stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lasse Sievinen
Yleistä > Luonne

Lasse on pohjimmiltaan hyväsydäminen ja fiksu mies, mutta hänellä on aina ollut pieniä vaikeuksia ymmärtää tyttäriensä tekemisiä ja tunteita. Suhde keskimmäiseen tyttäreen eli Heliin on aina ollut läheisempi. Vastavuoroisesti Katri ja Annika ovat läheisempiä Paulan kanssa kuin Heli. Lasse on varma mielipiteistään ja esittää usein kyynisiä ja piikitteleviä näkemyksiä asioihin, joissa ei ole muiden kanssa samaa mieltä.
Yleistä > Perhe ja muut ihmissuhteet

Lassella ja hänen edesmenneellä vaimollaan Paulalla on kolme yhteistä tytärtä: Katri, Heli ja Annika. Syksyllä 2007 Lassen Leo-veljen poika Joonatan muutti asumaan Sievisille. Lassen vaimolla Paulalla on lisäksi vielä neljäs lapsi Severi, jonka biologinen isä on Eero Vanala. Eero ei kuitenkaan ehtinyt nähdä lastaan ennen kuolemaansa ja Lasse on toiminut Severin kasvatti-isänä. Lassella itselläänkin on vielä yksi lapsi, Jiri, jonka äiti on Paulan sisko Armi Viitamäki.
Annika menehtyi hukkumalla 18-vuotissyntymäpäivänään vuonna 2007 esitetyssä jaksossa ja myöhemmin saman vuoden jaksoissa sekä Katri että Heli muuttivat pois kotoa, Katri Vaasaan ja Heli Pariisiin silloisen naisystävänsä Tarun kanssa. Heli muutti takaisin kotiin vuonna 2009 ja meni töihin samaan yritykseen Lassen kanssa (Lasse oli tuolloin Helin alainen), mutta muutti kahden vuoden päästä naisystävänsä Kiia Hyvösen kanssa Vaasaan, missä Katrikin asui. Sittemmin tyttäret ovat tehneet lyhyitä vierailuja Pihlajakadulle. Vuodesta 2007 eteenpäin Sievisten luona asunut Joonatan lähti Norjaan töihin öljynporauslautalle keväällä 2010, mutta palasi takaisin syksyllä 2011 joutuessaan samaan vieroituslaitokseen Peppi Puolakan kanssa steroidiriippuvuutensa takia.
Lassen lenkki- ja saunakavereita ovat olleet muun muassa Aaro Vaalanne ja Panu Kaukovaara. Pitkistä naapuruussuhteista huolimatta Lasse ei ole erityisemmin ystävystynyt Seppo Taalasmaan tai Ismo Laitelan kanssa, vaan pikemminkin päätynyt erilaisiin riitatilanteisiin heidän kanssaan. Lasse alkoi ystävystyä Ismon kanssa paremmin saatuaan tietää tämän imusolmukesyövästä ja he ovatkin nykyään hyviä ystäviä.
Yleistä > Työelämä

Lasse on toiminut YK:n rauhanturvaajana ulkomailla useita vuosia. Sotilasarvoltaan hän on insinöörimajuri. Lassen saatua potkut entisestä työpaikastaan ulkoministeriössä Paulan sotkujen takia, meni hän töihin Talotaikureihin huoltomieheksi. Talotaikureiden jälkeen Lasse oli töissä tekniikkafirma Routaketo Oy:ssä, josta hän otti lopputilin lähdettyään mukaan Joonatanin firmaan Pala Productionsiin. Firman mentyä konkurssiin Lassen seuraava työpaikka oli pizzeria Ragazzo Poverossa, jossa hän toimi kokkina. Sitten Lasse työskenteli Pihlajakadun lähellä sijaitsevan sairaalan palkanlaskijana, josta sai potkut kuritettuaan Aaro Vaalannetta. Lasse työskentelee nykyään osakkaana Majatalo Amandassa.
Yleistä > Muuta

