stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vidya Balan

| Vidya Balan |
| --- | --- |
 Vidya Balan vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. tammikuuta 1979 (ikä 45) Bombay, Maharashtra, Intia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Siddharth Roy Kapur (vih. 2012)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2003–
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Vidya Balan (s. 1. tammikuuta 1979 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan edelläkävijänä naiskuvan muuttamisessa hindinkielisissä elokuvissa. Vidya on voittanut monia palkintoja, mukaan lukien National Film Awards -palkinnon parhaasta naispääosasta ja seitsemän Filmfare Awards -palkintoa, joista neljä parhaasta naispääosasta. Intian hallitus myönsi hänelle Padma Shri -palkinnon vuonna 2014.
Vidya aloitti uransa esiintymällä musiikkivideoissa, televisio-ohjelmissa ja mainoksissa ennen kuin sai ensimmäisen elokuvaroolinsa bengalinkielisessä elokuvassa Bhalo Theko (2003). Hänen ensimmäinen hindinkielinen elokuvansa oli Parineeta (2005), josta hän voitti parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -palkinnon. Seuraavista elokuvista suuria menestyksiä olivat Lage Raho Munna Bhai (2006) ja Bhool Bhulaiyaa (2007). Hänen roolinsa komedioissa Heyy Babyy (2007) ja Kismat Konnection (2008) saivat negatiivisia arvosteluja.
Vidyan uran menestyksekkäin jakso alkoi vuonna 2009. Hänen roolisuorituksiaan viidessä elokuvassa ylistettiin: draamassa Paa (2009), mustassa komediassa Ishqiya (2010), trillerissä No One Killed Jessica (2011), elämäkerrassa The Dirty Picture (2011) ja trillerissä Kahaani (2012). Hänen seuraavat elokuvansa eivät menestyneet kaupallisesti erityisen hyvin, kunnes hän näytteli radiojuontajaa draamakomediassa Tumhari Sulu (2017) ja tieteilijää draamassa Mission Mangal (2019).
Varhainen elämä

Vidya Balan syntyi hindulaiseen tamiliperheeseen Bombayssa (nykyinen Mumbai) 1. tammikuuta 1979. Vidyan mukaan hänen kotonaan puhuttiin tamilin ja malajalamin sekoitusta, minkä lisäksi hän puhuu sujuvasti hindiä, marathia, englantia ja bengalia. Näyttelijä Priyamani on hänen serkkunsa.
Vidya kasvoi Chemburin esikaupunkialueella Mumbaissa ja kävi St. Anthony Girls’ High Schoolia. Hän valmistui St. Xavier’s Collegesta pääaineenaan sosiologia, minkä jälkeen hän suoritti maisterin tutkinnon Mumbain yliopistossa.
Ura

Epäonnistuttuaan elokuvauran aloittamisessa Etelä-Intiassa Vidya esiintyi kymmenissä televisiomainoksissa sekä musiikkivideoissa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli lopulta Gautam Halderin ohjaama bengalinkielinen draama Bhalo Theko vuonna 2003.
Vidya teki ensiesiintymisensä hindinkielisessä elokuvateollisuudessa Pradeep Sarkarin ohjaamassa draamassa Parineeta vuonna 2005. Hän voitti parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -palkinnon. Seuraavana vuonna hän näytteli Rajkumar Hiranin komediassa Lage Raho Munna Bhai, joka oli suuri kaupallinen menestys. Vuonna 2007 hänen viidestä elokuvastaan kolme menestyi kaupallisesti: Guru, Heyy Babyy ja Bhool Bhulaiyaa. Seuraava vuosi oli Vidyalle melko menestyksetön.
Vuonna 2009 Vidya näytteli 12-vuotiaan progeriaa sairastavan pojan naimatonta äitiä R. Balkin draamakomediassa Paa. Elokuva oli sekä arvostelu- että yleisömenestys, ja sitä pidetään suurena käännekohtana Vidyan uralla. Hän voitti roolisuorituksestaan useita palkintoja, kuten parhaan naispääosan Filmfare Awards- ja Screen Awards -palkinnot. Vidyan menestys jatkui seuraavana vuonna Abhishek Chaubeyn ohjaamalla mustalla komedialla Ishqiya. Vidya sai roolistaan ylistystä kriitikoilta ja voitti parhaan naisnäyttelijän Filmfare Awards -kriitikkopalkinnon.
Vidyan ensimmäinen elokuva vuonna 2011 oli Raj Kumar Guptan trilleri No One Killed Jessica. Hänen roolinsa murhatun Jessican sisarena sai hyvän vastaanoton kriitikoilta. Vidya teki vierasesiintymisen malajalaminkielisessä elokuvassa Urumi. Hänen seuraava elokuvansa oli draama The Dirty Picture, joka perustui aikanaan kohua herättäneen näyttelijän Silk Smithan elämään. Vidya voitti roolistaan Silkinä muun muassa parhaan naispääosan National Film Awards- ja Filmfare Awards -palkinnot.
Seuraavana vuonna Vidya näytteli raskaana olevaa Vidya Bagchia, joka etsii aviomiestään Kalkutasta Sujoy Ghoshin trillerissä Kahaani. Hän herätti huomiota käyttämällä keinotekoista raskausvatsaa myös promotoidessaan elokuvaa. Vidya voitti kolmannen parhaan naispääosan Filmfare Awards -palkintonsa ja neljännen peräkkäisen parhaan naispääosan Screen Awards -palkintonsa.
Julkisuuskuva

