stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaneista
Palkinnon saaneet kielittäin

Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuosien 1901 ja 2020 välillä saaneet 117 henkilöä ovat kirjoittaneet seuraavilla kielillä:
| Kieli | Lukumäärä |
| --- | --- |
englanti: 30
ranska: 15
saksa: 14
espanja: 11
ruotsi: 7
italia: 6
venäjä: 6
puola: 5
norja: 3
tanska: 3
japani: 2
kiina: 2
kreikka: 2
arabia: 1
bengali: 1
heprea: 1
islanti: 1
jiddiš: 1
oksitaani: 1
portugali: 1
serbokroatia: 1
suomi: 1
tšekki: 1
turkki: 1
unkari: 1
Rabindranath Tagore (Nobelin kirjallisuuspalkinto 1913) kirjoitti bengaliksi ja englanniksi, Samuel Beckett (Nobelin kirjallisuuspalkinto 1969) kirjoitti ranskaksi ja englanniksi ja Joseph Brodsky (Nobelin kirjallisuuspalkinto 1987) kirjoitti runoutta venäjäksi ja proosaa englanniksi. Nämä kolme Nobelin saanutta henkilöä on laskettu bengalin, ranskan ja venäjän alle, siinä järjestyksessä.
Löfving

Löfving-nimisiä henkilöitä:
Alexander Magnus Löfving (1821–1906), suomalainen kenraalimajuri
Hjalmar Löfving (1896–1968), suomalainen piirtäjä, sarjakuvataiteilija ja animaattori
Nora Löfving (s. 1974), suomalainen näyttelijä
Tapani Löfving (1689–1777), suomalainen sissipäällikkö
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Löfving”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Liettuan koripalloliiga

| Lietuvos Krepšinio Lyga |
| --- | --- |

Laji:  koripallo
Maa(t):   Liettua
Perustettu:  1993
Joukkueita:  13
Hallitseva mestari:  Žalgiris Kaunas
Eniten mestaruuksia:  Žalgiris Kaunas (19)
Sivusto:  www.lkl.lt
Liettuan koripalloliiga (Lietuvos Krepšinio Lyga) on Liettuan miesten koripallon korkein sarjataso. Ainoastaan kaksi joukkuetta on pystynyt mestaruuteen: Lietuvos Rytas on voittanut mestaruuden viidesti ja Žalgiris Kaunas peräti 19 kertaa.
Joukkueet kaudella 2016–2017

BC Dzūkija (Alytus)
KK Juventus Utena (Utena)
BC Lietkabelis (Panevėžys)
BC Lietuvos Rytas (Vilna)
KK Neptūnas (Klaipėda)
KK Nevėžis (Kėdainiai)
KK Pieno žvaigždės (Pasvalys)
BC Prienai (Birštonas)
BC Šiauliai (Šiauliai)
BC Žalgiris (Kaunas)
Ulkomaalaisrajoitukset

Kussakin joukkueessa saa olla korkeintaan neljä ulkomaalaista pelaajaa. Rajoitukset eivät kuitenkaan koske virolaisia ja latvialaisia pelaajia.
Mestarit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kausi | Mestari | 2. |
| 1993/94 | Žalgiris Kaunas | KK Atletas |
| 1994/95 | Žalgiris Kaunas | KK Atletas |
| 1995/96 | Žalgiris Kaunas | KK Atletas |
| 1996/97 | Žalgiris Kaunas | Žemaitijos Olimpas |
| 1997/98 | Žalgiris Kaunas | KK Atletas |
| 1998/99 | Žalgiris Kaunas | Lietuvos Rytas |
| 1999/00 | Lietuvos Rytas | Žalgiris Kaunas |
| 2000/01 | Žalgiris Kaunas | Lietuvos Rytas |
| 2001/02 | Lietuvos Rytas | Žalgiris Kaunas |
| 2002/03 | Žalgiris Kaunas | Lietuvos Rytas |
| 2003/04 | Žalgiris Kaunas | Lietuvos Rytas |
| 2004/05 | Žalgiris Kaunas | Lietuvos Rytas |
| 2005/06 | Lietuvos Rytas | Žalgiris Kaunas |
| 2006/07 | Žalgiris Kaunas | Lietuvos Rytas |
| 2007/08 | Žalgiris Kaunas | Lietuvos Rytas |
| 2008/09 | Lietuvos Rytas | Žalgiris Kaunas |
| 2009/10 | Lietuvos Rytas | Žalgiris Kaunas |
| 2010/11 | Žalgiris Kaunas | Lietuvos Rytas |
| 2011/12 | Žalgiris Kaunas | Lietuvos Rytas |
| 2012/13 | Žalgiris Kaunas | Lietuvos Rytas |
| 2013/14 | Žalgiris Kaunas | BC Neptūnas |


