stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aasian GP2 -kausi 2009–2010
Huomautuksia

↑  Arden International kilpaili Hollannin lisenssillä.
↑  Sam Bird ajoi nopeimman kierroksen mutta ei päässyt kymmenen parhaan joukkoon, joten piste annettiin Davide Valsecchille koska hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon.
↑  Vladimir Arabadžiev ajoi nopeimman kierroksen mutta ei päässyt kymmenen parhaan joukkoon, joten piste annettiin Davide Valsecchille koska hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon.
↑  Jules Bianchi ajoi nopeimman kierroksen mutta ei päässyt kymmenen parhaan joukkoon, joten piste annettiin Giacomo Riccille koska hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon.
↑  Jules Bianchi ajoi nopeimman kierroksen mutta ei päässyt kymmenen parhaan joukkoon, joten piste annettiin Sam Birdille koska hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon.
Käännös suomeksi
Aleksandar Rakić (vapaaottelija)

| Aleksandar Rakić> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. helmikuuta 1992 (ikä 32) Wien, Itävalta
Kansalaisuus:   Itävalta  Serbia
Vapaaottelija
Lempinimi:  Rocket
Aktiivisena:  2011–
Pituus:  195 cm
Paino:  93 kg
Painoluokka:  Alempi raskassarja
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  thainyrkkeily, potkunyrkkeily, brasilialainen jujutsu
Seura:  Gym 23 American Top Team
Tilastot
Ottelut:  17
Voitot:  14
– tyrmäyksellä:  9
– luovutuksella:  1
– päätöksellä:  4
Tappiot:  3
– tyrmäyksellä:  1
– luovutuksella:  1
– päätöksellä:  1
Aleksandar Rakić (s. 6. helmikuuta 1992 Wien) on itävaltalais-serbialainen alemman raskaansarjan vapaaottelija ja entinen potkunyrkkeilijä. Hän on otellut UFC:ssä vuodesta 2017 lähtien.
Alkuvuodet

Rakić syntyi Itävallassa serbialaisille vanhemmille. Hän harrasti lapsena jalkapalloa puolustajana, mutta liiallisen aggressiivisuuden vuoksi hänet erotettiin joukkueesta saadessaan useimmiten liukutaklauksista punaisen kortin. Rakić vaihtoi lajia ja aloitti 13-vuotiaana potkunyrkkeilyn ja vuosi sen jälkeen nyrkkeilyn. Hän otteli potkunyrkkeilyn parissa ensimmäisen kerran 14-vuotiaana ja kävi lähes 40 amatööri- ja ammattilaisottelua. Nyrkkeilyssä Rakić otteli kahdesti. Hän saavutti potkunyrkkeilyssä Itävallan mestaruuden, kunnes siirtyi vapaaottelun pariin. Rakić työskenteli samalla hotellissa tarjoilijana ja vastaanottovirkailijana.
Vapaaottelu (2011–)

Rakić siirtyi vapaaotteluun ja kävi ensimmäiset kaksi kamppailua Saksassa. Ensimmäisen hän otteli lokakuussa 2011, jossa hävisi Christian Radkelle giljotiinikuristuksella. Toisen ottelun Rakić kävi Carsten Lorenzia vastaan helmikuussa 2012, jonka hän voitti teknisellä tyrmäyksellä lyönnein ensimmäisessä erässä.
Vuodet 2012–2017 Rakić otteli kotimaassaan Itävallassa eri vapaaotteluorganisaatioissa, joissa hän voitti kaikki seitsemän käymäänsä ottelua. Kuusi ottelua päättyi tyrmäyksellä ja yksi luovutuksella.
Vapaaottelu (2011–) > UFC (2017–)

Elokuussa 2020 kohdatessaan Anthony Smithin Rakić päätti alkaa edustamaan vanhempiensa kotimaata Serbiaa. Hän perusteli valintaansa saadessaan paljon kannatusta Serbiasta ja muilta Balkanin mailta, sekä Itävallan kritiikistä vapaaottelua kohtaan.
Saavutukset

