsenet:  Beate Bartel   Gudrun Gut   F.M. Einheit   Mark Chung   Roland Wolf  
Levy-yhtiö:  ZickZack   Mute   ROIR   Potomak  
Aiheesta muualla
www.neubauten.org
Infobox OKNimi-testi OK: 
Einstürzende Neubauten (”Sortuvat uudisrakennukset”) on vuonna 1980 Länsi-Berliinissä perustettu industrialyhtye. Yhtyeen musiikkia on kuitenkin vaikea lokeroida, sillä sen äänimaailma koostuu tavanomaisten instrumenttien lisäksi erinäisistä itsetehdyistä soittimista ja muun muassa rakennustyökalujen äänistä. Yhtyeen alkupään tuotanto sivuaakin myös noise-musiikkia.
Yhtye on esiintynyt Suomessa kolme kertaa: vuonna 1984 Lepakossa, 24.4.2008 Tavastialla Helsingissä ja 2010 Tampereen Pakkahuoneella.
Jäsenet

Blixa Bargeld (Christian Emmerich) (alkuperäisjäsen)
Alexander Hacke (Alexander von Borsig)
N.U. Unruh (Andrew Chudy) (alkuperäisjäsen)
Jochen Arbeit
Rudi Moser
Tuotanto

Stahlmusik (1980)
Kollaps (1981)
Zeichnungen des Patienten O. T. (1983)
Halber Mensch (1985)
Fünf Auf der Nach Oben Offenen Richterskala (1987)
Haus der Lüge (1989)
Tabula Rasa (1993)
Ende Neu (1996)
Silence is Sexy (2000)
Perpetuum Mobile (2004)
Kalte Sterne -early recordings- (2004)
The Jewels (2006-2007)
Alles wieder offen (2007)
Lament (2014)
Alles in Allem (2020)
Rampen: apm (alien pop music) (2024)
Tuotanto > EP

Thirsty Animal, (Einstürzende Neubauten & Lydia Lunch), 1982
Interim (1993)
Malediction (1993)
Total Eclipse of the Sun (1999)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivut
Eläinten täyttäminen

Täytettyjä afrikkalaisia eläimiä Bourgesin luonnontieteellisessä museossa.
Eläinten täyttäminen eli taksidermia on taiteenlaji, joka käyttää materiaalina kuollutta eläintä, pyrkii säilyttämään eläimen ulkomuodon ja tekemään eläimestä esineen. Eläimen sisäelimet ja valtaosa luustosta poistetaan. Nahka jätetään, ja sen sisälle laitetaan muita aineita tukemaan ja antamaan muotoa. Täytettyjen eläinten on asennollaan tarkoitus muistuttaa eläviä eläimiä, ja usein eläintentäyttäjän taidon mittana on se, miten elävännäköisiä hän onnistuu eläimistä tekemään. Täytetylle eläimelle tehdään useimmiten alusta tai kiinnike. Silmät poistetaan ja korvataan lasisilmillä.
Historia

Eläimiä on täytetty tuhansia vuosia osana hautajais-, uhraus- ja palvontamenoja. Ranskalainen ornitologi Jean-Baptiste Bécœur kehitti 1700-luvulla niin kutsutun Bécoeurin reseptin, arsenikkipohjaisen säilöntäaineen, jolla saatiin estettyä lihaa syövien bakteerien toiminta. Toinen ranskalainen ornitologi, Louis Dufresne, kehitti eläinten täytön tapoja edelleen ja vuonna 1802 hän saattoi avata Ranskan luonnontieteellisessä museossa maailman suurimman harvinaisten lintujen kokoelman.
Lainsäädäntö Suomessa

Rauhoitetun eläimen luonnosta ottaminen, hallussapito, täyttäminen ja myyminen vaatii Suomessa ELY-keskuksen luvan.
Kirjallisuutta

