stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brovary
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ympäröivän Brovaryn piirin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi) (brovary-region.gov.ua/)
Brovary palveluineen kartalla (venäjäksi)
Brovaryn radioasema
Brovarin palveluja (englanniksi)
Joukkoliikenneyhteyksiä (ukrainaksi)
Brovaryn rautatieaseman aikatauluhaku (venäjäksi)
An Evening with the Allman Brothers Band: First Set

| An Evening with the Allman Brothers Band: First Set The Allman Brothers Band |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuu 1991, maaliskuu 1992
 Julkaistu: 9. kesäkuuta 1992
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Tom Dowd
 Tyylilaji: southern rock, blues, blues rock
 Kesto: 74.10
 Levy-yhtiö: Epic Records
The Allman Brothers Bandin muut julkaisut
| A Decade of Hits 1969–1979 1991 | An Evening with the Allman Brothers Band: First Set 1992 | Where It All Begins 1994 |
An Evening with the Allman Brothers Band: First Set on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Allman Brothers Bandin livelevy.
Kappaleet

End of the Line – 5.43 (säv. Gregg Allman, Warren Haynes, Allen Woody, John Jaworowicz)
Blue Sky – 8.39 (säv. Dickey Betts)
Get On with Your Life – 7.58 (säv. Gregg Allman)
Southbound – 7.52 (säv. Dickey Betts)
Midnight Blues – 5.14 (säv. Blind Willie McTell, Dickey Betts)
Melissa – 5.28 (säv. Gregg Allman)
Nobody Knows – 15.37 (säv. Dickey Betts)
Dreams – 11.36 (säv. Gregg Allman)
Revival – 5.56 (säv. Dickey Betts)
Joulukuun 28 – 31, 1991 – Macon City Auditorium, Macon, Georgia.

Maaliskuun 3 – 4, 1992 – Orpheum Theatre, Boston, Massachusetts.

Maaliskuun 10 – 11, 1992 – Beacon Theatre, New York, New York.
Kokoonpano

Gregg Allman – Hammond B-3 urut, piano, akustinen kitara, laulu
Dickey Betts – soolo- ja komppikitara, akustinen kitara, laulu
Jaimoe – rummut, taustalaulu
Butch Trucks – rummut, patarummut, taustalaulu
Warren Haynes – soolo- ja komppikitara, slide guitar, akustinen kitara, laulu, taustalaulu
Allen Woody – basso, 5-kielinen nauhaton basso, 18-kielinen basso, akustinen basso, taustalaulu
Marc Quinones – congat, lyömäsoittimet
Kokoonpano > Muut

Thom Doucette – huuliharppu
Arviot

Allmusic:
Eat a Peach

| Eat a Peach The Allman Brothers Band |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Live materiaali: 12-13. maaliskuuta, 27. kesäkuuta 1971 Fillmore East (New York City) Studio materiaali: syyskuusta joulukuuhun 1971 Criteria Studios (Miami)
 Julkaistu: 12. helmikuuta 1972
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Tom Dowd
 Tyylilaji: Southern rock, blues, blues rock
 Kesto: 69.24
 Levy-yhtiö: Capricorn Records
The Allman Brothers Bandin muut julkaisut
| At Fillmore East 1971 | Eat a Peach 1972 | Brothers and Sisters 1973 |
Singlet albumilta Eat a Peach
 ”Ain't Wastin' Time No More / Melissa” Julkaistu: huhtikuu 1972  ”Melissa / Blue Sky” Julkaistu: elokuu 1972  ”One Way Out / Standback” Julkaistu: marraskuu 1972
Eat a Peach on The Allman Brothers Bandin levy vuodelta 1972. Levy on sekä studio ja livelevy. Live osuudet nahoitettiin
12-13. maaliskuuta ja 27. kesäkuuta 1971 Fillmore East:ssä.
Kappaleet > A-puoli

Ain't Wastin' Time No More – 3.40 (säv. Gregg Allman)
Les Brers In A Minor – 9.03 (säv. Dickey Betts)
Melissa – 3.54 (säv. Gregg Allman)
Kappaleet > B-puoli

Mountain Jam – 19.37 (säv. Donovan Leitch, Duane Allman, Gregg Allman, Dickey Betts, Berry Oakley, Butch Trucks, Jai Johanny Johanson)
Kappaleet > C-puoli

