stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Voi veljet, mikä päivä!

| Voi veljet, mikä päivä! |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Veikko Itkonen Sakari Jurkka
Käsikirjoittaja:  Aulikki Ura Pentti Saarikoski
Perustuu:  Tatu Pekkarisen romaaniin Salainen kotiapulainen (1944)
Tuottaja:  Veikko Itkonen
Kuvaaja:  Veikko Itkonen
Leikkaaja:  Veikko Itkonen Armas Laurinen
Lavastaja:  Armas Niemi
Pääosat:  Eemeli Toivo Lahti Pia Hattara Sakari Jurkka
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Veikko Itkonen
Ensi-ilta:  1961
Kesto:  75 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Voi veljet, mikä päivä! on Veikko Itkosen ja Sakari Jurkan ohjaama elokuvafarssi vuodelta 1961. Elokuva perustuu Tatu Pekkarisen romaaniin Salainen kotiapulainen (1944), jonka pohjana on hänen näytelmänsä Vihtorin harha-askel, johon pohjautuu Eino Jurkan ohjaus Herra johtajan ”harha-askel”.
Käsikirjoituksen tekijä on Itkonen salanimellä Aulikki Ura. Dialogin teossa auttoi runoilija Pentti Saarikoski. Antti Litja oli mukana toisessa elokuvaroolissaan. Elokuvan katsojamäärät jäivät Helsingissä varsin heikoiksi, ja muualla Suomessakin keskitason alapuolelle.
Arviot

Juhani Lindström (Helsingin Sanomat) murehti aikalaisarviossaan, että elokuvasta on vaikea löytää mitään positiivista. Tomira Savtschenkon (Kansan Uutiset) mielestä elokuva oli "primitiivinen komedia". Samoilla linjoilla olivat melkein kaikki muutkin aikalaisarvioijat paitsi Valma Kivitie, jonka mukaan elokuva on "rento farssi, jossa on sekä tilannekomiikkaa että riuskaa repliikkiä", eikä se ole hänen mielestään Itkosen heikoimpia.
Eräs myöhempi kriitikko toteaa Tv-maailmassa, että farssi on täynnä hosumista ja tekohauskoja tilanteita. Saman lehden erään toisen kriitikon näkemyksen mukaan elokuva oli jo valmistuessaan hiukan vanhanaikainen. Muuan muu kriitikko Video-oppaassa vuodelta 1994 antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eemeli  | … |  johtaja Emil Rantamo   |
|  Toivo Lahti  | … |  makkaratehtailija Niemi   |
|  Pia Hattara  | … |  Emilia Rantamo   |
|  Sakari Jurkka  | … |  Roope   |
|  Teija Sopanen  | … |  Hilkka   |
|  Antti Litja  | … |  Fritsu Rantamo   |
|  Saara Pulkkinen  | … |  Tipuli Niemi   |
|  Maikki Länsiö  | … |  siivooja Alviina Neitiniemi   |
|  Rauha Rentola  | … |  mustalaisakka   |
|  Pentti Irjala  | … |  lääkäri   |
|  Veikko Linna  | … |  ravintola Seurahuoneen omistaja   |
|  Anja Jurkka  | … |  paikanvälitystoimiston johtajatar   |
|  Ari Laine  | … |  Kalle   |
|  Kullervo Kalske  | … |  johtaja   |
|  Kauko Kokkonen  | … |  johtaja   |
|  Veikko Itkonen  | … |  johtaja   |
Vornanen

Vornanen on suomalainen sukunimi. Sitä käytetään lähinnä Laatokan Karjalassa ja Pohjois-Karjalassa. Kielentutkijat yhdistävät nimen venäläisiin linnun nimityksiin vorona 'varis' ja voron 'korppi'. Karjalan myyttinen sissipäällikkö Vorna on Pohjois-Pohjanmaalta tallennetussa kansantarinoissa nimetty Vornasen suvun esi-isäksi..
Vornanen on sukunimenä muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Antero Vornanen (1889–1937), soitinrakentaja
Daniel Vornanen, jalkapalloilija
Hannes Vornanen, (1891–1968), runonlaulaja
Ignoi Vornanen (1827–1889), maanviljelijä ja metsästäjä
Jukka Vornanen (s. 1985), vihreä poliitikko ja historiantutkija
Martta Vornanen (1910–1989), runoilija
Rauni Vornanen, kirjailija
Reino Vornanen, Lahden apulaiskaupunginjohtaja 1944–1963
Sakari Vornanen (s. 1938), yritysjohtaja, kauppaneuvos
Timo Vornanen (s. 1969), perussuomalaisten poliitikko ja kansanedustaja
Voluutta

