stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Emmy (norjalainen laulaja)
Biografia

Kristiansen on kotoisin Sanden kylästä, joka on nykyään osa Holmestrandin kuntaa. Kristiansen varttui musikaalisessa perheessä ja hän lauloi muun muassa kuorossa nimeltään Soul Children. Sen jälkeen, kun hänen isoveljensä Erlend oli jo osallistunut vuonna 2011 Norjan yleisradioyhtiö NRK:n lähettämään nuorten musiikkiohjelmaan nimeltään Melodi Grand Prix Junior, Emmy halusi itsekin osallistui samaan kilpailuun. Vuonna 2015, ollessaan 14-vuotias, Kristiansen osallistuikin kilpailuun kappaleellaan "Aiaiaiai".
Vuonna 2021 Emmy osallistui Norjan vuoden 2021 euroviisukarsintana toimineeseen Melodi Grand Prix 2021 -kilpailuun. Kilpailussa hän eteni kolmannesta semifinaalista finaaliin asti kappaleellaan "Witch Woods". Finaalissa Emmy ei kuitenkaan sijoittunut neljän parhaan joukkoon. Kristiansen on säveltänyt Mathilde SPZ:n, Chris Archerin ja Slam Dunkin kappaleen ”Woman Show”, jonka nämä esittivät Melodi Grand Prix 2024 -kilpailussa. Työskennellessään Norjassa Kristiansen sai faneja myös kotimaansa ulkopuolella Tiktok-tilinsä kautta, jossa hän on kerännyt yli miljoona seuraajaa.
Tammikuussa 2025 Emmyn ilmoitettiin olevan yksi kuudesta artistista, jotka kilpailisivat Irlannin vuoden 2025 euroviisukarsinnassa, joka kantoi nimeä The Late Late Eurosong Special 2025. Kilpailussa hän kilpaili kappaleella nimeltään "Laika Party", joka on tehty yhteistyössä irlantilaisen lauluntekijän Larissa Tormeyn kanssa. 7. helmikuuta 2025 järjestetyssä finaalissa, Emmy voitti kilpailun saaden eniten pisteitä sekä kansalliselta raadilta että yleisöltä ja edustaa näin Irlantia vuoden 2025 Euroviisuissa Sveitsin Baselissa.
Diskografia > Singlet

2015: Aiaiaiai
2016: Bjørnar
2016: Frightened of Lightning
2018: Jeg ser at du har ringt
2019: The Little Boy
2019: Er det du som har tatt den?
2020: Gunnar
2020: If Only
2021: Witch Woods
2021: Collection
2021: Brilleskille (Ole Hartzin kanssa)
2021: Some Say
2022: Venus (Why Don’t We Run)
2022: Juliet
2022: Dear Sandman
2022: Dear Santa
2023: Just a Ghost
2023: DotA (J.O.X:n kanssa)
2023: She
2023: Haunting You
2024: Vil ha dig (Unge Laman kanssa)
2024: Lose My Love
2024: Dancing Alone
2024: Om du var min (J.O.X:n kanssa)
2024: Ain’t Nobody (Braatenin kanssa)
2024: The Hanging Tree (Braaheimin ja Ilyaan kanssa)
2024: Boten Anna (J.O.X:n ja Hubben kanssa)
2024: Behind Blue Eyes (Braaheimin ja Ilyaan kanssa)
2024: Say You Love Me (Braaheimin ja Ilyaan kanssa)
2024: Lie to Me
2024: Monster
2024: Left Outside Alone
2025: Mom Is Home (K-391:n ja Nick Strandin kanssa)
2025: Laika Party
Käännös suomeksi
Sojuz TMA-02M

Sojuz TMA-02M oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento Kansainväliselle avaruusasemalle (ISS). Avaruusalus laukaistiin Baikonurin kosmodromilta 7. kesäkuuta 2011 kello 20.12.45 (UTC). Miehistö oli ISS-avaruusaseman Retkikunta 28:n täydennysmiehistö. Sojuz telakoitui ISS:lle 9. kesäkuuta kello 21.18 (UTC). Paluu maahan tapahtui marraskuussa 2011.
Miehistö

venäläinen päällikkö kosmonautti Sergei Volkov
NASAn astronautti Michael Fossum
japanilainen avaruuslentäjä Satoshi Furukawa, JAXA
Miehistö > Varamiehistö

