stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sven Nyström

Sven Nyström (8. heinäkuuta 1902 Helsinki – 6. marraskuuta 1932) oli suomalainen taidemaalari, kuvittaja, pilapiirtäjä ja sarjakuvantekijä. Hänen vanhempansa olivat liikemies Elis Elias Wilhelm Nyström ja Adla Sofia (o.s. Ahlbeck). Puoliso oli Tekla Ingeborg o.s. Olin.
Nyström kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulua 1921–1922.
Nyströmin tunnetuin sarjakuva oli Hakkapeliitassa ilmestynyt Pölhölä ja Pöhköläinen, ohukainen ja paksukainen sotilasmallisissa pusakoissa ja päähineissä. Sotilashuumori oli hänen vahva lajinsa, siitä ammensivat myös sekä hänen pilapiirroksensa Hakkapeliitassa ja Suomen Sotilaassa että hänen piirtämänsä hupipostikortit. Nyström piirsi sarjakuvaa Rufus Kratz och Bocken lehtiin Allas journal ja Allas krönika vuosina 1922–1932. Lisäksi hänen töitään ilmestyi satunnaisesti julkaisuissa Kalle Viksari, Joulukärpänen ja Pilajuttuja ja piirroksia sekä pilalehdessä Garm. Nuorten Pellervoon hän piirsi Möhömaha-sarjakuvaa. Pilapiirroksia hän käytti myös mainostyössään, kuten ilmoitussarjassa Vaasan näkkileivälle.
Aiheesta muualla

Sven Nyström in memoriam, Hakkapeliitta, 15.11.1932, nro 46, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Saksan 24. panssaridivisioona

| 24>  panssaridivisioona |
| --- | --- |
 divisioonan tunnus
Toiminnassa:  28. marraskuuta 1941 – 8. toukokuuta 1945
Valtio:   Saksa
Puolustushaarat:   Maavoimat
Aselajit:  Panssari
Sodat ja taistelut:  Toinen maailmansota
24. panssaridivisioona (saks. 24. Panzer-Division) oli marraskuussa 1941 perustettu Saksan maavoimienn panssariyhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen

Wehrkreis I perusti divisioonan 28. marraskuuta 1941 Stablackin harjoitusalueella. Divisioonan runkona oli Königsbergiin sijoitettu 1. ratsuväkidivisioona.
Historia

Divisioona liitettiin 4. panssariarmeijaan itärintaman Etelän armeijaryhmään. Joulukuun lopulla 1942 divisioona joutui saarroksiin Stalingradissa, jossa se tuhoutui muiden joukkojen mukana. Divisioona perustettiin uudelleen maaliskuussa 1943 ja se osallistui sotatoimiin Normandiassa ja Italiassa ennen siirtoaan itärintamalle, jossa se kärsi raskaita tappioita Kiovan ympäristössä sekä Dneprin varrella. Keväällä 1944 divisioona osallistui ensimmäisen Jassy-Kishinev hyökkäyksen Targu Frumosin taisteluun. Sodan lopulla se osallistui taisteluihin Puolassa, Unkarissa ja Slovakiassa ennen antautumistaan brittijoukoille toukokuussa 1945.
Komentajat

Divisioonankomentajina olivat:
ratsuväenkenraali Kurt Feldt 28. marraskuuta 1941 - 15. huhtikuuta 1942
kenraaliluutnantti Arno von Lenski 15. huhtikuuta 1942 - 1. maaliskuuta 1943
kenraaliluutnantti Maximilian Freiherr von Edelsheim 1. maaliskuuta 1943 - 1. elokuuta 1944
kenraalimajuri Gustav-Adolf von Nostiz-Wallwitz 1. elokuuta 1944 - 25. maaliskuuta 1945
majuri Rudolf von Knebel Döberitz 25. maaliskuuta 1945 - antautumiseen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saksan 24. panssaridivisioona Wikimedia Commonsissa
Saksan toisen maailmansodan panssaridivisioonat
Näivesammalet