Uransa alkuaikoina Vidyan vaihteleva paino ja tyylitaju olivat arvostelun kohteina, mutta myöhemmin hän on saanut tunnustusta omaperäisyydestään sekä hindinäyttelijättären stereotypioiden rikkomisesta.
Yksityiselämä

Vidya meni naimisiin elokuvatuottaja Siddharth Roy Kapurin kanssa Mumbaissa 14. joulukuuta 2012. Vidya on kasvissyöjä.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Bhalo Theko | Anandi | Bengalinkielinen elokuva |
| 2005 | Parineeta | Lalita | Parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -palkinto |
| 2006 | Lage Raho Munna Bhai | Jhanvi |  |
| 2007 | Guru | Meenu Saxena |  |
| 2007 | Salaam-E-Ishq | Tehzeeb Raina |  |
| 2007 | Eklavya | Rajeshwari |  |
| 2007 | Heyy Babyy | Isha |  |
| 2007 | Bhool Bhulaiyaa | Avani/Manjulika |  |
| 2007 | Om Shanti Om | Itsenään | Erikoisesiintyminen laulussa ”Deewangi Deewangi” |
| 2008 | Halla Bol | Sneha |  |
| 2008 | Kismat Konnection | Priya |  |
| 2009 | Paa | Vidya | Parhaan naispääosan Filmfare Awards -palkinto |
| 2010 | Ishqiya | Krishna Verma | Parhaan naisnäyttelijän Filmfare Awards -kriitikkopalkinto |
| 2011 | No One Killed Jessica | Sabrina Lal |  |
| 2011 | Urumi | Bhumi/Makkom | Malajalaminkielinen elokuva |
| 2011 | Thank You | Kishanin vaimo |  |
| 2011 | Dum Maaro Dum | Rouva Kamath |  |
| 2011 | The Dirty Picture | Silk/Reshma | Parhaan naispääosan National Film Awards -palkinto Parhaan naispääosan Filmfare Awards -palkinto |
| 2012 | Kahaani | Vidya Bagchi | Parhaan naispääosan Filmfare Awards -palkinto |
| 2012 | Ferrari Ki Sawaari |  | Erikoisesiintyminen laulussa ”Mala Jau De” |
| 2013 | Bombay Talkies | Itsenään | Erikoisesiintyminen laulussa ”Apna Bombay Talkies” |
| 2013 | Ghanchakkar | Neetu Atre |  |
| 2013 | Once Upon Ay Time In Mumbai Dobaara! |  | Erikoisesiintyminen laulussa ”Tayyab Ali” |
| 2013 | Mahabharat | Draupadi (ääni) |  |
| 2014 | Shaadi Ke Side Effects | Trisha Mallik |  |
| 2014 | Bobby Jasoos | Bilkis Ahmed/Bobby |  |
| 2015 | Hamari Adhuri Kahani | Vasudha Prasad |  |
| 2016 | Te3n | Sarita Sarkar |  |
| 2016 | Ekk Albela | Geeta Bali | Marathinkielinen elokuva |
| 2016 | Kahaani 2: Durga Rani Singh | Vidya Sinha/Durga Rani Singh |  |
| 2017 | Begum Jaan | Begum Jaan |  |
| 2017 | Tumhari Sulu | Sulochana ”Sulu” Dubey | Parhaan naispääosan Filmfare Awards -palkinto |
| 2019 | N.T.R: Kathanayakudu | Basavatarakam | Telugunkielinen elokuva |
| 2019 | N.T.R: Mahanayakudu | Basavatarakam | Telugunkielinen elokuva |
| 2019 | Nerkonda Paarvai | Kalyani Bharath | Tamilinkielinen elokuva |
| 2019 | Mission Mangal | Tara Shinde |  |
| 2020 | Shakuntala Devi | Shakuntala Devi |  |
| 2021 | Sherni | Vidya Vincent | Parhaan naisnäyttelijän Filmfare Awards -kriitikkopalkinto |
| 2022 | Jalsa | Maya Menon |  |
Televisio

