stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksanteri Suuren armeija
Muut

Armeijaan kuului myös muita kevyesti aseistettuja (psiloi) joukkoja, joista traakialaiset agrianit olivat kuuluisimpia. Agrianien kuningas Langaros lähetti luultavasti komppanian verran joukkoja Aleksanterin sotaretkeä varten. Ennen Issoksen taistelua toinen komppania agrianeja liittyi armeijaan.
Muita kevytaseisia kutsutaan lähteissä yleensä vain ”traakialaisiksi”. Mukana sotaretkellä heitä oli noin 7 000. Heihin kuului keihäänheittäjiä (akontistai) Traakiasta odrysien ja triballien heimoista sekä Illyriasta. Odrysejä johti heidän kuninkaansa poika Sitalkes, ja luultavasti muitakin kevytaseisia johtivat heidän omat komentajansa.
Muut > Sotanorsut

Intian sotaretken jälkeen armeijaan kuului myös sotaelefantteja, joita Aleksanteri oli saanut lahjaksi ja joita oli vallattu vihollisilta. Elefantteja Aleksanteri ei kuitenkaan tiettävästi käyttänyt missään taisteluissaan. Hänen seuraajansa käyttivät kuitenkin elefantteja ahkerasti sodissaan. Myöhemmin Intiasta tuotuja elefantteja päätyi aina Epeiroksen kuningas Pyrrhoksen käsiin. Hän taas käytti niitä roomalaisia vastaan.
Armeijan uudelleenorganisoiminen

Kukistettuaan Dareioksen Aleksanteri aloitti armeijansa uudelleenorganisoimisen. Itämaisten joukkojen määrä kasvoi vuosi vuodelta makedonialaisten kustannuksella. Aleksanterin kuollessa makedonialaiset käsittivät vain pienen osan koko armeijasta.
Vuoden 330 eaa. keväällä Ekbatanassa Aleksanteri lähetti Korintin liiton liittolaisjoukot kotiin Kreikkaan. Thessalialainen ratsuväki sai sekin käskyn palata kotiin seuraavana vuonna Baktriassa. Armeijaa laajennettiin itämaisilla joukoilla ehkä jo vuonna 330 eaa., mutta varmasti vasta vuonna 328 eaa. Tuolloin Sogdianasta kotoisin olevaa ratsuväkeä taisteli makedonialaisten joukkojen rinnalla. Hydaspeksella Aleksanterin palveluksessa oli ratsuväkeä ainakin Baktriasta, Sogdianasta ja saka-heimosta. Myös paikalliset intialaiset ruhtinaat lähettivät Aleksanterille joukkoja. Arrianoksen mukaan joukkoja oli yhteensä jopa 120 000. Itämaiset joukot taistelivat kuitenkin omissa yksiköissään.
Makedonialaiset eivät pitäneet siitä, että Aleksanteri oli antanut eräiden persialaisten liittyä arvostettuun toveriratsuväkeen Opiksessa vuonna 324 eaa. Neljä uutta hipparkkia perustettiin yksinomaan persialaisista ja viides osasto tuli koostumaan makedonialaisista ja persialaisista. Myös kuninkaalliseen osastoon kuului pieni määrä persialaisia. Jalkaväki koki samanlaisen muutoksen. Ennen Baktrian sotaretkeä Aleksanteri oli antanut käskyn kouluttaa 30 000 persialaista nuorukaista sotimaan makedonialaiseen tapaan. Vuonna 324 eaa. nämä uudet joukot esiintyivät ensimmäisen kerran kuninkaansa edessä Susassa. Uusien joukkojen nimikin oli pahaa enteilevä  "seuraajat" (epigonoi). Aleksanteri oli näin luonut makedonialaisten rinnalle persialaisista koostuvia joukkoja. Makedonialaisten erikoisasema armeijan ytimenä oli hävinnyt.
Taistelut

