stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gustav Sepperi

Gustav August Sepperi (synt. Sepper; 22. joulukuuta 1892 Hyvinkää – 12. huhtikuuta 1980 Nurmijärvi) oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli Saksassa sotilaskoulutuksensa saanut jääkäri. Hän aloitti sotilasuran sa jo ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla ja toimi vielä jatkosodassa pataljoonan komentajana viestijoukoissa.
Perhetausta

Hänen vanhempansa olivat rautatien virkamies Gustaf Sjöberg ja Erika Kottelin. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna vasta 1928 Sylvi Alice Elovaaran kanssa.
Opinnot

Sepperi kävi Helsingin kauppakoulun vuosina 1909 - 1911 ja Suomen liikemiesten kauppaopiston vuosina 1912 – 1913 sekä suoritti yksityisesti viidennen luokan Hämeenlinnan lyseossa vuonna 1928. Sepperi kävi Haminan taistelukoulun vuonna 1918 ja yhteysupseerikurssin Mikkelissä ja Helsingissä vuonna 1919 sekä Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssin vuonna 1929. Armeijan sotakoirakurssin hän suoritti vuonna 1933 ja viestiupseerikurssin ensimmäisen ja toisen jakson vuonna 1934.
Jääkärikausi

Sepperi työskenteli konttoristina Lyypekissä ja Hampurissa ennen liittymistään ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. elokuuta 1915, kuului sen sekä 27. Jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 53 muun miehen kera 2. lokakuuta 1917 perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella.
Suomen sisällissota

Sepperi saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi Kenttälennätinpataljoonaan, josta hänet siirrettiin 15. huhtikuuta 1918 alkaen joukkueenjohtajaksi 6. Jääkärirykmentin 17. jääkäripataljoonaan 2. komppaniaan. Sepperi otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Sepperi palveli sisällissodan jälkeen 6. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 6:ssa, joka nimettiin uudelleen aluksi Jääkäripataljoona 3:ksi ja myöhemmin Kajaanin sissipataljoonaksi. Hänet siirrettiin 12. marraskuuta 1918 Pohjolan Jääkäripataljoonaan (tunnettiin myöhemmin nimellä Kajaanin sissipataljoona). Hän toimi pataljoonassa joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä eri komppanioissa. Sepperi siirrettiin 27. helmikuuta 1929 Jääkäriprikaatin esikuntaan. Hän toimi 11. maaliskuuta 1929 alkaen aliupseerikoulun varajohtajana.
Hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1933 Viipurin rykmenttiin, missä hänet määrättiin 25. elokuuta 1933 alkaen viestiosaston (myöhemmin viestikomppania) päälliköksi. Hän toimi omien tehtäviensä ohella myös Kajaanin sissipataljoonan tiedonantokurssien johtajana 15. huhtikuuta – 19. kesäkuuta 1920 välisen ajan ja 1. komppanian väliaikaisena päällikkönä 28. joulukuuta 1920 – 1. maaliskuuta 1921 ja 3. komppanian väliaikaisena päällikkönä 11. kesäkuuta – 16. marraskuuta 1925 väliset ajat. Hämeenlinnan varuskunnan komendanttina hän toimi 28. syyskuuta 1921 alkaen aina kesäkuulle 1924 saakka ja oli 1. marraskuuta 1924 – kesäkuu 1925 välisen ajan komennettuna joukkueenjohtajaksi Kenttälennätinpataljoonan aliupseerikouluun. Vuosina 1931–1932 hän toimi tilapäisesti Satakunnan ja Suupohjan kutsuntapiirin kutsuntatoimistossa ja 1. maaliskuuta 1932 – 15. marraskuuta 1933 välisen ajan kutsunta-asiain upseerina Haminan sotilaspiirin esikunnassa.
Talvi- ja jatkosota

