stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Douglas TBD Devastator
Käyttö

Marraskuussa 1937 USS Saratogan VT-3 vastaanotti ensimmäisen TBD-1-koneensa (BuNo 0270). Pian tämän jälkeen laivue oli täysin varustettu kahdeksalla koneella. Pian lentotoiminnan alettua koneet laitettiin lentokieltoon peräsimestä löydetyn vian vuoksi. Lisäksi korroosio aiheutti siipien uudelleen pinnoittamistarpeen. Koneiden palauduttua palvelukseen VT-3 osallistui uudella kalustollaan vuotuiseen laivastoharjoitukseen vuonna 1938, jolloin laivue simuloi hyökkäyksen Pearl Harboriin.
Vuoden 1938 aikana Lexingtonin VT-2, USS Yorktownin VT-5 ja USS Enterprisen VT-6 varustettiin uudella kalustolla. Vuosina 1940-1941 varustettiin USS Waspin VS-71 ja VT-7, USS Rangerin VS-42 ja VT-4 sekä USS Hornetin VT-8. Loput valmistuneista koneista sijoitettiin reserviin tai laivastoasemien lentueisiin. Lisäksi yksi kone (BuNo 1518) oli maaliskuusta kesäkuuhun 1941 merijalkaväellä maalinhinauskoneena.
Japanin hyökätessä Pearl Harboriin 69 TBD-1-konetta oli operatiivissa laivueissa ja 31 sijoitettuna toissijaisiin tehtäviin tai huollettavana. Grumman TBF Avengerien toimitusten viivästyessä koneet partioivat Tyynellä valtamerellä ja Atlantilla sekä pyrkivät jarruttamaan japanilaisten etenemistä Tyynellä valtamerellä. Lisäksi niitä käytettiin uusien lentomiehistöjen koulutukseen Yhdysvalloissa.
Yorktownin VT-5:n ja Enterprisen VT-6:n TBD-1-koneet hyökkäsivät 1. helmikuuta 1942 japanilaisten meriliikenteeseen, lentokentille ja maakohteisiin Kwajaleinille, Jaluitiin ja Taroalle. Helmi-maaliskuussa VT-6 iski Wakelle, Wilkesille ja Marcukselle sekä VT-2 ja VT-5 Laeen ja Salamauaan. Huolimatta ilmatorjunnasta hyökkäyksissä ei menetetty koneita.
Korallimeren taistelussa 4.-8. toukokuuta VT-5 ja VT-2 upottivat Tulagin satamaan keisarillisen Japanin laivaston miinanraivaajan Tamamarun sekä kevyen lentotukialuksen Shōhōn. Taistelun viimeisenä päivänä upposi Lexington mukanaan 13 TBD-1-konetta. Midwayn taistelussa 4.-6. kesäkuuta menetettiin 36 TBD-1-konetta 41:stä mukana olleesta, vaikka taistelu päättyikin Yhdysvaltain voittoon päättäen japanilaisten etenemisen. Taistelun viimeisenä päivänä jäljellä olleet kolme TBD-1-konetta (VT-6) osallistuivat raskaan risteilijän Mikuman upotukseen ja vaurioittivat Mogamia. Taistelun jälkeen TBD-1 jatkoi palvelustaan VT-4:ssä ja VT-7:ssä, kunnes ne korvattiin TBF Avengereilla.
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 3
Pituus: &&&&&&&&&&&&&010.067000010,67 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&015.024000015,24 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.06000004,60 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&039.020000039,2 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&02804.&&&&002 804 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Pratt & Whitney R-1830-64 Twin Wasp -tähtimoottori; &&&&&&&&&&&&0671.&&&&00671 kW (&&&&&&&&&&&&0900.&&&&00900 hv)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0331.&&&&00331 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&0700.&&&&00700 km
Aseistus
1 × 7,62 mm eteenpäin ampuva konekivääri
1 × 7,62 mm taaksepäin ampuva konekivääri
1 × × 454 kg pommi tai 1 × 544 kg torpedo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Douglas TBD Devastator Wikimedia Commonsissa
Elisabeth Risdon