Oleg Kononenko, Venäjän avaruusjärjestö, päällikkö
André Kuipers, ESA
Donald Pettit, NASA
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Sojuz TMA-21 | Sojuz-avaruuslento | Seuraaja: Sojuz TMA-22 |
Pyykösjärvi (järvi)

| Pyykösjärvi |
| --- | --- |
 Pyykösjärvi luoteesta, taustalla Ruskon tehtaita ja Puolivälinkankaan vesitorni
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Oulu
Koordinaatit:  65°03′N, 25°30′E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Laholaisoja
Järvinumero:  84.112.1.002 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  12,8 m
Rantaviiva:  5,7 km
Pinta-ala:  1,46 km²
Tilavuus:  0,00195 km³
Keskisyvyys:  1,3 m
 fiPyykösjärvi 
Pyykösjärvi on järvi Oulussa Linnanmaan, Pyykösjärven ja Kaijonharjun kaupunginosien välisellä alueella. Pinta-alaltaan järvi on Halajärven (n. 220 ha) jälkeen Oulun toiseksi suurin, noin 146 hehtaaria. Yksiosaisen altaan suurin pituus on noin kaksi kilometriä, leveys noin 800 metriä ja syvimmät kohdat noin 2,5 metriä. Keskisyvyydeltään vain 1,3-metrisen järven vesimäärä on noin 1,95 miljoonaa kuutiometriä. Järven pinta on 12,8 metriä merenpinnan yläpuolella.
Pyykösjärvi on Kuivasojan vesistöalueen ylin järvi. Sen vedet laskevat Laholaisojaa pitkin Kuivasjärveen ja edelleen Perämereen. Pyykösjärven valuma-alue on noin 4,3 neliökilometriä ja käsittää lähiympäristön metsäojat sekä Hiltusenperänojan valuma-alueen. Tulva-aikana valuma-alueen koko kasvaa 9,7 neliökilometriin.
Pyykösjärven tila on huonontunut 1980-luvun jälkeen merkittävästi. Järven suurin tulo-oja, Ruskonoja, käännettiin jo 1960-luvulla virtaamaan suoraan Pyykösjärven laskuojaan, ja nykytilanteessa Ruskonojan vettä pääsee järveen asti lähinnä keväällä entisen purku-uoman tulviessa. Kilometrin päässä sijaitsevan Kemiran lannoitepitoisia hulevesiä johdettiin Pyykösjärveen vuoteen 1990 saakka. Nykyisellään järveen tulee vettä luontaisesti enää sateena ja ympäristön asutusalueiden huuhtoutumina metsäojia myöten, ja nämä vedet ovat usein huonolaatuisia. Järvi on ollut rehevöitynyt jo vuosikymmenten ajan.
Pyykösjärveä alettiin ilmastaa talvisin 1980-luvun puolivälissä kalakuolemien ehkäisemiseksi. Pyykösjärvelle ja alemmalle Kuivasjärvelle laadittiin vuonna 2004 kunnostussuunnitelma. Vuonna 2010 valmistui pumppaamo ja paineputki, joilla Oulujoen hyvälaatuista vettä johdetaan Pyykösjärveen talvikuukausina parantamaan rehevän järven happitilannetta. Lisäveden ansiosta kalakuolemilta on vältytty, ja järven yleinen kunto on ollut viime vuosina hitaasti kohenemaan päin. Pyykösjärven ravinnetasot ovat kumminkin edelleen korkealla, sillä ravinnepitoista pohjaliejua on monin paikoin toista metriä paksu kerros. Sinileväkukinnot ovat jatkossakin kesäisin mahdollisia.
Kalmbergin kartastossa vuodelta 1856 Pyykösjärven nimi on Iso Kuivasjärvi ja nykyisen Kuivasjärven nimi puolestaan Alakuivasjärvi.
Linnusto

