stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Baikaljärvi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Baikaljärvi Wikimedia Commonsissa
Irkutsk.org – Baikal (englanniksi)
Transneft.ru – Uusi reitti (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| n k Unescon maailmanperintökohteet Venäjällä |
| --- | --- | --- |
| Keskinen |  Jaroslavlin historiallinen keskusta  Kolomenskojen Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko  Moskovan Kreml ja Punainen tori  Novodevitšin nunnaluostari  Troitse-Sergijevin luostari  Vladimirin ja Suzdalin valkoiset monumentit  |  |
| Kaukoitä |  Baikaljärvi  Daurian maisemat1  Kamtšatkan tulivuoret  Keskinen Sikhote-Alin  Lenan kansallispuisto  Wrangelinsaari  |  |
| Pohjois-Kaukasia |  Derbentin monumentit  |  |
| Luoteinen |  Ferapontovin luostari  Kiži  Komin aarniometsät  Kuurinkynnäs2  Novgorodin historialliset monumentit  Pietari Pietarhovin, Puškinin, Pauluskoin (Pavlovsk), Hatsinan, Strelnan, Kronstadtin, Oranienbaumin ja Pähkinälinnan kanssa  Pihkovan arkkitehtikoulun kirkot  Solovetskin luostari  Struven ketju3  |  |
| Siperia |  Altain kultavuoret  Baikaljärvi  Putoranan laakio  Uvs Nuurin syvänne1  |  |
| Eteläinen |  Läntinen Kaukasus  |  |
| Volga |  Bulgar  Kazanin Kreml  Svijažskin katedraali  |  |
1Yhdessä Mongolian kanssa. 2Yhdessä Liettuan kanssa. 3Yhdeksän muun maan kanssa.
Vuoria Baikaljärven itärannalla.
Baikaljärven kartta.
Baikaljärvi talvella.
Baikalskin sellu- ja paperitehdas.
Ilmatyynyalus Hivus-10 tarkastusmatkalla.
Stephen King

| Stephen King |
| --- | --- |
 Stephen King Toronton elokuvajuhlilla vuonna 2024.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. syyskuuta 1947 (ikä 77) Portland, Maine, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Kirjailija
Salanimi: Richard Bachman
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  Kauhu, fantasia
Esikoisteos:  Carrie
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Stephen Edwin King (s. 21. syyskuuta 1947 Portland, Maine) on yhdysvaltalainen kauhukirjailija.
Kingin esikoisromaani Carrie ilmestyi vuonna 1974, ja hän teki lopullisen läpimurtonsa romaanilla Hohto (1977). Vuonna 2017 Kingiltä oli julkaistu jo yli 50 romaania, joita oli myyty yhteensä 350 000 000 kappaletta. Romaanien lisäksi King on kirjoittanut novelleja, pienoisromaaneja, käsikirjoituksia, esseitä ja sarjakuvia. Tyypillistä Kingin kirjoille on, että niissä tavalliset ihmiset – keskiluokkaiset perheet, lapset, kirjailijat – joutuvat vähitellen yhä kaameampiin tilanteisiin.
Elämä ja ura > Nuoruus

Stephen Edwin King syntyi 21. syyskuuta 1947 Portlandissa Mainen osavaltiossa. Hänen vanhempansa olivat Donald Edwin King ja Nellie Ruth King (o.s. Pillsbury). Donald, joka ansaitsi elantonsa kaupustelijana, oli syntyjään nimeltään Pollock ennen kuin muutti aikuisiällä sukunimensä Kingiksi.
Kingin ollessa kaksivuotias hänen isänsä lähti omille teilleen, eikä Stephen kuullut hänestä sen koommin. Ruth-äiti kasvatti Stephenin ja tämän adoptoidun isoveljen Davidin yksin. Kingit asuivat Portlandista muutettuaan jonkin aikaa Fort Waynessa ja Connecticutin Stratfordissa. Kun Stephen oli 11-vuotias, Ruth King vei perheensä pysyvästi kotikaupunkiinsa, Mainen Durhamiin.
Ruth luki paljon, ja myös Stephen kiinnostui lukemisesta jo pikkulapsena. Hän rakasti erityisesti tieteis- ja kauhusarjakuvia. Vartuttuaan hän alkoi lukea myös kirjoja ja käydä katsomassa tieteis- ja kauhuelokuvia. Yksi hänen varhaisista suosikeistaan oli fantasiakauhukirjailija H. P. Lovecraft.
Elämä ja ura > Kouluaika

