stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kehä (geometria)
Etymologia

Kehä esiintyy suomen lähi- ja etäsukulaiskielissä ulkoasultaan melko samantapaisena, vaikka etäsukulaiskielissä sanan vanhahtava muoto (alkuperäinen *kečä) on dominoi voimakkaammin. Sukulaiskielissä vastaava sana merkitsee kehän lisäksi myös auringon kehä, päivä, rengas, vanne ja merran vanne. Joka tapauksessa sanan ensimmäinen esiintyminen kirjoitetussa suomenkielisenä on Agricolan tekstissä.
Margarítis Schoinás

| Margarítis Schoinás> Μαργαρίτης Σχοινάς |
| --- | --- |

Eurooppalaisen elämäntavan edistämisestä vastaava komissaari
 Von der Leyenin I komissio 1.12.2019–30.11.2024  
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1962 (ikä 62) Thessaloniki, Kreikka
Kansalaisuus:  kreikkalainen
Tiedot
Puolue:  Uusi demokratia
Margarítis Schoinás (kreik. Μαργαρίτης Σχοινάς; s. 28. heinäkuuta 1962 Thessaloniki, Kreikka) on kreikkalainen poliitikko, joka edustaa Uusi demokratia -puoluetta. Schoinás toimi von der Leyenin I komission eurooppalaisen elämäntavan edistämisestä vastaava komissaarina vuosina 2019–2024.
Schoinás oli Euroopan parlamentin jäsen Euroopan kansanpuolueen ryhmässä vuosina 2007–2009.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Margarítis Schoinás Wikimedia Commonsissa
Margarítis Schoinás Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
| n k Von der Leyenin I komissio (2019–2024) |
| --- | --- |
 Josep Borrell3  Thierry Breton  Helena Dalli  Valdis Dombrovskis2  Elisa Ferreira  Marija Gabriel (2019–2023)  Paolo Gentiloni  Johannes Hahn  Wopke Hoekstra (2023–2024)  Phil Hogan (2019–2020)  Iliana Ivanova (2023–2024)  Ylva Johansson  Věra Jourová3  Stélla Kyriakídou  Janez Lenarčič  Ursula von der Leyen1  Mairead McGuinness (2020-)  Didier Reynders  Margarítis Schoinás3  Nicolas Schmit  Maroš Šefčovič3  Kadri Simson  Virginijus Sinkevičius  Dubravka Šuica3  Frans Timmermans2(2019–2023)  Jutta Urpilainen  Adina Vălean  Olivér Várhelyi  Margrethe Vestager2  Janusz Wojciechowski 
1 = Puheenjohtaja, 2 = Johtava varapuheenjohtaja, 3 = Varapuheenjohtaja
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  MEP-hakemisto
Ari Vallin