| Vuosi | Ohjelma | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | Hum Paanch | Radhika |  |
| 2014 | No More Kamzor | Juontaja | 1 jakso |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vidya Balan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vidya Balan Allmoviessa (englanniksi)
Vidya vuonna 2007.
Vidya ja Siddharth Roy Kapur häissään vuonna 2012.
Vonkaus (hevonen)

| Vonkaus |
| --- | --- |
Syntynyt:  5. huhtikuuta 1961
Kuollut:  1979 (17/18 vuotta)
Sukupuoli:  ruuna
Väri:  punarautias
Rotu:  suomenhevonen
Synnyinmaa:   Suomi
Isä:  Keikaus
Emä:  Sivutus
Emänisä:  Esatus
Kasvattaja:  Kalle Spinkkilä, Ulvila
Omistaja:  R-talli, Karttula
Ohjastaja:  Evert Ryyttäri
Autoennätys:  24,2aly
Tasoitusennätys:  25,9ly
Suurkilpailuvoittoja
 Suurmestaruus: 1968–1969, 1971 
Muut saavutukset
 ensimmäinen suomenhevonen, jonka palkintosumma ylitti 300 000 markkaa 
Vonkaus (5. huhtikuuta 1961 – 1979) oli punarautias suomenhevosruuna, joka kilpaili menestyksekkäästi ravurina. Se oli ensimmäinen suomenhevonen, jonka voittosumma ylitti niin 100 000, 200 000 kuin 300 000 markkaa. ”Ihmeruunaksi” kutsutun Vonkauksen menestyskausi ajoittui vuosiin 1968–1974, jolloin sen voittosummat olivat korkeammat kuin yhdelläkään toisella suomenhevosravurilla. Vonkaus ja sen karttulalainen omistaja-valmentaja-ohjastaja Evert Ryyttäri myös paransivat Suomen ennätystä kahteen otteeseen, ensin lukemiin 24,6 ja myöhemmin 24,2.
Kilpaura

Vonkaus aloitti kilpailemisen vuonna 1964. Ruunana se ei voinut osallistua Kuninkuusraveihin, mutta muun muassa Kuninkuusravitapahtumien täytelähdöissä se usein juoksi kuninkaallisia selvästi nopeampia aikoja. Ruunillekin avoimen Suurmestaruusajon finaaliin Vonkaus osallistui kahdeksan kertaa ja voittikin suurmestaruuden kolmesti, vuosina 1968–1969 ja 1971. Molemmat Suomen ennätyksensä se juoksi vuonna 1973. Vonkauksen juoksunopeus oli tavallisesti matkasta riippumasta hyvin tasaisen nopea, ja sen ennätykset olivatkin matkasta ja lähtötavasta riippumatta sekunnin sisällä. Vonkaus nousi Reippaan tapaan raviyleisön suursuosikiksi, ja viimeisen lähtönsä se juoksikin vuonna 1977 Kuopiossa omassa nimikkokilpailussaan, Vonkaus-ajossa – jonka se voitti.
Nimi