King alkoi kirjoittaa 12-vuotiaana omia tarinoita yhdessä kaverinsa Chrisin kanssa. Hän myös toimitti veljensä kanssa korttelilehteä, jolle pojat saivat 20 tilaajaa. King lähetti 13-vuotiaana kirjoittamansa tarinan Spacemen-lehteen, mutta se torjuttiin, kuten muutkin seuraavat tarinat.
Lukiossa King sai kiitettäviä arvosanoja historiasta ja äidinkielestä, mutta heikompia arvosanoja tiedeaineista. Hän oli lukutoukkana aina hiukan ulkopuolinen, vaikkakin pidetty. Hän toimitti koulunsa lehteä ja sen jälkeen omaakin lehteään nimeltä Village Vomit, jossa hän ivasi koulunsa ilmiöitä ja opettajia. Lehtikirjoittelu johti työpaikkaan urheilutoimittajana paikallisessa lehdessä, mikä opetti Kingin kirjoittamaan tiukasti aiheesta ja jättämään sivupolut pois teksteistään. King oli lukioaikoinaan myös kiinnostunut rock and roll -musiikista ja soitti kitaraa MoonSpinners-nimisessä yhtyeessä.
Kingin ensimmäinen julkaistu tarina oli novelli In a Half-World of Terror (alkuperäinen nimi I Was a Teen-Age Grave-robber), joka julkaistiin Comic Review -lehdessä vuonna 1965.
Elämä ja ura > Yliopisto-opinnot

Valmistuttuaan lukiosta King aloitti syksyllä 1966 opinnot Mainen yliopistossa Oronossa. Hän luki laajasti ja kirjoitti vapaa-aikanaan päivittäin, esimerkiksi paksun romaaniluonnoksen nimeltä The Long Walk sekä sodanvastaisen Sword in the Darkness. Kumpaakaan hän ei saanut julkaistua. King osallistui myös opiskelijamielenosoituksiin Vietnamin sotaa vastaan ja esiintyi kitaransa kanssa kahviloissa esittäen omia kappaleitaan.
King sai kesällä 1969 töitä yliopiston kirjastossa. Siellä hän tapasi toisen työntekijän, Tabitha Sprucen. He alkoivat seurustella ja menivät naimisiin myöhemmin opintojensa jälkeen tammikuussa 1971. Kingin kirjoittamat tarinat käsittelivät usein synkkiä kauhuaiheita, mikä sai jotkut hänen opettajansa ehdottamaan hänelle ”vakavampia” aiheita. Hän kirjoitti yliopiston lehteen kolumnia nimeltä ”King’s Garbage Truck”. Hän otti englannin kielen, amerikkalaisen kirjallisuuden, luovan kirjoittamisen, näytelmätuotannon sekä radio- ja televisiokirjoittamisen kursseja. Hän otti myös kasvatustieteen ja psykologian kursseja tulevaa työuraansa ajatellen siltä varalta ettei menestyisikään kirjailijana. Hän sai myös opettaa yliopistossa populaarikirjallisuuden ja -kulttuurin kurssia vain 21-vuotiaana.
Elämä ja ura > Aloittelevana kirjailijana

