stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Norberto Fontana
Aiheesta muualla

F1-rejects / Fontana (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Mihail Bestužev-Rjumin

Mihail Bestužev-Rjumin
Mihail Pavlovitš Bestužev-Rjumin (ven. Михаи́л Па́влович Бесту́жев-Рю́мин; 4. kesäkuuta (J: 23. toukokuuta) 1801 Kudrjoški - 25. heinäkuuta (J: 13. heinäkuuta) 1826 Pietari) oli venäläinen Chevalier-kaartin upseeri ja tasavaltalainen. Hän oli dekabristikapinan johtajia, ja hänet teloitettiin epäonnistuneen kapinan jälkiselvittelyissä.
Aiheesta muualla

Elämäkerta (venäjäksi)
Mikkel Hansen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Mikkel Hansen. |  Mikkel Hansen. |  Mikkel Hansen. |  |
Maa:   Tanska
Miesten käsipallo
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 2011 | käsipallo |  |
|  Hopeaa | Espanja 2013 | käsipallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Serbia 2012 | käsipallo |  |
Mikkel Hansen (s. 22. lokakuuta 1987 Helsingør) on tanskalainen käsipalloilija, joka edustaa seuratasolla Paris Saint-Germain Handballia. Aiemmin hän edusti konkurssiin mennyttä AG Københavnia. Tanskan maajoukkueessa Hansen on pelannut 100 ottelussa ja tehnyt niissä 468 maalia. Vuonna 2011 hänet valittiin vuoden mieskäsipalloilijaksi.
Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Hansenin edustama Tanska oli seitsemäs, Lontoon kesäolympialaisissa 2012 kuudes ja vuoden 2010 EM-kilpailuissa viides. Vuoden 2011 MM-kilpailuissa Hansen saavutti Tanskan joukkueen mukana hopeaa. Lisäksi Hansen voitti kisojen maalikuninkuuden 68 maalillaan. Hänet valittiin kisojen tähdistökentälliseen vasemmaksi takarakentajaksi. Serbian EM-kilpailuissa 2012 Tanska voitti Euroopan mestaruuden, ja Hansen valittiin turnauksen parhaaksi vasemmaksi takarakentajaksi. Vuoden 2013 MM-kilpailuissa Tanska ja Hansen saavuttivat jälleen hopeaa, ja Hansen valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Meksikon avoin tennisturnaus

| Abierto Mexicano Telcel |
| --- | --- |

Tiedot
Kiertue:  ATP-turnaus / WTA-turnaus
Sijainti:  Acapulco  Meksiko
Kilpailupaikka:  Fairmont Acapulco Princess
Kilpailuluokka:  ATP World Tour 500 WTA International
Kenttätyyppi:  Massa / ulkokentät (1993–2013) Kova / ulkokentät (2014–)
Kaavio:  Miehet: 32S / 16Q / 16D Naiset: 32S / 24Q / 16D
Palkintorahaa:  Miehet: 1 780 060 $ Naiset: 250 000 $
Virallinen sivusto
Meksikon avoin tennisturnaus (esp. Abierto Mexicano) on vuosittain pelattava tenniksen ammattilaisturnaus, joka järjestetään Acapulcossa, Meksikossa. Turnaus kuuluu miesten ATP World Tour 500 -turnauksiin ja naisten WTA-kiertueen International-turnauksiin, ja se pelataan kovilla kentillä Fairmont Acapulco Princess -hotellin alueella. Turnaus pelattiin ensimmäisen kerran vuonna 1993 Méxicossa, jolloin järjestettiin ainoastaan miesten turnaus. México isännöi turnausta vuoteen 2000 asti, tosin vuonna 1999 turnausta ei järjestetty. Vuonna 2001 turnaus muutti nykyiseen isäntäkaupunkiinsa Acapulcoon, ja mukaan tuli naisten turnaus. Turnauksen menestyneimmät miespelaajat ovat Itävallan Thomas Muster ja Espanjan David Ferrer neljällä mestaruudellaan. Naispelaajista menestyneimmät ovat Italian Flavia Pennetta ja Sara Errani, Etelä-Afrikan Amanda Coetzer, Yhdysvaltain Venus Williams ja Ukrainan Lesja Tsurenko, joista kukin on voittanut kaksi mestaruutta. Pennetta on kuitenkin ollut myös viidesti finaalissa häviävänä osapuolena.
Turnauksen nykyinen nimi on Abierto Mexicano Telcel, nimikkosponsorinsa Telcelin mukaan. Turnauksen toinen pääsponsori on HSBC.
Tulokset > Miesten kaksinpeli

