stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Petomies
Hahmo > Luominen

Kun Mattel-yhtiö aloitti Masters of the Universen lelujen ja hahmojen suunnittelemisen 1980-luvun alussa, yhtiö pyrki mahdollisuuksien mukaan hyödyntämään esimerkiksi aiempien Big Jim- ja Tarzan-toimintafiguuriensa valmiita malleja ja muovauksia uusissa hahmoissaan. Petomiehen kehitti monen muun Masters of the Universe -hahmon tavoin Mattelin taiteilija Mark Taylor, joka sai alun perin idean villistä, rakenteeltaan karhua muistuttavasta otuksesta. Taylorin arvellaan yrittäneen kierrättää Mattelin Grizzly Adams -lelusarjassa esiintyneen Ben-karhun figuuri Petomiehelle.
Mark Taylorin varhainen, karhua muistuttanut konsepti tunnettiin nimellä Red Beast (suom. Punainen peto). Taylor luonnosteli hahmosta väriltään kirkkaan punaisen ja olemukseltaan hurjan, ja ensimmäinen vedos erosikin lopullisesta Petomiehestä huomattavasti. Tästä huolimatta hahmon piikikäs varustus, kuten esimerkiksi panssari, löysivät tiensä myös lopulliseen versioon. Mattel halusi kuitenkin luopua hahmon karhua muistuttavasta olemuksesta, koska se ei halunnut hahmon muistuttavan liian paljon Tähtien sodan hahmo Chewbaccaa.
Sekä Taylor että niin ikään Mattelin taiteilijoihin lukeutunut Roger Sweet loivat Big Jim -lelusarjassa esiintyneen gorilla-toimintafiguurin pohjalta omat versionsa Petomiehestä. Lopulta Taylorin luoma versio päätyi eri vaiheiden ja yksityiskohtaisten muokkausten kautta Petomieheksi, ja hahmo oli yksi neljästä ensimmäisestä Masters of the Universe -toimintafiguurista, jotka Mattel julkaisi vuonna 1982.
Petomiehen aseenaan käyttämä ruoska oli niin ikään peräisin Mattelin aiemmasta lelusarjasta, sillä ruoska kierrätettiin hahmolle Big Jim -lelusarjan The Whip -nimiseltä toimintafiguurilta. Petomies-nimen on puolestaan arveltu olevan lainattu, joko tietoisesti tai vahingossa, Mattelin valmistaman Flash Gordon -lelusarjan samannimiseltä hahmolta.
Tarina

Mattelin vuonna 2009 lanseeraaman Masters of the Universe Classics -lelusarjan esittämän taustatarinan mukaan Petomiehen oikea nimi on Raqquill Rqazz. Hahmon kerrotaan kuuluvan kokonaiseen petomiesten rotuun ja olevan näin ollen kyvykäs hallitsemaan petoja ja hirviöitä. Mainintoja kokonaisesta petomiesten rodusta on esiintynyt myös jo 1980-luvun Masters of the Universe -sarjakuvissa. Petomies liittyi Skeletorin joukkoihin sen jälkeen, kun hän tuli karkotetuksi kotoaan Köynnösviidakosta ja tapasi tuolloin vielä nimellä Keldor tunnetun Skeletorin ollessaan Berserker-saarilla.
Tarina > He-Man (1983–1985)