Vonkaus sai alun perin nimen Suikaus, joka vaihtui myöhemmin nimeen Ossi. Evert Ryyttäriä edeltäneen omistajan veli totesi hevosen ”menevän kuin vonkaisemalla”, jolloin ruuna sai lopullisen nimensä. Molempien vanhempien ”-us”-loppuiset nimet juonsivat juurensa oriista Lohdutus, joka oli niiden molempien isänisä.
Kirjallisuutta

Naumanen, Raimo: Voiton vei Vonkaus.  Kuopio:  Kustannuskiila, 1978.  ISBN 951-65703-8-0.
Väinö Uurtamo

Väinö Uurtamo vuonna 1925.
Väinö Ludvig Uurtamo (synt. Sundell, 11. marraskuuta 1884 Turku – 7. elokuuta 1933 Tammisaari) oli suomalainen ammattiyhdistystoimitsija. Sisällissodan aikana Uurtamo oli Työväen pääneuvoston jäsen ja myöhemmin hän vaikutti kommunistisessa liikkeessä. Uurtamo kuoli Tammisaaren pakkotyölaitoksessa kesällä 1933 tapahtuneen nälkälakon seurauksena. Hän oli yksi neljästä nälkälakon vaatimasta uhrista.
Elämä

Uurtamo oli ammatiltaan peltiseppä. Hän työskenteli muun muassa G. W. Sohlbergin verstaalla sekä ensimmäisen maailmansodan aikana myös Ruotsissa ja Venäjällä. 1910-luvun alussa Uurtamo liittyi Helsingin peltiseppien ammattiosastoon. Sisällissodan käynnistyttyä Uurtamo liittyi Helsingin punakaartiin ja oli hetken Vilppulan rintamalla, kunnes palasi Helsinkiin, jossa hänet valittiin Työväen pääneuvoston jäseneksi. Helsingin taistelun aikana Uurtamo pakeni kansanvaltuuskunnan mukana Viipuriin, josta hän edelleen 28. huhtikuuta jatkoi pakolaislaivalla Pietariin. Uurtamo vietti kuukauden Buin pakolaisleirillä, mutta päätti palata Suomeen perheensä luokse. Hänet vangittiin rajalla heinäkuun alussa ja siirrettiin kuulustelujen jälkeen Viipurin vankileirille. Heinäkuun lopussa Uurtamo sai valtiopetoksesta elinkautisen kuritushuonetuomion. Hän pääsi armahduslakien nojalla ehdonalaiseen tammikuussa 1922.
Vuonna 1925 Uurtamo valittiin Suomen Metallityöntekijäin Liiton liittoneuvoston puheenjohtajaksi ja hän toimi pitkään myös Suomen Ammattijärjestön alaisen Helsingin teollisuusneuvoston johtopaikoilla. Uurtamo vangittiin poliittisen toimintansa vuoksi syksyllä 1930 ja hän sai 5 vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksen valmistelusta. Uurtamo kuoli elokuussa 1933 Tammisaaren pakkotyölaitoksessa nälkälakon yhteydessä tapahtuneen pakkoruokinnan seurauksena. Uurtamon sieraimesta työnnetty letku meni ruokatorven sijaan henkitorveen ja siihen kaadettu maito päätyi hänen keuhkoihinsa. Uurtamo kuoli parin viikon kuluttua keuhkotulehdukseen. Uurtamo oli jo nälkälakon alkaessa kärsinyt usean päivän ajan vesi-leipä-rangaistusta, minkä johdosta vankineuvosto antoi hänelle luvan jäädä lakon ulkopuolelle, mutta Uurtamo halusi liittyä siihen. Sellitoverin kertoman mukaan hän oli jo muutaman päivän kuluttua niin huonossa kunnossa, ettei pysynyt edes pystyssä.
Uurtamo haudattiin Malmin hautausmaalle. Lehtitietojen mukaan hänen hautajaisiinsa kokoontui 1 500 saattajaa, mutta poliisi ei päästänyt haudalle kuin kukkaseppeleiden kanssa liikkeellä olleet. Haudalla poliisi keskeytti Mary Pekkalan puheen ja pidätti muutamia henkilöitä. Syyskuussa Uurtamon leski Liisa Uurtamo jätti oikeuskanslerille kirjelmän, jossa hän vaati tutkimusta miehensä kuolemasta, mutta se ei johtanut toimenpiteisiin.
Wolfgang Maria Bauer

