stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
PuMa-Volley
Historiaa > Naiset > Alkuvuodet

PuMa-Volleyn naisten joukkue aloitti taipaleensa kaudella 1991–1992 naisten 3-sarjassa. Joukkue pelasi jo tällöin Puistolan urheilutalolla ja joukkueen päävalmentajana toimi ansioitunut Peeter Vahtra, joka myöhemmin valmentaisi naisten maajoukkuettakin. Kaudelle 1992–1993 PuMa nousi 2-sarjaan ja keväällä 1993 PuMa pelasi jo 1-sarjakarsinnoissa. Kaudella 1993–1994 PuMan naiset pelasivat ensimmäistä kertaa 1-sarjassa.
Historiaa > Naiset > Nousu huipulle

Kesällä 1995 PuMan päävalmentaja vaihtui Vahtrasta unkarilaiseen László Polányihin. Edustusjoukkueeseen nousi myös nuori Hanna-Kaisa Torkkeli. PuMa pelasi SM-liiganoususarjaa keväällä 1996. Kausi päättyi kuitenkin 1-sarja pronssiin ja siirtymiseen uuteen Supersarjaan, joka perustettiin 1-sarjan ja SM-liigan väliin. Kauden 1996–1997 tulos oli Supersarja hopea ja nousu SM-liigaan liigakarsintojen kautta.
Historiaa > Naiset > SM-liigakausi

PuMa-Volleyn nuoren joukkueen SM-liigataipale alkoi heikosti kun hallitseva suomenmestari Oriveden Ponnistus kaatoi PuMan kauden avauksessa selvin numeroin 0−3 (1-15, 7-15, 0-15). Polányi toimi edelleen päävalmentajana ja PuMa oli siirtynyt pelaamaan kotiotteluitaan Malmin kauppaoppilaitokselle (nyk. Helmi Center). Seuraavassa sarjapelissä PuMa oli jo kovemmassa iskussa kun se onnistui nappaamaan erän edelliskauden hopeamitalistilta Euran Raiulta. Viiden peräkkäisen tappion jälkeen PuMa otti ensimmäisen voittonsa SM-liigassa kun PuMa kaatoi Joensuun Prihat vieraissa erin 3−2. PuMa-Volley joutui kauden aikana tyytymään vain viiteen voittoon, kun kauden puolivälissä joukkueen tähtipelaajaksi noussut Hanna-Kaisa Torkkeli loukkasi polvensa ja oli sivussa loppukauden. Maaliskuussa 1998 PuMan putoaminen takaisin Supersarjaan oli jo varmaa. Kauden päätteeksi päävalmentaja László Polányi ja pelaajat Hanna-Kaisa Torkkeli sekä Tia Pråhl siirtyivät ViLePan SM-liigajoukkueeseen.
Historiaa > Naiset > Supersarja

Kaudelle 1998–1999 PuMa palasi Supersarjaan. Keväällä 2000 PuMa selvitti tiensä jälleen Supersarjan loppuotteluihin, jossa sijoitus oli kuitenkin toinen. PuMa kieltäytyi pelaamasta SM-liigakarsinnat, vaikka se olisi ollut siihen Supersarjan toisena oikeutettu. Keväällä 2001 PuMa oli jälleen SM-liigakarsinnoissa, kun ruoriin oli palannut unkarilainen László Polányi. PuMa oli SM-liigakarsintasarjassa kolmas neljästä, joka riitti SM-liiganousuun, mutta päätti luopua liigapaikastaan taloudellisista syistä. Supersarjaa ei enää jatkettu kaudelle 2001–2002, joten PuMa siirtyi pelaamaan jälleen 1-sarjaa, josta tuli taas Suomen 2. korkein sarjataso.
Historiaa > Naiset > 1-sarja

Ensimmäisellä kaudella takaisin 1-sarjassa PuMa selvitti tiensä jälleen loppuotteluun, mutta Etta oli loppuottelussa vahvempi. Kaudelle 2003–2004 PuMa lähti tavoittelemaan taas sarjan kärkeä kun se sai kovan joukon pelaajia VanLen riveistä, sekä uuden valmentajan Börje Henrikssonin. PuMa oli jälleen loppuottelussa keväällä, mutta LPK oli kovempi ja nousi SM-liigaan. Kaudella 2005–2006 pääsi alkulohkon kärjessä kevään supersarjaan, jossa PuMa pääsi aina välieriin asti. Keväällä 2007 pääsi jälleen supersarjaan hyvän syyskauden jälkeen.
Historiaa > Naiset > PKS Volley