Filmationin tuottamassa 1980-luvun He-Man-animaatiosarjassa Petomiehen alkuperäisenä ääninäyttelijänä toimi John Erwin. Petomies oli eräs animaatiosarjan keskeisimmistä hahmoista. Hänet esitettiin sarjassa Skeletorin uskollisimpana kätyrinä ja oikean käden miehenä, joka kuitenkin vihaa asemaansa alamaisena ja haluaisi itse johtajaksi. Sarjan aikana Petomies toimi myös eräänlaisena jaksojen välikevennyksenä olemalla hahmo, johon Skeletor purki pettymyksensä. Muutamissa sarjan jaksoissa Petomies kuitenkin esitettiin myös luonteeltaan synkempänä hahmona, joka toimi itsenäisesti toteuttaakseen tavoitteensa ja kykeni myös pitämään puolensa.
Sarjan tekemisestä vastannut Filmation päätti, että Petomiehen ulkonäköä tulisi pelkistää, minkä vuoksi hahmo koki pieniä muutoksia esimerkiksi haarniskansa ja yksityiskohtiensa osalta. Lisäksi hahmolla oli aiemmasta poiketen animaatiosarjan jaksoissa jaloissaan punaiset saappaat.
Petomies oli He-Manissa kyvykäs hallitsemaan eläimiä, mutta hänen kykynsä ei kuitenkaan ollut täydellinen, sillä hän ei kyennyt hallitsemaan esimerkiksi prinssi Adamin lemmikkitiikeri Cringeria (joka muuttuu He-Manin ratsu Taistelutiikeriksi), tai Skeletorin ratsu Panthoria. Petomiehen kyky hallita eläimiä oli tiettävästi peräisin Filmationin käsikirjoittaja Michael Halperinilta, joka kirjoitti Mattelin pyynnöstä vuonna 1982 kaikista He-Man-animaatiosarjan hahmojen taustoista käsikirjan (englannin puhekielessä Raamatun, engl. Bible), joka täsmensi hahmojen taustatarinoita ja vaiheita sarjan tekemisen helpottamiseksi.
Michael Halperin kirjoitti Petomiehelle myös taustatarinan, jonka mukaan hahmo oli Maasta kotoisin oleva mies nimeltään Biff Beastman. Halperinin kirjoittamaa taustatarinaa ei kuitenkaan käytetty koskaan sarjassa tai muissa virallisissa yhteyksissä.
Tarina > Masters of the Universe (1987)

Vuonna 1987 ensi-iltansa saaneessa Cannon Filmsin elokuvassa Masters of the Universe Petomiehen roolissa esiintyi näyttelijä Tony Carroll. Hahmon nimi on elokuvan alkuperäisessä versiossa kirjoitettu yhdyssanana, muodossa ”Beastman”. Carrollin elokuvassa käyttämät tekohampaat olivat niin suuret, ettei hän pystynyt pitämään suutaan kiinni kuvaamisen aikana.
Elokuvassa esitetty Petomies eroaa muista versioistaan huomattavasti, sillä hahmolla ei ole elokuvassa esimerkiksi lainkaan vuorosanoja. Vuorosanojen sijaan Petomies, joka on elokuvassa Skeletorin villi kätyri, kommunikoi erilaisin eläimellisin äänin. Puhekyvyn puuttumisesta huolimatta elokuvan Petomies on kuitenkin ilmeisen älykäs, sillä hahmo on esimerkiksi hyvä käsittelemään erilaisia teknisiä aseita, toimimaan ryhmässä ja noudattamaan Skeletorin käskyjä.
Tyypillisesti esimerkiksi sarjakuvissa ja animaatiosarjoissa ruoskalla aseistautunut Petomies kantaa elokuvassa vyöllään miekkaa, jota hän ei kuitenkaan käsittele elokuvan aikana. Elokuvan tapahtumista ei myöskään käy ilmi, että Petomies osaisi hallita eläimiä.
Petomiehen ulkonäön elokuvaa varten suunnitteli ranskalainen sarjakuvataiteilija Jean Giraud. Vaikka Petomiehen ulkonäkö ja konsepti säilyivätkin elokuvassa hahmon totuttua ulkonäköä vastaavina, eroaa elokuvan Petomies hahmon alkuperäisestä versiosta esimerkiksi turkkinsa värin, pituuden sekä käyttämänsä samurai-rintapanssarin osalta.
Tarina > He-Man (2002–2004)

Scott McNeil toimi Petomiehen alkuperäisenä ääninäyttelijänä 2000-luvun He-Man-animaatiosarjassa. Sarjan suomenkielisessä versiossa hahmon äänenä toimi Arto Nieminen.
2000-luvun He-Manissa Petomies oli muiden hahmojen tavoin päivitetty ulkonäkönsä osalta uusiksi, ja hahmosta oli tehty esimerkiksi kyttyräselkäinen ja myös isokokoisempi, kuin 1980-luvun animaatiosarjassa. Lisäksi hahmo oli väritykseltään aiempaa tummempi.
Petomies oli 2000-luvun animaatiosarjassa pitkälti luonteeltaan yhä samanlainen hahmo, kuin 1980-luvun animaatiossa esiintyessään. Hahmo oli kuitenkin uskollisempi Skeletorille, sillä toisin kuin 1980-luvun He-Manissa, uudessa animaatiosarjassa Petomies ei halunnut tai yrittänyt syrjäyttää Skeletoria päästäkseen itse johtamaan muita Pahuuden taistelijoita.
Petomiehen alkuperää ja taustoja ei selvitetä animaatiosarjan jaksoissa, mutta käsikirjoittaja Robert Kirkman ja piirtäjä Tony Moore loivat hahmolle sarjan pohjalta taustatarinan Masters of the Universe: Icons of Evil -sarjakuvaan. Tämän tarinan mukaan Petomies on kotoisin Berserker-saarilta, jossa hän tapasi ensimmäisen kerran myös Skeletorin, kun tämä tunnettiin vielä Keldor-nimisenä.
Petomies 1980-luvun animaatiosarjassa.
Tony Carroll esitti Petomiestä vuoden 1987 elokuvassa.
Petomies 2000-luvun animaatiosarjassa.
Play! A Video Game Symphony

