stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matkatoimisto
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Matkatoimisto Wikimedia Commonsissa
Lentomatkustaminen
| --- | --- |
Lentoyhtiöt:  Halpalentoyhtiöt  Holdingyhtiöt  Kaikki lentoyhtiöt  Kansalliset lentoyhtiöt  Lentoyhtiökoodit  Rahtilentoyhtiö  Tilauslentoyhtiöt 
Allianssit:  Oneworld  SkyTeam  Star Alliance  U-FLY Alliance  Value Alliance  Vanilla Alliance 
Historia:  Ilmailu  Lentokoneteollisuus  Lentoliikenne 
Kauppayhdistykset:  A4A  A4E  AACO  AAPA  AEA  AFRAA  ATAG  ATPCO  ELFAA  ERA  IATA  IATAN  ICAO  ISTAT  RAA  RAAA 
Miehistö:  Kapteeni  Perämies  Toinen perämies  Kolmas perämies  Lentoemäntä  Stuertti  Lentomekaanikko  Lastaaja  Lentäjä  Purseri  Deadheading 
Lentäminen:  Matkustusluokka Ykkösluokka  Business-luokka  Premium economy  Turistiluokka  Buy on board  Kymppikerho  Lentokoneen istuin  Lentokoneen istuinpaikkakartta  Lentokoneen käymälä  Lentokoneen viihdejärjestelmä  Lentosukka  Lentokoneruoka  Matkustamo  Oksennuspussi  Tarjoomo  Tupakointi lentokoneessa 
Lentoasemat:  Halpalentoterminaali  Kansainvälinen lentoasema  Kiitotie  Koneeseennousu  Lentoaseman raideyhteys  Lentokenttähotelli  Lentokoneen portaat  Lounge  Lähtöportti  Lähtöselvitys  Matkustajasilta  Paikallislentoasema  Solmukohta 
Tulli/Maahanmuutto:  Maahantulokortti  Maastapoistumiskortti  Matkustusasiakirja  Passi  Rajavalvonta  Timatic  Viisumi 
Matkatavarat:  Aulakuormaaja  Kadonnut matkatavara  Käsimatkatavara  Matkalaukkuhihna  Matkalaukkukärry  Matkalaukkulukko  Matkalaukkutunniste  Matkatavaroiden kuljetinjärjestelmä  Matkatavaroiden noutoalue  Sallittu matkatavaran määrä 
Turvallisuus:  Hätäliukumäki  Ikkunahätäuloskäynti  Kansallinen ilmailuviranomainen  Lennonjohto  Lentokoneen turvaohje  Lentoasemaviranomainen  Lentokenttäpaloauto  Lentokenttäpoliisi  Musta laatikko  Pakkolaskuasento  Sky marshal  Turvallisuus lentokentällä  Turvallisuusdemonstraatio lennolla 
Lentoliput:  Code sharing  Hinnoitteluperustetunnus  Kanta-asiakasohjelma  Koneeseennousukortti  Lennon myöhästyminen ja peruminen  Lentoaikataulu  Lentolippu  Maailman ympäri -lentolippu  Matkailusivusto  Matkatoimisto  Matkustajan nimitieto  Montrealin yleissopimus  Open jaw -lippu  Sähköinen lippu  Varasija  Varausjärjestelmä  Varsovan yleissopimus  Yksisuuntainen matkustaminen 
Aurinkomatkojen talviesite 1997-1998
Finnairin incoming esite 1965
Harry Lime

Julkisuuskuva Orson Wellesistä Harry Limenä elokuvassa.
Harry Lime on Orson Wellesin esittämä hahmo brittiläisessä elokuvassa Kolmas mies (1949), joka perustuu kirjailija Graham Greenen tekstiin. Greene muokkasi sen myöhemmin myös kirjaksi. Lime on yhdysvaltalainen huijari, joka on toisen maailmansodan jälkeen asettunut Wieniin ja ryhtynyt myymään varastettua tavaraa mustan pörssin kaupassa.
Elokuvan nimen ”kolmannella miehellä” tarkoitetaan Limen ruumista kantamassa nähtyä tunnistamatonta kolmatta miestä. Myöhemmin paljastuu, että Lime on lavastanut oman kuolemansa ja oli itse kyseinen kolmas mies.
Harry Lime on yksi elokuvahistorian kuuluisimmista sivuosista, ja Limen kuuluisin repliikki on hänen Prater-ajelun jälkeen esittämänsä kommentti:
Juri Ušakov

