stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sandokan
Elokuvia, televisiosarjoja ja animaatioita

Emilio Salgarin hahmoista Sandokan on toiseksi filmatisoiduin, vain Mustasta merirosvosta on tehty enemmän elokuvatulkintoja. 1960-luvulla Sandokanista tehtiin neljä elokuvaa, joissa pääosissa olivat amerikkalaiset näyttelijät: Sandokan, la tigre di Mompracem (”Sandokan, Mompracemin tiikeri”, 1963) ja Malesian merirosvot (1964), joissa Sandokanin roolia esitti amerikkalainen kehonrakentaja-näyttelijä Steve Reeves sekä Sandokan iskee takaisin (1964) ja Sandokan vastaan Sarawakin leopardi (1964), joissa Sandokanina oli Ray Danton.
Oikeana Sandokanina kuitenkin pidetään Sergio Soliman minisarjassa Sandokan nimiroolia esittänyttä Kabir Bediä, joka esiintyi Sandokanina myös pian seuranneessa jatkosarjassa Sandokan iskee takaisin. Myöhemmin Kabir Bedi palasi hänet maailmanmaineeseen nostaneeseen Sandokanin rooliin kahdessa elokuvassa, Sandokanin paluu vuonna 1996 ja Sandokanin poika vuonna 1998.
Vuonna 1992 valmistui piirretty sarja, joka löyhästi perustuu Salgarin kirjoihin ja jossa Sandokan on vääryydellä syrjäytetty Sarawakin Rajah, joka pyrkii hankkimaan takaisin valtakuntansa. Piirretty sarja on esitetty myös Suomessa MTV3-kanavalla.
Sandokan sai uuden tulkinnan italialaisen Mondo Tv:n animaattoreiden tekemänä. Sandokan, Malesian tiikeri (Sandokan, la tigre della Malesia ) valmistui vuonna 1998, jatkosarja Sandokan, Tiikeri karjuu jälleen (Sandokan, la tigre ruggisce ancora ) seurasi vuonna 2000 ja kolmantena osana tarinaan liittyi Sandokan, Tiikerin rohkeus (Sandokan, il coraggio della tigre ) vuonna 2004.
Sandokan on esiintynyt myös sarjakuvien sivuilla. Aku Ankan Taskukirjoissa 85 ja 137 tarinat Lapuanin helmi ja Masalian tiikeri ovat Sandokan-mukaelmia.
Sandokan-kirjasarja

I Misteri della Jungla Nera (Mustan viidakon mysteeri) (1895)
Le tigri di Mompracem (Mompracemin tiikerit) (1900)
I pirati della Malesia (Malesian merirosvot) (1896)
Le due tigri (Kaksi tiikeriä) (1904)
Il Re del Mare (Meren valtias) (1906)
Alla conquista di un impero (Taistelu valtakunnasta) (1907)
Sandokan alla riscossa (Sandokan iskee takaisin) (1907)
La riconquista del Mompracem (Paluu Mompracemille) (1908)
Il Bramino dell'Assam (Valheellinen brahmiini) (1911)
La caduta di un impero (Valtakunta sortuu) (1911)
La rivincita di Yanez (Yanezin kosto) (1913)
Muita merkittäviä hahmoja

Lady Marianna Guillonk
Yanez De Gomera
James Brooke
Lord James Guillonk
Tremal-Naik
Ada Corishant
Suyodhana
Aiheesta muualla

Suomenkieliset näytteet kirjoista Mompracemin tiikerit ja Malesian merirosvot (Arkistoitu – Internet Archive)
Shannon Shorr

| Shannon Shorr |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  0
WSOP-rahasijat:  8 
WPT-voitot:  0
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  2 425 764
Päivitetty:  22. kesäkuuta 2008
Shannon Shorr (s. 7. kesäkuuta 1985, Birmingham, Alabama) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Shorr on valmistunut Shades Valley High Schoolista, josta hän siirtyi opiskelemaan rakennetekniikkaa Alabaman yliopistoon. Hän keskeytti opintonsa 2,5 vuoden jälkeen ryhdyttyään päätoimiseksi pokerinpelaajaksi.
Turnausmenestys

