Vanhoillislestadiolaisuus ja ehkäisy
Arvostelu

Päivi Alasuutari pitää vanhoillislestadiolaisten ehkäisykantaa ehdottomana ehkäisykieltona. Alasuutarin mukaan ehkäisyn torjuvan kannan säilyminen vanhoillislestadiolaisuudessa liittyy 1960-luvun yhteiskunnalliseen murrokseen. Asenne pohjautui Alasuutarin mukaan uskonnon tuomaan – Alasuutarin mielestä askeettiseen – sukupuolimoraaliin ja runsasta syntyvyyttä suosivaan väestöpolitiikkaan. Alasuutarin mukaan vanhoillislestadiolaisille ehkäisystä tuli tuolloin muuttuvan yhteiskunnan ja maaseudun autioitumisen symboli. Hänen loppupäätelmänsä mukaan kielteinen kanta ehkäisyyn on vanhoillislestadiolaisuuden konservatiivisen ideologian vastaisku ehkäisylle kielteisten merkitysten puolesta. Alasuutarin mukaan ehkäisyä pidettiin vanhoillislestadiolaisuudessa ennen jopa murhana. Hän katsoo, että vanhoillislestadiolaisten ehkäisyideologia on aate, jonka vuoksi ollaan tietoisesti valmiita kuolemaan. Alasuutarin mukaan nykyajan hyvinvointiyhteiskunnassa tämän kaltaiset aatteet ovat harvinaisia. "Maassa ryhdyttiin väestöliiton toimesta propagoimaan ehkäisyn hyväksymisen puolesta. Tässä tilanteessa vanhoillislestadiolainen herätysliike reagoi konservatiivisesti, ja ryhtyy ideologiseen taisteluun vanhojen ehkäisylle kielteisten merkitysten puolesta."lähde?
Keski-Pohjanmaan keskussairaalan synnytysosaston ylilääkäri Markku Mustosen näkemyksen mukaan käytännössä voidaan katsoa, että vanhoillislestadiolaisilla on ehkäisykielto. Mustonen pitää kantaa ongelmallisena. Esimerkiksi keisarileikkauksia saatetaan joutua tekemään usein, jolloin riskit lisääntyvät. Keski-Pohjanmaalla on vaikeita tapauksia muutama vuodessa, tosin ei Mustonen oman 30 vuoden uransa aikana ole kuullut, että vanhoillislestadiolaisia monisynnyttäjiä olisi hänen alueellaan kuollut synnytyksiin.
Oulun yliopistollisen sairaalan synnytysten, naistentautien ja äitiyshuollon erikoislääkäri Tytti Raudaskosken mukaan monisynnyttäjä-äitejä käy vuosittain lähellä kuolemaa, jolloin heidät voidaan pelastaa vain tehohoidolla.
Alasuutarin mukaan terveille naisille runsaskaan lapsenteko ei ole fyysisesti vaarallista, mutta joidenkin sairauksien, kuten reuman ja diabeteksen, hoitaminen raskauden aikana on vaikeaa. 1970-luvun lopulla uutisissa raportoitiin tapauksista, joissa lääkärit kertoivat ehdottaneensa naisille sterilisaatiota huonon terveyden vuoksi. Teologian tohtori, dosentti Ilkka Pyysiäisen käsityksen mukaan Rauhanyhdistys ei antanut tähän lupaa, jolloin raskaaksi tullut äiti kuoli. Alasuutarin mukaan liikkeen piirissä on kuollut naisia, koska heidän terveytensä ei ole kestänyt usein toistuvia raskauksia ja synnytyksiä.
Kirkkososiologian professori Jouko Sihvo pitää vanhoillislestadiolaisten ehkäisykantaa ehkäisykieltona. Hän katsoo, että ehkäisyn noustua polttavaksi aiheeksi sen kieltoa on perusteltu niin perusteellisesti, ettei mitään porsaanreikiä ole jäänyt. Sihvon mukaan ehkäisyä ei ole sallittu edes silloin, vaikka raskaus ja synnytys olisi lääketieteellisesti arvioitu äidille hengenvaaralliseksi. Alasuutarin mukaan myös seksistä pidättäytyminen avioliitossa yhteisestä sopimuksesta on kielletty vuonna 1974. Lisäksi äitejä on Alasuutarin mukaan kehotettu olemaan onnellisia, mitä Alasuutari pitää moralisointina.
