stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mercedes-Benz
Nykyiset mallit > Henkilöautot

Mercedes-Benz A-sarja
Mercedes-Benz B-sarja
Mercedes-Benz C-sarja
Mercedes-Benz CLA-sarja
Mercedes-Benz CLE-sarja
Mercedes-Benz CLS-sarja
Mercedes-Benz E-sarja
Mercedes-Benz G-sarja
Mercedes-Benz GLA-sarja
Mercedes-Benz GLB-sarja
Mercedes-Benz GLC-sarja
Mercedes-Benz GLE-sarja
Mercedes-Benz GLS-sarja
Mercedes-Benz S-sarja
Mercedes-AMG GT
Mercedes-Benz EQA
Mercedes-Benz EQB
Mercedes-Benz EQC
Mercedes-Benz EQE
Mercedes-Benz EQS
Mercedes-Benz EQS SUV
Nykyiset mallit > Tila- ja pakettiautot

Mercedes-Benz Citan
Mercedes-Benz V-sarja
Mercedes-Benz Vito
Mercedes-Benz Sprinter
Mercedes-Benz EQV
Nykyiset mallit > Lava-autot

Mercedes-Benz X-sarja
Nykyiset mallit > Linja-autot

Mercedes-Benz CapaCity
Mercedes-Benz Citaro
Mercedes-Benz Tourino
Mercedes-Benz Tourismo
Mercedes-Benz Travego
Mercedes-Benz Integro
Mercedes-Benz Vario
Nykyiset mallit > Kuorma-autot

Mercedes-Benz Actros
Mercedes-Benz Axor
Mercedes-Benz Atego
Mercedes-Benz Econic
Mercedes-Benz Zetros
Mercedes-Benz Unimog (U20, U300/U400/U500, U4000/U5000)
Kuvia

AMG GT
A-sarja
B-sarja
C-sarja
Cla
CLS-sarja
E-sarja
G-sarja
GLA-sarja
GLC-sarja
GLE-sarja
GLS-sarja
S-sarja
S600 Maybach
SL-sarja
SLC-sarja
Sprinter
V-sarja
Vito
Citan
Actros
Antos
Arocs
Atego
Econic
Unimog
Zetros
CapaCity
Citaro
Integro
Tourino
Tourismo
Travego
BlueTec

BlueTec on Mercedes-Benzin kehittämä tekniikka, jolla parannetaan autojen polttoainetaloutta ja vähennetään päästöjä. Tekniikka perustuu katalyyttiseen pelkistysprosessiin (SCR), joka vähentää esimerkiksi typpioksidi- ja hiukkaspäästöjä.
BlueTec on käytössä Mercedes-Benzin dieselillä käyvissä henkilö-, kuorma- ja linja-autoissa.
AMG

Mercedes-AMG on Mercedes-Benz Groupin omistama, heidän automalleista urheilullisia erikoisversioita valmistava tytäryhtiö.
Esimerkkejä Mercedes-AMG autoista:
A 45 S AMG 4MATIC+
GLS 63 AMG 4MATIC+
AMG GT 63 S
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mercedes-Benz Wikimedia Commonsissa
The Guardian – Four more carmakers join diesel emissions row (9.10.2015) (englanniksi)
Mercedes-Benz
Suomen Mercedes-Benz Klubi ry
Mersuforum – Kanava suomalaisille Mercedes-Benz-harrastajille
Mercedes-Benz.fi
Mercedes-Benzin automallit
| --- | --- |
Henkilöautot:  A-sarja  B-sarja  C-sarja  CLA-sarja  CLS-sarja  E-sarja  EQA  EQB  EQC  EQE  EQS  EQS SUV  G-sarja  GLA-sarja  GLB-sarja  GLC-sarja  GLE-sarja  GLK-sarja  GLS-sarja  S-sarja  SL-sarja  SLC-sarja 
Yksittäis- ja erikoismallit:  AMG One  AMG GT  AMG X290  Maybach S 600 
Historialliset mallit:  600  630  770  190 
Pakettiautot, tila-autot ja lava-autot:  Citan  EQV  R-sarja  Sprinter  T-sarja  Vaneo  Vito  V-sarja  X-sarja 
Linja-autot:  CapaCity  Citaro  Tourino  Tourismo  Travego  Integro  Vario 
Kuorma-autot:  Actros  Axor  Atego  Econic  Zetros  Unimog (U20, U300/U400/U500, U4000/U5000) 
Mercedes-Benz 300SL Coupe
Mercedes-Benz 200 D
Sveitsin historia

