stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Borgit

Borgien symboli, jonka on suunnitellut Rick Sternbach. Symboli esiintyi ensimmäisen kerran jaksossa "Q Who" (5. toukokuuta, 1989)
Borgin lataustelakka-lavaste Hollywoodin viihdemuseossa
Borgit ovat Star Trek -sarjan kuvitteellinen avaruusolentolaji. Ne ovat kyberneettisiä olioita ja alun perin lähtöisin Delta-kvandrantista. Borgit ovat puoliksi humanoideja, puoliksi koneita ja valloittavat maailmoja sulauttamalla ne itseensä. Niiden alukset ovat kuutioiden ja pallojen muotoisia.
Ensimmäisen kerran borgit esiintyivät sarjan Star Trek – uusi sukupolvi jaksossa "Borgien armoilla" ("Q Who?"), jossa Q-niminen jumalolento heitti Enterprise-D:n miehistöineen borgien kuution tielle tuhansien valovuosien päähän J-25-tähtijärjestelmään. Seuraavan kerran ne kohdattiin jaksossa "Maailmoista paras" ("The Best of Both Worlds"), jossa kapteeni Jean-Luc Picard siepattiin borgien kuutioon, ja hänestä tuli borgien Locutus, jonka tarkoituksena oli sulauttaa ihmiskunta osaksi borgeja.
Borgit olivat merkittävässä roolissa myös elokuvassa Star Trek – ensimmäinen yhteys, jossa borgit kuningattarensa johtamina matkustivat ajassa estämään ensimmäisen yhteyden ihmisten ja vulkaanien välillä. Myöhemmin borgeja on nähty muissakin Star Trek -sarjoissa. Voyagerissa niitä nähtiin usein, ja naispuolisesta borgista Seven of Ninesta tuli jopa miehistön jäsen. Seven of Ninen tarinan kautta Voyager-sarja käsittelee yksilöllisyyden teemaa toistuvasti.
Muita ex-borgeja, jotka on onnistuneesti saatu kokemaan yksilöllisyyttä, on muun muassa Hugh, joka esiintyy ensimmäisen kerran Star Trek - uusi sukupolvi -sarjan viidennellä tuotantokaudella jaksossa "I, Borg", sekä Icheb, jonka Voyagerin miehistö pelastaa ja deassimiloi yhtenä viidestä lapsiborgista, jotka ovat jääneet ilman aikuisia borgeja borgialukseen.
Kaikki neljä deassimiloitua ex-borgia esiintyvät Star Trek – Picardin ensimmäisellä tuotantokaudella.
Shakin maailmanmestaruusottelu 2012

| --- | --- |
puolustava mestari : haastaja 
Viswanathan Anand :  
 Viswanathan Anand :  Boris Gelfand 
6 (2½) : 6 (1½) 
s. 11.12.1969  42 vuotta  : s.23.6.1968  43 vuotta  
Shakin maailmanmestaruusottelun 2010 voittaja  : Vuoden 2011 ehdokasturnauksen voittaja  
Elo-luku: 2791 (maailmanlistan 4.) : Elo-luku: 2727 (maailmanlistan 20.) 
← 2010 : 2013 →
Shakin maailmanmestaruusottelussa 2012 hallitseva mestari Viswanathan Anand puolusti mestaruuttaan ehdokasotteluiden voittajaa Boris Gelfandia vastaan. 12–pelinen ottelu pelattiin 10.-31. toukokuuta 2012 Moskovan Tretjakovin galleriassa ja sen palkintosumma oli 2,55 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Pitkien pelien jälkeen tilanne oli tasan molempien voitettua yhden pelin. Lopulta mestaruus ratkaistiin neljässä nopean shakin katkaisupelissä, jotka voitti Anand pistein 2½ - 1½, joten hän säilytti maailmanmestaruutensa.
Aikataulu ja tulokset

