stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heartbreaker
Elokuva

The Heart Breaker, vuoden 1925 elokuva, ohjannut Benjamin Stoloff
Sydäntensärkijät (Heartbreakers), vuoden 1984 draamaelokuva, pääosissa Peter Coyote ja Nick Mancuso
Sydäntenmurskaajat (Heartbreakers), vuoden 2001 komediaelokuva, pääosissa Sigourney Weaver ja Jennifer Love Hewitt
Katujen valtias (Heartbreaker), vuoden 1983 elokuva, pääosassa Dawn Dunlap
Heartbreaker (L’arnacœur), ranskalainen elokuva vuodelta 2010
The Heart Breakers, vuoden 1916 elokuva, pääosassa Andrew Arbuckle.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Heartbreaker”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Helene Madison

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Helene Madison (vasemmalla) |  Helene Madison (vasemmalla) |  Helene Madison (vasemmalla) |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1932 | 100 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1932 | 400 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1932 | 4×100 m vapaauinti |  |
Helene E. Madison (19. kesäkuuta 1913 Madison – 27. marraskuuta 1970 Seattle) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
1930-luvun alussa Madison hallitsi suvereenisti vapaauintimatkoja. Kuudentoista ja puolen kuukauden aikana 1930–1931 hän rikkoi kaikki 16 vapaauintimatkojen maailmanennätystä 100 jaardista mailiin. Urallaan hän teki kaikkiaan 117 Yhdysvaltojen ja maailmanennätystä.
Los Angelesin 1932 olympialaisissa Madison voitti aluksi 100 metrin vapaauinnin. Neljä päivää myöhemmin kultaa tuli Yhdysvaltojen 4 × 100 metrin vapaauintiviestin ankkurina – joukkue paransi maailmanennätystä peräti yhdeksällä ja puolella sekunnilla. Viestiä seuranneena päivänä hän voitti 400 metrin vapaauinnissa täpärästi Lenore Knightin.
Olympialaisten jälkeen Madison siirtyi ammattilaiseksi ja esiintyi uintinäytöksissä. Hän esiintyi myös kaupalliseksi flopiksi jääneessä Mack Sennettin elokuvassa The Human Fish. Tämän jälkeen hän yritti uraa yökerhoviihdyttäjänä Seattlessa.
Ammattilaisuutensa vuoksi Madison ei pystynyt osallistumaan vuoden 1936 olympialaisiin. Olympialaisten aikaan hän oli töissä hotdog-kioskilla Green Lakella.
Madisonin myöhemmät vuodet olivat vaikeita. Niihin mahtui kaksi epäonnistunutta avioliittoa, velkaantuminen ja taistelu syöpää ja diabetesta vastaan.
Aiheesta muualla

http://www.historylink.org/essays/output.cfm?file_id=293
Helene Madison Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestin olympiavoittajat
Naisten 100 metrin vapaauinnin olympiavoittajat
Naisten 400 metrin vapaauinnin olympiavoittajat
Higon provinssi

Higon sijainti Japanin provinssikartalla (1868).
Higo (jap. 肥後国, Higo no kuni) oli Japanin provinssi, joka kattoi nykyisen Kumamoton prefektuurin alueen Kyūshūn saarella. Sitä ympäröivät Chikugon, Bungon, Hyūgan, Ōsumin ja Satsuman provinssit.
Muromachi-kaudella Higoa hallitsi Kikuchi-klaani, mutta klaani menetti alueen hallinnan Sengoku-kaudella, jolloin Shimazu sekä muut ympäröivät klaanit valtasivat osansa provinssista. Toyotomi Hideyoshin vallattua Kyūshūn, osia Higosta siirtyi ensin Sasa Narimasan ja sittemmin Katō Kiyomasan haltuun. Kato joutui pian luopumaan läänityksestä, ja tämä annettiin edelleen Hosokawa-klaanille. Sengoku-kaudella Higo oli merkittävä kristinuskon keskittymä Japanissa.
Käännös suomeksi
Helsingin evankelis-luterilaisen hiippakunnan vaakuna