| Elisabeth Risdon |
| --- | --- |
 Elisabeth Risdon vuonna 1920 näytelmässä Heartbreak House Garrick Theatressa, New Yorkissa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Elizabeth Evans
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1887  Lontoo, Englanti
Kuollut: 20. joulukuuta 1958 (71 vuotta)  Santa Monica, Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  George Loane Tucker (1916–1921) Brandon Evans (?–?)
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Elizabeth Risden Elizabeth Risdon
Aktiivisena:  1912–1956
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Elisabeth Risdon, oik. Elizabeth Evans (26. huhtikuuta 1887 Lontoo, Englanti – 20. joulukuuta 1958 Santa Monica, Kalifornia) oli brittiläinen näyttelijä.
Houkuttelevan nuoruuden kauneutensa ansiosta Risdon näytteli teatterissa yhteiskunnallisia rooleja. Vuosia myöhemmin hän siirtyi teatterin lavoilta varhaisien mykkäelokuvien kautta äänielokuviin.
Yli neljäkymmentä vuotta kestäneen uransa aikana Risdon näytteli sekä elokuvissa, teatterissa että televisiossa. Elisabeth Risdon päätti elokuvauransa vuonna 1952, mutta jatkoi television puolella vuoteen 1956, jolloin 69-vuotias Risdon päätti koko uransa. Hän oli näytellyt yhteensä 142 elokuvassa ja kymmenissä näytelmissä. Hän kuoli siitä kaksi vuotta myöhemmin 1958.
Elämä ja ura

Risdon aloitti näyttelijänuransa Lontoossa ja opiskeli Royal Academy of Dramatic Artissa, jossa hän opettikin myöhemmin. Hän teki Broadway-debyyttinsä vuonna 1912 näytelmässä Fanny's First Play. Sen jälkeen hän palasi Englantiin, jossa hän näytteli brittiläisissä mykkäelokuvissa. Elokuvadebyyttinsä Risdon teki vuonna 1913 elokuvassa Bridegrooms Beware.
Pieni, kurvikas ja monipuolinen Risdon oli hyvin suosittu brittiläisissä yleisöissä ja vuonna 1915 Risdon äänestettiin Englannin vuoden suosituimmaksi mykkäelokuvatähdeksi. Hänen tunnettuja mykkäelokuviaan ovat The Idol of Paris (1914), Florence Nightingale (1915), The Manxman (1916) ja The Mother of Dartmoor (1917). Vuonna 1916 Risdon meni vihille elokuvaohjaaja George Loane Tuckerin (1872–1921) kanssa ja muutti Yhdysvaltoihin seuraavana vuonna. Vuonna 1918 Risdonista tuli Theatre Guildin jäsen.
Tuckerin kuoleman jälkeen vuonna 1921 Risdon opetti Royal Academy of Dramatic Artissa sekä näytteli koko 1920-luvun ajan vuorotellen Lontoon ja New Yorkin teatterilavoilla. Myöhemmin Risdon meni toisen kerran naimisiin näyttelijä Brandon Evansin (1878–1958) kanssa. Vuosia kestäneen yhteistyön Theatre Guildin kanssa Risdon erosi siitä ja asettui Hollywoodiin vuonna 1934.
Risdonin äänielokuvauran roolit sisälsi enimmäkseen kovatahtoisia matriarkkoja, itsevaltaisia tätejä ja rahvaanomaisia sekä tyylikkäitä äitejä, mutta työhön sisältyi myös kevyitä komedioita. Hänen tunnetuimpiin rooleihin kuuluvat äänielokuvissa Rikos ja rangaistus (1935), Theodora leikkii tulella (1936), Varjojen kadut (1937), Kuohuva 20-luku (1939), Sattuma korjaa satoa (1942), Cowboy puhdistaa kaupungin (1944), Muna ja minä (1947), Isä ja me (1947) ja Risdonin viimeiseksi jäänyt elokuvarooli Scaramouche – säilän sankari (1952).
Vuonna 1950 Risdon aloitti televisiouransa sarjassa The Bigelow Theatre. Risdon näytteli The Bigelow Theatren kahdessa jaksossa: "The Man Who Had Nothing to Lose" (1950) ja "The Other Jessie Grant" (1951). Sen jälkeen hän teki yksittäisiä vierailurooleja sarjoissa Schlitz Playhouse of Stars (1953), The Ford Television Theatre (1955 ja 1956) ja Ethel Barrymore Theater (1956).
Elisabeth Risdon kuoli 71-vuotiaana aivoverenvuotoon 20. joulukuuta vuonna 1958 Santa Monicassa, Kaliforniassa. Hänen ruumiinsa lahjoitettiin lääketiedellisiin tutkimuksiin UCLA Medical Schoolille.
Valikoitu filmografia

