stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
GitHub
Palvelut > GitHub Student Developer Pack

GitHub Student Developer Pack on palvelu, joka tarjoaa yli 13-vuotiaille opiskelijoille pääsyn useisiin tunnettuihin kehittäjän työkaluihin ja palveluihin maksutta. GitHubin ohjelman yhteistyökumppaneihin kuuluu Bitnami, Crowdflower, DigitalOcean, DNSimple, HackHands, Namecheap, Orchestrate, Screenhero, SendGrid, Stripe, Travis CI ja Unreal Engine.
Vuonna 2016, GitHub lanseerasi GitHub Campus Experts -ohjelman  tavoitteenaan kouluttaa ja innostaa opiskelijoita vahvistamaan teknologian yhteisöjä heidän yliopistoissaan. Ohjelma on avoinna maailmanlaajuisesti yliopisto-opiskelijoille, jotka ovat vähintään 18-vuotiaita. GitHub Campus Experts -ohjelma on yksi pääkeinoista, joilla GitHub tukee opiskelijapohjaisia tapahtumia ja yhteisöjä. Osallistujille tarjotaan useita resursseja, kuten koulutusta ja rahoitusta, auttaakseen heitä järjestämään tapahtumia ja kasvattamaan yhteisöjään. Osallistuakseen ohjelmaan opiskelijoiden on suoritettava verkkokoulutuskurssi, joka keskittyy yhteisöjohtamistaitojen kehittämiseen.
Palvelut > GitHub Sponsors

GitHub Sponsors on GitHubin palvelu, joka lanseerattiin julkisena betana 23. toukokuuta 2019. Palvelun kautta käyttäjät voivat tehdä kuukausittaisia rahallisia lahjoituksia GitHubissa isännöityihin projekteihin. Kehittäjät voivat asettaa useita rahoitustasoja tukijoilleen, jotka tulevat eri etujen kanssa. Palvelu mahdollistaa toistuvien maksujen tekemisen. GitHub on myös tarjonnut ensimmäisen vuoden aikana kannustimia varhaisille käyttöönottajille, mukaan lukien maksujen käsittelykulujen kattaminen ja sponsorimaksujen vastaaminen jopa 5 000 dollariin kehittäjää kohden. Lisäksi käyttäjät voivat edelleen käyttää samankaltaisia palveluita kuten Patreon ja Open Collective ja linkittää niiden verkkosivuilleen.
Haittaohjelmat

Helmikuussa 2024 uutisoitiin, että tuntematon taho tekee useita kopioita GitHubissa olemassa olevista lähdekoodivarastoista, ja lisää kopioihin piilotetun haittaohjelman. Jotkin palvelun käyttäjät pahentavat ongelmaa tekemällä näistä lisää kopioita. Useimmat poistetaan automaattisesti ja nopeasti, mutta automaatio ei havaitse jokaista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta GitHub Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:GitHub  – 2015-09-06, 2019-03-14
Käännös suomeksi
Kirsi Aromaa

Kirsi Elina Maarit Aromaa (s. 23. heinäkuuta 1958 Pomarkku) on suomalainen balettitanssija. Hän tanssi aiemmin Suomen Kansallisbaletissa ja on sittemmin toiminut baletin ja baletin repertuaarin pedagogina.
Aromaa valmistui tanssitaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2007.
Aiheesta muualla

Kirsi Aromaan työt tanssijana Tanka-tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Aristoteleen psykologia

Aristoteles määritteli psykologian tieteeksi, joka tutkii sielua (kreik. psykhe, lat. anima) ja sen ominaisuuksia. Sen keskeisimpiin piirteisiin kuuluu näkemys sielusta kaikki elävät olennot elävöittävänä tekijänä. Aristoteleen psykologia on todennäköisesti muotoutunut hänen kypsemmän kautensa aikana, kun hän johti omaa Lykeionin peripateettista kouluaan (334-323 eaa.).
Aristoteleen psykologiset teokset

