stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
FS Pluton (1929)
Palvelus

Palvelukseen oton jälkeen alus siirrettiin Touloniin, jossa se liitettiin koulutuslaivueen 1. viirikköön. Koeajoissa aluksella todettiin useita ongelmia, joista osa vaivasi alusta koko sen uran ajan, kuten useita konerikkoja, turbopumpuissa öljyvuotoja ja voimansiirron ylikuumenemisesta johtuvia ongelmia. Alus päätettiin 27. huhtikuuta 1932 muuttaa tykistökoululaivaksi korvaamaan Gueydon. Alukselle asennettiin 10 000 tonnin risteilijän viestijärjestelmät, 138 millimetrin tykistön tulenjohtolaitteet, neljä 75 millimetrin Modèle 1922 -ilmatorjuntatykkiä, ilmatorjunnan tulenjohtojärjestelmät, kaksi kaksipiippuista 13,2 millimetrin Hotchkiss-ilmatorjuntakonekivääriä ja lisäksi neljä samanlaista korvaamaan alukselle alun perin asennetut 8 millimetrin Hotchkiss -ilmatorjuntakonekiväärit. Lisäksi alukselle asennettiin ylimääräinen etäisyysmittari sillan yläpuolelle savuhormien ja takakannen väliin. Muutostyöt eivät kuitenkaan saaneet vaarantaa aluksen varsinaista suunniteltua tehtävää, ja se osallistuikin vuosittain miinanlaskuharjoituksiin.
Ranskan laivaston uusi organisaatio otettiin käyttöön 10. toukokuuta 1939, jolloin alus liitettiin kontra-amiraali Moreaun johtamaan 5. laivueeseen Lorientiin. Suunnitelman mukaan Duguay-Trouinin piti kesällä 1940 korvata alus tykistökoululaivana, jolloin Pluton siirtyisi Jeanne d'Arcin pariksi koululaivana. Samalla aluksen nimen piti vaihtua La Tour d'Auvergneksi. Suunniteltuja muutoksia ei kuitenkaan toteutettu.
Euroopan tilanteen kiristyessä heinäkuussa 1939 aloitettiin aluksen palauttaminen miinalaivaksi, jolloin tilapäiset majoitustilat poistettiin samoin kuin pääosa tykistökoulutuksen vaatimista etäisyydenmittaus- ja seurantalaitteista. Laivue jaettiin 28. elokuuta 6. (Duguay-Trouin ja Primauguet) ja 7. divisioonaan (Pluton ja Jean d'Arc), jotka liitettiin Atlantin laivastoon Brestiin.
Kolme päivää myöhemmin 7. divisioona siirrettiin muihin tehtäviin. Pluton lähti 2. syyskuuta Casablancaan kuormanaan 125 kappaletta Bréguet B4 -miinoja. Kaksi päivää myöhemmin alus saapui Casablancaan, missä se määrättiin laskemaan miinakenttä sataman edustalle sukellusvenehyökkäyksen torjumiseksi. Käsky peruutettiin seuraavana päivänä. Miinoihin oli jo kiinnitetty sytyttimet, kun ne käskettiin purkaa alukselta. Käskyä alettiin toteuttamaan 13. syyskuuta 1939. Kello 10.40 tapahtui massiivinen räjähdys, jolloin sai miehistöstä surmansa 186 merimiestä ja 73 haavoittui. Lisäksi laiturilla sai 47 henkeä eri asteisia vammoja.
Aluksen hylky nostettiin sodan jälkeen ja romutettiin vuonna 1953.
Fritz-kollin pornoretket