| Valikoitu filmografia> Vuosi | Valikoitu filmografia> Suomenkielinen nimi | Valikoitu filmografia> Alkuperäinen nimi | Valikoitu filmografia> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1913 | – | Bridegrooms Beware | Morsian |
| 1914 | – | The Sound of Her Voice | Violet Morne |
| 1915 | – | Charity Ann | Ann Charity |
| 1916 | – | The Princess of Happy Chance | Prinsessa Felicia / Lucidora Eden |
| 1935 | Rikos ja rangaistus | Crime and Punishment | Rouva Raskolnikov |
| 1936 | Cissy | The King Steps Out | Herttuatar Sofia |
| 1936 | Theodora leikkii tulella | Theodora Goes Wild | Mary Linn |
| 1937 | Olen syytön | They Won’t Forget | Rouva Hale |
| 1937 | Varjojen kadut | Dead End | Rouva Connell |
| 1937 | Nainen jota rakastan | Mannequin | "Ma" Cassidy |
| 1938 | Täynnä kepposia | Mad About Music | Annette Fusenot |
| 1939 | Kuohuva 20-luku | The Roaring Twenties | Rouva Sherman |
| 1940 | Abraham Lincoln taistelujen mies | Abe Lincoln in Illinois | Sarah Bush Lincoln |
| 1940 | Virginialaisia | The Howards of Virginia | Clarissa-täti |
| 1941 | High Sierra | High Sierra | Ma Goodhue |
| 1941 | Ihanaa mutta vaarallista | Nice Girl? | Martha Peasley |
| 1942 | Niinkuin haluan | The Lady Is Willing | Rouva Cummings |
| 1942 | Kun myrsky raivoaa | Reap the Wild Wind | Rouva Claiborne |
| 1942 | Sattuma korjaa satoa | Random Harvest | Rouva Lloyd |
| 1943 | Sano se iskusävelin | Higher and Higher | Georgia Keating |
| 1944 | Cowboy puhdistaa kaupungin | Tall in the Saddle | Elizabeth Martin |
| 1945 | Talo, missä kauhu asui | The Unseen | Rouva Norris |
| 1946 | Vaimoni ottaa lomaa | Lover Come Back | "Ma" Williams |
| 1947 | Ihannesihteeri | The Shocking Miss Pilgrim | Rouva Prichard |
| 1947 | Muna ja minä | The Egg and I | Bettyn äiti |
| 1947 | Isä ja me | Life with Father | Rouva Whitehead |
| 1948 | Menkää naimisiin, tytöt! | Every Girl Should Be Married | Mary Nolan |
| 1950 | Salaista väkivaltaa | The Secret Fury | Tohtori Twining |
| 1952 | Scaramouche – säilän sankari | Scaramouche | Isabelle de Valmorin |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Elisabeth Risdon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Elisabeth Risdon Elonetissä.
Elisabeth Risdon Allmoviessa (englanniksi)
Elisabeth Risdon Internet Broadway Databasessa (englanniksi)
Risdon Find a Gravessa (englanniksi)
Elisabeth Risdonin biografia (englanniksi)
Mother (1917)
El Ajedrecista

El Ajedrecista (suom. Shakinpelaaja) oli automaatti, jonka Leonardo Torres y Quevedo rakensi vuonna 1914 Pariisin maailmannäyttelyä varten. Kone käytti pelaamiseen sähkömagneetteja, mikä oli vallankumouksellista siihen aikaan. Kone osasi pelata kolmen nappulan loppupelejä sekä huomasi, jos vastustaja teki laittoman siirron.
Kone ei pelannut täydellisesti, mutta voitti kuitenkin kaikki torni + kuningas vastaan kuningas -loppupelit.
El Ajedrecista oli, toisin kuin esimerkiksi Turkkilainen ja Ajeeb, aito shakkikone. Se pelasi ilman ihmisten apua.
Aiheesta muualla