| Näivesammalet |
| --- | --- |
 Kallionäivesammal (Mylia taylorii)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Maksasammalet Marchantiophyta
Luokka::  Aitomaksasammalet Jungermanniopsida
Alaluokka::  Aitomaksasammalet Jungermanniidae
Lahko::  Aitomaksasammalet Jungermanniales
Alalahko::  Jungermanniineae
Heimo::  Näivesammalet Myliaceae
Suku::  Näivesammalet Mylia  Gray
Katso myös
   Näivesammalet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Näivesammalet (Mylia) on maksasammalsuku, johon kuuluu kaksi Suomessa esiintyvää lajia.
Mylia anomala – rahkanäivesammal
Mylia taylorii – kallionäivesammal
Nymfaion (Olympia)

| Nymfaion> Νυμφαῖον |
| --- | --- |
 Nymfaionin rauniot.
Sijainti:  Archaía Olympía, Elis, Länsi-Kreikka, Kreikka
Koordinaatit:  37°38′20″N, 21°37′49″E
Rakennustyyppi:  nymfaion
Valmistumisvuosi:  noin 160 jaa.
Rakennuttaja:  Herodes Atticus
Tyylisuunta:  korinttilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Olympian arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nymfaion (m.kreik. Νυμφαῖον) oli antiikin aikainen nymfaion eli nymfeille omistettu lähdekaivorakennus Olympiassa Kreikassa. Sen rakennutti Herodes Atticus. Lähdekaivon rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.
Historia

Nymfaion rakennettiin roomalaisella ajalla noin vuonna 160 jaa. Herodes Atticuksen rahoittamana. Se tunnetaan myös nimellä Herodes Atticuksen eksedra. Piirtokirjoituksen perusteella Herodes omisti lähdekaivorakennuksen Zeukselle vaimonsa Regillan, joka toimi Olympian Demeter Khamynen papittarena, nimissä. Sen suunnitteli mahdollisesti sama arkkitehti, joka suunnitteli myös Ateenan Agoran laidalla olleen Nymfaionin.
Lähdekaivo ja siihen liittynyt vesijohtoverkosto tarjosi Olympian pyhäkköalueelle puhdasta juomavettä, mistä oli aiemmin ollut puutetta erityisesti keskikesällä järjestettyjen Olympian kisojen aikana, sillä vettä oli siihen saakka saatu vain kaivoista. Samalla rakennelma kunnioitti sekä keisari Antoninus Piusta perheineen että Herodes Atticusta itseään perheineen. Näin se symboloi hyvin Herodeen ja keisarisuvun läheistä suhdetta.
Monet Nymfaionin osat käytettiin uudelleen 400-luvulla jaa., kun Feidiaan työpaja muutettiin kristilliseksi basilikakirkoksi.
Rakennelma

