stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ronny (jalkapalloilija)
Muuta

Myös Ronnyn isoveli Raffael on jalkapalloilija. Hän edustaa Bundesliigan Borussia Mönchengladbachia. Ronny ja Raffael ovat pelanneet yhdessä Hertha BSC:issä.
Ronnyn nimissä on ammattilaisjalkapalloilun kovin maaliin johtanut laukaus. Tuo maali syntyi suoraan vapaapotkusta marraskuussa 2006 Sporting CP:n paidassa Associação Naval 1º de Maioa, potkun vauhdin ollessa 210,9 kilometriä tunnissa. Maali oli Ronnyn ainoa maali Sporting-urallaan.
Saavutukset

Sporting Clube de Portugal
Portugalin cup: 2006-2007, 2007-2008
Portugalin supercup: 2008, 2009
Hertha BSC
2. Bundesliiga: 2010-2011, 2012-2013
Brasilia
Alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruus: (2003)
Henkilökohtainen
Jalkapallohistorian kovin maaliin johtanut laukaus: 210,9 km/h (2006)
Aunuksen väliaikainen hoitokunta

Aunuksen väliaikainen hoitokunta heinäkuussa 1919.
Aunuksen väliaikainen hoitokunta oli heimosotiin kuuluneen Aunuksen retken aikana vuonna 1919 Aunuksen Karjalassa toiminut suomalainen hallintoelin. Se perustettiin huhtikuussa 1919 ja lakkautettiin virallisesti seuraavan vuoden tammikuussa. Hoitokunnan jäsenistö muodostui Aunuksen retkelle osallistuneista suomalaisista aktivisteista.
Historia

Väliaikainen hoitokunta perustettiin heti Aunuksen kaupungin 23. huhtikuuta tapahtuneen valtauksen jälkeen. Hoitokunnan tehtäviin kuului yleinen valloitettujen alueiden hallinnon organisointi sekä muun muassa elintarvikehuoltoa. Lisäksi hoitokunta perusti suojeluskuntia Itä-Karjalan kyliin. Nykyään tunnettuja ovat hoitokunnan painattamat postimerkit, jotka perustuvat vuonna 1917 julkaistuihin Saarisen mallin suomalaisiin merkkeihin. Niitä käytettiin Aunuksen sisäisen postiliikenteen lisäksi myös Suomeen suuntautuneissa lähetyksissä.
Toukokuun lopussa valta siirrettiin hoitokunnalta paikallisista asukkaista kootulle viisihenkiselle Aunuksen väliaikaiselle hallitukselle, jonka taustalla hoitokunta kuitenkin vaikutti aktiivisesti. Suomen hallitus nimesi samalla Aunuksen edustajakseen hoitokuntaan kuuluneen kauppaneuvos Isak Julinin ja antoi hoitokunnalle 3 miljoonan markan suuruisen lainan. Suomen hallituksen puolesta asioista vastasi ministeri Mikko Luopajärvi. Kesäkuun 5.–7. päivänä pidettiin Vitelessä kahdeksan pitäjän edustajien kokous, joka julisti Aunuksen läänin eronneeksi Neuvosto-Venäjästä ja liityneeksi Suomeen. Aunuksen väliaikainen hallitus ja väliaikainen hoitokunta yhdistettiin 10. elokuuta 1919 ja samalla ne muuttivat Sortavalaan.
Aunuksen retken käännyttyä tappiolliseksi kesän ja syksyn 1919 aikana, suomalaiset joukot joutuivat vetäytymään Itä-Karjalasta ja menettivät lopulta joulukuussa Suomen hallituksen tuen. Aunuksen retkikunta lakkautettiin virallisesti 1. tammikuuta 1920 ja väliaikainen hoitokunta 13. tammikuuta. Huhtikuun alussa perustettiin Aunuksesta Suomeen tulleiden noin 1 700 pakolaisen huoltoa varten erityinen komitea, johon kuului entisiä Aunuksen hoitokunnan ja väliaikaishallituksen jäseniä. Sen johtoon valittiin Juho Kujala.
Jäsenet

