stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ford Transit
Ford Transit VII (2013–)

Seitsemännen sukupolven Ford Transit esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2013.
Transitin kehittivät yhteistyössä Fordin Euroopan ja Pohjois-Amerikan suunnitteluosastot. Pohjois-Amerikan markkinoilla takavetoinen Transit korvasi Ford Econolinen.
Suomeen Transitia tuodaan ainoastaan 2,2-litraisella Duratorq TDCi -dieselmoottorilla. Muilla markkinoilla on tarjolla myös muun muassa 2,3-litrainen bensiinimoottori sekä 3,7-litrainen V6.
Ford Transit Custom

Ford Transit Custom korvasi etuvetoiset kuudennen sukupolven Transitit vuonna 2012.
Ford Transit Connect

Ford Transit Connect on Focuksen tekniikkaan perustuva pieni pakettiauto, jota on valmistettu vuodesta 2002 lähtien kahden sukupolven ajan.
Ford Transit Courier

Vuodesta 2014 lähtien valmistettu Ford Transit Courier on Transit-malliston pienin malli. Se perustuu tekniikaltaan Ford Fiestaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ford Transit Wikimedia Commonsissa
Transit-mallisto Fordin verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Yhdysvalloissa myymä tai valmistama mallisto
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautot:  Fiesta | Focus | Fusion / Fusion Energi | Mustang | Taurus
Nykyiset SUV:t, vanit ja hyötyajoneuvot:  EcoSport | Edge | Escape | Expedition | Explorer | Flex | F-sarja | Ranger | Super Duty | Transit | Transit Connect
Tuotannosta poistuneet henkilöautot:  Quadricycle | A / AC | C | B | F | K | N / R / S | T | A (1927) | B / 18 / 40  | 48 | 1937 Ford | De Luxe Ford | 1941 Ford | 1949 Ford | 1952 Ford | 1955 Ford | 1957 Ford | 1960 Ford | 300 | Aspire | C-Max / C-Max Energi | Crown Victoria | Contour | Country Sedan | Country Squire | Crestline | Custom | Custom Deluxe | Customline | Deluxe | Elite | Escort | Think Neightbour | EXP | Fairlane | Fairmont | Falcon | Festiva | Five Hundred | Galaxie | Granada | GT | GT40 | LTD | LTD II | Mainline | Maverick | Pinto | Probe | Shelby Mustang | Special | Standard | Station Wagon | Super Deluxe | Telstar | Tempo | Thunderbird | Torino | V8 | XL
Tuotannosta poistuneet SUV:t, vanit ja hyötyajoneuvot:  Trucks 1903-1919 | Trucks 1920-1929 | Trucks 1930-1939 | Trucks 1940-1949 | Trucks 1950-1959 | Trucks 1960-1969 | Trucks 1970-1979 | Trucks 1980-1989 | Trucks 1990-1999 | Trucks 2000-2009 | E | TT | AA | BB | F-sarja | B-sarja | C-sarja | L-sarja | M151 MUTT | Cargo | LCF | Courier | E-sarja | Econoline | Aerostar | Bronco | Bronco II | Escape Hybrid | Excursion | Freestar | Freestyle | Ranchero | Taurus X | Windstar
Bensiinikäyttöinen ensimmäisen sukupolven Ford Transit.
Toisen sukupolven Ford Transit.
Kolmannen sukupolven Ford Transit.
Neljännen sukupolven Ford Transit.
Viidennen sukupolven Ford Transit.
Kuudennen sukupolven Ford Transit.
Seitsemännen sukupolven Ford Transit.
Ford Transit Custom
Uusimman sukupolven Ford Transit Connect.
Ford Tourneo Courier, Transit Courierin tila-autoversio.
Gotye