King valmistui yliopistosta keväällä 1970. Hänellä oli kandidaatin tutkinto englannin kielestä ja sivuainetutkinto puheesta sekä lupa opettaa toisen asteen koulussa. Hän ei joutunut valmistumisensa jälkeen armeijaan, sillä hänellä oli korkea verenpaine, huono näkö, lättäjalat ja puhjenneet korvien tärykalvot. Yliopistoaika oli tehnyt Kingistä vahvasti sodanvastaisen liberaalin.
King ei löytänyt valmistumisensa jälkeen aluksi työtä opettajana, joten hän teki sekalaisia töitä huoltoasemalla ja pesulassa ja asui vaimonsa kanssa vuokratussa asuntovaunussa. Hän työsti vapaa-aikanaan Musta torni -romaanin käsikirjoitusta ja lyhyitä tarinoita, joita julkaistiin miestenlehdissä 200–300 dollarin palkkiolla. Perheeseen syntyi tytär kesällä 1971 ja poika Joseph vuotta myöhemmin. King sai töitä opettajana Hampden Academyssä mutta haaveili yhä kirjailijanurasta.
Elämä ja ura > Läpimurto

Kingin mieleen oli juolahtanut ajatus koulukiusatusta tytöstä, jolla on telekineettisiä kykyjä. Hän ei kuitenkaan pitänyt kehittelemästään tarinasta eikä uskonut sen kaupalliseen menestykseen, ja aluillaan ollut kertomus päätyi roskakoriin. Kingin vaimo Tabitha löysi tarinan ja rohkaisi Kingiä kirjoittamaan sen loppuun. King viimeisteli Carrien ja lähetti sen Doubleday-kustantamolle. Hän sai kirjasta 2 500 dollarin ennakon, mikä ei ollut paljon romaanista edes vuonna 1973. Kuitenkin vielä vuoden sisällä Signet Books osti Carrien pokkarioikeudet 400 000 dollarin hintaan. King sai rahoista puolet, ja näin köyhästä kirjailijanalusta tuli yhdessä päivässä varakas. Carrie julkaistiin vuonna 1974, ja se myi hitaan alun jälkeen miljoonia. Myös kirjan arvostelut olivat lähes poikkeuksetta kiittäviä.
Kingin äiti kuoli kohtusyöpään pian kirjan myyntiintulon jälkeen, mutta sitä ennen hänen sisarensa Ethelyn ehti lukea Carrien hänelle. King muutti kesällä 1974 perheineen Boulderiin Coloradoon.
Carrien menestys sai Kingin jättämään opettajantyönsä ja ryhtymään kokopäivätoimiseksi kirjailijaksi. Hänen toinen romaaninsa, vampyyriaiheinen Painajainen (1975) oli esikoisromaaniakin suurempi menestys. Sitä seurasi autiosta hotellista ja hajoavasta perheestä kertova Hohto (1977), joka niin ikään myi enemmän kuin edeltäjänsä.
King sai 1970-luvun puolivälissä valmiiksi kaksi tai kolme käsikirjoitusta vuodessa, mikä oli kustantajalle liikaa. Näin King ryhtyi julkaisemaan osan kirjoistaan salanimellä Richard Bachman, mukaan lukien aiemmin kustantajien hyllyttämän The Long Walkin. Kun kirjailijoiden tyylien samankaltaisuus herätti kysymyksiä, King aina kiisti olevansa Bachman.
Kingin neljäs romaani Tukikohta (1978) rikkoi jälleen Kingin henkilökohtaiset myyntiennätykset. Ennen kirjan julkaisua King muutti kolmilapsiseksi kasvaneen perheensä kanssa kolmeksi kuukaudeksi Englantiin, missä hän suunnitteli kirjoittavansa perinteisen englantilaisen kummitustarinan. Sitä ei syntynyt, joten perhe muutti takaisin Yhdysvaltoihin. Siellä King kirjoitti ensimmäisen tietokirjansa, kauhukirjallisuusoppaan Danse Macabre.
Romaanin Kosketus (1979) päähenkilö näkee tulevaisuuteen. Kirjasta tuli Kingin ensimmäinen listaykkönen The New York Timesin bestsellerlistalla, ja tässä vaiheessa uraansa King oli jo noussut kauhukirjallisuuden johtotähdeksi.
Elämä ja ura > Ura 1980-luvulta eteenpäin