Aunuksen väliaikaisen hoitokunnan kokoonpano heinäkuun alussa 1919.
Nestori L. Eskola
Isak Julin
Juho Kujala
Paavo Pajula
Adolf Renvald
F. K. Röppänen
Jaakko Seise
Pekka Supinen
Berazino

| Berazino, Berezino (Беразіно́, Березино́) |
| --- | --- |
 Berazino  (2012)
 vaakuna
 Berazino, Berezino
 Koordinaatit: 53°50′14″N, 28°59′39″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Minskin alue
Perustettu:  1501
Pinta-ala  (piiri):  
 – Kokonaispinta-ala:  1 900 km²
Korkeus:  noin 140–170 m
Väkiluku (10/2009):  12 020
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 www.berezino.minsk-region.gov.by/en/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Berazino (valkoven. Беразіно́) eli Berezino (ven. Березино́) on pieni kaupunki Valko-Venäjällä ja samanniminen piiri Minskin alueella. Kaupungin keskusta sijaitsee  maanteitse 106 kilometriä Minskin itäpuolella. Kaupunki on samannimisen maaseutuvaltaisen hallintopiirin (rajon) keskus. Koko piirin väkiluku oli syksyn 2009 väestönlaskennassa 25 031, josta 12 020 kirjattiin kaupunkiasukkaiksi.
Piirin pinta-alasta 50% (948 km²) on luokiteltu metsäksi, 34% (637 km²) maatalouskäytössä olevaksi maaksi ja 7,4% suoksi. Maatalous on merkittävä työllistäjä ja teollisuuslaitoksesta merkittävä osa pohjautuu maataloustuotannon jalostamiseen (juustotehdas, pellavan tuotantolaitos, tislaamo).
Nykyisistä liikenneyhteyksistä tärkeimpiä on Minskistä saapuva ja kaupungin läpi ja Berezinan yli kulkeva Minsk-Mahiljou-valtatie M4. Historiallisesti merkittävää on kaupungin sijainti Mustaanmereen laskevan Dneprin Berezina-sivuhaaran länsirannalla. Berezina-joki on myös nykyään navigoitavissa ja jokikuljetusten käytössä alajuoksulta Berazinoon ja yläjuoksulla ainakin Barysaun kaupunkiin saakka. Joki sopii myös vesiretkeilyyn.
Aiheesta muualla

Tiivis kaupunkikuvaus (englanniksi) (bycity.org)
Kartta kaupungin keskustasta (venäjäksi) (bycity.org)
WikiMapia satelliittikuva kaupungista, kohteiden selitykset pääosin (venäjäksi), (puolaksi) tai (englanniksi)
Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta (venäjäksi)
Kuvia joistain Berazinon rakennuksista (venäjäksi) (globus.tut.by)
Maisemavalokuvia kaupungista (englanniksi), (puolaksi) tai (venäjäksi) (radzima.org)
Boris Akunin

Boris Akunin
Boris Akunin (ven. Бори́с Аку́нин; oikealta nimeltään Grigori Šalvovitš Tšhartišvili, ven. Григо́рий Ша́лвович Чхартишви́ли, s. 20. toukokuuta 1956, Georgia) on venäläinen kirjailija. Akunin on käyttänyt myös kirjailijanimiä Anatoli Brusnikin ja Anna Borisova.
Akunin tunnetaan 1800-luvun loppupuolelle sijoittuvista dekkareistaan, joiden päähenkilö on etsivä Erast Fandorin. Hänen kirjojaan on käännetty monelle kielelle, ja ne ovat olleet suosittuja Venäjällä, kuten myös Suomessa.
Akunin on opiskellut Aasian-tutkimusta ja japanin ja englannin kieliä. Hän on kääntänyt japanilaista kirjallisuutta ja toiminut japanin kielen tulkkina.
Akunin joutui Putinin kannattajien huijaamaksi. Soittajat esittätyivät Ukrainan edelliseksi kulttuuriministeriksi Oleksandr Tkatšenkoksi ja toisella kerralla presidentti Volodymyr Zelenskyiksi. Akunin on ollut Putinin sotapolitiikan ja Ukrainan-sodan vastustaja, eikä julkaistuissa puhelunauhoitteissa ollut mitään uutta. Venäläiset tiedotusvälineet nostivat hänen kommenttinsa kuitenkin julkisuuteen, ja Oleg Novikovin yritysryppääseen kuuluvat kirjakaupat ja kustantaja vetivät hänen teoksensa pois myynnistä. Hän asuu Maanpaossa Lontoossa.
Maanantaina 6. helmikuuta 2024 moskovalainen oikeusistuin määräsi Tšhartišvilin pidätettäväksi Ukrainaa tukevien mielipiteittensä vuoksi syytettynä "terrorismin tukemisesta".
Suomennokset

