stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antonio José de Sucre
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Antonio José de Sucre. Biografía escrita por Simón Bolívar (Arkistoitu – Internet Archive)
The Grand Marshl of Ayacucho, ote kirjasta Pages of Glory on Simón Bolívar, The Southamerican Washington
Gran Mariscal Antonio José de Sucre, su vida y obra (venezueladigital.net)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Simón Bolívar | Bolivian presidentti 1825–1826 | Seuraaja: José María Pérez de Urdininea |
Perun presidentit
San Martín
Luna Pizarro
La Mar
Bernardo de Tagle
Riva Agüero
Sucre
Bernardo de Tagle
Bolívar
Santa Cruz
Salazar y Baquíjano
La Mar
Gutiérrez de la Fuente
Gamarra
Luna Pizarro
Orbegoso
Bermúdez
Salaverry
Santa Cruz
Gamarra
Menéndez
Torrico
Vidal
Figuerola
Vivanco
Nieto
Castilla
Elías
Menéndez
Figuerola
Menéndez
Castilla
Echenique
Castilla
San Román
Castilla
Diez Canseco
Pezet
Diez Canseco
Prado
Diez Canseco
Balta
Gutiérrez
Diez Canseco
Zevallos
Pardo
Prado
Piérola
García Calderón
Montero
Iglesias
Arenas
Cáceres
Morales Bermúdez
Borgoño
Cáceres
Piérola
Romaña
Candamo
S. Calderón
Pardo y Barreda
Leguía
Ponce
Sánchez Cerro
Elías Arias
Jiménez
Samanez Ocampo
Sánchez Cerro
Benavides
Prado Ugarteche
Bustamante y Rivero
Odría
Noriega
Odría
Prado Ugarteche
Pérez Godoy
Lindley
Belaúnde
Velasco
Morales Bermúdez
Belaúnde
García
Fujimori
Paniagua
Toledo
García
Humala
Kuczynski
Vizcarra
Merino
Sagasti
Castillo
Boluarte
Donau

Donau oli saksalaisen autonvalmistaja DKW:n Suomessa käyttämä automerkki 1950-luvulta vuoden 1960 loppuun. Donau-automerkkiä käytettiin vain Suomen automarkkinoilla. Muissa maissa DKW:t myytiin joko DKW-merkkisinä tai Auto Unioneina.
DKW F93, Suomessa Donau
Syy ainutlaatuiseen merkkiin Suomen markkinoilla oli DKW:n edellisessä toimintansa lopettaneessa maahantuojassa, joka yhä piti DKW:n myyntioikeudet itsellään. Vuodesta 1956 merkin edustajana toiminut Sisun valmistaja Oy Suomen Autoteollisuus Ab ei suostunut maksamaan edeltäjänsä vaatimaa hintaa DKW-nimen käyttöoikeudesta. Saksalainen valmistaja toivoi kuitenkin, että DKW-nimeä käytettäisiin myös Suomen markkinoilla. Niinpä vuonna 1960 uusi maahantuoja Veho osti DKW-nimen oikeudet ja myi DKW-autoja 1. tammikuuta 1961 alkaen samalla nimellä kuin muuallakin Euroopassa. Vuoden 1961 alussa auton maahantuoja aloitti mainoskampanjan iskulauseella ”DKW on taas DKW Suomessakin”, esimerkiksi Tekniikan Maailma -lehdessä 2/1961 sivulla 55.
Kaikki Suomessa myydyt Donaut olivat etuvetoisia, ja niissä oli vesijäähdytteinen kaksitahtinen kolmisylinterinen rivimoottori.
Tekniikan Maailmassa numero 8/1955 esiteltiin Donaun koeajossa, jossa kiihtyvyydeksi mitattiin 0–80 km/h 20 sekuntia ja 0–100 km/h vajaat 30 sekuntia. Artikkelin kirjoittaja kiitti Donaun mutkaisille teille sopivaa etuvetoa, nopeaa ohjausta ja pikkuautoksi hyvää kiihtyvyyttä. Takaistuimen tilat ovat kuitenkin melko ahtaat.
Syksyllä 1956 Oy Suomen Autoteollisuus Ab kokosi tehtaallaan Karjaalla koemielessä kymmenen kappaleen erän pienehköä DKW/Donau Schnellaster -pakettiautoa. Auto oli esitelty Saksassa vuonna 1949 ja siinä oli sama moottori kuin henkilöautossakin. Nämä "Donau-Sisut" koottiin lehti-ilmoituksen mukaan "lisenssillä varaosista". Donau-pakettiautoja oli vuoden 1959 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä 178 kappaletta.
Edvin Franzén