Joonialaisen pylvään kapiteeli, jossa on tunnusomainen voluutta helikseineen.
Voluutta tai voluutti (< lat. volutum, ’käärö’) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa nauhamainen ja päistään spiraalimaisesti kiertyvä koristeaihe, jota esiintyy muun muassa joonialaisten pylväiden kapiteeleissa. Voluutan päiden spiraalit tunnetaan nimellä heliks.
Voluutta esiintyy myös kompositapylvään kapiteelissa, jossa joonialainen voluutta lepää korinttilaisen kapiteelin kalathoksen päällä. Kaarevia voluuttamuotoja käytettiin myös renessanssi- ja barokkiarkkitehtuurissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta voluutta Wikimedia Commonsissa
Volna (sanomalehti)

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Volna (ven. Волна́, suom. ”Aalto”) oli Helsingissä vuosina 1917–1918 ilmestynyt venäjänkielinen bolševikkien sanomalehti. Se oli tarkoitettu lähinnä Viaporin merilinnoituksessa palvelleille Itämeren laivaston sotilaille. Elokuusta 1918 lähtien lehden nimenä oli Priboi (ven. Прибо́й, ”Rantatyrsky”).
Lehden perustivat helmikuun vallankumouksen jälkeen Suomeen saapuneet Venäjän sosialidemokraattisen työväenpuolueen Helsingin komitean jäsenet, joihin kuuluivat muun muassa Nikolai Antipov, Aleksander Iljin-Genevski ja Boris Žemtšužin. Kuudesti viikossa ilmestynyttä lehteä toimitettiin ja painettiin bolševikkien Mariankadulla sijainneessa toimistossa. Sen levikki oli noin 7 000 kappaletta.
Venäjän väliaikainen hallitus lakkautti lehden heinäkuussa 1917 Pietarissa tapahtuneen kansannousun jälkeen. Samalla pidätettiin Volnan toimituskuntaan kuuluneet Vladimir Antonov-Ovsejenko ja Mihail Rošal, joista jälkimmäinen toimi myös Helsingin komitean sihteerinä. Bolševikit yrittivät jatkaa lehden painamista Suomen senaatin kirjapainossa, mutta väliaikaista hallitusta kannattaneet viranomaiset onnistuivat sulkemaan koko kirjapainon. Lyhyen tauon jälkeen lehti alkoi ilmestyä uudelleen nimellä Priboi. Sitä julkaistiin kolmesti viikossa helmikuuhun 1918 saakka.
Aiheesta muualla

Volna digitoituna kansalliskirjastossa
Priboi digitoituna kansalliskirjastossa
Volodymyrin piiri

| Volodymyrin piiri Володимирський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Volynian alueen kartalla
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 50.8463°N, 24.3189°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Volynian alue
Perustettu:  1940, laajennettu 17.7.2020
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Volodymyr (38 070 as., 2021)
Pinta-ala  ():  2 556,5 km²
Väkiluku (2021 (arvio)):  171 264
 
