stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maastopyöräilyn maailmancup
Alamäkiajon tulokset > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| 2023 |  Valentina Höll |  Nina Hoffmann |  Marine Cabirou |
| 2022 |  Camille Balanche |  Myriam Nicole |  Valentina Höll |
| 2021 |  Valentina Höll |  Myriam Nicole |  Camille Balanche |
| 2020 |  Marine Cabirou |  Myriam Nicole |  Nina Hoffmann |
| 2019 |  Tracey Hannah |  Marine Cabirou |  Veronika Widmann |
| 2018 |  Rachel Atherton |  Tahnée Seagrave |  Tracey Hannah |
| 2017 |  Myriam Nicole |  Tahnée Seagrave |  Tracey Hannah |
| 2016 |  Rachel Atherton |  Manon Carpenter |  Tracey Hannah |
| 2015 |  Rachel Atherton |  Manon Carpenter |  Tahnée Seagrave |
| 2014 |  Manon Carpenter |  Rachel Atherton |  Emmeline Ragot |
| 2013 |  Rachel Atherton |  Emmeline Ragot |  Manon Carpenter |
| 2012 |  Rachel Atherton |  Emmeline Ragot |  Myriam Nicole |
| 2011 |  Tracy Moseley |  Floriane Pugin |  Rachel Atherton |
| 2010 |  Sabrina Jonnier |  Floriane Pugin |  Myriam Nicole |
| 2009 |  Sabrina Jonnier |  Tracy Moseley |  Emmeline Ragot |
| 2008 |  Rachel Atherton |  Sabrina Jonnier |  Tracy Moseley |
| 2007 |  Sabrina Jonnier |  Tracy Moseley |  Tracey Hannah |
| 2006 |  Tracy Moseley |  Sabrina Jonnier |  Rachel Atherton |
| 2005 |  Sabrina Jonnier |  Tracy Moseley |  Rachel Atherton |
| 2004 |  Céline Gros |  Sabrina Jonnier |  Marielle Saner |
| 2003 |  Sabrina Jonnier |  Fionn Griffiths |  Tracy Moseley |
| 2002 |  Anne-Caroline Chausson |  Sabrina Jonnier |  Tracy Moseley |
| 2001 |  Anne-Caroline Chausson |  Missy Giove |  Sabrina Jonnier |
| 2000 |  Anne-Caroline Chausson |  Missy Giove |  Leigh Donovan |
| 1999 |  Anne-Caroline Chausson |  Missy Giove |  Katja Repo |
| 1998 |  Anne-Caroline Chausson |  Missy Giove |  Nolvenn Le Caer |
| 1997 |  Missy Giove |  Anne-Caroline Chausson |  Leigh Donovan |
| 1996 |  Missy Giove |  Anne-Caroline Chausson |  Leigh Donovan |
| 1995 |  Regina Stiefl |  Giovanna Bonazzi |  Kim Sonier |
| 1994 |  Kim Sonier |  Anne-Caroline Chausson |  Missy Giove |
| 1993 |  Regina Stiefl |  Giovanna Bonazzi |  Missy Giove |
Alamäkiajon tulokset > Alamäkiajon poistuneet kategoriat > Four Cross (4X) - Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| 2011 |  Jared Graves |  Roger Rinderknecht |  Tomáš Slavík |
| 2010 |  Jared Graves |  Tomáš Slavík |  Joost Wichman |
| 2009 |  Jared Graves |  Joost Wichman |  Romain Saladini |
| 2008 |  Rafael Alvarez de Lara Lucas |  Guido Tschugg |  Dan Atherton |
| 2007 |  Brian Lopes |  Michal Prokop |  Jared Graves |
| 2006 |  Michal Prokop |  Jared Graves |  Kamil Tatarkovic |
| 2005 |  Brian Lopes |  Michal Prokop |  Cédric Gracia |
| 2004 |  Michal Prokop |  Brian Lopes |  Guido Tschugg |
| 2003 |  Eric Carter |  Michal Prokop |  Mike King |
| 2002 |  Brian Lopes |  Cédric Gracia |  Mike King |
Alamäkiajon tulokset > Alamäkiajon poistuneet kategoriat > Dual Slalom - Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| 2001 |  Brian Lopes |  Eric Carter |  Mickael Deldycke |
| 2000 |  Brian Lopes |  Cédric Gracia |  Wade Bootes |
| 1999 |  Eric Carter |  Brian Lopes |  Cédric Gracia |
| 1998 |  Brian Lopes |  Dave Cullinan |  Eric Carter |
Alamäkiajon tulokset > Alamäkiajon poistuneet kategoriat > Four Cross (4X) - Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| 2011 |  Anneke Beerten |  Melissa Buhl |  Lucia Oetjen |
| 2010 |  Anita Molcik |  Anneke Beerten |  Jana Horakova |
| 2009 |  Anneke Beerten |  Fionn Griffiths |  Jill Kintner |
| 2008 |  Anneke Beerten |  Anita Molcik |  Mio Suemasa |
| 2007 |  Anneke Beerten |  Jill Kintner |  Mio Suemasa |
| 2006 |  Jill Kintner |  Katrina Miller |  Tara Llanes |
| 2005 |  Jill Kintner |  Anneke Beerten |  Jana Horakova |
| 2004 |  Sabrina Jonnier |  Tara Llanes |  Jill Kintner |
| 2003 |  Katrina Miller |  Sabrina Jonnier |  Mio Suemasa |
| 2002 |  Anne-Caroline Chausson |  Sabrina Jonnier |  Katrina Miller |
Alamäkiajon tulokset > Alamäkiajon poistuneet kategoriat > Dual Slalom - Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| 2001 |  Leigh Donovan |  Katrina Miller |  Tara Llanes |
| 2000 |  Anne-Caroline Chausson |  Tara Llanes |  Leigh Donovan |
| 1999 |  Katrina Miller |  Leigh Donovan |  Tara Llanes |
| 1998 |  Katrina Miller |  Sari Jörgensen |  Sabrina Jonnier |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maastopyöräilyn maailmancup Wikimedia Commonsissa
Area 51