| 2014/15 | Žalgiris Kaunas | Lietuvos Rytas |
| 2015/16 | Žalgiris Kaunas | BC Neptūnas |


| 2016/17 | Žalgiris Kaunas | BC Lietkabelis |
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Lowell

Lowell voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Paikkoja

Lowell, kaupunki Massachusettsissa Yhdysvalloissa
Lowell, kaupunki Arkansasissa Yhdysvalloissa
Lowell, kaupunki Indianassa Yhdysvalloissa
Lowell, kaupunki Michiganissa Yhdysvalloissa
Lowell, kylä Ohiossa Yhdysvalloissa
Henkilöitä

Lowell Bailey (s. 1981), yhdysvaltalainen ampumahiihtäjä ja maailmanmestari
Lowell Cunningham (s. 1959), yhdysvaltalainen  kirjailija
Lowell Liebermann (s. 1961), yhdysvaltalainen säveltäjä
Lowell Mason (1792–1872), yhdysvaltalainen säveltäjä, musiikkipedagogi ja kirkkomuusikko
Lowell Sherman (1885–1934), yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja
Lowell Thomas (1892–1981), yhdysvaltalainen journalisti
Lowell Weicker (1931–2023), yhdysvaltalainen poliitikko
Amy Lowell (1874–1925), yhdysvaltalainen runoilija
Carey Lowell (s. 1961), yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli
Chris Lowell (s. 1984), yhdysvaltalainen näyttelijä
James Russell Lowell (1819–1891), yhdysvaltalainen kirjailija, runoilija, toimittaja ja diplomaatti
Percival Lowell (1855–1916), yhdysvaltalainen kirjailija, matemaatikko ja astronomi
Robert Lowell (1917–1977), yhdysvaltalainen runoilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lowell”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Luettelo FC Jazzissa pelanneista jalkapalloilijoista

Tämä luettelo sisältää FC Jazzin (1992–2004) sekä sen edeltäjän Porin Pallo-Tovereiden (1984–1988, 1991) joukkueissa Suomen korkeimmalla sarjatasolla SM-sarjassa ja Veikkausliigassa esiintyneet pelaajat.
Markku Syrjälä

Markku Syrjälä
Markku Juhani Syrjälä (12. toukokuuta 1955 Kurikka – 11. lokakuuta 2023) oli suomalainen jousiampuja. Hän edusti Suomea Los Angelesin kesäolympialaisten 1984 yksilökilpailussa sijoittuen sijalle 49.
Markku Nieminen

Markku Nieminen -nimisiä henkilöitä ovat:
Markku Nieminen, kulttuurintutkija ja kirjailija
Markku Nieminen (s. 1987), lentopalloilija
Markku Nieminen (s. 1956), raviohjastaja
Markku Nieminen (s.1958), näyttelijä
Markku S. Nieminen (s. 1948), kardiologi ja professori
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Markku Nieminen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Louis-Joseph de Montcalm

| Louis-Joseph de Montcalm |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1712  Candiac, Ranskan kuningaskunta
Kuollut: 14. syyskuuta 1759 (47 vuotta)  Quebec, Uusi-Ranska
Ammatti:  Aatelismies
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Ranskan kuningaskunta
Palvelusvuodet:  –1759
Sotilasarvo:  Kenraali
Louis-Joseph de Montcalm (28. helmikuuta 1712 – 14. syyskuuta 1759) oli ranskalainen kenraali ja aatelismies. Hän liittyi Ranskan armeijaan jo yhdeksänvuotiaana. Hän kuoli haavoihinsa Quebecin taistelussa 1759.
Lapsuus ja suku

