stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erik Berg (metsänhoitaja)
Julkaisuja

Satakuntakirja: Satakunnan metsätaloudesta, 1958
Metsätalous, 1969.
Aiheesta muualla

Annastiina Henttinen: Erik Berg Biografiasampo.
Elizabeth Gaskell

| Elizabeth Gaskell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. syyskuuta 1810 Chelsea, Lontoo, Britannia
Kuollut: 12. marraskuuta 1865 (55 vuotta) Holybourne, Hampshire, Britannia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Cotton Mather Mills 
Esikoisteos:  Mary Barton (1848)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Elizabeth Cleghorn Gaskell, omaa sukua Stevenson, (29. syyskuuta 1810 Lontoo – 12. marraskuuta 1865 Holybourne) oli englantilainen kirjailija. Gaskellin kenties tunnetuin teos on hänen kirjoittamansa elämäkerta ystävästään, kirjailija Charlotte Brontësta. Hänen muita teoksiaan ovat muun muassa romaanit Cranford, North and South sekä Wives and Daughters.
Elämäkerta > Nuoruus

Elizabeth Cleghorn Gaskell, omaa sukua Stevenson, syntyi 29. syyskuuta 1810 Lontoon Chelseassa. Hänen äitinsä kuoli vuotta myöhemmin vuonna 1811, ja nuori Elizabeth varttui tätinsä luona Knutsfordissa. Vuonna 1828 hänen isoveljensä katosi matkalla Intiaan, ja Gaskell palasi asumaan isänsä ja äitipuolensa luo Chelseaan. Hänen isänsä kuitenkin menehtyi vuonna 1829, ja Gaskell muutti Newcastle upon Tyneen pastori William Turnerin luo.
Elämäkerta > Avioliitto ja perhe

Vuonna 1832 Elizabeth meni naimisiin manchesterilaisen pastori William Gaskellin kanssa. Heidän ensimmäinen tyttärensä syntyi kuolleena vuonna 1833. Seuraavana vuonna parille syntyi toinen tytär, jolle annettiin nimeksi Marianne. Tytär Margaret Emily eli Meta syntyi vuonna 1837. Vuonna 1841 pariskunta matkusteli yhdessä Keski-Euroopassa. Pariskunnan neljäs tytär Florence Elizabeth syntyi vuonna 1842. Vuonna 1844 syntyi parin ainoa poika, William, joka menehtyi punatautiin 1845. Vuonna 1846 syntyi parin viides tytär, Julia Bradford.
Elämäkerta > Viimeiset vuodet ja kuolema

Vuonna 1865 Gaskell matkusti Dieppeen ja Madame Mohlin luo Pariisiin. Pariisin-matkansa jälkeen hän osti talon nimeltä The Lawns Holybournen läheltä Hampshirestä. Hän kuoli äkillisesti Holybournessa 12. marraskuuta 1865.
Suomennetut teokset

Cranfordin seurapiiri. Suomentanut Valfrid Hedman. Karisto, 1927.
Sylvian kosijat. Suomentanut Aune Brotherus. WSOY, 1958.
Cranfordin naiset: romaani. Suomentanut Martta Eskelinen. Otava, 1965.
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Elizabeth Gaskellin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta.
Estádio Coronel Emílio Gomes

| Estádio Coronel Emílio Gomes> Rakennuksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Irati, Brasilia
Avattu:  1950
Omistaja:  ?
Kenttä:  Nurmi
Käyttäjät
 Iraty Sport Club 
Katsojakapasiteetti
 8 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Estádio Coronel Emílio Gomes on monikäyttöinen stadion Iratissa Brasiliassa. Stadion avattiin vuonna 1950. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Iraty Sport Clubin kotikenttänä. Stadionille mahtuu 8 000 ihmistä.
Estádio Antônio R. Guimarães

| Estádio Antônio R>  Guimarães |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Santa Bárbara d'Oeste, Brasilia
Avattu:  1921
Omistaja:  ?
Kenttä:  Nurmi
Käyttäjät
 União Agrícola Barbarense Futebol Clube 
Katsojakapasiteetti
 15 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Estádio Antônio R. Guimarães on monikäyttöinen stadion Santa Bárbara d'Oestessa Brasiliassa. Stadion avattiin vuonna 1921. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa União Agrícola Barbarense Futebol Cluben kotikenttänä. Stadionille mahtuu 15 000 ihmistä.
Etelänmyrskylintu