Kangasperko, Heikki: Eläinten täyttäminen. Ajatus 2000.
Hakuli, Teijo: Lintujen täyttäminen. 1988.
Hellemaa, Aarne: Eläinten täyttäminen askarteluna ja taiteena. Otava 1950.
Kairikko, Juha K.: Riistalaukauksen jälkeen. Karisto 1981.
Kivirikko, K. E.: Eläinten täyttäminen ja säilyttäminen. Kustannusosakeyhtiö Kirja 1924.
Voegler, Robert: Eläinten täyttäjä. K. E. Holm 1902.
Lyhyt eläinten säilyttämisopas: Ensi ohjeet eläinten säilyttämiseksi. Turun suomalaisen yliopiston eläintieteellinen museo 1924.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta eläinten täyttäminen Wikimedia Commonsissa
Eläin täytettäväksi ohjeita
Etelänarnikki

| Etelänarnikki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Magnoliophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Arnikit Arnica
Laji::  montana
Kaksiosainen nimi
 Arnica montana  L. 
Katso myös
   Etelänarnikki Wikispeciesissä   Etelänarnikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Arnica montana
Etelänarnikki (Arnica montana) on miellyttäväntuoksuinen, monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Keski-Euroopan vuoristoissa 1 000–2 000 metrin korkeudessa. Sitä tavataan satunnaisena viljelykarkulaisena Etelä-Suomen niityillä.
Etelänarnikki kasvaa 30–50 cm:n korkuiseksi ja kukkii kesä–heinäkuussa. Sen juurakko on vaakasuora ja varsi pysty ja karvainen. Lehdet ovat kiinnittyneet kasvin tyveen ruusukkeisesti ja varteen vastakkain. Kukat muodostavat oranssinkeltaisia mykeröitä.
Etelänarnikin kuivatuista tai tuoreista mykeröistä on perinteisesti haudutettu rohdosta, jolla on hoidettu ulkoisesti mustelmia, turvotusta, ruhjevammoja, reuman oireita, hyönteisten pistoja ja palovammoja. Kukkia käytetään myös kosmetiikka- ja likööriteollisuuden raaka-aineena. Kukat sisältävät mm. seskviterpeenilaktoneihin kuuluvia helenaliinia (C15H18O4) ja dihydrohelenaliinia (C15H20O4).
Etelänarnikin tunnistaminen.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Etelänarnikki (Arnica montana)
United States Department of Agriculture (USDA): Arnica montana (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Arnica montana (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
CenterChem: Arnica (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (pdf)
Elizabeth Garrett Anderson

| Elizabeth Garrett Anderson |
| --- | --- |
 John Singer Sargentin tekemä muotokuva vuodelta 1900.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1836 Lontoo, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 17. joulukuuta 1917 (81 vuotta) Aldeburgh, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  lääkäri, suffragetti, pormestari
Vanhemmat:  Newson Garrett ja Louise Dunnell
Puoliso:  James Anderson
Lapset:  Louisa, Margaret, Alan
Muut tiedot
Koulutus: lääketieteen tohtori Pariisin yliopisto
Elizabeth Garrett Anderson (9. kesäkuuta 1836 Lontoo, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta – 17. joulukuuta 1917 Aldeburgh, Yhdistynyt kuningaskunta) oli englantilainen lääkäri ja suffragetti. Hän onnistui saamaan lääkärin luvan Britanniasta, sillä kokeeseen osallistumista ei ollut kielletty, vaikka hän ei voinut opiskella lääkäriksi. Garrett Anderson sai myöhemmin tohtorin tutkinnon Pariisin yliopistosta. Garrett Anderson oli vuonna 1866 perustamassa naistensairaalaa. Eläköidyttyään hän toimi Aldeburghin pormestarina, ensimmäisenä naisena Englannissa, ja oli aktiivinen suffragettiliikkeessä.
Nuoruus

Elizabeth Garrett syntyi vuonna 1836 Lontoon Whitechapelissa. Hänen isänsä oli Newson Garrett ja hänen äitinsä oli Louise Dunnell. Elizabeth oli yksi perheen 12 lapsesta. Newson Garrett toimi Lontoossa panttilainaamona, mutta vuonna 1840 perhe muutti vanhempien kotikaupunkiin Aldeburghiin, missä Newson Garratt perusti menestyvän liikeyrityksen.
Ura > Suuntautuminen lääkäriksi

