stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raimo Lintuniemi

Raimo Lintuniemi
| --- | --- |
Syntynyt:  12. huhtikuuta 1934  Helsinki  
Kuollut:  24. syyskuuta 2000  (66 vuotta) Helsinki  
Ammatti:  juontaja  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Raimo Lintuniemi (12. huhtikuuta 1934 Helsinki – 24. syyskuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen ekonomi, joka toimi myös tv-ohjelmien juontajana.
Lintuniemen isä oli Lohjan seurakunnan kanttori Antero Lintuniemi (1902-196) Lintuniemi pääsi ylioppilaaksi Lohjan Yhteiskoulusta 1953 ja valmistui ekonomiksi 1965. Hän oli työssä Huoneistokeskus Oy:ssä 1956–1961, Radiotukussa 1961–1968 ja tiedotussihteerinä Kesko Oy:ssä 1968–1970. Vuosina 1970–1999 Lintuniemi toimi Tupakkatehtaiden yhdistyksen asiamiehenä. Tässä tehtävässä hän herätti ristiriitoja vähätellessään tupakanpolton terveydellisiä haittavaikutuksia muun muassa Pentti Ahon tupakkaoikeudenkäynnin yhteydessä.
Lintuniemi toimi päätyönsä ohella juontajana monissa tv- ja radio-ohjelmissa, konserteissa ja juhlatilaisuuksissa. Hän oli myös vakiojäsenenä MTV:n Levyraati-ohjelmassa. Hän oli maan huomattavimpia operettimusiikin asiantuntijoita.
Vallankumouksellinen

Vallankumouksellinen tarkoittaa henkilöä tai järjestöä, joka kannattaa ja pyrkii vallankumoukseen. Sanaa voi käyttää myös adjektiivina kuvaamaan mullistavaa ilmiötä tai keksintöä.
Vladimir Leninin puolueteoriaan kuuluu ”ammattivallankumouksellisen” käsite. Sillä tarkoitetaan henkilöä, joka on omistanut koko elämänsä vallankumoukselle. Leninin mukaan puolueen keskeinen tehtävä oli kouluttaa kurinalainen kaaderijoukko, joka oli tunsi poliittista teoriaa, organisoi toimintaa ja oli valmis uhraamaan hyvinvointinsa ja turvallisuutensa aatteen hyväksi. Ammattivallankumoukselliset organisoivat ensin vallankumouksen etujoukon ja myöhemmin työtätekevät massat. Iosif Stalin ja eräät muut ammattivallankumoukselliset nousivat sittemmin Neuvostoliitossa johtaviin asemiin. Neuvostolaisen käsityksen mukaan Venäjän ensimmäisiä ammattivallankumouksellisia eivät silti olleet marxilaiset vaan narodnikit.
Vallankumouksellisia

Vallankumousjohtajiksi lasketaan usein henkilöt, jotka joko konkreettisesti tai välikäsiä hyväksi käyttäen johtivat vallankumouksen onnistuneesti loppuun. Monet vallankumousjohtajat ovat saaneet lopulta vallan itsevaltaisesti itselleen, ja näin ollen heistä on tullut maansa diktaattoreita. Myös useissa maissa, joissa vallankumouksen jälkeen ollaan siirrytty demokraattisempaan järjestelmään, on vallankumouksen johtajilla erityinen virka valtion hallinnossa. Osa vallankumousjohtajista on epäonnistunut, kuollut tai lähtenyt maanpakoon.
George Washington
 Yhdysvallat
Maximilien Robespierre
 Ranskan kuningaskunta
 Ranskan ensimmäinen tasavalta
Georges Jacques Danton
 Ranskan kuningaskunta
 Ranskan ensimmäinen tasavalta
Toussaint Louverture
 Saint-Domingue
José de San Martín
 Argentiina
Simón Bolívar
 Suur-Kolumbia
Giuseppe Garibaldi
 Italian kuningaskunta
Sun Yat-sen
 Kiinan tasavalta
Pancho Villa
 Meksiko
Emiliano Zapata
 Meksiko
Vladimir Lenin
 Neuvosto-Venäjä
Lev Trotski
 Neuvosto-Venäjä
Rosa Luxemburg
 Spartakisti
Mustafa Kemal Atatürk
 Turkki
Ho Tši Minh
 Pohjois-Vietnam
Fidel Castro
 Kuuba
Pol Pot
 Demokraattinen Kamputsea
Che Guevara
 Kuuba
 Argentiina
Ahmed Ben Bella
 Algeria
Muammar Gaddafi
 Libya
Gamal Abdel Nasser
 Egypti
Ajatollah Khomeini
 Iran
Stanisław Morawski

