stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juovapunatäplä

| Juovapunatäplä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Hävinnyt  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Punatäplämäiset Zygaenoidea
Heimo::  Punatäpläperhoset Zygaenidae
Alaheimo::  Punatäplät Zygaeninae
Suku::  Zygaena
Alasuku::  (Zygaena)
Laji::  osterodensis
Kaksiosainen nimi
 Zygaena osterodensis  Reiss, 1921 
Katso myös
   Juovapunatäplä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Juovapunatäplä (Zygaena osterodensis) on punatäpliin kuuluva, harvinainen perhoslaji. Suomen uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu hävinneeksi (RE) ja rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella.
Koko ja ulkonäkö

Useimpien muiden punatäplien tapaan juovapunatäplän etusiivet ovat mustat, sinisen tai vihertävän metallinkiiltoiset. Etusiipien punaiset täplät ovat venyneet ja muodostavat kolme, selvästi erillistä siiven suuntaista raitaa ja punainen väri ulottuu hyvin lähelle siiven etureunaa. Etureunan puoleisin raita kapenee siiven kärkeä kohti kun kaksi muuta raitaa ovat leveämpiä. Etusiipi on kapea ja suurelta osin läpikuultava. Takasiivet ovat kirkkaanpunaiset, melko teräväkärkiset ja niissä on vain kapea musta reunus, joka kapenee olemattomiin siiven ennen tyveä. Hyönteisen pää, keskiruumis ja takaruumis ovat kokomustat sinisen metallinhohtoiset ja varsin ohuiden tuntosarvien pituus 2/3 etusiiven pituudesta. Silmät ja imukärsä ovat hyvin kehittyneet, mutta huulirihmat ovat pienet. Siipiväli on 32–34 mm.
Lajilta tunnetaan värimuoto f. flava, jolla punainen väri on korvautunut keltaisella. Tunnetaan myös muotoja, joilla keskimmäisen punaisen juovan kärki on kuroutunut melkein tai kokonaan erilliseksi täpläksi. Suomen lajeista etenkin yleinen virnapunatäplä (Zygaena viciae) voi joissakin tapauksissa suuresti muistuttaa juovapunatäplää.
Etelä-Euroopassa erityisen samankaltaisia lajeja ovat Zygaena romeo sekä Zygaena nevadensis.
Levinneisyys ja lentoaika

Juovapunatäplä on eurooppalaisittain itäinen laji, jonka levinneisyysalue ulottuu Keski-Euroopasta Ruotsin eteläosiin, Keski-Aasiaan ja Mongoliaan. Laji esiintyy kuitenkin vain paikoittaisesti. Ruotsissa ja Tanskassa laji on paikoittainen, mutta Norjasta tunnetaan vain muutama yksittäishavainto. Virossa laji esiintyy paikoittain koko maassa. Suomen alueella lajia on tavattu yleisemmin 1800-luvulla ja levinneisyys on painottunut maan itäosiin, mutta viimeiset havainnot ovat Punkaharjulta vuodelta 1983 ja Tohmajärveltä vuodelta 1985. Perhoset lentävät kesä-heinäkuussa.
Juovapunatäplä on Pohjoismaiden punatäplistä varhaisin lentäjä ja aloittaa lentonsa Ruotsissa jo Juhannuksen tietämillä.
Elinympäristö ja elintavat

Juovapunatäplä viihtyy metsäisissä ympäristöissä, pienillä niityillä ja metsänreunoilla. Ranskassa sitä tavataan etenkin vuoristoisemmilla alueilla. Laji on esiintymiseltään hyvin paikallinen. Perhoset ovat aktiivisia päivällä ja käyvät kukilla, mutta kovin lämpimällä säällä saattavat levätä keskipäivän tunnit varjoisilla paikoilla. Keskenkasvuinen toukka talvehtii ja ainakin levinneisyysalueen pohjoisrajoilla toukkakehitys saattaa kestää useita vuosia. Kotelo on kasvin varrella.
Vuoden 2010 Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa juovapunatäplä luokiteltiin hävinneeksi ja laji on ollut rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella vuodesta 1989 alkaen. Ruotsissa laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasvi ovat virnat (Vicia) ja nätkelmät (Lathyrus), levinneisyyden pohjoisimmissa osissa erityisesti hiirenvirna (Vicia cracca).
Aiheesta muualla

des Lepiforums (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
European Butterflies & Moths[vanhentunut linkki] (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q4247849  Wikispecies: Zygaena (Zygaena) osterodensis  BioLib: 48370  BOLD: 311278  Fauna Europaea: 440430  Fauna Europaea (new): bc0b90a5-5e30-4f33-8fb4-a7ffffcf6c11  GBIF: 7778368  iNaturalist: 465771  IRMNG: 10334808  LepIndex: 81145  MaBENA: ZygaeOster  NCBI: 287391  Observation.org: 182897  Open Tree of Life: 935868  Laji.fi: MX.59984
Epiteelikudos

