stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Härjänoja
Historia > 1900-luku

Suomen sisällissodassa sai surmansa punaisten puolella kahdeksan härjänojalaista. Rauhan palattua alkoi vuokra-alueiden lunastaminen, jonka tuloksena aiemmista torpista ja mäkituvista muodostettiin itsenäisiä tiloja, samalla kun uusia tiloja muodostui myös muuten. Näitä 1900-luvun alkuvuosikymmeninä muodostuneita, pääasiassa pienehköjä tiloja on Härjänojalla sekä kylän vanhojen kotitilusten ympäristössä nykyisten Salkolantien, Hämihuhdantien ja Kilontien varsilla, että kylän kantatalojen metsälohkoilla Hämihuhdantien loppupäässä. Härjänojan, Härjänlahden ja Keltiäisten kylien rajalle tästä uudemmasta asutuksesta on muodostunut paikallisesti leikillisesti "Hansun kaupungiksi" nimitetty Keltiäisten kylän keskustaajama.
Myös kauppatoiminta vakiintui 1900-luvun aikana. Vuodesta 1903 1930-luvulle kylällä piti kauppaa Frans Oskari Vallenius (myöh. Valtimo) Sarven vanhalla tontilla Ylöskylässä sijaitsevassa rakennuksessa. Hansuun, Keltiäisten kylän keskustaajamaan Keltiäisten ja Härjänojan kylien rajalle, oli vuonna 1918 perustettu Keltiäisten kylän alueelle Someron osuuskaupan myymälä, joka vuonna 1928 siirtyi uuteen kiinteistöön Härjänojan kylän puolella rajaa ja jatkoi siellä toimintaansa. Sähkölaitos Somerniemelle perustettiin vuonna 1928, ja vuonna 1945 sähköistämättöminä osina kuntaa mainittiin enää Härjänojan metsäkulma, Palikaisten Myllylä, Salkola, Suojoki ja Mäyrämäki.
Talvi- ja jatkosodassa kuoli kymmenen härjänojalaista. Maanhankintalain toimeenpanon yhteydessä sodan jälkeen, jolloin ensisijaisina maanluovuttajina olivat muusta kuin maataloudesta toimeentulonsa saavat maanomistajat, Härjänojan tilat eivät joutuneet luovuttamaan maata, koska luovuttavia tiloja oli Somerniemen muissa kylissä runsaasti. Vapaaehtoisilla kaupoilla myytiin kuitenkin siirtoväkeen kuuluville kylästä kaksi tilaa, joiden pinta-alat olivat 19 ja 15 hehtaaria.
Sotien jälkeen taloustoiminta vilkastui. Merkkinä tästä Tanjaksen kulmalla oli 1940–50-lukujen vaihteessa pieni kauppaliike, jonka asiakkaina olivat lähinnä Heinjärven alueella työskentelevät metsurit. Tänne muodostettiin vuonna 1951 Somerolle asutetulle luovutetun karjalan siirtoväelle asutusyhteismetsänä Someron yhteismetsä, joka sai maita myös Pusulan ja Lopen metsäisiltä alueilta.
Yhteiskunnan rakennemuutos alkoi näkyä 1960-luvun jälkeen ja näin muun muassa Someron osuuskaupan Keltiäisen myymälä Hansussa lopetti toimintansa vuonna 1977. Samoina vuosikymmeninä alettiin etenkin järvien rannoilta erottaa kesämökkitontteja. Näitä on paljon varsinkin suurimpien järvien Arimaan ja Heinjärven ympäristössä mutta yhä enemmän myös pienemmillä järvillä. Samalla myös entistä useampi entisistä pienistä maanviljelystiloista on siirtynyt kesäasuntokäyttöön tai jäänyt tyhjilleen.
Liikenne

