stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arkhimedes
Kirjallinen tuotanto

Meille on säilynyt Arkhimedeen teksteistä yhdeksän kreikan kielellä, tämän lisäksi hänen yksi varmasti ja kaksi mahdollisesti kirjoittamaansa tekstiä on säilynyt arabialaisten käännösten kautta (ks. alla). Lisäksi yksi mahdollisesti hänen kirjoittamansa teksti on säilynyt latinaksi arabialaisen käännöksen kautta välittyneenä (Lemmojen kirja). Hänen tähtitiedettä käsittelevät kirjoituksensa ovat kadonneet yhtä lukuun ottamatta (Hiekanlaskija). Lisäksi tunnetaan mainintoja tai sitaatteja yhteensä kuudesta meille muuten tuntemattomasta Arkhimedeen tekstistä, jotka käsittelevät taivaankappaleiden etäisyyksien mittaamista, planetaariota, monisärmiöitä, alkeismekaniikkaa, peiliheijastusta sekä eräänlaista neliönosituspeliä.
Autenttisuudeltaan varmat teokset:
Metodi
Hiekanlaskija (Psammitēs, lat. Arenarius)
Spiraaleista
Paraabelin neliöimisestä
Sferoideista ja konoideista
Pallosta ja lieriöstä
Tasapainosta
Kelluvista kappaleista
Ympyrän mittaamisesta
Seitsenkulmio ja ympyrä (säilynyt arabiankielisenä käännöksenä)
Autenttisuudeltaan epävarmat kirjoitukset:
Lemmojen kirja (lat. Liber assumptorum; säilynyt arabiankielisen käännöksen latinankielisenä käännöksenä)
Toisiaan sivuavista ympyröistä (säilynyt arabiankielisenä käännöksenä)
Oletusten kirja (säilynyt arabiankielisenä käännöksenä)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arkhimedes Wikimedia Commonsissa
Kirjallisuutta

Boyer, Carl B. & Merzbach, Uta C.: Tieteiden kuningatar – Matematiikan historia, osa I.  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki:  Art House, 1994.  ISBN 951-884-150-0
Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: Matematiikan käsikirja, s. 34.  Suomentanut Virpi Kauko. Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 951-31-0471-0
Heikkilä, Jukka M.: Arkhimedes syrakusalainen.  Karisto, 2003.  ISBN 951-23-4425-4  Fiktiivinen romaani nuoresta Arkhimedeestä.
Heikkilä, Jukka M.: Tyranni.  WSOY, 1997.  ISBN 951-02-2222-4  Fiktiivinen romaani Arkhimedeen viimeisistä vuosista.
Salmi, Tapio: Teknillisen mekaniikan perusteet.  Tampere:  Klingendahl Paino Oy, 2006.  ISBN 952-9835-80-9
Toomer, G.J.: 'Archimedes', teoksessa S. Hornblower and A. Spawforth (toim.), Oxford Classical Dictionary (3rd ed.), s. 146–147.  Oxford & New York: Oxford University Press, 1996.  ISBN 0-19-866172-X
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6  7  8  9  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  zbMATH 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Arkhimedeen patsas Syrakusassa.
Arkhimedeen ruuvi.
Arkhimeeen säilyneiden teosten painoksen Archimēdous Panta sōzomena kansilehti, 1615.
Tim Lovell

| Tim Lovell> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. helmikuuta 2002 (ikä 22) Bad Nauheim, Saksa
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  73 kg
Seura
Seura:  Adler Mannheim
Sarja:  DEL
Pelinumero:  39
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2025–
Aik. seurat:  Jukurit (SML)
Timothy Lovell (s. 8. helmikuuta 2002 Bad Nauheim, Saksa) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Saksassa DEL-liigan Adler Mannheimissa.
Ura

