stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Musta rakkaus (elokuva)
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eeva-Kaarina Volanen  | … |  Marjatta Salmela   |
|  Jussi Jurkka  | … |  Pauli Haantie   |
|  Edvin Laine  | … |  Arttu Salmela, Marjatan isä   |
|  Veikko Sinisalo  | … |  Unto Eskola   |
|  Elsa Turakainen  | … |  Saariska, Salmeloiden seinänaapuri   |
|  Eero Roine  | … |  Vaarilan Alpre   |
|  Sirkka Lehto  | … |  Kirsti   |
|  Aku Korhonen  | … |  lääkäri   |
|  Nestori Sarri  | … |  päihtynyt ohikulkija   |
|  Aarne Laine  | … |  tehtailija Evert Haantie, Paulin setä   |
|  Kristian Nevalainen  | … |  Martti, Saariskan poika   |
Juoni

Elokuva alkaa ilmakuvin Tampereesta sekä otoksin Tammerkoskesta ja Tampereen teollisuuslaitoksista. Väliin leikataan idyllinen kohtaus Marjatasta kotitoimissaan.
Puoliorpo Marjatta elää tehtaassa työskentelevän isänsä, Artun kanssa puutaloista koostuvassa työläiskaupunginosassa. Artun mielestä Marjatta on "järkevä plikka", isäänsä tullut; näkönsä hän on Artun mukaan perinyt äitivainaaltaan. Marjatta saa luvan lähteä tansseihin VPK:n talolle, missä Tam-Tam Boys -yhtye vastaa musiikista. Marjatta tapaa Unton ja päästää tämän vastentahtoisesti kotiinsa. Päihtynyt Unto raiskaa Marjatan, joka kuitenkin pitää rikoksen salaisuutenaan.
Seuraavana päivänä Marjatta kohtaa insinööriksi opiskelevan Paulin, ja pian he ovat kihloissa. Marjatta haaveilee tulevaisuudestaan insinöörin rouvana. Pauli on toistaiseksi vähävarainen, mutta hänellä on varakas setä ja hyvät uranäkymät. Hän osoittautuu kuitenkin sairaalloisen mustasukkaiseksi ja luulotautiseksi. Marjatan koskemattomuus on Paulille ensiarvoisen tärkeää. Marjatta vaikenee Untosta.
Tilanne alkaa kärjistyä, kun Marjatta ja Pauli tapaavat sattumalta Unton, joka kännipäissään uhoaa olleensa Marjatan ensimmäinen. Pauli vie Marjatan kotiinsa selvittämään asiaa, saa raivokohtauksen ja heittää tytön ulos. Marjatta on kuitenkin valmis sovintoon. Draaman käännekohdassa Artulle eräästä pikkuasiasta suivaantunut naapurin Lahtiska möläyttää Artun ja Paulin kuullen Unton yöllisestä vierailusta Marjatan kammarissa. Pauli heittää vihkisormuksensa lattialle ja häipyy raivoissaan ulos. Arttu heittää Marjatan kadulle rankkasateeseen, mutta alkaa samantien katua.
Marjatta sairastuu vakavasti, mutta paranee hiljalleen. Paulin mielisairaus sen sijaan saa alati vakavampia muotoja. Hän etsii Unton käsiinsä ja surmaa itseään fyysisesti voimakkaamman miehen lyömällä tätä silitysraudalla päähän. Sen jälkeen hän juoksee kotiinsa ja surmaa itsensä. Lääkäri kannustaa tapahtumista masentunutta Marjattaa unohtamaan tragedian ja ottamaan itseään niskasta kiinni. Lopulta näin käykin.
Arviot

Tamperelaisen Aamulehden kriitikko Olavi Veistäjä piti Musta rakkauden filmatisointia onnistuneena. Hän kirjoitti: "Käsikirjoituksen laatija Juha Nevalainen on onnistuneesti keskittynyt romaanin olennaiseen ainekseen siinä muodossa kuin kirjailija on sen muokannut uudelleen." Paulin kuolemaa Veistäjä piti erittäin hyvin visualisoituna.
Turun Sanomien Jukka Martinkari oli arvioissaan varovaisempi: hänen mielestään teoksen taiteellinen arvo jäi verraten vähäiseksi taitavasta miljöökuvauksesta ja hyvästä näyttelijäntyöstä huolimatta. Martinkari rinnasti Paulin itsemurhan Tuntemattoman sotilaan Lehdon itsemurhaan. Uusi Aika -lehden nimimerkki Femina (Helmi Neva) katsoi puolestaan, että Paulin kriisi eskaloitui turhan nopeasti ja Jurkan tulkinta jäi eräissä kohdin pintapuoliseksi.
Elokuvauutiset.fi arvioi vuonna 2010 Mustan rakkauden pääosin onnistuneeksi ja kehui eritoten Raichin kuvausta.
Huomioita

