stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Trajanus
Antiikin lähteet

Trajanuksen elämästä on säilynyt nykypäivään vain hyvin vähän lähteitä. Plinius nuoremman senaatissa esittämä ylistyspuhe Trajanukselle on säilynyt, ja siitä käy ilmi useita yksityiskohtia Trajanuksen hallinnosta. Pliniuksen ja Trajanuksen välistä kirjeenvaihtoa on säilynyt nykypäivään. Myös Trajanuksen ystävän Dion Khrysostomoksen oraatioissa käsitellään keisaria.
Trajanuksen omasta kuvauksesta Daakian sodasta, Dacicasta, on säilynyt vain yksi lause. Trajanuksen lääkäri T. Statilius Crito kirjoitti myös sotaa käsitelleen tekstin Getica, mutta sekin on suurimmilta osiltaan hävinnyt. Myöskään Dion Khrysostomoksen Getica ja Appianuksen Dacica eivät ole säilyneet nykypäivään. Tärkeimmät lähteet Daakian sodasta ovat Dio Cassiuksen historian säilyneet osat ja Trajanuksen pylväs, jonka kohokuvat luultavasti viittaavat todellisiin tapahtumiin sodan aikana.
Roomalaisen naisen patsas, joka saattaa esittää Trajanuksen vaimoa Pompeia Plotinaa.
Keisari Nerva, Trajanuksen edeltäjä.
Marcus Ulpius Nerva Trajanus
Roomalaiset ja daakialaiset joukot taistelussa.
Trajanus ottaa vastaan daakialaisia ylimyksiä (pileati), jotka ovat jättäneet Decebaluksen.
Daakian provinssi. Colonia Ulpia Traiana Augusta Dacia eli Ulpia on provinssin ainoa tunnettu kaupunki, jonka Trajanuksen tiedetään perustaneen.
Arabia Petraean pääkaupungin Bostran teatteri rakennettiin luultavasti vasta Trajanuksen hallituskauden jälkeen.
Trajanuksen forumilla sijaitseva Basilica Ulpia.
Tropaeum Traianin rekonstuktio.
Parthian sodan aikaiset tärkeimmät kaupungit.
Rooman valtakunta Trajanuksen aikana.
Hadrianus, Trajanuksen seuraaja.
Trajanuksen oikeus. Eugène Delacroix'n maalaus vuodelta 1840.
Ruokolahti

| Ruokolahti Ruokolax |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  61°17′30″N, 028°49′10″E
Maakunta:  Etelä-Karjalan maakunta
Seutukunta:  Imatran seutukunta
Kuntanumero:  700
Hallinnollinen keskus:  Rasila
Perustettu:  1868
Kokonaispinta-ala:  1 219,85 km² 97:nneksi suurin 2022 
– maa:  942,10 km²
– sisävesi:  277,75 km²
Väkiluku:  4 731 171:nneksi suurin 31.8.2024 
– väestötiheys:  5,02 as./km² (31.8.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  12,2 %
– 15–64-v.:  52,7 %
– yli 64-v.:  35,1 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  96,1 %
– ruotsinkielisiä:  0,2 %
– muut:  3,6 %
Kunnallisvero:  8,60 % 181:nneksi suurin 2024 
Kunnanjohtaja:  Jukka-Pekka Bergman
Kunnanvaltuusto:  27 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • SDP   • Kok.   • PS   • KD:   11 5 5 5 1
www.ruokolahti.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruokolahti (ruots. Ruokolax) on Suomen kunta, joka sijaitsee Etelä-Karjalan maakunnassa. Kunnassa asuu 4 731 ihmistä, ja sen pinta-ala on 1 219,85 km², josta 277,75 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 5,02 asukasta/km².
Saimaa kattaa laajan alueen Ruokolahden länsiosasta, kunnan pohjoisrajalla puolestaan sijaitsee Suomen syvin järvi, Suuri Jukajärvi. Ruokolahti tunnetaan muun muassa Albert Edelfeltin Ruokolahden eukkoja kirkonmäellä -maalauksesta ja 1992 tehdyistä leijonahavainnoista.
Maantiede

