stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Totaalikieltäytyminen Suomessa
Vapauttaminen syrjinnän perusteella > Oikeudellinen oravanpyörä

Kuitenkin siinä tapauksessa, että totaalikieltäytyjä ei saa vankeustuomiota, lain mukaan hänet on määrättävä uudelleen palvelukseen. Silloin hän joko suorittaa siviilipalveluksen tai kieltäytyy palveluksesta uudestaan. Uudesta kieltäytymisestä seuraa toinen rikosilmoitus.
Kun Jehovan todistajia suosinut laki kumottiin, rangaistuksesta vapautetut totaalikieltäytyjät joutuivat uusimaan kieltäytymisensä. Syyttäjät katsoivat, että toinen kieltäytyminen oli uusi rikos, josta tulisi rangaista oikeudessa. Käräjäoikeus oli asiasta samaa mieltä. Käräjillä on tuomittu ainakin 19 sellaista totaalikieltäytyjää, jotka oli jo kertaalleen vapautettu syytteestä.
Euroopan ihmisoikeussopimuksen mukaan ketään ei saa syyttää tai rangaista kahdesti samassa asiassa (ne bis in idem). Tällä perusteella totaalikieltäytyjät valittivat tuomioistaan hovioikeuteen. Hovioikeus asettui totaalikieltäytyjien kannalle ja kumosi kolmen totaalikieltäytyjän uudet tuomiot.
Vapauttavasta tuomiosta huolimatta totaalikieltäytyjät saattavat saada vielä kolmannenkin määräyksen siviilipalvelukseen. Jos he kieltäytyvät edelleen, edessä voi olla jälleen uusi rikosprosessi, ja sen jälkeen seuraava. Kierre saattaa jatkua niin kauan, kunnes henkilöt täyttävät kolmekymmentä vuotta ja heidän palvelusvelvollisuutensa päättyy.
Totaalikieltäytyjien määrä ja motiivit

Aseistakieltäytyjäliiton mukaan vuosina 1999–2006 totaalikieltäytyjiä on ollut vuosittain noin 40–80. Viime aikoina kieltäytyjiä on ollut muutamia kymmeniä vuodessa. Totaalikieltäytyjien motiivit teoilleen vaihtelevat. Heidät voidaan jakaa karkeasti kahteen pääryhmään: koko asevelvollisuutta vastustaviin ja siviilipalveluksen epäkohtia vastustaviin.
Tunnettuja totaalikieltäytyjiä ovat olleet muun muassa rap-muusikot Iso H ja Solonen sekä jyväskyläläinen aseistakieltäytyjä Jussi Hermaja. Suomen ensimmäinen totaalikieltäytyjä oli Tauno Tapanainen, joka vuoden 1931 asevelvollisuuslain voimaantultua kieltäytyi kaikesta palvelusta ainoana tuolloin vankilassa olleena aseistakieltäytyjänä.
| Vuosi | Vankila | Valvontarangaistus | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | 56 | - | 56 |
| 2001 | 45 | - | 45 |
| 2002 | 72 | - | 72 |
| 2003  | 55 | - | 55 |
| 2004 | 55 | - | 55 |
| 2005 | 60 | - | 60 |
| 2006 | 53 | - | 53 |
| 2007 | 39 | - | 39 |
| 2008 | 38 | - | 38 |
| 2009 | 22 | - | 22 |
| 2010 | 24 | - | 24 |
| 2011 | 20 | - | 20 |
| 2012 | 6 | 6 | 12 |
| 2013 | 14 | 29 | 43 |
| 2014 | 2 | 43 | 45 |
| 2015 | 7 | 46 | 53 |
| 2016 | 10 | 42 | 52 |
| 2017 | 3 | 30 | 33 |
| 2018 | 2 | 9 | 11 |
| 2019 | 2 | 4 | 6 |
| 2020 | 2 | 23 | 25 |
| 2021 | 2 | 12 | 14 |
| 2022 | 1 | 39 | 40 |
2023:  ?
Arvostelua vankeusrangaistusta kohtaan