Tuntematon sotilas -elokuvan suurmenestys herätti mielenkiintoa Linnan muidenkin romaanien filmausta kohtaan. Linna myi Mustan rakkauden filmausoikeudet SF:lle. Elokuvan ulkokuvat otettiin enimmäkseen Tampereella, mutta amurilainen puutalomiljöö lavastettiin sellaisenaan myös Helsingin Liisankadun studiolle. Näyttelijöistä Jurkka oli tyytyväinen suoritukseensa Paulina; Sinisalo luonnehti roolihahmoaan Untoa "villieläimeksi", joka tuskin tiedosti tekonsa vakavuutta. Mustan rakkauden ensi-ilta oli Tampereella.
Televisiossa Musta rakkaus esitettiin ensi kerran 11. syyskuuta 1965. Toisella televisioesityskerrallaan huhtikuussa 1971 elokuva sai runsaat kaksi miljoonaa katsojaa. Finnkino Oy on julkaissut Mustan rakkauden DVD:nä.
Mustan rakkauden kreditoimattomia näyttelijöitä ovat muun muassa Maikki Länsiö, Sylva Rossi ja Anton Soini. Eero Eloranta tekee pienen sivuroolin Unton juopuneena kaverina. Avustajatason tehtävissä on muun muassa Vili Auvinen. Sivuosa lääkärinä oli 1910-luvulla näyttelijänuransa aloittaneen Aku Korhosen toiseksi viimeinen elokuvatehtävä.
Marjatta (Volanen) ja Pauli (Jurkka) kohtaavat Unton (Sinisalo, äärioikealla seisova mies).
Juho Talassaari

| Juho Fredrik Talassaari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1871 Tampere, Pirkanmaa
Kuollut: 8. huhtikuuta 1955 (84 vuotta) Nummi, Uusimaa
Kansalaisuus:  suomi
Ammatti:  kanttoriurkuri
Juho Fredrik Talassaari oli suomalainen kanttori ja urkuri. Hänet tunnetaan Nummen seurakunnan pitkäaikaisena kanttoriurkurina.
Talassaari syntyi Tampereella 19. maaliskuuta 1871 ja hänen vanhempansa olivat Kustaa Fredrik Teckemander, sekä Maria Kristiina Teckemander. Vuonna 1906 sukunimi Teckemander suomennettiin muotoon Talassaari. Talassaari meni naimisiin kansakoulunopettaja Iida Amanda Kilttin kanssa ja pari sai seitsemän lasta.
Vuonna 1903 Talassaari perheineen muutti Nummelle, Uudellemaalle, jonne Talassaari oli valittu kanttoriurkurin virkaan. Virassa Talassaari oli kuolemaansa asti, yhteensä 52 vuotta. Juho Fredrik Talassaari kuoli 8. huhtikuuta 1955 Nummella.
Buston (taajama)

| Buston (Бӯстон) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Buston
 Koordinaatit: 40.5228°N, 69.3345°E 
Valtio:  Tadžikistan
Alue:  Sugd
Väkiluku (1.1.2016)  ():  14 100
Aikavyöhyke:  UTC+5
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Buston (tadžikiksi Бӯстон, pers. ‏بوستان‎; ven. Бустон), on kaupunkityyppinen taajama Sugdin maakunnassa, Keski-Aasiassa sijaitsevan Tadžikistanin pohjoisosassa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 225 kilometriä pääkaupunki Dušanbesta pohjoiseen ja noin 11 kilometriä Uzbekistanin valtionrajasta itään.
Bustonin väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 12 178 (VL1989), 11 600 (VL2010) ja 14 100 (arvio, 1.1.2016).
Buston

