stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tummamyrskyliitäjä
Esiintyminen

Pesii Australian eteläosan saarilla ja mahdollisesti myös Antarktiksella. Pesii pohjoisempana kuin isomyrskyliitäjä.
Ravinto

Iso- ja tummamyrskyliitäjiä kutsutaan Antarktiksen korppikotkiksi niiden ruokailutapojen takia. Ne partioivat rantoja etsien raatoja. Ne tappavat ja syövät myös pingviinien ja muiden merilintujen poikasia ja huonokuntoisia aikuisia.
Live in Detroit – 1984

| Live In Detroit – 1984 Black 'n Blue |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1984
 Julkaistu: 2001
 Tuottaja(t): Jaime St. James Gene Simmons
 Kesto: 48.52
 Levy-yhtiö:  Krazy Planet (2001)  Zoom Club Records (2002)
Black 'n Bluen muut julkaisut
| Ultimate Collection 2001 | Live In Detroit – 1984 2002 | Collected 2005 |
Live In Detroit – 1984 on yhdysvaltalaisen Black 'n Blue yhtyeen livealbumi, joka julkaistiin vuonna 2001. Albumi on nauhoitettu vuonna 1984 yhtyeen Black 'n Blue levyn kiertueella Detroitissa.
Kappaleet

Chains Around Heaven – 4.30
Action – 4.37
Autoblast – 4.33
The Strong Will Rock – 8.50
Hold on to 18 – 4.50
Wicked Bitch – 4.36
School of Hard Knocks – 6.47
I'm the King – 5.33
One for the Money – 4.36
Kokoonpano

Jaime St. James - laulu
Tommy Thayer - soolo,- rytmikitara, taustalaulu
Jeff Warner - rytmikitara, taustalaulu
Patrick Young - basso, taustalaulu
Pete Holmes - rummut, taustalaulu
Arviot

Allmusic:
Töfsingdalenin kansallispuisto

Näkymää kansallispuistosta
Töfsingdalenin kansallispuisto on Ruotsissa Älvdalenin kunnassa sijaitseva kansallispuisto. Kooltaan se on 1615 hehtaaria. Puisto on perustettu vuonna 1930. Se sijaitsee Töfsingån-joen molemmin puolin ja koostuu tunturimaisemasta. Korkein tunturi on 892 metrin korkuinen Hovden.
Aiheesta muualla

Länsstyrelsen Dalarnas län: Töfsingdalen (ruotsiksi)
Sveriges nationalparker (ruotsiksi)
Ruotsin kansallispuistot
Abisko
Björnlandet
Blå Jungfrun
Dalby Söderskog
Djurö
Fulufjället
Färnebofjärden
Garphyttan
Gotska Sandön
Haaparannan saaristo
Hamra
Kosterhavet
Muddus
Norra Kvill
Padjelanta
Pieljekaise
Sarek
Skuleskugen
Sonfjället
Stenshuvud
Stora Sjöfallet
Store Mosse
Söderåsen
Tiveden
Tresticklan
Tyresta
Töfsingdalen
Vadvetjåkka
Åsnen
Ängsö
Lakanjärvi

| Lakanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Luumäki
Koordinaatit:  60°58′13″N, 27°17′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven reitin valuma-alue (14.19)
Laskujoki:  Lakanvirta Ruokojärveen 
Järvinumero:  14.191.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  74,8 m  
Pituus:  1,2 km  
Leveys:  340 m  
Rantaviiva:  3,20747 km  
Pinta-ala:  20,3506 ha  
Tilavuus:  0,000677791 km³ 
Keskisyvyys:  3,33 m  
Suurin syvyys:  13,43 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiLakanjärvi 
Lakanjärvi  on Etelä-Karjalassa Luumäellä Lakkalan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 20,4 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Se muistuttaa ennemmin joen laajentumaa eli suvantoa kuin järveä. Se alkaa 20 leveästä kapeikosta ja päättyy toiseen yhtä leveään kapeikkoon. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järven keskisyvyys on 3,3 metriä ja suurin syvyys on 13,4 metriä. Sen tilavuudeksi on saatu 677 800 kuutiometriä eli noin 0,00068 kuutiokilometriä. Syvin kohta sijaitsee leveimmässä kohdassa lahden edustalla ja aivan järven etelärannan tuntumassa. Järven pohjoisranta on etelärantaa paljon matalampaa. Sen rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä. Sen paikoin jyrkillä rannoilla ei ole kiinteää asutusta, mutta vapaa-ajan asutusta on alle 20 mökkiä. Lakkalan kulmakunnan asutus sijaitsee puoli kilometriä kaakkoon päin. Lakkalan kautta kulkee tie, joka ylittää Lakanvirran kapeikon järven itäpäässä.
Luontoarvoja

Lakanjärvessä elää ainakin ahven, hauki, särki, salakka, sorva ja kuha.
Vesistösuhteet

Lakanjärvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Touhtiaisen–Ala-Kivijärven alueeseen (14.191) se kuuluu. Se on osa Valkealan reitin pääreittiä, joka vastaa lähes kaikesta läpivirtausjärven vedentulosta. Eteläpuolelta siihen laskee yksi ainoa suolampi Hannalampi, jonka vedenpinnan korkeus on 78,0 metriä mpy. Lakanjärven vedenpinnan korkeus on 74,8 metriä mpy., joten laskuojalle tulee pudotusta 3,2 metriä alle 400 metrin matkalla.
Historiaa

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa ei suvantojärvellä ole karttanimeä, mutta sen kaakkoispuolella sijaitsi kahden talon Lakkalan kylä. Vuoden 1970 peruskartassa on asutuksen peltoja, jotka ulottuivat aivan rantaan asti. Ne on myöhemmin metsitetty ja lohkottu mökkitonteiksi. Peltoja ei nykyään ulotu rannoille asti.
Aiheesta muualla

Lindell, Lea: Valkealan reitin vedenlaatu ja siihen vaikuttavat tekijät, Vesi- ja ympäristöhallituksen monistesarja (nro 44), Kouvola, 1981
https://www.lakkojensukuseura.fi/sukututkimus/
(14.1)
Kvam

Kvam (vuoteen 1911 saakka Vikør) on kunta Vestlandin läänissä Norjassa. Kvamin kunta perustettiin vuonna 1838. Osia Strandebarmin kunnasta liitettiin Kvamin kuntaan 1965. Kunnan hallintokeskus on Norheimsund. Muita taajamia ovat Ålvik, Ploganes, Oma ja Vikøy. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 8 531 asukasta.
Media

Paikallislehti Hordaland Folkeblad ilmestyy kahdesti viikossa.
Kuvia

Gamle Riksvei 7
Fyksesundin vuonon ylittävä Fyksesundin silta
Vikøyn kirkko
Tunnettuja henkilöitä

Jon Fosse (s. 1959), kirjailija
Frank Kjosås (s. 1981), näyttelijä
Johannes Nilsson Skaar (1828–1904), piispa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kvam Wikimedia Commonsissa
Vestlandin läänin kunnat
Alver
Askvoll
Askøy
Aurland
Austevoll
Austrheim
Bergen
Bjørnafjorden
Bremanger
Bømlo
Eidfjord
Etne
Fedje
Fitjar
Fjaler
Gloppen
Gulen
Hyllestad
Høyanger
Kinn
Kvam
Kvinnherad
Luster
Lærdal
Masfjorden
Modalen
Osterøy
Samnanger
Sogndal
Solund
Stad
Stord
Stryn
Sunnfjord
Sveio
Tysnes
Ullensvang
Ulvik
Vaksdal
Vik
Voss
Øygarden
Årdal
Norjan läänit | Norja
Lena Nilsson