.
Kingin perhe osti 1980-luvun alussa talon Mainesta Bangorista ja asettui sinne.
Kingin seuraavia romaaneja olivat Tulisilmä (1980) ja Cujo (1981), jonka tapahtumat sijoittuvat Kosketuksen tavoin jälleen fiktiiviseen mainelaiseen kaupunkiin Castle Rockiin. King julkaisi 1980-luvulla ahkerasti romaaneja ja novelleja, joista tehtiin myös elokuvasovituksia, kuten Stand by Me – viimeinen kesä, Rita Hayworth – avain pakoon ja Vihreä maili. King itse ohjasi omasta käsikirjoituksestaan elokuvan Maximum Overdrive (1986). Samaan aikaan hän kirjoitti romaania Se.
King oli alkanut työstää Musta torni -sarjaansa jo vuonna 1970, kauan ennen Carrien ilmestymistä. Ensimmäinen sarjan romaani nimeltään Revolverimies julkaistiin vuonna 1982. King halusi tehdä Mustasta tornista oman jättiteoksensa, esikuvanaan Tolkienin Taru sormusten herrasta. Toisena esikuvana olivat Sergio Leonen spagettiwestern-elokuvat, kuten Clint Eastwoodin tähdittämä Dollaritrilogia. King sai sarjan päätökseen vuonna 2004, mutta kirjoitti vuonna 2012 vielä itsenäisen kahdeksannen kirjan.
King käytti 1980-luvulla paljon alkoholia ja huumeita. Hän pääsi riippuvuuksistaan lopulta eroon.
Kun King oli kirjoittamassa romaania Piina (1987), joka oli tarkoitus julkaista Richard Bachmanin nimellä, salanimi paljastui, ja King julkaisi sen loppujen lopuksi omalla nimellään. Paljastumisen seurauksena ensimmäiset Bachmanin nimellä kirjoitetut kirjat (Raivo, Pitkä marssi, Vimma ja Juokse tai kuole) julkaistiin vuonna 1985 uudelleen kokoelmana The Bachman Books, jonka kirjoittajaksi nimettiin King itse.
King perusti vuonna 1992 muutaman muun kirjailijan kanssa rockyhtyeen nimeltä Rock Bottom Remainders, jossa hän itse soitti kitaraa ja lauloi. Yhtye teki kiertueen ja antoi lipputulot hyväntekeväisyyteen. King on lahjoittanut rahaa muun muassa nuorten baseballille ja muille oman kotiseutunsa kohteille.
Kesäkuussa 1999 pakettiauto törmäsi Kingiin hänen ollessaan kävelyllä. King sai lukuisia luunmurtumia ja joutui sairaalaan kolmeksi viikoksi. Senkin jälkeen hänelle tehtiin useita leikkauksia. Toipuminen oli hidasta ja kivuliasta, mutta hän pääsi jaloilleen ja jatkoi kirjoittamista. Hän alkoi julkaista tarinoitaan myös Internetin kautta. Vuonna 2003 hän kertoi toipuneensa jo 75-prosenttisesti.
Ensimmäinen onnettomuuden jälkeen julkaistu romaani oli vuonna 2001 ilmestynyt Unensieppaaja, jonka kohdalla King myönsi antamassaan vuoden 2014 Rolling Stone -lehden haastattelussa kirjoittaneensa kirjan oksikodonin vaikutuksen alaisena kipujensa lieventämiseksi.
King ottaa poliittisesti kantaa ja tukee demokraatteja. Hän muun muassa vaati presidentti Donald Trumpin eroa.
Tunnustuksia

