stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kultasateet
Kuvaus

Kultasateet ovat kesävihantia yksikotisia pensaita tai pieniä puita. Pituus on 2–10 metriä. Lehdet kasvavat kierteisesti ja ne ovat pitkäruotisia. Lehtilapa on kolmilehdykkäinen. Lehdykät ovat 3–8 cm pitkiä, soikeita ja melkein ruodittomia. Kukinto on riippuva latvaterttu. Kukat ovat kaksineuvoisia ja teriö keltainen. Hedelmä on palko.
Lajit ja lajikkeita

Laburnum alpinum – kaljukultasade
Laburnum alpinum 'Pendulum' – riippakultasade
Laburnum anagyroides – etelänkultasade
Laburnum × watereri – tarhakultasade
Laburnum × watereri 'Vossii'
Käyttö

Suomessa kultasateita viljellään koristeellisuutensa vuoksi suojaisilla kasvupaikoilla maan eteläosissa. Parhaiten menestyvä laji on kaljukultasade. Kukinta-aika on kesä–heinäkuussa.
Kultasateilla koko kasvi ja etenkin sen siemenet ovat hyvin myrkyllisiä. Tarhakultasateella ei kehity siemeniä tai siemenmuodostus on heikkoa.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Laburnum
Suomen Lajitietokeskus: Kultasateet – Laburnum
Funet: Kultasadepensaat (Laburnum)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q147184  Wikispecies: Laburnum  APDB: 191887  APNI: 237819  CoL: 59QH  EoL: 27794  EPPO: 1LABG  FNA: 117376  GBIF: 3234737  GRIN: 6427  iNaturalist: 51811  IPNI: 22728-1  ITIS: 26760  NBN: NHMSYS0000460054  NCBI: 3851  NZOR: 2cee1ff1-54b8-44dd-963e-1651b740b4f5  Open Tree of Life: 1036598  PLANTS: LABUR  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:22728-1  Tropicos: 40000647  VASCAN: 1310  WFO: wfo-4000020337
Kumertau

| Kumertau |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Baškortostan Venäjällä, alla kaupungin sijainti tasavallassa
 Kumertau
 Koordinaatit: 52.7561°N, 55.7972°E 
Valtio:   Venäjä
Tasavalta:   Baškortostan
ISO 3166-2 -tunnus:  RU-BA
Kaupungiksi:  1953
Väkiluku (2010):  62 851
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
 
 http://www.admkumertau.ru/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kumertau (ven. Кумертау, baškiiriksi Күмертау, Kümertau) on noin 62 800 asukkaan kaupunki  Baškortostanin tasavallan eteläosassa Venäjällä, 250 kilometriä tasavallan pääkaupungista Ufasta etelään. Paikallishallinnollisesti se muodostaa oman kaupunkipiirinsä, jossa kaupungin lisäksi on noin 4  000 maaseutuasukasta.
Asukasluvun kehitys:
65 003 (2002)
62 800 (2010)
Kumertau perustettiin vuonna 1947, siitä tuli piirin hallintokeskus vuonna 1949 ja kaupunki vuonna 1953.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kumertau Wikimedia Commonsissa
Baškortostanin tasavallan kaupungit
Pääkaupunki: Ufa