One Way Out – 4.45 (säv. Elmore James, Marshall Sehorn, Sonny Boy Williamson II)
Trouble No More – 3.43 (säv. Muddy Waters)
Stand Back – 3.24 (säv. Gregg Allman, Berry Oakley)
Blue Sky – 5.09 (säv. Dickey Betts)
Little Martha – 2.07 (säv. Duane Allman)
Kappaleet > D-puoli

Mountain Jam Continued – 15.06 (säv. Continued)
Kokoonpano

Duane Allman – slide guitar, soolokitara, akustinen kitara
Dickey Betts – soolokitara, laulu
Gregg Allman – laulu, urut, piano, sähköpiano, akustinen kitara
Berry Oakley – basso
Jai Johanny Johanson – rummut, congat
Butch Trucks – rummut, lyömäsoittimet, patarummut, gongi, vibrafoni, tamburiini
Arviot

Allmusic:
Loh’vytsja

| Loh’vytsja Лохвиця |
| --- | --- |
 Näkymä Loh’vytsjan pääkadulle (2020).
 lippu:  vaakuna
 Loh’vytsja
 Koordinaatit: 50.3599°N, 33.2720°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Pultavan alue
Piiri:  Myrhorodin  piiri
Ensimmäinen maininta:  1320
Kaupunkioikeudet:  1644
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  13,28 km²
 – Maa:   km²
Väkiluku (2022):  11 014
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Suuntanumero(t):  +380-5356
 
 lmr.gov.ua 
 Kaupungin hromadan sivusto 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Loh’vytsja (ukr. Ло́хвиця, ven. Ло́хвица, Lohvitsa, puol. Łochwica) on historiallinen kaupunki Pultavan alueen Myrhorodin piirissä. Kaupunki sijaitsee noin 180 kilometriä aluekeskus Pultavasta luoteeseen, Dneprin vesistöön kuuluvan Sulajoen ja Loh’vytsjajoen yhtymäkohdassa. Ukrainan tilastokeskukus arvioi Loh’vytsjan väkiluvuksi 11 014 vuonna 2022. Eräs Kiovan ja Sumyn välinen maantie (R60; eli ukr. Р60) kulkee kaupungin kautta. Lähin rautatieasema (Sula) on naapurikaupunki Zavodskessa Sulajoen toisella puolella 12 kilometrin päässä. Lisäksi Piskyn kylässä Zavodsken lounaispuolella toimii rautatieasema nimellä Loh’vytsja.
Vuoden 2013 arvio kaupungin asukasluvuksi oli 11 863. Koko silloisessa Loh’vytsjan piirissä arvioitiin asuvan tällöin 44 516 henkeä. Vuonna 2001 väkiluku oli 12 389, ja väestön enemmistö oli etnisesti ukrainalaisia. Väliluku oli laskusuunnassa; vuoden 1989 väestönlaskennassa kaupunkiin oli kirjattu 13 549 asukasta. Kaupunki ja sitä ympäröinyt aiempi Loh’vytsjan piiri ovat kesän 2020 aluehallinnollisen uudistuksen jälkeen kuuluneet Myrhorodin piiriin.
Kaupungin alueelta on arkeologisissa tutkimuksissa löydetty neljä varhaista asutusta, jotka ovat roomalaiselta aikakaudelta (700-900 -luvuilta jaa.) tai Kiovan Rusjin ajalta (900-1200 -luvuilta jaa.). Ensimmäinen kirjallinen maininta pienestä asutuksesta on vuodelta 1320, ja sen kuulumisesta Liettuan suurruhtinaskuntaan. 1600-luvun asiakirjassa paikkakuntaa kutsutaan jo kaupungiksi ja siillä oli suojavarustus. Magdeburgin kaupunginoikeudet paikkakunta sai 1644.
Kaupungin ja joen nimi tulevat vanhasta slaavilaisesta lohta tarkoittavasta sanasta lohve. Kaupungin lähistöltä on löydetty kaasua ja öljyä.lähde?
Kaupungin keskusaukio.
Kirkko.
Kotiseutumuseo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Loh’vytsja Wikimedia Commonsissa
Ukrainan parlamentin tilastotietoa kaupungista (ukrainaksi) (rada.gov.ua)
Erkki Kanto