| Vuosi | Voittaja | Loppuotteluvastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 |  Thomas Muster |  Carlos Costa | 6–2, 6–4 |
| 1994 |  Thomas Muster |  Roberto Jabali | 6–3, 6–1 |
| 1995 |  Thomas Muster |  Fernando Meligeni | 7–6(4), 7–5 |
| 1996 |  Thomas Muster |  Jiří Novák | 7–6(3), 6–2 |
| 1997 |  Francisco Clavet |  Juan Albert Viloca | 6–4, 7–6(7) |
| 1998 |  Jiří Novák |  Xavier Malisse | 6–3, 6–3 |
1999: Ei järjestetty
| 2000 |  Juan Ignacio Chela |  Mariano Puerta | 6–4, 7–6(4) |
| 2001 |  Gustavo Kuerten |  Galo Blanco | 6–4, 6–2 |
| 2002 |  Carlos Moyà |  Fernando Meligeni | 7–6(4), 7–6(4) |
| 2003 |  Agustín Calleri |  Mariano Zabaleta | 7–5, 3–6, 6–3 |
| 2004 |  Carlos Moyà |  Fernando Verdasco | 6–3, 6–0 |
| 2005 |  Rafael Nadal |  Albert Montañés | 6–1, 6–0 |
| 2006 |  Luis Horna |  Juan Ignacio Chela | 7–6(5), 6–4 |
| 2007 |  Juan Ignacio Chela |  Carlos Moyà | 6–3, 7–6(2) |
| 2008 |  Nicolás Almagro |  David Nalbandian | 6–1, 7–6(1) |
| 2009 |  Nicolás Almagro |  Gaël Monfils | 6–4, 6–4 |
| 2010 |  David Ferrer |  Juan Carlos Ferrero | 6–3, 3–6, 6–1 |
| 2011 |  David Ferrer |  Nicolás Almagro | 7–6(4), 6–7(2), 6–2 |
| 2012 |  David Ferrer |  Fernando Verdasco | 6–1, 6–2 |
| 2013 |  Rafael Nadal |  David Ferrer | 6–0, 6–2 |
| 2014 |  Grigor Dimitrov |  Kevin Anderson | 7–6(1), 3–6, 7–6(5) |
| 2015 |  David Ferrer |  Kei Nishikori | 6–3, 7–5 |
| 2016 |  Dominic Thiem |  Bernard Tomic | 7–6(6), 4–6, 6–3 |
| 2017 |  Sam Querrey |  Rafael Nadal | 6–3, 7–6(3) |
| 2018 |  Juan Martín del Potro |  Kevin Anderson | 6–4, 6–4 |
| 2019 |  Nick Kyrgios |  Alexander Zverev | 6–3, 6–4 |
Tulokset > Miesten nelinpeli

| Vuosi | Voittajat | Loppuotteluvastustajat | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |

