stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sly Cooper: Thieves in Time
Ääninäyttelijät > Englanninkieliset (Alkuperäiset)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kevin Miller  | … |  Sly Cooper   |
|  Matt Olsen  | … |  Bentley   |
|  Chris Murphy  | … |  Murray   |
|  Grey DeLisle  | … |  Carmelita Fox   |
|  Steve Blum  | … |  Rioichi Cooper   |
|  Sam Riegel  | … |  Tennessee Kid Cooper   |
|  Patrick Seitz  | … |  "Bob" Cooper (äännähdykset)   |
|  Yuri Lowenthal  | … |  Sir Galleth Cooper   |
|  Brian George  | … |  Salim Al-Kupar, sivuäänet   |
|  Nolan North  | … |  El Jefe, Cyrille Le Paradox, kuuluttaja   |
|  David Lodge  | … |  Sheriffi Toothpick, sivuäänet   |
|  Fred Tatasciore  | … |  Grizz   |
|  Annette Toutonghi  | … |  Penelope / Musta Ritari   |
|  Eliza Jane Schneider  | … |  Neiti Decibel   |
|  Michael Gough  | … |  sivuäänet   |
|  Cam Clarke  | … |  sivuäänet   |
|  Robin Atkin Downes  | … |  sivuäänet   |
|  Jess Harnell  | … |  sivuäänet   |
|  Lani Minella  | … |  sivuäänet   |
|  Iona Morris  | … |  sivuäänet   |
Ääninäyttelijät > Suomenkieliset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jari Salo  | … |  Sly Cooper, sivuäänet   |
|  Markus Niemi  | … |  Bentley, sivuäänet   |
|  Bruno Lähteenmäki  | … |  Murray, sivuäänet   |
|  Elise Langenoja  | … |  Carmelita Fox, Penelope, kuuluttaja   |
|  Markus Blom  | … |  Rioichi Cooper   |
|  Petrus Kähkönen  | … |  Tennessee Kid Cooper   |
|  Santtu Karvonen  | … |  Sir Galleth Cooper   |
|  Juha Paananen  | … |  Salim Al-Kupar, sivuäänet   |
|  Markus Bäckman  | … |  El Jefe, sivuäänet   |
|  Joonathan Kettunen  | … |  Sheriffi Toothpick, Musta ritari, sivuäänet   |
|  Pasi Ruohonen  | … |  Grizz, sivuäänet   |
|  Eeva Markkinen  | … |  Neiti Decibel   |
|  Tommi Haapaniemi  | … |  Cyrille Le Paradox   |
|  Sasu Moilanen  | … |  sivuäänet   |
|  Arto Nieminen  | … |  sivuäänet   |
Suomenkielisen dubbauksen on tehnyt UpTempo.
Aarrekilpailu

Sanzaru Games järjesti ennen pelin julkaisua kansainvälisen aarteensuunnittelukilpailun, jossa fanit saivat suunnitella peliin varastettavissa olevan aarteen. Yksi kahdeksasta peliin päätyneestä aarteesta oli suomalaisen Milla Koivuniemen teos ”Mona Lita”.
Tulevaisuus

Pelin lopun uskottiin viittaavan jatko-osan mahdollisuuteen. Sanzaru kuitenkin ilmoitti, että vaikka he haluaisivat jatkaa pelisarjaa, sellaisen toteutuminen riippuisi täysin Sonyn päätöksestä.
Huomioita

↑  Pelin levyltä löytyvä sisältö paljastaa, että pelin saksan-, ruotsin-, norjan- ja suomenkielisiin versioihin tehtiin alun perin selväkieliset käännökset "Bob" Cooperin repliikeistä, Arto Niemisen tehdessä suomenkieliset repliikit, mutta Sanzarun päätöksestä pelin lopullisten versioiden käännöksissä käytettiin vain suoraan Patrick Seitzin tekemiä äännähdyksiä.
Aiheesta muualla