Erast Fandorinin tutkimuksia -sarja:
Asaselin salaliitto.  Suomentanut Anton Nikkilä. WSOY, 2001.  ISBN 952-459-225-8
Turkkilainen gambiitti.  Suomentanut Kari Klemelä. WSOY, 2002.  ISBN 952-459-273-8
Leviatanin purjehdus.  Suomentanut Anton Nikkilä. WSOY, 2002.  ISBN 951-0-26001-0
Akilleen  kuolema.  Suomentanut Kari Klemelä. WSOY, 2003.  ISBN 951-0-26002-9
Patasotilas.  Suomentanut Anton Nikkilä. WSOY, 2003.  ISBN 951-0-26003-7
Erikoistehtäviä. Suom. Anton Nikkilä. (sisältää romaanit Patasotilas ja Somistaja). Into Kustannus 2015. ISBN 978-952-264-449-7
Valtioneuvos. Suom. Anton Nikkilä. Into Kustannus 2016. ISBN 978-952-264-657-6.
Lyhytproosa

PSTD, julkaisussa Novaja Gazeta. 7. toim. Jaana Airaksinen. Helsinki: Into 2010 ISBN 978-952-5675-77-1 (sisältää myös Akuninin haastattelun)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boris Akunin Wikimedia Commonsissa
Boris Akuninin kotisivut (venäjäksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 2  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki 2  3  4  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove  Yle 
Muut:  Europeana  IdRef
Bihu

Tanssinäytös Guwahatissa, Assamissa.
Bihu on kansantanssi Assamin osavaltiosta, Intiasta. Tanssi kuuluu Bihu -festivaaliin. Tätä iloista tanssia esittävät sekä nuoret miehet että naiset. Tanssin liikkeille ovat tunnusomaisia vauhdikkaat askeleet ja nopeat käsien liikket. Tanssijat ovat pukeutuneet värikkäisiin Assamilaisiin perinneasuihin. Tanssia säestetään suurella kannettavalla Dhol-rummulla, Pepa-torvella ja Gagana -nimisellä bamburuo´osta tehdyllä matalaäänisellä puhaltimella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bihu Wikimedia Commonsissa
Burgundi

Burgundi (ransk. Bourgogne,  kuuntele ääntämys (ohje)) on Keski-Ranskassa, Juravuoriston länsipuolella, Saônejoen laaksossa ja Loirejoen itäpuolella sijaitseva alue, joka tunnetaan varsinkin bourgogneviiniä tuottavista viinitarhoistaan. Alueen merkittävin kaupunki on Dijon. Burgundi on myös historiallinen maakunta, hallintoalue ja valtio, joka on historiansa aikana käsittänyt lukuisia erikokoisia alueita Keski- ja Etelä-Euroopassa.
Hallinnolliset alueet

Burgundi oli yksi 27 vanhasta Ranskan suuralueesta. Vuoden 2016 alusta se on ollut osa Burgundi-Franche-Comtén hallintoaluetta. Dijon on Burgundin keskuspaikka ja Burgundi-Franche-Comtén pääkaupunki. Burgundin alueen asukasluku oli 1 610 067 (1999) ja pinta-ala 31 582 km². Siihen kuului neljä departementtia:
Côte-d'Or (nro 21)
Nièvre (58)
Saône-et-Loire (71)
Yonne (89).
Hallinnolliset alueet > Kaupunkeja

Dijon
Chalon-sur-Saône
Nevers
Mâcon
Auxerre
Sens
Frankkien valtakunta eri aikoina varhaiskeskiajalla. Burgundi vaaleanvihreällä.
Ranska vuonna 1477. Burgundin alueet keltaisella.
Aitosiilikkäät

