stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jemeljan Pugatšov
Kapina

Venäjän hallitus suhtautui kapinaan aluksi yliolkaisesti. Lokakuussa 1773 Pugatšovin päästä luvattiin 500 ruplan palkkio. Syksyllä Pugatšovin joukot piirittivät ja Orenburgin, tärkeän kauppa- ja teollisuuskeskuksen Uraljoen varrelta. Marraskuussa Pugatšovista luvattiin jo 28 000 ruplan palkkio. Tällöinkin Katariina piti Voltairen kanssa käymässään kirjeenvaihdossa kapinaa pelkkänä vitsinä. Maanomistajien paetessa Moskovaan Katariina ymmärsi kapinan laajuuden ja lähetti tammikuussa armeijan kenraali A. I. Bibikovin johtamana kukistamaan sitä.
Kapinan menestyksen ansiosta Pugatšov hallitsi alisen ja keskisen Volgan ja Uralin alueita ja niiden linnoitukset olivat  kapinallisten käsissä Kazaniin saakka. Baškiirit, Salavat Julajevin johtamina, liittyivät kapinaan. Bibikov löi Pugatšovin Tatištševossa, Orenburgin länsipuolella, mutta Pugatšov valloitti Kazanin heinäkuussa ja poltti sen kirkot ja luostarit, ja surmasi kaikki, jotka eivät olleet valmiina liittymään hänen puolelleen. Hänet lyötiin jälleen muutamaa päivää myöhemmin, mutta hän pakeni Volgan yli, aikeenaan hankkia vahvistuksia Donin kasakoiden joukosta.
Kapina huipentui heinäkuussa 1774, jolloin Pugatšov alkoi piirittää Kazania 20 000 miehen joukolla. Kenraali Panin lähti kapinallisia vastaan suurella armeijalla, mutta huoltovaikeudet ja heikko taistelutahto hyydytti hänen ponnistuksensa kuukausiksi. Pugatšov valloitti Saratovin elokuussa ja piiritti Tsaritsynin. Michelsohnin ja Suvorovin joukot viimein löivät kapinalliset 3. syyskuuta 1774 aiheuttaen heille kymmenen tuhannen miehen tappiot.
Paninin kostotoimet Penzan valloituksen jälkeen lisäsivät kapinallisten hämminkiä. 14. syyskuuta 1774 Pugatšovin omat kasakat luovuttivat hänet hänen yrittäessään paeta joukkojensa rippeiden kanssa Volgan itäpuolella. Aleksandr Suvorov asetti hänet metallihäkkiin, jossa hänet kuljettiin Moskovaan teloitettavaksi julkisesti 21. tammikuuta 1775. Häkki on säilynyt ja on näytteillä Moskovassa Historiallisessa museossa Punaisen torin laidalla.
Muuta

Vuonna 1928 julkaistiin ensimmäiseksi tataarilaiseksi elokuvaksi kutsuttu Bulat-Batyr, joka pohjautuu Pugatšovin kapinaan, mihin kymmeniä tuhansia tataareja oli ottanut osaa hänen joukoissaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Пугачев Емельян Иванович  Pugatšovin elämäkertaotteita eri tietokirjalähteistä. Hronos-historiasivusto (venäjäksi)
Kapinoita ja vallankumouksia Venäjän ja Neuvostoliiton historiassa
Suolakapina 1648 | Stenka Razin 1670 | Ivan Mazepa 1709 | Jemeljan Pugatšov 1773 | Dekabristit 1825 | Vuoden 1905 vallankumous (Verisunnuntai) | Kazakstanin kapina 1916 | Vuoden 1917 vallankumous (Helmikuun vallankumous · Heinäkuun päivät · Lokakuun vallankumous) | Bolševikkien vastaiset kapinat: Kerenskin–Krasnovin kapina 1917 · Vasemmistoeserrien kapina 1918 · Jaroslavlin kapina 1918 · Tambovin kapina 1920 · Kronstadtin kapina 1921 | Basmatšin kapina 1916–1934 | Storoževoin kapina 1975 | Sumgaitin levottomuudet 1988 | Bakun levottomuudet 1990 | Neuvostoliiton vallankaappausyritys 1991 | Perustuslaillinen kriisi 1993 | Wagner-ryhmän kapina 2023
Jean Juvénal des Ursins

