stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aarhus GF
Tunnetuimpia pelaajia

Marc Rieper
Flemming Poulsen
Stig Tøfting
Jakob Poulsen
Jørgen Olesen
Troels Rasmussen
Henry From
Jan Bartram
Aage Rou Jensen
John Sivebæk
Brian Steen Nielsen
John Stampe
Leon Andreasen
Benny Feilhaber
Liam Miller
Kári Árnason
Aron Jóhansson
Tuomas Aho
Petri Pasanen
Saavutukset

Tanskan superliiga: mestaruus 1954–55, 1955–56, 1956–57, 1960, 1986
Tanskan cup: mestaruus 1954–55, 1956–57, 1959–60, 1960–61, 1964–65, 1986–87, 1987–88, 1991–92, 1995–96
UEFA Champions League: neljännesvälierät 1961
65 kautta Tanskan Superliigassa
9 kautta Tanskan toiseksi ylimmällä sarjatasolla
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi)
Virallinen faniklubi (tanskaksi)
361 päivää helvetissä

| 361 päivää helvetissä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Hussein al-Maadidi
Suomennos
Suomentaja:  Ahmed Essouli
Kustantaja:  Atena
Julkaistu:  2013
Sivumäärä:  240
ISBN:  9789517968782
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
361 päivää helvetissä on irakilaistoimittaja Hussein al-Maadidin (s. 1973) kirjoittama kirja. Yhdysvaltalaisjoukot pidättivät al-Maadidin marraskuussa 2003. Kirjassa hän kuvaa tietään läpi Bagdadin pidätyskeskuksien ja Abu Ghraibin vankilan. Al-Maadidi joutui pakenemaan Irakista vuonna 2007 sen jälkeen, kun Irakin poliisi ja amerikkalaisjoukkojen painostus tekivät elämästä mahdotonta. Nykyään hän asuu Suomessa vaimonsa ja kahden lapsensa kanssa.
Orup

| Thomas Eriksson |
| --- | --- |
 Orup Storsjöyranissa vuonna 1996.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. marraskuuta 1958 (ikä 65) Huddinge, Ruotsi
Muusikko
Taiteilijanimi:  Orup
Laulukielet:  ruotsi
Aktiivisena:  1988–
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  kitara 
Levy-yhtiöt:  Roxy
Aiheesta muualla
www.orup.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Orup, oikealta nimeltään Thomas Eriksson (s. 29. marraskuuta 1958 Huddinge) on ruotsalainen  poplaulaja, lauluntekijä ja kitaristi. Orup oli erittäin suosittu Ruotsissa erityisesti 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa, jolloin hän julkaisi hitit Jag blir hellre jagad av vargar, Regn hos mig, M.B., Då står pojkarna på rad, Magaluf ja Stockholm. Orup kirjoitti Lena Philipssonille kappaleen Det gör ont, jolla Philipsson osallistui Eurovision laulukilpailuun vuonna 2004.
Diskografia > Albumit

1988: Orup
1989: Orup 2
1991: Orupean Songs
1992: Stockholm & andra ställen
1993: Orup 5 - Jag vände mig om men det var ingen där
1996: Flickor förr & nu
1998: Teddy
2000: Elva hjärtan
2004: Bästa
2006: Faktiskt
2008: Dubbel (yhdessä Lena Philipssonin kanssa)
2010: Född i november
2014: Viva la pop
Diskografia > Singlet

1987: "Jag blir hellre jagad av vargar"
1988: "Stanna hos dig" (yhdessä Karin Wistrandin kanssa)
1988: "Min mor sa till mej"
1988: "Trubbel"
1989: "M.B."
1989: "Upp över mina öron" (yhdessä Anders Glenmarkin kanssa)
1989: "Då står pojkarna på rad"
1989: "Regn hos mej"
1991: "My Earth Angel"
1991: "(If They Say) It's a Wonderful World"
1992: "Stockholm"
1992: "Nån annan kommer följa dig hem"
1992: "Magaluf"
1993: "Vid min faders grav"
1993: "Som isarna (när det blir vår)"
2000: "Unga hjärtan"
2014: "Främling" (Carola Häggkvist-cover Så mycket bättre-ohjelmassa)
118 (luku)

| --- | --- |
Luonnolliset luvut
118 ← 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 →
Kardinaaliluku: satakahdeksantoista
Järjestysluku: sadaskahdeksastoista
Tekijät: 1, 2, 59, 118
Alkutekijät:  2\cdot 59