Nymfaion sijaitsi Olympian temenos-alueen eli Altiksen pohjoislaidalla aarrekammioiden rivistön länsipuolella ja Heran temppelin pohjoispuolella. Se oli noin 33 metriä pitkä ja noin 13 metriä korkea, ja rinteessä sijainneena se kohosi pyhäkköalueen rakennuksista korkeimmalle Zeuksen temppelin jälkeen. Lähdekaivon julkisivu oli etelään pyhäkköalueelle päin.
Todennäköisesti Herodes Atticuksen tytärtä Athenaidesta ja Marcus Aureliusta esittävät patsaat Nymfaionista.
Lähdekaivo koostui puolikaarenmuotoisesta apsis-seinämästä, jossa oli kahdessa kerroksessa syvennyksiä patsaille. Syvennyksiä oli yhteensä 22 kappaletta, 11 kummassakin kerroksessa. Ylemmässä rivissä olivat Herodes Atticusta ja tämän perhettä esittäneet patsaat, ja alemmassa Antoninus Piusta ja tämän perhettä esittäneet patsaat. Patsaiden jalustaan oli kirjoitettu henkilön nimi sekä patsaan lahjoittaja: Herodes oli lahjoittanut keisarisuvun patsaat ja Elis puolestaan Herodeen suvun patsaat. Kummankin kerroksen keskimmäisessä syvennyksessä oli Zeuksen patsas. Seinämän edessä oli samoin puolikaarenmuotoinen vesiallas, jonka keskellä oli marmorinen härkä, johon omistuspiirtokirjoitus oli kirjoitettu. Apsiksen halkaisija oli noin 16,6 metriä.
Apsiksen edessä alempana oli toinen, suorakulmionmuotoinen vesiallas, jonka pituus oli noin 21,9 metriä ja leveys noin 3,4 metriä. Altaan kummassakin päässä oli pyöreä korinttilaista tyyliä edustanut naiskos eli pienoistemppeli. Niiden halkaisija oli noin 3,8 metriä. Toisessa naiskoksessa oli Herodes Atticuksen ja toisessa joko Antoninus Piuksen tai häntä keisarina seuranneen Marcus Aureliuksen patsas. Lähdekaivo oli tehty tiilestä ja päällystetty marmorilla.
Vesi tuli lähdekaivoon akveduktia pitkin noin neljä kilometriä pyhäkköalueesta itään sijainneesta lähteestä ja laskeutui rakennelman kahden altaan kautta, minkä jälkeen se johdettiin putkistoon, joka johti veden edelleen eri puolille pyhäkköaluetta.
Lähdekaivorakennus on säilynyt huonosti. Monet patsaista ovat kuitenkin säilyneet ainakin osittain. Parhaiten säilyneisiin lukeutuu kaivorakennuksen härkäpatsas. Löydetyt patsaat ovat Olympian arkeologisessa museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nymfaion Wikimedia Commonsissa
Nymfaionin rauniot.
Nälmäjärvi

| Nälmäjärvi Нялмозеро, Njalmozero |
| --- | --- |
Valtiot:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Prääsän piiri
Paikkakunta:  Vieljärvi
Koordinaatit:  61°41′17″N, 32°40′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Laatokka
Laskujoki:  Nälmänjoki
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  92 m
Pituus:  8,1 km
Leveys:  3 km
Rantaviiva:  26,4 km
Pinta-ala:  10,5 km²
Tilavuus:  0,0146 km³
Keskisyvyys:  1,4 m
Suurin syvyys:  3 m
Valuma-alue:  140 km²
 fiNälmäjärvi 
Nälmäjärvi (ven. Ня́лмозеро, Njalmozero) on Laatokan vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Prääsän piirin Vieljärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 10,5 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 140 neliökilometriä, keskisyvyys 1,4 metriä ja suurin syvyys 3,0 metriä.
Nälmäjärveen virtaa yli 12 puroa. Se on kapeikon kautta yhteydessä Kainasjärveen. Järvi laskee Nälmänjoen kautta Vieljärveen. Sen kalalajeja ovat hauki, särki, salakka, lahna, säyne, pasuri, made, ahven ja kiiski.
Järven itärannalla ovat sijainneet Lääväniemen ja Piihtilahden kylät. Nykyään seudulla ei ole asutusta.
Nyt riitti!

| Nyt riitti! Tasa-arvoa arkeen> Ordination: Vardagsfeminism – Handbok i jämställdhet hemma och på jobbe |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Jennie Sjögren
Kieli:  ruotsi
Genre:  feminismi
Kustantaja:  Bokförlaget DN
Julkaistu:  2003
Suomennos
Suomentaja:  Sanna Manninen
Kansitaiteilija:  Piia Aho
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2005
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  151
ISBN:  951-1-19835-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Nyt riitti! Tasa-arvoa arkeen on vuonna 2003 ilmestynyt Jennie Sjögrenin kirja feminismistä ja sukupuolten tasa-arvosta. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2005 Otavan kustantamana. Teos käsittelee arkipäiväistä sukupuolten eriarvoisuutta esimerkiksi työympäristössä ja kotitöiden suhteen ja esittää keinoja tasa-arvon parantamiseen yksilötasolla.
Aiheesta muualla

