stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taloudellinen sodankäynti

Yhdysvaltain ylläpitämän kauppasaarron seurauksena Kuuban autokanta on yksi maailman vanhimmista.
Taloudellinen sodankäynti on sodankäynnin muoto, jossa vastustajaa pyritään heikentämään, jopa voittamaan taloudellisin keinoin. Koska termi taloudellinen sodankäynti kuulostaa aggressiiviselta politiikan ja diplomatian kielessä, yleensä sen sijalla käytetään neutraalimpia ja taloudellisen sodankäynnin toimiin viittaavia termejä, kuten esimerkiksi talouspakotteet. Pelkän taloudellisen sodankäynnin keinoin käydyt sodat ovat sotia lähinnä teoreettisessa tai epäsuorassa mielessä, sillä niistä puuttuvat monet väkivallan keinoin käydylle sodalle tyypilliset tunnusmerkit, mutta toisaalta niillä voi olla hyvin tuhoava ja mullistava vaikutus niiden kohteiksi joutuneisiin osapuoliin.
Taloudellisen sodankäynnin keinoja

Taloudellinen sodankäynti voi olla taktinen tai strateginen keino vahingon aiheuttamiseksi vastustajan sodankäynnille tai taloudelle. Apuna voivat olla muut sodankäynnin keinot, kuten esimerkiksi kemiallinen ja biologinen sodankäynti. Yksinkertaisimmillaan on kyse suorasta toiminnasta, kuten esimerkiksi lähiseudun viljapeltojen polttamisesta tai vesivarantojen myrkyttämisestä, jotta alueella oleskelevan vastustajan huolto vaikeutuisi. Suurimittainen vastustajan viljapeltojen tuhoaminen pommikoneista pudotettavalla kasvimyrkyllä on jo strategista sodankäyntiä, jolla pyritään yleisesti heikentämään vastustavan osapuolen sodankäynnin lisäksi myös siviilielämää.
Epäsuoran taloudellisen sodankäynnin keinot ja tarkoitusperät ovat usein talouteen sidonnaisempia. Kauppa- ja huoltosaarrot, boikotit, liittolaissuhteiden hoito palkitsemisella, lahjominen, vastustajan talouteen kohdistetut suorat ja keskitetyt iskut ovat kaikki perinteikkäitä taloudellisen sodan keinoja.
Talous on keskeinen osa totaalista sodankäyntiä ja vastustajan talouteen vaikuttava sodankäynti suuntautuu helpommin kotirintamaan, kuin varsinaisella taistelualueella oleviin joukkoihin. Ensimmäisen maailmansodan aikana liittoutuneiden ylläpitämä merisaarto vaikutti Saksan talouteen ratkaisevasti. Maa alkoi kärsiä tarvikepulasta ja lopulta nälänhädästä. Viimeisen sotavuoden aikana Saksan kotirintamalla puhkesi useita levottomuuksia ja kapinoita, jotka lopulta pakottivat maan rauhaan. Sodankäyntiin rintamalla saarrolla ei ollut suurta vaikutusta, sillä ensimmäistä kertaa vuosiin Saksa eteni saavuttaen voittoja taistelukentillä.
Vastatoimet

Saartojen ja pakotteiden kohteena olevat valtiot käyttävät vastatoimina mm. varjo- ja kulissiyrityksiä, joiden kautta kanavoidaan pakotteita kiertävää kauppaa ja rahaa. Maksuja suoritetaan salattujen pankkitilien välillä. Pakotteita kiertävät kauppaa tekevät valtiot ja yritykset saattavat turvautua tekaistuihin dokumentteihin peitelläkseen viennin ja tuonnin todellista luonnetta. Edelleen salakuljetuksen harhautuskeinoina voivat myös olla kauppatavaran kierrättäminen paikasta toiseen ennen sen saapumista lopulliseen määränpäähänsä, jolloin saarron alaista lastia on vaikeampi seurata ja jäljittää.
Esimerkkejä taloudellisesta sodankäynnistä > Yhdysvaltain taloudellinen interventio Chilessä