Roomalainen numero: CXVIII
Binääriluku: 1110110
Oktaaliluku: 166
Duodesimaaliluku: 9A
Heksadesimaaliluku: 76
Vigesimaaliluku: 5I
118 (satakahdeksantoista) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 117 ja seuraa luku 119.
Matematiikassa

118 on puolialkuluku ja siten myös yhdistetty luku.
118 on vajaa luku.
118 kuuluu Erdősin–Woodsin lukuihin.
118 on palindromi yhdeksänjärjestelmässä (1419).
118 voidaan ilmaista muodossa  a^{b}-b^{a}, jossa  a,b>1:  3^{5}-5^{3}.
118 voidaan muodostaa kolmen positiivisen kuutioluvun summana:  4^{3}+3^{3}+3^{3}.
Luonnontieteissä

Alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä 118 on oganessonin järjestysluku. Tunnettuja alkuaineita on kaikkiaan 118, joista oganessonilla on korkein järjestysluku. Samalla oganesson on myös jakson 7 viimeinen alkuaine.
Tina-118 on tinan vakaa isotooppi.
Platina-196 on platinan vakaa isotooppi, jonka neutroniluku on 118.
Kulta-197 on kullan ainoa vakaa isotooppi. Sen neutroniluku on 118.
Elohopea-198 on elohopean vakaa isotooppi, jonka neutroniluku on 118.
118 Peitho on asteroidi.
Muissa yhteyksissä

BMW 118i on henkilöautomalli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 118 (luku) Wikimedia Commonsissa
Clare Hollingworth

Clare Hollingworth (10. lokakuuta 1911 Leicester, Englanti  – 10. tammikuuta 2017 Hongkong, Kiina) oli englantilainen journalisti ja kirjailija. Hän oli ensimmäinen sotakirjeenvaihtaja, joka raportoi toisen maailmansodan alkamisesta, jota on kuvattu "vuosisadan skuupiksi".
Ura

Hän auttoi maaliskuun ja heinäkuun välisenä aikana 1939 tuhansia ihmisiä pakoon Adolf Hitlerin vainoilta järjestelemällä viisumeja Isoon-Britanniaan. Hän oli Puolassa Saksan hyökkäyksen alkaessa ja raportoi siitä ensimmäisenä. Tämän jälkeen hän pakeni Puolasta Romaniaan ja jatkoi toisen maailmansodan uutisten raportointia. Toisen maailmansodan jälkeen hän oli sotakirjeenvaihtajana Vietnamissa, Algeriassa, Lähi-idässä, Intian ja Pakistanin sodassa sekä Kiinan kulttuurivallankumouksessa. Hänet nimitettiin vuonna 1982 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan  jäseneksi ansioistaan journalismissa.
Yksityiselämä

Hän kuoli 105-vuotiaana Hongkongissa, jonne oli muuttanut vuonna 1981 viettämään eläkepäiviään.
Aiheesta muualla