Tämä artikkeli käsittelee Sveitsin historiaa.
Varhaiset vaiheet

Vanhimmat ihmisasutuksen merkit Sveitsissä ovat 150 000 vuoden takaa, ja vanhin sieltä löytynyt piikivinen työkalu on arvioitu sadantuhannen vuoden ikäiseksi. Tunnetuin esihistoriallinen löytöpaikka on luola Cotencherissa, jonne neandertalinihmiset jättivät kivisiä työkaluja 60 000 vuotta sitten. Vanhimmat jäänteet maataloudesta on ajoitettu 5300-luvulle eaa. Kupari otettiin käyttöön noin 3800 eaa, pronssi 1500 vuotta myöhemmin ja rautakausi alkoi Sveitsissä noin 800 eaa.
Roomalaiset kutsuivat nykyistä Sveitsin aluetta nimellä Helvetia. Siellä asuivat kaksi kelttiheimoa, helvetialaiset ja raetialaiset. Roomalaiset valloittivat alueen gallialaissodissa 15 eaa. ja hallitsivat sitä 400-luvulle asti. Rooman vallan luhistuttua alueen itäosan valtasivat alemannit, länsiosan burgundit. Myöhemmin sen valloittivat frankit, ja vuonna 800 siitä tuli osa Kaarle Suuren valtakuntaa. Kun hänen pojanpoikansa vuonna 843 jakoivat valtakunnan Verdunin sopimuksella, Sveitsin itäosa joutui Saksalle, länsiosa aluksi Lotharille, mutta myöhemmin sekin tuli osaksi Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa. Sen keisarit alkoivat kiinnittää alueeseen huomiota 1200-luvulla, kun Alppien poikki kulkeva reitti avattiin.
1200- ja 1300-luku

Vuonna 1291 kolme metsäseutua, Uri, Schwyz ja Unterwalden solmivat valaliiton ja yhdistivät voimansa taistelussa Habsburg-sukua vastaan. Vuonna 1319tarkistettava keisari Henrik VII vahvisti heidän valtakunnanvapautensa, mutta kun ne sittemmin asettuivat Ludvig Baijerilaisen puolelle hänen taistelussaan Habsburg-sukuista Fredrik Itävaltalaista vastaan, yritti Fredrikin veli, herttua Leopold kukistaa heidät. Morgartenin taistelussa 1315 ja Sempachin taistelussa 1375 liittolaiset löivät Habsburgien joukot.
Liitto sinällään oli yksi lukuisista tuonaikaista kaupunkien ja muiden alueiden muodostamista liitoista, eikä sen tavoitteena ollut yhtenäinen valtio, vaan turvata alueen asema epävakaana aikana Saksan kuningas Rudolf I Habsburgilaisen kuoltua. Ajatus yhtenäisestä Sveitsistä alkoi syntyä huomattavasti myöhemmin. Laajempaan tietoisuuteen legenda levisi vasta Friedrich Schillerin näytelmän Wilhelm Tell (1804) myötä.
1300-luvulla liitto alkoi laajentua, kun Luzern liittyi siihen 1322. Zürich liittyi vuonna 1351, Zug vuonna 1352 ja Bern vuonna 1353. Glarus otettiin mukaan vähäisemmin oikeuksin vuonna 1352. Kyse oli siis kaupunkien ja laaksojen muodostamasta liitosta. Se ei ollut yhtenäinen, vaan koostui joukosta erillisiä liittosopimuksia yksittäisten osallisten välillä. Tästä liitosta, joka eri muodoissaan ja alueellisesti eri aikoina hieman eri laajuisena kesti vuoteen 1798, käytettiin nimeä Sveitsin vanha valaliitto.
Myöhäiskeskiaika