Sepperi osallistui talvisotaan Raudun Ryhmän pioneeri- ja viestitoimiston päällikkönä ja myöhemmin 4. Divisioonan viestikomentajana, kunnes hänet siirrettiin pataljoonan komentajaksi Viestikoulutuskeskukseen. Hän otti osaa talvisodan taisteluihin Karjalankannaksella. Välirauhan aikana hän toimi aluksi edelleen samoissa tehtävissä, kunnes hänet siirrettiin Reservinaliupseerikoulun johtajaksi Viestikoulutuskeskukseen. Viestikoulutuskeskuksesta hänet siirrettiin Viestipataljoona 9:n komentajaksi ja edelleen Viestikoulutuskeskuksen päälliköksi. Koulutuskeskuksesta hänet nimitettiin viestiupseeriksi Vaasan sotilasläänin esikuntaan.
Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Viestipataljoona 5:n komentajaksi ja hän osallistui jatkosodassa taisteluihin Laatokan Karjalassa, Aunuksessa ja Pohjois-Suomessa. Sepperi erosi vakinaisesta palveluksesta sotien jälkeen ja asettui sen jälkeen asumaan Rajamäelle, missä hän harrasti muun muassa mehiläishoitoa.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 11. tammikuuta 1916  Vänrikki 11. helmikuuta 1918  Luutnantti 31. heinäkuuta 1919  Kapteeni 27. helmikuuta 1929  Majuri 1941 |     |  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoona 27:n tiedonanto-osasto, kuvaan merkitty osaston johtajat Birger Homén ja Eric Heimbürger.
Pirjo Sewón

Pirjo Inkeri Sewón (ent. Karunen; 29. marraskuuta 1935 Turku – 8. toukokuuta 2023 Turku) oli suomalainen kasvitieteilijä. Hän toimi Turun yliopiston kasvitieteen professorina vuodesta 1985 vuoteen 1998. Sewón oli Suomen Tiedeseuran jäsen.
Teokset

Studies on moss spores 1. The triglycerides of Polytrichum commune spores and their mobilization and degradation in relation to the germination phases. Diss. Turun yliopiston julkaisuja A 2, Biologica–Geographica–Geologia, 51. Turun yliopisto, 1972. ISSN 0082-6979. ISBN 951-641-030-8
Setä Tuomon tupa

| Setä Tuomon tupa> Uncle Tom's Cabin |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Harriet Beecher Stowe
Kieli:  englanti
Kustantaja:  National Era
Suomennos
Suomentaja:  Aatto Suppanen, Niilo Liakka
Julkaistu:  20.3.1852
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Setä Tuomon tupa (engl. Uncle Tom's Cabin) on Harriet Beecher Stowen 1800-luvun puolivälissä kirjoittama Yhdysvaltain orjuutta käsittelevä esikoisromaani. Tarina kertoo Tuomo-nimisen orjan kohtalosta eri isäntien alaisuudessa. Kirja aiheutti paljon kiistelyä Yhdysvalloissa ja sen on sanottu vaikuttaneen orjuuden lakkauttamiseen.
Romaani julkaistiin ensin National Era -nimisessä sanomalehdessä 5. kesäkuuta 1851 alkaen. Kirjaksi se painettiin 20. maaliskuuta 1852. Kirja myi ensimmäisen vuotensa aikana 300 000 kappaletta pelkästään Yhdysvalloissa ja oli 1800-luvun myydyin romaani. Kirjan vaikutus oli niin suuri, että kun Abraham Lincoln tapasi Beecher Stowen Yhdysvaltain sisällissodan alussa, hänen kerrotaan huudahtaneen: "Te siis olette se pieni nainen, joka kirjoitti tämän suuren sodan aiheuttaneen kirjan!"
Juoni