Lena Nilsson voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Lena Nilsson (s. 1945), ruotsalainen näyttelijä
Lena B. Nilsson (s. 1957), ruotsalainen näyttelijä
Lena Nilsson (s. 1962), ruotsalainen näyttelijä
Lena Nilsson (s. 1980), ruotsalainen kilpajuoksija
Live in Deutschland 2002

| Live in Deutschland 2002 Saviour Machine |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 2002
 Julkaistu: 2003
 Tuottaja(t): Eric Clayton ja Saviour Machine
 Tyylilaji: rock-ooppera goottirock
 Kesto: 127.00
 Levy-yhtiö: Massacre Records
Saviour Machinen muut julkaisut
| Legend III:I 2001 | Live in Deutschland 2002 2003 | Legend III:II 2007 |
Live in Deutschland 2002 on Saviour Machinen toinen virallinen live-tallenne. Se sisältää maaliskuussa 2002 Owenissa Saksassa nauhoitetun, ja DVD-muodossakin julkaistun, kahden tunnin mittaisen esiintymisen. Keikalla esitettiin vain kolmen ensimmäisen Legend-levyn kappaleita, jotka kaikki käsittelevät Ilmestyskirjan tapahtumia. Mukana on myös Ensemble Cantabile -niminen ryhmä, johon kuuluu kuoro sekä jousisoittimia.
Tupla-DVD sisältää myös aiemmin VHS-muodossa julkaistun Live in Deutschland 1995:n sekä muuta yleisesti jokaiseen musiikki-DVD:hen laitettavaa bonusmateriaalia.
Yhtyeen kokoonpano albumilla

Eric Clayton - laulu
Carl Johan Grimmark - sähkö- ja akustiset kitarat
Charles Cooper - bassokitarat
Thomas Weinesjö - rummut, lyömäsoittimet
Nathan van Hala - piano, syntetisaattorit
Kappaleluettelo

| --- | --- |
 CD1 A Prophecy – 3.32  The Eyes of the Storm – 6.04  The Birth Pangs – 5.11  The Night – 5.15  Gog (Deathmarch) – 4.30  The Invasion of Israel – 3.46  World War III – 3.24  The Beast – 9.12  Ten - The Empire – 4.55  The Whore of Babylon – 5.32  Behold a Pale Horse – 4.38  War in Heaven – 6.58 :  CD2 The Dead Sea – 3.37  Revelation 13 – 6.03  Legend III:I/The Ancient Serpent – 5.36  Four Trumpets – 4.45  The Locusts – 5.03  The Plague and the Darkness – 6.49  The End of the Age – 4.44  The Promise – 10.57  The Final Holocaust – 3.37  Legend I:I/The Lamb – 5.55  American Babylon – 7.23
Aiheesta muualla

Live in Deutschland 2002 Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Live in Deutschland 2002 Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Lina Asikanus

| Lina Asikanus> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Elina Fredrika (Lina, Liina) Asikanus, o.s. Suihko
Syntynyt: 21. elokuuta 1871 Ilomantsi
Kuollut: 26. maaliskuuta 1947 (75 vuotta) Joensuu
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  näytelmäkirjailija ja kirjakauppias
Elina Fredrika (Lina, Liina) Asikanus, o.s. Suihko (21. elokuuta 1871 Ilomantsi – 26. maaliskuuta 1947 Joensuu) oli suomalainen näytelmäkirjailija ja kirjakauppias.
Henkilöhistoria

Asikanuksen vanhemmat olivat Niilo Heikinpoika Suihko ja Inkeri Maria Siuhko ja puoliso eversti Johan Botols Fredrikinpoika Asikanus. Lina Asikanus kävi tyttökoulun ja työskenteli kirjakauppa-alalla. Hän omisti Schlüterin kirjakaupan Joensuussa.
Teoksia