Koska pokeriturnauksissa Yhdysvalloissa on 21 vuoden ikäraja, Shorr aloitti liveturnausuransa ulkomailla. Tammikuussa 2006 hän oli neljäs Aussie Millionsin pääturnauksessa ansaiten 271 700 Australian dollaria. Muutama viikko tämän jälkeen hän oli toinen Bahamasaarilla pelatussa Kanadan pokerimestaruuskilpailuissa. Maaliskuussa 2006 hän oli kaksinpelin maailmanmestaruusturnauksessa Barcelonassa yhdeksäs. Shorrin uran huomattavin voitto tuli Bellagio Cupista elokuussa 2006. Tämän 10000 dollarin sisäänoston no limit texas hold'em -turnauksen voitosta hän ansaitsi 960 690 dollaria. Hän sijoittui vuoden 2006 CardPlayer-lehden vuoden pelaaja -tilastossa neljänneksi.
World Series of Pokerissa Shorrin paras sijoitus on vuoden 2008 2 000 dollarin no limit hold'em -turnauksen kakkostila. Palkintorahoja Shorr ansaitsi 349 141 dollaria. Vuonna 2007 hän oli 5 000 dollarin kaksinpeliturnauksessa seitsemäs.
Kesäkuussa 2008 Shorrin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,4 miljoonaa dollaria.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Shannon Shorr The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
Edgar Mitchell

| Edgar Dean Mitchell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. syyskuuta 1930 Hereford, Texas
Kuollut: 4. helmikuuta 2016 (85 vuotta) West Palm Beach, Florida
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  koelentäjä
Ura
Tyyppi:  astronautti
Sotilasarvo:  kapteeni, USN
Aika avaruudessa:  9 pv. 0 h 1 min.
Lennot

:  Apollo 14
 
Edgar Dean Mitchell (17. syyskuuta 1930 Hereford, Texas – 4. helmikuuta 2016 West Palm Beach, Florida) oli yhdysvaltalainen astronautti. Hänet valittiin NASAn astronautiksi vuonna 1966 hänen oltuaan Yhdysvaltain merivoimien lentäjä. Mitchell kävi 9. helmikuuta 1971 Kuussa osana Apollo 14 -avaruuslentoa. Hän oli kuudes Kuussa käynyt ihminen.
Saksan maantiede

| Saksan maantiede |
| --- | --- |
 Topografinen kartta Saksan valtiosta. Paikannimet ovat saksaksi.
Maanosa:  Eurooppa
Naapurimaat:  Ranska, Luxemburg, Belgia, Sveitsi, Itävalta, Tšekki, Alankomaat, Tanska ja Puola.
Tilastot
Pinta-ala:  357 021 km²
Rantaviiva:  2 389 km
Rajan pituus:  3 714 km
Ennätykset
Korkein kohta:  Zugspitze, 2962 m
Matalin kohta:  Neuendorf-Sachsenbande, −3,54 m
Pisin joki:  Rein, 1 230 km
Suurin järvi:  Bodenjärvi, 536 km²
Ilmasto
Ilmasto:  meri-ilmasto
Luonnonvarat
Luonnonvarat:  kupari, hiili, nikkeli, uraani, rautamalmi
Saksa sijaitsee läntisessä Keski-Euroopassa lauhkean ilmaston vyöhykkeellä. Sen pinta-ala on noin 357 000 km², josta metsää on noin 114 000 km². Maatalousmaata on hieman yli puolet pinta-alasta. Saksa rajoittuu luoteessa Pohjanmereen ja koillisessa Itämereen. Etelässä Saksa ulottuu aina Alpeille asti. Saksalla on maaraja yhdeksän valtion kanssa. Pohjoisessa on Tanska, idässä Puola ja Tšekki, etelässä Itävalta ja Sveitsi ja lännessä Ranska, Luxemburg, Belgia ja Alankomaat.
Saksan alue käsittää maastotyyppejä alavista tasangoista vuoristoihin. Pohjois-Saksan viljavat alangot vaihtuvat Keski-Saksassa metsien ja peltojen täplittämäksi kumpuilevaksi ylängöksi. Maan eteläisimmät alueet ovat vuoristoa; lounaassa on Schwarzwaldin matalahko, asutettu vuoristo ja etelässä Alpit.
Saksa sijoittuu osapuilleen pohjoisten leveysasteiden 47° ja 55° sekä itäisten pituusasteiden 6° ja 15° väliin.
Ilmasto

