stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Neliliiton sota

Neliliiton sota käytiin vuosina 1718–1720 Ison-Britannian, Ranskan, Itävallan ja Hollannin muodostaman neliliiton eli kvadrupelallianssin ja Espanjan välillä. Espanja yritti palauttaa hallintaansa Espanjan perimyssodassa menetetyt alueet Italiassa, mutta vastaan noussut liittouma torjui yritykset.
Utrechtin rauhassa 1713 Espanja oli joutunut muun muassa luopumaan Napolin kuningaskunnasta, Sardiniasta ja Sisiliasta. Espanjan kuningas Filip V ryhtyi ministerinsä Giulio Alberonin yllyttämänä suunnittelemaan italialaisalueiden palauttamista ja espanjalaiset miehittivät Sardinian ja Sisilian vuonna 1718.
Brittiläiset ja itävaltalaiset joukot löivät espanjalaiset Sisiliassa ja ranskalaiset marssivat Pohjois-Espanjaan. Haagin rauhassa 17. helmikuuta 1720 Espanja luopui aluevaatimuksista Italiassa ja Savoijin hallussa ollut Sisilia siirtyi Itävallalle, joka luovutti Savoijille Sardinian korvaukseksi.
Mun (albumi)

| Mun Nopsajalka |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 10. huhtikuuta 2015
 Tyylilaji: pop
 Levy-yhtiö: Rokka
Listasijoitukset
  22.
Nopsajalan muut julkaisut
| Sun 2014 | Mun 2015 | Armada 2016 |
Mun on Nopsajalan viides pitkäsoitto, joka julkaistiin Rokka -levy-yhtiön kautta 10. huhtikuuta 2015. Nopsajalka tuotti, äänitti, miksasi, soittanut, sävelsi ja sanoitti albumin pääosin itse.
Kappaleet

Niin kuin mä – 4.07
Onks Se Liikaa – 3.54
Graindaa – 3.53
Prinsessa Hienohelma – 2.52
Hei Rakastaja – 3.14
Vapaapäivä feat.Juno – 4.14
Akti – 2.36
Jäädä yöks – 3.39
Päivät & Yöt – 4.14
Eteenpäin – 6.06
Mihail Kasjanov

| Mihail Kasjanov> Михаи́л Касья́нов |
| --- | --- |

Venäjän pääministeri
 7. toukokuuta 2000 – 24. helmikuuta 2004  
Presidentti:  Vladimir Putin
Edeltäjä:  Vladimir Putin
Seuraaja:  Viktor Hristenko
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. joulukuuta 1957 (ikä 66) Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto (nykyään Venäjä)
Puoliso:  Irina Kasjanova
Tiedot
Puolue:  Sitoutumaton 2000–2006 Kansan demokraattinen unioni 2006–2010 Kansan vapauden puolue 2012–
Aiheesta muualla
kasyanov.ru
Mihail Mihailovitš Kasjanov (ven. Михаи́л Миха́йлович Касья́нов, s. 8. joulukuuta 1957 Solntsevo) oli Venäjän pääministeri tammikuusta 2000 helmikuuhun 2004. Kasjanov on koulutukseltaan insinööri ja ekonomisti. 80-luvulla Kasjanov työskenteli Gosplanissa ja Jeltsinin aikana Venäjän rahaministeriössä. Pääministerikauden jälkeen Kasjanov yritti vuonna 2008 Venäjän presidentiksi, muttei saanut kyllin nimiä taakseen. Kasjanov on arvostellut Putinin hallintoa ja Venäjällä vallitsevaa laittomuutta ja korruptiota. Kasjanov ei ole automaattisesti kansan suosima, koska hänet liitetään Jeltsinin ajan yksityistämisiin. Länsimielisenä tunnettua Kasjanovia on Venäjällä syytetty lännen rahoittamaksi oppositiohahmoksi ja epäilty korruptiosta 90-luvulla. Venäjän hallitusta kannattavat tšetšeenit ovat uhanneet tappaa Kasjanovin.
Varhainen elämä ja pääministerikausi