Agidel | 
Baimak | 
Belebei | 
Beloretsk |
Birsk |
Blagoveštšensk |
Davlekanovo |
Djurtjuli |
Išimbai | 
Janaul |
Kumertau | 
Meleuz |
Mežgorje |
Neftekamsk |
Oktjabrski |
Salavat |
Sibai |
Sterlitamak |
Tuimazy |
Utšaly
Abzelilovo • 
Agidel • 
Alšejevsk • 
Arhangel • 
Askino • 
Aurgazy • 
Baimak • 
Bakaly • 
Baltatševo • 
Belebei • 
Belokatai • 
Beloretsk • 
Birsk • 
Bižbuljak • 
Blagovar • 
Blagoveštšensk • 
Burajevo • 
Burzjansk • 
Buzdjak • 
Davlekanovo • 
Djurtjul • 
Duvan • 
Fjodorovka • 
Gafur • 
Haibullino • 
Iglino • 
Iliševo • 
Išimbai • 
Janaul • 
Kaltasy • 
Karaidel • 
Karmaskaly • 
Kig • 
Krasnokamsk • 
Kugartš • 
Kujurgasy • 
Kumertau • 
Kušnarenkovo • 
Jermekejevo • 
Meleuz • 
Metšetlino • 
Mežgorje • 
Mijak • 
Miškino • 
Neftekamsk • 
Nurimanov • 
Oktjabrski • 
Salavat • 
Salavat • 
Šaran • 
Sibai • 
Sterlibaševo • 
Sterlitamak • 
Sterlitamak • 
Tatyšly • 
Tšekmaruš • 
Tšišmy • 
Tuimazy • 
Ufa • 
Ufa • 
Utšaly • 
Zialiar • 
Ziantšur
Hispania Baetica

| Hispania Baetica Provincia Hispania Baetica> Rooman provinssi |
| --- | --- |

 Hispania Baetican provinssin alue vuonna 125.
Valtio:  Rooman valtakunta Länsi-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Gallia (300-luku–)
Diokeesi:  Hispania (n. 293–)
Nykyinen valtio/alue:  Espanja (Andalusia)
Perustettu:  27 eaa.
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  senaatin provinssi
Hispania Baetica tai vain Baetica (lat. Provincia Hispania Baetica) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Hispaniassa ja käsitti suunnilleen nykyisen Espanjan Andalusian.
Maantiede

Hispania Baetican provinssi käsitti Hispanian eli Iberian (Pyreneiden) niemimaan eteläosan. Sen koillispuolella sijaitsi Hispania Tarraconensis ja luoteispuolella Lusitania. Alueella virtasi sille nimen antanut Baetis-joki (nyk. Guadalquivir).
Maantiede > Kaupunkeja

Hispania Baetican roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Abdera
Acinipo
Arae Hesperi
Arsa
Asido
Astigi eli Augusta Firma (Colonia Julia Augusta Firma Astigitana)
Astigi vetus
Aurgi
Bardo
Carteia
Corduba
Esuris
Gades
Hispalis
Illiturgis
Iluro
Italica
Julia Traducta eli Julia Joza
Maenoba
Malaca
Mirobriga
Munda
Nabrissa
Osset
Portus magnus
Praesidium
Regiana
Sala
Segovia
Serpa
Sexi
Suel
Tucci
Ucubis
Ulia
Urgapa
Urium
Urso (Colonia Genetiva Julia)
Historia

Hispania Baetican alue oli aiemmin osa Hispania ulteriorin provinssia, joka jaettiin vuonna 27 eaa. kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Hispania Baetica ja Lusitania. Augustuksen ajan provinssien jaossa Baetica luettiin senaatin provinsseihin. Provinssi säilyi olemassa Rooman valtakunnan loppuun saakka, ja näin se oli olemassa esimerkiksi keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.
Vuodesta 293 provinssi kuului Hispanian diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Gallian prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului edelleen samoihin prefektuuriin ja diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Länsi-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hispania ulterior 197–27 eaa. | Hispania ulterior 197–27 eaa. | Hispania Baetica | Baetica | Baetica | (Andalusia) |
| Hispania ulterior 197–27 eaa. | Hispania ulterior 197–27 eaa. | Hispania Lusitania | Lusitania | Lusitania | (Portugali) |
| Hispania citerior 197–27 eaa. | Hispania citerior 197–27 eaa. | Hispania Tarraconensis | Tarraconensis | Tarraconensis | (Espanja pohjoinen) |
| Hispania citerior 197–27 eaa. | Hispania citerior 197–27 eaa. | Hispania Tarraconensis | Tarraconensis | Insulae Baleares | (Baleaarit) |
| Hispania citerior 197–27 eaa. | Hispania citerior 197–27 eaa. | Hispania Tarraconensis | Carthaginensis | Carthaginensis | (Espanja kaakkoinen) |
| Hispania citerior 197–27 eaa. | Hispania citerior 197–27 eaa. | Hispania Tarraconensis | Gallaecia | Gallaecia | (Galicia) |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.
Heinrich Hoffmann (valokuvaaja)