Vanhan orjan Setä Tuomon isäntä Shelby joutuu rahapulassaan myymään tämän orjamarkkinoilla. Tuomo saa hyvän isännän St. Claren ja ystävystyy tämän tyttären kanssa, sillä molemmat ovat hartaita kristittyjä. Tyttö kuolee pian sairauteen ja isä lupaa tytölle tämän kuolinvuoteella, että vapauttaa setä Tuomon. Isä ehtii kuitenkin kuolla ennen kuin voi täyttää lupauksensa.
Miehen itsekäs leski ei välitä lupauksesta vaan myy Tuomon orjamarkkinoilla. Ostaja on raakalainen Simon Legree, joka hakkaa Tuomon, kun tämä ei suostu ruoskimaan toista orjaa. Lopulta Legree pieksee vanhuksen hengiltä, kun Tuomo ei suostu kertomaan, mihin karanneet orjat ovat menneet. Kuolemaisillaan oleva Tuomo antaa tappajille anteeksi. Auttajat tulevat myöhässä.
Kirjassa on rinnakkain tarina Elisa ja Yrjö Harriksen pakomatkasta Kanadaan ja sieltä edelleen Liberiaan. Yrjö on karannut Shelbyltä jo aiemmin ja Elisa karkaa myyntinsä jälkeen, koska pelkää menettävänsä poikansa.
Julkaisut

Tuomo sedän tupa eli alhaisten elämää : kuvauksia neekeriorjain elämästä Amerikan Yhdysvalloissa, suomennos Niilo Liakka, ISBN 951-0-11386-7
Setä Tuomon tupa.  (Suomentanut N. Liakka. Suomennoksen tätä laitosta varten tarkistanut Marja Haapio. 8., tarkistettu painos. Suuri lukukirjasto 11)  Helsinki. Määritä julkaisija! ISBN 951-0-11359-X
Aiheesta muualla

Setä Tuomon tupa Aatto S:n  suomentamana Project Gutenbergissä
Tuomo sedän tupa Maikki Fribergin muokkaamana Project Gutenbergissä
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Uncle Tom's Cabin
Simon Legree hakkaa setä Tuomoa
Käännös suomeksi
Aini Setälä

Aini Sigrid Setälä (3. heinäkuuta 1899 Ristiina – 21. tammikuuta 1991 Mikkeli) oli suomalainen lastenkirjailija ja suomentaja.
Aini Setälä syntyi kymmenlapsiseen maanviljelijäperheeseen. Hänen lapsuudenkotinsa sijaitsi Ristiinan Someenjärvellä, jossa hän tutustui siellä kesiään viettäneeseen professori E. N. Setälän perheeseen. Heidän avullaan hän pääsi opiskelemaan Helsinkiin Helsingin kauppiaitten kauppakouluun ja hän opiskeli myös laulua Helsingin konservatoriossa.
Aini Setälä meni naimisiin 18-vuotiaana Setälän perheen pojan Vilho Suonio Setälän kanssa. He ostivat 1920-luvulla Ristiinasta kesäpaikakseen Metsäpirtti-nimisen tilan, jossa Aini Setälä vietti kesät, ja hän asui siellä myös sotavuosina, jolloin hänen miehensä toimi Päämajan valokuvaajana. Setälät ottivat avioeron vuonna 1955.
Aini Setälä kirjoitti lastenkirjojen lisäksi novelleja ja runoja.
Teoksia

Metsäpirtin lapset ; kuvittanut Elsi Borg. Otava 1927
Paitaressut ; kuvittanut Maija-Liisa Grönros. Otava 1929
Pikku Pirkon kuvakirja ; kuvat piirtänyt Hanns Brückner. Otava 1940
Pekan ja Liisan ystävät : kuvakirja. Smia, Helsinki 1943
Kultajyvä : satuja ja kertomuksia ; kuvittanut Soini Talaskivi. Meidän lasten kirjasto 27. Otava 1945
Umpuja : kuvakirja Suomen lapsista ; kuvat tehneet Vilho Setälä ja Arja Setälä-Kaartotie ; tekstin laatinut Aini Setälä. Otava 1950
Sininen satu : satuja. Otava 1951
Apteekin kukkuva kello sekä muita kertomuksia ja satuja. Valistus, Helsinki 1962
Suomennoksia