| Aleksanteri Suuren taistelut |
| --- | --- |
Khaironeia – Pelion – Theba – Granikos – Halikarnassos – Issos – Tyros – Gaza – Gaugamela – Persian portit – Kyropolis – Iaksartes – Aornos – Hydaspes – Sangala – Mallos – Harmatelia: 
Armeija kävi Aleksanteri Suuren lyhyen valtakauden (336 eaa. – 323 eaa.) aikana useita suuria taisteluja. Näiden lisäksi se suoritti monia piirityksiä ja osallistui useampiin pienempiin taisteluihin.
Jo Filippoksen aikana makedonian armeija kunnostautui monissa taisteluissa. Herakleia Lynkestiksen taistelussa (358 eaa.) makedonialaiset kukistivat illyrialaiset ja niin sanotussa Krookuskentän taistelussa (353 eaa.) makedonialaiset kukistivat vuorostaan Fokiin ja Ferain joukot. Lopullinen voitto kreikkalaisista kaupunkivaltioista saavutettiin vuonna 338 eaa. käydyssä Khaironeian taistelussa. Filippos kuoli kuitenkin jo vuonna 336 eaa. ja Aleksanteri nousi tämän jälkeen valtaistuimelle.
Taistelut > Theban piiritys

Filippoksen kuoltua thebalaiset nousivat kapinaan makedonialaisia vastaan. Kuultuaan Theban kapinasta Aleksanteri marssi pikavauhtia sitä vastaan. Aleksanteri alkoi piirittää Thebaa, mutta ei halunnut ryhtyä taisteluun vaan toivoi että asia saataisiin selvitettyä rauhallisesti. Lopulta Perdikkaan jalkaväkiosasto hyökkäsi kaupunkia vastaan ilman että hän olisi saanut siihen käskyä Aleksanterilta. Kun Aleksanteri näki Perdikkaan osaston hyökkäävän antoi hän määräyksen että muutkin osastot hyökkäisivät. Kaupungin valtauksen jälkeen Aleksanteri antoi liittolaistensa päättää Theban kohtalon. Kaupunki päätettiin tuhota maan tasalle. Theban naapurit jotka tukivat Makedoniaa saivat jakaa kaupungin alueet. Naiset, lapset ja ne miehet jotka olivat selvinneet taistelusta hengissä myytiin orjina.
Taistelut > Granikosjoen taistelu

Aleksanteri Suuren isä Filippos II oli suunnitellut hyökkäystä Persian valtakuntaa vastaan. Vuonna 336 eaa. Filippos oli lähettänyt Hellespontoksen yli Parmenionin johtaman armeijan. Vuoden 334 eaa. keväällä Aleksanteri johti armeijansa Hellespontokselle. Aleksanteria vastassa oli paikallisten persialaisten satraappien johtama armeija. Toukokuussa tai kesäkuussa vuonna 334 eaa. käydyssä taistelussa Aleksanterin armeija kukisti lukumäärältään pienemmän persialaisen armeijan ja sai tämän jälkeen helposti vallattua Vähän-Aasian länsiosat.
Halikarnassoksen piiritys, 334 eaa.
Issoksen taistelu, marraskuu 333 eaa.
Tyroksen piiritys, 332 eaa.
Gaugamelan taistelu, lokakuu 331 eaa.
Persian porttien taistelu, tammikuu 330 eaa.
Hydaspesjoen taistelu, 326 eaa.
Suunnitelmat ennen Aleksanterin kuolemaa

Ennen kuolemaansa Aleksanteri oli suunnitellut uutta jalkaväkiyksikköä, joka yhdistäisi makedonialaisen falangin ja persialaisten jousimiehet. Hänen seuraajansa lakkauttivat kuitenkin nämä uudet yksiköt Aleksanterin kuoleman jälkeen.
Makedonialaisen armeijan taistelujärjestys Aleksanterin ja hänen isänsä Filippos II:n aikana.
Aleksanteri Suuri taistelussa persialaisia vastaan. Aleksanteri taisteli usein itse toveriratsuväen mukana.
Makedonialainen falangi.
Nykyaikainen rekonstruktion Aleksanterin aikaisen hypaspistin varusteista.
Kreikkalainen hopliitti.
Ratsuväkisotilas niin sanotusta Aleksanterin sarkofagista. Kuvan arvellaan esittävän thessalialaista ratsuväkeä.
Granikoksen taistelun kulku. Aleksanterin johtama ratsuväki ratkaisi taistelun oikealla siivellä.
Alphen-Chaam

| Alphen-Chaam |
| --- | --- |
 Katu Chaamin asutuskeskuksessa, Alphen-Chaamissa.
 lippu:  vaakuna