Kasjanov opiskeli Moskovan auto- ja liikenneinstituutissa ja työskenteli valtion rakennuskomiteassa ja Neuvostoliiton valtion suunnittelukomiteassa Gosplanissa 1981–1990. Kasjanovilla on vaimo Irina Kasjanova, jonka kanssa hänellä on tytär.
Vuonna 1993 hän siirtyi Boris Fjodorovin kutsusta Venäjän federaation valtiovarainministeriöön sopimaan maan ulkomaisista veloista ja hänestä tuli Jeltsinin lähipiirin, ns. "Jeltsinin perheen" jäsen. Kasjanovista tuli varavaltiovarainministeri 1995 ja valtiovarainministeri toukokuussa 1999. Tammikuussa 2000 hänet nimitettiin ensimmäiseksi varapääministeriksi myös presidentin tehtäviä hoitavan pääministeri Vladimir Putinin alaisuuteen. Kasjanov nimitettiin toukokuussa 2000 duuman äänin 325–55 pääministeriksi. Häntä ei pidetty vahvana politiikantekijänä, vaan lähinnä juoksevien asioiden hoitajana. Kun Mihail Hodorkovski pidätettiin lokakuussa 2003, Kasjanov arvosteli päätöstä ja arveli JUKOSin osakkeiden takavarikon vähentävän luottamusta Venäjän talouteen.
Kasjanov toimi pääministerinä 24. helmikuuta 2004 saakka, jolloin Putin erotti koko hallituksen. Pääministeriksi nousi varapääministeri Viktor Hristenko.
Korruptioepäilyt

Kasjanovia pidettiin hänen aloittaessaan pääministerinä 2000 riippumattomana oligarkeista, mutta toisaalta hänellä on myös väitetty olevan läheiset suhteet Boris Berezovskiin, joka käytti huomattavaa vaikutusvaltaa Boris Jeltsinin sisäpiiriin. Kasjanov on myös saanut lempinimen "Miša 2%" ("миша 2%") väitetyistä voitelurahavaatimuksistaan. Näistä ei ole kuitenkaan minkäänlaisia todisteita. Kommersantin haastattelussa Kasjanov tunnustaa olevansa useiden oligarkkien hyvä ystävä tai tuttu, mutta kieltää näiden johdattelevan hänen politiikkaansa.

Hänen toimiaan juuri ennen pääministerikauden päättymistä alettiin tutkia heinäkuussa 2005 mahdollisen miljardin dollarin kavallusepäilyn vuoksi ja oikeus tuomitsi hänet alkuvuodesta 2006 menettämään kaksi omistamaansa datšaa takaisin valtiolle.
Oppositiossa