Kylään päästään Somerniemen kirkolta ja Helsingintieltä (Seututie 280) alkavalta ja Valtatie 2:lle Somerniemen Salkolassa johtavalta Salkolantieltä, joka on Liikenneviraston ylläpitämä paikallistietasoinen yhdystie. Siitä erkanee Kivijärventielle Pusulassa päättyvä sorapäällysteinen yksityistie Hämeenhuhdantie (Someron murteessa esiintyvä ja Helvi Hämäläisen käyttämä muoto nimestä on Hämihuhta), josta edelleen on yhteys Kärköläntielle (yhdystie 1280) Pusulassa. Kylän pohjoisosassa Kaupinkulmalla Salkolantieltä Kärköläntielle Pusulaan johtaa sorapäällysteinen yksityistie Kaupinkulmantie ja Salkolantieltä Valtatielle 2 Pusulassa johtaa Salkolanjärven itäpuolitse sorapäällysteinen yksityistie Vedenpuutontie. Kaupinkulman- ja Hämihuhdanteitä yhdistää Pusulan rajalta Heinhoville johtava sorapäällysteinen yksityistie Kovelontie, ja kylän keskustasta Hämihuhdantien alusta Arimajärven rantaan johtaa sorapäällysteinen yksityistie Kilontie. Postitoimipaikkana koko kylässä on Somerniemi (postinumero 31470), paitsi Kaupinkulmalla Kaupinkulmantien loppupäässä Pusula (postinumero 03850).
Väestö

Suhteessa Someron keskustaajamaan ja läheisiin kaupunkiseutuihin Härjänoja, kuten koko Somerniemi, on syrjäistä maaseutua, eikä se ole osa yli 40 asukkaan yhtenäistä kyläaluetta muuten kuin Keltiäisten keskustaajamaan rajautuvilta vähäisiltä osiltaan. Härjänojan kylän väkiluku vuonna 2011 oli 38, mikä teki siitä Someron kylistä 37. suurimman ja entisen Somerniemen kylistä yhdeksänneksi suurimman yhdessä Vesanojan kanssa. Kesäasutusta kylässä on runsaasti.
Palvelut

Härjänojalla ei ole koskaan ollut omaa koulua, vaan koulua käytiin vuodesta 1881 vuoteen 1991 naapurikylässä Keltiäisissä, jonka koulupiiriin kuuluivat on myös viereiset Vesanojan ja Härjänlahden kylät, ja Härjänojan pohjoiselta metsäkulmalta vuosina 1924–1964 myös Salkolassa. Salkolan koulun lakattua vuonna 1964 ja Keltiäisten koulun loputtua vuonna 1991 kouluun on kuljettu koko kylästä ensin Keltiäisiin ja sitten Oinasjärvelle. Lähin kauppa, ainoa Someron jäljellä oleva kyläkauppa, on Keltiäisissä noin kilometrin päässä. Kylän pohjoisosassa Heinjärven rannalla on Someron yhteismetsän omistama Heinhovi, jota käytetään pienimuotoisena kokoontumistilana ja metsästysseura Heinhovin eräveikkojen keskuspaikkana.
Rakennettu ympäristö