Sly Cooper: Thieves in Time MobyGamesissa (englanniksi)
Virtahepo Murray on koplan voimakkain ja hän hoitaa siksi fyysisesti vaativimmat tehtävät.
Emil Zátopek

| Emil Zátopek |
| --- | --- |
 Emil Zátopek vuonna 1951.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. syyskuuta 1922 Kopřivnice, Tšekkoslovakia
Kuollut: 22. marraskuuta 2000 (78 vuotta) Praha, Tšekki
Kansalaisuus:  Tšekkoslovakia
Ammatti:  sotilas
Uran tiedot
Lempinimi:  Satupekka, Ťopek
Laji:  kestävyysjuoksu
Seura:  TJ Gottwaldov, Dukla Praha
| Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Tšekkoslovakia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | 10 000 m |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | 10 000 m |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | 5 000 m |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | maraton |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | 5 000 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bryssel 1950 | 10 000 m |  |
|  Kultaa | Bryssel 1950 | 5 000 m |  |
|  Kultaa | Bern 1954 | 10 000 m |  |
|  Pronssia | Bern 1954 | 5 000 m |  |
Emil Zátopek  kuuntele ääntämys (ohje) (19. syyskuuta 1922 Kopřivnice, Tšekkoslovakia – 22. marraskuuta 2000 Praha, Tšekki) oli tšekkoslovakialainen kestävyysjuoksija ja nelinkertainen olympiavoittaja.
Elämäkerta > Nuoruus

Zátopek syntyi pienessä Kopřivnicen teollisuuskaupungissa Määrissä Tšekkoslovakiassa perheensä seitsemäntenä lapsena vuonna 1922. Emilin jälkeen perheeseen syntyi vielä yksi lapsi. Isä František työskenteli tehtaassa ja teki lisäksi huonekaluja. Perhe oli melko köyhä, mutta omisti kotieläimiä.
Elämäkerta > Juoksu-uran varhaisvuodet

14-vuotiaana Zátopek muutti Zlíniin, jossa hän meni teollisuuskouluun sekä töihin kenkätehtaaseen. Keväällä 1941 Zátopek sijoittui toiseksi Zlínissä käydyssä vuotuisessa katujuoksukilpailussa tehtaansa edustajana. Menestyksensä ansiosta hänet laitettiin juoksuharjoituksiin ja uusiin kilpailuihin. Talven jälkeen Zátopek jatkoi kilpailemista ja menestyi hyvin. Tällöin hän päätti ryhtyä urheilijaksi ja ryhtyi harjoittelemaan tosissaan paikallisessa urheiluseurassa. Kesällä 1942 Zátopek jouksi Zlínin joukkueessa, joka voitti Tšekkoslovakian mestaruuden 4 × 1 500 metrin viestissä.
Ensimmäisen merkittävän henkilökohtaisen voittonsa Zátopek otti loppukesällä 1943 Prahassa Böömin ja Määrin ottelussa 1 500 metrin juoksussa ajalla 4.01,4. Zátopek alkoi noudattaa itse kehittämäänsä järjestelmällistä harjoitusmenetelmää, johon kuului toistuvia, päämatkaa lyhyempiä mutta kovavauhtisempia vetoja. Kesällä 1944 hän otti hopeaa 1 500 metrin juoksussa maan mestaruuskisoissa ja alitti neljän minuutin rajan. Tämän jälkeen hän alkoi kokeilla myös pidempiä juoksumatkoja. Hän rikkoi jo saman vuoden syksyllä 3 000 metrin Tšekkoslovakian-ennätyksen ajalla 8.38,8 ja 5 000 metrin ennätyksen ajalla 14.55.
Sodan jälkeen vuonna 1945 Zátopek lopetti työnsä tehtaassa, joka oli saanut huonon maineen yhteistyöstään natsien kanssa. Hän värväytyi Tšekkoslovakian armeijaan ja otti sen raskaan koulutuksen hyödyllisenä kestävyysharjoitteluna. Hän sai myös helposti vapaata juoksukilpailuja varten. Zátopek rikkoi ennätyksiä lähes jokaisessa juoksussaan ja voitti Tšekkoslovakian mestaruuksia 5 000 metrillä. Syksyllä 1945 Zatópek aloitti kahden vuoden upseerikoulun Hranicessa.
Elokuussa 1946 Zátopek sijoittui Oslon Euroopan-mestaruuskilpailujen 5 000 metrillä viidenneksi ajalla 14.25,8. Seuraavassa kuussa hän voitti matkan Berliinissä liittoutuneiden sotilasmestaruuskilpailuissa. Kesällä 1947 Zátopek voitti Helsingissä ensimmäistä kertaa suomalaisen suurjuoksijan Viljo Heinon ja alkoi saada kansainvälistä huomiota.
Elämäkerta > Kansainvälisen menestyksen vuodet