| Etelänmyrskylintu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappaliitäjät Procellariidae
Suku::  Myrskyliitäjät Fulmarus
Laji::  glacialoides
Kaksiosainen nimi
 Fulmarus glacialoides  (A.Smith, 1840) 
Katso myös
   Etelänmyrskylintu Wikispeciesissä   Etelänmyrskylintu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Etelänmyrskylintu (Fulmarus glacialoides) on eteläisen pallonpuoliskon valtamerilintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 45–51 cm, siipien kärkiväli 110–120 cm ja paino noin 800 g. Se muistuttaa myrskylintua.
Esiintyminen

Pesimäalueena ovat Etelämantereen reunat sekä mannerta ympäröivät saaret. Esimerkiksi South Sandwich Islandilla pesii noin miljoonan parin yhdyskunta. Maailman populaation koko on noin 4 miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Laji vaeltelee eteläisillä valtamerillä muun muassa Perun, Etelä-Afrikan, Australian ja Uudenseelannin rannikoilla. Suomessa sitä ei ole tavattu.
Elinympäristö

Kallioiset lintusaaret ja mantereen rantajyrkänteet.
Lisääntyminen

Pesintä tapahtuu marras-joulukuussa. Naaras munii yhden valkoisen munan, joka painaa noin 103 g. Molemmat puolisot hautovat noin 45 päivää haudontavuorojen ollessa 3–9 päivää. Poikanen on lentokykyinen noin 52 päivää vanhana. Poikasia ja munia saalistavat muun muassa kihut ja tuppinokat.
Ravinto

Etelänmyrskylinnun pääravintoa ovat krillit ja muut äyriäiset. Se syö myös kalanperkeitä, pikkukaloja ja mustekaloja.
Fulmarus glacialoides
Fanny Lamminen

Fanny Lamminen (s. 2002) on suomalainen voimanostaja. Vuoden 2020 Powerlifting Challenge -kutsukisassa Lamminen nosti jalkakyykyssä 162,5 kiloa, penkkipunnerruksessa 90 kiloa ja maastanostossa 150 kiloa yhteistuloksella 402,5 kiloa. Kaikki neljä olivat 18-vuotiaiden Suomen ennätyksiä. 2019 Lamminen voitti alle 18-vuotiaiden sarjassa ja 57 kilon painoluokassa klassisen voimanoston MM-kultaa Ruotsin Helsingborgissa ja EM-kultaa Liettuan Kaunasissa järjestetyissä kilpailuissa.
Vuonna 2018 16-vuotias Lamminen kyykkäsi tuloksella 160 kiloa 23-vuotiaiden maailmanennätyksen 57 kilon sarjassa klassisen voimanoston EM-kisoissa Latviassa. Lammisen kilpailun yhteistulos 392,5 kiloa puolestaan oli alle 18-vuotiaiden maailmanennätys. Lammisella on myös lukuisia muita Suomen ja Pohjoismaiden nuorten ennätyksiä. Suomen Voimanostoliitto valitsi 2019 Lammisen vuoden parhaaksi naisvoimanostajaksi.
Lamminen harrastaa tanssia.  Suomen joukkueen huoltajana 2018 EM-kisoissa toiminut Timo Hokkanen kuvasi Iltalehdessä, että ''Fannyn kyykky on poikkeuksellisen vahva sekä teknisesti että fyysisesti. Fannyllä on balettitaustaa, mikä selvästi auttaa kontrolloimaan isojakin painoja."
Aiheesta muualla

Fanny Lammisen tilastot livescoresheet.com -sivustolla
Estádio Francisco Vasques

| Estádio Francisco Vasques> Rakennuksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Belém, Brasilia
Kenttä:  Nurmi
Käyttäjät
 Tuna Luso Brasileira,   Clube Municipal Ananindeua 
Katsojakapasiteetti
 5 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Estádio Francisco Vasques on monikäyttöinen stadion Belémissä Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa sekä Tuna Luso Brasileiran että Clube Municipal Ananindeuan kotikenttänä. Stadionille mahtuu 5 000 ihmistä.
European Cyclists’ Federation