Stanisław Morawski
Stanisław Morawskin muistolaatta Birštonasissa.
Stanisław Morawski (1802−1853) oli liettualainen lääkäri ja kirjoittaja, joka tunnetaan jälkipolville säästyneistä päiväkirjoistaan ja muistiinpanoistaan. Hän opiskeli Vilnan yliopistossa.
Tuotanto

Morawskin nuoruudesta Vilnassa vuosina 1818−1825 on julkaistu omaelämäkerrallinen teos. Sen lisäksi hän jätti mittavan muistiinpanokokoelman, joka koostui kymmenistä muistiinpanokirjoista ja -vihkoista. Hänen kokoelmansa joutui ensin Adam Honory Kirkorin haltuun, myöhemmin Włodzimierz Spasowiczille ja lopulta se päätyi Krasińscyn kirjastoon Varsovaan. Kirkor alkoi aikanaan julkaista Morawskin käsikirjoituksia. Henryk Mościcki ja Adam Czartkowski julkaisivat vuosina 1924−1929 tärkeimmät käsikirjoitukset. Krasińscyn kirjaston tuhouduttua Varsovan kansannousun yhteydessä 1944 luultiin julkaisemattomien käsikirjoitusten tuhoutuneen pysyvästi. Morawski oli kuitenkin kopioinut kirjoituksiaan 1800-luvulla ahkerasti, ja kopioita joistakin menetetyistä käsikirjoituksista on löytynyt Liettuasta.
Teokset

Kilka lat młodości mojej w Wilnie (1818-1825).  Instytut Wydawniczy "Bibljoteka polska", 1924.  (puolaksi)
Keleri mano jaunystės metai Vilniuje: atsiskyrėlio atsiminimai (1818–1825) 1994
Seimelių posėdžiai Lietuvoje. Kvailystės drama. 2005
Nuo Merkinės iki Kauno. Atsiskyrėlio gavenda. I t. 2009
Moterų fizionomika 2010
Pohjanmaan vuoden maineteko

Vuoden maineteko on palkinto, joka jaetaan vuosittain Pohjanmaan alueen menestyneimmälle urheilijalle, joukkueelle, valmentajalle tai muulla tavoin urheilun saralla menestyneelle henkilölle. Jokainen henkilö voi voittaa palkinnon ainoastaan kerran. Valinnan tekee Pohjanmaan urheilutoimittajat ry. Voittaja valitaan Pohjanmaan urheilugaalassa. Palkinto on jaettu vuosittain vuodesta 1982 lähtien. Palkinnoksi vuoden maineteosta voittaja saa pohjalaisen helavyön.
Voittajat