Montcalm syntyi Candiacissa, Nîmesin lähellä. Hänen vanhempansa olivat Louis-Daniel de Montcalm ja Marie-Thérèse-Charlotte de Lauris de Castellane. Montcalm kuului arvostettuun ranskalaiseen aatelissukuun. Suvun jäseniä oli alkanut kääntyä sotilaallisiin virkoihin ja ammatteihin 1600-luvulta lähtien. Louis-Joseph seurasi perässä ja hän liittyi 16. elokuuta 1721 Régiment d’Hainaut’n rykmenttiin. Montcalm avioitui vuonna 1736 Angélique-Louise Talon de Boulayn kanssa. Heidän lapsistaan kaksi poikaa ja kolme tyttöä selvisivät vauvaiästä.
Sotilaallinen ura

Montcalmista tuli kahdeksan vuoden palveluksen jälkeen kapteeni, mutta vasta vuonna 1732 hän aloitti aktiivisen sotilasuran. Puolan perimyssodan aika Montcalm palveli Reininmaalla Morits Saksilaisen ja James FitzJames Berwickin johtamissa joukoissa. Hän yleni kenraaliluutnantiksi Itävallan perimyssodan aikana.
Sotilaallinen ura > Pohjois-Amerikassa

Pohjois-Amerikassa Montcalm oli mukana Fort Oswegon valtauksessa elokuussa 1756. Pian Montcalm saavutti ranskalaisille kiistattoman vallan Ontariojärvellä. Vuonna 1757 Montcalm lähti kohti etelää ja valtasi Fort William Henryn. Hänen suurimpana saavutuksenaan pidetään kuitenkin Ticonderongan valtausta, jossa Montcalm kukisti noin viisinkertaisen ylivoiman.
Kuolema ja Quebecin valtaus

Britit hyökkäsivät 13. syyskuuta 1759 Quebeciin. Montcalm antoi joukoilleen käskyn vastahyökkäykseen. Kun ranskalaiset olivat lopulta tarpeeksi lähellä, britit tekivät muutaman yhteislaukauksen, joista Montcalm sai osuman. Hän kuoli seuraavana päivänä haavoihinsa. Myös brittien komentaja James Wolfe kaatui samassa taistelussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Louis-Joseph de Montcalm Wikimedia Commonsissa
Muistomerkki paikalla, jossa Montcalm haavoittui kuolettavasti.
Liettuan jääkiekkomaajoukkue