Kingille on myönnetty uransa varrella useita kirjallisuuspalkintoja, kuten Bram Stoker Award, World Fantasy Award, British Fantasy Society Award, Locus Award ja Horror Guild Award. Vuonna 2004 hänelle myönnettiin World Fantasy Award – Life Achievement -elämäntyöpalkinto. Vuonna 2014 hänelle myönnettiin National Medal of Arts -mitali kirjailijantyöstään.
Teokset > Suomennetut teokset > Musta torni -sarja

Musta torni I: Revolverimies.  (The Dark Tower: The Gunslinger, 1982)  Suomentanut Kari Salminen. Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3331-1
Musta torni II: Kolme korttia pakasta.  (The Dark Tower II: The Drawing of the Three, 1987)  Suomentanut Kari Salminen. Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3332-X
Musta torni III: Joutomaa.  (The Dark Tower III: The Waste Lands, 1991)  Suomentanut Kari Salminen. Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3333-8
Musta torni IV: Velho.  (The Dark Tower IV: Wizard and Glass, 1997)  Suomentanut Kari Salminen. Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3334-6
Musta torni V: Callan sudet.  (The Dark Tower V: Wolves of the Calla, 2003)  Suomentanut Kari Salminen. Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3379-6
Musta torni VI: Susannan laulu.  (The Dark Tower VI: Song of Susannah, 2004)  Suomentanut Kari Salminen. Tammi, 2006.  ISBN 951-31-3380-X
Musta torni VII: Musta torni.  (The Dark Tower VII: The Dark Tower, 2004)  Suomentanut Kari Salminen. Tammi, 2006.  ISBN 951-31-3381-8
Musta torni: Tuulen avain.  (The Dark Tower: The Wind Through the Keyhole, 2012)  Suomentanut Ilkka Rekiaro. Helsinki:  Tammi, 2013.  ISBN 978-951-31-7306-7
Teokset > Richard Bachmanin nimellä

Raivo (Rage, 1977)
Pitkä marssi (The Long Walk, 1979)
Vimma (Roadwork, 1981)
Juokse tai kuole (The Running Man, 1982)
Kirous (Thinner, 1984)
Teloittajat (The Regulators, 1996)
Teokset > Suomentamattomat teokset

Danse Macabre (1981)
Nightmares in the Sky: Gargoyles and Grotesques (1988)
Riding the Bullet (e-kirja, 2000; suomennettuna teoksessa Maantievirus matkalla pohjoiseen)
The Plant (e-kirja, 2000)
Faithful (2004; kirjoitettu Stewart O'Nanin kanssa)
The Colorado Kid (2005)
Blaze (2007; kirjoitettu Richard Bachmanin nimellä)
Ur (e-kirja, 2009)
Blockade Billy (2010)
Mile 81 (e-kirja, 2011)
A Face in the Crowd (e-kirja, 2012; kirjoitettu Stewart O'Nanin kanssa)
Guns (e-kirja, 2013)
The Bazaar of Bad Dreams (2015)
Filmatisoinnit