Lasse harrastaa innokkaasti metsästystä ja hän tekee usein hirvipaistia.
Elämä Pihlajakadulla > Suhde Paulaan

Lasse oli vuosikausia naimisissa Paulan kanssa. Erityisesti heidän suhdettaan vaikeuttivat molemminpuoliset syrjähypyt ja Aaro Vaalanne, jonka takia Paula meinasi kerran jättää perheensä eikä tämä malttanut jättää Paulaa rauhaan vaan palasi aika ajoin häiritsemään tämän elämää. Lasse tuli yksinäiseksi Paulan ollessa hoidossa mielenterveydellisten ongelmiensa vuoksi ja tutustui Maaritiin, jonka kanssa Lasselle kehittyi salasuhde. Suhteen paljastuttua Paulalle, tämä antoi tapahtuneen anteeksi, koska Lassekin oli antanut Paulan petokset anteeksi. Myöhemmin Paulan kadottua kaksikon riidan jälkeen kevään 2008 päätösjaksossa, Lasse näki Paulan suutelevan Eero Vanalaa tämän mökissä ja hän päätyi suhteeseen Tanja Jääskeläisen kanssa. He jakoivat samanlaisia kokemuksia, sillä he molemmat olivat tulleet petetyksi. Lopulta Tanja ja Lasse kuitenkin erosivat, koska Tanjan mielestä Lasse rakasti yhä Paulaa. Tällä välin Paula itse oli päätynyt suhteeseen Eero Vanalan kanssa ja he olivat Lassen kanssa päätyneet avioeroon. Paulan ja Eeron suhteesta syntyi Severi Sievinen, jolle Lasse on toiminut kasvatti-isänä Eeron kuoltua.
Näiden tapahtumien jälkeen Paula ja Lasse kuitenkin palasivat yhteen ja menivät uudelleen naimisiin. Liitto päättyi jälleen Paulan karattua mielisairaalasta ja maasta. Paulan palattua Suomeen päätyivät Lasse ja Paula taas kerran yhteen. Pian tämän jälkeen Paula joutui ammutuksi salaklinikan hyväntekeväisyysjuhlissa. Lasse syytti Katariinaa tapahtuneesta, vaikka Jiri vannoi tämän olevan syytön. Paula menehtyi syksyllä 2014, kun hänet oli todettu aivokuolleeksi ja hänen sydämensä päätettiin siirtää Lassen lapsenlapselle Nellalle. Lasse jäi kaipaamaan Paulaa ja lopulta muutti tyttäriensä luo Vaasaan aloittaakseen puhtaalta pöydältä.
Elämä Pihlajakadulla > Tieto Jirin isyydestä

Lassen nuoruuden rakkaus on Paulan sisko Armi, jonka Lasse kuitenkin jätti rakastuttuaan Paulaan. Lassella ja Armilla oli myöhemmin yhden yön juttu, samoihin aikoihin Paulalla oli säpinää toisen miehen, joka myöhemmin paljastui Aaro Vaalanteeksi, kanssa ja aikoi jättää Lassen. Yhden yön tuloksena Armi tuli raskaaksi ja sai pojan, Jirin. Monen vuoden kuluttua Jiri muutti asumaan Lassen ja Paulan luokse. Pihlajakadun 100-vuotisjuhlassa Jirin pudotessa parvekkeelta ja joutuessa sairaalaan Armi tuli Helsinkiin poikansa tueksi ja paljasti Lasselle tämän olevan Jirin biologinen isä. Jirille salaisuus isyydestä oli jo selvinnyt kevään 2010 päätösjaksossa vaihdettuaan Severin sylkinäytteen omaansa, kun Lasse teki isyystestiä.
Sonya Fadiga oli Lassen senegalilainen kollega, joka oli vierailemassa Suomessa. Lassen ja Sonyan välillä oli pientä ihastusta ilmassa, mutta suhde ei jatkunut pidemmälle Paulan takia ja Sonyan lähdettyä takaisin Senegaliin. Sonyan palattua Suomeen Lasse luuli paluun johtuvan hänestä, mutta pian hänelle selvisi Sonyan olleen ihastunut Lassen tyttäreen Heliin.
Elämä Pihlajakadulla > Auto-onnettomuus ja Aaron paluu