| Gotye |
| --- | --- |
 Gotye vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. toukokuuta 1980 (ikä 44) Brugge, Belgia
Muusikko
Taiteilijanimi:  Gotye 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2001–
Tyylilajit:  indie rock, vaihtoehtorock
Soittimet:  laulu, kitara, rummut, perkussiot, kosketinsoitin, syntetisaattori
Yhtyeet:  The Basics
Levy-yhtiöt:  Fairfax, Universal Republic, Independent, Samples 'n' Seconds, Inertia, Lucky Number, Eleven
Aiheesta muualla
www.gotye.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Wouter ”Wally” De Backer, taiteilijanimi: Gotye, (s. 21. toukokuuta 1980 Brugge, Belgia) on belgialais-australialainen muusikko ja laulaja-lauluntekijä.
Laulamisen lisäksi Gotye hallitsee useita soittimia, kuten piano, kitara, rummut, erilaiset lyömä- ja kosketinsoittimet sekä syntetisaattori.
Gotye on julkaissut kolme studioalbumia: Boardface (2003), Like Drawing Blood (2006) ja Making Mirrors (2011). Hänen tunnetuin kappaleensa on vuonna 2011 julkaistu duetto ”Somebody That I Used to Know”, jonka hän on tehnyt yhdessä Kimbran kanssa. Sooloesiintymisten lisäksi hän soittaa melbournelaisessa The Basics -yhtyeessä. Hänen tyylisuuntansa on indie- ja vaihtoehtorock.
Gotye on kaksikielinen: hän puhuu englantia ja hollantia. Hän asuu Melbournessa Australiassa.
Diskografia > Albumit

Boardface (2003)
Like Drawing Blood (2006)
Making Mirrors (2011)
Diskografia > Singlet

"Learnalilgivinanlovin" (2006)
"Hearts a Mess" (2006)
"Eyes Wide Open" (2010)
"Somebody That I Used to Know" (mukana Kimbra) (2011)
"I Feel Better" (2011)
"Easy Way Out" (2012)
"Save Me" (2012)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gotye Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (englanniksi)
Grand Prix de Fourmies

| Grand Prix de Fourmies |
| --- | --- |

Tiedot
Ajankohta:  syyskuun puoliväli
Alue:   Nordin departementti
Paikalliset nimet:  Grand Prix de Fourmies (ranskaksi)
Laji:  maantie
Kilpailu:  UCI Europe Tour
Tyyppi:  yhden päivän kilpailu
Järjestäjä:  La Voix du Nord
Historia
Ensimmäinen:  1928
Kilpailuja yht.:  85 (tilanne vuoden 2017 jälkeen)
Ensimmäinen voittaja:   Albert Barthelemy
Eniten voittoja:  3 kertaa:  Albert Barthelemy  Jean-Luc Vandenbroucke
Viimeisin voittaja:   Pascal Ackermann
Grand Prix de Fourmies on UCI Europe Tour -sarjaan kuuluva yhden päivän mittainen maantiepyöräilykilpailu. Se järjestetään Fourmies'n kunnassa Nordin departementissa Ranskassa syyskuun puolivälissä. Kilpailu on kategorialuokitukseltaan 1. HC eli sen yläpuolella ovat yhden päivän kilpailuista vain UCI World Tour -tason kilpailut.
Voittajat

| --- | --- |
 1928  Albert Barthélémy  1929  Albert Barthélémy  1930  Albert Barthélémy  1931  André Vanderdonckt  1932  Georges Christiaens  1933  François Mintkiewicz  1934  Maurice Leleux  1935  Eloi Meulenberg  1936  Léon Lebon  1937  Gabriel Dubois  1938  Gabriel Dubois  1939  Emile Laplanche  1940 ei järjestetty  1941  Maurice De Muer  1942 ei järjestetty  1943  Camille Blanckaert  1944–1945 ei järjestetty  1946  René Lafosse  1947  Fernard Patté  1948  Gerges Hubatz  1949  Eugène Dupuis  1950  Edouard Klabinski  1951  Francis Delepière  1952  Michel Vuylsteke  1953  Gilbert Pertry  1954  Serge Mménéghétti  1955  Pierre Pardoen  1956  Elio Gerussi  1957  Jean Stablinski  1958  Pierre Machiels  1959  André Noyelle  1960  Michel Vermeulin  1961  Joseph Wasko  1962  Guy Ignolin  1963  Benoni Beheyt  1964  Frans Melckenbeeck  1965  Georges Vanconingsloo  1966 ei järjestetty  1967  Willy Van Neste  1968 Gerben Karstens  1969  Ronald De Witte  1970  Noël Vantyghem  1971  Barry Hoban  1972  René Pijnen  1973  Eddy Merckx:  1974  Willy Teirlinck  1975  Dietrich Thurau  1976  Jean-Luc Vandenbroucke  1977  Jean-Luc Vandenbroucke  1978  Yves Hézard  1979  Jean-Luc Vandenbroucke  1980  Jacques Bossis  1981  Jozef Lieckens  1982  Rudy Matthijs  1983  Gilbert Duclos-Lassalle  1984  Ferdi Van Den Haute  1985  Jean Habets  1986  Jozef Lieckens  1987  Adri van der Poel  1988  Edwin Bafcop  1989  Martial Gayant  1990  Frans Maassen  1991  Vincent Lacressonière  1992  Olaf Ludwig  1993  Maximilian Sciandri  1994  Andrea Tafi  1995  Maximilian Sciandri  1996  Michele Bartoli  1997  Andrea Tafi  1998  Luca Mazzanti  1999  Dmitri Konyšev  2000  Andrej Hauptman  2001  Scott Sunderland  2002  Gianluca Bortolami  2003  Baden Cooke  2004  Andrei Kašetškin  2005  Robbie McEwen  2006  Philippe Gilbert  2007  Peter Velits  2008  Giovanni Visconti  2009  Romain Feillu  2010  Romain Feillu  2011  Guillaume Blot  2012  Lars Bak  2013  Nacer Bouhanni  2014  Jonas Vangenechten  2015  Fabio Felline  2016  Marcel Kittel  2017  Nacer Bouhanni  2018  Pascal Ackermann
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (ranskaksi)
Guido Sacconi