Juri Ušakov
Juri Ušakov (ven. Юрий Ушаков; s. 13. maaliskuuta 1947 Moskova) on venäläinen diplomaatti.
Ušakov valmistui Moskovan valtiollisesta kansainvälisten suhteiden instituutista vuonna 1970 ja aloitti työskentelyn Neuvostoliiton ulkoministeriössä. Hän sai filosofian tohtorin arvon historiassa väitöskirjalla, joka käsitteli Pohjois-Euroopan valtioiden ulkopolitiikkoja. Ušakov toimi Venäjän Etyj-suurlähettiläänä vuosina 1996–1998 ja oli varaulkoministeri vuonna 1998. Hän oli Venäjän suurlähettiläänä Yhdysvalloissa vuosina 1998–2008.
Ušakov työskenteli hallinnon henkilökunnan varapäällikkönä vuosina 2008–2012 ja aloitti vuonna 2012 toimimisen Venäjän presidentin ulkopolitiikasta vastaavana avustajana. Ušakov valittiin yhdeksi osallistujista Venäjän ja Yhdysvaltain välillä helmikuussa 2025 aloitettuihin neuvotteluihin.
Ušakov on saanut Venäjällä monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten kunniamerkit palveluksista isänmaalle (luokat I, II, III, IV). Hän on naimisissa ja hänellä on tytär. Hän osaa englantia ja tanskaa.
Nomima barbarika

Nomima tai Nomima barbarika (m.kreik. Νόμιμα βαρβαρικά, ”Barbaarien tavat”) oli Aristoteleen kirjoittama antiikin kreikkalainen teos, joka käsitteli eri ei-kreikkalaisten kansojen tapoja. Se on eräs esimerkki Aristoteleen koulukunnan suorittamista historiallisista tutkimuksista. Teos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan joitakin katkelmia.
Historia

Aristoteles piti etnografis-maantieteellistä tutkimusta tärkeänä oikeudenmukaisen lainsäädännön laatimisen kannalta. Samannimisiä teoksia kirjoittivat myös muut kreikkalaiset kirjailijat, muun muassa Hellanikos (teos Barbarika nomima), joka kirjoitti myös useita muita teoksia eri kansoista. Tällaiset teokset voidaan lukea sofististen teosten joukkoon.
Aristoteleen teos liittyi muiden kansojen tapojen tutkimisen perinteeseen kreikkalaisessa kirjallisuudessa. Kiinnostus oli herännyt sitä mukaa kun kreikkalaiset tulivat tietoisiksi muista kansoista ja näiden erilaisista tavoista. Edelläkävijöitä tässä olivat olleet Hekataios Miletoslainen sekä Herodotos, jonka Historiateos kuvaa laajasti skyyttien, persialaisten, lyydialaisten, egyptiläisten ja muiden kansojen tapoja. Sofistit korostivat usein muiden kansojen tapojen keskinäistä ristiriitaisuutta argumentoidessaan relativismin puolesta. Esimerkiksi sofistinen teos Dissoi logoi hyödyntää kansojen päinvastaisia tapoja käsitellessään lakien suhteellisuutta.
Teokseen viittaavat muun muassa Varro, Cicero ja Didymos Aleksandrialainen. Plutarkhos käytti teosta lähteenään ja Herakleides Lemboslainen kirjoitti siitä tiivistelmän.
Kreikkalaisten alueiden lakeja Aristoteleen koulukunta kokosi puolestaan kokoelmaan nimeltä 158 kaupungin valtiomuodot.
Sisältö