Ruokolahti sijaitsee Saimaan rannalla, keskellä Etelä-Karjalaa. Saimaan lisäksi kunnassa on yli 500 järveä ja lampea, joista Saimaan jälkeen laajimmat ovat Torsa, Kärinki, Loituma ja Ilmajärvi. Muita järviä ovat esimerkiksi pitkä ja kapea Kivenkänä sekä monihaaraiset Sarajärvi ja Ahjärvi.
Ruokolahden naapurikunnat ovat Imatra, Lappeenranta, Parikkala, Puumala, Rautjärvi, Savonlinna, Sulkava ja Taipalsaari. Pieni osa kunnasta rajoittuu Venäjän Federaatioon Immalanjärven pohjoispuolella.
Ruokolahdella sijaitsee kaikkiaan neljä Natura-kohdetta: harvinaisen kirjojokikorennon elinalue Myllyjoki, lintukohde Kuokkalampi, maineikas näköalapaikka Haukkavuori sekä Ilkonselkä, jonka harjusaarten välissä on joskus tavattu saimaannorppia.
Maantiede > Kyliä 1939

Aisaniemi, Anteroisenmäki, Eräjärvi, Haikola, Haloniemi, Hauklappi, Heinärikkilä, Huhtanen, Hyrkäs, Hännilä, Härskiänsaari, Hölmölä, Hörkkölä, Ilmajärvi, Immala, Inkilänmäki, Junnikkala, Jurvala, Jälkölä, Kaiturinpää, Kalholampi, Kaljula, Kalpiala, Karhula, Kattelus, Kekäleenmäki, Kemppilä, Kesselilä, Kietävälä, Kiurula, Kopsala, Korjola, Kotaniemi, Kouvola, Kuokkalampi, Kuopiola, Kurjala, Kurrola, Käkölä, Kärinkäniemi, Käyhkää, Laamala, Lassila, Lempiälä, Matikkala, Mattarila, Mustakulkkula, Mäkelä, Mälkiälä, Mättölä, Narsakkala, Niuvanmaa, Pohja-Lankila, Poitsilanmaa, Puntala, Puttola, Pönniälä, Rahikkala, Rahkola, Rasila, Rautiala, Rautionmaa, Rehula, Reinikkala, Revonniemi, Ronkolanmäki, Sarajärvi, Savilahti, Siisiälä, Siitola, Soinila, Suikkala, Sutela, Suurpää, Syyspohja, Tarkkola, Terävälä, Tetriniemi, Toiviala, Torsansalo, Torsantaka, Tuomala, Utula, Vaittila, Valtola, Vehviälä, Vertalansalmi, Virmutjoki, Vuoksenniska, Vuosalmi
Maantiede > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Ruokolahdella oli 5 218 asukasta, joista 3 158 asui taajamissa, 2 003 haja-asutusalueilla ja 57:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Ruokolahden taajama-aste on 61,2 %. Ruokolahden taajamaväestö jakautuu neljän eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Rasila | 2 608 |
| 2 | Imatran keskustaajama* | 320 |
| 3 | Oritlampi | 225 |
| 4 | Rautjärven asemanseutu* | 5 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain. Huhtasenkylä on osa Imatran keskustaajamaa, joka ulottuu pääosin Imatran kaupungin ja osittain myös Lappeenrannan kaupungin alueelle. Rautjärven asemanseutu ulottuu pääosin Rautjärven kunnan alueelle.
Historia

Ruokolahti on ollut rajaseutua vuosisatojen ajan. Täyssinän (1595) ja Uudenkaupungin rauhan (1721) rajojen merkki oli Haukkavuorella. Turun rauhassa vuonna 1743 raja siirtyi ja Ruokolahti liitettiin Venäjään.
Ruokolahden seurakunta itsenäistyi Jääsken emäseurakunnasta vuonna 1572. Nykyinen, vuonna 1854 valmistunut kirkko on seurakunnan kolmas.
Talvisodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940 valtaosa siihenastisen Ruokolahden alueesta pysyi Suomessa, mutta pieni alue Jääsken ja Rautjärven rajalla sisältyi Neuvostoliitolle luovutettuihin alueisiin. Toisaalta Ruokolahteen liitettiin alue Suomessa pysyneestä Jääsken osasta ja tämä oli laajempi kuin Ruokolahden alueluovutuksen takia menettämä alue, joten Ruokolahti on Tohmajärven ja Ylämaan ohella ainoa alueitaan menettäneistä Suomen kunnista, jotka itse asiassa laajenivat sodan aiheuttamien aluemenetysten johdosta. Pienestä osasta Ruokolahtea tuli osa Imatraa, kun Imatra muodostettiin Suomelle jääneestä osasta Jääskeä, sekä osasta Joutsenoa vuonna 1948.
Hallinto