Lapseni tähden : näytelmä 3:ssa näytöksessä. Näytelmäkirjallisuutta n:o 40. U. W. Telén ja K., Kuopio 1900
Rouva Kivi : kuvaus 3:ssa näytöksessä. Seuranäytelmiä n:o 15. Boman ja Karlsson 1904
Trappist

Trappistioluita.
Aidon trappistioluen tunnistaa logosta
Trappist on suojattu nimi, jota voidaan käyttää vain benediktiiniläisten trappistiluostareiden munkkien valvonnassa tehdystä luostarioluesta. Lisäksi vaatimuksena on, että olut pannaan luostarin tiloissa ja että panimon tuotto käytetään luostarin ylläpitoon ja sosiaalityöhön. Nimeen oikeutettuja luostareita on 11, ja kuusi niistä sijaitsee Belgiassa. Muut trappistipanimot sijaitsevat Itävallassa, Alankomaissa (kaksi), Ranskassa, Yhdysvalloissa ja Italiassa.
Trappistipanimoilla on kullakin valikoimissaan 1–5 kaupallista olutta. Näiden lisäksi osa luostareista valmistaa munkeille päiväkäyttöön tarkoitettua miedompaa (4–5 %) olutta sekä kirkollisiin juhlapyhiin valmistettua vahvempaa olutta, joita ulkopuoliset eivät tavallisesti pääse nauttimaan. Osa luostareista valmistaa ja myy oluen lisäksi myös luostarissa tehtyä juustoa.
Trappist-oluita valmistavat luostarit > Achel

Achel on uusin belgialainen trappistioluita valmistava luostari; siellä valmistus aloitettiin vuonna 1998. Luostarin virallinen nimi on Sint Benedictus Abdij – De Achelse Kluis, mutta oluiden markkinointinimi on Achel. Aiemmin Hoegaerdenin panimo valmisti luostarioluita Achelin nimellä.
Achelia valmistetaan viittä eri laatua, joista 5-prosenttisia Blond 5- ja Bruin 5 -oluita saa ainoastaan hanasta luostarin ravintolassa. Pullotettuina on saatavissa laatuja Achel Blond 8 (Triple, alkoholia 8 %), Bruin 8 (8 %) ja Extra  (Bruin, 9,5 %).
Trappist-oluita valmistavat luostarit > Chimay

l'Abbaye Notre-Dame de Scourmontin luostari valmistaa neljää Chimay-laatua. Mieto (alkoholia 4,8 %) Doré (meripihka) on tarkoitettu munkkien nautittavaksi ja harvoin saatavilla muualla. Kaupallisia laatuja ovat valkoinen, punainen ja sininen: Blanche (isossa 75 cl:n pullossa myydään nimellä Cinq Cents, 8 %), Rouge (Premiere, 7 %) ja Bleu (Grande Réserve, 9 %). Chimay-nimellä myydään myös juustoja.
Chimay panee myös ranskalaisen trappistiluostari Scourmontin Mont des Cats -olutta.
Trappist-oluita valmistavat luostarit > De Koningshoeven

Alankomaalainen Koningshoevenin luostari Berkel-Enschotissa (lähellä Tilburgia) on Zunbertin lisäksi toinen alankomaalainen trappistien valmistaja. Sen solmittua yhteistyösopimuksen vuonna 1999 panimojätti Bavarian kanssa se menetti oikeuden trappist-nimitykseen ja -logoon, mutta lokakuussa 2005 Kansainvälinen Trappist -yhdistys (Internationale Vereniging Trappist) päätti palauttaa Koningshoevenin La Trappe -oluille oikeuden käyttää tuotteistaan trappist-nimitystä. La Trappe -oluita valmistetaan yhdeksää erilaista: Puur (4,7 %), Blond (alkoholia 6,5 %), Dubbel (6,5 %), Bockbier (7 %, kausiolut), Isid'or (7,5 %), Tripel (8 %), Quadrupel (10 %), Quadrupel Oak Aged (10 %) ja vehnäolut Witte Trappist (5,5 %). De Koningshoeven valmistaa myös muita kuin La Trappe -oluita.
Trappist-oluita valmistavat luostarit > Engelszell