Myöhäiskeskiajalla liittolaiset joutuivat uusiin konflikteihin Habsburgien kanssa: itävaltalaiset voitettiin Sempachin taistelussa 1386. Lisäksi valaliiton sisällä käytiin Vanha Zürichinsota 1449–1450 ja 1474–1478 valaliittolaiset osallistuivat burgundilaissotiin. Svaabilaissodan (1499) myötä valaliittolaiset (’Yläsaksan liitto’) saavuttivat Baselin rauhassa de facto itsenäisen aseman keisarikunnasta.
Myöhäiskeskiaika > Reformaatio

Reformaation aikana liitto rakoili osan kantoneista liityttyä Ulrich Zwinglin ja Jean Calvinin johtamaan reformaatioon toisten pysyttyä katolilaisina. Uskonriita johti sisällissotaan ja vuoden 1531 rauhassa päädyttiin kompromissiin: Zürich, Bern, Basel, Schaffhausen ja osia Graubündenistä reformoitiin; Luzern, Zug, Solothurn ja Fribourg pysyivät katolisina.
Kolmikymmenvuotisen sodan päättäneen Westfalenin rauhan yhteydessä 1648 muut eurooppalaiset valtiot tunnustivat Sveitsin itsenäisyyden keisarikunnasta ja sen suvereniteetin.
1800-luku

Ranskan vallankumouksen sotien yhteydessä Sveitsin vanha valaliitto jäi Ranskan ja Itävallan armeijoiden väliin ja joutui valloitetuksi. Siitä tehtiin Helvetian tasavalta (1798). Vuonna 1803 vahvistettiin Napoleon I:n määräyksestä uusi hallitusmuoto, mediaatiokirja. Sveitsi muutettiin valtioliitoksi, johon kuului 19 kantonia, niistä kaksi ranskan- ja yksi italiankielinen.
Napoleonin kukistuttua vuonna 1815 mediaatiokirja kumottiin ja Sveitsille laadittiin uusi liittosopimus, joka vahvistettiin Wienin kongressissa. Sveitsiin liitettiin myös Geneve, joka oli vuodesta 1797 lähtien oli kuulunut Ranskalle oltuaan sitä ennen itsenäinen valtio. Myös Neuchâtel ja Wallis palautettiin Sveitsille, jolla nyt oli 22 kantonia. Wienin kongressissa myös Euroopan suurvallat tunnustivat maan puolueettomuuden ja takasivat sen alueellisen koskemattomuuden.
Vuonna 1847 sisällissota puhkesi jälleen katolisten ja protestanttisten kantonien välillä (Sonderbundskrieg). Se kesti kuitenkin vain kuukauden ja kuolonuhrien määrä jäi alle sataan. Sveitsi välttyi mullistuksilta ”Euroopan hulluna vuonna” 1848, mutta sääti kuitenkin perustuslain, joka otti käyttöön kansanäänestykset tärkeimmistä laeista ja siirsi puolustuksen, kaupan ja lakiasiat liittovaltiolle, jättäen muut asiat kantonien omaan päätäntävaltaan. 1874 perustuslaki uudistettiin täysin, minkä jälkeen se pysyi pienin muutoksin voimassa vuoteen 1999 saakka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sveitsin historia Wikimedia Commonsissa
| n k Euroopan historia maittain |
| --- | --- |
Valtiot:  Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Irlanti  Islanti  Italia  Itävalta  Kazakstan  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Vatikaanivaltio  Venäjä  Viro  Yhdistynyt kuningaskunta 
Muut alueet:  Abhasia  Artsakh  Etelä-Ossetia  Euroopan unioni  Färsaaret  Gibraltar  Kosovo  Pohjois-Kypros  Transnistria 
Zugin kaupunki vuonna 1548.
Kivilampi

