stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veera Toikka

| Veera Toikka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Veera Ada Annika Toikka
Syntynyt: 24. toukokuuta 2002 (ikä 22)  Hamina
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  lukkari
Heittokäsi:  oikea
Lyöntipuoli:  oikea
Seura:  Joensuun Maila
Pelinumero:  24
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
 2022– :    Joensuun Maila 
Veera Ada Annika Toikka (s. 24. toukokuuta 2002 Hamina) on suomalainen pesäpalloilija. Hän pelaa lukkarina Joensuun Mailassa.
Toikka pelasi kasvattajaseurassaan Haminan Palloilijoissa Ykköspesistä kaudella 2020. Kaudeksi 2021 hän siirtyi Pöytyän Urheilijoihin ja nousi joukkueensa kanssa Superpesikseen kauden päätteeksi. Syksyllä 2021 Toikka teki yksivuotisen pelaajasopimuksen Joensuun Mailan kanssa. Sopimusta jatkettiin kahdella vuodella kauden 2022 päätteeksi. Toikka valittiin Itä-Länsi-otteluun vuonna 2023 ja 2024.
Toikka opiskelee Itä-Suomen yliopistossa Joensuussa. Hänen isänsä Vesa Toikka toimii Imatran Pallo-Veikkojen pelinjohtajana.
Veera Varonen

| Veera Varonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Veera Marjatta Varonen
Syntynyt: 7. tammikuuta 2005 (ikä 19)  Kitee
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  kolmosvahti
Sisäpelirooli:  etenijä
Heittokäsi:  oikea
Lyöntipuoli:  oikea
Seura:  Joensuun Maila
Pelinumero:  71
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
 2021– :    Joensuun Maila 
Veera Marjatta Varonen (s. 7. tammikuuta 2005 Kitee) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Joensuun Mailaa. Sisäpelissä Varonen pelaa etenijänä.
Varonen esiintyi ensimmäistä kertaa Superpesiksessä kaudella 2021 pelaten kolme ottelua Joensuun Mailassa. Seuraavalla kaudella hän vakiinnutti paikkansa kokoonpanossa ja pelasi 17 ottelua tehoin 1+0 lyötyä ja 10 tuotua juoksua.
Varonen opiskelee Joensuun yhteiskoulun lukion urheilulukiossa.
Veljekset Vaara

| Veljekset Vaara Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1981
Toimitusjohtaja:  Jukka Vaara (2021–)
Kotipaikka:  Tervola, Suomi
Toimiala:  Puunjalostus ja -hankinta
Liikevaihto:  23 300 000 € (2020)
Henkilöstö:  63 (2020)
Kotisivu:  http://www.vaara.fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Veljekset Vaara Oy on Etelä-Lapissa sijaitseva puunjalostukseen keskittyvä yritys.
 Veljekset Vaara Oy on Tervolan suurin yritys sekä suurin yksityinen työllistäjä. Veljekset Vaara on Vaara-konsernin emoyhtiö, ja sen alaisuudessa toimivat Vaaran Metsä Oy sekä Vaaran Palkki Oy. Vaara-konserni keskittyy valmiiksi maalattujen ulkoverhoustuotteiden ja hirsiaihioiden valmistukseen. Koko konserni työllistää yli 100 henkilöä.
Vaara-konsernin myytäviin tuotteisiin kuuluvat mm. sahatavara, höylätty puutavara, sormijatkettu puutavara, painumaton hirsiaihio sekä ulkoverhoustuotteet.
Historia > Kenttäsirkkelistä konserniyhtiöksi