 Koordinaatit: 51°30′N, 4°52′E 
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Pohjois-Brabant
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Harrie Nuijten
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  93,64 km²
 – Maa:  93,15 km²
 – Josta vettä:  0,50 km² 
Väkiluku (1.1.2009):  9 421
 – Väestötiheys:  101 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.alphen-chaam.nl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alphen-Chaam on Alankomaissa Pohjois-Brabantin provinssissa sijaitseva kunta. Asukkaita kunnassa on 9 421 (1.1.2009) ja väestötiheys on 101 as./km². Kunnan pinta-ala on 93,64 neliökilometriä, josta vettä on 0,5 km². Alphen-Chaamin pormestari on Harrie Nuijten.
Alphen-Chaamin naapurikunnat ovat Gilze en Rijen pohjoisessa, Goirle idässä, Ravels (Belgiassa) kaakossa, Baarle-Nassau etelässä, Hoogstraten (Belgiassa) lounaassa ja Breda luoteessa.
Alphen-Chaam muodostui 1. tammikuuta 1997, kun kunnat Alphen en Riel ja Chaam sekä osa Nieuw-Ginnekenistä yhdistyivät.
Kartta Alphen-Chaamin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alphen-Chaam Wikimedia Commonsissa
Virallinen kotisivu (hollanniksi)
| n k Pohjois-Brabantin provinssin kunnat |
| --- | --- | --- |
|  Aalburg  Alphen-Chaam  Asten  Baarle-Nassau  Bergeijk  Bergen op Zoom  Bernheze  Best  Bladel  Boekel  Boxmeer  Boxtel  Breda  Cranendonck  Cuijk  Deurne  Dongen  Drimmelen  Eersel  Eindhoven  Etten-Leur  Geertruidenberg  Geldrop-Mierlo  Gemert-Bakel  Gilze en Rijen  Goirle  Grave  Haaren  Halderberge  Heeze-Leende  Helmond  ’s-Hertogenbosch (Den Bosch)  Heusden  Hilvarenbeek  Laarbeek  Landerd  Loon op Zand  Maasdonk  Mill en Sint Hubert  Moerdijk  Nuenen, Gerwen en Nederwetten  Oirschot  Oisterwijk  Oosterhout  Oss  Reusel-De Mierden  Roosendaal  Rucphen  Schijndel  Sint Anthonis  Sint-Michielsgestel  Sint-Oedenrode  Someren  Son en Breugel  Steenbergen  Tilburg  Uden  Valkenswaard  Veghel  Veldhoven  Vught  Waalre  Waalwijk  Werkendam  Woensdrecht  Woudrichem  Zundert  |  Aalburg  Alphen-Chaam  Asten  Baarle-Nassau  Bergeijk  Bergen op Zoom  Bernheze  Best  Bladel  Boekel  Boxmeer  Boxtel  Breda  Cranendonck  Cuijk  Deurne  Dongen  Drimmelen  Eersel  Eindhoven  Etten-Leur  Geertruidenberg  Geldrop-Mierlo  Gemert-Bakel  Gilze en Rijen  Goirle  Grave  Haaren  Halderberge  Heeze-Leende  Helmond  ’s-Hertogenbosch (Den Bosch)  Heusden  Hilvarenbeek  Laarbeek  Landerd  Loon op Zand  Maasdonk  Mill en Sint Hubert  Moerdijk  Nuenen, Gerwen en Nederwetten  Oirschot  Oisterwijk  Oosterhout  Oss  Reusel-De Mierden  Roosendaal  Rucphen  Schijndel  Sint Anthonis  Sint-Michielsgestel  Sint-Oedenrode  Someren  Son en Breugel  Steenbergen  Tilburg  Uden  Valkenswaard  Veghel  Veldhoven  Vught  Waalre  Waalwijk  Werkendam  Woensdrecht  Woudrichem  Zundert  |  |
Alppilentäjät