| Peli | Päiväys | Anand | Gelfand | Tilanne |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | perjantai, 11. toukokuuta | ½ | ½ | ½ – ½ |
| 2 (Arkistoitu – Internet Archive) | lauantai, 12. toukokuuta | ½ | ½ | 1 – 1 |
| 3 | maanantai, 14. toukokuuta | ½ | ½ | 1½ – 1½ |
| 4 (Arkistoitu – Internet Archive) | tiistai, 15. toukokuuta | ½ | ½ | 2 – 2 |
| 5 (Arkistoitu – Internet Archive) | torstai, 17. toukokuuta | ½ | ½ | 2½ – 2½ |
| 6 (Arkistoitu – Internet Archive) | perjantai, 18. toukokuuta | ½ | ½ | 3 – 3 |
| 7 (Arkistoitu – Internet Archive) | sunnuntai, 20. toukokuuta | 0 | 1 | Gelfand johti 4 – 3 |
| 8 (Arkistoitu – Internet Archive) | maanantai, 21. toukokuuta | 1 | 0 | 4 – 4 |
| 9 (Arkistoitu – Internet Archive) | keskiviikko, 23. toukokuuta | ½ | ½ | 4½ – 4½ |
| 10 (Arkistoitu – Internet Archive) | torstai, 24. toukokuuta | ½ | ½ | 5 – 5 |
| 11 (Arkistoitu – Internet Archive) | lauantai, 26. toukokuuta | ½ | ½ | 5½ – 5½ |
| 12 (Arkistoitu – Internet Archive) | maanantai, 28. toukokuuta | ½ | ½ | 6 – 6 |
Aikataulu ja tulokset > Katkaisupelit

Katkaisupelit pelattiin keskiviikkona 30. toukokuuta.
| Peli | Pelimuoto | Anand | Gelfand | Tilanne |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 (Arkistoitu – Internet Archive) | Nopea shakki | ½ | ½ | ½ – ½ |
| 14 (Arkistoitu – Internet Archive) | Nopea shakki | 1 | 0 | Anand johti 1½ – ½ |
| 15 (Arkistoitu – Internet Archive) | Nopea shakki | ½ | ½ | Anand johti 2 – 1 |
| 16 (Arkistoitu – Internet Archive) | Nopea shakki | ½ | ½ | Anand voitti 2½ – 1½ |
Tausta

Kesäkuussa 2009 FIDE:n julkistamien sääntöjen mukaan haastaja vuoden 2012 MM-otteluun selvitettiin ehdokasotteluilla, joiden ensimmäiselle kierrokselle pääsi kahdeksan pelaajaa. Anakin osa ehdokasotteluista oli tarkoitus pelata Bakussa huhti-toukokuussa 2011, mutta heinäkuun lopulla 2010 FIDE päätti muuttaa pelipaikaksi Venäjän Kazanin. Azerbaidžanin nimeämä pelaaja, Şəhriyar Məmmədyarov säilytti kuitenkin ehdokaspaikkansa.
5. marraskuuta 2010 maailman ranking-kakkonen Magnus Carlsen ilmoitti vetäytyvänsä ehdokasotteluista, ilmoittaen syyksi koko MM-karsintajärjestelmän epäoikeudenmukaisuuden. 10. marraskuuta FIDE vahvisti, että "jos Carlsen ei pelaa, tämän korvaaja sääntöjen mukaan tulee olemaan FIDE Grand Prix 2008–2010:ssä kolmanneksi sijoittunut Aleksandr Grištšuk."
Itse MM-ottelusta oli kiinnostunut Lontoo, jolle FIDE myönsi etusijan neuvotteluissa. Brittiläinen Chess Promotions Ltd ja FIDE eivät kuitenkaan päässeet sopimukseen ottelusta, joten sen kohtalo jäi avoimeksi.
2011 järjestetyn hakukilpailun jälkeen FIDE ilmoitti 2. elokuuta kahdesta tarjouksesta, jotka olivat Venäjän ja Intian shakkiliitoilta. Näistä ottelun sai Venäjä.
Tausta > Haastajaehdokkaat

Ehdokasotteluihin valittiin kahdeksan pelaajaa seuraavassa järjestyksessä

(Nimet ennen Carlsenin ilmoitusta. Kolmanneksi Fiden GP:ssä sijoittui venäläinen Aleksandr Grištšuk)
2009 ehdokasfinaalin häviäjä (Gata Kamski, USA)
Worl Cupin 2009 voittaja (Boris Gelfand, Israel)
2010 MM-ottelun häviäjä (Veselin Topalov, Bulgaria)
FIDE Grand Prix 2008–2010:n kaksi parasta (Levon Aronian, Armenia ja Teymur Rəcəbov, Azerbaidžan)
Vahvuuslukulistan kaksi parasta heinäkuun 2009 ja tammikuun 2010 listojen keskiarvolla mitaten (Magnus Carlsen, Norja ja Vladimir Kramnik, Venäjä)
Yksi järjestäjän nimeämä pelaaja (Şəhriyar Məmmədyarov, Azerbaidžan)
Tarvittaessa seuraavaksi parhaista 2008–2010 Grand Prix'n pelaajista
Tausta > Ehdokasottelut