Verkkosivu
Volodymyrin piiri (ukr. Володимирський район, Volodymyrskyi raion) on hallinnollinen piiri Ukrainan luoteisosassa Volynian alueella, Puolan itänapurina. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1940 ja sitä laajennettiin merkittävästi heinäkuussa 2020. Volodymyrin piiri rajoittuu pohjoisessa Kovelin piiriin, idässä Lutskin piiriin ja etelässä Lvivin alueeseen. Piirin hallinnollinen keskus on Volodymyr (vuosina 1944-2021 nimeltään Volodymyr-Volynskyi; 38 070 as., 2021).
Volodymyrin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Volynian alueen piirien lukumäärän neljään. Aiempaa laajemman Volodymyrin piirin pinta-alaksi tuli 2 556,5 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Volodymyrin piirin väkiluvuksi 171 264 (1.1.2021).  Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 61,5 prosenttia piirin asukkaista (105 354 as.), eli kolmen kaupungin (Volodymyr, Novovolynsk ja Ustyluh) sekä kolmen kaupunkityyppisen taajaman väestö.
Volodymyrin piiri oli alueeltaan huomattavasti pienempi ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volodymyrin piiri Wikimedia Commonsissa
Elles Voskes

| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Alankomaat> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Los Angeles 1984 | 4x100 m vapaauinti |  |
| EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1983 | 4x100 m vapaauinti |  |
Elles Voskes (3. elokuuta 1964 Amsterdam, Pohjois-Hollanti) on alankomaalainen vapaauimari, joka edusti Alankomaita Los Angelesin olympialaisissa 1984. Siellä hän saavutti hopeaa naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Joukkueessa uivat myös Conny van Bentum, Desi Reijers ja Annemarie Verstappen. Voskes oli jo aikaisemmin saavuttanut EM-hopeaa samalta matkalta.
Volusianus

| Volusianus |
| --- | --- |
 Volusianus roomalaisessa kolikossa.
Rooman keisari  Trebonianus Galluksen kanssahallitsijana
Valtakausi:  elokuu 251 – elokuu 253
Edeltäjä:  Hostilianus
Seuraaja:  Aemilianus

Syntynyt:  noin 230
Kuollut:  elokuu 253 Interamna Nahars, Italia
Isä:  Trebonianus Gallus
Äiti:  Afinia Gemina Baebiana
Gaius Vibius Volusianus (k. elokuu 253) oli Rooman keisari vuosina  251–253.
Volusianuksen vanhemmat olivat isä Trebonianus Gallus ja äiti Afinia Gemina Baebiana. Hänellä oli myös sisar, Vibia Galla. Volusianuksen isä Trebonianus Gallus nousi keisariksi vuonna 251, kun edellinen keisari Decius oli kaatunut taistelussa gootteja vastaan. Trebonianus Gallus jakoi aluksi keisariuden Deciuksen pojan Hostilianuksen kanssa, ja Volusianus sai tyytyä caesarin (apukeisarin) asemaan. Hostilianus kuoli kuitenkin pian kulkutautiin tai mahdollisesti Galluksen murhauttamana, ja Volusianus ylennettiin keisarin asemaan (augustus), isänsä uudeksi kanssahallitsijaksi.
Vuonna 253 Moesia superiorin maaherra Marcus Aemilius Aemilianus kapinoi keisareita vastaan ja lähti armeijan kanssa kohti Italiaa varmistamaan valtansa. Gallus ja Volusianus kokosivat välittömästi armeijan ja marssivat pohjoiseen tavoitteenaan estää Aemilianuksen pääsyn Italiaan. Gallus lähetti myös käskyn senaattori Publius Licinius Valerianukselle tuoda vahvistuksia Reinin alueen provinsseista. Galluksen armeija liikkui kuitenkin hitaasti ja se oli elokuussa 253 ehtinyt vasta italialaisen Interamnan kaupungin edustalle kun tuli tieto, että Aemilianus oli jo päässyt Italiaan ja eteni nopeasti kohti Roomaa. Kun yhteenotto Galluksen ja Aemilianuksen välillä lähestyi, Galluksen sotilaat tekivät oman tilannearvionsa ja tulivat siihen tulokseen, että on aika vaihtaa puolta. Niinpä he murhasivat Galluksen ja tämän pojan Volusianuksen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volusianus Wikimedia Commonsissa
J. J. Mikkola : Keisari Volusianus ja suomalaiset. Oliko Rooman keisari Volusianus tekemisissä suomalaisten kanssa?, Suomen Kuvalehti, 03.03.1928, nro 10, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Hostilianus | Rooman keisari Kanssahallitsija Trebonianus Gallus | Seuraaja: Aemilianus |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Muut:  Te Papa (New Zealand)
Torsten Voss

