stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Miesten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1910
Miesten yleismestaruus

| Sija | Kilpailija | Maa | 500 m | # | 1 500 m | # | 5 000 m | # | 10 000 m | # | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Nikolai Strunnikov |  Venäjä | 49,3 | 3 | 2.33,0 | 2 | 9.31,8 | 3 | 18.34,0 | 1 | 9 |
| 2 | Oscar Mathisen |  Norja | 46,3 | 1 | 2.32,6 | 1 | 9.30,6 | 2 | 19.18,0 | 6 | 10 |
| 3 | Martin Sæterhaug |  Norja | 47,8 | 2 | 2.35,2 | 3 | 9.32,0 | 4 | 19.17,6 | 5 | 14 |
| 4 | Magnus Johansen |  Norja | 51,0 | 10 | 2.39,1 | 4 | 9.27,9 | 1 | 18.57,2 | 2 | 15 |
| 5 | Väinö Wickström |  Suomi | 49,5 | 4 | 2.39,4 | 6 | 9.44,0 | 6 | 19.08,8 | 3 | 19 |
| 6 | Jevgeni Burnov |  Venäjä | 54,5 | 12 | 2.42,2 | 7 | 9.37,0 | 5 | 19.15,8 | 4 | 26 |
| 7 | Gunnar Strömsten |  Suomi | 50,4 | 9 | 2.39,2 | 5 | 9.46,2 | 8 | 19.24,5 | 7 | 27 |
| 8 | Björn Damstén |  Suomi | 49,8 | 6 | 2.43,0 | 8 | 9.45,8 | 7 | 19.33,8 | 8 | 28 |
| 9 | Thomas Bohrer |  Itävalta | 50,3 | 8 | 2.44,3 | 9 | 10.01,1 | 10 | 19.58,4 | 9 | 33 |
| 10 | Birger Carlsson |  Ruotsi | 53,8 | 11 | 2.52,6 | 10 | 10.18,8 | 11 | 20.00,0 | 10 | 39 |
| - | Jussi Viinikainen |  Suomi | 49,7 | 5 | - | - | 9.57,2 | 9 | - | - | DNF |
| - | Johan Wikander |  Suomi | 49,9 | 7 | - | - | - | - | - | - | DNF |
Miesten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1901

Pikaluistelun maailmanmestaruudesta kilpailtiin Tukholmassa 9.-10. helmikuuta 1901. Vain miehet kilpailivat. Kilpailut olivat osa Pohjoismaisia kisoja. Mestaruus ei ratkennut yhteispisteiden vaan lajivoittojen määrän perusteella.
Kilpailut järjestettiin Djurgårdsvikenin rannalla meren jäällä. Mestaruuteen vaadittiin kolme lajivoittoa. Franz Fredrik Wathén voitti ensimmäisenä päivänä 500 metrin kilpailun ja Rudolf Gundersen 5 000 metriä. Toisena päivänä Wathén oli nopein 1 500 metrillä, joten hänellä oli mahdollisuus mestaruuteen viimeisessä 10 000 metrin kilpailussa. Wathénin ja Gundersenin luistellessa samassa parissa sää oli huono. Wathén voitti parin ja vaikka tuuli myöhemmin tyyntyi, kukaan ei kyennyt parantamaan hänen aikaansa.
Miesten yleismestaruus