PLAY! A Video Game Symphony oli konserttisarja, jossa soitettiin videopelimusiikkia yleisön edessä orkesterilla. Konserttisarjan on korvannut Replay: Symphony of Heroes -sarja.
The Great Giana Sisters näytöllä Play! A video game symphony VI -esityksessä.
Kiertue syntyi tuottaja Jason Michael Paulin ja Square Enixin yhteistyöstä soittaa Final Fantasy -pelisarjan musiikkia.
Ensimmäinen esitys oli 27.toukokuuta 2006 Chicagossa.
Tallenteet

Esityksestä on myös julkaistu CD+DVD, jossa soittaa Tšekin filharmoninen orkesteri.
Aiheesta muualla

Play! A Video Game Symphony Live! MusicBrainzissa (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Play! A Video Game Symphony
Käännös suomeksi
Pisnesmies Toni

| Pisnesmies Toni> Swiss Toni |
| --- | --- |
Tyyli:  Komedia, sitcom.
Kestoaika:  Noin 30 minuuttia.
Luoja(t):  BBC
Pääosissa:  Charlie Higson, Rhys Thomas, Simon Day, Emma Rydall, Matilda Ziegler, Elizabeth Spriggs.
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Verkko:  BBC
Esitetty:  2003 – 2004
Jaksoja:  16
Aiheesta muualla
IMDb 
Pisnesmies Toni (engl. Swiss Toni) on fiktiivinen käytettyjen autojen kauppias, jota esittää brittiläinen komedianäyttelijä Charlie Higson. Hahmolla on usein tapana mainita, kuinka elämän eri asiat ovat samanlaisia kuin kauniin naisen kanssa rakastelu.
Hahmon loivat Higson ja Bob Mortimer, ja alun perin se esiintyi BBC:n komediasarjassa The Smell of Reeves and Mortimer, mutta nousi suureen suosioon esiinnyttyään Ruuvit löysällä -sketsisarjan sketseissä. Sittemmin Toni sai omaa nimeään kantaneen sarjan, jonka tapahtumat sijoittuvat autokaupan lisäksi hänen koti- ja parisuhde-elämäänsä. Sarjaa on tehty kaksi tuotantokautta. Higson toimi myös sarjan käsikirjoittajana ja tuottajana.
Aiheesta muualla