Aiemman siviilipalveluslain ollessa voimassa Amnesty International piti vuodesta 1999 lähtien suomalaisia siviilipalveluksesta kieltäytyneitä totaalikieltäytyjiä mielipidevankeina ja vaati heidän vapauttamistaan. Järjestö pitää myös uutta, vuonna 2008 voimaan tullutta siviilipalveluslakia rangaistuksenluontoisena ja syrjivänä, ja siten siviilipalveluksesta kieltäytyviä mielipidevankeina.
YK:n ihmisoikeuskomitea on toistuvasti kritisoinut Suomen siviilipalveluksen kestoa suhteessa asepalvelukseen. Erityisesti se "suosittelee, että Suomi takaa Jehovan todistajille annetun erivapauden asevelvollisuudesta myös muille aseistakieltäytyjien ryhmille."
Euroopan neuvoston ihmisoikeusvaltuutettu antoi huomautuksen seurantaraportissaan maaliskuussa 2006 arvostellen Suomen aseistakieltäytymislainsäädäntöä. Hän kiinnitti myös huomiota seikkaan, että edellisen raportin (syyskuu 2001) jälkeen edistystä ei ole tapahtunut.
Aiheesta muualla

Totaalikieltäytyminen. Aseistakieltäytyjäliitto.
Mielipidevangin opas Aseistakieltäytyjäliitto 14.4.2010 (Päivitetty myöhemmin).
Siviilipalveluslaki 28.12.2007/1446 Finlex palvelussa.
Asevelvollisuuslaki 28.12.2007/1438 Finlex palvelussa.
Totaalikieltäytyjien päiväkirjoja/blogeja:
Johannes Liljan vankilapäiväkirja
Totaaliblogi
Pannassa
Asevelvollisuusjärjestelmän yhteiskunnallisia vaikutuksia (PDF) Puolustusministeriö 13.3.2007.
Yle Elävä arkisto: totaalikieltäytyminen
Niinistö otti tiukan linjan - armahti yhden tuomitun. Tilastoja armahduksista Yle 17.1.2013.
Totaalikieltäytyjien määrä kasvaa 10.10.2014 Yle TV1.
Rangaistukseen tuomitut totaalikieltäytyjät 2003 - 2022 Jari Pietiläinen, Helsingin Uutiset; 5.3.2023; viitattu 10.11.2023
Valvontarangaistukseen kuuluva jalkapanta
The Point

| The Point |
| --- | --- |
 Rakennus vuonna 2020.
Tiedot
Sijainti:  Malmö, Ruotsi
Avajaiset:  2020
Käyttötarkoitus:  toimistorakennus
Tekniset tiedot
Kerroksia:  29
Korkeus
Kattokorkeus:  110 m
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
The Point on Malmön toiseksi korkein pilvenpiirtäjä. Se valmistui vuonna 2020. Toimistokäyttöön tarkoitetussa The Pointissa on 29 kerrosta ja sen korkeus on 110 metriä.
Rakennuksen suunnittelusta vastasi Krook & Tjäder Architects, ja pääurakoitsijana toimi PEAB. Julkisivurakentamisesta vastasi KG Constructions Group.
Totuudentekijä

Totuudentekijä on filosofiassa se entiteetti, jonka ansiosta totuudenkantaja (kuten väittämä) on tosi. Väittämän epätotuudentekijä on se ulkoisen todellisuuden puoli, jonka ansiosta väittämä on epätosi (mikäli se on epätosi).
Historiaa