Helsingin evankelis-luterilaisen hiippakunnan vaakuna  1987.
Uudenmaan läänin vaakuna oli sama kuin Uudenmaan historiallisen maakunnan vaakuna.
Helsingin evankelis-luterilaisen hiippakunnan vaakuna on Kaj Kajanderin toinen ehdotus yhteensä Kaj Kajanderin ja Tapio Vallinojan laatimasta neljästä vaakunaehdotuksesta, joita Helsingin hiippakunnan tuomiokapituli piti mahdottomina joulukuussa 1984, mutta mahdollisina toukokuun lopussa 1985.
Vaakuna on selityksensä mukaan Katkoisen kilven kultaisessa yläkentässä sininen piispanhiippa, sinisessä alakentässä kultainen vene  Myös Uudenmaan läänin vaakunassa oli vene.
Hepojärvi (Laitila)

| Hepojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Laitila 
Koordinaatit:  60°53′27″N, 21°51′55″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Vihonoja 
Järvinumero:  32.007.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  29,2 m 
Rantaviiva:  3,441 km 
Pinta-ala:  27,102 ha  
 fiHepojärvi 
Hepojärvi on Varsinais-Suomessa Laitilan Haarolla oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Kettujoen valuma-alueella.
Maantiede

Järven pinta-ala on 27 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Siihen laskee seitsemän laskuojaa. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa Vihonojana alkava Kettujoki.
Järvellä on 3,4 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on kallio- tai  moreenipohjaista metsämaastoa. Länsirannalle rajautuu kaksi peltoa ja rannoille on rakennettu parikymmentä loma-asuntoa sekä maatila, joille johtaa tiet Laitilasta.
Luonnontila

Järvessä elää ainakin ahven, särki ja lahna. Järven kalakanta on vuosien saatossa kääpiöitynyt ja sitä alettiin vuonna 2000 hoitokalastamaan. Tämä on kasvattanut kalojen keskikokoa. Rapukanta romahti 1980-luvulla eikä se ole vieläkään siitä toipunut.
Järven luusuaan on rakennettu pohjapato, joka pitää vedenpinnan korkeutta yllä. Tämän on katsottu parantaneen veden laatua.
Virkistys

Järvellä on yleinen uimaranta, jonka rantasaunaa hoitaa Kotiseutuyhdistys Suhina r.y..
Higinio Morínigo

| Higinio Morínigo |
| --- | --- |

Paraguayn 35. presidentti
 7. syyskuuta 1940 – 3. kesäkuuta 1948  
Edeltäjä:  José Félix Estigarribia
Seuraaja:  Juan Manuel Frutos
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. tammikuuta 1897 Paraguarí, Paraguay
Kuollut: 27. tammikuuta 1983 (86 vuotta) Asunción, Paraguay
Puoliso:  Dolores Ferrari (1932–1983)
Morínigo (oikealla) tapaa presidentti Franklin D. Rooseveltin vuonna 1943.
Higinio Morínigo Martínez (11. tammikuuta 1897 Paraguarí, Paraguay – 27. tammikuuta 1983 Asunción, Paraguay) oli paraguaylainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi Paraguayn virallisena presidenttinä vuoden 1940 joulukuun seitsemännestä vuoden 1948 heinäkuun kolmanteen.
Morínigo asettui virkaan ensimmäistä kertaa perustuslain mukaan syyskuussa edeltäjänsä, José Félix Estigarribian tilalle tämän kuoleman johdosta. Joulukuussa hän ilmoitti, että äänestystä maan presidentistä siirrettäisiin ja kielsi samalla poliittiset puolueet. Hän salli poliittisen toiminnan vasta vuonna 1946 ja muodosti hallituksen Partido Revolucionario Febreristan ja Partido Coloradon kanssa. Morínigon kautta leimasi kansan vastustus sekä useat yleislakot Hän onnistui kuitenkin pysymään armeijansa avulla yksin vallassa aina vuoteen 1946 asti.
Vuonna 1946 hallituskoalitio oikealle suuntautuneen Coloradon ja vallankumousorientoitunut Febreristaksen, joka pysyi sekä liberaalien että kommunistien puolella, kanssa rikkoutui. Vuonna 1947 hallituksen jakautumisesta seuranneen Paraguayn sisällissodan ajan Morínigo pysyi erinäisten sotilaallisten ja puolisotilaallisten joukkojen valtaamaan paikkansa valtion johdossa takaisin. Vuonna 1948 hänet kuitenkin syrjäytettiin edustamansa Colorado-puolueen sisältä käsin. Morínigo pakeni lopulta poliittisista syistä Argentiinaan.
Seuraavisen kuuden vuoden aikana Paraguayssa oli kuusi presidenttiä kunnes vuonna 1954 kenraali Alfredo Stroessner nousi valtaan armeijan ja Colorado-puolueen tuella.
Morínigo yritti palata Paraguayhin vuonna 1956, mutta joutui Stroessnerin vainoamisen takia lähtemään uudelleen Argentiinaan, missä hän kuoli vuonna 1983.
Huhtamon kirkko