Nomima barbarika oli eräänlainen etnografinen kokoelma, jonka aineiston olivat mahdollisesti koonneet Aristoteleen oppilaat tämän ohjauksessa. Teos sisälsi ainakin kolme kirjaa.
Säilyneiden katkelmien perusteella voidaan päätellä, että aristoteelinen Nomima barbarika käsitteli muun muassa skyyttien ja etruskien tapoja. Eräässä katkelmassa Aristoteles mainitsee, että etruskeilla oli — päin vastoin kuin kreikkalaisilla — tapana ruokailla yhdessä vaimojensa kanssa samalla leposohvalla maaten. Tämä tosiseikka tunnetaan myös etruskien kuvanveistosta.
Janae Kroc

Matt Croczaleski
Janae Marie Kroczaleski  (syntymänimeltään Matthew Raymond Kroczaleski, s. 8. joulukuuta 1972) on yhdysvaltalainen kehonrakentaja, joka on aikaisemmin saavuttanut maailmanennätyksen penkkipunnerruksissa. Vuonna 2015 Kroc kertoi julkisuudessa transsukupuolisuudestaan ja sukupuoli-identiteetistään (genderfluid). Hän alkoi käyttää nimeä Janae sekä identiteettinsä mukaisia pronomineja. Kun hän puhuu ajasta ennen transitioprosessia, hän käyttää nimeä "Matt" ja pronomineja he/him.
Ura

Kroczaleski työskenteli aiemmin Yhdysvaltain merijalkaväessä vuosina 1991–1995. Hän alkoi sotilasuransa aikana kilpailla painonnostokisoissa. Vuonna 2002 hän valmistui farmaseutiksi Ferrisin State Universitystä.
Cryptic Slaughter

Cryptic Slaughter on yhdysvaltalainen crossover thrash -yhtye. Se perustettiin vuonna 1984 Santa Monicassa ja se hajosi ensimmäisen kerran vuonna 1990. Vuonna 2002 yhtye teki paluun, julkaisten EP-levyn Band in S.M.. Yhtye hajosi vuotta myöhemmin
Viimeisin tunnettu kokoonpano

Brian Lehfeldt – rummut
Les Evans – kitara, bassokitara
Chris Merrow – laulu
Viimeisin tunnettu kokoonpano > Entiset jäsenet

Bill Crooks – bassokitara (1984–1985), laulu (1984–1988, 2002–2003)
Scott Peterson – rummut (1984–1988)
Adam Scott – kitara (1984)
Rob "Blasko" Nicholson – bassokitara (1985–1988, 2002–2003)
Brett Davis – bassokitara (1989–1990)
Dave Hollingsworth – laulu (1989–1990)
Eli Nelson – kitara (1990)
Diskografia > Studioalbumit

Convicted (1986,  Metal Blade Records)
Money Talks (1987,  Metal Blade)
Stream of Consciousness (1988,  Metal Blade)
Speak Your Peace (1990,  Metal Blade)
Diskografia > Muut albumit

Life in Grave (1985,  demo, omakustanne)
Band in S.M. (2003,  EP, Relapse Records)
Life in Grave (2013,  kokoelma, F.O.A.D. Records)
Aiheesta muualla

Cryptic Slaughter Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Ursula Rainio