Nevadan eteläosan kartta
Area 51 on Yhdysvaltain liittovaltion omistama alue Nevadan osavaltion eteläosassa Las Vegasin pohjoispuolella. Sen reunamilla on asevoimien rakennelmia, esimerkiksi ilmavoimien salainen tukikohta. Siellä kehitettiin ja koelennettiin huippusalaisia lentokoneita kuten U-2-tiedustelukoneita ja F-117A-häivepommikoneita.
Nellis Air Force Rangen lentotukikohdassa sijaitseva Alue 51 on kooltaan noin 36 km². Alue 51 sijaitsee Groom Laken suolajärven vieressä. Se ei ole tavanomainen lentotukikohta aktiivipalveluksessa olevine yksiköineen vaan koe- ja koulutustukikohta.
Ensimmäinen lentokone tuotiin Alue 51:lle 14. heinäkuuta 1955. Lentokone oli U-2-tiedustelukoneen prototyyppi. Kolme viikkoa myöhemmin kone oli valmiina ensilentoonsa. Kaksi viikkoa ensimmäisen koelennon jälkeen 19. elokuuta 1955 Yhdysvaltain presidentti Dwight D. Eisenhower allekirjoitti ”Executive order 10633:n”, jolla Alue 51:n ilmatila suljettiin ulkopuolisilta.
Yhdysvaltain viranomaiset eivät ole paria harvinaista poikkeusta (1994) lukuun ottamatta kieltäneet eivätkä myöntäneet alueen olemassaoloa. Alueen kustannuksia ei myöskään mainita asevoimien budjetissa. Virallisesti alue on Nellisin lentotukikohtaan kuuluva Groom Laken koealue (Nellis Air Base Test Range), mutta arvellaan, että sen operaatiot ovat Edwardsin lentotukikohdan hallinnon alaisia. Lisäksi Nellisin lentäjät eivät saa missään olosuhteissa lentää kyseiselle alueelle ”R-4808 N”, joka ilmavoimissa tunnetaan nimellä ”Dreamland” (suom. haavemaailma).
CIA myönsi viimein elokuussa 2013, että Area 51 on olemassa. Se julkaisi George Washingtonin yliopiston pyynnöstä 400-sivuisen raportin, jossa kerrottiin alueella testatuista lentokoneista, kuten kylmän sodan aikana käytetystä U-2-tiedustelukoneesta. Samalla romuttuivat paikalla tehdyt ufohavainnot, sillä U-2 lensi korkeammalla kuin muut silloiset koneet, jopa noin 18 kilometrin korkeudessa, ja kone heijasti auringonvaloa vielä kun pimeä oli laskeutunut ja erottui siten kirkkaana yötaivaalla.
Vuonna 2019 Facebookissa keräsi laajaa huomiota kalifornialaisen opiskelijan ideoima humoristinen tapahtuma, jonka ajatuksena oli kokoontua Area 51:lle 20. syyskuuta ”katsomaan niitä avaruusolentoja”. Perjantaihin 12. heinäkuuta 2019 mennessä yli 540 000 ihmistä oli ilmoittautunut mukaan tapahtumaan, joka innoitti myös lukuisia meemejä ja johti Yhdysvaltain Ilmavoimien kannanottoon. Syyskuussa 2019 ilmoittautuneita oli jo yli 2,1 miljoonaa. Varsinaiseen tapahtumaan osallistui kuitenkin lopulta vain muutama tuhat ihmistä.
Alue 51 fiktiossa