| Vuosi | Voittaja | Seura | Laji |
| --- | --- | --- | --- |
| 1982 | Olli Rahnasto | Seinäjoen Tennisseura | tennis |
| 1983 | Hannu Lahtinen | Seinäjoen Paini-Miehet | paini |
| 1984 | Jouko Salomäki | Nurmon Jymy | paini |
| 1985 | Jarmo Virtanen | IF Länken | voimanosto |
| 1986 | Mauri Pyhälahti | Seinäjoen Maila-Jussit | pesäpallo |
| 1987 | Keijo Manni | Peräseinäjoen Toive | paini |
| 1988 | Tapio Korjus | Lapuan Virkiä | yleisurheilu (keihäänheitto) |
| 1989 | Antti Haapakoski | Kalajoen Junkkarit | yleisurheilu (aitajuoksu) |
| 1990 | Harri Koskela | Lapuan Virkiä | paini |
| 1991 | IK Falken | IK Falken | hiihto |
| 1992 | Esa Saarenpää | Ford | ralli |
| 1993 | Vaasan Vasama | Vaasan Vasama | lentopallo |
| 1994 | Mika Myllylä | Haapajärven Kiilat | hiihto |
| 1995 | Mikaela Ingberg | Vasa IS | yleisurheilu (keihäänheitto) |
| 1996 | Jyrki Huhtamäki | Vaasan Palloseura | jalkapallo |
| 1997 | Marko Yli-Hannuksela | Ilmajoen Kisailijat | paini |
| 1998 | Sari Krooks | Suomen naisten jääkiekkomaajoukkue | jääkiekko |
| 1999 | Olli-Pekka Karjalainen | Töysän Veto | yleisurheilu (moukarinheitto) |
| 2000 | Arsi Harju | Perhon Kiri | yleisurheilu (kuulantyöntö) |
| 2001 | Lapuan Virkiä | Lapuan Virkiä | pesäpallo |
| 2002 | Heli Koivula | Kauhajoen Karhu | yleisurheilu (kolmiloikka) |
| 2003 | Juha Ahokas | Nurmon Jymy | paini |
| 2004 | Michael Käld | Suomen naisten jalkapallomaajoukkue | jalkapallo |
| 2005 | Tero Pitkämäki | Nurmon Urheilijat –99 | yleisurheilu (keihäänheitto) |
| 2006 | Pekka Koskela | Seinäjoen Urheilijat | pikaluistelu |
| 2007 | Kauhajoen Karhu | Kauhajoen Karhu | koripallo |
| 2008 | Jarkko Ala-Huikku | Ilmajoen Kisailijat | paini |
| 2009 | Jani Haapamäki | Kauhajoen Karhu | paini |
| 2010 | Vimpelin Veto | Vimpelin Veto | pesäpallo |
| 2011 | Rami Hietaniemi | Nurmon Jymy | paini |
| 2012 | Seinäjoen Peliveljet | Seinäjoen Peliveljet | salibandy |
| 2013 | Kokkolan Tiikerit  | Kokkolan Tiikerit  | lentopallo |
| 2014 | SJK  | SJK  | jalkapallo |
| 2015 | Petra Olli  | Lappajärven Veikot | paini |
| 2016 | Benedek Oláh | Seinäjoen Sisu | pöytätennis |
| 2017 | Jussi Laurila | Jalasjärven Jalas | pyöräsuunnistus |
| 2018 | Kokkolan Pallo-Veikot |  | jalkapallo |
| 2019 | Joel Kiviranta  |  | jääkiekko |
| 2020 | Jukka-Pekka Vainionpää  |  | pesäpallo |
| 2021 | Joni Mäki  |  | maastohiihto |
| 2022 | Konsta Mäenpää  |  | paini |
| 2023 | Vaasan Palloseura  | Vaasan Palloseura  | jalkapallo |
| 2024 | Nathalie Blomqvist  | IK Falken | yleisurheilu (kestävyysjuoksu) |
Parhaan sivuosan Jussi

Parhaan sivuosan Jussi on yksi suomalaisen elokuva-alan Jussi-palkinnoista, jota jakaa Filmiaura. Palkinnon jakaminen aloitettiin 2023.
Palkintoa ryhdyttiin jakamaan, kun sukupuolitetuista näyttelijäpalkinnoista luovuttiin. Entiset parhaan miespääosan, naispääosan, miessivuosan ja naissivuosan palkinnot vaihtuivat parhaan pääosan, parhaan sivuosan, parhaan näyttelijätulokkaan ja valkokankaan valopilkun Jussi-palkintoihin.
Voittajat ja ehdokkaat

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 2023 | Ilkka Heiskanen | Hetki lyö |  Amos Brotherus – Kupla  Tommi Korpela – Kupla  Elena Leeve – Kikka! |
| 2024 | Jari Virman | Peluri – kuolema on elävien ongelma |  Ria Kataja – Mummola  Tom Wentzel – Mummola |
| 2025 |  |  |  Jonathan Hyde – Sebastian  Satu Tuuli Karhu – Omenavarkaat  Linus Troedsson – Myrskyluodon Maija |
Satu Tuuli Karhu

| Satu Tuuli Karhu> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. joulukuuta 1994 (ikä 30) Kajaani
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2018–
Merkittävät roolit:  Sofia (Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja) Tiina (Eden) Onerva (Mädät omenat)
Palkinnot
  Parhaan naissivuosan Jussi  2019 Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja  
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Satu Tuuli Karhu (s. 5. joulukuuta 1994 Kajaani) on suomalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan elokuvassa Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja (2018), josta hänet palkittiin parhaan naissivuosan Jussi-palkinnolla. Karhu on saanut Jussi-sivuosaehdokkuudet myös elokuvista Eden (2020) ja Omenavarkaat (2024).
Karhu kiinnostui teatterista, kun Kajaanin seurakunnan nuorisotyöntekijä pyysi häntä Kajaanin kaupunginteatterin kanssa toteutettavaan produktioon. Hän pääsi ensiyrittämällä Teatterikorkeakouluun, josta valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2019.
Vuonna 2019 Karhu esitti toista pääosaa Zaida Bergrothin ohjaamassa elokuvassa Marian paratiisi. Vuonna 2020 hän näytteli elokuvissa Eden ja Naurun varjolla sekä rikostelevisiosarja Karpin toisella tuotantokaudella. Karhu on myös näytellyt Suomen Kansallisteatterin suurella näyttämöllä. Vuonna 2021 Karhu esiintyi sarjoissa Sisäilmaa sekä Mädät omenat. 
Vuonna 2022 hän tuli valituksi Q-teatterin ensembleen.
Aiheesta muualla