Pyykösjärvi on monipuolinen lintuvesi. Tyypillisiä pesimälintuja ovat silkkiuikku (noin 10 paria), nokikana (5–10 paria) sekä sorsalinnut tukkasotka, telkkä, tavi, sinisorsa ja haapana. Yksi laulujoutsenpari on pesinyt järvellä vuosittain. Kahlaajista alueella tavataan esimerkiksi liroja ja taivaanvuohia. Lisäksi järvellä oleskelee koko avovesikauden ajan Ruskon jätekeskuksen alueella ruokailemassa käyviä lokkeja. Loppukeväällä järvellä on tavattu toista tuhatta pikkulokkia, kymmeniä vesipääskyjä sekä tuhansia pääskyjä. Syksyisin järvelle kerääntyy satoja vesilintuja, joista yleisimpiä ovat haapana, tukkasotka, isokoskelo ja telkkä. Lisäksi uiveloita on tavattu enimmillään satakunta. Syksyisin järvellä tavataan myös harmaahaikaroita, joita on enimmillään nähty kymmenkunta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyykösjärvi (järvi) Wikimedia Commonsissa
Oulun kaupunki: Pyykösjärven ja Kuivasjärven kunnostuksen yleissuunnitelma
Oulun luonto
| --- | --- |
Järvet:  Ahmasjärvi  Heikkilänjärvi  Huutilampi  Iso Seluskanjärvi  Iso Uumajärvi  Iso-Vuotunki  Jolosjärvi  Juopulinjärvi  Jäälinjärvi  Kalimeenlampi  Karahkanjärvi  Kivijärvi  Kuivasjärvi  Lavajärvi  Lylyjärvi  Lämsänjärvi  Mannisenjärvi  Mikanlampi  Niilesjärvi  Papinjärvi  Pyykösjärvi  Tervalampi  Vaaralampi  Karahkan Valkiainen  Jokikokon Valkiainen  Valkiaisjärvi  Vepsänjärvi  Vähä-Vuotunki 
Luonto:  Isokankaan luonnonsuojelualue  Hirvisuon soidensuojelualue  Letonniemi  Pilpasuo  Tuiranpuisto  Heinätorin puisto  Isokankaan luonnonsuojelualue  Hirvisuon soidensuojelualue  Hollihaan puisto  Hupisaaret  Kaupunginojan puistovyöhyke  Letonniemi  Pilpasuo  Tuiranpuisto  Äimäraution siirtolapuutarha 
Saaret:  Elba  Hermannit  Hietasaari  Kahvankari  Kellon Kraaseli  Kirkkosaari  Korkiakari  Kääriänsaari  Laitakari  Pulkkisenmatala  Riitankari  Runniletto  Saapaskari  Selkäkari eli Piispanletto  Varjakansaari  Vihreäsaari 
Virtavedet:  Aittokoski  Iijoki  Jolosjoki  Juopulinkoski  Kalimeenoja  Kiiminkijoki  Koitelinkoski  Kuivasoja  Martimojoki  Nuorittajoki  Oulujoki  Siuruanjoki  Vepsänjoki  Sanginjoki
Ilmalaiva

U.S.S. Los Angeles Manhattanin yllä
Ilmalaiva eli zeppeliini on ilmaa kevyempi, ohjattavissa oleva ilma-alus, jonka Ferdinand von Zeppelin keksi. Siinä on yksi tai useampi ilmaa kevyemmällä kaasulla, kuten heliumilla tai vedyllä, täytetty säiliö. Ensin käytettiin vetyä, mutta heliumiin siirryttiin vedyn syttymisherkkyyden vuoksi. Heliumia oli aluksi saatavilla vain lähinnä Yhdysvalloissa. Vapaasti lentävistä ilmapalloista ja kuumailmapalloista ilmalaivan erottaa ohjattavuus, kun taas ilmapallon liikettä voidaan ohjata vain korkeussuunnassa. Ilmalaivan alaosassa on kori eli gondoli, jossa on tilat miehistölle ja matkustajille. Ilmalaivoja säilytettiin suurikokoisissa ilmalaivahalleissa.
Ilmalaivoja kehitettiin voimakkaasti varsinkin Saksassa vuosina 1900–1936. Niillä matkustettiin säännöllisesti Saksasta jopa Atlantin yli Brasiliaan ja Argentiinaan asti. Zeppeliinit olivat tilastollisesti ottaen hyvin turvallisia, ilmalaiva Graf Zeppelin lensi 1,6 miljoonaa kilometriä yhdenkään matkustajan vammautumatta. Silti niille sattui pahoja onnettomuuksia, joista pahimmat ilmalaivoille R-101, USS Shenandoah, USS Akron ja Hindenburg. Ilmalaivoista luovuttiin muutaman hyvin tuhoisan onnettomuuden vuoksi ja koska lentokoneet kehittyivät luotettaviksi kulkuvälineiksi.
Rakenne