Katkaisupelit ovat sulkeissa kun niitä on tarvittu.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Neljännesfinaalit (paras neljästä) | Neljännesfinaalit (paras neljästä) | Neljännesfinaalit (paras neljästä) |  |  | Semifinaalit (paras neljästä) | Semifinaalit (paras neljästä) | Semifinaalit (paras neljästä) |  |  | Finaali (paras kuudesta) | Finaali (paras kuudesta) | Finaali (paras kuudesta) |
 
|   | 1 |   Veselin Topalov | 1½ |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 8 |   Gata Kamski | 2½ |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 8 |   Gata Kamski | 2½ |   |   |   |   Gata Kamski | 2(2) |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |   |   Gata Kamski | 2(2) |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |   |   Boris Gelfand | 2(4) |   |  |  |  |  |
|  | 4 |   Boris Gelfand | 2½ |   |   |   |   Boris Gelfand | 2(4) |   |  |  |  |  |
|  | 4 |   Boris Gelfand | 2½ |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |
|   | 5 |   Şəhriyar Məmmədyarov | 1½ |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   Boris Gelfand | 3½ |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   Aleksandr Grištšuk | 2½ |
|   | 3 |   Levon Aronian | 2(1½) |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |
|  | 6 |   Aleksandr Grištšuk | 2(2½) |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |
|  | 6 |   Aleksandr Grištšuk | 2(2½) |   |   |   |   Aleksandr Grištšuk | 2(2½) |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |   |   Aleksandr Grištšuk | 2(2½) |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |   |   Vladimir Kramnik | 2(3½) |   |  |  |  |  |
|  | 2 |   Vladimir Kramnik | 2(4½) |   |   |   |   Vladimir Kramnik | 2(3½) |   |  |  |  |  |
|  | 2 |   Vladimir Kramnik | 2(4½) |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   | 7 |   Teymur Rəcəbov | 2(3½) |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Ottelun viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| n k Shakin maailmanmestaruusottelut ja -turnaukset |
| --- | --- |
Ennen FIDE:ä: 1886, 1889, 1891, 1892 (Steinitz) ·  1894, 1897, 1907, 1908, 1910 (Lasker–Schlechter), 1910 (Lasker–Janowski) (Lasker) ·  1921 (Capablanca) ·  1927, 1929, 1934 (Alehin) 1935 (Euwe) ·  1937 (Alehin)
FIDE:n aikana: 1948, 1951, 1954 (Botvinnik) ·  1957 (Smyslov) ·  1958 (Botvinnik) ·  1960 (Tal) ·  1961 (Botvinnik) ·  1963, 1966 (Petrosjan) ·  1969 (Spasski) ·  1972 (Fischer) ·  1975, 1978, 1981 (Karpov) ·  1984-1985, 1986, 1987, 1990 (Kasparov)
Klassinen maailmanmestaruus: 1993, 1995 (Kasparov) ·  2000, 2004 (Kramnik)
FIDE:n maailmanmestaruus: 1993, 1996, 1998 (Karpov) ·  1999 (Halifman) ·  2000 (Anand) ·  2002 (Ponomarov) ·  2004 (Kasymdžanov) ·  2005 (Topalov)
Yhdistymisen jälkeiset: 2006 (Kramnik) ·  2007, 2008, 2010, 2012 (Anand) ·  2013, 2014, 2016, 2018, 2021 (Carlsen) ·  2023 (Ding)
Sidney Streetin piiritys

Skottilaiskaartin sotilaat avaavat tulen Sidney Streetillä.
Sidney Streetin piiritys tapahtui 3. tammikuuta 1911 Lontoon East Endissä kun monisatapäinen poliisi- ja sotilasjoukko piiritti Stepneyn kaupunginosassa erääseen rakennukseen linnoittautuneita latvialaisia anarkisteja. Piiritys on saanut mainetta ennen kaikkea siksi, että silloinen sisäministeri Winston Churchill oli mukana johtamassa piirittäjiä.
Taustaa