Koko Vaara-konsernin sahaustoiminta alkoi 1900-luvun alkupuolella, jolloin Janne Vaara osti ruotsalaisilta sahureilta sirkkelisahan. 1900-luvulta lähtien pohjoisen puun jalostus on ollut osa Vaaran suvun toimintaa.
Janne Vaaran pojanpoika Jussi Vaara perusti Vaaran höyläämön 1979. Sahanpitoon osallistuivat myös hänen veljensä Pentti ja Jorma Vaara, ja myöhemmin veljesten lapset. Veljekset Vaara Oy perustettiin kolmen veljeksen toimesta vuonna 1981, ja siitä lähtien sekä Veljekset Vaaran että koko Vaara-konsernin toiminta on ollut tasaisessa kasvussa.
Jussi Vaara toimi toimitusjohtajana yli 40 vuotta. Sukupolvenvaihdoksessa vuonna 2021 toimitusjohtajaksi nousi Jukka Vaara.
Historia > 1980-luku

Vuonna 1981 yritys rekisteröitiin, ja helmikuussa 1982 yhtiö osti ensimmäisen tukkileimikonsa. Ensimmäisten vuosien aikana toiminta oli pienimuotoista, eikä se antanut riittävää toimeentuloa kahdelle perheelle. Vuonna 1987 liikevaihto oli noin 1,5 miljoonaa markkaa, jonka jälkeen aikaisemmasta kenttäsirkkelistä siirryttiin yksinkertaiseen sahalaitokseen. Uudessa sahalaitoksessa oli kanttaus ja päidentasaus, mikä mahdollisti tuotannon kehittymisen. Vuonna 1988 Veljekset Vaara palkkasi ensimmäiset kokoaikaiset työntekijät.
Sahauksen merkittävimpänä kehitysvaiheena voidaan pitää 1989 tehtyä ulkoverhouslautojen toimitussopimusta Lappli-Talot Oy:lle, sillä se mahdollisti ympärivuotisen tuotannon sekä yrityksen laajentumisen.
Historia > 1990-luku

Ensimmäinen kamarikuivaamo, huoltorakennus ja säilytyskatos valmistuivat 1990. Samana vuonna alkoi yhteistyö Kallion Konepaja Oy:n kanssa, jonka tavoitteena oli saha-automatiikan testaaminen ja edistäminen.
Vuoden 1991 sahaustoiminta oli tappiollista, ja edessä oli joko toiminnan lopettaminen tai uudistaminen.
Vuonna 1992 toiminnan kehittämiseksi rakennettiin ensimmäinen saharakennus, vaikka valtion talous oli ajautunut lamaan. Sahan koneet sekä laitteistot ostettiin jälleen Ruotsista. Investoinnin kannattavuus osoittautui hyväksi, jonka seurauksena päätettiin rakennuttaa kaksi uutta kuivaamoa ja toimistorakennus. Ne valmistuivat vuonna 1994. Vuoden 1995 joulukuussa Veljekset Vaara Ky muutettiin osakeyhtiöksi.
Vuoteen 1997 asti yhtiön rakennusten lämmittämiseen sekä sahatavaran kuivaamiseen oltiin käytetty öljyä, mutta samaisena vuonna valmistunut kutterinpurulla toimiva lämpölaitos korvasi öljyntarpeen. Vuonna 1998 miljoonan markan arvoisen sahainvestoinnin myötä sahan kapasiteetti tuplaantui, ja sahan läpi kulki vuodessa noin 15 000 m³ puutavaraa.
Historia > 2000-luku

Vuonna 2000 valmistui kaksi uutta kamarikuivaamoa sekä uusi kuiva varastorakennus, sillä vaatimukset puutavaran lajittelun suhteen tiukentuivat.
Vuonna 2004 yhtiö käynnisti merkittävät kehitysinvestoinnit, joihin sisältyivät uusi tukkilajittelu, sahalinja ja sahatavaran dimensio- ja laatulajittelulaitos. Yhtiön kehitystä tuki työ- ja elinkeinokeskus. Samana vuonna yhtiö osti käytetyn tuore- ja kuivalajittelulaitoksen Soinista.
Vuonna 2005 yhtiö hankki uuden tukinlajittelulaitoksen Kiihtelysvaarasta.
Vuoden 2006 alussa yhtiö investoi kolmella miljoonalla eurolla uuden täysin automatisoidun pelkkahakkuri- ja vannesahalinjan Söderhamn Eriksson AB:lta. Investoinnin arvo oli reilusti suurempi kuin yhtiön liikevaihto, ja investoinnissa oli jälleen mukana työ- ja elinkeinokeskus.
Vuoden 2007 aikana yhtiö investoi uuteen 4 MW:n biolämpölaitokseen ja 2-vaiheiseen automaattikanavakuivaamoon. Investointi oli 2,4 miljoonan euron arvoinen, ja investointia oli avustamassa työ- ja elinkeinokeskus.
Vuonna 2008 valmistui uusi kanavakuivaamo.
Historia > 2010-luku