| 1993 |  Leonardo Lavalle    Jaime Oncins |  Horacio de la Peña    Jorge Lozano | 7–6, 6–4 |
| 1994 |  Francisco Montana    Bryan Shelton |  Luke Jensen    Murphy Jensen | 6–3, 6–4 |
| 1995 |  Javier Frana    Leonardo Lavalle |  Marc-Kevin Goellner    Diego Nargiso | 7–5, 6–3 |
| 1996 |  Donald Johnson    Francisco Montana |  Nicolás Pereira    Emilio Sánchez | 6–2, 6–4 |
| 1997 |  Nicolás Lapentti    Daniel Orsanic |  Luis Herrera    Mariano Sánchez | 4–6, 6–3, 7–6 |
| 1998 |  Jiří Novák    David Rikl |  Daniel Orsanic    David Roditi | 6–4, 6–2 |
1999: Ei järjestetty
| 2000 |  Byron Black    Donald Johnson |  Gastón Etlis    Martín Rodríguez | 6–3, 7–5 |
| 2001 |  Donald Johnson    Gustavo Kuerten |  David Adams    Martín García | 6–3, 7–6(5) |
| 2002 |  Bob Bryan    Mike Bryan |  Martin Damm    David Rikl | 6–1, 3–6, [10–2] |
| 2003 |  Mark Knowles    Daniel Nestor |  David Ferrer    Fernando Vicente | 6–3, 6–3 |
| 2004 |  Bob Bryan    Mike Bryan |  Juan Ignacio Chela    Nicolás Massú | 6–2, 6–3 |
| 2005 |  David Ferrer    Santiago Ventura |  Jiří Vaněk    Tomáš Zíb | 4–6, 6–1, 6–4 |
| 2006 |  František Čermák    Leoš Friedl |  Potito Starace    Filippo Volandri | 7–5, 6–2 |
| 2007 |  Potito Starace    Martín Vassallo Argüello |  Lukáš Dlouhý    Pavel Vízner | 6–0, 6–2 |
| 2008 |  Oliver Marach    Michal Mertiňák |  Agustín Calleri    Luis Horna | 6–2, 6–7(3), [10–7] |
| 2009 |  František Čermák    Michal Mertiňák |  Łukasz Kubot    Oliver Marach | 4–6, 6–4, [10–7] |
| 2010 |  Łukasz Kubot    Oliver Marach |  Fabio Fognini    Potito Starace | 6–0, 6–0 |
| 2011 |  Victor Hănescu    Horia Tecău |  Marcelo Melo    Bruno Soares | 6–1, 6–3 |
| 2012 |  David Marrero    Fernando Verdasco |  Marcel Granollers    Marc López | 6–3, 6–4 |
| 2013 |  Łukasz Kubot    David Marrero |  Simone Bolelli    Fabio Fognini | 7–5, 6–2 |
| 2014 |  Kevin Anderson    Matthew Ebden |  Feliciano López    Maks Mirny | 6–3, 6–3 |
| 2015 |  Ivan Dodig    Marcelo Melo |  Mariusz Fyrstenberg    Santiago González | 7–6(2), 5–7, [10–3] |
| 2016 |  Treat Huey    Maks Mirny |  Philipp Petzschner    Alexander Peya | 7–6(5), 6–3 |
| 2017 |  Jamie Murray    Bruno Soares |  John Isner    Feliciano López | 6–3, 6–3 |
| 2018 |  Jamie Murray    Bruno Soares |  Bob Bryan    Mike Bryan | 7–6(4), 7–5 |
| 2019 |  Alexander Zverev    Mischa Zverev |  Austin Krajicek    Artem Sitak | 2–6, 7–6(4), [10–5] |
Tulokset > Naisten kaksinpeli

| Vuosi | Voittaja | Loppuotteluvastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 |  Amanda Coetzer |  Jelena Dementjeva | 2–6, 6–1, 6–2 |
| 2002 |  Katarina Srebotnik |  Paola Suárez | 6–7(1), 6–4, 6–2 |
| 2003 |  Amanda Coetzer |  Mariana Díaz-Oliva | 7–5, 6–3 |
| 2004 |  Iveta Benešová |  Flavia Pennetta | 7–6(5), 6–4 |
| 2005 |  Flavia Pennetta |  Ľudmila Cervanová | 3–6, 7–5, 6–3 |
| 2006 |  Anna-Lena Grönefeld |  Flavia Pennetta | 6–1, 4–6, 6–2 |
| 2007 |  Émilie Loit |  Flavia Pennetta | 7–6(0), 6–4 |
| 2008 |  Flavia Pennetta |  Alizé Cornet | 6–0, 4–6, 6–1 |
| 2009 |  Venus Williams |  Flavia Pennetta | 6–1, 6–2 |
| 2010 |  Venus Williams |  Polona Hercog | 2–6, 6–2, 6–3 |
| 2011 |  Gisela Dulko |  Arantxa Parra Santonja | 6–3, 7–6(5) |
| 2012 |  Sara Errani |  Flavia Pennetta | 5–7, 7–6(2), 6–0 |
| 2013 |  Sara Errani |  Carla Suárez Navarro | 6–0, 6–4 |
| 2014 |  Dominika Cibulková |  Christina McHale | 7–6(3), 4–6, 6–4 |
| 2015 |  Timea Bacsinszky |  Caroline Garcia | 6–3, 6–0 |
| 2016 |  Sloane Stephens |  Dominika Cibulková | 6–4, 4–6, 7–6(5) |
| 2017 |  Lesja Tsurenko |  Kristina Mladenovic | 6–1, 7–5 |
| 2018 |  Lesja Tsurenko |  Stefanie Vögele | 5–7, 7–6(2), 6–2 |
| 2019 |  Wang Yafan |  Sofia Kenin | 2–6, 6–3, 7–5 |
Tulokset > Naisten nelinpeli