Ihmisoikeusliiton pääsihteeri Kristiina Kouros pitää vanhoillislestadiolaisten ehkäisykantaa ehkäisykieltona. Hänen mukaansa vanhoillislestadiolaisten yhteisöllinen ehkäisykanta loukkaa ihmisoikeuksia, koska Kouroksen mukaan on tärkeämpää puolustaa ihmisiä kuin uskonnonvapautta käsitteenä. Kouroksen taustamuistiosta poiketen ihmisoikeusliiton hallitus ei kuitenkaan löytänyt perusteita laatia kannanottoa vanhoillislestadiolaisten ehkäisykannasta ihmisoikeuksien loukkauksena.
Vanhoillislestadiolaisen kymmenen lapsen äidin, terveydenhoitaja Terttu Holmin mukaan liikkeen omissa julkaisuissa, kuten Päivämiehessä, olisi todettava avoimesti, että ehkäisy terveydellisistä syistä on sallittua. Holmi katsoo, että ehkäisyyn hoitokeinona turvautumisen ei tulisi johtaa herätysliikkeen ulkopuolelle sulkemiseen.
Entinen vanhoillislestadiolainen Maria Saari väittää, että vanhoillislestadiolaisten ehkäisykanta syntyi 1960-luvulla. Saaren mielestä vanhoillislestadiolaisuudessa ei voi muodostaa kantaansa ehkäisyyn vapaasti. Hän katsoo, että jotkut vanhoillislestadiolaiset ovat kokeneet joutuneensa painostuksen alle vanhoillislestadiolaisten yhteisössä. Hänen mukaansa ehkäisyn välttämistä pidetään osoituksena oikeasta uskosta. Saari pitää vanhoillislestadiolaisten kantaa ehkäisykieltona, joka kuitenkin muotoillaan käänteisesti muotoon "haluamme ottaa kaikki lapset vastaan". Saaren mukaan moni vanhoillislestadiolainen sanoo, ettei kyse ole kiellosta. Saaren mielestä ehkäisystä keskusteleminen estetään leimaamalla se "uskossaan langenneiden" tai entisten vanhoillislestadiolaisten katkeruuden osoitukseksi. Saaren mukaan ongelmia nähdään vain yksittäisillä ihmisillä. Saaren mukaan monet vanhoillislestadiolaiset haluavat rajata ehkäisyn hyväksyvät yhteisön ulkopuolelle. Saaren mielestä pelko yhteisön ulkopuolelle joutumisesta voi olla niin voimakas, ettei yhteisön normeja uskalleta rikkoa.
Entisen vanhoillislestadiolaisen, kuvataiteilija Heikki Räisäsen mukaan syntyvyyden säännöstelyn ekologinen näkökulma on torjuttu vanhoillislestadiolaisuudessa.
Toimittaja Outi Salovaaran mukaan ne vanhoillislestadiolaiset naiset, jotka kärsivät liian monista raskauksista ja siitä, että eivät voi hallita omaa ruumistaan ja elämäänsä, eivät tule julkisuuteen. Kriittisesti asiasta puhuvat vain liikkeen entiset jäsenet tai nimettömät uskonahdistuksensa kanssa kipuilevat kirjoittajat verkon palstoilla. Hänen mukaansa selkeitä raamatullisia perusteita ehkäisykiellolle ei löydy, vaikka nimenomaan Raamattuun asiassa vedotaan. Ehkäisykieltoa ei hänen mielestään voi perustella fraasilla "lisääntykää ja täyttäkää maa", koska ihmiset ovat jo tunnollisesti tehneet sen ja syösseet kotiplaneettamme kestokyvyn äärirajoille. Ekologisista syistä vanhoillislestadiolaisten torjuvaa asennetta ehkäisyyn on arvostellut myös ainakin Pentti Linkola.lähde tarkemmin?