Vuoden 2010 aikana yhtiö laajensi ympäristöään ostamalla lisää tonttimaata noin kahden hehtaarin edestä. Samalla piha-alueita asfaltoitiin, ja uusia varastokatoksia rakennettiin. Turvallisuuden edistämiseksi yhtiö investoi myös uuden sprinklausjärjestelmän pumppaamoineen. Uuden höyläämön suunnittelu alkoi vuoden 2010 alussa.
Vuonna 2010 aikana yhtiö teki mittavan investointipäätöksen ja aloitti sen toteutuksen. Investointiin kuuluivat kombilaitoksen modernisointi, kamerajärjestelmän hankinta sahatavaran lajitteluun, rimajärjestelmän automatisointi, uusi 2-vaiheinen automaattikanavakuivaamo, keräilyhalli sekä kokonaan uusi höyläämö. Uuteen höyläämöön sisältyivät uudet vannesaha-, höyläämö-, maalaamo- ja foliointilinjat.
Modernin höyläämön myötä kapasiteetti saatiin nostettua viisinkertaiseksi.
Höyläämölaitteiden toimittaja oli alajärveläinen Kujakon Oy.
Uusi höyläämö vihittiin vuoden 2013 kesäkuussa.
Koko investoinnin arvo oli noin 8,1 miljoonaa euroa, joka oli suurempi kuin sen aikainen liikevaihto.
Uuden höyläämön vihkijäisvuonna Veljekset Vaara työllisti 38 henkilöä, ja työntekijöiden keski-ikä oli 37 vuotta.
2013 yhtiö otti käyttöönsä ulkoverhouslautojen palosuojakäsittelyn ja sai CE-merkintäoikeuden sekä tarvittavat sertifioinnit.
Vuoden 2016 investointeja olivat uusi huoltorakennus sekä ulkoverhouslautojen lämmitystila.
Vuonna 2017 piha-aluetta laajennettiin jälleen, ja toiminnanohjausjärjestelmää sekä linja-automaatioita kehitettiin.
Vuonna 2017 yhtiön puunhankintaa varten perustettiin tytäryhtiö Vaaran Metsä Oy.
Vuoden 2019 loppukeväästä Veljekset Vaara Oy:ssa tehtiin ensimmäinen vaihe sukupolvenvaihdoksessa. Perustajajäsenistä Jorma Vaara, Marja-Liisa Vaara ja Maria Vaara siirtyivät uusien omistajien edestä. Uudet omistajat olivat Jussi Vaaran ja Jorma Vaaran lapsia.
Vuoden 2019 joulukuussa tehtiin investointipäätös lamellihirsitehtaan perustamisesta. Hanke sai rahoitusta Pohjolan Osuuspakista, Siemens-rahoituksesta ja LähiTapiolalta sekä rahoitusta ja lainantakausta Finnveralta. Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus antoi 3,7 miljoonan euron arvoista tukea.
Historia > 2020-luku