| Liettua |
| --- | --- |

Liitto:  Lietuvos Ledo Ritulio Federacija
Valmentaja:   Ron Pasco
Eniten otteluita:  Mindaugas Kieras (102)
Eniten maaleja:  Egidijus Bauba (47)
Eniten pisteitä:  Egidijus Bauba (98)
IIHF-ranking:  25. (27.5.2024)
Ensimmäinen ottelu
  Latvia 3–0 Liettua  (Riika, Latvia; 27. helmikuuta 1932) 
Suurin voitto
  Liettua 20–0 Luxemburg  (Novi Sad, Jugoslavia; 25. maaliskuuta 2002) 
Suurin tappio
  Latvia 27–0 Liettua  (Riika, Latvia; 27. elokuuta 1996) 
Liettuan jääkiekkomaajoukkue edustaa Liettuaa miesten kansainvälisisissä jääkiekko-otteluissa. Liettua on jääkiekon maailmanrankingissa 24. sijalla. Liettua ei ole koskaan pelannut olympialaisissa. Maa liittyi Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi helmikuussa vuonna 1938. Maailmanmestaruuskilpailuissa Liettuan maajoukkue pelasi ensi kerran vuonna 1938. Vuonna 2021 maalla oli 1 360 rekisteröityä miesjääkiekkoilijaa ja seitsemän jäähallia.
Lokakuussa 2018 maan jääkiekkoliitto nimitti maajoukkueen päävalmentajaksi kanadalaisen Daniel Lacroix'n yksivuotisella sopimuksella. Maaliskuussa 2021 hänen tilalleen nimitettiin 42-vuotias liettualainen Arunas Aleinikovas, josta tuli joukkueen ensimmäinen kotimainen päävalmentaja 11 vuoteen. Vuoden 2018 Aleinikovas toimi joukkueen maalivahtivalmentajana, kun maa voitti maailmanmestaruuskilpailujen 1. divisioonan B-lohkon kotikisoissaan Kaunasissa. Aleinikovas on edustanut peräti 13 kertaa maataan maailmanmestaruuskisoissa ja toiminut joukkueen apuvalmentajana ja maalivahtivalmentajana vuodesta 2013 alkaen.
Vuonna 2022 Liettuan oli määrä pelata 1. divisioonan B-lohkon maailmanmestaruuskilpailuissa Puolassa. Kun Venäjä ja Valko-Venäjä suljettiin Ukrainan sodan vuoksi vuoden 2022 maailmanmestaruuskilpailuista, 1. divisioonan A-lohkosta niiden tilalle nostettiin kaksi parasta joukkuetta, eli Ranska ja Itävalta. Niiden tilalle 1. divisioonan A-lohkoon nousi puolestaan Liettua. Maa sijoittui turnauksessa pronssille. Se on Liettuan paras sijoitus nykyisellä maailmanmestaruuskilpailujen sarjajärjestelmällä.
NHL-pelaajat

Darius Kasparaitis
Dainius Zubrus
Sijoituksia > Maailmanmestaruuskilpailuissa

1938 – 11.
1994 – D-sarjan karsinta, 2.
1995 – C2-sarja, 2.
1996 – D-sarja, 1.
1997 – C-sarja, 8.
1998 – C-sarja, 3.
1999 – C-sarja, 3.
2000 – C-sarja, 4.
2001 – 1. divisioona, 6.
2002 – 2. divisioona, 1.
2003 – 1. divisioona, 6.
2004 – 2. divisioona, 1.
2005 – 1. divisioona, 5.
2006 – 1. divisioona, 2.
2007 – 1. divisioona, 5.
2008 – 1. divisioona, 4.
2009 – 1. divisioona, 4.
2010 – 1. divisioona, 5.
2011 – 1. divisioona, 5.
2012 – 1. divisioonan B-lohko, 5.
2013 – 1. divisioonan B-lohko, 5.
2014 – 1. divisioonan B-lohko, 3.
2015 – 1. divisioonan B-lohko, 3.
2016 – 1. divisioonan B-lohko, 3.
2017 – 1. divisioonan B-lohko, 3.
2018 – 1. divisioonan B-lohko, 1.
2019 – 1. divisioonan A-lohko, 6.
2020 – 1. divisioonan B-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2021 – 1. divisioonan B-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2022 – 1. divisioonan A-lohko, 3.
Sijoituksia > Maailmanranking vuodesta 2003

2003 – 27.
2004 – 27.
2005 – 27.
2006 – 25.
2007 – 25.
2008 – 23.
2009 – 23.
2010 – 24.
2011 – 24.
2012 – 25.
2013 – 26.
2014 – 26.
2015 – 26.
2016 – 25.
2017 – 25.
2018 – 25.
2019 – 24.
2020 – 23.
2021 – 23.
2022, helmikuu – 24.
Peliasu

| --- | --- |
           Kotipeliasu  :            Vieraspeliasu  
Käännös suomeksi
Markku Nurmi