European Cyclists’ Federation (lyhenne ECF) on Euroopan pyöräilyjärjestöjen kattojärjestö.
ECF perustettiin 31. lokakuuta 1983 Kööpenhaminassa pyöräilyalan kansalaisjärjestöjen yhteistyöelimeksi. ECF:n yleistavoitteena on vähentää liikenteen ympäristöhaittoja aikaansaamalla kulkumuotosiirtymää motorisoidusta liikenteestä pyöräilyyn niin päivittäisessä kuin vapaa-ajan liikkumisessakin.
Keskeinen toimintatapa on alan tutkimus- ja muun tiedon levittäminen, muun muassa Velo City -konferenssin avulla. ECF on edustettuna muun muassa YK:n alaisessa Euroopan liikenneministerien konferenssissa (CEMT) sekä EU:n kolmessa eri direktoraatissa.
Syyskuun 11. päivänä 1983 oli perustamisasiakirjan allekirjoittanut 12 pyöräilyorganisaatiota seitsemästä eri maasta
ADFC (Allgemeiner Deutscher Fahrrad-Club)
Cyclists’ Touring Club
Dansk Cyklist Forbund
Fahrradinitiative Kiel im BUND
Groupe de Recherche et d’Action des Cyclistes Quotidiens
Helsingin Polkupyöräilijäyhdistys (HePon vanha nimi)
UK Cycle Campaign Network
Cykelfrämjandet
Echte Nederlandse Fietsersbond
Friends of the Earth Limited
Grüne Radler
London Cycling Campaign
Jäsenet > Täysjäsenet

ARGUS (Itävalta)
Fietsersbond (Belgia)
Fietsersbond (Alankomaat)
GRACQ (Belgia)
Udruga BICIKL (Kroatia)
Dansk Cyklist Forbund (DCF) (Tanska)
Vänta Aga (Viro)
Helsingin Polkupyöräilijät (Suomi)
AF3V (Association Française des Véloroutes et Voies Vertes, Ranska)
FUBicy (Fédération Française des Usagers de la Bicyclette, Ranska)
MDB (Mieux de Déplacer à Bicyclette, Ranska)
ADFC (Allgemeiner Deutscher Fahrrad Club, Saksa)
Filoi tou podèlatou (Friends of the Bicycle, Kreikka)
Magyar Kerékpáros-Klub (Unkari)
LHM (Landssamtök hjólreiðamanna - Icelandic Cyclists’ Federation (Islanti)
Dublin Cycling Campaign (Irlanti)
FIAB (Federazione Italiana Amici della Bicicletta)
Latvijas Velocelojumu Informacijas Centre (Latvia)
Lithuanian Cyclists’ Community (Liettua)
LVI (Luxemburg Velos-Initiativ)
Cycling Touring Club Malta (Malta)
SLF (Syklistenes Landsforening, Norja)
FPCUB (Federação Portuguesa Cicloturismo e Utilizadores de Bicicleta, Portugali)
CCN (Clubul de Cicloturism Napoca, Romania)
Russian Cycle Touring Club (Venäjä)
Yugo Cycling Campaign (Serbia ja Montenegro)
Slovenský Cykloklub (Slovakia)
Slovenska Kolesarska mreza (Slovenian Cyclists’ Network)
ConBici (Espanja)
CCUB (Coordinadora Catalana d’Usuaris de la Bicicleta, Espanja)
Cykelfrämjandet (Ruotsi)
IG Velo Schweiz (Sveitsi)
Bisiklet Sevenler Derneği (Turkki)
CTC (Cyclists’ Touring Club, Yhdistynyt kuningaskunta)
Jäsenet > Tukijäsenet ja sponsorit

Japan Bicycle Promotion Institute (Japani)
Jäsenet > Yhteistyöjäsenet

Bicycle Federation of Australia (Australia)
AEVV - EGWA, European Greenways Association (Belgia)
Pro Velo asbl (Belgia)
T & E, the European Federation for Transport and Environment (Belgia)
Velo Québec (Kanada)
Idéværkstedet De Frie Fugle (Tanska)
I-ce (Interface for Cycling Expertise, (Alankomaat)
FIS (Fietskaart Informatie Stichting, Alankomaat)
VCS / ATE (Sveitsi)
CCN (Cycle Campaign Network, Yhdistynyt kuningaskunta)
Sustrans (Head Office) (Yhdistynyt kuningaskunta)
Thunderhead Alliance (Yhdysvallat)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Fermioninen kondensaatti