| Sija | Kilpailija | Maa | 500 m | # | 1 500 m | # | 5 000 m | # | 10 000 m | # | (pisteet) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Franz Fredrik Wathén |  Suomi | 54,0 | 1 | 2.43,4 | 1 | 10.15,2 | 3 | 20.13,2 | 1 | (230,647) |
| - | Rudolf Gundersen |  Norja | 1.04,0 | 10 | 2.44,8 | 2 | 9.56,8 | 1 | 20.47,0 | 3 | (240,963) |
| - | Gustaf Sörman |  Ruotsi | 1.01,0 | 9 | 2.51,8 | 5 | 10.53,0 | 7 | 22.36,4 | 6 | (251,387) |
| - | Martinus Lørdahl |  Norja | 54,2 | 2 | 2.46,6 | 3 | 10.15,2 | 3 | - | - |  |
| - | Walter Johansson |  Suomi | 55,2 | 4 | 2.54,2 | 6 | 10.18,0 | 5 | - | - |  |
| - | Josef Jahnzon |  Ruotsi | 57,0 | 5 | 2.56,4 | 7 | 10.49,6 | 6 | - | - |  |
| - | David Jahrl |  Ruotsi | 54,8 | 3 | 2.48,8 | 4 | dnf | - | 21.04,2 | 4 |  |
| - | Jan C. Greve |  Alankomaat | 57,2 | 6 | dnf | - | 10.07,2 | 2 | 20.37,0 | 2 |  |
| - | Fredrik Sjöqvist |  Ruotsi | 1.00,2 | 8 | - | - | 11.22,0 | 8 | - | - |  |
| - | Gösta Smitt |  Ruotsi | - | - | 3.06,8 | 9 | - | - | 22.17,0 | 5 |  |
| - | Ernst Johansson |  Ruotsi | 58,2 | 7 | dnf | - | dnf | - | - | - |  |
| - | Karl Olofsson |  Ruotsi | dnf | - | 3.05,0 | 8 | - | - | - | - |  |
| - | Ernst Ehrnström |  Ruotsi | 1.04,8 | 11 | - | - | - | - | - | - |  |
Miesten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1914

Yleisluistelun maailmanmestaruudesta kilpailtiin Kristianian Frogner Stadionilla 14.-15. helmikuuta 1914. Vain miehet kilpailivat. Mestaruuden voitti Norjan Oscar Mathisen. Loppupisteissä on huomioitu vain niiden sijoitukset, jotka luistelivat loppuun kaikki neljä matkaa. Kaikkiaan kilpailun aloitti 21 luistelijaa.
Miesten yleismestaruus

| Sija | Kilpailija | Maa | 500 m | # | 5 000 m | # | 1 500 m | # | 10 000 m | # | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Oscar Mathisen |  Norja | 45,3 | 1 | 9.20,6 | 1 | 2.26,1 | 1 | 18.53,2 | 3 | 6 |
| 2 | Vasili Ippolitov |  Venäjä | 47,7 | 4 | 9.22,5 | 2 | 2.29,3 | 2 | 18.47,6 | 1 | 9 |
| 3 | Väinö Wickström |  Suomi | 48,0 | 6 | 9.27,0 | 4 | 2.34,1 | 5 | 18.52,2 | 2 | 17 |
| 4 | Nikita Najdenov |  Venäjä | 49,0 | 10 | 9.28,9 | 5 | 2.34,5 | 7 | 19.01,2 | 4 | 25,5 |
| 5 | Platon Ippolitov |  Venäjä | 48,8 | 8 | 9.26,9 | 3 | 2.44,9 | 19 | 19.05,7 | 5 | 32 |
| 6 | Walter Tverin |  Suomi | 48,5 | 7 | 9.43,0 | 8 | 2.36,3 | 9 | 19.32,6 | 9 | 33 |
| 7 | Kristian Strøm |  Norja | 50,0 | 14 | 9.39,8 | 6 | 2.34,4 | 6 | 19.34,4 | 10 | 34 |
| 8 | Bjarne Frang |  Norja | 46,2 | 2 | 9.52,2 | 14 | 2.32,0 | 3 | 20.34,4 | 16 | 35 |
| 9 | Martin Sæterhaug |  Norja | 47,5 | 3 | 10.01,3 | 16 | 2.34,0 | 4 | 19.50,6 | 12 | 35 |
| 10 | Julius Skutnabb |  Suomi | 50,8 | 17 | 9.41,0 | 7 | 2.37,2 | 11 | 19.18,8 | 6 | 36 |
Miesten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1923