Markku Nurmi vuonna 2010
Markku Nurmi (15. huhtikuuta 1945 Iitti – 16. lokakuuta 2010 Helsinki) oli ympäristöministeriön ylijohtaja ja ympäristöasioissa aktiivinen osallistuja ja keskustelija 1970-luvulta alkaen. Häntä on luonnehdittu esivihreäksi. Hän oli Ympäristö-lehden päätoimittaja vuodesta 2004.
Nurmi väitteli tekniikan tohtoriksi tuotantotaloudesta ja  erikoistui ympäristö- ja energiatutkimukseen. Hän työskenteli Kilpailuvirastossa, elinkeinohallituksessa ja opetusministeriössä ennen kuin vuonna 1994 siirtyi ympäristöministeriöön. Hän oli viimeisenä projektinaan johtokunnan puheenjohtajana kumppanuusohjelmassa, jolla pyritään edistämään energian tuottamista uusiutuvista lähteistä ja torjumaan ilmastonmuutosta Väli-Amerikassa.
Nurmi vaikutti asiantuntijana monen keskustapuolueen 1970-luvun poliitikon, kuten Esko Ahon, Matti Vanhasen ja Seppo Kääriäisen, kriittisiin ydinvoimanäkemyksiin.
M/S AIDAprima

| M/S AIDAprima |
| --- | --- |
 M/S AIDAprima Rotterdamissa huhtikuussa 2016.
Tyyppi:  risteilyalus
Lippuvaltio:   Italia
Kotipaikka:  Genova
IMO-numero:  9636955
MMSI-numero:  247353800
Omistaja:  AIDA Cruises
Rakennustelakka:  Mitsubishi, Nagasaki, Japani
Vesillelasku:  3. toukokuuta 2014
Luovutettu:  14. maaliskuuta 2016
Tekniset tiedot
Kansien määrä:  18
Pituus:  299,95 m
Leveys:  37,65 m
Syväys:  8,25 m
Bruttovetoisuus (GT):  125 572
Koneteho:  43 200 kW
Nopeus:  22 kn
Matkustajia:  3 300
Sisaralukset:  M/S AIDAperla
Lähteet:  
M/S AIDAprima on saksalais-amerikkalaisen AIDA Cruises -varustamon Hyperion-luokan risteilyalus. Laiva rakennettiin Japanin Nagasakissa Mitsubishin telakalla vuonna 2016. Aluksen pituus on 299,95 metriä, leveys 37,65 metriä ja suurin syväys 8,25 metriä. Laivan koneet tuottavat 43 200 kilowatin tehon ja 22 solmun enimmäisnopeuden. Alus voi käyttää polttoaineenaan sekä polttoöljyä että nesteytettyä maakaasua.
AIDApriman sisaralus on AIDAperla, joka valmistui vuonna 2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M/S AIDAprima Wikimedia Commonsissa
Marjakuuset

| Marjakuuset |
| --- | --- |
 Euroopanmarjakuusi (Taxus baccata)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Paljassiemeniset Pinophyta
Lahko::  Cupressales
Heimo::  Marjakuusikasvit Taxaceae
Tribus::  Taxeae
Suku::  Marjakuuset Taxus  L.
Katso myös
   Marjakuuset Wikispeciesissä   Marjakuuset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marjakuuset (Taxus) on marjakuusikasveihin (Taxaceae) kuuluva havupuusuku. Sukuun kuuluu 9 lajia, mutta eri tutkijoiden luokitteluissa vaihteluväli on 1–10 lajia. Kaikkien lajien kaikki osat siemenvaippaa lukuun ottamatta ovat erittäin myrkyllisiä  sisältäen mm. taksaaneihin kuuluvaa paklitakselia.
Lajit

Marjakuusiin kuuluvat seuraavat lajit:
Taxus baccata – euroopanmarjakuusi (Eurooppa, Pohjois-Afrikka, Lounais-Aasia)
Taxus brevifolia – lännenmarjakuusi
Taxus canadensis – kanadanmarjakuusi
Taxus chinensis – kiinanmarjakuusi
Taxus cuspidata – japaninmarjakuusi (Itä-Aasia)
Taxus floridana
Taxus globosa
Taxus sumatrana – sumatranmarjakuusi
Taxus wallichiana – himalajanmarjakuusi
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Taxus
Suomen Lajitietokeskus: Marjakuuset (Taxus)
Metsäntutkimuslaitos, Metinfo: Marjakuuset (Taxus) (Arkistoitu – Internet Archive)
Plant List: Taxus (englanniksi)
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1989–1990