Automaton Chess by C. Gilmore
Chessbase News: Automatons
Quevedo's biography (Arkistoitu – Internet Archive)
Elephanta

Yleisnäkymä Mumbain suurkaupunkialueella sijaitsevasta Elephantasaaresta.
Neljännen luolan sisäänkäynti.
Yksi Elephantan luolien veistoksista
Elephanta (myös Elefanta, hindiksi Gharapuri, luolakaupunki) on saari Intian rannikolla Mumbain sataman itäpuolella ja aivan Jawaharlal Nehrun sataman länsipuolella. Saaren pinta-ala on 10–16 neliökilometriä vuorovedestä riippuen.
Luolat

Saarella olevat luolat on julistettu UNESCOn maailmanperintökohteeksi vuonna 1987. Luolissa on paljon hindulaisuuden  jumalan, Shivan, palvontaan liittyvää kalliotaidetta. Etenkin pääluolan valtavat reliefit ovat Intian kivenveistotaidetta hienoimmillaan. Elephantassa on kuusi 700–900-luvuilla louhittua kalliotemppeliä. Suurimman temppelin pinta-ala on 40 neliömetriä ja sen kattoa kannattaa 40 reliefein ja maalauksin koristeltua pilaria. Kalliotemppelit ovat hindujen pyhiinvaellusten kohteita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elephanta Wikimedia Commonsissa
Unescon maailmanperintökohteet Intiassa
Agran linnoitus
Ajantan luolat
Bhimbetkan kalliosuojat
Champaner-Pavagadhin arkeologinen puisto
Chhatrapati Shivaji Terminus
Cholan elävät temppelit
Darjeelingin ja Nilgirin vuoristorautatiet
Elephantan luolat
Elloran luolat
Fatehpur Sikri
Goan kirkot ja luostarit
Great Himalayanin kansallispuisto
Hampi
Humayunin mausoleumi
Jantar Mantar
Kazirangan kansallispuisto
Keoladeo
Khajuraho
Khangchendzonga
Konarakin aurinkotemppeli
Le Corbusierin arkkitehtoniset työt
Länsi-Ghatit
Mahabalipuram
Mahabodhi-temppeli
Manasin kansallispuisto
Nanda Devi ja Valley of Flowers
Pattadakal
Punainen linnoitus
Qutub Minar
Rajasthanin kukkulalinnoitukset
Rani ki vav (kuningattaren porraskaivo)
Sanchi
Sundarbanin kansallispuisto
Taj Mahal
Elisabeth Röhm

| Elisabeth Röhm |
| --- | --- |
 Elisabeth Röhm vuonna 2012
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1973 (ikä 51) Düsseldorf, Saksa
Kansalaisuus:  Saksa   Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1997–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Elisabeth Röhm (s. 28. huhtikuuta 1973 Düsseldorf, Saksa) on amerikansaksalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Harry pala palalta (1997), Miss FBI – aseistettu ja ihana (2005), American Hustle (2013) ja Joy (2015). Hänet tunnetaan myös rooleistaan televisiosarjoissa Eureka Street, Wall Streetin pörssihait, Angel, Naistenmiehet ja Heroes ja Kova laki. Televisiosarjassa Kova Laki hän esitti apulaispiirisyyttäjä Evelyn Southerlyniä kaikkiaan 85 jaksossa vuosina 2001–2005. Hänen roolihahmonsa poistui sarjasta 15. tuotantokauden 13. jaksossa tultuaan erotetuksi.
Varhainen elämä

Elisabeth Röhm syntyi Länsi-Saksan Düsseldorfissa. Röhmin perhe muutti Yhdysvaltoihin hänen ollessa yksivuotias. Hänellä on Saksan ja Yhdysvaltain kaksoiskansalaisuus. Hän kasvoi Bedfordissa New Yorkissa. Röhm valmistui vuonna 1991 St. Andrew’s-Sewanee Schoolista ja opiskeli kirjoittamista ja Euroopan historiaa Sarah Lawrence Collegessa Bronxvillessä.
Yksityiselämä