Vuonna 2012 Lassen ja Paulan häiden jälkeen paljastui, että pikku-Severiä hoitanut Anni-täti onkin todellisuudessa Aaro Vaalanteen ja Eero Vanalan äiti eli näin ollen Severin mummo. Tämä selvisi, kun Anni katseli medaljonkiaan, jonka sisällä  olivat kuvat Aarosta ja Eerosta, hänen pojistaan. Kerran Lasse yritti avata medaljonkia arvattuaan, että Annilla on siihen liittyvä salaisuus, mutta medaljonki oli jumissa. Saatuaan selville Lassen yrityksen,  Anni näytti korun tyhjää "sisällystä" sanoen, ettei hän anna kenenkään koskea koruun, ettei lukko menisi rikki. Lasse, hänen veljenpoikansa Joonatan ja vaimonsa Paula joutuivat auto-onnettomuuteen kevään 2012 päätösjaksossa, kun he lähtivät ajamaan takaa Annia, joka oli kidnapannut Severin viedäkseen tämän mummilaan. Lasse sai onnettomuudesta vain aivotärähdyksen ja ruhjeita, muutkin selvisivät hengissä. Severiä ja Annia ei tosin enää löydetty. Myöhemmin kävi ilmi, että Aaro, Anni ja Severi piileksivät Annin metsämökissä ja Aaro oli väittänyt Severille olevansa tämän isä. Kidnappausta katuva Anni päätti viedä Paulan tapaamaan poikaansa, jos Paula suostuisi pelaamaan Aaron ehdoilla. Myöhemmin Lasse, Joonatan ja Jiri pääsivät Aaron jäljille ja he lähtivät etsimään heitä. Lasse tavoitti karkulaiset motellista ja poliisit pidättivät Aaron ja Annin. Severi tosin päästi Aaron pakoon poliisien silmien välttäessä.
Elämä Pihlajakadulla > Paulan katoaminen ja suhde Liisaan

Kaikki alkoi vaikuttaa hyvältä jälleen, kunnes Paulalla ilmeni mielenterveysongelmia. Lasse vei Paulan mielisairaalaan, mutta Paulan huonetoveriksi paljastui vanha naapuri, Laura Kiviranta. Laura sai Paulan uskomaan, että Aaro olisi heidän perässään ja kehotti tätä karkaamaan, koska ei muuten ikinä pääsisi Aaroa karkuun. Lasse lähti vaimonsa perään ja pyysi Ismo Laitelaa hoitamaan Severiä. Maaliskuussa 2013 Lasse palasi takaisin kotiin, sillä Severi oli uskotellut hänelle Ismon lyöneen tätä. Severin väitteet osoittautuivat valheeksi ja Lasse päätyi suhteeseen Liisan kanssa. Lasse huomasi olevansa ihastunut Liisaan, kun Ismon ja Liisan suhde oli alkanut vaikeutua. Kun Ismo jätti Liisan alttarille Lasse otti Liisan luokseen asumaan toivoen, että saisi tämän itselleen, ja lopulta he alkoivat seurustella. Paulan palattua Lasse tunnusti hänelle rakastavansa yhä tätä, minkä myös Liisa kuuli. Lassen ja Liisan suhde päättyi eroon Liisan varastettua Joonatanin firman rahat ja häipymällä maasta.
Elämä Pihlajakadulla > Paulan kuoleman jälkeen

Masentunut Lasse ihastui Paulan kuoleman jälkeen pojantyttärensä Nellan äitiin, Evaan. Tunteet eivät saaneet vastakaikua, vaikka Lasse uskaltautui jopa suutelemaan Evaa. Myöhemmin hän jätti asuntonsa Evalle vuokralle ja muutti Severin kanssa Vaasaan. Severi palasi kuitenkin myöhemmin Pihlajakadulle asumaan Jirin ja Evan luo koti-ikävän vuoksi. Lassen tytär Heli syytti Evaa Lassen hyväksikäytöstä, sillä Sievisten vanhan asunnon vuokra oli hänen mielestään liian alhainen. Lopulta he saivat asiansa sovittua ja Eva jäi asumaan Sievisten vanhaan asuntoon Nellan kanssa.
Elämä Pihlajakadulla > Paluu sarjaan, Evan katoaminen ja suhde Juttaan