Ursula Rainio vuonna 1970 Helsingissä tervehtimässä Englannin prinssiä Philipiä.
Ursula Rainio (alk. Merja Hannele Rainio; s. 1950 Rovaniemi) on suomalainen missi, malli ja näyttelijä. Vuodesta 2000 hän on työskennellyt kiinteistönvälittäjänä.
Rainio oli vuoden 1970 Miss Suomi. Hän oli valintansa aikaan rovaniemeläinen ja ainut pohjoisesta tullut missi. Hän on näytellyt muun muassa Spede Pasasen elokuvassa Kahdeksas veljes (1971) sekä Seppo Huunosen elokuvassa Piilopirtti (1978).
Ursula Rainio oli alun perin Merja Rainio, mutta jo nuorena hän halusi muuttaa nimensä Ursulaksi. Ennen missivuottaan hän oli ehtinyt esiintyä mannekiinina ja työskennellä kalatehtaalla Norjan Hammerfestissa. Miss Universum- ja Miss Eurooppa -kilpailut menivät ilman sijoitusta, mutta Miss Skandinavia -kilpailuista tuli 4. perintöprinsessan titteli.
Kuwaitissa Ursula oli avaamassa Haimi-huonekalutaloa ja Pan Am -lentoyhtiön kanssa syntyi vuosia jatkunut malli- ja mainossopimus. Vuonna 1979 Ursula muutti Yhdysvaltoihin, ja vuonna 1980 hän avioitui liikemies Leif Lindbergin kanssa, joka sittemmin tuomittiin muun muassa valuuttarikoksesta. Avioliitto kesti kymmenisen vuotta. Tämän jälkeen Rainio asui Ruotsissa ja siirtyi verkostomarkkinoinnin pariin.
Ursula Rainio oli todellinen kohumissi. Hän salasi työväenluokkaisen äitinsä, teki sitten tämän kanssa Hymyn sivuilla sovinnon, poseerasi alasti Hymyn kannessa, aiheutti kohua rakkausjutuillaan ja seurusteli hetken Hymyn kustantajan Urpo Lahtisen kanssa.
Aiheesta muualla

Ursula Rainion lyhyt haastattelu vuodelta 1972. Ylen Elävä Arkisto.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Kreikan parlamenttivaalit 2023 (toukokuu)

Kreikan vuoden 2023 toukokuun parlamenttivaalit järjestettiin 21. toukokuuta 2023. Vaaleissa valittiin 300 jäsentä Kreikan parlamenttiin.
Vaaleissa äänioikeutettuja oli 9 919 115 ja ääniä annettiin 6 061 040. Äänestysprosentti oli 61,10. Vaaleissa viisi puoluetta läpäisi kolmen prosentin äänikynnyksen ja sai edustajia parlamenttiin. Vaalit voitti keskustaoikeistolainen Uusi demokratia, joka sai 40,79 % äänistä ja 146 paikkaa, mutta ei edellisten vuoden 2019 vaalien tapaan ehdotonta enemmistöä. Vaalien suurin häviäjä oli vasemmistoliitto Syriza, kun taas parlamenttipaikkojaan kasvattivat eniten muut vasemmistopuolueet Pasok–Muutosliike ja Kreikan kommunistinen puolue. Äänistä poikkeuksellisen suuri osuus, 16 %, meni puolueille, jotka jäivät 3 % äänikynnyksen vuoksi parlamentin ulkopuolelle.
Uuden demokratian puheenjohtaja Kyriákos Mitsotákis ilmoitti vaaleja seuranneena päivänä, ettei vaalitulos mahdollista enemmistöhallituksen muodostamista. Siksi järjestettiin uusintavaalit 25. kesäkuuta. Eräs syy ratkaisuun oli se, että toukokuun vaaleissa oli voimassa uusi laki, jonka mukaan kaikki parlamenttipaikat jaetaan suhteessa ääniosuuteen ilman suurimman puoleen aiemmin saamaa 50 lisäpaikkaa, kun taas kesäkuun vaaleihin astui voimaan jälleen uusi laki, jossa suurin puolue saa taas lisäpaikkoja, mutta uuden laskutavan mukaan.
Vaalien välisen ajan virkaatekeväksi pääministeriksi tuli 25. toukokuuta sitoutumaton tuomari Ioánnis Sarmás.
Tulokset vaalipiireittäin