| Ari Vallin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1978 (ikä 46) Ylöjärvi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Swäng, Zwäng, Arska, Artsi, Vanha mestari
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  88 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–2016
Seurat:  Tappara (SML) HPK (SML) Jokerit (SML) Kärpät (SML) HIFK (SML) Rochester Americans (AHL) Frölunda HC (SEL) EHC Visp (NLB) Lokomotiv Jaroslavl (RSL) Färjestad BK (SEL)  Blues (SML)  HC Sparta Praha (ČEL) KooKoo (SML)
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.SM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.SM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.SM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Jokerit 2002 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Kärpät 2004 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Kärpät 2005 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | HIFK 2011 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Kärpät 2014 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Kärpät 2015 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | HPK 1999 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kärpät 2006 | jääkiekko |  |
| Elitserien  | Elitserien  | Elitserien  |  |
|  Kultaa | Färjestads BK 2009 | jääkiekko |  |
Ari Vallin (s. 21. maaliskuuta 1978 Ylöjärvi) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 713 runkosarjaottelua tehopistein 53+139=192 ja keräten 519 jäähyminuuttia sekä 132 playoff-ottelua tehopistein 8+25=33 ja keräten 125 jäähyminuuttia. Vallin voitti yhteensä peräti kuusi Suomenmestaruutta kolmessa eri seurassa. Pelaajauransa viimeisellä kaudellaan 2015–2016 hän toimi KooKoon kapteenina. Vallin pelasi urallaan myös ulkomailla Pohjois-Amerikassa, Ruotsissa, Sveitsissä, Venäjällä ja Tšekissä. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden Färjestad BK:ssa vuonna 2010.
Vallin tasoitti (2-2) pre-season ottelun NYRangers-Panthers, San Juanissa, Puerto Ricossa. Ensimmäisessä Karibialla pelatussa NHL-pelissä 2006. NYR voitti 3-2.
Eliteprospects.com -sivuston mukaan Vallin oli pelipaikkaansa nähden hieman pienikokoinen, mutta hyvän pelikäsityksen ja hyökkäyspään taidot omaava puolustaja. Sivusto mainitsee hänet myös hyväksi luistelijaksi ja kiekollisesti taitavaksi, mutta mainitsee heikkoudeksi oman pään pelaamisen. Vallin rooli tosin muuttui iän myötä puolustavammaksi. Hänet tunnettiin myös hyvänä joukkuepelaajana.
Pelaajauransa viimeisellä KooKoossa viettämällään kaudella 2015–2016 Vallin tuli tunnetuksi myös kaukalon ulkopuolella muun muassa humoristisista julkaisuistaan sosiaalisessa mediassa sekä oman seuransa mainoskasvona. Vallin valittiinkin kauden päätteeksi Liigan viihdyttävimmäksi pelaajaksi, ja hän liittyi KooKoon kauden päätyttyä loppukevääksi Nelonen Pron Liiga-studion asiantuntijaksi.
Ura > Seuraura > Ammattilaisuran alku

Vallin on Tapparan kasvatti. Hän voitti joukkueessa C-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 1994 sekä B-nuorten Suomenmestaruuden vuosina 1995 ja 1996. Vallin debytoi Tapparan SM-liigajoukkueessa kaudella 1996–1997, jolloin hän pelasi SM-liigassa 21 runkosarja- ja kolme playoff-ottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Vallin pelasi samalla kaudella miesten pelejä myös kymmenen I-divisioonaottelun verran KOO-VEE:ssä. Kausi 1997–1998 oli hänelle ensimmäinen täysi SM-liigassa, jossa Vallin teki 44 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4 sekä neljässä playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä. Hän pelasi myös kaksi ottelua lainalla I-divisioonaa Kokkolan Hermeksessä ja vahvisti myös Tapparan A-nuoria, joissa Vallin voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Kaudeksi 1998–1999 Vallin siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhoon, jossa hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Kaudeksi 1999–2000 Vallin palasi kasvattajaseuraansa Tapparaan ja sieltä hän palasi taas HPK:hon kaudeksi 2000–2001. Vallinin toinen pesti siellä osoittautui kuitenkin pettymykseksi varsinkin ailahtelevuuden ja virheiden muodossa, vaikkakin hän väläytteli ajoittain.
Ura > Seuraura > Läpimurto SM-liigassa

Kaudeksi 2001–2002 Vallin siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Jokereihin. Hän onnistui kaksinkertaistamaan SM-liigan piste-ennätyksensä tehoilla 4+20=24, joilla Vallin oli joukkueen tehokkain puolustaja ja jakoi liigan puolustajien pistepörssin kahdeksannen sijan neljän muun pelaajan kanssa. Hän jakoi lukemalla +8 kevään 2002 pudotuspelien tehotilaston voiton neljän muun pelaajan kanssa ja voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.
Kahden Jokereissa vietetyn vuoden jälkeen Vallin siirtyi kaudeksi 2003–2004 kaksivuotisella sopimuksella Oulun Kärppiin. Hän ratkaisi joukkueelle kauden päätteeksi Suomenmestaruuden tehtyään 11. huhtikuuta 2004 neljännen finaaliottelun ratkaisumaalin jatkoajalla Turun Palloseuraa vastaan. Maali jäi ottelun ainoaksi. Vallin palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Myös kausi 2004–2005 päättyi Suomenmestaruuteen. Hän jatkoi Kärpissä kaudella 2005–2006, jolloin Vallin teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 7+23=30. Hän oli Kärppien tehokkain puolustaja ja sijoittui koko SM-liigan puolustajien pistepörssissä neljänneksi. Vallin voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Hän edusti Kärppiä kausina 2004–2005 ja 2005–2006 myös Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnauksessa.
Ura > Seuraura > Siirtyminen ulkomaille