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1989-1990 pelattiin kahdeksan joukkueen runkosarja, josta 6 parasta jatkoi loppusarjaan muiden joutuessa karsintaan. Hallitseva Suomen mestari Varkauden Tarmo voitti runkosarjan ja jatkosarjan ja pudotti välierissä helposti Etelä-Kuopion Ilveksen. Loppuottelusarjassa Raision Loimu vei kuitenkin mestaruuden suoraan kolmessa ottelussa.
Miesten SM-sarja > Runkosarja

| sija | Joukkue | O | V | H | Vo Erät | Hä Erät | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Varkauden Tarmo | 14 | 12 | 2 | 36 | 15 | 24 |
| 2 | Raision Loimu | 14 | 11 | 3 | 38 | 14 | 22 |
| 3 | KuPS-Volley | 14 | 10 | 4 | 34 | 24 | 20 |
| 4 | Poliisien Palloseura | 14 | 9 | 5 | 31 | 17 | 18 |
| 5 | Etelä-Kuopion Ilves | 14 | 8 | 6 | 29 | 25 | 16 |
| 6 | Hesa | 14 | 3 | 11 | 18 | 35 |   6 |
| 7 | Rantaperkiön Isku | 14 | 2 | 12 | 13 | 38 |   4 |
| 8 | Lahden Kimmo | 14 | 1 | 13 | 10 | 41 |   2 |
Miesten SM-sarja > Jatkosarja

Jatkosarjaan annettiin lähtöpisteitä runkosarjan perusteella 6-4-3-2-1-0.
| sija | Joukkue | O | V | H | Vo Erät | Hä Erät | Lähtöpisteet | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Varkauden Tarmo | 10 | 9 | 1 | 28 | 12 | 6 | 24 |
| 2 | Poliisien Palloseura | 10 | 8 | 2 | 26 | 12 | 2 | 18 |
| 3 | Raision Loimu | 10 | 6 | 4 | 22 | 14 | 4 | 16 |
| 4 | Etelä-Kuopion Ilves | 10 | 4 | 6 | 18 | 21 | 1 |   9 |
| 5 | KuPS-Volley | 10 | 3 | 7 | 13 | 23 | 3 |   9 |
| 6 | Hesa | 10 | 0 | 10 | 5 | 30 | 0 |   0 |
Miesten SM-sarja > Pudotuspelit

| Välierät  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Varkauden Tarmo | Etelä-Kuopion Ilves | 3–1 | 3-0 , 0-3 , 3-2 , 3-0 |
|  | Poliisien Palloseura | Raision Loimu | 1–3 | 3-0 , 2-3 , 1-3 , 0-3 |
Voittajat loppuotteluun, hävinneet pronssiotteluun
Miesten SM-sarja > Pudotuspelit > Loppuottelut

| Varkauden Tarmo – Raision Loimu  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Tarmo | Loimu | 0–3 |  |
|  | Loimu | Tarmo | 3–0 |  |
|  | Tarmo | Loimu | 2–3 |  |
Raision Loimu Suomen mestari voitoin 3-0.
Mestarit: Jussi Jokinen, Kari Kalin, Ari Tikakoski, Kimmo Saari, Petri Talikka, Pekka Lahtinen, Petri Elonen, Jouni Koskela, Ville Kakko, Marko Rantanen, Jari-Antti Hörkkö. Valmentaja: Vjatšeslav Platonov.
Miesten SM-sarja > Pudotuspelit > Pronssiottelut

| Poliisien Palloseura – Etelä-Kuopion Ilves  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | PPS | EKI | 1–3 |  |
|  | EKI | PPS | 3–1 |  |
Etelä-Kuopion Ilvekselle SM-pronssia voitoin 2-0.
Miesten SM-sarja > Sarjakarsinta