Google Earthin myötä suuri yleisö on päässyt tutkimaan tuoreita satelliittikuvia sekä kolmiulotteisia kuvia alueesta.
Alue 51:een liittyy monia ufo- ja salaliittoteorioita. Alue esiintyy useissa ufoja käsittelevissä fiktiivisissä mediatuotteissa, joista Suomessa tunnetuimpia ovat:
Elokuva Independence day – Maailmojen sota. Tässä elokuvassa Alue 51:llä säilytetään maan alla pakkolaskun tehnyttä hyökkääjien partioalusta, ja lopputaistelusta osa tapahtuu Alue 51:n päällä.
Elokuva Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta. Elokuvan alussa on hangaari 51, joka on viittaus Alue 51:een. Tässä aavikolla olevassa hangaarissa säilytetään muun muassa Liitonarkkia ja kristalliluurankoista olentoa.
Televisiosarja C.S.I.. Viidennen tuotantokauden ensimmäisessä jaksossa Alue 51:stä löytyy avaruusoliota muistuttava ruumis.
Televisiosarja Nuori MacGyver. Yhdessä jaksossa MacGyver ja Riley lähtevät Alue 51:lle paetaakseen aseistettuja rikollisia.
Televisiosarja Ritari Ässä. Yhdessä jaksossa Michael Knight soluttautuu Alue 51:lle saadakseen takaisin NSA:n virkailijoiden viemän KITT:n.
Televisiosarja Salaiset kansiot. Kuudennen tuotantokauden kahdessa Dreamland-jaksossa kokeillaan ja sabotoidaan häivetekniikkaan perustuvia 'UFOja', jotka todellisuudessa ovat Yhdysvaltojen sotilasviranomaisten kehittämiä.
Televisiosarja Tähtiportti. Tässä sarjassa Alue 51 on muilta planeetoilta tuodun tekniikan tutkimus- ja säilytysalue.
Videopeli Perfect Dark. Pelissä agentti Joanna Dark soluttautuu Alue 51:lle löytääkseen avaruusolennon ruumiin.
Videopeli Call of Duty: Black Ops. Pelin kahdessa kartassa pelataan Alueella 51.
Videopeli Tomb Raider III. Pelissä Lara Croft soluttautuu Alue 51:lle löytääkseen Element 115 -nimisen artefaktin.
Videopeli World of Warcraft. Netherstormista löytyy paikka nimeltä Area 52, joka on viittaus Alue 51:een.
Videopeli Grand Theft Auto: San Andreas. Pelissä löytyy alue nimeltä Area 69, joka on viittaus Alue 51:een.
Videopeli Deus Ex. Pelin lopussa päähenkilö soluttautuu Area 51:n uumeniin.
Videopeli SimCity 4 Rush Hour -lisäosassa voi palkintona saada Alue 5.1:n, joka on viittaus Alue 51:een.
Videopeli Area 51 sijoittuu tulevaisuuteen.
Megadethin kappale Hangar 18 kertoo salaliittoteoriasta liittyen alueen hangaariin numero kahdeksantoista.
Arnevi

| Arnevi |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  ruotsalainen nimi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arnevi on ruotsalainen naisen etunimi. Se on Ruotsissa vuonna 1875 käyttöön tullut nimi, jossa alkuosa Arn- merkitsee kotkaa (kuten nimessä Arna). Pääte -vi on tuttu esimerkiksi Hillevistä.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on toukokuuhun 2024 mennessä tilastoitu noin 50–80 Arnevi-nimistä naista.
Nimipäivä