Kivilampi on melko yleinen maantieteellisen kohteen erisnimi Suomessa. Se tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Kivilampi, järvi Espoossa
Kivilampi, lampi Hankasalmella
Kivilampi, lampi Hirvensalmella
Kivilampi, järvi Ilomantsissa
Kivilampi, järvi Joensuussa
Kivilampi, järvi Juvalla
Kivilampi, järvi Jyväskylässä
Kivilampi, asuinalue Jyväskylän Kaunisharjussa
Kivilampi, lampi Kangasniemellä
Kivilampi, järvi Kinnulassa lähellä Jäpänrantaa
Kivilampi, järvi Kuopion Riistavedellä
Kivilampi, järvi Kuopion Leväsen ja Jynkän kaupunginosissa
Kivilampi, järvi Lieksassa
Kivilampi, lampi Luumäellä
Kivilampi, lampi Mänttä-Vilppulassa
Kivilampi, lampi Mikkelissä
Kivilampi, lampi Mäntyharjun Mynttilässä
Kivilampi, lampi Mäntyharjun Voikoskella
Kivilampi, järvi Parkanon Lamminkoskella
Kivilampi, järvi Parkanon Majajärvellä
Kivilampi, lampi Pertunmaalla
Kivilampi, järvi Pieksämäellä
Kivilampi, järvi Pihtiputaan Kärväskylässä
Kivilampi, lampi Rautalammin Kerkonkoskella
Kivilampi, järvi Sallassa
Kivilampi, järvi Taivalkoskella
Kivilampi, lampi Uuraisten Hiirolassa
Kivilampi, lampi Uuraisissa, Multiala ja Saarijärvellä
Kivilampi, järvi Viitasaarella
Vähä Kivilampi, lampi Mäntyharjussa
Ylä-Kivilampi, lampi Pieksämäellä lähellä Salmentausta.
Kansalaisen Karttapaikan mukaan Suomessa nimi Kivilampi viittaa yli 150 järveen tai muuhun kohteeseen.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kivilampi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
RN Folaga

| RN Folaga |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ansaldo, Genova
Kölinlasku:  15. kesäkuuta 1942
Laskettu vesille:  14. marraskuuta 1942
Palveluskäyttöön:  16. helmikuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  1. elokuuta 1965
Tekniset tiedot
Uppouma:  670 t (standardi) 740 t (kuormattu)
Pituus:  58,8 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,71 m
Syväys:  2,53 m
Koneteho:  3 500 bhp
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  110
Aseistus
Aseistus:  1 x OTO 100 mm/47 M1937 -tykkiä 3 x Scotti 20 mm/70 IF M1939/OM M1941 -ilmatorjuntatykkiä 4 x Breda 20 mm/65 M1935 -ilmatorjuntatykkiä 2 x 450 mm torpedoputkea 10 x syvyyspomminheitintä
RN Folaga (ital. Regia Nave Folaga) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Gabbiano-luokan korvetti. Toisen maailmansodan jälkeen alus jatkoi palvelustaan uudelleen luoduissa Italian merivoimissa Marina Militaressa.
Valmistus

Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 15. kesäkuuta 1942. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 14. marraskuuta ja liitettiin laivastoon 16. helmikuuta 1943.
Palvelus