Kaudelle 2008–2009 perustettiin uusi seura PuMan, VanLen, Laajasalon Voiman ja Espoo Lentiksen voimin. Seuran nimeksi tuli PKS Volley ja naisten 1-sarjapaikan se sai PuMalta. Hankkeen tarkoituksena oli saada pääkaupunkiseudun naislentopallo takaisin SM-liigaan kaudeksi 2012. PKS Volleyn tarina jäi lyhyeksi ja epäonnistuneeksi, kun PKS Volley päätyi keväällä 2011 1-sarjakarsintoihin ja kausi 2010–2011 päättyi lopulta putoamiseen 2-sarjaan.
Historiaa > Naiset > Takaisin 2-sarjaan

Sarjaputoamisen jälkeen PKS Volley hajosi ja PuMa haki jälleen vauhtia 2-sarjasta kaudella 2011–2012. PuMa pääsi 2-sarjassa neljännesvälieriin, muttei sitä pidemmälle. PuMa jatkoi pelejään 2-sarjassa ilman erityistä menestystä.
Historiaa > Naiset > HEL Volley II

Kaudelle 2015–2016 HEL Volley ja PuMa-Volley tekivät yhteisen joukkueen naisten 1-sarjaan, kun keväällä HEL Volley II oli noussut 2-sarjasta. Joukkue pelasi HEL Volley II nimellä, mutta koostui sekä, HEL Volleyn, että PuMan pelaajista. Taustaseurana toimi kuitenkin HEL Volley (Naarasleijonat). Kaudeksi 2016–2017 taustaseura vaihtui PuMa-Volleyksi, mutta kaikki muu pysyi samana, mukaan lukien nimi HEL Volley II. Sama kuvio toistui kaudella 2017–2018. Menestys kaikilla kausilla oli kehnoa. Joukkueen päävalmentajana toimi Juho Rajala.
Historiaa > Naiset > Paluu 1-sarjaan

Kaudella 2018–2019 PuMa pelasi jälleen 1-sarjassa omalla nimellään. Kaudelle 2019–2020 päävalmentajaksi tuli Gina Rask, kun Juho Rajala siirtyi Vantaa Ducksin päävalmentajaksi. PuMa pelasi HEL Volleyn varjossa, joka pelasi aivan sarjan kärkisijoista, mutta kautta ei kuitenkaan pelattu loppuun koronaviruspandemian takia. Kaudelle 2020−2021 päävalmentaja vaihtui Dejan Suboticiin ja PuMa alkoi pikkuhiljaa hivuta ylemmäs sarjataulukossa. Kaudella 2021–2022 PuMa aloitti yhteistyön Mestaruusliigajoukkue Hämeenlinnan Lentopallokerhon kanssa ja sijoitus sarjataulukossa nousi jälleen.
Historiaa > Naiset > Takaisin 1-sarjan kärkeen

Kausi 2022–2023 alkoi syyskaudella huippumenestyksellä, jolla PuMa lunasti Suomen Cupin puolivälieräpaikan. Syyskaudella sarjan kärkipelaajiksi nousseet Sofia Lehto ja Nea Subotic olivat kevätkaudella pääasiassa farmijoukkue Hämeenlinnan Lentopallokerhon riveissä, joka vaikutti PuMan menestykseen. Kausi päättyi 1-sarjan välierätappioon.
Kaudelle 2023–2024 päävalmentaja vaihtui Seppo Siika-ahoon ja joukkueen kokoonpano vaihtui paljon, kun Lehto ja Subotic siirtyivät Mestaruusliigaan. Kaudella PuMa voitti runkosarjan ja pelasi tiensä 1-sarjan finaaliin asti, jossa Kuortaneen urheiluopiston maajoukkuetytöt olivat kuitenkin vahvempia.
Kaudelle 2024–2025 Siika-aho jatkoi päävalmentaja ja joukkue uusiutui jälleen paljon kun Sanni Suomela, Eevi Lehmus ja Elisa Muukkonen siirtyivät Mestaruusliigaan.
Historiaa > Miehet > 2-sarja