Erilaisia epiteelikudoksia
Epiteelikudos (pintakudos) muodostuu toisissaan kiinni olevista epiteelisoluista, jotka verhoavat kehon ulko- ja sisäpintoja. Epiteelisolujen tehtävänä on suojella elimiä ja kudoksia sekä valvoa aineiden kulkua epiteelin läpi. Yksittäiset epiteelisolut liittyvät toisiinsa desmosomien, tiiviiden liitosten ja vyöliitosten välityksellä. Kolmen edellä mainitun liitostyypin yhdistelmää kutsutaan myös junktionaaliseksi kompleksiksi. Epiteelikudoksessa ei ole verisuonia, joten se saa ravintonsa kudoksen alla sijaitsevasta sidekudoksesta diffundoitumalla. Myös kuona-aineet poistuvat kudoksesta samaa reittiä. Epiteelisolujen alla on aina tyvikalvo, joka on soluväliainetta. Epiteelisolut liittää tyvikalvoon hemidesmosomi.
Epiteelit jaetaan pintaepiteeleihin, rauhasepiteeleihin ja aistinepiteeleihin.
Pintaepiteelit

Pintaepiteelit jaetaan solukerrosten mukaan yksinkertaisiin ja kerrostuneisiin, jotka puolestaan voidaan jakaa solujen muodon mukaan levy-, kuutio- ja lieriöepiteeliin sekä valekerrostuneeseen värekarvaepiteeliin ja välimuotoiseen epiteeliin.
Pintaepiteelit > Levyepiteeli

Yksinkertainen levyepiteeli on epiteeleistä ohuin, jonka vuoksi sitä esiintyy elimistön niissä osissa, joissa yhdisteiden kulkeutuminen epiteelin läpi tulee olla nopeaa. Tästä esimerkkinä mainittakoon keuhkorakkulan pinta.
Levyepiteeliä esiintyy lisäksi paikoissa, joissa tarvitaan sileää pintaa vähentämään kitkaa, esimerkiksi keuhko- ja sydänpussissa.
Kerrostunut levyepiteeli on epiteeleistä paksuinta ja kestävintä. Sitä esiintyy ihon uloimmassa kerroksessa ja märehtijöiden etumahassa eli pötsissä, verkkomahassa ja satakerrassa.
Levyepteelin solut voivat olla keratinisoituneita tai keratinisoitumattomia. Keratinisaatio tekee levyepiteelisoluista vettä hylkiviä ja kerrostunutta keratinisoitunutta levyepiteeliä onkin ihossa. Keratinisoitumattoman levyepiteelin pinta on usein kosteaa kuten suun limakalvoilla.
Pintaepiteelit > Kuutioepiteeli

Kuutioepiteelin solut ovat nimensä mukaan kuution muotoisia ja hieman levyepiteelisoluja korkeampia. Kuutioepiteeliä esiintyy muun muassa munuaisen munuaistiehyissä.
Pintaepiteelit > Lieriöepiteeli

Lieriöepiteeli muodostuu epiteelisoluista, joiden pinnalla on usein mikrovilluksia kasvattamassa epiteelin pinta-alaa, jotta aineiden imeytyminen olisi tehokkaampaa. Lieriöepiteeliä esiintyykin esimerkiksi ohutsuolen pinnassa, jossa ravintoaineet imeytyvät verenkiertoon.
Kerrostunutta lieriöepiteeliä esiintyy nielussa ja sylkirauhasten tiehyissä.
Pintaepiteelit > Valekerrostunut värekarvaepiteeli