Otto Edvin Franzén (9. syyskuuta 1897 Kokkola – 27. huhtikuuta 1975 Kokkola) oli suomalainen valmisvaatealan kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Franzénin vanhemmat olivat Otto Vilhelm Franzén ja Brita Johanna Hermansson ja puoliso vuodesta 1922 Astrid Maria Indola. Kansakoulun käynyt Franzén oli Kokkolan Kauppakomppania Oy:n perustajaosakas 1919 ja yrityksen toimitusjohtaja ja hallituksen puhenejohtaja vuodesta 1920. Hän oli myös Pukuteollisuus Oy:n perustajaosakas 1935, Österbottens Granit Ab:n perustajaosakas 1935, Oy Kokkolan Kappatehtaan perustajaosakas 1938, Linnan Pukimo Oy:n perustajaosakas 1938, Vape Oy:n perustajaosakas 1940, Petsamossa sijainneen Kolosjoki Oy:n perustajaosakas 1942, Oy Yxpila Ab:n perustajaosakas 1943, Gamlakarleby Hemslöjd Ab:n perustajaosakas 1944, Kuituteollisuus Oy:n perustajaosakas 1945, Lapin Vaatetusliike Oy:n perustajaosakas 1945, Alphyddan Ab:n perustajaosakas 1948 ja Kokkolan Grand Oy:n perustajaosakas 1948. Kokkolan kaupunginvaltuuston jäsen Franzén oli 1945–1947 ja hänellä oli myös useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1969. Myös Kokkolan Kauppakomppaniassa perustamisesta lähtien työskennellyt ja yrityksen osakas Evald Vainio, joka perusti Franzénin kanssa Kokkolan Kappatehtaan, sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Aiheesta muualla

Kokkolan seutu. Liikemiehet: Edvin Franzén.
Amakusa (Kumamoto)

| Amakusa (天草市) |
| --- | --- |
 Näkymä Amakusan kaupunkiin
 lippu:  Symboli
 Amakusan sijainti Kumamoton prefektuurissa
 Amakusa
 Koordinaatit: 32°27′31″N, 130°11′35″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kyūshū
Prefektuuri:  Kumamoton prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  683,78 km²
Väkiluku (2017):  81 589
 – Väestötiheys:  119,3 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Ficus superba
 – Kukka:  Hibiscus hamabo
 – Lintu:  Kalalokki
 – Kala:  Punahammasahven (tai)
 