Ilmalaivat jaetaan kolmeen päätyyppiin: jäykkärunkoisiin eli zeppeliineihin, puolijäykkärunkoisiin ja jäykistämättömiin sen mukaan, mikä pitää ne muodossaan. Nykyisin käytössä olevat ilmalaivat ovat lähinnä kaasun paineella muotoonsa puhallettuja ilmapalloja, joissa yleensä on jäykistetty nokkakartio ja peräsin. Tällaisia ovat muun muassa Goodyear-yhtiön mainostarkoituksiin rakennetut ilmalaivat, jotka operoivat lähinnä Yhdysvalloissa, mutta ovat käyneet kaksi kertaa Suomessakin.
Toinen tyyppi, "oikea" ilmalaiva, on jäykistetty ja siinä on alumiinista tai duralumiinista rakennettu runko, jonka päälle alus on rakennettu. Näitä nimitetään joskus zeppeliineiksi erotukseksi pehmeistä ilmalaivoista. Zeppelin-tyyppisen ilmalaivan rungon painon takia niitä ei kannata rakentaa kovin pieniksi.
Puolijäykissä ilmalaivoissa on kölimäinen rakenne, joka kulkee rungon alla keulasta perään. Puolijäykän ilmalaivan runko pysyy jäykistämättömien ilmalaivojen tapaan muodossaan kaasunpaineen avulla.
Zeppeliinit

Armeijasta eläkkeelle jäänyt saksalainen kreivi Ferdinand von Zeppelin, jota kiinnostivat lentävät laitteet, osti David Schwarzin leskeltä tämän ilmalaivan oikeudet, ja haki vuonna 1895 patenttia omalle tuosta johdetulle kehitelmälleen. Ensimmäistä zeppeliiniä alettiin rakentaa 1899 kelluvassa hallissa.
2. heinäkuuta 1900 Zeppelin lennätti ensimmäistä jäykkää ilmalaivaa LZ1, joka aloitti varsinaisen ilmalaivakauden. Se toimi vain 18 minuuttia ennen vian ilmaantumista, ja zeppeliini jouduttiin laskemaan maahan korjausta varten. Vaikka Zeppelinin ilmalaiva lensi nopeammin kuin ranskalainen La France aikoinaan, se ei kiinnostanut sijoittajia, ja niinpä Zeppelin joutui purkamaan LZ1:n.
Zeppelin onnistui saamaan rahaa uuden ilmalaivan, LZ2:n kehittelyyn vuonna 1906. Se menestyi suunnilleen yhtä huonosti kuin LZ1.
Vasta sen seuraaja LZ3 oli ensimmäinen todella toimiva zeppeliinityyppinen ilmalaiva, jolla lennettiin vuoteen 1908 45 kertaa, yhteensä 4398 kilometriä. Armeijaa kiinnosti LZ4, ja näytöslennolla LZ4 joutui laskeutumaan Stuttgartin lähellä Echterdingeniin, missä myrsky tempoi sen irti. Zeppeliini törmäsi puuhun ja paloi räjähdysmäisessä tulipalossa. Kukaan ei loukkaantunut, vaikka kaksi teknikkoa pelastui täpärästi hyppäämällä uhkarohkeasti pois.
Vuonna 1909 alkoivat ensimmäiset kaupalliset matkustajalennot ilmalaivalla LZ6.
Ferdinand von Zeppelinin yhtiö rakensi monia zeppeliini-ilmalaivoja Saksassa 1900-luvun alussa. Monet zeppeliinit tuhoutuivat onnettomuuksissa, jotka eivät kuitenkaan kaikki johtaneet kuolemantapauksiin.
|  | LZ1 | LZ2 | LZ3 | LZ4 | LZ5 | LZ6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pituus | 128 m | 126 m | 126 m | 136 m | 136 m | 136 m (144 m) |
| Halkaisija | 11,7 m | 11,7 m | 11,7 m | 13 m | 13 m | 13 m |
| Tilavuus | 11 300 m³ | 10 370 m³ | 11 429 m³ | 15 000 m³ | 15 000 m³ | 16 000 m³ |
| Huippunopeus | 27 km/t | 38 km/t | 53 km/t | 48 km/t | 48 km/t | 54 km/t |
| Ensilento | 2.7.1900 | 30.11.1905 | 9.10.1906 | 20.6.1908 | 26.5.1909 | 25.8.1909 |
Ensimmäisessä maailmansodassa