| Huhtamon kirkko |
| --- | --- |
 Huhtamon kirkko
Sijainti:  Huittinen
Koordinaatit:  61°04′21.7″N, 22°56′02.4″E
Seurakunta:  Huittisten seurakunta
Rakentamisvuosi:  1928
Suunnittelija:  Ilmari Launis
Materiaali:  betonitiili
Istumapaikkoja:  300
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Huhtamon kirkko, sankarihaudat kesällä 2010
Huhtamon kirkko on Huittisten Huhtamossa sijaitseva Ilmari Launiksen suunnittelema kirkko. Kirkko valmistui 1928 ja vihittiin käyttöön 20. tammikuuta 1929. Kirkon Jeesusta Getsemanessa esittävän alttaritaulun on maalannut Leo Frang-Pahlama. Nykyisin kirkossa on jumalanpalveluksia noin kolmen viikon välein sekä lisäksi kirkollisia toimituksia ja kirkkokonsertteja. Jouluaamun jumalanpalvelus kirkossa on perinteiseen tapaan aamuviideltä.
Kylälle alettiin kaivata omaa uskonnollista kokoontumistilaa jo 1900-luvun alussa, sillä matka Huittisten kirkkoon oli pitkä ja vaivalloinen. 1911 olikin määrä alkaa valmistella rukoushuoneen rakentamista, mutta maan sekava tilanne siirsi aikeen myöhemmäksi. 1927 asia tuli uudelleen ajankohtaiseksi ja päätettiin rakentaa kylälle oma kirkko.
Kirkon tärkeyttä kyläläisille osoittaa muun muassa lahjoitusten määrä. Aikanaan saatiin lahjoituksina kirkon tontti sekä puolet rakentamiskustannuksista. Myöhemmin on lahjoitettu muun muassa ehtoolliskalustot ja -pikarit, krusifiksi alttarille ja runsaasti rahalahjoituksia.
Kirkon vieressä on hautausmaa, jonne on vuosien saatossa haudattu noin 650 vainajaa. Joukossa on 26 huhtamolaista sankarivainajaa. Sankaripatsaan muistomerkin on suunnitellut huittislainen kuvanveistäjä Lauri Leppänen.
Heinrich Mark

| Heinrich Mark> Viron pääministeri (maanpaossa) |
| --- | --- |
 1971–1990  
Edeltäjä:  Tõnis Kint
Seuraaja:  Enno Penno
Viron pakolaishallituksen presidentti
 1990–1992  
Edeltäjä:  Tõnis Kint
Seuraaja:  Lennart Meri (Viron presidenttinä)
Henkilötiedot
Syntynyt: Krootuse, Viro
Kuollut: 2. elokuuta 2004 (92 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Puoliso:  Alice Vreeman
Heinrich Mark (1. lokakuuta 1911 Krootuse – 2. elokuuta 2004 Tukholma) oli virolainen poliitikko, joka toimi Viron pakolaishallituksen väliaikaisena presidenttinä vuosina 1990–1992. Viron itsenäistyttyä Neuvostoliitosta Mark luovutti valtuutensa Viron tasavallan johtajana Lennart Merelle riigikogussa 6. lokakuuta 1992 pitämässään puheessa.
Aiheesta muualla

Eesti Diplomaatide Kool (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Tõnis Kint | Viron pakolaishallituksen presidentti 1990–1992 | Seuraaja: Lennart Meri (Viron tasavallan presidenttinä) |
Huhtamo (sukunimi)