 https://www.city.amakusa.kumamoto.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Amakusa (jap. 天草市, Amakusa-shi) on Japanin kaupunki Kumamoton prefektuurissa. Se käsittää valtaosan Kyūshūn rannikolla sijaitsevista Amakusasaarista ja rajautuu pohjoisessa Shimabaranlahteen, idässä Yatsushironmereen ja lännessä Amakusanmereen. Pinta-alaltaan kaupunki on prefektuurin suurin ja käsittää pääosin vuoristoisia metsäalueita – asutus on keskittynyt saarten rannikkoalueille. Amakusassa on 81 589 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 683,78 neliökilometriä.
Amakusan kaupunki muodostettiin vuonna 2006, kun kaksi kaupunkia, Hondo ja Ushibuka, sekä kahdeksan maaseutukaupunkia, Ariake, Goshoura, Kuratake, Sumoto, Shinwa, Itsuwa, Amakusa ja Kawaura, liitettiin yhteen. Merkittävin kaupunkikeskus on Hondo, joka ulottuu molemmille Amakusasaarten pääsaarista. Alue tunnetaan yhtenä Japanin 1500- ja 1600-lukujen kristityn kulttuurin (kirishitan) ydinalueista, jossa on säilynyt kristittyjen historiaa ja rakennusperintöä. Niistä Sakitsun kylä kirkkoineen on liitetty Unescon maailmanperintöluettelon kohteeseen ”Nagasakin alueen kätketyt kristinuskon sijaintipaikat”.
Amakusa on tunnettu kallioisista rannikkomaisemistaan. Merkittäviä elinkeinoja ovat turismi, sitrushedelmien ja kasvisten viljely, kalastus ja karjatalous. Amakusasta on tieyhteys Kyūshūlle ja lauttayhteyksiä esimerkiksi Kuchinotsun satamaan Shimabaran niemimaalla ja läheiselle Shishijiman saarelle.
Kuvia

Ushibukan silta
Ōen katolinen kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amakusa Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Donald Saddler

Donald Edward Saddler (24. heinäkuuta 1918 Van Nuys, Kalifornia – 1. marraskuuta 2014 Englewood, New Jersey) oli yhdysvaltalainen koreografi, tanssija ja teatteriohjaaja. Hän aloitti tanssimisen varhaisella iällä saadakseen kuntonsa takaisin tulirokon jälkeen. Hän pääsi lopulta työskentelemään musikaalielokuvissa, joiden joukossa oli Rosalie (1937).
Saddler oli American Ballet Theatren alkuperäisjäsen, mutta päätti ensin toisessa maailmansodassa palveltuaan keskittyä Broadway-musikaaleihin. Hän esiintyi muun muassa High Button Shoes -musikaalissa ja teki vuonna 1953 debyyttinsä koreografina Wonderful Townissa. Hänelle myönnettiin vuosina 1953 ja 1971 Tony-palkinnot, joista ensimmäinen tuli Wonderful Townin ja toinen No, No, Nanetten koreografiasta. Jälkimmäisestä Saddler sai myös Drama Desk -palkinnon 1971. Hän sai Dance Magazine- (1984) ja Capezio Dance -palkinnot (2006) elinikäisistä saavutuksistaan. Lisäksi hänellä oli 1970–1980-luvuilla kaksi muuta Tony- ja kolme Drama Desk -ehdokkuutta.
Aiheesta muualla

Donald Saddler Internet Broadway Databasessa (englanniksi)
Donald Saddler Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Donald Saddler
Käännös suomeksi
Egypti kesäolympialaisissa 2000

Egypti osallistui Sydneyn kesäolympialaisiin vuonna 2000 89 urheilijan joukkueella. Maan urheilijat osallistuivat 20 eri lajiin. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi taekwondoin Yahia Rashwan. Egypti kuitenkaan ei saavuttanut kisoista mitalia.
Donatus Djagom

Donatus Djagom (10. toukokuuta 1919 – 29. marraskuuta 2011) oli indonesialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Jumalan Sanan Seuran papiksi 28. elokuuta 1949 ja nimitettiin Endehin arkkihiippakunnan (sittemmin Ende) arkkipiispaksi 19. joulukuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. kesäkuuta 1969. Pääkonsekraattorina toimi Salvatore Pappalardo, jota avustivat Wilhelm van Bekkum ja Antoine Hubert Thijssen.
Djagom jäi eläkkeelle 23. helmikuuta 1996.
Eevamari Rauhamäki

| Eevamari Rauhamäki |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. helmikuuta 1982 (ikä 42)
Kansalaisuus:  Suomi
Uran tiedot
Laji:  ampumahiihto
Eevamari Katriina Rauhamäki (os. Oksanen, s. 23. helmikuuta 1982) on suomalainen ampumahiihtäjä. Hän edusti Suomea ampumahiihdon MM-kisoissa 2012 Ruhpoldingissa ja 2015 Kontiolahdessa. Maastohiihdossa hän on saavuttanut pariviestissä SM-pronssia vuosina 2008 ja 2011 sekä hopeaa 2009. Ammatiltaan Rauhamäki on fysioterapeutti.
Anna Seghers