Alus sijoitettiin Tyrrhenanmerelle 2. korvettilaivueeseen. Se osallistui 44 sukellusveneentorjuntapartioon ja 11 saattuetehtävään. Alus osallistui 18. elokuuta sukellusvene HMS Saracenin upottamiseen. Italian antauduttua alus suojasi liittoutuneiden saattueita Etelä-Italian merialueilla.
Alus poistettiin laivastoluettelosta 1. elokuuta 1965.
RN Pellicano (1943)

| RN Pellicano |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cerusa, Vottri
Kölinlasku:  14. tammikuuta 1942
Laskettu vesille:  12. helmikuuta 1943
Palveluskäyttöön:  15. maaliskuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  1969
Tekniset tiedot
Uppouma:  670 t (standardi) 740 t (kuormattu)
Pituus:  58,8 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,71 m
Syväys:  2,53 m
Koneteho:  3 500 bhp
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  110
Aseistus
Aseistus:  1 x OTO 100 mm/47 M1937 -tykkiä 3 x Scotti 20 mm/70 IF M1939/OM M1941 -ilmatorjuntatykkiä 4 x Breda 20 mm/65 M1935 -ilmatorjuntatykkiä 2 x 450 mm torpedoputkea 10 x syvyyspomminheitintä
RN Pellicano (ital. Regia Nave Pellicano) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Gabbiano-luokan korvetti. Toisen maailmansodan jälkeen alus jatkoi palvelustaan uudelleen luoduissa Italian merivoimissa Marina Militaressa.
Valmistus

Alus tilattiin Vottrista Cerusalta, missä köli laskettiin 14. tammikuuta 1942. Alus laskettiin vesille 12. helmikuuta 1943 ja liitettiin laivastoon reilua kuukautta myöhemmin 15. maaliskuuta.
Palvelus

Alus liitettiin Napoliin 1. korvettilaivueeseen, jossa se teki 39 tehtävää. Alus oli 15. syyskuuta alkaen kaksi viikkoa Maltalla ja sen jälkeen Tarantossa.
Alus poistettiin laivastoluettelosta 1969.
Haapajärvi (täsmennyssivu)

Haapajärvi voi tarkoittaa paikkakuntaa, toiminnan kohdetta tai järveä:
Asuinpaikka tai muu kohde

Haapajärvi, kaupunki Pohjois-Pohjanmaalla Suomessa. Tähän liittyvät:
Haapajärven kirkko, Haapajärven seurakunnan kirkko
Haapajärven Kiilat, haapajärveläinen urheilun yleisseura
Haapajärven Pesä-Kiilat, haapajärveläinen pesäpalloseura
Jyväskylä–Haapajärvi-rata (myös Haapajärven rata), Suomen rataverkon osuus
Haapajärven rautatieasema
Haapajärvi, Haapaveden kaupungin entinen nimi
Haapajärvi, usean kylän ja järven nimi Suomessa. Näitä ovat muiden muassa:
Haapajärvi, kylä Kirkkonummella. Tähän liittyy:
Haapajärven kirkko, Kirkkonummen seurakuntayhtymän kirkko Kirkkonummen Haapajärvellä
Haapajärvi, kylä Lappeenrannassa
Haapajärvi, kulmakunta Suonenjoen Suonteella
Järvi

Haapajärvi, järvi Evijärvellä
Haapajärvi, järvi Haapajärvellä
Haapajärvi, järvi Haapavedellä
Haapajärvi, järvi Heinolassa
Haapajärvi, järvi Iisalmella
Haapajärvi, järvi Iitissä
Haapajärvi, järvi Isojoella
Haapajärvi, järvi Janakkalassa
Haapajärvi, järvi Joensuussa
Haapajärvi, järvi Joutsassa
Haapajärvi, järvi Kangasalla
Haapajärvi, järvi Kangasniemellä
Haapajärvi, järvi Karjalan tasavallan Kentjärvellä
Haapajärvi, järvi Kinnulassa
Haapajärvi, järvi Kirkkonummella
Haapajärvi, järvi Kittilässä
Haapajärvi, järvi Kouvolassa
Haapajärvi, järvi Lappeenrannassa
Haapajärvi, järvi Laukaassa
Haapajärvi, järvi Muoniossa
Haapajärvi, järvi Mäntyharjulla
Haapajärvi, järvi Orivedellä
Haapajärvi, järvi Oulussa
Haapajärvi, järvi Pieksämäen ja Suonenjoen rajalla
Haapajärvi, järvi Pieksämäen Väisälässä
Haapajärvi, järvi Pielavedellä
Haapajärvi, järvi Puumalassa
Haapajärvi, järvi Sonkajärvellä
Haapajärvi, järvi Tervossa
Haapajärvi, järvi Tervolassa
Haapajärvi, järvi Valtimolla
Haapajärvi, järvi Vetelissä
Haapajärvi, järvi Virroilla
Haapajärvi, järvi Virtasalmella Pieksämäellä
Lisämääreellä:
Haapajärven tekoallas, Haapajoen vesistöön kuuluva padottu järvi Saloisissa Raahessa
Iso Haapajärvi, järvi Kannonkoskella
Iso Haapajärvi, järvi Ylöjärven Kyrönlahdella
Iso Haapajärvi, järvi Ähtärissä
Pieni Haapajärvi, järvi Kannonkoskella
Pieni Haapajärvi, järvi Savonlinnassa
Pieni Haapajärvi, järvi Siikaisissa
Pikku Haapajärvi, järvi Ylöjärven Pohjankylässä
Vähä Haapajärvi, järvi Ähtärissä.
Sukunimenä