Guido Sacconi (23. kesäkuuta 1948 Udine, Italia – 2. toukokuuta 2023 Firenze) oli italialainen europarlamentaarikko ja sosiaalidemokraattisen ryhmän jäsen. Hän oli keskeisiä Euroopan parlamentin 2007 voimaan astuneen niin sanotun kemikaalipaketin, REACH-asetuksen (Registration, Evaluation and Authorisation of Chemicals) valmistelijoita.
Aiheesta muualla

Guido Sacconi Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Gunno Dahlstierna

| Gunno Dahlstierna> Gunno Eurelius |
| --- | --- |
 Gunno Dahlstierna
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. syyskuuta 1661 Ör, Dal, Ruotsi
Kuollut: 7. syyskuuta 1709 (48 vuotta) Ruotsin Pommeri
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija, maanmittari
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Pääteokset:  "Kunga Skald"
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Gunno Dahlstierna (ennen aatelointia Eurelius; 7. syyskuuta 1661 Ör, Dal, Ruotsi – 7. syyskuuta 1709 Ruotsin Pommeri) oli ruotsalainen runoilija. Hän opiskeli Uppsalan yliopistossa 1677 alkaen ja toimi sitten maanmittarina vuodesta 1681 Liivinmaalla tehtävänään kartoittaa aluetta ja sen rajoja. Hän lähti 1685 Saksaan, jossa hän opiskeli useissa yliopistoissa, muun muassa Leipzigin yliopistossa, jossa hän 1687 puolusti väitöskirjaansa De electro niin hyvin, että hänelle tarjottiin professuuria. Hän palasi kuitenkin Ruotsiin, jossa hänet 1690 nimitettiin maanmittaustarkastajaksi. Hän toimi vuodesta 1691 Pommerissa, jossa hän teki maanmittausta, ja 1699 hänet nimitettiin Ruotsin maanmittauslaitoksen ylitirehtööriksi. Hänet aateloitiin 1702.
Dahlstierna tunnetaan Kaarle XI:n muistoksi kirjoittamastaan sururunosta "Kunga Skald". Se on kirjoitettu ottave rimeen, jota hän käytti ensimmäisenä ruotsalaisessa runoudessa. Hän on lisäksi kirjoittanut uskonnollisia sonetteja ja kääntänyt Giovanni Battista Guarinin aikoinaan suositun paimennäytelmän Il pastor fido ('Uskollinen paimen'). Toisin kuin on arveltu, Narvan taistelusta kirjoitettu runo "Giöta Kiämpa-wisa om Kåningen å Herr Pedar" ei ehkä ole Dahlstiernan vaan mahdollisesti Israel Holmströmin. Dahlstiernan esikuvia ovat espanjalainen gongorismi (culteranismo), Daniel Casper von Lohensteinin pöyhkeäsanaisuus, ja hän on marinismiksi sanotun liioittelevan barokkityylin merkittävä ruotsalainen edustaja, jonka tyylille ovat ominaisia kankea paatos, kaukaa haetut mahtipontisen ylväät vertaukset, antiteesit ja kristillisen ja klassisen mytologian sekoitus. Runossaan "Kunga Skald", jota Ruotsissa pidettiin eeppisen tyylin merkittävimpänä isänmaallisena runona, hän on milloin lattea, milloin sievistelevä, milloin taas voimakas, etenkin missä isänmaallinen paatos tulee esiin. Per Hanselli julkaisi 1863 valikoiman hänen runojaan teoksen Samlade vitterhetsarbeten af svenska författare kuudennessa osassa.
Granaattiomenat