Lasse palasi sarjaan elokuussa 2019 Evan katoamisen takia. Lasse tuli hoitamaan myös Sievisten perheen asioita. Hän uskoi Aaro Vaalanteen kaapanneen Evan ja tämän syntymättömän lapsen, muttei kuitenkaan onnistunut löytämään Evaa. Lasse ihastui baarissa tapaamaansa Jutta Laitelaan, joka oli kuitenkin Lassen parhaan ystävän Ismon entinen naisystävä. Lasse ja Jutta ajautuivat suutelemaan useampaan otteeseen, myös sen jälkeen kun Jutta oli palannut yhteen Ismon kanssa. Kalle Laitela todisti Jutan ja Lassen suudelmaa, ja hän kiristi nämä olemaan hiljaa Kallen juomisesta. Kalle päätti kuitenkin hakea apua juomiseensa leikattuaan Victoria Saaren humalassa.
Ismon ja Jutan hääpäivänä Lasse päätyi sänkyyn Jutan kanssa. Myöhemmin totuus paljastui Ismolle Aaron ja Dahlian kihlajaisissa, kun hän kuuli Jutan ja Lassen keskustelun. Ismo ja Lasse ajautuivat tappeluun, jonka seurauksena molemmat miehet putosivat alas kartanon parvekkeelta. Ismon jalka murtui, mutta Lasse makasi viikkoja koomassa kunnes Aaron munuainen siirrettiin hänelle. Lasse ei riemastunut tästä, varsinkaan sen jälkeen kun selvisi että Lasse oli ollut koko ajan oikeassa: Aaro oli kaapannut Evan ja tämän Nadja-tyttären äitinsä Annin mökille. Lasse oli jopa uhannut tappaa Aaron, mutta Jirin naisystävä ja Aaron tytär Linda Eerikäinen uhkasi häntä aseella joten Lasse ei ehtinyt tekemään mitään.
Henkilösuhteet > Romanttiset suhteet

Paula Sievinen: pitkäaikainen aviopuoliso, erosivat, mutta menivät uudelleen naimisiin, mutta erosivat ja palasivat jälleen yhteen, kolme yhteistä lasta: Katri, Heli ja Annika, kuollut
Armi Viitamäki: nuoruuden rakkaus, sittemmin yhden yön juttu, suhteesta yksi yhteinen lapsi: Jiri
Maarit Salin: salasuhde, päättynyt
Tanja Jääskeläinen: seurustelusuhde, päättynyt
Sonya Fadiga: yksipuolinen ihastus, päättynyt
Liisa Salo: seurustelusuhde, päättynyt
Eva Tamminen: yksipuolinen ihastus, päättynyt
Jutta Laitela: seurustelusuhde päättyi aiemmin, myöhemmin palasivat yhteen.
Karin Ekholm: päätyivät kahdesti sänkyyn
Cindy Rintala: hetkellinen ihastus, päättynyt
Joanna Lumijoki: suhde, päättynyt, palasivat myöhemmin yhteen, menivät jopa kihloihin, päättynyt
Vihamieliset suhteet
Aaro Vaalanne: Entinen vihollinen
Eero Vanala: Aaron identtinen kaksoisveli. Oli kateellinen siitä, että Eero seurusteli Paulan kanssa. Eero kuoli myöhemmin Kentaurin räjähdyksen aiheuttamiin vammoihinsa Lassen silmien edessä
Jiri Viitamäki: Ei pitänyt hänestä kunnes sai tietää että hän on hänen oma poika
Aiheesta muualla