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Torsten Voss, 1982 |  Torsten Voss, 1982 |  Torsten Voss, 1982 |  |
Maa:   Itä-Saksa
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Soul 1988 | kymmenottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rooma 1987 | kymmenottelu |  |
Maa:   Saksa
Miesten rattikelkkailu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | St. Moritz 1997 | 4 miehen kelkka |  |
|  Pronssia | Winterberg 1995 | 4 miehen kelkka |  |
|  Pronssia | Calgary 1996 | 4 miehen kelkka |  |
Torsten Voss (s. 24. maaliskuuta 1963 Güstrow) on entinen itäsaksalainen kymmenottelija ja olympiamitalisti. Yleisurheilu-uransa jälkeen hän kunnostautui myös rattikelkkailijana.
Voss sijoittui vuonna 1981 nuorten EM-kilpailujen kymmenottelussa hopealle. Seuraavana vuonna hän osallistui aikuisten EM-kilpailuihin Ateenassa mutta keskeytti. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän sijoittui seitsemänneksi. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei osallistunut maansa olympiaboikotin vuoksi.
Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 Voss sijoittui neljänneksi. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän teki oman ennätyksensä 8680 pistettä ja voitti kultaa. Osalajeista hän oli paras pituushypyssä, jossa hänen tuloksensa oli 788 cm. Ennätyssarjan muut tulokset olivat: 10,69 s 100 metrin juoksussa, 14,89 m kuulantyönnössä, 210 cm korkeushypyssä, 47,96 s 400 metrin juoksussa, 14,13 s 110 metrin aitajuoksussa, 43,96 m kiekonheitossa, 510 cm seiväshypyssä (vain ottelun keskeyttänyt Tim Bright hyppäsi korkeammalta), 58,02 m keihäänheitossa sekä 4.25,93 1 500 metrin juoksussa. Soulin 1988 olympialaisissa Voss keräsi 8399 pistettä ja saavutti hopeaa maanmiehelleen Christian Schenkille 89 pistettä hävinneenä.
Voss siirtyi 1990-luvulla rattikelkkailun pariin ja pääsi Saksan maajoukkueeseen. Hän saavutti nelimiehiskelkkailun MM-pronssia vuosina 1995 ja 1996 sekä MM-hopeaa vuonna 1997. Naganon 1998 talviolympialaisissa hän sijoittui neljän miehen kelkkailussa kahdeksanneksi.
Vonkajoki

Vonkajoki (ven. Во́ньга, Vonga) on Vienamereen laskeva joki Karjalan tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 106 kilometriä, valuma-alueen laajuus 2 580 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 10 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Enkijärvestä ja laskee Vienanmeren Vonkalahteen (guba Vonga). Sen varrella on useita järviä kuten Pajujärvi (Paiozero), Tsokajärvi (Tšogozero), Pilsjärvi (Pildozero), Sintamajärvi (Sindamozero), Muramajärvi (Muramozero) ja Koirajärvi (Sobatšje). Alajuoksulla sijaitsee Vongan seisake.
Vonkajoen kalalajeja ovat taimen, purotaimen, hauki, harjus, ahven, siika, särki, säyne, muikku, kuore ja made. Koskinen ja maisemiltaan kaunis joki on suosittu retkeilykohde.
Aiheesta muualla

Vonkajoen retkeilylle omistettu sivusto (venäjäksi)
Volframiheksafluoridi

| Volframiheksafluoridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7783-82-6
PubChem CID:  522684
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  WF6
Moolimassa:  297,84
Ulkomuoto:  Väritön kaasu
Sulamispiste:  2 °C
Kiehumispiste:  17,2 °C
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Volframiheksafluoridi eli volframi(VI)fluoridi (WF6) on volframin ja fluorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää volframin lähteenä elektroniikkateollisuuden sovellutuksissa.
Ominaisuudet

