Pohjois-Karjala-projekti
Tulokset

Tupakointi ja verenpainetauti vähenivät ensimmäisen viiden hankevuoden aikana sekä Pohjos-Karjalassa että Kuopion verrokeilla, mutta vähenemä oli suurempi Pohjois-Karjalassa. Maidosta ja leivän päälle sivellyistä levitteistä saadun tyydyttyneen rasvan määrä laski lisäksi projektin ensimmäisen kymmenen vuoden aikana miehillä 20 prosenttia ja naisilla 14 prosenttia. Myös Kuopion seudulla havaittiin jonkin verran laskua.
Alkoholinkulutus ja ylipaino eivät vähentyneet lainkaan Pohjois-Karjala-projektin aikana, vaan päin vastoin lisääntyivät.
Pohjois-Karjala-projektin kestoksi suunniteltiin alun perin viittä vuotta. Viiden vuoden kuluttua havaittiin, ettei tutkittavien sepelvaltimokuolleisuus ollut vähentynyt, vaikka   tupakointi oli vähentynyt keskimäärin 21 prosenttia ja verenpaine sekä veren kolesterolipitoisuudet olivat myös kehittyneet parempaan suuntaan.
Sepelvaltimotautikuolleisuus laski useimmilla MONICA-tutkimushankkeen seuranta-alueilla. Kaksi kolmasosaa laskusta johtui siitä, että sepelvaltimotautiin sairastuttiin yhä harvemmin ja yksi kolmasosa siitä, että siihen sairastuneet eivät kuolleet enää yhtä usein. Suuri osa kuolleisuuden laskusta johtui uusien tehokkaiden hoitomuotojen kuten asetyyylisalisyylihapon, beetasalpaajien, ACE-estäjien, liuotushoidon, sepelvaltimoiden ohitusleikkauksen ja pallolaajennuksen käyttöönotosta. Pohjois-Karjala-hankkeen alkuvaiheen johtavana tutkijana toiminut Pekka Puska esitti kuitenkin vuonna 2024, että Pohjois-Karjalassa 1980-luvulla alkanut sydäntautikuolleisuuden lasku johtuisi lähes yksinomaan Pohjois-Karjalan asukkaiden elintapamuutoksista ja etenkin tyydyttyneiden rasvojen käytön vähenemisestä ja kolesterolitasojen laskusta.
MONICA-tutkimukseen osallistuneissa maissa huomattiin kuitenkin, etteivät sairastuvuusmuutokset korreloineet riskitekijämuutosten kanssa yhtä vahvasti kuin monet olivat odottaneet. Pohjois-Karjala-projektin viimeiseksi jääneessä vuonna 1997 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin, että siirtyminen runsaasti tyydyttynyttä rasvaa sisältävästä voista teollisia transrasvoja sisältävään margariiniin olikin lisännyt sydänkuolleisuutta, vaikka margariiniin siirtymisen tarkoituksena oli ollut vähentää sitä. Sepelvaltimotaudin esiintyvyys oli noin 20 prosenttia ja sydänkuolleisuus 40 prosenttia suurempaa eniten teollisia transrasvoja nauttineen viidenneksen keskuudessa vähiten teollisia transrasvoja nauttineisiin verrattuna. Lähes kaikki teollinen transrasva oli peräisin  etenkin pöytämargariinista, jota Suomessa käytettiin runsaasti ja joka sisälsi huomattavasti enemmän transrasvaa kuin leivontamargariinit. Eniten transrasvoja saanut viidennes nautti päivittäin keskimäärin 50 grammaa margariinia ja heidän teollisen transrasvan saantinsa oli keskimäärin 6,2 g/vrk samalla kun vähiten teollista transrasvaa nauttineiden päiväsaanti oli 1,3 g/vrk. Jälkikäteen tuloksiin tehtiin vielä korjaukset, jotka liittyivät tutkittavien tekemiin ravintoaineiden saannin ja riskitekijöiden systemaattisiin arviointivirheisiin. Tuloksena oli, että jokainen viiden gramman annos teollisia transrasvoja yli kaksinkertaisti sydänperäisen kuoleman riskin. Sen sijaan luontaisen eli eläinperäisen transrasvan ei havaittu olevan yhteydessä sydänsairauksiin eikä sydänperäisiin kuolemiin.