Ensimmäistä kauttaan istuva presidentti Richard Nixon määräsi Yhdysvallat tekemään taloudellisen intervention Chileen syyskuussa 1970. Nixon, joka oli huolestunut sosialistisen Salvador Allenden valinnasta Chilen presidentiksi, ohjeisti CIA:n tulevaa toimintaa Chilessä sanoin "make the economy scream" ("pankaa talous huutamaan"). Nixonin huolena oli, että Allenden johdolla Chilestä tulisi uusi Kuuba, jota Nixon piti Neuvostoliiton johtaman kommunismin pesäkkeenä Yhdysvaltain etualueella.
Yhdysvallat aloittivat sarjan toimia, jotka tähtäsivät Allenden hallituksen kaatamiseen taloudellisen sodankäynnin keinoin. Yhdysvaltalaiset kaivosyhtiöt nostivat kanteita chileläisiä yhtiöitä vastaan sotkeakseen maan tärkeimmän vientituotteen kuparin viennin. Kansainvälisiä pankkeja painostettiin, jotta nämä eivät myöntäisi lainoja Chileen. Teollisuus ja maatalous lakkasivat toimimasta, sillä chileläiset tuotantolaitokset eivät saaneet enää varaosia koneisiinsa. Samaan aikaan Yhdysvaltojen paikalliset liittolaiset levittivät huhuja, joiden mukaan talous romahtaisi. Huhujen ansiosta kansalaiset panikoivat ja tyhjensivät tilejään mikä heikensi pankkilaitoksen toimivuutta. Liittolaiset myös järjestivät tihutöitä, kuten tuhopolttoja ja sabotaasi-iskuja ja nostivat salaisilta sveitsiläisiltä pankkitileiltä rahaa, jolla rahoitettiin rekkakuskien lakko. Chilessä oli vain vähän rautateitä, joten lakolla oli murskaava vaikutus talouteen infrastukruurin kautta. Kun taloudellinen tilanne oli heikoimmillaan, Chilen armeija käynnisti vallankaappauksen, jossa presidentti Allende kuoli ja tuhansia hänen kannattajiaan vangittiin, kidutettiin ja surmattiin. Allenden tilalle tuli Yhdysvalloille myötämielinen kenraali Augusto Pinochetin johtama sotilasjuntta. Hyvinkin sotaisalla talouspolitiikallaan Yhdysvallat saavutti haluamansa lopputuloksen kolmessa vuodessa, vaikka se ei lähettänyt joukkoja Chileen tai käyttänyt muita perinteisiä sodankäynnin keinoja.
Allenden hallinnossa Yhdysvaltain suurlähettiläänä toiminut ekonomisti Orlando Letelier kutsui interventiota "todelliseksi ekonomiseksi sodaksi". Vallankaappauksen jälkeen Letelier sai turvapaikan Yhdysvalloista, mutta Chilen salainen poliisi DINA murhasi hänet Pinochetin käskystä autopommi-iskussa Washingtonissa 1976.
Esimerkkejä taloudellisesta sodankäynnistä > Kuuban kauppasaarto

Yksi tunnetuista käynnissä olevista tapauksista on Yhdysvaltain ylläpitämä Kuuban kauppasaarto, joka on ollut voimassa vuodesta 1962. Kauppasaarto on laaja ja vaikuttaa kaikkiin Kuuban ja Yhdysvaltain kanssa käyvien yritysten ja valtioiden kauppaan. Saartoa on yritetty purkaa YK:ssa useita kertoja, mutta hankkeet ovat kaatuneet Yhdysvaltain ja joidenkin sen liittolaisten vastustukseen. 188 YK:n jäsenmaata äänesti vuonna 2013 lakkauttamisen puolesta, kun vain Yhdysvallat ja Israel äänestivät saarron ylläpitämisen puolesta. Vuoden 2014 lopulla presidentti Barack Obama ilmoitti Yhdysvaltojen aloittavan toimet saarron purkamiseksi. Marraskuussa 2017 presidentti Donald Trump ilmoitti peruuttavansa Obaman aikana tehdyt lievennykset. Toukokuussa 2018 YK:n Latinalaisen Amerikan talouskomissio (ECLAC) arvioi vuosikymmeniä kestäneen saarron aiheuttaneen Kuuballe 130 miljardin menetyksen, mikä vastasi Kuuban omaa edellisvuonna julkistamaa arviota. Vaikka Kuuban yksipuoluejärjestelmää kritisoidaan kansainvälisesti, Yhdysvallat on menettänyt lähes kaiken tukensa kauppasaarron jatkamiseksi.
Kirjallisuutta