Röhm oli kihloissa Austin Smithardin kanssa vuonna 2000 ja MSNBC:n toimittaja Dan Abrahamsin kanssa vuodet 2003–2005. Vuodesta 2007 lähtien hän on ollut kihloissa Ron Woosterin kanssa. Heillä on huhtikuussa 2008 syntynyt tytär.
Palkintoehdokkuudet

Screen Actors Guild -palkinto (2002, 2004)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elisabeth Röhm Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut Arkistoitu 11.1.2014. (englanniksi)
Eksistentiaalinen nihilismi

Eksistentiaalinen nihilismi on filosofinen teoria, jonka mukaan elämällä ei itsessään ole merkitystä tai arvoa. Eksistentiaalinen nihilismi esittää, että suhteessa maailmankaikkeuteen, yksi ihminen tai jopa koko ihmislaji on merkityksetön, vailla tarkoitusta ja todennäköisesti muuttumaton maailmankaikkeuden kokonaisuudessa. Teorian mukaan jokainen yksilö on maailmankaikkeuteen syntynyt eristetty olento, jolta on estetty mahdollisuus tietää "miksi", mutta joka on pakotettuna yrittämään keksiä merkityksen. Luontaista elämän merkityksettömyyttä on pitkälti tutkittu filosofian eksistentialismin koulukunnassa, jossa yksilö voi mahdollisesti luoda oman subjektiivisen "merkityksen" tai "tarkoituksen". Kaikista nihilismin muodoista eksistentiaalinen nihilismi on saanut eniten kirjailijoiden ja filosofien huomiota.
Elämän tarkoitus

Ajatus siitä, että merkitys ja arvot ovat ilman perustaa on eräänlaista nihilismiä.
Jean-Paul Sartre kirjoitti esseessään Eksistentialismi ja Humanismi "Mitä me tarkoitamme sanomalla, että olemassaolo edeltää perusolemusta? Emme tarkoita, että ihminen ensin on olemassa, kohtaa itsensä, syöksyy maailmaan –  ja määrittelee itsensä sen jälkeen. Jos ihmistä, niin kuin eksistentialisti hänet näkee, ei voida määritellä, se on koska aluksi hän ei ole mitään. Hän ei ole mitään kuin vasta myöhemmin, ja sitten hän tulee olemaan se, minkä hän tekee itsestään."
Teoria pyrkii kuvaamaan ihmisen tehtävää luoda elämänkatsomus ja merkitys, ja tämä on tiivistetty seuraavasti: "Saapastellaan, harmitellaan, ja erehdytetään itseämme niin paljon kuin haluamme, mutta elämillämme ei ole merkitystä, ja on turhaa etsiä tai vahvistaa mitään tarkoitusta, kun sellaista ei löydy." Eksistentiaaliset nihilistit väittävät, että rehellisesti sanottuna, yksilön on kohdattava olemassaolon mielettömyys, että hän tulee joskus lopulta kuolemaan, ja että sekä uskonto, että metafysiikka ovat yksinkertaisesti tuloksia kuolemanpelosta.
Donald A. Crosbyn mukaan "ei ole perusteltua elää, mutta ei myöskään ole mitään syytä olla elämättä. Ne, jotka väittävät löytäneensä merkityksen elämästään ovat joko epärehellisiä tai harhaisia. Kummassakin tapauksessa he eivät onnistu kohtaamaan ihmisenä olon ankaraa todellisuutta".
Historiaa