Yleisluistelun maailmanmestaruudesta kilpailtiin Tukholmassa 10.-11. helmikuuta 1923. Vain miehet kilpailivat. Osanottajia oli 18 neljästä eri maasta.
Miesten yleismestaruus

| Sija | Kilpailija | Maa | 500 m | # | 5 000 m | # | 1 500 m | # | 10 000 m | # | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Clas Thunberg |  Suomi | 45,2 | 1 | 9.10,3 | 2 | 2.26,3 | 2 | 18.21,3 | 6 | 11 |
| 2 | Harald Strøm |  Norja | 47,4 | 6 | 9.13,6 | 3 | 2.27,2 | 3 | 17.58,4 | 1 | 13 |
| 3 | Jakov Melnikov |  Neuvostoliitto | 47,0 | 4 | 9.06,2 | 1 | 2.30,4 | 6 | 18.09,0 | 3 | 14 |
| 4 | Roald Larsen |  Norja | 47,6 | 7 | 9.17,8 | 5 | 2.24,9 | 1 | 18.14,4 | 4 | 17 |
| 5 | Ole Olsen |  Norja | 49,3 | 13 | 9.16,5 | 4 | 2.29,5 | 5 | 17.59,9 | 2 | 24 |
| 6 | Julius Skutnabb |  Suomi | 48,0 | 8 | 9.20,4 | 6 | 2.28,0 | 4 | 18.23,2 | 7 | 25 |
| 7 | Oskar Olsen |  Norja | 45,9 | 2 | 9.23,3 | 8 | 2.34,1 | 15 | 18.48,4 | 11 | 36 |
| 8 | Eric Blomgren |  Ruotsi | 48,4 | 9 | 9.29,1 | 10 | 2.31,6 | 9 | 18.28,3 | 8 | 36 |
| 9 | Fridtjof Paulsen |  Norja | 49,6 | 14 | 9.22,4 | 7 | 2.30,8 | 7 | 18.29,2 | 9 | 37 |
| 10 | Platon Ippolitov |  Neuvostoliitto | 49,8 | 15 | 9.32,8 | 11 | 2.32,5 | 10 | 18.19,3 | 5 | 41 |
| 11 | Asser Wallenius |  Suomi | 46,9 | 3 | 9.53,0 | 16 | 2.32,6 | 11 | 18.56,5 | 12 | 42 |
| 12 | Harald Halvorsen |  Norja | 47,2 | 5 | 9.49,7 | 14 | 2.31,3 | 8 | 19.17,8 | 15 | 42 |
| 13 | Toivo Ovaska |  Suomi | 48,7 | 10 | 9.49,3 | 13 | 2.33,5 | 12 | 19.29,2 | 17 | 52 |
| 14 | Waldemar Bergström |  Suomi | 51,1 | 16T | 9.26,5 | 9 | 2.39,3 | 17 | 18.35,3 | 10 |   52,5 |
| 15 | Knut Sundheim |  Norja | 49,2 | 12 | 9.50,8 | 15 | 2.33,8 | 14 | 19.07,0 | 14 | 55 |
| 16 | Werner Eriksson |  Ruotsi | 48,9 | 11 | 10.15,3 | 18 | 2.33,6 | 13 | 19.22,9 | 16 | 58 |
| 17 | Gustaf Andersson Gabeling |  Ruotsi | 51,2 | 18 | 9.32,9 | 12 | 2.38,6 | 16 | 19.06,6 | 13 | 59 |
| 18 | Karl Johansson |  Ruotsi | 51,1 | 16T | 10.02,6 | 17 | 2.39,6 | 18 | 19.32,9 | 18 |   69,5 |
Markku Johansson

Markku Johansson johtaa UMOa 1993.
Markku Henrik Johansson (s. 22. maaliskuuta 1949 Lahti) on suomalainen muusikko, kapellimestari, säveltäjä ja sovittaja. Hänen instrumenttinsa ovat trumpetti ja flyygelitorvi.
Markku Johanssonin velipuoli oli viihdemusiikin moniottelija Nacke Johansson.
Koulutus