Heta Tarkkala: Tasa-arvon reseptikirja. Ylioppilaslehti 2.9.2005.
Saari

Ailsa Craig on muinainen tuliperäinen kivisaari Skotlannissa.
Wake on tuliperäinen saari, josta on muodostunut atolli.
Irlantia erottaa mantereesta matala meri.
Keinotekoinen saari Kiinassa Zhuhain edustalla.
Saari on veden kokonaan ympäröimä mannerta pienempi maa-alue, jota nousuvesi ei peitä. Saaria esiintyy valtamerissä, merissä, järvissä ja joissa. Jos saaria on ryhmittäytynyt lähekkäin paljon, puhutaan saaristosta tai saariryhmästä.
Määritelmiä > Saaren ja mantereen ero

Mantereen ja saaren raja on määrittelykysymys. Raja vedetään yleisimmin maailman pienimpänä mantereena pidetyn Australian ja suurimpana saarena pidetyn Grönlannin väliin. Saari on määritelty kokonaan veden ympäröiväksi maaksi, joka on mannerta pienempi. Koska Australia määritellään yleisesti mantereeksi, se ei tällöin voi olla myös saari. Mantereelle ei tosin ole tiukkaa tieteellistä määritelmää. Australialla ja Grönlannilla katsotaan kuitenkin yleisesti olevan joitain merkittäviä eroja, joiden pohjalta ensimmäistä kutsutaan mantereeksi ja toista saareksi. Australia sijaitsee omalla mannerlaatallaan, toisin kuin Grönlanti, joka kuuluu samaan mannerlaattaan kuin Pohjois-Amerikka. Australialla on paljon omaperäisempi eliöstö kuin Grönlannilla. Myös Australian alkuperäisväestö on omaperäistä, toisin kuin Grönlannin. Lisäksi Australia on lähes neljä kertaa niin suuri kuin Grönlanti.
Määritelmiä > Saaren koon alaraja

Määritelemisen todellinen ongelma löytyy pienempien saarien kohdalla. Suomalaisille pienet saaret ovat tuttuja, onhan niitä lukumääräisesti eniten. Liian pieniä saariksi ovat vedessä sijaitsevat kivet ja kelvottomia ovat matalikot. Sen sijaan kalliosaari voidaan ottaa saareksi. Hyvin pieniä saaria voidaan kutsua luodoiksi tai kareiksi, joskin suomenkielisissä paikannimissä sana luoto voi sisältyä perusosana myös suurehkojen saarten nimiin, kuten Olkiluoto ja Hailuoto. Ongelma koosta nousee esille  silloin, kun saaret pitää laskea. Jos valitaan saaren vähimmäiskooksi puoli hehtaaria, saadaan niiden lukumääräksi Ruotsissa 221 831, Suomessa 178 947 ja Norjassa 117 116. Vielä pienempiä saaria on vielä runsaasti lisää.
Määritelmiä > Maa- ja vesialueen pysyvyys

Saari voidaan määritellä myös poliittisesti. Yhdistyneet kansakunnat määrittelee saaren luonnollisella tavalla muodostuneeksi, joka puolelta veden ympäröimäksi ja nousuveden yläpuolella pysyväksi maa-alueeksi. Määritelmä on tärkeä sen vuoksi, että valtioiden aluevesirajat määräytyvät maa-alueiden mukaan. Määritelmä sulkee kivet ja riutat maa-alueiden ulkopuolelle. Valtameren vuorovesi erottelee saaret karikoista varsin tehokkaasti, joskin entiset saaret voivat aiheuttaa poliittisia ongelmia. Esimerkiksi japanilainen saari Esanbe Hanakita Kojima, joka sijaitsee Tyynessämeressä Kuriilien saariryhmästä länteen, jäi yllättäin nousuveden alle ja se menetti tällä tavalla maan rajoja määrittelevän asemansa. Eroosio oli kuluttanut saaren matalaksi .
Määritelmiä > Virtavesien rajaamat maa-alueet