Huhtamo on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Eero Huhtamo (1916–1999), tekniikan tutkija, professori
Erkki Huhtamo (s. 1958), media-arkeologi ja professori
Kari Huhtamo (1943–2023), kuvanveistäjä
Markku Huhtamo (s. 1946), näyttelijä, Kari Huhtamon veli.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Hand. Cannot. Erase.

| Hand>  Cannot. Erase. Steven Wilson |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 27. helmikuuta 2015
 Tyylilaji: progressiivinen rock, fuusiojazz, taiderock
 Kesto: 65.59
 Levy-yhtiö: Kscope
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 4.
Steven Wilsonin muut julkaisut
| The Raven That Refused to Sing (And Other Stories) 2013 | Hand. Cannot. Erase. 2015 | Transience 2015 |
Hand. Cannot. Erase. on brittiläisen muusikon Steven Wilsonin neljäs studioalbumi. Albumi julkaistiin 27. helmikuuta 2015. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 4.
Kirjoittaminen ja nauhoittaminen

Albumi nauhoitettiin syyskuussa 2014 AIR Studiossa, Lontoossa. Kaikki yhtyeen edellisellä albumilla olleet jäsenet osallistuivat nauhoituksiin. Puhallinsoittaja Theo Travisin osuudesta keskusteltiin yhtyeessä, johon Steven Wilson totesi albumin olevan vähemmän "jazzahtava" verrattuna edelliseen albumiin, sisältäen vain vähän osuuksia huilulle ja saksofonille. Wilson kuvaili lisäksi albumin sisältävän enemmän elektronisia elementtejä sekä pop-vaikutteisempia kappaleita, pidempien progressiivisten kappaleiden rinnalla. Wilsonin ohella albumin lauluosuuksista vastaa myös Ninet Tayeb ja albumi on ottanut suuresti vaikutteita Kate Bushin The Dreaming-albumilta.
Teemat ja konsepti

Wilsonin mukaan albumi on kuvattu naisen näkökulmasta ja sen tarina sekä konsepti mukailevat Joyce Carol Vincentin tapausta, jossa suurkaupungissa asuva nainen kuolee asuntoonsa eikä kukaan kaipaa häntä kolmeen vuoteen, edes hänen perheensä tai ystävänsä.:
"Perinteinen tarina, tai albumin konsepti – kertoo kasvutarinan naisesta, joka muuttaa asumaan kaupunkiin, eristäytyneenä, ja katoaa eräänä päivänä kenenkään huomaamatta. Mutta se ei pääty tähän. Se, mikä jutussa kiinnostaa, on että kuullessasi tällaisen tarinan ensireaktiosi on 'Jaa, vanha kassialma jota kukaan ei huomannut, josta kukaan ei välittänyt.' [Vincent] ei ollut [sellainen]. Hän oli nuori, hän oli suosittu, hän oli viehättävä, hänellä oli paljon ystäviä, hänellä oli perhe, mutta syystä tai toisesta kukaan ei kaivannut häntä kolmeen vuoteen."
Vastaanotto

Hand. Cannot. Erase. otettiin ilmestyttyään hyvin positiivisesti vastaan. The Guardian antoi albumille viisi tähteä kuvaillen sitä "nokkelaksi, sielukkaaksi ja mukaansatempaavaksi taideteokseksi". Eclipsed -lehti kutsui albumia "uudeksi hohtavaksi jalokiveksi Steven Wilsonin tuotannossa. Moderni, ahdistava, nerokas!”. Metal Hammer antoi arvosanan 6/7, “uusi mestariteos”.
Saksalainen lehti Visions ylisti Hand. Cannot. Erase.:n olevan "Facebook-sukupolven The Wall”.
Kappalelista