Jean I Juvénal des Ursins
Jean Juvénal des Ursins (13. syyskuuta 1388 – 14. kesäkuuta 1473) oli ranskalainen molempien oikeuksien tohtori, diplomaatti, poliittinen kirjailija ja Ranskan korkein kirkollinen prelaatti ja siten valtakunnan ensimmäinen (hengellinen) pääri
Hän kohosi kohtalaisen vaatimattomasta taustastaan huolimatta keskiaikaisen, jähmettyneen ja sosiaalisesti muutosvastaisen yhteiskunnan huipulle. Samoin kävi hänen veljiensä Jacquesin ja Guillaumen kohdalla. Uransa huipulla hän oli Reimsin arkkipiispa-herttua. Tässä tehtävässä hän osallistui keskeisenä henkilönä Jeanne d'Arcin maineen puhdistusprosessiin ja koki ehkä suurimman hetkensä suorittaessaan uuden kuninkaan Ludvig XI:n voitelun, joka tapahtui tavan mukaan Reimsin tuomiokirkossa.
Perhe ja tausta > Nimestä

Melkoisen keskeinen kysymys Jean Juvénals des Ursins -tutkimuksissa on ollut kysymys hänen nimestään ja sen muodostumisesta. Useat tutkijat ovat todenneet kuitenkin, että nimessä ja sen käytössä on keskiajalle tyypillistä vakiintumattomuutta ja nimen muoto on paljolti riippuvainen tutkijan omista preferensseistä. Durrieun käytäntö, jossa Juvenel tarkoittaan Jean vanhempaa ja hänen muita poikiaan ja Juvénal Jean nuorempaa, eli artikkelin kohdetta lienee loogisin.. Péchenard toteaa tuon alkuperältään Champaigenen maakunnasta olevan suvun nimen alkuperäisen muodon olleen Jouveigne, Jouveignaux tai Jouvenel, jotka olisivat latinalaistetussa muodossa Juvenalis. Tästä olisi kuitenkin päädytty uudelleen ranskalaiseen muotoon Juvénal.
Suurin huomio on kuitenkin kiinnitetty nimen jälkimmäiseen Ursins-osaan ja se oikeutukseen ja historialliseen perintöön. Durrieu ja muutkin tutkijat ovat päätyneet des Ursins suvun olevan kiinteässä yhteydessä italialaiseen degli Orsini -sukuun ja että Jean nuorempi ei suinkaan ottanut nimeä kohonneen yhteiskunnallisen asemansa tähden, vaan että Jean Juvénal des Ursins vanhempi oli jo aiemmin köyttänyt tätä sukunimen osaa. Tähän on päädytty eritoten sinettitutkimusten (sigillografia) avulla. Näin jo isän sinetistä ovat käyneet ilmi yhteydet italialaiseen sukuun. Uusinta tutkimusta edutava P.S. Lewin ei kutenkaan anna paljoa painoa, ei nimen minkään osan tutkimiselle eikä suvun alkuperien selvittelylle..
Perhe ja tausta > Lapsuus ja varhaisvuodet