Voidaanko saareksi mieltää suurta maa-aluetta, jossa rantaviivan muodostavat aavojen ulapoiden lisäksi kapeat salmet, vuolteet ja virtaavat salmet. Monien salmien yli kulkee nykyään autosiltoja ja monet mökkiläiset ovat rakentaneet saarelle pengertien. Tällainen keskustelu voidaan käydä Suomessa, jossa järviä on paikoitellen yhtä paljon kuin mannerta. Esimerkiksi Soisalo, Suomen suurin saari (1 638 km² ), on kiistatta vesien ympäröimä maa-alue ja se on siten saari. Kiistaa on kuitenkin siitä, etteivät sen eri rannat ole samalla korkeudella vaan niillä on suurimmillaan kuuden metrin korkeusero. Virtavesien ympäröimän alueen määrittely saareksi on kuitenkin ongelmallista, koska yhtä hyvin voitaisiin väittää saareksi myös esimerkiksi bifurkaatiojärvestä (kuten Vesijako) eri vesistöihin laskevien vesireittien (Vesijaon tapauksessa Kymijoen ja Kokemäenjoen) välistä manneraluetta.
Määritelmiä > Kanavien rajaamat maa-alueet

Suomen suurimmista saarista Sääminginsalon pinta-ala on 1 069 km². Sääminginsalo on kuitenkin saari vain, mikäli kaivetun kanavan mantereesta erottama alue hyväksytään saareksi . Yleisesti kanavien mantereesta erottamia alueita, kuten Kielin kanavan mantereesta erottamaa Jyllannin niemimaata ja Korintin kanavan mantereesta erottamaa Peloponnesosta ei ole pidetty saarina. Myös edellä viitatun Yhdistyneiden kansakuntien käyttämän määritelmän mukaan saaren tulee olla luonnollisesti muodostunut,
Määritelmiä > Saaret joissa

Edellisten tapaan joudutaan pohtimaan, ovatko joen saaret samassa mielessä saaria kuin ne ovat järvissä tai merissä.
Syntytapoja

Saari voi syntyä usealla erilaisella tavalla, kuten nousemalla merestä tulivuoritoiminnan seurauksena, erkaantumalla mantereesta mannerliikuntojen tuloksena tai jäämällä nousevan veden ympäröimäksi.
Tulivuoritoiminnasta syntyy jatkuvasti uusia saaria. Jotkin niistä jäävät lyhytikäisiksi, sillä meri, tuulet ja sateet huuhtovat ne pian takaisin merenpinnan alapuolelle. Tällaisia laakeahuippuisia hukkuneita saaria on merenpinnan alapuolella satoja. Tulivuorisaaria esiintyy enintään 250 kilometrin päässä mannerten rannikoilta tai kauempana merten keskiselänteiden kohdalla.
Saariketjuja ja saarirykelmiä muodostuu valtamerten kuumien pisteiden kohdalle. Kun alueella on eri kohdissa tulivuoritoimintaa tai kun mannerlaatta liikkuu hitaasti saman kuuman pisteen yli, siihen syntyvät tulivuoret kasvavat merenpinnan yläpuolelle. Näin ovat syntyneet muun muassa Kanariansaaret ja Havaijisaaret. Tällaisen saariston vanhimmat saaret ovat jo kuluneet ja kadonneet meren alle.
Kun tulivuorisaari nousee merenpinnan yläpuolelle, se on aluksi musta, rosoinen ja karu. Seuraavien kuukausien ja vuosien aikana auringon, sateiden ja aaltojen aiheuttama eroosio kuluttaa sen pintaa tasaisemmaksi.
Matalia korallisaaria muodostuu lämpimiin vesiin korallikasvustoista, joiden kalsiumkarbonaattiset jäännökset kasaantuvat toistensa päälle. Korallisaaria ovat esimerkiksi Bahamasaaret.
Tulivuorisaarten ympärillä meri on yleensä niin matala ja kirkas, että aurinko paistaa pohjalle asti. Sen ansiosta lämpimien vesien tulivuorisaaria ympäröivät koralliriutat. Kun saari vuosien kuluessa kuluu ja katoaa meren alle, sitä ympäröinyt koralli muodostaa rengasmaisen atollin, joka on eräs korallisaarten tyyppi.
Moni saari on ollut osa mannerta jääkausien aikaan, kun merenpinta oli nykyistä alempana. Jääkausien välisenä aikana merenpinta on noussut ja eristänyt ne mantereesta saariksi. Toisaalta jääkauden seurausta on myös maankohoaminen, jossa maankuori nousee Pohjolassa edelleen useita millimetrejä vuodessa ja paljastaa uusia saaria.
Joskus merivirrat kasaavat hiekkaa mereen lähelle rannikkoa, jolloin merestä nousee rannikonsuuntaisia hiekkasaaria. Näin syntyy saaria myös jokiin.
Jäätiköiden sulaessa jään keräämä moreeni on muodostanut esimerkiksi Long Islandin ja Nantucketin saaret Pohjois-Amerikkaan.
Jotkin saaret ovat syntyneet, kun suuri maamassa on irtautunut mantereesta. Näin syntyi esimerkiksi Madagaskar.
Saari voi olla myös ihmisen aikaansaama keinotekoinen saari. Sellainen voidaan tehdä esimerkiksi kuivattamalla ympäröivä vesi tai tuomalla paikalle maata muualta.
Ilmasto ja sää