Veljekset Vaara Oy:n toinen tytäryhtiö Vaaran Palkki Oy valmistui lopulta maaliskuussa 2021, COVID-19-pandemian aiheuttamien pienten viivästyksien kautta.
Vuonna 2020 Veljekset Vaara Oy:n liikevaihto oli noin 23 300 000 €, ja yhtiö työllisti 63 henkilöä.
Vuoden 2021 alussa Veljekset Vaara Oy:n pakkausmuovit vaihtuivat brändiuudistuksen myötä.
Aiheesta muualla

https://yle.fi/uutiset/3-11129131
https://yle.fi/uutiset/3-12143697
Veeragaase

Veeragaase on intialainen Shiva-jumalalle osoitettu paljon energiaa vaativa uskonnollinen tanssi, jota näkee esitettävän esimerkiksi Mysoren Dasara-festivaaleilla Karnatakassa. Teatraalisen koristeellisesti puetut miestanssijat esiintyvät kahden, neljän tai kuuden hengen ryhmänä toisinaan pitäen myös miekkoja käsissään. Tanssiin kuuluu myös neularituaali, jossa työnnetään neula poskista läpi. Rytmimuusikot käyttävät sambal ja dimmu -nimisiä eteläintialaisia rumpuja ja symbaaleja. Melodiasoittimena ovat shehnai-puupuhaltimet. Päälaulaja resitoi Daksha yajna -eeposta, joka kertoo jumalallisen sankarisoturi Veerabhadran tarinan. Lauluun pyritään luomaan sankarillisuuden tuntua rytmiikan avulla.
Urartu

Urartun laajeneminen ajanjaksona 743–700 eaa. Tummalla nykyisten valtioiden rajat.
Urartu oli Lähi-idässä sijainnut muinainen valtakunta. Se tunnetaan lähinnä Assyrian vihollisena. Urartulaiset kutsuivat maataan nimellä Biainili. Valtakunnan keskus oli Vanjärven tienoilla Lähi-idässä. Urartu oli pitkään valtioiden liitto 1350–850 eaa., ehkä aiemminkin. Noin 850 eaa. yhdistynyt valtio laajeni suurvallaksi vuoteen 750 eaa. mennessä. Silloin maa ulottui Pohjois-Syyriaan ja Iraniin asti. 700-luvulla Urartu heikentyi ja armenialaiset nousivat alueen hallitsevaksi kansaksi. Urartuun liittyviä löytöjä on tehty neljän järven ympäristöstä. Näistä Van- ja Çildir-järvet kuuluvat nykyisin Turkkiin, Urmia Iraniin ja Sevan Armeniaan.
Nimitykset

Nykytieteissä ja historiantutkinnassa valtakuntaa kutsutaan Urartuksi. Kuitenkin urartulaiset kutsuivat kansaansa nimellä Biainili ("bialaiset"), tarkoittaen "Van-järven kansaa". Joskus urartulaisia kutsutaan khaldilaisiksi, koska heidän pääjumalansa oli Khaldi. Heprealaisten Ararat liittyy Urartuun. "Urartu" on assyriankielinen nimitys maantieteelliselle alueelle.
Kieli ja kulttuuri

Urartun kulttuurilla oli hurrilainen tausta ja heettiläisiä kytkentöjä, mutta se on silti omaleimainen sivilisaatio. Urartun metallityöt olivat tunnettuja ja hyvin tehtyjä. Urartulaisia linnakkeita oli Vanissa, Armavirissa, Erebunissa (nykyisessä Jerevanissa), Anzafissa, Cavustepessa ja Başkalessa. Myös Altintepe, Toprakkale, Patnos ja Cavustepe olivat ainakin ajoittain urartulaisia. Hurrilaisia tiedetään olleen Syyriassa jo 2300 eaa. Uruatrin tai Nairin liitto mainitaan ensi kertaa Assyrian Salmanassar I:n piirtokirjoituksissa vihollisena noin 1270 eaa. Urartulaiset hyökkäsivät toistuvasti Assyriaan, erityisesti sen kuninkaitten Tukulti-Ninurta I:n (n. 1240 eaa.), Tiglat-Pileser I:n (n. 1100 eaa.), Ashur-bel-kalan (n. 1070 eaa.), Adad-nirari II:n (n. 900 eaa.), Tukulti-Ninurta II:n, (n. 890 eaa.) Assurnasirpal II:n (884–859 eaa.) ja Aramun (n. 860–843 eaa.) aikana.
Maan kehittyminen > Alkuperä