Haapajärvi on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Henrik Haapajärvi (s. 1980), sosialidemokraattinen poliitikko, työmarkkina-asiantuntija ja valtiosihteeri.
Kulli

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Kulli voi tarkoittaa:
kulli, alatyylinen siittimen nimitys
Kulli-kulttuuri, esihistoriallinen kulttuuri Pakistanissa
Kulli, useamman virolaisen kylän nimi
Galerie Susanna Kulli, taidegalleria Zürichissä
Kulli sukunimenä:
Raimo Kulli (s. 1981), virolainen autourheilija
Simon Kulli (s. 1973), albanialainen roomalaiskatolinen piispa
Ningišzida

Ningišzida kahden aarnikotkan kaltaisen olennon suojelemana. Kuva on noin vuodelta 2000 eaa.
Ningišzida (sumeria: dnin-ǧiš-zi-da) oli mesopotamialaisessa mytologiassa esiintynyt manalan jumala. Hän oli myös lääkäritaidon, hedelmällisyyden ja luonnon jumala. Hänen nimensä on sumeria ja tarkoittaa "hyvän puun jumalaa" tai "luotettavaa työkalua". Puu saattaa tässä yhteydessä viitata paitsi luontoon, myös penikseen ja sitä kautta hedelmällisyyteen. Ningišzida kuvataan usein käärmeenä tai ihmispäisenä käärmeenä.
Mesopotamialaisessa mytologiassa

Ningišzida oli Ninazun poika, ja sukua Ngeshtin-analle. Hänen vaimonaan mainittiin joko Ninazimua tai Dazimua. Hän oli myös yksi kuningas Gilgamešin esi-isistä. Hänen symbolinaan toimi sarvekas käärme. Joissain myytin versioissa Ningišzidaa pidetään naispuolisena.
Sumerilaisessa mytologiassa hän esiintyy toisena Anun taivaallisen palatsin vartijoista, toisen ollessa Dumuzid.
Esiintyminen muualla

Necronomiconin Simonin versio sisältää version Ištarin manalaan laskeutumisesta. Kirjassa käytetään jumalan nimestä muotoa Ninnghižidda.
Saksassa toimi Ninnghizhidda-niminen black metal -yhtye vuosina 1997 – 2003.
Ea