Aristoteleen psykologian alan pääteos on teos Sielusta (De anima). Sen lisäksi hän kirjoitti psykologiasta myös siihen löyhästi liittyvässä lyhyempien kirjoitusten kokoelmassa nimeltä Pieniä tutkielmia, merkittävimpinä tutkielmissa Aisteista ja aistimisesta ja Muistista ja mieleen palauttamisesta. Psykologisiin asioihin viitataan myös muun muassa Metafysiikassa, Nikomakhoksen etiikassa, Politiikassa, Retoriikassa, sekä joissakin luonnontieteellisissä teoksissa, erityisesti teoksessa Eläinten liikkeestä.
Sielusta-teoksen lähestymistapa oli melko epäempiirinen, ja se tutki aistimista, ajattelua sekä sielun ja ruumiin välisiä suhteita korkeammalla ja teoreettisemmalla abstraktiotasolla. Se määritteli tutkimusongelman kysymällä "ovatko kaikki mielenliikutukset yhteisiä sille, joka omistaa sielun, vai onko olemassa mielenliikutuksia, jotka ovat ominaisia sielulle itselleen?". Aristoteles halusi siis tietää, ovatko kaikki psyykkiset ilmiöt samalla myös ruumiin materiaalisia ilmiöitä. Pieniä tutkielmia puolestaan sovelsivat empiirisempää lähestymistapaa, tutkien Aristoteleen omin sanoin "sielulle ja ruumiille yhteisiä ilmiöitä".
Koska Aristoteles käsitti sielun yleiseksi kaikkeen elämään liittyväksi tekijäksi, psykologia tarkoitti hänelle kaiken elävän tutkimista, eikä pelkästään järjellisen mielen omaavien eläimien eli ihmisten tutkimista. Niinpä Sielusta käsitteli myös kasvi- ja eläinsielujen toimintaa ihmissielujen lisäksi. Aristoteles käsitteli psykologiassa myös elämän luonnetta yleensä; näin sen ala oli huomattavasti laajempi kuin psykologian ala nykyisin.
Aristoteleen teosta Sielusta on tutkittu pitkään ja siksi jopa sen keskeisimmistä kohdista on hyvin erilaisia tulkintoja. Teoksessa esitetyt ajatukset ovat kuitenkin sukua monille nykyisen mielenfilosofian lähestymistavoille, joten Aristoteleen psykologian tutkiminen on herännyt uudestaan eloon.
Psykologian tutkimuskohteet > Sielu

Aristoteleen mukaan kaikilla elävillä olennoilla on sielu. Hän määritteli, yleisen hylemorfistisen periaatteensa mukaisesti, että sielu on elävän olion muoto ja ruumis sen aine, toisin sanoen sielu on luonnollisen, elimellisen ja potentiaalisesti elävän ruumiin (eli aineellisen muodon) ensimmäinen aktuaalisuus (eli aineeton muoto). Näin ruumista ja sielua ei voi erottaa toisistaan. Hän opetti, että sieluja on kolmen tasoisia, kasvi-, eläin- ja ihmissieluja.
Kasvisielu eli ravitseva sielu kuului kasveille, eläimille ja ihmisille. Sille ominaisia olivat syntyminen, elämän ja kasvun ylläpitäminen eli ravitseminen ja suvunjatkaminen, sekä kuoleminen.
Eläinsielu eli aistiva sielu kuului eläimille ja ihmisille. Sille ominaisia olivat aistiminen, reagointi aistittuun, sekä haluaminen ja liikkuminen.
Ihmissielu eli järjellinen sielu kuului ainoastaan ihmisille. Sille ominainen kyky oli abstrakti ajattelu ja asioiden todellisen olemuksen käsittäminen aistihavaintojen perusteella. Tässä Aristoteles erosi Platonista, jonka mukaan ideoita ei voitu havaita aisteilla. Lähestymistapaa voidaan kutsua aristoteeliseksi realismiksi.
Aristoteles opetti, että juuri sielu on se, mikä tekee ruumiista elävän olennon; se on vastuussa siinä tapahtuvasta muutoksesta ja liikkestä. Hän vastusti jossain määrin Platonin näkemystä siitä, että sielu olisi kuolematon ja ruumiista täysin erillinen.
Psykologian tutkimuskohteet > Mieli