Valekerrostunut värekarvaepiteeli eli hengitystie-epiteeli (monirivinen värekarvaepiteeli) muodostuu epiteelisoluista, jotka kaikki kiinnittyvät tyvikalvoon, mutta eivät välttämättä ulotu epiteelin pintaan asti. Epiteelisolujen vapaata pintaa päällystävät värekarvat, jotka esimerkiksi hengitysteissä liikkuttavat limaa kohti nielua. Valekerrostunutta värekarvaepiteeliä esiintyy hengitysteiden lisäksi naaraan munanjohtimissa, joissa värekarvat liikuttavat munasolua eteenpäin kohti kohtua.
Pintaepiteelit > Välimuotoinen epiteeli

Välimuotoista epiteeliä eli uroteeliä on virtsarakossa ja virtsanjohtimessa. Uroteeli näyttää mikroskoopissa lepotilassaan runsaasti kerrostuneelta, mutta venytystilassa kerroksia näyttää olevan muutama. Epiteelin erikoisuutena on sen suuri venymiskyky ja se, että virtsatilaan päin olevaa solupintaa peittää tavallista paksumpi levymäinen rakenne, joka estää myrkyllisiä kuona-aineita pääsemästä takaisin elimistöön.
Rauhasepiteeli

Rauhasepiteelit ovat muodostuneet epiteelisoluista, jotka ovat erikoistuneet tiettyjen aineiden eritykseen. Rauhasepiteelin muodostuessa syntyy pintaepiteeliin ensin paaksuntuma, joka koostuu eritykseen erilaistuneista soluista. Myöhemmin paaksuntuma alkaa painua syvemmälle, jolloin muodostuu erimuotoisia rauhasrakenteita. Rauhastiehyt säilyttää yhteyden pintaepiteeleihin. Jos rauhastiehyttä ei ole, puhutaan sisäeritysrauhasista eli endokriinisista rauhasista. Muulloin kyseessä on avoeritysrauhanen eli eksokriininen rauhanen.
Aistinepiteeli

Aistinepiteeli muodostuu epiteelisoluista, joissa on runsaasti reseptorisoluja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Epiteelikudos Wikimedia Commonsissa
Eratosthenes

| Eratosthenes> Ἐρατοσθένης |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Ἐρατοσθένης
Syntynyt: 276 eaa. Kyrene
Kuollut: 194 eaa. Aleksandria
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Akatemia
Instituutti:  Aleksandrian kirjasto  Museion
Oppilaat:  Aristofanes Bysanttilainen, Mnaseas, Menandros, Aristis
Tutkimusalue:  maantieto, matematiikka ja tähtitiede
Tunnetut työt:  maan ympärysmitan määritys
Eratosthenes Kyreneläinen (m.kreik. Ἐρατοσθένης, Eratosthenēs, 276–194 eaa.) oli antiikin kreikkalainen matemaatikko, maantieteilijä, tähtitieteilijä, filosofi, runoilija, historioitsija ja filologi. Häntä on sanottu ”maantieteen isäksi”. Hän mittasi noin vuonna 240 eaa. maapallon ympärysmitan, otti käyttöön leveys- ja pituuspiirit ja laski Maan akselin kallistuskulman. Lisäksi hän määritti vuoden pituudeksi 365 ¼ päivää, ja tuloksen vuoksi hän ehdotti karkauspäivän lisäämistä joka neljäs vuosi.
Eratostheneen vaikutus matematiikassa näkyy geometriassa ja lukuteoriassa. Lukuteorian saralla hän kehitti niin sanotun Eratostheneen seulan, joka on yksinkertainen, joskin aikaa vievä algoritmi alkulukujen tunnistamiseksi.  Geometriassa hän antoi oman ratkaisuehdotuksensa kuution kahdentamisena tunnettuun geometriseen ongelmaan. Siinä tarkoituksena on konstruoida annetun kuution avulla toinen kuutio, jonka tilavuus on kaksi kertaa niin suuri kuin alkuperäisen kuution. Hänen tärkeä matemaattinen työnsä oli Platonikos, joka ammensi perusteensa nimensä mukaisesti platonilaisesta filosofiasta. Se käsittelee aritmetiikan ja geometrian perusteita sekä musiikinteoriaa. Lisäksi kirjassa käydään platonilainen dialogi tähtitieteen ja matematiikan välillä.
Eratosthenes oli laajalti tunnettu jo aikalaistensa keskuudessa monitaituruutensa vuoksi. Pilkallisesti häntä kutsuttiin Betaksi, koska hän oli ”ikuinen kakkonen”, ei millään harjoittamistaan aloista huipulla. Itseään hän kuvaili ”filologiksi” eli oppineisuuden ystäväksi. Toiset aikalaiset taas ihailivat häntä ”toisena Platonina” tai ”jokapaikanhöylänä” (pentathlos). Hänen tuotantonsa on säilynyt katkelmina, ja monesti teoksesta tunnetaan vain nimi. Esimerkiksi hänen laatimansa 675 kiintotähteä sisältänyt luettelo on hävinnyt, mutta hänen teoksistaan on saatu tietoa muiden kreikkalaisten teksteistä. Tärkeimpiä lähteitä ovat olleet Kleomedes, Strabon, Hesykhios ja Eutokios.
Elämä