PuMalle perustettiin miesten joukkue ensimmäistä kertaa kaudelle 2021–2022 miesten 2-sarjaan. Joukkue teki farmisopimuksen 1-sarjassa pelaavien Karhulan Veikkojen kanssa. Ensimmäinen kausi 2-sarjassa sujui ilman merkittävää menestystä.
Kaudelle 2022–2023 PuMan päävalmentajaksi siirtyi Helsinki Volleysta konkarivalmentaja Ismo Tuominen. PuMan nuori joukkue menestyi toisella kaudella 2-sarjassa hyvin päästen puolivälieriin asti. Kesällä 2023 PuMa-Volleyn miehet nousivat kabinettipäätöksellä miesten 1-sarjaan vähäisen joukkuemäärän takia.
Historiaa > Miehet > 1-sarja

Kausi 2023–2024 oli PuMan ensimmäinen miesten 1-sarjassa. Joukkueeseen siirtyi nuoria pelaajia hajonneesta Karhulan Veikkojen 1-sarjajoukkueesta, sekä Aatu Vihola Raision Loimun liigajoukkueesta. PuMa-Volley teki farmisopimuksen liigajoukkue Vantaa Ducksin kanssa. Syyskaudella menetys oli erittäin heikkoa ja ensimmäinen voitto tuli vasta kevätkaudella. Kauden aikana joukkueeseen siirtynyt beach volley tähti Santeri Sirén teki PuMa-Volleysta iskukykyisemmän ryhmän. PuMa-Volley sijoittui lopulta sarjassa seitsemänneksi kahdeksasta joukkueesta.
Kaudelle 2024–2025 joukkue pysyi pitkälti samana. Tuominen jatkoi edelleen päävalmentajana, mutta Sirén lopetti lentopallo- ja beach volley uransa. Vihola siirtyi paikallisvastuksen Vantaa Ducksin joukkueeseen, joka oli tippunut 1-sarjaan joten farmisopimusta ei jatkettu. Joukkueeseen saapui kuitenkin ansioitunut laituri Miro Määttänen.
Saavutukset > Naiset

2-sarja nousu: 1991–1992
1-sarja nousu: 1992–1993
Supersarja nousu: 1995–1996
SM-sarja nousu: 1996–1997
Supersarja: 2. sija 1996–1997, 1999–2000
1-sarja: 2. sija 2001–2002, 2003–2004, 2023–2024; 3. sija 1995–1996, 2022–2023
Saavutukset > Miehet

1-sarja nousu: 2023–2024
Saavutukset > Tytöt

Lähde:
Saavutukset > Tytöt > N22

SM-kulta: 2008
SM-hopea: 1994
SM-pronssi: 1995
Power Cup kulta: 2012
Saavutukset > Tytöt > A-tytöt

SM-hopea: 2008
Power Cup kulta: 2017, 2018
Power Cup hopea: 2016
AM-kulta: 2018, 2019, 2022, 2023
AM-hopea: 2017, 2024
Saavutukset > Tytöt > B-tytöt

SM-hopea: 2023
SM-pronssi: 2016, 2024
Power Cup kulta: 2016
Power Cup hopea: 2015
Power Cup pronssi: 2023
AM-kulta: 2015, 2016, 2017, 2019, 2020, 2023, 2024
AM-hopea: 2022, 2024
Saavutukset > Tytöt > C-tytöt

SM-kulta: 2023
SM-pronssi: 2022
Power Cup kulta: 2014
Power Cup hopea: 2021, 2024
Power Cup pronssi: 2022
AM-kulta: 2017, 2019, 2022, 2023, 2024
AM-hopea: 2016, 2018, 2020
AM-pronssi: 2023
Saavutukset > Pojat

Lähde:
Saavutukset > Pojat > A-pojat

SM-pronssi: 2002, 2012
Power Cup hopea: 2022, 2023
Saavutukset > Pojat > B-pojat

SM-kulta: 2000, 2001
SM-hopea: 1999
SM-pronssi: 2011
Power Cup pronssi: 2024
AM-kulta: 2019, 2023, 2024
AM-hopea: 2018, 2022
Saavutukset > Pojat > C-pojat

SM-kulta: 1999
SM-hopea: 2024
SM-pronssi: 1998, 2023
Power Cup kulta: 2023
AM-kulta: 2017, 2023, 2024
AM-hopea: 2020
AM-pronssi: 2019, 2022, 2023, 2024
Tunnustukset