Vaalien tulokset vaalipiireittäin (59 kpl) olivat:
Tulokset vaalipiireittäin > Puolueiden paras ja heikoin vaalipiiri

| Puolue | Puolue | Suurin kannatus> Vaalipiiri | Suurin kannatus>  % | Pienin kannatus> Vaalipiiri | Pienin kannatus>  % |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Uusi demokratia | Dodekanesia | 49,93 | Rodópi | 27,06 |
|  | Syriza | Rodópi | 33,18 | Chíos | 12,36 |
|  | Pasok-Muutosliike | Rodópi | 22,64 | Pireus 1. | 5,94 |
|  | Kreikan kommunistinen puolue | Sámos | 16,52 | Xánthi | 2,85 |
|  | Kreikkalainen ratkaisu | Évros | 8,72 | Lefkas | 1,64 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kreikan parlamenttivaalit 2023 Wikimedia Commonsissa
Kreikan parlamenttivaalit
| --- | --- |
Kreikan kolmas tasavalta (1974–): 1974 · 1977 · 1981 · 1985 · 1989 I · 1989 II · 1990 · 1993 · 1996 · 2000 · 2004 · 2007 · 2009 · 2012 I · 2012 II · 2015 I · 2015 II · 2019 · 2023 I · 2023 II
Vahejärvi

| Vahejärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta
Kunnat:  Rauma
Koordinaatit:  61°05′41″N, 21°41′41″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Lapinjoen vesistö (33)
Valuma-alue:  Lapinjoen keskiosan alue (33.002)
Laskuoja:  oja Saarnijärveen 
Järvinumero:  33.002.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  23,1 m 
Rantaviiva:  0,803 km 
Pinta-ala:  1,578 ha  
 fiVahejärvi 
Vahejärvi on Satakunnassa Raumalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Lapinjoen vesistön Lapinjoen keskiosan alueeseen.
Maantiede

Vahejärven pinta-ala on 1,6 hehtaaria ja sen halkaisija on alle 100 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 100 metriä pitkä laskuoja. Järven rantaviiva on 800 metriä pitkä ja ranta on pääosin avosuota.
Luonto

Vahejärvessä viihtyy ainakin jokirapu, hauki ja ahven, jotka ovat alkuperäisiä lajeja, sekä ankerias, joka on istutettu laji.
Steve Cunningham

| Steve Cunningham |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Steven Ormain Cunningham
Syntynyt: 15. heinäkuuta 1976 Philadelphia, Pennsylvania
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  USS
Pituus:  191  cm
Painoluokka:  alempi raskassarja
Kätisyys:  oikeakätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  40
Voitot:  30
– tyrmäysvoitot:  13
Tappiot:  9
Ratkaisemattomat:  1
Steven Ormain (Steve) Cunningham (s. 15. heinäkuuta 1976 Philadeplhia) on yhdysvaltalainen nyrkkeilijä. Hän on IBF-ammattilaisliiton alemman raskaansarjan hallitseva maailmanmestari.
Amatööriura

Ennen nyrkkeilijäksi ryhtymistään Cunningham toimi sotilasuralla. Hän tankkasi lentokoneita USS America ja USS Enterprise -lentotukialuksilla. Vapaa-aikaa oli paljon ja Cunningham käytti aikansa nyrkkeilemiseen. Heti ensimmäisessä virallisessa ottelussaan hän voitti Yhdysvaltain laivaston raskaan keskisarjan mestarin. Vuonna 1998 Cunningham jätti lentotukialukset ja muutti Atlantaan harjoittelemaan tosissaan nyrkkeilyä. Jo samana vuonna hän voitti Yhdysvaltain Golden Gloves -mestaruuden.
Ammattilaisura

Cunningham ryhtyi ammattilaiseksi vuonna 2000. Ensimmäisessä ottelussaan lokakuussa hän voitti Norman Jonesin nelieräisessä ottelussa hajaäänituomiolla. Voitettuaan 17 ensimmäistä ammattilaisotteluaan, suurimman osan ennen täyttä aikaa, Cunningham pääsi iskemään syyskuussa 2005 Kelvin Davisia vastaan pääsystä IBF-liiton alemman raskaansarjan MM-otteluun. Cunnigham voitti 12-eräisen ottelun kaikin tuomariäänin.
26. marraskuuta 2006 Cunningham kohtasi puolalaisen Krzysztof Włodarczykin ottelussa avoimena olleesta IBF:n alemman raskaansarjan maailmanmestaruudesta. Varsovassa käyty tasainen ottelu kesti täydet 12 erää ja lopulta Włodarczyk julistettiin voittajaksi tuomareitten ei-yksimielisellä päätöksellä. Cunnigham kohtasi Krzysztof Wlodarczykin uudelleen seuraavan vuoden toukokuussa IBF:n mestaruusottelussa, joka käytiin jälleen Puolassa, Katowicessa. Tällä kertaa Cunnigham voitti kohtaamisen. Kahden tuomarin korteissa hän oli voittaja ja yhden tuomarin kortissa pisteet olivat tasan.  Cunningham puolusti mestaruuttaan 12. erän teknisellä tyrmäyksellä saksalaista tuolloin vielä voittamatonta Marco Huckia vastaan saman vuoden joulukuussa.
Nigerian Valioliiga