D. M. Armstrongin mukaan ajatus totuudentekijästä voidaan johtaa jo Aristoteleehen. Tämä kirjoitti Kategorioissaan:
»[...] ihmisen olemassaolo nimittäin on käännettävässä seuraussuhteessa häntä koskevan toden väitteen kanssa. Jos näet ihminen on olemassa, on totta väite, jolla sanomme, että ihminen on olemassa, ja kääntäen: jos se väite on tosi, jolla sanomme ihmisen olevan olemassa, ihminen on olemassa. Mutta tosi väite ei mitenkään ole syy itse asian olemassaoloon, kun taas itse asia näyttää jollain tavalla olevan syy siihen, että väite on tosi. Väitettä näet sanotaan todeksi tai epätodeksi sen perusteella onko asia niin tai ei.»
Tämän jälkeen ajatus on esiintynyt joillakin skolastikoilla, ja myöhemmin laajemmin vasta Bertrand Russellilla, joka käytti termiä verifier. Myöhemmin ajatusta ovat käsitelleet Armstrongin lisäksi muun muassa C. B. Martin, Kevin Mulligan, Peter Simons ja Barry Smith.
Näkemyksiä totuudentekijöistä > Yleisesti

Filosofit ovat olleet erimielisiä siitä, tarvitsevatko kaikki totuudenkantajat totuudentekijän. Parmenideen klassinen väite oli, että sitä mikä ei ole ei voida ajatella. Tämä on ymmärretty näkemykseksi, jonka mukaan jokaisella totuudenkantajalla tulee olla totuudentekijä, koska muutoin totuudenkantaja ei koske mitään.
Armstrongin mukaan jokaisella totuudella on totuudentekijä. Armstrong itse on maltillinen realisti, joka kannattaa totuuden korrespondenssiteoriaa. Hänen realisminsa mukaan totuudessa on kyse siitä, että väittämä tai joku muu intentionaalinen entiteetti vastaa jotakin todellisuuden entiteettiä. Muodollisesti esitettynä:
Ajatus totuudentekijöistä tarkoittaa käytännössä sitä, että totuus riippuu siitä, mitä on olemassa (”totuus supervenioi olevaa”). Näin todellisuus, oleva, kokonaisuudessaan muodostaa maksimaalisen totuudentekijän kaikelle totuudelle. Niiden totuudentekijöiden joukko, joiden olemassaolon filosofi myöntää, muodostaa hänen myöntämänsä ontologian.
Väite, jonka mukaan jokaisella totuudenkantajalla on totuudentekijä, johtaa kuitenkin filosofisiin ongelmiin, kuten esimerkiksi kysymykseen siitä, mitkä asiat ovat eettisten, modaalisten ja matemaattisten totuudenkantajien totuudentekijöitä. Toinen ongelma koskee negatiivisia olemassaoloa koskevia väittämiä ja universaaleja väittämiä. Mikä entiteetti tekee totta väittämästä ”yksisarvisia ei ole olemassa”? Eräs Richard M. Galen esittämä ratkaisuehdotus jälkimmäiseen ongelmaan on kaikkien asioiden kokonaisuus: jos todellisuus koostuu entiteeteistä x1, x2, jne., totuudentekijä olisi tällöin se asiaintila, että x1 ei ole yksisarvinen, x2 ei ole yksisarvinen, jne.
David Lewis on ehdottanut maltillisempaa teoriaa totuudentekijöistä. Sen mukaan totuudentekijöitä vaaditaan vain positiivisille väittämille. Näin sellainen väittämä kuin ”hevosia on olemassa” vaatii totuudentekijän, mutta sellainen väittämä kuin ”yksisarvisia ei ole olemassa” ei vaadi. Negatiivinen väittämä p on tosi sillä perusteella, ettei sillä ole epätotuudentekijää, eli p:n negaatiolla ei ole totuudentekijää. Näin se, mikä tekee väittämästä ”yksisarvisia ei ole olemassa” totta, on se, ettei väittämällä ”yksisarvisia on olemassa” ole totuudentekijää, eli se, että yksisarvisia ei ole todellisuudessa olemassa.
Totuudentekijöistä puhuvat filosofit ovat eri mieltä myös siitä, mitkä entiteetit ovat totuudentekijöitä erilaisille totuudenkantajille. Jotkut ovat sitä mieltä, että väittämän ”Sokrates istuu” totuudentekijä on se, että Sokrates on istuutunut, mitä tämä tarkoittaakaan oikeassa ontologiassa. Yleisesti, lauseen s ilmaiseman totuudenkantajan totuudentekijä voidaan ilmaista s:n partisiippimuotoisena lauseena. Jotkut taas ovat sitä mieltä, että lauseen ”Sokrates istuu” totuudentekijä on Sokrates itse. Joka tapauksessa totuudentekijän oletetaan olevan jotakin konkreettista. Ensimmäisessä tapauksessa se on se, jonka olemassaolosta totuudenkantaja kertoo, ja jälkimmäisessä tapauksessa se, jota totuudenkantaja koskee.
Näkemyksiä totuudentekijöistä > Etiikassa