| Vuosi | Voittajat | Loppuotteluvastustajat | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 |  María José Martínez Sánchez    Anabel Medina Garrigues |  Virginia Ruano Pascual    Paola Suárez | 6–4, 6–7(5), 7–5 |
| 2002 |  Virginia Ruano Pascual    Paola Suárez |  Tina Križan    Katarina Srebotnik | 7–5, 6–1 |
| 2003 |  Émilie Loit    Åsa Svensson |  Petra Mandula    Patricia Wartusch | 6–3, 6–1 |
| 2004 |  Lisa McShea    Milagros Sequera |  Olga Blahotová    Gabriela Navrátilová | 2–6, 7–6(5), 6–4 |
| 2005 |  Tetjana Perebyinis    Alina Židkova |  Rosa María Andrés Rodríguez    Conchita Martínez Granados | 7–5, 6–3 |
| 2006 |  Anna-Lena Grönefeld    Meghann Shaughnessy |  Shinobu Asagoe    Émilie Loit | 6–1, 6–3 |
| 2007 |  Lourdes Domínguez Lino    Arantxa Parra Santonja |  Émilie Loit    Nicole Pratt | 6–3, 6–3 |
| 2008 |  Nuria Llagostera Vives    María José Martínez Sánchez |  Iveta Benešová    Petra Cetkovská | 6–2, 6–4 |
| 2009 |  Nuria Llagostera Vives    María José Martínez Sánchez |  Lourdes Domínguez Lino    Arantxa Parra Santonja | 6–4, 6–2 |
| 2010 |  Polona Hercog    Barbora Záhlavová-Strýcová |  Sara Errani    Roberta Vinci | 2–6, 6–1, [10–2] |
| 2011 |  Marija Koryttseva    Ioana Raluca Olaru |  Lourdes Domínguez Lino    Arantxa Parra Santonja | 3–6, 6–1, [10–4] |
| 2012 |  Sara Errani    Roberta Vinci |  Lourdes Domínguez Lino    Arantxa Parra Santonja | 6–2, 6–1 |
| 2013 |  Lourdes Domínguez Lino    Arantxa Parra Santonja |  Catalina Castaño    Mariana Duque Mariño | 6–4, 7–6(1) |
| 2014 |  Kristina Mladenovic    Galina Voskobojeva |  Petra Cetkovská    Iveta Melzer | 6–3, 2–6, [10–5] |
| 2015 |  Lara Arruabarrena    María-Teresa Torró-Flor |  Andrea Hlaváčková    Lucie Hradecká | 7–6(2), 5–7, [13–11] |
| 2016 |  Anabel Medina Garrigues    Arantxa Parra Santonja |  Kiki Bertens    Johanna Larsson | 6–0, 6–4 |
| 2017 |  Darija Jurak    Anastasija Rodionova |  Verónica Cepede Royg    Mariana Duque Mariño | 6–3, 6–2 |
| 2018 |  Tatjana Maria    Heather Watson |  Kaitlyn Christian    Sabrina Santamaria | 7–5, 2–6, [10–2] |
| 2019 |  Viktoryja Azarenka    Zheng Saisai |  Desirae Krawczyk    Giuliana Olmos | 6–1, 6–2 |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (englanniksi)
Rotterdam Rio de Janeiro Acapulco Dubai Barcelona Halle Lontoo Hampuri Washington Peking Tokio Basel Wien
Mikkel Jensen