Jean Forge : Kuiluja ; esperantokielisestä alkuteoksesta suom. Aini Setälä. Otava 1924
Argus : Minkä vuoksi? : salapoliisiromaani. Otava 1928
Kirjallisuutta

Raili Veikkanen, Leila Utriainen : Aini Setälä, etelä-savolainen lastenkirjailija : elämänvaiheita, kirjallisuusluettelo. Mikkelin kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto, Mikkeli 1987 ISBN 9519576290
Seychellienkerttunen

| Seychellienkerttunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttuset Acrocephalidae
Suku::  Ruokokerttuset Acrocephalus
Laji::  sechellensis
Kaksiosainen nimi
 Acrocephalus sechellensis  (Oustalet, 1877) 
Katso myös
   Seychellienkerttunen Wikispeciesissä   Seychellienkerttunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Seychellienkerttunen (Acrocephalus sechellensis) on Seychellien kotoperäinen varpuslintu. Se elää Aridella, Cousinilla ja Cousinella. Émile Oustalet kuvaili lajin holotyypin Marianne Islandilta 1877.
Erikoinen lisääntymistapa

Seychellienkerttusen lisääntymisstrategia on eräs lintumaailman erikoisimmista. Lajilla on niin sanottu laajennettu vanhemmuus, jossa pesivää paria avustaa joukko edellisen, tai edellisten, poikueiden täysikasvuisia yksilöitä, jotka ovat yleensä naaraita. Korkealuokkaisissa elinympäristöissä lisääntyvien naaraiden poikasista 80 % on naaraita, jotka usein jäävät auttamaan seuraavien poikueiden hoidossa. Huonolaatuisissa elinympäristöissä lisääntyvät naaraat kuitenkin munivat munia, joista kuoriutuu enimmäkseen koiraita, jotka useimmiten lähtevät vaeltelemaan ja etsimään omaa reviiriä, jolloin ne eivät jää kuluttamaan muutenkin vähiä ravintovaroja.
Koska linnun munasolun sukupuoli määräytyy juuri ennen hedelmöitymistä, pari tuntia ennen sen irtautumista munasarjasta, ja koska seychellienkerttuset ovuloivat aamulla, oletetaan, että edellisen päivän olosuhteet saavat naaraan elimistön määräämään munasolun sukupuolen. Tämän kaltainen lisääntyminen lienee tyypillistä muillakin laajennettua vanhemmuutta suosivilla lintulajeilla.
Kent Sjöman

Kent Vilhelm Sjöman (s. 25. kesäkuuta 1948 Linköping) on ruotsalainen näyttelijä, joka on pitkään asunut Suomessa. Hän näytteli nuorena teattereissa Tukholmassa ja Uppsalassa ja Suomeen siirryttyään ruotsinkielisissä teattereissa Helsingissä ja Turussa. Vaikka hän on Suomessakin näytellyt enimmäkseen ruotsiksi, hän osaa suomea sanaston ja kieliopin osalta todella hyvin muttei ole päässyt vieraasta aksentista, ja siksi hänet valittiin Kotikatu-televisiosarjaan näyttelemään Veikko Janssonia, Suomeen aikuisena palannutta sotalasta. Sjöman on tehnyt myös lauluesityksiä.
Aiheesta muualla

Kent Sjöman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland
Serafim Seppälä

Serafim Seppälä eli munkki Serafim (alk. Veli-Petri Seppälä, s. 1970) on ortodoksinen pappismunkki, filosofian tohtori ja kirjailija. Hänet vihki papiksi 15. elokuuta 2012 Helsingin metropoliitta Ambrosius.
Ura