Tietojen mukaan Jean Juvénal des Ursin syntyi vuonna 1388. Tosin vain paljon myöhäsyntyisempää tietoa des Ursinsin syntymästä ja aikakauden omat, ensisijaiset lähteet puuttuvat kuten yleensä muukin materiaali, joka käsittelisi Juvénal des Ursins-perhetta. Kuitenkin tiedetään yleisesti, että perheeseen syntyi kaikkiaan 16 lasta, joista osa nousi todella merkittäviin asemiin ranskalaisessa 1400-luvun yhteiskunnassa. Veljeksistä Guillaume toimi sekä Kaarle VII:n että Ludvig XI:ta kanslerina ja vastaanotti mm. Englantilaisten ja heidän liittolaistensa antautumiset satavuotisen sodan päätteeksi. Jacques kohosi Kaarle VII:n suureksi suosikiksi ja hänet nimitettiin ennen isoveljeään Reimsin arkkipiispa-herttuaksi, jossa tehtävässä hän toimi vain muutaman vuoden, isoveli Jean tuli  tilalle tähän Ranskan kirkon tärkeimpään tehtävään, siirtyen kuninkaan antamiin diplomaattitehtäviin.
Poikansa Jean II syntymäin aikoihin isä Jean I oli todennäköisesti noin 28-vuotias. Koska oli päättänyt opintonsa Orléansin yliopistossa ja oli matkustanut pääkaupunkiin. Koska oli saanut kaupungista viran suojelijansa kuninkaallisen Châtelet-tuomioistuimen neuvonantajan välityksellä Pariisin kaupunkiin kauppiashallinnon virkailijana 27. tammikuuta 1389 lähtien. Vähitellen hän kohosi kaupungin virkamiesten johtajaksi, eli Prevot des Marchand-virkaan sekä kuninkaalliseksi virkamieheksi Pariisin parlamenttiin.
Jean II opiskeli isänsä tapaan molempien oikeuksien, kanonisen ja roomalaisen siviilioikeuden tohtoriksi Orléansin ja Pariisin yliopistoissa. Hän suoritti aikakauden ehkä arvostetuimmat opinnot. Molempien oikeuksien lisensiaatiksi Jean II valmistuikin vain 21-vuotiaana. Vuonna 1410 hän vielä muutaman vuoden seurasi opintoja valmistuakseen tohtoriksi (doctor utriudque). Hän oli myös mukana vuoden 1413 kesän dramaattisissa tapahtumissa isänsä kanssa. Tällöin Burgundin herttua yllyttämät kaupunkilaiset kapinoivat.
Teokset

Histoire de Charles VI. Roy de France, et des choses mémorable advanues durant quarante-deux année de son regne depuis 1380 jusque en 1422 (noin 1430) (on perustellusti epäilty, että tämä ei olisikaan Jean II Juvénal des Ursinsin kirjoittama teos, siksi P. S. Lewis ei ole julkaissut kyseista kirjoitusta)
Epistre aux États tenus a Blois, l’an mil quatre cents trene-tois (noin 1433).
Disseratation sur la Paix d’Arras (noin 1435),
Advis a ceux qui ont le gouvernement de la juridication tant spirituel que temporelle (noin 1432, mutta joka tapauksessa enne 1445),
Épistre adressant au Roy, a l’occasion de l’Assemblé d’Orléans (1440),
Mémoires et titres extraits du trésor des chartres et dressés par l’ordre du Roy touchant les droits respectifs des maisons de Valois et Angleterre à la Couronne de France (1444)
Traité du Chancelier (1445),
Remontance au Roy pour la réformation du Royaume. Principalment concernant les gens d’Eglise (noin 1453),
Lettre de Convocation a un concile,
Exhortation au roi de faire miséricorde au duc d’Alençon (1458),
Harangue au roi Louis XI, a son avénement (1461),
Harangue aux États de Tours (1467).
Jean I Juvénal des Ursins
Johan Larsson (muusikko)

| Johan Larsson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1974 (ikä 49–50)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1990–1997
Tyylilajit:  melodinen death metal, power metal
Soittimet:  basso
Yhtyeet:  In Flames, HammerFall
Levy-yhtiöt:  Regain Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Johan Larsson (s. 1974) on ruotsalainen basisti. Hänet tunnetaan parhaiten In Flames -yhtyeestä, jossa hän soitti vuosina 1993–1997. Larsson teki In Flamesin kanssa kolme albumia ja kaksi EP:tä. Hän soitti myös power metal -yhtye HammerFallissa vuosina 1993–1994, mutta erosi yhtyeestä ennen kuin se ehti julkaista yhtään albumia.
Aiheesta muualla