Itävaltalainen Stift Engelszell -luostari valmistaa Engelszell Gregorius, Benno ja Nivard -olutta.
Trappist-oluita valmistavat luostarit > Orval

Orvalin luostari valmistaa kahta olutlaatua: Petit Orval (tai Orval Vert, alkoholia 3,5 %) ja Orval (6,2 %). Ensin mainittua saa ainoastaan luostarin kupeessa olevasta L'Auberge Gardien -ravintolasta.
Trappist-oluita valmistavat luostarit > Rochefort

Abbaye St. Remy Rochefort valmistaa kolmea eri olutta: Rochefort 6 (punainen korkki, alkoholia 7,5 %), Rochefort 8 (vihreä korkki, 9,2 %) ja Rochefort 10 (sininen korkki, 11,3 %). Näistä miedoin numero 6 on harvinaisin.
Trappist-oluita valmistavat luostarit > Spencer Brewery

Yhdysvaltalainen Pyhän Joosefin luostari Spencerissä, Massachusettsissa panee Spencer-oluita.
Trappist-oluita valmistavat luostarit > Tre Fontane

Tre Fontane on Roomassa sijaitseva luostari, joka sai uusimpana oikeuden käyttää oluestaan trappist-nimitystä toukokuussa 2015.
Trappist-oluita valmistavat luostarit > Westmalle

Westmallen munkit ovat panneet olutta vuodesta 1836. Kolmesta oluttyypistä 5-prosenttinen Extra on tarkoitettu munkkien pöytäolueksi. Kaupalliset laadut ovat Dubbel (ruskea korkki, alkoholia 7 %) ja Tripel (valkoinen korkki, 9 %).
Trappist-oluita valmistavat luostarit > Westvleteren

Abbey St.-Sixtus Westvleteren on pienin trappistiluostareista. Se valmistaa vain 4 000 hehtolitraa olutta vuodessa; tästä syystä tarjonta on rajoitettua ja oluita saa virallisesti ostettua vain luostarin omasta myymälästä. Joskus oluiden menekki on niin suurta, että se loppuu. Näin kävi muun muassa elokuussa 2005.
Luostari on pannut olutta vuodesta 1838. Vuonna 1946 luostari antoi oluenpanolisenssin St. Bernarduksen panimolle, kunnes munkit päättivät vuonna 1992 aloittaa oluenvalmistuksen itse uudelleen. Olutharrastajien keskuudessa Westvleterinin oluet arvioidaan usein maailman parhaiksi. Luostari valmistaa kolmea erilaista olutta: 6 (Blond, vihreä korkki, alkoholia 5,8 %), 8 (Bruin, sininen korkki, 8 %) ja 12 (Bruin, keltainen korkki, 10,2 %). Aiemmin valmistettiin nimellä 6 punaisella korkilla 6,2 %:n olutta. Westvleterenin olutpulloissa ei ole etikettejä.
Trappist-oluita valmistavat luostarit > Zundert

Maria Toevlucht Abbeyssa sijaitseva alankomaalainen De Kievit -panimo valmistaa paikkakunnan mukaan nimettyä Zundert-olutta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.trappistbeer.net/
Trappist-oluisiin keskittynyt sivusto
http://www.smg-authie.co.uk/beer/styles/stylestrappist.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Trappist Michael Jacksonin olutsivustolla
Westvleteren 12, 8 ja 6
Lena Nilsson (s. 1962)