| Buston (Бӯстон) |
| --- | --- |

 Buston
 Koordinaatit: 40.235°N, 69.697°E 
Valtio:  Tadžikistan
Alue:  Sugd
Väkiluku (1.1.2016)  ():  30 800
Aikavyöhyke:  UTC+5
Suuntanumero(t):  +992-47
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Buston (tadžikiksi Бӯстон; ven. Бустон), joka kantoi alkuvuoteen 2016 saakka oli neuvostosankari Valeri Tškalovin mukaan nimeä Tškalov tai Tškalovsk (tadžikiksi Чкалов; pers. ‏چکالفسک‎‎‎, ven. Чка́ловск), on kaupunki Sugdin maakunnassa, Keski-Aasiassa sijaitsevan Tadžikistanin pohjoisosassa. Kaupunki sijaitsee aivan maakuntakeskus Hudžandin kaakkoispuolella, linnuntietä noin 205 kilometriä pääkaupunki Dušanbesta pohjoiskoilliseen.
Tadžikistanin tilastokeskuksen väkilukuarvio kaupungille on 30 800 (2016).
Bendt Bendtsen

| Bendt Bendtsen |
| --- | --- |
 Bendtsen vuonna 2014.
Euroopan parlamentin jäsen
 Tanska 1. heinäkuuta 2009 – 1. heinäkuuta 2019  
Tanskan talous- ja elinkeinoministeri
 Anders Fogh Rasmussenin I, II ja III hallitus 27. marraskuuta 2001 – 9. syyskuuta 2008  
Edeltäjä:  Marianne Jelved (talousministeri) Ole Stavad (elinkeinoministeri)
Seuraaja:  Lene Espersen
Tanskan pohjoismaaministeri
 Ander Fogh Rasmussenin I hallitus 27. marraskuuta 2001 – 18. kesäkuuta 2002  
Edeltäjä:  Marianne Jelved
Seuraaja:  Flemming Hansen
Konservatiivisen kansanpuolueen puheenjohtaja
 5. elokuuta 1999 – 9. syyskuuta 2008  
Edeltäjä:  Pia Christmas-Møller
Seuraaja:  Lene Espersen
Kansankäräjäedustaja
 1994–2009  
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1954 (ikä 70) Odense, Tanska
Tiedot
Puolue:  Konservatiivinen kansanpuolue
Aiheesta muualla
www.bendt.dk
Bendt Bendtsen (s. 25. maaliskuuta 1954 Odense) on tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän on ollut Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2009–2019, istunut kansankäräjillä vuosina 1994–2009, toiminut Tanskan talous- ja elinkeinoministerinä vuosina 2001–2008 sekä pohjoismaaministerinä 2001–2002 ja ollut puolueensa puheenjohtaja vuosina 1999–2008.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bendt Bendtsen Wikimedia Commonsissa
Bendt Bendtsen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Bendt Bendtsen Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Pia Christmas-Møller | Konservatiivisen kansanpuolueen puheenjohtaja 2008–2011 | Seuraaja: Lene Espersen |
Bordon

Bordon voi tarkoittaa seuraavia:
Bordon, maalaiskunta Njurbanin piirissä Sahan tasavallassa Venäjällä
Bordon, maalaiskunta Suntarin piirissä Sahan tasavallassa Venäjällä
Luis Bordón (1926–2006), paraguaylainen harpisti ja säveltäjä
Marcelo Bordon (s. 1976), brasilialainen jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Bordon”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jouni Itävalo

Jouni Itävalo (s. 15. maaliskuuta 1982 Kankaanpää) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edustaa Kankaanpään Mailaa, joka on myös hänen kasvattajaseuransa .
Itävalo debytoi Superpesiksessä Kankaanpään Mailan riveissä vuonna 2002.. Kasvattajaseuransa lisäksi hän on edustanut pääsarjatasolla Superpesiksessä Imatran Pallo-Veikkoja (2006), Oulun Lippoa (2007–2010) ja Joensuun Mailaa (2014–2015). Hän pelasi kaksi kautta Joensuussa ja oli mukana voittamassa pronssia molempina kausina. Hän palasi Kankaanpäähän kaudeksi 2016. Aiemmin hän oli pelannut Kankaanpään Mailassa kausilla 2002–2005 ja 2011–2013.  Hänet on valittu neljästi mukaan miesten Itä–Länsi-otteluun.  Itävalo on sisäpelissä vaihtaja ja ulkopelissä koppari tai polttaja.
Itävalo lopetti uransa Superpesiksen kauden 2020 päätteksi, mutta hän ilmoitti heinäkuussa 2021 tekevänsä paluun pelikentille Kankaanpään Mailan riveissä. Hänen sopimuksensa on loppukauden mittainen.
Hänen isänsä Pekka Itävalo edusti aikoinaan Kankaanpään Mailaa Superpesiksessä viidentoista kauden ajan.
Saavutukset > Pelaajana