Johan Larsson (muusikko) Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
In Flames
| --- | --- |
Studioalbumit:   Lunar Strain  The Jester Race  Whoracle  Colony  Clayman  Reroute to Remain  Soundtrack to Your Escape  Come Clarity  A Sense of Purpose  Sounds of a Playground Fading  Siren Charms  Battles  I, the Mask  Foregone 
EP:t:   Subterranean  Black-Ash Inheritance  Trigger  Come Clarity  8 Songs  Down, Wicked & No Good  Clayman 2020 
Livealbumit:  The Tokyo Showdown Sounds from the Heart of Gothenburg 
Singlet:   Cloud Connected  The Quiet Place  Take This Life  Dead End  Come Clarity  The Mirror's Truth  Alias  Delight and Angers  Deliver us” (2011)  Where the Dead Ships Dwell  Ropes  Rusted Nail  Paralyzed  The End  The Truth  Through My Eyes  Save Me  I Am Above  This Is Our House  I, the Mask  Burn  Call My Name  Follow Me  Not Alone  State of Slow Decay  The Great Deceiver  Foregone, Pt. 1  Foregone, Pt. 2  Meet Your Maker 
DVD:t:   Used & Abused... In Live We Trust  Sounds from the Heart of Gothenburg
Jessica McDonald

Jessica McDonald (s. 28. helmikuuta 1988) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa kahdeksan maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. McDonald kuului joukkueeseen, joka voitti vuonna 2019 MM-kultaa. Hän edustaa seuratasolla North Carolina Couragea.
Jasper Morrison

Morrisonin suunnittelemia tuoleja.
Raitiovaunu TW2000, Jasper Morrison ja Herbert Lindinger.
Jasper Morrison (s. 1959 Lontoo) on brittiläinen muotoilija, joka tuli uransa alussa 1980-luvulla tunnetuksi minimalistisista huonekaluistaan.
Morrison kävi Bryanstonin yksityiskoulun, suoritti alemman akateemisen tutkinnon Kingston Polytechnic -korkeakoulussa ja Master-tutkinnon Royal College of Art -taideoppilaitoksessa 1985. Hän jatkoi opintoja Berliinin taideyliopistossa.
Jasper Morrison on suunnitellut huonekaluja ja muita esineitä muun muassa sveitsiläiselle Vitralle, italalaisille Magisille, Alessille, Cappellinille ja Flosille sekä suomalaisyrityksille Iittala ja Nikari.
Morrison työskentelee pienessä muotoilijaryhmässä, johon kuuluvat hänen entinen oppilaansa Konstantin Grcic sekä Hella Jongerius, Satyendra Pakhale ja Ronan & Erwan Bouroullec.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jasper Morrison Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jasper Morrison
Käännös suomeksi
Iso Haukilampi (Mäntyharju, Kolkkala)

| Iso Haukilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°23′40″N, 26°53′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Tulo-oja:  oja Pienestä Haukilammesta
Laskuoja:  oja Vuorijärveen 
Järvinumero:  14.972.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  90,5 m  
Pituus:  590 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  1,336 km  
Pinta-ala:  6,971 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Haukilampi 
Iso Haukilampi tai Haukilampi on Etelä-Savossa Mäntyharjulla sen asemanseudulla Kolkkalan lähellä sijaitseva lampi. Lammen eteläpuolella sijaitsee vielä Pieni Haukilampi.
Maantietoa

Iso Haukilampi on 590 metriä pitkä, 160 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,0 hehtaaria. Se on Vuorijärven itäpuolella sijaitseva metsälampi, jonka itärannalla sijaitsee vain yksi vapaa-ajan asunto. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Sen länsirantaa seuraa Varpasesta tuleva Savonrata. Mökkitien lisäksi järvelle tulee vain kaksi polkua. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.
Historiaa

Savonradan Mäntyharjun osuus on rakennettu vuosina 1886–1889. Vuonna 1940 julkaistussa Mäntyharjun seudun taloudellisessa kartassa Haukilampien karttanimenä on Haulalammet. Ison Haukilammen pohjoispuolella sijaitsi pieni peltopalsta, jota ei ole enää vuoden 1969  peruskartassa. Lammelle tulee kuitenkin vielä kärrypolku. Itärantaan ilmaantuu vapaa-ajan asunto ennen vuoden 1987 karttaa. Tässä karttaversiossa järven laskuoja mutkittelee luontaisesti, mutta nykyään sen laskuoja on perattu suoraksi ojaksi.
Vesistösuhteet

Iso Haukilampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Kallaveden alueeseen (14.972) se kuuluu. Siihen laskee etelästä tuleva Pieni Haukilampi ja sen laskuoja laskee pohjoisessa Vuorijärveen, joka vuoristaan laskee Kallaveteen. Haukilammen vedenpinnan korkeus on 90,5 metriä mpy. ja Vuorijärvellä 83,0 metriä, joten laskuojan pudotuksesta tulee 7,5 metriä.
Jessica Malsiner