Vuonna 1990 kylän vanhoista kantataloista oli ennen vuotta 1940 rakennettuja asuinrakennuksia Turun maakuntamuseon selvityksen mukaan Karpilla, Kilolla, Sarvella ja Sirrolla. Näistä Karpin rakennukset siirrettiin nykyiselle paikalleen kyläkeskuksesta 1920-luvulla ja Kilon vuonna 1914, kummatkin siellä sijainneiden vanhojen rakennusten hirsistä. Sarven rakennukset on siirretty nykyiselle paikalleen jo 1880-luvulla, ja talouskeskus on paikallishistoriallisesti merkittävä. Sirron nykyinen päärakennus on rakennettu vuonna 1933. Isossajaossa muodostuneista uudistaloista ennen vuotta 1940 rakennettu asuinrakennus oli vuonna 1990 ainakin Valkamalla; se oli rakennettu 1930-luvulla.
Jäljellä olevia entisiä torppia tai vanhoja lohkotiloja, joissa oli vuotta 1940 edeltäviä rakennuksia, olivat vuonna 1990 kylän rintamailla Syrjälä (lohkottu Sirrosta peinnönjaossa, asuinrakennus vuodelta 1939), Valtimo (rakennettu alkujaan Sarven vaarintuvaksi 1800-luvun puolivälissä, toiminut sitten kauppana) ja Mäenpää (entinen Sarven torppa, asuinrakennus 1800-luvun lopulta). Kauempana vanhojen kantatalojen metsälohkoilla sijaitsivat Kalliomäki (asuinrakennus 1880-luvulta), Lautalato (entinen Sarven torppa, asuinrakennus vuodelta 1934), Mylläri (tuvan vanhin osa 1800-luvun lopulta), Mäkilato (entinen Kilon torppa, asinrakennus todennäköisesti vuodelta 1858) ja Vanhalahti (entinen Kilon torppa, asuinrakennus 1930-luvulta). Isossajaossa muodostettujen uudistalojen torpista olivat jäljellä Korkiala (asuinrakennus 1900-luvun alusta) ja Tölmälä (asuinrakennus 1800-luvun lopusta). Vanha asuinrakennus oli näiden lisäksi myös ainakin Kaapolassa, joka oli entinen Uron torppa.
Asutusmaantieteellisesti poikkeuksellinen on Tammelan ylänköseudulla havaittava savolaistyyppinen mäkiasutus. Tällaista mäkiasutusta ovat Härjänojan Kaupinkulmalla sekä isossajaossa muodostetut uudistalot kuten Yli- ja Ali-Kauppi, Valkama ja Vahalammi, että niiden torpat, kuten Tölmälä ja Korkiala, jotka kaikki sijaitsevat yli 140 metrin korkeuteen yltävien supra-akvaattisten kohoumien rinteillä tai lailla. Samanlaista sekä sijainniltaan että syntyhistorialtaan on myös viereisen Pusulan Kärkölän asutus.
Yhteisöjä

Kylässä toimivia yhteisöjä ovat Härjänojan kalastuskunta ja metsästysseura Heinhovin eräveikot, ja merkittävä toimija on myös kylän pohjoisosassa, Heinjärven ympärillä metsämaita omistava Someron yhteismetsä. Kalastuskunnan suurin vesialue on Heinjärvi ja lähinnä suurin Härjänojan kylään kuuluva osa Arimaajärvestä. Heinhovin eräveikkojen jäseninä on vain Härjänojan kylän pohjoisosassa maita omistavan Someron yhteismetsän osakkaita, ja seuralla on metsästysmaita myös Nummi-Pusulassa ja Lopella. Osakkaina yhteismetsässä ovat Karjalan siirtoväelle muodostettujen tilojen omistajat eri puolilta Someroa. Kylään liittyy myös Somerniemeä kotipaikkanaan pitävä Matti Matinpoika Sarven sukuseura. Muutoin härjänojalaiset ovat toimineet Somerniemellä toimivissa yhdistyksissä, ja kylällä järjestettyjen suurempien tapahtumien järjestelyihin on osallistunut myös naapurikylän Keltiäisten kylätoimikunta.
Tunnettuja härjänojalaisia

Härjänojalla asui ja työskenteli eri aikoina 1930-luvulta 1960-luvulle kirjailija Helvi Hämäläinen (1907–1998), jonka äidinpuoleinen suku oli Somerniemeltä. Hän kuvasi sekä runoissaan että romaaneissaan kylää, sen luontoa ja ihmisiä ja nimitti Härjänojaa "runokyläkseen". Tunnettu Härjänojan kesäasukas on kalabiologi ja tietokirjailija Lauri Koli, joka on toiminut pitkään muun muassa Härjänojan kalastuskunnassa ja Someron vesiensuojeluyhdistyksessä. Tunnettuihin syntyperäisiin härjänojalaisiin kuuluu Härjänojan Vahalammilla syntynyt, Nurmijärven Rajamäellä biologian ja maantieteen lehtorina työskennellyt biologi ja opettaja Tauno Toivonen (1932–2003), joka ansioitui etenkin Somerniemen ja Lounais-Hämeen kasviston tutkijana ja julkaisi yhdessä Hilkka Ritalan kanssa vuonna 1955 teoksen Somerniemen pitäjän kasvisto. Härjänojan Kaupinkulmalla harjoitti 1970-luvun alussa luonnonmukaista maataloutta muotokuvistaan tunnettu taidemaalari Ingrid Söderström (1898–1974).
Helvi Hämäläinen ja Härjänoja > Tie Härjänojalle