Markku Johansson aloitti trumpetinsoiton 13-vuotiaana. Hän suuntautui aluksi klassiseen musiikkiin. Johansson opiskeli Lahden musiikkiopistossa vuosina 1965–1968 pääaineena trumpetin soitto. Hän jatkoi opintojaan Sibelius-Akatemiassa 1970–1972. Vuosina 1976–1977 Johansson opiskeli New Yorkissa opettajinaan Thad Jones, Lew Soloff sekä Carmine Caruso.
Työura

Johansson aloitti ammattimuusikkona Helsingissä vuonna 1970. 
Samana vuonna hän soitti Carolan orkesterissa sekä Danny-show'ssa.
Pepe & Paradise -yhtyeessä Johansson oli mukana vuosina 1970−1975.
1970-luvulta alkaen Johansson oli yksi Toivo Kärjen luottosovittajia, levytetyistä originaalikappaleista mainittakoon "Kuka puolestani itkee" (Kid 1971), "Tuletko mukaan" (Pasi Kaunisto 1973), "Kiven alla" (Merja Rantamäki 1979), "Kun vaivut sylissäni uneen" (Paula Koivuniemi 1980), "Paista päivä" (Tapani Kansa 1982). Lisäksi Johansson johti lukuisia Kärjen kappaleiden levytysorkestereita tai soitti niissä trumpettia tai flyygelitorvea.
Johansson on UMO Jazz Orchestran perustajajäsen. Hän toimi UMO:n kapellimestarina vuosina 1992−93. Tuona aikana UMO laajensi repertuaariaan ja teki yhteistyötä esimerkiksi säveltäjä Eero Hämeenniemen kanssa. Johansson aloitti Vantaan viihdeorkesterin taiteellisena johtajana ja kapellimestarina vuonna 1988. Toimikausi kesti yli 20 vuotta. Tänä aikana orkesteri tuli tunnetuksi Suomen ainoana viihdemusiikkiin erikoistuneena sinfoniakokoonpanona. Markku Johansson lopetti kautensa vuoden 2009 lopussa. Vantaan viihdeorkesterin lisäksi Johansson on uransa aikana vieraillut johtamassa useimpia Suomen sinfoniaorkestereita.
Johansson valitsi vuoden 2006 Iskelmä-Finlandian saajan Paula Koivuniemen. Voittaja julkistettiin Nokialla Tapsan tahdeissa 27. heinäkuuta 2006.
Palkintoja

Suomen Jazzliiton Yrjö-palkinto 1993
Kullervo Linna -palkinto 1996
Suomen muusikkojen liiton tunnustuspalkinto 2002
Tasavallan presidentin myöntämä Suomen leijonan I luokan ritarimerkki 6.12.2003
Imatra Big Band Festival jazzlegenda 2008
Vantaan kulttuurihenkilö 2008
Levytykset > Omalla nimellä

Sympatiaa (1970)
Funny Tricks But Beautiful (1982)
Blue Echoes (1986)
Markku Johansson & Friends (1988)
Tenderly (1990)
Exorbitant (1994)
Antti Sarpila Meets Markku Johansson (1996)
Don Menza, Markku Johansson, Esko Linnavalli, Jesper Lundgaard ja Esko Rosnell Very Live at Groovy (2008)
Levytykset > UMO:n kapellimestarina

UMO Helsingin laulu (1991)
UMO Plays BAT Jazz in Finland – The First Seven (1992)
UMO Selected Standards (1993)
Levytykset > Kapellimestarina

BIG-BAND Suomalaisittain (Markku Johanssonin iso orkesteri, 1994)
Georg Malmstén musiikkia lapsille (Helsingin kaupunginorkesteri, Markku Johansson, 2003)
Levytykset > Vantaan viihdeorkesterin kapellimestarina

Suosittuja suomalaisia sävelmiä (1992)
Jealousy (1997)
Varastetut helmet solistina Jari Sillanpää (1998)
Blue Dreams - Premiere recordings of sentimental orchestral pops composed by Markku Johansson (1999)
Hurmio solistina Jorma Hynninen (2000)
Joulun ihme solistina Pentti Hietanen (2001)
Muistojen Bulevardi (2002)
Joulun tähdet (2002)
Illan varjoon himmeään solistina Mari Palo (2003)
Konserttilavalla Mamba & Vantaan viihdeorkesteri DVD (2004)
Vantaa Pops Parade (2005)
Kaksipäisen kotkan varjossa elokuvan laulut (2005)
Joulun hohde (2006)
Tähtiä ja timantteja (2008)
Levytykset > Muut