Erilaisten metaeettisten suuntausten erimielisyydet ovat osittain erimielisyyksiä siitä, millaisia totuudentekijöitä eettisillä lauseilla olisi, jos nämä lauseet olisivat tosia, ja ovatko nämä totuudentekijät olemassa. J. L. Mackien mukaan eettisten väittämien totuudenkantajat olisivat ”outoja entiteettejä” (queer entities), liian erikoisia ollakseen olemassa, ja siksi kaikki eettiset väittämät ovat epätosia. Metaeetikko, joka uskoo jumalallisen ilmoituksen teoriaan, voisi katsoa, että eräs mahdollisuus eettisten lauseiden totuudentekijäksi olisi käsky täydelliseltä Jumalalta, ja siksi jos eettiset väittämät ovat tosia ja totuudentekijäteoria pätee, tällöin Jumala olisi olemassa.
Minimaalinen totuudentekijä

Väittämän minimaalinen totuudentekijä on totuudentekijä, josta ei voida poistaa mitään niin, että se olisi edelleen totuudentekijä kyseiselle väittämälle.
Minimaalisiin totuudentekijöihin liittyy seuraavia puolia:
On olemassa totuuksia, joilla voi olla useita minimaalisia totuudentekijöitä. Esimerkiksi väittämän ”on olemassa ihmisiä” totuudentekijöinä ovat kaikki koskaan olemassa olleet tai olevat ihmiset.
On olemassa totuuksia, joilla on totuudentekijä, mutta ei yhtään minimaalista totuudentekijää. Esimerkiksi jos todellisuudessa on olemassa numeroimaton (käytännössä ääretön) määrä jotain entiteettejä, kuten elekroneja, tällöin väittämällä ”on olemassa ääretön määrä elektroneja” ei ole olemassa minimaalista totuudentekijää.
On olemassa totuuksia, joilla on yksi ja vain yksi minimaalinen totuudentekijä. Esimerkiksi väittämän ”Sokrates on olemassa” (jossa Sokrates on yksilöolio) minimaalinen totuudentekijä on se, että Sokrates on olemassa.
On olemassa (minimaalisia) totuudentekijöitä, jotka tekevät monia totuuksia tosiksi. Esimerkiksi (minimaalinen) totuudentekijä, että Sokrates on olemassa, tekee todeksi väitteen ”Sokrates on olemassa tai kuu on juustoa”, väitteen ”Sokrates on olemassa tai aurinko kiertää maata”, jne.
Kirjallisuutta

Armstrong, D. M.: Truth and truthmakers.  Cambridge:  Cambridge University Press, 2004.  ISBN 0-521-54723-7
Beebee, H. & Dodd, J. (toim.): Truthmakers: The contemporary debate.  Oxford:  Oxford University Press, 2005.  ISBN 0-19-928356-7
Mulligan, Kevin & Smith, Barry & Simons, Peter: Truth-makers. Philosophy and Phenomenological Research, 1984, 44. vsk, s. 287–321.  Artikkelin verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla

Milne, Peter: Not every truth has a truthmaker (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Smith, Barry & Simon, Jonathan: Turthmaker Explanations (englanniksi)
Natrium-kaliumpumppu