Satu Tuuli Karhu Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Satu Tuuli Karhu Elonetissä.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Suomi yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2007

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
Suomi yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
| Maakoodi: | Maakoodi: |  FIN |  FIN |  FIN |
| IAAF:n jäsenliitto: | IAAF:n jäsenliitto: | Suomen Urheiluliitto / EAA | Suomen Urheiluliitto / EAA | Suomen Urheiluliitto / EAA |
Osaka 2007
Sijoitus mitalitaulukossa: 15.
|   |   | Yhteensä | miehet | naiset |
| Urheilijoita | Urheilijoita | 26 | 16 | 10 |
|  kultaa |  kultaa | 1 | 1 | - |
|  hopeaa |  hopeaa | - | - | - |
|  pronssia |  pronssia | - | - | - |
| pistesijat 4.–8. | pistesijat 4.–8. | 1 | 1 | - |
Osallistumisvuodet
1983 • 1987 • 1991 • 1993 • 1995 • 1997 • 1999 • 2001 • 2003 • 2005 • 2007 • 2009 • 2011 • 2013 • 2015 • 2017 • 2019 • 2022
Suomi yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2007 käsittelee Suomen joukkueen valintaa Osakassa 24.8.–2.9.2007 pidettyihin vuoden 2007 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuihin ja menestymistä niissä. Suomi on ollut alusta asti jokaisissa yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa mukana ja osallistui nyt kisoihin 11. kerran. Suomen Urheiluliitto SUL valitsi joukkueeseen yhteensä 26 urheilijaa: kuusi urheilijaa 9. heinäkuuta, 15 nimettiin 5. elokuuta ja ennen viimeistä ilmoittautumispäivää (13.8.) täydennettiin joukkoa naisten viestijoukkueella ja kahdella varaedustajalla.
Avajaisissa Suomen lippua kantoi Janne Holmén, joka aikaisemmin samana aamuna oli sijoittunut maratonkilpailussa  yhdeksänneksi. Suomen menestynein urheilija ja ainoan mitalin (kultaa) voittanut oli keihäänheittäjä Tero Pitkämäki. Mitali tuli kisojen viimeisenä päivänä. Urheiluliiton puheenjohtaja Antti Pihlakosken mukaan joukkueen tavoite oli mitalitoivojen loukkaantumisista huolimatta parantaa Helsingin MM-kisojen suoritusta (pronssimitali ja neljä pistesijaa). Tavoite ylittyi mitalin osalta, mutta jäi pistesijoissa lopulta kolmella vajaaksi. Suomen urheilijoista 70 prosenttia sijoittui kisoissa paremmin kuin ennen kisojen alkua, kuluneen kauden tulostilastossa.
Finalistit

Seuraavassa taulukossa 12 parhaan joukkoon sijoittuneet urheilijat.
| Sija | Urheilija | Laji |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Tero Pitkämäki | Keihäänheitto |
| 8. | Tero Järvenpää | Keihäänheitto |
| 9. | Janne Holmén | Maraton |
| 9. | Olli-Pekka Karjalainen | Moukarinheitto |
| 10. | Jarkko Kinnunen | 50 km kävely |
| 10. | Viestijoukkue  Heidi Hannula,  Sari Keskitalo,   Ilona Ranta ja   Johanna Manninen | Naisten 4x100 m viesti |
| 11. | Antti Kempas | 50 km kävely |
| 12. | Paula Tarvainen | Keihäänheitto |
| 12. | Teemu Wirkkala | Keihäänheitto |
Tulokset > Miehet

