stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Colin Montgomerie

Montgomerie vuoden 2004 Ryder Cupissa
Colin Stuart Montgomerie, OBE (s. 23. kesäkuuta 1963 Glasgow) on skotlantilainen golfaaja.
Ammattilaisura

Montgomerie on ollut Euroopan joukkueessa Ryder Cupissa kahdeksan kertaa. European Tourilla hänellä on yhteensä 31 turnausvoittoa, joka on neljänneksi eniten kiertueen historiassa vuoteen 2014 mennessä.
PGA Tourilla Montgomeriellä ei pitkästä ja kunnioitettavasta urasta huolimatta ole yhtään voittoa, vaikka on sijoittunut viidesti toiseksi major-turnauksissa. Vuoden 1994 US Openissa sekä 1995 PGA Championshipissä Montgomerie menetti voiton vasta playoff-rei'illä.
Montgomerie valittiin golfin Hall of Fameen vuonna 2013.
Catherine-Dominique de Pérignon

Catherine-Dominique de Pérignon, Philippe-Auguste Hennequinin maalaama muotokuva 1800-luvun alusta.
Dominique-Catherine de Pérignon (31. toukokuuta 1754 Grenade – 25. joulukuuta 1818 Pariisi) oli Ranskan marsalkka, joka toimi komentajana Ranskan vallankumoussodissa ja Napoleonin sodissa.
Aatelissukuun syntynyt Pérignon aloitti sotilasuransa aliluutnanttina Lyonnaisin rykmentissä vuonna 1780. Hän erosi armeijasta jo kolmen vuoden kuluttua ja asettui asumaan Montechin kaupunkiin. Vallankumouksen puhjettua vuonna 1789 hänestä tuli Montechin kansalliskaartin everstiluutnantti. Hänet valittiin vuonna 1791 Haute-Garonnen edustajana lakiasäätävään kansalliskokoukseen, josta hän erosi ensimmäisen vallankumoussodan puhjettua toukokuussa 1792 palatakseen armeijaan. Pérignon palveli syyskuusta 1792 alkaen itäisten Pyreneiden armeijassa Espanjan-vastaisella rintamalla. Hänet ylennettiin syyskuussa 1793 prikaatikenraaliksi ja joulukuussa divisioonakenraaliksi. Hän toimi tammikuusta 1794 alkaen divisioonankomentajana. Kun kenraali Jacques François Dugommier kaatui marraskuussa 1794 Sierra Negran taistelussa, Pérignon otti välittömästi itäisten Pyreneiden armeijan komentoonsa ja voitti taistelun. Pérignon jatkoi hyökkäystä Espanjassa piirittämällä Rosesin, joka vallattiin helmikuussa 1795. Kärsittyään kesäkuussa 1795 tappion Bascaran taistelussa hän joutui väistymään ja hänen seuraajakseen tuli kenraali Barthélemy Schérer.
Pérignon valittiin syksyllä 1795 edustajaksi uuteen parlementtiin, viidensadan neuvostoon, mutta jo lokakuussa hänet nimitettiin Ranskan suurlähettilääksi Espanjaan. Hän neuvotteli vuonna 1796 San Ildefonson sopimuksen, jolla Espanja liittyi sotaan Ranskan puolelle. Pérignon jätti lähettilään tehtävän vuoden 1797 lopussa. Sodan puhjettua uudestaan hänet kutsuttiin lokakuussa 1798 Ranskan Italian-armeijaan ja hän otti komentoonsa Liguriaan sijoitetut joukot. Hän haavoittui pahoin elokuussa 1799 Novin taistelussa ja jäi venäläisten sotavangiksi. Pérignon päästettiin palaamaan Ranskaan vasta yli vuoden kestäneen sotavankeuden jälkeen vuoden 1800 lopussa. Hän oli sen jälkeen prikaatinkomentajana Toulousessa, mutta vuonna 1801 hänet nimitettiin edustajaksi uuteen senaattiin, jonka puhemieheksi hänet valittiin 1803. Napoleon antoi hänelle vuonna 1804 marsalkan arvon.
Pérignon nimitettiin vuonna 1806 Italiaan Parman ja Piacenzan sotilaskuvernööriksi. Vuonna 1808 hän sai kreivin arvon. Samana vuonna hänestä tuli Napolin kuvernööri. Napoleonin luovuttua kruunusta vuonna 1814 Pérignon siirtyi palvelemaan kuningas Ludvig XVIII:tta, joka teki hänestä päärin. Pérignon kieltäytyi tukemasta Napoleonia satapäiväisen keisarikunnan aikana vuonna 1815. Hän oli jäsenenä sotaoikeudessa, joka tuomitsi marsalkka Michel Neyn kuolemaan, ja hän äänesti kuolemantuomion puolesta. Pérignon toimi vielä komendanttina Toulousessa ja vuodesta 1816 Pariisissa. Hän sai markiisin arvon 1817 ja kuoli seuraavana vuonna.
Pérignonin nimi on kaiverrettu Pariisin Riemukaareen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Catherine-Dominique de Pérignon Wikimedia Commonsissa
Catherine, Dominique de Pérignon (ranskaksi) Ranskan kansalliskokous
D-Tox