Aristoteles määritteli mielen (nous, usein myös "järki" tai "äly") siksi sielun osaksi, jolla se tietää ja ymmärtää asioita. Näin sen määrittely oli lähinnä toiminnallinen. Aristoteles erotti käytännöllisen ja teoreettisen järjen toisistaan.
Aristoteleelle kyky tietää ja ymmärtää asioita oli nimenomaan ihmiselle ominainen piirre. Näin järjen omaaminen oli olennaista ihmisenä olemiselle, samoin kuin aistiminen oli oleellista eläimelle ja ravitseminen kasville. Ymmärtämisen lisäksi ihmiselle olivat yhtä oleellisia kaikenlainen suunnittelu ja harkitseminen ennen toimintaa. Näin tutkiessaan mieltä Aristoteles tutki nimenomaan sitä, mikä tekee ihmisestä ihmisen.
Ajattelun toiminnan Aristoteles kuvasi vertaamalla sitä aistimiseen. Aistittaessa ihminen ottaa ruumiinsa aisteilla vastaan havaintoja, ja muodostaa niistä sielunsa kyvyillä jonkinlaisen järkeävän aistitun muodon. Ajattelussa ihminen vastaavasti ottaa vastaan älyllisen muodon, ja muodostaa niistä älyllisillä kyvyillään järkevän ajatuksen. Ihmisen mieli vastaanottaa siis jonkin ajatellun kohteen vaikutuksen, ja mieli mukautuu tähän kohteeseen tulemalla sen "kaltaiseksi" tai "muotoiseksi".
Jos siis otetaan mikä tahansa ajattelija S ja mikä tahansa ajattelun kohde O, S ajattelee O:ta jos ja vain jos:
S:n mielellä on kyky ottaa vastaan O:n ymmärrettävissä oleva muoto,
O toimii tämän kyvyn mukaisesti muotoilemalla sen, ja seurauksena
S:n kyky muuttuu rakenteeltaan yhtäläiseksi tämän muodon kanssa.
Psykologian tutkimuskohteet > Halu

Aristoteleen mukaan kaikki eläimet ovat jossain määrin aktiivisia ja jossain määrin passiivisia sekä aistimisen että ajattelun suhteen. Aistiminen vaatii valintojen tekemistä ja ajattelu valintojen lisäksi abstrahointia. Tämän lisäksi Aristoteles kuvasi eläinten keskeiseksi ominaisuudeksi sen, että ne suuntautuvat ja liikkuvat haluamiensa asioiden mukaan tai niitä kohti. Aristoteles päätyi siihen, että sielu oli keskeisenä tekijänä kaikessa tässä liikkeessä. Samalla Aristoteleen psykologia lähestyi hänen fysiikkaansa, jolle oli keskeistä liikkeen syiden selvittäminen.
Aristoteles katsoi, että kaikki teot, sekä inhimilliset että eläimelliset, seuraavat halusta, joko tiedostetusta tai tiedostamattomasta sellaisesta. Vaikka aikaisemmin erityyppisten sielujen keskeisimmäksi kyvyksi oli mainittu ravitseminen, aistiminen ja mieli, Aristoteles joutui toteamaan, ettei yksikään niistä selittänyt liikettä täysin. Kasveilla oli tarve pyrkiä ravintoa kohti, mutta ne eivät liikkuneet. Myös jotkut eläimet, vaikka aistivatkin, pysyivät hänen mukaansa paikallaan — esimerkkeinä hän käytti ostereita, joita oli tutkinut eläinopillisissa teoksissaan. Myöskään mieli ei suuntautunut ensisijaisesti sellaisia asioita kohti, jotka antaisivat käskyjä liikkumaan, vaan tämä seurasi haluista. Lopulta Aristoteles päätyi siihen, etteivät halutkaan voineet liikuttaa ihmistä vastustamattomasti, sillä vahvaluonteiset ihmiset pystyivät hallitsemaan niitä järjellä.
Näin Aristoteles päätyi siihen, että eläimessä tulee olla erillinen haluava sielun kyky (orektikon), jonka tehtävänä oli laittaa eläimet liikkelle. Hän ymmärsi, että tämä oli osittain ristiriidassa sen kanssa, että mieli ei voisi saada aikaan liikettä. Näin hän päätteli liikkeen olevan seurausta sekä halusta että käytännöllisestä järjestä, jotka toimivat tiiviisti yhdessä. Käytännöllinen järki saa liikkeen aikaan silloin, kun se suuntautuu johonkin haluttavaan jonakin haluttavana. Teot suuntautuvat sellaisia asioita kohti, jotka ovat tai näyttävät olevan jotain hyvää. Tässä Aristoteles alkoi lähestyä Nikomakhoksen etiikassa kuvattuja ihmisen eettisiä päämääriä, kuten onnellisuuden tavoittelua.
Aiheesta muualla