Haminassa syntyneen, pääosan elämästään Helsingissä asuneen kirjailija Helvi Hämäläisen äidinpuoleinen suku oli Somerniemeltä. Hänen äitinsä Ida Hämäläisen (o.s. Mikkelsson, 1880–1951) isä Mikko Mikkelsson (1847–1894) oli ollut Palikaisten kartanon puuseppä. Ensimmäisen kesänsä Somerniemellä Helvi Hämäläinen vietti äitinsä ja sisarustensa kanssa vuonna 1919 Palikaisissa enonsa Oskari Kortteen luona, ja kesät 1921–1922 Ida Hämäläinen lapsineen asui Pusulan Arimaalla sisarensa Sandra Alénin luona. Arimaalle Helvi Hämäläinen palasi vielä kesiksi 1935 ja 1936 ja kirjoitti siellä romaaninsa Katuojan vettä, runonäytelmät Aaverakastaja ja Kuunsokea sekä luonnosteli romaania Tyhjä syli.
Vuodesta 1939 Hämäläinen työskenteli etenkin kesäisin Somerniemen Härjänojalla ja asui ensin äitinsä ja poikansa Jussi Haapmanin (1932–1985) kanssa serkkunsa Lempi Kreanderin luona. Täällä syntyi muun muassa Hämäläisen pääteos, sivistyneistökuvaus Säädyllinen murhenäytelmä. Vuonna 1941 kirjailija osti kylästä purettavan rakennuksen, josta sai oman mökin. Siellä hän kirjoitti muun muassa romaanit Velvoitus, Hansikas, Kylä vaeltaa, Pouta, Ketunkivi ja Tuhopolttaja, runokokoelmat Lapsellinen maa, Voikukkapyhimykset ja Pilvipuku sekä runonäytelmät Viheriä poika ja Pilvi. 1960-luvulla Hämäläinen oleskeli myös siskonsa Taimi Lohmanin luona Härjänojan Mikkolassa, ja 1970-luvulla hänen poikansa ja miniänsä rakensivat lähelle uuden mökin, jonka nimeksi tuli Ketunkivi. Siellä vietettiin muun muassa Helvi Hämäläisen 80-vuotispäiviä vuonna 1987 sekä lukuisia muita juhlia.
Helvi Hämäläinen ja Härjänoja > Runot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Olen kylän runoilija. Minä kerään heinää, minäkin olen kerännyt heinää ruskeaksi palaneelta nummelta, kerään heinää unen suurisilmäiselle karjalle, jota ruokin, runoilija kerää heinää tuonen tytön lailla unta varten, unen karjan syödä kultaheinää. | ” |
–  Helvi Hämäläinen 1957
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Onko nummella kulkenut sininen lammas, onko viheriävillainen lammas nummella ollut, onko punavillaisia lampaita ja keltaisia nummella kun näin sinistä näin vihreätä ja keltaista villaa ovat kylän naiset saaneet villatakkeihinsa. Kuin mustikoita, vihreitä lehtiä, punaisia kukkia, onko lammas kasvanut värikästä villaa. | ” |
–  Helvi Hämäläinen 1958
Härjänojan ja Somerniemen luonto ja ihmiset ovat läsnä sekä Hämäläisen runoissa että romaanien maaseutukuvauksissa. Muistelmissaan vuonna 1993 Hämäläinen kertoo, miten "Härjänojan kylä suorastaan tulvi runon aiheita. Asuin keskellä runoa ja tunsin olevani kylän runoilija: toiset tekivät kylässä muut työt, minä runoilijan työt." Tästä kertoo runo "Härjänojankylässä" kokoelmassa Surmayöt (1957), jossa kyläläisten niittäessä heinää niityillä runoilija kerää heinää ruskeaksi palaneelta nummelta unen suurisilmäiselle karjalle. Kokoelmissa Surmayöt (1957) ja Punainen surupuku (1958) rakastettu kylä muuttuu kuitenkin myrkytetyksi viitaksi, ja myös kylän autioitumista kuvataan useissa runoissa. Runossa "Kuolema nummella" kokoelmasta Sukupolveni unta (1987) kylän nummilla soittaa enää vain kuolema, ei enää ohikulkijana vaan kylän ainoana asukkaana.
Helvi Hämäläinen ja Härjänoja > Romaanit