Eksistentiaalinen nihilismi on ollut osa länsimaista intellektuelliperinnettä kyreneläisistä, kuten Hegesias Kyreneläinen, lähtien. Renessanssin aikana William Shakespeare kaunopuheisesti tiivistää eksistentiaalisen nihilistin näkökulman Macbethin ajattelutavan läpi samannimisen näytelmän loppupuolella. Arthur Schopenhauer, Søren Kierkegaard ja Friedrich Nietzsche edelleen avarsivat näitä ajatuksia, ja erityisesti Nietzschestä tuli tärkeä henkilö eksistentiaalisen nihilismin piireissä (joskin Nietzschen mukaan nihilismi on enemmänkin ylitettävä).
Myös ateistinen eksistentialistiliike levisi 1940-luvulla Ranskassa. Jean-Paul Sartren Oleminen ja Olemattomuus sekä Albert Camus'n Sisyfoksen myytti puhuivat aiheesta. Camus kirjoitti myös muita teoksia kuten Sivullinen, Caligula, Rutto sekä Putoaminen. Muita hahmoja ovat esimerkiksi Martin Heidegger ja Jacques Derrida.
Erich Adickes

Erich Adickes (1866–1928) oli saksalainen filosofi, joka oli professorina Tübingenissä vuodesta 1904. Adickes ansioitui julkaisemalla mallikelpoisia painoksia Kantin teoksista ja Kantin jälkeenjääneitä käsikirjoituksia. Hän oli Ernst Haeckelin vastustaja ja kirjoitti teoksessaan Kant contra Haecke: "En usko persoonalliseen maailman ulkopuoliseen jumalaan yhtään enempää kuin hän, en siihen että hän on luonut maailman, enkä ruumiista erilliseen aineettomaan sieluun."
Adickes oli Tübinger Burschenschaft Derendingian jäsen.
Elfi Eder

| Mitalit> Maa:   Itävalta.Naisten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Naisten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Naisten alppihiihto. Olympialaiset  | Maa:   Itävalta> Naisten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lillehammer 1994 | pujottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Morioka 1993 | pujottelu |  |
Elfriede "Elfi" Eder (s. 5. tammikuuta 1970 Leogang, Itävalta) on entinen itävaltalainen alppihiihtäjä, pujottelun kaksinkertainen arvokisamitalisti.
Eder saavutti pronssia junioreiden MM-kilpailujen suurpujottelussa Madonna di Campigliossa 1988. Moriokan MM-kilpailuissa 1993 hän sai pronssia pujottelussa Karin Buderin ja Julie Parisienin jälkeen. Lillehammerissa 1994 Eder saavutti olympiahopeaa Vreni Schneiderin voittamassa pujottelukilpailussa. Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 1996 hän oli pujottelussa seitsemäs ja Sestrieressä 1997 viides.
Eder voitti pujottelun maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1995–1996. Hän saavutti tuolla kaudella uransa kaikki kolme osakilpailuvoittoa: marraskuussa Vailissa ja joulukuussa niin St. Antonissa kuin Semmeringissäkin. Hän oli samalla kaudella lisäksi toinen Mariborissa ja Garmisch-Partenkirchenissä sekä kolmas Semmeringin toisessa osakilpailussa. Menestyskautensa lisäksi Eder ylsi vain kerran palkintokorokkeelle maailmancupissa oltuaan toinen Zwieselin pujottelussa kaudella 1996–1997.
Eder riitautui Itävallan hiihtoliiton kanssa vuonna 1998 ja edusti uransa loppuajan Grenadaa – ilman suurempaa menestystä. Hän lopetti uransa helmikuussa 1999. Hän pitää nykyään hotellia kotikunnassaan Leogangissa.
Myös Elfi Ederin sisar Sylvia Eder on entinen alppihiihtäjä.
Aiheesta muualla

Elfi Ederin sivusto (saksaksi)
Erich Borchmeyer

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Los Angeles 1932 | 4 × 100 m |  |
|  Pronssia | Berliini 1936 | 4 × 100 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Torino 1934 | 4 × 100 m |  |
|  Hopeaa | Torino 1934 | 100 m |  |
Erich Borchmeyer (23. tammikuuta 1905 Münster – 17. elokuuta 2000 Bielefeld) oli saksalainen pikajuoksun olympiamitalisti, joka saavutti hopeaa Los Angelesin olympialaisissa 1932 4 × 100 metrin viestissä ja pronssia samasta lajista neljä vuotta myöhemmin Berliinissä. EM-kisoissa hän voitti kultaa 4 × 100 metrillä Torinossa 1934 ja saavutti samoissa kisoissa hopeaa henkilökohtaiselta 100 metriltä.
Käännös suomeksi
Elemisiini

| Elemisiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,2,3-trimetoksi-5-prop-2-enyylibentseeni
CAS-numero:  487-11-6
PubChem CID:  10248
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H16O3
Moolimassa:  208,25 g/mol
Elemisiini on fenyylipropeneeni ja luonnollinen orgaaninen yhdiste. Sitä esiintyy useissa kasveissa. Elemisiinistä on myös jalostettu meskaliinia. Elemisiini on myristisiinin ohella yksi muskottipähkinän antikolinergisista kemikaaleista.
Aiheesta muualla