| D-Tox |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jim Gillespie
Käsikirjoittaja:  Howard Swindle Ron L. Binkerhoff
Tuottaja:  Karen Kehela Ric Kidney Kevin King
Säveltäjä:  John Powell
Kuvaaja:  Dean Semler
Leikkaaja:  Tim Alverson Steve Mirkovich
Pääosat:  Sylvester Stallone Robert Patrick Tom Berenger Dina Meyer Robert Prosky Polly Walker Stephen Lang Rance Howard Kris Kristofferson Charles S. Dutton
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  United International Pictures
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   4. tammikuuta 2002  20. syyskuuta 2002
Kesto:  92 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  55 000 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
D-Tox on yhdysvaltalainen kauhu- ja jännityselokuva vuodelta 2002. Elokuvan pääosissa esiintyvät muun muassa Sylvester Stallone ja Robert Patrick.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sylvester Stallone  | … |  Jack Malloy   |
|  Charles S. Dutton  | … |  Hendricks   |
|  Robert Patrick  | … |  Noah   |
|  Kris Kristofferson  | … |  Doc   |
|  Robert Prosky  | … |  McKenzie   |
|  Polly Walker  | … |  Jenny   |
|  Stephen Lang  | … |  Jack Bennet   |
|  Tom Berenger  | … |  Hank   |
Carlos Prío Socarrás

| Carlos Prío Socarrás |
| --- | --- |

Kuuban presidentti
 1948–1952  
Edeltäjä:  Ramón Grau
Seuraaja:  Fulgencio Batista
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1903
Kuollut: 5. huhtikuuta 1977 (ikä 73) Miami Beach
Ammatti:  asianajaja
Tiedot
Puolue:  Partido Auténtico
Carlos Prío Socarrás (14. heinäkuuta 1903 – 5. huhtikuuta 1977) oli Kuuban presidentti vuodesta 1948 vuoteen 1952. Carlos Socarrás syrjäytettiin vallasta 10. maaliskuuta 1952 Fulgencio Batistan toimeenpanemassa vallankumouksessa.
Nuoruus

Carlos Prío Socarrás syntyi Bahía Hondan kylässä Kuuban länsiosassa, isä oli Francisco Prio-Rivas ja äiti Maria de Regla Socarras-Socarras. Hänen vanhempansa olivat Kuuban itsenäisyyssodassa taistelleita veteraaneja. Nuoruudessaan Socarrás opiskeli lakia Havannan yliopistossa ja valmistui asianajajaksi.[lähde? ]
Opiskeluaikoinaan Socarrás toimi aktiivisesti opiskelijajärjestöissä ja joutui vankilaan hänen vastustettuaan Gerardo Machadon johtamaa diktatuuria. Hän toimi myös opiskelijajärjestö Directoria Estudiantilin johtajana vuoteen 1930 asti ja joutui maanpakoon 1935 Fulgencio Batistan ensimmäisen diktatuurin aikana.
Hallinto