Ensimmäisiä Hämäläisen proosateoksia, joissa esiintyy somerniemeläisiä aiheita, on pienoisromaani Kylä palaa (1938). Aiheen romaaniin kirjailija sai, kun hänen tätinsä Sandra Alén oli kertonut hänelle vuonna 1898 tapahtuneesta Somerniemen Jakkulan kylän palosta. Sittemmin romaanin Hansikas (1943) maaseutukuvauksilla ja romaanin Kylä vaeltaa (1944) eräillä henkilöhahmoilla ja tapahtumilla oli härjänojalaisia esikuvia. Tapahtumiltaan ja ympäristöltään kokonaan Härjänojan kylään sijoitettuja ja siellä kirjoitettuja ovat kirjailijan itsensä mukaan pienoisromaanit Pouta (1946) ja Ketunkivi (1948), ja todellisiin tapahtumiin perustuivat kirjailijan mukaan myös pienoisromaanit Tuhopolttaja (1949) ja Karkuri (1961). Näistä varsinkin kaksi viimeistä johtivat kirjailijan kokemaan vieroksuntaan kyläyhteisössä samaan tapaan kuin Säädyllisen murhenäytelmän henkilöhahmojen tunnistettavat esikuvat aiemmin suhteessa sivistyneistöpiireihin. Tästä hän kirjoitti runossaan "Myrkytetty viitta". Vuonna 1993 Hämäläinen kuvasi suhdettaan kylään sanomalla, että "koko kyläni on noussut taivaaseen". Vuonna 1998 ilmestyi vielä postuumina Ketunkiven sisarteos Kylänruusut, joka poikkeaa muista Hämäläisen kyläromaaneista siinä, että kylän nimeksi ilmoitetaan Härjänoja, vaikka itse tarina onkin unenomainen.
Helvi Hämäläinen ja Härjänoja > Muistaminen

Nykyään Helvi Hämäläisen merkitys on Somerolla ja Somerniemellä yleisesti tunnustettu. Runonäytelmä Viheriä poika (1946) sai kantaesityksensä Somerolla vuonna 1996 osana Someron lukion ilmaisutaidon ryhmän kesänäytelmäkurssia. Helvi Hämäläisen pojan Jussi Haapmanin lanko, kirjallisuudentutkija Esko Rahikainen on kirjoittanut Helvi Hämäläisen suvusta ja vaiheista Härjänojalla kirjat Tie Härjänojaan. Muistiinpanoja kirjailija Helvi Hämäläisen suvun taipaleelta (1987) ja Kylä, kirjailija ja talonemäntä. Muistoja ja muistiinpanoja Helvi Hämäläisestä, Salme Sirrosta ja Somerniemen Härjänojan kylästä (2003), joka ilmestyi Somerniemi-seuran julkaisuna. Vuonna 2003 Somerniemi-seura ja Amanita Oy järjestivät Somerniemellä Helvi Hämäläinen -päivän kirjailijan muiston vaalimiseksi. Kuulijoita paikalla oli yli 400. Esko Rahikaisen kirjoittama esittely Helvi Hämäläisestä Somerniemellä on julkaistu Someron kaupunginkirjaston verkkosivulla.
Härjänoja 2000-luvulla