Wolfgang Maria Bauer (s. 9. kesäkuuta 1963, München, Baijeri, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä. Bauerin tunnetuin rooli on rikosylikomisario Viktor Siska, jota hän näytteli vuosina 2004-2008, tv-sarjassa Siska. Hän on näytellyt tv-sarjoissa Kettu, Tatort ja Polizeiruf 110. Bauer on näytellyt myös elokuvassa Die Musterknapen (1997), hän on näytellyt myös teatterissa.
Aiheesta muualla

Wolfgang Maria Bauer Imdb:ssä
Ruskovalmuska

| Ruskovalmuska |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Tricholomataceae
Suku::  Valmuskat Tricholoma
Laji::  albobrunneum
Kaksiosainen nimi
 Tricholoma albobrunneum  (Pers.) P. Kumm. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruskovalmuska (Tricholoma albobrunneum) on kastanjanruskea myrkyllinen sienilaji. Sienellä on valkoiset heltat ja niissä punaisiaä täpliä. Sienen jalka on punaruskea. Sieni kasvaa mäntykankailla, hiekkamailla ja teiden varsilla koko Suomessa. Sitä ei pidä sekoittaa syötäviin valmuskalajeihin.
Ruben Kun

Ruben James Kun (30. maaliskuuta 1942 – 21. syyskuuta 2014) oli naurulainen poliitikko ja saarivaltion lyhytaikainen presidentti 1996–1997. Aikaisemmin valtiovarainministerinä toiminut Kun valittiin presidentiksi 19. joulukuuta 1996 ja hän toimi virassa 13. helmikuuta 1997 asti.
Ruskovasarahai

| Ruskovasarahai |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Luomihaikalat Carcharhiniformes
Heimo::  Vasarahait Sphyrnidae
Suku::  Sphyrna
Laji::  tudes
Kaksiosainen nimi
 Sphyrna tudes  (Valenciennes, 1822) 
 Ruskovasarahain levinneisyys
Katso myös
   Ruskovasarahai Wikispeciesissä   Ruskovasarahai Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruskovasarahai (Sphyrna tudes) on vasarahaiden heimoon kuuluva hailaji.
Ruskovasarahai voi kasvaa 134 cm pitkäksi.
Ruskovasarahaita tavataan Atlantin länsi- ja lounaisosissa. Se viihtyy sameissa vesissä mutapohjaisilla alueilla lähellä rannikkoa. Erikokoiset yksilöt elävät eri syvyyksillä: pienet poikaset 5–10 metrin syvyydessä, aikuiset naaraat 9–18 metrissä ja aikuiset urokset 27–36 metrin syvyydessä.
Laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Ylikalastus Keski- ja Etelä-Amerikan rannikoilla on vaikuttanut lajin uhanalaisuuteen.
Ruben Liljefors

Ruben Liljefors
Ruben Mattias Liljefors (30. syyskuuta 1871 Uppsala – 4. maaliskuuta 1936 Uppsala) oli ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari ja kuoronjohtaja. Hän oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen vuodesta 1908.
Liljefors suoritti opintoja Uppsalan yliopistossa ja Saksassa. Leipzigissa hänelle opetti sävellystä Salomon Jadassohn, sellonsoittoa Julius Klengel ja urkujensoittoa Paul Homeyer. Dresdenissä Liljefors sai orkesterinjohdon opetusta Hermann Kutzschbachilta sekä pianonsoiton ja sävellyksen opetusta Felix Draesekelta. Keväällä 1910 hän suoritti kontrapunkti- ja jousisävellyskurssin Max Regerin johdolla Leipzigissa.
Liljefors työskenteli kuoronjohtajana ja musiikinopettajana Uppsalassa vuosina 1899–1902. Vuosina 1902–1911 hän työskenteli Göteborgissa, ja vuonna 1912 hänestä tuli vastikään perustetun Gävlen orkesteriseuran pääkapellimestari. Tästä tehtävästään hän irtisanoutui keväällä 1931. Liljefors loi uran myös opettajana, jonka opiskelijoiden joukossa olivat Josef Eriksson, Knut Håkanson ja Rune Wahlberg. Hän kuoli sydäninfarktiin keväällä 1936.
Liljeforsin musiikissa yhdistyvät myöhäisromanttinen sävelkieli ja kansanmusiikkivaikutteet. Hänen suurimuotoisiin teoksiinsa kuuluvat sinfonia sekä konsertto pianolle ja orkesterille, mutta hänet muistetaan parhaiten joululaulustaan ”När det lider mot jul”.
Liljeforsin kolmesta isoveljestä vanhin oli taidemaalari Bruno Liljefors. Säveltäjä Ingemar Liljefors oli Ruben Liljeforsin poika.
Ruben Rampazzo