| Fritz-kollin pornoretket Fritzin yhdeksän elämää (televisioesitys)> The Nine Lives of Fritz the Cat |
| --- | --- |
 Suomalainen elokuvajuliste.
Ohjaaja:  Robert Taylor
Käsikirjoittaja:  Robert Taylor Fred Halliday Eric Monte
Tuottaja:  Steve Krantz
Säveltäjä:  Tom Scott & The L.A. Express
Pääosat:  Skip Hinnart Reva Rose Peter Leeds Louisa Moriz
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  American International Pictures
Levittäjä:  American International Pictures Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:  Yhdysvallat: 26. kesäkuuta 1974 Alankomaat: 18. syyskuuta 1974 Saksa: 3. lokakuuta 1974 Ruotsi: 13. marraskuuta 1974 Suomi: 18. huhtikuuta 1975.
Kesto:  79 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  1,5 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria
Edeltäjä:  Fritz – kova kolli
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fritz-kollin pornoretket (alkuperäiseltä nimeltä The Nine Lives of Fritz the Cat) on yhdysvaltalainen, animaattori Robert Taylorin ohjaama aikuisille suunnattu animaatioelokuva vuodelta 1974. Elokuva on jatko-osa vuonna 1972 ilmestyneelle, Ralph Bakshin ohjaamalle elokuvalle Fritz – kova kolli. Elokuva valmistui vuoden 1974 Cannesin elokuvajuhlille ja oli ensimmäinen animaatioelokuva, joka otti osaa tapahtumaan.
Elokuva perustuu Robert Crumbin luomaan sarjakuvahahmoon Fritz-kissaan.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa kesäkuussa 1974. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa huhtikuussa 1975 elokuvateatteri Bio-Biossa. Suomen televisiossa elokuva on esitetty yhden kerran: 20. maaliskuuta 1993 Yle TV1:llä. Ohjelmatiedoissa elokuva oli merkitty nimellä Fritzin yhdeksän elämää. Elokuva julkaistiin Suomessa 1980-luvulla vuokravideojulkaisuna.  Elokuvasta on julkaistu myös DVD:nä.
Vastaanotto

Elokuva sai ensiesityksen aikana huonon vastaanoton elokuvakriitikoilta. Muun muassa Rotten Tomatoes -sivustolla elokuva on saanut 43 %:n kannatuksen. Brittiläinen Times Out -elokuvalehti on arvostellut elokuvaa "valitettavan kömpelöksi".
Aiheesta muualla

Fritz-kollin pornoretket Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Filmgoerin arvostelu elokuvasta.
Fritz istuu siskonsa Sissyn kanssa sohvalla samalla polttaen kannabista.
Adolf Hitler kertoo Fritzille haaveilevansa balettitanssijan urasta.
Fritziä pyydetään kenraali Jonesin juttusille.
Pohjoismaalaisen DVD-julkaisun kansikuva.
Fresh Garbage – Rarities 1969–1977

| Fresh Garbage – Rarities 1969–1977 Wigwam |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 2000
 Tuottaja(t): Wigwam
 Tyylilaji: progressiivinen rock poprock
 Kesto: 02.34.43
 Levy-yhtiö: Love/Siboney
Listasijoitukset
  34. (marraskuu 2000)
Wigwamin muut julkaisut
| Highlights 1996 | Fresh Garbage – Rarities 1969–1977 2000 | Wigwam Plays Wigwam – Live 2001 |
Fresh Garbage – Rarities 1969–1977 on suomalaisen Wigwam-yhtyeen viides kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 2000. Levy sisältää harvinaisia kappaleita, kuten yhtyeen ensimmäisen singlekappaleen "Must Be the Devil".
Kappaleet > CD 1: 1969-1973

"Must Be The Devil" (Pembroke) - 4:25
"Greasy Kids' Stuff" (Pembroke) - 2:58
"Luulosairas" (Gustavson) - 4:07
"Pedagogi" (Gustavson) - 3:28
"Häätö" (Huldén) - 4:08
"Chest Fever" (Robertson) - 5:52
"Fresh Garbage" (Ferguson) - 5:36
"King Harvest (Has Surely Come)" (Robertson) - 2:57
"Losing Hold" (Pohjola, Gustavson - Pembroke) - 6:36
"Nothing Shows" (Pembroke) - 2:51
"Captain Supernatural" (Pembroke) - 3:49
"Imagine" (Lennon) - 3:42
"Nipistys" (Pohjola) - 8:06
"Marvelry Skimmer (Friend From The Fields)" (Pembroke) - 3:35
"Fairyport" (Gustavson) - 13:46
Kokonaiskesto: 76:40
Kappaleet > CD 2: 1974-1977