Fermionisessa kondensaatissa aineen atomit pariutuvat ja käyttäytyvät keskenään yhdenmukaisesti. Tällainen tila saavutetaan hyvin matalassa lämpötilassa, magneettisen sekä optisen käsittelyn avulla. Käyttäytyminen parillisina on tuttua suprajohteista, joissa elektronit pariutuvat ja alkavat liikkua ilman vastusta. Tämä aineen olomuoto on myös Bose-Einstein kondensaatin tavoin löydetty Coloradon Boulder-yliopistossa.
Aineen olomuodot
kiinteä • neste • kaasu • plasma
jähmettyminen ↔ sulaminen • höyrystyminen ↔ tiivistyminen • härmistyminen ↔ sublimoituminen
(Bosen–Einsteinin kondensaatti • fermioninen kondensaatti • supralasi • supraneste)
Evanescent, Everfading

| Evanescent, Everfading Fall of the Leafe |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: huhtikuu 1998
 Tuottaja(t): Defiled Records
 Tyylilaji: melodinen death metal, folk metal
 Kesto: 40.54
 Levy-yhtiö: Defiled Records
Fall of the Leafen muut julkaisut
|   | Evanescent, Everfading 1998 | August Wernicke 2000 |
Evanescent, Everfading on Fall of the Leafen debyyttialbumi, se nauhoitettiin toukokuussa 1997 ja julkaistiin huhtikuussa 1998. Albumin julkaisi Yhdysvaltojen Coloradossa toimiva Defiled Records-levy-yhtiö. Musiikki-tyyli on melodista death metallia.
Kappaleet

The Celestial Keeper – 4.29
...And the Heavens Fell – 4.35
The Garden by the Shoreless Sea – 2.58
Wings of My Desire Untamed – 5.03
My Weeping Goddess – 4.34
Starfire – 4.12
With Each Fall of the Leafe – 4.05
Within the Everfrozen Winternight – 5.54
Evanescent, Everfading – 5.04
Kokoonpano

Jani Lindström – laulu
Jussi Hänninen – kitarat
Kaj Gustafsson – kitarat
Juha Kouhi – basso
Marko Hyytiä – rummut
Aiheesta muualla

Evanescent, Everfading Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Evanescent, Everfading Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Fanny Kuitunen

Fanny Kuitunen.
Fanny Amanda Kuitunen (24. heinäkuuta 1884 Kangasniemi – 15. helmikuuta 1967) oli suomalainen kommunisti, joka oli 1920-luvulla maanalaisesti toimineen Suomen Kommunistisen Puolueen johtavia organisaattoreita Tampereen seudulla. Kuitunen toimi SKP:n yhteyshenkilönä aina vuoteen 1928 saakka, jolloin hänet pidätettiin niin sanotun ”suuren kommunistijutun” yhteydessä ja tuomittiin kahden vuoden vankeuteen.
Eläintarhatarina

| Eläintarhatarina> The Zoo Story |
| --- | --- |
 Näytelmän produktio Luxemburgissa 2007, rooleissa Paul Christophe ja Pitt Simon.
Kirjoittaja:  Edward Albee
Kirjoitettu:  1958
Alkuperäiskieli:  englanti
Tapahtumapaikka ja -aika:  nykyaika, Central Park
Kantaesitys:  1959
Kantaesityspaikka:  Länsi-Berliini
Henkilöt
Henkilöt:  Peter  Jerry
Eläintarhatarina (The Zoo Story, alun perin Peter and Jerry) on Edward Albeen ensimmäinen, yksinäytöksinen näytelmä, jonka hän kirjoitti vuonna 1958 vain kolmessa viikossa. Puistonpenkillä tapahtuvaksi kahden miehen keskusteluksi tiivistetty näytelmä tutkii eristäytymisen, yksinäisyyden ja ymmärretyksi tulemisen teemoja nykyajan epäinhimillistävässä kaupallisessa maailmassa.
Kun New Yorkin teatterituottajat eivät kiinnostuneet näytelmän tuotannosta, se sai kantaesityksensä Länsi-Berliinin Werkstatt-teatterissa 28. syyskuussa 1959 kaksoisnäytöksessä, jonka toinen näytelmä oli Samuel Beckettin Viimeinen ääninauha. Yhdysvalloissa Eläintarhatarina esitettiin ensi kerran Provincetown Playhousessa 1960, pääosissa William Daniels ja George Maharis.
Juoni