Lovell syntyi Saksan Bad Nauheimissa, kun hänen isänsä Tim pelasi tuolloin EC Bad Nauheimin joukkueessa. Vanhemman Lovellin uran päätyttyä perhe muutti Yhdysvaltoihin Massachutsettsin Hinghamiin, jonne hän perusti Lovell Hockey-kiekkokoulun. Nuorempi Lovell pelasi sittemmin jääkiekkoa Boston Advantagen junioreissa, jossa hänen isänsä valmensi. Lovell voitti kauden 2017–2018 päätteeksi ECEL 16U:n mestaruuden.
Chicago Steel varasi Lovellin 55. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2018. Samana kesänä hänet varasi myös Shawinigan Cataractes 20. pelaajana QMJHL:n varaustilaisuudessa, mutta Lovell ei kuitenkaan siirtynyt CHL:ään, jotta hän voisi pelata myöhemmin Yhdysvaltain yliopistosarjoissa. Kauden 2018–2019 Lovell pelasi pääasiassa Boston Advantagessa, jossa hän voitti ECEL 18U:n mestaruuden. Lovell pelasi myös kaksi ottelua NAHL-junioriliigan Northeast Generalsissa, jossa hänen isänsä toimi apuvalmentajana. Alkukaudella 2019–2020 Lovell pelasi neljä ottelua hänet varanneen Steelin USHL-joukkueessa. Lovell pelasi myös kaksi ottelua NA3HL-junioriliigan New England Knightsissa ja kahdeksan ottelua Boston Advantagen 18U-joukkueessa, kunnes marraskuussa 2019 Steel kauppasi hänet ja vuoden 2020 kuudennen kierroksen varausvuoron Des Moines Buccaneersiin vaihdossa vuoden 2020 kolmannen ja kuudennen kierroksen varausvuoroihin. Lovell teki siellä 27 runkosarjaottelussa tehot 5+11=16. Hän oli Buccaneersin eniten maaleja tehnyt puolustaja. Lovell valittiin kauden päätteeksi USHL:n tulokkaiden toiseen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2020–2021 Lovell siirtyi Boston Collegen yliopistojoukkueeseen. Kaudeksi 2021–2022 hän vaihtoi Arizonan osavaltionyliopistoon. Lovell oli neljällä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja Tim Theocharidisin ja Ty Murchisonin kanssa. Kaudella 2022–2023 hän oli Arizona Staten tehokkain puolustaja tehoilla 3+15=18. Kaudella 2023–2024 Lovell teki pelipaikastaan huolimatta 36 ottelussa yli piste per peli-tahdilla tehot 5+32=37, joilla hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Lukas Sillingerin jälkeen. Lovellista tuli Arizona Staten historian eniten syöttöpisteitä yhden kauden aikana tehnyt puolustaja ja hän sivusi myös Brinson Pasichnukin hallussa ollutta puolustajien yhden kauden piste-ennätystä kaudelta 2019–2020.
Lovell vaihtoi kaudeksi 2024–2025 NCAA:n siirtoportaalin kautta Michiganin yliopistoon. Hän pelasi siellä kymmenen ottelua, kunnes Lovell valmistui ja jätti joukkueen marraskuussa 2024. Tammikuussa 2025 hän siirtyi viikon mittaiselle koeajalle SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureihin. Kolmen ottelun jälkeen Lovell teki seuran kanssa loppukauden kattavan jatkosopimuksen. Hän pelasi Jukureissa kaikkiaan vain kuusi ottelua tehopistein 1+1=2, kunnes 29. tammikuuta Lovellin sopimus seuran kanssa purettiin yhteisymmärryksessä. 1. helmikuuta hänen uutisoitiin siirtyvän loppukaudeksi Saksan DEL-liigassa pelaavaan Adler Mannheimiin.
Muuta

Lovellin isä Tim Sr. pelasi omalla urallaan hyökkääjänä mm. AHL:ssä, IHL:ssä sekä Sveitsin ja Saksan alemmissa sarjoissa. Hän on toiminut myöhemmin juniorivalmentajana.
Yli esteitten