Anna Seghers vuonna 1966.
Anna Seghers, oikea nimi Netty Reiling Radványi, 1900 Mainz, Saksa – 1983 Itä-Berliini, Saksan demokraattinen tasavalta) oli saksalainen kirjailija. Hän kuvasi romaaneissaan juutalaisten vainoja natsi-Saksassa. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Seitsemäs risti (Das siebte Kreuz, 1942) ja Visado de tránsito (Transit, 1944). Useiden romaanien pohjalta on tehty myös elokuvia.
Seghers  opiskeli historiaa, taidehistoriaa ja sinologiaa. Hän oli kommunistisen puolueen jäsen vuodesta 1928 ja lähti maanpakoon 1933. Hän asui 1941–1947 Meksikossa. Hän palasi Itä-Beliiniin, jossa hän toimi DDR:n kirjailijaliiton puheenjohtajana. Seghers oli itse juutalainen.
Kun Hitler nousi valtaan, Seghersin teokset kiellettiin ja hän oli lyhyen aikaa pidätettynä. Hän pakeni perheineen Pariisiin. Saksalaisten vallattua Ranskan Seghers pakeni Meksikoon. Toisen maailmansodan jälkeen Seghers asui ja kirjoitti Itä-Saksassa.
Suomennetut teokset

St. Barbaran kalastajien kapina (Aufstand der Fischer von St. Barbara, 1928), suom. Elvi Sinervo, WSOY 1954 Pieni kirjasto: 15
Seitsemäs risti (Das siebte Kreuz, 1942), suom. Elvi Sinervo, Kansankulttuuri 1961
Kuolleet pysyvät nuorina, kaksi osaa (Die Toten bleiben jung, 1949), suom. Elvi Sinervo ja Ilkka Ryömä, Kansankulttuuri 1963
Herran rukous: välikohtaus vuodelta 1933, antologiassa: Neljäs Hyvää yötä, toim. V. Hämeen-Anttila, Hämeenlinna: Arvi A. Karisto 1937  ja julkaisussa: Tulenkantajat 5 (1937): 44.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anna Seghers Wikimedia Commonsissa
Amal Aden

| Amal Aden |
| --- | --- |
 Amal Aden vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1983 (ikä 40–41) Somalia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: norja
Esikoisteos:  Se oss – bekymringsmelding fra en norsksomalisk kvinne (2008)
Palkinnot
 Gina Krog -palkinto 2016 
Aiheesta muualla
www.amaladen.no
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Amal Aden (s. 1983 Somalia) on somalialaissyntyinen norjalainen kirjailija ja yhteiskunnallinen keskustelija. Amal Aden ei ole hänen oikea nimensä, vaan pseudonyymi. Hän saapui Norjaan pakolaisena vuonna 1996 ja nostaa teoksissaan esiin maahanmuuttajanaisten asemaa, integroitumista ja tasa-arvoa koskevia epäkohtia omia kokemuksiaan hyödyntäen.
Teokset

Se oss – bekymringsmelding fra en norsksomalisk kvinne (2008)
ABC i integrering. 111 gode råd om hvordan alle kan bli fullverdige borgere av det norske samfunnet (2009)
Min drøm om frihet (2009)
Det skal merkes at de gråter – Om likestilling blant somaliere i Norge (2011)
Om håpet glipper er alt tapt. Homofile flyktninger. (2012)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amal Aden Wikimedia Commonsissa
Donatolaisuus