| Aitosiilikkäät |
| --- | --- |
 Kiiltosiilikäs (Callimorpha dominula)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Siilikkäät Arctiidae
Alaheimo::  Aitosiilikkäät Arctiinae  Leach, 1815
Katso myös
   Aitosiilikkäät Wikispeciesissä   Aitosiilikkäät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aitosiilikkäät (Arctiinae) on yksi kolmesta siilikkäiden (Arctiidae) alaheimosta. Aitosiilikkäistä on Suomesta löydetty ensimmäisenä maailmassa pohjansiilikäs (Acerbia alpina), jonka kuvasi italialainen Giuseppe Acerbi Enontekiöltä vuonna 1799. Pohjansiilikästä ja muita siilikäslajeja on tutkinut mm. suomalainen Olavi Sotavalta (1918–1991), joka on uudistanut myös siilikäslajien nimistöä. Tunnettuihin lajeihin kuuluu myös isosiilikäs (Arctia caja), jonka siipien kärkiväli on 43–70 mm.
Piirteitä

Alaheimon perhoset ovat usein tuuhean karvaisia, rotevatekoisia ja kookkaita. Lajit ovat tyypillisesti mustan, keltaisen ja punaisen kirjavia ja takaruumis on poikkijuovainen. Räikeän värityksen tarkoitus on varoittaa perhosen myrkyllisyydestä. Yhdistävänä tuntomerkkinä takasiiven siipisuonten Sc ja R tyvi on paksuuntunut. Koiraiden takasiivissä on lisäksi pitkä frenulum.
Aitosiilikkäiden toukat ovat tuuhean karvaisia, joskus myrkkypiikeillä varustettuja ja elävät yleensä monilla eri ravintokasveilla. Monien keväthangilla näkemä karvainen toukka on erään aitosiilikkään, ruostesiiven (Phragmatobia fuliginosa), täysikasvuinen toukka, joka etsii koteloitumispaikkaa.
Maailmassa aitosiilikäslajeja on ainakin 4 400. Niitä tavataan kaikilla mantereilla Etelämannerta lukuun ottamatta ja kaikenlaisissa ympäristöissä puuttomalta tundralta reheviin sademetsiin, mutta lajimäärä on suurin trooppisessa Amerikassa. Lajeista noin 210 tavataan palearktisella alueella ja Euroopassa viitisenkymmentä. Suomesta lajeja on tavattu 21, joskin osa vain satunnaisina harhailijoina.
Suomessa tavatut lajit

Suomessa tavatut aitosiilikäslajit taksonomisessa järjestyksessä. Harhailijoiksi merkityillä lajeilla ei ole Suomessa vakituista kantaa.
Tribus Callimorphini
kiiltosiilikäs Callimorpha dominula
vasamasiilikäs Euplagia quadripunctaria (harhailija)
jaakonsiilikäs Tyria jacobaeae (harhailija)
nummisiilikäs Coscinia cribraria
Tribus Arctiini
täpläsiilikäs Parasemia plantaginis
ketosiilikäs Hyphoraia aulica
lapinsiilikäs Pararctia lapponica
idänsiilikäs Borearctia menetriesii
pohjansiilikäs Acerbia alpina
leimusiilikäs Pericallia matronula (harhailija)
isosiilikäs Arctia caja
Tribus Micrarctiini
rakkasiilikäs Holoarctia puengeleri
tunturisiilikäs Grammia quenseli
karhusiilikäs Diacrisia sannio
keltasiilikäs Rhyparia purpurata
Tribus Spilosomini
hukkasiilikäs Diaphora mendica
tiikerisiilikäs Spilosoma lubricipedum
jänösiilikäs Spilosoma urticae
ilvessiilikäs Spilarctia luteum
sysisiipi Phragmatobia luctifera (harhailija)
ruostesiipi Phragmatobia fuliginosa
Aiheesta muualla

Mikkola, K. ja Jalas,I.: Suomen yökköset 1 ja 2 . Suomen Perhostutkijain Seura. 1977-1979. ISBN 951-1-04295-5.
Suomen perhoset (Markku Savela): Arctiinae
Bjørnespinnere – Arctiinae (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q655316  Wikispecies: Arctiinae  AFD: Arctiinae  BioLib: 1229590  BugGuide: 39177  CoL: BJ7KJ  EoL: 49318679  Fauna Europaea: 446880  Fauna Europaea (new): ed3e1cb3-fcf7-4824-b648-4d13bc132775  iNaturalist: 47606  ITIS: 693997  NBN: NHMSYS0000501294  NCBI: 30225  Paleobiology Database: 245054
Elsa Borenius