Kingin tuotannosta on valmistunut yli sata elokuvaa ja lukuisia tv-sarjoja. ja ne ovat käsittäneet muun muassa kauhun, draaman ja scifin piiriin kuuluvia tarinoita. Hän on myös itse käsikirjoittanut elokuvia sekä omiin romaaneihinsa perustuvia teleivisiosarjoja.
Frank Darabontin ohjaama Rita Hayworth – avain pakoon sai seitsemän Oscar-ehdokkuutta, mutta ei voittanut yhtäkään. Myös toinen Frank Darabontin ohjaama King-sovitus, Vihreä maili, sai enimmäkseen myönteiset arvostelut, ja se sai myös kolme Oscar-ehdokkuutta. Darabontin kolmas Kingin tarinaan perustuva elokuva, novelliin pohjautuva The Mist – usva, oli samalla ensimmäinen Darabontin ohjaama Kingin kauhutarinaan perustuva elokuva.
Rob Reinerin ohjaamat Kingin tarinoihin perustuvat elokuvat ovat myös saaneet hyvän vastaanoton. Näitä ovat novelliin perustuva nuorisokuvaus Stand by Me – viimeinen kesä, jolla on 91 prosentin hyväksyntäaste Rotten Tomatoes -kritiikkisivustolla, ja samannimiseen romaaniin perustuva Piina (Misery), jolla on vastaavalla sivustolla 90 prosentin hyväksyntä.
King-filmatisointien taso vaihtelee. Luultavasti tunnetuinta, Hohdosta tehtyä Stanley Kubrickin ohjaamaa elokuvatulkintaa, King itse pitää surkeana, vaikkakin sitä pidetään yleisesti yhtenä onnistuneimmista kauhuelokuvista. Myös Piinaa arvostetaan Kathy Batesin loistavan roolisuorituksen ansiosta (Bates palkittiin roolistaan Oscarilla). Sitä vastoin esimerkiksi Maissilapset-elokuva ja sen jatko-osat, jotka eivät perustu Kingin tuotantoon, ovat menestyneet kehnosti sekä kriitikoiden että yleisön silmissä. Kingin kirjoihin perustuvia töitä on ollut myös tieteistoimintaelokuva Juokse tai kuole, jonka pääosassa oli Arnold Schwarzenegger; Hohdon tavoin King on myös suhtautunut elokuvaan hyvin nuivasti.
King on tehnyt monissa kirjoihinsa perustuvissa elokuvissa myös cameorooleja. Esimerkiksi elokuvassa Uinu, uinu lemmikkini King näytteli pappia ja elokuvassa Creepshow hän esitti farmaria. Se – Toinen luku -elokuvassa King esitti panttilainaamon omistajaa.
Stephen King on myös ohjannut itse oman tarinansa pohjalta elokuvan Maximum Overdrive, joka ei kuitenkaan menestynyt kaupallisesti ja kriitikot tyrmäsivät sen. Elokuvan soundtrackina toiminut AC/DCn Who Made Who -levy sitä vastoin menestyi hyvin.
Sovitukset

Tukikohta (Stephen King's The Stand), neliosainen televisiosarja – perustuu kirjaan Tukikohta
Hopealuoti (Stephen King's Silver Bullet), elokuva – perustuu kirjaan Ihmissuden vuosi
Peter David, Robin Furth & Jae Lee: Musta torni 1–7, sarjakuva
Viittauksia ja linkittymiä

Monet Kingin kirjoittamat kertomukset sisältävät viittauksia muihin hänen tarinoihinsa. Tarinoissa saattavat esiintyä esimerkiksi toisista tarinoista tutut paikat, esineet tai asiat. Enimmäkseen kyseessä ovat hahmot; esimerkiksi Tukikohdassa esiintyvän Randall Flaggin voi tavata niin Lohikäärmeen silmissä kuin myös Mustassa tornissa.
Toisinaan Kingin kirjoihin on piilotettu viittauksia Musta torni -sarjaan, esimerkkeinä laulavat ruusut, Säteet, Flagg, Roland ja Purppurakuningas. Monessa kertomuksessa viittaukset ovat varsin huomaamattomia, poikkeustapauksina Uneton yö, Pedon sydän, Pimeyden talo ja lyhytnovelli Elurian pikkusisaret, joissa viittaukset Mustaan torniin ovat näkyviä.
Kirjallisuutta

Vain paljaat luut: Stephen King ja kauhun anatomia. Toimittaneet Tim Underwood ja Chuck Miller. Mabuse, 1991.
Ulkomaisia nykykertojia 2. Toimittaneet Ritva Aarnio ja Ismo Loivamaa. BTJ Kirjastopalvelu, 1998.
Ulkomaisia kauhukirjailijoita. Toimittaneet Jukka Halme ja Juri Nummelin. BTJ Kirjastopalvelu, 2005.
Bambi: Tarina metsästä