| Ruben Rampazzo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. elokuuta 1993 (ikä 31) Bolzano, Italia
Kansalaisuus:   Italia  Sveitsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  103 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–2017
Seurat:  Ritten/Renon (Serie A)   EHC Olten (NLB)   HC Davos (NLA)   HC Thurgau (NLB)   EHC Visp (SL)   IK Pantern (Allsvenskan)
Ruben Rampazzo (s. 22. elokuuta 1993 Bolzano) on italialainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hänellä on myös Sveitsin kansalaisuus. Rampazzo pelasi 2010-luvulla Italiassa, Sveitsissä ja Ruotsissa ja edusti Italian maajoukkuetta kolmissa 1. divisioonan maailmanmestaruuskisoissa.
Isokokoinen Rampazzo pelasi ammatilaisuransa alussa Ritten/Renonissa Italian pääsarjassa Serie A:ssa. Hän siirtyi sveitsiläiseen HC Davosiin kesällä 2015 ja pelasi siellä kaksi kautta. Välillä häntä lainattiin alempien sarjatasojen joukkueisiin. 2017–2018 Rampazzo pelasi Sveitsin toisella sarjatasolla EHC Vispissä ja hänen uransa viimeiseksi jääneellä kaudella 2018–2019 Ruotsin toisella sarjatasolla IK Panternissa.
WRAP

| wRAP Kana |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2003
 Kesto: 45.06
 Levy-yhtiö: Edel Records
Kana muut julkaisut
|   | wRAP 2003 | Tulen aina takaisin 2007 |
wRAP on vuonna 2003 ilmestynyt suomalaisen rap-laulaja Kanan debyyttialbumi. Levyltä on julkaistu singlet Kontti Norjaan sekä Sanamainari/Sydän ja pää. Levyn musiikki on tyyliltään poppia ja rappia.
Kappaleet

Mistä hanasta – 3.50
Neuroottista elämää – 3.49
Aallon harjalla – 3.48
Sydän ja pää – 3.25
Pizza-Open-Kebab – 3.48
Sanamainari – 3.48
Tuu takas – 3.53
Takinkääntäjä – 4.03
Margarita – 3.07
Kontti Norjaan – 3.42
Sä et kuule – 3.32
wRAP – 4.15
Aiheesta muualla

Kanashow.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Viherneitokala

| Viherneitokala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Koralliahvenet Pomacentridae
Suku::  Chromis
Laji::  viridis
Kaksiosainen nimi
 Chromis viridis  (Cuvier, 1830) 
Synonyymit
 Chromis caerulea  Dascyllus cyanurus  Glyphisodon bandanensis  Heliases frenatus  Heliases lepisurus  Pomacentrus viridis Cuvier, 1830 
Katso myös
   Viherneitokala Wikispeciesissä   Viherneitokala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viherneitokala (Chromis viridis) on koralliahveniin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö

Viherneitokala kasvaa noin 8 cm pitkäksi. Sen vartalomuoto muistuttaa särkikaloja, väri on metallisen mintunvihreä.
Alkuperä

Viherneitokala elää luonnossa Indopasifisella merialueella, Itä-Afrikasta Oseanian saaristoon.
Käyttäytyminen

Viherneitokaloja pitää pitää vähintään seitsemän yksilön parvessa.
Ne eivät kiusaa pienempiään, mutta viihtyvät parhaiten jos samassa altaassa ei ole niitä isompia kaloja kilpailemassa ruoasta. Viherneitokalat kutevat hiekkapohjalle ja koiras jää vartioimaan kutua. Kutuvalmiin koiraan väri voi muuttua lähes keltaiseksi.
Ravinto