Kaikki kappaleet säv. ja san. Steven Wilson.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | First Regret | 2.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | 3 Years Older | 10.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Hand Cannot Erase | 4.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Perfect Life | 4.43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Routine | 8.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Home Invasion | 6.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Regret #9 | 5.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Transience | 2.43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Ancestral | 13.30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Happy Returns | 6.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Ascendant Here On… | 1.54 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 65.44 |  |  |  |  |  |  |  |
| Deluxe Edition, Disc 2 (CD) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | First Regret (demo)  | 2.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | 3 Years Older (demo)  | 11.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Hand Cannot Erase (demo)  | 4.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Routine (demo)  | 10.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Key of Skeleton (demo)  | 4.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Ancestral (demo)  | 13.42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Happy Returns (demo)  | 5.42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Last Regret (demo)  | 3.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| Bonus Material (Blu-ray) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | First Regret (alternate mix)  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Hand Cannot Erase (radio edit)  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Perfect Life (grand union mix)  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Routine (ninet solo vocal version)  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Regret #9 (alternate take)  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Happy Returns (radio edit)  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Jäsenet

Steven Wilson – laulu, mellotron (kappaleet 1-10), koskettimet (kappaleet 1, 2, 4, 6, 7 ja 8), kitara (kappaleet 2-10), basso (kappaleet 1, 2 ja 5-7), banjo (kappale 7), dulcimer (kappale 9), ohjelmointi (kappaleet 1-5, 9 ja 10), hiekkaputki (kappaleet 3, 5 ja 6), efektit (kappaleet 1, 2, 4, 5, 9, 10 ja 11)
Guthrie Govan – kitara (kappaleet 1, 2, 6, 7, 9 ja 10), soolokitara (kappale 5)
Nick Beggs – basso (kappaleet 3 ja 10), Chapman Stick (kappaleet 4, 6 ja 10), taustalaulu (kappaleet 2, 4, 5, 6, 9 ja 10)
Adam Holzman – piano (kappaleet 1-3, 5-7 ja 9-11), Hammond-urut (kappaleet 1-3, 5-7, 9 ja 10), celesta (kappaleet 3, 5 ja 9), Fender Rhodes (kappaleet 3, 4, 6 ja 9), Wurlitzer (kappale 7), Moog-syntetisaattori (kappale 7)
Marco Minnemann – rummut (kappaleet 2, 3, 4, 5, 6, 7 ja 9)
Dave Gregory – kitara (kappaleet 2, 3 ja 10)
Chad Wackerman – rummut (kappale 10)
Ninet Tayeb – laulu (kappaleet 5 ja 9)
Theo Travis – huilu ja baritonisaksofoni (kappale 9)
Katherine Jenkins – puhe (kappale 4)
Leo Blair – soololaulu (kappale 5)
Schola Cantorum Of The Cardinal Vaughan Memorial School – kuoro (kappaleet 5, 10 ja 11)
London Session Orchestra – jousisoittimet (kappaleet 9 ja 10)
Steven Wilson – tuotanto, sävellys, sovitus
Dave Stewart — sovitus, johto, puhtaaksikirjoitus
Steve Price – jousitekniikka
Laurence Anslow – tekniikka
Steve Orchard – tekniikka
Lasse Hoile — valokuvaus, video-ohjaus
Hajo Mueller  — kuvitus
Steven Wilson – taide, design
Carl Glover — design
Arvostelut

Metacritic: 89/100
Allmusic:
The Guardian:
Kaaoszine: 7/10
Rumba: 9/10
Soundi:
V2.fi:
Heartbreaker (Dionne Warwickin albumi)

| Heartbreaker Dionne Warwick |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Middle Ear Studio, Miami   Mediasound Studios,   New York
 Julkaistu: 1982
 Formaatti: LP-levy, C-kasetti
 Tuottaja(t): Barry Gibb   Karl Richardson   Albhy Galuten
 Tyylilaji: pop, soul, disko
 Kesto: 39.51
 Levy-yhtiö: Arista Records
Dionne Warwickin muut julkaisut
| Friends in Love 1982 | Heartbreaker 1982 | How Many Times Can We Say Goodbye 1983 |
Heartbreaker on yhdysvaltalaisen laulaja Dionne Warwickin studioalbumi vuodelta 1982.
Tuottajina ovat toimineet Barry Gibb, Karl Richardson ja Albhy Galuten. Kaksi viimeksi mainittua ovat yhtiöstä Karlbhy Productions.
Levy-yhtiö on Arista Records. LP-levyn luettelotunnus Euroopassa on 204 974 ja C-kasetin 404 974. Albumin jakelusta on huolehtinut Ariolan yhtiöryhmä ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa Polygram Record Operations Ltd.
Kappaleet