Elizabeth ja perheen muut lapset pääsivät hyviin kouluihin isän menestymisen ansiosta. Elizabethin oli koulun jälkeen määrä mennä naimisiin ja elää ladynä. Hän päätti kuitenkin lukea lääkäriksi, kun hän oli tavannut feministit Emily Daviesin ja Elizabeth Blackwellin, joka oli Yhdysvaltain ensimmäinen naislääkäri.
Naisia ei vielä päästetty opiskelemaan lääkäriksi, ja Garrettinkin hakemukset hylättiin. Hän hakeutui Middlesexin sairaalan hoitotyön oppilaaksi, mutta hän kävi siellä myös mieslääkäreille tarkoitettuilla luennoilla. Hänen pääsynsä niille kuitenkin lopulta evättiin toisten opiskelijoiden valituksen takia. Garrett pystyi tekemään lääkärin lisenssin vaadittavan kokeen, sillä Worshipful Society of Apothecaries ei varsinaisesti kieltänyt naisia osallistumasta kokeeseen. Garrett sai lisenssin vuonna 1865, minkä jälkeen yhdistys muutti sääntöjä, jotta naiset eivät pääsisi alalle enää kokeen kautta. Saatuaan luvan harjoittaa lääkärin tointa Garrett aloitti kotonaan praktiikan.
Ura > Naisten sairaalan johdossa

Garrett perusti vuonna 1866 isänsä tuella St Mary’s Dispensary for Women -sairaalan Lontoon Maryleboneen. Sen ansiosta naiset saivat ensimmäisen kerran mahdollisuuden saada hoitoa naisilta. Sairaalan kohderyhmää olivat erityisesti läheisen Lisson Groven slummin köyhät naiset.
Itä-Lontoon sairaalan vierailevaksi lääkäriksi Garrett valittiin vuonna 1870. Hän ei silti vieläkään pystynyt saamaan Englannista lääketieteen tohtorin tutkintoa, joten hän lähti Pariisin yliopistoon, mihin naiset hyväksyttiin sisään. Sieltä hän valmistui kesäkuussa 1870. British Medical Register kieltäytyi hyväksymästä tutkintoa. Itä-Lontoon sairaalassa Garrett tapasi tulevan miehensä, liikemies James Andersonin. He menivät naimisiin vuonna 1871.
St Mary’s Dispensary for Women nimettiin vuonna 1872 New Hospital for Womeniksi, jonka seuraavana vuonna avasi virallisesti Walesin prinsessa, tuleva kuningatar Alexandra. Sairaala nimettiin myöhemmin Elizabeth Garrett Anderson and Obstetric Hospitaliksi. Sen henkilökunnassa oli vain naisia, ja Anderson valitsi sairaalan gynekologian professoriksi oppiäitinsä Elizabeth Blackwellin. Garrett Anderson toimi sairaalansa lääkärinä 24 vuotta.
Garrett Anderson ajoi aktiivisesti naisten mahdollisuutta harjoittaa lääkärin ammattia. Osaltaan kampanjoinnin ansiosta Britanniassa hyväksyttiin vuonna 1876 myös naislääkärit. London School of Medicine for Women nimesi Garrett Andersonin dekaanikseen vuonna 1883. Dekaanina hän toimi 20 vuotta. Lisäksi hän opetti ja oli Lontoon ensimmäisen koululautakunnan jäsen.
Ura > Pormestari ja suffragetti

Garrett Anderson eläköityi vuonna 1902 ja palasi Aldeburghiin. Hänestä tuli ensimmäisenä naisena englantilaisen kaupungin pormestari, kun hänet valittiin virkaan Aldeburghissa vuonna 1908. Hän toimi pormestarina vuodet 1908 ja 1909.
Anderson toimi viimeisinä vuosinaan aktiivisesti myös suffragettiliikkeessä, jossa oli mukana myös hänen tyttärensä Louisa Garrett Anderson. Garrett Anderson liittyi 72-vuotiaana militanttiseen Women’s Social and Political Union -ryhmään. Hän osallistui sen mukana muun muassa alahuoneeseen tehtyyn rynnäkköön, ja hän teki lokakuussa 1909 Annie Kenneyn kanssa luentokiertueen.
Yksityiselämä

Garrett Anderson oli naimisissa liikemies James Andersonin kanssa. He saivat vuosina 1873–1877 kolme lasta, Louisan vuonna 1873, Margaretin 1874 ja Alanin 1877. Lapsista Margaret kuoli yksivuotiaana.
Garrett Andersonin mies James kuoli vuonna 1907, ja  Garrett Anderson kuoli Aldeburghissa vuonna 1917.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elizabeth Garrett Anderson Wikimedia Commonsissa
Garrett Anderson ja Emmeline Pankhurst mustana perjantaina 1910.
Felix Kracht