Erkki Kanto (s. 22. elokuuta 1945 Tampere) on suomalainen tenorilaulaja, toimittaja ja mediatuotantoyrittäjä, joka on asunut vuodesta 1985 Yhdysvaltain Hollywoodissa. Hän on Golden Globe -palkintoja myöntävän Hollywood Foreign Press Associationin jäsen ja on toiminut yhdistyksen johtokunnan jäsenenä.
1970–1980-luvuilla Suomessa Kanto tunnettiin romanttisen viihdemusiikin laulajana taiteilijanimellä Enrico Canto, jonka hän kertoo saaneensa lauluopiskelijoiltaan Britanniassa 1970-luvulla. Tenoriääninen Kanto levytti monia albumeja usein suurten viihdeorkesterien solistina, piti Nykypostissa romantiikka-aiheista vakiopalstaa ja teki Yleisradiolle musiikkiohjelmasarjaa Romantiikan ystäville.
1980-luvun puolenvälin paikkeilla Erkki Kanto muutti vaimonsa Ilonan kanssa pysyvästi Hollywoodiin, josta käsin hän on kirjoittanut elokuva- ja viihdeaiheista suomalaisiin lehtiin. Me Naiset -lehdessä hän piti Hello Hollywood -palstaansa läpi 1990-luvun.
Teoksia

Kasvot kertovat. Opi uutta itsestäsi ja ystävistäsi kasvojen kautta. Karisto 2000.
Miten Hollywood valloitetaan. Suomalaisella sisulla menestystä tavoittelemassa – tositarinoita showmaailman mekasta. Karisto 2001.
Aiheesta muualla

Erkki Kanto Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Erkki Kanto Suomen äänitearkistossa[vanhentunut linkki]
Nadym

| Nadym (Нады́м) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Jamalin Nenetsian sijainti Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Nadym
 Koordinaatit: 65.53631°N, 72.52074°E 
Valtio:  Venäjä
Piirikunta:  Jamalin Nenetsia
Piiri:  Nadymin piiri
Historiallinen maininta:  1146
Kaupungiksi:  9.3.1972
Hallinto:  
 – pormestari:  Leonid Djatšenko
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  91 km²
Väkiluku (2010):  46 611
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
Postinumero:  629730-629733, 629755-629757, 629763
Suuntanumero(t):  +7 3499
 
 nadymregion.ru/city/Nadym_center 
 Kaupungin sivut Nadymin piirin sivustolla (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nadym (ven. Нады́м) on Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan keskiosissa Luoteis-Siperiassa sijaitseva maakaasun tuotannon kasvattama teollisuuskaupunki, joka on kuntaliitossa ympäröivän Nadymin piirin kanssa. Kaupungin tärkein teollinen yritys on Gazpromin tytäryhtiö Nadymgazprom, joka vastaa jopa 40 prosentista Venäjän maakaasun tuotannosta.
Ortodoksinen kirkko Nadymissä
Nadymin moskeija
Nadym sijaitsee linnuntietä 200 kilometriä Jamalin Nenetsian suurimpiin kaupunkeihin kuuluvasta Novyi Urengoista länsilounaaseen ja 290 kilometriä pääkaupunki Salehardista kaakkoon. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Nadymin asukasluku oli 46 611; koko kuntaliitossa Nadymin piirin kanssa asui 66 530 henkeä.
Liikenneyhteydet

Nadymin keskeisin maantie- ja rautatieyhteys kulkee ensin itään Novyi Urengoihin ja sitten 80 kilometriä eteenpäin itään Pyr-joen lähistölle. Täältä maantie- ja junanrata jatkaa etelään Gubkinskiin, Nojabrskiin ja muun muassa Hanti-Mansian Surgutiin. Kaupungista ei ole toimivaa rautatie- tai maantieyhteyttä piirikunnan pääkaupunkiin Salehardiin. Nadymissä on myös lentokenttä.
Romodanovo

| Romodanovo (Ромоданово) |
| --- | --- |
 Mordva Venäjällä, alla taajaman sijainti tasavallassa
 Romodanovo
 Koordinaatit: 54.422°N, 45.331°E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Mordva
Piiri:  Romodanovon piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunkityyppinen taajama
Väkiluku (2010)  ():  9 410
Aikavyöhyke:  UTC+4
Postinumero:  keskustaajama 431600–431602 (muu piiri 431605–431627)
Suuntanumero(t):  +7 83438
 