R. T. Naylor: Patriots and Profiteers: Economic Warfare, Embargo Busting, and State-Sponsored Crime.  MCGILL-QUEEN'S UNIVERSITY PRESS, 2008.  ISBN 0773534741
Presidentin palatsia La Monedaa pommitetaan Santiago de Chilessä 11. syyskuuta 1973.
Talouspolitiikka

Talouspolitiikka tarkoittaa julkisen vallan toimenpiteitä, joilla pyritään vaikuttamaan kansantalouden tilaan. Talouspolitiikka voidaan jakaa eri osa-alueisiin, joita ovat muun muassa finanssipolitiikka, rahapolitiikka, tulopolitiikka, valuuttakurssipolitiikka, ulkomaankauppapolitiikka, elinkeinopolitiikka, rakennepolitiikka sekä aluepolitiikka. Rahapolitiikalla kyetään elvyttämään kansantaloutta taantumassa kannustamalla investointeihin ja kuluttamiseen. Eri maiden talouspolitiikat vaihtelevat keskenään, ja talouspolitiikka on tyypillisesti muodostettu suhteessa vallitseviin olosuhteisiin. Talouspolitiikan kaksi merkittävää suuntausta ovat keynesiläisyys (elvyttävää finanssipolitiikkaa kannattava) ja monetarismi (elvyttävää rahapolitiikkaa kannattava).
Talouspolitiikan muodot

Keskeisimmät talouspolitiikan muodot ovat valtion finanssipolitiikka (sisältää veropolitiikan) ja keskuspankin rahapolitiikka. Finanssipolitiikka on Suomessa kansallista politiikkaa ja rahapolitiikka Euroopan unionissa euromaiden osalta päätöksenteossaan itsenäisen Euroopan keskuspankin päätettävissä. Aikoinaan puhuttiin keskuspankkipolitiikasta, joka sisälsi rahapolitiikan ja valuuttakurssipolitiikan. Nykyään valuuttakurssipolitiikkaa ei euromaissa ole, koska valuutat kelluvat ja pääomaliikkeitä ei säännellä. Tulopolitiikka ei ole merkittävä talouspolitiikan laji suurimassa osassa maailman maita, sillä palkat määräytyvät markkinoilla työvoiman kysynnän ja tarjonnan mukaan. Suomessa kylläkin palkoista päätetään työntekijöitä ja työnantajia edustavien työmarkkinajärjestöjen kesken. Aiemmin myös valtion ollessa mukana päätöksenteossa kolmantena osapuolena, kutsuttiin neuvotteluja TUPO-neuvotteluiksi.
Talouspolitiikan muodot > Finanssipolitiikka

Finanssipolitiikasta päättää Suomessa hallitus. Finanssipolitiikka koostuu pääasiassa Suomen valtion talousarvion kautta toteutetuista veronkevennyksistä, verojen korotuksista, julkisten menojen lisäyksistä tai vähennyksistä sekä julkisten investointien lisäyksistä tai vähennyksistä. Esimerkkeinä voidaan mainita infrastruktuurihankkeet, kuten tietoverkkojen, teiden ja muiden liikenneinvestointien toteuttaminen. Toinen ja ehkä yleisempi finanssipolitiikan keino ovat veronkevennykset ja verojen korotukset. Suomessa on 2000-luvun alusta lähtien kevennetty työn verotusta ja kiristetty kulutus- ja energiaverotusta.
Veroaste (kokonaisveroaste) on yleisimmin käytetty verotuksen tason mittari eri maissa. Veroasteella tarkoitetaan julkisen sektorin keräämien pakollisten verojen ja veronluonteisten maksujen vuosikertymää suhteessa saman ajanjakson bruttokansantuotteeseen. Suomessa kokonaisveroastetta nostettiin 1990-luvulla laman aiheuttaman budjettivajeen maksamiseksi ja on laskenut koko 2000-luvun. Vuonna 2006 kokonaisveroaste oli Suomessa 43,5 % ja EU-maissa keskimäärin 39,9 % BKT:sta.
Talouspolitiikan muodot > Rahapolitiikka