| Granaattiomenat |
| --- | --- |
 Granaattiomena (Punica granatum)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Myrtales
Heimo::  Rantakukkakasvit Lythraceae
Suku::  Granaattiomenat Punica  L.
Katso myös
   Granaattiomenat Wikispeciesissä   Granaattiomenat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Granaattiomenat (Punica) on rantakukkakasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on kaksi lajia. Niistä tunnetumpi on granaattiomena, jota viljellään laajasti hedelmäkasvina. Toinen suvun laji Punica protopunica kasvaa ainoastaan Jemenissä Sokotran saarella.
Lajit

granaattiomena (Punica granatum L.)
Punica protopunica Balf.f.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Granaattiomenat (Punica)
Suomen Lajitietokeskus: Granaattiomenat – Punica
ITIS: Punica (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Punica (englanniksi)
Flora of China: Punica (englanniksi)
Grand Palais

Grand Palais on suuri lasista rakennettu näyttelyhalli, joka rakennettiin vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyyn.
Rakennus oli suljettuna 12 vuotta laajojen entistämistöiden vuoksi yhden katon lasipaneeleista pudottua vuonna 1993. Grand Palais avattiin uudelleen lauantaina 24. syyskuuta 2005.
Grand Palais
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Grand Palais – virallinen sivu (ranskaksi)
Grand Palais – valokuvia vuodesta 1900 alkaen. (ranskaksi)
Guido Reil

| Guido Reil |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 2.7.2019–  
Ryhmä:  ID-ryhmä (2019–2024) Sitoutumaton (2024–)
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. tammikuuta 1970 (ikä 54) Gelsenkirchen, Länsi-Saksa
Kansalaisuus:  saksalainen
Tiedot
Puolue:  Vaihtoehto Saksalle
Guido Reil (s. 19. tammikuuta 1970 Gelsenkirchen, Länsi-Saksa) on saksalainen poliitikko. Reil edustaa Vaihtoehto Saksalle -puoluetta. Reil on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa nykyisin sitoutumattomana jäsenenä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guido Reil Wikimedia Commonsissa
Guido Reil Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Haley Winn

| Haley Winn> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. heinäkuuta 2003 (ikä 21) Rochester, New York
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  Puolustaja
Seura
Seura:  Clarkson Golden Knights
Sarja:  NCAA
| Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:  Yhdysvallat> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kanada 2023 |  |  |
Haley Winn (s. 14. heinäkuuta 2003 Rochester, New York) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Winn saavutti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2019 ja voitti kultaa vuonna 2020. Hän on Yhdysvaltain naisten maajoukkueesssa voittanut MM-kilpailuissa kultaa vuonna 2023. Hän sai turnauksessa viisi syöttöpistettä. Hän pelaa myös vuoden 2024 MM-kilpailuissa.
Winn edustaa yliopistosarjoissa Clarksonin yliopiston Golden Knights -joukkuetta.
Half-Earth

| Half-Earth |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  E. O. Wilson
Kieli:  englanti
Kustantaja:  Liveright Publishing Corporation
Julkaistu:  2016
Sivumäärä:  272
ISBN:  9781631492525
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Half-Earth on E. O. Wilsonin kirjoittama vuonna 2016 ilmestynyt biodiversiteettiä ja luonnonsuojelua käsittelevä kirja. Wilson esittää, että puolet maapallon pinta-alasta muutettaisiin suojelualueiksi biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseksi.
Clevelandin torsomurhaaja

