stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Malmin lentokenttä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Malmin lentokenttä Wikimedia Commonsissa
Malmin palvelut Opas 2006. (Arkistoitu – Internet Archive)
Malmin lentoaseman ystävät ry
malmiairport.fi
| n k Helsingin kaupunginosat  ja niiden osa-alueet suurpiireittäin |
| --- | --- | --- |
| Eteläinensuurpiiri |  1. Kruununhaka  2. Kluuvi  3. Kaartinkaupunki  4. Kamppi  5. Punavuori  6. Eira  7. Ullanlinna  8. Katajanokka  9. Kaivopuisto  13. Etu-Töölö  14. Taka-Töölö  20. Länsisatama Hernesaari  Jätkäsaari  Lapinlahti  Ruoholahti  31. Lauttasaari Koivusaari  Kotkavuori  Myllykallio  Vattuniemi  52. Suomenlinna  |  |
| Läntinensuurpiiri |  15. Meilahti  16. Ruskeasuo Pikku Huopalahti  Vanha Ruskeasuo  18. Laakso  29. Haaga Etelä-Haaga  Kivihaka  Lassila  Pohjois-Haaga  30. Munkkiniemi Kuusisaari  Lehtisaari  Munkkivuori  Niemenmäki  Talinranta  Vanha Munkkiniemi  32. Konala  33. Kaarela Hakuninmaa  Honkasuo  Kannelmäki  Kuninkaantammi  Malminkartano  Maununneva  46. Pitäjänmäki Marttila  Pajamäki  Pitäjänmäen yritysalue  Reimarla  Tali  |  |
| Keskinensuurpiiri |  10. Sörnäinen Hanasaari  Kalasatama  Sompasaari  Vilhonvuori  11. Kallio Linjat  Siltasaari  Torkkelinmäki  12. Alppiharju Alppila  Harju  17. Pasila Itä-Pasila  Keski-Pasila  Länsi-Pasila  Pohjois-Pasila  21. Hermanni Hermanninmäki  Hermanninranta  Kyläsaari  22. Vallila  23. Toukola Arabianranta  Toukola  24. Kumpula  25. Käpylä  26. Koskela  27. Vanhakaupunki  |  |
| Pohjoinensuurpiiri |  28. Oulunkylä Maunula  Maunulanpuisto  Metsälä  Patola  Pirkkola  Veräjälaakso  Veräjämäki  34. Pakila Itä-Pakila  Länsi-Pakila  35. Tuomarinkylä Haltiala  Paloheinä  Torpparinmäki  Tuomarinkartano  |  |
| Koillinensuurpiiri |  36. Viikki Latokartano  Viikinmäki  Viikinranta  Viikin tiedepuisto  37. Pukinmäki  38. Malmi Ala-Malmi  Malmin lentokenttä  Pihlajamäki  Pihlajisto  Tattariharju  Ylä-Malmi  39. Tapaninkylä Tapanila  Tapaninvainio  40. Suutarila Siltamäki  Tapulikaupunki  Töyrynummi  41. Suurmetsä Alppikylä  Heikinlaakso  Jakomäki  Puistola  Tattarisuo  |  |
| Kaakkoinensuurpiiri |  19. Mustikkamaa-Korkeasaari  42. Kulosaari  43. Herttoniemi Herttoniemenranta  Herttoniemen yritysalue  Länsi-Herttoniemi  Roihuvuori  44. Tammisalo  48. Vartiosaari  49. Laajasalo Hevossalmi  Jollas  Kruunuvuorenranta  Tullisaari  Yliskylä  50. Villinki  51. Santahamina  53. Ulkosaaret Itäsaaret  Länsisaaret  Aluemeri  |  |
| Itäinensuurpiiri |  45. Vartiokylä Itäkeskus  Marjaniemi  Myllypuro  Puotila  Puotinharju  Roihupelto  Vartioharju  47. Mellunkylä Kontula  Kivikko  Kurkimäki  Mellunmäki  Vesala  54. Vuosaari Aurinkolahti  Kallahti  Keski-Vuosaari  Meri-Rastila  Mustavuori  Niinisaari  Nordsjön kartano  Rastila  Uutela  |  |
| Östersundominsuurpiiri |  55. Östersundom  56. Salmenkallio  57. Talosaari  58. Karhusaari  59. Ultuna Landbo  Puroniitty  |  |
Helsingin alueellinen jako
Gustaf Gädda