Ensimmäisessä maailmansodassa saksalaiset käyttivät zeppeliini-ilmalaivoja tiedusteluun ja  pommittivat muun muassa Ison-Britannian kaupunkeja. Ilmalaivoilla saattoi kuljettaa suuria pommilasteja, ja alussa hävittäjälentokoneet eivät voineet nousta yhtä korkealle kuin ilmalaivat. Saksalaiset pommittivat Englannin itärannikon kaupunkeja öisin. Pommitukset pyrittiin keskittämään Lontoon sataman kaltaisiin sotilaallisesti merkittäviin kohteisiin, mutta epätarkkuutensa takia ne surmasivat etupäässä siviilejä. Pommituksissa kuoli yli tuhat henkeä, ja ne levittivät kauhua ja voimakasta saksalaisvihaa siviiliväestön keskuudessa.
Englantilaiset vastasivat alussa tehostamalla ilmatorjuntaa sekä asentamalla kuulosuuntimalaitteita ja valonheittimiä. Tämä ilmatorjunta oli vielä melko tehotonta. Vuonna 1916 kehitettiin voimakasmoottorisia korkealle nousevia hävittäjiä ja pommittajia, joiden konetuliaseilla saattoi ampua fosforiluoteja, joilla ilmalaivat saattoi tuhota.
Toinen maailmansota

Saksa ei käyttänyt ilmalaivoja toisessa maailmansodassa, mutta Yhdysvallat rakensi monen tyyppisiä jäykistämättömiä ilmalaivoja, joita käytettiin Pohjois-Atlantilla saattueiden tähystäjinä sukellusveneitä vastaan. Ne lensivät vuosikausia vielä sodan jälkeen koulutusmielessä, mutta lopulta viimeinenkin ilmalaivayksikkö lakkautettiin ja viimeiset ilmalaivat jäivät pölyttymään tarpeettomina suljettujen laivastoasemien nurkkiin kunnes hiljalleen romutettiin kun näitä rakennuksia purettiin tai remontoitiin uudiskäyttöön.
Nykypäivä

Alkuperäisiä zeppeliinejä ei ole säilynyt kokonaisina. Pariisin ilmailumuseossa le Bourgetissa on ensimmäisessä maailmansodassa alasammutun zeppeliinin moottori-gondoli ja miehistö-gondoli lähes täydellisinä, mukaan lukien esimerkiksi konekiväärit.
Nykypäivä > Vedyn sijaan heliumia

Nykyään ilmalaivojen täyttökaasuna käytetään palamatonta heliumia. Helium on kuitenkin vetyä kalliimpaa ja lisäksi raskaampaa: sillä täytetty ilmalaiva menettää 10 % nostokyvystään vetyyn verrattuna.
Helium on uusiutumatonta ja Teksasissa sijaitsevan maailman suurimman heliumvarannon odotetaan kuluvan loppuun vuoteen 2016 mennessä.
Heliumia voidaan kuitenkin valmistaa synteettisesti pommittamalla litiumia tai booria nopeilla protoneilla. Tämä ei kuitenkaan ole taloudellisesti kannattava tuotantotapa.
Nykypäivä > Mainostaminen