| sija | Joukkue | O | V | H | Vo Erät | Hä Erät | Lähtöpisteet | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Vammalan Lentopallo | 14 | 10 | 4 |  |  | 2 | 22 |
| 2 | Rantaperkiön Isku | 14 | 10 | 4 |  |  | 2 | 22 |
| 3 | Seinäjoen Maila-Jussit | 14 | 10 | 4 |  |  | 1 | 21 |
| 4 | Lahden Kimmo | 14 | 10 | 4 |  |  | 0 | 20 |
| 5 | Salon Viesti | 14 | 7 | 7 |  |  | 1 | 15 |
| 6 | Jyväskylän Metso-Lentis | 14 | 6 | 8 |  |  | 0 | 12 |
| 7 | Oulunsalon Vasama | 14 | 3 | 11 |  |  | 2 | 8 |
| 8 | Loimaan Jankko | 14 | 0 | 14 |  |  | 0 | 0 |
Vammalan Lentopallo nousi SM-sarjaan, jossa Rantaperkiön Isku säilyi. Lahden Kimmo putosi ykkössarjaan.
M/S Aallotar

| M/S Rogalin |
| --- | --- |

Tyyppi:  matkustaja-alus
IMO-numero:  7114941
Aiemmat nimet:  Aallotar, Rogalin, Edda, Celtic Pride
Omistaja:  Effoa (ensimmäinen)
Rakennustelakka:  Dubigeon Normandie -telakka, Ranska
Tilattu:  1971
Luovutettu:  1972
Status:  romutettu 2004
Tekniset tiedot
Pituus:  126,79 m
Leveys:  19,54 m
Syväys:  5,15 m
Bruttovetoisuus:  7 800 brt
Nettovetoisuus:  3 765 nrt
Koneisto:  2 Pielstickin 16-sylinteristä dieselmoottoria
Koneteho:  11 930 kW
Jääluokitus:  1A
Nopeus:  21 kn
Hyttipaikkoja:  439
Matkustajia:  1 000
Lastikapasiteetti:  270
Autokapasiteetti:  170 henkilöautoa
M/S Rogalin (IMO 7114941) oli autolautta, tilattiin Ranskasta, Dubegion-Normandie telakalta vuonna 1971. Tilaajana oli alun perin Siljavarustamo, mutta se siirrettiin Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiölle ennen aluksen valmistumista. Laivan tilaushinta oli 65 miljoonaa Ruotsin kruunua. Samanlaisia aluksia oli tilattu kaksi kappaletta, joista toisen tilaussopimus siirrettiin ruotsalaiselle Rederi AB Svealle.
Alus valmistui nimellä M/S Aallotar vuonna 1972, luovutettiin 22. helmikuuta ja saapui Helsinkiin ensimmäistä kertaa kuusi päivää myöhemmin. Se asetettiin yhdessä hieman myöhemmin valmistuneen sisaraluksensa M/S Svea Reginan kanssa Silja Linen Helsinki–Tukholma-reitille. Laiva törmäsi 21. joulukuuta 1972 aallonmurtajaan Tukholman lähellä Brevikissä, kun sen ohjauskoneeseen tuli vika. M/S Floria irrotti laivan ja se pääsi Tukholmaan neljä tuntia myöhemmin.
Aallotar-nimi oli SHOY:llä ollut käytössä jo aiemminkin, ja yhtiöllä olikin tapanaan nimetä aluksensa perinteikkäästi. 
Vuonna 1975 uuden M/S Wellamon valmistumisen myötä, Aallotar siirrettiin Turku–Ahvenanmaa–Norrtälje-reitille jossa se palveli aina vuoteen 1976, jonka jälkeen se makuutettiin ja otettiin seuraavana kesänä Siljan lisälautaksi Turku–Tukholma-linjalle. Laiva aikarahdattiin 5. lokakuuta 1977 seitsemäksi kuukaudeksi Polferriesin käyttöön Gdansk–Helsinki-reitille. 2. toukokuuta 1978 ilmoitettiin, että laiva oli myyty Puolaan.
Rogalin liikennöi puolalaisena Swinoujsciestä ja Gdańskista lähinnä Ruotsiin. Alus törmäsi syyskuussa 1979 hollantilaiseen säiliölaiva Coral Rubrumiin Porkkalan majakasta kaakkoon ja sai vasempaan kylkeensä useita metriä pitkän repeämän. Alus oli kolmeen otteeseen myös rahdattuna, ensin Islannin ja Tanskan ja myöhemmin Walesin ja Irlannin välille. Rogalin myytiin romutettavaksi Intiaan vuonna 2003.
Tekniset tiedot