Kesäkuussa 2006 NHL-varaamaton Vallin teki yllättäen vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen NHL-joukkue Florida Panthersin kanssa. Hän esitti harjoituskaudella varsin hyviä otteita joukkueessa, mutta Vallin siirrettiin harjoitusleirin päätteeksi farmijoukkue Rochester Americansiin, AHL:ään. Hän ei saanut syksyn aikana näytönpaikkaa NHL:stä, joten Vallin päätti palata joulukuussa 2006 Eurooppaan tehtyään loppukauden 2006–2007 kattaneen sopimuksen Elitserien-joukkue Frölunda HC:n kanssa. Hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +15. Frölunda ei edennyt Elitserienin pudotuspeleihin, mutta Vallinin kausi jatkui runkosarjan jälkeen kuitenkin Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla NLB:n EHC Vispissä.
Vallin siirtyi kaudeksi 2007–2008 Venäjän superliigassa pelanneeseen Lokomotiv Jaroslavliin. Hän voitti joukkueessa kauden päätteeksi hopeaa. Kaudeksi 2008–2009 Vallin palasi Ruotsiin ja teki vuoden mittaisen sopimuksen Färjestad BK:n kanssa. Hän pelasi loukkaantumisten takia runkosarjassa vain 39 ottelua. Vallin voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Vallin jatkoi Färjestadissa myös kaudella 2009–2010.
Ura > Seuraura > Paluu SM-liigaan

Kaudeksi 2010–2011 Vallin palasi SM-liigaan ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Helsingin IFK:n riveihin. Hän kärsi alkukaudella pikkuvammoista ja kävi lokakuussa 2010 myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Valliniin kohdistui HIFK:ssa suuret odotukset all-around -puolustajana ja ylivoiman viivamiehenä, mutta hän osoittautui kuitenkin pettymykseksi, vaikka Vallinin taso hieman nousikin kevätkaudella. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Kauden 2011–2012 kynnyksellä Vallin siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Espoo Bluesia, joka tarvitsi paikkaajaa erityisesti KHL:ään lähteneen Jere Karalahden paikalle. Hänen otteensa ailahteli hieman ja hän kärsi läpi kauden selkävaivoista, mutta Vallin onnistui niistä huolimatta pelaamaan lähes täyden kauden. Hän voitti Bluesin sisäisen tehotilaston lukemalla +9.
Vallin jatkoi kaudella 2012–2013 uraansa Tšekin Extraligan HC Sparta Prahassa vuoden mittaisella sopimuksella. Hän päätti omasta tahdostaan lähteä joukkueesta tammikuussa 2013, jonka jälkeen Vallin siirtyi pian loppukaudeksi Elitserienin Färjestad BK:hon.
Kaudeksi 2013–2014 Vallin palasi 1+1-vuotisella sopimuksella Oulun Kärppiin. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Helmikuussa 2014 joukkue käytti Vallinin sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Kaudella 2014–2015 Vallinin rooli jäi entistä pienemmäksi ja hän kärsi myös loukkaantumisista. Vallin teki runkosarjassa 41 ottelussa kolme tehopistettä, mutta kevään 2015 18 playoff-ottelussa hän teki neljä syöttöpistettä. Vallin voitti kauden päätteeksi jo uransa kuudennen Suomenmestaruuden.
Vallin siirtyi kaudeksi 2015–2016 vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigan nousijajoukkue KooKoohon. Hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi. Vallinin kauteen mahtui myös noin kahdeksan viikon mittainen poissaolo syyskuussa 2015 tulleen polvivamman vuoksi. Hän tuli kauden aikana tunnetuksia myös aktiivisuudestaan sosiaalisessa mediassa. Vallin palkittiin kauden päätteeksi kaikkien aikojen ensimmäisenä pelaajana yleisön äänestämänä Liigan viihdyttävimmän pelaajan palkinnolla. Jo KooKoon kauden päätyttyä hän liittyi kesken SM-liigan pudotuspelien loppukevääksi Nelonen Pro jääkiekkoasiantuntijatiimiin SM-liigan studioon.
Syksyllä 2016 Vallin harjoitteli ja sai myös sopimustarjouksia. Lokakuussa hän päätti kuitenkin lopettaa pelaajauransa. Vallin kertoi toimivansa jatkossa televisiotyössä ja satsaavansa opiskeluun.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Suomi 1998 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. EM-kilpailut  | Alle 18-v. EM-kilpailut  | Alle 18-v. EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ufa 1996 | jääkiekko |  |
Vallin oli osa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruutta voittanutta Suomen joukkuetta vuonna 1998. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1996 voittaen hopeaa.
Vallin edusti myös Suomen A-maajoukkuetta yhteensä 14 ottelun verran tehden yhden syöttöpisteen. Yhteensä hän pelasi myös neljä B-, 23 nuorten ja 34 poikien maaottelua.
Muuta