Eratosthenes syntyi kyreneläiseen perheeseen Kyrenessä (nyk. Shahhat, Libya). Hänen isänsä nimi oli Aglaos. Synnyinvuodesta ei ole täyttä varmuutta, mutta yleensä ilmoitetaan vuosi 276 eaa. Nuorena miehenä hän matkusti paljon. Vielä asuessaan Kyrenessä hän opiskeli grammaatikko Lysanias Kyreneläisen oppilaana ja myöhemmin mahdollisesti Aleksandriassa runoilija Kallimakhoksen oppilaana. Egyptin länsipuolella sijainnut Kyrenaika, jossa Kyrene sijaitsi, oli jo pitkään kuulunut hellenistisen kulttuurin piiriin, ja Kyrene oli yksi kreikkalaisen maailman sivistyneimmistä kaupungeista. Eratostheneen nuoruudessa Kyrenaikan maaherra Magas kapinoi veljeään Egyptin kuningas Ptolemaios II:a vastaan ja julistautui kuninkaaksi.
Aleksandriasta Eratosthenes muutti muutamaksi vuodeksi Ateenaan, jossa hän loi kontakteja Akatemiaan ja ystävystyi Arkhimedeen kanssa. Arkhimedes omisti Eratostheneelle kaksi teosta Karjaongelman ja Metodin. Kaikkia hän ei kuitenkaan miellyttänyt, vaan esimerkiksi Hipparkhos kritisoi hänen ajatuksiaan. Hän lienee ollut antiikin aikana hyvin kiistanalainen hahmo, sillä hän kritisoi voimakkaasti Homerosta, jota monet pitivät lähes puolijumalallisena hahmona ja koko kreikkalaisen kulttuurin isänä. Ateenassa hän syventyi pääasiassa filosofiaan, mutta sai myös oppia tähtitieteestä ja geometriasta Arkesilaoksen (platonilainen) ohjastamana. Filosofiassa hän sai vaikutteita opettajiltaan, joiden kirjavuuden vuoksi häntä on hankala sijoittaa mihinkään filosofiseen koulukuntaan. Hänen opettajiaan olivat Bion (kyynikko), Ariston (peripateetikko) ja Apelles Khioslainen (platonilainen). Jo nuorena Eratosthenes erottui monista urheilullisilla, kirjallisilla ja tieteellisillä kyvyillään.
Vuonna 235 eaa. tai 244 eaa. Egyptin kuningas Ptolemaios III kutsui mainetta matematiikan, tähtitieteen ja maantieteen alalla keränneen Eratostheneen takaisin Aleksandriaan. Eratosthenes opetti kuninkaan poikaa ja tulevaa hallitsijaa Ptolemaios IV:tä ja pysyi kuningassuvun suosiossa aina kuolemaansa saakka. Vastaavasti hänet nimitettiin Museionin jäseneksi. Myöhemmin hän nousi Museionin vanhemmaksi jäseneksi ja lopulta Zenodotoksen kuoleman jälkeen hänestä tuli Aleksandrian kirjaston ylikirjastonhoitaja. Tarinan mukaan Eratosthenes sokeutui saamansa silmätulehduksen vuoksi vuonna 194 eaa. Hän tuskastui oloonsa, kun ei kyennyt enää lukemaan, ja elämänhalunsa menettäneenä hän lakkasi syömästä ja kuoli. Eratosthenes ei ollut naimisissa.
Saavutukset > Matematiikka ja tähtitiede