Natrium-kaliumpumpun toiminta.
1. vaiheessa natriumionit kulkeutuvat pumpun sisälle. 2. vaiheessa ATP aktivoi pumpun luovuttamalla yhden Pi-yksikön ja pumppu avautuu solukalvon ulkopuolelle. 3. vaiheessa kaliumionit kulkeutuvat pumpun sisälle ja 4. vaiheessa pumppu avautuu taas solukalvon sisäpuolelle ja kaliumionit ja Pi vapautuvat solulimaan.
Natrium-kaliumpumppu on entsyymi, joka ylläpitää natrium- ja kaliumionien pitoisuuseroja solukalvon eri puolilla. Se on eläinsolun solukalvon tärkein kalvoproteiini ja sitä esiintyy vain eläinkunnan soluissa. Natrium-kaliumpumpun löysi tanskalainen Jens Christian Skou vuonna 1957. Löydöksen johdosta hän oli yksi kemian Nobel-palkinnon saajista vuonna 1997.
Solujen homeostaasille on tyypillistä solun sisäinen korkea kaliumionipitoisuus ja alhainen natriumionipitoisuus, kun taas solujen ulkopuolella kudosnesteessä tilanne on päinvastainen. Kuljetuksen energialähteenä natrium-kaliumpumppu käyttää ATP:n hydrolyysissä vapautuvaa energiaa ja kuluttaa 25 % lepäävän ihmisen energiankulutuksesta. Se kuuluu primaarisiin aktiivisiin kuljettajiin.
Rakenne

Natrium-kaliumpumpun olennainen osa on natrium-kaliumATPaasi, entsyymi, joka aktivoituu natrium- ja kaliumionien läsnä ollessa. Entsyymi rakentuu α- ja β-alayksiköistä. Eläinsolujen natrium-kaliumpumppu kuuluu P-tyypin ATPaaseihin, jotka ovat integraalisia kalvoproteiineja. P-tyyppi-nimi on seurausta siitä, että fosforyloituvan fosfaatin luovuttaja on ATP. Kolmen natriumionin siirtyessä ulos solusta kaksi kaliumionia siirtyy solun sisään. Tästä seuraa varauseron muodostuminen, jonka vuoksi antiportti on elektrogeeninen.
Toiminta

Natrium-kaliumATPaasi pilkkoo aktiiviseen kuljetukseen tarvittavaa ATP:ta ADP:ksi vapauttaen samalla energiaa natrium-kaliumpumpun käyttöön. Entsyymi pystyy saamallaan energialla sitomaan natriumioneita itseensä ja muuttamaan muotoaan siten, että natriumionit kulkeutuvat solukalvon läpi ja vapautuvat solun ulkopuolella irti entsyymistä. Kaliumionien sitoutuminen entsyymiin ja sitä seuraava defosforylaatio aiheuttaa sen muodon palautumisen ennalleen ja kaliumionien siirtymisen solukalvon läpi solulimaan.
Yhtä hydrolysoitunutta ATP-molekyyliä kohti solukalvo pystyy poistamaan kolme kappaletta natriumioneja ja tuomaan kaksi kappaletta kaliumioneja sisäpuolelle.
Natrium-kaliumpumppu ylläpitää ionitasapainoa solun ja soluväliaineen välillä. Normaalisolun kalvojännite on -50...-70 mV. Natrium-kaliumpumppu tuottaa kalvon yli sähköjännitteen, koska eri määrä varauksia pumpataan ulos ja sisään. Joka syklillä pumpataan ulos 3 natriumionia ja sisään 2 kaliumionia. Näin ollen solun sisäpuoli tulee negatiiviseksi ulkopuoleen nähden.
Lepotilassa solukalvon sisäpuolella vallitsee negatiivinen ja ulkopuolella positiivinen kalvojännite. Jos pumpun toiminta jostain syystä häiriintyy (esim. ATP:sta saatavan energian puute) ja solun normaali kalvojännite häviää seuraa siitä nekroosi. Kalvojännitteen muutos aiheuttaa hermoimpulssin alkamisen. Hermosolu saa viestin, ärsykkeen, joka avaa natriumkanavan. Natriumioneja alkaa virrata solun sisäpuolelle, ja kalvojännite solun sisällä muuttuu hetkellisesti positiiviseksi. Positiivinen kalvojännite solun sisäpuolella aiheuttaa uusien natriumkanavien aukeamisen, jotka kuljettavat natriumioneja eteenpäin, poispäin hermosolun solukeskusta kohti seuraavaa hermosolua viejähaaraketta pitkin. Jännitemuutosalue, eli hermoimpulssi vie viestiä eteenpäin edetessään hermosolusta toiseen.
Solunsisäinen Ca2+-konsentraatio on yleensä alhainen, ~100 nM, koska se pumpataan joko solun ulkopuolelle ATP:n hydrolyysin avulla, tai solun sisällä oleviin membraanien rajoittamiin tiloihin.
Natrium-kaliumpumpun rakenne
Jukka Tolonen