The Correspondent Who Scooped the World
Nils Erik Wickberg

Nils Erik Wickberg.
Nils Erik ”Nisse” Wickberg (10. syyskuuta 1909 Helsinki – 11. heinäkuuta 2002 Helsinki) oli suomenruotsalainen arkkitehti ja kirjailija. Wickberg oli Teknillisen korkeakoulun pitkäaikainen rakennustaiteen historian ja tyyliopin professori.
Wickberg varttui keskiluokkaisen helsinkiläisperheen ainoana lapsena. Hänen isänsä oli kirjanpainaja Axel Wickberg ja äitinsä Alina o.s. Nyman, joka hoiti kotia. Perhetausta ei juuri vaikuttanut Wickbergin arkkitehtoniseen ja taiteelliseen suuntautumiseen.
Wickberg teki huomattavan elämäntyön arkkitehtuurin historian tutkijana ja opettajana. Häntä on suorastaan kutsuttu useiden suomalaisten arkkitehtisukupolvien kasvattajaksi. Wickberg oli paneutunut erityisesti uusklassismin ja barokin arkkitehtuuriin sekä yleensä eurooppalaiseen kaupunkikulttuuriin. Hän oli myös yksi ensimmäisistä historiallisen rakennuskulttuurin säilyttämisen voimakkaista puolustajista Suomessa. Wickberg järjesti vuosien mittaan sekä arkkitehtiopiskelijoiden että ystäviensä kanssa ulkomaille lukuisia ekskursioita, joista tuli hyvin suosittuja.
Nils Erik Wickberg oli toisaalta yksi modernismin puolestapuhujista taistellessaan 1940-luvun uusromanttisia suuntauksia vastaan. Wickberg näki, että paluu perinteisille linjoille olisi kohtalokas romahdus paitsi rakennustaiteelle myös kaikille muille luovan taiteen muodoille. Arkkitehdin työssään Wickberg antoi kuitenkin merkittävimmän panoksen restaurointihankkeiden suunnittelussa. Hänen restaurointitöistään voidaan mainita Korppoon, Kurikan, Tampereen ja Porvoon kirkot sekä Hämeen linna.
Wickberg toimi pitkään Arkkitehti-lehden päätoimittajana, jolloin hänellä oli merkittävä rooli suomalaista nykyarkkitehtuuria koskevassa keskustelussa. Hän osallistui myös monien asiantuntijaelimien ja organisaatioiden toimintaan ja kuului muun muassa Suomen Rooma-instituutin valtuuskuntaan. Arkkitehtuurin ja rakennustaiteen historian asiantuntemuksen ohella Wickberg oli lisäksi hyvin monipuolinen kulttuuripersoona. Hän oli taidemaalari ja piirtäjä, säveltäjä ja pianisti sekä kirjailija, esseisti, runoilija ja aforisti.
Kirjailijana Wickberg oli erityisen merkittävä monien arkkitehtuuria ja rakentamiskulttuuria käsittelevien teosten kirjoittajana. Teokset olivat usein luonteeltaan poleemisia ja kriittisiä. Toisaalta Wickberg oli myös palkittu esseisti, ja hän kirjoitti lisäksi muun muassa kaksiosaisen omaelämäkerrallisen romaanin.
Wickbergillä ei ollut omaa perhettä, ja hän testamenttasi kaiken jäämistönsä Teknilliselle korkeakoululle. Monipuolinen ja laaja irtaimisto on sittemmin jaettu eri alojen kirjastoihin ja arkistoihin säilytettäväksi. Wickbergin Helsingin Kapteeninkadulla sijainnut arvokas kulttuurikoti oli pohjana Teknilliseen korkeakouluun vuonna 2003 perustetulle Wickbergin rahastolle. Rahaston varoilla edistetään arkkitehtuurin ja ensisijaisesti arkkitehtuurin historian opetusta ja tutkimusta.
Kirjoja

Nattlig monolog, kaunok. (1940)
Empirestudier: Uppsatser om arkitekturen i Finland och Baltikum under förra hälften av 1800-talet och om bevarandet av empiretidens byggnadsminnen i Helsingfors (1945)
Ajatuksia arkkitehtuurista (1946)
Improvisationer, kaunok. (1947)
Byggnadskonst i Finland (1959), suom. Suomen rakennustaidetta (1959)
Försök över arkitektur (1963)
Finnish architecture (1965)
Carl Ludwig Engel (1973)
Arkitekturen och tidsandan (1974)
Tonfall (1976), pienoisesseitä ja aforismeja
Semikolon 1–2, kaksiosainen omaelämäkerrallinen romaani (1978–1979)
Senaatintori – Helsinki (1981)
Människan och arkitekturen (1982)
Ett tänkande rö (1985), pienoisesseitä
Hämeen linna (1988)
Städer, byggnader... (1989)
Aiheesta muualla