| Yli esteitten> National Velvet |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Clarence Brown
Käsikirjoittaja:  Helen Deutsch Theodore Reeves
Perustuu:  Enid Bagnoldin romaaniin
Tuottaja:  Pandro S. Berman
Säveltäjä:  Herbert Stothart
Kuvaaja:  Leonard Smith
Leikkaaja:  Robert J. Kern (käännä suomeksi)
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  MGM
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  1944
Kesto:  123 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yli esteitten (National Velvet, televisioesityksessä myös nimellä Yli esteiden) on Clarence Brownin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1944. Siinä nuori tyttö Velvet Brown (Elizabeth Taylor) yrittää kouluttaa hevosestaan esteratsua, apunaan muun muassa köyhä kulkuri Mi Taylor (Mickey Rooney).
Anne Revere palkittiin roolistaan Oscarilla, samoin kuin Robert Kern leikkauksesta. Elokuva tuotti lisäksi kolme muuta Oscar-ehdokkuutta. Vuonna 2003 Yli esteitten hyväksyttiin National Film Registry -kokoelmaan. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. American Film Institute nimesi sen vuonna 2006 sadan kaikkien aikojen innostavimman yhdysvaltalaiselokuvan joukkoon.
Tarinasta tehtiin uusintaversio Yli esteiden (International Velvet) vuonna 1978. Sen  pääosassa näyttelee Tatum O’Neal.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mickey Rooney  | … |  Mi Taylor   |
|  Elizabeth Taylor  | … |  Velvet Brown   |
|  Donald Crisp  | … |  herra Herbert Brown   |
|  Angela Lansbury  | … |  Edwina Brown   |
|  Anne Revere  | … |  rouva Araminty Brown   |
|  Jackie Jenkins  | … |  Donald Brown   |
|  Juanita Quigley  | … |  Malvolia ”Mally” Brown   |
|  Arthur Treacher  | … |  kilpailunjohtaja   |
|  Reginald Owen  | … |  maanviljelijä Ede   |
|  Norma Varden  | … |  neiti Sims   |
|  Terry Kilburn  | … |  Ted   |
|  Arthur Shields  | … |  herra Hallam   |
|  Aubrey Mather  | … |  kisavirkailija   |
|  Alec Craig  | … |  Tim   |
|  Eugene Loring  | … |  Ivan Taski   |
|  Jane Isbell  | … |  koulutyttö Jane   |
|  Matthew Boulton  | … |  kisavirkailija   |
Käännös suomeksi
MTV Urheilu 1

| MTV Urheilu 1 |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  2012
Omistaja:  MTV Oy   (Telia Company)
Kuvaformaatti:  16:9
Maa:   Suomi
Aiemmin:  MTV3 MAX Sport 1 (2012–2013)  MTV Sport 1 (2013–2017)  C More Sport 1 (2017–2023)
Rinnakkaiskanava(t):  MTV3 MTV3 HD MTV Sub (HD) MTV Ava (HD) MTV Max (HD) MTV Urheilu 2 (HD) MTV Urheilu 3 MTV Juniori (HD) MTV Aitio (HD) MTV Viihde (HD) MTV Katsomo (HD)
Kotisivu:  www.cmore.fi/sport
Saatavuus
Antenniverkko
Antero:  Kanava 55 (HD) Kanava 85 (Hybridi Beta)
Satelliitti
Allente:  Kanava 51 (HD)
Infobox OKNimi-testi OK: 
MTV Urheilu 1 (aiemmilta nimiltään MTV3 MAX Sport 1, MTV Sport 1, C More Urheilu ja C More Sport 1) on MTV Oy:n maksullinen, urheiluohjelmia lähettävä kanava. Se aloitti lähetyksensä vuonna 2012. Kanavan pääohjelmistoa ovat muun muassa jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut, jääkiekon mestarien liiga, yleisurheilun Timanttiliiga ja tennis. Keväänselvennä jääkiekon MM-kisojen aikaan C More Sport 1 muuttuu ympärivuorokautiseksi jääkiekkokanavaksi.lähde?
Aiemmat logot

MTV3 MAX Sport 1 -logo, käytössä vuoteen 2013.
MTV Sport 1 -logo, käytössä vuosina 2013–2017.
Aiheesta muualla

MTV Urheilu 1
Koromandelineebenpuu

| Koromandelineebenpuu |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ericales
Heimo::  Eebenpuukasvit Ebenaceae
Suku::  Eebenpuut Diospyros
Laji::  melanoxylon
Kaksiosainen nimi
 Diospyros melanoxylon  Roxb. 
Katso myös
   Koromandelineebenpuu Wikispeciesissä   Koromandelineebenpuu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koromandelineebenpuu (Diospyros melanoxylon) (hindiksi tendu) on eebenpuiden (Diospyros) sukuun kuuluva kasvi. Sen lehtiä käytetään Intiassa laajalti bidi-savukkeiden käärimiseen.
Puu voi kasvaa 25 metriä korkeaksi. Sen lehdet kasvavat 30 cm pitkiksi. Kukat ovat ruusunpunaisia, erikseen hede- ja emikukintoina. Hedelmät ovat oliivinvihreitä palloja, halkaisijaltaan 3–4 cm.
Elmer Vauhkonen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 3. tammikuuta 2006 (ikä 19)
Pelipaikka: hyökkääjä
Lempinimi: Emu
Seura
Seura: IF Gnistan
Pelinumero: 11
Junioriseurat
: PK-37
: KuPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2022 - 2023 | HJK |  |  |
| 2024 | Klubi 04 | 18 | (1) |
| 2025 - | Gnistan | 2 | (0) |