Vallinin lempinimi "Zwäng" on peräisin Kummeli-sketsisarjan jazzmuusikko Ari Zwängistä.
Thierry Breton

| Thierry Breton |
| --- | --- |

Euroopan sisämarkkinoista vastaava komissaari
 Von der Leyenin I komissio 1.12.2019–16.9.2024  
Edeltäjä:  Elżbieta Bieńkowska
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. tammikuuta 1955 (ikä 69) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Tiedot
Puolue:  UMP (2002–2015)
Tutkinnot:  Supélec
Thierry Breton (15. tammikuuta 1955 Pariisi, Ranska) on ranskalainen poliitikko, liikemies ja virkamies. Breton oli Von der Leyenin I komission sisämarkkinoista vastaava komissaari vuodesta 2019 alkae, kunnos erosi tehtävästään 16. syyskuuta 2024. Tätä ennen Breton on toiminut Atoksen toimitusjohtajana (2008–2019), professorina Harvardin yliopistossa (2007–2008) sekä Ranskan valtiovarainministerinä (2005–2007).
Kunnianosoitukset

Ordre National du Mérite (Ranska, 2004)
Etelän Ristin ritarikunta (Brasilia, 2006)
Poika ja haukka

| Poika ja haukka> Kes |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ken Loach
Käsikirjoittaja:  Barry Hines Ken Loach Tony Garnett
Perustuu:  Barry Hinesin romaaniin A Kestrel for a Knave
Tuottaja:  Tony Garnett
Säveltäjä:  John Cameron
Kuvaaja:  Chris Menges
Pääosat:  David Bradley Freddie Fletcher Lynne Perrie Colin Welland Brian Glover
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  Woodfall Film Productions
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:  1969
Kesto:  106 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Poika ja haukka (Kes) on englantilainen Ken Loachin ohjaama elokuva vuodelta 1969. Barry Hinesin romaaniin A Kestrel for a Knave perustuva elokuva on realistinen tarina työväenluokan varhaisteinipojasta, joka torjuu Yorkshiren kaivoskylän ankeutta ja tiukkaa koulukuria kouluttamalla jalohaukkaa.
Juoni

14-vuotias Billy Casper asuu äitinsä ja velipuolensa kanssa ahtaassa asunnossa, jakaa ennen kouluunmenoa sanomalehtiä ja kokee koulukiusaamista sekä opettajien ja että oppilaiden taholta. Billy onnistuu kesyttämään Kesiksi nimeämänsä jalohaukan (engl. kestrel) kirjakaupasta varastamansa opaskirjan avulla.
Tuotanto ja vastaanotto

Rahoituksen ja levityksen saaminen elokuvalle oli tuottaja Tony Garnettin mukaan erittäin vaikeaa. Elokuvan suosio brittiteattereissa oli aluksi vaisua, mutta vähitellen se sai mainetta ja pääsi niukasti voitolle. Yhdysvalloissa sen teatterikierros vuonna 1972 epäonnistui täysin, Roger Ebertin mukaan siksikin, ettei yleisö tahtonut saada selvää yorkshiren murteella puhutusta dialogista.
Myöhempi arvostus