Suomen lentopalloliiton Sinettiseura (Tähtiseura-laatuohjelma 2018-) 1996, 2002, 2008, 2013, 2017
Helsingin kaupungin vapaaehtoistyön tunnustus 2014
Vuoden Helsinkiläinen urheiluseura 2019
Aiheesta muualla

Seuran sivut
Kuno Nyman

Kuno Fredrik (K. F.) Nyman (21. heinäkuuta 1887 Urjala – 10. huhtikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja ja kansanedustaja.
Nymanin vanhemmat olivat agronomi Karl Fredrik Nyman ja Mathilda Ohlsson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1908, filosofian maisteriksi 1910, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1913 sekä lakitieteen lisensiaatiksi 1948. Nyman sai varatuomarin arvon 1915 ja Svenska handelshögskolanin kauppatieteiden kunniatohtorin arvon 1964.
Nyman oli Loviisassa vt. pormestarina 1917–1919 ja pormestarina 1919–1925. Hän toimi myös Landtmannabankenin, myöhemmin Liittopankin Loviisan konttorin apulaisjohtajana 1920–1925. Tämän jälkeen Nyman oli Varkaudessa A. Ahlström Oy:n lakimieskonsulttina 1925–1929 ja hän oli myös Varkauden kauppalan vt. kauppalanjohtajana 1929. Viimeksi Nyman oli Helsingin säästöpankin (Helsingfors Sparbank) pääjohtajana 1929–1958 ja Helsingin säästöpankin hallituksen puheenjohtajana 1930–1959.
Nyman oli Ruotsalaisen eduskuntaryhmän kansanedustajana 1930–1936 ja 1944–1945 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan toiselle kaudelleen 17. marraskuuta 1944 kesken edustajakautensa kuolleen ruotsalaisten Ragnar Furuhjelmin tilalle. Nyman oli eduskunnan lakivaliokunnan puheenjohtajana 1935 ja pankkivaliokunnan puheenjohtajana 1944. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa. Hän pyrki vuoden 1940 puoluekokouksessa syrjäyttämään RKP:n istuvan puheenjohtajan Ernst von Bornin mutta hävisi vaalin selvästi.
Kunnallispolitiikassa Nyman oli mukana Varkauden kauppalanvaltuuston varapuheenjohtajana ja Helsingin kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä. Hän oli Suomenruotsalaisten kansankäräjien valtuutettuna ja Ruotsalaisen kansanpuolueen keskushallituksen varapuheenjohtajana. Nyman toimi myös muun muassa Säästöpankkien keskusosakepankin hallintoneuvoston, Säästöpankkiliiton valtuuskunnan ja Varubodenin hallintoneuvoston puheenjohtajana.
Kuno Nyman oli naimisissa vuodesta 1917 Else Maria Nybergin kanssa.
Teoksia

Säästöpankkilaki ynnä siihen liittyvät asetukset selityksin jotka on laatinut K. Fr. Nyman. Suomen säästöpankkiliitto, Vammala 1948, 2. uusittu painos Suomen säästöpankkiliitto, Helsinki 1962 (ruotsinkielinen alkuteos Sparbankslagen med förklaringar)
Palkinnot

Axel Olof Freudenthal -mitali 1976
Aiheesta muualla

Kuno Nymanin elämäkerta Kansallisbiografiassa
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat
| n k Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1930–1933 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (20):  Björk  von Born  Estlander  von Frenckell  Furuhjelm  Haga  Helenelund  Hildén  Hästbacka  Inborr  Jacobsson  Jern  Molin (1932–1933)  Nyman  Palmgren  Roos  Rothberg  Sarlin  Sergelius  Westman  Åkerblom  Österholm 
| n k Ruotsalaisen kansanpuolueen ja ruotsalaisen vasemmiston kansanedustajat 1933–1936 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (21):  von Born  Colliander  Estlander  von Frenckell  Furuhjelm  Franzén (1935–1936)  Haga  Helenelund  Hästbacka  Jacobsson (1933–1934)  Jern  Kullberg  Mangs  Mattsson  Nyman  Palmgren  Sergelius  Sjöblom  Söderhjelm  Wickman  Östenson  Österholm 
| n k Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1939–1945 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (18):  Bonsdorff  von Born  Estlander  Frietsch  Furuhjelm (1939–1944)  Haga (1939–1944)  Helenelund  Hildén  Holmberg  Hästbacka  Jern  Johansson  Kullberg  Mangs  Nyman (1944–1945)  Söderhjelm (1944–1945)  Törngren  Wickman  Östenson  Österholm 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Menopaussin evoluutio