Lorenz, Hendrik: Ancient Theories of Soul: Aristotle's Theory of Soul The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Shields, Christopher: Aristotle's Psychology The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut

| CAF Africa Cup of Nations |
| --- | --- |

Laji:  Jalkapallo
Perustettu:  1957
Joukkueita:  24 (vuodesta 2019)
Hallitseva mestari:   Norsunluurannikko
Eniten mestaruuksia:   Egypti (7)
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut ovat Afrikan jalkapalloliiton CAF:n järjestämä maajoukkueiden maanosamestaruuskilpailu.
Ensimmäisen kerran kilpailut pidettiin vuonna 1957, jolloin osallistuneita maita oli kolme. Vuodesta 1968 lähtien turnaus on pidetty joka toinen vuosi. Vuodesta 2013 lähtien turnaus järjestetään parittomina vuosina, jotta ne eivät osu samaan vuoteen MM-kisojen kanssa. Vuodesta 2019 alkaen turnaukseen osallistuu 24 Afrikan maata (aiemmin 16).
Tilastoja > Ennätyksiä

Suurin voittomarginaali: 6–1 (Norsunluurannikko – Etiopia, 1970 ja Guinea – Botswana, 2012)
Monimaalisin ottelu: 9 maalia (Egypti – Nigeria 6–3, 1963)
Eniten maaleja kautta aikojen: 18 maalia, Samuel Eto'o, Kamerun
Eniten maaleja yhdessä turnauksessa: 9 maalia, Ndaye Mulamba, Kongo DT, 1974
Useimmissa turnauksissa pelannut: 7 turnausta, Alain Gouamené, Norsunluurannikko
Tilastoja > Eniten mestaruuksia voittaneet

| Määrä | Maa | Vuodet |
| --- | --- | --- |
| 7 |  Egypti | 1957, 1959, 1986, 1998, 2006, 2008, 2010 |
| 5 |  Kamerun | 1984, 1988, 2000, 2002, 2017 |
| 4 |  Ghana | 1963, 1965, 1978, 1982 |
| 3 |  Nigeria | 1980, 1994, 2013 |
| 3 |  Norsunluurannikko | 1992, 2015, 2023 |
| 2 |  Kongon demokraattinen tasavalta | 1968, 1974 |
| 2 |  Algeria | 1990, 2019 |
| 1 |  Etiopia | 1962 |
| 1 |  Sudan | 1970 |
| 1 |  Kongon tasavalta | 1972 |
| 1 |  Marokko | 1976 |
| 1 |  Etelä-Afrikka | 1996 |
| 1 |  Tunisia | 2004 |
| 1 |  Sambia | 2012 |
| 1 |  Senegal | 2021 |
Tilastoja > Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Mestaruus | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Egypti | 7 | 3 | 3 | 13 |
| 2 |  Kamerun | 5 | 2 | 2 | 9 |
| 3 |  Ghana | 4 | 5 | 1 | 10 |
| 4 |  Nigeria | 3 | 5 | 8 | 16 |
| 5 |  Norsunluurannikko | 3 | 2 | 4 | 9 |
| 6 |  Algeria | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 7 |  Kongon demokraattinen tasavalta | 2 | 0 | 3 | 5 |
| 8 |  Sambia | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 9 |  Sudan | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 9 |  Tunisia | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 11 |  Senegal | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 12 |  Etelä-Afrikka | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 13 |  Etiopia | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 13 |  Marokko | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 15 |  Kongon tasavalta | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 16 |  Mali | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 17 |  Burkina Faso | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 18 |  Guinea | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 18 |  Libya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 18 |  Uganda | 0 | 1 | 0 | 1 |
Tilastoja > Maalikuninkuuden voittaneet