http://www.bbc.co.uk/comedy/guide/articles/s/swisstoni_1299003551.shtml
Pisoaari

Yksittäinen pisoaari
Pisoaari (usein muodossa pisuaari, myös urinaali tai virtsalo) on WC-allas, joka on tarkoitettu vain virtsaamiseen. Useimmat pisoaarit soveltuvat vain miesten ja poikien käyttöön. Useimmiten pisoaareja käytetään yleisissä miesten WC:issä, harvoin yksityistiloissa. Osa pisoaareista on posliinisia, yhden henkilön kerrallaan käytettäviksi tarkoitettuja kulhomaisia altaita, osa taas metallisia kaukaloja, joilla voi helposti asioida useampi henkilö kerrallaan. On myös naisille tarkoitettuja pisoaareja ja unisex-pisoaareja, mutta ne ovat melko harvinaisia.
Vedetön pisoaari
Pisoaarin pohjalla on yleensä siivilä, joka estää liian suurten esineiden kulun viemäriputkeen ja tämän mahdollisen tukkeutumisen. Siivilään on usein asetettu raikastintabletti hajun poistamiseksi. Pisoaarilla asioinnin jälkeen painetaan tai kierretään kytkintä, jolloin likainen vesi huuhtoutuu pois. Osassa uusista pisoaareista vesi huuhtoutuu automaattisesti pois liiketunnistimen ansiosta, kun käyttäjä siirtyy pois pisoaarin edestä. Joissakin malleissa on aikakytkin, joka käynnistää huuhtelun määräajoin. Eräissä vanhoissa pisoaareissa on veden säästön kannalta hankala jatkuvatoiminen huuhtelu. Kaikkein vanhimmissa, Suomessa jo jokseenkin käytöstä poistetuissa malleissa ei ollut huuhtelulaitetta lainkaan, vaan huuhtelu jouduttiin tekemään kaatamalla vettä altaaseen. Nykyään markkinoilla on myös vedettömiä pisoaareja, joiden etuna on vedensäästö sekä hajuttomuus.
Reikä lattiassa
Siirrettävä nelialtainen avopisoaari
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Collection of urinals worldwide (englanniksi)
Vedetön pisoaari
Phil Di Giuseppe

| Phil Di Giuseppe |
| --- | --- |
 Di Giuseppe (vasen) vuonna 2012
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. lokakuuta 1993 (ikä 31) Maple, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  Abbotsford Canucks
Sarja:  AHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  Michiganin yliopisto (NCAA) Charlotte Checkers (AHL) Carolina Hurricanes (NHL) Milwaukee Admirals (AHL) Nashville Predators (NHL) New York Rangers (NHL) Hartford Wolf Pack (AHL)
NHL-varaus:  38. varaus, 2012 Carolina Hurricanes
Phillip ”Phil ”Di Giuseppe (s. 9. lokakuuta 1993 Maple, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa AHL-joukkue Abbotsford Canucksissa.
Ennen ammattilaisuraansa Di Giuseppe pelasi NCAA-yliopistokiekkoa Michiganin yliopiston joukkueessa. Hän oli Hurricanesin toisen kierroksen varaus vuoden 2012 NHL:n varaustilaisuudessa.
Piskokéfalo

| Piskokéfalo Πισκοκέφαλο |
| --- | --- |
 Piskokéfalon kylää ja kirkko.
 Piskokéfalo
 Koordinaatit: 35°10′42″N, 26°5′45″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Lasíthi
Kunta:  Siteía
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7204011101
Väkiluku (2011):  642
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Piskokéfalo (kreik. Πισκοκέφαλο) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 642 (vuonna 2011).
Piskokéfalon minolaisesta huvilasta löydettyjä figuriineja, n. 1650–1500 eaa. Iraklionin arkeologinen museo.
Piskokéfalo sijaitsee Kreetan itäosassa noin kolme kilometriä etelään Siteían kaupungista. Kylän maisemaa hallitsee sen suurikokoinen kirkko. Piskokéfalo muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Πισκοκεφάλου, Topikí Koinótita Piskokefálou), johon kuuluu varsinaisen Piskokéfalon kylän lisäksi Káto Episkopín kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 781.
Piskokéfalo on myös minolaisaikaisen ”huvilan” arkeologinen kohde, joka sijaitsee kylän lähellä ja on saanut siitä nimensä. Huvila on ollut kaksikerroksinen ja siitä on erotettavissa lukuisia huoneita sekä muun muassa portaikkoja. Raunioista on löydetty muun muassa idoleita sekä ihmis- ja eläinfiguriineja. Löydökset ovat esillä Iraklionin arkeologisessa museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Piskokéfalo Wikimedia Commonsissa
Philadelphia (täsmennyssivu)

Filadelfeia (m.kreik. Φιλαδέλφεια, ”Veljesrakkaus/Sisarrakkaus”), Filadelfia tai Philadelphia voi viitata seuraaviin:
Antiikin aikaiset paikat

Filadelfeia, antiikin aikainen kaupunki Lyydiassa; tunnetuin Filadelfeia, Ilmestyskirjan Filadelfia; nykyinen Alasehir Turkissa
Filadelfeia, antiikin aikainen kaupunki Egyptissä, nykyinen Darb Gerza Fayyumin alueella
Filadelfeia, antiikin aikainen kaupunki Kilikiassa
Filadelfeia, antiikin aikainen kaupunki Palestiinassa; nykyinen Amman Jordaniassa
Nykyiset paikat

Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Philadelphia, Kapkaupungin lähiöalue, Etelä-Afrikka
Philadelphia, kylä Houghton-le-Springin pohjoispuolella Sunderlandissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa
Philadelphia, Mississippi, Yhdysvallat
Philadelphia, New York, Yhdysvallat
Philadelphia, kylä New Yorkissa
Philadelphia, Tennessee, Yhdysvallat
Filadelfia, Paraguayn Departmentti
Philadelphia, entinen kylä ja nykyisin osa Storkowia, Brandenburgissa Saksassa
Filadélfeia-Chalkidóna, kunta Attikassa, Kreikassa
Néa Filadélfeia, kunnallisyksikkö Filadélfeia-Chalkidónan kunnassa Kreikassa
Seurakuntia

Jomalan Filadelfia-seurakunta, Jomalassa toiminut helluntaiseurakunta
Korsnäsin Filadelfia-seurakunta, Korsnäsissä toimiva helluntaiseurakunta
Närpiön Filadelfia-seurakunta, Närpiössä toimiva helluntaiseurakunta
Porvoon Filadelfia-seurakunta, Porvoossa toimiva helluntaiseurakunta
Muut merkitykset

Philadelphia, mm. kaksi Oscaria voittanut elokuva vuodelta 1993
Philadelphia, Kraft Heinzin tuorejuuston tuotenimi
Philadelphia, kristillinen organisaatio Alankomaissa
Philadelphian kansainvälinen lentoasema
USS Philadelphia, useiden Yhdysvaltain laivaston alusten nimi
Philadelphia-koe tunnettu salaliittoteoria
Sailing to Philadelphia, Mark Knopflerin albumi ja nimikappale.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Philadelphia”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Petšora (kaupunki)

| Petšora (Печора) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Komin tasavalta Venäjällä, alla kaupungin sijainti tasavallassa
 Petšora
 Koordinaatit: 65°08′N, 57°13′E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Komi
Piiri:  Petšoran piiri
Perustettu:  1942
Kaupungiksi:  1949
Korkeus:  50 m
Väkiluku (2010):  43 105
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK) 
Postinumero:  169600–169665
Suuntanumero(t):  +7 82142
 
 Pechora.portal.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Petšora (ven.  ja komiksi Печо́ра) on noin 43 000 asukkaan (2010) kaupunki Komin tasavallan koillisosassa Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Petšorajoen oikealla rannalla siinä, missä rautatie ylittää joen. Se on tasavallan pääkaupungista Syktyvkarista 588 kilometriä koilliseen. Petšora on Petšoran piirin keskus ja tärkeä liikenne- ja energiantuotannon keskus. Se tuottaa 38 prosenttia koko tasavallan sähköstä (2005). Huomattava merkitys on myös öljyntuotannolla.[lähde? ]
Tutkavalvonta-asema "Darjal" Petšorassa
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Respublike Komi – 85 let: Istoriko-statistitšeski sbornik. Syktyvkar: Territorialny organ Federalnoi služby gosudarstvennoi statistiki po Respublike Komi, 2006.
Inta | Jemva | Mikun | Petšora | Sosnogorsk | Uhta | Usinsk | Vorkuta | Vuktyl
Komin lippu
Phil Demmel

Phil Demmel. Sonisphere, Porin Kirjurinluoto 2009.
Phil Demmel (s. 2. huhtikuuta 1967) on yhdysvaltalainen kitaristi, joka tunnetaan parhaiten Machine Head -yhtyeen soolokitaristina vuosilta 2004-2018.
Yhtyeet:
Machine Head
Studioalbumeissa mukana:
Through the Ashes of Empires (2004)
The Blackening (2007)
Unto The Locust (2011)
Bloodstone & Diamonds (2014)
Catharsis (2018)
Perry Clifton

Perry Clifton on saksalaisen Wolfgang Ecken luoma kuvitteellinen nuortenkirjojen salapoliisi.
Suomennetut Perry Clifton -kirjat