 Romodanovon piirin sivut (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Romodanovo (ven. Ромоданово, mokšaksi ? , ersäksi ?) on Romodanovon kunnallispiirin hallintokeskuksena toimiva kaupunkityyppinen taajama Mordvan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Taajama sijaitsee maanteitse 30 kilometriä Mordvan pääkaupungista Saranskista pohjoiseen.
Taajamassa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 9 410 henkeä ja koko Romodanovo kunnallispiirissä oli 20 702 asukasta.
Romodanovon piiri Mordvassa
Romodanovo (aseman nimi: Krasnyi uzel) on merkittävä rautateiden risteyspaikkakunta. Sinne johtaa kolme ratayhteyttä:
etelästä saapuva Venäjän rautateiden Kuibyševin rautateiden Ruzajevka–Saransk–Romodanovo (Kr. Uzel)
Romodanovosta koilliseen kohti Kazania vievä rata (Gorkin rautatiet) ja
pohjoiseen jatkava rata Romodanovo–Arzamas I–Nižni Novgorod (Gorkin rautatiet)
Aiheesta muualla

O Mordovi - Romodanovski raion (venäjäksi) (e-mordovia.ru)
Romodanovski raion (venäjäksi) (narod.ru)
Obštšaja harakteristika Romodanovskogo raiona[vanhentunut linkki] (venäjäksi) (mrsu.ru)
Krasnyi uzel (kod 24700) - asema kartalla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (gdevagon.ru)
Ilkka Mäkelä

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 25. kesäkuuta 1963 (ikä 61)
Syntymäpaikka: Elimäki, Suomi
Pelipaikka: keskuspuolustaja hyökkääjä
Pituus: 180 cm
Seura
Seura: avoin
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
1974–1979: MP
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1980–1982 | MP | 71 | (17) |
| 1983 | Kuusysi | 27 | (12) |
| 1984 | MP | 22 | (7) |
| 1985–1989 | Haka | 98 | (13) |
| 1988 | → FC Wettingen (laina) | 1 | (0) |
| 1990–1996 | MP | 165 | (9) |
| 1997–1999 | RoPS | 77 | (2) |
| 2000 | FC Lahti | 27 | (0) |
| 2001–2003 | MyPa | 7 | (0) |
| 2002 | → FC Kuusankoski | 3 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 498 | (60) |
Maajoukkue
| 1979 | Suomi U16 | 3 | (1) |
| 1980 | Suomi U17 | 4 | (1) |
| 1980–1981 | Suomi U18 | 7 | (0) |
| 1982–1985 | Suomi U21 | 15 | (4) |
| 1987–1990 | Suomi | 12 | (0) |
Valmennusura
2001–2003: MyPa (apuv.)
2004–2007: MyPa
2008–2010: FC Lahti
2011–2013: Suomi U15–U17
2015−2017: MP
2019–2020: MYPA
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ilkka Mäkelä (s. 25. kesäkuuta 1963 Elimäki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Mäkelä aloitti uransa hyökkääjänä, mutta Hakassa pelatessaan hän siirtyi pelaamaan keskikentän eri rooleja, ja vakiintui lopulta liberon tai keskuspuolustajan paikalle.
Ura