Suomen rahapolitiikasta päättää Euroopan keskuspankki (EKP), jonka jäsen Suomen Pankki on eurooppalaisen keskuspankkijärjestelmän EKPJ:n kautta. Käytännössä Suomea koskevat rahapoliittiset päätökset tekee EKP:n johtokunta, joka koostuu EMU-jäsenmaiden keskuspankkien pääjohtajista.
Euroalueeseen ja Euroopan rahaliittoon (EMU) kuuluvat Alankomaat, Belgia, Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta, Kreikka, Kypros, Luxemburg, Malta, Portugali, Ranska, Saksa, Slovakia, Slovenia, Suomi ja Viro. Näiden maiden keskuspankit yhdessä Euroopan keskuspankin kanssa muodostavat eurojärjestelmän. Eurojärjestelmä huolehtii eurosta ja euroalueen rahapolitiikasta.
EMU on Euroopan rahaliitto, johon kuuluu vuoden 2013 alussa 17 jäsenmaata ja jonka vakautta kontrolloi ns. vakaus- ja kasvusopimus. Sopimuksen ehtoina uusille EMU-jäsenmaille ja suosituksena nykyisille jäsenmaille ovat seuraavat kaksi keskeistä julkista taloutta koskevaa tavoitetta:
Julkinen velka ei saa ylittää 60 prosenttia BKT:sta.
Valtion budjetin alijäämä ei saa ylittää 3 prosenttia BKT:sta.
Käytännössä yllä mainitut kaksi tavoitetta koskevat uusia jäsenmaita. Monet nykyisistä EMU-maista ovat rikkoneet näitä kahta tavoitetta vastaan ilman merkittäviä seuraamuksia. Vuonna 2008 alkaneen taloustaantuman myötä näiden tavoitteiden kanssa ristiriidassa olevien maiden osuuden ennustetaan kasvavan. Esimerkiksi Suomen valtion budjetin alijäämä on ollut yli 3 % vuodesta 2009 lähtien.
Kirjallisuutta

Wiberg, Matti: Politiikka Suomessa.  Porvoo Helsinki: WSOY, 2006.  ISBN 951-0-26700-7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Talouspolitiikka Wikimedia Commonsissa
Taharqa

Taharqan shabti-patsas
Taharqa on muinaisen Egyptin 25. dynastian neljäs hallitsija. Hänen valtaistuinnimensä on Nefertem-khu-re, "Nefertum on hänen suojelijansa". Valtaistuimella Taharqa oli veljensä Shebitkun seuraaja. Molemmat olivat nubialaista, kushilaista syntyperää.
Taharqa nousi valtaan noin 690 eaa., ja hän määräsi melko mittavia rakennustöitä ympäri valtakuntaa, mm. Karnakissa Amunin temppelialueella nykyisessä Luxorissa. Taharqan valtakaudella oli jonkun verran yhteenottoja assyrialaisten kanssa, mutta Taharqan sotilasvoimat eivät riittäneet torjumaan assyrialaisten hyökkäystä ja kuningas pakeni Napataan pääkaupunkiinsa Ylä-Egyptiin.
Taharqa määritti perillisekseen ja seuraajakseen serkkunsa Tanutamunin. Taharqa kuoli pian tämän jälkeen vuonna 664 eaa. ja hänet haudattiin Nuriin.
Yuki Tanaka

Yuki Tanaka (田中 利幸, Tanaka Toshiyuki, 26. toukokuuta 1949) on japanilainen historioitsija. Hän on työskennellyt professorina Hiroshiman yliopiston rauhaninstituutissa. Tanaka on kirjoittanut muun muassa toisen maailmansodan aikaisista sotarikoksista, terroripommituksista, ydinaseiden käytöstä ja Japanin asevoimien sotarikoksista. Tanaka on eläkkeellä professorin toimestaan, mutta hän on yhä hyvin aktiivinen historiantutkija ja luennoija.
Teoksia

Entwined Atrocities: New Insights into the U.S.–Japan Alliance.  Peter Lang, 2023.  ISBN 143319953X
Toim. yhdessä Marilyn B. Youngin kanssa: Bombing Civilians: A Twentieth Century History.  The New Press, 2009.  ISBN 1-59558-363-7
Japan's Comfort Women: Sexual Slavery and Prostitution During World War II and the US Occupation.  Routledge, 2001.  ISBN 0-415-19401-6
Hidden Horrors: Japanese War Crimes in World War II.  Westview Press, 1996.  ISBN 0-8133-2718-0
Aiheesta muualla