Lasse Sievinen Salattujen elämien kotisivulla (arkistoitu)
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Lasse vuonna 2005 esitetyssä jaksossa.
Lasse ja Paula Aaron ”kummitustalolla” vuonna 2008 esitetyssä jaksossa.
Santa Maria del Fiore

Firenzen tuomiokirkon siluetti.
Kirkon julkisivu.
Kirkon vasenta sivulaivaa.
Santa Maria del Fiore on Firenzessä sijaitseva katedraali, joka on pääosin rakennettu 1300- ja 1400-luvuilla. Se on viidenneksi suurin kirkkorakennus Euroopassa, sillä sitä suurempia ovat vain Pietarinkirkko Roomassa, St Paulin katedraali Lontoossa, Sevillan katedraali ja Duomo di Milano. Katedraali on erityisen kuuluisa suuresta Filippo Brunelleschin suunnittelemasta kupolista, joka hallitsee koko Firenzen kaupunkimaisemaa.
Santa Maria del Fiore on omistettu Neitsyt Marialle. Sana "Fiore" tarkoittaa suomeksi kukkaa ja viitannee Firenzen kaupungin vaakunassa olevaan liljankukkaan. Katedraali on mitoitettu 30 000 ihmiselle. Sitä nimitetään usein myös "Firenzen tuomiokirkoksi", sillä se on Firenzen katolisen hiippakunnan keskuskirkko.
Maanjäristykset ovat ravistellet rakennusta useaan otteeseen, merkittävimmin vuosina 1510, 1675 ja 1895.
Rakennushistoriaa

Nykyisen katedraalin paikalla oli aiemmin Santa Reparatan katedraali, joka oli rakennettu jo 400-luvulla. Tämä vanha katedraali palveli firenzeläisiä noin 900 vuoden ajan.
Firenze kasvoi 1200-luvulla niin suureksi ja vauraaksi kaupungiksi, että vanhan katedraalin katsottiin olevan liian pieni ja vaatimaton kaupunkilaisten tarpeisiin. Sen sijaan että olisi kunnostettu vanhaa katedraalia, päätettiin siis rakentaa uusi katedraali, joka loistollaan jättäisi muiden kaupunkien katedraalit varjoonsa. Varsinkin Pisan ja Sienan asukkaille haluttiin näyttää, että Firenze on maakunnan mahtavin kaupunki.
Uuden katedraalin suunnittelijaksi valittiin kuvanveistäjä ja arkkitehti Arnolfo di Cambio. Hän päätti ottaa suunnittelun lähtökohdaksi latinalaisen ristin muotoisen pohjakaavan. Rakennustyöt alkoivat vuonna 1296. Di Cambio kuoli kuitenkin jo vuonna 1302, ja rakennustyöt keskeytyivät tämän jälkeen noin 30 vuodeksi. 1330-luvulla töitä jatkettiin jälleen, tällä kertaa Giotton suunnitelmien mukaan. Giotto kuoli jo vuonna 1337, mutta ehti kuitenkin suunnittelemaan katedraalille näyttävän 85 metriä korkean kellotornin (italiaksi Campanile).
Vastuu katedraalin suunnittelusta siirtyi Giotton jälkeen muun muassa Francesco Talentille. Di Cambion alkuperäistä suunnitelmaa noudatettiin pääpiirteissään, mutta rakennustöiden hitaan edistymisen vuoksi katedraalin lopulliseen ulkonäköön vaikuttivat useat arkkitehdit. Vuonna 1418 oltiin lopulta niin pitkällä, että voitiin alkaa pohtia kupolin rakentamista. Järjestettiin kupolin suunnittelukilpailu, johon osallistuivat muun muassa Lorenzo Ghiberti ja Filippo Brunelleschi. Voittajaksi selviytyi Brunelleschi, jonka kupolisuunnitelma perustui kaksoiskupoliin; kahdeksankulmaiseen pohjaratkaisuun. Tämä suunnitelma oli rakennusteknisesti niin vaikea toteuttaa, että monet uskoivat kupolin jäävän pysyvästi keskeneräiseksi. Brunelleschin suunnitelma sisälsi kuitenkin lukuisia perinteisistä tavoista poikkeavia ratkaisuja. Kupoli muun muassa rakennettiin ilman maasta alkavaa tukea, joka säästi valtavat määrät Toscanan metsiä.
Brunelleschin 24 miljoonaa kiloa painava kupoli valmistui vuonna 1436 ja se oli valmistuessaan maailman suurin, halkaisijaltaan 42 metriä. Kirkkoa ympäröivältä aukiolta katsottuna kupolin huippu nousee 114,5 metrin korkeuteen.
Paavi Eugenius IV vihki katedraalin käyttöön 25. maaliskuuta 1436, eli kaiken kaikkiaan rakennustyöt kestivät 140 vuotta. Tosin kupolin huippu saatiin viimeisteltyä vasta vuonna 1469, ja julkisivu jäi niin pahasti keskeneräiseksi, että se päätettiin purkaa kokonaan 1500-luvulla. Katedraalin julkisivu oli tämän jälkeen aina 1800-luvun lopulle asti varsin rumalla tavalla viimeistelemätön. Nykyinen uusgoottilaisen koristeellinen julkisivu perustuu Emilio De Fabriksen (1808–1883) suunnitelmaan, ja se valmistui vuonna 1887.
Ulkoasu ja sisätilat