2 SM-pronssia: 2014, 2015
4 Itä–Länsi-ottelua: 2015, 2016, 2017, 2018
Jenny Kainulainen

Jenny Heinekamp (o.s. Kainulainen, s. 13. heinäkuuta 1980) on suomalainen esteratsastaja ja valmentaja. Hän on kotoisin Kirkkonummelta.
Kainulainen voitti esteratsastuksen Suomen mestaruuden Vlas-tammalla vuonna 2006. Tapiola GP -sarjassa hän sijoittui samana vuonna kolmanneksi. Vuosina 2004–2006 hän valmentautui Saksassa Franke Sloothaakin luona.
Mynttorget

Valtiopäivätalon läheisyydessä sijaitseva Mynttorget on suosittu mielenosoituspaikka.
Mynttorget on Tukholman vanhankaupungin pohjoisosassa Västerlånggatanin ja Helgeandsholmenilla valtiopäivätalon läpi kulkevan Riksgatanin välissä sijaitseva aukio. Paikalla sijaitsi aiemmin kaupungin ainoa sisäänkäynti pohjoisesta, jykevä portti jossa oli laskusilta Helgeandsholmenille. Kun portti purettiin 1672, muodostui aukio, joka sai nimekseen Mynttorget sen laidalle asettuneen Myntverket-rahapajan mukaan. Rahapaja muutti 1849 Kungsholmenille ja rakennus siirtyi kuninkaan kanslian käyttöön.
Rakennuksia

Vakuutusyhtiö Skandialle rakennettu uusrenessanssitalo vuodelta 1889.
Brandkontorets hus valmistui 1679 ja sai uuden ulkoasun 1764. Siinä on vuodesta 1806 pitänyt konttoriaan Ruotsin vanhin vakuutusyhtiö.
Kanslihusetissa on valtiopäivien toimitiloja. Rakennus on vuodelta 1935, mutta pylväikkö on peräisin Kustaa III:n ajalta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mynttorget Wikimedia Commonsissa
Ilovaiskin taistelu

Ilovaiskin taistelu tai Ilovaiskin motti (kotel) oli 6.–29. elokuuta 2014 käyty taistelu Ilovaiskin kaupungin hallinnasta Itä-Ukrainan sodassa. Taistelu alkoi Ukrainan asevoimien terrorisminvastainen operaation eli ATO-joukkojen yrityksellä vallata Itä-Ukrainan kapinallisten hallussaan pitämä rautateiden tärkeä solmukohta Ilovaisk. Kaupungin eristäminen ja valtaus kuitenkin epäonnistuivat ja 24. elokuuta Ukrainaan edenneet Venäjän armeijan joukot mursivat ukrainalaisten asemat kaupungin alueella ja noin 1 000 ukrainalaista jäi eristyksiin niin sanottuun Ilovaiskin kattilaan. Ukrainalaiset neuvottelivat venäläisten kanssa vetäytymisestä, joka alkoi yhteisymmärryksen jälkeen 29. elokuuta. Joukkojen vetäytyessä ne joutuivat kuitenkin jälleen venäläisjoukkojen tulen alle ja ukrainalaiset menettivät suurimman osan raskaasta kalustostaan ja satoja miehiä haavoittuneina ja kaatuneina. Taistelujen jälkeen 5. syyskuuta astui voimaan Minskin sopimuksen mukainen tulitauko.
Tausta