Mäkelä syntyi Elimäellä, mutta muutti perheensä mukana 2-vuotiaana Mikkeliin. Jalkapallo-oppinsa hän sai Mikkelin Palloilijoissa, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi 11 vuotta. Uransa alussa hän pelasi hyökkääjänä, mutta siirtyi Hakassa pelatessaan puolustajaksi. Mäkelä ehti edustaa 21 täyttä kautta kestäneellä pelaajaurallaan viittä seuraa Suomessa ja yhtä Sveitsissä. Hän päätti aktiiviuransa vuonna 2000 FC Lahden riveissä. Mäkelän tilille kertyi yhteensä 440 pääsarjaottelua (44 maalia), jolla hän on kaikkien aikojen tilastossa kolmantena Rami Niemisen ja Toni Huttusen jälkeen.
Suomen A-maajoukkueessa Mäkelä pelasi kahdessatoista ottelussa, nuorten ja poikien maaotteluita kertyi 29.
Mäkelä opiskeli peliuran loppuvaiheessa valmennusta Jyväskylän yliopistossa ja hän toimi valmistuttuaan Juha Malisen apuvalmentajana sekä junioreitten valmennuspäällikkönä MyPassa vuosina 2001–2003. Vaikka hän ei varsinaisesti enää peliuraansa jatkanutkaan, hän esiintyi jokaisella näistä kausista muutamassa ottelussa myös vaihtopelaajana. Tämän jälkeen hän toimi MyPan päävalmentajana vuodesta 2004 alkaen elokuuhun 2007 saakka. Mäkelä johdatti joukkueensa avauskaudellaan Suomen Cupin voittoon ja toisena kautena 2005 seuran ensimmäiseen Suomen mestaruuteen.
Kaudeksi 2008 Mäkelä siirtyi FC Lahden päävalmentajaksi. Heti avauskaudellaan Mäkelä johdatti seuran sen historian ensimmäiseen mitalisijaan sijoittumalla kolmanneksi. Jo talvikaudella joukkue oli liigacupissa välierissä. Kolmannella valmentajakaudella 2010 FC Lahti kuitenkin vajosi putoamiskamppailuun ja jäi lopulta sarjajumboksi. Suora putoaminen sinetöityi päätöskierroksella TPS:n vieraana. FC Lahti ilmoitti putoamisen varmistuttua etsivänsä uutta päävalmentajaa.
Joulukuussa 2010 Mäkelä allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Palloliiton kanssa alle 15-, 16- ja 17-vuotiaiden maajoukkueiden valmennustehtävistä. Hänen työnkuvaansa kuuluu myös nuorten jalkapallon kehitystyö ja aluevalmennuksen koordinointi.
Vuoden 2015 alussa Mäkelä palasi kasvattajaseuransa Mikkelin Palloilijoiden palvelukseen päävalmentajaksi ja toiminnanjohtajaksi. Kaudeksi 2015 Ykköseen helmikuussa täydennysmenettelyllä nostettu MP ei onnistunut kuitenkaan säilyttämään sarjapaikkaansa, vaan kausi päättyi paluuseen Kakkoseen. Kaudella 2016 Mäkelä luotsasi MP:n Kakkosen A-lohkossa kolmanneksi. Seura vapautti Mäkelän valmentajan tehtävistä heinäkuussa 2017. Hän jatkoi kuitenkin seuran palveluksessa toiminnanjohtajana sopimuskautensa 2017 loppuun.
Marraskuusta 2017 lähtien Mäkelä on toiminut Suomen Palloliiton valmentajakouluttajana. Maaliskuusta 2018 toukokuuhun 2019 Mäkelä toimi JJK Junioreiden valmennuspäällikön tehtävässä.
Marraskuussa 2019 Mäkelä palasi MyPan päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella. Ykköseen noussut MyPa juuttui Mäkelän johdolla putoamiskamppailuun ja lopulta sarjassa sijalla 11 majaillut seura erotti hänet syyskuun lopulla 2020.
Saavutuksia > Pelaajana

Suomen Cup 1983, 1985, 1988
SM-hopea 1991
SM-pronssi 1990
Saavutuksia > Valmentajana

Suomen mestaruus 2005
SM-pronssi 2008
Suomen Cup 2004
Kaukjärvi (Uusikirkko)

Kaukjärvi eli Kamenka (ven. Каменка) on kylä Karjalankannaksella, Leningradin alueen Viipurin piirissä. Ennen toista maailmansotaa se kuului Suomen Uudenkirkon kuntaan.
Kaukjärven alue oli vuodesta 1362 kirkollisena rälssinä. Kaukjärven Piritanniemellä oli Pyhän Birgitan kappeli, joka rakennettiin roomalaiskatolisena aikana, viimeistään 1500-luvun alussa. Uskonpuhdistuksen seurauksena Kaukjärven alue joutui kruunulle. Kaukjärven Pyhän Birgitan kappelikunta sijaitsi myöhempien Uudenkirkon ja Kuolemajärven kuntien pohjoisosissa. Jumalanpalveluksien pito kiellettiin Pyhän Birgitan kappelissa vuonna 1781, ja kappelirakennus purettiin pian tämän jälkeen. Vaikka Kaukjärvi oli hyvin tunnettu läntisellä Karjalankannaksella, eräissä myöhemmissä virallisissa asiakirjoissa ei esiinny Kaukjärvi-nimistä kylää. Topografikunnan vuoden 1939 topografiseen kartastoon on Kaukjärvi merkitty kylän nimeksi. Kaukjärvellä oli vuoden 1939 väestökirjanpidon mukaan 159 taloa, joista 145 asuttuja. 
Kaukjärvi (Kamenka) on nykyisen Uudenkirkon (Poljany) maalaiskunnan alueella, Perkjärven asemakylän (Kirillovskoje) länsipuolella. Kaukjärven kylän vieressä on nykyinen Kaukjärven (Kamenkan) sotilasalue, joka ennen toista maailmansotaa tunnettiin Perkjärven ampuma-alueena. Nykyisin sotilasaluetta hallinnoi Venäjän asevoimien 138. moottoroitu jalkaväkiprikaati.
Gorkin rautatiet