| Gustaf Gädda> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. helmikuuta 1871 Mustasaari
Kuollut: 14. helmikuuta 1942 (70 vuotta) Vaasa
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  maanviljelijä
Arvonimi: kunnallisneuvos (1931)
Poliitikko
Puolue:  Suomen ruotsalainen kansanpuolue
Asema:  Kansanedustaja
Vaalipiiri:  Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri
Puoliso:  Maria Back (1891) Sylvia Linnea Lindström  (1936–)
Gustaf Gädda (28. huhtikuuta 1871 Mustasaari – 14. helmikuuta 1942 Vaasa) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.
Gädda toimi kansanedustajana maaliskuusta 1910 maaliskuuhun 1919. Hänet valittiin eduskuntaan viisissä vaaleissa, 1910, 1911, 1913, 1916 ja 1917, Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän oli eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan, pankkivaliokunnan, sivistysvaliokunnan, sotilasasiainvaliokunnan ja suuren valiokunnan jäsen. Ennen kansanedustajuuttaan Gädda oli talonpoikaissäädyssä valtiopäivämies Korsholman tuomiokunnasta 1904–1905 ja 1905–1906.
Gädda oli presidentin valitsijamies vaaleissa 1931, 1937 ja 1940. Hän vaikutti poliittisella urallaan myös Mustasaaren kunnallispolitiikassa. Hän toimi kunnan kunnallislautakunnan ja kunnanvaltuuston jäsenenä sekä molempien puheenjohtajana. Hän oli myös Suomenruotsalaisten kansankäräjien jäsen. Vuonna 1931 hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi.
Gädda syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä, jona hän toimi Mustasaaressa. Hän työskenteli myös Mustasaaren säästöpankin kamreerina vuosina 1906–1913 ja konttorinjohtajana Lantmannabankenin Vaasan konttorissa vuosina 1914–1920. Hän toimi myös maallikkotuomarina, lautamiehenä.
Gädda oli naimisissa kahdesti. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Maria Back, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1891. Toisen kerran hän avioitui vuonna 1936 Sylvia Linnea Lindströmin kanssa. Gädda kuoli helmikuussa 1942, 70 vuoden iässä.
Jenny af Forselles

| Jenny af Forselles |
| --- | --- |
 Jenny af Forselles.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jenny Mathilda af Forselles
Syntynyt: 27. toukokuuta 1869 Elimäki
Kuollut: 16. syyskuuta 1938 (69 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  opettaja
Poliitikko
Puolue:  Suomen ruotsalainen kansanpuolue
Asema:  Kansanedustaja
Vaalipiiri:  Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri (1909–1910) Turun läänin eteläinen vaalipiiri (1911–1917)
Vanhemmat:  Fredrik af Forselles Adolfina Emilia Kellander
Jenny Mathilda af Forselles (27. toukokuuta 1869 Elimäki – 16. syyskuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, opettaja ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja.
Af Forsellesin vanhemmat olivat kartanonomistaja, eversti Fredrik af Forselles ja Adolfina Emilia Kellander. Hän pääsi ylioppilaaksi ruotsalaisesta normaalilyseosta 1896 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1898, maisteriksi 1900 ja lisensiaatiksi 1904.
Af Forselles toimi Suomen matkailijayhdistyksen toimiston johtajana Helsingissä 1896–1905 ja sen jälkeen hän oli yksityisen ruotsalaisen tyttökoulun opettajana Helsingissä 1905–1937. Hän oli sosiaalihallituksen ylimääräinen virkamies 1918–1921 ja kouluhallituksen ruotsalaisen osaston neuvotteleva kouluneuvos 1920. Af Forselles toimi Nutid-lehden päätoimittajana 1909–1916.
Af Forselles oli kansanedustajana 1909–1910 (Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri) ja 1911–1917 (Turun läänin eteläinen vaalipiiri). Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä ja kuului Mannerheimin lastensuojeluliiton keskushallitukseen, Suomen sotilaskotiliiton hallitukseen ja Naistyön keskuskomiteaan. Af Forselles kutsuttiin Lotta Svärd -järjestön kunniajäseneksi, koska järjestön keskusjohtokunnan mukaan hänen ansionsa sortovuosien ja vuoden 1918 aikana olivat poikkeuksellisen mittavat. Ennen kaikkea hän toimi vuoden 1918 sisällissodan valkoisten invalidien huollossa.
Jenny af Forselles kuoli syyskuussa 1938 Helsingin Diakonissalaitoksella lyhyen sairauden jälkeen.
Teoksia