Peter ja Jerry tapaavat puistonpenkillä New Yorkin Central Parkissa. Peter on keski-ikäinen kustannusyhtiön johtaja, jolla on vaimo, kaksi tytärtä, kaksi kissaa ja kaksi papukaijaa. Jerry on eristäytynyt ja katkeroitunut mies, joka hakee epätoivoisesti keskustelukumppania. Hän pakottaa Peterin kuuntelemaan tarinoita elämästään, käynnistään Central Parkin eläintarhassa ja siihen johtaneista syistä. Näytelmä tapahtuu reaaliajassa, ja sen ironinen huumori ja dramaattinen jännite tiivistyvät lopussa, kun Jerry saa Peterin alentumaan omalle villieläimen kaltaiselle tasolleen.
Jerry yrittää työntää Peteriä pois penkiltä ja vaatii häntä taistelemaan reviiristään. Kun Peter yrittää tehdä lähtöä, Jerry vetää yllättäen esiin veitsen, mutta pudottaa sen tahallaan maahan Peterin ulottuville. Kun Peter sitten pitelee veistä puolustautuakseen, Jerry hyökkää päin veistä ja tulee sen lävistämäksi. Hän jää penkille verta vuotavana, ja Peter lähtee pelästyneenä karkuun.
Myöhempi kaksinäytöksinen versio

Edward Albee kirjoitti lähes 50 vuotta myöhemmin näytelmään ensimmäisen näytöksen Homelife, jonka tapahtumat edeltävät toisen näytöksen puistonpenkkikohtausta ja jossa nähdään kolmantena henkilönä Peterin vaimo. Samalla Albee ilmoitti, ettei alkuperäistä yksinäytöksistä versiota saa enää esittää ammattiteattereissa.
Kaksinäytöksinen versio Edward Albee’s At Home at the Zoo esitettiin San Franciscon American Conservatory Theaterissa kesäkuussa 2009, sitten New Yorkin Second Stage Theaterissa ja Seattlen Theater Schmeaterissa.
Viittauksia näytelmään muissa teoksissa

Eläintarhatarina on keskeisessä roolissa marokkolaisen Yūsuf Fāḍilin romaanissa Qiṣṣat hadīqat al-ḥayawān (”Eläintarhatarina”, 2008), joka kertoo teatteriammattilaisten elämästä 1970-luvun Marokossa ja marokkolaisten elämästä Pariisissa. Romaanin päähenkilöt yrittävät esittää näytelmää, mutta käsikirjoituksesta puuttuu pari olennaista sivua.
Eläintarhatarinaan viitataan myös yhdysvaltalaisessa komediaelokuvassa Äksyt vanhat herrat (1993).
Suomalainen televisionäytelmä

Suomen Televisio teki näytelmästä Sirppa Sivori-Aspin ohjaaman 55-minuuttisen televisionäytelmän vuonna 1965, näyttelijöinä Lasse Pöysti (Peter) ja Ville-Veikko Salminen (Jerry).
Käännös suomeksi
Fanes

Fanes (m.kreik. Φάνης, Fanēs; kreik. Φάνες tai Φανές) tai Phanes (lat.) voi viitata seuraaviin:
Fanes, jumaluus kreikkalaisessa mytologiassa
Fanes Halikarnassoslainen (500-luku eaa.), sotilas
Fánes, kylä Ródoksen saarella Etelä-Egean saarten alueella Kreikassa
Skordonísi eli Fanés, saari Pohjoisen Egean saarten saariryhmässä Kreikassa
Phanes, perhossuku
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Phanes”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Faneroméni