Britannian filmi-instituutin asiantuntijaäänestys vuonna 1999 nosti Pojan ja haukan 1900-luvun seitsemänneksi parhaaksi brittielokuvaksi. Elokuvaa arvostetaan erityisesti sen todentuntuisuuden ja nuoren David Bradleyn herkän näyttelijäntyön ansiosta.
Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Lumi Tirronen kirjoitti elokuvan suomeksi tekstitetyn dvd-julkaisun arvostelussaan vuonna 2010: ”Kesin lumovoima piilee sen täydellisessä pakottomuudessa, keskittyneisyydessä ja vilpittömyydessä. Dokumentaarinen tyyli ja Billyä esittävän David Bradleyn luontevuus tekevät fiktiosta äärettömän todentuntuista. Kun koulun sadistinen liikunnanopettaja pakottaa Billyn kylmään suihkuun, luokkatoverit nimittelevät langanlaihaa poikaa Biafran lapseksi. Suihkuhuoneessa värjöttelevää Billyä katsellessaan katsoja ei voi olla havahtumatta siihen, että aliravittua yorkshireläispoikaa näyttelee toinen samanlainen.”
Puolalainen elokuvaohjaaja Krzysztof Kieślowski on listannut Pojan ja haukan yhdeksi kymmenestä suosikkielokuvastaan.
Käännös suomeksi
Heikki Leime

| Heikki Leime> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. toukokuuta 1962 (ikä 62) Turku, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Unski
Pelipaikka:  puolustaja
Pituus:  184 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  Anglet Hormadi
Tehtävä:  Assistant GM
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1979–1992
Seurat:  TPS (SML),   Rochester Americans (AHL)
NHL-varaus:  143. varaus, 1981 Buffalo Sabres
Valmennusura
Vuodet:  1995—2021
Seurat:  Caen, Angers, Lausanne, Sierre, TPS, Amiens, Olten, Chamonix, Anglet
Heikki Leime (s. 7. toukokuuta 1962 Turku) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija.
Leime pelasi urallaan yli 300 liigan runkosarjan ottelua edustaen ainoastaan kasvattajaseuraansa Turun Palloseuraa. Hän pelasi urallaan paljon Hannu Virran puolustajaparina keskittyen enemmän puolustuspeliin Virran hoitaessa hyökkäysvastuun. Hyökkääjinä harjoituspaitojen värin mukaan Mustaksi surmaksi nimetyssä viisikossa pelasivat pääasiassa  Esa Keskinen, Jukka Vilander ja Ari Vuori. Urallaan Leime saavutti kolme SM-kultaa.
Elämä

Leime pelasi kaksi kokonaista kautta Rochester Americansissa AHL-liigaa, jossa hän voitti myös AHL:n Calder Cupin siirryttyään TPS:stä loppukaudeksi 1982–1983 Rochesteriin. Hän pelasi jo juniorina kauden QMJHL-sarjassa, tosin ainoastaan viisi ottelua Montréal Juniorsissa kaudella 1979–1980. Leime oli Suomen maajoukkueessa vuoden 1990 jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa.
Leime siirtyi pelaajauransa jälkeen Ranskaan valmentajaksi. Hän toimi Ranskan pääsarjajoukkue Drakkars de Caenin valmentajana vuosina 1995–2000. Vuodesta 2000 vuoteen 2004 hän työskenteli Ranskan jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana. Lisäksi hän on valmentanut Sveitsissä HC Sierreä. Leime toimi myös Ranskan Ligue Magnuksessa pelaavan Ducs d'Angersin päävalmentajana ennen siirtymistään TPS:ään. Leime toimi TPS:n päävalmentajana kauden 2010–2011 alussa, mutta sai potkut 13 peräkkäisen tappion jälkeen.
Fjordingen