Zátopek juoksi ensimmäisen 10 000 metrin kilpailunsa toukokuussa 1948, ja paransi maansa ennätyksen lukemiin 30.28,4. Kolme viikkoa myöhemmin hän juoksi Prahassa saman matkan ajassa 29.37,0, joka jäi vain 1,6 sekuntia maailmanennätyksestä.
Lontoon olympialaisissa 1948 Zátopek voitti 10 000 metrin olympiakultaa ylivoimaisesti olympiaennätysajalla 29.59,6. Hän otti 5 000 metrin juoksussa hopeaa ajalla 14.17,8, joka oli sekin alle entisen olympiaennätyksen.
Vuonna 1949 Zátopek kilpaili maailmalla hyvin ahkerasti ja voitti yhtä lukuun ottamatta jokaisen kilpailunsa. Kielitaitoisesta, puheliaasta ja miellyttäväluonteisesta Zátopekista tuli suosittu kaikkialla missä hän kilpailikin. Ensimmäisen useista maailmanennätyksistään hän juoksi kesäkuussa 1949 Ostravassa, kun hän paransi 10 000 metrin ennätyksen aikaan 29.28,2.
Brysselin Euroopan-mestaruuskisoissa elokuussa 1950 Zátopek voitti ylivoimaisesti 10 000 metrin ja 5 000 metrin kilpailut ajoilla 29.12,0 ja 14.03.
Kesällä 1951 Zátopek juoksi aiempia kausia harvemmin ja heikommin tuloksin pidettyään harjoittelutaukoa hiihto-onnettomuuden seurauksena. Loppukaudella hän kuitenkin saavutti entisen kuntonsa ja juoksi uusia maailmanennätyksiä harvinaisemmilla juoksumatkoilla.
Olympiavuoden 1952 keväällä Zátopek sairasteli ja menetti monen viikon edestä harjoitusaikaa, mutta ehti kuntoon olympialaisiin mennessä. Helsingin olympialaisissa 1952 Zátopek voitti 10 000 metrin ja 5 000 metrin juoksut uusilla olympiaennätysajoilla 29.17,0 ja 14.06,6. Niiden lisäksi hän voitti maratonin. Suomalaiset keksivät suosikilleen lempinimen ”Satupekka”.
Vuoden 1954 Euroopan-mestaruuskilpailuissa Zátopek voitti kultaa 10 000 metrillä ja pronssia 5 000 metrillä. Koska Zátopekin etumatka 5 000 metrillä oli kurottu kiinni, hän jätti matkan pois olympiaohjelmastaan Melbournessa 1956. Olympiavuoden alussa Zátopek alkoi kärsiä juoksua haittaavasta vammasta, ja hän meni leikkaukseen heinäkuun alussa. Hän ei  ehtinyt toipua täysin ennen marraskuun olympialaisia, joten hän jätti myös 10 000 metrin juoksun pois ja juoksi vain maratonin, jolla hän sijoittui kuudenneksi.
Vuonna 1957 Zátopek voitti vielä puolet juoksemistaan kilpailuista, mutta ei enää saavuttanut maailmanluokan tuloksia. Maaliskuussa 1958 hän ilmoitti lopettavansa uransa.
Elämäkerta > Maailmanennätykset