| Vuosi | Paras maalintekijä | Maalit |
| --- | --- | --- |
| 1957 |  Diab Mohammed Diab El-Attar | 5 |
| 1959 |  Mahmoud Al-Gohari | 3 |
| 1962 |  Abdelfatah Badawi  Mengistu Worku | 3 |
| 1963 |  Hassan El-Shazly | 6 |
| 1965 |  Ben Acheampong  Osei Kofi  Eustache Manglé | 3 |
| 1968 |  Laurent Pokou | 6 |
| 1970 |  Laurent Pokou | 8 |
| 1972 |  Salif Keita | 5 |
| 1974 |  Mulamba Ndaye | 9 |
| 1976 |  Keita Aliou Mamadou ‘N’Jo Léa’ | 4 |
| 1978 |  Philip Omondi  Opoku Afriyie  Segun Odegbami | 3 |
| 1980 |  Khaled Al Abyad Labied  Segun Odegbami | 3 |
| 1982 |  George Alhassan | 4 |
| 1984 |  Taher Abouzaid | 4 |
| 1986 |  Roger Milla | 4 |
| 1988 |  Gamal Abdelhamid  Lakhdar Belloumi  Roger Milla  Abdoulaye Traoré | 2 |
| 1990 |  Djamel Menad | 4 |
| 1992 |  Rashidi Yekini | 4 |
| 1994 |  Rashidi Yekini | 5 |
| 1996 |  Kalusha Bwalya  Mark Williams | 5 |
| 1998 |  Hossam Hassan  Benni McCarthy | 7 |
| 2000 |  Shaun Bartlett | 5 |
| 2002 |  Patrick Mboma  Salomon Olembé  Julius Aghahowa | 3 |
| 2004 |  Patrick Mboma  Frédéric Kanouté  Youssef Mokhtari  Jay-Jay Okocha  Santos | 4 |
| 2006 |  Samuel Eto'o | 5 |
| 2008 |  Samuel Eto'o | 5 |
| 2010 |  Gedo | 5 |
| 2012 |  Manucho  Houssine Kharja  Pierre-Emerick Aubameyang  Christopher Katongo  Emmanuel Mayuka  Didier Drogba  Cheick Diabaté | 3 |
| 2013 |  Emmanuel Emenike  Wakaso Mubarak | 4 |
| 2015 |  André Ayew  Dieumerci Mbokani  Thievy Bifouma  Javier Balboa  Ahmed Akaichi | 3 |
| 2017 |  Junior Kabananga | 3 |
| 2019 |  Odion Ighalo  | 5 |
| 2021 |  Vincent Aboubakar | 8 |
Tilastoja > Kautta aikain parhaat maalintekijät