Durchmanin, Leijerin ja Mikkolan hauta Hietaniemen hautausmaalla Helsingissä.
Alppilentäjät tarkoittaa Glarusin Alppien yllä Sveitsissä lentoveneiden siirtolennolla 7. syyskuuta 1920 surmansa saaneita Suomen ilmavoimien lentäjiä. Koneet oli ilmavoimille lahjoittanut tupakkatehtailija A. K. Christides.
7. syyskuuta 1920 järjestettiin kahden Savoia-lentoveneen siirtolento Italiasta Suomeen. Koneet olivat yksimoottorisia ja kaksitasoisia ja ne oli tarkoitettu tiedustelu- ja pommitustehtäviin. Aamulla kello 6 Maggiorejärveltä startanneet koneet ylittivät Italian ja Sveitsin rajan muodostelmassa lentäen, mutta eksyivät pian tämän jälkeen toisistaan. Vänrikki Carl-Erik Leijerin ohjaama kone, matkustajana italialainen mekaanikko Carlo Riva, laskeutui kello 8 Reiniin oikean reitin tarkistamista varten. Lentoonlähdön jälkeen seuraava havainto koneesta tehtiin Zollikonin kylän yläpuolella kello 9.35, jolloin siitä nähtiin irtoavan osia, jonka jälkeen kone syöksyi Zürichjärveen. Molemmat koneessa olleet saivat surmansa. Majuri Väinö Mikkolan ohjaama toinen kone katosi ja sen jäännökset sekä koneessa olleiden Mikkolan ja luutnantti Äly Durchmanin ruumiit löydettiin viisi viikkoa myöhemmin Glims-jäätiköltä, noin 50 km:n päästä Zürichistä. Koneen korkeusmittari näytti löydettäessä lukemaa 4 400 metriä sekä kello aikaa 8.47. Koneen osia löydettiin lisää vielä vuonna 1958.
Onnettomuuksien syitä ei saatu koskaan tarkasti selvitettyä. Tutkimusten mukaan koneiden potkurit olivat voineet liimauksistaan auetessa rikkoutua, joko valmistusvirheen tai sabotaasin takia ja rikkoa koneiden ohjausvaijerit. Myös nousevan turbulenssin aiheuttamaa koneiden rikkoutumista pidettiin mahdollisena.
Tapahtumien muistoksi ilmavoimien vainajien muistopäivää vietetään vuosittain syyskuun seitsemäntenä. Alppilentäjien ruumiit tuhkattiin Sveitsin Zürichissä. Tuhkauurnat tuotiin Suomeen ja haudattiin 18. marraskuuta 1920 yhteishautaan Helsingin Hietaniemen hautausmaan uudelle alueelle. Hautajaisiin osallistuivat muun muassa sotaministeri Bruno Jalander, sotaväen päällikkö K. F. Wilkama ja ilmavoimien komentaja Arne Somersalo.
Aiheesta muualla

Ilmatorjuntaupseeri-lehti 4/2000
Vielä lentäjiemme tuhosta Alpeilla, Suomen Kuvalehti, 04.12.1920, nro 48, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
San Gummerus : Kolme suomalaista lentäjäsankaria, Helsingin Sanomat, 22.05.1938, nro 136, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Zzzax

| Zzzax |
| --- | --- |
 Zzzax (kuvitus: Mike Zeck)
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  The Incredible Hulk #166
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Ei tiedossa
Status:  Aktiivinen
Voimat:  Puhtaasta energiasta koostuva olento, joka voi toimia vuorovaikutuksessa fysikaalisen maailman kanssa
Zzzax (kirjoitettu joskus muotoon Zzaxx) on Marvel-kustantamon luoma superroisto. Olento ilmestyi ensi kerran The Incredible Hulk -lehden numerossa 166.
Voimat ja varusteet

Zzzax on "sähkömagneettinen älykkyys", psionisesti latautunut sähkömagneettinen kenttä, joka kykenee vuorovaikutukseen fysikaalisen maailman kanssa. Olennolla on yksinkertainen älykkyystaso ja yli-inhimilliset voimat.
Zzzaxin ulkomuoto on yleensä valtaisa massa sähköpurkauksia ihmismäisessä olomuodossa. Olento tuottaa paljon valoa ja on valkoisenkellertävä väriltään. Tunnusomainen piirre on myös vahva otsonintuoksu. Zzzax kykenee myös lentämään tai leijailemaan ilmassa.
Aiheesta muualla