Heinrich Hoffmann
Hitlerin esikuntaa Sudenpesässä. Heinrich Hoffmann viimeisenä oikealla.
Heinrich Hoffmann (12. syyskuuta 1885 Fürth – 16. joulukuuta 1957 München) oli saksalainen valokuvaaja, joka tuli tunnetuksi erityisesti Adolf Hitlerin hovikuvaajana.
Heinrich Hoffmannin isä ja setä olivat molemmat ammattikuvaajia ja he opettivat Hoffmannille valokuvaajan ammatin. Hän työskenteli nuorena Hugo Thielen johdolla Hessenin suurherttuan hovikuvaajana Darmstadtissa. Asuttuaan jonkin aikaa Lontoossa Hoffmann asettui Müncheniin ja avasi oman valokuvausstudionsa, josta tuli suuri menestys.
Ensimmäisen maailmansodan hän palveli Baijerin armeijan valokuvaajana. Sodan jälkeen vuonna 1919 Hoffman tapasi Adof Hitlerin ja liittyi pian kansallissosialistiseen puolueeseen.
Hoffmanista tuli Hitlerin henkilökohtainen valokuvaaja tämän vapauduttua Landsbergin vankilasta vuonna 1924 ja hänelle myönnettiin yksinoikeus ottaa ja myydä Führerin valokuvia. Vuonna 1929 hän avasi toimipisteet Berliiniin, Wienin, Frankfurtiin, Pariisiin ja Haagiin ja palkkasi nuoren 17-vuotiaan apulaisen, Eva Braunin. Kun Hitleristä tuli valtakunnankansleri vuonna 1933 Hoffman julkaisi kirjan Hitler, wie ihn keiner kennt, jonka hyvän menestyksen ansiosta Hoffmannista tuli varakas mies. Vuonna 1938 Hitler nimitti Hoffmannin professoriksi ja vuonna 1940 hänet valittiin Saksan valtiopäiville Düsseldorfin itäisestä piiristä.
Hoffmanin ottamia kuvia käytettiin postimerkeissä, postikorteissa ja julisteissa.
Toisen maailmansodan päätyttyä liittoutuneet pidättivät Hoffmannin ja tuomitsivat tämän kymmeneksi vuodeksi vankeuteen osallisuudesta natsien sotarikoksiin ja takavarikoivat hänen omaisuutensa. Rangaistus aleni myöhemmin kolmeen vuoteen ja pidentyi uudelleen viiteen.
Gunhild Hoffmeister

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Gunhild Hoffmeister Münchenin olympialaisissa 1972 |  Gunhild Hoffmeister Münchenin olympialaisissa 1972 |  Gunhild Hoffmeister Münchenin olympialaisissa 1972 |  |
Maa:   Itä-Saksa
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | München 1972 | 1500 metriä |  |
|  Hopeaa | Montréal 1976 | 1500 metriä |  |
|  Pronssia | München 1972 | 800 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rooma 1974 | 1500 metriä |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1971 | 1500 metriä |  |
|  Hopeaa | Rooma 1974 | 800 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Grenoble 1972 | 800 metriä |  |
|  Pronssia | Göteborg 1974 | 800 metriä |  |
Gunhild Hoffmeister (s. 6. heinäkuuta 1944 Forst, Lausitz, Brandenburg, Saksa) on entinen itäsaksalainen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti.
Hoffmeister saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa Helsingin EM-kilpailuissa 1971 sijoittumalla 1 500 metrin juoksussa hopealle ajalla 4.10,3. Hän oli mukana myös 800 metrin juoksun loppukilpailussa mutta keskeytti. Münchenin 1972 olympialaisissa hän saavutti hopeaa 1 500 metrillä ajalla 4.02,8 ja pronssia 800 metrillä ajalla 1.59,2.
Rooman EM-kilpailuissa 1974 Hoffmeister saavutti uransa ainoan ulkoratojen arvokisavoiton: hän oli 1 500 metrillä nopein ajalla 4.02,3. Lisäksi hän saavutti 800 metrillä hopeaa ajalla 1.58,8. Montréalin 1976 olympialaisissa Hoffmeister saavutti 1 500 metrillä hopeaa ajalla 4.06,02.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Hoffmeister voitti 800 metrillä kultaa Grenoblessa 1972 ajalla 2.04,83. Göteborgin EM-hallikisoissa 1974 hän saavutti samalla matkalla pronssia ajalla 2.02,59.
Vuonna 1978 Hoffmeister juoksi vielä tunnin juoksussa maansa ennätyksen 14 196 metriä.
Kultainen sääntö