Sakari Kuosmanen: Ihana elämä (1986)
Aiheesta muualla

Markku Johansson vuoden kulttuurihenkilö Iltalehti, 4.4.2008
Helsinkikanava: Markku Johansson ja Hannu Linna muistelevat Toivo Kärjen kanssa työskentelyä 24.11.2015 (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Opera Box

Aleksanterin teatterin Keisarin sisäänkäynti
Opera BOX ry on vuonna 2016 perustettu, Helsingin Aleksanterin teatterissa toimiva suomalainen oopperayhdistys. Sen taiteellisena johtajana toimii ohjaaja Ville Saukkonen, kapellimestarina ja musiikillisena johtajana Jonas Rannila kesäkuuhun 2024 ja oopperanjohtajana tenori Ville Salonen. Yhdistys on ollut Opera Europan jäsen vuodesta 2019. Opera BOX järjesti vuonna 2018 Suomen ooppera-alan ensimmäisen Aino-gaalan.
Tuotannot > 2016

Richard Strauss: Ariadne auf Naxos, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila
Tuotannot > 2017

Gioachino Rossini: Sevillan parturi, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila
Erja Alander: Kahlekuningas ja karkuri, ohjaus Erja Alander
Tuotannot > 2018

AINO-gaala, 2018, ohjaus Juulia Tapola
Benjamin Britten: Lucretian raiskaus, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila
Leif Segerstam: Metsäkansan laulu, ohjaus Leena Salonen (yhteistyössä Metsäkansan kulttuuriyhdistyksen kanssa), kapellimestari Leif Segerstam
Giuseppe Verdi: Rigoletto, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Sasha Mäkilä
Tuotannot > 2019

Francis Poulenc: Tiresiaan rinnat, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila
Cecilia Damström: Vickan & Väinö, ohjaus ja käsikirjoitus Marina Motaleff-Kelly
Franz Lehár: Giuditta, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila
Tuotannot > 2020

Franz Lehár: Giuditta, vierailu Vaasan kaupunginteatterissa, Vaasan kaupunginorkesteri, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila
Giacomo Puccini: Turandot, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila
Tuotannot > 2021

Philip Glass: Akhnaten, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila (yhteistyössä Ooppera Skaalan kanssa)
Sebastian Fagerlund: Döbeln, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila
Eetu Ranta-aho: Nemuru Otogo -manga-ooppera, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila
Franz Lehár: Der Zarewitsch - Tsarevits, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila
Tuotannot > 2022

Philip Glass: Akhnaten, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila / Jaan Ots (yhteistyössä Ooppera Skaalan kanssa)
Maurice Ravel: L'heure espagnole, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Kaapo Ijas
Darius Milhaud: Pauvre Matelot, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Kaapo Ijas
Tuotannot > 2023

Dmitri Šostakovitš: Moskva, Tšerjomuški - Lempeä lähiössä, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila
Giacomo Puccini: Turandot, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila
Stefan Lindgren: In transit, ohjaus Märit Bergvall, kapellimestari Jonas Rannila (Avanti! (orkesteri))
Antonio Vivaldi: Ottone in villa, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Aapo Häkkinen (Helsingin Barokkiorkesteri)
Tuomas Kantelinen: Joulu on Bling! - Pukit pulassa!, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila (Vantaan viihdeorkesteri)
Tuotannot > 2024

Tauno Marttinen: Poltettu oranssi,  ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jaan Ots, Esitykset Aleksanterin teatterissa ja Hämeenlinnan Verkatehtaalla
Bernhard Henrik Crusell: Den Lilla Slavinna / Pieni orjatar, Ville Saukkonen, kapellimestari Solveig Lindroos,
Aiheesta muualla