Kirjailija Helvi Hämäläisen lähipiiriin kuulunut kirjastonhoitaja Esko Rahikainen kuvailee 2000-luvun Härjänojaa vuonna 2003 ilmestyneessä kirjassaan Kylä, kirjailija ja talonemäntä. Havaintona oli, että monet kylän vanhoista pientiloista, "paikoista" niin kuin Helvi Hämäläinen pientiloja paikallisessa kielenkäytössä muisti nimitetyn, olivat tyhjillään, ja joidenkin rakennuksista osa oli jo romahtamassa. Tämä oli vuonna 2003 tilanne muun muassa Kaapolassa, jonka kauniisti harmaantuneessa pihapiirissä kirjailijan sukulaiset olivat viettäneet kesäjuhlia. Myös monet entiset pienet pellot olivat kasvaneet umpeen. Kylän kantataloissa oli kuitenkin vielä pysyvä asutus, ja monet tiloista säilyivät myös kesäasuntokäytössä. Osa pelloista oli vuokrattu kylän ulkopuolelle, ja töissä saatettiin käydä Somerolla tai jopa Helsingissä. Lehmiä oli enää vain Kaupinkulman Yli-Kaupilla. Myös uusia kesäasuntoja rakennettiin, rantojen täytyttyä nyt myös jo rannattomille metsätonteille, ja vireyttä paikkakunnalle toivat myös lähellä sijaitsevat Ämyrin tanssilava ja Somerniemen kesätori.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Schroderus, Lars: Kansallisarkisto, Maanmittaushallitus, Maakirjakartat. Somerniemi, Härjänoja bb1a: 152.   1647.  Kartta Jyväskylän yliopiston julkaisuarkistossa (jpg) (viitattu 16.11.2009)
Forsell, Lars: Kansallisarkisto, Maanmittaushallitus, Uudistusarkisto. Somerniemi, Härjänoja h70: 6/1.   1695.  Kartta Jyväskylän yliopiston julkaisuarkistossa (jpg) (viitattu 16.11.2009)
Höijer, Peter: Kansallisarkisto, Maanmittaushallitus, Uudistusarkisto. Somerniemi, Härjänoja h70: 6/2.   1731.  Kartta Jyväskylän yliopiston julkaisuarkistossa (jpg) (viitattu 16.11.2009)
Kansallisarkisto, Maanmittaushallituksen historiallinen kartta-arkisto, Senaatinkartasto 1:21 000. X:24.   1874.  Kartta Kansallisarkiston digitaaliarkistossa (jpg) (viitattu 16.11.2009)
Kansallisarkisto, Maanmittaushallituksen historiallinen kartta-arkisto, Senaatinkartasto 1:21 000. XI:24.   1874.  Kartta Kansallisarkiston digitaaliarkistossa (jpg) (viitattu 16.11.2009)
| n k Somero |
| --- | --- |
Taajamat:  Someron keskustaajama 
Rekisterikyliä Somerolla:  Harju  Hirsjärvi  Häntälä  Härkälä  Ihamäki  Jaatila  Joensuu  Jurvala  Kerkola  Kimala  Kivisoja  Kultela  Kärilä  Lahti  Lammi  Lautela  Ollila  Pajula  Paltta  Pappila  Pitkäjärvi  Pusula  Pyöli  Rautela  Ruunala  Ryhtä  Saarentaka  Sillanpää  Sylvänä  Syvänoja  Talvisilta  Terttilä  Viluksela  Ylenjoki 
Kulmakuntia Somerolla:  Isoniittu  Kauraketo  Koisthuhta  Laitiainen  Lehtimäenkulma  Palojoki  Uusi-Kaskisto 
Rekisterikyliä Somerniemellä:  Härjänlahti  Härjänoja  Jakkula  Kaskisto  Keltiäinen  Kopila  Mäyrämäki  Oinasjärvi  Palikainen  Salkola  Suojoki  Vesanoja  Viuvala 
Härjänojan suurin järvi on itäpäästään syvä ja karu, länsipäästään matala ja rehevä Arimaa.
Kylä on saanut nimensä sen halki virtaavan, Somerniemen Painiojärveen laskevan  samannimisen ojan mukaan.
Härjänojan Uuttakylää. Vainioiden halki virtaa Härjänoja.
Iltapäivän aurinkoa Härjänojalla elokuussa 2009.
Vice – vallan oikeat kasvot