A. N. Clewberg-Edelcrantz och hans omgifning. (Väitöskirja.) Helsingfors 1903.
Elias Lönnrots Svenska skrifter utgifna af Jenny af Forselles 1. Uppsatser och öfversättningar. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 87. Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1908, http://www.sls.fi/sv/utgivning/elias-lonnrots-svenska-skrifter-i
Elias Lönnrots Svenska skrifter utgifna af Jenny af Forselles 2. Bref, anteckningar och reseskildringar. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 99. Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1911, http://www.sls.fi/sv/utgivning/elias-lonnrots-svenska-skrifter-ii
Aleksi Hakala

Aleksanteri (Aleksi) Hakala (5. marraskuuta 1886 Lappajärvi – 19. huhtikuuta 1959 Kortesjärvi) oli suomalainen poliitikko. Hakala toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1927–1933 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Hakala toimi myös Kortesjärven kunnanvaltuuston jäsenenä ja kunnanhallituksen puheenjohtajana. Siviiliammatiltaan Hakala oli maanviljelijä ja hän toimi viljelijänä Kortesjärvellä sekä 12 vuotta Kortesjärven paloapuyhdistyksen toimitusjohtajana. Hakala toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1925 ja 1950. Hakalan vanhemmat olivat maanviljelijä Erkki Sironen ja Maria Kangas. Hakalan puoliso vuosina 1911–1932 oli Lempi Elisabet Suuriniemi sekä vuodesta 1934 Maria Aleksandra Hietala. Hakalalle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1951.
Alexander Gadolin

Alexander Wilhelm (A. W.) Gadolin (8. heinäkuuta 1868 Porvoon mlk – 2. kesäkuuta 1939 Turku) oli suomalainen juristi, professori ja valtiopäivämies.
Gadolin oli yleisen lakitieteen ja lainopin ensyklopedian apulainen Helsingin yliopistossa 1910–1921 ja Åbo akademin professori 1921–1936, vuodesta 1922 yksityisoikeuden ja yleisen oikeusopin professori. Hän oli myös Åbo akademin kauppakorkeakoulun kauppaoikeuden vt. professori 1927–1937. Gadolin oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1894, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906 ja sitten kansanedustaja valtiopäivillä 1914–1917 ja 1917. Hän oli 1923 Suomen hallituksen yhtenä edustajana Haagin pysyvässä välitystuomioistuimessa.
Gadolinin vanhemmat olivat kenraali, mineralogi Axel Gadolin ja Fanny Elisabeth von Born ja puoliso vuodesta 1894 Signe Adèle von Alfthan, kenraali ja senaattori Georg von Alfthanin tytär.
Aiheesta muualla

.aspx Alexander Gadolin Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat
| n k Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1914–1917 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (25):  Bredenberg  Bäck (1914)  af Forselles  Furuhjelm  Gadolin  Gädda  Hedberg  Hjelt  Inborr  Isaksson  Lindberg  Miemois (1914–1917)  A. Neovius  D. Neovius  Roos  Rosenqvist  Schybergson  Stenbäck  Storbjörk  Storgårds  Strömberg  Sundblom  Takolander  von Troil  Tåg  Törngren 
| n k Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1917 (ensimmäiset valtiopäivät) |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (21):  Bäck  Ehrnrooth (04/1917)  Estlander  af Forselles  Furuhjelm  Frey  Gadolin  Gädda  Hjelt  Hornborg  Inborr  Isaksson  Lille  Roos  Rosenqvist  Schybergson  Storbjörk  Söderholm  Sundblom  Takolander (04/1917)  Tåg  Wiik  Åkerblom 
| n k Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin kansanedustajat 1914–1917 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (10):  Gadolin  Inborr  Jaskari  Lahdensuo  Lindberg  Malmivaara  Miemois  Saari  Storbjörk  Tokoi 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Ramsteinin lentotukikohdan kokous vuonna 2022