Kasjanov ilmoitti lokakuussa 2005 osallistuvansa Venäjän presidentinvaaliin 2008 ja syyttänyt Vladimir Putinia demokratian katoamisesta ja itseensä kohdistuvasta poliittisesta ajojahdista.
Hän kirjoitti esipuheen lontoolaisen think tankin Foreign Policy Centren elokuun 2005 julkaisuun Blueprint for Russia, jossa hän arvosteli kovin sanoin Putinin hallintoa ja väittää demokraattisen valtion piirteiden hävinneen Venäjältä lyhyessä ajassa. Näinä merkkeinä hän pitää vallanjaon häviämistä, valtiosta riippumattoman median häviämistä, kuvernöörien nimitysoikeuden siirtymistä presidentille, korruption lisääntymistä ja valtionyritysten merkityksen kasvua.
RIAn Peter Lavellen mukaan Kasjanov pyrkii luomaan itsestään kuvaa "oranssina" Putinin kriitikkona, jota valtakoneisto jahtaa syytteillä.
Joulukuussa 2005 hän yritti ottaa johdon pienessä Venäjän demokraattisessa puolueessa, mutta epäonnistui. Hän perusti 15. maaliskuuta 2006 liberaalin kansan demokraattisen unionin tuomaan yhteen vasemmistolaiset ja demokraattiset voimat saman lipun alle. Oppositio järjesti 11. heinäkuuta 2006 Moskovassa Toinen Venäjä -varjokokouksen ennen Pietarin G8-kokouksen alkua. Paikalla olivat ainakin Kasjanov, Andrei Illarionov ja Garry Kasparov. Liberaalit Jabloko ja Oikeistovoimien liitto jättäytyivät ulkopuolelle, koska ne eivät pitäneet ääri- ja kansallismielisten järjestöjen osallistumisesta. Tuolloin Kasjanov joutui tapahtumaan osallistuneen Euraasian nuorisoliiton aktivistin pahoinpitelemäksi.
Kasjanovin mukaan Kreml oli irtisanonut häneltä valtion henkivartijat ainoana entisenä pääministerinä pois. Kasjanov sai vuosina 2015-2016 ennen parlamenttivaaleja monia tappouhkauksia. Tšetšenian presidentti Ramzan Kadyrov julkaisi tammikuussa 2016 Instagramissa videon, jossa Kasjanov oli kiikarikiväärin tähtäimessä. Kasjanov sai helmikuussa 2016 myös eräässä moskovalaisessa ravintolassa luultavasti tšetšeeniltä kakun päähänsä. Pari päivää myöhemmin aktivistit heittivät Kasjanovia kohti kananmunia osumatta kohteeseensa.
Venäjän hallituksen valvoma NTV-kanava esitti maaliskuussa 2016 turvallisuuspalvelun salaa kuvaaman paljastusvideon. Siinä Mihail Kasjanovin ja oppositiopoliitikko Natalia Pelevinen näköiset ihmiset harjoittivat keskenään seksiä. Intiimeimmät kohtaukset on jätetty dokumentista pois. Ohjelmasta kertova NTV:n uutinen oli otsikoitu "Kasjanov lörpötteli rakastajattaren kanssa opposition likaisista salaisuuksista”.
Pitkään naimisissa ollut Kasjanov ei kommentoinut heti videota. Pelevine uhkasi nostaa oikeusjutun NTV:tä vastaan.
Kasjanov lisättiin Venäjän oikeusministeriön "ulkomaisten agenttien" rekisteriin marraskuussa 2023. Syynä oli  ”Ukrainan erityisoperaation vastustaminen" ja kuuluminen järjestöön, jonka tavoitteena on ”häpäistä Venäjän ulko- ja sisäpolitiikka”.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Blueprint for Russia (englanniksi)
Vaalisivusto Kasjanov-2008 (venäjäksi)
Kasjanov ja Vladimir Putin vuonna 2000.
Kasjanov opposition tapaamisessa vuonna 2009.
Mustolan satamarata

Mustolan satamarata on Suomen rataverkon rata Lappeenrannan kaupungissa. Se erkanee Karjalan radasta Lappeenrannan asemalla ja jatkuu Lappeenrannan keskustaa kiertäen Mustolan kaupunginosaan. Radalla on vain tavaraliikennettä.
Naurun lippu

Naurun lippu.
Naurun tasavallan lipussa on sinisellä pohjalla ohut keltainen vaakaviiva ja sen alla, lipun vasemmassa reunassa, valkoinen 12-sakarainen tähti. Lipun mittasuhteet ovat 1:2. Se otettiin virallisesti käyttöön 31. tammikuuta 1968.
Valkoinen tähti keltaisen viivan alapuolella edustaa Naurun maantieteellistä sijaintia juuri päiväntasaajan eteläpuolella, ja tähden 12 sakaraa edustavat maan kahtatoista alkuperäistä heimoa. Lipun sininen tausta kuvaa Tyyntämerta.
Naurulaiset

Naurulaiset ovat Naurun saarella asuva etninen ryhmä. Naurulaiset ovat sukua mikronesialaisille, melanesialaisille ja polynesialaisille.
Naurulaisten alkuperää ei ole vielä täysin selvitetty. On mahdollista että he olivat merta kulkeneita tai haaksirikkoutuneita polynesialaisia ja melanesialaisia jotka ovat asettuneet saarelle.
1920-luvulla influenssa levisi Naurulla aiheuttaen monen naurulaisen kuoleman. Vuonna 1925 ensimmäiset tohtorit diagnosoivat ensimmäiset diabetestapaukset Naurulla. Nykyään iästä riippuen joka toinen tai kolmas naurulainen on diabeetikko.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nauruans
Nauruliejukana