Clevelandin torsomurhaaja on tunnistamaton sarjamurhaaja, joka murhasi vähintään 12 ihmistä Clevelandin alueella vuosina 1935-1938. Uhrien joukossa oli sekä naisia että miehiä, ja ruumiita löytyi ympäri Clevelandia. Tekijä tappoi ja paloitteli varmuudella 12 ihmistä, joista vain kaksi tunnistettiin. On hyvin todennäköistä, että uhreja oli lopulta ainakin 15 tai jopa enemmän. Myöhemmissä tutkimuksissa on pidetty mahdollisena, että uhreja oli yhteensä jopa yli 40 Clevelandissa, Pittsburghissa ja Youngstownissa, ja että sama tekijä oli aktiivinen 1920-luvulta aina 1950-luvulle saakka.
Sarjamurhaajan toimintatapoihin kuului uhrin mestaaminen, jonka jälkeen hän monessa tapauksessa katkaisi ruumiit. Joidenkin uhrien elimille oli tehty jonkinlaisia kemiallisia kokeita. Uhrien tunnistaminen oli hankalaa, koska monesti pää jäi löytymättä.
Sarjamurhaaja sai lempinimikseen muun muassa "Clevelandin torsomurhaaja" ja "Kingsbury Runin hullu teurastaja".
Varmat uhrit ja löytöajankohdat

23. syyskuuta 1935. Tuntematon mies mestattuna Kingsbury Runista Jackass Hillistä. Pää löydettiin. Oli ollut kuolleena 3-4 viikkoa.
23. syyskuuta 1935. Edward W. Andrassy löytyi kymmenen metrin päästä edellisestä uhrista. Mestattu, pää löytyi. Kuolleena 2-3 päivää.
26. tammikuuta 1936. Florence Genevieve Pollilo löytyi Clevelandin keskustasta. Ruumis täysin silvottu, päätä ei löydetty. Kuolleena 2-4 päivää.
5. kesäkuuta 1936. Tuntematon mies Kingsbury Runilla. Kuoli mestauksen seurauksena - pää löytyi. Kuolleena kaksi päivää.
22. heinäkuuta 1936. Tuntematon mies Brooklynistä, Länsi-Clevelandista. Paloiteltu tämän vielä eläessä. Pää löydettiin. Kuolleena kaksi kuukautta.
10. syyskuuta 1936. Tuntematon mies Kingsbury Runilta. Vain päätön yläruumis löytyi. Kuolleena kaksi päivää.
23. helmikuuta 1937. Tuntematon nainen Euclid Beachiltä. Ilman päätä. 3-4 päivää kuolleena. Samasta paikasta löydettiin vuonna 1934 toinen naisen torso.
6. kesäkuuta 1937. Tuntematon nainen sillan alta. Ainoa mustaihoinen uhri. Mestattu, kylkiluita puuttui. Päätä ei löydetty. Oli ollut kuolleena jo vuoden verran.
6. heinäkuuta 1937. Tuntematon mies Cuyahoga-joesta. Mestattu, päätä ei löydetty. Kuolleena 2-3 päivää.
8. huhtikuuta 1938. Tuntemattoman naisen sääri Cuyahoga-joesta. Muu osa ruumiista löytymättä. Uhrin verestä löydettiin jämiä huumeista. Murhattiin 3-5 päivää aiemmin.
16. elokuuta 1938. Tuntematon nainen Lakeshore Dumpista. Mestattu, pää kateissa. 4-6 kuukautta kuolleena.
16. elokuuta 1938. Tuntematon mies Lakeshore Dumpista. Löydettiin samaan aikaan em. naisuhrin kanssa. Ruumis katkaistu. Pää löytyi. Kuolleena 7-9 kuukautta.
Muita mahdollisia uhreja

5. syyskuuta 1934. Tuntematon nainen Euclid Beachilta samasta paikasta kuin 23. helmikuuta 1937 löydetty nainen. Yleisesti uskotaan, että hän oli Clevelandin teurastajan ensimmäinen uhri.
22. heinäkuuta 1950. Robert Robertson löytyi Clevelandista liikehuoneistosta mestattuna. Oli kuollut 6-8 viikkoa ennen löytymistään.
Pennsylvanian torsot

1. heinäkuuta 1936. Tuntematon mies löytyi junan tavaravaunusta New Castlesta, Pennsylvaniasta ilman päätä.
3. toukokuuta 1940. Kolme päätöntä löytyi tavaravaunusta McKees Rocksin läheltä. Kaikilla samanlaisia vammoja kuin Clevelandin teurastajan uhreilla.
Useita tuntemattomia ruumiita löydettiin silvottuina soilta New Castlen lähistöltä vuosina 1921-1934 sekä 1939-1942.
"Psykopaatti, mutta ei hullu"