Wickberg, Nils Erik hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Författarporträtt Nils Erik Wickberg.[vanhentunut linkki] Svenska litteratursällskapet i Finland.
Mario Kart Arcade GP 2

| Mario Kart Arcade GP 2 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Namco
Julkaisija:  Bandai Namco Entertainment
Ohjaaja:  Tetsuya Shinoda
Tuottaja:  Shin-ichi Odake
Pelisarja:  Mario Kart
Julkaistu:  2007
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  kolikkopeli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Mario Kart Arcade GP 2 on Namcon kehittämä kolikkopeli, joka on julkaistu vuonna 2007. Peli kuuluu Mario Kart -pelisarjaan ja se on jatkoa Mario Kart Arcade GP -pelille.
Aiheesta muualla

Mario Kart Arcade GP 2 MobyGamesissa (englanniksi)
Mario Kart Arcade GP 2 Killer List of Videogamesissä (englanniksi)
Mario Kart Arcade GP 2 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Matti Sorsa

Matti Erikinpoika Sorsa (21. tammikuuta 1875 – toukokuu 1918) oli viipurilainen jarrumies ja punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän toimi Heikki Kaljusen adjutanttina ja Muolaan punakaartin rykmentinkomentajana. Sorsa otti osaa Viipurin taisteluun, jossa jäi vangiksi. Hänet tuomittiin Viipurin vankileirin sotatuomioistuimessa kuolemaan ja teloitettiin ampumalla.
Clare Maguire

| Clare Maguire |
| --- | --- |
 Clare Maguire vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. syyskuuta 1987 (ikä 37)
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Aktiivisena:  2008–
Tyylilajit:  pop, soul
Soittimet:  laulu, piano, kitara, basso, viulu, autoharp
Levy-yhtiöt:  Polydor Records 
Aiheesta muualla
www.claremaguire.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Clare Rita Mary Maguire (s. 15. syyskuuta 1987) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä. Hän solmi levytyssopimuksen Polydor Records -yhtiön kanssa vuonna 2008. Maguire oli viidentenä BBC:n Sound of 2011 -listalla, joka koostuu musiikkikriitikoiden ja alan ammattilaisten arvioimista uusista lupaavista artisteista. Hänen esikoisalbuminsa Light After Dark julkaistiin helmikuussa 2011, ja se nousi seitsemänneksi Britannian albumilistalla.
Vuonna 2015 Maguire on esiintynyt muotitalo Burberryn järjestämissä näytöksissä muun muassa London Fashion Weekin yhteydessä.
Diskografia > Albumit

Light After Dark (Polydor, 2011)
Diskografia > Singlet ja EP:t

Ain’t Nobody (2010)
The Last Dance (2011)
Clare Maguire (2014)
Live For Burberry (2015)
Live For Burberry 2 (2015)
Don’t Mess Me Around (2015)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Matti Steinmann