Opera Boxin nettisivut
Ben Blood

| Ben Blood |
| --- | --- |
 Ben Blood, 2023
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1989 (ikä 35) Plymouth, MN, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Benny, Veri-Pena
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  194 cm
Paino:  103 kg
Seura
Seura:  Jokerit
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  7
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  Binghamton Senators (AHL) Elmira Jackals (ECHL) Wheeling Nailers (ECHL) Stjernen Hockey (Norja) Pelicans (SML) Ässät (SML) Cardiff Devils (EIHL) Tappara (SML) Graz 99ers (ICEHL) Löwen Frankfurt (DEL)
NHL-varaus:  120. varaus, 2007 Ottawa Senators
Benjamin David Blood  (s. 15. maaliskuuta 1989 Plymouth, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Jokereissa. Isokokoinen Blood on pelityyliltään fyysinen puolustava puolustaja. Hänet on tunnettu melko jäähyherkkänä pelaajana, sillä Blood on voittanut SM-liigan jäähypörssin kausina 2015–2016 ja 2017–2018. Hän on ajoittain myös tapellut.
Ura > Maajoukkueura

Blood pelasi alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2008, jolloin hän voitti pronssia.
Muuta

Bloodin siskot Erin ja Molly ovat pelanneet myös jääkiekkoa. Heidän hyökkääjänä pelannut pikkuserkkunsa Danny Kristo pelasi ammattilaisurallaan kymmenessä maassa ja yhdeksässä liigassa. Hänellä oli myös Montreal Canadiensin NHL-varaus vuodelta 2008 ja hän kuului Yhdysvaltain vuoden 2013 MM-pronssia voittaneeseen joukkueeseen.
Martti Välikangas

Katunäkymä Martti Välikankaan suunnittelemasta Puu-Käpylästä (rv. 1920-1925)
Kahdesta pitkästä kapearunkoisesta rakennusmassasta koostuva As. Oy Hauho täyttää koko Hauhontien varren Helsingin Vallilassa ja rajaa samalla Puu-Vallilan aluetta itään päin. Välikankaan yhdessä Akseli Toivosen kanssa suunnittelemat työväestön asuintalot valmistuivat 1924–25.
Näkymä Martti Välikankaan suunnitteleman As. Oy Hauhon (rv 1925) sisäpihalta.
Suomen Työväen Säästöpankin pääkonttoriksi rakennettu Välikankaan suunnittelema Paasitalo Siltasaarenkadulla Hakaniemessä valmistui 1958.
Martti Välikangas (vuoteen 1906 asti Buddén, 1. elokuuta 1893 Kuopion maalaiskunta – 9. toukokuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Välikangas tunnetaan erityisesti 1920–1930-lukujen sosiaalisen pienasuntotuotannon kehittäjänä.
Välikankaan tunnetuimmat ja arvostetuimmat työt, kuten Puu-Käpylän puutarhakaupunki ja Vallilan suuret korttelitalot As. Oy Sture ja As. Oy Hauho, edustavat 1920-luvun klassismia. Niissä arkkitehtuurin klassisia muoto- ja koristeaiheita hienostuneesti viljelevä ulkoasu yhdistyy työväestölle suunniteltujen pienasuntojen huolellisesti suunniteltuihin, funktionalismia ennakoiviin pohjararatkaisuihin. 1930-luvulta alkaen Välikangas kuului funktionalismin edelläkävijöihin Suomessa (mm. Olympiakylä 1939–1941 yhdessä Hilding Ekelundin kanssa). Välikangas edisti funktionalismin läpimurtoa erityisesti julkisessa rakentamisessa myös Arkkitehti-lehden päätoimittajana (1928–1930), rakennushallituksen yliarkkitehtina ja sodanjälkeisen jälleenrakennustoiminnan johtotehtävissä. Välikankaan myöhempää tuotantoa leimaavat suuret sairaalahankkeet, kuten Savonlinnan keskussairaala (1955) ja Kätilöopisto (1960) Helsingissä.
Uran alkuvaiheet