Faneroméni (kreik. Φανερωμένη) on Kreikassa yleinen paikannimi ja luostarin nimi, jota käytetään paikoista, joista on perimätiedon mukaan löytynyt ihmeellisellä tavalla joku ikoni, yleensä Neitsyt Marian ikoni. Nimi voi viitata muun muassa seuraaviin paikkoihin:
Faneroménin luostari, luostari Kreetan saarella
Faneroménin luostari, luostari Lefkaksen saarella
Faneroménin luostari, luostari Náxoksen saarella
Faneroménin luostari, luostari Salamiin saarella
Faneroméni, kylä Kreetan saarella Faistóksen kunnassa Iraklionin alueyksikössä
Faneroménin tekojärvi, tekojärvi Kreetan saarella
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Faneroméni”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ferdinand Heine

Ferdinand Heine vuonna 1890.
Ferdinand Heine (1809–1894) oli saksalainen lintutieteilijä ja keräilijä.
Heinella oli yksi 1800-luvun laajimmista lintukokoelmista. Kokoelma on nykyisin sijoitettu Heineanum Halberstadt Museumissa Halberstadtissa. Jean Cabanis laati kirjoituksen Museum Heineanum. Verzeichniss der ornithologischen Sammlung des Oberamtmann Ferdinand Heine, auf Gut St. Burchard vor Halberstadt (1851).
Hänen poikansa Ferdinand Heine nuorempi oli myös lintutieteilijä.
Yhdessä Cabanisin kanssa Heine nimesi harmaanapsun (Myiarchus swainsoni), William Swainsonin kunniaksi.
Fanny Lewald

| Fanny Lewald |
| --- | --- |
 Fanny Lewald
Henkilötiedot
Syntynyt: 1811
Kuollut: 1889 (77–78 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Fanny Lewald (1811–1889) oli saksalainen kirjailija, jonka romaaneille on ominaista tarkka havaintokyky, muodon plastillinen selkeys ja tyylin kirkkaus. Hänen maailmankatsomuksensa on ankaran realistinen ja usein kuivan rationaalinen, mikä vain harvoin antaa tilaa runollisille vaikutelmille. Hänen runsaslukuisista romaaneistaan muutamia merkittäviä ovat Klementine (1842), Prinz Louis-Ferdinand (1849), Die Reisegetahrten (1858), Villa Riunione (1868), Nella (1870), Helmar (1880), Stella (1884), Die Familie Darner (1887).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fanny Lewald Wikimedia Commonsissa
Frans Vilhelm Avellan

Frans Vilhelm Avellan (31. joulukuuta 1813 Nauvo – 29. kesäkuuta 1878 Turku) oli suomalainen kaupunginlääkäri ja professori.
Avellanin vanhemmat olivat Nauvon kirkkoherra, teologian tohtori Mikael Avellan (1771–1855) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Margareta Elisabet von Nandelstadh. Hän pääsi ylioppilaaksi 1830. Avellan valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1835, filosofian maisteriksi 1836, lääketieteen kandidaatiksi 1838 sekä lääketieteen lisensiaatiksi ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1840.
Avellan oli Turun krenatööritarkk'ampujapataljoonan vt. alilääkärinä 1849, Turun linnanlääkärinä vuodesta 1850 ja Turun 1. kaupunginlääkärinä vuodesta 1853. Hän sai professorin arvon 1869.
Avellan oli naimisissa vuodesta 1852 Johanna Karolina Bassin (k. 1892) kanssa tämän toisessa avioliitossa.
Et hjørne af paradis