Donatolaisuus oli 300-luvun alussa Pohjois-Afrikan Karthagossa muodostunut kristillinen liike, joka vastusti vuonna 311 Caecilianuksen nimittämistä piispaksi (Karthagon piispana 311–313), koska hän ja hänet vihkinyt piispa Felix Aptungalainen olivat Diocletianuksen vainoissa (303–311) kieltäneet uskonsa.
Donatolainen oppositio valitsi Majorinuksen Karthagon piispaksi; häntä seurasi 313 Donatus, jonka mukaan liike sai nimensä ja joka loi itsenäisen kirkon. Pohjois-Afrikan kristillisyys jakaantui katoliseen ja donatolaiseen kirkkoon.
Donatolaisten tärkeimpänä tarkoitusperänä oli kirkon pyhyys, joka heidän mukaansa riippui sen yksityisten jäsenten siveellisyydestä (vrt. aikaisempi novatiolaisuus); he halusivat erottaa vainon aikana horjuneet piispat ja
papit, traditores (’luovuttajat’ eli ne, jotka olivat luovuttaneet Raamattunsa viranomaisille), vastustivat epäkristillistä valtakunnankirkkoa ja korostivat velvollisuutta kärsiä marttyyrikuolema uskon puolesta. Donatolaiset itse kutsuivat kirkkoaan ’marttyyrien kirkoksi’.
Donatolaisiin liittyi vähitellen myös yhteiskunnallisten uudistusten ajajia (circumcellionit), jotka saivat monin paikoin kannattajansa syntyperäisistä alimmista sosiaaliryhmistä, jotka pitivät roomalaisia suurtilallisia ja virkamiehiä sortajinaan. Donatolaiset vastustivat myös keisarin pakkopolitiikkaa; keisarit yrittivät monesti kukistaa donatolaiset verisesti, mutta tuloksetta.
Donatolaiskiista oli ensimmäinen ekklesiologinen kiista.[lähde? ] Muun muassa Augustinus vastusti donatolaisia jyrkästi. Hänen mukaansa papin henkilökohtainen arvottomuus ei hänen mukaansa tehnyt sakramenttien pätevyyttä kyseenalaiseksi. Maanpäällinen kirkko on pyhien ja syntisten sekoittunut kokonaisuus (corpus permixtum) ja syntiset tuomitaan vasta aikojen lopussa. (Tämä näkemys vastustaa vastaavasti myös pelagiolaisuutta.)
Donatolainen kirkko oli vahvimmillaan noin vuonna 400, jolloin se käsitti yli puolet Pohjois-Afrikan kristityistä. Donatolaiset olivat kannanotoissaan hyvin jyrkkiä; heidän asiaansa tutkittiin kirkolliskokouksissa (esimerkiksi Karthagossa vuonna 411), ja keisari riisti heiltä kansalaisoikeudet vuonna 414, jolloin donatolaiset muodostivat vapaakirkon, joka periaatteessa torjui kirkon ja valtion yhteyden. Donatolainen kirkko kuitenkin käytännössä kukistui, ja 600-luvulla donatolaiset katosivat lopullisesti arabien valloittaessa Pohjois-Afrikan.
1500-luvun radikaalireformaatiolla oli selviä aatteellisia yhtymäkohtia donatolaisiin (vrt. anabaptismi).
Anthony McGill

| Anthony McGill |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Anthony McGill
Syntynyt: 5. helmikuuta 1991 (ikä 33) Glasgow, Skotlanti
Kansalaisuus:   Skotlanti
Snookerpelaaja
Ammattilaisena:  2010–
Ranking:  24
Palkintorahat:  £215,120
Korkein breikki:  144
Sadan breikit:  124
Turnausvoitot
Ranking-turnaukset:  0
Rankingittomat turnaukset:  0
Anthony McGill (s. 5. helmikuuta 1991 Glasgow) on skotlantilainen snooker-ammattilainen. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2010. McGill on ansainnut urallaan noin 215 tuhatta Englannin puntaa.
Ura