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ville Matti Steinmann
Syntymäaika: 8. tammikuuta 1995
Syntymäpaikka: Hampuri, Saksa
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 189 cm
Paino: 79 kg
Junioriseurat
0000–2007: TSV Bargteheide
2007–2009: Preußen Reinfeld
2009–2012: Hamburger SV
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2014 | Hamburger SV II | 52 | (5) |
| 2014–2016 | Hamburger SV | 1 | (0) |
| 2015–2016 | → Chemnitzer (laina) | 16 | (1) |
| 2016–2017 | Mainz 05 II | 25 | (2) |
| 2017–2018 | Hamburger SV II | 24 | (2) |
| 2018– | Hamburger SV | 11 | (0) |
Maajoukkue
| 2010 | Saksa U15 | 1 | (0) |
| 2010–2011 | Saksa U16 | 5 | (1) |
| 2012 | Saksa U17 | 3 | (0) |
| 2015 | Saksa U20 | 5 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20. tammikuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 20. tammikuuta 2019.
Ville Matti Steinmann (s. 8. tammikuuta 1995 Hampuri, Saksa) on suomalais-saksalainen jalkapalloilija, joka on edustanut muun muassa Saksan 2. Bundesliigassa pelaavaa Hamburger SV:tä. Pelipaikaltaan Steinmann on puolustava keskikenttäpelaaja.
Hän solmi kesällä 2014 kolmen vuoden ammattilaissopimuksen Hamburger SV:n kanssa. Steinmann pelaa myös seuran kakkosjoukkueessa. Hänen Bundesliigadebyyttinsä tapahtui syyskuussa 2014, kun uusi valmentaja Josef Zinnbauer vaihtoi Steinmannin kentälle neljäksi viimeiseksi minuutiksi 0-0 päättyneessä ottelussa suurseura Bayern Müncheniä vastaan. Heinäkuussa 2015 hän siirtyi kauden 2015-2016 mittaiselle lainasopimukselle 3. Ligan Chemnitzer FC:hen.
Molempijalkainen Steinmann on kuulunut Saksan juniorimaajoukkueisiin, mutta voi edustaa A-maajoukkuetasolla myös Suomea, sillä hänen äitinsä on suomalainen.
Afghan United Kabul FC

| Afghan United Kabul FC |
| --- | --- |

Koko nimi:  Afghan United Kabul Football Club
Kenttä:  Keskusstadion, Kabul
– kapasiteetti:  7 000
Sarja:  Afganistanin jalkapalloliiga
Infobox OKNimi-testi OK: 
Afghan United Kabul FC on afganistanilainen jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on Kabul. Se pelaa Afganistanin korkeimmalla sarjatasolla. Seuran kotikenttä on Keskusstadion, jolle mahtuu 7 000 katsojaa.
Matti Sainio

Matti Antero Sainio (7. marraskuuta 1914 Turku – 21. elokuuta 1987) oli suomalainen kasvatustieteilijä ja professori. Hän oli Åbo Akademin kasvatustieteen professori 1971–1976 ja Uppsalan yliopiston dosentti vuodesta 1965.
Sainio väitteli filosofian tohtoriksi 1940 ja suoritti teologisen erotutkinnon 1944.
Matias Kupiainen

| Matias Kupiainen |
| --- | --- |
 Matias Kupiainen Wacken Open Airissa 2016
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. toukokuuta 1983 (ikä 41)
Muusikko
Tyylilajit:  power metal
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Stratovarius
Aiheesta muualla
www.myspace.com/matiaskupiainen
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Matias Kupiainen (s. 11. toukokuuta 1983 Helsinki) on suomalainen kitaristi ja tuottaja.
Kupiainen valittiin power metal -yhtye Stratovariuksen uudeksi kitaristiksi Timo Tolkin erottua vuonna 2008. Hänen ensimmäinen albuminsa Stratovariuksessa oli 2009 ilmestynyt Polaris, jolle hän myös sävelsi kolme kappaletta.
Stratovariuksen ohella Kupiaisella on vuonna 2006 perustettu pääasiassa grindcorea esittävä projektiyhtye Fist in Fetus, joka julkaisi omakustanne-EP:n vuonna 2007. Hän vieraili vuoden 2007 Guitar Heroes -albumilla singlenäkin julkaistussa kappaleessa ”12 Donkeys” ja esiintyi Tavastialla järjestetyssä levynjulkaisukonsertissa. Vuoden 2007 Tuskassa hän esiintyi YLE Extran yhden miehen house-yhtyeenä.
Kupiainen on myös soittanut sessiomuusikkona muun muassa Olavi Uusivirran ja Milanan albumeilla sekä työskentelee tuottajana, äänittäjänä ja miksaajana. Hän on opiskellut Sibelius-Akatemiassa ja Pop & Jazz Konservatoriossa. Hän soittaa Ruokankaan Hellcat Custom- ja PRS:n Artist Series I -kitaroilla ja käyttää pääasiassa ENGLin, Hughes & Kettnerin, Mesa/Boogien ja TC Electronicin laitteita.
Kupiaisen veli Topias Kupiainen soittaa rumpuja Arion-yhtyeessä.
Aiheesta muualla