Vuoden 2022 Ramsteinin kokous
Ramsteinin lentotukikohdan kokous oli Yhdysvaltojen järjestämä kansainvälinen konferenssi, joka pidettiin 26. huhtikuuta 2022 Ramsteinin lentotukikohdassa Saksassa. Kokouksen tarkoituksena oli keskustella Venäjän hyökkäyksestä Ukrainaan, erityisesti Ukrainan puolustuskyvystä, sekä luvata ja koordinoida Ukrainalle jatkotukea - myös sodan jälkeen. Kokoukseen osallistui edustajia ja korkea-arvoisia puolustusvirkamiehiä yli 40 valtiosta, joista suurin osa oli Naton ja EU:n jäseniä, mutta mukana oli myös maita Afrikasta ja Aasiasta.
Kokous oli osa Ukrainan puolustuksen neuvotteluryhmää, joka tunnetaan myös nimellä Ukrainan puolustusyhteistyöryhmä, joka on pitänyt 23 kokousta, viimeisin 13. kesäkuuta 2024.
Vuonna 2024 Washingtonissa pidetyssä Naton huippukokouksessa Jens Stoltenberg ilmoitti, että Nato perustaa uuden komentokeskuksen (NATO Security Assistance and Training for Ukraine), jonka tehtävänä on suunnitella, koordinoida ja järjestää Ukrainan tarvitseman turvallisuusavun toimittaminen, jotta se voi voittaa taistelunsa nyt ja tulevaisuudessa.
Osallistujat ja läsnäolijat

Kokouksessa oli läsnä yli 40 valtiota, sekä Naton jäseniä että Naton ulkopuolisia maita. Kaikki Natoon ja/tai Euroopan unioniin kuuluvat maat osallistuivat. Joidenkin maiden, muun muassa Israelin ja Qatarin, edustajat osallistuivat kokoukseen, mutta heitä ei mainittu virallisella osallistujalistalla. Washington Postin mukaan Naton ulkopuolisten maiden, kuten Japanin, Kenian ja Tunisian, mukaan ottaminen oli "osa pyrkimystä laajentaa Ukrainalle annettavaa olennaista ja symbolista tukea Euroopan ja liittokunnan ulkopuolelle". Muita Naton ja EU:n ulkopuolisia osallistujia olivat Australia, Jordania, Liberia, Marokko, Uusi-Seelanti ja Etelä-Korea.
Konferenssi järjestettiin alle viikon varoitusajalla. Vaikka sitä ei järjestetty Naton johdolla, Naton pääsihteerin Jens Stoltenbergin oli tarkoitus osallistua siihen. Hän ei kuitenkaan voinut osallistua tilaisuuteen flunssan vuoksi. Useimmista maista osallistujat olivat fyysisesti läsnä, mutta Etelä-Korea ja Japani osallistuivat virtuaalisesti.
Läsnä olevat arvohenkilöt

Ukraina - Puolustusministeri Oleksi Reznikov; kenraaliluutnantti Jevhen Moisjuk
Läsnä olevat arvohenkilöt > Naton jäsenvaltiot

Nato - Operaatioista vastaava apulaispääsihteeri Thomas Goffus
Albania - Puolustusministeri Niko Peleshi
Belgia - Puolustusministeri Ludivine Dedonder
Bulgaria - Puolustusministeri Stefan Janev
Kanada - Kansallinen puolustusministeri Anita Anand
Kroatia - Puolutusministeri Mario Banožić
Tšekki - Puolustusministeri Jana Černochová
Tanska - Puolustusministeri Morten Bødskov
Viro - Puolustusministeri Kalle Laanet
Suomi - Puolustusministeri Antti Kaikkonen
Ranska - Armeijaministeri Sébastien Lecornu
Saksa - Liittovaltion puolustusministeri Christine Lambrecht
Kreikka - Puolustusministeri Nikólaos Panagiotópoulos
Unkari - Puolustusministeri Tibor Benkő
Islanti - Ulkoministeri Þórdís Kolbrún R. Gylfadóttir
Italia - Puolustusministeri Lorenzo Guerin; amiraali Giuseppe Cavo Dragone
Latvia - Puolustusministeri Artis Pabriks
Liettua - Puolustusministeri Arvydas Anušauskas
Luxemburg - Puolustusministeri François Bausch
Montenegro - Puolustusministeri Raško Konjević
Alankomaat - Puolustusministeri Kajsa Ollongren
Makedonia - Puolustusministeri Kajsa Ollongren
Norja - Puolustusministeri Bjørn Arild Gram
Puola - Puolustusministeri Mariusz Błaszczak
Portugali - Puolustusministeri Helena Carreiras
Romania - Puolustusministeri Vasile Dîncu
Slovakia - Puolustusministeri Jaroslav Naď
Slovenia - Puolustusministeri Matej Tonin
Espanja - Puolustusministeri Margarita Robles
Turkki - Puolustusministeri Hulusi Akar
Yhdistynyt kuningaskunta - Puolustusministeri Ben Wallace; Timothy Faser
Yhdysvallat - Puolustusministeri Lloyd Austin; pääesikunnan komentaja Mark Milley; kenraali Tod Wolters; tohtori Celeste Wallander.
Läsnä olevat arvohenkilöt > Aasian ja Tyynenmeren yhteistyökumppanit