Eaa esittävä korkokuva
Ea (sumerien Enki) oli mesopotamialainen veden jumala, joka kuului jumalten kolminaisuuteen, jonka muut jäsenet olivat taivaan jumala Anu (sumerien An) ja tuulen jumala Enlil. Ea oli alun perin Eridun kaupungin suojelija, mutta myöhemmin hän kehittyi huomattavaksi jumalaksi, Apsun tai Abzun herraksi, maanalaisen makean veden hallitsijaksi, ja hänen kulttinsa laajeni käsittämään koko Mesopotamian.
Enki merkitsee sumerin kielellä kirjaimellisesti ”maan herra”, ja hän lienee ollut alun perin maan jumala. Sumerien myytissä Enki ja maailman järjestys kerrotaan, että Enki vakiinnutti valtioiden rajat ja asetti jumalille näiden tehtävät. Toisen sumerilaisen myytin mukaan Enki oli luojajumala, joka muotoili ihmiset jumalten orjiksi. Alkuperäisessä roolissaan Enki liitettiin siemeniin ja hedelmällisyyteen. Hänet esitettiin usein puoliksi vuohena ja puoleksi kalana, ja astrologian eläinradan merkki kauris juontuukin Enkistä.
Enkin akkadilainen vastine Ea oli puolestaan rituaalisen puhdistautumisen jumala. Vesien puhdistusriittiä kutsuttiin ”Ean vedeksi”. Ea hallitsi myös noituuden ja manaukset. Useissa taruissa hän oli lisäksi kulttuurin tuoja  ja muotoilun jumala, ja siten käsityöläisten ja taiteilijoiden suojelusjumala. Ea oli myös kuninkaiden neuvonantaja, jota pidettiin viisaana jumalana. Akkadilaisissa myyteissä hänet esitetään taitavana ja ovelana välittäjänä, joka saattoi tarpeen tullen olla viekas ja kavala. Akkadin mytologiassa hänellä on myös merkittävä rooli Babylonian kansallisjumala Mardukin isänä.
Enki ja Ninhursag

Enki ja Ninhursag -tekstissä kuvataan tarkasti Enkin tekemisiä. Ninhursag on Enkin puoliso, ja he saavat Ninsar-tyttären. Merkittävä osa tätä tekstiä ovat myös Enkin saamat kahdeksan haavaa, joista parantuakseen hän synnyttää kahdeksan jumalaa:
Abu, tuntemattomasta haavasta syntynyt jumala
Nintul, lantion haavasta syntynyt jumala
Ninsutu, leuan haavasta syntynyt jumalatar
Ninkasi, suun haavasta syntynyt jumalatar
Nanshe, tuntemattomasta haavasta syntynyt jumala
Dazimua, kyljen haavasta syntynyt jumalatar
Ninti, kylkiluun haavasta syntynyt jumalatar
Enšagag, tuntemattomasta haavasta syntynyt jumala
Synnytettyään nämä kahdeksan jumalaa Enki määrää jokaiselle vielä kohtalon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ea Wikimedia Commonsissa
Billy the Kid

| Billy the Kid |
| --- | --- |
 Ainoa varmistettu valokuva Billy the Kidistä (noin 1880)
Henkilötiedot
Muut nimet:  Henry Antrim, Kid Antrim, Kid, William H. Bonney
Syntynyt: noin 1859
Kuollut: 14. heinäkuuta 1881 Fort Sumner, New Mexico
Ammatti:  hevos- ja karjavaras, cowboy, uhkapeluri, lainsuojaton
Vanhemmat:  Catherine McCarty (äiti) William Antrim (isäpuoli)
Sukulaiset:  Joseph McCarty (veli tai velipuoli)
Billy the Kid, oikealta nimeltään Henry McCarty, eräiden lähteiden mukaan William Henry McCarty, alias William H. Bonney (noin 1859 — 14. heinäkuuta 1881), oli yksi Villin lännen pahamaineisimmista lainsuojattomista. Hänen kerrotaan legendan mukaan tappaneen 21 ihmistä, kunnes seriffi Pat Garrett ampui hänet. Billy the Kid tappoi varmasti neljä miestä. Lisäksi hän oli osallisena puolen tusinan muun miehen tapoissa Lincolnin piirikunnan sodan aikana.
Billy the Kidiä on kutsuttu vaihtelevasti nuorisorikolliseksi, psykoottiseksi tappajaksi tai nuoreksi kapinalliseksi. Kuolemansa jälkeen hänestä tuli myyttinen ja romantisoitu hahmo.
New Mexicon espanjalaista alkuperää olevan väestön keskuudessa häntä kutsuttiin nimellä Bilito tai el chavito; he luottivat häneen, kohtelivat häntä kuin perheenjäsentä ja pitivät häntä oman kansansa suojelijana ja sorrettujen puolustajana. Toisten mielestä hän oli newmexicolaisten vapauden ja vastarinnan symboli heidän taistelussaan angloamerikkalaista hallintoa vastaan, toisten mielestä hän oli pelkkä roisto.
Billy the Kid oli sinisilmäinen ja pienikokoinen, noin 173 cm pitkä. Kaikesta päätellen hän oli ystävällinen, seurallinen ja älykäs, myös levoton, helposti kiivastuva ja kaunainen. Hän käytti mielellään meksikolaista sombreroa ja puhui espanjan paikallismurretta sujuvasti. Nämä ominaisuudet yhdessä taitavan aseen käsittelyn kanssa myötävaikuttivat hänen maineeseensa sekä pahamaineisena lainsuojattomana että kansallissankarina.
Sanomalehden toimittaja alkoi kutsua häntä nimellä Billy the Kid joulukuussa 1880.
Lapsuus ja varhaisnuoruus