Vuosina 1986–1992 Arnevilla oli Ruotsin almanakassa nimipäivä 4. elokuuta.
Avenue d'Iéna

Place d'Iéna ja sen takana Avenue d'Iéna
Avenue d'Iéna on puistokatu Ranskan pääkaupungin Pariisin 16. arrondissementissa. Se on saanut nimensä Pont d’Iéna -sillan mukaan, joka puolestaan on saanut nimensä Jenan taistelun mukaan. Avenue d'Iéna on yksi Place Charles de Gaullelta säteittäin lähtevistä 12 leveästä puistokadusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Avenue d'Iéna Wikimedia Commonsissa
Aucklandinsaaret

| Aucklandinsaaret |
| --- | --- |

 Aucklandinsaarten kartta 
Koordinaatit:  50°44′S, 166°05′E
Merialue:  Tyynimeri
Suurin saari:  Aucklandinsaari
Muita saaria:  Adams Island, Enderby Island, Disappointment Island, Ewing Island, Rose Island, Dundas Island, Green Island
Pinta-ala:  625,64 km2 km²
Valtio
Valtio:  Uusi-Seelanti
Väestö
Väkiluku:  asumaton
Aucklandinsaaret (engl. Auckland Islands) on saariryhmä eteläisellä Tyynellämerellä. Ne kuuluvat Uudelle-Seelannille ja sijaitsevat noin 465 kilometriä etelään Uuden-Seelannin Eteläsaaresta.
Saariryhmä on Uuden-Seelannin subantarktisista saarista suurin, yhteenlaskettu pinta-ala on 57 000 ha. Suurin saari on Auckland Island, noin 40 km pitkä ja 12 km leveä. Sen eteläpuolella on Adams Island, pohjoispuolella Enderby Island ja länsipuolella Disappointment Island.
Saaret ovat syntyneet kahdesta muinaisesta tulivuoresta, joita jääkaudet ovat kuluttaneet. Maisema on kallioista ja vuoristoita, länsi- ja eteläreunalla on jyrkät rannat kun taas itäpuolella on laaksoja ja vuonomaisia lahtia. Enderby Isladilla on hiekkadyynejä. Maaperä ei ole kovin hedelmällistä. suojaisilla alueilla on hehkupuiden muodostamaa metsää, jonka vääntyneet rungot luovat aavemaista tunnelmaa. Paikoin kasvaa myös partarankasaniaisia  (Dicksonia antarctica) - tämä on maailman eteläisin rankasaniaisten kasvupaikka.  Saarilla on tavattu kaikkiaan 196 kasvilajia.
Aucklandinsaarilla on monipuolinen kasvi-ja eläinmaailma, ja värikäs ihmisasutuksen historia. Ihmisen tuomat eläimet ovat villiintyneet ja aiheuttaneet suurta tuhoa luonnolle viimeisten 200 vuoden aikana.
Saaret kuuluvat Unescon maailmanperintökohteeseen Uuden-Seelannin subantarktiset saaret vuodesta 1998.
Asutustila
Aiheesta muualla

Asta Kietäväinen: Metsään raivatut elämänpolut. Toimijuus ja identiteetti asutustilallisten elämänkertomuksissa. (Lapin yliopistokustannus, 2009)
Aspropótamos (Tríkala)