Ruokolahden kunnanvaltuustossa on 27 paikkaa. Kaudella 2021–2025 keskustan hallussa on yksitoista paikkaa, SDP:n hallussa viisi paikkaa, kokoomuksen hallussa viisi paikkaa, perussuomalaisten hallussa viisi paikkaa ja kristillisdemokraattien hallussa yksi paikka.
Hallinto > Kunnanjohtajanimitykset

Anu Sepponen valittiin elokuussa 2020 Ruokolahden uudeksi kunnanjohtajaksi, mutta hän ilmoitti 1. lokakuuta 2020 ettei ota työtä vastaan laskeneen palkan takia. Sepposen luovuttua tulevasta pestistään Puumalan kunnanjohtaja Matias Hildén valittiin työhön. Hän aloitti kunnanjohtajana helmikuussa 2021. Sepponen ei kuitenkaan katkaissut virkasuhdettaan, ja tämän takia Ruokolahden kunnanvaltuusto katkaisi sen. Kesällä 2021 hallinto-oikeus kumosi Ruokolahden kunnan tekemän päätöksen lainvastaisena. Sepposen virkasuhde siis jatkuu edelleen, mutta hän ei ole fyysisesti tekemässä virkaansa. Hallinto-oikeuden päätöksen takia kunnanjohtajana toiminut Hildén menetti työnsä syksyllä 2021 ja hänet valittiin myöhemmin Imatran kaupungin strategia- ja hallintojohtajaksi marraskuussa 2021. Anu Sepposen piti ottaa kunnanjohtajan virka uudelleen vastaan lokakuussa 2021, mutta hän ei tehnyt sitä. Kunnanjohtajan virkaa hoiti väliaikaisesti kunnan silloinen hallintojohtaja Kaisa Häkkinen-Paananen seuraavaan kesään saakka. Sepposen asia ei edennyt KHO:een, koska hän ei hakenut valituslupaa.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Ruokolahden väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 6 637 | 6 637 |
| 1985 | 1985 |    | 6 394 | 6 394 |
| 1990 | 1990 |    | 6 456 | 6 456 |
| 1995 | 1995 |    | 6 402 | 6 402 |
| 2000 | 2000 |    | 6 204 | 6 204 |
| 2005 | 2005 |    | 5 897 | 5 897 |
| 2010 | 2010 |    | 5 668 | 5 668 |
| 2015 | 2015 |    | 5 312 | 5 312 |
| 2020 | 2020 |    | 4 997 | 4 997 |
Lähde: Tilastokeskus.
Nähtävyyksiä ja kulttuuria

Ruokolahden nähtävyyksiin kuuluu esimerkiksi maankuulu Ernst Lohrmannin suunnittelema puukirkko (1854), ja sen välittömässä läheisyydessä oleva puinen paanukattoinen kellotapuli jonka rakensi ruokolahtelainen kirvesmies Tuomas Ragvaldinpoika Suikkanen vuonna 1752. Molemmat sijaitsevat Ruokolahden kirkonmäellä. Muita kohteita kirkonmäellä ovat Kirkkopiha, kotiseutumuseo, Ruokolahti-talo ja ilmailumuistomerkki aivan kirkon lähellä. Kirkon hautausmaalle on myös haudattu tunnettu tarkka-ampuja Simo Häyhä. Lisäksi Kirkonmäeltä löytyy Albert Edelfeltin muistokivi.
Ruokolahden muita nähtävyyksiä ovat Rantalinna, Kolmiköytisen- ja Lapinvuoren kalliomaalaukset, Karoniemi, Salpalinja Syyspohjassa, Kukonharjun-, Kutveleen- ja Käyhkään kanavat, Kummakivi, sammalsilta ja museotienä oleva Niskapietiläntie.
Ruokolahden kunnankirjasto tarjoaa käyttäjilleen pidempiä aukioloaikoja toimimalla myös omatoimikirjastona. Koska Ruokolahden kirjasto on osa Heili-kirjastokimppaa, on ruokolahtelaisten käytössä kirjastotalon ja  verkkokirjaston valikoimien ohella myös muiden eteläkarjalaisten yleisten kirjastojen toimipisteet ja aineistot.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Ruokolahdella on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Ruokolahden seurakunta
Vuodesta 2019 lähtien seurakunta toimii myös Rautjärven kunnan alueella.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Ruokolahden alueella toimii Lappeenrannan ortodoksinen seurakunta.
Katolisen kirkon osalta kunta kuuluu Pyhän Ursulan seurakunnan alueeseen ollen osa Katolisen kirkon Helsingin hiippakuntaa.
Etäisyydet