Jessica Malsiner vuonna 2023.
Jessica Malsiner (s. 23. syyskuuta 2002) on italialainen mäkihyppääjä.
Malsiner kilpaili mäkihypyn maailmancupissa ensimmäisen kerran helmikuussa 2020 Slovenian Ljubnossa ja sijoittui 20 parhaan joukkoon ensimmäisen kerran tammikuussa 2021 Saksan Titisee-Neustadtissa ollessaan peräkkäisissä kilpailuissa 18:s ja 20:s. Helmikuussa 2021 hän oli Romaniassa Rasnovin maailmancup-kilpailussa 20:s.
Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 Malsiner sijoittui normaalimäen kilpailussa 15:nneksi ja oli paras italialainen. Pekingin olympialaisissa 2022 hän kilpaili ainoana italialaisena ja sijoittui 29:nneksi. Nuorten MM-kilpailuissa hän on parhaimmillaan yltänyt henkilökohtaisessa kilpailussa yhdeksänneksi ja joukkuekilpailussa kuudenneksi.
Malsinerin isosiskot Manuela ja Lara ovat myös maajoukkuetason mäkihyppääjiä.
Jace Everett

| Jace Everett |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1972 Evansville, Indiana, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2005–
Tyylilajit:  country, alternative, blues
Soittimet:  laulu, kitara
Levy-yhtiöt:  Epic Records, Phantom, Weston Boys
Aiheesta muualla
www.jaceeverett.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jace Everett (s. 1972 Evansville, Indiana Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä. Hänen tunnetuin kappaleensa on True Blood -televisiosarjan tunnussävel "Bad Things".
Ura

Everett julkaisi ensimmäisen singlensä "That's The Kind of Love I'm In" vuonna 2005. Hänen esikoisalbuminsa Jace Everett ilmestyi seuraavana vuonna. Albumin kappaleesta "Bad Things" tehtiin myöhemmin televisiosarjan True Blood tunnussävel. Everett on sittemmin julkaissut albumit Old New Borrowed Blues (2008), Red Revelations (2009) ja Mr. Good Times (2011).
Everett on ollut säveltämässä Josh Turnerin kappaletta "Your Man". Kappale nousi Billboardin country-listan ykköseksi vuonna 2006.
Diskografia

Jace Everett (2005)
Old New Borrowed Blues (2008)
Red Revelations (2009)
Mr. Good Times (2011)
Terra Rosa (2013)
Aiheesta muualla

Jace Everettin virallinen sivusto
Jace Everett Twitterissä
Jace Everett Myspacessa (englanniksi)
Jace Everett Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jace Everett MusicBrainz-sivustolla
Johnson Controls

Johnson Controls on monikansallinen konglomeraatti, jonka pääkonttori on Corkissa, Irlannissa. Yritys on muodostettu vuonna 2016 kun yhdysvaltalainen Johnson Controls fuusioitui Tyco Internationalin kanssa. Vuonna 2018 Johnson Controls myi akkuliiketoimintansa 13,2 miljardilla dollarilla.
Johnson Controls valmistaa teollisuuslämpöpumppuja.
Jasper Johns