Mikkel Jensen Euroopan Formula 3 -sarjan osakilpailussa Spassa vuonna 2015.
Mikkel Jensen (s. 31. joulukuuta 1994 Aarhus, Tanska) on tanskalainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa Karting-sarjoissa vuonna 2007 kilpailen eri luokissa vuoteen 2012 asti. Vuonna 2013 Jensen siirtyi ADAC Formel Masters -sarjaan saavuttaen kaksi palkintosijaa sijoittuen sarjan kymmenenneksi. Vuonna 2014 Jensen jatkoi samassa sarjassa ja voitti sarjan mestaruuden saavuttaen kymmenen voittoa, kahdeksan paalupaikkaa, 17 palkintosijaa ja 12 kilpailun nopeinta kierrosta. Vuonna 2015 Jensen kilpaili Euroopan Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan yhdeksänneksi.
Master of Puppets

| Master of Puppets Metallica |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syys–joulukuu 1985
 Julkaistu: 3. maaliskuuta 1986
 Tuottaja(t): Metallica, Flemming Rasmussen
 Tyylilaji: thrash metal, progressiivinen metalli
 Kesto: 54.46
 Levy-yhtiö: Elektra, Music for Nations, Vertigo
Metallican muut julkaisut
| Ride the Lightning 1984 | Master of Puppets 1986 | Garage Days Re-Revisited 1987 |
Singlet albumilta Master of Puppets
 ”Master of Puppets” Julkaistu: 2. heinäkuuta 1986
Master of Puppets on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Metallican ehkä suurimmaksi klassikoksi noussut kolmas studioalbumi.
Albumia pidetään yleisesti thrash metal/heavy metal -klassikkona, ja sen vaikutus koko moderniin metallimusiikkiin oli suuri. Metallica löi viimeistään tällä albumilla itsensä läpi maailman metallimusiikkia seuraavien keskuudessa, vaikka yhtyeen uralle osui myöhemmin vielä suurempia kaupallisia menestyksiä.
Master of Puppets on monta kertaa äänestetty tai arvioitu lukuisissa kannanotoissa kaikkien aikojen parhaaksi metallialbumiksi, Suomessakin muun muassa radiokanava Radio Rockin kuuntelijat äänestivät albumin ensimmäiselle sijalle "Radio Rockin 100 kaikkien aikojen parasta rock-albumia" -äänestyksessä vuonna 2008. Guitar World -lehti on julistanut Master of Puppetsin kaikkien aikojen parhaaksi thrash metal -albumiksi.
Master of Puppets jäi basisti Cliff Burtonin aikaisen Metallican viimeiseksi albumiksi. Burton kuoli albumin Damage Inc. -kiertueen aikoihin bussionnettomuudessa Ruotsissa. Albumin instrumentaalikappale ”Orion” on suurimmalta osin Burtonin sävellys, ja sitä soitettiin taustalla, kun hänet tuhkattiin.
Albumia on myyty Yhdysvalloissa runsaat kuusi miljoonaa kappaletta, kuusinkertaisen platinalevyn verran. Se on myös Metallican ensimmäinen kultalevyrajan ylittänyt albumi (500 000 kappaletta), jonka se saavutti sen julkaisuvuotenaan. Albumi sisältää useita Metallican klassikkokappaleita kuten ”Master of Puppets”, ”Battery” ja ”Welcome Home (Sanitarium)”.
Kappalelista