Heartbreaker (B. Gibb, R. Gibb, M. Gibb) – 4:16
It Makes No Difference (B. Gibb, A. Galuten) – 4:26
Yours (B. Gibb, R. Gibb, M. Gibb) – 4:58
Take the Short Way Home (B. Gibb, A. Galuten) – 3:47
Misunderstood (B. Gibb, R. Gibb, M. Gibb) – 4:07
All the Love in the World (B. Gibb, R. Gibb, M. Gibb) – 3:25
I Can't See Anything (But You) (B. Gibb, A. Galuten, M. Gibb) – 3:24
Just One More Night (B. Gibb, A. Galuten) – 3:51
You Are My Love (B. Gibb, R. Gibb, M. Gibb) – 3:50
Our Day Will Come (B. Hilliard, M. Garson) – 3:47
Muusikot

George Bitzer – piano, syntetisaattori
Gary Brown – saksofonisoolot
Dennis Bryon – lyömäsoittimet
Steve Gadd – rummut
Albhy Galuten – piano, syntetisaattori, jousien sovitus, jousisektion johto, torvien sovitus
Barry Gibb – akustinen kitara, taustalaulu, jousien sovitus, torvien sovitus
Joe Lala – lyömäsoittimet
Anita Lopez – lyömäsoittimet
George "Chocolate" Perry – basso
Tim Renwick – sähkökitara
Richard Tee – piano
George Terry – sähkökitara ("Heartbreaker")
Daniel Ben Zebulon – lyömäsoittimet
Boneroo Horns:
Dan Bonsanti
Neal Bonsanti
Ken Faulk
Peter Graves (johtaja)
Brett Murphey
Whit Sidener
Jousiryhmän sopimuksesta on vastannut Gene Orloff.
Tuotantotiedot

Tuottajat: Barry Gibb, Karl Richardson, Albhy Galuten
Äänityspaikka: Middle Ear Studio, Miami
Jousten äänityspaikka: Mediasound Studios, New York
Masterointi: Criteria Studios, Miami
Äänittäjä: Karl Richardson
Äänittäjän apulaiset:
Dale Peterson, Neal Kent, Sam Taylor-Porter (Middle Ear)
Andy Hoffman, Nicky Kalliongis (Mediasound)
Mike Fuller (Criteria)
Äänityslaitteistoon on kuulunut MCI'n JH-556-konsoli ja kaksi JH-24/24 nauhakonetta sekä JH-45 Synchonizersit.
Projektin koordinointi:
Dick Ashby, Tom Kennedy (Middle Ear)
Robyn Frye-Kove, Holly Ferguson (Arista)
Marie Byars (Dionne Warwick)
Valokuvaaja: Garry Gross
Make-up: Gui Vrabl
Hiukset: Clifford Peterson
Warwicken puku etukannen kuvassa: Fabrice
Warwicken puku takakannen kuvassa: Michaele Vollbracht
Korut: Dionne
Art Direction: Donn Davenport
Euroopassa kannen painatuksen on tehnyt Länsi-Saksan Güterslohissa Mohndruck Graphische Retriebe GmbH (Sonopress). Takannen kuvassa Dionne Warwick poseeraa mustan kissan kanssa.
Arvioita

Blues News -lehdessä albumi on luokiteltu mustan artistin laulamaksi massaviihteeksi ja sitä on verrattu Jimmy Ruffinin albumiin Sunrise, jonka teossa Gibbin veljekset ovat myös olleet mukana. Albumia pidetään kuitenkin laulullisesti ja sävellyksiltään pitkään aikaan lähempänä Warwickin 1960-luvun parhaita aikoja. Laulajan omaa panosta albumilla pidetään esim. tuottajia tärkeämpänä. Neljä plussaa saaneen levyn parhaina kappaleina on mainittu "Just One More Night", "I Can't See Anything But You", "All the Love in the World" ja "Heartbreaker". Samassa lehdessä (s. 25) julkaistussa, Lontoossa ilmestyvän Blues & Soul –lehden listassa Top American Soul Albums Heartbreaker (Arista 9609) on ehtinyt pudota sijalle 52 edellisen ollessa 47 eikä Top 75 -singlelistalla ole enää noteerauksia.
Heinrich Melchior Mühlenberg