Jasper Johns vuonna 2011.
Jasper Johns (s. 15. toukokuuta 1930 Augusta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kuvataiteilija. Johnsin taide liitetään abstraktiin ekspressionismiin, pop-taiteeseen ja neo-dadaismiin. Hänet tunnetaan varsinkin Yhdysvaltain lippua esittävistä teoksistaan, mutta myös arkielämän merkit kuten numerot ja kirjaimet olivat niissä usein mukana.
Johns opiskeli Etelä-Carolinan yliopistossa Columbiassa vuosina 1947–1948. Muutettuaan New Yorkiin hän tutustui Robert Rauschenbergiin vuonna 1952. Yhdessä he kehittivät 1950-luvun puolivälissä pop-taidetta.
Johnsin tunnetuimmat työt ovat 1950-luvulta. Vuonna 1958 hän piti New Yorkissa näyttelyn, joka koostui kollaaseista ja rakennelmista, joiden aineksina oli enimmäkseen Yhdysvaltain lippuja. Ne oli maalattu vahatekniikalla erilaisina muunnelmina. Muita Johnsin paljon käyttämiä aiheita ovat maalitaulut, numerot ja kirjaimet.
Rauschenbergin kanssa he loivat Dadan ja Marcel Duchampin readymade-taiteen hengessä teoksia, joissa käytettiin arkisia esineitä ja mitä moninaisimpia materiaaleja. 1970-luvulla hän pyrki entistä persoonallisempiin töihin, mutta korosti silloinkin ajatusta siitä että ei tiedä mitään taiteesta.
Johns pyrki poistamaan rajan maalauksen ja veistotaiteen väliltä tekemällä maalauksista osittain kolmiulotteisia. Toisaalta hän pyrki häivyttämään rajaa taiteen ja arkiesineiden väliltä. Värien avulla Johns toi esille visuaalisen ja verbaalisen kokemuksen eroa esimerkiksi kirjoittamalla harmaaksi maalattujen esineiden värit niiden pintaan teksteinä.
Aiheesta muualla

The Museum of Modern Art, New York
Timeline of Art History | The Metropolitan Museum of Art
Jasper Johns Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
John Stevens

John Stevens laulaa Beantown Swing Orchestrassa 2009
John Bassat Stevens IV (s. 28. heinäkuuta 1987, Buffalo, New York) on yhdysvaltalainen poplaulaja, joka sijoittui kuudenneksi yhdysvaltalaisen kykyjenetsintäkilpailun American Idolin kolmannella tuotankaudella.
Hän aloitti American Idol-taipaleensa koelauluissa New Yorkissa laulamalla "That's Amore" Dean Martinia imitoiden. Tuomarien pyydettyä häntä laulamaan normaalilla äänellä, Stevens lauloi "The Way You Look Tonight" ja pääsi kilpailussa seuraavalle kierrokselle. Stevens oli tähän asti kaikkien aikojen nuorin finaaleihin selvinnyt laulaja American Idolissa ollessaan vasta 16-vuotias. Stevensin suosikkilaulaja on Frank Sinatra.
Stevensin esikoisalbumi on 28. kesäkuuta 2005 julkaistu Red, jonka tuotti Steve Tyrell. Sitä myytiin 18 000 kappaletta maaliskuuhun 2006 mennessä. Stevens laulaa myös Beantown Swing Orchestra -jazzorkesterissa.
Aiheesta muualla

John Stevensin kotisivut
John Stevens MySpacessa
Jacek Hiro

| Jacek Hiro |
| --- | --- |
 Jacek Hiro
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. syyskuuta 1980 (ikä 44)
Ammatti:  säveltäjä, kitaristi
Muusikko
Tyylilajit:  tekninen death metal thrash metal
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Sceptic (1994-) Dies Irae (2000-2005) Virgin Snatch (2004-) Decapitated (2004) VooDoo Gods (2006-) Never (2007-)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jacek Hiro (s. 8. syyskuuta 1980, Krakova) on puolalainen kitaristi ja säveltäjä.
Hiro on toiminut yhtyeissä Sceptic, Virgin Snatch ja Dies Irae sekä tehnyt yhteistyötä mm. Vaderin ja Decapitatedin kanssa.
Diskografia

Sceptic
Blind Existence (1999,  Mystic Production)
Pathetic Being (2001,  Empire Records)
Unbeliever's Script (2003,  Candlelight Records)
Internal Complexity (2005,  Mystic Production)
Dies Irae
Immolated (2000,  Metal Blade Records)
The Sin War (2002,  Metal Blade Records)
Sculpture of Stone (2004,  Metal Mind Records)
Virgin Snatch
S.U.C.K. (2003,  Mils Music)
Art of Lying (2005,  Mystic Production)
In the Name of Blood (2006,  Mystic Production)
Act of Grace (2008,  Mystic Production)
Never
Back to the Front (2009)
Vierailut
Vader - Blood (2003,  Metal Blade Records)
Deathbringer - Homo Divisus (2007)
Videografia