Ilmalaivojen taloudellinen merkitys matkustajaliikenteelle on nykyään niiden rajallisen nopeuden takia olematon, joten ne on valjastettu etupäässä lentäviksi mainosjulisteiksi.
Nykypäivä > Turismi ja matkailu

Saksan Friedrichshafenissa nykyaikaiset Zeppelin NT -ilmalaivat lennättävät turisteja Bodenseen yllä.
Vuonna 2007 Zeppelin-Reederei vei kiertoajelulle 12 000 matkustajaa. Ilmalaivan kyytiin pääsee myös Kaliforniassa.
NT-laivojen toiminta ei ole taloudellisessa mielessä kovin kannattavaa.
Suurempien laivojen tilanne olisi luultavasti toinen.
Pitkiin turistimatkoihin ilmalaivat sopisivat paremmin kuin lentokoneet tai helikopterit.
Erityisesti öljyn hinnan nousu ja tarve vähentää hiilidioksidipäästöjä on herättänyt kiinnostusta ilmalaivoihin. Laadituista suunnitelmista lennokkaimpia lienee Jean-Marie Massaudin "Miehitetyksi pilveksi" nimetty 210-metrinen lentävä hotelli.
Japanissa aletaan uudelleen tutkia ilmalaivojen kannattavuutta uudella Zeppelinin tehtaalla valmistetulla 75-metrisellä Yokoso! Japan -ilmalaivalla, jonka gondolissa on 12 matkustajapaikkaa.
Yokoso! Japan -ilmalaiva vieraili Helsingin Malmin lentokentällä kesällä 2004. Tämä herättikin mediassa ja kansassa valtaisan kiinnostuksen, sillä lukuun ottamatta Goodyearin ilmalaivavierailua 1980-luvulla, aitoa "zeppeliiniä" ei ollut Suomessa nähty 74 vuoteen.
Zeppelin-Reederei & ZLT Zeppelin Luftschifftechnikin rakentamat ilmalaivat maksavat 15 miljoonaa dollaria. 
Ilmalaivojen maksiminopeus voi olla 160 kilometriä tunnissa ja matkustajakapasiteetti enimmillään muutama tusina matkustajaa.
Ilmalaivojen vakavimmiksi puutteiksi on sanottu, että niiden liikenne on säästä riippuvaista ja vaatii suuria laskeutumisalustoja. Aikoinaan ilmalaivojen tukikohtina suunniteltiin käytettävän pilvenpiirtäjiä.
Nykypäivä > Rahti

Ranskan postilaitos tutkii parhaillaan ilmalaivojen soveltuvuutta postin kuljetukseen. Darpa tutki ilmalaivoja pitkän matkan rahtikuljetuksissa vuonna 2005.
Verrattuna lentokoneisiin niiden aiheuttama säteilypakote olisi 80–90 prosenttia pienempi.
Rahtikäyttöä haittaa kuitenkin se, että ilmalaivoja on vaikea hallita lastaus- ja purkuvaiheissa.
Alan yrittäjän kohtalo voi olla kova: esimerkiksi SkyCats-ilmalaivojen rakentaja meni konkurssiin. German Cargolifter -nimisen ilmalaivan suunniteltiin kuljettavan 160 tonnin rahteja 10 000 kilometrin matkojen päähän, mutta projekti ajautui vaikeuksiin sekä suunnittelun että rahoituksen suhteen ja päättyi epäonnistuneena sen jälkeen kun yksi maailman suurimmista hangaareista oli saatu rakennettua. Tämä tapahtui vuonna 2002.
Tähän päivään mennessä suurta rahtialusta ei ole onnistuttu rakentamaan, vaikka niitä on kehitellyt mm. Lockheed.
Nykypäivä > Muut: sotilaallinen ja tieteellinen käyttö