Luettelo Yuki Tanakan artikkeleista julkaisussa The Asia-Pacific Journal. (englanniksi)
Tanakan Entwined Atrocities: New Insights into the U.S.–Japan Alliance -teoksen julkaisuun liittyvä haastattelu Youtubessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  IdRef
Tankred

Tankred eli Tancrède de Hautville (n. 1076 – 1112) oli ensimmäisen ristiretken johtaja. Hänestä tuli myöhemmin Antiokian hallitsija ja Galilean ruhtinas.
Hautevillen normannisukuun kuulunut Tankred oli äitinsä Emma de Hautevillen (s. 1052 tai sen jälkeen) kautta Robert Guiscardin lapsenlapsi, ja Bohemond I oli hänen enonsa. Hänen isänsä oli markiisi Odo Hyvä ja hänellä oli ainakin kaksi muuta veljeä.
Hän lähti vuonna 1097 enonsa kanssa matkaan osallistuakseen ristiretkelle, joka kulki Konstantinopolin kautta. Siellä hän joutui kärsimään muiden ristiretkeläisten kanssa Bysantin keisari Aleksios I Komnenos kiristysyrityksistä. Keisari pyysi heitä vannomaan valan, että he lupautuivat luovuttamaan tälle kaikki valloittamansa alueet. Ristiretkeen osallistuneilla muilla johtajilla ei ollut minkäänlaista tarkoitusta pitää lupaustaan, Bohemond I:stä lukuun ottamatta ja Tankred kieltäytyikin valan vannomisesta.
Hän johti Nikean piiritystä vuonna 1097, mutta kaupungin valloitti kuitenkin keisari Aleksios I Komnenosin armeija, kun se oli ensin käynyt salaisia neuvotteluja turkkilaisten seldžukkien kanssa. Tankredissa se herätti syvää vastenmielisyyttä Bysanttia kohtaan. Vielä samana vuonna Tankred valloitti Tarsoksen ja muita kaupunkeja Kilikiassa ja osallistui Antiokian valtaukseen.
Tankredin varallisuus oli ilmeisesti huvennut kokonaan, koska hän taisteli 1099 Jerusalemissa Raymond de St Gillesin joukoissa. Hän saapui kaupunkiin 15. heinäkuuta ja suuntasi etsimään Kalliomoskeijan tarunhohtoisia rikkauksia. Hän sai vangiksi joukon muslimeja, jotka kuitenkin toiset ristiretkeläiset surmasivat. Tankred esitti voimakkaita vastalauseita, mutta ei ole tiedossa johtuiko tämä lunnasrahojen menetyksestä vai siitä, että hänen lupaustaan suojella vankeja halveksuttiin. Kun Jerusalemin kuningaskunta perustettiin, Tancrède de Hautevillestä tuli Galilean ja Tiberian ruhtinas.
Krak des Chevaliers linnoituksen rekonstruktio
Vuonna 1100 Tankred luopui Jerusalemin kuningaskunnassa sijainneesta ruhtinaskunnastaan, ja hänestä tuli Antiokian sijaishallitsija, kun hänen enonsa Bohemond I oli joutunut seldžukkien vangiksi. Hän valloitti Kilikian takaisin Bysantilta. Vuonna 1104 hän hankki alaisuuteensa Edessan kreivikunnan, kun Jerusalemin kuningaskunnan hallitsija Baudouin Boulognelainen, joka johti kreivikuntaa vankina olleen Baudouin Bourgilaisen puolesta, joutui itse vangiksi.
Kun Baudouin I vapautui vuonna 1107, Tankred luovutti ruhtinaskunnan hallitsemisen sen oikeille omistajille ja palasi takaisin Antiokiaan. Vuonna 1108 Gervais de Bazochesin kuoleman jälkeen Baudouin I luovutti Tankredille Galilean ruhtinaskunnan. Vuonna 1110 hän osti Krak des Chevaliers'n linnoituksen ja ryhtyi vahvistamaan sen puolustuslaitteita. Hän säilytti arvonimensä ja asemansa Antiokian sijaishallitsijana myös serkkunsa Bohemond II:n aikana ja jatkoi tehtävässä aina kuolemaansa saakka eli vuoteen 1112 asti.
Tankred taiteessa