| Globacom Premier League |
| --- | --- |

Laji:  Jalkapallo
Maa(t):   Nigeria
Perustettu:  1972
Joukkueita:  20
Hallitseva mestari:  Kano Pillars
Eniten mestaruuksia:  Enugu Rangers (6)
Nigerian valioliiga (Premier League) on Nigerian miesten jalkapallon korkein sarjataso. Sen joukkuemäärää nostettiin kaudella 2004. Pääsarjaa hallinnoi Nigerian jalkapalloliitto. Kaudesta 2007/08 lähtien liiga on tunnettu nimellä Globacom Premier League, ja sitä sponsoroi teleoperaattoriyhtiö Globacom. Toiseksi korkein sarjataso on Nigerian 1. divisioona, joka koostuu kahdesta lohkosta.
Pääsarjan neljä viimeistä joukkuetta putoavat sarjasta.
| n k Pääsarjatason jalkapallosarjat Afrikassa (CAF) |
| --- | --- |
 Algeria  Angola  Benin  Botswana  Burkina Faso  Burundi  Djibouti  Egypti  Eritrea  Etelä-Afrikka  Etelä-Sudan  Etiopia  Gabon  Gambia  Guinea  Guinea-Bissau  Kamerun  Kap Verde  Kenia  Keski-Afrikan tasavalta  Komorit  Kongo (DR)  Kongo  Lesotho  Liberia  Libya  Madagaskar  Malawi  Mali  Marokko  Mauritania  Mauritius  Mosambik  Namibia  Niger  Nigeria  Norsunluurannikko  Päiväntasaajan Guinea  Ruanda  Sambia  São Tomé ja Principe  Senegal  Seychellit  Sierra Leone  Somalia  Sudan  Swazimaa  Tansania  Togo  Tšad  Tunisia  Uganda  Zimbabwe
Tommy Anders

| Tommy Anders> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1990
Pornonäyttelijä
Aktiivisena:  2008–
Silmien väri:  Sininen
Hiusten väri:  Vaalea
Pituus:  176
Aiheesta muualla
Kotisivut
Tommy Anders (s. 1990) on yhdysvaltalainen aikuisviihdenäyttelijä, joka on erikoistunut homoeroottisiin elokuviin. Nuoresta iästään huolimatta hän on näytellyt useissa elokuvissa. Hän on vaaleahiuksinen ja sinisilmäinen. Yleensä hänellä on elokuvissa niin sanottu top-rooli. Anders työskenteli ainoastaan Helix Studiosille, mutta lopetti vuonna 2011.
Näyttelijäuran alku

Tommy sai ensimmäisen roolinsa vuonna 2008 elokuvasta Fucking Twinks 2, jossa hänellä on kaksi kohtausta Chad Stevensin ja Tristan Sommersin kanssa. Andersin viimeisin elokuva on Tommy Anders Vol. 2, jonka jälkeen hän ei ole näytellyt.
Filmografia

| Julkaisuvuosi | Elokuvan nimi | Kesto |
| --- | --- | --- |
| 2008 | Fucking Twinks 2 | 102 min. |
| 2008 | Santa Dreaming 2 | 55 min. |