Varsinaiseen katedraaliin kuuluu itse päärakennus sekä erillinen kellotorni. Kokonaisuutta täydentää katedraalin edustalla oleva Kastekirkko (Battistero di San Giovanni), joka on rakennettu 1000-luvulla ja on Firenzen vanhin rakennus. Kastekirkon marmorikoristeiset ulkopinnat olivat mallina katedraalin ulkopinnoille. Erilaisia marmorilaatuja hyödyntäen on aikaansaatu rikas koristekuviointi: päävärit ovat valkoinen (Carraran marmori), vihreä (Praton marmori) ja punaruskea (Sienan tai Maremman marmori).
Katedraalin koristeellisen ulkoasun vastapainona ovat melko karut sisätilat.
Sisätilojen freskomaalauksista mainittakoon:
Paolo Uccello: palkkasoturi John Hawkwoodin ratsastajamuotokuva
Andrea del Castagno: palkkasoturi Niccolò da Tolentinon ratsastajamuotokuva
Domenico di Michelino: Dante Alighieri
Katedraalin ikkunoita koristaa 44 lasimaalausta, tekijöinään muun muassa Donatello, Lorenzo Ghiberti, Paolo Uccello ja Andrea del Castagno.
Kupolin sisäpintaa elävöittää 3 600 neliömetriä laaja maalaus, joka esittää viimeistä tuomiota. Sen ovat maalanneet Giorgio Vasari ja hänen oppilaansa Federico Zuccari vuosina 1572–1579.
Katedraalin kryptassa on Brunelleschin hauta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Firenzen tuomiokirkon kotisivu (englanniksi) (italiaksi)
Katoliset riitukset (liturgia)

Riitus tarkoittaa liturgian nimenomaista muotoa. Katolisessa kirkossa on käytössä lukuisia liturgisia riituksia.
Läntiset riitukset