Serafim Seppälä toimii systemaattisen teologian ja patristiikan professorina Itä-Suomen yliopistossa. Hänen tutkimusaiheitaan ovat muun muassa islamilainen ja idän kirkon mystiikka, varhaiskristillinen opetus Neitsyt Mariasta, Jerusalemin idea juutalaisuudessa, islamissa ja kristinuskossa, Lähi-idän kristillisen kirjallisuuden näkökulmat varhaiseen islamiin, kristillisten apokryfikirjojen teologia, Efraim Syyrialaisen runous, 300–400-luvun erämaaisien kirjoitukset, itäsyyrialainen 600–700-luvun mystiikka, rabbiininen juutalainen kirjallisuus, kaunokirjallisuuden teologia, armenialaisten kansanmurhan perintö sekä itäisen kristikunnan estetiikka, erityisesti idän kirkkoisien kauneuskäsitys ja armenialainen kuvataide.
Munkki Serafimin teos Tie ylösnousemukseen, joka käsitteli pääsiäistä edeltävää suurta paastoa, voitti ilmestymisvuonnaan 2006 pidetyn Kaikkien aikojen ortodoksinen kirja -äänestyksen. Lisäksi hän on kääntänyt suomeksi useiden idän kirkkoisien, muun muassa Johannes Krysostomoksen ja Iisak Niniveläisen tuotantoa.
Serafimin kirja Vapaus käsittelee vapauden käsitettä ja olemusta yhtäältä länsimaisen filosofian, toisaalta idän kirkon teologisen opetuksen valossa. Vapaus valittiin vuonna 2007 vuoden kristilliseksi kirjaksi. Kirja myi nopeasti viisi painosta, ja se on yksi Suomen myydyimpiä ortodoksisia kirjoja.
Seppälän teos Antiikista Bysanttiin (2021) valittiin 55 ehdokkaan joukosta Vuoden tiedekirja -kilpailun finalistien joukkoon.
Julkaisuja > Kirjoja

Paratiisi on idässä: Lähi-idän kristittyjen ja syyrialaisen kirjallisuuden historiaa sekä kokoelma syyrialaisten isien opetuksia.  Helsinki:  Suomen Itämainen Seura, 1999.  ISBN 951-9380-42-6
Kerubin silmin: Luostareissa, luolissa, erämaissa ja pylväillä kilvoitelleiden syyrialaisten askeettien historiaa.  Helsinki:  Suomen Itämainen Seura, 2002.  ISBN 951-9380-53-1
“In Speechless Ecstasy”: Expression and Interpretation of Mystical Experience in Classical Syriac and Sufi Literature.  Helsinki:  University of Helsinki, 2002.  ISBN 952-10-0487-8
Tie ylösnousemukseen: Suuren paaston ja pääsiäisen sanoma.  Helsinki:  Kirjapaja, 2006.  ISBN 951-607-312-3
Vapaus: Johdatus mysteeriin.  (Henki & elämä)  Helsinki:  Kirjapaja, 2007.  ISBN 978-951-607-465-1
Araratista itään: 12 avainta kauneuden ja kärsimyksen Armeniaan.  Helsinki:  Kirjapaja, 2007.  ISBN 978-951-607-567-2
Kultainen Jerusalem: Pyhän kaupungin idea juutalaisuudessa, kristinuskossa ja islamissa.  Helsinki:  Kirjapaja, 2008.  ISBN 978-951-607-639-6
Elämän äiti: Neitsyt Maria varhaiskristillisessä teologiassa.  Helsinki:  Maahenki, 2010.  ISBN 978-952-5652-87-1
Kauneus: Jumalan kieli.  Helsinki:  Kirjapaja, 2010.  ISBN 978-952-247-077-5
Valo jää: Dostojevski, Gibran, Kazantzakis ja Jumalan mysteeri.  Helsinki:  Kirjapaja, 2011.  ISBN 978-952-247-078-2
Armenian kansanmurhan perintö.  Helsinki:  Like, 2011.  ISBN 978-952-01-0589-1
Missä on liikaa, sieltä puuttuu jotakin: Juutalaisen huumorin maailma.  Helsinki:  Kirjapaja, 2012.  ISBN 978-952-247-263-2
Valon aamu: Armenialaisia rukouksia.  Helsinki:  Maahenki, 2013.  ISBN 978-952-5870-89-3
Naiseus: Varhaiskristillisiä ja juutalaisia näkökulmia.  Helsinki:  Kirjapaja, 2013.  ISBN 978-952-247-422-3
Ikonin filosofia. Helsinki: Kirjapaja 2014.
Vaienneita ääniä. Helsinki: Kirjapaja 2015.
Taivaalliset voimat: Enkelit juutalaisuudessa ja varhaiskristillisyydessä. Helsinki: Kirjapaja  2016.
Keisarin edessä: Kaksi ateenalaista apologiaa. Helsinki: Gaudeamus 2017.
Elämän puu: Pyhä risti idän kirkossa. Valamo Kustannus 2020.
Antiikista Bysanttiin: Aatehistoriallisia murroksia. Gaudeamus 2021. ISBN 978-952-3451421.
Minä olen sinä. Valamon ystävät 2022. ISBN 978-952-69967-0-7.
Julkaisuja > Suomennoksia