Itävallan mestaruus
Illan suoritus (kerran, vs. Jimi Manuwa)
Muualla

Rakić on pelattavana hahmona vapaaottelupelissä EA Sports UFC 4 (2020).
Aermacchi

| Aermacchi |
| --- | --- |
Perustettu:  1913
Emoyhtiö:  Leonardo S.p.A.
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aermacchi (täydelliseltä nimeltään Alenia Aermacchi S.p.A.) on pohjoisitalialainen lentokoneita valmistava yhtiö, joka toimii Varesessa. Huonoina aikoina yhtiö on valmistanut myös moottoripyöriä.
Vuonna 2012 Aermacchi ja Alenia Aeronautica yhdistyivät Alenia Aermacchi -yhtiöksi.
Lentokoneet

Yhtiö sai alkunsa vuonna 1913 nimellä Nieuport Macchi. Nimi muuntui pian muotoon Aeronautica Macchi. Ensimmäinen maailmansota oli yhtiön alun perusmarkkina, ja asiakkaana toimi Italian asevoimat.
Sodan loputtua yhtiö alkoi tehdä siviililentokoneita. Samaan aikaan alkoivat eri lehtimoguleiden sponsoroimat ennätyslentokilpailut. Yhtiö kehitti vuonna 1931 Macchi MC.72 -lentokoneen, jolla saavutettiin 700 km/h maailmanennätysnopeus. Yhtiön pääsuunnittelijia oli tuolloin Mario Castoldi, josta koneiden tyyppitunnuksen MC tuli.
Italian fasismin valtakautena yhtiö löysi jälleen hyvän sotilaskonemarkkinan: yhtiö toteutti Italian ilmavoimille  hävittäjät  Macchi MC.200, Macchi MC.202 ja Macchi MC.205.
Yhtiö alkoi tehdä sotilaskoneita kylmän sodan kiihtyessä 1950-luvun puolivälissä. Yhtiö kehitti Aermacchi MB-326 -suihkuharjoituskoneen, joita valmistettiin vähintäin 800 kappaletta. Sen seuraaja Aermacchi MB-339 sai vain 200 tilausta. Kone on yhä tuotannossa. Aermacchi M 346 on yhtiön kolmas suihkuharjoituskone. Argentiina käytti Aermacchin suihkukoneita Falklandin sodan taisteluissa, koska niiden kiitotievaatimukset olivat varsinaisia suihkuhävittäjiä pienemmät.
Aermacchi hankki omistukseensa SIAI Marchetti -yhtiön ja valmistaa sen konetta nimellä Aermacchi SF.260.
Lentokoneet > Liityntä Suomeen

Suomalaisen Valmet L-90 TP Redigo-jatkokoulutuskoneen tuotanto-oikeudet myytiin 1990-luvulla Italiaan, jossa konetta myytiin Aermacchi M-290 RediGO-nimellä.
Lentokoneet > Aermacchin lentokoneet > Ensimmäinen maailmansota

Macchi L.1
Macchi L.2
Nieuport-Macchi N.VI
Nieuport-Macchi parasol monoplane
Nieuport-Macchi N.10
Nieuport-Macchi N.11
Nieuport-Macchi N.17
Macchi M.3 (1916)
Macchi M.5 (1917)
Macchi M.6 (1917)
Macchi M.7 (1918)
Macchi M.8 (1917)
Macchi M.9 (1918)
Macchi M.12 (1918)
Macchi M.14 (1918)
Lentokoneet > Aermacchin lentokoneet > Sotien välinen kausi

Nieuport-Macchi N.29 – lisenssillä valmistettu Nieuport-Delage NiD.29
Macchi M.7bis (1920)
Macchi M.15 (1922)
Macchi M.16 (1919)
Macchi M.17bis (1922)
Macchi M.18
Macchi M.19 (1920)
Macchi M7ter (1923)
Macchi M.24 (1924)
Macchi M.26 (1924)
Macchi M.33 (1925)
Macchi M.39 (1926)
Macchi M.40 (1928)
Macchi M.41 (1927)
Macchi M.52 (1927)
Macchi M.52R (1929)
Macchi M.53 (1929)
Macchi M.67 (1929)
Macchi M.70 (n. 1929)
Macchi M.71 (1930)
Macchi M.C.72 (1931)
Macchi M.C.94 (1935)
Macchi M.C.100 (1939)
Macchi M.C.200 Saetta (1939)
Lentokoneet > Aermacchin lentokoneet > Toinen maailmansota