Tankred on henkilönä kiinnostanut taiteilijoita:
Torquato Tasso: Vapautettu Jerusalem, jonka ritarin esikuvana hän on,
Nicolas Poussin: Tankred ja Erninia (maalaus Eremitaašin museossa),
Claudio Monteverdi: Il Combattimento de Tencredi e Clorinda, ooppera,
Gioacchino Rossini: Tankredi, ooppera,
Voltaire; Tancrède, romaani.
Poussinin maalaus Tankred ja Erninia
Tampereen vaakuna

Tampereen vaakuna.
Tampereen vaakuna on Tampereen kaupungin virallinen tunnus. Vaakunan suunnitteli Olof Eriksson ja se otettiin käyttöön 30. maaliskuuta 1960.
Vaakuna selitetään: ”Punaisessa kentässä aaltokoroinen vastapalkki, jonka yläpuolella saatteena paaluttainen vasara ja alapuolella paaluttainen Merkuriuksen sauva; kaikki kultaa”. Vaakunan värit ovat samat kuin Pirkanmaan vaakunassa. Kaupungin nimen alkukirjaimelta T:ltä näyttävä vasara symboloi Tampereen teollisuutta, Merkuriuksen sauva kauppaa ja aaltokoroinen vastapalkki Tammerkoskea.
Galleria

Piirros Tampereen vuoden 1803 sinetistä.
Tampereen vuoden 1839 sinetti.
Lars Johan Källströmin maalaama Tampereen kaupungin vaakuna Presidentinlinnan Goottilaisessa salissa vuodelta 1844.
Bernhard von Köhnen ehdotus Tampereen vaakunaksi vuodelta 1861.
Tampereen vanhan vaakunan virta kuvattiin usein myös luonnonvärin sijaan sinisenä. Kuva Finlands städers vapen -postikorttikokoelmasta 1900-luvun alusta.
Olof Erikssonin Kansallisarkistolle lahjoittama malli Tampereen vanhasta vaakunasta vuodelta 1952.
Erikssonin vuoden 1959 ehdotus Tampereen vaakunaksi.
Tampereen vaakunaan perustuvia lippuja Tampereen raatihuoneen edustalla.
Tampereen lippu.
Tampereen ensimmäinen vaakuna, käytössä 1839-1960.
Ramappan temppeli

| Ramappan temppeli |
| --- | --- |

Tyyppi:  kulttuurikohde
Kriteerit:  (i)(iii)
Tunnusnumero:  1570
Valintahistoria
Valintavuosi:  2021
 
Ramappan temppeli eli Rudreshwara on Shivan temppeli Intiassa Telanganan osavaltiossa, Palampetin kylässä noin 200 kilometriä Hyderabadista koilliseen. Se rakennettiin Kakatiya-dynastian valtakaudella (1123–1323 jaa.) Rudradevan ja Recharla Rudran hallituskaudella. Hiekkakivitemppelin rakentaminen aloitettiin vuonna 1213 ja sen uskotaan jatkuneen noin 40 vuotta. Rakennuksessa on koristeellisia graniitista ja diabaasista veistettyjä palkkeja ja pylväitä sekä pyramidimainen Vimana (vaakasuora porrastettu torni), joka on tehty kevyistä huokoisista tiilistä.  Temppelin  veistokset esittävät alueen tanssityylejä ja kakatiyan kulttuuria. Temppeli sijaitsee metsänreunassa viljelypeltojen keskellä, lähellä Kakatiyan rakentaman tekojärven rantaa. Se on rakennettu dharman periaatteiden mukaisesti osaksi luonnonmaisemaa. Temppeli on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2021.
Tanssiva neito.
Temppeli on erinomainen esimerkki Kakatiya-kauden arkkitehtonisesta tyylistä, joka tunnetaan monimutkaisista kaiverruksistaan ja hienosta käsityöstään. Se on saanut nimen Ramappa temppelissä työskennelleen kuvanveistäjän mukaan. Arkkitehtooniseen tyyliin kuuluu tähden muotoinen pohjaratkaisu. Ramappa-temppelikompleksi koostuu useista rakennuksista, mukaan lukien päätemppeli, massiivinen tekoallas ja lukuisia pienempiä pyhäkköjä.
Temppeli on tunnetu kyvystään kestää maanjäristyksiä ja muita luonnonmullistuksia. Sen kattotiilet ovat kevyitä ja huokoisia, ja aiheuttavat siksi vähemmän rasitusta tukirakenteille. Muurauksessaa ja rappauksessa käytettyyn laastiiin on perimätiedon mukaan sekoitettu kkananmunan valkuaisia, mikä tekee siitä joustavaa. 2020-luvulla temppelissä on kuitenkin havaittu rakenteellisia vikoja, jotka liittyvät kosteuteen, kulumiseen ja rakenteissa kasvavaan jäkälään ja muihin kasvustoihin.
Tampereen Reserviupseerit