McGill aloitti ammattilaisuransa vuonna 2010. Hän ei ole saavuttanut urallaan vielä yhtään turnausvoittoa. Ranking-turnausfinaalissa McGill on ollut kerran, vuonna 2012 Scottish Openissa, jonka hän hävisi Ding Junhuille. Vuoden 2015 maailmanmestaruusturnauksessa McGill selviytyi puolivälieriin, jossa hän hävisi Shaun Murphylle.
Saavutuksia

McGill on toukokuussa 2015 maailmanrankingissa sijalla 24, joka on hänen uransa paras ranking-sijoitus. McGill on saavuttanut urallaan 124 sadan breikkiä, joista suurin on 144:n breikki.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Anthony McGill Snooker.orgissa
Edvin Christianson

Otto Edvin Josef Christianson (12. marraskuuta 1874 Oulu – 8. maaliskuuta 1911 Pihkova) oli Suomen ensimmäinen tieteiskirjailija.
Christianson syntyi 1874 Oulussa viipurilaiseen virkamiessukuun. Armeijassa palvellut isä Otto Viktor Christianson oli nimitetty 1865 Oulun lennätinaseman päälliköksi. Vuonna 1876 hän siirtyi vastaavaan tehtävään synnyinkaupunkiinsa Viipuriin. Hovineuvokseksi kohonnut isä kuoli 46-vuotiaana vuonna 1884, Christiansonin ollessa 9-vuotias. Posti- ja Lennätinlaitos myönsi leskirouvalle ja tämän kahdelle alaikäiselle lapselle 262 ruplan ja 50 kopeekan vuosieläkkeen. Perhe muutti elokuussa 1884 Helsinkiin, jossa Christianson kävi vuodet 1884-86 Svenska normallyceumia. Äiti toimi Posti- ja Lennätinlaitoksella IV luokan virkamiehenä.
Vuonna 1893 Christianson kirjoittautui Polytekniseen instituuttiin, mutta keskeytti opintonsa seuraavana vuonna ja lähti merille. Suomeen hän palasi vuonna 1899 suorittaen perämiestutkinnon erinomaisella arvosanalla. Vuonna 1902 hän suoritti merikapteenitutkinnon, siirtyi samana vuonna luotsilaitoksen palvelukseen, toimien vuodet 1907-10 Viipurin luotsipiirin vt. luotsiesimiehenä. Christianson kirjoittajanuransa alkoi Hufvudstadsbladetissa julkaistuilla meriaiheisilla kertomuksilla.
Vuonna 1911 Pihkovassa kuollut Christianson on haudattu Viipuriin Sorvalin hautausmaalle.
Christiansonin kirjat ovat heikosti tunnettuja ja huonosti saatavilla. Raahen Porvari-ja Kauppakoulu ylpeilee kirjastostaan löytyvällä yhdellä Christiansonin teoksella.
Tuotanto

Styckegods. Minnen från haf och hamn.  Söderström, 1906.  (ruotsiksi)
Styckegods. Minnen från haf och hamn  (jatko-osa).  Söderström, 1909.  (ruotsiksi)
Edwin Christianson: Röjd ur vägen : kriminalroman.  Söderström, 1907.  (ruotsiksi)
”Eld och vatten”, Anno Domini 1908.  (novelli) Määritä julkaisija! (ruotsiksi)
Edw. Christianson: Med den starkares rätt. Kaptenlöjtnant von Wildes minnen från kriget 1920-1921.  Tukholma:  Wahlström & Widstrand, 1910.  (ruotsiksi)
Elbląg

| Elbląg |
| --- | --- |
 Entisöityjä rakennuksia Elblagissa
 lippu:  vaakuna
 Elbląg
 Koordinaatit: 54°5′40″N, 19°24′15″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Warmia-Masuria
Perustettu:  1237
Kaupunkioikeudet:  1246
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Witold Wróblewski
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  79,8 km²
Väkiluku (2011):  124 668
 – Väestötiheys:  1 562,3 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  82-300 - 82-315
Suuntanumero(t):  +48 55
 