| laji | pvm | urheilija | tilastosija* | kilpailu | sijoitus | tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 200 m | 28. - 30.8. | Visa Hongisto | 33. | 1. alkuerät | 19., eränsä 5. | 20,56 PB, 22-v. SE |
| 200 m | 28. - 30.8. | Visa Hongisto | 33. | 2. alkuerät | 22., eränsä 5. | 20,78 |
| Maraton | 25.8. | Janne Holmén | 42. | loppukilpailu | 9. | 2.19.36 (+3.37) |
| Maraton | 25.8. | Holmén oli kilpailussa toiseksi paras eurooppalainen kolmanneksi sijoittuneen Sveitsin Viktor Röthlinin jälkeen. | Holmén oli kilpailussa toiseksi paras eurooppalainen kolmanneksi sijoittuneen Sveitsin Viktor Röthlinin jälkeen. | Holmén oli kilpailussa toiseksi paras eurooppalainen kolmanneksi sijoittuneen Sveitsin Viktor Röthlinin jälkeen. | Holmén oli kilpailussa toiseksi paras eurooppalainen kolmanneksi sijoittuneen Sveitsin Viktor Röthlinin jälkeen. | Holmén oli kilpailussa toiseksi paras eurooppalainen kolmanneksi sijoittuneen Sveitsin Viktor Röthlinin jälkeen. |
| Maraton | 25.8. | Francis Kirwa | 44. | loppukilpailu | 87. | keskeytys |
| 50 km kävely | 1.9. | Antti Kempas | 34. | loppukilpailu | 11. | 3.59.34 |
| 50 km kävely | 1.9. | Jarkko Kinnunen | 29. | loppukilpailu | 10. | 3.58.22 SB |
| Korkeus | 27.8. | Oskari Frösén | 23. | karsinta | 21., ryhmänsä 11. | 226 |
| Kuula | 25.8. | Robert Häggblom | 16. | karsinta | 22. | 19,29 |
| Kuula | 25.8. | Mika Vasara | 20. | karsinta | 18. | 19,55 |
| Kiekko | 26.8. | Frantz Kruger | 8. | karsinta | 19., ryhmänsä 11. | 60,72 |
| Kiekko | 26.8. | Mikko Kyyrö | 21. | karsinta | 14., ryhmänsä 7. | 62,11 |
| Moukari | 25.8. ja 27.8. | Olli-Pekka Karjalainen | 15. | karsinta | 11., ryhmänsä kuudes. | 76,12 |
| Moukari | 25.8. ja 27.8. | Olli-Pekka Karjalainen | 15. | loppukilpailu | 9. | 78,35 kkk |
| Moukari | 25.8. ja 27.8. | David Söderberg | 18. | karsinta | 20. | 72,45 |
| Keihäs | 31.8. ja 2.9. | Tero Järvenpää | 20. | karsinta | 3., ryhmänsä 2. | 84,35 SB |
| Keihäs | 31.8. ja 2.9. | Tero Järvenpää | 20. | loppukilpailu | 8. | 82,10 |
| Keihäs | 31.8. ja 2.9. | Tero Pitkämäki | 2. | karsinta | 10., ryhmänsä 6. | 80,62 |
| Keihäs | 31.8. ja 2.9. | Tero Pitkämäki | 2. | loppukilpailu | Kultaa | 90,33 |
| Keihäs | 31.8. ja 2.9. | Teemu Wirkkala | 9. | karsinta | 11., ryhmänsä 5. | 79,82 |
| Keihäs | 31.8. ja 2.9. | Teemu Wirkkala | 9. | loppukilpailu | 12. | 78,01 |
| Keihäs | 31.8. ja 2.9. | Antti Ruuskanen | Kotimaahan jäänyt varamies | Kotimaahan jäänyt varamies | Kotimaahan jäänyt varamies | Kotimaahan jäänyt varamies |
WR: maailmanennätys | AR: maanosan ennätys | NR: kansallinen ennätys | CR: kilpailujen ennätys | WL: maailman kauden kärkitulos | EL: Euroopan kauden kärkitulos | kkk: kauden kotimainen kärkitulos | PB: oma ennätys | SB: kauden paras
Kuvia

Antti Kempas 50 km kävelyn loppusuoralla. Kempas oli 11:s.
Tero Pitkämäellä oli hymy herkässä keihäänheiton voittonsa jälkeen.
Aiheesta muualla