Australia - Puolustusministeri Richard Marles
Japani - Puolustusministeri Nobuo Kishi
Uusi-Seelanti - Puolustusministeri Peeni Henare
Etelä-Korea - Puolustusministeri Suh Wook}}
Läsnä olevat arvohenkilöt > Lähi-idän yhteistyökumppanit

Israel - Prikaatikenraali (res.) Dror Sharlom
Jordania - Puolustusministeri Bisher Al-Khasawneh
Qatar - Puolustusministeri Khalid bin Mohammad Al Attiyah
Läsnä olevat arvohenkilöt > Afrikkalaiset yhteistyökumppanit

Kenia - Kenraaliluutnantti Jonah Mwangi
Liberia - Puolustusministeri Daniel Dee Ziankahn
Marokko - Kansallisen puolustuksen hallintoministeriön valtuutettu Abdellatif Loudiyi
Tunisia - Puolustusministeri Farhat Horchani
Kokous

Kokouksessa Ukrainan kerrotaan esittäneen puolustustarpeitaan. Useat maat, kuten Saksa ja Kanada, ilmoittivat Ramsteinissa uusista raskaiden aseiden toimituksista Ukrainaan.
Kokouksen järjestäjä, Yhdysvaltain puolustusministeri Lloyd Austin, joka oli vieraillut Kiovassa muutamaa päivää aiemmin, kertoi kokouksessa, että hänen "vierailunsa vain vahvisti kiireellisyyden tunnetta, kiireellisyyden tunnetta, jonka tiedän meidän kaikkien tuntevan", ja totesi, että hän haluaisi, että "koko tämänpäiväinen ryhmä lähtee pois niin, että sillä on yhteinen ja avoin käsitys Ukrainan lähitulevaisuuden turvallisuustarpeista, koska aiomme jatkaa taivaan ja maan liikuttamista, jotta voimme toteuttaa ne". Suljettujen ovien takana kenraali Mark Milleyn kerrotaan todenneen, että "seuraavat kaksi, kolme, neljä viikkoa ratkaisevat tämän sodan lopputuloksen", ja todenneen, että "aika ei ole Ukrainan puolella". Austin totesi myös, että konferenssissa pyrittiin "auttamaan Ukrainaa voittamaan taistelu Venäjän epäoikeudenmukaista hyökkäystä vastaan ja rakentamaan Ukrainan puolustuskykyä huomisen haasteita varten" ja että "haluamme vaikeuttaa Venäjän uhkailua naapureitaan kohtaan ja vähentää sen mahdollisuuksia tehdä niin". Austin kommentoi myös iskujen sarjaa, joka alkoi kokousta edeltävänä päivänä 25. huhtikuuta Venäjän tukemassa Transnistrian separatistisessa tasavallassa, joka on kansainvälisesti tunnustettu osaksi Moldovaa. Hän totesi tarkemmin sanottuna, että hän "ei ole aivan varma, mistä tässä on kyse, mutta se on asia, johon me keskitymme".
Saksan puolustusministeri Christine Lambrecht ilmoitti kotimaisen ja kansainvälisen painostuksen vuoksi Ramsteinissa, että Ukrainalle tarjotaan teollisuusvarastoista Gepard-ilmatorjuntapanssarivaunuja, ja totesi, että "Saksa yhdessä liittolaistensa kanssa seisoo lujasti Ukrainan ystävien puolella, jotka tarvitsevat niitä kipeästi". Tämä merkitsi suurta muutosta Saksan politiikassa, sillä se oli aiemmin epäröinyt lähettää raskaita aseita Ukrainaan. Lambrecht totesi myös, että ukrainalaisia sotilaita koulutettaisiin käyttämään järjestelmiä Saksan maaperällä.
Jälkiseuraukset ja reaktiot