Vuonna 1940 Socarrás valittiin Pinar del Rion provinssin senaattoriksi, samaan aikaan hänen puoluetoveristaan Ramón Grau San Martínista tuli presidentti. Tultuaan valituksi senaattoriksi hänestä tuli työ- ja pääministeri Ramón Martinin hallinnossa. Hallituskautensa aikana hän demokratisoi maan suurimman työmarkkinajärjestön. Kommunistipuolue oli vallannut järjestön johtopaikat Fulgencio Batistan hallinnon aikana. Heinäkuun 1. päivänä 1948 Carlos Socarrás valittiin vapailla vaaleilla Kuuban presidentiksi.[lähde? ]
Tultuaan valituksi Socarrásista tuli Yhdysvaltain presidentti Harry Trumanin liittolainen. Vaikkakin Socarrás oli valittu valtaan äänivyöryllä, hänen presidenttikauttaan varjostivat korruptio ja poliittisten puolueiden välinen valtataistelu. Osittain näiden ongelmien voidaan katsoa olleen seurausta Espanjan sisällissodan veteraanin Emilio Trón ja hänen seuraajansa Fidel Castron pyrkimyksistä tuottaa epätasapainoa valtion sisälle.[lähde? ]
Emilio Trón tukijoihin kuului muun muassa Ramón Martin mutta yleensä Tróta pidetään poliittisena gangsterina seurauksena hänen roolistaan politiikassa. Tró kuoli salamurhaajan luoteihin yhdessä raskaana olevan poliisimiehen vaimon kanssa ja tämä on ollut omiaan vahvistamaan hänen mainettaan. Tästä huolimatta hänen ja hänen seuraajiensa toiminta oli vakava uhka Kuuban demokraattiselle hallitukselle.
Carlos Socarrás uskoi rajoitettuun ja määrämittaiseen presidenttikauteen demokraattisesti ja perustuslaillisesti valittuna presidenttinä. Hän ei missään vaiheessa pyrkinyt estämään taikka tukkimaan Kuuban demokraattista prosessia vaikka vaikuttikin että oppositio tulisi voittamaan vuoden 1952 vaalit. Näin ollen häntä voidaan pitää yhtenä ensimmäisistä maansa demokraattisista johtajista mutta tästä huolimatta hän osoittautui liian heikoksi vastustamaan Fulgencio Batistan pyrkimyksiä.
Maanpako

Myöhemmin Batistan diktatuurin (1952–1958) aikana Socarrás järjesti useita epäonnistuneita yrityksiä kumota Batistan hallinto. Näiden toimiensa seurauksena hänet vangittiin Yhdysvalloissa minkä lisäksi hän teki tuhoisan virheen tukiessaan Fidel Castroa tämän pyrkimyksissä. Tätä virhettään Socorrás katui koko loppu elämänsä ajan.[lähde? ]
Presidenttikautensa aikana Socarrás kulutti yli 300 miljoonan dollarin edestä valtion varoja Fidel Castron tukemiseen tämän taistelussa Batistan diktatuuria vastaan. Socarrás palasi Kuubaan 1959. Castron alettua keskittää valtaa itselleen vuonna 1959, Socarrás katkaisi välit häneen. Vuonna 1961 Carlos Socarrás jätti Kuuban lopullisesti palaamatta koskaan.
Yksityiselämä

Kuten tuona aikakautena hänen asemassaan olevalta mieheltä voidaan olettaa, Socarrás rakasti kauniita naisia. Hän meni uudelleen naimisiin María Antonieta Tarrero de Príon kanssa Miamissa, avioliitosta seurauksena oli ainakin viisi lasta. Hänellä oli myös kaksi lasta ensimmäisen vaimonsa Celia Touzet:n kanssa, minkä lisäksi hänellä oli yksi avioliiton ulkopuolinen lapsi.[lähde? ]
Carlos Socarrás vietti viimeiset vuotensa Miami Beachissa. Vuonna 1977 varaton Socarrás teki itsemurhan Miami Beachissä.
Jälkeläiset

Socarrásin toinen vaimo Maria Tarrero jatkaa tämän poliittista työtä. Hänen ensimmäisen avioliittonsa vanhempi poika Carlos Prio Touzet toimii arkkitehtina Miamissa.
Prío Socarrás Harry S.Trumanin seurassa vuonna 1948
Catshill

| Catshill |
| --- | --- |
 Catshillin kylätalo.
 fiCatshill 
 52°21′43″N, 2°03′36″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Hallintoalue:  Länsi-Midlands
Kreivikunta:  Worcestershire
Hallintopiiri:  Bromsgrove
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  3,05 km²
Väestö
Väkiluku (2011):  10 416
Väestötiheys:  3 415 as./km²
 www.catshillandnorthmarlbrook-pc.gov.uk 
Catshill on noin 10 000 asukkaan kylä Worcestershiren kreivikunnassa läntisessä Keski-Englannissa. Perimätiedon mukaan kylä on saanut nimensä (’kissamäki’) seudulla eläneistä villikissoista.
Catshill tuli tunnetuksi kotiteollisuutena harjoitetusta naulojen valmistuksesta. Vuonna 1750 Bromsgroven naulateollisuus työllisti tuhat naulaseppää ja Catshill toimi tuotannon keskuksena. Kylässä oli paljon pieniä taloja, joissa sepät perheineen takoivat nauloja tehden pitkää päivää pienellä palkalla. Naulantuotanto oli huipussaan vuonna 1861, jolloin Bromsgroven alueella työskenteli 2 500 seppää. Tämän jälkeen tuotanto alkoi vähitellen hiipua, kunnes toisen maailmansodan päättymisen aikoihin kylässä oli enää muutama seppä.
Caroní