Macchi M.C.202 Folgore (1941)
Macchi M.C.205 Veltro (1942)
Lentokoneet > Aermacchin lentokoneet > Sotien jälkeen

Macchi M.B.308 (1948)
Macchi M.B.320 (1949)
Macchi M.B.323 (1952)
Aermacchi MB-326 (1957)
Aermacchi AL-60 (1959)
Aermacchi SF.260 (1964)
Aermacchi MB-335
Aermacchi AM.3 (1967)
Aermacchi MB-338 (1970-luku)
Aermacchi MB-340 (1970-luku)
Aermacchi MB-339 (1976)
Aermacchi S-211 (1981)
Aermacchi M-290 RediGO (1985)
Alenia Aermacchi M-346 Master (2004)
Alenia Aermacchi M-311 (2005)
Moottoripyörät

Aermacchi aloitti moottoripyörien valmistuksen vuonna 1948 Milanon tehtaallaan ja valmisti 1950- ja 1960-luvuilla yksisylinterisiä nelitahtisia 250- ja 350-kuutioisia pyöriä. Yhtiön merkittävämpiä pyöriä olivat kilpapyörät, kuten vuoden 1959 Ala d'Oro, jonka huippunopeus oli 160 km/h. Aermacchi siirtyi valmistamaan kaksitahtisia, kun AMF Harley-Davidson osti yhtiön 1960-luvulla. Walter Villa saavutti Aermacchilla neljä 250- ja 350-kuutioisten maailmanmestaruutta vuosina 1974–1976. Kaksi vuotta myöhemmin, vuonna 1978, yhtiö ajautui konkurssiin, ja Cagiva osti sen toiminnan.
Aiheesta muualla

http://www.aermacchi.it
http://www.aermacchi-world.de
Aermacchi SF.260
Ahvenuslampi (Mäntyharju)

| Ahvenuslampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°15′37″N, 26°54′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
Laskuoja:  oja Juurikonlampeen 
Järvinumero:  14.984.1.054
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  126,4 m  
Pituus:  510 m  
Leveys:  170 m  
Rantaviiva:  1,197 km  
Pinta-ala:  5,146 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAhvenuslampi 
Ahvenuslampi tai Ahvenaislampi on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Kinnin lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 510 metriä pitkä, 170 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Repoveden–Tihvetjärven valuma-alueella (14.98), jonka Tervajärven valuma-alueeseen (14.984) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 126,4 metriä mpy.
Arnold Karén

Uno Edvin Högnäs, käytti kirjailijanimeä Arnold Karén  (21. lokakuuta 1899 Alaveteli – 21. marraskuuta 1951 Alaveteli) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä Per Pistol ja Per i Nissabo.
Högnäs toimi kansakoulunopettajana Kaarlelassa 1927-1950 ja Alavetelissä 1950-1951. Hän kirjoitti ns. kyläralleja, toisin sanoen kotiseutuaiheisia tarinoita ja Alavetelin murteella kirjoitettuja vuoropuheluita. Högnäs julkaisi myös kolme uskonnollissävyistä romaania kirjailijanimellä Arnold Karén ja hän kirjoitti lehtiin yhteiskunnallisia artikkeleita ja pakinoita eri nimimerkeillä.
Kirjailija Brita Högnäs-Sahlgren (s. 1938) on Uno Högnäsin tytär.
Teoksia

Omalla nimellä:
Högnäs' byrallor. 22 kapitel på räin Nädervertil-svensk.   Omakustanne, Gamlakarleby 1936
Nimimerkillä Arnold Karén:
Den förlorade sonen, romaani.    	 Kyrkans ungdoms förlag 1946
Moraklockans hemlighet, romaani.    	 Kyrkans ungdoms förlag 1947
Vid avgrundens rand, romaani.    	 Kyrkans ungdoms förlag 1949
Antonio da Sangallo vanhempi