|  | Pelaaja | Maalit (ottelut) | AM-kisat | Maalit (ottelut) | AM-kisat | Maalit (ottelut) | AM-kisat | Maalit (ottelut) | AM-kisat | Maalit (ottelut) | AM-kisat | Maalit (ottelut) | AM-kisat | Maalit (ottelut) | AM-kisat | Maalit (ottelut) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Samuel Eto'o | 18 (28) | 2000 Ghana/Nigeria | 4 (4) | 2002 Mali | 1 (6) | 2004 Tunisia | 1 (4) | 2006 Egypti | 5 (4) | 2008 Ghana | 5 (6) | 2010 Angola | 2 (4) |  |  |
| 2 |  Laurent Pokou | 14 (16) | 1968 Etiopia | 6 (5) | 1970 Sudan | 8 (5) | 1974 Egypti | 0 (3) | 1980 Nigeria | 0 (3) |  |  |  |  |  |  |
| 3 |  Rashidi Yekini | 13 (24) | 1984 Norsunluurannikko | 0 (4) | 1988 Marokko | 1 (5) | 1990 Algeria | 3 (5) | 1992 Senegal | 4 (5) | 1994 Tunisia | 5 (5) |  |  |  |  |
| 4 |  Hassan El-Shazly | 12 (9) | 1963 Ghana | 6 (3) | 1970 Sudan | 5 (4) | 1974 Egypti | 1 (2) |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 5 |  Patrick Mboma | 11 (17) | 1998 Burkina Faso | 0 (3) | 2000 Ghana/Nigeria | 4 (6) | 2002 Mali | 3 (4) | 2004 Tunisia | 4 (4) |  |  |  |  |  |  |
| = |  Hossam Hassan | 11 (21) | 1986 Egypti | 0 (1) | 1988 Marokko | 0 (3) | 1992 Senegal | 0 (2) | 1998 Burkina Faso | 7 (6) | 2000 Ghana/Nigeria | 3 (4) | 2002 Mali | 0 (2) | 2006 Egypti | 1 (3) |
| = |  Didier Drogba | 11 (24) | 2006 Egypti | 3 (5) | 2008 Ghana | 3 (6) | 2010 Angola | 1 (3) | 2012 Gabon/Päiväntasaajan Guinea | 3 (6) | 2013 Etelä-Afrikka | 1 (4) |  |  |  |  |
| 8 |  Mengistu Worku | 10 (16) | 1959 Yhdistynyt arabitasavalta | 0 (2) | 1962 Etiopia | 3 (2) | 1963 Ghana | 2 (2) | 1965 Tunisia | 0 (2) | 1968 Etiopia | 2 (5) | 1970 Sudan | 3 (3) |  |  |
| = |  Mulamba Ndaye | 10 (8) | 1974 Egypti | 9 (5) | 1976 Etiopia | 1 (3) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| = |  Joel Tiéhi | 10 (17) | 1992 Senegal | 1 (5) | 1994 Tunisia | 4 (5) | 1996 Etelä-Afrikka | 1 (3) | 1998 Burkina Faso | 4 (4) |  |  |  |  |  |  |
| = |  Kalusha Bwalya | 10 (23) | 1986 Egypti | 1 (3) | 1992 Senegal | 1 (3) | 1994 Tunisia | 1 (5) | 1996 Etelä-Afrikka | 5 (6) | 1998 Burkina Faso | 1 (3) | 2000 Ghana/Nigeria | 1 (3) |  |  |
| = |  Francileudo Santos | 10 (14) | 2004 Tunisia | 4 (6) | 2006 Egypti | 4 (4) | 2008 Ghana | 2 (4) |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 13 |  Abdoulaye Traoré | 9 (21) | 1986 Egypti | 3 (4) | 1988 Marokko | 2 (3) | 1990 Algeria | 2 (3) | 1992 Senegal | 1 (5) | 1994 Tunisia | 1 (6) |  |  |  |  |
| = |  Manucho | 9 (14) | 2008 Ghana | 4 (4) | 2010 Angola | 2 (4) | 2012 Gabon/Päiväntasaajan Guinea | 3 (3) | 2013 Etelä-Afrikka | 0 (3) |  |  |  |  |  |  |