| Gorkin rautatiet> Го́рьковская желе́зная доро́га |
| --- | --- |

Perustiedot
Valtio:  Venäjä
Kotipaikka:  Nižni Novgorod
Osoite:  Ulitsa Oktjabrskoi Revoljutsii 78, 603011 Nižni Novgorod
Perustettu:  1961
Reittikartat
 Gorkin rautatie -yhtiön rataverkosto jpg-kuvatiedostona (venäjäksi) 
Kotisivu
Gorkin rautatiet -yhtiön pääkonttori
Nižni Novgorodin Moskovan asema
Gorkin rautatiet (ven. Го́рьковская желе́зная доро́га (филиал ОАО «РЖД»), Gorkovskaja železnaja doroga (filial OAO "RŽD") on Venäjän rautateiden alueellinen tytäryhtiö Nižni Novgorodissa (ent. Gorki).
Vuonna 1961 perustetun yhtiön toiminta-alue kattaa Kirovin, Nižni Novgorodin ja Vladimirin alueet, Mari Elin, Tatarstanin, Tšuvassian ja Udmurtian tasavallat sekä osan Permin aluepiiristä, Rjazanin ja Sverdlovskin alueista, Baškortostanista ja Mordvasta. Se rajoittuu etelässä Kuibyševin, lännessä Moskovan, pohjoisessa Pohjoisen ja idässä Sverdlovskin rautateihin.
Yhtiön keskuspaikka on Nižni Novgorod. Rautatieyhtiön aluekeskukset sijaitsevat Muromissa, Nižni Novgorodissa, Kirovissa, Kazanissa ja Iževskissä.
Gorkin rautateiden rataverkon yhteispituus on 11 873,2 kilometriä, josta pääratoja on 7 959,4 kilometriä. Tärkeimmät radat ovat Venäjän päärataverkostoon kuuluvat Moskova–Nižni Novgorod–Kirov ja Moskova–Kazan–Jekaterinburg. Yhtiö osallistuu Sapsan-suurnopeusjunayhteyden rakentamiseen reitille välille Nižni Novgorod–Moskova–Pietari.
Yhtiö kuljettaa vuosittain yli 90 miljoonaa matkustajaa ja lähettää matkaan yli 44 miljardia tonnia rahtia.
Rautatieasemia

Rautatieasemia on 389.lähde? Keskeisimpiin asemiin kuuluvat muun muassa
Nižni Novgorod-Sortirovotšni,
Nižni Novgorod-Moskovski,
Kirov,
Kazan,
Agryz,
Iževsk,
Joškar-Ola ja
Vladimir.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gorkin rautateiden sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Rataverkkokartta rzd.ru (venäjäksi)
Kaukojunien aikatauluja Nižni Novgorod-Moskovski asemalle (rasp.yandex.ru) (venäjäksi)
Lähijunien aikatauluja Nižni Novgorod-Moskovski asemalle (rasp.yandex.ru) (venäjäksi)
Aikatauluhakua Nižni Novgorodin kaukojunille (asema?), tässä kaupunki nimellä Gorkii (englanniksi) (poezda.net)
Ukrainan historian tietosanakirja