Puolustusministeri Austinin mukaan konferenssista on tarkoitus muuttaa Ukrainan itsepuolustusta käsitteleväksi kuukausittaiseksi "kontaktiryhmäksi". Yksi sen painopisteistä on yhteistyön järjestäminen teollisuusalalla, jotta voidaan vastata "ampumatarvikkeiden ja asejärjestelmien valtavaan kysyntään". Sen on määrä olla avoin kaikille maille, jotka haluavat osallistua Ukrainan puolustusvalmiuksien kehittämiseen, ja Yhdysvallat odottaa, että useammat maat liittyvät tuleviin kokouksiin virtuaalisesti.
Kokouksen jälkeen Ukrainan puolustusministeri Oleksi Reznikov totesi Twitterissä, että "Tarvitsemme aseita. Nykyaikaisia aseita. Suurta määrää nykyaikaisia raskaita aseita". Hän kutsui konferenssia myös "merkittäväksi kokoukseksi" ja totesi, että " mullistavia filosofisia muutoksia on tapahtunut".
Kielin yliopiston turvallisuuspoliittisen instituutin ulkopuolinen tutkija Marcel Dirsus kutsui Saksan Ramsteinissa antamia lausuntoja "voimakkaaksi signaaliksi" Saksan viimeaikaisten ristiriitaisten lausuntojen ja vastahakoisuuden jälkeen.
Ukrainan entinen Yhdysvaltain-suurlähettiläs Volodymyr Jeltšenko on todennut, että tapaaminen saattoi merkitä "Putinin vastaisen koalition" virallista perustamista. Ukrainalainen politiikan tutkija ja Ukrainan katolisen yliopiston vararehtori Dmytro Šerenhovskyi totesi, että kokous merkitsi merkittäviä muutoksia kansainvälisessä turvallisuusarkkitehtuurissa.
Euromaidan Pressin mukaan "Ramsteinin kokous osoittaa tietyssä mielessä kansallisten johtajien vähittäistä lisääntyvää valmiutta ottaa vastuuta maailmanlaajuisesta johtajuudesta" ja toteaa myös, että " Yhdysvaltain ilmavoimien Ramsteinin tukikohdassa pidettyä kokousta on jo kutsuttu historialliseksi Ukrainalle".
Myöhemmät kokoukset

|  | Päiväys | Paikka | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 26. huhtikuuta 2022 | Ramsteinin lentotukikohta |  |
| 2 | 23. toukokuuta 2022 | Virtuaalinen |  |
| 3 | 15. kesäkuuta 2022 | Naton päämaja |  |
| 4 | 20. heinäkuuta 2022 | Virtuaalinen |  |
| 5 | 8. syyskuuta 2022 | Ramsteinin lentotukikohta |  |
| 6 | 12. lokakuuta 2022 | Naton päämaja |  |
| 7 | 16. marraskuuta 2022 | Virtuaalinen |  |
| 8 | 20. tammikuuta 2023 | Ramsteinin lentotukikohta |  |
| 9 | 14. helmikuuta 2023 | Naton päämaja |  |
| 10 | 15. maaliskuuta 2023 | Virtuaalinen |  |
| 11 | 21. huhtikuuta 2023 | Ramsteinin lentotukikohta |  |
| 12 | 25. toukokuuta 2023 | Virtuaalinen |  |
| 13 | 15. kesäkuuta 2023 | Naton päämaja |  |
| 14 | 18. heinäkuuta 2023 | Virtuaalinen |  |
| 15 | 19. syyskuuta 2023 | Ramsteinin lentotukikohta |  |
| 16 | 11. lokakuuta 2023 | Naton päämaja |  |
| 17 | 22. marraskuuta 2023 | Virtuaalinen |  |
| 18 | 23. tammikuuta 2024 | Virtuaalinen |  |
| 19 | 14. helmikuuta 2024 | Naton päämaja |  |
| 20 | 19. maaliskuuta 2024 | Ramsteinin lentotukikohta |  |
| 21 | 26. huhtikuuta 2024 | Virtuaalinen |  |
| 22 | 20. toukokuuta 2024 | Virtuaalinen |  |
| 23 | 13. kesäkuuta 2024 | Naton päämaja |  |
Seveson onnettomuus

