Bürgerliches Gesetzbuch
Abstraktioperiaate

BGB:hen kuuluu oleellisesti "abstraktio­periaate" (saks. Abstraktions­prinzip) ja siihen liittyvä "separaatio­periaate" (saks. Trennungs­prinzip). Friedrich Carl von Savignyn pandektistisen koulu­kunnan oppien mukaisesti laki tekee suuren eron toisessa osastossa käsiteltyjen velvoite­oikeudellisten sopimusten ja kolmannessa osastossa käsiteltyjen, omaisuuden siirtoa koskevien sopimusten välillä. Lyhyesti nämä peri­aatteet merkitsevät sitä, että sopimus, joka velvoittaa jonkun luovuttamaan jotakin toiselle osa­puolelle, ei vielä tee saajasta tämän esineen omistajaa vaan ainoastaan antaa hänelle oikeuden vaatia omistus­oikeuden siirtoa.
Separaatio­peri­aate merkitsee, että sopimus omaisuuden siirrosta ja omaisuuden todellinen siirto ovat kaksi eri asiaa ja niistä on eri säännökset. Samoin abstraktio­peri­aate merkitsee, että omistus­oikeuden siirto on laillisesti pätevä riippumatta alku­peräisen velvoite­sopimuksen pätevyydestä. Tästä erosta seuraa, että sopimukset, jotka vain velvoittavat johonkin, eivät vielä siirrä omistus­oikeutta niin kauan kuin ei ole erikseen tehty sopimusta omistus­oikeuden siirrosta; toisaalta omaisuuden siirto pätemättömän velvoite­sopimuksen perusteella voi aiheuttaa saajalle velvollisuuden palauttaa omaisuus, mutta saaja katsotaan silti sen omistajaksi siihen saakka, kunnes se todella on palautettu erillisellä sopimuksella.
Esimerkiksi sopimus jonkin esineen kaupasta ei BGB:n mukaan vielä sellaisenaan siirrä omistus­oikeutta esineeseen ostajalle vaan ainoastaan tuottaa myyjälle velvoitteen luovuttaa omistus­oikeus. Myyjä on tällöin velvollinen erillisellä sopimuksella luovuttamaan myymänsä omaisuuden. Sen vuoksi näistä kahdesta vaiheesta on eri säännökset: osa­puolten velvollisuuksista säädetään 433 §:ssä, omistus­oikeuden siirtoa koskevista sopimuksista 929 §:stä. Samaan tapaan säädetään kauppa­hinnan maksusta eli rahan omistus­oikeuden siirrosta.
Joka­päiväisessä kaupan­käynnissä tätä erotusta ei yleensä tarvitse ottaa huomioon, koska molemmat sopimukset tehdään saman­aikaisesti, kun tavara luovutetaan ja samalla maksetaan. Vaikka abstraktio­peri­aate saattaa vaikuttaa hyvin tekniseltä eikä ehkä vastaa tavan­omaista käsitystä kaupan­teosta, Saksan oikeus­yhteisössä sitä pidetään kiistattomana. Abstraktio­peri­aatteen suurin etu on siinä, että se muodostaa lailliset puitteet mille tahansa liike-elämässä kysymykseen tulevalle sopimukselle, olipa se luonteeltaan kuinka moni­mutkainen tahansa.
Hyvä esimerkki tästä liittyy osamaksukauppaan. Jos joku ostaa jotakin ja maksaa kauppa­hinnan osa­maksulla, molemmilla osa­puolilla on omat, osittain risti­riitaiset intressinsä: ostaja haluaa hankkimansa esineen välittömästi haltuunsa, kun taas myyjä haluaa varmistua siitä, että koko kauppa­hinta tulee maksetuksi. Abstraktio­peri­aatteen mukaisesti BGB:llä on tähän yksinkertainen ratkaisu: sopimus velvoittaa ostajaa maksamaan koko hinnan ja velvoittaa myyjää luovuttamaan omistus­oikeuden esineeseen sitten, kun viimeinenkin osa­maksu­erä on maksettu. Siihen saakka myyjällä säilyy omistus­oikeus esineeseen, ja ostajalla on siihen vain käyttö- ja hallinta­oikeus. Jos ostaja ei kykene maksamaan hintaa kokonaisuu­dessaan, myyjä voi vaatia esineen takaisin milloin tahansa samoin kuin muunkin oman omaisuutensa.
Toinen etu on, että virheellisen kaupan tapauksessa omistus­oikeus pysyy ennallaan eikä jälleen­myynti ole sallittu. Laitonta hyötymistä koskevien säännösten mukaisesti ostaja on velvollinen palauttamaan omistus­oikeuden, mikäli mahdollista, tai muussa tapauksessa maksamaan korvausta.