"Do The Pigworm" (Pembroke) - 9:30
"Just My Situation / Sweet Marie" (Pembroke) - 9:17
"A Better Hold (And A Little View)" (Pembroke) - 3:52
"Never Turn You In" (Rechardt - Pembroke) - 6:46
"No New Games" (Pembroke) - 6:39
"Tramdriver" (Pembroke) - 3:48
"Wardance" (Rechardt - Pembroke) - 3:42
"No New Games / Grass For Blades" (Pembroke) - 18:15
"In And Out" (Montgomery) - 8:00
"Looking For The Eddie And The Boys (Jam Session)" (Rechardt) - 7:54
Kokonaiskesto: 78:03
Kappaleet > Kappaleiden alkuperä

A1-A2: single LRS 1021 maaliskuu 1969
A3: single LRS 1028A lokakuu 1969
A4-A5: single LRS 1047 maaliskuu 1970
A6-A7: live, Kulttuuritalo, Helsinki 27. helmikuuta 1970
A8-A11: live, N-Club, Helsinki 11. helmikuuta 1971
A12-A15: live, Liisankadun studio, Helsinki 7. marraskuuta 1973
B1-B2: live, N-Club, Helsinki 3. kesäkuuta 1974
B3-B5: live, Töölönrannan kesäteatteri, Helsinki 18. kesäkuuta 1975
B6-B7: single LRS 2100 marraskuu 1975
B8: live, Ylioppilastalo, Tampere 23. marraskuuta 1977
B9: live, Ylioppilastalo, Tampere 24. marraskuuta 1977
B10: live, Bullerbyn, Tukholma 14. joulukuuta 1977
Tekijät > Muusikot

Mats Huldén: basso (A1-A7)
Vladimir Nikamo: kitara (A1-A7)
Jim Pembroke: laulu, koskettimet (A1, A2, A5-A15, B1-B10)
Ronnie Österberg: rummut (A1-A15, B1-B10)
Jukka Gustavson: koskettimet, laulu (A3-A15, B1, B2, B8, B9)
Pekka Pohjola: basso, viulu (A4, A5, A8-A15, B1, B2)
Otto Donner: ääni (A5)
Pekka Rechardt: kitara (B1-B7, B10)
Måns Groundstroem: basso (B3-B10)
Heikki Hietanen: koskettimet (B3-B7)
Esa Kotilainen: koskettimet (B8-B10)
Heikki Silvennoinen: kitara (B9)
Tekijät > Muut

Re-masterointi: Pauli Saastamoinen / Finnvox Studiot, Helsinki (17.–21. elokuuta 2000)
Kokoelman ovat koonneet: Mikko Meriläinen, Suonna Kononen, Timo Vuorio
Kansi: Mats Huldén
Lay-out: Japa Mattila
Valokuvat: Jorma Auersalo, Risto Vuorimies, Suosikki
Bruce Furniss

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bruce (vasemmalla) ja Steve Furniss Montrealin olympialaisissa 1976. |  Bruce (vasemmalla) ja Steve Furniss Montrealin olympialaisissa 1976. |  Bruce (vasemmalla) ja Steve Furniss Montrealin olympialaisissa 1976. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Montreal 1976 | 200 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Montreal 1976 | 4×200 m vapaauinti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Cali 1975 | 4×100 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Berliini 1978 | 4×200 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Cali 1975 | 200 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Cali 1975 | 400 m vapaauinti |  |
Bruce MacFarlane Furniss (s. 27. toukokuuta 1957 Fresno, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uinnin kaksinkertainen olympiavoittaja.
Furniss voitti Montrealin olympialaisissa 1976 kultaa 200 metrin vapaauinnissa maailmanennätysajalla 1.50,29 ja 4 × 200 vapaauintiviestissä maailmanennätysajalla 7,23,22.
Calin MM-kilpailuissa 1975 Furniss voitti kultaa 4 × 100 vapaauintiviestissä sekä saavutti hopeaa 200 ja 400 metrin vapaauinnissa, Länsi-Berliinin MM-kilpailuissa 1978 hän voitti kultaa 4 × 200 vapaauintiviestissä.
Fundynlahti