Ensimmäiset merkinnät Urartusta ovat 1300-luvulta eaa. assyrialaisten kirjoituksista. Niissä käytetään sanaa uruartri kuvaamaan samalla alueella asunutta kansaa. Kuningas Aramu eli Arame (n. 860–843 eaa.) perusti Biainin kuningaskunnan noin 850 eaa., minkä jälkeen assyrialaiset alkoivat käyttää valtiosta nimeä Urartu.
Maan kehittyminen > Kuninkaiden valtakaudet

Aramun valtakunnan pääkaupungin Arzashkunin valtasi Assyrian kuningas Salmanassar III, joka kuitenkin vetäytyi maasta runsaiden tappioiden jälkeen. Salmanassar hyökkäsi Urartuun 20 vuotta myöhemmin, mutta vielä huonommin tuloksin. Vastassa oli Urartun voimakas kuningas Sardur. Assyrialaiset kuitenkin ryöstivät ja polttivat Urartua ja vetäytyivät maasta.
Litiprin poika Sardur I (840–830) anasti vallan ja perusti mahtidynastian. Sardur I siirsi pääkaupungin Tushpaan (Tuspaan) nykyiseen Vaniin Vanjärven rannalle ja myös linnoitti kaupungin. Piirtokirjoitukset oli kirjoitettu assyriaksi. Sardur I:n jälkeen tulleet kuninkaat laajensivat valtakuntaa. Ispuini (n. 830–810 eaa.) valtasi Mushashirin naapurivaltion ja nimitti Sardur II:n varakuninkaakseen. Ispuinia vastaan hyökkäsi etelästä Assyrian silloisen kuninkaan Shamshi-Adad V:n sotapäällikkö Mutariassur. Ispuini kirjoitutti sekä assyriaksi että urartuksi piirtokirjoituksen, jossa hänen kerrotaan rakentaneen Musassirin kaupunkiin 140 kilometrin päähän Ninivestä temppelin jumala Khaldille ja tämän puolisolle Bagmastulle.
Ispuinin poika Menua 810–781 eaa. laajensi valtakuntaa huomattavasti mm. kauas etelään ja länteen Eufratin mutkaan asti pannen verolle myöhäisheettiläisen Malatian. Koillisessa valtio laajeni Araksin toisella puolelle, idässä mannealaisten maahan Urmia (järvi)järvelle. Hän kaivautti ohran- ja vehnänviljelyä tehostamaan Vanjärveen laskevan Menuan kanavan, jota on joskus pidetty Semiramiin rakennuttamana. Urartu kukoisti valloitetuista maasta saaduilla veroilla. Hän rakennutti Urartun jumala Khaldin temppelin vain 140 km:n päähän Assyrian pääkaupungista Ninivestä. Menua laajensi valtakuntaa myös länteen. Menuan tekemiä kirjoituksia on säilynyt muun muassa Urmiajärven lähellä sijaitsevasta Tashtepessa. Menua hallitsi maata yhdessä Ispuinin kanssa 10 vuotta.
Kuningas Argisti I (n. 785–760 eaa.) laajensi valtakuntaa entisestään, vaikka kohtasi valloituksissaan voimakasta vastarintaa. Hän löi maahan kohdistuneet Assyrian kuninkaan Shalmanassar IV:n sotaretket. Argisti laajensi maata nimenomaan itään, mutta joutui jatkuvasti sotimaan valloitetuista alueista. Argistin aikana Urartun raja ulottui Erivaniin (Jerevan), Sevanjärvelle, Kurajoelle ja sitten Transkaukasukselle. Kaakossa Argisti ulotti valtansa Parsuan alueelle Dijalan lähelle. Samaan aikaan alueelle olivat saapumassa parsualaiset.
Kuningas Sardur III 764–733 eaa. joutui maan itärajalla puolustautumaan hyökkääjiä vastaan. Hän jätti kirjoituksen Sevanjärven eteläpuolelle Zakhaluun ja valloitti lännessä Kommagenen, Malatyan ja Aleppon. Siten Urartu ulottui Izoliin Eufratin varrella.
Laajeneminen pysähtyy 700-luvulla eaa.