Ruth Lena Nilsson (s. 4. tammikuuta 1962 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä.
Nilsson tanssi nuorena balettia, mutta näytteleminen alkoi kiinnostaa häntä, kun hän oli saanut 1980-luvulla pikku rooleja Dramatenissa. Päärooli nuorisoelokuvassa PS Sista sommaren (1988) nosti hänet julkisuuteen. Niihin aikoihin hän pääsi Tukholman Teaterhögskolaniin, josta hän suoritti tutkinnon 1990. Sen jälkeen hän on ollut Dramatenin näyttelijä.
Nilssonin poika oli rap-artisti Einár.
Lehtiruusuke

Lehtiruusuke on samasta kohtaa vartta eri suuntiin kasvaneiden lehtien muodostama kokonaisuus. Kasvien lehtiruusuke sijaitsee yleensä varren alaosassa, aivan maanrajassa, jolloin sitä voidaan nimittää myös tyviruusukkeeksi. Lehtiruusuke on tyypillinen muun muassa asterikasveilla (Asteraceae) ja ananaskasveilla (Bromeliaceae).
Jotkut, yleensä kaksivuotiset kasvit saattavat muodostaa ensimmäisenä vuonnaan vain lehtiruusukkeen, joka talvehtii vihreänä maanrajassa suojassa lumen alla, ja kasvattaa loput seuraavana vuonna. Tällaisia kasvilajeja ovat esimerkiksi ukontulikukka (Verbascum thapsus), rohtosormustinkukka (Digitalis purpurea) ja kyläneidonkieli (Echium vulgare).
Kuvia

Ukontulikukan ensimmäisenä vuotenaan kasvattama lehtiruusuke.
Sormustinkukan lehtiruusuke.
Kyläneidonkielen (Echium vulgare) lehtiruusuke ja vieressä kukkiva kasvi.
Vehkaoja (sukunimi)

Vehkaoja on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Elina Vehkaoja, näyttelijä
Esa Vehkaoja (s. 1967), eversti ja Puolustusvoimien tiedustelulaitoksen (PVTIEDL) johtaja
Heikki Vehkaoja (1889–1954), Maalaisliiton kansanedustaja
Jouni Vehkaoja (s. 1981), salibandyn pelaaja
Kasperi Vehkaoja (s. 2005), pesäpalloilija
Marjatta Vehkaoja (o.s. Voionmaa) (s. 1945), SDP:n kansanedustaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Tölkinavaaja

Tölkinavaaja
Tölkinavaaja on työkalu, jolla avataan metallisia tölkkejä tai säilyketölkkejä.
Pellistä muotoiltutu tölkinavaaja mallia P-38, jossa taittuva terä. Mittakaavan vertailuun kuvassa yhden Yhdysvaltojen sentin kolikko.
Sardiinipurkin avaaja
Historia

Vahvasta metallista tehdyt säilyketölkit patentoitiin vuonna 1810, ja 1860-luvulla tölkkejä alettiin valmistaa ohuemmasta metallista. Ensimmäinen tölkinavaaja patentoitiin Yhdysvalloissa vuonna 1858. Sen oli keksinyt yhdysvaltalainen Ezra J. Warner.
Ensimmäinen sähkökäyttöinen tölkinavaaja esiteltiin vuonna 1931.
Kuhmalahti