Hulk Library-sivuston osuus Zzzaxista (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
IncredibleHulk -sivuston osuus Zzzaxista (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Leader's Lair-sivuston osuus Zzzaxista (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Chelo Alonso

| Chelo Alonso |
| --- | --- |
 Chelo Alonso ja Steve Reeves elokuvassa Goliat ja barbaarit.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Isabella García
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1933 Central Lugareño, Camagüey
Kuollut: 20. helmikuuta 2019 (85 vuotta) Mentana, Italia
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Chelo Alonso (oikealta nimeltään Isabel Apolonia García Hernández, 10. huhtikuuta 1933 Central Lugareño, Camagüey – 20. helmikuuta 2019) oli kuubalaissyntyinen tanssija ja elokuvanäyttelijä.
Alonso esiintyi tanssijana kotimaassaan, kiertueilla Keski-Amerikassa ja Broadwaylla sekä Pariisin Folies Bergère -teatterissa. Sensuellin kauniista ja luonteeltaan räjähtävästä naisesta tuli 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa yksi italialaisten peplum-elokuvien tähdistä. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Nel segno di Roma vuonna 1959. Alonso teki myös perinteisempiä seikkailuelokuvia ja kokeili vakavampia rooleja esimerkiksi Luigi Filippo D’Amicon elokuvassa Quattro notti con Alba (1962).
1960-luvun alussa Alonso meni naimisiin tuottaja Aldo Pomilian kanssa. Hän vetäytyi joksikin aikaa valkokankaalta, mutta jatkoi uraansa televisiossa. Myöhemmin hän näytteli sivuosia muutamissa spagettiwesterneissä kuten Sergio Leonen Hyvät, pahat ja rumat (1966). Miehensä kuoltua Alonso asettui Toscanaan, jossa hän on toiminut muun muassa hotellinpitäjänä ja ravintoloitsijana.
Elokuvia

Nel segno di Roma, 1959
Goliat ja barbaarit, 1959
Merirosvo Morgan, 1960
Maciste kauhujen maassa, 1961
Hyvät, pahat ja rumat, 1966
Aiheesta muualla

Chelo Alonso Elonetissä.
Chelo Alonso Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska 2  BnF data 2  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  Elonet
Alta-luokka

| Alta-luokka |
| --- | --- |
 Alta-luokan miinanraivaaja Rauma (M352).

Tekniset tiedot
Uppouma:  394 t
Pituus:  55,2 m
Leveys:  13,6 m
Syväys:  2,5 m
Koneteho:  2 x 2,27 MW MTU 12V 396 TE84 -dieselmoottoria 2 x Kvaernerin vesisuihkuvetolaitetta
Nopeus:  20+ solmua
Miehistöä:  30-42
Aseistus
Ilmatorjunta:  1 x SADRAL-ilmatorjuntaohjusjärjestelmä 1-2 x Rheinmetallin 20 mm ilmatorjuntatykkiä 2 x 12,7 mm konekivääriä
Alta-luokka on Norjan  laivaston miinanraivaajaluokka, johon kuuluu kaikkiaan viisi alusta. Aluksista on palveluksessa kolme, yksi poistettu palveluksesta ja yksi tuhoutunut.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| KNM Alta | Kvaerner Mandal | - | joulukuu 1995 | 1996 | - |
| KNM Otra | Kvaerner Mandal | - | huhtikuu 1996 | 1996 | - |
| KNM Rauma | Kvaerner Mandal | - | elokuu 1996 | - | poistettu palveluksesta 2004 |
| KNM Orkla | Kvaerner Mandal | - | tammikuu 1997 | - | tuhoutunut tulipalossa marraskuussa 2002 |
| KNM Glomma | Kvaerner Mandal | - | heinäkuu 1997 | - | poistettu palveluksesta 2004 |
Alppihiihdon maailmancup 1979–1980

Alppihiihdon maailmancup 1979–1980 oli historian 14. alppihiihdon maailmancup -kausi.
Loppupisteet > Miehet > Kokonaiskilpailu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Andreas Wenzel | 204 |
| 2. |  Ingemar Stenmark | 200 |
| 3. |  Phil Mahre | 132 |
| 4. |  Bojan Križaj | 131 |
| 5. |  Anton Steiner | 130 |
| 6. |  Jacques Lüthy | 116 |
Loppupisteet > Naiset > Kokonaiskilpailu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Hanni Wenzel | 311 |
| 2. |  Annemarie Moser-Pröll | 259 |
| 3. |  Marie-Theres Nadig | 221 |
| 4. |  Perrine Pelen | 192 |
| 5. |  Irene Epple | 141 |
| 6. |  Fabienne Serrat | 122 |
Alte Pinakothek