Elsa Maria Gustava Borenius (29. syyskuuta 1881 Helsinki – 1. marraskuuta 1958) oli suomalainen lastensuojelun ja lastentarha-alan vaikuttaja. ja lastentarhatyön kehittäjä
Borenius oli Lastentarhanopettajaliiton historian tärkein vaikuttajayksilö. Hän työskenteli lastentarhojen tarkastajana sekä valtakunnallisesti että Helsingissä. Hän oli Lastentarhanopettajaliiton sihteeri 1920–1930 ja puheenjohtaja 1930–1946. Borenius ajoi päiväkotien asiaa ja korosti esimerkiksi alan kokouksessa 1946, etteivät ne saa olla pelkkiä lasten parkkeerauspaikkoja.
Borenius työskenteli Tampereen lastenhoitoyhdistyksen lastentarhan johtajana 1908–1912, Kotikallion lastentarhan opettajana 1912–1918, Ebeneserkodin lastentarhan ja lastentarhaseminaarin johtajana 1918–1936. Hän oli  sosiaaliministeriön lastensuojelutoimiston tarkastaja avustaja 1926–1927, 1929–1933 ja Helsingin kaupungin lastentarhojen tarkastaja 1936–1949. Hän oli Suomen lastentarhanopettajayhdistyksen sihteeri 1919–1930, puheenjohtaja 1930–1946, Lastensuojelun keskusliiton hallituksen jäsen 1937–1958, Ebeneserkodin hallituksen jäsen 1950–1958. Hänelle myönnettiin sosiaalineuvoksen arvonimi 1951. Hän kuului Lastentarha-lehden toimituskuntaan sen perustamisesta vuoteen 1955 saakka.
Boreniuksen vanhemmat olivat hovioikeuden presidentti Henrik Borenius ja Maria Pesonius. Hän suoritti tyttökoulun 1898 ja kävi jatko-opiston 1900–1902. Hän valmistui lastentarhanopettajaksi 1908 ja opiskeli ulkomailla Sveitsissä 1899–1900, Englannissa 1905–1906, Ruotsissa 1907–1908. Lisäksi hän teki opintomatkoja Saksaan, Ruotsiin ja Tanskaan.
Ariete (panssarivaunu)

| C1 Ariete |
| --- | --- |
 Ariete-vaunu Italian armeijan sotaharjoituksessa.
Valmistushistoria
Valmistusmaa:   Italia
Tekniset tiedot
Pituus:  
– putki edessä:  9,76 m
– pelkkä runko:  7,59 m
Leveys:  3,60 m
Korkeus:  2,50 m
Taistelupaino:  54 000 kg
Telaketjut:  ? mm, telapaine ? kg/cm²
Maksiminopeus:  
– tiellä:  65 km/h
– maastossa:  56 km/h
Toimintasäde:  550 km
Pääase:  120 mm sileäputkinen panssarivaunukanuuna
Muu aseistus:  2× 7,62 mm konekivääri
Panssarointi:  Tuntematon
Moottori:  Fiat V-12 MTCA
– hevosvoimat:  1 247 hv
– kilowattia:  937 kW
Miehistö:  4
C1 Ariete on vuodesta 1995 lähtien palvelukäytössä ollut Italian armeijan taistelupanssarivaunu, jonka suunnittelusta ja valmistuksesta ovat vastuussa italialaiset yhtiöt OTO Melara ja IVECO.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ariete ArmyTechnology.comissa (englanniksi)
Layvin Kurzawa

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Layvin Kurzawa vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi: Layvin Marc Kurzawa
Syntymäaika: 4. syyskuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Fréjus, Ranska
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 182 cm
Seura
Seura: Boavista
Pelinumero: 3
Junioriseurat
: Stade Raphaëlois
: Fréjus
: Aix
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2013 | Monaco B | 30 | (5) |
| 2010–2015 | Monaco | 75 | (6) |
| 2015–2024 | Paris Saint-Germain | 107 | (10) |
| 2022–2023 | → Fulham | 3 | (0) |
| 2025– | Boavista | 1 | (0) |
Maajoukkue
| 2010–2011 | Ranska U19 | 8 | (0) |
| 2013 | Ranska U20 | 2 | (0) |
| 2013–2014 | Ranska U21 | 5 | (3) |
| 2014–2019 | Ranska | 13 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. helmikuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 27. helmikuuta 2025.
Layvin Marc Kurzawa (s. 4. syyskuuta 1992 Fréjus) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Portugalin Primeira Ligassa pelaavaa Boavistaa.
Seurajoukkueura