Saksa kuuluu lauhkeaan vyöhykkeeseen. Maan pohjoisosassa vallitsee merellinen ilmasto lämpimine kesineen ja leutoine, pilvisine talvineen. Etelämpänä mantereisempi ilmasto tuo enemmän vaihtelua: kuumemmat kesät ja kylmemmät talvet. Lisäksi Alpeilla ja paikoin Keski-Saksan ylängöillä on vuoristoilmasto.
Atlantilta tulevat keskileveysasteiden liikkuvat matalat vuorottelevat Azoreilta Keski-Eurooppaan ulottuvien korkeapaineen selänteiden kanssa, mikä pitää sään ympäri vuoden vaihtelevana. Ajoittain Alpeilta tuleva lämmin ja kuiva laskutuuli, föhn, vaikuttaa maan eteläosien säähän ja keväällä sulattaa sieltä lumet.
Pohjois-Saksan alangolla ilmasto on viileätalvinen ja lämminkesäinen. Esimerkiksi Berliinissä keskimääräinen alin lämpötila on vajaan kaksi celsiusastetta pakkasen puolella joulu-, tammi- ja helmikuussa. Kuumimmat kuukaudet ovat heinä- ja elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 24 astetta. Sateita saadaan ympäri vuoden 30–70 mm kuussa.
Etelä-Saksassa ilmasto on mantereisempi, ja vuoristossa on viileämpää kuin pohjoisen alangoilla. Esimerkiksi Münchenissä keskimääräinen alin lämpötila on 2–4 astetta pakkasen puolella joulu-, tammi- ja helmikuussa. Kuumimmat kuukaudet ovat heinä- ja elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 23 astetta. Sateet painottuvat kesään: kesä-, heinä- ja elokuussa saadaan yli sata millimetriä kuukaudessa, tammi- ja helmikuussa alle 50 mm.
Vesistöt

Saksaa halkovat Euroopan suurimmat joet: Rein ja Elbe, jotka laskevat Pohjanmereen (Rein Hollannin ja Elbe Pohjois-Saksan alankojen kautta), sekä Tonava, joka saa alkunsa Schwarzwaldin vuoristosta, virtaa itään ja laskee Mustaanmereen. Saksassa on myös järviä, suurimpana niistä Reinin suvannon Bodenjärvi sekä järvialueita, joista laajimmat, jääkauden muovaamat Mecklenburgin ja Pommerin järvialueet sijaitsevat maan koillisosassa.
Luonto ja luonnonsuojelu