Felix Kracht (13. toukokuuta 1912 Krefeld – 3. lokakuuta 2002 Bremen) oli saksalainen lentokonesuunnittelija.
DFS 346
Hän valmistui Aachenin teknillisestä yliopistosta 1930-luvulla ja alkoi toimia Flugwissenschaftliche Vereinigung Aachen (FVA) -yhdistyksessä, joka rakensi FVA-10 “Rheinland"-purjelentokoneen. Kracht lensi Alppien yli tällä koneella vuonna 1937. Hän siirtyi sitten Deutsche Forschungsanstalt für Segelflugiin, jossa hän kehitti DFS 228 -liitokoneen ja kokeellisen DFS 346 -rakettilentokoneen. Hän kehitti ilmatankkauksen tekniikan.
Kolmannen valtakunnan tappion jälkeen hän siirtyi Ranskaan Nord Aviationiin, josta palasi vuonna 1968 johtamaan  Deutsche Airbus GmbH:ta. Hän oli Nordilla koordinoinnut ranskalais-saksalaisen Transall C-160 sotilaskuljetuskoneen kehittelyn. Felix Kracht johti Airbus A300:n valmistusta. Hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1981.
Aiheesta muualla

EADS - Krachtin kuolema[vanhentunut linkki]
Euroopan tiedeneuvosto

Euroopan tiedeneuvosto eli Euroopan tutkimusneuvosto (engl. European Research Council, ERC) on Euroopan unionin hallinnoima tieteen rahoitusorganisaatio. ERC sai alkunsa osana EU:n tutkimuksen 7. puiteohjelmaa (2007–2013). Se on unionin tärkein eurooppalaisen tutkimus- ja kehitystoiminnan rahoitus- ja ohjausväline.
ERC:n tieteellisen neuvoston 22 perustajajäsentä (Suomesta Leena Peltonen-Palotie) julkistettiin 18. heinäkuuta 2005. Tieteellinen neuvosto on itsenäinen, tutkijoista koostuva elin, joka vastaa ERC:n strategiasta ja laadunvalvonnasta. Euroopan tiedeneuvosto aloitti toimintansa 27. helmikuuta 2007, ja sille annettiin vuoteen 2013 asti käytettäväksi 7,5 miljardin euron budjetti, joka käytetään kokonaisuudessaan perustutkimukseen.
Tiedeneuvosto pyrkii vahvistamaan eurooppalaista tutkimusta rahoittamalla parhaita tutkijoita ja tutkimusprojekteja pitkäaikaisilla ja huomattavilla rahoituksilla.
Euroopan tiedeneuvoston puheenjohtajana on maaliskuusta 2010 toiminut itävaltalainen Helga Nowotky.
Aiheesta muualla

ERC:n nettisivut
Amos, Jonathan: European research goes for gold  27.2.2007. BBC.
Elina Mustonen

| Elina Mustonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1961 (ikä 63) Helsinki
Ammatti:  muusikko, näyttelijä
Vanhemmat:  Seppo Mustonen
Puoliso:  Teppo Koivisto (vih. 1989–2004)   Veli-Markus Tapio (vih. )
Lapset:  1
Sukulaiset:  Olli Mustonen
Muusikko
Tyylilajit:  klassinen
Soittimet:  cembalo
Levy-yhtiöt:   Alba  BIS  Erato  Polyhymnia  Fuga 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Elina Mustonen (s. 24. heinäkuuta 1961 Helsinki) on suomalainen cembalisti, näyttelijä, musiikin tohtori ja taiteilijaprofessori.
Ura