Lontooseen saapui Venäjän vuoden 1905 epäonnistuneen vallankumouksen jälkeen useita latvialaisia pakolaisia, jotka asettuivat East Endin kaupunginosaan. He jatkoivat vallankumouksellista toimintaansa Lontoossa ja hankkivat varoja toimintaa varten muun muassa ryöstöillä. Monet Lontoossa asuneet latvialaiset kumoukselliset kuuluivat löyhään organisaatioon jota johti maalari-Peterin nimellä tunnettu Peter Piaktow.
Tottenhamin raharyöstö 1909

Kaksi latvialaista anarkistia Paul Helfeld ja Jacob Lepidus ryösti 23. tammikuuta 1909 Tottenhamissa eräälle kumitehtaalle palkkarahoja tuoneen lähetin. Ryöstön yhteydessä ammutut laukaukset hälyttivät myös poliisin paikalle. Poliisit ajoivat latvialaisia ryöstäjiä takaa useiden kilometrien matkan. Ammuskelussa kuoli yksi poliisi ja sivullinen koulupoika. Lisäksi 23 henkilöä sai vammoja tulituksessa, sillä ryöstäjät ammuskelivat myös sivullisia kohti. Ryöstäjistä Helfeld kuoli sairaalassa vammoihinsa ja Lepidus teki itsemurhan poliisin piiritettyä hänen asuntonsa.
Houndsditchin poliisimurhat joulukuussa 1910

Sidney Streetin piiritykseen johtanut tapahtumasarja alkoi 16. joulukuuta 1910. Yhdeksän latvialaisen joukko, johon kuuluivat Piaktowin ohella Jacob Fogel eli Jan Sprohe, William (tai Joseph) Sokolow, Fritz Svaars, Mouremtzoff eli George Gardstein, Gardsteinin rakastajatar Nina Vassilleva, Svaarsin rakastajatar Luba Milstein, Jacob Peters ja Max Smoller eli Joseph Levi suunnitteli murtautuvansa Houndsditchin kaupunginosassa sijaitsevaan jalokiviliikkeeseen ja tyhjentävänsä liikkeen kassakaapin. Tätä varten he vuokrasivat viereisen talon ja alkoivat kaivaa sieltä tunnelia päästääkseen liikkeen tiloihin.
Naapurit kuulivat työkoneiden äänet ja hälyttivät poliisit paikalle. Paikalle saapuikin yhdeksän aseistamatonta poliisia. Tapahtumasarja alkoi, kun George Gardstein tuli avaamaan ulko-oven poliiseille, mutta poistui sitten rakennuksen yläkertaan vastaamatta poliisien kysymyksiin. Odotettuaan aikansa ulko-ovella Bentley ja toinen poliisi Bryant menivät sisälle rakennukseen. Bentley ammuttiin talon portaikkoon mutta Bryant onnistui pakenemaan haavoittuneena kadulle. Konstaapelit Strongman, Choat ja Tucker kuolivat kadulle latvialaisten aloitettua ammuskelun. Myös Gardstein sai kuolettavia vammoja tulituksessa. Peters, Vasillieva sekä heidän palkkaamansa Dubof-niminen lukkoseppä pakenivat nyt paikalta raahaten mukanaan haavoittunutta Gardsteinia. Päästyään Grove Streetin varrella sijainneelle Svaarsin ja Piaktowin asunnolle he jättivät Gardsteinin sinne kuolemaan.
Seuraavien viikkojen aikana poliisi onnistui pidättämään useita latvialaisjoukon jäseniä. Uudenvuoden päivänä 1911 eräs ilmiantaja, joka oli luultavimmin Charles Perelman, latvialaisten entinen vuokra-isäntä, kertoi poliisille että kaksi joukon jäsentä piileskeli Sidney Street 100:ssa olevassa talossa. Ilmoituksen perusteella poliisi aloitti Sidney Streetin piirityksen, sillä poliisi sai vihiä, että latvialaiset aikoivat muuttaa asuinpaikkaa.
Piirityksen kulku