Antonio da Sangallo vanhempi oli italialainen arkkitehti (1455-1534). Hän kuului taiteilijasukuun, jonka tunnetuimpia jäseniä hänen lisäkseen olivat hänen veljensä Giuliano da Sangallo sekä sisarenpoika Antonio da Sangallo nuorempi. Arkkitehtina hän oli täysrenessanssin tyylinen.
Vuonna 1511 Firenzeläiset lähettivät Antonio da Sangallo vanhemman Montepulcianoon rakennuttamaan uudelleen portit ja muurit. Suurimpana työnä Montepulcianossa oli Madonna di San Biagio –kirkko. Sitä hän rakensi vuodesta 1518 kuolemaansa saakka.
Firenzessä hänen tunnetuimpia töitään on Piazza dell Annunziatan loggiat.
Anna-Maria Ravnopolska-Dean

Anna-Maria Ravnopolska-Dean
Anna-Maria Ravnopolska-Dean (s. 3. elokuuta 1960) on bulgarialainen harpunsoittaja ja säveltäjä.
Diskografia

Bulgarian Harp Favorites, CD 2003
Legende: French Music for Harp, 1999
Harpist at the Opera (honoring the Donizetti bicentennial), CD, 1997
Harps of the Americas (Paraguayan and pedal harps), CD, 1996
Erich Schubert Pop Harp Festival, 1994
A Harpist's Invitation to the Dance, 1992
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Anna-Maria Ravnopolska-Dean
Käännös suomeksi
Anna-Maria Sieklucka

| Anna-Maria Sieklucka |
| --- | --- |
 Anna-Maria Sieklucka vuonna 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. toukokuuta 1992 (ikä 32) Lublin, Puola
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2019–
Aiheesta muualla
IMDb 
Anna-Maria Sieklucka (s. 31. toukokuuta 1992 Lublin, Puola) on puolalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan pääroolistaan eroottisessa draamaelokuvassa 365 Days (2020).
Aiheesta muualla

Anna-Maria Sieklucka Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Antonio de Salazar

Antonio de Salazar (n. 1650 – 25. maaliskuuta 1715) oli espanjalaissyntyinen, meksikolaistunut säveltäjä. Hän oli yksi viimeisistä perinteisen hispaanisen tyylin edustajista ennen italialaisten vaikutteiden merkittävää vahvistumista Espanjassa ja sen alaisissa maissa. Hän eteni yhdeksi tunnetuimmista meksikolaisista säveltäjistä.
Salazar muutti Meksikoon, jossa pääsi suoraan maestron tehtäviin Pueblan katedraaliin vuonna 1679 ja siirtyi Méxicon katedraaliin vuonna 1688. Méxicon katedraalissa hän järjesti arkistot ja valvoi uusien urkujen rakennustöitä. Lisäksi hän tuli tunnetuksi opettajana. Joitain Salazarin sävellyksiä on myös käsikirjoituksina Oaxacan katedraalissa, mutta ei ole tietoa, oliko säveltäjä itse koskaan Oaxacassa.
Salazar oli kontrapunktisen tekniikan mestari. Hän sävelsi villancicoja (myös negrilloja) ja canzonettoja. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu puhtaasti hengellistä musiikkia kuoroille. Hän sävelsi kuoroteoksensa usein kahdelle kuorolle. Salazarin villancicot ovat enimmäkseen Sor Juana Inés de la Cruzin teksteihin sävellettyjä.
Alavuden helluntaiseurakunta

| Alavuden helluntaiseurakunta |
| --- | --- |

 Alavuden helluntaiseurakunta maaliskuussa 2024.
Suuntautuminen:  Helluntaiherätys
Kirkkokunta:  Suomen Helluntaikirkko
Perustettu:  1933, rekisteröitynyt Suomen Helluntaikirkon jäsenseurakunnaksi 4. heinäkuuta 2003
pastori:  Jimmy Huhtala
Pääkirkko:  Viistie 1 63300 Alavus
Jäseniä:  150
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alavuden helluntaiseurakunta on Alavudella toimiva seurakunta. Se on perustettu vuonna 1933 ja se kuuluu jäsenseurakuntana Suomen Helluntaikirkkoon. Seurakunta on rekisteröity 4. heinäkuuta 2003. Seurakunnan toimintamuotoina ovat jumalanpalvelusten lisäksi muun muassa lapsi- ja nuorisotyö, lähetystyö, ruokajako, kuorot ja lauluryhmät sekä radiotyö. Seurakunnassa oli 150 jäsentä vuonna 2021.
Helluntaiseurakunta on järjestänyt vuosikymmenien ajan lapsi- ja perheleirejä. Useasti leiripaikkana on ollut Vetämäjärven leirikeskus. Seurakunta on pitänyt leirejä myös Töysän Hakojärvellä sijaitsevassa Isosaaressa.
Historia