Karhu on Berliinin symboli, mutta villejä karhuja ei ole tavattu Saksassa vuoden 1835 jälkeen, lukuun ottamatta vuonna 2006 Italian puolelta harhaillutta sinne istutettua Brunoa. Vuonna 2009 IUCN tutki 102 nisäkäslajin tilaa Saksassa ja julisti seitsemän niistä olevan suuressa vaarassa: sillivalas, mustavalas, villihevonen, baijerintunnelimyyrä, vesikko, siiseli ja karhu. Alpeilla elää murmeleita, jäniksiä ja villejä vuohia sekä harvinaisia maakotkia. Pesukarhu on Saksaan levinnyt vieraslaji. Pohjoisrannikko on muuttolintujen suosima levähdyspaikka. Merikotka oli lähes kadonnut Länsi-Saksasta, mutta se on lisääntynyt maan itäosassa. Idässä on nähty myös hirviä ja susia, jotka tulevat Puolasta Oderjoen yli.
Saksassa on neljätoista kansallispuistoa. Vattimeren rannikko muodostaa kolme puistoa, koska se ulottuu sekä Tanskan, Saksan että Alankomaiden alueelle. Itämeren rannikolla on kaksi puistoa; Pommerin ja Brandenburgin sisämaassa kaksi muuta. Harzin kansallispuisto sijaitsee Keski-Saksan ainoalla vuoristoalueella. Hainichin ja Kellerwald-Ederseen kansallispuistoissa on Keski-Euroopan viimeisiä laajoja luonnontilaisia pyökkimetsiä.
Saksan yleisimmät puulajit ovat kuusi (25 % metsäalasta), mänty (22 %), pyökki (15 %) ja tammi (10 %).
Saksan korkein kohta on Zugspitze, joka on 2 962 metriä merenpinnan yläpuolella. Se kuuluu Alppeihin ja sijaitsee eteläisessä Saksassa. Zugspitzen rinteellä oleva Garmisch-Partenkirchenin kaupunki on yksi Saksan merkittävimmistä talviurheilukeskuksista. Vuoren huipulla on aina lunta. Muita korkeita huippuja ovat Watzmann (2 713 m), Fellhorn (2 038 m), Wendelstein, Feldberg ja Großer Arber.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saksan maantiede Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Geography of Germany
Pyökkimetsää Hainichissa.
Käännös suomeksi
Dubain kansainväliset elokuvajuhlat

| Dubain kansainväliset elokuvajuhlat> مهرجان دبي السينمائي الدولي |
| --- | --- |
 Näkymä Dubain kansainvälisten elokuvajuhlien ulkoilmaesityksestä (12.12.2010).
Tyyppi:  elokuvajuhla
Päivämäärä:  joulukuun alkupuolella
Järjestämistiheys:  vuosittain
Paikkakunta:  Dubai, Yhdistyneet arabiemiraatit
Ensimmäisen kerran:  2004
Viimeisen kerran:  2017 (ei järjestetty 2018 eikä 2019)
Kotisivut
Dubain kansainväliset elokuvajuhlat (arab. مهرجان دبي السينمائي الدولي‎; engl. Dubai International Film Festival, lyhenny DIFF) oli Arabiemiraattien Dubaissa yleensä vuoden välein järjestettävä kulttuuritapahtuma. Elokuvajuhlat järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2004 ja niitä pidettiin vuosittain vuoteen 2017 saakka.
Vuonna 2018 nämä Lähi-idän elokuva-alan keskeiseksi foorumiksi nousseet elokuvajuhlat kertoivat välivuodesta uudelleenjärjestelyjen ja arabimaiden elokuvarintamalla meneillään olevien muutosten vuoksi. Tuolloin vahvistettiin juhlien jatkuvan vuonna 2019. Vahvistuksesta huolimatta Dubain kansainvälistä elokuvajuhlaa ei ilmeisesti järjestetty vuonna 2019, sillä vielä marraskuun 2019 loppupuolella tapahtumasta ei ollut tiedotettu edes lehdistölle. Sen sijaan Dubaissa järjestettiin marraskuun 2019 loppupuolella kolmipäiväinen elokuvan, pelialan, videoiden ja musiikin yhteistapahtuma On.Dxb.
Arabimaiden elokuva-alan muutosta ja lisääntyvää kilpailua festivaalirintamalla kuvastaa osaltaan 35 vuotta jatkuneen elokuvateatterikiellon päättyminen Saudi-Arabiassa vuonna 2018 ja julistus Lähi-idän elokuvaa esilletuovan vuosittaisen Punaisenmeren kansainvälisten elokuvajuhlien (Red Sea International Film Festival) käynnistämisestä Jeddassa vuodesta 2020 lähtien (maaliskuu 2020, koronapandemian vuoksi siirrettiin myöhemmin pidettäväksi). Uusi saudiarabialainen tapahtuma voidaan nähdä Dubain kansainvälisten elokuvajuhlien kilpailijana ja eräänä mahdollisena syynä Dubain elokuvajuhlien hiljentymiselle.
Osaltaan Lähi-idän ja arabimaiden elokuvaa esittävillä Dubain elokuvajuhlilla on ollut merkittävä panoksensa paitsi aasialaisen, myös afrikkalaisen kulttuurin esilletuonnissa, sillä arabian kieli on väestön määrällä mitattuna Afrikan suurin kielialue.
Palkinnot > Kultainen Muhr eli Kultainen varsa -palkinto