Kaikki sanat James Hetfield.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Battery | James Hetfield, Lars Ulrich | 5.12 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Master of Puppets | Hetfield, Ulrich, Cliff Burton, Kirk Hammett | 8.36 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | The Thing That Should Not Be | Hetfield, Ulrich, Hammett | 6.37 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Welcome Home (Sanitarium) | Hetfield, Ulrich, Hammett | 6.27 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Disposable Heroes | Hetfield, Ulrich, Hammett | 8.17 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Leper Messiah | Hetfield, Ulrich | 5.40 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Orion (instrumentaali)  | Hetfield, Ulrich, Burton | 8.28 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Damage, Inc. | Hetfield, Ulrich, Burton, Hammett | 5.29 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 54.46 |  |  |  |  |  |  |
| Digitaalisen uusintapainoksen bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Battery (Livenä Seattlessa 1989)  | 4.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | The Thing That Should Not Be (Livenä Seattlessa 1989)  | 7.02 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 66.35 |  |  |  |  |  |  |  |
Kappaleiden taustoja > Battery

Kappale alkaa samalla tavalla kuin Ride The Lightningin avauskappale ”Fight Fire With Fire”. Hidas, akustinen intro muuttuu noin minuutin kohdalla nopeatempoiseksi, koukeroiseksi thrash metaliksi. Battery on myös tunnettu hyvin vaikeasta bassokuviosta. Kappale on yhtyeen yksi tunnetuimmista ja säilynyt pitkään esiintymisten ohjelmistossa. Kappaleen sanat kertovat siitä, kuinka raivo saa yliotteen ihmisestä ja peittää hänen todellisen persoonansa. Kappaleen nimi viittaa San Franciscossa sijaitsevaan Battery Street -katuun, jonka klubeilla Metallica soitti suuren osan alkuajan konserteistaan.
Kappaleiden taustoja > The Thing That Should Not Be

Kirk Hammettin, James Hetfieldin ja Lars Ulrichin tekemä kappale on albumin raskaimpia. Sanoitus on saanut vaikutteita kauhukirjailija H. P. Lovecraftin teoksesta ”Varjo Innsmouthin yllä”, kuten yhtyeen toisen albumin ”The Call of Ktulu” -raitakin.
Kappaleiden taustoja > Welcome Home (Sanitarium)

Kappale on albumin ainoa balladi. Kappale kertoo henkilöstä mielisairaalassa ja sanoitus on saanut vaikutteita elokuvasta Yksi lensi yli käenpesän. Alkuperäisissä demoversioissa kappale sisälsi paljon kitarasoolo-osuuksia, jotka poistettiin studioversiosta ja niitä päätettiin käyttää erillisellä instrumentaaliraidalla, jonka nimeksi tuli ”Orion”.
Kappaleiden taustoja > Disposable Heroes

Kappale on yksi albumin pisimmistä ja samalla Metallican nopeimpia ja raskaimpia. Kappaleen sanoituksessa viitataan kenraaliin, joka käskyttää sotilaitaan sodassa.
Kappaleiden taustoja > Leper Messiah

Kappale kertoo valepapeista, jotka käyttävät kristinuskoa hyväksi saadakseen hyväuskoisilta lahjoituksia, jotka päätyvätkin heille. Sanoitus liittyy albumin teemaan ihmisten manipuloinnista.
Yhtyeen entinen soolokitaristi Dave Mustaine väitti Leper Messiahin perustuvan hänen vanhaan sävellykseensä ”The Hills Ran Red”. Metallica kiisti väitteet myöntäen, että kappale perustui vanhoihin riffeihin, muttei Mustainen tekemiin.
Kappaleiden taustoja > Orion

Kappale on instrumentaalikappale, jonka tekijöiksi on merkitty Cliff Burton, Lars Ulrich ja James Hetfield. Kappale on kuitenkin suurimmilta osin Burtonin tekemä. Raidalla on paljon Burtonin monimutkaisia bassosoolo-osuuksia, jotka usein sekoitetaan kitaraan. Kappale sisältää kaksi bassosooloa ja lead-basso-osuuden, ja myös kappaleen intro on soitettu bassolla. Kappaleessa on myös neljä kitarasooloa, joista yksi on James Hetfieldin soittama. Osa ”Orionin” kitarasoolo-osuuksista on otettu ”Welcome Home (Sanitarium)” -kappaleen varhaisista versioista.
Cliff Burtonin kuoltua liikenneonnettomuudessa kappale soitettiin hänen hautajaistensa päätteeksi. Metallica ei soittanut kappaletta konserteissaan Burtonin kuoleman jälkeen moneen vuoteen. Kappale, tai ainakin puolet siitä, teki paluun vasta vuonna 2005, jolloin Metallican basisti oli Robert Trujillo. Kappale esitettiin ensimmäistä kertaa kokonaisuudessaan vasta vuonna 2006.
Kappaleiden taustoja > Damage, Inc.