| Nauruliejukana |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kurkilinnut Gruiformes
Heimo::  Rantakanat Rallidae
Suku::  Liejukanat Gallinula
Laji::  melanops
Kaksiosainen nimi
 Gallinula melanops  (Vieillot, 1819) 
Katso myös
   Nauruliejukana Wikispeciesissä   Nauruliejukana Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Nauruliejukana (Gallinula melanops) on eteläamerikkalainen rantakana. Sen elinympäristö käsittää pääosan mantereesta, aina Kolumbiaan itäosan Andeilta Brasiliaan, Chileen ja Argentiinaan; se puuttuu kuitenkin aivan mantereen eteläkärjestä. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Paraguaysta vuonna 1819.
Nuori nauruliejukana
Naukograd

Naukograd (ven. наукогра́д) on venäläinen tiedekaupunki. Kaupunki voi saada tiedekaupungin aseman, jos siellä sijaitsee paljon tutkimustoimintaa yliopiston tai valtion tutkimuslaitoksien muodossa. Nimitys on verraten uusi: Obninskistä tuli ensimmäinen naukograd vuonna 2000. Dubna (2001), Koroljov (2001), Koltsovo, Frjazino (2003) ja Reutov (2003) saivat tämän nimen pian sen jälkeen.
Naukogradeissa tehtävä tutkimus ja kehitystyö on sidoksissa Venäjän aseteollisuuteen. Näihin kaupunkeihin on myös suunniteltu keskivertoa paremmat elinolot sekä muita kannustimia naukogradin asukkaille.
Tiedekeskuskaupunkeja on nykyisin noin 70. Suomea lähimmät naukogradin aseman saavuttaneet kaupungit ovat Leningradin alueen ydinvoimatekniikan tuotekehitys- ja tuotantopaikkakunta Sosnovyi Bor, petrokemian vientikeskus Primorsk (Koivisto) ja  Pietarin ydinfysiikkainstituutin kotipaikka Hatsina sekä Pietarin länsiosissa sijaitseva yliopistollisten laitoksen keskittymä Pietarhovi. Kolmisenkymmentä tiedekeskusta sijaitsee Moskovan läheisyydessä. Monia tiedekaupunkeja löytyy Volgan varrelta tai Ural-vuoristosta ja muualta Siperiasta.
Neuvostoliitossa toimineet tiedekaupungit olivat usein suljettuja ja asetutkimukseen keskittyneitä. Kymmenen ydinasetutkimukseen keskittynyttä kaupunkia on edelleen suljettuja.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Neuvostoliiton salaiset kaupungit (englanniksi)
Modern Jazz Quartet

Modern Jazz Quartet vuonna 1964.
Modern Jazz Quartet (MJQ) oli yhdysvaltalainen bebop- ja cool jazz -yhtye. Yhtyeen perustivat vuonna 1952 pianisti John Lewis, vibrafonisti Milt Jackson, basisti Percy Heath ja rumpali Kenny Clarke. Lewis, Jackson ja Clarke olivat soittaneet aiemmin yhdessä Dizzy Gillespien taustalla. Modern Jazz Quartet hajosi vuonna 1974 Jacksonin erottua. Yhtye palasi yhteen vuonna 1981, esiintyen ja levyttäen aina vuoteen 1993 saakka.
Diskografia > Albumit