Dubain kansainväliset elokuvajuhlat on jakanut Muhr-palkintoa vuodesta 2006 lähtien. Muhr on arabiankielinen, varsaa tarkoittavaa sana. Pääpalkinto, Kultainen varsa myönnetään useassa elokuvasarjassa. Palkittavana on pitkä fiktio, pitkä dokumentti, pitkän elokuvan tuomariston palkinto, pitkän elokuvan ohjaajan palkinto, pitkän elokuvan miesnäyttelijä ja pitkän elokuvan naisnäyttelijä, lyhyt elokuva sekä lyhyen elokuvan tuomariston palkinto. Lisäksi on kansallisia Muhr-palkintoja.
Pitkän fiktioelokuvan Kultaisen varsa -palkinnon ovat voittaneet seuraavat elokuvat:
2006: Barakat! ohjaajanaan Djamila Sahraoui (Algeria)
2007: Under the Bombs, Philippe Aractingi (Libanon)​
2008: Masquerades, Lyès Salem (Algeria)
2009: Zindeeq, Michel Khleifi (Palestiina)
2010: Stray Bullet, Georges Hachem (Libanon)
2011: Habibi Rasak Kharban, Susan Youssef (Palestiina)
2012: Wadjda, Gerhard Meixner (Saudi-Arabia)
2013: Omar, Hany Abu-Assad (Palestiina)
2014: Ana Nojoom bent alasherah wamotalagah, Khadija Al-Salami (Jemen)
2015: À peine j'ouvre les yeux, Leyla Bouzid (Tunisia)
2016: Reseba, Hussein Hassan Ali (Kurdistan)
2017: Wajib, Annemarie Jacir (Palestiina)
Vuonna 2018 DIFF-elokuvajuhlia ei järjestetty.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dubain kansainväliset elokuvajuhlat Wikimedia Commonsissa
Melanie Goodfellow (Dec. 2017) Dubai International Film Festival 2017 preview (englanniksi) (screendaily.com)
Khalid Ali (2.1.2017) Film Review: Dubai International Film Festival (englanniksi) (bmj.com)
Stuart Kemp (11.4.2013) Dubai Film Fest: Veteran Egyptian Critic to Receive Honor (englanniksi) (hollywoodreporter.com)
Ei yhdeksän uutiset