Ilovaiskin sijainti Ukrainassa.
Ennen Ilovaiskin taistelua sotatoimet Itä-Ukrainassa olivat jatkuneet kolme kuukautta. Elokuun alussa 2014 Ukrainan asevoimien terrorisminvastainen operaatio eli ATO (Антитерористична операція) oli edennyt Itä-Ukrainan kapinallisten ns. Donetskin ja Luhanskin kansantasavaltojen huhtikuussa valtaamille alueille. Ilovaisk oli noin 16 000 asukkaan kapinallisten hallussaan pitämä tärkeä rautateiden solmukohta. Ukrainalaisten hyökkäys tähtäsi Ilovaiskin valtaukseen ja kapinallisten Donetskin ja Luhanskin kaupunkien eristämiseen toisistaan. Ilovaiskin ja ukrainalaisen valtatie 21 valtaaminen Zuhresissa ja H'artsyzkissä olisi merkinnyt myös Donetskin huoltoreittien katkaisemista.
Hyökkäystä varten koottiin sektori B:n komentaja kenraaliluutnantti Ruslan H’omtšakin alainen hieman alle 700 miehen vahvuinen osasto 51. mekanisoidun prikaatin vahvennettu komppania, pienempiä osastoja 93. mekanisoidusta prikaatista ja 17. panssariprikaatista, sekä kansalliskaartin 39. ja 40. paikallispuolustuspataljoonasta ja sisäministeriön alaisista vapaaehtoispataljoonista. Näiden joukkojen lisäksi hyökkääjien oikeaa siipeä tuki kenraali Petro Lytvynin alaisen sektori D:n joukkoja. Yhteensä taistelun alussa ukrainalaisten puolella oli 1 000–2 000 sotilasta, joiden tukena oli joitakin kmmeniä tykkejä. Ukrainan ilmavoimat eivät osallistuneet taisteluun merkittävästi, koska kapinallisilla oli vahva ilmatorjunta-aseistus. Ukrainalaisten tietojen mukaan Ilovaiskissa piti olla vain 50–60 kapinallistaistelijaa ilman huomattavia puolustusvarusteluja.
Kapinallisten puolella tuleviin taisteluihin osallistuivat niin sanottujen Novorossijan asevoimien yksiköt Oplot, Somalija, Sparta ja Vostok. Taistelun venäläiset joukot muodostuivat todennäköisesti 98. maahanlaskudivisioonan 331. rykmentistä, 9. moottoroidusta jalkaväkiprikaatista, 18. moottoroidusta jalkaväkiprikaatista ja 106. maahanlaskudivisioonasta.
Taistelu > Taistelujen alku

Taistelut Ilovaiskin kaupungin lähellä alkoivat 6. elokuuta 2014. Ensimmäiset paikallispuolustuspataljoona Krivbasin tekemät hyökkäykset kohti kaupunkia torjuttiin. 10. elokuuta seurasi voimakkaampi yritys saartaa Donetsk. Pataljoona Kryvbas ja 51. mekanisoidun prikaatin komppania eristi Ilovaiskin ja perusti sen ympärille taistelu- ja rynnäkköpanssarivaunuilla vahvennettuja tukikohtia. Vapaaehtoispataljoonat Donbas, Šah'tarsk ja Azov yrittivät hyökkäystä itse kaupunkiin, mutta hyökkäys pysähtyi nopeasti muutaman kilometrin päähän. Samaan aikaan pohjoisessa ATO yritti vallata Zuhresin ja H'artsyzkin risteysalueen, mutta tämäkin hyökkäys pysähtyi 12. elokuuta mennessä. Kaupunkia saartaneet joukot joutuivat suorien hyökkäysten ja väijytysten kohteeksi niiden pitäen kuitenkin asemansa. ATO päätti nyt valmistautua uuteen hyökkäykseen Ilovaiskiin kansalliskaarin ja vapaaehtoisjoukkojen kera.
16. elokuuta uuden hyökkäyksen sovittiin alkavan aamulla 17. elokuuta. Aamulla lähtöalueella Mnohopilljan kylään oli saapunut ajoissa kuitenkin vain vapaaehtoispataljoona Donbas. Dnipro-1 oli myöhässä useita tunteja, Azov ei ollut lähtenyt liikkeelle Mariupolin seudulta ja Šah'tarsk oli ilmoittanut luopuvansa operaatiosta. Hyökkäys käynnistyi lopulta kuitenkin joka tapauksessa. Donbas valtasi Hrabsken kylän Ilovaiskin lounaispuolella, mutta Dnipro-1 pataljoonan hyökkäys pysähtyi Vynohradnen kylään kaupungin itäpuolella. 18. elokuuta Donbasin joukkojen onnistui edetä itse kaupunkiin ja 19. elokuuta sen joukot olivat vallanneet kaupungin länsipuolen. Alueelle saapui nyt myös viimein Azov-pataljoona ja seuraavien päivien aikana muita joukkoja. Ukrainalaiset ja kapinalliset olivat kärsineet huomattavia tappioita epäsuorassa tulessa. 20. elokuuta Ukrainan kansallinen turvallisuus- ja puolustusneuvosto ilmoitti jo yltiöoptimistisesti koko kaupungin olevan ukrainalaisten hallussa. Todellisuudessa taistelut jatkuivat ja kapinallsiten toiminta kiihtyi. Kapinalliset tekivät epäsuoran tulen ja taisteluajoneuvojen tukemia vastahyökkäyksiä, mikä hankaloitti kaupunkiin pääsyä. 23. elokuuta ukrainalaisille auki oli vain yksi reitti etelästä. Kaupunkia eristävät joukot joutuivat vetäytymään etelään ja länteen. Ukrainalaiset olivat tähän mennessä menettäneet noin 40 miestä kaatuneina ja yhden vankina.
Seuraukset