Elmer Vauhkonen (s. 3. tammikuuta 2006) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigan Gnistania. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä.
Tuomas Kantelinen

Tuomas Kantelinen (s. 22. syyskuuta 1969 Helsinki) on suomalainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Sibelius-Akatemiassa Eero Hämeenniemen johdolla vuosina 1988–1996. Kantelinen on säveltänyt muun muassa Paavo Nurmesta kertovan oopperan Paavo Suuri. Suuri juoksu. Suuri uni. Muita hänen konserttiteoksiaan ovat esimerkiksi kitarakonsertto, pianokonsertto (Espoon pianoviikon tilaustyö) ja suurelle puhallinorkesterille sävelletty Ghosts.
Ura

Kantelinen tunnetaan etenkin elokuvasäveltäjänä. Tämän uransa hän aloitti vuosina 1993–1995 säveltämällä musiikin muutamaan lyhytelokuvaan, pitkään elokuvaan Kaupunkisinfonia sekä Jari Halosen pitkään elokuvaan Lipton Cockton. Nykyään Tuomas Kantelinen on tunnetuimpia suomalaisia elokuvamusiikin säveltäjiä, ja hänelle on ominaista ison orkesterin käyttö ja harmoninen, uusromanttinen tyyli, vaikka hän on säveltänyt elokuviin myös minimalistista ja moderniakin musiikkia. Klaus Härön ohjaaman elokuvan Näkymätön Elina myötä Kantelinen aloitti työt ruotsalaisissa tuotannoissa ja teki sen jälkeen muun muassa Kjell Sundvallin ohjaaman Hotet (Uhka) -vakoilutrillerin musiikin. Vuonna 2004 Kantelinen sävelsi musiikin Renny Harlinin trilleriin Mindhunters, ja on sen jälkeen tehnyt töitä myös Pohjoismaiden ulkopuolelle. Vuonna 2013 Kantelinen sai pohjoismaisen Harpa-palkinnon Puhdistus-elokuvaan säveltämästään musiikista.
1980–2020-luvuilla Kantelinen on säveltänyt myös useimmat MTV Uutisten tunnukset.
Vuonna 1998 Kantelinen sai Jussi-palkinnon musiikista elokuvaan Lunastus. Hän sai Kritiikin Kannukset vuonna 1999. Vuonna 2000 Kantelinen sai Jussi-palkinnon Rukajärven tie -elokuvaan tekemästään musiikista.
Tuomas Kantelisen isoäidillä oli ratkaiseva vaikutus Kantelisen musiikin opintojen aloittamiseen.lähde? Laulaja Karoliina Kantelinen on hänen sisarensa.
Valikoitu filmografia

Kaupunkisinfonia, 1995
Lipton Cockton in the Shadows of Sodoma, 1995
Lunastus, 1997
Rukajärven tie, 1999
Hylätyt talot, autiot pihat, 2000
Bad Luck Love, 2000
Aleksis Kiven elämä, 2001
Rölli ja metsänhenki, 2001
Minä ja Morrison, 2001
Pahat pojat, 2003
Mosku – lajinsa viimeinen, 2003
Näkymätön Elina, 2002
Hotet – Uhka, 2004
Pelikaanimies, 2004
Mindhunters, 2004
Äideistä parhain, 2005
Lupaus, 2005
Matti, 2006
Suden vuosi, 2007
Mongol, 2007
Röllin sydän, 2007
Arn – Temppeliritari, 2007
Martinin pirut, 2009
Avain Italiaan, 2009
Härmä, 2012
The Legend of Hercules, 2014
Vadelmavenepakolainen, 2014
Uhrauksia vapaudelle, 2016
Veljeni vartija, 2018
Koputus, 2022
Viisi lainsuojatonta, 2023
Baletteja