Pituus 126,79 m
Leveys 19,54 m
Syväys 5,15 m
Matkustajia 1 000
Hyttipaikkoja 439
Henkilöautoja max. 170
Pääkoneet: kaksi Pielstick 16-sylinteristä dieselmoottoria yhteisteholtaan n. 16 200 hv (11 936 kW)
Läpiajettava autokansi. Ei keskilaipiota. Keulaporttina sivulle aukeavat puoliskot, sekä yksi peräportti.
Sisaralus; M/S Svea Regina
Marjaleena Lembcke

Marjaleena Lembcke-Heiskanen (o.s. Heiskanen; s. 4. helmikuuta 1945 Kokkola) on suomalaissyntyinen kirjailija. Hän kirjoittaa teoksiaan saksaksi. Lembcke opiskeli teatteritieteitä Suomessa ja muutti Saksaan vuonna 1967. Vuosina 1972–1975 hän opiskeli kuvanveistoa Münsterin taideakatemiassa. Hänet on palkittu muun muassa kahdesti Itävallan lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnolla.
Lembcke asuu miehensä kanssa Grevenissä Nordrhein-Westfalenissa. Hänellä on yksi tytär ja tyttärentytär.
Teoksia

Mein finnischer Großvater, 1993
Der Sommer, als alle verliebt waren, 1997
Als die Steine noch Vögel waren, 1998
Der Schatten des Schmetterlings, 1998
Finnische Tangos, 1999
Und dahinter das Meer, 1999
Abschied vom roten Haus, 2000
Die Nacht der sieben Wünsche, 2000
Das Eisschloß, 2001
Ein Schrank voller Geheimnisse, 2001
Polkabären, Apfelratten und andere Tiere, 2001
Schon vergessen, 2001
Die Geschichte von Tapani, vom Fernfahrer Frisch und der roten Ente, 2002
In Afrika war er nie, 2003
Weihnachten bei uns und anderswo, 2003
Weihnachten der anderen Art, 2003
Ein Märchen ist ein Märchen ist ein Märchen, 2004
Die Fremde im Garten, 2005
Liebeslinien, 2006
Palkinnot ja tunnustukset

1993: Kinder- und Jugendbuchliste des Saarländischen Rundfunks (Mein finnischer Großvate)
1996: Ehrenliste zum Österreichischen Kinder- und Jugendbuchpreis (Die Zeit der Geheimnisse)
1996: Arbeitsstipendium des Landes NRW
1998: Jugendbuch des Monats Juli der Deutschen Akademie für Kinder- und Jugendliteratur (Als die Steine noch Vögel waren)
1999: Österreichischer Kinderbuchpreis, Nominierung für den Deutschen Jugendliteraturpreis, Auswahlliste zum Katholischen Kinderbuchpreis sowie Hörbuch des Jahres vom Hessischen Rundfunk (Als die Steine noch Vögel waren)
2000: Ehrenliste zum Österreichischen Kinder- und Jugendbuchpreis (Und dahinter das Meer)
2003: LesePeter der Arbeitsgemein-schaft Jugendliteratur und Medien GEW
2003: Empfehlungsliste “Die Luchsjury”, Die Zeit (In Afrika war er nie)
2004: Empfehlungsliste zum Evan-gelischen Buchpreis (In Afrika war er nie)
2005: Österreichischer Staatspreis für Kinder- und Jugendliteratur
2007: Auswahlliste Deutscher Jugendliteraturpreis (Liebeslinien)
2008: Esel des Monats, maaliskuu 2008