| Caroní |
| --- | --- |
 Caroní kuivalla kaudella
Laskupaikka:  Orinocojoki, Ciudad Guayana
Pituus:  952 km
Virtaama:  4 850 m³/s
Valuma-alue:  95 000 km²
Caroní on Orinocon sivujoki Venezuelassa. Se liittyy Orinocoon lähellä Ciudad Guayanan kaupunkia ja Lloviznan putouksia.
Joen alkulähteet ovat Bolívarin osavaltiossa lähellä Venezuelan, Brasilian ja Guyanan rajaa.
Jokeen on tehty voimalaitoksia varten kaksi suurta patoa: Macagua ja Guri.
Carondeletin palatsi

| Carondeletin palatsi> Palacio de Carondelet |
| --- | --- |

Osoite:  García Moreno St. / Chile Rd.
Sijainti:  Quito, Ecuador
Valmistumisvuosi:  1801
Rakennuttaja:  Héctor de Carondelet
Käyttäjä:  Ecuadorin presidentti
Tyylisuunta:  barokki
Pituus:  80 m
Leveys:  80 m
Kerrosluku:  3
Bruttoala:  6400 m2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Carondeletin palatsi (esp. Palacio de Carondelet) on Ecuadorin presidentin virka-asunto Quitossa. Siinä on myös hallituksen tilat. Paroni Héctor de Carondelet, joka johti Espanjan audienssia, rakennutti sen 1700-luvun lopussa ja 1800-luvun alussa. Rakennus edustaa uusklassismia, ja sen julkisivua koristaa näyttävä pylväikkö.
Kirkkoharjun jätinkirkko

| Kirkkoharjun jätinkirkko> Sijainti |
| --- | --- |
 Kirkkoharjun jätinkirkko
Koordinaatit:  63.80259228°N, 23.58239234°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Kokkola
Historia
Tyyppi:  Jätinkirkko
Ajanjakso:  kivikausi, pronssikausi
Korkeus:  40  m
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirkkoharjun jätinkirkko on Keski-Pohjanmaalla Kokkolan Kälviässä sijaitseva ihmisen tekemä kiveys, joka voi olla jätinkirkko.
Sijainti

Kohde sijaitsee Kälviän Hillillä Pertunhuhdassa, Kälviänjoen ja seututien 757 välissä, yli 100 metriä tiestä pohjoiseen. Kohde sijaitsee kivikkoisella mäellä ja sen pohjoispuolelta kulkee metsätie.
Jätinkirkko

Jätinkirkoksi otaksuttu rakenne muodostuu neljästä kivivallista. Vallita ovat 2–3 metriä leveitä ja niiden pituudet ovat 8–18 metriä. On edelleen tutkimatta, muodostaako rakennelma jätinkirkon. Se on osittain tuhoutunut metsän äestyksessä.
Marianna Ridderstad ilmoitti jätinkirkon mitoiksi 60–30 metriä ja hänen taulukossaan jätinkirkossa olisi kolminkertaiset vallit. Vallien sivu osoittaa 22° pohjoissuunnasta kohti luodetta.
Ympäristö

Samalla mäelle tunnetaan kolme kiviröykkiötä, joiden läpimitat ovat 3–7 metriä. Ne on ajoitettu, samoin kuin vallitikin, kivikauden lopulle tai pronssikaudelle. Paikalta on löydetty kvartsi-iskoksia, jotka viittaavat asuinpaikan olemassaoloon. Iskoslöydöt ovat vallien sisäpuolelta.
Ridderstad on huomannut alueella pystyyn nostetun kiven, jonka muoto on kolmiomainen.
Tutkimuksia