Lumikuningatar (2012)
The Mermaid (2015)
Oopperoita

Paavo Suuri
Mannerheim (2017)
Joulu on Bling! – Pukit pulassa! (2023)
Aiheesta muualla

Tuomas Kantelinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tuomas Kantelinen. Music Finland.
Tuomas Kantelisen aiemmat kotisivut. (Arkistoitu – Internet Archive)
Tuomas Kantelisen kotisivut.
| n k Kritiikin Kannusten saajat |
| --- | --- |
1960-luku:  1962 Jorma Panula  1963 Ralf Långbacka  1964 Kari Rydman  1965 Eino Säisä  1966 Risto Jarva  1967 Kalle Holmberg & Kari Liila  1968 Kimmo Pyykkö  1969 Timo Bergholm 
1970-luku:  1970 Jouko Turkka  1971 Iso mies ja keijukainen -levytyöryhmä  1972 Lasse Naukkarinen  1973 Ilpo Saastamoinen  1974 Riitta Nelimarkka  1975 Pekka Milonoff  1976 Ulrika Hallberg  1977 Timo Linnasalo  1978 Arto af Hällström  1979 Eurooppalainen Odysseia -kuunnelmatyöryhmä 
1980-luku:  1980  Pentti Sammallahti  1981 Marjatta Tapiola  1982 Jouni Kaipainen  1983 Kari Väänänen  1984 Olli Jalonen  1985 Maaria Wirkkala  1986 Kari Kriikku  1987 Juhani Liimatainen  1988 Mox Mäkelä  1989 Sami Toivonen 
1990-luku:  1990 Rahkonen-radioteostyöryhmä  1991 Marjatta Oja  1992 Julia Vuori  1993 tanssiryhmä Suomussalmi  1994 Martti Suosalo  1995 Juha Lehtola  1996 Susanna Helke &  Virpi Suutari  1997 Jukka-Pekka Pajunen  1998 Håkan Wikman  1999 Tuomas Kantelinen 
2000-luku:  2000 Sándor Vály  2001 Johanna Venho  2002 Salla Tykkä  2003 U-Street All Stars  2004 Ville Tietäväinen  2005 Taito Hoffrén  2006 Anna Krogerus  2007 Pauliina Feodoroff  2008 Eeva Muilu  2009 Jukka-Pekka Valkeapää 
2010-luku:  2010 Timo Harju  2011 Merja Pöyhönen  2012 Selina Anttinen & Vesa Oiva  2013 Linda Fredriksson  2014 Elina Pirinen  2015 Ima Iduozee  2016 Suohpanterror  2017 Maija Kauhanen  2018 Honkasalo–Niemi–Virtanen  2019 Ilja Lehtinen 
2020-luku:  2020 Juliana Hyrri  2021 Emilia Hoving  2022 Hanna Bergholm & Ilja Rautsi  2023 Jonnakaisa Risto 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Ritva  Elonet 
Muut:  Europeana  IdRef
Nainen ei armoa antanut

| Nainen ei armoa antanut> The Little Foxes |
| --- | --- |

Ohjaaja:  William Wyler
Käsikirjoittaja:  Lillian Hellman
Tuottaja:  Samuel Goldwyn
Säveltäjä:  Meredith Willson
Kuvaaja:  Gregg Toland
Leikkaaja:  Daniel Mandell
Tuotantosuunnittelija:  Stephen Goosson
Pukusuunnittelija:  Orry-Kelly
Pääosat:  Bette Davis Herbert Marshall Teresa Wright
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  RKO Pictures Samuel Goldwyn Productions
Levittäjä:  RKO Pictures
Ensi-ilta:  21. elokuuta 1941
Kesto:  115 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nainen ei armoa antanut (The Little Foxes) on William Wylerin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1941. Se pohjautuu Lillian Hellmanin 1939 kirjoittamaan näytelmään The Little Foxes.
The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni

Bette Davis näyttelee elokuvassa Regina Giddensiä, joka pyrkii tekemään sovinnon aviomiehensä Horacen (Herbert Marshall) kanssa, pystyäkseen lainaamaan veljilleen rahaa puuvillakutomon aloittamiseen. Tämän epäonnistuttua Regina pyrkii naittamaan tyttärensä Alexandran (Teresa Wright) veljenpoikansa Leon (Dan Duryea) kanssa, päästäkseen sitä kautta käsiksi miehensä rahoihin. Myös tämä epäonnistuu ja Leon isä Oscar (Carl Benton Reid) painostaa poikansa varastamaan perheyritykseltä joukkovelkakirjoja. Regina yrittää kiristää veljiään varkaudella, mutta tämäkin suunnitelma kariutuu.
Elokuvan kohtaus, jossa Horace Giddens saa sydänkohtauksen, ja hänen vaimonsa kieltäytyy antamasta hänelle lääkettä, aiheutti ongelmia sensuurin kanssa, sillä Regina Giddensin koettiin käytännössä selvinneen murhasta. Sensorit kuitenkin päättivät Reginan saaneen riittävän rangaistuksen, kun hänen tyttärensä karkaa avioituakseen lehtimiehen kanssa.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bette Davis  | … |  Regina Giddens    |
|  Herbert Marshall  | … |  Horace Giddens    |
|  Teresa Wright  | … |  Alexandra Giddens    |
|  Dan Duryea  | … |  Leo Hubbard    |
|  Patricia Collinge  | … |  Birdie Hubbard    |
|  Charles Dingle  | … |  Ben Hubbard    |
|  Carl Benton Reid  | … |  Oscar Hubbard    |
|  Richard Carlson  | … |  David Hewitt   |
Luna 9

| Luna 9 |
| --- | --- |
Alkuperäinen nimi:  Луна-9
 Luna-9 -luotaimen malli
Tehtävätyyppi:  laskeutuja
Kohde:  Kuu
Laukaisu:  31. tammikuuta 1966 kello 11.41.37 UTC Baikonurin kosmodromi
Massa:  99 kg
COSPAR ID::  1966-006A
Luna 9 (ven. Луна-9) oli ensimmäinen Kuun pinnalle pehmeästi laskeutunut avaruusluotain, jonka lähetti Neuvostoliitto. Se lähetti radioteitse Maahan ensimmäiset Kuun pinnalta koskaan otetut valokuvat. Kuvat olivat mustavalkoisia. Luna 9 laukaistiin 31. tammikuuta 1966 ja se laskeutui Kuun pinnalle 3. helmikuuta. Luna koostui laiteosasta ja laskeutumisosasta. Laskeutumisessa pallomainen laskeutumisosa lensi laiteosasta irti ja avautui. Sen laskeutumisosassa oli radiolaitteet, ajoitusjärjestelmä, lämmönsäätelyjärjestelmät, tieteellisiä laitteita, voimanlähteitä ja kamerajärjestelmä.
Laskeuduttuaan Myrskyjen valtamereen (Oceanus Procellarum), neljä pyöreän laskeutumiskapselin yläosan muodostanutta kansiosaa aukenivat ja tukivat luotaimen Kuun pintaa vasten. Jousien avulla toimineet antennit nousivat ylös, ja peilien avulla toiminut televisiokamera aloitti Kuun pinnan valokuvaamisen. Luotain lähetti maahan radioaaltojen avulla tietoja seitsemässä eri vaiheessa, jotka yhteensä kestivät 8 tuntia ja 5 minuuttia. Luna 9 oli osunut 25-metrisen kraatterin loivalle rinteelle, jolla oli basalttia muistuttavaa kiveä. Kuvassa näkyi soraa ja lohkareita.lähde? Britit saivat siepattua Jodrell Bankin teleskoopilla Luna 9:n radioteitse lähettämiä kuvia ennen virallista julkistamista. Luotaimen paristot loppuivat 6. helmikuuta 1966.
Peltirumpu (elokuva)