Kurzawa teki ensiesiintymisensä Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssa Monacon joukkueessa 25. syyskuuta 2010, kun joukkue hävisi vierasottelun Lorientille 1–2. Hän pelasi kausina 2010–2011, 2011–2012 ja 2012–2013 enimmäkseen seuran kakkosjoukkueessa, mutta jokaisena kautena myös edustusjoukkueessa. Edustusjoukkueen runkopelaajaksi Kurzawa nousi Monacon noustua takaisin pääsarjaan kaudeksi 2013–2014, jonka aikana hän oli avauskokoonpanossa kaikissa pelaamissaan 28 ottelussa. Monaco sijoittui sarjassa toiseksi. Kaikkiaan hän pelasi Monacossa 63 Ligue 1:n ja 12 Ligue 2:n ottelua. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua.
Kurzawa siirtyi Paris Saint-Germainiin 25 miljoonan euron siirtosummalla elokuussa 2015. Hän on pelannut seurassa kesäkuun 2023 loppuun mennessä 106 Ranskan pääsarjaottelua, joissa hän on viimeistellyt kymmenen maalia. Hän on voittanut Ranskan-mestaruuden 2016, 2018, 2019 ja 2020, Ranskan cupin 2016, 2017, 2018, 2020 ja 2021, liigacupin 2016, 2017 ja 2020 sekä supercupin 2016, 2017 ja 2020. Mestarien liigassa hän on pelannut PSG:n joukkueessa 21 ottelua ja tehnyt kolme maalia, kaikki samassa ottelussa Anderlechtia vastaan lokakuussa 2017. Hän pelasi kauden 2019–2020 tappiollisessa loppuottelussa Bayern Müncheniä vastaan viimeiset kymmenen minuuttia.
Kurzawa pelasi kauden 2022–2023 lainalla englantilaisessa Fulhamissa. Hän pelasi loukkaantumisten kiusaamalla kaudella vain kolme ottelua Valioliigassa ja kolme ottelua FA Cupissa. Hän teki maalin FA Cupin kolmannella kierroksella Hull Cityä ja neljännen kierroksen uusintaottelussa Sunderlandia vastaan.
Kurzawa siirtyi helmikuussa 2025 portugalilaisseura Boavistaan loppukauden kattavalla sopimuksella oltuaan yli puoli vuotta ilman seuraa.
Maajoukkueura

Ranskan A-maajoukkueessa Kurzawa teki ensiesiintymisensä 14. marraskuuta 2014, kun Ranska kohtasi ystävyysottelussa Albanian. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki kolmannessa maaottelussaan syyskuussa 2016 Italiaa vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan 13 A-maaottelua, viimeisimmät maaliskuussa 2019.
Muuta

Kurzawalla on puolalainen äiti, jolta hän on saanut myös puolalaisen sukunimensä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Layvin Kurzawa Wikimedia Commonsissa
Myriam Anissimov

Myriam Anissimov
Myriam Anissimov (s. 1943) on ranskalainen toimittaja ja kirjailija.
Anissimov syntyi 1943 pakolaisleirillä Sierressä Sveitsissä Hänen vanhempansa olivat puolanjuutalaisia pakolaisia, jotka pakenivat Sveitsiin ja sitten Ranskaan Lyoniin, jonne he asettuivat asumaan. Koko hänen perheensä tuhoutui keskitysleirillä. Anissimov opiskeli Lyonissa valokuvausta. Hän levytti Patrick Modianon teksteihin perustuvia lauluja, mutta ei jatkanut laulajanuralla. Hänen esikoisteoksen on Comment va Rachel ?, ja kirjailijanuran ohella hän työskentelee toimittajana. Hän on kirjoittanut Géo-lehteen ja Le Monde de la musiqueen ja ollut tekemässä lehteä Actuel. Hän on avustanut lisäksi useiden ranskalaisten lehtien kirjallisuusosastoja.
Anissimov tekee yhteistyötä Steven Spielbergin järjestössä Fondation des survivants de la Shoah. Hän on kirjoittanut alkusanat Irène Némirovskyn teoksen Ranskalainen sarja (Suite française, 2004) alkusanat, jotka sisältyvät myös teoksen suomennokseen.
Diskografia