Helluntaiherätys saapui Alavudelle 1900-luvun alkupuolella. Vuoden 1930 tienoilla Rantatöysässä alkoi herätys, joka jakautui kahtia vuonna 1933. Osa liittyi helluntailiikkeeseen ja osa vapaakirkkoon. Helluntaiherätykseen kuuluneet perustivat vuonna 1933 Sydänmaalle Betel-seurakunnan. Helluntaiherätys lisäsi kannatustaan erityisesti 1960-luvulla. Tuohon aikaan helluntaiherätys oli leimaa-antava erityisesti Rantatöysän ja asemanseudun uskonnolliselle elämälle, minkä lisäksi Sydänmaa kuului helluntailaisten vahvaan tukialueeseen.
Seurakunnan johtajat

Listaa täydennettävä
Rauno Haapala
vs. Jorma Juntunen (2005)
Onni Haapala (2006–)
Mika Rantanen (–2019)
Jimmy Huhtala (2021→)
Aiheesta muualla

Alavuden Helluntaiseurakunta
Antonio de la Torre

Antonio de la Torre
Antonio de la Torre (s. 18. tammikuuta 1968) on espanjalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Viimeinen sirkus ja Volver - paluu, sekä televisiosarjassa Yövahti.[lähde? ]
Jackie Mason

Jackie Mason vuonna 2006.
Vanha Jackie Masonin mainosjuliste.
Yacov Moshe Maza eli Jackie Mason (9. kesäkuuta 1928 Sheboygan, Wisconsin – 24. heinäkuuta 2021 Manhattan, New York) oli yhdysvaltalainen stand up -koomikko. Hän syntyi Wisconsinissa juutalaiseen perheeseen, ja hänestä tuli rabbi.
Mason keskittyi kuitenkin pian koomikonuraansa. Hän oli aktiivinen esiintyjä niin kotimaassaan kuin sen ulkopuolellakin. Vuonna 1992 hän sai Emmy-palkinnon vierailustaan rabbi Hyman Krustofskin roolissa Simpsonit-televisiosarjassa. Hän kuului One Jerusalem -järjestön perustajajäseniin.
Aiheesta muualla

Jackie Mason Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jackie Loughery

Jackie Loughery
Jackie Loughery (18. huhtikuuta 1930 Brooklyn – 23. helmikuuta 2024 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja missi.
Loughery varttui Flatbushissa ja kävi St. Francis Xavier Academy for Young Ladies -koulua. Hän voitti ensimmäisen Miss USA -kilpailun vuonna 1952. Loughery avusti Johnny Carsonia peliohjelmassa Earn Your Vacation (1954). Hän esiintyi Annien roolissa elokuvassa The D.I. (1957). Vuonna 1958 Loughery meni naimisiin Jack Webbin kanssa, mutta avioliitto päättyi eroon vuonna 1964. Loughery teki esiintymisiä myös muun muassa elokuvissa Pardners (1956), Eighteen and Anxious (1957) ja The Hot Angel (1958). Hän esiintyi lisäksi televisiosarjoissa, kuten Judge Roy Beanissa (1955–1956).
Vuodesta 1969 Loughery oli naimisissa liikemies Jack Schwietzerin kanssa, kunnes tämä kuoli vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Jackie Loughery Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Aljaksandr Milinkevitš

| Aljaksandr Milinkevitš Аляксандр Мілінкевіч Aleksandr Milinkevitš Александр Милинкевич |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. heinäkuuta 1947 (ikä 77) Hrodna, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto (nykyään Valko-Venäjä)
Aljaksandr Uladzimiravitš Milinkevitš (valkoven. Алякса́ндр Уладзі́міравіч Мілінке́віч, ven. Алекса́ндр Влади́мирович Милинке́вич, Aleksandr Vladimirovitš Milinkevitš, s. 25. heinäkuuta 1947 Hrodna) on valkovenäläinen poliitikko, joka oli yhdistyneen opposition presidenttiehdokas vuoden 2006 presidentinvaalissa.
Ura