| Fjordingen |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  paikallislehti
Kustantaja:  Polaris Media
Levikki:  3 902 (2022)
Perustettu:  1928
Päätoimittaja:  Bengt Flaten
Kotikunta:  Stryn
Kotimaa:  Norja
Ilmestymistiheys:  2 krt/vko
Kieli:  norja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Fjordingen on norjalainen vuonna 1928 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Stryn. Lehti ilmestyy kahdesti viikossa ja kuuluu Polaris Media -konserniin.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (norjaksi)
| n k Polaris Media |
| --- | --- |
Sanomalehdet:  Adresseavisen  Agderposten  Alingsås Tidning  Alingsåskuriren  Altaposten  Andøyposten  Bladet  Bohusläningen  Brønnøysunds Avis  Bygdanytt  Bømlo-nytt  Driva  Fjordabladet  Fjordenes Tidende  Fjordingen  Fjuken  Folkebladet  Fosna-Folket  Framtid i Nord  Fædrelandsvennen  Gauldalsposten  Grimstad Adressetidende  Göteborgs-Posten  Hallands Nyheter  Harstad Tidende  Hitra-Frøya  Innherred  Kungsbacka-Posten  Kungälvs-Posten  Lillesands-Posten  Lindesnes  Lister  Marsteinen  Mölndals-Posten  Møre-Nytt  Nyss  Romsdals Budstikke  Ruijan Kaiku  Stjørdals-Nytt  ST-tidningen  Strilen  Strömstads Tidning  Sunnhordland  Sunnmørsposten  Sør-Trøndelag  Trønderbladet  TTELA  Varbergsposten  Varden  Vennesla Tidende  Vesteraalens Avis  Vestlandsnytt  Vigga  Vikebladet Vestposten  Våganavisa  Åndalsnes Avis 
Verkkolehdet:  iTromsø  Vesterålen Online 
Ilmaisjakelulehdet:  Lerums Tidning  Nytt i Uka
Laitakaupungin valot

| Laitakaupungin valot |
| --- | --- |
 Elouvan juliste.
Ohjaaja:  Aki Kaurismäki
Käsikirjoittaja:  Aki Kaurismäki
Tuottaja:  Aki Kaurismäki
Kuvaaja:  Timo Salminen
Leikkaaja:  Aki Kaurismäki
Lavastaja:  Markku Pätilä
Pääosat:   Janne Hyytiäinen  Ilkka Koivula  Maria Järvenhelmi 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Sputnik
Levittäjä:  Sandrew Metronome
Ensi-ilta:   2006-02-033. helmikuuta 2006 (Suomi)  
Kesto:  77 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 380 000 €
Katsojat:  38 174 (teatterikierros)
Edeltäjä:  Mies vailla menneisyyttä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Laitakaupungin valot on suomalainen Aki Kaurismäen käsikirjoittama ja ohjaama elokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 2006. Se on Kaurismäen Suomi-trilogian viimeinen osa. Pääosia näyttelevät Janne Hyytiäinen, Ilkka Koivula ja Maria Järvenhelmi. Elokuva kertoo vartijana toimivasta yksinäisestä Koistisesta, joka joutuu petoksen uhriksi.
Aiemmissa elokuvissa Kaurismäki oli käyttänyt oman ikäluokkansa näyttelijöitä ja henkilöt olivat ikääntyneet samaan tahtiin kuin ohjaajakin. Tässä elokuvassa näyttelijät ovat ensi kertaa selvästi häntä itseään nuoremman sukupolven ihmisiä. Mukana vilahtaa kuitenkin myös Kati Outinen kaupan kassana.
Juoni

Yövartijana työskentelevä reppanan oloinen Koistinen saa osakseen naisten väheksyntää ja työkavereiden pilkkaa. Myötätuntoa tulee ainoastaan nakkikioskin myyjältä Ailalta, mikä jää Koistiselta havaitsematta. Hänen elämänsä joutuu syöksykierteeseen, kun elämään astuu kavala Mirja.
Palkinnot ja festivaalit

Elokuva oli mukana kilpasarjassa vuoden 2006 Cannesin elokuvajuhlilla ja on osallistunut useille elokuvafestivaaleille. Se valittiin ilman Kaurismäen lupaa Suomen Oscar-ehdokkaaksi, mutta hän kielsi osallistumisen, eikä Suomesta siten ollut ehdokasta.
Elokuva sai parhaan elokuvan Jussin, Timo Salminen kuvaus-Jussin ja Markku Pätilä lavastus-Jussin.
Arviot