5 000 m
13.57,2 – 30. toukokuuta 1954 Pariisi
10 000 m
29.28,2 – 11. kesäkuuta 1949 Ostrava
29.21,2 – 22. lokakuuta 1949 Ostrava
29.02,6 – 4. elokuuta 1950 Turku
29.01,6 – 1. marraskuuta 1953 Stará Boleslav
28.54,2 – 1. kesäkuuta 1954 Bryssel
tunnin juoksu
19 558 m – 15. syyskuuta 1951 Praha
20 052 m – 29. syyskuuta 1951 Stará Boleslav
Lisäksi Zátopek rikkoi 20 000 metrin, 25 000 metrin, 30 000 metrin, 6 mailin, 10 mailin ja 15 mailin juoksujen maailmanennätykset.
Elämäkerta > Henkilökohtaiset ennätykset

5 000 m – 13.57,2 (30. toukokuuta 1954 Colombes, Ranska)
10 000 m – 28.54,2 (1. kesäkuuta 1954 Bryssel, Belgia)
maraton – 2.23.04 (27. heinäkuuta 1952 Helsinki, Suomi)
tunnin juoksu – 20 052 m (29. syyskuuta 1951 Stará Boleslav, Tšekkoslovakia)
Elämäkerta > Perhe

Zátopekin vaimo Dana Zátopková oli myös huippu-urheilija ja voitti keihäänheitossa olympiakultaa 1952 ja hopeaa 1960. Zátopekit olivat syntyneet täsmälleen samana päivänä. Heillä ei ollut lapsia.
Elämäkerta > Urheilu-uran jälkeen

Zátopekin patsas Lausannessa.
Zátopekin hauta Rožnov pod Radhoštěmissa.
Juoksu-uransa jälkeen Zátopek jatkoi upseerina armeijan palveluksessa. Hän teki useita valtiovierailun tapaisia käyntejä ulkomaille, joskus maansa hallituksen järjestämänä.
Kansallissankari Zátopek oli merkittävä hahmo maansa kommunistisessa puolueessa. Vuonna 1968 hän kuitenkin tuki näkyvästi Prahan kevään liberaaleja uudistuksia. Kun Neuvostoliitto miehitti maan elokuussa 1968 tukahduttaakseen liikkeen, Zátopek protestoi miehitystä vastaan julkisesti useiden viikkojen ajan. Häntä ei vahingoitettu vaarallisessa yrityksessään, mutta kun kovan linjan edustajat olivat palanneet valtaan, Zátopek julistettiin itäblokissa petturiksi. Hän menetti ensin asemansa armeijan urheilujohtajana, sitten työnsä valmentajana sekä lopulta työnsä armeijan palveluksessa. Zátopek sai vaatimattoman ja raskaan työpaikan geologian alan yrityksessä, joka teki poraustöitä.
Vuonna 1973 Zátopek kävi Suomessa toimimassa lähettäjänä Paavo Nurmen muistokilpailussa. Sen jälkeen viranomaiset sallivat hänen muuttaa pysyvästi takaisin Prahaan vaimonsa luokse. Hänelle järjestyi yksitoikkoinen työpaikka maan televisioyhtiöstä etsimässä ulkomaisista urheilulehdistä tietoa uusista harjoitusmenetelmistä. Zátopek sai jälleen myös matkustella maailmalla, ja hän kävi esimerkiksi Pariisissa vuonna 1975 vastaanottamassa Unescon Pierre de Coubertin Fair Play -mitalin ensimmäisenä tšekkoslovakialaisena urheilijana. Zátopek jäi työstään eläkkeelle vuonna 1982.
Zátopek rehabilitoitiin vuonna 1990, kun Tšekkoslovakia vapautui ja Václav Havel oli noussut presidentiksi.
Zátopek kuoli vuonna 2000 pitkäaikaiseen sairauteen Prahassa 78-vuotiaana. Hänelle myönnettiin kuoleman jälkeen Kansainvälisen olympiakomitean Pierre de Coubertin -mitali.
Maailmanranking vuosittain