Milinkevitš valmistui 1969 fysiikan ja matematiikan opettajaksi Hrodnan instituutista. Hän suoritti korkeakoulututkinnon 1972 Neuvostoliiton tiedeakatemiassa ja väitteli tohtoriksi 1976. Milinkevitšillä on vaimo ja kaksi lasta. Äidinkielensä valkovenäjän lisäksi hän puhuu puolaa, englantia, ranskaa ja venäjää.
Milinkevitš johti Sétifin yliopiston fysiikan laitosta Algeriassa 1980–1984. Vuodet 1987–1980 ja 1984–1990 hän oli dosenttina Hrodnan valtionyliopistolla. Hän osallistui vaihto-ohjelmiin Montpellier’n yliopistolle 1980 ja Kalifornian yliopistoon 1998 ja opiskeli European Center for Security Problem Researchissa Garmisch-Partenkirchenissä 2000.
Vuodet 1990–1996 Milinkevitš oli Hrodnan varapormestari, vastuussa koulutuksesta, kulttuurista, urheilusta ja kansainvälisistä yhteyksistä. Vuodet 1996–1997 hän oli jalkapallojoukkue Hrodna-93:n johdossa. Vuonna 1997 Milinkevitš perusti Ratušan, joka ohjasi ja tuki yhdistysten toimintaa. Viranomaiset sulkivat sen 2003.
Presidenttiehdokkaana 2006

Milinkevitš oli Aljaksandr Lukašenkan merkittävin haastaja vuoden 2006 presidentinvaalissa. Lokakuussa 2005 Minskissä pidetyssä yli 900 oppositioryhmän edustajien kokouksessa hänet valittiin yhdistyneen opposition yhteiseksi presidenttiehdokkaaksi kolmen ehdokkaan joukosta. Virallisten tulosten mukaan hän sai toiseksi suosituimpana ehdokkaana 6 % äänistä.
Milinkevitš piti mahdollisena vastaavanlaista ”veretöntä vallankumousta” kuin naapurimaa Ukrainassa vuonna 2004 tapahtunut ”oranssi vallankumous”. Epärehellisinä pidettyjen vaalien jälkeen vaaleja ei kuitenkaan uusittu opposition suurista protesteista huolimatta ja Lukašenka keskeytti opposition kokoontumiset väkivalloin.
Muuta

Joulukuussa 2005 Milinkevitšin lähipiiriin ja vaalikampanjan taustavoimiin kuuluva Aleksandr Darafejev pidätettiin epäiltynä osallisuudesta Vitsebskissä lokakuussa tapahtuneeseen pommi-iskuun, jossa loukkaantui 46 ihmistä.
27. huhtikuuta 2006 Milinkevitš pidätettiin laittoman mielenosoituksen järjestämisestä. Edellispäivänä tuhannet ihmiset olivat osoittaneet mieltään presidenttiä vastaan ja Milinkevitš oli kertonut demokratia-aktivisteille opposition pyrkivän syrjäyttämään Lukašenkan kahden vuoden kuluessa.
Milinkevitš sai 12. joulukuuta 2006 Euroopan parlamentin Saharov-mielipiteenvapauspalkinnon.
Monet yhdistyneen opposition jäsenet eivät pitäneet Milinkevitšin radikaaliudesta. Hänen mielestään neuvottelu Lukašenkan hallinnon kanssa oli turhaa ja hän kannatti kansalaistottelemattomuutta ja mielenosoituksia Lukašenkan kaatamiseksi. Oppositioryhmät äänestivät Milinkevitšin pois johtopaikalta kokouksessaan 26.–27. toukokuuta 2007 ja opposition johtoon tuli neljän vuorottelevan puheenjohtajan ryhmä.
Milinkevitš ilmoitti toukokuussa 2010 asettuvansa ehdolle myös vuoden 2010 presidentinvaaleissa, mutta perui ehdokkuutensa syyskuussa. Milinkevitšin mukaan vaalilainsäädäntöön ei ole tehty riittäviä uudistuksia aidosti vapaiden vaalien järjestämiseksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive) (valkovenäjäksi)
Virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
RFE/RL: Belarus: Can The Opposition Unite To Challenge Lukashenka? (englanniksi)
RFE/RL: Belarus: Opposition Candidate Hopes To Have Broad Public Support (englanniksi)
RFERL:n biografia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Alcatrazin vanki