Salomon laulut.  Heinävesi:  Valamon luostari, 2000.  ISBN 951-9468-83-8
Johannes Krysostomos: Opetuspuheita Johanneksen evankeliumista I.  Heinävesi:  Valamon luostari, 2001.  ISBN 951-9468-88-9
Sydämen peili: 365 päivää hengellisten isien seurassa.  Helsinki:  Kirjapaja, 2003.  ISBN 951-625-954-5
Johannes Krysostomos: Opetuspuheita Johanneksen evankeliumista II.  Heinävesi:  Valamon luostari, 2003.  ISBN 951-9468-97-8
Efraim Syyrialainen: Paratiisihymnit.  Heinävesi:  Valamon luostari, 2004.  ISBN 951-9468-98-6
Iisak Niniveläinen: Kootut teokset.  Heinävesi:  Valamon luostari, 2005.  ISBN 952-5495-03-5
Tuomaan teot.  (Johdanto ja käännös: Munkki Serafim. Suomen eksegeettisen seuran julkaisuja 91)  Helsinki:  Suomen Eksegeettinen Seura, 2006.
Johannes Viiniköynnös: Palava ruoko. Syyrialaisen mystikon kirjeitä 700-luvulta.  Helsinki:  Kirjapaja, 2007.  ISBN 978-951-607-464-4
Theodoros Abu Qurra: Ikonien kunnioittamisesta. 2008
Valon aamu: Armenialaisia rukouksia.  (Koonnut ja kääntänyt Serafim Seppälä)  Helsinki:  Maahenki, 2013.  ISBN 978-952-5870-89-3
Theodoros Abu Qurra: Kirjoituksia islamista ja kristinuskosta. Studia Patristica Fennica 10. Helsinki: Suomen patristinen seura, 2020. ISBN 978-952-68879-8-2
Hiljaisuuden voima: Abba Ammonaksen kirjeitä ja opetuksia. Lintulan luostari 2021. ISBN 978-952-68382-5-0
Ikuinen Betlehem. Efraim Syyrialaisen hymnejä Kristuksen syntymästä. Suomen patristinen seura 2022. ISBN 978-952-69567-7-0
Julkaisuja > Toimitteita