| Kuhmalahti> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Kangasala |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  61°30′15″N, 024°33′50″E
Maakunta:  Pirkanmaan maakunta
Seutukunta:  Kaakkois-Pirkanmaan seutukunta
Kuntanumero:  289
Hallinnollinen keskus:  Pohja
Perustettu:  1865
Kuntaliitokset:  Osa Sahalahdesta (1923)
Liitetty:  2011
– kuntaan:  Kangasala
Pinta-ala:  220,67 km²  (1.1.2010)
– maa:  168,5 km²
– sisävesi:  52,17 km²
Väkiluku:  1 041   (31.12.2010)
– väestötiheys:  6,18 as./km² (31.12.2010)
Kuhmalahti (epävirallisesti ruots. Kuhmalax; aiemmin  suom. Pento ) on entinen Suomen kunta Pirkanmaan maakunnassa. Se liitettiin Kangasalaan vuonna 2011. Kunnassa asui lakkautushetkellä vuoden 2010 lopussa 1 041 ihmistä, ja sen pinta-ala oli 220,67 km², josta 52,17 km² oli vesistöjä. Väestötiheys oli 6,18 asukasta/km². Kuhmalahden naapurikunnat olivat Kangasala, Kuhmoinen, Orivesi, Padasjoki ja Pälkäne. Aikaisempia naapurikuntia olivat Oriveteen vuonna 1973 liitetty Eräjärvi, Oriveteen ja Jämsään vuonna 2007 liitetty Längelmäki, Pälkäneeseen vuonna 2009 liitetty Luopioinen ja Kangasalaan vuonna 2005 liitetty Sahalahti. Viimeinen kunnanjohtaja oli Jarmo Kivineva.
Kuhmalahden vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers ja se vahvistettiin vuonna 1961. Arkkitehti Ernst Lohrmannin suunnittelema puinen Kuhmalahden kirkko on valmistunut vuonna 1846. Sen vieressä on Matti Åkerblomin vuonna 1782 rakentama kellotapuli. Vehkajärvellä on oma kyläkirkko 1840-luvulta.
Kuhmalahden entinen kunnantalo. Kuhmalahti liittyi Kangasalaan 2011
Kuhmalahti. Pohjan kylän keskustaa
Kuhmalahden helluntaiseurakunta
Kuhmalahden kirkko
Kuhmalahden kirkon kellotapuli
Luonto

Kuhmalahden luontoa leimaa kaksi toisistaan poikkeavaa maisematyyppiä. Länsi- ja pohjoisosissa Längelmäveden rantoja kiertää 1–2 kilometriä leveä savinen ja tehokkaasti viljelty rantamaa, joka ulottuu kaakkoon Pohjan kylän liepeille saakka. Muutoin entisen kunnan alue on harvaan asuttua metsäseutua. Vesistöistä suurin on Längelmäveden Enonselkä, ja muista järvistä ovat suurimpia Vehkajärvi, Kuhmajärvi ja Pajulanjärvi. Kuhmalahden itäosa on Kokemäenjoen vesistön ja Päijänteen välistä vedenjakaja-aluetta. Rakenteilla olleen Kaivannon kanavan sulun rikkouduttua vuonna 1830 Längelmäveden pinta laski lähes kaksi metriä, minkä ansiosta kuhmalahtelaiset maanviljelijät saivat runsaasti lisää viljelysmaita.
Historiaa

Kuhmalahdelta on tehty useita kivikautisia esinelöytöjä, mutta senaikaisia asuinpaikkoja ei ole tiedossa. Professori Väinö Voionmaa on yhdistänyt Kuhmalahden nimen Vanajassa esiintyneeseen Kuumola-nimeen ja muihin Keski-Hämeen Kuhma-nimiin. Voionmaan mukaan Kuhmalahti ja Kuhmajärvi ovat saaneet nimensä keskiajalla etelästä Aitoon Kuhmalasta. Kaikki Kuhmalahden henkikirjakylät esiintyvät vuoden 1543 maakirjassa, joten ne ovat syntyneet keskiajalla. Tuolloin mainittiin Kuhmalahdella olleen kaikkiaan 27 taloa. Pysyvä asutus on tullut Kuhmalahdelle todennäköisimmin Kangasalta ja Pälkäneeltä.
Kuhmalahti kuului alkujaan Kangasalaan, jonka kappeliseurakunnaksi se muodostettiin 1640-luvulla. Vuonna 1896 se siirrettiin Sahalahden kappeliseurakunnaksi, josta se itsenäistyi 1901. Kuhmalahden ensimmäinen kirkko rakennettiin vuoden 1640 tienoilla. Nykyinen kirkko on järjestyksessä kolmas ja se korvasi vuonna 1780 valmistuneen toisen kirkon. Kuhmalahden ensimmäinen kansakoulu aloitti toimintansa kirkonkylässä vuonna 1883, ja seuraavaksi saatiin koulut Vehkajärvelle vuonna 1902 ja Pohjan kylään vuonna 1909. Kuhmalahden ensimmäinen vesisaha rakennettiin Vehkajärvelle jo vuonna 1812.
Kuhmalahdelle asutettiin viime sotien jälkeen Kivennavan siirtoväkeä.
Vuoden 2011 alusta Kuhmalahti liittyi Kangasalaan. Kuhmalahden kunnanvaltuusto hyväksyi liittymisen 4.2.2010 äänin 13–4.
Liikenne