Kohdetta on katsastettu inventoinnissa vuonna 1981 (Hannu Kotivuori ja Jyri Saukkonen) ja tarkastuksessa vuonna 1989 (Mirja Miettinen), jolloin löydettiin merkkejä asuinpaikasta.
Carl Erik Knoellinger

Carl Erik Knoellinger (31. tammikuuta 1906 Turku – 29. toukokuuta 1983 Turku) oli suomalainen taloustieteilijä. Hän oli Åbo akademin dosentti 1936–1941 ja professori vuodesta 1942 sekä Åbo akademin kauppakorkeakoulun vt professori useissa vaiheissa vuosina 1936–1959.
Knoellinger väitteli tohtoriksi 1935. Hänen merkittävä teoksensa Fackföreningar och arbetsmarknad (1959) on käännetty suomeksi ja englanniksi. Hänen oppilaitaan olivat muun muassa Mauno Koivisto ja Rolf Kullberg
Julkaisuja

Jämförande studier rörande kreditväsendets organisation med särskild hänsyn till konkurrensen mellan sparbanker och äffärsbanker, [Seelig], 1935 (väitöskirja, Åbo akademi)
Valutaregleringen, Handelshögskolan vid Åbo akademi, 1941. Huomautus: Eripainos julkaisusta Ekonomiska samfundets tidskrift, ny serie, häfte 53.
Fackföreningar och arbetsmarknad , Söderström, 1959
Labour in Finland, Harvard University Press, 1960
Järjestösuhteet Suomen työmarkkinoilla, suom. tekijän myötävaikutuksella Inkeri Helelä. WSOY, 1959.
Colin Miller

| Colin Miller |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. lokakuuta 1992 (ikä 31) Sault Ste. Maries
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura:  Winnipeg Jets
Sarja:  NHL
Pelinumero:  6
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Boston Bruins (NHL) Vegas Golden Knights (NHL) Buffalo Sabres (NHL)   Dallas Stars (NHL)   New Jersey Devils (NHL)
NHL-varaus:  151. varaus, 2012 Los Angeles Kings
Colin Miller (s. 29. lokakuuta 1992) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Winnipeg Jetsissä. Hän Los Angeles Kingsin viidennen kierroksen varaus vuodelta 2012.
Ura

Miller pelasi kolme kautta 2010–2013 OHL-joukkue Sault Ste. Marie Greyhoundsissa tehden 174 pelaamassaan ottelussa 31 maalia ja yhteensä 105 tehopistettä. Jäähyminuutteja hänelle kertyi 201 minuuttia. Kauden 2012–2013 päätteeksi hän vastaanotti Mickey Renaud Captain's Trophyn, joka annetaan OHL:n parhaiten jään ulkopuolella johtaajuutta omanneelle kapteenille.
29. heinäkuuta 2013 Los Angeles Kings teki Millerin kanssa kolmen vuoden mittaisen tulokassopimuksen.
Maaliskuussa 2024 siirtorajan viimeisenä päivänä Devils kauppasi Millerin Winnipeg Jetsiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2026 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2024 Miller solmi seuran kanssa kaksivuotisen ja yhteensä kolmen miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Käännös suomeksi
Ketjuharava

Ketjuharava jyrkällä rinnepellolla.
Heinän karhotusta paalausta tai heinäseipäille nostoa varten.
Ketjuharava on traktoriin kiinnitettävä heinätyökone, jolla voidaan pöyhiä, kääntää ja karhottaa kaadettua heinää pellon pinnalla kuivumisen nopeuttamiseksi auringonpaisteen ja tuulen vaikutuksesta.
Celebesin valtaus

Celebesin valtaus (Operaatio H) oli toisessa maailmansodassa japanilaisten ja hollantilaisten välinen taistelu Celebesin (nyk. Sulawesin) saaresta Hollannin Itä-Intiassa.
Operaatio