Alueelle on rakennettu luonnonpuisto Bosco delle Querce, Seveso-katastrofin jälkeen. Se on pahimmin saastuneella A-vyöhykkeellä jonne on haudattu kaksi säiliötä, jotka on täytetty saastuneella materiaalilla.
TCDD on PCB:tä vaarallisempi dioksiini.
Seveson onnettomuus oli Italian Sevesossa 10. heinäkuuta 1976 kello 12.37 tapahtunut räjähdysonnettomuus. Onnettomuudessa kemiantehdas ICMESA:n B-rakennuksessa olevasta kemiallisesta reaktorista vapautui venttiilin avauduttua huonojen turvajärjestelyjen takia ilmaan kuusi tonnia kemikaaleja, josta yksi kilogramma oli dioksiini TCDD:tä. TCDD on yksi voimakkaimmista synteettisistä myrkyistä ja karsinogeeni.
Ihmisiä ei kuollut välittömään dioksiinimyrkytykseen, mutta dioksiini tappoi tuhansia eläimiä. Ihmisille aiheutui klooriakneksi kutsuttuja iho-oireita, ja lapsia joutui sairaalaan. Vuonna 1978 alueella piti teurastaa 80 000 eläintä, jottei TCDD siirtyisi ravintoketjuihin. Vuonna 2009 tehdyn tutkimuksen mukaan eräät syövät ovat alueella lisääntyneet.
Kemiantehtaan lähialue evakuoitiin ja aidattiin. Viisi ICMESA:n työntekijää asetettiin syytteeseen. Saksalainen kemisti Jörg Sambeth oli tehnyt tehtaalle korjaussuunnitelman ennen katastrofia, mutta sitä ei toteutettu suunnitellussa muodossa. Tehtaan alkuperäiset rakennussuunnitelmat olivat myös erilaiset kuin tehtaan lopullinen toteutus; alkuperäiset suunnitelmat oli hylätty niiden kalleuden vuoksi.
Tehtaan alueelta kuorittiin pois saastunut maa, joka haudattiin eristyksiin syvälle maahan.
Terroristijärjestö Prima Linea murhasi 5. helmikuuta 1980 Monzassa ICMESA:n Seveson tehtaan tuotantopäällikön, insinööri Paolo Paolettin, ja selitti teon terveydenhuoltoa edistäväksi toimenpiteeksi.
Seveso-direktiivi

Seveson suuronnettomuus johti Euroopan unionin alueella vastaavien onnettomuuksien ehkäisyä ja torjuntaa koskevan lainsäädännön laatimiseen. Alkuperäistä Seveso-direktiiviä on myöhemmin muutettu Intian Bhopalissa, Ranskan Toulousessa ja Alankomaiden Enschedessä tapahtuneiden onnettomuuksien myötä. Direktiivi velvoittaa vaarallisia kemikaaleja varastoivia ja käsitteleviä laitoksia, ja sen tarkoituksena on riskienhallinnan kautta ehkäistä vastaavien suuronnettomuuksien tapahtumista sekä vähentää näiden laitosten aiheuttamia haitallisia ihmisiin ja ympäristöön kohdistuvia vaikutuksia. Euroopan unionin alueella direktiivin piirissä on 12 000 teollisuuslaitosta. Seveso-direktiivin käyttöönoton myötä teollisuuslaitosten suuronnettomuuksista on tullut Euroopan unionin alueella harvinaisia. Direktiivi on toiminut mallina vastaavalle lainsäädännölle maailmanlaajuisesti useissa maissa. Suomessa vaarallisten kemikaalien laajamittaista varastointia ja käsittelyä valvova viranomainen on Turvallisuus- ja kemikaalivirasto Tukes, joka valvoo tuotantolaitosten velvoitteiden toteutumista luvituksen, tarkastusten ja asiakirjavalvonnan kautta.
Aiheesta muualla

Härkönen, Elina: Jushtshenkon myrkytyksestä lisätietoa dioksinien riskiarviointiin. Kemia, 2005, 32. vsk, nro 1, s. 6–8.  Kempulssi Oy. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.04.2018. (Arkistoitu – Internet Archive)
Duocemin: Mistä niitä dioksiineja oikein tulee?
Clinical Toxicology – Seveso: The Tragedy Lingers On (englanniksi)