 www.umelblag.pl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elbląg (saks. Elbing) on kaupunki Warmia-Masurian voivodikunnassa Puolassa, noin 60 kilometriä Gdańskista kaakkoon. Siellä asui vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 124 668 asukasta.
Samalla paikalla oli keskiajalla preussilainen kaupunki nimeltä Truso. Saksalainen ritarikunta valtasi Truson, tuhosi sen melko perusteellisesti ja perusti paikalle uuden, Elbingiksi nimetyn kaupungin. Ritarikunnan jälkeen aluetta ovat hallinneet Puola, Preussin kuningaskunta, Saksa ja vuodesta 1945 alkaen jälleen Puola. Kaupunkia pommitettiin rajusti toisen maailmansodan loppuvaiheessa, ja tuhoa täydensi Puolan oma hallinto, joka käytti raunioista otettua materiaalia Gdańskin ja Varsovan jälleenrakennukseen. Osia joen itäpuolen vanhastakaupungista on rakennettu uudelleen sellaiseen asuun, joka nivoutuu sotaa edeltäneeseen tyyliin esimerkiksi kattokorkeuden ja leveyden osalta. Elbląg oli vuosina 1975–1998 Elblągin voivodikunnan hallinnollinen keskus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elbląg Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Elbląg Wikivoyagessa (englanniksi)
Donald Regan

| Donald Regan |
| --- | --- |
 Donald Regan noin vuonna 1982
Yhdysvaltain 66. valtiovarainministeri
 22. tammikuuta 1981– 1. helmikuuta 1985  
Presidentti:  Ronald Reagan
Edeltäjä:  G. William Miller
Seuraaja:  James Baker
Henkilötiedot
Koko nimi:  Donald Thomas Regan
Syntynyt: 21. joulukuuta 1918 Cambridge, Massachusetts
Kuollut: 10. kesäkuuta 2003 (84 vuotta) Williamsburg, Virginia
Puoliso:  Ann George Buchanan (1942–2003)
Tiedot
Puolue:  Republikaanit
 Nimikirjoitus
Donald Thomas Regan (21. joulukuuta 1918 – 10. kesäkuuta 2003) oli Yhdysvaltain presidentti Ronald Reaganin valtiovarainministeri 1981–1985 ja Valkoisen talon kansliapäällikkö 1985–1987. Regan kannatti Reaganin "Reaganomicsia", joka tarkoitti talouden elvyttämistä veronkevennyksillä. Hän vaihtoi asemaa James Bakerin kanssa 1985. Regan joutui eromaan 1987 oltuaan mukana Iran-Contra-skandaalissa ja riideltyään Nancy Reaganin kanssa.
Regan sai tutkinnon englannista Harvardissa ja meni edelleen opiskelemaan lakia, mikä jäi kesken hänen liittyessään toiseen maailmansotaan merijalkaväessä. Tyynellämerellä hän yleni everstiluutnantiksi. Sodan jälkeen hän meni Merrill Lynchin palvelukseen 1946 ja kohosi sen toimitusjohtajaksi 1971, samana vuonna kun yhtiö meni pörssiin. Hän oli myös Securities Investor Protection Corporationin johdossa ja New Yorkin pörssin johtokunnan varapuhemies.
Regan paljasti muistelmissaan, että Nancy Reagan uskoi astrologiaan ja kysyi näiltä neuvoja, joiden mukaan presidentti valitsi esimerkiksi matkustuspäivänsä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Donald Regan Wikimedia Commonsissa
Elbit Systems