| Vice – vallan oikeat kasvot> Vice |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Adam McKay
Käsikirjoittaja:  Adam McKay
Tuottaja:   Brad Pitt  Dede Gardner  Jeremy Kleiner  Megan Ellison  Kevin Messick  Will Ferrell  Adam McKay 
Säveltäjä:  Nicholas Britell
Kuvaaja:  Greig Fraser
Leikkaaja:  Hank Corwin
Pääosat:   Christian Bale  Amy Adams  Steve Carell  Sam Rockwell  Alison Pill  Jesse Plemons 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Gary Sanchez Productions  Plan B Entertainment 
Levittäjä:  Annapurna Pictures
Ensi-ilta:   2018-12-2525. joulukuuta 2018 (Yhdysvallat)  2019-02-2222. helmikuuta 2019 (Suomi)  
Kesto:  132 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vice – vallan oikeat kasvot on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut elämäkerrallinen draamakomediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Adam McKay. Se kertoo Yhdysvaltain entisestä varapresidentistä Dick Cheneystä. Cheneyn roolia esittää Christian Bale ja muissa päärooleissa esiintyvät Amy Adams, Steve Carell, Sam Rockwell, Alison Pill ja Jesse Plemons.
Vice sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 25. joulukuuta 2018. Elokuvan ensi-ilta Suomessa oli 22. helmikuuta 2019.
Elokuva sai kahdeksan Oscar-ehdokkuutta vuoden 2019 gaalassa muun muassa parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, miespääosasta (Bale), naissivuosasta (Adams), miessivuosasta (Rockwell) ja alkuperäisestä käsikirjoituksesta.
Christian Bale palkittiin Dick Cheneyn roolistaan parhaan musikaali- tai komediaelokuvan miespääosan Golden Globella.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Christian Bale  | … |  Dick Cheney   |
|  Amy Adams  | … |  Lynne Cheney   |
|  Steve Carell  | … |  Donald Rumsfeld   |
|  Sam Rockwell  | … |  George W. Bush   |
|  Tyler Perry  | … |  Colin Powell   |
|  Alison Pill  | … |  Mary Cheney   |
|  Jesse Plemons  | … |  Kurt (kertoja)   |
|  Eddie Marsan  | … |  Paul Wolfowitz   |
|  Justin Kirk  | … |  Scooter Libby   |
|  Don McManus  | … |  David Addington   |
|  Stephen Adly Guirgis  | … |  George Tenet   |
|  Lisa Gay Hamilton  | … |  Condoleezza Rice   |
|  Lily Rabe  | … |  Liz Cheney   |
|  Shea Whigham  | … |  Wayne Vincent (Cheneyn appi)   |
|  Kirk Bovill  | … |  Henry Kissinger   |
|  Bill Camp  | … |  Gerald Ford   |
|  John Hillner  | … |  George H. W. Bush   |
|  Joseph Beck  | … |  Karl Rove   |
|  Alfred Molina  | … |  tarjoilija   |
Aiheesta muualla

Vice – vallan oikeat kasvot Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Victoria (peruna)

| Victoria>  |
| --- | --- |
Alkuperämaa:  Alankomaat 1990
Risteytys:  Agria × ROPJ 861
Kasvinjalostaja:  HZPC
Ylläpito
Lajikkeen ylläpitäjä:  HZPC 2001
Victoria on alankomaalainen varhaisperunalajike, joka perustuu Agrian ja ROPJ 861:n risteytykseen. Se kuuluu Suomen suosituimpiin perunalajikkeisiin.
Victorian tärkkelyspitoisuus on 14,9 prosenttia. Se luokitellaan ominaisuuksiltaan yleisperunaksi.
Aiheesta muualla