Carl Bloch, Vuorisaarna, 1877.
Kultainen sääntö on periaate, joka kehottaa ihmistä tekemään vastavuoroisesti toisille samaa kuin mitä haluaisi itselleenkin tehtävän, tai olemaan tekemättä sellaista mitä ei haluaisi itselleen tehtävän. Idea kultaisesta säännöstä löytyy lähes kaikista uskonnoista ja monista muista ajatussuunnista. Sitä on tarkasteltu uskonnon lisäksi myös tieteen ja humanismin näkökulmasta. Useimmissa uskonnoissa sääntö mainitaan ohimennen, mutta kungfutselaisuudessa ja juutalais-kristillisyydessä siitä on tullut pysyvä ja näkyvä teema. ”Kultaiseksi” sääntöä alettiin kutsua 1500-luvun Euroopassa.
Uskonnoissa > Kungfutselaisuus

Kultaisen säännön perinne tuli Kiinaan Kungfutsen (551–479 eaa.) kirjoituksista. Kungfutse yhdisti ja laajensi kiinalaisia opetuksia palauttaakseen järjestykselle pohjan maahan, jota vaivasivat korruptio, turmeltuneisuus, sota ja hajaannus. Hänen opetustensa perusta oli luonteenlaadun korostaminen yhteiskunnan perustavissa ihmissuhteissa. Varhaisin kultaisen säännön lähde on hänen Keskustelut-kokoelmansa.
»Tzu-kung kysyi, ”Onko yhtä sanaa, joka kävisi käyttäytymisen ohjaukseksi koko elämän ajalle?” Kungfutse sanoi, ”Se on ’huomioon ottaminen’. Älä määrää muille sellaista, mitä et haluaisi itsellesi määrättävän.”» 
(Keskustelut, Kungfutse)
Kungfutselaisuuden kultaista sääntöä pohtivat ja kehittivät edelleen myöhemmät kiinalaisfilosofit.
Uskonnoissa > Juutalaisuus

Kultainen sääntö alkoi esiintyä juutalaisessa kirjallisuudessa toisella vuosisadalla eaa., ja siitä tuli pian uskonnon keskeinen opetus. Sen tunnetuin maininta on ajanlaskun alussa vaikuttaneen rabbi Hillelin vastaus, kun häneltä pyydettiin yhteenvetoa Toorasta: ”Mikä sinulle on vastenmielistä, älä tee sitä lähimmäisellesikään; siinä on koko Toora ja loppu on kommentaaria; mene opiskelemaan sitä.”
Lähi-idän vanhimpia mainintoja säännöstä löytyy Mesopotamiasta vuodelta 450 eaa. peräisin olevassa babylonialaisessa Ahikarin legendan armeniankielisessä käännöksessä muodossa: ”Poikani, mikä sinusta tuntuu pahalta itsellesi, älä sitä tee kumppanillesikaan”.
Uskonnoissa > Kristinusko

Matteuksen evankeliumissa (Matt. 7:12) kuvataan Jeesuksen saarnanneen kultaista sääntöä vuorisaarnassaan. Matteus käänsi kuvauksessaan arameankielisen Jeesuksen sanat kreikaksi. Jeesus mainitsee kultaisen säännön hiukan eri sanoin myös Luukkaan evankeliumissa (Luuk. 6:31).
Uskonnoissa > Islam