| Aspropótamos Ασπροπόταμος |
| --- | --- |
 Achelóos-jokea ja Miléan kylä.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Aspropótamos
 Koordinaatit: 39°38′N, 21°18′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Thessalia
Alueyksikkö:  Tríkala
Kunta:  Metéora
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kyläkunta
 – Kallikrates-koodi:  260202
Väkiluku (2011):  419
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  420 36 420 37
Suuntanumero(t):  +30-2432-xxx-xxx
Rekisterikilpi:  TKx-xxxx
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aspropótamos (kreik. Ασπροπόταμος; virallisesti Δημοτική Ενότητα Ασπροποτάμου, Dimotikí Enótita Aspropotámou) on yksi Metéoran kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kyläkunta. Se sijaitsee Tríkalan alueyksikössä Thessalian alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 419 (vuonna 2011).
Aspropótamoksen kunnallisyksikkö käsittää Metéoran kunnan länsiosan. Se on saanut nimensä Achelóos- eli Aspropótamos-joesta. Kunnallisyksikön suurin asutus on Agía Paraskevín kylä. Aspropótamos oli itsenäinen kyläkunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Metéoran kuntaan (tuolloin Kalampákan kunta) yhdessä Chásian, Kastanián, Kleinón, Malakásin, Tymfaían ja Vasilikín kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Aspropótamoksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Agía Paraskeví | Agía Paraskeví | 69 |
| Anthoúsa | Anthoúsa | 61 |
| Chalíki | Chalíki | 31 |
| Kallirrói | Kallirrói | 42 |
| Katáfyto | Katáfyto | 18 |
| Katáfyto | Miléa | 15 |
| Kranéa | Dolianá | 23 |
| Kranéa | Konákia | 18 |
| Kranéa | Kranéa | 46 |
| Polythéa | Polythéa | 36 |
| Stefáni | Stefáni | 60 |
Yhteensä: 419
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aspropótamos Wikimedia Commonsissa
Aquaman: Battle for Atlantis

| Aquaman: Battle for Atlantis |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Lucky Chicken Games
Julkaisija:  TDK Mediactive
Säveltäjä:  Tommy Tallarico
Pelimoottori:  RenderWare
Julkaistu:  NA 30. heinäkuuta 2003
Lajityyppi:  toimintapeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Nintendo GameCube Xbox
Jakelumuoto:  optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Aquaman: Battle for Atlantis on Lucky Chicken Gamesin kehittämä toimintapeli. Pelin on julkaissut TDK Mediactive Nintendo GameCubelle ja Xboxille vuonna 2003. Peli perustuu DC Comicsin sarjakuvahahmoon Vesimieheen.
Peli

Pelissä pelataan päähahmolla, Vesimiehellä, jonka tarkoitus on puolustaa Atlantista vihollisilta. Pelaajalla on käytössään Vesimiehen erikoiskyvyt, kuten telepaattisesti kutsua merten eläimiä apuun ja käyttää mekaanista koukkukättään. Pelissä voi pelata myös lukittavilla hahmoilla, klassisella Vesimiehellä, Temptestillä tai Black Mantalla.
Arvostelu

Aquaman: Battle for Atlantis ei ole yleisesti saanut hyviä arvosteluja, jotka useimmiten johtuivat liian lyhyestä juonesta. Muun muassa IGN antoi arvosanaksi 3 pistettä kymmenestä. Myös Gamestats sivusto antoi 2.9 pistettä kymmenestä. Gamespotin kriitikot puolestaan antoivat arvosanaksi 2.3 kymmenestä.
Aiheesta muualla

Aquaman: Battle for Atlantis MobyGamesissa (englanniksi)
Avenue de la Grande-Armée

Avenue de la Grande-Armée
Avenue de la Grande-Armée on leveä puistokatu Ranskan pääkaupungissa Pariisissa. Se on saanut nimensä Napoleonin Grande Arméen (Suuri armeija) mukaan. Avenue de la Grande-Armée on yksi Place Charles de Gaullelta säteittäin lähtevistä 12 leveästä puistokadusta.
Kadun nimi oli aiemmin Avenue de Neuilly, mutta se sai nykyisen nimensä vuonna 1864 Napoleonin sotien suuren armeijan muistoksi.
Avenue de la Grande-Armée alkaa Place Charles de Gaullelta (entinen Place de l’Étoile), suuren Riemukaaren luota, ja johtaa sieltä päinvastaiseen suuntaan kuin Avenue des Champs-Élysées. Se päättyy Pariisin ja Neuilly-sur-Seinen rajalle, Porte Maillot'hon, jossa sijaitsi aikoinaan yksi Thiersin puolustusmuurin porteista. Avenue de la Grande-Armée on osa noin kahdeksan kilometriä pitkästä suorasta akselista, Axe historique, joka johtaa Louvren sisäpihalta La Défenselle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Avenue de la Grande-Armée Wikimedia Commonsissa
Averia