Helsingistä 274 km
Kuopiosta 189 km
Kouvolasta 141 km
Lappeenrannasta 53 km
Imatralta 17 km
Savonlinnasta 104 km
Joensuusta 187 km
Mikkelistä 119 km
Viipurista 117 km
Pietarista 267 km
Ruokakulttuuri

Ruokolahden pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla kalakukon tapainen, saviruukussa uunissa paistettu pottikukko eli kalapotti, riihitetty ruispuuro ja puolikuun malliset, ruistaikinasta leivotut ja ohrasuurimopuurolla täytetyt kukkopiirakat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruokolahti Wikimedia Commonsissa
Ruokolahden kunnan kotisivut
Tilastokeskus – Ruokolahden avainluvut
goSaimaa.com-matkailusivusto
Ruokolahden Kummakivi Retkipaikassa
Ylen Elävä arkisto – Ruokolahden leijona uutisissa
| n k Etelä-Karjalan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Imatra  Lappeenranta  Lemi  Luumäki  Parikkala  Rautjärvi  Ruokolahti  Savitaipale  Taipalsaari 
Entiset kunnat:  Joutseno  Lappee  Lauritsala  Nuijamaa  Saari  Simpele  Suomenniemi  Uukuniemi  Ylämaa 
Suomen Neuvostoliitolle 1940-luvulla luovuttamat alueet
| Kokonaan luovutetut kunnat |
| --- | --- |
kaupungit:  Käkisalmi | Sortavala | Viipuri
kauppalat:  Koivisto | Lahdenpohja
maalaiskunnat:  Antrea | Harlu | Heinjoki | Hiitola | Impilahti | Jaakkima | Johannes | Kanneljärvi | Kaukola | Kirvu | Kivennapa | Koiviston maalaiskunta | Kuolemajärvi | Kurkijoki | Käkisalmen maalaiskunta | Lavansaari | Lumivaara | Metsäpirtti | Muolaa | Petsamo | Pyhäjärvi Vpl | Rautu | Ruskeala | Räisälä | Sakkola | Salmi | Seiskari | Soanlahti | Sortavalan maalaiskunta | Suistamo | Suojärvi | Suursaari | Terijoki | Tytärsaari | Uusikirkko | Valkjärvi | Viipurin maalaiskunta | Vuoksela | Vuoksenranta | Äyräpää
Osin luovutetut kunnat
sodan jälkeen muihin kuntiin yhdistetyt:  Jääski | Korpiselkä | Pälkjärvi | Säkkijärvi | Vahviala
toimintaansa vuoden 1948 jälkeen jatkaneet:  Ilomantsi | Inari | Kitee | Kuusamo | Lappee | Nuijamaa | Parikkala | Rautjärvi | Ruokolahti | Saari | Salla | Simpele | Tohmajärvi | Vehkalahti | Virolahti | Uukuniemi | Värtsilä | Ylämaa
Vuokra-alueeseen sisältyneet kunnat
kokonaan:  Hanko
osin:  Bromarv | Degerby | Espoo | Inkoo | Kirkkonummi | Siuntio
Yksittäisiä mainittavia paikkoja luovutetuilla alueilla
 :  Elisenvaara | Enso | Ihantala | Ilmee | Kolosjoki | Konevitsa | Kyyrölä | Liinahamari | Pitkäranta | Pölläkkälä | Uuras | Valamo
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Ruokolahden kirkonmäen kellotapuli.
Ruteniumdioksidi

| Ruteniumdioksidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  12036-10-1
PubChem CID:  82848
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  RuO2
Moolimassa:  133,069 g/mol
Ulkomuoto:  Sininen kiteinen aine
Sulamispiste:  1 300 °C (hajoaa)
Tiheys:  6,97 g/cm
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Ruteniumdioksidi eli rutenium(IV)oksidi (RuO2) on rutenium- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä sekä elektroniikan valmistuksessa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa ruteniumdioksidi on tummansinistä kiteistä ainetta, jonka kiderakenne on samanlainen kuin rutiililla. Yhdisteen värin arvellaan johtuvan siitä, että hapetusasteella +IV olevan ruteniumin lisäksi yhdisteessä on pieniä määriä muilla hapetusasteilla, esimerkiksi hapetusasteella +III, olevia ruteniumkationeja. Ruteniumdioksidi ei liukene veteen, eikä happoihin, lukuun ottamatta vetykloridia, johon se liukenee muodostaen kompleksisen heksaklororutenaatti(IV)ionin ([RuCl6]2-).
Valmistus ja käyttö

Ruteniumdioksidia voidaan valmistaa kuumentamalla ruteniumjauhetta tai ruteniumkloridia ilman läsnä ollessa 1 000 °C:n lämpötilassa.
Ruteniumdioksidilla pinnoitettuja titaanianodeja käytetään elektrodeina valmistettaessa kloorikaasua alkaliprosessilla sekä kloraattien valmistuksessa. Yhdistettä käytetään myös katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä, ja siitä valmistettuja ohutkalvoja käytetään vastuksien tekemiseen. Näitä vastuksia käytetään muun muassa painetussa elektroniikassa.
Birger Ruud

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Birger Ruud |  Birger Ruud |  Birger Ruud |  |
Maa:   Norja
Miesten mäkihyppy
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lake Placid 1932 | mäkihyppy |  |
|  Kultaa | Garmisch-Partenkirchen 1936 | mäkihyppy |  |
|  Hopeaa | St. Moritz 1948 | mäkihyppy |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oberhof 1931 | mäkihyppy |  |
|  Kultaa | Vysoké Tatry 1935 | mäkihyppy |  |
|  Kultaa | Chamonix 1937 | mäkihyppy |  |
|  Hopeaa | Zakopane 1939 | mäkihyppy |  |
Miesten alppihiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Mürren 1935 | alppiyhdistetty |  |
Birger Ruud (23. elokuuta 1911 Kongsberg, Norja - 13. kesäkuuta 1998 Kongsberg) oli norjalainen mäkihyppääjä sekä alppihiihtäjä.
Ruud oli mäkihypyssä maailman huipulla ennen toista maailmansotaa. Hän voitti 1930-luvulla mäkihypyssä MM-kultaa 1931 Oberhofissa, 1935  Vysoké Tatryssa ja 1937 Chamonix'ssa sekä saavutti hopeaa 1939 Zakopanessa. Olympiakultaa hän voitti mäkihypyssä 1932 Lake Placidissa ja  1936 Garmisch-Partenkirchenissä, missä hän kilpaili mäkihypyn lisäksi myös alppihiihtokilpailussa. Hän voitti alppiyhdistetyn syöksylaskuosuuden ja johti kisaa neljällä sekunnilla ennen pujottelua. Pujottelussa hän kuitenkin laski portin ohi, sai kuuden sekunnin aikasakon ja sijoittui lopputuloksissa neljänneksi.
Vuonna 1943, kun Norja oli Saksan miehittämänä, Ruud joutui Grinin keskitysleirille Bærumiin.  Hän kilpaili mäkihypyssä vielä 36-vuotiaana 1948 talvikisoissa Sankt Moritzissa ja saavutti hopeaa. Hän hyppäsi urallaan kaksi maailmanennätyshyppyä: 76,5 metriä Oddnæsbakkenissa 1931 ja 92 metriä Planicassa vuonna 1934. Holmenkollenin kisoissa hän voitti mäkihypyn vuonna 1934 ja sai Holmenkollen-mitalin vuonna 1937. Salpausselän Kisoissa hän voitti vuonna 1939.
Ruudin oli määrä sytyttää 1994 Lillehammerin olympialaisten olympiatuli, mutta sai sydänoireita juuri ennen tapahtumaa ja joutui luopumaan tehtävästä.
Aiheesta muualla