Fundynlahden sijainti
Kivimuodostelmia Fundynlahden rannalla
Fundynlahti on Atlantin valtamereen kuuluva merialue, joka sijaitsee Kanadassa Nova Scotian ja New Brunswickin välissä. Lahti on pituudeltaan noin 150 kilometriä ja pinta-alaltaan 9300 neliökilometriä.
Merenlahdessa ja erityisesti sen koillispään jyrkänteiden rajaamissa poukamissa merenpinnan taso vaihtelee vuoroveden vuoksi ennätyksellisen paljon, jopa 21 metriä. Passamaquoddynlahdella on tutkittu vuosikymmeniä vuorovedenvaihtelun hyödyntämistä energiantuotannossa.  Ensimmäiset tutkimukset tehtiin 1920-luvulla, mutta suurten rakennuskustannusten ja ympäristöhuolien vuoksi lahtea ei ole hyödynnetty energiantuotannossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fundynlahti Wikimedia Commonsissa
Frunzen sotilasakatemia

Frunzen sotilasakatemian päärakennus. Kuva vuodelta 2010.
Frunzen sotilasakatemia (ven. Военная академия имени М. В. Фрунзе) oli  Moskovassa sijainnut Neuvostoliiton sotakorkeakoulu, joka toimi vuosina 1925–1998.
Toiminta

Akatemian oppilaat olivat upseereja, joita koulutettiin eri aselajien sodankäyntiin. Pääsääntöisesti akatemiaan opiskelemaan valikoidut olivat 30 ikävuoden tienoilla olevia kapteeneja ja majureita. Opinto-ohjelmaan kuului taktisen ja operatiivisen tason oppeja, sotahistoriaa ja sotataidetta, ulkomaisia kieliä ja tieteellisen tutkimuksen osa-alueita.
Opettamisen lisäksi akatemia toimi aselajien toiminnan tutkimuskeskuksena. Se julkaisi kenttäohjesääntöjä, oppikirjoja sekä teoreettisia tutkimuksia ja kirjoituksia.
Historia

Venäjän bolsevikkijohtaja Vladimir Lenin perusti sotilasakatemian vuonna 1918 nimellä Yleisesikunta-akatemia periytyen keisarillisen armeijan Nikolajevskin yleisesikunta-akatemiasta. Vuonna 1921 se nimettiin työläisten ja talonpoikien puna-armeijan sotilasakatemiaksi. Pysyvän nimensä se sai Venäjän sisällissodassa bolsevikkien puolella ansioituneen sotilasjohtajan, strategin ja sotateoreetikon Mihail Frunzen mukaan, joka kuoli jo lokakuussa 1925 ja akatemia nimettiin hänen mukaansa.
1930-luvulla Frunzen akatemian oppiaineisiin lisättiin korkeampiin oppiarvoihin tähtääviä kursseja, jotka olivat tarkoitettuja jatko-opinnoiksi jo aiemmin sotakorkeakouluista valmistuneille. Tästä opinto-ohjelmasta tuli perusta Voroshilovin yleisesikunta-akatemialle, jonka perustamisen jälkeen Frunzen akatemia keskittyi yhdistettyjen aselajien taktisen ja operatiivisen tason sodankäynnin opettamiseen.
Frunzen akatemiasta valmistunut upseeri sai diplomin lisäksi hopeisen vinoneliön muotoisen merkin, jota kannettiin univormussa tai siviiliasussa rintakehän oikealla puolella muiden kunniamerkkien tai nauhojen yläpuolella.
Frunzen akatemiassa opiskeli myös ulkomaisia upseereja, lähinnä Varsovan sopimuksen jäsenmaista ja muista kommunistijohtoisista valtioista, esimerkiksi Kuuban puolustusoppien kehittämisessä oli Frunzen akatemialla suuri merkitys. Pentti Syrjä kirjoitti 1986 kirjan nimeltään Gruppa Finlandija, jossa hän kertoi opiskelukokemuksistaan Frunzen sotilasakatemiassa.
Frunzen sotilasakatemia yhdistettiin Malinovskin panssarijoukkojen akatemian ja Šapošnikovin korkeimpien upseerien kurssien kanssa Venäjän sotilaskatemiaksi 1998.
Maineikkaita oppilaita