| Et hjørne af paradis |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Peter Ringgaard
Käsikirjoittaja:   Peter Ringgaard  John Bernstein  Bob Foss 
Tuottaja:  Erik Crone
Säveltäjä:  George Keller
Kuvaaja:  Dirk Brüel
Leikkaaja:   Morten Giese  Leif Axel Kjeldsen 
Tuotantosuunnittelija:  Søren Skjær Theresa Wachter
Pääosat:   Samuel Fröler  Trine Pallesen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Tanska  Ruotsi  Costa Rica 
Tuotantoyhtiö:   Nordisk Film  Nosara Productions  Søren Stærmose AB 
Ensi-ilta:   1997-08-2929. elokuuta 1997 (Tanska)  
Kesto:  109 minuuttia
Alkuperäiskieli:  tanska, ruotsi, espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Et hjørne af paradis (ruots. En doft av paradiset; engl. A Scent of Paradise tai A Corner of Paradise; esp. Un rincón en el paraíso tai Una esquina del paraíso) on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut Peter Ringgaardin ohjaama ja Erik Cronen tuottama tanskalais-ruotsalais-costaricalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Samuel Fröler ja Trine Pallesen. Ringgaard myös käsikirjoitti elokuvan John Bernsteinin ja Bob Fossin kanssa. Et hjørne af paradis sijoittuu 1950-luvulle, jolloin Nils ja Anna (Fröler ja Pallesen) tapaavat Ruotsissa, rakastuvat ja muuttavat Costa Ricaan aloittaakseen uuden elämän.
Et hjørne af paradisin tuotantoyhtiöinä olivat Nordisk Film, Søren Stærmose AB ja Nosara Productions. Elokuvaa kuvattiin Tanskan lisäksi myös Costa Ricassa ja Meksikossa. Et hjørne af paradis sai ensi-iltansa Tanskassa 29. elokuuta 1997 ja Ruotsissa 26. maaliskuuta 1999. Peter Ringgaard palkittiin Havannan elokuvajuhlilla Kuubassa Coral-palkinnolla ja OCIC-erikoispalkinnolla vuonna 1997.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Samuel Fröler  | … |  Nils von Ekelöw   |
|  Trine Pallesen  | … |  Anna   |
|  John Savage  | … |  Isä Louis   |
|  Miguel Sandoval  | … |  don Diego   |
|  Penélope Cruz  | … |  doña Helena   |
|  Ramiro Huerta  | … |  Ricardo   |
|  Lennart Hjulström  | … |  Carl von Ekelöw   |
|  Björn Granath  | … |  professori Andersson   |
|  Pär Ericson  | … |  professori Rylander   |
|  Daniel Martínez  | … |  kapteeni Garcia   |
Aiheesta muualla

Et hjørne af paradis Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Et hjørne af paradis Tanskan elokuvainstituutin sivuilla (tanskaksi)
Et hjørne af paradis Ruotsin elokuvainstituutin sivuilla (ruotsiksi)
FS D'Estienne d'Orves (F781)

| D’Estienne d’Orves |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  1. syyskuuta 1972
Laskettu vesille:  1. kesäkuuta 1973
Palveluskäyttöön:  10. syyskuuta 1976
Poistui palveluskäytöstä:  Turkille 1999 nimellä TCG Beykoz
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 250 t (kuormattu)
Pituus:  80 m
Leveys:  10,3 m
Syväys:  5,3 m
Koneteho:  2 x SEMT Pielstick 12PC2V400 -dieselmoottoria, 12 000 hv
Nopeus:  24 solmua
Miehistöä:  7 upseeria 42 aliupseeria 43 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  1 x 100 mm CADAM -tykki 2 x 20 mm modèle F2  2 x Exocet MM38 4 x 12,7 mm konekivääriä 4 x L5 torpedoputkea 1 x 375 mm sukellusveneentorjuntaraketinheitin
D’Estienne d’Orves (runkonumero F781) oli Ranskan laivaston 1976 palvelukseen otettu D’Estienne d’Orves -luokan korvetti (ransk. Aviso).
Valmistus

Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1972. Se laskettiin vesille 1. kesäkuuta 1973 ja otettiin palvelukseen 10. syyskuuta 1976.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1999 ja myytiin Turkille, joka liitti sen laivastoonsa 25. heinäkuuta 2002 nimellä TCG Beykoz ja runkonumerolla F-503.
Etelä-Rhodesia

Etelä-Rhodesia (engl. Southern Rhodesia) oli Britannian kruununsiirtomaa Itä-Afrikassa vuosina 1923–1980, itsehallinnollisena vuodesta 1965 eteenpäin. Maa oli nykyisen Zimbabwen tasavallan edeltäjä.
Historia

Etelä-Rhodesia julistautui itsenäiseksi vuonna 1965, minkä jälkeen siitä tuli tunnustamaton valtio, Rhodesia. Valkoihoiset pitivät yksinomaisesti valtaa maassa. Rhodesia julistautui tasavallaksi vuonna 1970. Tämän jälkeen perustettiin uusi valtio, Zimbabwe-Rhodesia, vuonna 1979; kuitenkin jo saman vuoden joulukuussa valta palautui Britannialle. Etelä-Rhodesia lakkasi olemasta vuonna 1980, kun maa itsenäistyi Zimbabwena.