| Tampereen Reserviupseerit ry |
| --- | --- |
Perustettu:  1930
Toimiala:  maanpuolustusjärjestö
Kotipaikka:  Tampere
Puheenjohtaja:  Anu Heikkilä
Jäsenlehti:  Pirkan Viesti
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tampereen Reserviupseerit ry (TamRU) on vuonna 1930 perustettu reserviupseeriyhdistys. TamRU on Suomen Reserviupseeriliiton ja Pirkanmaan Reserviupseeripiirin jäsenyhdistys. Lähes tuhannesta jäsenestä kolmannes on alle 30-vuotiaita nuoria upseereita, kolmannes vanhempia asevelvollisia reserviupseereita ja vanhin kolmannes yli 60-vuotiaita täysinpalvelleita senioreja.
Yhdistyksen tehtävänä on ylläpitää reserviupseerien sotilaallisia tietoja ja taitoja, johtajakykyä ja valmiuksia, sekä toimia jäsentensä yhdyssiteenä Reserviupseeriliittoon, Maanpuolustuskoulutusyhdistykseen, Puolustusvoimiin ja muihin maanpuolustuksellisiin yhdistyksiin ja kiltoihin. Toiminnan päämääränä on Suomen kokonaisturvallisuuden edistäminen.
Historia

Tampereen Reserviupseerikerhon perustava kokous pidettiin Tampereella Ratinanlinnassa 27.3.1930. Läsnä oli 22 reserviupseeria. Kerhon ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin S. R. Öhrnberg (Örmälä). Toimiluvan kerho sai 11.4.1930. 11.11.1997 yhdistys vaihtoi nimekseen Tampereen Reserviupseerit.
TamRU:n puheenjohtajat

S. R. Örmälä 1930–1936
Albert Peltonen 1937–1939
Reino Reiska 1940–1941, 1945–1954
Ville Solja 1942–1944
Jarl Berg 1955–1958
Martti Siukosaari 1959–1967
Olavi Harala 1968–1972
Jorma Kotisaari 1973–1977
Timo Mitrunen 1978–1980
Erkki Molander 1981–1984
Veijo Kantee 1985–1988
Matti Arvela 1989–1993
Timo Lepistö 1994–1996
Sakari Haukka 1997–2000
Matti Hokkanen 2001–2005
Jarmo Talasrinne 2006–2007
Antti Saarelma 2008
Jorma Suonio 2009–2012
Mikko Hörkkö 2013–2017
Jyrki Keto-Tokoi 2018–2021
Anu Heikkilä 2022–
Aiheesta muualla

Tampereen Reserviupseerit ry
Tampereen Reserviupseerit ry (Facebook)
Pirkanmaan Reserviupseeripiiri ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Tampereen murre

| Tampereen murre> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Suomi  ( Tampere)
Puhujia:  ei tietoa
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  uralilaiset kielet
Kieliryhmä:  itämerensuomalaiset kielet suomen kieli hämäläismurteet
 Ohje 
Tampereen murre on Tampereella puhuttu hämäläismurteiden sydänhämäläisiin murteisiin kuuluva suomen kielen murre. Peruspiirteiltään murre ei juuri poikkea muista hämäläismurteista, mutta siinä on muutamia sen niistä erottavia piirteitä.
Piirteet

Tampereen murre eroaa monella tavoin yleissuomalaisesta ääntämyksestä. Murteen tunnusmerkkejä ovat muun muassa yleiskielestä poikkeavat r, l ja muutamat diftongit. Kaksois-l lyhentyy muutamissa sanoissa kuten kylä (kyllä), täälä (täällä) ja siälä (siellä). Tampereen murteessa esiintyy usein persoonapronominien pikapuhemuodot mää ja sää, joita pidetään erityisen tamperelaisina, mutta ne eivät ole alun perin kuuluneet Tampereen seudun murteeseen. Kuka-, ketkä-merkityksiset pronominit lausutaan kuka ja kekä / kekkä.