| Ei yhdeksän uutiset> Not the 9 O'Clock News |
| --- | --- |
 Ei Yhdeksän Uutiset -DVD:n kansikuva.
Tyyli:  sketsi/satiiri
Kestoaika:  noin 25 minuuttia
Luoja(t):  BBC
Pääosissa:  Rowan Atkinson Mel Smith Griff Rhys Jones Pamela Stephenson
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   BBC  Yle  TV5
Esitetty:  16. lokakuuta 1979 – 8. maaliskuuta 1982
Jaksoja:  27
Aiheesta muualla
IMDb 
Ei yhdeksän uutiset (engl. Not the 9 O'Clock News) oli BBC:n tuottama satiirinen sketsisarja, jonka vakionäyttelijöitä olivat Rowan Atkinson, Mel Smith, Griff Rhys Jones ja Pamela Stephenson. Sarjassa pilailtiin muun muassa kuninkaallisten ja julkkisten kustannuksella. Ei yhdeksän uutiset -sarjaa tehtiin lopulta kolme tuotantokautta. Yhdysvalloissa kaapelikanava HBO toi vuonna 1983 oman versionsa ohjelmasta, sen nimeksi tuli Not Necessarily the News, jota tehtiin vuoteen 1990 asti. Sarja on palkittu muun muassa Montreux'n kultaisella ruusulla ja Emmyllä.
Sarjaa näytettiin 1980-luvulla Suomen televisiossa ja myöhemmin sarjan uusintoja on 2000-luvulla näyttänyt TV5. Helsingin Sanomien Marjatta Möttölä esitteli sarjan marraskuussa 1981 suomalaiseen tv-viihteeseen verrattuna rohkeana ja erittäin taitavasti leikattuna: ”Sarjan onnistumisen edellytys on uskallus, perienglantilainen hyve olla nielemättä mitään pureksimatta. Se nauraa itselleen, televisiolle, se nauraa julkisuuden henkilöille kuninkaallisia myöten, [--] se nauraa koko maailmalle. Välillä se on vahingoniloista naurua, väliin iloista, väliin viiltävän pilkallista.”
Suomessa ohjelman sketseistä tehtyjä koosteita on julkaistu VHS-kasettina ja myöhemmin yhden DVD-levyn kokoelmalla.
Emmy Streng

Emmy Sofia Streng (16. heinäkuuta 1862 Turku – 1. marraskuuta 1913 Vaasa) oli ruotsiksi kirjoittanut suomalainen runoilija.
Strengin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Anders Otto Wilhelm Streng ja  Ida Mathilda Charlotta Wilhelmina Tavaststjerna.
Teoksia

Orgeltoner : dikter.   Författare, Åbo 1910
Samuli Naamanka

Samuli Naamanka (8. maaliskuuta 1969 Kiiminki, Suomi) on suomalainen sisustusarkkitehti ja taiteen maisteri. Naamanka nousi julkisuuteen kehittämällään graafisella betonilla. Menetelmän avulla betonielementin pintaan saadaan pysyvä painokuvio.
Koulutus

Samuli Naamanka opiskeli Oulun yliopistossa luonnontieteellisen tiedekunnan fysiikan laitoksella vuosina 1989–1992. Yliopisto-opintojensa ohessa hän harrasti kuvataiteita, joihin perehtyi Limingan taidekoulussa vuonna 1990. Hän siirtyi vuonna 1992 Oulun yliopistosta opiskelemaan Rovaniemen taide- ja käsiteollisuusoppilaitokseen (nykyisin osa Lapin yliopiston taiteiden tiedekuntaa) ja kirjoittautui seuraavana vuonna Taideteolliseen korkeakouluun, josta valmistui taiteen maisteriksi vuonna 2000. Hän jatkoi vielä opintojaan Denmarks Design Schoolissa Kööpenhaminassa.
Tuotanto ja ura

Lopputyön aiheena Taideteollisessa korkeakoulussa Samuli Naamangalla oli Graafinen Betoni, menetelmä kuvioidun betonipinnan aikaan saamiseksi. Samuli Naamanka on perustajajäsen työhuone DNA.ssa (Design and Architecture) yhdessä kymmenen muun suunnittelijan kanssa. Oman suunnittelutoimiston Reseptori Oy:n Naamanka perusti vuonna 1996.
Graafisen betonin lisäksi Naamangan kehittämiä tuotteita ovat mm. FX Design Awardin saanut Clash-yleistuoli vuodelta 2003, Sides-tuoli (2007) ja vuonna 2008 Nordiska Designprisetin (ent. Forsnäs Priset) saanut Avarten valmistama Uni-tuoli. Naamanka on suunnitellut tuotteita myös muun muassa salolaiselle Arvo Piiroinen Oy:lle, Saas Instrumentille, Arktikselle ja Plastexille.
Vuoden 2010 Habitare-messuilla Samuli Naamanka voitti EcoDesign-valaisinkilpailun työllään Biodegradable Roll, jonka materiaalina oli muovinkaltainen tärkkelyssokerista valmistettu polymaitohappo. Voittajan valitsi saksalainen valaisinsuunnittelija Ingo Maurer. Vuonna 2015 Naamanka sai Asko Avonius -palkinnon.
Vuonna 2017 Samuli Naamanka perusti oman Naamanka-nimisen huonekalualan yrityksen, jonka mallistoon kaikki Clash-sarjan kalusteet siirtyivät. Lisäksi Habitare-messuilla Helsingissä syksyllä 2017 mallistoon lanseerattiin joukko uusia tuotteita.
Naamanka on kitaristi Andy McCoyn serkku.
Aiheesta muualla