Kappale on hyvin nopeatempoinen, mutta alkaa Cliff Burtonin rauhallisella ja melodisella bassolla. Sanoitus kertoo ”tuhoamispalvelusta”, joka tekee selvää kaikesta ja kaikista mitä ihmiset pyytävät. Kappale on yksi harvoja, jossa Burton laulaa taustoja. Yhtye käytti James Hetfieldin ”fuck it all and fucking no regrets” -sanontaa myös vuoden 2003 St. Anger -levyn nimikappaleessa.
Myyntitilastot > RIAA:n sertifikaatit

| RIAA:n sertifikaatti | Myöntämispäivä  |
| --- | --- |
Kultaa: 4. marraskuuta 1986
Platinaa: 27. heinäkuuta 1988
Tuplaplatinaa: 1. maaliskuuta 1991
Triplaplatinaa: 28. kesäkuuta 1994
Nelinkertaista platinaa: 3. marraskuuta 1997
Viisinkertaista platinaa: 18. marraskuuta 1998
Kuusinkertaista platinaa: 9. kesäkuuta 2003
Muusikot

Cliff Burton – basso, taustalaulu
Kirk Hammett – soolokitara
James Hetfield – laulu, rytmikitara
Lars Ulrich – rummut
Muut tekijät

George Marino – masterointi
Rob Ellis – valokuvaus
Ross Halfin – valokuvaus
Don Brautigam – kuva-asettelu
Metallica – tuottaja, kannet
Flemming Rasmussen – tuottaja, äänisuunnittelija
Michael Wagener – miksaus
Aiheesta muualla

Master of Puppets Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Master of Puppets Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ovidio Lari

Ovidio Lari (2. tammikuuta 1919 Fabbrica, Peccioli – 2. helmikuuta 2007) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 10. elokuuta 1941 ja nimitettiin Aostan hiippakunnan johtoon 15. lokakuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Marino Bergonzini, jota avustivat Abele Conigli ja Carlo Colombo.
Lari jäi eläkkeelle 30. joulukuuta 1994. Hänen seuraajakseen nimitettiin tuolloin Giuseppe Anfossi.
Ovidio Poletto

Ovidio Poletto (s. 27. maaliskuuta 1935 Caneva) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. heinäkuuta 1958 ja nimitettiin Concordia-Pordenonen hiippakunnan piispaksi 16. syyskuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. marraskuuta; pääkonsekraattorina toimi Alfredo Magarotto, jota avustivat Eugenio Ravignani ja Sennen Corrà. Poletto asetettiin virkaansa 8. joulukuuta, ja hän toimi siinä, kunnes jäi eläkkeelle 25. helmikuuta 2011. Poletton seuraajaksi nimitettiin Giuseppe Pellegrini.
Luettelo Ville Leinosen kappaleista

Tämä on luettelo Ville Leinosen levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä.
Listassa on kaikkiaan 142 kappaletta.
(

((( ))) (Majakanvartijan uni)
A

Aamulla varhain (Ville Leinosen Unilehto)
Aamun valkoliljat (Jalokivikokoelma 1999–2006)
Aamuyöllä (Valloittaja)
Aarrekartta (Valloittaja)
Aika (Auringonsäde/Pommisuoja)
Ainut rakkauteni (Raastinlauluja)
Anna minun elää (Raastinlauluja)
Anna minun elää (Oikeutta eläimille tukikasetti)
Armollinen (Uuden aamun lauluja)
asemat: Hissikuilu - Kiviluola - Tulvaräme - Pommisuoja (Auringonsäde/Pommisuoja)
Aurinkoa päin (Uuden aamun lauluja)
Avaruuslaiva 109 (Hei!)
B