Kaikki läntiset riitukset ovat paavin välittömässä alaisuudessa.
1. Roomalainen riitus on katolisen kirkon ylivoimaisesti yleisin riitus, ja yli 90 prosenttia kaikista katolilaisista kuuluu sen piiriin. Vaikka riituksen alkuperä voidaan jäljittää suoraan vain 300-luvulle, on siinä juutalaisen temppeli- ja synagogapalveluksen vaikutteita, jotka viittaavat juutalaista alkuperää olevaan apostoliseen traditioon. Trenton kirkolliskokouksen jälkeen (1571) liturgia yhdenmukaistettiin lännessä, ja silloin kaikki alle 200 vuotta vanhat liturgiset traditiot lopetettiin.
Latinalaisen riiruksen voimassa oleva liturgia perustuu vuoden 2001 Roomalaiseen messukirjaan. Koko kirkossa on kuitenkin lupa myös Vatikaanin II kirkolliskokousta edeltäneen, vuoden 1962 messukirjan mukaisen liturgian (Trenton eli Pius V:n eli tridentiininen messu) viettoon.
Anglikaaninen käytäntö – joillakin seurakuntineen katolisuuteen kääntyneillä entisillä anglikaanisen kommuunion papeilla on lupa viettää sakramentteja opillisesti korjatun anglikaanisen käytännön mukaan.
2. Mozarabinen riitus on Iberian niemimaan vanha riitus, jota nykyään vietetään Toledon katedraalissa ja kuudessa muussa seurakunnassa.
3. Ambrosiaaninen riitus on Milanon arkkihiippakunnan riitus, joka on siellä käytössä pääosassa seurakuntia.
4. Bragalainen riitus on Bragan arkkihiippakunnan riitus Portugalista; käytetään toisinaan.
5. Dominikaaninen riitus
6. Karmelitaaninen riitus
7. Kartusiaaninen riitus
8. Monastinen riitus
Itäiset riitukset ja kirkot

Idän katolisilla kirkoilla on oma hierarkiansa, hallintojärjestelmänsä ja kirkkolakinsa. Paavi harjoittaa primaattiaan niihin nähden Itäisten Kirkkojen Kongregaation kautta.
Itäiset riitukset ja kirkot > I. Antiokialainen traditio

Antiokian kirkko on pyhän Pietarin perustama, ja sen liturginen traditio liittyy pyhän Jaakobin ja Jerusalemin kirkon traditioon.
Itäiset riitukset ja kirkot > I. Antiokialainen traditio > Ia. Länsisyyrialaiset riitukset

8. Maroniittinen riitus on pysynyt aina Rooman yhteydessä.lähde? Sitä johtaa Antiokian maroniittipatriarkka, ja sen liturginen kieli on aramea. Maroniitteja on 3 miljoonaa, ja he asuvat Libanonissa, Kyproksella, Egyptissä, Syyriassa, Israelissa ja Amerikassa.
9. Syyrialainen riitus palasi Rooman yhteyteen vuonna 1781 monofysiittisesta harhaopista. Antiokian syyrialainen patriarkka. Syyrialaisia katolilaisia on 110 000 ja he asuvat Syyriassa, Libanonissa, Irakissa, Egyptissä ja Amerikassa.
10. Malankarilainen riitus kattaa Etelä-Intian katolilaiset, jotka pyhä Tuomas evankelioi ja jotka käyttävät länsisyyrialaista liturgiaa. Malankarilaiset ovat palanneet Rooman yhteyteen 1930. Malankarilaisten katolilaisten liturgiset kielet tänään ovat länsisyyria ja malajalam. Heitä on 350 000 Intiassa ja Amerikassa.
Itäiset riitukset ja kirkot > I. Antiokialainen traditio > Ib. Itäsyyrialaiset riitukset

11. Kaldealainen riitus palasi Rooman yhteyteen 1692 nestoriolaisesta harhaopista. Kaldealaisten johtajana toimii Babylonin patriarkka. Liturgisina kielinä ovat kaldea ja arabia. Kaldealaisia katolilaisia on 310 000 lähinnä Irakissa, Iranissa, Syyriassa, Libanonissa, Egyptissä, Turkissa ja Amerikassa. Myös Suomessa heitä on toistasataa.
12. Syyrialais-malabarilainen riitus käsittää Etelä-Intian itäsyyrialaista liturgiaa noudattavat katolilaiset. He palasivat Roomaan 1500-luvulla nestoriolaisesta harhaopista. Liturgiset kielet ovat syyria ja malajalam. Syyrialais-malabarilaisia katolilaisia on yli 3 miljoonaa lähinnä Keralan provinssissa Intiassa.
Itäiset riitukset ja kirkot > III. Aleksandrialainen traditio