Kuhmalahden liikenteellinen sijainti oli varsin syrjäinen, kunnes kunnan kautta kulkeva seututie 325 Kangasalan Huutijärveltä Kuhmoisiin valmistui 1950-luvun lopulla. Tie yhtyy Huutijärvellä Tampereen ja Lahden väliseen valtatiehen 12 ja Kuhmoisissa Lahden ja Jämsän väliseen valtatiehen 24 (aikaisemmin valtatie 4). Kuhmalahdelta on matkaa Kangasalle 30 kilometriä, Tampereelle 45 kilometriä, Jämsään 75 kilometriä ja Lahteen 100 kilometriä. Lähin rautatieasema on Orivedellä, jonne on matkaa 25 kilometriä.
Kylät

Haapasaari, Iso Pento, Kivisalmi, Pajula (Pajulahti), Pohja, Tervaniemi, Vehkajärvi, Vehkapuntari, Vähä Pento.
Kulttuuri

Kuhmalahden entinen pappila on toiminut keraamikko Teemu Luodon taiteilijakotina ja taidetapahtumien ja -kurssien järjestämispaikkana vuodesta 1971. Kuhmalahden Taidepappilan kesä on yksi vanhimmista suomalaisista kuvataiteen kesänäyttelyistä.
Kuhmalahdelle ja naapurikuntiin Kangasalle ja Pälkäneelle on perustettu Väkevä maa -taidealue, johon sisältyy useita paikkasidonnaisia ympäristö- ja veistotaiteen teoksia eri paikoilla kuntien alueella. Taidealuehanke on osa kansainvälistä Terra artis sculpture parks -kokonaisuutta.
Kulttuuri > Murre

Kuhmalahden alueella puhutun kielen perustana on perihämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Perihämäläinen murrealue on hämäläismurteiden keskeisin alue. Perihämäläisellä murteella on 19 tyypillistä hämäläistä murrepiirrettä.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Kuhmalahden pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla makea limppu varikoinen sekä rasvaisesta sianlihasta tehty kastettava, johon leipäpaloja kastetaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuhmalahti Wikimedia Commonsissa
Kuhmalahden taidepappila
Väkevä maa -taidealue
Kultaakin kalliimpi

| Kultaakin kalliimpi> A Price Above Rubies |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Boaz Yakin
Käsikirjoittaja:  Boaz Yakin
Tuottaja:  Lawrence Bender Adam Brightman JoAnn Fregalette Jansen John Penotti
Säveltäjä:  Lesley Barber
Kuvaaja:  Adam Holender
Leikkaaja:  Arthur Coburn
Pääosat:  Renée Zellweger Julianna Margulies
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Channel Four Films GreeneStreet Films Lawrence Bender Productions Miramax Films Pandora Cinema
Levittäjä:  Miramax Netflix
Ensi-ilta:   22. tammikuuta 1998 Sundancen elokuvajuhla 25. maaliskuuta 1998
Kesto:  117 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  1 081 957 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kultaakin kalliimpi (engl. A Price Above Rubies) on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Boaz Yakinin ohjaama ja käsikirjoittama draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Renée Zellweger ja Julianna Margulies.