| --- | --- |
 Blagoje Adžić, Jugoslavian puolustusministeri  Akseli Anttila, suomalaissyntyinen kenraalimajuri, Terijoen hallituksen ”puolustusministeri”  Ruslan Aušev, Ingušian presidentti  Dmitri Jazov, Neuvostoliiton marsalkka  Andrei Jerjomenko, Neuvostoliiton marsalkka  Junus-bek Jevkurov, Ingušian presidentti  Ivan Konev, Neuvostoliiton marsalkka  Aleksandr Lebed, kenraali, poliitikko :  Markian Popov, kenraali  Aleksandr Rodimtsev, kenraalieversti  Ivan Serov, kenraali  Vasili Tšuikov, Neuvostoliiton marsalkka  Valentin Varennikov, armeijakenraali  Nikolai Vatutin, jalkaväenkenraali  Georgi Žukov, Neuvostoliiton marsalkka 
Marsalkka Georgi Žukov oli Frunzen sotilasakatemian oppilaita.
Fuksiinihappo

| Fuksiinihappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Dinatrium-(3Z)-3-[(4-amino-3-sulfonaattofenyyli)-(4-amino-3-sulfofenyyli)metylideeni]-6-imino-5-metyylisykloheksa-1,4-dieeni-1-sulfonaatti
CAS-numero:  3244-88-0
PubChem CID:  5464362, 16219374, 24801880, 14941611, 23424081, 72202 ja 169438851 451476, 5464362, 16219374, 24801880, 14941611, 23424081, 72202 ja 169438851
SMILES:  CC1=CC(=C(C2=CC(=C(C=C2)N)S(=O)(=O)O)C3=CC(=C(C=C3)N)S(=O)(=O)[O-])C=C(C1=N)S(=O)(=O)[O-].[Na+].[Na+]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Na2C20H17S3N3O9
Moolimassa:  585,53 g/mol
Sulamispiste:  > 250 °C
Liukoisuus veteen:  Veteen 143 g/l
Fuksiinihappo eli hapan fuksiini (Na2C20H17S3N3O9) on triaryylimetaaniväreihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään erityisesti pH-indikaattorina ja biologisissa tutkimuksissa solujen värjäämiseen.
Ominaisuudet ja käyttö

Fuksiinihappo on huoneenlämpötilassa väriltään oliivinvihreää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen, hieman etanoliin ja on liukenematonta muun muassa ksyleeniin. Fuksiinihapon vesiliuos on väriltään violetinpunainen. Vesiliuoksen sähkömagneettisen säteilyn absorptio on suurimmillaan aallonpituuden ollessa 546 nm. Fuksiinihapon vesiliuos muuttaa väriään punaisesta värittömäksi pH-alueella 12–14.
Fuksiinihappoa voidaan käyttää pH-indikaattorina analyyttisessä kemiassa. Sitä käytetään myös väriaineena värjättäessä soluja, kudoksia ja proteiineja. Fuksiinihappoa käytetään myös musteiden ja valokuvausfilmien valmistamiseen.
Aiheesta muualla