Albertine Sarrazin: chansons et poèmes interprétés par Myriam Anissimov, Polydor 658120, 1969
Bien après minuit / le juge était parti manger, Polydor Ca-541510, 1969
Teokset

Comment va Rachel, Denoël, 1973.
Le Resquise, Denoël, 1975.
Rue de nuit, Julliard, 1977.
L'Homme rouge des Tuileries, Julliard, 1979.
Le Marida, Julliard, 1982; rééd. coll. Points , 2000.
Le Bal des puces, Julliard, 1985 ISBN 978-2-26000396-0
La Soie et les Cendres, Payot, 1989; édition pour la scène Gallimard, 1991.
Dans la plus stricte intimité, Éditions de l'Olivier, 1992 ISBN 9782879290348 rééd. coll. Points , 1998.
Sa majesté la mort, Seuil, 1999 ISBN 978-2-02031548-7, Prix Jean-Freustié 2000
Vie et Mort de Samuel Rozowski, Denoël, 2007 ISBN 978-2-20725684-8
Jours nocturnes, Seuil, 2014.
Les Yeux bordés de reconnaissance, Seuil, 2017.
Les Aventures de Proprette et Schmoutziker, Mouche de Poche, L'École des loisirs, 1993.
Schmoutziker gagne le gros lot, L'École des loisirs, 1994.
Primo Levi ou la Tragédie d’un optimiste, éditions Jean-Claude Lattès, 1996; rééd. Le Livre de poche, 1998 ISBN 978-2253145158 WIZOn palkinto
Romain Gary, le caméléon, Julliard, 2004 ISBN 2-07041361-6 rééd. en poche, 2006
Romain Gary, l'enchanteur, Éditions Textuel, 2010 ISBN 978-2-84597-393-0
Vassili Grossman: Un écrivain de combat, Le Seuil, 2012 ISBN 978-2-02-097839-2
Irène Némirovsky, Ranskalainen sarja (La suite française, 2004), alkusanat kirjoittanut Myriam Anissimov, Gummerus, 2005 ISBN 951-20-6875-3
Aiheesta muualla

Les Arques. Myriam Anissimov: une biographe de talent, La Dépêche du Midi, 11.8.2010
Anissimov Myriam, 8.10.2010
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Myriam Anissimov
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Muut:  IdRef 
Käännös suomeksi
Bristol Bombay

Bristol Type 130 Bombay ilmassa.
Bristol Bombay (Type 130) on brittiläinen pommituslentokone. Lentokone oli kaksimoottorinen ja kaksoissivuvakaimellinen kiinteälaskutelineinen ylätaso. Se suunniteltiin vuonna 1931 spesifikaatioon C.26/31 perustuen. Toisen maailmansodan puhjetessa konetyyppi oli jo vanhentunut.
Moottorit olivat Bristol Pegasus XXII -tyypin tähtimoottoreita, ja kukin 1 010 hevosvoiman (753 kW) tehoinen. Moottori oli yksirivinen ja 9-sylinterinen. Koneen huippunopeus oli 309 km/h, lentomatkan maksimi 3 589 km ja lakikorkeus 7 620 m. Puolustusaseille oli neljä erillistä ampumoa, joissa kussakin yksi 0,303 (7,7 mm) kaliiperin konekivääri. Pommikuorman enimmäismäärä oli 907 kg (2 000 lbs).
Bombay-konetyyppiä käytettiin myös lentokuljetuksiin. Koneita tilattiin vain 50 kappaletta, ja ne palvelivat etupäässä Pohjois-Afrikan ja Välimeren, sekä Lähi-idän sotanäyttämöillä.
Karen Barad

Karen Barad (s. 29. huhtikuuta 1956) on yhdysvaltalainen fyysikko, tieteenfilosofi ja feministi. Hän väitteli teoreettisesta fysiikasta Stony Brookin yliopistosta New Yorkissa.
Barad on kirjoittanut useita teoksia ja artikkeleita, joissa hän hyödyntää fysiikan teorioita, ennen kaikkea Niels Bohrin kvanttifysiikkaa, yhteiskuntatieteelliseen tutkimukseen, kuten feministiseen yhteiskuntakritiikkiin.