Päätutkija Eliot Ness kokosi tutkimustensa avuksi asiantuntijaryhmän, joka koostui armeija- ja poliisiviranomaisista, syyttäjästä, kuolinsyytutkijasta, patologista ja muutamista lääketieteen konsulteista.
Ryhmä tuli siihen tulokseen, että tekijä oli psykopaatti, mutta ei missään tapauksessa mielisairas ottaen huomioon hänen järjestelmällisyytensä. Erimielisyyttä aiheutti se mahdollisuus, että tekijä oli homoseksuaali. Joillekin miesuhreille oli tehty kastraatio, mutta toisaalta se saattoi olla keino vaikeuttaa uhrien tunnistamista. Uhrien paloitteluille ei kuitenkaan löydetty mitään selvää motiivia.
Asiantuntijoiden mielestä tekijä tunsi jonkin verran anatomiaa, mutta ei välttämättä ollut lääkäri. Teurastajan tai metsästäjän anatomiantuntemus olisi ryhmän mukaan riittänyt paloitteluihin. Tekijä ei myöskään voinut olla nainen, sillä vammojen perusteella murhaaja oli käyttänyt hyvin rajua väkivaltaa, joka onnistui vain isolta ja vahvalta mieheltä. Todennäköisesti tekijä asui Kingsbury Runin alueella.
Pääepäilty Francis Sweeney

Ensimmäinen pidätetty epäilty oli clevelandilainen Frank Dolezal. Poliisikuulusteluissa Dolezal vihjaili olleensa Florence Pollilon murhan takana ja tehneensä sen itsepuolustustarkoituksessa. Myöhemmin kuitenkin on selvinnyt, että poliisit olivat pahoinpidelleet Dolezalia yrittäessään saada tältä tunnustusta.
Tapauksen pääepäillyksi nousi pian tohtori Francis Sweeney. Hän oli ollut usein poissa samaan aikaan sairaalasta jossa hän työskenteli kun murhia oli tehty. Sweeney oli toiminut ensimmäisessä maailmansodassa lääkintäjoukoissa, jossa oli suorittanut myös amputaatioita. Siellä hän oli myös saanut vakavan päävamman, jonka vuoksi hän oli osa-aikaeläkkeellä. Sweeney oli myös sodan jälkeen alkanut käyttää reilusti alkoholia. Sweeneystä tuli murhia tutkineen Eliot Nessin pääepäilty. Pian hän päätti järjestää kuulustelun.
Nessin mieleen jäi varmasti loppuelämäkseen kuulustelutilanne, jossa hän oli kahdestaan Sweeneyn kanssa tämän kotona. Ness kuulusteli Sweeneyä tämän makuuhuoneessa. Sweeney kysyi ensin virnuillen Nessiltä: "Oletko nyt tyytyväinen itseesi?", johon Ness vastasi: "Kyllä, koska uskon, että olet tappaja". Suurikokoinen Sweeney käänsi pian kasvonsa lähelle Nessin kasvoja ja sanoi kiukusta sihisten: "Niinkö luulet? Todista se sitten!". Pelästynyt Ness nousi tuolilta, avasi huoneen oven ja kutsui kollegoitaan paikalle. Kukaan ei kuitenkaan vastannut. "He taisivat lähteä lounaalle", Sweeney oli hymyillen sanonut. Ness riensi pian soittamaan eräälle poliisille, jotta tämä hakisi hänet pois. Ness kertoi vuosia myöhemmin vaimolleen, ettei ole koskaan pelännyt niin paljon kuin Sweeneyn kuulustelussa.
Tutkijat olivat yhtä mieltä siitä, että heillä oli vihdoin tekijä. Mutta todisteet olivat vain pelkkiä aihetodisteita, eikä intuition perusteella saa ketään tuomiolle.
Taustalla vaikutti myös poliittinen peli, sillä Sweeneyn serkku oli kongressiedustaja ja Nessin poliittinen vastustaja Martin Sweeney. Martin aloitti näkyvän kampanjan serkkunsa maineen puhdistamiseksi ja julisti yleisesti, ettei Francisilla ollut mitään tekemistä paloittelumurhien kanssa.
Kaikesta huolimatta saman tekijän tekemiksi varmistetut paloittelumurhat loppuivat vuoden 1938 jälkeen, kun Sweeney hankkiutui laitoshoitoon. Sweeney kuitenkin lähetteli laitoksesta uhkausviestejä Nessille ja tämän perheelle aina 1950-luvulle saakka. Francis Sweeney kuoli veteraanien sairaalassa vuonna 1964.
Oliko tekijöitä yksi vai useampia?