Ilmalaivojen käyttöä sotilaallisiin tarkoituksiin ja viestintään selvitetään.
DARPA:n WALRUS-projekti pyrki tuottamaan joukkojen kuljetusta varten uudenaikaisen ilma-aluksen, joka ei tarvitsisi mastoja, kiitoteitä tai varastohangaareja.
Ilmalaivat sopisivat tarkkailu- ja ilmavalvontatehtäviin lentokoneita ja helikoptereita paremmin.
Ilmalaivoilla on jonkin verran käyttöä tieteellisessä työssä ja niitä on käytetty esimerkiksi ilmakehätutkimuksen apuna.
Nykypäivä > P-791

Yhdysvalloissa esiteltiin elokuussa 2011 puolustusvälinevalmistaja Lockheed Martinin jättiläismäinen P-791-ilmalaiva viiden vuoden kehittelyn tuloksena. Yhtiön mukaan ilmalaiva soveltuu parhaiten rahdin kuljettamiseen syrjäisille seuduille, joihin on huonot kulkuyhteydet. Sitä voidaan käyttää myös sotilaallisiin kuljetus- ja valvontatehtäviin. P-791 voi pysytellä yli kuuden kilometrin korkeudessa jopa kolme viikkoa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Channel4:n dokumentti The Airships (englanniksi)
Goodyearin ilmalaivaston kotisivu (englanniksi)
SANTOS-DUMONT n. 6 (englanniksi)
Ylen Elävä arkisto – Graf Zeppelin Helsingissä
Zeppelin-matkailu Friedrichshafenissa (englanniksi) (saksaksi)
Yli Atlannin pilvien teitä, Suomen Kuvalehti, 11.10.1924, nro 41, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tulevaisuuden ilmaliikenne Atlantin yli, Helsingin Sanomat, 18.03.1928, nro 77, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Zeppelinien tulevaisuus, Suomen Kuvalehti, 21.11.1936, nro 47, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Jäykkärunkoisen ilmalaivan rakenne.
Giffardin ilmalaiva vuodelta 1852.
Dupuy de Lomen ohjattava ilmapallo vuodelta 1872.
Charles Renardin ja Arthur Constantin Krebsin La France -ilmalaiva vuodelta 1884.
David Schwarzin ilmalaiva vuodelta 1896.
LZ1:n ensilento Bodenjärvellä   2.7.1900.
LZ4.
Ranskalaisen ilmalaivan kuvalla varustettu postikortti ensimmäisestä maailmansodasta vuodelta 1915.
Yhdysvaltalainen USS Macon (ZRS-5)
Ilmalaiva LZ-129 Hindenburg tuhoutui sähkökipinän sytyttämänä saavuttuaan Amerikkaan Lakehurstin kentälle.
Yhdysvaltain laivaston toisen maailmansodan aikainen K-tyypin ilmalaiva.
Goodyearin mainosilmalaiva.
Zeppelin NT -ilmalaiva Yokoso! Japan
Navajoiden reservaatti

| Navajoiden reservaatti> Intiaanireservaatti |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Navajoiden reservaatin sijainti kartalla
Valtio:   Yhdysvallat
Osavaltio:   Arizona  New Mexico  Utah
Perustettu:  1. kesäkuuta 1868
Hallinto:  
 – Pääkaupunki:  Window Rock
 – Presidentti:  Buu Nygren
Pinta-ala:  71 000 km²
Väkiluku (2020):  165 158
Kielet:  navajo, englanti
Kansat:  navajot
Valuutta:  Yhdysvaltain dollari (USD)
Aikavyöhyke:  UTC -7 ja UTC -6
Symbolit:  
 – Kansallislaulu:  Shí naashá
 
Verkkosivu
Navajoiden reservaatti tai Navojomaa (engl. Navajo Nation, navajoksi Diné Bikéyah) on navajo-intiaaneille varattu reservaatti, joka sijaitsee Utahin, New Mexicon ja Arizonan alueilla.
Pinta-alaltaan reservaatti on noin 71 000 neliökilometriä, mikä tekee siitä Yhdysvaltain suurimman intiaanireservaatin.
Navajot saapuivat Yhdysvaltain eteläosiin oletettavasti jossain vaiheessa 1500-luvulla. Kun amerikkalaiset löysivät navajoiden mailta öljyä 1920-luvulla, nousi tarve organisoida hallitus, koska ainoastaan Yhdysvaltain liittovaltio voi tehdä sopimuksia alkuperäisväestön kanssa. Navajoiden omat hallintoelimet perustettiin vuonna 1923.
Laillinen status ja hallinto