Samuli Naamangan www-sivut
Graafisella betonilla toteutettu Naamangan julkisivutaideteos Kesäniitty Oulussa (2016).
Emo (albumi)

| Emo Sari Kaasinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 14. syyskuuta 1998
 Kesto: 42.20
 Levy-yhtiö: Finlandia Records
Sari Kaasisen muut julkaisut
| Joko joulun alkaa saa 1993 | Emo 1998 | Viisuja Vintiltä 1998 |
Emo on Sari Kaasisen vuonna 1998 ilmestynyt albumi. Albumilla on kappale "Niin korkea oli taivas", jonka Kaasinen on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut yhdessä Liisa Akimofin kanssa.
Kappaleet

Niin korkea oli taivas – 3.40
Kussa kullaiseni – 3.06
Jo jätti (Did Leave Me – 3.51
Lennän lennän, lintusena – 3.58
Mielessäni – 3.56
Liekö miusta laulajaksi – 3.15
Tämä kylä – 3.35
Surunpäiviä – 5.21
Olen ajatellut – 3.24
Emo – 5.03
Nuku vain – 3.06
Dorothy Round Little

Little vuonna 1934
Dorothy Edith Round Little (13. heinäkuuta 1908 Dudley, Worcestershire – 12. marraskuuta 1982 Kidderminster) oli brittiläinen naistennispelaaja.
Helen Wills Moodyn kilpailijana tunnettu Little voitti kaksinpelin Wimbledonissa 1934 ja 1937, kun Moody ei osallistunut. Hän voitti mestaruuden myös 1935 Australian mestaruuskisoissa, joissa Moody ei   koskaan pelannut.
Grand Slam -finaalit kaksinpelissä > Voitot (3)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Turnaus | Vastustaja loppuottelussa | Loppuottelun tulos  |
| 1934 | Wimbledon |  Helen Hull Jacobs | 6–2, 5–7, 6–3 |
| 1935 | Australian mestaruuskilpailut |  Nancy Lyle Glover | 1–6, 6–1, 6–3 |
| 1937 | Wimbledon |  Jadwiga Jędrzejowska | 6–2, 2–6, 7–5 |
Grand Slam -finaalit kaksinpelissä > Loppuotteluhäviöt (1)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Turnaus | Vastustaja loppuottelussa | Loppuottelun tulos  |
| 1933 | Wimbledon |  Helen Wills Moody | 6–4, 6–8, 6–3 |
Eduard Palin

Eduard Hjalmar Palin (27. tammikuuta 1891 Helsinki – 18. maaliskuuta 1969) oli suomalainen diplomaatti.
Palinin vanhemmat olivat salaneuvos Hjalmar Georg Palin ja Linnéa Eugenie Hisinger. Hän pääsi ylioppilaaksi 1909 ja suoritti oikeustutkinnon 1917.
Palin oli ulkoministeriön 2. sihteerinä 1920, Pariisin lähetystön 2. lähetystösihteerinä 1920–1921, lähetystösihteerinä Berliinissä 1921–1925, lähetystöneuvoksena Kööpenhaminassa 1925–1927 sekä va. asiainhoitajana siellä 1925–1926. Hän oli sitten ulkoministeriön jaostopäällikkönä 1927-1929 sekä poliittisten asiain osastolla apulaispäällikkönä 1929–1931 ja päällikkönä 1931–1933. Tämän jälkeen Palin toimi lähettiläänä Riiassa ja Kaunasissa 1933–1940, Bukarestissa 1941–1945 sekä lähettiläänä Prahassa ja Wienissä 1947–1950 ja lähettiläänä ja suurlähettiläänä Oslossa 1950–1958. Palin sai lähetystöneuvoksen arvon 1924 ja erikoislähettilään ja täysivaltaisen ministerin arvon 1933.
Eibingen