Vuosikymmenten varrella on esitetty lukuisia teorioita paitsi tekijästä myös tekijöiden lukumäärästä. Alkuperäisen kannan mukaan sama murhaaja tappoi ja paloitteli ainakin 12 uhria, mutta tämä teoria on saanut nykypäivänä kyseenalaistusta.
On väitetty, että torsojen tutkiminen oli huolimatonta, eikä 1930-luvun ruumiinavausraporteille annettu paljonkaan painoarvoa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Crime Library: The Cleveland Torso Murderer (englanniksi)
Prairie Ghosts: The Cleveland Torso Murderer (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Edward W. Andrassy
Florence Polillo
Grand Ole Opry

June Carter Cash Grand Ole Opryssa 1999.
Ryman Auditorium, jossa Grand Ole Oprya tehtiin vuosina 1943–1974.
Grand Ole Opry on yhdysvaltalainen countrymusiikkiohjelma, jota lähettää Nashvillessä, Tennesseessä sijaitseva WSM-radioasema. Ohjelman ensimmäinen lähetys tapahtui 28. marraskuuta 1925, ja se on maailman pitkäikäisin radio-ohjelma. Grand Ole Opryn nimi oli alun perin Barn Dance (suom. Latotanssit). Nykyinen nimi tuli käyttöön vuonna 1927, kun ohjelman vetäjä George D. Hay kuulutti lavalle huuliharpisti DeFord Baileyn.
Ohjelmaa on lähetetty kuudesta eri esityspaikasta yli 90 vuoden aikana. Näistä tunnetuin on Ryman Auditorium. Nykyinen lähetyspaikka sijaitsee hieman kauempana Nashvillen keskustasta, mutta ohjelma palaa Rymaniin joka vuosi talvikuukausien ajaksi.
Vuosien varrella lähes kaikki merkittävimmät yhdysvaltalaiset countrymuusikot ovat esiintyneet Grand Ole Opryssa. Heistä mainittakoon muun muassa Hank Williams, Dolly Parton, Garth Brooks, Roy Acuff, Loretta Lynn, Johnny Cash ja Willie Nelson. Myös Elvis Presley on esiintynyt ohjelmassa vuonna 1954.
Grand Ole Opry on päässyt Radio Hall of Fameen, sekä NAB Hall of Fameen. Se on myös voittanut Peabody -palkinnon.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Grand Ole Opryn kotisivut. (englanniksi)
Grand Mystery

| Grand Mystery Jukka Linkola & Espoo Big Band |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1985
 Formaatti: LP-levy
 Tyylilaji: big band
 Levy-yhtiö: Polydor Records
Grand Mystery on säveltäjä Jukka Linkolan kolmiosainen teos, jonka tällä levyllä esittää Espoo Big Band johtajanaan Martti Lappalainen. Albumi on ilmestynyt vuonna 1985 Polydor-levymerkillä.
Espoo Big Band oli tässä vaiheessa kehittynyt UMO Jazz Orchestran kaltaiseksi kunnianhimoisen musiikin esittäjäksi. Kummankin orkesterin riveissä soittivat huippunimet trumpetisti Esko Heikkinen, pasunisti Markku Veijonsuo ja saksofonisti Pentti Lahti.
Matti Laipio on todennut tästä levystä seuraavaa:
»Tässä teoksessa Linkola on irtautunut entistä selvemmin perinteisistä big band 
-rutiineista ja kirjoittanut sävyiltään rikkaan hyvinkin epätavanomaisen sävellys- ja soitinnoskokonaisuuden, jonka tulkinnassa kunnostautuvat orkesterin lisäksi monet sen nuoret solistit.»
Kappaleet

Part I: Even Frogs Spawn in Spring
Part II: Nocturneal Ode
Part III: Comfort Sought by a Restless Soul