Matias Kupiainen Myspacessa (englanniksi)
Aflokvaloni

| --- | --- |

Aflokvaloni
Systemaattinen (IUPAC) nimi
6-amino-2-(fluorimetyyli)-3-(2-metyylifenyyli)kinatsolin-4-oni
Tunnisteet
CAS-numero: 56287-74-2
ATC-koodi:  ?
PubChem CID: 2040
Kemialliset tiedot
Kaava: C16H14N3FO 
Moolimassa: 283,3 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Aflokvaloni (myyntinimi Arofuto) on metakvalonin muunnos joka kehitettiin 1970-luvulla. Sen kehitti Tanabe Seiyaku yhdessä tutkimusryhmänsä kanssa.
Aflokvaloni on sedatiivinen ja sillä on lihaksia rentouttava vaikutus. Sillä on jonkin verran lääketieteellistä käyttöä. Joskin se aiheuttaa ihon valoherkkyyttä ja tätä kautta ihotulehduksia.
Käännös suomeksi
Matti Sakari Willgren

Matti Sakari Willgren (19. helmikuuta 1861 Hämeenkyrö – 11. toukokuuta 1934 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut tiili- ja naulatehtailija.
Willgren lähti jo nuorena kotoaan Tampereelle ja sai työtä Tampereen pellavatehtaassa. 1880-luvulla hän perusti ensin oman vähittäiskaupan, sitten Puolimatkan tiilitehtaan ja 1903 Tampereen Naulatehtaan. Naulatehdas laajeni vuosikymmenien kuluessa yhdeksi maan huomattavimmista alallaan ja siitä muodostettiin osakeyhtiö Tampereen Naulatehdas Oy. Naulatehdas valmisti erilaisten naulojen ohella hehkutettua ja galvanoitua aitauslankaa sekä rakennustilkettä. Kovan kilpailun vuoksi Willgren liittyi suomalaisten naulatehtaiden myyntijärjestöön mutta erosi siitä 1912 kun tämä Naulakonttori ei voinut sijoittaa markkinoille tehtaan koko tuotantoa. Willgren hankki tehtaan laajentamiseen tarkoitetun tontin jo ennen ensimmäistä maailmansotaa mutta tehtaan laajennus siirtyi vuoteen 1925, jolloin valmistui uusi tehdaslaitos ja galvanoimislaitos. Willgren luopui yhtiön johdosta vuoden 1930 tienoilla. Willgren perusti myös Tampereen Hienonahkatehdas Oy:n.
Markan miehet

Markan miehet olivat Talvisodan aikana Suomessa vaikuttaneita liikemiehiä. Nämä tunnetut liikemiehet pyrkivät käytännössä ilman palkkaa tekemään kaikkensa, että suomalaiset olisivat saaneet sellaisen materiaalisen valmiuden, mikä vaadittiin Neuvostoliiton kanssa käytävää sotaa varten. Pääasiallisesti haalittiin ympäri maailmaa aseita, ammuksia ja muita sotavarusteita. Työ alkoi jo vuonna -38, jolloin hankinnat aloitettiin.
Markan miesten "johtaja" oli silloinen kauppaministeri V.A. Kotilainen.
22 July

| 22 July |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Paul Greengrass
Käsikirjoittaja:  Paul Greengrass
Tuottaja:   Scott Rudin  Paul Greengrass  Eli Bush  Gregory Goodman 
Säveltäjä:  Sune Martin
Kuvaaja:  Pal Ulvik Rokseth
Leikkaaja:  Liv Ask
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Norja Islanti
Tuotantoyhtiö:  Netflix
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  2018
Kesto:  143 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
22 July on Paul Greengrassin ohjaama elokuva Utøyan verilöylystä ja etenkin sen jälkiselvittelyistä. 22 July sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla. Elokuva on suoratoistopalvelu Netflixin rahoittama ja se tuli  Netflixiin maailmanlaajuisesti 10. lokakuuta 2018.
Aiheesta muualla