PubChem: Elemicin (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Elemicin (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Elemicin (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Elemicin (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - elemicin (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Elemicin (englanniksi)
ChemBlink: Elemicin (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Elemicin
Käännös suomeksi
European Touring Car Championship

Zandvoortin kilpailu vuonna 1970.
European Touring Car Championship oli FIA:n järjestelmä vakioautosarja. Sarja järjestettiin vuodesta 1963 vuoteen 1988, ja myöhemmin vuodesta 2000 vuoteen 2004. Vuonna 2005 sarjan korvasi World Touring Car Championship, sekä European Touring Car Cup vuodesta 2005 vuoteen 2017.
Sarja perustettiin vuonna 1963 nimellä European Touring Car Challenge ja vuonna 1970 nimeksi tuli European Touring Car Championship.
Sarjan alussa siinä ajettiin FIA:n ryhmä 2:n autoilla, joita sai muokata tiettyjen rajoitusten mukaan. Vuonna 1968 sarjassa sallittiin myös ryhmä 5:n autot. 1970-luvulla alkupuolella sääntöjä muutettiin, jolloin muun muassa moottorien maksimikokoa rajoitettiin. 1970-luvun jälkipuolella autojen muokattavuutta rajoitettiin ja suurempia homologaatioeriä vaadittiin sylinterikansille, vaihteistoille ja niin edelleen. Vuonna 1982 sarja siirtyi A-ryhmän autoihin.
Aiheesta muualla

ETCC Champions (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:European Touring Car Championship
Käännös suomeksi
FIBA Europe Cup 2016–2017

FIBA Europe Cupin kausi 2016–2017 oli sarjan toinen kausi. Sarjaan osallistui 45 joukkuetta 25 maasta.
Europe Cupin mestaruuden voitti ranskalainen Nanterre 92, joka voitti loppuotteluissa ranskalaisen Élan Chalonin. Välieriin selviytyivät myös saksalainen Telekom Baskets Bonn ja belgialainen BC Oostende. Kauden teho- ja levypallotilaston voittaja oli Frank Elegar ja korikuningas Cameron Clark.
Suomalaisjoukkueista sarjan pudotuspelivaiheeseen osallistui Mestarien liigasta jatkosta pudonnut Joensuun Kataja.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi)
Fabián Marulanda López

Fabián Marulanda López (s. 27. joulukuuta 1933 Marulanda) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. marraskuuta 1960 ja nimitettiin Ibaguén arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Pederodianan titulaaripiispaksi 15. heinäkuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Joaquín Flórez Hernández, jota avustivat Hernando Rojas Ramirez ja José Agustín Valbuena Jáuregui.
Marulanda López sai 22. joulukuuta 1989 nimityksen Florencian piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 19. heinäkuuta 2002.
Kauko Helovirta

| Kauko Kustaa Helovirta |
| --- | --- |
 Helovirta ja hänen vaimonsa Rauni Ranta vuonna 1961.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kauko Kustaa Helovirta
Syntynyt: 21. lokakuuta 1924 Juupajoki
Kuollut: 13. syyskuuta 1997 (72 vuotta) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Rauni Ranta
Näyttelijä
Aktiivisena:  1950–1996
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Kauko Kustaa Helovirta (oik. Hellström; 21. lokakuuta 1924 Juupajoki – 13. syyskuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, jonka ura alkoi puolustusvoimain viihdytyskiertueella 1942–1944 Karhumäen tivolin rintamateatterista, kulki Mikkelin, Lahden ja Tampereen teattereiden kautta ja huipentui usean vuosikymmenen mittaiseen työhön Suomen Kansallisteatterissa.