YLE:n MM-kisasivusto
HS:n MM-kisasivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Aamulehden MM-kisasivusto[vanhentunut linkki]
Keihään mitalistit, Tero Pitkämäki keskellä.
Miesten keihäänheitossa oli kolme suomalaisfinalistia. Sijoitukset olivat ensimmäinen, kahdeksas ja kahdestoista.
Johanna Manninen (juoksijoista neljäs oikealta) saa kapulan Ilona Rannalta. Suomen naisten viestijoukkue sijoittui alkuerässä viidenneksi.
Serendipisyys

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Serendipisyys eli serendipiteetti tarkoittaa kykyä tehdä sattuman ohjaamia, odottamattomia löytöjä, yleensä sellaisesta aihepiiristä, josta löydön tekijällä on laaja tietämys. Alun perin on pyritty erilaisiin tavoitteisiin kuin mihin lopulta on päädytty. Serendipisyyttä käsittelee muun muassa teos ”The Travels and Adventures of Serendipity: A Study in Sociological Semantics and the Sociology of Science”. Toinen teoksen kirjoittajista, Robert K. Merton, on todennut serendipisyyden tarkoittavan sitä, että yllättävien asioiden havaitsemisesta osataan tehdä oikeita johtopäätöksiä. Tätä määritelmää on käytetty erityisesti tieteellisen tutkimuksen saralla.
Kuvaajan tarkoituksena oli alun perin ottaa valokuva vain yöhaikarasta. Kuvasta tekee serendipisen se, että vasta kehittämisen jälkeen valokuvaaja havaitsi myös kuvassa taka-alalla näkyvän harvinaisenkenen mukaan? amerikanpalokärjen.
Serendipisyys-termi

Termi serendipisyys tuli suomen kieleen vuonna 1998 Royston M. Robertsin Sattuma tieteessä. Onnekkaiden oivallusten historiaa -teoksen kääntämisen yhteydessä. Oiva Ketonen oli käsitellyt serendipisyys-ilmiötä kirjassaan Se pyörii sittenkin: Tieteenfilosofian peruskysymyksiä (1976), mutta käyttänyt ilmiöstä englanninkielistä nimitystä.
Tiedusteltuaan termien oikeakielisyyttä Kielitoimistolta Robertsin teoksen kääntäjät valitsivat termien serendipisyys ja serendipiteetti väliltä ensimmäisen vaihtoehdon, jossa on suomalaisperäinen johdos. Serendipiteetti-muotoakin esiintyy yleisesti. Serendipisyys ja siitä johdettu adjektiivi serendipinen ovat käännöslainoja englanninkielisestä sanasta serendipity. Suomen kielessä ilmiöstä käytetään substantiivia serendipisyys, yksittäisestä asiasta puhuttaessa adjektiivia serendipinen, esimerkiksi serendipinen keksintö tai serendipinen ajattelu.
Serendipisyys-termi > Alkuperä

Alun perin serendipity-sanan kehitti englantilainen taidehistorioitsija Horace Walpole. Walpole kävi aktiivista kirjeenvaihtoa monien aikalaistensa kanssa ja tarkoitti kirjeensä paitsi vastaanottajan, myös jälkipolvien luettaviksi. Eräässä vuonna 1754 kirjoittamassaan kirjeessä, Yrjö II:n lähettiläänä Firenzessä toimineelle ystävälleen Horace Mannille, Walpole kertoi lukeneensa persialaisen sadun ”kolmesta Serendipin prinssistä”. Tarina innoitti hänet keksimään termin kuvaamaan yllättäviä, sattumalta tehtyjä löytöjä, jotka hänen mukaansa juontuivat ”sattumanvaraisesta terävä-älyisyydestä”. Venetsialainen Michele Tramezzino oli julkaissut sadun italiaksi vuonna 1557, minkä jälkeen vuonna 1722 ilmestyi sen englanninkielinen käännös Travels and Adventures of Three Princes of Sarendip. Walpoleen teki vaikutuksen tapa, jolla prinssit ”löytävät koko ajan, sattuman kautta ja terävä-älyisyyden avulla asioita, joita eivät olleet etsimässä.”
Serendip (myös kirjoitettu Serendib ja Sarendip) on Sri Lankan, entiseltä nimeltään Ceylon, vanha persiankielinen nimi. Sadussa Serendipin kuningas lähettää kolme poikaansa ulkomaille uutta oppimaan. Matkan varrella veljekset joutuvat lukuisiin seikkailuihin, joissa he tekevät loogisia päätelmiä tapahtumista joskus hyvinkin vähäisten johtolankojen avulla. Täten he pystyvät kuvailemaan hyvin tarkasti esimerkiksi edellään kulkenutta kamelia, jota he eivät olleet nähneet:
Myös Voltaire inspiroitui sadusta, ja sen vaikutus näkyy hänen filosofisessa romaanissaan Zadig ou la Destinée (teosta ei ole vielä suomennettu). Kirjan kolmannessa luvussa päähenkilö kuvailee tarkasti naaraskoiraa ja hevosta maassa olevien jälkien pohjalta. Toisin kuin Serendipin prinssit, Zadig käyttää oman aikansa tiedettä johtopäätöstensä muodostamiseen. Voltaire lisäsi romaaniinsa myös jännitettä: toisin kuin persialaisessa sadussa, jossa lukija tietää alusta alkaen, etteivät prinssit olleet koskaan nähneet kuvailemiaan eläimiä, Zadigissa se paljastuu vasta myöhemmin. Italialainen historioitsija Carlo Ginzburg uskoo, että serendipisyys-käsitteen tulo Eurooppaan juontuu erityisesti Voltairen Zadig-romaanista ja sen suosiosta. Ginzburgin mukaan Zadig edustaa myös rikoskirjallisuuden varhaista muotoa. Brittiläisen biologin Thomas Huxleyn mukaan ”Zadigin menetelmä” on yhteinen menettelytapa historialle, arkeologialle, geologialle, tähtitieteelle ja paleontologialle.
Serendipisyys-termi > Määritelmiä