IMDb: 22 July (2018)
Niinisalon rautatieasema

Niinisalon rautatieasema (lyh. Nns) on Kankaanpään Niinisalossa sijaitseva rautatieliikennepaikka. Liikenne Porin suunnasta aloitettiin joulukuussa 1933. Radanrakennuksen edettyä liikenne Parkanon suuntaan voitiin aloittaa 1935. Thure Hellströmin piirtämä asemarakennus valmistui 1934. Samana vuonna asema-alueelle rakennettiin myös vesitorni.
Koko rataosan rakennustöiden kannalta Niinisalo, jonne radan rakentajat pääsivät kesällä 1933, oli tärkeä etappipaikka, koska nyt päästiin käsiksi Hämeenkankaan hiekka- ja soravaroihin. Heinäkuusta 1933 lähtien Niinisalon sorakuopasta kuormattiin ja kuljetettiin noin 150 000 kuutiometriä raidesoraa ja pengertäytettä ratatyömaalle.
Aseman läheisyyteen valmistuivat Niinisalon varuskunnan ensimmäiset rakennukset vuonna 1934, ja sen toiminta käynnistyi kaksi vuotta myöhemmin. Varuskunta toimi kertausharjoituskeskuksena toisen maailmansodan syttymiseen saakka. Juuri talvisodan alla siirrettiin Reserviupseerikoulu Haminasta Niinisaloon. Valvontakomission määrättyä RUK:n toiminnan keskeytettäväksi vuonna 1945 varuskunnassa toimi Internaatiksi kutsuttu valtion sisäoppilaitos armeijasta kotiutettuja oppikoulujen oppilaita varten, ja pari vuotta myöhemmin Niinisalon kasarmialuetta alettiin muuttaa tykistövaruskunnaksi. Varuskunnan ansiosta Niinisalosta kehittyi varsin huomattava taajama, jossa oli 1960-luvulla liki 1 300 asukasta. Ratapihan länsipäästä rakennettiin sivuraide varuskunta-alueelle 1950-luvun alkupuolella.
Niinisalon rautatieasema muutettiin miehittämättömäksi liikennepaikaksi 1976 ja henkilöliikenne lakkautettiin koko Haapamäki–Pori-radalta keväällä 1981. Tämän jälkeen rataosalla on liikennöinyt lähinnä Puolustusvoimien sotilasjunia. Niinisalon rautatieasemasta tuli rataosan läntinen päätepiste kun yhteys Kankaanpään suuntaan suljettiin 1999. Kankaanpään rautatieasemalle johtava rata jäi yhä osaksi Niinisalon ratapihaa kunnes sen kunnossapito lopetettiin 2001. Niinisalon varuskunta-alueelle johtanut kuormausraide on purettu, haarautumiskohtaan on rakennettu uusi päätylaituri. Asemarakennus on yhä jäljellä. Niinisalon ja Parkanon välinen rata on ollut sulkemisuhan alla, mutta toistaiseksi Puolustusvoimain sotilasjunat kulkevat yhä muutaman kerran vuodessa Niinisalosta Parolaan sekä Lappiin. Lisäksi Niinisaloon tehdään satunnaisia museojunamatkoja mm. Haapamäeltä.
Asemarakennus vuonna 2014
Raiteet kohti varuskuntaa. Vain keskimmäinen enää käytössä.
Prikaatin lastauslaituri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Niinisalon rautatieasema Wikimedia Commonsissa