| Averia |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Vihti
Koordinaatit:  60°27′12″N, 24°22′08″E
Järvinumero:  23.092.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  36,1 m 
Rantaviiva:  7,25 km 
Pinta-ala:  1,4 km² 
Tilavuus:  0,0045 km³
Keskisyvyys:  3,2 m
Suurin syvyys:  6,5 m
 fiAveria 
Averia on Vihdissä läntisellä Uudellamaalla sijaitseva 1,4 neliökilometrin  laajuinen luonnostaan rehevä järvi. Etäisyys Nummelasta on kolmetoista kilometriä pohjoiskoilliseen ja Helsingin keskustasta 44 kilometriä luoteeseen.
Maantiede

Averian pituus on 2,1 kilometriä. Järvi on saareton ja pinta-alaltaan Vihdin kuudenneksi laajin vakavesi. Etelärannasta pohjoiseen työntyvä Holmannokan niemi jakaa järven eteläosan lounaiseen ja kaakkoiseen lahteen. Averiaa ympäröi kulttuurimaisema, itärannalla ja Holmannokassa on myös metsämaata. Averiaan laskee Vihtijoki ja Sitinoja, järven lounaisrannalta lähtee Olkkalanjoki Hiidenveteen.
Averian lounaisosan Sahalahden rannalla toimi 1960-luvulle saakka saha, joka oli siirretty sinne Olkkalankosken kupeesta sisällissodan jälkeen. Averia oli 150 vuotta toimineen sahan tukkivarasto; järven pohjassa on edelleen uppotukkeja. Averia oli aikoinaan nykyistä laajempi: järven eteläosan Kouran luhta kuivatettiin viljelysmaaksi 1900-luvun alkupuolella.
Maa- ja metsätalous kuormittavat Averiaa, jonka happitilanne on useimmiten hyvä. Järven tilavuus on noin 4,5 miljoonaa kuutiometriä.
Averia (23.092.1.001) kuuluu Vihtijoen alaosan alueeseen (23.092), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Vihtijoen valuma-alue (23.09). Averia on Vihtijoen alaosan alueen laajin vakavesi ja Karjaanjoen alueen koillisia vakavesiä.
Averian lähijärviä ovat Lahnusta eli Kotojärvi idässä ja Moksjärvi koillisessa. Noin 750 metriä Averian koillisrannalta itään sijaitsee Kulppi, jonka korkeustaso on noin 53 metriä Averiaa ylempänä.
Avenue de Wagram

Avenue de Wagram
Avenue de Wagram on puistokatu Ranskan pääkaupungin Pariisin 8. arrondissementissa. Se on saanut nimensä Napoleonin sotien Wagramin taistelun mukaan. Avenue de Wagram on yksi Place Charles de Gaullelta säteittäin lähtevistä 12 leveästä puistokadusta.
Avenue de Wagram on noin puolitoista kilometriä pitkä, ja se jakautuu kahteen osaan, joista lyhyempi ulottuu Place Charles de Gaullelta Place des Ternesille ja pidempi Place des Ternesiltä Place de Wagramille. Lyhyemmän osan nimi oli aiemmin Boulevard Bezons ja Boulevard de l'Étoile ja pidemmän Route départementale n°6. Kadut nimettiin Ranskan toisen keisarikunnan aikana uudelleen Wagramin taistelussa saavutetun voiton kunniaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Avenue de Wagram Wikimedia Commonsissa
André Derain

| André Derain |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1880 Chatou, Yvelines, Île-de-France, Ranska
Kuollut: 8. syyskuuta 1954 Garches, Hauts-de-Seine, Île-de-France, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari, kuvanveistäjä
Taidesuuntaus:  fauvismi, ekspressionismi
 Nimikirjoitus
André Derain (10. kesäkuuta 1880 Chatou – 8. syyskuuta 1954 Garches) oli ranskalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän perusti Henri Matissen kanssa fauvismin nimellä tunnetun ekspressionistisen taidesuunnan.
Nuoruus