Ukrainalaisjoukot olivat menettäneet Ilovaiskin taistelun aikana lähes kaiken raskaan kalustonsa tuhottuna tai vihollisen valtaamana. Elokuussa 2015 julkaistun selvityksen mukaan heidän tappionsa olivat 366 kaatunutta, 429 haavoittunutta ja 158 vangiksi jäänyttä. Venäläisten oppositiotahojen toukokuussa 2015 julkaiseman raportin mukaan venäläiset olivat kärsineet taistelujen aikana 150 miehen tappiot kaatuneina. Yhden arvion mukaan taistelujen aikana sai surmansa myös ainakin 100 siviiliä. Taistelut jatkuivat edelleen rintaman muilla osilla, mutta venäläisten etenminen pysähtyi viimein syyskuun ensimmäisen viikon aikana joko kärsittyjen tappioiden tai strategisen päätöksen takia. Tällä välin Valko-Venäjällä neuvoteltu Minskin sopimuksen mukainen tulitauko astui voimaan 5. syyskuuta. Ukrainalaisten tappioon vaikuttaneita tekijöitä olivat esimerkiksi vastustajan aliarviointi, johtamisen jäykkyys ja reservien puute. Venäläisjoukkojen tilannekuva ja tulivoima oli ukrainalaisiin nähden ylivoimainen.
Eteneviä ukrainalaisia sotilaita elokuussa.
Kapinallisten taistelijoita 23. elokuuta.
Tuhoutunut T-72 -panssarivaunu Starobeševessä.
Jenny Johansson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jenny Johansson |  Jenny Johansson |  Jenny Johansson |  |
Maa:   Ruotsi
Naisten suunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Västerås 2004 | viesti |  |
|  Hopeaa | Tampere 2001 | pikamatka |  |
|  Hopeaa | Tampere 2001 | viesti |  |
|  Hopeaa | Rapperswil/Jona 2003 | viesti |  |
|  Hopeaa | Aichi 2005 | keskimatka |  |
|  Hopeaa | Århus 2006 | viesti |  |
|  Pronssia | Rapperswil/Jona 2003 | sprintti |  |
|  Pronssia | Aichi 2005 | viesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Truskavets 2000 | pikamatka |  |
|  Kultaa | Roskilde 2004 | viesti |  |
|  Hopeaa | Truskavets 2000 | viesti |  |
|  Hopeaa | Roskilde 2004 | sprintti |  |
Jenny Johansson (s. 19. tammikuuta 1977) on ruotsalainen suunnistaja ja maailmanmestari. Hän edustaa ruotsalaista Ulricehamns OK:ta.
Ainoan MM-kultansa Johansson voitti Västeråsissa 2004 viestissä joukkuetovereinaan Gunilla Svärd ja Karolina A. Höjsgaard. Lisäksi hän on voittanut viisi MM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia. EM-kisoissa Johansson on voittanut kaksi kultaa ja kaksi hopeaa.
Johansson on voittanut Venlojen viestin neljä kertaa vuosina 2004, 2005, 2006 ja 2009 Ulricehamns OK:n joukkueessa. Tiomilan hän on voittanut kerran vuonna 2004. Johansson on voittanut myös kahdesti O-Ringenin.
Jenny Jones