Fuksiinihapon käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich (Merck), viitattu 30.5.2018.
Fudan-yliopisto

| Fudan-yliopisto |
| --- | --- |
 Yliopistoalueen portti.
Perustettu:  1905
Tyyppi:  Julkinen
Kansleri:  Xu Ningsheng
Henkilökunta:  5 800
Sijainti:  Shanghai,   Kiina (31.2988°N, 121.4994°E)
Yhteistyö:  C9-liiga
Sivusto:  fudan.edu.cn
Fudan-yliopisto on Kiinan Shanghaissa sijaitseva yksi maan tunnetuimmista yliopistoista. Se kuuluu Kiinan kärkiyliopistojen (C9) ryhmään.
Historia

Fudan-yliopisto perustettiin Fudanin julkisen koulun nimellä vuonna 1905. Sen perustaja Ma Xianbo oli ammatiltaan opettaja ja tuli korkeassa asemassa olleesta katolilaisesta suvusta. Oppilaitos nimettiin yliopistoksi vuonna 1917. Vuonna 1937 alkaneen Kiinan–Japanin sodan aikana yliopiston toiminta siirrettiin Chongqingiin monien muiden Kiinan virastojen ja laitosten tavoin. Yliopisto palasi Shanghaihin vuonna 1946. Kiinan kommunistien voitettua Kiinan sisällissodan vuonna 1949 koulujärjestelmään tehtiin muutoksia. Tämän johdosta Fudan-yliopisto menetti vuonna 1953 laki-, talous- ja maataloustiedekuntansa. Toisaalta muista yliopistoista siirrettiin tiedekuntia ja tutkijoita Fudan-yliopiston alaisuuteen. Fudan sai ammattitiedekuntansa takaisin vuonna 1978 uusien uudistuksien myötä. Vuonna 2000 Shanghain lääketieteelinen yliopisto liitettiin Fudan-yliopistoon.
Toiminta

Vuonna 2007 Fudan-yliopisto sisälsi 17 koulua, 70 tiedekuntaa, 226 tutkimuslaitosta ja 30 laboratoriota. Fudanin tunnetuimpia oppialoja ovat esimerkiksi filosofia, kiinan kieli, kemia, biologia, journalismi ja matematiikka.
QS World University Rankings listasi yliopiston sijalle 71 maailman ja sijalle 22 Aasian parhaiden yliopistojen joukossa vuonna 2014. Vuoden 2020 ARWU-yliopistoranking sijoitti sen tuhannen hyvätasoisen tutkimusyliopiston maailmanlistallaan sijalle 100.
Poliittisia iskulauseita Fudan-yliopiston kampuksen alueella vuonna 1976.
FSV Zwickau

FSV Zwickau on saksalainen jalkapalloseura Zwickausta.
Historia

Seuran historia alkaa vuodesta 1912, jolloin Planitzissa perustettiin Planitzer Sportclub. Vuonna 1945 tämä seura lopetti toimintansa, mutta SG Planitz jatkoi seuran toimintaa. Neljä vuotta myöhemmin seura siirrettiin Zwickauhun, jossa se tunnettiin nimellä ZSG Horch Zwickau.
Kaudella 1949–1950 seura osallistui ensimmäistä kertaa järjestettyyn DDR-Oberligaan. Zwickaun ensimmäinen kausi sujui hyvin, ja se oli ennen viimeistä kierrosta sarjan toisena SG Dresden-Friedrichstadtin takana. Viimeisessä ottelussa joukkueet kohtasivat keskenään ja Zwickau onnistui voittamaan tämän ottelun. Tällöin seura voitti ensimmäisen Itä-Saksan mestaruutensa. Vuonna 1950 seuran nimeksi vaihdettiin BSG Motor Zwickau. Tämä nimi säilyi aina vuoteen 1968 saakka, jolloin seurafuusion myötä uudeksi nimeksi vaihtui BSG Sachsenring Zwickau. Seura tippui kauden 1982–1983 päätteeksi DDR-Ligaan oltuaan 33 vuotta pääsarjassa. Tämän jälkeen seura onnistui nousemaan vielä takaisin pääsarjaan kahden kauden jälkeen, mutta ainoastaan väliaikaisesti. Saksojen yhdistyttyä Zwickau joutui kolmannelle sarjatasolle Oberliga Nordostiin. Kaudeksi 1994–1995 seura nousi 2. Bundesliigaan ja onnistui säilyttämään sarjapaikkansa ensimmäisen kauden jälkeen. Neljän pelikauden jälkeen seura joutui kuitenkin putoamaan takaisin kolmannelle sarjatasolle. Seuraavat kaudet Zwickau putosi sarjoista toiseen ja oli pahimmillaan viidennellä sarjatasolla Landesliga Sachsenissa. Seura onnistui nousemaan heti yhden kauden jälkeen ja on pelannut siitä lähtien Oberliga Nordostissa.
Saavutukset