Poliisi piiritti 200 miehen voimin aamuyöllä 3. tammikuuta koko korttelin. Auringon noustua piirittäjien ja latvialaisten välillä alkoi ammuskelu. Latvialaisten aseet olivat parempia kuin poliisien ja heillä näytti olevan käytössään myös rajattomasti panoksia. Niinpä poliisi pyysikin apua Lontoon Toweriin sijoitetuilta armeijan joukoilta. Sisäministeri Winston Churchill sai tiedon asiasta ollessaan aamukylvyssä ja hän myönsi puhelimitse tarvittavat valtuudet. Churchill lähti myös itse piirityspaikalle, koska hän ei saanut sisäministeriöön tietoja tapahtumien kulusta. Piirityspaikan lähiympäristöön kerääntyi myös suuri joukko uteliasta yleisöä ja toimittajia. Tapahtumia tallennettiin myös elokuvaksi.
Tällä välin piirityspaikalle oli saapunut Towerista skotlantilaiskaartin sotilaita, jotka miehittivät läheisen rakennuksen ja alkoivat tulittaa latvialaisten talon yläkerroksia. Churchill otti piirittäjien johdon käsiinsä seurattuaan jonkin aikaa tilanteen kehittymistä. Hän joutui myös itse tulituksen kohteeksi ja yksi luoti lävisti ministerin silinterihatun. Churchill ehdotti kenttätykkien tuomista paikalle tai sitten useista suunnista yhtaikaa tehtävää rynnäkköä taloon. Tätä varten läheisistä metallivalimoista lähdettiin etsimään teräslevyjä, joita voitaisiin käyttää suojakilpinä.
Loppuratkaisu

Kuusi tuntia kestäneen piirityksen jälkeen tilanne muuttui, kun latvialaisten miehittämän talon yläkerroksista alkoi nousta savua ja pian talon yläkerrokset olivat tulessa. Palo saattoi mahdollisesti alkaa luodin puhkaisemasta kaasujohdosta. Churchill kielsi paikalle saapunutta palokuntaa yrittämästä talon sammuttamista ja käski heidän vain suojella ympäristön rakennuksia tulen leviämiseltä. Tuli levisi pian talon alakertaan ja rakennuksen ylimmät kerrokset ja katto romahtivat sisään. Kukaan ei kuitenkaan yrittänyt paeta rakennuksesta. Lopulta palokunta sai luvan aloittaa rakennuksen sammuttamisen ja myös sisäministeri Churchill lähti paikalta. Myöhemmin rakennuksen raunioista löytyi kahden miehen, Fritz Svaarsin ja William Sokolowin, hiiltyneet ruumiit. Maalari-Peterin ruumista ei löytynyt, vaikka hänenkin oli oletettu olleen rakennuksessa.
Piirityksen jälkeen Churchill joutui erityisesti oppositiossa olleiden konservatiivien arvostelun kohteeksi koska hänen toimintaansa pidettiin ministerin asemalle sopimattomana. Konservatiivien johtaja Arthur Balfour kysyi: "Hän [Churchill] ja valokuvaaja riskeerasivat kumpikin henkensä. Ymmärrän, mitä valokuvaaja siellä teki, mutta mitä herra Churchill teki siellä?"
Oikeudenkäynti

Kiinni jääneiden viiden latvialaisen oikeudenkäynnissä syyttäjä Bodkin lähti siitä olettamuksesta että haavoihinsa kuollut Gardstein olisi ampunut Bentleyn. Tapausta myöhemmin tutkinut historioitsija Donald Rumbelow on kuitenkin sitä mieltä että ampuja oli todellisuudessa Jacob Peters. Kuolettavat laukaukset oli ammuttu Petersin Dreyse-merkkisellä pistoolilla kun taas Gardsteinilla oli Mauser C96 -pistooli. Peters oli jättänyt pistoolinsa kuolettavasti haavoittuneelle Gardsteinille ja aseen löytänyt poliisi luuli sen kuuluneen tälle. Syyttäjän tekemät virheet johtivat lopulta siihen että kaikki syytteessä olleet latvialaiset vapautettiin.
Vapautettujen joukossa ollut Jacob Peters palasi toukokuussa 1917 Venäjälle ja kohosi merkittäviin asemiin Tšekan riveissä. On esitetty, että hän olisi piiritystapahtumien aikanakin ollut tsaarin salaisen poliisin agentti. Hänet teloitettiin 1938 Stalinin puhdistuksissa.
Kuka oli latvialaisten johtaja maalari-Peter?