Robert K. Merton ja Elinor Barber selvittivät 1950-luvulla serendipisyys-käsitteen historiaa, kokosivat serendipisyyden määritelmiä ja kirjoittivat aiheesta laajan käsikirjoituksen, joka jäi vuosikymmeniksi julkaisematta. Käsikirjoituksesta ilmestyi ensin italiankielinen käännös vuonna 2002 Barberin jo kuoltua . Merton kuoli seuraavana vuonna ja kirja julkaistiin englanniksi vuonna 2004 .
Merton ja Barber selvittivät kirjaansa varten serendipity-sanan esiintymisiä englanninkielisissä sanakirjoissa. Ensimmäisen kerran sana esiintyi The Century Dictionary -sanakirjassa 155 vuotta sen jälkeen, kun Walpole oli sen keksinyt, vuonna 1909. The Century Dictionary määritteli termin seuraavasti: ”the happy faculty or luck of finding by accidental sagacity; discovery of things unsought”. Siitä lähtien termi on esiintynyt englanninkielisissä sanakirjoissa. Tämän vuoksi sana on alkanut esiintyä myös puhekielessä. Vuosien mittaan määritelmiin on lisätty ominaisuuksia, kuten satunnaisuus, ilo, kekseliäisyys, (luonnon)lahjakkuus ja kyky.
Ajan myötä sanan käyttö on monipuolistunut, lisääntynyt ja jopa arkipäiväistynyt. London's Festival of Literaturen tekemässä tutkimuksessa selvisi, että brittiläiset äänestivät serendipityn lempisanakseen vuonna 2000. Lisäksi vuonna 2004 brittiläinen käännöstoimisto Today Translations laati vaikeimmin käännettävistä sanoista listan, jossa serendipity oli kolmannella sijalla.
Serendipisyys-termi on myöhemmin levinnyt lukuisin muihin kieliin :
1950-luku: esiintyminen japanin- ja serbokroatiankielisissä sanakirjoissa
1960-luku: esiintyminen urdun-, puolan- ja tamilinkielisissä sanakirjoissa
1970-luku: esiintyminen arabian-, indonesian- italian- ja hollanninkielisissä sanakirjoissa
1980-luku: esiintyminen tanskan-, portugalin-, saksan-, islannin- ja venäjänkielisissä sanakirjoissa
1990-luku: esiintyminen persian-, espanjan- ranskan-, tšekin- ja hepreankielisissä sanakirjoissa
2000-luku: esiintyminen kiinankielisessä sanakirjassa
Serendipisyys-termiä ei kuitenkaan edelleenkään löydy suomenkielisistä painetuista tieto- tai sivistyssanakirjoista. Termi serendipiteetti löytyy sähköisestä sivistyssanakirjasta suomisanakirja.fi, joka määrittelee sen olevan ”kyky tehdä onnistuneita löytöjä sattumalta. hyvä onni, tuuri”.