Urartun laajeneminen pysähtyi Assyrian Tiglatpileser III:een, joka nousi Assyrian valtaistuimelle Sardurin 21. hallitusvuonna. Tiglatpileser hyökkäsi heti Urartun kaakkoisten alueiden kimppuun, karkotti sieltä urartulaiset ja siirsi alueelle uusia ihmisiä. Urartulaisten tukemat "kuninkaat" surmattiin. Sardur hävisi Eufratin varrella Urfasta luoteeseen käydyn taistelun. Assyrian armeija eteni Tuspan muureille asti ajaessaan takaa pakenevia urartulaisia, mutta ei kyennyt valloittamaan kaupunkia ilman piirityskalustoa. Kolmen vuoden kuluttua Assyria kaappasi kaikki Urartun läntiset valloitukset. Urartulla oli enää Armenian järvien ydinalue ja pohjoiset alueet. Voitettu Sardur kukistui palatsikumouksessa, ja kolmen vuoden kuluttua Assyrian voimakas kuningas Tiglatpileser III kuoli. Seuraaja Rusas I (Rusa I) valtasi takaisin menetetyt alueet kaakossa ja Azerbaidžanin Iranissa, kun Syyriassa ollut kapina piti Assyrian uuden kuninkaan Salmanassar V:n muissa touhuissa. Urartu valtasi taas Musashirin (Musassirin) ja ulotti valtansa Persian Azerbeidzhaniin. Rusas I rakennutti Toprak-Kaleen Vaniin puutarhakaupungin ja kanavan makean veden saantia varten. Rusas I pystyi alussa puolustautumaan maata uhkaavia kimmeriläisiä ja skyyttiläisiä vastaan.
Laajeneminen pysähtyy 700-luvulla eaa. > Kukistuminen

Urartun alamäki alkoi, kun 750 eaa. kimmeriläiset ja 714 Assyrian kuningas Sargon II hyökkäsivät Urartuun. Mushashirin päätemppeli ryöstettiin, ja Iso-Sabia pitkin edennyt Sargon II:n armeija voitti kimmeriläissodassa heikentyneet Rusas I:n joukot (730–713 eaa.) taistelussa Urmiajärven lähellä. Sargon II kertoo Rusas I:n tappaneen itsensä rautaisella tikarilla. Sargon II:n mukaan assyrialaiset hävittivät Urartua ankarasti muuttaen rikkaan, hyvin hoidetun maan autiomaaksi. Paluumatkalla vallattiin ja ryöstettiin Mushashir. Khaldin temppelistä otettiin ryöstösaaliiksi Rusas I:n pronssikuva. Tämän jälkeen Urartu oli enää ydinmaa.selvennä Rusas I:n poika, Urartun kuningas Argisti II maksoi veroja Niniveen ja onnistui vain ankarasti ponnistellen puolustamaan maata kimmeriläisiä vastaan. Rusas II onnistui hyökkäämään Fryygiaan länteen. Urartun viimeiset merkittävät kuninkaat olivat Rusas III ja Sardur IV. Sitten Urartuun hyökkäsivät pohjoisesta skyytit 620 eaa., ja maan valloittivat skyyttien liittolaiskansa meedialaiset 612 eaa. samoihin aikoihin, kun Assyria romahti etelässä.
Armenialaiset alkoivat saapua maahan 600 eaa. Skyytit tuhosivat Urartun 585 eaa. Urartu yritti vielä kapinoida valloittajiaan vastaan, mutta hävisi pian kartalta vuoteen 500 eaa. mennessä. Urartun metallitöiden maine jäi esikuvaksi kreikkalaisille ja etruskeille.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nairi/Urartu (englanniksi)
Urartu All About Turkey -sivustolla (englanniksi)
Vihakirjallisuus