Viherneitokala syö sekaruokaa: lihaa ja levää. Akvaariossa sitä pitäisi ruokkia useita kertoja päivässä.
Aiheesta muualla

Chromis viridis (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Viherneitokalaparvi
Weronika Zbieg

| Weronika Zbieg |
| --- | --- |
 Weronika Zbieg Totemin riveissä Hunter Fest -festivaalilla, 2007
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. toukokuuta 1983 (ikä 41)
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Wera, Vera
Aktiivisena:  2002–
Tyylilajit:  tekninen death metal, death metal
Yhtyeet:  Totem (2002–) Sceptic (2004–) Doctrine X (2008–)
Levy-yhtiöt:  Empire Records, Metal Mind Productions, Mystic Production
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Weronika Zbieg (s. 2. toukokuuta 1983, Krakova, Puola) on puolalainen laulaja–lauluntekijä. Vuonna 2004 hän liittyi death metal -yhtye Scepticiin korvaten Marcin Urbaśin.
Diskografia

Totem
Pink Drink with Red Bullshit (2002)
Intro (2002)
Day Before the End (2005,  Empire Records, Metal Mind Productions)
Let's Play (2011)
Sceptic
Internal Complexity (2005,  Mystic Production)
Muut
Hedfirst – Godforsaken (2007,  vierailu)
Doctrine X – Mind Control (2009)
Huge CCM – Payback Time (2011,  vierailu)
Aiheesta muualla

Weronika Zbieg Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Sceptic
| --- | --- |
Studioalbumit:   Blind Existence  Pathetic Being  Unbeliever's Script  Internal Complexity  Nailed to Ignorance 
Demot:   Demo'96  Beyond Reality  Demo'98  Nailed to Ignorance
Rum Cay

Rum Cay
| --- | --- |
Sijainti:  Rum Cay Bahama
Merialue:  Atlantti
Korkein kohta:  6  m 
Pinta-ala:  40 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  53
Suurin kaupunki:  Port Nelson
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Rum Cay on saari Bahamalla. Rum Caylla asuu vajaa 60 ihmistä saaren etelärannan kylässä Port Nelsonissa. Rum Cay muodostaa on paikallishallintoalueensa, johon kuuluu myös asumaton naapurisaari Conception.
Rum Cayn alkuperäisasukkaat kutsuivat saarta nimellä Mamana. Kristoffer Kolumbus antoi saarelle toisella matkallaan nimen Santa Maria de la Concepción. Nykyisen nimensä saari on saanut lähelle haaksirikkoutuneen laivan lastista. Espanjalaiset orjuuttivat saaren alkuperäisväestön ja Rum Cay oli asumaton 1700-luvulle saakka jolloin englantilaiset saapuivat saarelle keräämään suolaa ja viljelemään ananasta.
Enimmillään saarella oli 5 000 asukasta, mutta kilpailu ja luonnonkatastofit kuten hurrikaanit vähitellen tuhosivat saaren viljelmät. Vuonna 1861 sotalaiva HMS Conqueror upposi Rum Cayn edustalle ja se on nykyään suosittu sukelluskohde.
Roy Andersson

Roy Andersson Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinnon jakotilaisuudessa Helsingissä vuonna 2008.
Roy Andersson (s. 31. maaliskuuta 1943 Göteborg) on ruotsalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja sekä mainoselokuvien tekijä. Hänet tunnetaan muun muassa pitkistä elokuvista Eräs rakkaustarina, Toisen kerroksen lauluja ja Sinä elävä. Anderssonin elokuvat ovat hidastempoisia ja absurdin humoristisia ja koostuvat yleensä liikkumattomalla kameralla yhdellä otolla kuvatuista pitkistä, toisistaan irrallisista kohtauksista.
Vuonna 2014 Roy Anderssonin elokuva Kyyhkynen oksalla istui, olevaista pohtien voitti ensimmäisenä ruotsalaiselokuvana Venetsian elokuvajuhlien Kultaisen leijonan. Mainoselokuvillaan Andersson on voittanut yhdeksän kertaa kultaa Cannesin mainontafestivaaleilla.