Navajoiden reservaatti on yksi Yhdysvaltain liittovaltion 547 tunnustamasta reservaatista, joka on myös suvereeni. Navajoiden reservaatilla ei kuitenkaan ole omaa perustuslakia.
Reservaatin pääkaupunki, Window Rock, sijaitsee Arizonan puolella.
Navajomaa on jaettu 110 kaupunkiin (engl. chapter), joista valitaan yhteensä 88 edustajaa Navajoiden neuvostoon. Nykyään neuvosto on reservaatin lakiasäätävä elin. Valta jaettiin kolmeen osaan vuonna 1991, ja reservaatilla on lisäksi omat toimeenpanevaa ja oikeudellista valtaa käyttävät elimensä. Toimeenpanevaa valtaa käyttää presidentti, joka valitaan vaaleilla. Vuodesta 2023 lähtien presidenttinä on toiminut Buu Nygren. Presidentti, varapresidentti ja neuvoston jäsenet valitaan neljän vuoden välein pidettävissä vaaleissa.
Talous ja koulutus

Reservaatti sijaitsee pääsääntöisesti kuivalla alueella, mikä vaikuttaa sen talouteen: merkittävä osa reservaatin asukkaista ansaitsee elantonsa reservaatin ulkopuolella. Työn perässä on myös muutettu esimerkiksi Kansas Cityyn tai Los Angelesiin. Kotitalouksien mediaanitulot olivat vuonna 2021 vain 30 275 dollaria, mikä on alle puolet Yhdysvaltain vastaavasta luvusta.
Vuonna 2015 reservaatin työttömyysasteen arvioitiin olevan 40–60 prosenttia. Merkittävä työllistäjä ovat olleet hiilikaivokset, jotka ovat puolestaan vaikuttaneet negatiivisesti alueen luontoon ja ihmisiin.
Reservaatin asukkaista 7,9 prosentilla on vähintään kandidaatintutkinto tai korkeampi koulutus (Yhdysvalloissa keskimäärin 35 prosenttia). Vuonna 2013 perustettiin Navajo Technical University, joka on ensimmäinen reservaatin alueelle perustettu yliopisto.
Väestö ja kulttuuri

Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan reservaatin alueella asui 165 158 henkilöä. Väestöstä 21,6 prosenttia puhuu kotona jotain muuta kieltä kuin englantia. Navajon kielestä tuli reservaatin virallinen kieli vuonna 2024.
Intiaaniheimoilla on oikeus määritellä itse, kuka kuuluu heimoon ja kuka ei. Tullakseen virallisesti navajoksi (engl. enrolled member) henkilön täytyy olla vähintään 25-prosenttisesti navajotaustainen. Navajoiden reservaatti suosii tällaisia jäseniä muun muassa reservaatin alueen työllistämisessä.
Samaa sukupuolta olevien avioliitto on ollut kielletty lailla vuodesta 2005 lähtien. Reservaatti ei myöskään tunnusta muualla solmittuja samaa sukupuolta olevien parien avioliittoa.
Minuutti

Minuutti (tunnus min) on SI-järjestelmässä ajan lisäyksikkö. Minuutin pituus on 60 sekuntia, 1/60 tuntia.
Yleisesti minuuttia käytetään aikayksikkönä, kun mitattava aika on tyypillisesti välillä n. 1 – n. 60 minuuttia. Toisaalta esimerkiksi musiikki- ja elokuvateollisuudessa tallenteiden kesto ilmaistaan yleensä minuutteina. Esimerkiksi 4 tuntia kestävän elokuvan pituus ilmaistaan usein muodossa 240 min.
Joissain harvinaisissa minuuteissa on 61 sekuntia. Kyse on silloin karkaussekunnista. Tunnin jakaminen 60 minuuttiin perustuu babylonialaisten käyttämään 60-järjestelmään.