| --- | --- |
 5 000 metriä: 1945: 23. (14.50,8)  1946: 5. (14.25,8)  1947: 1. (14.08,2)  1948: 1. (14.10,0)  1949: 1. (14.10,2)  1950: 1. (14.03,0)   1951: 2. (14.11,6)  1952: 1. (14.06,4)  1953: 5. (14.03,0)  1954: 3. (13.57,0)   1955: 11. (14.04,0)  1956: – 1957: 24. (14.06,4) :  10 000 metriä:  1945: – 1946: – 1947: – 1948: 1. (29.37,0)  1949: 1. (29.21,2)  1950: 1. (29.02,6)  1951: 1. (29.29,8)  1952: 1. (29.17,0)  1953: 1. (29.01,6)  1954: 1. (28.54,2)  1955: 8. (29.25,6)  1956: 17. (29.33,4) 1957: 11. (29.25,8)
Teoksia Zátopekista

Jean Echenoz: Pitkä juoksu. Suom. Erkki Jukarainen. Keltainen kirjasto 404, Tammi 2010, ISBN 978-951-31-4896-6
Zátopek, elokuva (2021)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emil Zátopek Wikimedia Commonsissa
Emil Zátopekin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Ylen Elävä arkisto: Satupekan kolmoisvoitto Helsingissä
Video: Zatopek voittaa 5000 metriä Helsingin olympialaisissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Gunder Hägg, Ruotsi | Miesten 5 000 metrin maailmanennätyksen haltija 30. toukokuuta 1954 – 29. elokuuta 1954 | Seuraaja: Vladimir Kuts, Neuvostoliitto |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Viljo Heino, Suomi | Miesten 10 000 metrin maailmanennätyksen haltija 11. kesäkuuta 1949 – 1. syyskuuta 1949 | Seuraaja: Viljo Heino, Suomi |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Viljo Heino, Suomi | Miesten 10 000 metrin maailmanennätyksen haltija 22. lokakuuta 1949 – 15. heinäkuuta 1956 | Seuraaja: Sandor Iharos, Unkari |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Viljo Heino, Suomi | Miesten tunnin juoksun maailmanennätyksen haltija 15. syyskuuta 1951 – 24. elokuuta 1963 | Seuraaja: Bill Baillie, Uusi-Seelanti |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Viljo Heino, Suomi | Miesten 20 000 metrin maailmanennätyksen haltija 15. syyskuuta 1951 – 24. elokuuta 1963 | Seuraaja: Bill Baillie, Uusi-Seelanti |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Mikko Hietanen, Suomi | Miesten 25 000 metrin maailmanennätyksen haltija 26. lokakuuta 1952 – 27. syyskuuta 1955 | Seuraaja: Albert Ivanov, Neuvostoliitto |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Albert Ivanov, Neuvostoliitto | Miesten 25 000 metrin maailmanennätyksen haltija 29. lokakuuta 1955 – 21. heinäkuuta 1965 | Seuraaja: Ron Hill, Iso-Britannia |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jakov Moškachenkov, Neuvostoliitto | Miesten 30 000 metrin maailmanennätyksen haltija 26. lokakuuta 1952 – 21. lokakuuta 1956 | Seuraaja: Antti Viskari, Suomi |
Miesten 5 000 metrin juoksun olympiavoittajat
Miesten 10 000 metrin juoksun olympiavoittajat
Miesten maratonin olympiavoittajat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  World Athletics  Tilastopaja 🔒 
Muut:  IdRef 
Zátopek tuli tunnetuksi ”rumasta” juoksutyylistään ja irvistelystään juoksun aikana. Kilpailu Amsterdamissa elokuussa 1948.
Zátopek ja Dana Zátopková tapaamassa Suomen presidentti J. K. Paasikiveä Helsingin olympialaisten aikaan vuonna 1952.
Žytkavitšy