Välikangas vietti lapsuutensa Savonlinnassa ja kirjoitti ylioppilaaksi siellä 1911. Hän valmistui arkkitehdiksi 1917 Teknillisestä korkeakoulusta. Heti valmistumisensa jälkeen hän työskenteli puoli vuotta Parviaisen tehtaiden palveluksessa Ukrainan Jusofkassa (nykyinen Donetsk) suunnitellen standardisoituja asuintaloja. 1917–1918 hän työskenteli AB Brändö Villastadilla avustaen Bertel Jungia Kulosaaren asemakaavoituksessa sekä Gösta Juslénilla. 1918–1920 Sigurd Frosteruksen ja Ole Gripenbergin toimistossa, suunnitellen mm. Stockmannin uuden liikemerkin. 1918–1919 Välikangas toimi Sotasaaliskomiteassa inventoiden itsenäistyneeseen Suomeen jäänyttä Venäjän valtion rakennusomaisuutta (esim. Suomenlinna). Tämä lisäsi hänen kiinnostustaan ja arvostustaan rakennustaiteen historiaan. Vuodesta 1920 alkaen Välikankaalla oli oma arkkitehtitoimisto Helsingissä.
Vuosina 1921–1925 Välikangas teki opintomatkoja  Italiaan, Espanjaan, Pohjois-Afrikkaan, Ranskaan, Saksaan ja Skandinavian maihin. Välikangas on kertonut saaneensa merkittävimmät vaikutteet arkkitehtuuriinsa Italiasta, erityisesti sikäläisistä arkisista käyttörakennuksista, ”architettura minoresta”.
1920-luku: sosiaalisen asuntotuotannon kehittämistä klassismin hengessä

Välikangas tunnetaan erityisesti 1920–1930-lukujen sosiaalisen pienasuntotuotannon kehittäjänä. Hänen merkittävimpänä työnä pidetään vuosina 1920–1925 rakennettua nuoruudentyötä, Puu-Käpylän puutarhakaupunkia. Käpylään rakennettiin 165 asuinrakennusta työläisille. Puusta tehdyt rakennukset koottiin standardiosista, ja niissä on pyritty luomaan vaikutelma punamullalla maalatuista talonpoikaistaloista. Myös Italian-matkalla saadut kokemukset ovat nähtävissä näissä 1920-luvun klassisismia edustavissa rakennuksissa. Rakenteeltaan yksinkertaiset asuintalot on koristeltu girlandeilla, temppelinpäädyillä ja rotundoilla ja yhdistetty toisiinsa aidoilla ja arkadeilla. Puutarhakaupunkiaatteen mukaisesti alueella on runsaasti kasvillisuutta.
Vuonna 1924 Välikangas suunnitteli eri rakennusmateriaaleja ja mittakaavaa, mutta samanlaista klassista muotokieltä hyödyntäen Helsingin Vallilaan  suurkortteli-ideaan perustuvat massiiviset asuinkerrostalot As. Oy Sturen ja As. Oy Hauhon työväestön asuntopulaa helpottamaan. Niissä arkkitehtuurin klassisia muoto- ja koristeaiheita hienostuneesti viljelevä ulkoasu yhdistyy työväestölle suunniteltujen pienasuntojen huolellisesti suunniteltuihin, funktionalismia ennakoiviin pohjararatkaisuihin.
Ns. Nymanin talossa Erikinkatu 15–17:ssä (rak. 1926–1927) sijaitsevan Bio Athenan (nykyinen elokuvateatteri Orion)  valeperspektiiviä hyödyntävää eteistilaa pidetään suomalaisen art décon huippuesimerkkinä. Tilan mittasuhteissa ja valeperspektiivin luomisessa Välikankaan esikuvana on Vatikaanissa sijaitseva Berninin suunnittelema Scala Regia.
Välikankaan muita klassisistisia töitä Helsingissä ovat muun muassa virkamiesten asuintaloksi rakennettu As. Oy Töölönkatu 14 (1923–1924) ja Tähtitorninmäen observatorion yhteyteen rakennettu Ursan tähtitorni (1926). Välikankaan viimeinen tyyliltään vielä niukan klassisistinen asuinrakennus on 1931 valmistunut, massiivisella kulmatornilla varustettu As Oy Fredrikinlinna Ruoholahdenkadun ja Albertinkadun kulmassa.
1930-luku: funktionalismin edistäjänä asuin- ja julkisessa rakentamisessa