Menopaussin evoluutiosta on esitetty useampia teorioita, joista yleisimmin hyväksytty on isoäitihypoteesi. Eläinkunnassa on harvinaista, että yksilö jatkaisi elämistä vielä lisääntymiskyvyn menettämisen jälkeenkin, koska se laskee yksilön kelpoisuutta. Luonnollisissa eli ei-vankeudessa elävissä eläinpopulaatioissa elämän jatkumista lisääntymiskyvyn menettämisen jälkeen on havaittu vain joiltain hammasvalailla ja hyönteisillä. Esimerkiksi isoäitihypoteesin mukaan menopaussin myötä naaraan kokonaiskelpoisuus kasvaisi, kun hän lisääntymisen sijaan alkaisi avustaa omia jälkeläisiään lisääntymisessä ja jälkeläisten hoidossa.
Taustaa

Menopaussi on naaraan elinkaaren jakso, jolloin munasarjojen toiminta heikkenee ja lopulta lakkaa. Ihmisillä naisten menopaussista käytetään yleisesti nimitystä vaihdevuodet. Silloin estrogeenin tuotanto vähenee eikä ovulaatiota enää tapahdu. Naisten menopaussi alkaa noin 51 vuoden iässä, mutta esimerkiksi tupakointi tai lääkinnälliset toimenpiteet voivat aikaistaa sen alkamista.
Ihmisen ja muiden eliöiden välillä on merkittävä ero lisääntymiskyvyn menetyksen ajankohdassa. Eläinkunnassa on tyypillistä, että naaraat ovat lisääntymiskykyisiä kuolemaan asti tai menehtyvät pian lisääntymiskyvyn menettämisen jälkeen. Ihmisnaaras kuitenkin menettää lisääntymiskyvyn jo kauan ennen keskimääräistä kuolinikää.
Monet eliöt voivat lisääntyä kuolemaansa saakka, mutta eläinkunnassa menopaussin jälkeen jatkuva elämänvaihe on harvinainen ilmiö. Esimerkiksi monilla kädellisillä menopaussia havaitaan vankeudessa kasvaneilla naarailla. Tällaisissa tapauksissa menopaussi ja sen ohitse eläminen ovat kuitenkin pitkälti pidentyneen elinkaaren sivutuotteita. Simpanssinaaras usein menettää lisääntymiskykynsä myös luonnollisissa olosuhteissa elinkaaren loppuvaiheessa, mutta kuolee pian sen jälkeen. Tällöin ei puhuta varsinaisesta menopaussista, jonka määritelmään kuuluu elämän jatkuminen lisääntymiskyvyn menettämisen jälkeen.
Luonnollisissa populaatioissa todellinen menopaussi on tähän mennessä löydetty ihmisten lisäksi vain muutamilta hammasvalailta, kuten miekkavalailta ja lyhyteväpallopäiltä, sekä joiltain sosiaalisilta hyönteisiltä. Quadratus yoshinomiyai -lajin kirvoilla naaraat käyvät läpi menopaussin ja toimivat sen jälkeen lisääntymiskyvyttöminä koloniaa puolustavina vartijoina. Myös Xylocopa pubescens -lajin rautamehiläisillä iäkkäiden naaraiden on todettu puolustavan pesää lisääntymiskyvyn menetettyään.
Hypoteeseja menopaussin kehittymisestä

Menopaussi on evoluution kannalta mielenkiintoinen ilmiö, sillä lähtökohtaisesti lisääntymiskyvyn menettäminen laskee yksilön kelpoisuutta. Tämä ominaisuus on kuitenkin kehittynyt eläinkunnassa muutamaan otteeseen.
Menopaussin evolutiivista taustaa pyritään selittämään erilaisten teorioiden avulla. Näistä yleisimmin hyväksytty on isoäitihypoteesi. Muita teorioita ovat esimerkiksi sukupolvien konflikti -hypoteesi ja äitihypoteesi. Teoriassa menopaussi on hyödyllinen ominaisuus tilanteessa, jossa naaras saavuttaa suuremman kokonaiskelpoisuuden avustamalla omia jälkeläisiään lisääntymisessä ja jälkeläishoidossa, kuin lisääntymällä itse.
Esimerkiksi miekkavalaspopulaatiossa iäkkäillä naarailla on tärkeä rooli nuorempien sukupolvien opastajina. Naaras, joka ei enää itse lisäänny, omaa paljon tietoa ja kykenee siten ohjaamaan parven hyville ruokailupaikoille. Tästä on naaraalle itselleen epäsuoraa hyötyä, sillä parvessa on usein paljon naaraan omaa jälkikasvua ja näiden jälkeläisiä. Nämä yksilöt hyötyvät iäkkään naaraan altruistisesta toiminnasta ja niiden menestys nostaa naaraan omaa kokonaiskelpoisuutta.
Hypoteeseja menopaussin kehittymisestä > Isoäitihypoteesi