Heinrich Melchior Mühlenberg
Heinrich Melchior Mühlenberg tai Muhlenberg (1711–1787) oli Saksassa syntynyt, mutta sittemmin Yhdysvalloissa asunut ja toiminut luterilainen pappi ja kirkollinen vaikuttaja. Hän oli yksi amerikkalaisen luterilaisuuden pioneereista.
Mühlenberg syntyi Einbeckissä Saksassa. Yliopisto-opintonsa hän suoritti Göttingenin yliopistossa, ja tuolloin hän koki myös uskonnollisen heräämisensä. Mühlenberg toimi vähän aikaa Hallessa opettajana, ja tuona aikana hänestä tuli harras pietisti ja hän pyrki lähetyssaarnaajaksi Intiaan. Myöhemmin Mühlenberg otti kuitenkin vastaan kutsun lähteä Pennsylvaniaan, Yhdysvaltoihin.
Vuonna 1742 Mühlenberg vietti vähän aikaa Savannahissa Georgiassa ja järkyttyi siellä orjatoiminnasta. Myöhemmin Philadelphiassa toimiessaan Mühlenberg kastoi afrikkalaistaustaisia orjia ja kieltäytyi itse ottamasta orjia, joita hänelle tarjottiin. Mühlenberg ei kuitenkaan ajanut orjuuden lopettamista.
25. marraskuuta 1742 Mühlenberg saapui Philadelphiaan täyttämään tehtäväänsä. Aluksi hän toimi lähinnä kiertävien saarnaajien parissa, erityisesti Count Nikolaus von Zinzendorfin kanssa. Mühlenbergin saapuessa Yhdysvaltoihin vuonna 1742 ensimmäisen suuren herätyksen liikehdintä oli huipussaan. Huhtikuussa 1745 Mühlenberg avioitui Anna Maria Weiserin kanssa, josta tuli Mühlenbergin työtoveri.
Mühlenberg näki kirkon Yhdysvalloissa ikään kuin kasvatettavana asiana (ecclesia plantanda). Hän uskoi myös, että kirkosta täytyi tulla Yhdysvalloissa omanlaisensa yhdysvaltalainen kirkko, eikä vain suora kopio eurooppalaisesta luterilaisesta kirkosta. Mühlenberg kokosi erillään olleita ihmisiä yhteen seurakunniksi, ja hänellä oli hyvä maine vastata rakentavasti vaikeisiin tilanteisiin. Niinpä Mühlenberg päätyi toimimaan ikään kuin Uuden maailman piispana, joka selvitteli pappien ja seurakuntien välisiä ja sisäisiä kiistoja ja erimielisyyksiä. Lopulta Mühlenberg johti 80 seurakuntaa ja palveli kirkoissa Pennsylvaniassa, New Yorkissa ja New Jerseyssä. Mühlenbergin merkittävin saavutus oli kirkolliskokousjärjestelmän luominen vuonna 1748.
Pappina Mühlenberg kunnioitti moninaisuutta ja valitsi osia erilaisista luterilaisista liturgioista. Mühlenberg valmisteli liturgiansa yhteistyössä kahden muun saksalaisen papin, Peter Brunnholtzin ja John Frederick Handschuhin, kanssa. Mühlenberg piti myös yllä ekumeenista toimintatapaa, ja hän toimittikin kirkollisia tehtäviä ruotsalaisten luterilaisten, reformoitujen, anglikaanien sekä presbyteerien parissa. Itse asiassa Mühlenberg piti ensimmäisen kirkollisen toimituksensa Pohjois-Amerikassa presbyteereille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heinrich Melchior Mühlenberg Wikimedia Commonsissa
Hepojärvi (Padasjoki)

| Hepojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Padasjoki
Koordinaatit:  61°18′31″N, 25°14′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.221.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130,7 m  
Pituus:  700 m  
Leveys:  210 m  
Rantaviiva:  1,656 km  
Pinta-ala:  7,787 ha  
Saaria:  1 
 fiHepojärvi 
Hepojärvi  on Päijät-Hämeessä Padasjoella Nyystölän kylän lähellä sijaitseva järvi.