| Alcatrazin vanki> Birdman of Alcatraz |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Frankenheimer
Käsikirjoittaja:  Guy Trosper
Perustuu:  Thomas E. Gaddisin kirjaan
Tuottaja:   Harold Hecht  Norma Hecht  Stuart Millar  Guy Trosper 
Säveltäjä:  Elmer Bernstein
Kuvaaja:  Burnett Guffey
Leikkaaja:  Edward Mann
Lavastaja:  Ferdie Carrere
Pääosat:   Burt Lancaster  Karl Malden  Thelma Ritter  Neville Brand  Edmond O'Brien 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Norma Production
Levittäjä:  United Artists Netflix Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:  1962
Kesto:  148 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alcatrazin vanki (Birdman of Alcatraz) on John Frankenheimerin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva joka sai ensi-iltansa vuonna 1962. Se perustuu Thomas E. Gaddisin tositapahtumiin perustuvaan kirjaan jossa kerrotaan Robert Stroudista, eristyssellivangista joka vankilassa ollessaan alkoi tutkimaan ja hoitaa lintuja. Stoud perehtyi niihin niin että hänestä tuli asiantuntija niiden sairauksissa, ja hän kirjoitti niistä kirjan. Elokuvan pääroolia esittää Burt Lancaster.
American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Juoni

Robert Stroud sai 12 vuoden vankilatuomion tapettuaan miehen Alaskassa vuonna 1909. Ollessaan vankilassa hän puukotti toista vankia ja menetti sen vuoksi mahdollisuuden päästä ehdonalaiseen. Leavenworthin vankilassa tuomiota suorittaessaan  vanginvartija ei päästä häntä tapaamaan äitiään hän tappaa tämän, ja Stroud tuomitaan kuolemaan murhasta. Tuomio kuitenkin muutetaan elinkautiseksi kun hänen äitinsä käy tapaamassa Yhdysvaltain presidentin Woodrow Wilsonin vaimoa, ja vartija kertoo Stroudille että hän joutuu elämään loppuelämänsa eristyssellissä. Eräänä päivänä Stroud loytää pihalta loukkaantuneen varpusen jonka hän salakuljettaa selliinsä, hoitaa sen terveeksi ja opettaa sille temppuja.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Burt Lancaster  | … |  Robert Franklin Stroud   |
|  Karl Malden  | … |  Harvey Shoemaker   |
|  Thelma Ritter  | … |  Elizabeth Stroud   |
|  Neville Brand  | … |  Bull Ransom   |
|  Betty Field  | … |  Stella Johnson   |
|  Telly Savalas  | … |  Feto Gomez   |
|  Edmond O'Brien  | … |  kertoja ja kirjailija   |
Lähde:
Aiheesta muualla

Alcatrazin vanki Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Weiler, A.h.: The Screen: 'Birdman of Alcatraz':Burt Lancaster Stars in Role of Prisoner Film Drama Offered at Several Theatres The New York Times.  19.7.1962. Viitattu 2.11.2022. (englanniksi)
Birdman of Alcatraz Review Empire.  3.7.1962. Viitattu 2.11.2022. (englanniksi)
Travers, James: Birdman of Alcatraz (1962) FrenchFilms.org. Viitattu 2.11.2022. (englanniksi)
Arnold Laurell

Arnold August Laurell, kirjailijanimi A. Laurio (13. joulukuuta 1894 Kuopio – 3. tammikuuta 1972 Leppävirta) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja suomentaja.
Laurellin vanhemmat olivat tukkipäällysmies Henrik August Laurell ja Katri Hämäläinen. Hän kävi Kuopion lyseota 1905–1915 ja oli sitten toimittajana Kuopiossa vuoteen 1925 saakka. Laurell asui 1945 Leppävirralla.
Laurell oli naimisissa vuodesta 1938 Atta Jadwiga Mexmontanin kanssa.
Teoksia

Ryskt fängelseliv : efter Mauritz Mexmontans av A. Laurell på finska nedskrivna anteckningar redigerade och översätta till svenska av Ragnar Numelin.    Söderström, Helsingfors 1958
Nimellä A. Laurio :
Pako kaupungista eli konttorituolilta lypsypallille : romaani.    Karisto 1947