| Bambi: Tarina metsästä> Bambi: Eine Lebensgeschichte aus dem Walde |
| --- | --- |
 Suomennoksen kansikuva.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Felix Salten
Kieli:  saksa
Kustantaja:  Ullstein
Julkaistu:  1923
Sivumäärä:  186
Suomennos
Suomentaja:  Sirkka Reinelä
Kuvittaja:  Hans Bertle
Kansitaiteilija:  Maija Karma
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1954
Sivumäärä:  170
Sarja: Lasten toivekirjasto, 8
Seuraava:  Bambis Kinder
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Bambi: Tarina metsästä (saks. Bambi: Eine Lebensgeschichte aus dem Walde) on itävaltalaisen Felix Saltenin kirjoittama romaani, joka kertoo Bambi-nimisen metsäkauriin syntymästä ja kasvusta aikuiseksi.
Julkaisuhistoria

Salten alkoi kirjoittaa Bambia vuonna 1921. Romaani julkaistiin saksaksi ensin jatkokertomuksena Neue Freie Presse -lehdessä 15.8.–21.10.1922 ja kirjan muodossa vuonna 1923, käännettiin englanniksi vuonna 1928 ja suomeksi ensi kertaa vuonna 1954. Kaikkiaan romaani on käännetty yli 30 kielelle.
Tulkintoja

Esikuvina Saltenia innoittivat Rudyard Kiplingin Viidakkokirja ja Selma Lagerlöfin Peukaloisen retket villihanhien seurassa.
Bambia pidetään ympäristökirjallisuuden klassikkona, mutta sitä on tulkittu myös kirjailijan juutalaisen taustan kautta: Bambin on tulkittu käsittelevän antisemitismiä ja juutalaisten sekä muiden vähemmistöjen turvatonta asemaa 1900-luvun alun Euroopassa. Kuten esimerkiksi George Orwell myös Salten käytti eläintarinan muotoa käsitelläkseen vakavia aiheita.
Kirjallisuudentutkijat ovat esittäneet Bambista monenlaisia tulkintoja:
metsästyksenvastainen romaani
sodanvastainen romaani
luonnon riistämisen arvostelua
talouslamaa käsittelevä aikalaistutkielma
sionistinen puheenvuoro.
Vanhan ruhtinaan on nähty edustavan keisari Frans Joosefia ja Theodor Herzliä.
Romaanin sisältö

Päähenkilön Bambin nimi on peräisin italian kielen sanasta bambino ’lapsi’, ja nimeä ehdotti Saltenin tytär Anna Katharina.
Bambi jakaantuu kahteen osaan, joista ensimmäinen kuvaa Bambin ensimmäistä elinvuotta emon kuolemaan saakka ja toinen jatkuu noin vuotta myöhemmin ja kertoo, kuinka vanha ruhtinas, Bambin isä, opettaa Bambia selviytymään metsässä ja kuinka Bambi ottaa puolisokseen Falinen.
Romaanin alkupuolella Bambi oppii emoltaan kyselemällä:
”Bambi kyseli. Hän rakasti kyselemistä. Hauskinta mitä hän tiesi oli alinomaa kysellä ja sitten kuulla, mitä äiti vastasi. Bambi ei ollenkaan ihmetellyt että hänen mieleensä tuli lakkaamatta uusia kysymyksiä. Se oli hänestä aivan luonnollista ja se viehätti häntä kovasti. Häntä viehätti myös uteliaana odottaa vastausta. Vastasipa äiti mitä tahansa, hän oli aina tyytyväinen. Usein Bambi ei kuitenkaan ymmärtänyt häntä, mutta se oli vain hauskaa, koska silloin saattoi kysellä edelleen jos halusi.”
Lapsuutensa aikana Bambi tutustuu niityllä muihin metsäkauriisiin ja oppii tuntemaan muun muassa kuoleman sekä vaaran, joka johtuu ”Hänestä” eli ihmisestä, samoin kuin vahdit eli linnut ja muut pikkueläimet, jotka varoittavat vaaroista.
Romaanin jälkipuolella, nuoruutensa aikana, Bambi oppii jäljittelemällä vanhaa ruhtinasta. Kun Bambi haavoittuu metsästäjän luodista, vanhus pelastaa hänet. Vaikka eläimet pitävät ihmistä kaikkivaltiaana vihollisena, vanhus opettaa Bambille, että ihminenkin on kuolevainen.
Romaanin viimeisellä sivulla Bambi kohtaa kaksi vastasyntynyttä vasaa, ilmeisestikin jälkeläisensä Genon ja Gurrin, jotka ovat jatko-osan Bambis Kinder päähenkilöt.
Bambin saksankielinen alaotsikko Eine Lebensgeschichte aus dem Walde tarkoittaa ’elämäntarinaa metsästä’, ja lukija saattaa odottaa, että romaani päättyisi Bambin kuolemaan, mutta kirjan aiheena on nimenomaan Bambin oppimisprosessi alusta loppuun.
Kuvitus