1930-luvulla Välikangas siirtyi ensimmäisten suomalaisten arkkitehtien joukossa funktionalismiin. Ensimmäisen kerran funktionalistinen muotokieli tulee näkyviin 1932 valmistuneessa As. Oy Artturinlinnassa (Malminrinne 2–4), jota pidetään yhtenä vaikuttavimmista eimerkeistä varhaisesta funktionalismista Helsingissä.  Yhdessä Hilding Ekelundin kanssa suunniteltua Olympiakylää (1939–1941), taas pidetään Suomen merkittävimpänä funkiskaupunginosana. Muita tämän kauden töitä Helsingissä ovat As. Oy Erikinkatu 33 (1933) ja As. Oy Malminkatu 22 (1936), Apollon yhteiskoulu (1936) ja Ruskeasuon ratsastushalli (1938–1939, 1940, 1947–1952).
Mikkelissä on runsaasti Välikankaan suunnittelemia tyyliltään funktionalistisia kohteita, kuten Urheilupuiston porttirakennus (1934), Mikkelin linja-autoasema (1934), Harjun siunauskappeli (1937), Päämajakoulun laajennus (1937), Jaman liiketalo, suojeluskuntatalo (1938) ja Säästöpankin talo (1940).
Omien suunnittelutöiden lisäksi Välikankaankaalla oli merkityksellinen rooli suomalaisen arkkitehtuurin kehittymisessä laajemminkin funktionalistiseen suuntaan 1930-luvulta alkaen. Vuosina 1928–1930 hän oli Arkkitehti-lehden päätoimittaja. Vuosina 1937–1940 hän toimi Rakennushallituksen yliarkkitehtina ja sen jälkeen vuosina 1942–1944 kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä Viipurin rakennuspiirin päällikkönä valvoen valtiollista jälleenrakennustoimintaa Karjalassa. Sotien jälkeen hän toimi samassa tehtävässä Pohjois-Suomessa. Lisäksi hän toimi vuosikymmenien mittaan tuomarina useissa suunnittelukilpailuissa. Näissä tehtävissä Välikangas kohotti rakennushallituksen suunnittelutoiminnan tasoa ja edisti funktionalismin läpimurtoa Suomessa erityisesti julkisessa rakentamisessa.
Välikangas suunnitteli muutenkin paljon kohteita Etelä-Savoon, esimerkiksi Savonlinnan keskussairaalan, Parkumäen taistelun muistomerkin (1929) Rantasalmella ja Koikkalan kirkon (1959) Juvalla. Turun rautatieasemarakennuksen (1940) Välikangas suunnitteli yhdessä Väinö Vähäkallion kanssa.
1940–1960-luvut: jälleenrakennusajan suuret hankkeet

Sodan jälkeen Välikangas suunnitteli aluksi romanttisempaa suuntausta edustaneita rakennuksia kuten Helsingin Käpylän Park-hotellin osoitteessa Pohjolankatu 38 (1946, 1949).
Hänen myöhempiä hankkeitaan olivat muun muassa massiiviset sairaalahankkeet, joissa tiukat tilaohjelmat rajoittivat arkkitehtonisia tavoitteita. Näihin kuuluivat muun muassa Savonlinnan keskussairaala ja Kätilöopisto. Muita Välikankaan tämän aikakauden hankkeita olivat STS-pankin talo sekä Hyvinkään korkein asuinkerrostalo Kymppitalo.
Kirjallisuutta

Keinänen, Timo & Paatero, Kristiina (toim.): Martti Välikangas 1893–1973. Arkkitehti.  Helsinki:  Suomen rakennustaiteen museo, 1993.  ISBN 951-9229-83-3  Teoksen esittely. (Arkistoitu – Internet Archive)