Samasta tutkimuksesta kävi ilmi, että eniten tyydyttymättömiä kalaperäisiä omega 3 -rasvahappoja nauttineen viidenneksen sydän- ja verisuonitautikuolleisuus oli 30 prosenttia suurempaa kuin vähiten kalaperäisiä omega 3 -rasvahappoja nauttineilla. Kun arviointivirheet otettiin huomioon, saatiin tulokseksi, että jokainen viiden gramman lisäys kalan nauttimisen kautta saatua omega 3 -rasvahappoa yksitoistakertaisti sydänperäisen kuoleman riskin. Tuloksen epäiltiin liittyvän suomalaisen sisävesikalan suureen elohopeapitoisuuteen, jonka on havaittu lisäävän sydän- ja verisuonisairauksien riskiä.
Tutkimuksessa havaittiin myös, että eniten kertatyydyttymättömiä rasvahappoja nauttineen ja eniten linoleenihappoa nauttineen viidenneksen sydänkuolleisuus oli 27 ja 29 prosenttia pienempää kyseisiä rasvahappoja vähiten nauttineisiin verrattuna. Tutkimuksen osanottajien tyydyttyneen rasvan saanti ja keskimääräinen kolesterolitaso oli poikkeuksellisen korkea (6,1 mmol/l). Kolesterolitasolla ei havaittu kuitenkaan olevan selvää yhteyttä sydän ja verisuonisairastavuuteen tai -kuolleisuuteen eikä tyydyttyneiden rasvojen saannilla ollut minkäänlaista yhteyttä sydän- ja verisuonisairastavuuteen. Tutkimus toteutettiin vuosina 1985-1988 ja siihen osallistui lähes 22 000 miestä, joiden ikä oli tutkimuksen alkaessa 50-69 vuotta. Tutkimus tehtiin Kansanterveyslaitoksen, Harvardin yliopiston ravitsemustieteen laitoksen ja Yhdysvaltojen kansallisen syöpäinstituutin yhteistyönä.
Pekka Puska on esittänyt julkisuudessa, että pohjoiskarjalaisten miesten sydänkuolleisuuden väheneminen 80 prosenttia sekä myös suomalaisten keskimääräisen elinajanodotteen nousu yli kymmenellä vuodella vuosina 1971-2020 johtuisivat Pohjois-Karjala-projektista ja etenkin siihen liittyneestä tyydyttyneiden rasvojen käytön vähenemisestä ja väestön kolesterolitasojen laskusta. Tyydyttyneiden rasvojen osuus kaikkien suomalaisten nauttimasta kokonaisenergiasta väheni vuosina 1982-2017 vajaasta 20 prosentista vajaaseen 14 prosenttiin.
Pohjois-Karjala-projektin alkuperäiseen tutkimusryhmään niin ikään kuulunut Jukka Salonen on sanoutunut irti näkemyksestä, jonka mukaan Pohjois-Karjala-projektilla olisi ollut kuolleisuutta vähentävää vaikutusta. Eräät muutkin tutkijat ovat kiinnittäneet huomiota siihen, että Pohjois-Karjalan interventioryhmän kuolleisuuden kehitys oli hyvin samankaltaista kuin Kuopion verrokkiryhmällä. He arvelivat tämän johdosta, että yleinen elinolojen koheneminen ja hoidon paraneminen olisivat olleet pääsyynä kuolleisuuden laskuun pikemminkin kuin Pohjois-Karjala-projektiin liittyvät interventiot. Muiden maiden osahankkeista saatiin ristiriitaisia tuloksia.