Birger Ruud KOK:n sivuilla
Mäkihypyn normaalimäen olympiavoittajat
Mäkihypyn normaalimäen maailmanmestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Tšekki 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef
Trinidad ja Tobago yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 45. | 3 | 5 | 7 | 15 |
Trinidad ja Tobago on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1983 lähtien. Maa on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä 15 mitalia, joista 11 on peräisin miesten pikajuoksuista sekä kaksi naisten pikajuoksuista, yksi naisten aitajuoksuista ja yksi miesten aitajuoksuista.
Trinidad ja Tobagon menestynein MM-kisaurheilija on Ato Boldon, joka voitti 200 metrin juoksussa kultaa Ateenassa 1997, saavutti 100 metrin juoksussa pronssia Göteborgissa 1995 ja Edmontonissa 2001 sekä kuului hopeamitalin saavuttaneeseen pikaviestijoukkueeseen Edmontonissa. Vuoden 2001 sijoitukset paranivat yhdellä vasta vuosia myöhemmin, kun Boldonin edelle sijoittunut Tim Montgomery hylättiin dopingrikkeiden vuoksi. Maan toisen maailmanmestaruuden voitti Jehue Gordon 400 metrin aitajuoksussa Moskovassa 2013 ja kolmannen mestaruuden miesten pitkän viestin joukkue Lontoossa 2017. Henkilökohtaisen MM-mitalin ovat saavuttaneet myös 100 metrillä hopealle Pariisissa 2003 sijoittunut Darrel Brown, Berliinissä 2009 pronssia ottaneet 400 metrin juoksija Renny Quow ja 400 metrin aitajuoksija Josanne Lucas, Daegussa 2011 pronssille 100 metrillä juossut Kelly-Ann Baptiste sekä Lontoossa 2017 pronssille 200 metrillä juossut Jereem Richards. Ennen Josanne Lucasin suoritusta Berliinissä maan ainoa pistesijoille yltänyt nainen oli moukarinheitossa seitsemänneksi Helsingissä 2005 sijoittunut Candice Scott. Berliinissä naisten pikaviestijoukkue sijoittui kuudenneksi. Pekingissä 2015 maan mitalit tulivat miesten pitkästä viestistä ja naisten pikaviestistä. Lontoossa 2017 miesten pitkän viestin kultamitalijoukkueessa juoksivat Jarrin Solomon, Jereem Richards, Machel Cedenio ja Lalonde Gordon sekä alkuerässä Solomonin tilalla juossut Renny Quow.
Trinidad ja Tobagon MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983–1993 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1995 Göteborg | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 38. |
| 1997 Ateena | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 22. |
| 1999 Sevilla | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2001 Edmonton | 0 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 2 | 26. |
| 2003 Pariisi | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 31. |
| 2005 Helsinki | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 26. |
| 2007 Osaka | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2009 Berliini | 0 | 1 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 2 | 3 | 19. |
| 2011 Daegu | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 34. |
| 2013 Moskova | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 13. |
| 2015 Peking | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 1 | 2 | 22. |
| 2017 Lontoo | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 2 | 17. |
| 2019 Doha | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2022 Eugene | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2023 Budapest | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| Yhteensä | 3 | 5 | 4 | 0 | 0 | 3 | 3 | 5 | 7 | 15 | 45. |
Trinidad ja Tobagon MM-mitalit lajeittain > Miehet

| Laji | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 × 400 metrin viestijuoksu | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 200 metrin juoksu | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 400 metrin aitajuoksu | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 × 100 metrin viestijuoksu | 0 | 3 | 0 | 3 |
| 100 metrin juoksu | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 400 metrin juoksu | 0 | 0 | 1 | 1 |
Trinidad ja Tobagon MM-mitalit lajeittain > Naiset