Islam kehittyi klaaniyhteiskunnassa, missä oman ryhmän, kuten suvun tai heimon, etu oli tärkeämpi kuin yksilön. Islamissa solidaarisuus ulottuu kuitenkin näitä ryhmiä laajemmalle, mutta ei silti kaikkiin ihmisiin, vaan rajoittuu ”veljiin”. Sanalla tarkoitetaan muita muslimeita, kuten 1400-luvulla uskonoppinut Ibn Hajar al-Asqalani selitti. Islamweb.net -sivulla annetun fatwan mukaan ”ei ole luvallista kutsua juutalaisia tai kristittyjä veljiksemme. Sen sijaan heitä on vihattava Jumalan asian takia”.  Muslimeita myös kielletään ystävystymästä ei-muslimin kanssa.
Kultainen sääntö löytyy kaikesta huolimatta islamin laajoista pyhien kirjoitusten kokoelmista. Yhteisvastuun laajentamista muslimiveljistä kaikkiin ihmisiin puolusti 1200-luvulla elänyt imaami al-Nawawi, joka kokoelmassaan Riad as-Salihin (”Vanhurskaiden niityt”) lainaa yllä esitettyä al-Bukharin hadithia. Al-Nawawi katsoi, että vihollisellekin pitää antaa se, mitä ihmisen itsekkyys kieltäytyy antamasta. Sahih Muslim -kokoelma sisältää toisen hadithin, joka vielä selvemmin antaa kultaisen säännön klassisen muotoilun.
Uskonnoissa > Muut uskonnot

Brahmalaisuus: Älä tee toiselle sellaista, joka aiheuttaa sinulle itsellesi tehtynä tuskaa.
Buddhalaisuus: Älä satuta toisia tavoilla, joita et itsekään halua kokea.
Hindulaisuus: Älä tee toisille sellaista, mitä et haluaisi heidän tekevän sinulle.
Taolaisuus: Pidä naapurisi hyötyä kuin omana hyötynäsi ja hänen menetyksiään kuin omina menetyksinäsi.
Zarathustralaisuus: Ainoastaan sellainen luonne on hyvä, joka ei tee toiselle mitään sellaista, joka ei olisi sille itselleen mieluista tai hyväksi.
Arvostelua

Kultainen sääntö on hyvin pelkistetty moraalinen periaate, ja sitä on siksi pidetty riittämättömänä kaikissa elämän kysymyksissä. Sitä on arvosteltu naiiviksi ja idealistiseksi säännöksi, joka ei sovellu kilpailuntäyteiseen maailmaan. Kultaista sääntöä tiukasti noudattava voi myös päätyä seuraamaan miellyttämisen halussaan toista ajattelemattomasti ja kritiikittömästi.
Kultaista sääntöä on arvosteltu siitä, että se olettaa ihmisten olevan samanlaisia ja haluavan samaa kuin muutkin. Kirjailija George Bernard Shaw onkin sanonut: ”Älä tee toisille kuten haluaisit heidän tekevän sinulle. Heillä voi olla erilainen maku.”
Kultaisen säännön voidaan nähdä myös vihjaavan, että mitä haluamme itsellemme on myös hyvä meille ja sitä kautta hyvä myös toisille. Kultainen sääntö asettaa matalan tason moraalille tehdessään tavallisista haluista ja toiveista sen mittarin. Sääntö ei määrittele sitä, mitä ylipäätään tulisi haluta, vaan edellyttää vain moraalisten arvioiden johdonmukaisuutta.
Kirjaimellisesti otettuna kultaisessa säännössä on porsaanreikiä: sadomasokisti voi haluta päinvastaista kuin useimmat ihmiset, ja oikeuden tuomari voisi haluta säännön pohjalta antaa mahdollisimman lievän tuomion.
Kultaista sääntöä on myös arvosteltu siitä, että se käsitetään uskonnolliseksi säännöksi, vaikka moraali kuuluu myös uskonnon ulkopuoliseen ajatteluun.
Soveltamisen rajoitukset

