Lapuanliike
Lapuanliikkeen vaiheet > Syksy 1931 – kevät 1932: Tilanteen kärjistyminen ja lapuanliikkeen loppu > Hyökkäys sosiaalidemokratiaa vastaan ja syksyn 1931 vallankaappaushuhut

Lapuanliike kiinnitti erityistä huomiota kommunisteilta takavarikoituihin kirjapainoihin ja työväentaloihin, joita avattiin uudelleen maaherrojen päätöksillä niiden siirryttyä sosiaalidemokraattien haltuun. Lapuan työväentalo avattiin uudelleen 14. syyskuuta 1931 sisäministeri von Bornin luvalla, sillä Lapuan työväenyhdistykselle oli valittu uusi sosiaalidemokraattinen johto. Talolla oli suuri symbolinen merkitys, olihan lapuanliike saanut alkunsa juuri siellä marraskuussa 1929. Lapualla järjestettiin 21. syyskuuta Iivari Koiviston johtama kansalaiskokous, jonka päätteeksi 2 000 miestä naulasi työväentalon ovet ja ikkunat umpeen 500 laudalla. Ensimmäisen naulan löi jääkäri Antti Isotalo. Von Born oli kysynyt Vaasa-lehden haastattelussa ”kumpi täällä määräsi, hallitus vai Kosola”, nyt hänelle vastattiin Lapualta lähetetyssä sähkeessä: ”talo on kiinni ja pysyy”. Asiasta tuli lapuanliikkeen ja Sunilan hallituksen välinen arvovaltakiista, jossa poliittisen keskustan puolueet asettuivat hallituksen tueksi. Lapuan tapahtumat innoittivat vastaaviin toimiin myös muualla. Vuoden loppuun mennessä 15 työväentaloa naulattiin kiinni, poltettiin tai turmeltiin. Tammi–helmikuussa 1932 iskuja tapahtui vielä toistakymmentä lisää.
Loppuvuodesta 1931 Suomessa kiersi jälleen huhuja oikeiston vallankaappauksesta, jonka suunnittelijoiksi epäiltiin lapuanliikettä, Vapaussodan Rintamamiesten Liittoa tai maakuntain liikettä. Epäilyksiä herätti myös se, että 27. lokakuuta 1931 Lapuan Liike Ry:n pääsihteeriksi valittiin Ståhlbergin kyyditysjupakassa ryvettynyt entinen yleisesikunnan päällikkö K. M. Wallenius. Lisäksi Kosola piti puheita, joissa hän ilmoitti lapuanliikkeen tavoitteiden laajentuneen pelkästä kommunismin hävittämisestä Suomen yleisen poliittisen suunnan muuttamiseen, minkä tulkittiin tarkoittavan demokraattisen yhteiskuntajärjestyksen perusteisiin puuttumista. Rintamamiesliiton ja sen kilpailijaksi hiljattain perustetun Vapaussodan Kenttäharmaat -järjestön johtajilla, kuten Rafael Haarlalla, kenraali Hannes Ignatiuksella ja toimitusjohtaja Aarne Runolinnalla oli ilmeisesti jäsentymättömiä kaappausaikeita. Toisaalta aiempi vallankaappausjuonittelija Kai Donner sekä Petter Forsström ottivat nyt etäisyyttä lapuanliikkeeseen, koska he eivät hyväksyneet Walleniuksen tuloa pääsihteeriksi eivätkä liikkeen johdon suhtautumista pulaliikkeisiin.
Helsingin Sanomien pääkirjoituksessa 7. marraskuuta 1931 Eljas Erkko kirjoitti, että maassa suunniteltiin vallankaappausta, jonka johdossa olivat luultavasti Wallenius ja lapuanliikkeen pää-äänenkannattajan Ajan Sana -lehden päätoimittaja, everstiluutnantti Arne Somersalo. Erkko toimitti asiaa koskevan muistion pääministeri Sunilalle, joka perusti salaisen valiokunnan organisoimaan lapuanliikkeen vastaista tiedustelutoimintaa. Valiokunta oli käytännössä sama kuin ILP-salaseuran johto, ja myös Erkko kuului siihen. EK:n päällikön Esko Riekin mielestä maassa suunniteltiin korkeintaan ilkivallan tasoista toimintaa, mutta hallitus ei enää luottanut turvallisuuspoliisiin. Myöskään kokoomuslaisille ministereille ei kerrottu uudesta tiedusteluorganisaatiosta, kun taas SDP:n Väinö Tanneria informoitiin. Keskustan ja vasemmiston puoluelehdet saivat ohjeet kirjoittaa vallankaappausuhasta sekä suojeluskuntien ja armeijan piirissä väitetysti suoritetusta salaisesta solutustoiminnasta. Erään tiedustelutiedon mukaan kaappauksen oli määrä alkaa 5. joulukuuta, jolloin Helsinkiin tultaisiin 10 000 miehen voimalla. Myöhempi historiantutkimus ei ole kyennyt vahvistamaan, oliko Walleniuksen johtama kaappaussuunnitelma todella olemassa.
Lapualla 14. marraskuuta pidetyssä kokouksessa hyväksyttiin lapuanliikkeen ”laajennettu valtiollis-yhteiskunnallinen ohjelma”, joka oli kopio maakuntain liikkeen vastaavasta ohjelmasta. Siinä toistettiin jo kesällä 1930 esitettyjä vaatimuksia, kuten enemmistövaalitapaan siirtyminen, äänioikeuden sitominen veronmaksukykyyn, sosiaalisista uudistuksista luopuminen, hallituksen vallan lisääminen, maataloustuotannon tukeminen tullein, kuolemanrangaistuksen palauttaminen käyttöön, lapuanliikkeen laittomaan toimintaan osallistuneiden vapauttaminen ja sosiaalidemokraattien toiminnan kieltäminen.