Saarta ympäröivällä merellä on merkittävä vaikutus saaren olosuhteisiin. Koska merivesi lämpenee ja viilenee hyvin hitaasti, se pitää saaren ilmaston vakaana niin, että saaren lämpötila on talvella suhteellisen lauha ja kesällä viileä.
Kun aurinko paistaa päivällä, saari lämpenee ympäröivää merta lämpimämmäksi. Kun lämmennyt ilma nousee saaresta ylempiin ilmakerroksiin, sen kosteus tiivistyy pilviksi. Sen vuoksi useimpien saarten yllä juuri tuulen alapuolella on iltapäivällä pilviä. Tätä ilmiötä ovat merenkulkijat käyttäneet entisaikoina hyväkseen, ja esimerkiksi polynesialaiset löysivät sen avulla saarelta toiselle. Uuden-Seelannin olemassaolo osattiin arvata jo ennen saarten löytymistä niiden yläpuolella olevien pilvien vuoksi, ja maorit antoivatkin saarille nimeksi ”pitkä valkea pilvi”.
Maantiede ja maaperä

Saarten maantiede on hyvin vaihtelevaa ja riippuu niiden syntytavasta. Tuliperäiset saaret ovat saaneet materiansa syvältä maan alta, joten ne ovat hyvin ravinnepitoisia ja niillä on runsas kasvillisuus. Tällaisia ovat esimerkiksi Sisilia, Sri Lanka ja Kauai Havaijilla.
Eliöstö

Tulivuorisaaren noustua merestä tuuli alkaa tuoda sille hämähäkkejä ja itiöitä, jotka alkavat muodostaa saarelle sen eliöstöä. Jäkälät muodostavat yleensä ensimmäisen kasvuston. Ne irrottavat kivestä ravinteita, jotka tekevät saniaisille ja sammalille mahdolliseksi juurtua saarelle. Niitä seuraavat siemenkasvit, joita tulee aaltojen tuomana, kuten kookospähkinöitä. Tuulten mukana saarelle tulee myös hyönteisiä ja lintuja.
Maaeläinten on vaikeampaa levitä saarille kuin ilmassa liikkuvien. Maaeläinten esiintyvyys vähenee asteittain esimerkiksi Uudesta-Guineasta Polynesian saaristoon siirryttäessä. Sammakoita ei esiinny enää Salomonsaarilta itään, käärmeitä ei enää esiinny Fidžin itäpuolella eikä liskoja Tongan itäpuolella.
Selkärankaisten todetut kyvyt ylittää avomeri ja perustaa saarelle uusi populaatio:
| lajiryhmä | suurin matka avomeren yli (km) |
| --- | --- |
makeanveden kalat: 5
norsut ja muut suuret nisäkkäät: 50
jyrsijät: 1100 (Galápagossaarille)
muut pienet nisäkkäät: 400
sammakkoeläimet: 1000
maakilpikonnat: 1100
käärmeet: 1100
liskot: 1800
lepakot: 3600 (Havaijisaarille)
maalinnut: 3600
Kun saari on erossa mantereesta, sen eliöstö alkaa kehittyä omaan suuntaansa. Mitä kauemmin saari on ollut eristäytynyt, sitä omaleimaisemmaksi sen luonto ehtii kehittyä. Pienelle saarelle eristyksiin jääneet eliöpopulaatiot voivat toisaalta kärsiä sisäsiittoisuudesta, mikä saattaa johtaa sukupuuttoihin.
Eristyneelle saarelle asettautuneet linnut menettävät ajan mittaan usein lentokykynsä, jos niitä saalistavia maaeläimiä ei saarella ole.
Omistus, asutus ja käyttö