Isoäitihypoteesi selittää menopaussin sillä, että pitkään hedelmällisen iän jälkeen elävillä naisilla on ollut suuri vaikutus jälkeläisten ja näiden jälkikasvun hyvinvointiin. Lisääntymisen jo lopettanut nainen jää auttamaan lapsiaan huolehtimaan lastenlapsista. Tällöin lapset ovat kasvaneet ja voineet paremmin. Aiheesta on tehnyt tutkimusta esimerkiksi suomalainen evoluutiobiologi Virpi Lummaa. Tutkimukseen on käytetty teollistumista edeltävän aikakauden suomalais- ja kanadalaispopulaatioista kerättyä dataa. Naisen lisääntymisiän jälkeisen elämän pituus on yhteydessä lastenlasten lukumäärään siten, että menopaussin jälkeen pitkään elävillä naisilla on suurempi määrä lapsenlapsia kuin varhemmin kuolleilla naisilla.
Teoria ei ole kuitenkaan aukoton. Isoäitihypoteesia on kritisoitu esimerkiksi siitä, että menopaussin kehittyminen tällä tavoin edellyttäisi naisten paikkauskollisuutta. Ihmisten varhaisissa yhteiskunnissa oli kuitenkin tyypillisempää, että nainen muuttaa kumppaninsa yhteisöön.
Hypoteeseja menopaussin kehittymisestä > Sukupolvien konflikti-hypoteesi

Sukupolvien konflikti-hypoteesin mukaan on kannattavampaa lopettaa lisääntyminen resurssien käytön kannalta. Jos useampi sukupolvi, tässä äiti ja isoäiti, lisääntyvät samanaikaisesti, on resurssien tarve kaksinkertainen verrattuna tilanteeseen, jossa vain toinen lisääntyy. Jälkeläisille jää vähemmän resursseja yksilöä kohden ja niiden selviytymistodennäköisyys laskee. Tätä hypoteesia tukevat havainnot suomalaisten kirkkojen väestörekistereistä 1700–1900-luvuilta.
Hypoteeseja menopaussin kehittymisestä > Äitihypoteesi

Äitihypoteesin mukaan lisääntymisen päättymisen syy on iäkkäälle äidille raskauksista kohdistuva vaara. Jokainen uusi raskaus on hypoteesin mukaan äidille riski. Kuolemanriski on kuitenkin niin pieni, ettei hypoteesi saa aineistosta riittävästi tukea.
Jyväskylän rautatieasema

Jyväskylän rautatieasema (lyh. Jy, ruots. Jyväskylä järnvägsstation) on rautatieliikennepaikka Jyväskylän kaupungin alueella. Asema on risteysasema, josta risteää rata neljään eri ilmansuuntaan; niistä kolmella on henkilöliikennettä.
Lipunmyynti lopetettiin Jyväskylässä vuoden 2020 aikana ja siitä lähtien asemalla on ollut ainoastaan lippuautomaatti.
Historia