Alte Pinakothek
Alte Pinakothek on Münchenin Maxvorstadtissa sijaitseva, vuonna 1836 valmistunut taidemuseo. Museo on erikoistunut vanhaan eurooppalaiseen maalaustaiteeseen, ja siellä on muun muassa Rembrandtin, Rubensin, Dürerin ja Tizianin teoksia. Rakennuksen on kuningas Ludvig I:n toimeksiannosta suunnitellut arkkitehti Leo von Klenze. Rakennuksessa suoritettiin laaja saneeraus vuosina 2014–2018.
Museo muodostaa muiden Münchenin taidemuseoiden kanssa Bayerischen Staatsgemäldesammlungen -kokoelman, jossa on yli 30 000 teosta.
Aiheesta muualla

Museon verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Alppihiihdon maailmancup 1984–1985

Alppihiihdon maailmancup 1984–1985 oli historian 19. alppihiihdon maailmancup -kausi.
Loppupisteet > Miehet > Kokonaiskilpailu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Marc Girardelli | 262 |
| 2. |  Pirmin Zurbriggen | 244 |
| 3. |  Andreas Wenzel | 172 |
Loppupisteet > Naiset > Kokonaiskilpailu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Michela Figini | 259 |
| 2. |  Brigitte Oertli | 218 |
| 3. |  Maria Walliser | 197 |
Altair-luokka

| Altair-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  85,6 t (kuormattu)
Altair-luokka oli Portugalin laivaston kuuden Britanniasta 1946 hankitun Fairmile B -tyyppisen veneen muodostama alusluokka.
Alukset

Alukset riisuttiin aseista ja niitä käytettiin lähinnä pelastusaluksina. Lisäksi niihin rakennettiin takakannelle suoja miehistölle.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| NRP Altair |  |  |  | 1946 | romutettu 1955 |
| NRP Bellatrix |  |  |  | 1946 | poistettu palveluksesta noin 1959 |
| NRP Canopus |  |  |  | 1946 | poistettu palveluksesta syyskuussa 1959 |
| NRP Deneb |  |  |  | 1946 | poistettu palveluksesta 1959 |
| NRP Espiga |  |  |  | 1946 | poistettu palveluksesta marraskuussa 1959 |
| NRP Fomalhaut |  |  |  | 1946 | poistettu palveluksesta 1959 |
Almanakka

Almanakkasivu vuodelta 1644.
Almanakka (kr. almenikhiaká) on painotuote, joka esittää vuoden kierron, tärkeät yleiset merkkipäivät sekä muuta ajankohtaista tietoa.
Historia

Ensimmäinen tunnettu almanakka on Johannes Gutenbergin vuodeksi 1448 painattama. Siitä on kuitenkin jäljellä vain jokunen paperisuikale. Vuodesta 1470 almanakkoja on painettu säännöllisesti. Ulkomuodoltaan 1400-luvun almanakat olivat yhdelle puolelle painettuja arkkeja. Niiden tarkoitus oli ilmaista, minä päivinä sopi iskettää suonta ja kuppauttaa ja mihin ruumiinosaan se oli kulloinkin suoritettava. Ihmisruumis jaettiin 1490-luvun almanakoissa 12 osaan, joista kutakin hallitsi tietty taivaallisen eläinradan tähdistö. Esimerkiksi pää kuului Oinaalle ja vasen hartia Härälle. Almanakan antama ohje oli, että ei sopinut iskeä suonta päähän, kun kuu oli Oinaan tähdistössä, eikä vasempaan hartiaan, kun kuu oli Härän merkissä. Almanakka oli siis aluksi keskiaikaisen maailmankuvan mukainen terveysopillinen taulukko, jota julkaisivat vain lääkärit. Henkilönimet lisättiin almanakkaan 1480-luvulla ja saarnateksti-ilmoitukset uskonpuhdistuksen jälkeen. Arkkimuotoisesta almanakasta siirryttiin Saksassa 1500-luvun alkupuolella taitettuun taskukirjamalliin.
Ensimmäiset pohjoismaissa julkaistut almanakat olivat saksalaisten almanakkojen kopioita, mutta helsinkiläisen Sigfried Aronus Forsiuksen Tukholmassa julkaisemalla vuoden 1608 almanakalla oli jo kansallinen leima. Siinä henkilönimet olivat lähinnä Turun hiippakunnan kalenterin mukaisia. Ruotsi-Suomessa almanakan kustantaminen ja julkaiseminen annettiin vuonna 1700 Ruotsin tiedeakatemialle.
Suomalaiset almanakat