Ollessaan hieman yli 20-vuotias (noin 255 eaa.) Eratosthenes keksi armillaaripallon, ja myöhemmässä elämän vaiheessa kokosi 675 tähteä käsittäneen tähtiluettelon. Kyseinen laite koostuu sisäkkäisistä toistensa suhteen pyörivistä renkaista, jolloin ne muodostavat pallon pinnan. Renkaiden liikettä seuraamalla saatiin tietoa myös taivaankannen tähtien liikkeistä. Se säilyi käytössä aina 1700-luvulle saakka, jolloin kellokoneistoon perustuva aurinkokuntamalli syrjäytti sen.
Myös mesolabi kuuluu Eratostheneen keksimien mekaanisten laitteiden joukkoon. Kyseisen välineen hän keksi yrittäessään ratkaista kreikkalaisia piinanneen kuution kahdentamisen ongelman. Tarkoituksena oli tehdä kuutio, jonka tilavuus oli toiseen kuutioon nähden tasan kaksinkertainen. Eratosthenes kertoo ongelman taustalla olevan tarinan olevan seuraava. Ateenassa riehui rutto, jonka taltuttamiseksi kaupungin asukkaat menivät Delokseen kysymään neuvoa oraakkelilta. Oraakkeli käski ateenalaisia kaksinkertaistamaan alttarinsa koon. Ahkerasti he tekivät alttarin, jonka jokainen sivu oli kaksi kertaa alkuperäistä pitempi. He olivat kuitenkin tulkinneet oraakkelia väärin, sillä hänen oli tarkoitus käskeä kaksinkertaistamaan kuution tilavuus, ei sen sivujen pituutta. Ongelma osoittautui erittäin hankalaksi, kunnes Menaikhmos onnistui tehtävässä (350 eaa.).
Parhaiten hänet matematiikassa tunnetaan kuitenkin kehittämästään algoritmista, Eratostheneen seulasta, jolla voidaan luonnollisten lukujen joukosta seuloa kaikki alkuluvut. Sen toiminta perustuu siihen, että alkuluku on jaollinen vain itsellään ja luvulla yksi, sekä siihen, että kaikki luonnolliset luvut voidaan esittää tulomuodossa pelkästään alkulukujen avulla. Jos esimerkiksi on käsketty etsiä alkuluvut väliltä 1–20, niin Eratostheneen seulalla haku onnistuu niin, että ensin todetaan luvun kaksi olevan alkuluku ja poistetaan lukujoukosta kaikki luvulla kaksi jaolliset, ja sama tehdään luvulla kolme. Seulonta voidaan lopettaa, kun kaikki lukua  \scriptstyle {\sqrt {20}} pienemmät luvut on käyty läpi. Tässä tapauksessa se tarkoittaa sitä, että seulonta voidaan lopettaa jo luvun kolme kohdalla.
Kirjallisuutta

Geus, Klaus: Eratosthenes von Kyrene: Studien zur hellenistischen Kultur- und Wissenschaftsgeschichte.  C.H. Beck, 2002.  ISBN 3406489761  (saksaksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eratosthenes Wikimedia Commonsissa
O’Connor, John J. & Robertson, Edmund F.: Eratosthenes MacTutor History of Mathematics archive. (englanniksi)
Eratosthenes of Cyrene, elämäkerta Encyclopedia Britannicassa
Eratosthenes of Cyrene (Arkistoitu – Internet Archive), lyhyt elämäkerta About.com:ssa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6  7  8 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef 
Rekonstruktio Eratostheneen maailmankartasta. Kartta käsitti koko kreikkalaisten tunteman maailman.
Armillaaripallo, jota kutsutaan myös pyöreäksi astrolabiksi.
Paula Erko

Paula Erko (myös Paula Suhonen ja Pauliina, s. 3. tammikuuta 1948 Varkaus) on suomalainen laulaja, jonka ensimmäinen single "En voi peittää tunteitani" / "Hetki jolloin nään" ilmestyi vuonna 1966 taiteilijanimellä Paula Suhonen. Myöhemmin hän otti taiteilijanimen Pauliina. Erko on ollut mukana monilla levytaustoilla. Hänen tunnetuin levytyksensä on Belgian vuoden 1977 eurovisiokappale "Mistä hankkisin miljoonan". Vuonna 1978 Paula liittyi Marianne Nymanin tilalle Silhuetit-yhtyeeseen. Vuonna 1982 ilmestyi hänen ensimmäinen albuminsa.
Diskografia