1952: The Quartet
1952: M.J.Q.
1953: An Exceptional Encounter
1953–55: Django
1955: Concorde
1956: Fontessa
1957: No Sun in Venice
1957: Modern Jazz Quartet: 1957
1957: Third Stream Music
1958: The Modern Jazz Quartet Live
1959: Odds Against Tomorrow
1959: Longing for the Continent
1959: Pyramid
1960: European Concert
1960: Modern Jazz Quartet in Concert
1960: Modern Jazz Quartet Live and at Its Best
1961: Compact Jazz
1961: The Modern Jazz Quartet & Orchestra
1962: Lonely Woman
1962: The Comedy
1963: In a Crowd
1964: Collaboration with Almeida
1964: Plays George Gershwin's Porgy and Bess
1964: The Sheriff
1966: Place Vendôme The Modern Jazz Quartet and The Swingle Singers
1966: Blues at Carnegie Hall
1969: Under the Jasmin Tree
1969: Space
1971: Plastic Dreams
1971: Paul Desmond with The Modern Jazz Quartet, Live in New York
1972: The Legendary Profile
1973: The Art of The Modern Jazz Quartet/The Atlantic Years
1974: Blues on Bach
1974: The Complete Last Concert
1981: Reunion at Budokan
1982: Together Again! Modern Jazz Quartet Live at the Montreux Jazz Festival 1982
1984: Echoes
1987: Three Windows – The Modern Jazz Quartet with The New York Chamber Symphony
1988: For Ellington
1988: The Modern Jazz Quartet at Music Inn – Volume 2 – Guest Artist: Sonny Rollins
1988: The Best of The Modern Jazz Quartet
1994: MJQ & Friends – A 40th Anniversary Celebration
1995: Dedicated to Connie
2001: A Night at the Opera
2006: La Ronde: A Proper Introduction to The Modern Jazz Quartet
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Modern Jazz Quartet Wikimedia Commonsissa
Naukukäpinkäinen

| Naukukäpinkäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Käpinkäiset Campephagidae
Suku::  Harmaakäpinkäiset Coracina
Laji::  caeruleogrisea
Kaksiosainen nimi
 Coracina caeruleogrisea  (Gray, 1858) 
Katso myös
   Naukukäpinkäinen Wikispeciesissä   Naukukäpinkäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Naukukäpinkäinen (Coracina caeruleogrisea) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Naukukäpinkäistä tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Naukujat

| Naukujat |
| --- | --- |
 Smaragdinaukuja (Ailuroedus crassirostris)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Lavastajat Ptilonorhynchidae
Suku::  Naukujat Ailuroedus  Cabanis, 1851
Katso myös
   Naukujat Wikispeciesissä   Naukujat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Naukujat (Ailuroedus) on lavastajien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Naukujien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia. Toisissa lähteissä sukuun on esitetty erilaisia lajimääriä.
Papuannaukuja (Ailuroedus buccoides)
Smaragdinaukuja (Ailuroedus crassirostris)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Ailuroedus (englanniksi)
Mun (kappale)

| ”Mun” Pete Parkkonen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Pete Parkkonen
 Julkaistu: 21. helmikuuta 2014
 Kesto: 03.22
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Pete Parkkosen muut singlet
| ”Mitä minä sanoin” 2013 | ”Mun” 2014 | ”Ei kaltaistasi” 2014 |
Mun on toinen singlejulkaisu Pete Parkkosen studioalbumilta Pete Parkkonen. Kappaleen on säveltänyt Joonas Angeria yhdessä Risto Asikaisen kanssa ja se on sanoittanut Niki Duuri. Kappaleeseen tehty Lauri Laukkasen ohjaama ja Havaijilla kuvattu musiikkivideo julkaistiin 12. maaliskuuta 2014.
Kappaleen toistaiseksi ainoa listamerkintä on radiolistan 14. sija.
Kappaleet

Mun – 3.22
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: –
Suomen virallinen latauslista: –
Radiolista: 14
Nathon Allen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Nathon Allen vuonna 2016. |  Nathon Allen vuonna 2016. |  Nathon Allen vuonna 2016. |  |
Maa:   Jamaika
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rio 2016 | 4 × 400 m viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Doha 2019 | 4 × 400 m viesti |  |
|  Hopeaa | Doha 2019 | 4 × 400 m sekaviesti |  |
|  Hopeaa | Eugene 2022 | 4 × 400 m viesti |  |
Nathon Allen (s. 28. lokakuuta 1995) on jamaikalainen pikajuoksija. Hän on pituudeltaan 178 cm.
Allen saavutti Eugenen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014 pronssia 4 × 400 metrin viestissä. 400 metrin juoksussa hän karsiutui välierissä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän juoksi toisen osuuden hopeaa saaneessa Jamaikan 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 400 metrillä viidenneksi. Hän saavutti 2019 hopeaa 4 × 400 metrin viestissä sekä IAAF World Relays -kilpailuissa että Dohan MM-kilpailuissa. Hän saavutti Dohassa hopeaa myös 4 × 400 metrin sekaviestissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. Hän saavutti Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hopeaa 4 × 400 metrin viestissä ja keskeytti 400 metrin välieräjuoksun.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m | 20,45 | Clermont | 25. heinäkuuta 2020 |
| 400 m | 44,13 | Eugene | 8. kesäkuuta 2018 |
Muinainen pimeys