Synaksarion: Pyhien elämäkertoja.  Kuopio:  Ortodoksisen kirjallisuuden julkaisuneuvosto. 12 osaa, 2003–2019.
Homilies in Context. Studia Patristica Fennica 9. Edited by Anni Maria Laato, Serafim Seppälä & Harri Huovinen.
Sanan saattajat: Kirkkoisät reetoreina. Studia Patristica Fennica 11. Helsinki: Suomen patristinen seura 2020
Armenia, mon amour. Ed. Svante Lundgren & Serafim Seppälä. Nineveh Press 2020.
Jumalan kaltaisuuteen: Aatehistoriallisia tutkielmia elämän päämäärästä. Studia Patristica Fennica 14. Helsinki: Suomen patristinen seura 2021.
Varhaiskirkon Jerusalem. Helsinki: Suomen patristinen seura 2023.
Julkaisuja > Tieteellinen tuotanto

Serafim Seppälän laajasta tieteellisestä tuotannosta osa on luettavissa academia.edu -sivustolla (enimmäkseen englanniksi; joitain suomeksi, venäjäksi ja ruotsiksi).
Aiheesta muualla

Björkbacka, Hannu: Arvostelu teoksesta Armenian kansanmurhan perintö. (Arkistoitu – Internet Archive) Keskipohjanmaa 4.9.2011.
Akateeminen esittely (UEF)
Akateemista tuotantoa (Academia.edu)
Kuusi kuvaa professori ja ortodoksimunkki Serafim Seppälän elämästä. Yle Areena 29.12.2018.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Latvia  Puola 
Muut:  IdRef
Shemale

Shemale-termiä käytetään transnaisista joilla on siitin.
Shemale (joskus kirjoitusasussa she-male) on seksityön ja aikuisviihdeteollisuuden yhteydessä käytetty termi, jolla viitataan yleensä niihin transsukupuolisiin, jotka ovat enimmäkseen korjanneet sukupuolensa miespuolisesta naispuoliseksi, mutta joilla on kehoa feminisoivista hormonaalisista ja kirurgisista korjaushoidoista huolimatta vielä jäljellä siitin. Transsukupuolisten keskuudessa termi koetaan yleisesti alentavana ja pejoratiivisena, sillä se esimerkiksi automaattisesti viittaisi henkilön työskentelevän seksityön tai aikuisviihdeteollisuuden parissa.
Ian Shapiro

Ian Shapiro (s. 28. syyskuuta 1956) on eteläafrikkalainen politiikan tutkimuksen Sterling-professori Yalen yliopistossa. Hän on toiminut Yalen yliopiston MacMillan Centerin johtajana 2004–2019. Shapiron näkemyksen mukaan yhdysvaltalaisen yhteiskunnan jakaantuminen johtuu heikoista poliittista puolueista. Shapiro ja hänen kollegansa Frances McCall Rosenbluth ovat esittäneet, että poliittista valtaa ei olisi pitänyt luovuttaa ruohonjuuritasolle, sillä se on johtanut luottamuksen heikentymiseen poliitikkoja, puolueita ja demokraattisia instituutioita kohtaan.
Teokset

McCall Rosenbluth, Frances; — (2018). Responsible Parties: Saving Democracy from Itself.
Graetz, Michael J.; — (2020). The Wolf at the Door: The Menace of Economic Insecurity and How to Fight It. Harvard University Press. ISBN 978-0-674-98088-4.
Shen Bao

Shen Baon ensimmäinen numero vuodelta 1872.
Shen Bao, aiemmin translitteroitu muotoon Shun Pao tai Shen-pao (申報, pinyin Shēn Bào), on kiinalainen sanomalehti, jota on julkaistu 30. huhtikuuta 1872 lähtien Shanghaissa. Se tunnetaan kansainvälisesti myös englanninkielisellä nimellään Shanghai News. Lehden nimi on lyhenne sanoista Shenjiang Xinbao, missä "Shenjiang" on lyhenne Huangpu-joen vanhasta nimestä Chunsheng jiang.
Lehden perusti vuonna 1872 brittiläinen liikemies Ernest Major (1841–1908). Se on yksi varhaisimmista moderneista sanomalehdistä Kiinassa. Kun Major palasi Englantiin vuonna 1889, lehti uudistettiin nimellä Major Company Limited.