Koska kultainen sääntö on pelkistetty ja yleisluontoinen, sen alkuperäisen tarkoituksen mukainen käyttö edellyttää ihmisten erilaisuuden huomioimista ja henkistä kypsyyttä. Sitä ei myöskään voi soveltaa rangaistuksissa.
Kirjallisuutta

Mackie, J. L.: Ethics: Inventing right and wrong.  (Pelican books, Philosophy)  Harmondsworth:  Penguin, 1977.  ISBN 0-14-021957-9  (englanniksi)
Hiva

| Hiva Xiva |
| --- | --- |
 Näkymä minareetista.
 Hiva
 Koordinaatit: 41°22′55″N, 60°21′40″E 
Valtio:  Uzbekistan
Alue:  Xorazmin alue
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2024):  98 800
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hiva (uzb. Xiva) on kaupunki Xorazmin alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Amudarjan vasemmalla rannalla Karakumin aavikon pohjoisreunalla 30 kilometriä alueen pääkaupungista Urganchista lounaaseen. Hivan piiristä vuonna 2018 erotetussa kaupungissa oli 98 800 asukasta vuonna 2024.
Historia

Hiva on yksi Uzbekistanin historiallisista keskuksista. Arkeologisten tutkimusten mukaan se on perustettu 400-luvulla ennen ajanlaskun alkua. Kaupunki on mahdollisesti saanut nimensä sen vanhassa osassa Ichan qal’assa sijaitsevasta Xivaqin kaivosta. Kansantarun mukaan kaivo on Nooan pojan Seemin kaivama. Kaupunki peittyi välillä hiekkaan ja se rakennettiin ensimmäisellä vuosituhannella kahdesti uudestaan. Se mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran 900-luvulla.
Horezmin valtakuntaan kuulunut Hiva kasvoi ja kukoisti, kunnes mongolit hävittivät sen 1220-luvun alussa. Se alkoi vähitellen toipua, ja 1600-luvun alussa siitä tuli Horezmin eli Hivan kaanikunnan pääkaupunki. Muurien ympäröimän Ichan qal’an rinnalle syntyi 1800-luvun alussa Dishan qal’an kaupunginosa. Hivassa oli 79 moskeijaa, 64 madrasaa ja noin 20 000 asukasta. Sen kauppasuhteet ulottuivat Volgan alueelle, Keski-Aasiaan ja Lähi-itään. Kaupunki oli Buharan tavoin myös huomattava orjakaupan keskus. Hivan kaanikunnasta tuli vuonna 1873 Venäjän protektoraatti, ja vuosina 1920–1924 Hiva oli Horezmin kansantasavallan pääkaupunki.
Talous ja liikenne

Kaupungissa toimii mattotehdas sekä keramiikka-, tekstiili-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Siellä on ammattioppilaitoksia, Urganchin yliopiston maataloustiedekunta ja Uzbekistanin tiedeakatemian osasto.
Alueen liikennekeskus on Urganch, mutta vuodesta 2018 lähtien kaukojunat ovat saapuneet myös Hivan uudelle rautatieasemalle. Kaupunkien välillä on reittitaksi- ja linja-autoliikennettä. Paikallinen erikoisuus on Hivan ja Urganchin välinen maailman toiseksi pisin johdinautoreitti.
Nähtävyydet ja matkailu