Blue Lagoon II (Valloittaja)
C

Ca va l’enfants de Santa La Cruz (Aaukeaaukeaaukeaa)
Cowboylegenda (Ville Leinonen & Valumo)
D

Dandy (Taikayön tiellä – live)
Dans ma cabane (Suudelmitar)
E

Ei ole aikaa (Eri esittäjiä: Kaikki paitsi Mårtenson on turhaa)
Emma (The Greatest Underground Hits Ever - Kuumaa musiikkia)
Enkeli (Ville Leinonen & Valumo)
Ensimmäistä kertaa (Auringonsäde/Pommisuoja)
Epilogi (Darion ylipapitar) (Hei!)
Eriikka (Ville Leinonen & Valumo)
Etsin kunnes löydän sun (Hei!)
Etsiä, löytää (Raastinlauluja)
Etsiä, löytää 2 (Muutoksen kevät)
G

Ghandalfin lento - American Pantaxion (Auringonsäde/Pommisuoja)
H

Hei! (Hei!)
Helmipuutarhan perhosia (Jalokivikokoelma 1999–2006)
Hermolaulu (The Greatest Underground Hits Ever - Kuumaa musiikkia)
Hiljaa ui Malawée (Suudelmitar)
Hipsutuslaulu (Jalokivikokoelma 1999–2006)
Hymni valkeuteen (Kimaltavia unelmia)
Hyvää hyvää iltaa (Ville Leinosen Unilehto)
I

Ihana aamu (Hei!)
Ilmestyskirjan peto (Mana Mana-cover) (Syvissä vesissä kokoelma)
Iltalaulu (Ville Leinosen Unilehto)
J

...ja keskipäivän jälkeen varjot pitenevät metsässä (Auringonsäde/Pommisuoja)
Jäähyväiset (Valloittaja)
Jäänsulatuslaulu (Aaukeaaukeaaukeaa)
jäänsärkijä M/S ratkaisu (Majakanvartijan uni)
K

Kaikki tuulet (Suudelmitar)
Kaksin (Jalokivikokoelma 1999–2006)
Katso minuun (Raastinlauluja)
Katso minuun (Oikeutta eläimille tukikasetti)
Katson autiota hiekkarantaa (Hei!)
Kauniit ja rohkeat (Ville Leinonen & Valumo)
Kaunotar ja kulkuri (live) (single)
Kesien hengetär (Jalokivikokoelma 1999–2006)
Kesän lapsi (Hei!)
Kevät tuli elämääni (Hei!)
Kiitoslaulu (Suudelmitar)
Kissankellokimppu (Kimaltavia unelmia)
Kolmas maailmanpalo (Aaukeaaukeaaukeaa)
Kristallian portit (Uuden aamun lauluja)
Kristiinojen yö (Kimaltavia unelmia)
Kulkeeko päällä maan? (Aaukeaaukeaaukeaa)
Kruunun laulu (Uuden aamun lauluja)
Kultahippuhapsi (Kimaltavia unelmia)
Kultainen laulu (Jalokivikokoelma 1999–2006)
Kun kohdattiin (Taikayön tiellä – live)
L

L´ancre, La Croix, Le cœur (Majakanvartijan uni)
Lapin äidin kehtolaulu (Ville Leinosen Unilehto)
Lasitalossa (Oikeutta eläimille tukikasetti)
Lemmenlaiva (Kimaltavia unelmia)
Lentosuudelmat (Suudelmitar)
Lluvia nexynyt’ ‘texään (Aaukeaaukeaaukeaa)
Loppu (Oikeutta eläimille tukikasetti)
L’ocean da Vie (Aaukeaaukeaaukeaa)
Lotion da vie (Majakanvartijan uni)
Love Anticœur / Phenööbl (Aaukeaaukeaaukeaa)
Lumiaurojen laulu (Suudelmitar)
Lumotulla niityllä (Kimaltavia unelmia)
Luunvalkoiset purjeet (Suudelmitar)