Davaosta lähti 9. tammikuuta 1942 kahdeksan kuljetusalusta, jotka kuljettivat komentaja (myöh. vara-amiraali) Moni Kunizon johtaman 1. Sasebon yhdistetyn erikoismaihinnousujoukkoa ja kontra-amiraali Kubon 1. tukikohtajoukkoa. Alusten suojana olivat kevyt risteilijä Nagara, partioveneet PB-1, PB-2 ja PB-34, 21. miinanraivaajadivisioonan W-7, W-8, W-9, W-11 ja W-12 sekä 1. sukellusveneidentorjuntadivisioonan CH-1, CH-2 ja CH-3. Osaston lisäsuojana oli kontra-amiraali Tanakan 2. hävittäjälaivueen johtoalus Jintsu, 1. hävittäjälaivueen 8. divisioonan Ōshio ja Asashio, hävittäjädivisioonat 15 ja 16 sekä partiovene PB-39.
1. Sasebon yhdistetty erikoismaihinnousujoukko nousi 11. tammikuuta kello 03.00 maihin Kemassa. Tuntia myöhemmin noustiin maihin Menadossa Celebesin pohjoisosassa. Myöhemmin 344 miestä Horiuchi Toyoakin johtamasta 1. Yokosukan erikoismaihinnousuosastosta hyppäsi Mitsubishi G3M1-L kuljetuskoneista Menadon ja Keman alueelle vallaten Langoan lentokentän. Seuraavana päivänä maahanlaskujoukkoja täydennettiin 185 miehellä.
Menado saatiin vallattua 13. päivään mennessä. Kaupunkia puolustaneet joukot vetäytyivät Tinoöriin, Kakaskaseniin, Ajermadidihiin ja Kemaan. Japanilaiset saivat myöhemmin vallattua kaupungit hollantilaisilta. Japanilaiset valtasivat 12. tammikuuta Langoanin lentokentän ja Kakasin kaupungin. Kendari vallattiin 24. tammikuuta 1942.
 Celebes oli kokonaan japanilaisten hallussa heidän vallattuaan Makassarin kaupungin 9. helmikuuta 1942.
Valtauksen jälkeen

Muutamat sisämaahan paenneet sotilaat yrittivät käydä sissisotaa hyökkäämällä 8. helmikuuta 1942 japanilaisten hallitsemaan Kanejaniin. Japanilaiset kukistivat 12. helmikuuta vastarinnan. Saarelta käsin pystyttiin pommittamaan Molukkeja ja Australiaa. Darwinia pommittaneet lentokoneet lähtivät juuri Kendarin lentokentältä.
Crawford Chamberlain

| Crawford Trotter Chamberlain |
| --- | --- |
 Crawford Chamberlain (oik.) vuonna 1869
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. toukokuuta 1821 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 13. joulukuuta 1902 (81 vuotta) Lordswood, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  sotilas
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  1837–1884
Taistelut ja sodat:  ensimmäinen afgaanisota ensimmäinen sikhisota toinen sikhisota sepoy-kapina
Sotilasarvo:  kenraali
Kunniamerkit:  CSI GCIE
Crawford Trotter Chamberlain (9. toukokuuta 1821 – 13. joulukuuta 1902) oli brittiläinen kenraali. Hän palveli Brittiläisessä Intiassa ja osallistui useisiin aseellisiin konflikteihin. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1884.
Elämäkerta

Chamberlainin isä oli Yhdistyneen kuningaskunnan Brasilian-konsulina toiminut Henry Orlando Chamberlain. Sotamarsalkka Neville Bowles Chamberlain oli hänen vanhempi veljensä ja kenraalimajuri Thomas Hardy Chamberlain hänen nuorempi veljensä. Hän syntyi Lontoossa 9. toukokuuta 1821 ja sai koulutuksensa yksityiskouluissa ja tuutoroinnilla.
Vuonna 1837 Chamberlain liittyi Bengalin armeijaan Intiassa. Hänen yksikökseen määräytyi ennen pitkää 16. rykmentti. Hän osallistui ensimmäiseen afgaanisotaan ja siinä Ghaznin kaupungin piiritykseen. Vuonna 1845 hän matkusti toipilasmatkalle Kapmaahan, mistä palasi Intiaan seuraavana vuonna. Hän osallistui sekä ensimmäiseen että toiseen sikhisotaan.
Sepoy-kapinan aikana Chamberlain toimi ratsuväkiosaston päällikkönä ja riisui Multanissa aseista kaksi intialaista rykmenttiä, vaikka oli osan ajasta sairas. Hänet ylennettiin kapinan jälkeen everstiluutnantiksi ja myöhemmin vuonna 1862 everstiksi.
Chamberlain ylennettiin kenraaliluutnantiksi lokakuussa 1877 ja kenraaliksi tammikuussa 1880. Hän vieraili samana vuonna Englannissa ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1837. Vuonna 1884 hän jäi eläkkeelle. Hänelle myönnettiin Order of the Indian Empire -ritarikunnan korkeimman jäsenluokan jäsenyys vuonna 1897 kuningatar Viktorian hallitusvuosijuhlallisuuksissa.
Chamberlain kuoli Lordswoodissa lähellä Southamptonia 13. joulukuuta 1902. Hänet haudattiin Rownhamsiin.
Perhe

