Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Aktiivinen kausi säveltämistyössä (1803–1812) > Anton Schindler

Anton Schindler (1792–1864), Beethovenin ystävä ja tämän elämäkerran kirjoittaja oli yksi Beethovenin elämän merkittävimmistä henkilöistä. Hän oli myös yksi niistä, joka oli valmis uhraamaan paljon ystävyydelleen. Hän kuitenkin halusi esittää Beethovenin sankarillisena hahmona. Hän meni jopa niin pitkälle, että hävitti yli puolet Beethovenin vuodesta 1818 alkaen viestintään käyttämistä keskusteluvihoista, koska ne eivät hänen mielestään sopineet Beethovenin sankarilliseen henkilökuvaan. Siitä huolimatta Beethoven sai monet asiat tietoonsa Schindleriltä, hän tutustui esimerkiksi Franz Schubertin musiikkiin hänen kauttaan. Beethovenin mielestä Schubertissa oli jumalainen kipinä. Hän ennusti tämän vielä hämmästyttävän maailmaa ja valitti sitä, ettei ollut tutustunut tähän jo aikaisemmin. Beethoven ja Schindler tutustuivat toisiinsa vuonna 1814.
Schindleriä on kiittäminen myös Missa solemniksen sävellysvaiheita koskevasta kuvauksesta; Eräänä iltapäivänä elokuussa 1819 neljän aikaan Schindler muusikkoystävineen pistäytyi Beethovenin luona. He saivat oitis kuulla kahden palvelustytön karanneen aamulla pelästyttyään raivokohtausta, jonka Beethoven oli pannut toimeen edellisenä yönä. Palvelustytöt olivat menneet nukkumaan odotettuaan Beethovenia keskiyöhön ja todettuaan että heidän valmistamansa ateria oli joka tapauksessa siihen mennessä syötäväksi kelpaamaton.
»Kuulimme mestarin laulavan huoneissaan suljettujen ovien takana. Kuului myös ulvahduksia ja jalkojen töminää. Kuunneltuamme jonkin aikaa näitä pelottavia ääniä olimme juuri menneet yöpuulle, kun ovi lennähti auki. Oviaukossa seisoi Beethoven, kasvot niin vääristyneinä, että pelästyimme. Hän puhui jotain sekavaa aivan kuin olisi paheksunut läsnäoloamme, mutta hillitsi itsensä vähitellen ja alkoi puhua jokapäiväisistä asioista ”No, olipa tämäkin. Kaikki ovat lähteneet tiehensä, enkä ole saanut syötävää sitten eilisen iltapäivän.” Hän sanoi. Yritin rauhoitella häntä ja auttaa häntä pukeutumaan. Ystäväni riensi keittiön puolelle etsimään nälkäiselle mestarille jotain syötävää. Beethoven seurasi perässä ja alkoi pyydellä anteeksi kotinsa sekasortoa. Lieneekö maailmassa toista yhtä suurenmoista teosta, joka olisi syntynyt yhtä sietämättömissä olosuhteissa kuin Missa solemnis.»
Beethoven ei pitänyt Schindleriä kovinkaan suuressa arvossa, jonka voi päätellä muun muassa hänen kirjeestään veljenpojalleen Karlille vuodelta 1820:
»Lähetän sinulle muutamia rivejä edelleen Schindlerille toimitettavaksi – tuolle halveksittavalle miehelle – koska en halua itse olla missään tekemisissä niin kurjan olennon kanssa.»
Lisäksi hän kirjoitti Schindlerille kerran myös seuraavasti:
»Minulla on tietty pelko, että sinun takiasi minulle tapahtuu jokin kauhea onnettumuus...»
Schindler oli ollut myös Beethovenin oppilas, mutta todellisuudessa hänellä ei koskaan ollut muuta kunnianhimoa kuin tulla säveltäjän uskotuksi paistatellakseen tämän maineen loisteessa sekä halusi ennen kaikkea tulla kohdelluksi Beethovenin henkisenä perillisenä. Vuodesta 1820 alkaen Schindler hoiti Beethovenin jokaisen kotiasian, mutta ei saanut koskaan pienintäkään kiitosta tai palkkaa. Lisäksi Beethoven väitti, että Schindlerillä oli paha silmä. Heinrich Heine oli Beethoveniakin armottomampi Schindleriä kohtaan, jonka hän tapasi Pariisissa vuonna 1841:
»Täysin sopimaton muistuttamaan mieliin Beethovenin musiikkia, tämä hänen 'ystävänsä', kuten hän kaikkialla ilmoittaa olevansa – jopa käyntikorteissaan... Pitkä, laiha tyyppi, pyntätty kammottavaan valkoiseen solmioon, nokka kuin vainajalla...»