Volframiheksafluoridi on siirtymämetalliyhdisteille poikkeuksellisesti väritöntä kaasua huoneenlämpötilassa. Aine on yksi tiheimmistä tunnetuista kaasuista ja ilmaan verrattuna sen tiheys on noin 13-kertainen.  Nestemäisenä volframiheksafluoridi on kellertävää ja kiinteänä valkoista. Aine on hyvin reaktiivista ja reagoi esimerkiksi veden kanssa hydrolysoituen volframihapoksi. Volframiheksafluoridi liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi dietyylieetteriin, dioksaaniin, sykloheksaaniin tai bentseeniin ja nämä liuokset ovat väriltään punaisia tai violetteja. Alkalimetallifluoridien kanssa volframiheksafluoridi reagoi muodostaen kompleksisia oktafluorovolframaatti(VI)suoloja esimerkiksi K2[WF8]. Volframiheksafluoridi ärsyttää voimakkaasti ihoa ja hengitysteitä ja voi aiheuttaa syövytysvammoja joutuessaan kosketuksiin ihon kanssa.
Valmistus ja käyttö

Tyypillisin tapa valmistaa volframiheksafluoridia on volframin ja fluorin tai vetyfluoridin välinen reaktio 350–400 °C:n lämpötilassa. Ainetta voidaan valmistaa myös volframiheksakloridista fluoraavien yhdisteiden esimerkiksi vetyfluoridin, arseenitrifluoridin tai antimonipentafluoridin välisellä reaktiolla. Käytettäessä hyvin puhdasta fluoria ja volframia saadaan hyvin puhdasta volframiheksafluoridia.
Volframiheksafluoridia käytetään suuria määriä elektroniikkateollisuudessa volframi- ja volframisilisidiohutkalvojen valmistamiseen. Ohutkalvot valmistetaan kemiallisella kaasufaasipinnoituksella piisubstraatille. Reaktiossa pelkistimenä käytetään vetyä, silaania, dikloorisilaania tai germaania. Kemiallisella kaasufaasipinnoituksella volframiheksafluoridia voidaan myös käyttää suojaavan volframikarbidikerroksen muodostamiseen teräksen pinnalle ja yhdessä reniumheksafluoridin kanssa volframin ja reniumin hybridiohutkalvojen valmistamiseen.
Risto Volanen

| Risto Volanen |
| --- | --- |
 Risto Volanen Akateemisessa kirjakaupassa 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1944 (ikä 80)
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  järjestöjohtaja, valtiosihteeri
Poliitikko
Puolue:  Suomen Keskusta
Risto Volanen (s. 2. huhtikuuta 1944) on yhteiskuntatieteiden tohtori ja entinen poliittinen valtiosihteeri valtioneuvoston kansliassa, missä hän toimi pääministeri Matti Vanhasen kansliapäällikkönä. Volanen oli myös Järvenpään kaupunginvaltuutettu.
Hän on toiminut 1970–1974 Keskustanuorten puheenjohtajana, Euroopan maataloustuottajien liitto Copan ja Euroopan osuuskuntien liitto Cogecan pääsihteerinä Brysselissä. Tätä ennen hän oli Pellervo-instituutin toimitusjohtaja ja Pellervo-Seuran osuustoimintajohtaja. Volanen on julkaissut useita kirjoja Suomen historiasta, mukaan lukien kolmisarjaisen teoksen autonomisen Suomen historian matkan itsenäisyyteen, joista yhden kirjoitti yhdessä Lasse Lehtisen kanssa.
Julkaisut

On conditions of decision making. A study of the conceptual foundations of administration.  (Väitöskirja)  Jyväskylä:  University of Jyväskylä, 1977.  ISBN 951-677-800-3
Ihmisyyden paluu. Kohti modernin reformaatiota.  (Esipuhe ja toimitustyö: Seppo Niemelä)  Helsinki:  Maahenki, 2008.  ISBN 978-952-5652-54-3
Volanen, Risto: Suomen synty ja kuohuva Eurooppa, s. 416.  Helsinki:  Otava, 2017.  ISBN 978-951-1310-53-2
Volanen, Risto & Lehtinen Lasse: 1918 - Kuinka vallankumous levisi Suomeen, s. 191.  Otava, 2018.  ISBN 978-951-1326-00-7
Volanen, Risto: Nuori Suomi sodan ja rauhan Euroopassa 1918–1922, s. 448.  Otava, 2019.  ISBN 978-951-1-32336-5
Aiheesta muualla