Hiva on Uzbekistanin tärkeimpiä matkailukohteita. Ichan qal’a julistettiin historian ja arkkitehtuurin suojelualueeksi vuonna 1967. Vuonna 1990 siitä tuli Unescon maailmanperintökohde.
Ichan qal’aa ympäröi 2,2 kilometriä pitkä ja enimmillään kymmenen metriä korkea ja kahdeksan metriä leveä savitiilinen muuri, jossa on neljä porttia. Sen sisällä olevat rakennukset ovat etupäässä 1700- ja 1800-luvuilta. Rakennusmuistomerkkejä on 54 ja pysyviä näyttelyitä 13. Moskeijoista vanhin on 213 puupylvään varaan rakennettu perjantaimoskeija Juma masjid, jonka vanhimmat osat ovat 900-luvulta. Madrasoista vanhin Xoʻjamberdibiyn madrasa on perustettu vuonna 1688, ja suurin on 1850-luvulla rakennettu Muhammad Aminxonin madrasa. Hienosti koristellussa Muhammad Rahimxonin madrasassa toimii Hivan kaanikunnan museo ja Islomxoʻjan madrasassa käsityötaiteen museo. Alueella on säilynyt 14 minareettia, joista huomiota herättävin on turkoosikoristeinen lyhyt Kaltaminor. Kaanien palatseista komein on 1830-luvulla rakennettu Toshhovli haaremeineen. Muita kohteita ovat suufilaispyhimysten mausoleumit, kylpylä, kauppahalli, karavaaniseralji ja kaupungin vankila kidutuskammioineen.
Vuonna 1842 rakennetun 5,6 kilometriä pitkän savimuurin ympäröimässä Dishan qalʼassa sijaitsee kaupungin suurin toimiva moskeija, madrasoja, mausoleumeja, alueen historiasta kertova Xorazm Maʼmun -akatemian museo sekä 1900-luvun alussa rakennettu eurooppalaisvaikutteinen Nurullaboyn palatsi, jossa vuonna 1918 murhattiin kaani ja vuonna 1920 perustettiin Horezmin kansantasavalta. Keskustan lounaispuolella on toinen eurooppalaisvaikutteinen kesäpalatsi Qubla tozabogʻ.
Kaupungissa on lukuisia eritasoisia hotelleja. Matkamuistoista kiinnostavimpia ovat paikalliset silkkimatot ja käsin kirjotut suzanit.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hivan kaupungin sivusto
Hiva Uzbekistanin matkailusivuilla
Kumeenihydroperoksidi

| Kumeenihydroperoksidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-hydroperoksipropan-2-yylibentseeni
CAS-numero:  80-15-9
PubChem CID:  6629
SMILES:  CC(C)(C1=CC=CC=C1)OO
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H12O2
Moolimassa:  152,186 g/mol
Sulamispiste:  –9 °C
Kiehumispiste:  153 °C
Tiheys:  1,06 g/cm3
Liukoisuus veteen:  15 g/l
Kumeenihydroperoksidi eli kumeenivetyperoksidi (C9H12O2) on orgaanisiin peroksideihin kuuluva aromaattinen yhdiste. Yhdistettä muodostuu välituotteena valmistettaessa fenolia ja sitä käytetään orgaanisessa kemiassa hapettimena ja polymeeriteollisuudessa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kumeenihydroperoksidi on olomuodoltaan nestettä ja väriltään kirkasta tai kellertävää. Yhdiste on poikkeuksellisen stabiili orgaaninen peroksidi, mutta on kuitenkin erittäin voimakas hapetin ja voi jopa räjähtää pelkistävien aineiden tai eräiden metallien läsnä ollessa. Kumeenihydroperoksidi liukenee pieniä määriä veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin.
Valmistus ja käyttö

Kumeenihydroperoksidia valmistetaan hapettamalla kumeenia ilman hapen avulla katalyytin läsnä ollessa 90–120 °C:n lämpötilassa. Muodostuva tuote väkevöidään alipainetislauksella ja muuhun käyttöön kuin fenolin valmistamiseen se myydään yleensä 80-prosenttisena kumeeniliuoksena.
Suurin osa valmistetusta kumeenihydroperoksidista käytetään valmistettaessa fenolia ja asetonia, joiksi se hajoaa happamissa olosuhteissa niin sanotulla Hock-toisiintumisella. Kumeenihydroperoksidia voidaan käyttää myös muiden yhdisteiden kuten dikumyylihydroperoksidin ja metyylistyreenin valmistamiseen. Orgaanisessa synteesissä sitä käytetään allyylisten alkoholien stereoseletiiviseen epoksidointiin ja hapetettaessa tioleja stereoselektiivisesti sulfoksideiksi. Polymeeriteollisuudessa kumeenihydroperoksidia käytetään dieenien polymeroitumisen initiaattorina, sulfidikumien ristisitomiseen ja muovien kovettajana.