Vihakirjallisuus on Saskatchewanin ihmisoikeuslakien mukaan materiaalia, joka pyrkii rajoittamaan jonkin ihmisen tai ihmisryhmän ihmisoikeuksia tai materiaalia, joka pyrkii saattamaan naurunalaiseksi tai vihatuksi jonkun ihmisen tai ihmisryhmän. Kanadassa vihakirjallisuuden levittäminen on rikos.
Vicent Ferrer

Ferreriä esittävä Giovanni Bellinin maalaus noin vuodelta 1465 venetsialaisessa kirkossa.
Vicent Ferrer (n. 1350–1419) oli espanjalainen dominikaanimunkki, joka ponnisteli kirkon yhtenäisyyden puolesta.
Ferrer matkusti vuosikymmenien ajan Euroopassa ja julisti evankeliumia. Hän käännytti monia. Kerrotaan, että hän ei ollut opetellut muuta kieltä kuin valenciaa, mutta sai kielillä puhumisen lahjan. Hänet kanonisoitiin pyhäksi vuonna 1455.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vicent Ferrer Wikimedia Commonsissa
Marja Pirttivaara

| Marja Pirttivaara |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: Keikyä, Suomi
Marja Pirttivaara (s. 1958 Keikyä) on suomalainen fysiikan tohtori ja MBA (sosiaali- ja terveysjohtaminen), Suomen itsenäisyyden juhlarahasto  Sitran johtava asiantuntija sekä  geneettisen sukututkimuksen asiantuntija ja tietokirjailija.
Toiminta

Pirttivaara on tehnyt  geneettistä sukututkimusta tunnetuksi ja kansantajuiseksi. Hän tekee vapaaehtoistyötä geneettisen sukututkimuksen ja genomitiedon parissa, muun muassa hallinnoi Family Tree DNA (FTDNA) Suomi DNA -projektissa, Suomi DNA-Facebook-ryhmää sekä kirjoittaa  SNPediaan. Pirttivaara on mukana International Society of Genetic Genealogy ISOGGin toiminnassa ja kansainvälisessä fylogeneettisessä haploryhmä-työssä, erityisesti Haploryhmä N (Y-DNA) -työhön liittyen. Hän on kirjoittanut  blogeja  Suomen Sukututkimusseuran sivuilla ja omalla DNAguru-sivullaan.
Julkaisuja

Mitä Missä Milloin 2020.  (Kirjoittajat mm. Marja Pirttivaara)  Otava, 2019.  ISBN 978-951-1-34399-8.
Marja Pirttivaara: Juuresi näkyvät.  Helsinki:  Siltala Publishing, 2017.  ISBN 978-952-234-481-6.
Kiehtovat geenit – Mihin geenitietoa käytetään?.  (Toimittanut Maarit Jokela, Mirkka Oja-Leikas, Meri Rova, kirjoittajat mm. Marja Pirttivaara)  Duodecim, 2017.  ISBN 978-951-656-816-7.
Marja Erola: Ion beam and annealing induced effects in solid materials detected by nuclear methods.  (väitöskirja)  Helsinki:  Societas Scientiarum Fennica, 1988.  ISBN 978-952-234-563-9.
Kirjallisuutta

Sami Miettinen & Juhana Torkki: Neuvotteluvalta.  WSOY, 2008.  ISBN 9789510339992.  (Sisältää haastatteluja, mukaan lukien Marja Pirttivaaran haastattelu)
Aiheesta muualla

Geneettinen sukututkimus löytää sukulaiset ja kertoo, mistä geenisi ovat kotoisin, Yle Tiedeykkönen, 25.1.2019 (viitattu 28.1.2019)
DNA paljastaa juuresi tuhansien vuosien päähän, Ylen aamu-tv, 22.3.2018 (viitattu 18.12.2018)
Geneettinen sukututkimus, haastattelija Kalle Haatanen, YLE Radio 1, 12.1.2017 (viitattu = 18.12.2018)
Jakso 2: Geneettinen sukututkimus, haastattelija Virpi Väisänen, YLE Historia, 18.1.2016 (viitattu 18.12.2018)
Vesipallo kesäolympialaisissa 2020