Ensi-iltakriitikot yllättyivät Laitakaupungin valojen karuudesta. Se on Kaurismäen ”lohduttomin ja synkin teos sitten Tulitikkutehtaan tytön”, arvioi Tapani Maskula (Turun Sanomat). Jarmo Valkola (Keskisuomalainen) kuitenkin nostaa sen Kaurismäen kärkitöiden joukkoon: ”Harva ohjaaja – – kykenee tällaiseen yksinkertaiseen ajatukselliseen kirkkauteen.” Janne Hyytiäinen pääroolissa saa kiitosta ”vavahduttavasta roolityöstä” (Markus Määttänen, Aamulehti), mutta vaille kiitosta eivät jää muutkaan näyttelijät.
Sen sijaan seitsemän vuotta myöhemmin Henri Waltter Rehnströmin (Tv-maailma) arvio on tyly. Hän näkee, että elokuva on jokseenkin valju päätös trilogialle, jonka aiemmat osat nousivat sisällöllisesti korkeammalle. Hänen mukaansa elokuvassa on väkisin tehdyn makua, sillä hän ei löydä siitä mitään uutta eikä yllättävää, vaan teemat ja ratkaisut ovat tuttuja Kaurismäen aiemmista elokuvista. Hän pitää elokuvaa kuitenkin mielenkiintoisena Kaurismäen maailman edustajana ja aistii siitä voimakkaan tekijänsä leiman.
Aiheesta muualla

Kylmälä, Otto: Laitakaupungin valot (arvostelu)  2006. Filmgoer.
Filmihullu 3/2006, useita artikkeleita Laitakaupungin valoista
Laitakaupungin valot - Yle Areena
| n k Parhaan elokuvan Jussi-palkinnon saaneet elokuvat |
| --- | --- |
1987–1999:  Varjoja paratiisissa (1987)  Tuhlaajapoika (1993)  Onnen maa (1994)  Pidä huivista kiinni, Tatjana (1995)  Kivenpyörittäjän kylä (1996)  Kauas pilvet karkaavat (1997)  Sairaan kaunis maailma (1998)  Kuningasjätkä (1999) 
2000–2019:  Rukajärven tie (2000)  Seitsemän laulua tundralta (2001)  Joki (2002)  Mies vailla menneisyyttä (2003)  Nousukausi (2004)  Koirankynnen leikkaaja (2005)  Paha maa (2006)  Laitakaupungin valot (2007)  Musta jää (2008)  Niko – Lentäjän poika (2009)  Postia pappi Jaakobille (2010)  Napapiirin sankarit (2011)  Le Havre (2012)  Kohta 18 (2013)  Betoniyö (2014)  He ovat paenneet (2015)  Miekkailija (2016)  Hymyilevä mies (2017)  Ikitie (2018)  Tyhjiö (2019) 
2020–2039:  Aurora (2020)  Tove (2021)  Hytti nro 6 (2022)  Tytöt tytöt tytöt (2023) 
| n k Linkitetty data: Laitakaupungin valot (Q1779674) |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: elokuva
lajityyppi: draamaelokuva, komediaelokuva, taide-elokuva
pääteema: yksinäisyys, alkoholismi
ohjaaja: Aki Kaurismäki
käsikirjoittaja: Aki Kaurismäki
näyttelijä: Janne Hyytiäinen, Maria Järvenhelmi, Maria Heiskanen, Ilkka Koivula, Aarre Karén, Tommi Korpela, Matti Onnismaa, Juhani Niemelä, Kati Outinen, Sulevi Peltola, Silu Seppälä, Pertti Sveholm, Svante Korkiakoski, Antti Reini, Santtu Karvonen, Sesa Lehto, Erkki Lahti, Pihla Penttinen, Helena Vierikko, Panu Vauhkonen, Marja Packalén, Jari Elsilä, Mitja Tuurala
alkuperämaa: Suomi, Saksa, Ranska
alkuperäiskieli: suomi, venäjä
tarinan tapahtumapaikka: Helsinki, Suomi
osa sarjaa: Aki Kaurismäen Suomi-trilogia
 : SPARQLHaku löytää elokuvat, jotka täyttävät kaikki valitsemasi ehdot.  (hakuohje)Mallineen hakukäyttöliittymä vaatii toimiakseen asetuksista linkitetty data -pienoisohjelman.