Romaani Bambi: Eine Lebensgeschichte aus dem Walde julkaistiin alun perin ilman kuvitusta. Saltenin paettua Sveitsiin hänen uusi kustantajansa julkaisi vuonna 1940 kuvitetun laitoksen, jossa on Hans Bertlen 118 mustavalkoista vinjettiä. Saltenin kuoleman jälkeen vuonna 1946 sama kustantaja julkaisi uuden laitoksen, jossa on Walter Linsenmaierin kahdeksan värikuvaa. Bertlen piirroksia on käytetty useissa käännöksissä, muun muassa suomennoksessa, mutta useat muutkin taiteilijat ovat kuvittaneet Bambin käännöksiä.
Jatko-osa ja elokuvat

Salten kirjoitti romaanille jatko-osan Bambis Kinder: Eine Familie im Walde, joka ilmestyi vuonna 1939. Bambin hahmo vierailee myös hänen romaanissaan Die Jugend des Eichhörnchens Perri (1938), ja Gobo ja Faline esiintyvät Saltenin romaanissa Fünfzehn Hasen: Schicksale in Wald und Feld (1929).
Walt Disneyn tuottama yhdysvaltalainen animaatioelokuva Bambi vuodelta 1942 perustuu Saltenin romaanin alkuosaan. Tarina on siirretty Pohjois-Amerikkaan vaihtamalla metsäkauriit valkohäntäpeuroiksi. Disneyn elokuvaan perustuva 32-sivuinen kuvakirja Bambi ilmestyi suomeksi vuonna 1947, ja englanniksi julkaistiin runsaasti muitakin oheistuotteita. Elokuvan jatko-osa Bambi 2 perustuu melko väljästi romaanin jälkiosaan, jossa isä ottaa Bambin hoiviinsa.
Neuvostoliitossa kirjasta sovitettiin kaksi elokuvaa: Detstvo Bembi (1985) ja Junost Bembi (1986). Molemmat elokuvat ohjasi Natalja Bondartšuk.
Julkaisuja

Bambi: Tarina metsästä. Suomentanut Sirkka Reinelä. Kuvittanut Hans Bertle. Porvoo, WSOY, 1954.
Bambi. Suomentanut Kaisa Ranta. Helsinki, Art House, 2023. ISBN 978-951-884-923-3
Bambi. Suomenkielinen selkomukautus Tuomas Kilpi. Helsinki, Oppian, 2023. ISBN 978-951-877-852-6
Aiheesta muualla

Bambin ensijulkaisu. Neue Freie Presse 15.8.1922. Itävallan kansalliskirjasto.
Bambin koko teksti saksaksi. Projekt Gutenberg.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel
Jaana Bamford

Jaana Bamford (19. maaliskuuta 1955 – 1. toukokuuta 2016) oli suomalainen molekyylibiologi ja professori. Hän työskenteli Jyväskylän yliopistossa molekyylibiologian professorina vuodesta 2006.