Aleksandrialaisen liturgian alkuperä liittyy pyhään evankelista Markukseen.
15. Koptilainen riitus – egyptiläisiä katolilaisia, jotka palasivat Rooman yhteyteen 1741. Aleksandrian patriarkka johtaa tätä 200 000 uskovan kirkkoa, joka on levinnyt Egyptiin ja Lähi-itään. Liturgisina kielinä kopti ja arabia.
16. Etiopialainen riitus – etiopialaisia kopteja, jotka palasivat Rooman yhteyteen 1846. Liturginen kieli on gheez. Nämä 200 000 uskovaa asuvat Etiopiassa, Eritreassa, Somaliassa ja Jerusalemissa. Suomea lähinnä etiopialaisen riituksen liturgiaa vietetään Tukholmassa.
Seitsemän kuolemansyntiä

Hieronymus Boschin maalaus seitsemästä kuolemansynnistä vuodelta 1450 (iso kuva).
Seitsemän kuolemansyntiä ovat varhaisessa kristillisessä opetuksessa käytetyssä paheiden luokituksessa pääpaheita, joista muut synnit seuraavat. Seitsemän kuolemansyntiä ovat Danten Jumalaisen näytelmän mukaan lajiteltuna pahimmasta laskevassa järjestyksessä näin:
Ylpeys (turhamaisuus)
Kateus
Viha
Laiskuus
Ahneus
Ylensyönti
Himo
Teologia

Läntisessä (erityisesti roomalaiskatolisuudessa) kristillisessä teologiassa synnit jaetaan lieviin ja vakaviin synteihin. Teologisessa terminologiassa vakavia syntejä nimitetään kuolemansynneiksi (lat. peccata mortalia), koska ne johtavat hengelliseen kuolemaan - eroon Jumalasta. Lieviä syntejä nimitetään veniaalisynneiksi (lat. peccata venialia). Seitsemän "kuolemansyntiä" eivät ole varsinaisessa mielessä kuolemansyntejä, vaan pääpaheitalähde?.
Teologia > Historia

Seitsemän kuolemansynnin lista tunnetaan jo Cassianus Roomalaisen ja Gregorius Suuren teologiasta. Heitä ennen vastaavan listauksen on tehnyt Euagrios Pontoslainen. Euagrios luetteli kahdeksan pahaa ajatusta, jotka aiheuttavat halun tehdä syntiä:
ylensyönti (γαστριμαργία, gastrimargía)
haureus (πορνεία, porneía)
rahanhimo (φιλαργυρία, filagyría)
masennus (λύπη, lýpē)
viha (ὀργή, orgé)
välinpitämättömyys (ἀκηδία, akēdía)
kunnianhimo (κενοδοξία, kenodoksía)
ylimielisyys (ὑπερηφανία, hyperefanía)
Cassianus Roomalaisen luettelo on vastaava.
Tuomas Akvinolainen lajitteli 1200-luvulla törkeimmät synnit (tai joidenkin näkemysten mukaan paheet), joihin ihminen voi syyllistyä. Katolisen kirkon katekismus mainitsee ne "pääsynteinä, jotka kristillinen perinne on tuonut esille" ja kuten Tuomas Akvinolaisen hyve-etiikka muutoinkin, ne ovat oleellinen osa katolisen kirkon kanonisoimaa arvomaailmaa.
Kuolemansynnit voitiin ymmärtää tiettyjen ihmisryhmien ja säätyjen paheiksi. Esimerkiksi ylpeys oli erityisesti aateliston ja ritarien, kateus talonpoikaiston, viha hallitsevien ruhtinaiden, hengellinen laiskuus papiston ja kirkon sekä oppineiden, ahneus porvariston, kohtuuttomuus ja juoppous kenen tahansa, irstaus ja hekumallisuus erityisesti ylioppilaiden synti. Katolisessa kirkossa vakiintui keskiajalla seuraava kuolemansyntien luettelo:
Ylpeys (turhamaisuus) (superbia)
Kateus (invidia)
Viha (ira)
Laiskuus (tristitia)
Ahneus (avaritia)
Ylensyönti (gula)
Himo (luxuria)