Latvialaisjoukkoa johtaneen maalari-Peterin henkilöllisyys on jäänyt epäselväksi, koska häntä ei saatu koskaan pidätetyksi. Muun muassa historioitsija Donald Runbelow on vuonna 2009 esittänyt, että maalari-Peter oli todellisuudessa Jacob Peters. Anarkismin historiaa tutkinut Philip Ruff on taas ehdottanut että Peter oli joko latvialainen taiteilija Gederts Eliass tai sitten todennäköisemmin latvialainen vallankumouksellinen Jānis Žāklis (s. 1883). Žāklis oli auttanut lokakuussa 1905 Fritz Svaarsin pakoon vankilasta Riiassa ja hän oli myös asunut Eliassin kanssa Suomessa, jossa he olivat osallistuneet Venäjän valtionpankin Helsingin konttorin ryöstöön 1906. Žāklis kuului aiemmin Latvian sosialidemokraatteihin, mutta linjaerimielisyyksien jälkeen hän liittyi anarkisteihin.
Maanpaossa elänyt Eliass palasi Riikaan maaliskuun 1917 vallankumouksen jälkeen, sen sijaan Žāklisin vaiheista vuoden 1911 jälkeen ei tiedetä mitään. Jotkut väittävät hänen muuttaneen Australiaan, toisten mukaan taas Žāklis oli myöhemmin Tšekan palveluksessa ja kuoli 1930-luvun puhdistuksissa. Kerrotaan myös että hän olisi elänyt 1950-luvulla siperialaisella vankileirillä.
Populaarikulttuurissa

Piiritys tallennettiin osittain filmille. Piiritys oli esikuvana Alfred Hitchcockin vuonna 1934 ohjaaman elokuvan Mies joka tiesi liikaa loppukohtaukselle ja vuonna 1960 piirityksestä tehtiin myös oma elokuvansa, The Siege of Sidney Street.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sidney Streetin piirityksestä kuvattu uutisfilmi vuodelta 1911 (Arkistoitu – Internet Archive).
Winston Churchill (toinen vasemmalta) Sidney Streetillä, 3. tammikuuta 1911.
Essitalopraami

| --- | --- |


Essitalopraami
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(S)-(+)-1-[3-(dimetyyliamino)propyyli]- 1-(p-fluorifenyyli)- 5-ftalaanikarbonitriilioksalaatti
Tunnisteet
CAS-numero: 128196-01-0
ATC-koodi: N06AB10
PubChem CID: 146570
DrugBank: APRD00683
Kemialliset tiedot
Kaava: C20H21N2FO 
Moolimassa: 324.392 g/mol (414.40 oksalaattina)
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 80 %
Proteiinisitoutuminen: ~56 %
Metabolia: Maksa, erityisesti entsyymit CYP3A4 ja CYP2C19
Puoliintumisaika: 27–32 tuntia
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  C
Reseptiluokitus:  reseptivalmiste (FI)  
Antotapa: suun kautta
Escitalopram Actavis 20 mg -lääkepakkaus ja levy.
Essitalopraami (Suomessa valmistenimillä Cipralex ja Escitalopram) on tanskalaisen Lundbeck-lääkeyrityksen kehittämä lääkeaine, joka kuuluu SSRI-lääkkeiden eli selektiivisten serotoniinin takaisinoton estäjien ryhmään. Sitä käytetään masennuksen, ahdistuneisuushäiriöiden ja paniikkihäiriön hoitoon. Essitalopraami on valikoitu sitalopraamin (S)-(+)-enantiomeeri (mistä nimi essitalopraami), joka kehitettiin hieman ennen sitalopraamin patentin vanhentumista. Lääke tuli markkinoille vuonna 2002. Vain S-enantiomeerillä on merkittävää hoidollista vaikutusta.lähde?
Käyttö ja vaikutukset