| Jukka Tolonen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1952 (ikä 72)
Muusikko
Aktiivisena:  1968–
Tyylilajit:  progressiivinen rock fuusiojazz hengellinen musiikki
Soittimet:  mm. Gibson ES-335 ja Ibanez Artist
Yhtyeet:  Tasavallan Presidentti Piirpauke Jukka Tolonen Band
Levy-yhtiöt:  mm. Love Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jukka Jorma Tolonen (s. 16. huhtikuuta 1952 Helsinki) on suomalainen kitaristi ja säveltäjä. Hän teki kansainvälisen uran arvostettuna jazzrock-kitaristina, ja hän on esiintynyt monien kansainvälisesti menestyneiden muusikoiden kanssa. Tolosta pidetään Albert Järvisen ohella yhtenä ensimmäisistä suomalaisista kansainvälisen tason rock-kitaristeista.
Tolonen tuli kuuluisaksi Tasavallan Presidentti -yhtyeen perustajajäsenenä. Hän on kuitenkin uransa aikana soittanut useissa kokoonpanoissa monentyylistä musiikkia, kuten jazzia, rockia, reggaeta, flamencoa ja iskelmää. Lisäksi hän on toiminut enimmäkseen säveltäjänä mutta tehnyt myös muutamia sanoituksia. Hän on julkaissut yli 20 sooloalbumia.
Varhaisvaiheita

Jukka Tolonen varttui porvarisperheessä Helsingin Kaivopuiston laidalla. Isä Jorma Tolonen oli Suomen Matkailuyhdistyksen toimitusjohtaja, toimittajaäiti Maire Tolonen tunnettiin Uuden Suomen pakinoitsija Siprana, ja Jukka oli kolmen tytön jälkeen syntynyt perheen kuopus. Poika aloitti pianonsoiton 6-vuotiaana. Vanhempien siskojensa ansiosta hän tutustui pian pop-musiikkiin, jota edustivat Elvis, Tommy Steele ja The Platters ja hieman myöhemmin The Beatles, joiden ”Twist and Shout” oli ensimmäinen hänen omistamansa levy.
Kitaransoitosta Tolonen kiinnostui nähtyään Hootenanny Trion ja Ricky Nelsonin televisiossa. Hän sai käyttöönsä akustisen kitaran, johon viritettiin mikrofonit, ja hän opetteli soittamaan sitä omin päin. 11-vuotiaana hänellä oli yhtye nimeltä The Cousins serkkunsa Häkä Virtasen ja tämän sisaren kanssa. Pian Virtasen naapurista Ruskeasuolta löytyi rumpaliksi ja laulajaksi Sakari Lohi ja sisar jäi pois. Kolmijäsenisen yhtyeen nimeksi päätettiin Dust. Yhtye keikkaili koulubileissä ja ohjelmistoon kuului aluksi paljon The Shadowsia ja muun muassa The Animalsia sekä ensimmäinen blues-kappale "Dust my Blues".
Ura > Uran alku ja Tasavallan Presidentti