| Laji | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 metrin juoksu | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 400 metrin aitajuoksu | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 4 × 100 metrin viestijuoksu | 0 | 0 | 1 | 1 |
Trinidad ja Tobagon MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ato Boldon | 1 | 1 | 2 | 4 | 1995–2001 |
| Renny Quow | 1 | 1 | 1 | 3 | 2009–2017 |
| Machel Cedenio * | 1 | 1 | 0 | 2 | 2015–2017 |
| Lalonde Gordon * | 1 | 1 | 0 | 2 | 2015–2017 |
| Jarrin Solomon * | 1 | 1 | 0 | 2 | 2015–2017 |
| Jereem Richards | 1 | 0 | 1 | 2 | 2017 |
| Jehue Gordon | 1 | 0 | 0 | 1 | 2013 |
| Darrel Brown | 0 | 4 | 0 | 4 | 2001–2009 |
| Marc Burns * | 0 | 3 | 0 | 3 | 2001–2009 |
| Jacey Harper * | 0 | 2 | 0 | 2 | 2001–2005 |
| Kevon Pierre * | 0 | 1 | 0 | 1 | 2005 |
| Keston Bledman * | 0 | 1 | 0 | 1 | 2009 |
| Emmanuel Callender * | 0 | 1 | 0 | 1 | 2009 |
| Richard Thompson * | 0 | 1 | 0 | 1 | 2009 |
| Deon Lendore * | 0 | 1 | 0 | 1 | 2015 |
| Kelly-Ann Baptiste | 0 | 0 | 2 | 2 | 2011-2015 |
| Josanne Lucas | 0 | 0 | 1 | 1 | 2009 |
| Michelle-Lee Ahye * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2015 |
| Semoy Hackett * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2015 |
| Khalifa St. Fort * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2015 |
| Reyare Thomas * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2015 |
*) Ei henkilökohtaisia mitaleja
Tripartite-luokka

| Tripartite-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  562 t (kuiva) 595 t (kuormattu)
Pituus:  51,6 m
Leveys:  9 m
Syväys:  3,5 m
Koneteho:  1900 bhp
Nopeus:  15 solmua
Miehistöä:  55
Aseistus
Ilmatorjunta:  1 x 20 mm -ilmatorjuntatykki 2 x 12,7 mm konekivääriä
Tripartite-luokka on Ranskan, Alankomaiden ja Belgian yhdessä suunnittelema miinantorjunta-alusluokka, jonka suunnittelun lähtökohtana käytettiin Ranskan merivoimien Circé-luokkaa. Sopimukseen sisältyi, että kukin maa valmistaisi omien alustensa suunnitelman mukaisen rungon. Ranska toimitti kaikkiin aluksiin miinantorjuntajärjestelmät sekä elektroniikan, Alankomaat voimansiirtojärjestelmän koneistoineen ja Belgia miinantorjuntajärjestelmien koneistot sekä sähkön tuottamiseen tarvittavat laitteet.
Runko, kansi ja laipiot muodostavat yhden kokonaisuuden, jonka seinämän paksuus vaihtelee kahdestakymmenestä neljäänkymmeneen millimetriin. Rakenne on jäykistetty trapetsirakentein ja kiinnitykset on tehty lasikuitunastoin. Vahvisteena on käytetty teräsrakeita. Voimansiirto vastaa Circé-luokan voimansiirtoa, johon on lisätty keulaan suihkumoottorit. Keulan ohjauksella on saatu lisää hallittavuutta miinantorjunnan aikana. Sähköiset aktiiviset peräsimien ja keulasuihkujen  voimanlähteenä on kolme Astazou IVB kaasuturbiinikonetta, joista kukin tuottaa 150 kilowattia. Neljäs dieselgeneraatroti tuottaa 160 kW, mikä toimii risteilymoottorina sekä sähkön tuottoon aluksella. Aluksen pääakseli pyörittää viisilapaista CP-potkuria.
Miinantorjuntakaikuluotain DURM 21B on pienempi ja tehokkaampi kuin edeltäjänsä ja se kykenee havaitsemaan miinan 80 metrin syvyydestä. Kaikuluotain voidaan nostaa rungon sisään ajon aikana. Alusten varsinainen raivauskyky on heikohko ja niille on asennettu ainoastaan kevyt torjuntakalusto.
Ranska

Ranskan laivasto oli tarkoitus tilata 15 Éridan-luokan alusta, mutta määrä pienennettiin budjettisyistä kymmeneen.
Belgia

Belgia tilasi kymmenen Aster-luokan alusta. Belgialla oli aluksi ongelmia runkojen valmistamisessa ja tilaukset siirrettiin helmikuussa 1981 Béliardilta.
Alankomaat

Alankomaat tilasi 15 Alkmaar-luokan alusta.