Pariisin lähellä Île-de-Francessa syntynyt Derain opiskeli 1898 insinööriksi Académie Camillossa ja opiskeli samalla maalausta opettajanaan Eugène Carrière. Taideopintojen yhteydessä hän tutustui Matisseen. Vuonna 1900 hän tutustui Maurice de Vlaminckiin ja he työskentelivät yhteisessä ateljeessa. Derain alkoi maalata ensimmäistä maisematyötään. Opinnot keskeytyivät vuosiksi 1901–1904, kun hän joutui Ranskan armeijaan. Derain'in vapauduttua palvelusta Matisse suostutteli tämän vanhemmat siihen, että tämä hylkäisi insinöörinuran voidakseen antautua kokonaan maalaamiselle. Sen jälkeen Derain aloitti opinnot Académie Julianissa.
Nuoruus > Fauvismi

Derain ja Matisse tekivät töitä yhdessä kesän 1905 Välimerellä Colliouren kylässä, ja myöhemmin he veivät hyvin omaperäiset maalauksensa näytteille Syyssalonkiin. Luonnottoman voimakkaat värit saivat kriitikko Louis Vauxcellesin pilkallisesti nimittelemään heidän maalauksiaan nimellä les fauves, "villipedot", mistä fauvistinen suuntaus sai alkunsa. Maaliskuussa 1906 merkittävä taidekauppias Ambroise Vollard lähetti Derain'in Lontooseen maalaamaan sarjan maalauksia, joiden aiheena on Lontoo. 30 maalauksessa, joista 29 on yhä jäljellä, Derain esitti Lontoon muotokuvan aivan toisenlaisena kuin kaupunkia aiemmin maalanneet taiteilijat, kuten Whistler tai Monet. Rohkein värein ja kompositioin Derain maalasi useita maalauksia Thamesista ja Tower-sillasta. Lontoon maalaukset ovat hänen suosituimpia teoksiaan. Taidekriitikko T. G Rosenthal kirjoittaa: "Monet’n jälkeen ei kukaan ole saanut Lontoota näyttämään niin raikkaalta ja kuitenkin pysymään niin perusenglantilaisena. Joissakin Thamesin näkymissään hän käyttää monitäpläistä pointillistista tekniikkaa, joskin tuohon aikaan, jolloin täplät olivat jo paljon suurempia, se on pikemminkin värien erottelua, divisionismia ja erityisen tehokasta ilmentäessään värin hajoamista liikkuvassa vedessä auringonpaisteessa."
Vuonna 1905 taidekauppias Ambroise Vollard osti koko Derainin ateljeen, mikä tarjosi Derainille taloudellista turvaa. Hän kokeili kiviveistoksia ja siirtyi Montmartrelle ollakseen lähellä ystäväänsä Pablo Picassoa ja muita merkittäviä taiteilijoita. Picasson tuolloinen naisystävä Fernande Olivier kuvasi Derain'ia näin:
»Hoikka, tyylikäs, voimakkaat värit ja kiiltävän mustat hiukset. Englantilaista hienostuneisuutta, hiukan yllättävästi. Kirjavia liivejä, koreita solmioita, punaisia ja vihreitä. Aina piippu suussa, flegmaattisena, pilkallisena, tylynä, väittelevänä.»
Derain alkoi Montmartrella siirtyä hehkuvasta fauvistisesta paletista vaimeampiin sävyihin, ilmentäen siten kubismin ja Paul Cézannen vaikutteita. (Gertrude Steinin mukaan perimätieto kertoo, että Derain löysi afrikkalaisen veistotaiteen ennen kubisteja ja sai siitä vaikutteita.) Derain teki puuveistoksia primitiiviseen tyyliin erääseen Guillaume Apollinairen ensimmäisen proosateoksen L'enchanteur pourrissant (1909) laitokseen. Hänen töitään oli 1910 näytteillä Münchenissä Neue Künstlervereinigungissa vuonna 1912 sesessionistien Der Blaue Reiterin näyttelyssä ja 1913 merkittävässä Armory Show'ssa New Yorkissa. Hän kuvitti myös Max Jacobin 1912 ilmestyneen runokokoelman.
Käännös suomeksi