Suomessa Helsingin yliopistolla ja sen edeltäjillä oli vuodesta 1811 aina vuoden 1995 alkuun saakka yksinoikeus almanakkojen ja kalenterien julkaisemiseen. Yliopisto kuitenkin vuokrasi tämän oikeuden aluksi Frenckellin kirjapainolle, myöhemmin vuodesta 1888 lähtien lähes sadan vuoden ajaksi Weilin+Göösille.
Vanhimpia suomalaisia almanakkoja ovat ns. kansanalmanakka, nykyisin Yliopiston almanakka, jota on julkaistu 1700-luvulta saakka sekä Suomen Valtiokalenteri. Ensimmäisen suomenkielisen almanakan teki vuonna 1705 Lauri Tammelinus. Sääennustukset olivat 1700-luvun almanakoissa välillä mukana, välillä ne jätettiin pois. Lopullisesti epätieteelliset sääennustukset jäivät pois almanakasta vuonna 1887. Almanakkojen ohella alettiin 1800-luvun lopulta lähtien ja varsinkin 1900-luvulla julkaista laajeneva valikoima muitakin kalentereita.
Helsingin yliopiston Almanakkatoimisto myy kalenterien julkaisijoille kalenteritietoutta ja laatii valmiita kalenterisivuja. Almanakkatoimiston sivuilta löytyy kuluvan vuoden kalenteri, johon on merkitty muun muassa nimipäivät sekä auringon nousut ja laskut. Sivuille on myös skannattu vanhoja Yliopiston almanakkoja. Yliopiston nimipäiväalmanakka on ilmestynyt verkossa vuodesta 2009.
Yksittäisen nimipäivän julkaisuun yhdellä kertaa ei tarvita almanakkatoimiston lupaa aina 13 nimeen asti.
Almanakan sisältöä

Almanakan pääosana on varsinainen kalenteriosasto, jossa on lueteltu kaikki vuoden päivät siten, että siitä näkyy, miksi viikonpäiväksi mikin vuoden päivä kyseisenä vuonna sattuu. Usein samoille taulukkomaisille sivuille on merkitty myös juhlapäivät, nimipäivät, liputuspäivät, kuun vaiheet sekä auringon nousu- ja laskuajat.
Monissa almanakoissa on varattu tilaa myös muistiinpanoja varten. Monissa kalentereissa on lisäksi tietosivuja, jotka voivat sisältää esimerkiksi
auringon- ja kuunpimennysten ajankohdat
kansallispäivät
ikuisen kalenterin
maatunnukset
mittayksiköt
hätänumerot
suuntanumerot
karttasivuja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Helsingin yliopiston almanakkatoimisto.
Forsius, Arno: Kalenteri ja almanakka. (Arkistoitu – Internet Archive) 4.1.2003.
Almanacka hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  Dictionnaire historique de la Suisse  NARA
Eulerin monitahokaslause

Eulerin monitahokaslause antaa yhteyden moni­tahokkaan kärkien, särmien ja tahkojen lukumäärille. Sen mukaan jos  V,E ja  S ovat monitahokkaan kärkien, särmien ja ­tahkojen lukumäärät, ja jos monitahokkaan muodostaman pinnan genus on nolla, niin  V-E+S=2.  Tällöin sanotaan, että monitahokkaan muodostaman pinnan Eulerin karakteristika on kaksi. Genus on nolla esimerkiksi, jos monitahokas on konveksi. Esimerkiksi kuutiossa, samoin kuin missä tahansa suora­kulmaisessa särmiössä, on 8 kärkeä, 12 särmää ja 6 tahkoa, ja 8-12+6 = 2.
Lauseen keksi 1700-luvulla Sveitsissä syntynyt matemaatikko Leonhard Euler.