| Žytkavitšy, Žitkovitši (Жыткавічы, Житковичи) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Žytkavitšy, Žitkovitši
 Koordinaatit: 52°13′06″N, 27°51′23″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Homelin alue
Perustettu:  1500 (maininta)
Korkeus:  125–150 m
Väkiluku (10/2009):  15 893 (40 838 piiri)
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 zhitkovichi.gomel-region.by/en 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Žytkavitšy (valkoven. Жыткавічы) eli Žitkovitši ven. Житковичи) on pieni noin 15 893 asukkaan kaupunki Homelin alueella Valko-Venäjän eteläosissa. Žytkavitšyn kaupunki, joka on samannimisen 40 838 asukkaan maaseutuvaltaisen hallintopiirin keskus, sijaitsee maanteitse 123 kilometriä Mozyrin ja 232 kilometriä Homelin (Gomel) länsipuolella. Pääkaupunki Minskiin pohjoisessa on 230 kilometriä.
Kansantaidetta heinäpaaleilla Žytkavitšyn piirissä. Näkymä kantatien P88 varrelta syyskesällä 2009.
Historiaa

Ensimmäinen maininta Žytkavitšyn kylästä löytyy vuoden 1500 Liettuan suuriruhtinaskunnan asiakirjoista. Myöhemmin alueesta tuli osa Puola-Liettuaa. Sittemmin tämä maatalousvaltainen alue liitettiin Venäjän keisarikuntaan (Žitkovitšin volost). Polesian rautatien rakentaminen toi junanradan Žytkavitšyyn 1886 ja loi pohjaa puunjalostusteollisuuden samoin kuin maataloustuotteiden jatkojalostukselle. Kylä ja ympäröivä maaseutualue kasvoi vähitellen. Nimitys kaupungiksi tuli vuonna 1971 eli  Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan vuosina.
Liikenneyhteydet, Turau ja Pripetin kansallispuisto

Žytkavitšyn rautatieasema sijaitsee eteläisen poikittaisrautatien eli länsi-itäsuuntaisen Brest-Kobryn-Pinsk-Luninets-Žytkavitšy-Kalinkavitšy-Retšytsa-Homel-radan varrella. Valtatieyhteyksistä tärkein on samansuuntainen  M10-valtatie (Brest-Kobryn-Kalinkavitšy-Homel), joka kulkee 5 kilometriä Žytkavitšyn keskustasta pohjoiseen. Valtatieltä etelään erkaneva P88-kantatie kulkee kaupungin keskustan läpi ja jatkaa etelään Pripet-joen yli, ja kääntyy joen eteläpuolella länteen historialliseen Turaun kaupunkiin (Žytkavitšyn keskustasta 26 km), joka kuuluu saman Žytkavitšyn piiriin.. Dneprin navigoitava sivujoki Pripet on myös kaupallisen proomuliikenteen käytössä.
Muun muassa linnustonsa puolesta merkittävä, 1996 perustettu Pripetin kansallispuisto sijaitsee suurelta osin Žytkavitšyn alueella. Kansallispuistoa taustoittava luontomuseo löytyy samaan hallintopiiriin kuuluvasta Turaun pikkukaupungista (2 967 as., väestönlaskenta 10/2009). Myös Keski-Pripetin kansallinen maisemansuojelualue, joka on Valko-Venäjän tunnetuimpia  Ramsarin sopimuksen mukaisia vesiperäisiä suojelualueita, sijaitsee osaksi Žytkavitšyn piirin alueella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Žytkavitšy Wikimedia Commonsissa
Lyhyt kuvaus kaupungista (englanniksi) (BYcity.org)
Kuvausta kaupungista (Arkistoitu – Internet Archive) (valkovenäjäksi) (garady.org)
Kaupunkikartta (venäjäksi) (BYcity.org)
WikiMapia karttalinkki kaupunkiin, kohteiden selitykset pääosin (venäjäksi) tai (englanniksi)
Neuvostoliiton aikaista 1:200 000 topografikarttaa alueesta (venäjäksi)
Valokuvia Kalinkavitšyn kaupungista (venäjäksi) (globus.tut.by)
Valko-Venäjän juna-aikatauluja (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Zhytkavichy web-site (Arkistoitu – Internet Archive)
Turau ja sen historia on osa Žytkavitšyn piirin historiaa. Kuvassa tunnettu piispa Kirill Turovilaisen patsas historiallisella Turaun linnanmäellä Pripet-joen lähistöllä.
Zen