Vesipallossa kilpailtiin  Tokion 2020 kesäolympialaisissa 28:tta kertaa. Olympialaisissa oli omat turnaukset naisille ja miehille. Miesten turnaukseen osallisti 12 ja naisten 10 joukkuetta. Ottelut pelatiin 24. heinäkuuta – 8. elokuuta Tatsumi International Swimming Centerissä.
Serbia voitti miesten turnauksen ja Yhdysvallat naisten. Ainoa maa, joka saavutti mitalin kummassakin kilpailussa, oli Unkari, joka oli pronssilla kumassakin turnauksessa.
Aikataulu

Lähde:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| AL | Alkulohko | PE | Puolivälierät | VE | Välierät | PO | Pronssiottelu | LO | Loppuottelu |
|  | La 24 | Su 25 | Ma 26 | Ti 27 | Ke 28 | To 29 | Pe 30 | La 31 | Su 1 | Ma 2 | Ti 3 | Ke 4 | To 5 | Pe 6 | La 7 | La 7 | Su 8 | Su 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Miehet |  | AL |  | AL |  | AL |  | AL |  | AL |  | PE |  | VE |  |  | PO | LO |
| Naiset | AL |  | AL |  | AL |  | AL |  | AL |  | PE |  | VE |  | PO | LO |  |  |
Mitaliyhteenveto

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet   tiedot |  Serbia (SRB) |  Kreikka (GRE) |  Unkari (HUN) |
| Naiset   tiedot |  Yhdysvallat (USA) |  Espanja (ESP) |  Unkari (HUN) |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Serbia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1. |  Yhdysvallat | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3. |  Espanja | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3. |  Kreikka | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5. |  Unkari | 0 | 0 | 2 | 2 |
| Yhteensä | Yhteensä | 2 | 2 | 2 | 6 |
Marja Pirilä

| Marja Pirilä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1957 (ikä 66–67) Rovaniemi
Ammatti:  valokuvaaja
Taiteilija
Ala:  valokuva, camera obscura
Aiheesta muualla
Kotisivut
Marja Pirilän teos Vareily 2016, Vuores Tampere.
Marja Pirilä (s. 1957 Rovaniemi) on suomalainen valokuvaaja ja filosofian maisteri. Hän on tehnyt 1990-luvulta alkaen camera obscuraa hyödyntäviä teoksia.
Marja Pirilä on valmistunut 1986 sekä valokuvaajaksi Taideteollisesta korkeakoulusta että filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta. Hän toimi Oulussa läänintaiteilijana 1988–1990.
Pirilä on saanut valokuvataiteen valtionpalkinnon vuonna 2000 ja Alfred Kordelinin säätiön palkinnon vuonna 2020.

Hänen teoksiaan on Suomen valokuvataiteen museon, Emman ja useiden suomalaisten taidemuseoiden kokoelmissa.
Pirilällä on iso retrospektiivinen valokuvanäyttely Valon tähden Helsingin Taidehallissa vuoden 2024 alussa.
Yksityiselämä

Pirilällä diagnosoitiin vuonna 2020 leukemia. Hänen puolisonsa on valokuvaaja Petri Nuutinen.
Julkiset teokset

Väreily, Vuores 2016
Herbarium, Tiernan koulu, Oulu 2020
Valokuvakirjat

Aukeavat sormenpäiden silmät – The eyes of fingertips are opening, Leena Krohnin runoja, Pirilän kuvia, Musta Taide 1993 (Grafian hopeahuippu 1993)
Camera Obscura, sisätila, ulkotila = Interior, exterior, Musta taide 2002
Speaking light = Puhuva valo, Galleria Heino 2006
Inner landscapes – Sisäiset maisemat, Turku yhdessä Tomoko Kuraharan ja Satoko Sain kanssa 2012
Carried by Light, retrospektiivinen valokuvakirja, Musta taide 2014
Aiheesta muualla

Marja Pirilä Kansallisgallerian kokoelmissa
Marja Pirilä taiteilijamatrikkelissa
Marja Pirilän verkkosivut