| Ukrainan historian tietosanakirja> Енциклопедія історії України Entsyklopedija istoriji Ukrajiny |
| --- | --- |
 ЕІУ-tietosanakirjan 10 ensimmäistä osaa (2003-2013).
Alkuperäisteos
Kirjailija:  projektin johtaja Valeri Smoli, tieteellinen päätoimittaja Hennadi Borjak; yli 1000 kirjoittajaa
Kieli:  ukraina
Genre:  tietosanakirja
Kustantaja:  Naukova Dumka; julkaisija: Ukrainan kansallinen tiedeakatemian Ukrainan historian tutkimuslaitos
Julkaistu:  2003–2013, 2018-2019 (e-julkaisu: http://resource.history.org.ua/)
ISBN:  966-00-0632-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ukrainan historian tietosanakirja (ukr. Енциклопедія історії України, Entsyklopedija istoriji Ukrajiny; lyhennys ЕІУ) on 12-osainen, vuosina 2003-2013 (osat 1-10) ja 2018-2019 (täydennysosat) julkaistu ukrainankielinen tietosanakirjasarja, joka käsittelee Ukrainaa ja sen historiaa. Tietosanakirjan on laatinut Ukrainan kansallisen tiedeakatemian Ukrainan historian tutkimuslaitos (ukr. Інститут історії України НАН України, Institut istoriji Ukrajiny NAN Ukrajiny). Palkittua teossarjaa on ollut laatimassa yli tuhat kirjoittajaa. Teokset on julkaissut tiedekustantamo Naukova Dumka, joka on Ukrainan vanhin yhä toimiva kustantamo (perustettu 1922).
Ukrainassa aloitettiin 1980-luvulla tutkimustyö, joka alkoi uudelleenarvioida – aluksi teoreettisella tasolla – Ukrainan historian aukkokohtia erityisesti neuvostovuosien ajalta ja Ukrainan paikkaa ihmiskunnan historiassa. Erityisesti 1800-luvun ja 1900-luvun alun dokumentaatiota kehitettiin. 1980-luvulta lähtien julkaistiin sekä Ukrainassa että Venäjällä uutta tieteellistä tutkimustietoa arkeologiasta. 1990-luvun puolivälissä ja 2000-luvun alussa Ukrainan historian tutkimuslaitos julkaisi joukon Ukrainan historiaa käsitteleviä kokoomateoksia. Tämän tutkimus- ja julkaisutoiminnan kuluessa Ukrainan tiedeakatemian puheenjohtajisto päätti kesäkuussa 1997 moniosaisen Ukrainan historian tietosanakirjan laatimisesta.
Ukrainan historian tietosanakirja (ЕІУ) on julkaistu painetun esitysasun (5000 kpl) lisäksi avoimella lisenssillä (CC BY-SA) sähköisessä muodossa; artikkelit on löydettävissä myös verkkohaun kautta. Tietosanakirjan kaikki osat on saatavilla myös pdf-julkaisuna tietosanakirjan verkkosivulta sekä Wikimedia Commonsista.
Tietosanakirjan osat

Ohessa T.= Tom (osa).
Т. 1 : А—В. — 2003 — 688 s. — ISBN 966-00-0734-5.
Т. 2 : Г—Д. — 2004 — 518 s. — ISBN 966-00-0405-2.
Т. 3 : Е—Й. — 2005 — 672 s. — ISBN 966-00-0610-1.
Т. 4 : Ка—Ком. — 2007 — 528 s. — ISBN 978-966-00-0692-8.
Т. 5 : Кон—Кю. — 2009 — 560 s. — ISBN 966-00-0855-4, ISBN 978-966-00-0855-7
Т. 6 : Ла—Мі. — 2009 — 784 s. — ISBN 966-00-1028-1, ISBN 978-966-00-0632-4.
Т. 7 : Мл—О. — 2010 — 728 s. — ISBN 978-966-00-1061-1.
Т. 8 : Па—Прик. — 2011 — 520 s. — ISBN 978-966-00-1142-7.
Т. 9 : Прил—С. — 2012 — 944 s. — ISBN 978-966-00-1290-5.
Т. 10 : Т—Я. — 2013 — 784 s. — ISBN 978-966-00-1359-9.
Том (Україна — Українці) Кн. 1. ‒ 2018 ‒ 608 s. — ISBN 978-966-00-1676-7.
Том (Україна — Українці) Кн. 2. ‒ 2019 ‒ 842 s. — ISBN 978-966-00-1740-5.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta  Ukrainan historian tietosanakirja (myös teoksen osat pdf-muodossa) Wikimedia Commonsissa
Ukrainan historian tietosanakirjan osat pdf-muodossa (archive.org)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: uk:Енциклопедія історії України
Käännös suomeksi