| 2009 | Teen Fuck Buddies Jesse Starr & Tommy Anders | 125 min. |
| 2009 | Breaking the Rulez | 80 min. |
| 2009 | Spanking Twinks | 95 min. |
| 2009 | Twink Heat 2 | 125 min. |
| 2009 | Trickery | 108 min. |
| 2009 | Twink Play Time | 90 min. |
| 2009 | A Twinks Helping Hands | 90 min. |
| 2009 | When Sterne's away... The Boys Will Play | 90 min. |
| 2009 | Fuck It | 115 min. |
| 2009 | Big Dicked Twinks | 100 min. |

| 2010 | Hungry For Fresmen | 100 min. |
| 2010 | Fucking Twinks 3 | 110 min. |
| 2010 | Twink Juice 3 | 145 min. |
| 2010 | Horny Twinks | 100 min. |
| 2010 | Ex- Boyfriends | 100 min. |
| 2010 | Tommy Anders Vol. 1 | 120 min. |
| 2010 | Jesse Starr Vol. 1 | 101 min. |

| 2011 | Jesse Starr Vol. 2 | 125 min. |
| 2011 | Helix All Stars Vol. 1 | 102 min. |
| 2011 | Tommy Anders Vol. 2 | 121 min. |
Deidre Hall

Deidre Hall vuonna 2005
Deidre Ann Hall (s. 31. lokakuuta 1947, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka näyttelee suosittua Dr. Marlena Evansia saippuasarjassa Päivien viemää. Hän tuli sarjaan vuonna 1976 ja nousi yhdeksi kaikkien aikojen suosituimmista saippuatähdistä Amerikassa. Uransa aikana Hall on saavuttanut monia palkintoja, muttei kuitenkaan yhtään Emmy-palkintoa. Deidre jätti Päivien viemää -sarjan vuonna 1987, mutta palasi takaisin vuonna 1991 nostaen sarjan hiipuneet katsojaluvut pilviin.
Elämäkerta

Deidrellä on kaksoissisko Andrea Hall, joka on myös näytellyt Päivien viemää -sarjassa Samantha Evansina vuosina 1977–1980, 1982 ja Hattie Adamsina vuosina 2000 ja 2001. Hall valittiin koulussaan Junior Orange Bowl Queeniksi hänen ollessaan 12-vuotias. Hän valmistui Lake Worth High Schoolista vuonna 1965. Hän julkaisi vuonna 1996 jalokivimalliston, joka kantaa nimeä The Timeless.
Ura

1970-luvulla Hall esiintyi sankarittarena lastenohjelmassa ElectraWoman and DynaGirl. Ennen Päivien viemään liittymistä vuonna 1976 hän näytteli muun muassa sarjoissa Emergency! sekä Tunteita ja tuoksuja. 1986 Hall näytteli kaksi tuotantokautta kestäneessä televisiosarjassa Our House Jesse Witherspoonia. Hän jätti Päivien viemää -sarjan vuonna 1987, koska hänen oli mahdotonta sovittaa työskentelyaikatauluja prime time ja daytime-sarjoissa. Vuoteen 1991 Hall teki lukuisia vierailuja prime time -ohjelmissa, kunnes palasi Päivien viemään vuonna 1991. Hän ei ole jättänyt sarjaa tämän jälkeen, ja on ollut osallisena sarjan monissa kiistanalaisissa juonissa, joista esimerkkinä on vuoden 1995 menestysjuoni, jossa Hallin roolihahmo Marlena joutui demonin valtaan. Hallin roolihahmo Marlena Evans muodostaa yhdessä Drake Hogestynin näyttelemän John Blackin kanssa yhden sarjan rakastetuimpia superpareja. 1995 Hall tuotti ja näytteli tv-elokuvassa Never Say Never: The Deidre Hall Story, joka kertoi Hallin vaikeuksista tulla äidiksi. Marraskuussa 2008 tiedotettiin, että Deidre Hall ja hänen vastanäyttelijänsä Drake Hogestyn ovat saaneet potkut sarjasta. Heidän viimeinen esiintymisensä tulisi olemaan tammikuun 23. päivänä 2009. Hallin ja Hogestynin fanit reagoivat asiaan kiivaasti.
Yksityiselämä