Valkoisen korpin salaisuus (Das Geheimnis der weißen Raben 1966, suom. 1978)
Nainen ja musta mäyräkoira (Die Dame mit dem schwarzen Dackel 1966, suom. 1977)
Hopeinen budha (Der silberne Buddha 1967, suom. 1979)
Harmaahousuinen herra (Der Herr in den grauen Beinkleidern 1969, suom. 1977)
Sinisten kaapujen saari (Die Insel der blauen Kapuzen 1969, suom. 1978)
Hackstonin haamutalo (Das unheimliche Haus von Hackston 1975, suom. 1978)
Salaperäiset kasvot (Das geheimnisvolle Gesicht 1976, suom. 1980)
Muita Perry Clifton -kirjoja

Treibjagd (1978)
Spionagering Rosa Nelke (1979)
Perry Clifton und das ungewöhnliche Vermächtnis (1981)
Die Hand (1985)
Piispanristi (virkatunnus)

Arkkipiispa Kari Mäkinen kantaa Turun arkkipiispan ristiä.
Porvoon hiippakunnan piispa Max von Bonsdorff kantaa piispanristiä.
Piispanristi (lat. crux pectorale) on läntisten kirkkokuntien piispojen kantama kaularisti (crux pectorale).
Luterilainen kirkko

Luterilaisissa kirkoissa piispanristi on yleensä sileä latinalainen risti. Ruotsin ja Suomen arkkipiispojen ristissä on sädekehä. Monet näistä risteistä ovat kuitenkin hyvin koristeellisia, ja periaatteessa jokainen niistä on yksilökappale. Piispa kantaa ristiä liturgisen puvun tai papin juhlapuvun päällä ja usein sitä kannetaan myös tavallisen arkipuvun kanssa.
Piispanristi otettiin käyttöön Ruotsi-Suomessa 1805 kuningas Kustaa IV Aadolfin määräyksestä. Kun kuningas antoi ristin, hän liitti siihen saatesanat, joiden mukaan ristillä on kaksi tehtävää: ensinnäkin siitä ihmiset tunnistavat piispan, ja toiseksi se muistuttaa piispaa hänen tehtävästään julistaa Jumalan armoa Kristuksessa. Samalla kertaa Ruotsin arkkipiispa sai sädekehällä varustetun ristin erotukseksi muiden piispojen rististä.
Piispanristi on säilynyt Suomessa ja Ruotsissa samanlaisena sitten vuoden 1805. Suomessa arkkipiispa sai sädekehällä varustetun ristin vasta 1890-luvulla, Ruotsin arkkipiispan tapaan. Turun arkkipiispan nykyisen ristin on valmistanut turkulainen kultaseppä W. Pettersson vuonna 1896. Sitä kantoi ensimmäisenä arkkipiispa Torsten Renvall.
Turun vanha piispanristi on nykyään Mikkelin hiippakunnan piispanristi, se luovutettiin 1895 perustetun Savonlinnan piispan käyttöön. Suomen kolmannen luterilaisen hiippakunnan Oulun hiippakunnan piispanristi on Venäjän keisarin Nikolai I:n lahja hiippakunnan ensimmäiselle piispalle Robert Valentin Frosterukselle. Kerrotaan, että keisarin tahdosta siitä tehtiin painavampi kuin muut tuolloiset Suomen kirkon piispanristit (Turku ja Porvoo), jotka olivat Ruotsin kuninkaan lahjoittamia. Myöhemmin perustettujen hiippakuntien piispanristit ovat kopioita alkuperäisistä 1805 käyttöön otetuista risteistä. Ristissä on raitakuvio, ja sitä kannetaan kultaketjussa rinnalla.
Piispanristi on Suomessa ollut 1800-luvulla tärkein piispanvihkimyksessä annettava viran merkki. Nykyisin voimassa oleva kirkollisten toimitusten kirja ei mainitse ristiä, vaan antaa ohjeen: ”Arkkipiispa luovuttaa piispan viran tunnukset”. Kirkollisten toimitusten oppaan mukaan arkkipiispa luovuttaa vihittävälle piispalle viran tunnukset: piispanristin, mitran (hiipan) ja piispansauvan. Jos piispa siirtyy toiseen hiippakuntaan, hän luovuttaa ristinsä takaisin ja saa uudessa hiippakunnassaan sen hiippakunnan piispanristin.
Kun piispoille tuli mahdolliseksi jäädä eläkkeelle sen sijaan, että he hoitaisivat virkaansa kuolemaansa saakka, syntyi käytäntö, että hiippakunta luovuttaa piispalle niin sanotun emeristusristin, samalla kun hän jättää piispanristinsä odottamaan seuraajaansa. Emeritusristi-käytäntö on tullut Suomeen Ruotsista, jossa ensimmäinen emeristusristi annettiin Strängnäsin piispa Udo Ullmannille 1927. Esimerkiksi Oulun hiippakunassa ensimmäinen emeritusristin tarvitsija oli piispa Väinö Malmivaara, joka jäi eläkkeelle vuonna 1954. Kun emerituspiispa kuolee, on tapana, että hänen emeritusristinsä palautetaan takaisin hiippakuntaan.
Katolinen kirkko