| Muinainen pimeys> Chronicles of Ancient Darkness.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Michelle Paver
Kuvittaja:  Geoff Taylor
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia, historiallinen romaani
Kustantaja:  Orion, (Yhdistynyt kuningaskunta)
Julkaistu:  2004–2009
Suomennos
Suomentaja:  Tarja Rouhiainen, Tarja Riitala
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2006–2010
Ulkoasu:  sidottu
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Muinainen pimeys on kuusiosainen nuorille suunnattu kirjasarja. Sarjan on kirjoittanut brittiläinen Michelle Paver. Sarjan ensimmäinen teos ilmestyi englanniksi vuonna 2004.
Sarjaan kuuluvat seuraavat kirjat:
Suden veli (Wolf Brother, suom. Tarja Rouhiainen 2006)
Henkivaeltaja (Spirit Walker, suom. Tarja Rouhiainen 2007)
Sielunsyöjä (Soul Eater, suom. Tarja Rouhiainen 2007)
Torakin merkki (Outcast, suom. Tarja Rouhiainen 2008)
Veriveljen vala (Oath Breaker, suom. Tarja Riitala 2010)
Varjojen valtias (Ghost Hunter, suom. Tarja Riitala 2010)
Juoni > Suden veli

Sarjan ensimmäisessä osassa seikkailee kaksitoistavuotias poika jonka isän surmaa  pahan hengen riivaama karhu.  Ennen kuolemaansa isä kertoo Torakille, että paha henki voi tuhota koko metsän, ellei Torak estä sitä. Vaellettuaan yksin metsässä hän tapaa orvon sudenpennun, jonka kanssa hän ystävystyy. Pian tämän jälkeen Torakin ja Suden vangitsee Korpin klaani, sillä he ovat metsästäneet luvatta Korpin klaanin mailla. Korppiklaanin johtajan veljentytär Renn auttaa kuitenkin Torakin pakoon ja he ystävystyvät. Renn kertoo Torakille, että ennustuksen mukaan heidän on löydettävä kolme nanuakin kiteytymää voidakseen pyytää apua Maailmanhengeltä karhun tuhoamiseen.
Juoni > Henkivaeltaja

Sarjan toinen osa sijoittuu kuuden kuukauden päähän edellisen kirjan tapahtumista. Torak on jäänyt asumaan korppiklaanin luokse. Klaanin rauhaisa elo keskeytyy, kun yksi klaanin jäsenistä surmaa itsensä. Torak kuitenkin epäilee, että surman takana on peto. Pian Rennille ja Torakille selviää, että kyseessä on "Tokoroth" sielunsyöjien riivaama lapsi. Pysäyttäkseen sielunsyöjät Torak ja Renn päätyvät Hylkeen klaanin hallitsemille saarille etsimään harvinaista kasvia.
Juoni > Sielunsyöjä

Kolmannessa osassa Torakin susiveli kaapataan ja Renn ja Torak lähtevät etsimään Sutta. Matkan aikana Torak henkivaeltaa korpin muodossa ja saa selville, että sieppauksen takana ovat sielunsyöjät. Pelastaakseen Suden, ystävykset matkaavat kauas Pohjoiseen Valkoisen ketun klaanin luokse.
Juoni > Torakin merkki