Aika on minua vastaan (1982)
Aiheesta muualla

Paula Erkon esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Esileikki

Otto Mueller: Stehendes Liebespaar, 1919
Esileikki on sukupuoliyhdyntää edeltävää seksiä ja hyväilyjä. Käsitteen nimitys perustuu oletukseen, että vaikka esileikki onkin nautinnollista ja kiihottavaa, se ei itsessään tuo tyydytystä, vaan sen tavoitteena on johtaa yhdyntään.
Esileikkiin voi kuulua monenlaista hyväilyä ja seksuaalista toimintaa. Esileikki alkaa usein suudelmilla sekä vartalon ja sukupuolielinten hyväilyllä vaatteiden läpi. Riisumisen jälkeen osapuolet voivat hyväillä toistensa alastomia vartaloja ja sukupuolielimiä käsillään tai huulillaan. Heteroparin mies voi laittaa sormensa naisen emättimen sisään, ja osapuolet voivat antaa toisilleen suuseksiä, nainen fellaatiota ja mies cunnilingusta. Mies voi saada erektion jo esileikin aikana. Esileikin lopuksi tapahtuu yleensä yhdyntä.
Miesparit ja naisparit harjoittavat usein heteropareja enemmän rinnan alueen stimulointia, ja miesparit harjoittavat enemmän peräaukon stimulointia. Homopareilla esileikki ei yleensä ole yhtä tavoitekeskeistä kuin heteropareilla, ja sitä usein pitkitetään.
Jotkut käyttävät esileikissä nautintoa tuottavia esineitä, kuten ihon sivelyä höyhenillä, tai hieromasauvaa. Jotkut parit harjoittavat kipua tuottavia leikkejä. Esileikkiin saadaan vaihtelua esimerkiksi pukeutumis- ja fantasialeikeillä, romanttisella kynttilävalaistuksella tai tekemällä sitä uusissa paikoissa.
Seksiterapiassa pariskuntia pyritään usein ohjaamaan tuottamaan partnerille nautintoa pidentämällä esileikkiä ja kiinnittämällä vähemmän huomiota yhdyntään seksin päämääränä.
Kalevi Eskelinen

Kalevi Eskelinen (s. 9. lokakuuta 1945 Sonkajärvi) on entinen suomalainen kilpapyöräilijä.
Eskelinen oli Suomen pyöräilyjoukkueen kotimaahan jäänyt varamies Méxicon olympialaisissa 1968. Neljä vuotta myöhemmin Münchenin olympialaisissa hän sijoittui 100 kilometrin joukkueajossa 18:nneksi yhdessä Harry Hannuksen, Mauno Uusivirran ja Ole Wackströmin kanssa sekä keskeytti henkilökohtaisessa maantieajossa.
Eskelinen sijoittui MM-kilpailujen 100 kilometrin joukkueajossa 17:nneksi vuonna 1969 ja 13:nneksi vuonna 1970. Henkilökohtaisessa maantieajossa hän keskeytti vuonna 1969 ja sijoittui 76:nneksi vuonna 1970. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuihin hän osallistui vuosina 1968, 1969 ja 1972. Hän voitti Porvoon ajon ja Rovaniemen kortteliajot vuonna 1971.
Seuratasolla "Kale" Eskelinen edusti Sukevan Kisaa, Sonkajärven Pahkaa ja helsinkiläisseura Pyörä-Tovereita. Hän voitti Suomen-mestaruuden 200 kilometrin maantieajossa vuonna 1969, pariajossa 1970 sekä neljän kilometrin joukkueajossa vuosina 1970 ja 1972. Ammatiltaan Eskelinen on poliisi.
Erna

| Erna |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  20. syyskuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Ernestine, Ernst
Infobox OKNimi-testi OK: 
Erna on naisen etunimi. Se on alkujaan englantilainen lyhentymä nimestä Ernestine, joka on Ernst-nimen naispuolinen vastine.
Suomessa nimi Erna on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 851 henkilölle. Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Ernan nimipäivä on 20. syyskuuta.
Tunnettuja Erna-nimisiä