Billy syntyi todennäköisesti New Yorkin Lower East Sidessa. Muitakin syntymäpaikkoja on esitetty, kuten Indiana, Missouri, Limerick ja viimeisimpänä Utica. Syntymäaikaa ei tiedetä tarkkaan: yleisesti hänen oletetaan syntyneen 17. syyskuuta, 20. marraskuuta tai 23. marraskuuta 1859. Äidin nimi oli Catherine McCarty ja isäpuolen William Henry Harrison Antrim. Biologisesta isästä ei ole varmaa tietoa, mutta hän saattoi olla nimeltään Michael tai Patrick McCarty. On arveltu, että Billyn myöhempi nimi Bonney olisi ollut biologisen isän nimi. Catherine McCarty oli saapunut Yhdysvaltoihin Irlannista.
Billyn isä kuoli tai poistui Billyn elämästä varhain. Billyn veli tai velipuoli oli nimeltään Joseph. Catherine McCarty ja häntä kaksitoista vuotta nuorempi William Antrim olivat tavanneet vuonna 1865 Indianapolisissa.
He muuttivat Wichitan preeriakylään Kansasiin kesällä 1870. Wichitassa Catherine piti kannattavaa pesulapalvelua ja Antrim elätti perhettä baaritarjoilijan ja kirvesmiehen töillä. He tekivät kauppaa ostamalla ja myymällä vapaita tontteja ja kiinteistöjä. Catherine osallistui Wichitan kunnallispolitiikkaan allekirjoittamalla ainoana naisena anomuksen kunnallisen itsehallinnon puolesta. Catherine lapsineen muutti maaliskuussa 1871 Wichitan keskuksesta lähistölle Antrimin rakentamaan mökkiin, jossa Antrim jo entuudestaan asui. He olivat molemmat hankkineet muutamia eekkereitä maata, jota he alkoivat viljellä.
Catherinen terveydentila alkoi huonontua, ja hän muutti perheineen Kansasista loppukesällä 1871. Seuraavan puolentoista vuoden ajalta heistä ei ole kirjallisia merkintöjä, mutta he ehkä asettuivat Denveriin Coloradoon. Vuoden 1873 alussa perhe muutti New Mexicoon, jossa Catherine ja William Antrim avioituivat Santa Fessä maaliskuussa 1873. Koska heidät vihittiin presbyteerisessä kirkossa, Catherine ja hänen poikansa saattoivat jossain vaiheessa kääntyä katolilaisista protestanteiksi, vaikkakaan se ei ole varmaa. Kesällä 1873 he muuttivat Silver Cityyn, joka oli nuori kaupunki intiaanien, muun muassa apassien, vanhoilla asuinmailla.