Hall on ollut naimisissa kolme kertaa:
Keith Barbourin kanssa vuosina 1972–1977
Tuottaja-kirjoittaja Michael Dubelkon kanssa vuosina 1987–1989
Steve Sohmerin kanssa vuosina 1991–2006. Hallilla on tästä avioliitosta kaksi lasta (s. 1992 ja 1995.) Molemmat lapset synnytti sijaissynnyttäjä
Palkinnot, kunnianosoitukset ja ehdokkuudet

Daytime Emmy Awards- Ehdolla, Merkittävä naisnäyttelijän suoritus sivuosassa Daytime dramasarjassa (1980)
Soapy-Winner- Voittaja, Merkittävä naisnäyttelijä (1982)
Soapy-Winner- Voittaja, Merkittävä naisnäyttelijä (1983)
Soap Opera Digest Award- Voittaja, Merkittävä naisnäyttelijä Daytime saippuaoopperassa (1984)
Daytime Emmy Awards- Ehdolla, Merkittävä johtava naisnäyttelijä Daytime draamasarjassa (1984)
Soap Opera Digest Award- Voittaja, Merkittävä naisnäyttelijä Daytime sarjassa (1985)
Daytime Emmy Awards- Ehdolla, Merkittävä johtava naisnäyttelijä Daytime draamasarjassa (1985)
Soap Opera Digest Award- Voittaja, Merkittävä osuus jatkuvan draaman muodossa nais- tai miesnäyttelijältä, joka on nykyään mukana Daytime sarjassa (1986)
Soap Opera Digest Award- Voittaja, Merkittävä johtava naisnäyttelijä (1995)
Soap Opera Digest Award- Ehdolla, Kuumin romanssi (1998), jaettu Drake Hogestynin kanssa
Soap Opera Digest Award- Ehdolla, Merkittävä johtava naisnäyttelijä (1999)
Soap Opera Digest Award- Ehdolla, Merkittävä johtava naisnäyttelijä (2005)
TV Land Awards- Ehdolla, Mahtavimmista mahtavin sankari (2005), jaettu Judy Strangisin kanssa
Soap Opera Digest Award- Voittaja, Suosikkipari (2005), jaettu Drake Hogestynin kanssa
Rooleja

San Francisco International Airport (1970)
Night Gallery (Blonde - 1971)
Adventures of Nick Carter (Ivy Duncan - 1972)
Adam-12 (sairaanhoitaja - 1972)
The Streets of San Francisco (Bank Teller - 1972)
Emergency! (sairaanhoitaja Sally Lewis - 1972-1973)
Tunteita ja tuoksuja (Barbara - 1973)
Columbo (vastaanottovirkailija - 1974)
Kung Fu (Luise - 1975)
Karen (Janet Bartel - 1975)
S.W.A.T. (Diane - 1975)
Joe Forrester (1976)
Special Delivery (1976)
Electra Woman and Dyna Girl (Electra Woman - 1976)
Päivien viemää (Dr Marlena Evans - 1976-1987; 1991-2009)
Pray TV (Sarah of Nazareth - 1980)
The Million Dollar face (Barbara Sanderson - 1981)
Hot Pursuit (1984)
Hotel (Maggie Dawson - 1984)
A Reason to Live (Delores Stewart - 1985)
Our House (Jessica 'Jessie' Witherspoon - 1986-1988)
Take My Daughters, Please (Nell - 1988)
Wiseguy (Claudia Newquay - 1989)
Perry Mason (Linda Horton - 1989)
Columbo (Dian Hunter - 1990)
Murhasta tuli totta (Claudia Carboni - 1990)
And the Sea Will Tell (Muff Graham - 1991)
For the Very First Time (rouva O'Neil - 1991)
Woman on the Ledge (Quinn - 1993)
OP Center (Kate Michaels - 1995)
Never Say Never: The Deidre Hall Story (esitti itseään - 1995)
Aiheesta muualla

Deidre Hall.com (englanniksi)
Soap Opera Digest and Weekly (englanniksi)