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jenny Jones (oikealla) Sotšin olympialaisten palkintokorokkeella 2014. |  Jenny Jones (oikealla) Sotšin olympialaisten palkintokorokkeella 2014. |  Jenny Jones (oikealla) Sotšin olympialaisten palkintokorokkeella 2014. |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Naisten lumilautailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Sotši 2014 | slopestyle |  |
Jenny Jones (s. 3. heinäkuuta 1980) on brittiläinen lumilautailija, joka kilpailee enimmäkseen slopestylessa.
Jones sijoittui Stonahamin MM-kilpailuissa 2013 kuudenneksi slopestylessa. Hän saavutti slopestylen pronssia Sotšin olympialaisissa 2014 ollen ensimmäinen brittiläismitalisti talviolympialaisten historiassa.
Lumilautailun maailmancupissa Jones kilpaili ensimmäisen kerran Whistlerissä joulukuussa 2001 sijoittuen half-pipessa 31:nneksi. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran seuraavana päivänä käydyssä kilpailussa oltuaan 26:s. Kymmenen parhaan joukkoon Jones sijoittui ensimmäisen kerran Špindlerův Mlýnissä maaliskuussa 2013 oltuaan slopestylessa kuudes. Parhaimmillaan hän on sijoittunut toiseksi Cardronassa elokuussa 2013.
Naurskajan piiri

Naurskajan piirin sijainti Tšetšenian kartalla
Naurskajan piiri (ven. Наурский район, Naurski raion) on hallinnollinen alue eli piiri (район) Tšetšenian tasavallan pohjoisosassa.
Perustietoja

Naurskajan piirin pinta-ala on 2 205 neliökilometriä. Lännestä itään alue on noin 40 kilometriä leveä, pohjois-etelä-suunnassa noin 60 kilometriä. Maasta on maatalouskäytössä 2 045 neliökilometriä ja teollisuuden käytössä 3,9 neliökilometriä. Idässä piiri rajoittuu Šelkovskajan piiriin, pohjoisessa ja lännessä Dagestanin tasavaltaan ja Stavropolin aluepiiriin ja etelässä Groznyin ja Nadteretšnyn piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Naurskajan kylä.
Piirissä on 13 organisoitua itsehallintoyksikköä ja 29 maaseututyyppistä asutusta. Asukkaita 44 302.
Historiaa

Naurskajan piiri perustettiin 23. tammikuuta 1935 Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton korkeimman neuvoston päätöksellä. Ensimmäiset asukkaat alueelle tulivat jo huomattavasti aikaisemmin. Noin 230 vuotta sitten Volgalta ja Donilta saapuneet ihmiset ryhtyivät asuttamaan Terek-joen vasenta rantaa ja pian syntyivät ensimmäiset asutukset: kasakkakylät Naurskaja, Mekenskaja, Kalinovskaja, Ištšerskaja. 1770-luvulla Jemeljan Pugatšov oli nostattamassa kapinaa myös Ištšerskajassa.
1800-luvulla alueelle syntyi lukuisia uusia asutuksia kuten Nikolajevskaja (1848), Saveljevskaja (1886), lohkotila Kapustin (1823), Kretšetov (1885), Kornejevo (1866), Selivankin (1888) ja lohkotila Postnyi (1870) ja Klinkov (1892).  Vuoteen 1916 Naurskajassa oli 16, Klinkovissa 27 ja koko alueella 70 lohkotilaa ja kaikkiaan 750 kotitaloutta.  Vuoteen 1917 saakka alueen talous koostui lähes yksinomaan maataloudesta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.chechnya.gov.ru/republic/map/17.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Atšhoi-Martan •
Groznyi •
Groznyi •
Gudermes •
Itum-Kale •
Kurtšaloi •
Nadteretšnoje •
Naurskaja •
Nožai-Jurt •
Orga •
Šali •
Šaroi •
Šatoi •
Sunža •
Šelkovskaja •
Urus-Martan •
Vedeno
Ninja (elokuva)

| Ninja |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Isaac Florentine
Käsikirjoittaja:  Boaz Davidson Michael Hurst
Tuottaja:  Danny Lerner Les Weldon Boaz Davidson
Säveltäjä:  Stephen Edwards
Kuvaaja:  Ross W. Clarkson
Leikkaaja:  Irit Raz
Pääosat:  Scott Adkins Tsuyoshi Ihara
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Nu Image Films Millennium Films
Levittäjä:  First Look Studios Netflix
Ensi-ilta:  22. lokakuuta 2009
Kesto:  86 min
Alkuperäiskieli:  englanti, japani
Budjetti:  10 000 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ninja on vuonna 2009 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Isaac Florentine ja käsikirjoittanut Boaz Davidson yhdessä Michael Hurstin kanssa. Pääosassa esiintyvät Scott Adkins ja Tsuyoshi Ihara.