Mustonen aloitti cembalonsoiton kahdeksanvuotiaana yksityisesti ja jatkoi opintojaan vuosina 1977–1983 Sibelius-Akatemiassa. Vuonna 1983 hän siirtyi Ton Koopmanin oppilaaksi Amsterdamin Sweelinck-Conservatoriumiin, jossa hän suoritti solistidiplomin vuonna 1988. Elina Mustonen on opettanut cembalonsoittoa ja kamarimusiikkia Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1983.
Keväällä 2006 Mustonen valmistui musiikin tohtoriksi Sibelius-Akatemian DocMus-yksikön taiteilijakoulutuksesta. Hänen kirjallinen työnsä käsitteli Johann Sebastian Bachin cembalopedagogiikkaa. Mustonen opiskeli näyttelijäntyötä Lontoossa Royal Academy of Dramatic Artissa.
Lisbeth Landefort ja Mustonen tekivät musiikki­näytelmän Laulustaan lintu tunnetaan, joka perustuu Domenico Scarlattin cembalo­musiikille ja Nobel-kirjailija José Saramagon romaaniin Baltasar ja Blimunda. Mustosen Scarlattiana-levytys sai kirjailijan tulemaan ensi­vierailulle Suomeen teoksen suomen­kieliseen ensi­esitykseen 2007.
Elina Mustonen yhdisti sooloteoksissa roolinsa muusikkona ja näyttelijänä. Näistä ensimmäinen ”Her Infinite Variety – Shakespearen naiset sanoin ja sävelin” syntyi kirjallisuudentutkija Nely Keinäsen ja ohjaaja-dramaturgi Johanna Freundlichin kanssa vuonna 2016. Teoksen suomenkielistä versiota esitettiin ympäri Suomea sekä Dublinissa ja Lontoossa, jonka esityspaikkoina olivat Garrick’s Temple to Shakespeare ja Rose Theatre. Englanninkielistä versiota esitettiin Cambridgessa vuonna 2022 ja Broadwaylla New Yorkissa United Solo -festivaalilla 2021. Mustosen ja Freundlichin seuraava yhteistyö oli ”Jouez! – Molièren matkassa”.
Elina Mustosen Eero Hämeenniemeltä tilaama musiikillinen monodraama ”Laura Maddalena” (2020) kertoi kahden 1600- ja 1700-luvulla eläneen venetsialaisen orpokodin ospedalen tytön tarinan. Teos yhdisti faktaa ja fiktiota, venetsialaista sekä Hämeenniemen säveltämää cembalomusiikkia. Mustosen Hamlet-monologi valittiin yli 500 videon joukosta osaksi The Guardianin ja Shakespeare’s Globe -teatterin projektia Shakespeare Solos.
Yksityiselämä

Mustonen oli naimisissa pianisti Teppo Koiviston kanssa 1989–2004, ja hänen toinen puolisonsa on musiikin tohtori Veli-Markus Tapio. Hänen isänsä on tilasto­tieteilijä Seppo Mustonen ja veljensä Olli Mustonen. Hänellä on vuonna 1990 syntynyt tytär ensimmäisestä avioliitosta.
Diskografia

J. S. Bach: Harpsichord Concertos (The Amsterdam Baroque Orchestra, Ton Koopman). 1988. Erato 2292-45649-2
Marin Marais: Pièces de viole du second livre. 1997. BIS-CD-909
J. S. Bach: French Suites. 1998. Alba ABCD 136:1-2
J. S. Bach: English Suites. 2002. Alba ABCD 166:1-2
D. Scarlatti: Scarlattiana 15 Sonatas for Harpsichord. 2005. Alba ABCD 216
2 × Bach Sonatas for viola da gamba & harpsichord (Veli-Markus Tapio, Elina Mustonen). 2005. Alba ABCD 217
J.S. Bach: 6 Partitas. 2009. Polyhymnia PH0908
Birds (Couperin, Machajdík, O. Mustonen, Byrd, Rameau). FUGA-9447
Tunnustukset

Pro Musica –säätiön tunnustuspalkinto pedagogisesta ja taiteellisesta työstä 2013
Suomen luonnonsuojeluliiton juhlamitali saimaannorpan suojelutyöstä 2013
Taiteilijaprofessori 2017–2021
Taideyliopiston vuoden alumni 2019
Aiheesta muualla

Kotisivut
Elina Mustonenn kanava YouTubessa
YouTube/Elina Mustonen
Kuusi kuvaa muusikko ja näyttelijä Elina Mustosen elämästä, Yle Radio 1, 29.10.2023
Voltankongolaiset kielet

Voltankongolaiset kielet on nigeriläis-kongolaisen kielikunnan atlantinkongolaiseen haaraan kuuluva kieliryhmä, johon kuuluvia kieliä puhutaan pääasiassa Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Yli 1300 kieltä kattava ryhmä on atlantinkongolaisten kielten ylivoimaisesti suurin alaryhmä.
Voltankongolaiset kielet jaetaan edelleen omiin alaryhmiinsä, joihin kuuluvat muun muassa benuenkongolaiset kielet, kru-kielet, kwa-kielet ja gurilaiset kielet. Benuenkongolainen alaryhmä kattaa yli puolet kaikista voltankongolaisista kielistä ja siihen kuuluu muun muassa laaja bantukielten kieliryhmä.