DDR-Oberliga: 1950
FDGB-Pokal: 1963, 1967, 1975
Gauliga Sachsen: 1942
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (saksaksi)
Zwickau–Vorwärts Stralsund vuonna 1974.
Askalon (antiikin kaupunki)

| Askalon> Ἀσκάλων |
| --- | --- |
 Neitsyt Marian kirkon rauniot.
Sijainti
 Askalon
Koordinaatit:  31°39′57″N, 34°32′45″E
Valtio:  Israel
Paikkakunta:  Askalon, Eteläinen hallintoalue
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  n. 1000-luku eaa. – 1100/1200-luku jaa.
Kulttuuri:  pronssikausi varhainen rautakausi antiikki keskiaika
Valtakunta:  mm.: Assyria Akhaimeniden Persia Ptolemaiosten valtakunta itsenäinen kaupunkivaltio Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Palestiina
Provinssi:  Judaea (6/44–135) Syria Palaestina (135 – n. 395/409) Palaestina prima (n. 395/409–)
Aiheesta muualla
  Askalon Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Askalon eli Askelon (fil. 𐤀𐤔𐤒𐤋𐤍; hepr. ‏אַשְׁקְלוֹן‎; m.kreik. Ἀσκάλων, Askalōn, myös Ἄσκαλος, Askalos, Ἀσκαλώνιον, Askalōnion, Ἀσκυλᾶν, Askylān; lat. Ascalon, Ascalona), myöhemmin myös Diokletianopolis (m.kreik. Διοκλητιανόπολις, Dioklētianopolis, lat. Diocletianopolis), oli muinainen kaupunki Palestiinassa nykyisen Israelin alueella. Sen arkeologinen alue sijaitsee rannikolla nykyisen Askalonin kaupungin länsipuolella.
Askalonin kaupunki oli olemassa pronssikaudelta antiikin ajalle ja edelleen keskiajalla 1100- tai 1200-luvulle saakka. Nykyinen Askalonin kaupunki on perustettu myöhemmin ja ottanut muinaisen kaupungin nimen.
Maantiede

Askalon sijaitsi Palestiinan Välimeren puoleisen rannikon eteläosassa Gazan ja Iamneian (lat. Jamnia) välissä. Sen etäisyys oli 520 stadioninmittaa tai 53 roomalaista mailia Jerusalemista ja 16 mailia Gazasta. Antiikin Askalonin arkeologinen alue on osa nykyisen Askalonin länsipuolella olevaa kansallispuistoa.
Askalonin satamana toimi Maiuma (lat. Maiuma/Maioma Ascalonitis), joka sijaitsi rannikolla hieman kaupungista pohjoiseen. Rannikko oli hiekkainen ja vaikeapääsyinen, joten se ei ollut erityisen merkittävä satamapaikka.
Historia > Varhaishistoriasta persialaiskaudelle