Pohjoisen Kantaperuna: Victoria (Arkistoitu – Internet Archive)
Agrimarket: Victoria (Arkistoitu – Internet Archive)
The European Cultivated Potato Database: Victoria
näytä
keskustele
Suomen perunalajikkeet()
Adora 1996/? |
Amazone 1993/1981 |
Annabelle (uusi) |
Appell |
Arielle (uusi) |
Asterix (myös Ruotsi) |
Barima † |
Bellona |
Bintje 1976/1910 (myös Ruotsi) |
Blue Congo |
Columbo  |
Ditta |
Fado 2015 |
Fambo |
Felsina (myös Ruotsi) |
Fontane |
Gloria 1996/1990 |
Hankkijan Tanu 1981/1981|
Hankkijan Timo 1977/1977|
Hankkijan Tomppa |
Hertha † 1987/1979 |
Idole 1995/1988 |
Jazzy 2015 |
Jussi 2015 |
Kardal 1994/1988 |
Kulta 1997/1997 |
Lady Amarilla 2015 |
Lady Britta 2015 |
Lady Cristi |
Lady Claire |
Lady Felicia o |
Lady Rosetta (myös Ruotsi) |
Lady Sara 2015 |
Matilda 1989/1985 (myös Ruotsi) |
Melody 2015 |
Musica 2015 |
Nicola 1994/1973 (myös Ruotsi) |
Ostara 1977-1994 ja 1996/1962 |
Olympia |
Pito 1976/1964 |
Posmo 1986/1978 |
Puikula 1985/maatiaisperuna |
Record † 1976/1932 |
Redstar |
Rikea |
Rocket † 1996|
Rosamunda 1986/1974 (myös Ruotsi) |
Sabina 1979/1976 (myös Ruotsi) |
Saline (uusi)  |
Satu 1996/1996 |
Saturna 1977/1964 |
Seresta |
Sieglinde (Siikli) 1976/1935 |
Sini 1977/1977 |
Solana |
Suvi 1977/1977   |
Swift (tuontiperuna)   |
Timate |
Ukama 1995/1976 (myös Ruotsi) |
Ute 1993/1982  |
Van Gogh 1993/1987 (myös Ruotsi)  |
Velox |
Venla |
Victoria |
Vital † 1996/?
Mika Malinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 30. syyskuuta 1964 (ikä 60)
Syntymäpaikka: Lahti, Suomi
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 181 cm
Lempinimi: Nötte
Junioriseurat
1975–1981: Kuusysi
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1980–1981 | Kuusysi | 6 | (0) |
| 1982–1983 | Reipas | 52 | (0) |
| 1984–1991 | Ilves | 158 | (0) |
| 1992 | PP-70 | 18 | (1) |
| 1993 | TPV | 12 | (0) |
| 1993–1996 | PP-70 | 47 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 293 | (1) |
Maajoukkue
| 1980 | Suomi U15 | 1 | (0) |
| 1980–1981 | Suomi U16 | 10 | (0) |
| 1980–1982 | Suomi U17 | 24 | (0) |
| 1981–1983 | Suomi U18 | 15 | (0) |
Valmennusura
1997: PP-70
1998: PP-70 (apuv.)
1999–2000: TamU (mv-v.)
2001–2005: TamU (apuv.)
2006–2010: Ilves (valmennuspäällikkö)
2009: TamU (mv-v.)
2011: Ilves (B-jun.)
2012–2014: Ilves
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Mika Malinen (s. 30. syyskuuta 1964 Lahti) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapallomaalivahti.
Malinen on FC Kuusysin kasvatti. Hän pelasi Kuusysissä aina 17-vuotiaaksi asti, jolloin hän siirtyi Lahden Reippaan riveihin kaudeksi 1982. Malinen pelasi Lahden Reippaassa kaksi kautta ja siirtyi Tampereen Ilvekseen Reippaan pudottua I divisioonaan. Malinen pääsi heti Ilveksessä torjuntatöihin vuoden 1984 Euroopan Cupin otteluissa italialaista Juventusta vastaan. Samana vuonna hän oli voittamassa Ilveksessä SM-pronssia ja vuotta myöhemmin SM-hopeaa. Hopeakaudella Malinen rikkoi Ismo Korhosen nollaputken pelaten kuusi peräkkäistä nollapeliä.
Pelaajauransa jälkeen Malinen on toiminut Tampere Unitedissa maalivahtivalmentajana 1999–2000 ja 2009 ja apuvalmentajana 2001–2005, Ilveksessä valmennuspäällikkönä 2006–2010 sekä B-juniorien valmentajana 2011. Tämän jälkeen samana syksynä Malisen ilmoitettiin siirtyvän Valeri Popovitšin seuraajaksi Ilveksen päävalmentajaksi. Hän nosti seuran kaudella 2012 Kakkosesta Ykköseen. Ilves ei käyttänyt Malisen optiota kauden 2014 jälkeen.
Saavutukset pelaajana

SM-hopea 1985
SM-pronssi 1984
Suomen Cup 1990