Tolonen aloitti varsinaisen uransa nuorena. Hänen ensimmäinen varsinainen ammattimainen yhtyeensä oli Arto Sotavalta & The Rogues -kokoonpano 1966–1968. Tuolta ajalta on myös Tolosen ensimmäinen levytys yhtyeen singlellä ”Hymyillään kun tavataan”/”Pimeään” vuoden 1968 lopussa, jolloin Tolonen oli vain 16-vuotias. Alkuvuodesta 1969 Tolonen soitti muutaman kuukauden Eero Raittisen Help-yhtyeessä. Kun se hajosi loppukeväällä 1969, Tolonen ja rumpali Vesa Aaltonen perustivat Tasavallan Presidentti -yhtyeen. Yhtye esitti progressiivista rockia, ja Tolonen sävelsi pääosan sen tuotannosta. Suosion myötä Tolosesta tuli 1970-luvulla kansainvälisesti tunnettu kitaristi. Vuonna 1976 hän perusti yhtyeen Jukka Tolonen Band ja loi 1980-luvun puoleenväliin uraa Keski-Euroopassa. Sittemmin hän on soittanut muun muassa ruotsalaisessa Bill's Boogie Bandissä, Piirpauke-yhtyeessä sekä triona kitaristi Christian Sievertin ja lyömäsoittaja-laulaja Gilberto Moreiran kanssa. Lukuisten soololevyjen ja projektien lisäksi hän on soittanut ajoittain myös toisessa suomalaisessa progressiivisen rockin yhtyeessä Wigwamissa, myös sen levyillä Tombstone Valentine (1970) ja Fairyport (1971). Tolonen on soittanut myös erään suomalaisen kevyen musiikin tunnetuimmista kitarasooloista Rauli ”Badding” Somerjoen kappaleeseen ”Paratiisi”.
Ura > Sooloura

Ensimmäisen oman soololevynsä Tolonen! hän julkaisi vuonna 1971, ja Yleisradio valitsi sen vuoden levyksi. Levy julkaistiin myös Englannissa ja Yhdysvalloissa. Suomen Jazzliitto myönsi Toloselle Yrjö-palkinnon vuonna 1975, ja samana vuonna hän edusti Suomea yhteispohjoismaisessa jazzkvintetissä. Ruotsiin Tolonen muutti 1990-luvulla.
Viimeisimmän oman levytyksensä Tolonen on julkaissut omalla triollaan vuonna ­1996 nimellä Big Time. Hänen kokonaistuotannostaan on julkaistu 2000-luvun alussa kokoelma On The Rocky Road: A Retrospective.
Ura > Tasavallan Presidentin paluu

Tasavallan Presidentti kokoontui pitkän tauon jälkeen uudelleen yhteen esiintyäkseen satunnaisesti, ja sen myötä julkaistiin vanhoja menestyskappaleitaan live-äänitteellä Still Struggling for Freedom vuonna 2001. Myös yhtyeen vanhoista levyistä on otettu uusintapainoksia, ja loppuvuodesta 2006 julkaistiin yhtyeen uusin studiolevy Six Complete, joka sisältää uutta tuotantoa sekä muutaman vanhan kappaleen uudelleen sovitettuna. Levyn julkaisun aikoihin Tasavallan Presidentti toteutti suuren kiertueen Suomessa.
Viime vuosina Tolonen on esittänyt myös akustista kitaramusiikkia Quitarras Del Norte -yhtyeessä sekä tulkintoja John Coltranen musiikista oman kokoonpanonsa Cooltrainin kera. Molempien hankkeiden rinnalla on julkaistu levytykset. Lisäksi hän on tehnyt klubi- ja muita isompia keikkoja ympäri Suomea eri kokoonpanojen kanssa, esimerkiksi The Legendary 1977 Dylan Tour Reunion Concert, jolla olivat mukana muun muassa Jim Pembroke, Jukka Gustavson, Markus Nordenstreng, Maria Hänninen, Hasse Walli, Tipi Järvinen sekä Tuomari Nurmio.
Tuorein merkittävä konsertti oli kesällä 2006 Thunder Bay Blues Festival Kanadassa, jonne hänet oli erityisesti kutsuttu esiintymään. Paikallinen lehdistö kommentoi vierailua muun muassa: ”Vihdoinkin saimme hänet tänne tämän manteereen puolelle”lähde?.
Ura > Vankilatuomio ja uskoontulo