| Peltirumpu> Die Blechtrommel |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Volker Schlöndorff
Käsikirjoittaja:  Volker Schlöndorff Jean-Claude Carrière Franz Seitz
Perustuu:  Günter Grassin romaaniin Peltirumpu
Tuottaja:  Franz Seitz Anatole Dauman
Säveltäjä:  Maurice Jarre
Kuvaaja:  Igor Luther
Leikkaaja:  Suzanne Baron
Pääosat:  David Bennent Mario Adorf Angela Winkler Daniel Olbrychski Katharina Thalbach Charles Aznavour
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksan liittotasavalta Jugoslavia Puola Ranska
Tuotantoyhtiö:  Jadran Film
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:   3. toukokuuta 1979  2. marraskuuta 1979
Kesto:  142 min (ohjaajan versio 162 min)
Alkuperäiskieli:  saksa, heprea, italia, puola, venäjä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peltirumpu (Die Blechtrommel) on Volker Schlöndorffin ohjaama eurooppalainen yhteistuotantoelokuva vuodelta 1979. Se perustuu Günter Grassin samannimiseen romaaniin.
Peltirumpu kertoo natsiajan Danzigissa elävästä Oskar Matzerathista, joka päättää lopettaa kasvamisen kolmivuotiaana vastalauseena aikuisten maailman tympeydelle ja tekopyhyydelle. Oskaria näytteli tuolloin 11-vuotias sveitsiläinen David Bennent, josta on sittemmin tullut ammattinäyttelijä. Myös hänen isällään Heinz Bennentillä on rooli elokuvassa.
Peltirumpu jakoi Kultainen palmu -palkinnon Ilmestyskirja. Nyt -elokuvan kanssa vuoden 1979 Cannesin elokuvajuhlilla ja valittiin parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi seuraavan vuoden Oscar-gaalassa. Lapsinäyttelijän seksikohtausten takia elokuvan levitys yritettiin kieltää muun muassa Kanadassa ja Yhdysvaltain Oklahomassa.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Peltirummun vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Elokuvassa on dramatisoitu toisen maailmansodan syttymispäivänä käyty Danzigin puolalaisen postitoimiston taistelu.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  David Bennent  | … |  Oskar Matzerath   |
|  Mario Adorf  | … |  Alfred Matzerath   |
|  Angela Winkler  | … |  Agnes Matzerath   |
|  Daniel Olbrychski  | … |  Jan Bronski   |
|  Katharina Thalbach  | … |  Maria Matzerath   |
|  Charles Aznavour  | … |  lelukauppias Sigismund Markus   |
|  Berta Drews  | … |  Anna Koljaiczek   |
|  Tina Engel  | … |  Anna Koljaiczek (nuorena)   |
|  Andréa Ferréol  | … |  Lina Greff   |
|  Heinz Bennent  | … |  Greff   |
|  Marek Walczewski  | … |  Hytinä-Leo   |
|  Fritz Hakl  | … |  Bebra   |
|  Mariella Oliveri  | … |  Roswitha   |
|  Otto Sander  | … |  Meyn   |
|  Ernst Jacobi  | … |  Wilhelm Löbsack   |
|  Mieczysław Czechowicz  | … |  Kobyella   |
|  Wojciech Pszoniak  | … |  Fajngold   |
|  Roland Teubner  | … |  Joseph Koljaiczek   |
Käännös suomeksi
Päiväperho

| Päiväperho> Belle de jour |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Luis Buñuel
Käsikirjoittaja:  Luis Buñuel Jean-Claude Carrière 
Perustuu:  Joseph Kesselin romaaniin Päiväperho
Tuottaja:  Luis Buñuel Raymond Hakim Robert Hakim
Säveltäjä:  Michel Magne
Kuvaaja:  Sacha Vierny
Leikkaaja:  Louisette Hautecoeur Walter Spohr
Pukusuunnittelija:  Yves Saint-Laurent
Lavastaja:  Robert Clavel
Pääosat:  Catherine Deneuve Jean Sorel Michel Piccoli Geneviève Page
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska Italia
Tuotantoyhtiö:  Paris Films Rive Films
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  23. toukokuuta 1967 Ranska 2. helmikuuta 1968 Suomi
Kesto:  101 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Päiväperho (Belle de jour) on Luis Buñuelin ohjaama ranskalais-italialainen draamaelokuva vuodelta 1967. Catherine Deneuve näyttelee pitkästynyttä kotirouvaa, joka ryhtyy työskentelemään bordellissa. Buñuel jättää kuitenkin epäselväksi, mitkä tapahtumista ovat todellisia ja mitkä vain päähenkilön mielikuvitusta. Elokuvassa on jopa kaksi loppua, ja katsojan arvioitavaksi jää, kumpi niistä on ”totta”.
Elokuva perustuu Joseph Kesselin romaaniin Päiväperho.