| Värit |  |
| --- | --- |
: Paras maalintekijä kyseisessä turnauksessa
Tilastoja > Menestyneimmät valmentajat

| Valmentaja | Mestaruuksia | Vuodet |
| --- | --- | --- |
|  Charles Gyamfi | 3 | 1963, 1965, 1982 |
|  Hassan Shehata | 3 | 2006, 2008, 2010 |
|  Hervé Renard | 2 | 2012, 2015 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tilastoja
Jalkapallon afrikanmestarit
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1957  Egypti | 1959  Yhdistynyt arabitasavalta | 1962  Etiopia | 1963  Ghana | 1965  Ghana | 1968  Kongo-Kinshasa |
| 1970  Sudan | 1972  Kongo | 1974  Zaire | 1976  Marokko | 1978  Ghana | 1980  Nigeria |
| 1982  Ghana | 1984  Kamerun | 1986  Egypti | 1988  Kamerun | 1990  Algeria | 1992  Norsunluurannikko |
| 1994  Nigeria | 1996  Etelä-Afrikka | 1998  Egypti | 2000  Kamerun | 2002  Kamerun | 2004  Tunisia |
| 2006  Egypti | 2008  Egypti | 2010  Egypti | 2012  Sambia | 2013  Nigeria | 2015  Norsunluurannikko |
| 2017  Kamerun | 2019 | 2021 | 2023 | 2025 |  |
Argon

Argon on järjestysluvultaan 18. alkuaine ja kuuluu jalokaasuihin. Sen kemiallinen merkki on Ar (lat. argon; kreik. αργόν, ’laiska’). Sitä on noin 0,94 prosenttia ilmakehästämme, ja se onkin maapallon yleisin jalokaasu. Argon on väritön, hajuton ja mauton inertti kaasu. Kuten muitakin jalokaasuja, argonia pidettiin pitkään reagoimattomana. Ensimmäinen tunnettu argonyhdiste argonfluorihydridi (HArF) onnistuttiin tekemään Helsingin yliopiston Kemian laitoksella elokuussa 2000.
Ominaisuudet > Fysikaaliset ominaisuudet

Argon on väritön, hajuton ja mauton kaasu. Sen tiheys on 1,784 g/l eli tiheämpää kuin ilma. Argonin kiehumispiste on 87,30 K ja sulamispiste 83,85 K. Argonilla on suhteellisen alhainen lämpökapasiteetti. Sen liukoisuus veteen on samaa luokkaa hapen kanssa.
Ominaisuudet > Fysikaaliset ominaisuudet > Isotoopit

Argonilla on kolme pysyvää isotooppia: 36Ar, 38Ar ja 40Ar. Suurin osa ilmakehän argonista on 40Ar ja se on muodostunut maaperän kaliumin 40K-isotoopin hajotessa. Tähdissä tapahtuva nukleosynteesi luo enimmäkseen keveämpiä isotooppeja 36Ar sekä 38Ar ja ne ovatkin yleisempiä maailmankaikkeudessa. Myös maapallolta otetussa näytteessä 40Ar-pitoisuus vaihtelee välillä 94–100 % riippuen siitä mistä näyte on otettu.
Maanpäällisissä näytteissä 36Ar-isotoopin suhde 38Ar ja 40Ar nähden on yleensä noin 0,3:0,1:99,6, kun taas Auringossa se on lähempänä suhdetta 84:15:1.
Argonin isotooppia 40Ar käytetään yhdessä kaliumin kanssa määrittämään kivien ikää. Määritys perustuu 40K-isotoopin hajoamiseen 40Ar-isotoopiksi, jolloin näiden suhteesta saadaan määritettyä mineraalin ikä.
Argonin radioaktiivisilla isotoopeilla ei ole teollista merkitystä.
| Isotooppi | Puoliintumisaika | Hajoamistyyppi   Osuus1 |
| --- | --- | --- |
| 30Ar | 20 ns | Protoniemissio |
| 31Ar | 15,1 ms | EC, β+ |
| 32Ar | 98 ms | EC, β+ |
| 33Ar | 173,0 ms | EC, β+ |
| 34Ar | 844,5 ms | EC, β+ |
| 35Ar | 1,775 s | EC, β+ |
| 36Ar | Stabiili | 0,3336 % |
| 37Ar | 35,04 d | EC |
| 38Ar | Stabiili | 0,0629 % |
| 39Ar | 269 a | β- |
| 40Ar | Stabiili | 99,6035 % |
| 41Ar | 109,34 min | β- |
| 42Ar | 32,9 a | β- |
| 43Ar | 5,37 min | β- |
| 44Ar | 11,87 min | β- |
| 45Ar | 21,48 s | β- |
| 46Ar | 8,4 s | β- |
| 47Ar | 700 ms | β- |