Joulukuussa 2006 Jukka Tolonen nousi jälleen otsikoihin puukotettuaan 1977 syntynyttä naisystäväänsä ja lokakuussa 2007 rusikoituaan autoja rautatangolla. Hän vastasi syytteisiin tapon yrityksestä ja huumausainerikoksesta Helsingin käräjäoikeudessa 17. joulukuuta 2007. Syyte tapon yrityksestä meni nurin, mutta Tolonen tuomittiin 5. toukokuuta 2008 kahdeksi vuodeksi ja kolmeksi kuukaudeksi ehdottomaan vankeuteen törkeästä pahoinpitelystä ja huumausainerikoksesta, josta hän istui 18 kuukautta Keravan vankilassa.
Vapauduttuaan vankilasta Tolonen ilmoitti lopettaneensa kitaransoiton sormien nivelrikon vuoksi ja soittavansa vastedes pianoa ja bassokitaraa. Hän ilmoitti myös tulleensa uskoon, lopettaneensa huumeiden käytön sekä suunnittelevansa virsialbumia. Tolosen virsialbumi Juudan leijona julkaistiin helmikuussa 2011. Laulamaan ryhtynyt Tolonen soittaa kitaristi Marzi Nymanin tuottamalla levyllä pianoa ja bassoa. Tolosen toinen virsilevy Valmistu Herran kansa ilmestyi vuonna 2014.
Syksyllä 2014 Tolonen vieraili muusikkona myös Kari Peitsamon hengellisellä Sokea Joe -albumilla. Levyllä Tolonen paitsi laulaa myös soittaa pitkästä aikaa kitaraa.
Tolonen soittaa ja laulaa nykyään kristillisessä bändissä Juudaan Leijona, jossa on mukana myös Tolosen poika Dimitri ja hänen vaimonsa.
Yksityiselämä

Tolonen avioitui Tanja Tolosen kanssa ja heille syntyi Dimitri-niminen poika, joka on nykyään myös muusikko. Pariskunta erosi vuonna 1984. Tolosen toinen vaimo oli Liisa ja heille syntyi kolme lasta. Tolosella on myös yksi avioliiton ulkopuolinen lapsi Ruotsissa. Tolonen on muun muassa Elina Järven kirjoittamassa kirjassa Tuho ja toivo – Suomalaisen huumetodellisuuden vuosikymmeniä avoimesti kertonut käyttäneensä huumeita teini-iästä lähtien, muun muassa hasista, amfetamiinia, LSD:tä ja kokaiinia. Huumeiden käytöstä johtuen hän on kärsinyt myös mielenterveysongelmista ja ollut esimerkiksi amfetamiinista psykoosissa ja ollut hoidossa Hesperian mielisairaalassa. Nykyään hän on päihteetön.
Nykyisin Tolonen toimii aktiivisesti helluntaiseurakunnassa kotikaupungissaan Helsingissä, jossa hän asuu Malminkartanossa.
Arvioita ja tunnustuksia

Alan ammattilaiset ja harrastajat ovat arvostaneet Tolosta koko hänen uransa ajan 1960-luvulta alkaen, ja hänellä on ollut suuri vaikutus useihin muusikoihin ja musiikin kuuntelijoihin. Vaikka hän on ollut viime vuosikymmenen enimmäkseen poissa julkisuudesta, hän on yhä arvostettu muusikko.lähde? Tolosen ensimmäistä sooloalbumia Tolonen! pidetään eräänä suomalaisen rockin ja progressiivisen rockin virstanpylväistä.
Kööpenhaminassa lähellä Tivolia sijaitsevan hotelli Plazan aulassa on taulu, johon on kirjattu hotellin nimekkäimpiä vieraita: mm. huippupoliitikot Gerald Ford, Willy Brandt, Alexander Haig sekä muusikoista Eric Claptonin vieressä Jukka Tolonen ainoana taulun suomalaisnimenä.
Toloselle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2014.
Lasse Keso on ohjannut vuonna 2014 Tolosesta kertovan dokumenttielokuvan Tolonen.