Säännöllisesti annosteltuna essitalopraami lievittää vaikean masennuksen ja ahdistuneisuuden oireita muutaman viikon kuluessa. Se on havaittu myös tehokkaaksi sosiaalisen fobian oireiden hoitokeinoksi. Lääkettä on käytettävä säännöllisesti 1–4 viikkoa ennen antidepressiivisten vaikutusten ilmaantumista. Päivittäinen annoskoko vaihtelee 5 milligrammasta 20 milligrammaan ja se otetaan kerran päivässä. Essitalopraamin määritelty vuorokausiannos (DDD-yksikkönä) suhteessa väestöön on 10 mg.
Essitalopraamin yliannostustapauksissa on raportoitu useimmiten vain suhteellisen lieviä oireita kuten huimausta ja vapinaa. Joissain harvoissa tapauksissa potilaille on kehittynyt serotoniinioireyhtymä ja kooma.
Historia

Essitalopraami syntyi Lundbeckin ja Forest Laboratoriesin läheisenä yhteistyönä. Kehitys aloitettiin kesällä 1997 ja uusi lääkehakemus lähetettiin lääkeasioista Yhdysvalloissa vastaavalle virastolle eli FDA:lle maaliskuussa 2001. 
FDA hyväksyi lääkkeen masennuksen hoitoon elokuussa 2002 ja yleistyneeseen ahdistushäiriöön joulukuussa 2003.
Sivuvaikutukset

Essitalopraamia pidetään yleisesti hyvin siedettynä lääkeaineena. Sen sivuvaikutukset ovat SSRI-lääkkeille tyypillisesti väsymys, pahoinvointi, päänsärky, seksuaalisten toimintojen häiriöt, seksuaalisen halukkuuden loppuminen kokonaan, sekä lisääntyneet ahdistus- tai masennusoireet. Joillain potilailla voi ilmetä vapinaa raajoissa. Sivuvaikutukset häviävät usein 1–4 viikon kuluessa hoidon aloittamisesta ja joillakin potilailla sivuvaikutuksia ei esiinny lainkaan. Essitalopraamin on havaittu heikentävän siemennesteen laatua lääkehoidon aikana. Joillekin miehille essitalopraami on aiheuttanut kivuliaita ja pitkiä erektioita eli priapismin. Tällaisessa tapauksessa lääkitys on lopetettava välittömästi pysyvien haittojen ehkäisemiseksi. Kyseinen sivuvaikutus on kuitenkin erittäin harvinainen.
Vieroitusoireet

Essitalopraamin vieroitusoireista ei ole kliinisiä tutkimuksia, mutta jotkut potilaat ovat maininneet pistelyä, sekavuutta, herkkyyttä valolle ja äänille, tavallista tokkuraisemman olon unesta herätessä ja henkistä väsymystä. Lisäksi joillain on esiintynyt tavallista enemmän painajaisunia. Myös muita unihäiriöitä, kuten tavallista vilkkaampia unia tai unettomuutta voi esiintyä. Hoidon lopettamiseen liittyvinä oireina voi olla myös huimausta (tasapainon menettämisen tunnetta), sähköiskumaisia tuntemuksia (myös päässä), kirvelyä, päänsärkyä, huonovointisuutta, hikoilua (myös yöllä), levottomuutta tai agitaatiota, vapinaa, ajan ja paikan tajun hämärtymistä, herkkätunteisuutta tai ärtyisyyttä, ripulia, näköhäiriöitä, sydämentykytystä tai jyskyttäviä sydämenlyöntejä.
Myös tunne-elämässä voi tapahtua äkillisiä muutoksia ja potilaalla voi olla lisääntynyttä masentuneisuutta tai ahdistuneisuutta ja itsetuhoisia ajatuksia kuten hoidon alussakin. Tällöin on tärkeää tiedostaa asia mahdollisesti lääkkeen lopettamisesta johtuvaksi, eikä sairauden uusiutumiseksi.
Vieroitusoireita voidaan lievittää huomattavasti lopettamalla lääkitys asteittain, käytännössä pienentämällä annosta hitaasti. Useimmiten lopettamisoireet ovat lieviä ja häviävät itsestään parissa viikossa. Joillakin ne voivat kuitenkin olla vaikeita tai kestää kauan (2–3 kuukautta tai kauemmin). Jos oireet jatkuvat vielä 2–3 viikkoa lopettamisen jälkeen, on syytä mahdollisesti hakeutua hoitoon uudelleen. Lääkäri voi kehottaa aloittamaan lääkityksen uudelleen ja lopettamaan sen entistä hitaammin.