1 = Osuus kaikesta luonnossa esiintyvästä argonista. 
 Ilmoitetaan stabiileille ja erittäin pitkäikäisille isotoopeille. 

Lähde:
Ominaisuudet > Kemialliset ominaisuudet ja yhdisteet

Argon kuuluu jalokaasuihin, eikä muodosta normaaleissa olosuhteissa yhdisteitä. Tämä johtuu siitä, että sen elektronikonfiguraatiossa p-orbitaali on täynnä. Tämä johtaa myös korkeaan ionisaatioenergiaan. Kuitenkin vuonna 2000 Markku Räsäsen johtama ryhmä Helsingin yliopistosta ilmoitti muodostaneensa argonfluorihydridin (HArF). Ryhmä jäähdytti argonin ja vetyfluoridin seoksen 8 kelvinin lämpötilaan sekä altisti seoksen ultraviolettisäteilylle. Argonista tunnetaan myös ArH+-ioni, ArF-komplekseja sekä eräitä metastabiileja dikationeja, joissa on sidos argonin ja piin tai argonin ja hiilen välillä.
Argon ei ole myrkyllistä, mutta suurina pitoisuuksina voi syrjäyttää hapen hengitysilmasta. Tällöin ihminen voi tuntea huimausta ja päänsärkyä ja lopulta tukehtua.
Historia

Argonin löysi tietämättään brittiläinen kemisti Henry Cavendish 1700-luvun lopussa, kun hän tutki ilmakehän koostumusta. Hän huomasi, että yksi prosentti ilmasta ei reagoinut, mutta hän ei tutkinut kyseistä osuutta. Sata vuotta myöhemmin 1892 Lordi Rayleigh ja William Ramsay huomasivat, että ilmasta eristetyn typen tiheys oli suurempi kuin ammoniakista synteettisesti valmistetun typen. Myöhemmin Ramsay toisti Cavendishin kokeen, mutta analysoi reagoimattoman kaasun. Hän määritti sen spektrin, ja 1895 Ramsay ja Rayleigh julkistivat löytäneensä uuden alkuaineen. He nimesivät aineen kreikankielen sanan argos mukaan, joka tarkoittaa suomennettuna epäaktiivista tai laiskaa. Argon oli ensimmäinen jalokaasu, joka löydettiin, mutta loput jalokaasut löytyivät viidessä vuodessa. Molemmat palkittiin Nobelilla 1904.
Esiintyminen ja eristäminen

Argonia esiintyy ilmakehässä, jossa sitä on 0,94 tilavuusprosenttia. Tämän lisäksi argonia löytyy maankuoresta, mutta hyvin vähän (4 ppm), sekä maakaasusta. Argon voidaan erottaa jakotislauksen avulla ilmasta. Toinen vaihtoehto on käsitellä ilmakehän typpeä magnesiumin tai kalsiumin avulla, jolloin muodostuu nitridejä, mutta argon ei reagoi. Argon on suhteellisen halpaa, se maksaa alle euron sadalta grammalta.
Vuonna 1993 Argonia tuotettiin pelkästään Yhdysvalloissa 716 000 tonnia.