Buddhalaisuuden Kiinaan tuonut munkki Bodhidharma.
Zen (’meditaatio’; hanzi: 禅; sanskritiksi: dhyāna; kiinaksi: chán (pinyin); japaniksi: zen; koreaksi: seon) on mahayana-buddhalaisuuden suuntaus, joka syntyi Kiinassa Tang-dynastian aikaan chán -nimellä. Se on saanut paljon vaikutteita taolaisuudesta ja muotoutui hyvin uniikiksi kiinalaisen buddhalaisuuden muodoksi. Kiinasta chán levisi Vietnamiin, Koreaan ja Japaniin, jossa siitä tuli zen.
Länsimaissa käytetään suuntauksesta yleensä japaninkielistä nimitystä zen, koska se tuli alun perin lännessä tunnetuksi nimenomaan japanilaisessa muodossa.
Zen painottaa vahvasti meditaatiota, oman buddhaluonnon havaitsemista ja omakohtaisen tietämyksen kehittämistä, jotta sitä voidaan käyttää hyväksi arkielämässä. Koska zenille on hyvin keskeistä mahajanan bodhisattva-ihanne, on oman harjoituksen perimmäisenä tarkoituksena kyetä auttamaan muita. Zen-harjoituksessa oleellista on asettaa oppilaan omasta harjoituksesta tuleva ymmärrys kirjoitettuja opetuksia merkittävämmäksi.
Zenin harjoittaminen > Meditaatio

Nimensä mukaisesti zen korostaa meditaatiota, ja keskeisin zen-harjoitus on istumameditaatio zazen. Se on keskittymis- ja läsnäoloharjoitus, jossa zen-opiskelija harjoittaa meluisan mielen hiljentämistä keskittymisen muodossa ja koettaa ajatuksettoman itsetutkiskelun avulla löytää eksistentiaalisiin kysymyksiinsä vastauksia. Zazenin tarkoituksena on levittää koko istumameditaatio arkiseen elämään, jolloin jokainen arkinen hetki ja teko on osa tarkasti keskittynyttä ja hyvin tietoista zen-harjoitusta.
Zen-oppilaat osallistuvat säännöllisesti meditaatioretriiteille (sesshin), joiden kesto vaihtelee 1–10 päivän välillä (tavallisesti 4–7 päivää). Luostareiden pääasiallisia tehtäviä onkin ollut sesshinien järjestäminen. Sesshinin ohjelmaan kuuluu useita tunteja muodollista zazenia. Japanilaisessa zenissä päivän ohjelma alkaa yleensä aamun pikkutunneilla ja jatkuu iltakymmeneen asti, mikä jälkeen voi istua vapaaehtoista zazenia (yaza) tai nukkua. Sesshineillä ei saa puhua muuta kuin opettaja–oppilas-tapaamisissa (dokusan) tai jos tarvitsee neuvoja muilta ohjaajilta. Katse suunnataan muodollisen ohjelman aikana alaspäin, eikä muihin oteta tarpeetonta yhteyttä. Päivää rytmittävät opettajan kerran päivässä pitämät 30–60 minuutin opetuspuheet (teisho), erilaiset työvuorot, voimistelu- ja lepohetket, seremoniat sekä ruokailut.
Zenin harjoittaminen > Shikantaza