Decapitated - Human's Dust (2008,  Metal Mind Productions)
Dies Irae - The Art of an Endless Creation (2009,  Metal Mind Productions)
Aiheesta muualla

Jacek Hiro Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Sceptic
| --- | --- |
Studioalbumit:   Blind Existence  Pathetic Being  Unbeliever's Script  Internal Complexity  Nailed to Ignorance 
Demot:   Demo'96  Beyond Reality  Demo'98  Nailed to Ignorance 
Virgin Snatch
| Zielony • Jacek Sławeński • Grysik • Piotr Wącisz • Paweł PasekPaweł Mąciwoda • Titus • Jacek Hiro • Novy |
| --- | --- |
Studioalbumit:  S.U.C.K. • Art of Lying • In the Name of Blood • Act of Grace • We Serve No One • Vote Is a Bullet
Katso myös:  Anal Stench • Acid Drinkers • Corruption • Sceptic • Scorpions
Juho Wähälä

Wähälä vuonna 1888. Kuva: Daniel Nyblin.
Juho Wähälä  (1836 – 31. heinäkuuta 1904 Ullava) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Talollinen Juho Wähälä oli talonpoikaissäädyssä Kokkolan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1885 ja 1888, sen jälkeen kun Carl Johan Slotte oli valittu säädyn puheenjohtajaksi. Hän oli 1885 lakivaliokunnan ja pankkivaliokunnan varajäsen ja 1888 valitsijamiesten varamies ja pankkivaliokunnan varajäsen.
Jarmerin torni

| Jarmerin torni> Jarmers Tårn |
| --- | --- |
 Jarmerin torni.
Sijainti:  Kööpenhamina
Kaupunginosa:  Indre By
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jarmerin torni (tansk. Jarmers Tårn) on Kööpenhaminan keskustassa sijaitse muurin osa, joka sijaitse Jarmers Pladsilla Nørre Voldgaden ja Vester Voldgaden kulmassa. Muuri rakennettiin 1000-luvun alkupuolella suojelemaan kaupunkia. muuri on nimetty ruhtinas Jarimar II:n mukaan, joka hyökkäsi Kööpenhaminaan tällä paikalla vuonna 1259. Jarmerin torni on ainut näkyvillä osa muurista. Aukion reunalla on myös designhotelli Hotel Fox.
John Stenström

John Benjamin Stenström (17. joulukuuta 1874 Turku − 3. maaliskuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen juristi ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.
Stenströmin vanhemmat olivat Turun tuomiokirkon taloudenhoitaja, varapastori Gustaf Ferdinand Stenström (1826−1897) ja tämän toinen puoliso Hilda Adolfina Olivia Lundenius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1892 Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta ja suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1896. Stenström sai varatuomarin arvon 1899.
Stenström oli Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena 1927−1930 ja korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1930−1944.
John Stenström oli naimisissa 1901−1906 lääkintävoimistelija Lilly Tammelinin kanssa, liitto päättyi avioeroon. Hän oli sitten naimisissa 1906−1910 Bertha Procopén (k. 1910) kanssa ja 1913−1935 Elin Sofia Holmbergin, o.s. Annala (k. 1935) kanssa.
Julkaisuja

Selostuksia ja tiedonantoja Korkeimman oikeuden ratkaisuista vuonna 1944 : heinäkuu - joulukuu ; Korkeimman oikeuden määräyksestä toimittanut John Stenström, ent. oikeusneuvos. Helsinki 1947
Selostuksia ja tiedonantoja Korkeimman oikeuden ratkaisuista vuonna 1945 : heinäkuu - joulukuu ; Korkeimman oikeuden määräyksestä toimittanut John Stenström, ent. oikeusneuvos. Helsinki 1949
Selostuksia ja tiedonantoja Korkeimman oikeuden ratkaisuista vuonna 1946 tammikuu - kesäkuu ; Korkeimman oikeuden määräyksestä toimittanut John Stenström, ent. oikeusneuvos. Helsinki 1949
Selostuksia ja tiedonantoja Korkeimman oikeuden ratkaisuista vuonna 1946 heinäkuu - joulukuu ; Korkeimman oikeuden määräyksestä toimittanut John Stenström, ent. oikeusneuvos. Helsinki 1950