Risto Volasen kotisivut
| n k Suomen Keskustanuorten puheenjohtajat |
| --- | --- |
 Johannes Virolainen (1950–1954)  Pekka Silvola (1954–1959)  Heikki Hasu (1960–1964)  Jouko Loikkanen (1964–1968)  Markus Onnela (1968–1970)  Risto Volanen (1970–1974)  Esko Aho (1974–1980)  Matti Vanhanen (1980–1983)  Timo Toropainen (1983–1987)  Olli Rehn (1987–1989)  Anu Vehviläinen (1989–1991)  Olli Riikonen (1991–1995)  Mikko Alkio (1995–1997)  Antti Kaikkonen (1997–2001)  Sami Sulkko (2001–2003)  Perttu Nousiainen (2003–2005)  Tuomo Puumala (2005–2009)  Antti Kurvinen (2009–2013)  Teppo Säkkinen (2013–2015)  Hilkka Kemppi (2015–2017)  Suvi Mäkeläinen (2017–2019)  Hanna Markkanen (2019–2021)  Aleksi Sandroos (2022–2023)  Jere Tapio (2024–) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Volframitrioksidi

| Volframitrioksidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  1314-35-8
PubChem CID:  14811
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  WO3
Moolimassa:  231,84
Ulkomuoto:  Keltainen kiteinen aine
Sulamispiste:  1 473 °C
Kiehumispiste:  1 750 °C
Tiheys:  7,23 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Volframitrioksidi eli volframi(VI)oksidi (WO3) on epäorgaaninen yhdiste ja eräs volframin oksideista. Yhdistettä käytetään muun muassa metallisen volframin ja volframiyhdisteiden valmistukseen sekä väriaineena.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa volframitrioksidi on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen eikä happoliuoksiin, mutta liukenee emäksisiin liuoksiin muodostaen volframaatteja. Se on siis luonteeltaan happoanhydridi. Volframitrioksidilla on useita, vähintään 7, eri kidemuotoa ja eri kidemuodot ovat stabiileja eri lämpötiloissa. Volframitrioksidin rakenne koostuu huoneenlämpötilassa kulmistaan linkittyneistä WO6-oktaedreistä. Volframitrioksidi voidaan pelkistää vedyn avulla metalliseksi volframiksi. Kuumennettaessa yhdistettä alipaineessa tai volframijauheen kanssa muodostuu ruskeaa volframidioksidia. Välivaiheena muodostuu sinisiä ja violetteja yhdisteitä.
Valmistus ja käyttö

Volframitrioksidia muodostuu kuumennettaessa metallista volframia happea sisältävässä ilmassa. Sitä muodostuu myös kalsinoitaessa luontaisia volframaattimalmeja scheeliittiä ja volframiittia.
Volframitrioksidista valmistetaan metallista volframia pelkistämällä vedyn avulla. Yhdistettä voidaan käyttää myös keramiikassa keltaisena väriaineena ja sinisen väriaineen volframisinisen valmistukseen. Volframitrioksidia käytetään myös useiden muiden volframiyhdisteiden kuten volframikarbidin valmistamiseen.
Volframiheksakloridi

| Volframiheksakloridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  13283-01-7
PubChem CID:  83301
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  WCl6
Moolimassa:  396,54
Ulkomuoto:  Tummansininen kiteinen aine
Sulamispiste:  275 °C
Kiehumispiste:  346 °C
Tiheys:  3,52 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Volframiheksakloridi eli volframi(VI)kloridi (WCl6) on volframin ja kloorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään kemian prosesseissa katalyyttinä ja volframipinnoitteiden sekä muiden volframiyhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa volframiheksakloridi on tumman violetinsinistä kiteistä ainetta. Yhdiste hydrolysoituu veden vaikutuksesta kidevedelliseksi volframitrioksidiksi eli volframihapoksi, mutta liukenee tetrakloorimetaaniin ja hieman hiilidisulfidiin. Yhdiste reagoi helposti nukleofiilien kuten bromidi-ionien, alkoksidien ja organolitiumyhdisteiden kanssa muodostaen johdannaisia, joissa klooriatomit ovat korvautuneet muilla nukleofiileilla. Volframiheksakloridi on suhteellisen voimakas hapetin ja voidaan pelkistää pelkistimien kuten vedyn tai punaisen fosforin avulla muiksi volframin klorideiksi, joissa volframi on alemmalla hapetusasteella ja lopulta metalliseksi volframiksi. Volframikloridi laajenee voimakkaasti jäähdytettäessä alle 168 °C:n lämpötilaan.
Valmistus ja käyttö

Volframiheksakloridia valmistetaan alkuaineistaan volframista ja kloorista 600 °C:n lämpötilassa. Muodostuva sula tuote jäähdytetään, jolloin se kiteytyy.
Volframiheksakloridia käytetään muun muassa alkeenien metateesissa käytettävien katalyyttien valmistamiseen. Muita käyttökohteita ovat muiden metallien tai metallioksidien päällystäminen ohuella volframikerroksella, muiden volframiyhdisteiden kuten volframiheksabromidin valmistus ja metallurgiassa fluksina.
Staraja Russa

| Staraja Russa Старая Русса |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Novgorodin alueen sijainti Venäjällä. Alla Staraja Russa Novgorodin alueen kartalla.
 Staraja Russa
 Koordinaatit: 57°59′23.4″N, 31°21′19.7″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Novgorodin alue
Piiri:  Staraja Russan piiri
Ensimmäinen maininta:  1167
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  34,87 km²
Väkiluku (2010):  32 900
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Suuntanumero(t):  +7 81652
 
 Kaupungin kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Polistjoki Staraja Russassa. Taustalla Kristuksen ylösnousemuksen katedraali.
Kristuksen kirkastumisen luostari kirkkoineen.
Dostojevskin kotimuseo.
Staraja Russan kylpylän portti.
Vanha vesitorni kaupungin keskustassa.
Staraja Russan kartta.
Staraja Russa (ven. Ста́рая Ру́сса) on kaupunki, kaupunkikunta ja Staraja Russan piirin hallinnollinen keskus Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Ilmajärven eteläpuolella Polistjoen varrella 99 kilometriä Novgorodista etelään. Staraja Russa on merkittävä teollisuuskeskus, kylpyläpaikkakunta ja historiallinen matkailukohde. Kaupungissa on 31 800 ja kunnassa 32 900 asukasta (vuonna 2010).
Maantiede ja ilmasto

Staraja Russan kaupunkikunnan pinta-ala on 34,87 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Staraja Russan piirin Vzvadin, idässä Mednikovon, etelässä Novoselskin ja Ivanovskojen, lounaassa Velikoje Selon ja luoteessa Nagovon maalaiskuntiin. Pinta-alasta 23,0 % on maatalousmaata, 16,8 % asuinaluetta, 10,8 % teollisuusaluetta ja 40,5 % kaupunkirakentamiseen käyttämätöntä aluetta.
Kunta sijaitsee Ilmajärven alangolla. Sen maisemaa leimaavat pohjoiseen kohti Ilmajärveä viettävä tasanko sekä lukuisat joet ja järvet. Jokia ovat Lovatin sivujoki Polist, jälkimmäisen sivujoki Porusja ja Ilmajärveen laskeva Tuleblja. Polistiin laskevat Soljanoi ja Voije -nimiset purot.
Seutu kuuluu meri- ja mannerilmaston siirtymäalueeseen. Tammikuun keskilämpötila on –8,3 °C ja heinäkuun 17,7 °C. Ilman kosteus on suuri ympäri vuoden, keskimäärin 80 %. Vuotuinen sademäärä on 657 millimetriä. Lumi peittää maan keskimäärin 120 päivää vuodessa. Tuulet puhaltavat enimmäkseen etelästä, lounaasta ja lännestä.