Askalon oli alun perin pronssikaudella kanaanilainen kaupunki ja myöhemmin varhaisella rautakaudella yksi filistealaisten pentapoliin viidestä kaupungista. Varhaisin maininta Askalonista on egyptiläisissä lähteissä 1800-luvulla eaa. Kaupungin nimen katsotaan tulevan painomitasta sekeli ja liittyvän kaupankäyntiin. Israelilaisten eli juutalaisten tultua Juudan heimo valtasi Askalonin, mutta se ei säilynyt kauaa heimon hallussa. Myös sodissa, joita Saul ja Daavid kävivät filistealaisia vastaan, Askalon vaikuttaa säilyneen alkuperäisillä asukkaillaan. Profeetat julistivat kaupungille tuhoa. Raamatunsuomennoksissa kaupungista käytetään nimimuotoa Askelon.
Noin vuonna 701 eaa. Askalon liittyi Hiskian kapinaan assyrialaisvaltaa vastaan johtajansa Zedekan johdolla. Assyrialaiset valtasivat kaupungin takaisin. Nebukadressar II syrjäytti Askalonin viimeisen filistealaiskuninkaan Agan ja tuhosi kaupungin. Sittemmin Askalon kuului Persian valtaan foinikialaisten Sidonin ja Tyroksen kaupunkien alaisuudessa.
Varhaisina aikoina Askalon oli Atargatiksen eli Derketon eli syyrialaisen Afroditen kulttipaikka. Herodotos kertoo skyyttien ryöstäneen tämän temppelin. Kyseistä hedelmällisyyden jumalatarta palvottiin naispäisen kalan hahmossa.
Historia > Hellenistinen ja roomalainen kausi

Hellenistisellä kaudella Askalon vapautui foinikialaisten alaisuudesta ja sai itsenäisyyden, lukuun ottamatta aikaa, jolloin se oli ptolemaiosten Egyptin vallassa. Kaupunki sai paljon hellenististiä vaikutteita. 100-luvulla eaa. Askalon vastusti menestyksekkäästi makkabealaisia ja säilyi näin alueen ainoana itsenäisenä kaupunkina. Askalon alkoi lyödä omaa kupari- ja pronssirahaa ptolemaiosten aikana. Vuodesta 111 eaa. lähtien se löi hopearahaa. Kaupunki sai itsehallinnon vuonna 104 eaa.
Rooman vallan alkuaikoina Askalon säilyi edelleen itsenäisenä eikä kuulunut Herodes Suuren alueisiin. Hän kuitenkin rakennutti sinne siitä huolimatta palatsin, pylväshallin, kylpylöitä, lähdekaivoja ja akveduktin. Askalonissa oli tuohon aikaan paljon juutalaisia asukkaita. Joskus Herodeen on arveltu syntyneen siellä. Hänen kuolemansa jälkeen Augustus antoi Herodeen rakennuttaman palatsin asuinpaikaksi hänen sisarelleen Salomelle. Askalon kärsi suuresti juutalaissodista roomalaisia vastaan. Ensin siellä asuneet juutalaiset surmasivat kaupungin muita asukkaita, mutta lopulta nämä surmasivat 2 500 kaupungin juutalaista.
Josephus kuvaa Askalonin vahvasti linnoitetuksi kaupungiksi. Strabon kuvaa sen pieneksi kaupungiksi, ja mainitsee sen olleen kuuluisa salottisipuleista (Allium Ascalonicum), joiden nimi palautuu kaupungin nimeen (Ascalonia > ital. Scalogna > ransk. Echalotte > engl. shallot). Plinius vanhempi kutsuu Askalonia vapaakaupungiksi (oppidum libera). Kaupungin asukkaasta käytettiin kreikaksi etnonyymejä Askalōnitēs (Ἀσκαλωνίτης) ja Askalōnios (Ἀσκαλώνιος), feminiisissä Askalōnis (Ἀσκαλωνίς), latinaksi Ascalonius ja Ascalona.