Eibingenin luostari.
Eibingen kuuluu nykyisin Rüdesheim am Rheiniin, joka sijaitsee Saksassa Hessenin osavaltiossa. Siellä on noin 2 800 asukasta. Eibingenissä on Eibingenin luostari, joka on alkujaan Hildegard Bingeniläisen 1165 perustama benediktiiniläinen luostari. Luostarissa nykyisin toimiva yhteisö on perustettu 1900-luvulla.
Lipas, jossa ovat pyhän Hildegard Bingeniläisen luut Eibingenin seurakuntakirkossa.
Eibingenin seurakuntakirkossa säilytetään Hildegardin kokoamia reliikkejä, ja siellä on myös Rupert Bingeniläisen käsivarsi ja Hildegardin omat jäänteet.
Dyynibaulapuu

| Dyynibaulapuu |
| --- | --- |
 Dyynibaulapuu uMhlangan alueella KwaZulu-Natalissa Etelä-Afrikassa.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Ericales
Heimo::  Sapotillakasvit Sapotaceae
Alaheimo::  Sapotoideae
Suku::  Baulapuut Mimusops
Laji::  caffra
Kaksiosainen nimi
 Mimusops caffra  E.Mey ex A.DC. 
Katso myös
   Dyynibaulapuu Wikispeciesissä   Dyynibaulapuu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Dyynibaulapuu (Mimusops caffra) on sapotillakasvien (Sapotaceae) heimoon, baulapuiden (Mimusops) sukuun kuuluva kasvilaji.
Dyynibaulapuun kukkia
Dyynibaulapuun hedelmiä
Dyynibaulapuu on runsasoksainen pensas tai pienehkö puu, joka kasvaa tavallisesti enintään 15 metriä korkeaksi, mutta joskus jopa 20 metriä korkeaksi. Rungon halkaisija on enintään puoli metriä. Dyynibaulapuun hedelmät ovat munanmuotoisia, noin 2,5 cm pitkiä ja noin 1,5 cm leveitä. Kypsien hedelmien väri vaihtelee oranssista punaiseen ja ne ovat syötäviä. Kussakin hedelmässä on sisällä yksi isohko siemen.
Dyynibaulapuu kasvaa luonnossa rannikon hiekkadyynien tiheiköissä, joissa kasvaessaan se kasvaa vain harvoin viittä metriä korkeammaksi. Suojaisemmilla paikoilla rantavyöhykkeen takana laji voi kasvaa jopa 20 metriä korkeaksi. Lajia tavataan luontaisena Mosambikissa sekä Etelä-Afrikassa, jossa sitä kasvatetaan Yhdysvaltojen tavoin myös koristekasvina. Etelä-Afrikassa dyynibaulapuu on myös suojeltu laji, jota koskevat toimenpiteet ovat luvanvaraisia.
Käyttö

Dyynibaulapuun hedelmät ovat syötäviä tuoreina sekä kypsennettyinä ja hedelmiä käytetään hillojen sekä alkoholijuomien valmistukseen. Lajin kaarnaa on myös käytetty perinteiseen lääkintään. Lajin puuaines on punertavaa ja sitä on käytetty paikallisesti yleisestikin veneiden rakentamiseen. Lisäksi dyynibaulapuuta voi käyttää hiekkadyynien maaperän sitomiseen.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Dyynibaulapuu (Mimusops caffra)
JSTOR Global Plants: Mimusops caffra (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Mimusops caffra (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Mimusops caffra (englanniksi)