Kaikista maailman merien miljoonista saarista arviolta noin 11 000:lla on vakituista asutusta. Maailman suurin asuttamaton saari on Kanadalle kuuluva arktinen Devoninsaari.
Yhden pääsaaren muodostamia saarivaltioita ovat esimerkiksi Kuuba ja Islanti. Usean suuren saaren muodostamia saaristovaltioita ovat esimerkiksi Japani, Filippiinit ja Uusi-Seelanti. Jotkin saaret on jaettu useamman kuin yhden valtion kesken, kuten Hispaniola. Moni saari on jonkin mantereella sijaitsevan valtion hallinnassa, kuten maailman suurin saari Grönlanti. Asumisen lisäksi ihminen on hyödyntänyt saaria raaka-aineiden kuten guanon ja kopran tuotantoon sekä esimerkiksi vankiloina, linnoituksina, pakopaikkoina ja lomakohteina.
Maapallon suurimmat saaret > Pinta-alan mukaan

Grönlanti (2 130 800 km²)
Uusi-Guinea (800 000 km²)
Borneo (725 500 km²)
Madagaskar (578 041 km²)
Baffininsaari (507 451 km²)
Sumatra (425 000 km²)
Honshū (227 414 km²)
Victoriansaari (217 291 km²)
Iso-Britannia (216 777 km²)
Ellesmerensaari (196 236 km²)
Suomen merialueiden suurin saari on Ahvenanmaan pääsaari Manner-Ahvenanmaa (685 km²).
Maapallon suurimmat saaret > Asukasluvultaan suurimmat saaret

Jaava 148 756 685 (2021)
Honshu 102 579 606 (2020)
Iso-Britannia 66 397 821 (2021)
Luzon 64 260 312 (2021)
Sumatra 59 185 500 (2021)
Madagaskar 28 479 665 (2021)
Mindanao 27 021 036 (2021)
Taiwaninsaari 23 865 820 (2021)
Salsette 23 729 378 (2022)
Borneo 23 720 000 (2020)
Hispaniola 22 278 000 (2020 )
Sri Lanka 21 919 000 (2021)
Sulawesi (Celebes) 20 160 000 (2020)
Uusi-Guinea 14 800 000 (2020)
Kyūshū 12 346 478 (2020)
Kuuba 11 318 747 (2021)
Hainan 10 081 232 (2020)
Kirjallisuutta

Antikainen, Janne & Auri, Elina & Rannanpää, Sari & Talvitie, Jere: Saaristo- ja vesistöaluepolitiikat Euroopassa -selvitys.  Helsinki:  Maa- ja metsätalousministeriö, 2019.  ISBN 978-952-453-996-8  Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 2.1.2020). (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta saari Wikimedia Commonsissa
Tuliperäinen Surtseyn saari syntymässä Islannin eteläpuolelle.
Long Islandia reunustavien hiekkasaarten ketju.
Saarten yläpuolelle syntyy iltapäivisin usein pilviä. Kuvassa pilviä Kauain yllä.
Uuden-Seelannin kiivi on omaleimainen lentokyvytön lintu
Nzérékoré

| Nzérékoré |
| --- | --- |

 Nzérékoré
 Koordinaatit: 7°45′0″N, 8°48′0″W 
Valtio:  Guinea
Alue:  Nzérékoré
Prefektuuri:  Nzérékorén prefektuuri
Väkiluku (2014):  195 330
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nzérékoré on kaupunki kaakkoisessa Guineassa. Se on Nzérékorén alueen pääkaupunki. Sen väkiluvuksi vuonna 2014  laskettiin 195 000.
Nzérékorén keskiviikkomarkkinat tunnetaan etenkin sandaaleista ja hopeatöistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nzérékoré Wikimedia Commonsissa