| Elbit Systems |
| --- | --- |

 Elbrit Systems -yhtiön toimipiste Haifan teknologiapuistossa.
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  TASE: ESLT; NASDAQ: ESLT
ISIN:  IL0010811243
Perustettu:  1996
Toimitusjohtaja:  Bezhalel Machlis 
Puheenjohtaja:  Michael Federmann 
Kotipaikka:  Haifa, Israel 
Toimiala:  puolustusteollisuus
Tuotteet:  sensorit, viestintä- ja tilannekuvatuotteet, harjoituslentokoneet, dronet, kranaatinheittimet, simulointi-, integrointi- ja huoltopalvelut, jne
Liikevaihto:   4,51 mrd. USD (2019)
Henkilöstö:  16 575 (2019)
Kotisivu:  ir.elbitsystems.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elbit Systems Ltd. (hepr. ‏אלביט מערכות‎, Elbit Ma’arakhot) on kansainvälisesti toimiva israelilainen teknologiayhtiö, joka suunnittelee, kehittää ja toimittaa muun muassa integroituja puolustusteknisiä järjestelmiä.
Yhdysvaltalaisen Defence News -uutispalvelun kokoamalla maailman sadan suurimman aseteollisuusyrityksen listalla (2019) Elbit Systems sijoittui sijalle 31. Yhtiön aseteollisuuteen liittyvän liikevaihdon laajuus oli 4,06 miljardia Yhdysvaltain dollaria, joka oli 90 prosenttia yhtiön kokonaisliikevaihdosta (4,51 mrd. USD, 2019).
Elbit Systems tekee yhteistyötä monien muiden yritysten ja asiakastahojen kanssa. Suomesta yhteistyökumppanina on nykyään esimerkiksi DA-Group satelliittipohjaiseen paikannuksen (GNSS) häiriösuojaukseen liittyvässä hankkeessa.
Kuvia yhtiön tuotteista

Guardium, miehittämätön valvonta-ajoneuvo.
Harjoituslentokone.
Espanjan armeijan käyttämä lämpökamera.
Elbit Skylark -drooni.
Elbit Hermes 450 -drooni yhdysvaltalaisessa käytössä.
Azerbaidžanin asevoimien käyttämä, satelliittinavigoinnilla varustettu Elbit Hermes 900 Starliner -droonimuunnos (2020 voitonparaati).
Kypärän yhteyteen liitetty näyttö- ja paikannuslaitteisto.
Airutkuvio

Vaakunan osat
Kilpi
(Tinktuurit)
Kilven jako
Kilven-
kannattaja
Kilven-
kannattaja
Sotahuuto
Kypäränkoriste
Lakipunos
Kypäränpeite
Kypärä
Arvokruunu
Postamentti
Kunniamerkki
Airut-
kuviot
Yleis-
kuviot
Tunnuslause
Airutkuvioilla tarkoitetaan heraldiikassa tiettyjä vakiintuneita tapoja kuvioida vaakunakilpeä. Ne ovat geometrisia kuvioita ja ulottuvat kilven reunoihin asti. Heraldiset kuviot jaotellaan usein varsinaisiin airutkuvioihin, airutkuvioiden lähisukulaisiin, risteihin ja yleiskuvioihin. Suomessa airutkuviot sijoitetaan aina kilvelle, ei kilpeen. Ne ovat siis plastisessa vaakunassa kohokuvioita. Monessa muussa maassa airutkuvioita tai ainakin osaa niistä pidetään kilven jakoina.
Airutkuvioiden alkuperän on arveltu olevan eri muotoihin asetelluissa puisissa ja rautaisissa tangoissa, joita on käytetty kilven osien kiinnittämiseen ja kilven vahvistamiseen.
Varsinaiset airutkuviot

Hirsi
Varras
Paalu
Riuku
Palkki
Jänne
Vastapalkki
Vastajänne
Polviorsi
Kaksoispolviorsi
Lakio
Tyviö
Pieli
Vastapieli
Risti
Vinoristi
Haaruristi
Kaateinen haaruristi
Lakiopaalu
Tyviöpaalu
Airutkuvioiden lähisukulaiset

Kärki
Kiila
Palkittainen kiila
Vastapalkittainen kiila
Palkittainen kumokiila
Vastapalkittainen kumokiila
Ruutu
Kairattu ruutu
Lävistetty ruutu
Reunus
Kehä
Kaksoiskehä
Kolkka
Neliö
Lakineliö
Viiri