Jyväskylän asema on avattu vuonna 1897, kun Jyväskylä liitettiin Suomen rataverkkoon ja rautatie Haapamäeltä valmistui. Rautatie Jyväskylästä Suolahteen valmistui 1898. Rautatieasemarakennus on ajalleen tyypillisesti toteutettu Rautatiehallituksen arkkitehti Bruno Granholmin suunnittelemien tyyppipiirustusten pohjalta. Asemarakennus edustaa kansallisromanttista puuarkkitehtuuria. Asemaa on laajennettu vuosina 1923 ja 1968–1969. Lisäksi asema-alueella sijaitsevat tältä aikakaudelta asemapäällikön asuinrakennus ja varastorakennus sekä myöhempinä lisinä muun muassa Thure Hellströmin suunnittelema asemaravintola (1916) ja kaksi kaksikerroksista asuinrakennusta talousrakennuksineen (1921). Rautatieaseman alue kuuluu sopimukseen valtakunnallisesti merkittävien asema-alueiden suojelusta  sekä Museoviraston kokoomainventointiin valtakunnallisesti arvokkaista kulttuuriympäristöistä.
Risteysasema Jyväskylästä tuli vuonna 1918, kun rata Pieksämäelle avattiin. Jyväskylän liikenteellistä merkitystä kasvatti myös vuonna 1978 avattu oikorata Jämsänkoskelle. Säynätsaloon avattiin ratayhteys 1970 ja rata Keljonlahteen 1968. Molempien ratayhteyksien liikenne on loppunut vuosituhannen vaihteessa.
Aseman yhteydessä toimi vaiheittain vuosina 1890–1950 rakennettu veturitalli. Asemakaavalla suojellun rakennuksen pinta-ala on 2 100 m². Kaupunki myi rakennuksen vuonna 2006 Kiinteistö Oy Jyväskylän Luovan toiminnan keskukselle kulttuurikäyttöön. Sitä ennen rakennus oli pääosin vuokrattuna varastokäyttöön.
Asemarakennus siirtyi VR:n omistukseen vuonna 1995, mutta perinteinen asemakäyttö loppui vuonna 2002, kun viereen rakennettu uusi Jyväskylän matkakeskus valmistui. Vanhan aseman alue muutettiin liike-, palvelu- ja asumiskäyttöön. Vanha asemaravintola on herännyt 2010-luvulla uudestaan henkiin ruokaravintolana.
Vanhan aseman vieressä on muistomerkkiveturina Vr2-tyypin Ankka-veturi numero 961.
Raiteisto ja matkustajaliikenne

Varsinaisen henkilö- ja tavararatapihan lisäksi Jyväskylän liikennepaikka käsittää niin kutsutun Seppälänkankaan sivuradan, joka haarautuu Jyväskylä–Haapajärvi-radasta noin kilometri asemalta koilliseen. Kaikkiaan noin kuuden kilometrin mittaisella sivuradalla liikennöidään ainoastaan vaihtotyönä. Jyväskylän vaihtotyöyksiköt hoitivat sivuradan varrella Tourulassa sijaitsevan Kankaan paperitehtaan sekä Palokankaan tehtaiden vaihtotyöt. Ratalinja katkaistiin Seppäläntien kohdalta poistamalla tasoristeys lokakuussa 2010. Kankaan tehtaan lopetettua vuonna 2010, sivuraiteella liikennöivät enää radankunnossapito- ja museokalusto.
Asemalla pysähtyvät kaikki Tampereen ja Pieksämäen väliset junat. Asemalta on myös taajamajunayhteys Seinäjoelle sekä yhdellä vuorolla Haapamäen kautta Tampereelle arkisin ja lauantaisin. Suorat taajamajunavuorot Jyväskylän ja Vaasan välillä lopetettiin lokakuussa 2015. Lähes kaikki matkustajajunat sekä Tampereen että Pieksämäen suuntaan liikennöivät raiteelta 1. Taajamajunat Tampereelle sekä yksi taajamajuna Seinäjoelle käyttävät raidetta 2.
Kuvia

Jyväskylän vanha rautatieasema vuonna 1987
Jyväskylän uusi rautatieasema kadun puolelta
Jyväskylän uusi rautatieasema sisältä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jyväskylän rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Aseman tiedot – VR[vanhentunut linkki]
Corbitt

Corbitt on alun perin engaltilainen sukunimi. Se on muunnelma Corbett sukunimestä. Sukunimi kuuluu muun muassa seuraaville henkilöille:
Claude Corbitt (1915–1978), yhdysvaltalainen baseball pelaaja
Don Corbitt (1924–1993), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Gregory Corbitt (s. 1971), australialainen maahockeyn pelaaja
Helen Corbitt (1906–1978), yhdysvaltalainen kokki ja keittokirjojen kirjoittaja
James Corbitt (1913–1950), englantilainen murhaaja
Michael J. Corbitt (1944–2004), yhdysvaltalainen poliisipäällikkö
Ted Corbitt (1919–2007), yhdysvaltalainen pitkän matkan juoksija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.