Japanilaisessa sōtō-koulukunnassa zazenia harjoitetaan pelkän istumisen, shikantaza, muodossa. Se on nimensä mukaisesti pelkkää istumista, jossa harjoituksessa itsessään on jo kaikki. Päämääränä ei ole saavuttaa tai ymmärtää jotain eikä muuttua miksikään, vaan istuminen tapahtuu vain istumisen itsensä vuoksi. Tästä lähtökohdasta oppilaan on hyvin hankalaa takertua esimerkiksi ideaan, että meditaatiossa yritettäisiin saavuttaa jokin kaukana tulevaisuudessa piileskelevä valaistuminen.
Zenin harjoittaminen > Kōan

Kōan on kysymys, johon oppilas yrittää löytää ratkaisun opettajan johdatuksen alaisena. Paradoksaalisen kysymyksen tarkoituksena on katkaista oppilaan ajattelu ja auttaa hänet astumaan ulos takertumisestaan logiikan rajallisuuteen. Kōanin harjoittaja joutuu luopumaan mielensä järkeilevästä tavasta havaita, määritellä ja ymmärtää todellisuutta. Yleinen esimerkki kōanista on ”Millainen on yhden käden taputuksen ääni?”.
Zenin harjoittaminen > Huatou

Kōan-tarinat voivat olla hyvinkin pitkiä, ja tällöin siitä muodostetaan huatou (jap. wato, suom. ’sanan pää’, kor. hawdu). Käytännössä siis Kōan-mu'ta harjoittava kysyy itseltään ”Mu?”. Huatou-harjoituksessa on chán-opettaja Sheng-yenin mukaan kolme erilaista vaihetta, joista ensimmäisessä (1.) harjoittaja keskittyy toistamaan huatoutaan, välttämättä ilman suurempaa halua tietää vastausta siihen. Toisessa vaiheessa (2.) harjoittajan valtaa syvä halu löytää vastaus huatouhun, ja näin hän kysyy huatouta. Kolmannessa vaiheessa (3.) jäljellä on vain kysyvä mielentila, jossa harjoittaja voi olla äärimmäisissä tapauksissa jopa kuukausia. Tässä vaiheessa harjoittaja tutkii huatoutaan. Nämä kaikki vaiheet saavat aikaan erityisen ”epäilysmassan”, joka tarkoittaa syvää ihmettelevää ja kysyvää mielentilaa. Huatou ja kōan ovat hyvin läheisiä käsitteitä, joten yleensä kōan-harjoituksella tarkoitetaankin huatou-harjoitusta.
Zenin harjoittaminen > Hengitysharjoitukset

Rinzai-zenissä aloitteleva oppilas harjoittaa yleensä hengitysharjoituksia ennen siirtymistä kōan-harjoitukseen. Ensimmäinen hengitysharjoitus on ulos- ja sisäänhengitysten laskeminen yhdestä kymmeneen (uloshengitys yksi, sisäänhengitys kaksi ja niin edelleen). Jos huomio ja ajatukset suuntautuvat muualle, palataan harjoituksen alkuun ja aloitetaan jälleen henkäysten laskeminen yhdestä. Toisinaan neuvotaan hengittäessä pitämään huomio joko nenänpäässä tai harassa eli tietyssä pisteessä vatsan alaosassa, noin kaksi sormenmittaa navasta alaspäin. Tässäkin perimyslinjojen neuvot vaihtelevat. Seuraava vaihe voi olla uloshengityksen laskeminen tai vain hengityksen tarkkailu. Varsinkin uloshengityksen laskemisella on perinteisesti ajateltu olevan mieltä tasapainottava vaikutus. Hengitysharjoituksen tehtävänä on perinteisesti nähty keskittymisvoiman (joriki) kasvattaminen. Hengitysharjoituksia voi tehdä vaikka koko eliniän, ja niitäkin voi tehdä hyvin intensiivisesti.