Chamberlain avioitui ensimmäisen kerran Kapmaan siirtokunnassa vuonna 1845 Elizabeth de Wittin kanssa. Tämä kuoli 19. tammikuuta 1894, ja Chamberlain avioitui vuonna 1896 kenraalimajuri John Christien tyttären Augusta Victorian kanssa. Kummastakaan avioliitosta ei syntynyt lapsia.
Christian Wolff (säveltäjä)

Christian Wolff (2007).
Christian Wolff (8. maaliskuuta 1934 Nizza, Ranska) on yhdysvaltalainen säveltäjä, joka säveltää kokeellista musiikkia.
Wolffin vanhemmat olivat kotoisin Saksasta, mutta hän syntyi Ranskassa. Wolffin isä oli saksalainen kirjankustantaja Kurt Wolff, joka kustansi Franz Kafkan ensimmäiset teokset. Vuonna 1941 Wolff muutti Yhdysvaltoihin ja sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden 1946.
Wolff kuului John Cagen ympärille syntyneeseen avantgardistiseen New York Schooliin, johon kuuluivat lisäksi Earle Brown ja Morton Feldman.
Wolff vieraili Suomessa lokakuussa 2008 ja esiintyi Malmitalossa Helsingissä.
Ketjukaruselli

Saksalainen ketjukaruselli
Ketjukaruselli on huvipuistolaite, joka koostuu pyörivään runkoon kiinnitetyistä, ketjujen varassa roikkuvista istuimista. Tavallisesti tuolit ovat yhden hengen istuttavia. Karusellin pyöriessä keskipakoisvoima "työntää" matkustajia poispäin karusellin rungosta, jolloin istuimet ovat runkoon nähden kallellaan.
Vuonna 1972 Saksassa kehitettiin uusi ketjukarusellityyppi, Wellenflug. Siinä karusellin rungon pyörivä yläosa kallistuu lisäksi puolelta toiselle, mikä tekee matkustajien liikeradasta aaltomaisen. Vuonna 2003 itävaltalainen Funtime-yritys kehitti Star Flyer -ketjukarusellin, joka pyörimisen lisäksi nousee monen kymmenen metrin korkeuteen. Tällainen karuselli on esimerkiksi Kööpenhaminan Tivolin Himmelskibet, joka nousee 80 metrin korkeuteen.
Suomessa tällaisia laitteita ovat Särkänniemen Keinukaruselli, Tykkimäen Kouvola-karuselli ja Star Flyer, Linnanmäen Ketjukaruselli, PowerParkin Fiesta Mexicana ja La paloma, Wasalandian Wave Swinger, Tivoli Sariolan Ketjukaruselli ja Minikeinu, Tivoli Seiterän Ketjukaruselli ja Suomen Tivolin Ketjukaruselli ja Pellekaruselli.
Kevätputki

| Kevätputki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Apiales
Heimo::  Sarjakukkaiskasvit Apiaceae
Alaheimo::  Saniculoideae
Suku::  Kevätputket Hacquetia
Laji::  epipactis
Kaksiosainen nimi
 Hacquetia epipactis  (Scop.) DC. 1830 
Synonyymit
 Sanicula epipactis E.H.L.Krause 
Katso myös
   Kevätputki Wikispeciesissä   Kevätputki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kevätputki (Hacquetia epipactis) on monivuotinen sarjakukkaiskasvi, jota esiintyy Keski-Euroopan vuoristoissa. Sitä kasvatetaan kevätkukkivana koristekasvina. Laji on ainoa ranskalais-itävaltalaisen tieteilijän Belsazar Hacquetien mukaan nimetyssä kevätputkien (Hacquetia) suvussa.
Kevätputkella on lyhyt haarainen juurakko, josta kasvavat lehdet ja pitkäperäinen yksinkertainen sarja. Lehtilavat ovat jakautuneet lähes toisistaan eroaviksi liuskoiksi. Pienissä sarjakukinnoissa on sekä perättömiä kaksineuvoisia kukkia että lyhytperäisiä hedekukkia. Verholehdet ovat ruusukelehtien näköisiä. Kukat ovat keltateriöllisiä.