Erna Aaltonen (s. 1951), suomalainen keramiikkataiteilija
Erna Berger (1900–1990), saksalainen oopperalaulaja ja näyttelijä
Erna Bogen-Bogáti (1906–2002), unkarilainen miekkailija
Erna Flegel (1911–2006), saksalainen sairaanhoitaja, Hitlerin lähipiirin henkilö
Erna Gräsbeck-Järnefelt (1879–1958), suomalainen oopperalaulaja
Erna Kentala (s. 1963), suomalainen pesäpalloilija
Erna Osland (s. 1951), norjalainen kirjailija
Erna Siikavirta (s. 1977), suomalainen pianisti
Erna Solberg (s. 1961), norjalainen poliitikko, pääministeri 2013–2021
Erna Spoorenberg (1926–2004), alankomaalainen ooppera- ja konserttilaulaja
Erna Tauro, o.s. Pergament (1916–1993), suomalainen pianisti, teatterimuusikko ja säveltäjä
Erna Wallisch (1922–2008), saksalainen keskitysleirivartija ja murhaepäilty
Erna von Weymarn-Petersen (1889–1950), suomalainen laulaja ja musiikkipedagogi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erna Wikimedia Commonsissa
Escape (radiokuunnelma)

Escape oli yhdysvaltalainen jännitys- ja seikkailukuunnelmasarja, jota CBS esitti 1947–1954.
Sarjan pilottijakso tehtiin 21. maaliskuuta 1947, ja ensimmäinen jakso esitettiin 7. heinäkuuta samana vuonna. Jaksojen kesto oli 30 minuuttia. Sarja oli suurimman osan elinajastaan sponsoroimaton, ja sen jaksojen lähetysajankohdat vaihtelivat suuresti. Kaikkiaan sarjalla oli ainakin 18 eri lähetysaikaa seitsemän vuoden aikana.
Sarjan alkujuonnon ääninä toimivat vuoroin William Conrad ja Paul Frees. Molemmat esiintyivät myös itse kuunnelmissa sekä pää- että sivurooleissa. Muita sarjassa esiintyneitä näyttelijöitä olivat muun muassa Jack Webb, Frank Lovejoy, Luis Van Rooten ja Jeff Chandler.
Sarjassa esitettiin kuunnelmasovitukset muun muassa Rudyard Kiplingin novellista The Man who would be a King, F. Scott Fitzgeraldin novellista The Diamond as Big as Ritz ja Joseph Conradin novellista Typhoon. Yhteensä jaksoja esitettiin yli 240 kappaletta, joista useimmat ovat säilyneet. Useista sarjan ohjelmista on olemassa kaksi versiota, joista toinen on esitetty Yhdysvaltain itärannikolla, ja toinen muutamaa vuorokautta myöhemmin samalla näyttelijäkaartilla länsirannikolla. Eri versiot voidaan erottaa toisistaan lähinnä musiikin perusteella. Viimeinen jakso esitettiin 25. syyskuuta 1954. Monet jaksoista tehtiin uudestaan radiosarjassa Suspense
Aiheesta muualla

Sarjan jaksoja jezner.comissa MP3-muodossa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Eschweiler–Clarke-reaktio

Yleinen esimerkki Eschweiler–Clarke-reaktiosta
Eschweiler–Clarke-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa amiini reagoi formaldehydin kanssa muurahaishapon läsnä ollessa muodostaen metyloidun amiinin. Reaktio on nimetty saksalaisen kemistin Wilhelm Eschweilerin ja englantilainen kemistin Hans Thacher Clarken mukaan. Eschweiler raportoi reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1905 ja Clarke esitti sille mekanismin vuonna 1933.
Reagenssit ja mekanismi

Eschweiler–Clarke-reaktiolla reagoivat primääriset ja sekundääriset amiinit. Reaktio on tyypiltään pelkistävä aminointi. Reaktion mekanismin ensimmäisessä vaiheessa amiinin nukleofiilinen typpiatomi reagoi formaldehydin elektrofiilisen karbonyyliryhmän hiiliatomin kanssa muodostaen imiinin. Reaktion olosuhteissa imiini esiintyy typestä protonoituneena iminiumionina, jonka typen ja hiilen välisen kaksoissidoksen muurahaishappo pelkistää luovuttamalla hiiliatomille protonin. Mikäli alkuperäinen amiini oli primäärinen tapahtuu reaktio kaksi kertaa ja muodostuu dimetyylisubstituoitu amiini. Mikäli lähtöaineena on tyydyttymätön amiini, voi tuotteeksi muodostua rengasrakenteinen heterosyklinen amiini.