Katolisessa kirkossa piispanristi tuli käyttöön 1570 paavi Pius Vːn aikana. 1600-luvulla, barokin aikana, piispanristit olivat runsaasti koristeltuja, ja Vatikaanin toisen konsiilin jälkeen käyttöön on tulleet yksinkertaiset ristit. Usein piispanristi voi olla myös kreikkalainen risti. Katolisessa kirkossa risti ei kuulu piispanvihkimyksen yhteydessä annettaviin virkamerkkeihin, ja jokaiselle piispalle useimmiten valmistetaan oma risti, joka voi olla tyyliltään samantapainen kuin piispansormus ja -sauva. Risti ei ole vain koriste, vaan se kertoo kantajansa yhteenkuuluvuudesta Kristukseen. Se on myös piispan tunnustus ja osoitus luottamukseen rististä kasvavaan voimaan.
Myös anglikaanisen kirkon piispat käyttävät piispanristiä.
Joissakin kirkoissa, erityisesti ortodoksisissa kirkoissa on käytössä papinristi, jota papit kantavat. Samoin joissakin protestanttisissa kirkoissa, esimerkiksi Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa, on käytössä papinristi, jota naispapit kantavat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Piispanristi (virkatunnus) Wikimedia Commonsissa
Saksalaisen katolisen Passaun hiippakunnan piispa Stefan Oster piispanristi kaulassaan
Priscus Attalus

Priscus Attalus.
Priscus Attalus oli roomalainen aristokraatti, joka julistettiin Länsi-Rooman keisariksi kahteen kertaan. Attalus oli syntyjään kreikkalainen, mutta muutti Roomaan Valentinianus I:n aikana. Hän ei vielä tuolloin ollut kääntynyt kristityksi. Hän toimi muun muassa prefektinä Honoriuksen aikana vuonna 409. Kun Alarik piiritti Rooman samana vuonna, julisti hän Attaluksen keisariksi. Attaluksen valta oli täysin olematon, eikä häntä tunnustettu keisariksi missään Italian ulkopuolella. Attalus antoi myös areiolaisen piispan kastaa itsensä. Vuonna 410 Attalus ja Alarik hyökkäsivät Honoriusta vastaan Ravennassa. Honorius olisi jakanut vallan Attaluksen kanssa mutta tämä ei suostunut. Lopulta Attalus ja Alarik riitaantuivat ja Alarik riisti Attalukselta keisariuden.
Attalus seurasi visigoottien mukana Galliaan. Kun Honoriuksen kenraali Constantius hyökkäsi gootteja vastaan, julisti heidän uusi johtajansa Ataulf Attaluksen jälleen keisariksi vuonna 414. Constantiuksen joukot saivat kuitenkin Attaluksen vangiksi vuonna 415. Hänet silvottiin ja lähetettiin maanpakoon Lipari-saarille vuonna 416.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Honorius | Rooman keisari | Seuraaja: Honorius |
Pohjoismaiden vihreän vasemmiston liitto

Pohjoismaiden vihreän vasemmiston liitto (NGLA) on pohjoismainen vasemmistolainen punavihreiden puolueiden liittouma, joka perustettiin 1. helmikuuta 2004 Reykjavíkissä.
NGLA:n jäsenten edustajat kuuluvat GUE/NGL-ryhmään Euroopan parlamentissa. NGLA:n puolueet osallistuvat Uuden eurooppalaisen vasemmistofoorumin tapaamisiin.
Jäsenpuolueet

Vasemmistoliitto
Vihreä vasemmisto (Vinstrihreyfingin)
Vasemmistopuolue (Vänsterpartiet)
Sosialistinen vasemmistopuolue (Sosialistisk Venstreparti)
Sosialistinen kansanpuolue (Socialistisk Folkeparti)