Sielunsyöjien annettua Torakille sielunsyöjien vihatun merkin, hän joutuu ongelmiin Korpin klaanin kanssa. Korpin klaani aikoo karkottaa Torakin luotaan, ellei Torakin oma klaani, Suden klaani julista häntä syyttömäksi. Suden klaani kuitenkin julistaa Torakin klaanittomaksi ja hänen on lähdettävä Korpin klaanin luota. Rennin yrittäessä vakuuttaa muut Torakin syyttömyydestä, Torakin sielu sairastuu.
Juoni > Veriveljen vala

Sarjan viidennessä osassa Torakin veriveli, Bale murhataan ja Torak päättää kostaa Balen murhan. Hän lähtee Rennin, Suden ja Fin-Kedinnin kanssa matkalle Sysimetsään saadakseen kiinni murhaajan. Pian matkalaisille selviää, että Thiazzi on vallanut sysimetsän ja matkalaisten on autettava sysimetsän klaaneja.
Juoni > Varjojen valtias

Toisin kuin Torak on kuvitellut, sota sielujensyöjien kanssa ei ole vielä ohi. Sielunsyöjiin kuuluva Eostra levittää kammottavaa varjosairautta, joka tappaa kaiken elämän metsästä. Pysäyttääkseen Eostran juonet Torak matkustaa henkien vuorelle.
Henkilöitä

Torak -  Sarjan päähenkilö, joka osaa puhua susien kanssa. Torakia kutsutaan myös henkivaeltajaksi ja sielunsyöjäksi.
Susi -  Torakin laumaveli, harmaanvärinen susi,
Renn - Fin-Kedinnin veljentytär, joka ystävystyy Torakin kanssa.
Fin-Kedinn - Korpin klaanin johtaja, joka huolehtii Torakista.
Iso - Torakin isä ja Suden klaanin tietäjä, joka menehtyy sarjan ensimmäisessä osassa demonikarhun hyökkäyksessä
Sielunsyöjät - Joukko voimakkaita tietäjiä, jotka muut klaanit ovat karkottaneet keskuudestaan. He haluavat vallata sen aikaisen maailman itselleen.
Sarjan ensimmäisen kirjan suomalainen kansi
Nelikopteri

Kameralla varustettu nelikopteri.
Ihmisen kuljetukseen suunnitellun turkkilaisen Baykar Cezeri -nelikopterin prototyyppi.
Nelikopteri (myös quadkopteri tai quadrokopteri, engl. quadcopter) on neljällä vaakasuoralla pyörivällä roottorilla varustettu multikopteri. Suurin osa multikoptereista on nelikoptereita. Nelikoptereiden roottoreista kaksi pyörii myötäpäivään ja kaksi vastapäivään. Kuluttajille myytävät nelikopterit ovat malliltaan X-kirjaimen muotoisia, mutta kilpailuissa käytetään usein nopeampia H-kirjaimen muotoisia malleja. Kauko-ohjattavat nelikopterit ovat yleistyneet 2010-luvun alussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nelikopteri Wikimedia Commonsissa
Mosaiikkibetoni

Suomessa mosaiikkibetonilattioita on tehty yli sata vuotta. Yksi nykytoteutuksista on Asematunnelista metroon vievien liukuportaiden edessä. Tämän kompassikuvion yli kulkee keskimäärin 58 750 ihmistä päivässä.
Mosaiikkibetonilattiaa.
Mosaiikkibetoni on paikallavalettu tai tehdasvalmisteisista laatoista tehty pinnaltaan täplikkään kirjava lattianpäällyste. Mosaiikkibetonista valmistetaan myös esimerkiksi tehdasvalmisteisia askel- ja rintalankkujaselvennä portaisiin. Materiaalina mosaiikkibetoni on kulutusta kestävää ja helppohoitoista.
Yleistä

Mosaiikkibetoni valmistetaan sementin, kiviaineksen, veden ja väriaineiden seoksesta. Pinnan täplikkyys tulee esille, kun betonin pinta hiotaan. Näin saadaan näkyviin betonin kivirakeet, kooltaan 0–12 mm. Pinnan ulkonäköä voidaan vaihdella valitsemalla erivärisiä ja erikokoisia kivirakeita, massan eri väriaineita ja erilaisia muotoja valettavalle kappaleelle.