stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sosialismi kiinalaisin erityispiirtein
Historia

Termi ”sosialismi kiinalaisin erityispiirtein” otettiin käyttöön 1980-luvulla, kun Deng Xiaoping käytti termiä ensimmäisen kerran ja alkoi sallia pikkuhiljaa yksityisten yritysten toiminnan Kiinassa. Dengin uudistukset näkyivät myös ns. erityistalousalueiden avaamisena Kiinan rannikolla, jonne ulkomaisia sijoittajia haluttiin houkutella. Tällaisia kaupunkeja olivat mm. Kanton ja Shenzhen. Deng pyrki eroon ideologisesta puritanismista ja avasi 12. puoluekongressin sanomalla, että Kiinan tulisi luoda oma polkunsa kiinalaisen todellisuuden pohjalta ja rakentaa sosialismia kiinalaisin erityispiirtein. Tähän liittyy myös Dengin kuuluisa lausahdus: "ei väliä, onko kissa musta vai valkoinen, kunhan se pyydystää hiiriä".
Vuonna 2016 Kansan päivälehti kirjoitti, että kulttuurivallankumous oli paha virhe, minkä katsotaan olevan osa rajanvetoa vanhan, Maon aikaisen, ja nykyisen kommunismin välillä Kiinassa.
Kun Xi Jinping valittiin toiselle viisivuotiskaudelleen puolueen pääsihteeriksi vuonna 2017, hän ilmoitti ”uuden aikakauden” alusta, johon kuuluu mm. Kiinan valta-aseman vahvistaminen maailmanpolitiikassa sekä puolueen ideologian tarjoaminen mm. Afrikan kehittyviin maihin vaihtoehdoksi, jolla nopeutetaan maan talouskasvua. Tästä kehittyi myöhemmin Xi Jinping -aate, joka otettiin vuonna 2018 osaksi kommunistisen puolueen perustamiskirjaa ja puolueen virallista ideologiaa. Vuonna 2021 Xi Jinping -aate lisättiin koulujen opetussuunnitelmiin.
Keskeinen sisältö

Sosialismi kiinalaisin erityispiirtein eroaa sosialistisesta markkinataloudesta siten, että suuret yritykset ovat Kiinassa aina valtion kontrollissa ja niiden menestymisen mahdollisuus riippuu valtion tahdosta. Yksityisten yritysten suhde valtioon ja sitä kautta puolueeseen on selkeä, mutta joustavampi kuin valtionyritysten kohdalla. Valtionyritykset ovat suoraan puolueen kontrollissa.
Kiina itse katsoo, että suunnitelmatalous ei automaattisesti tarkoita sosialismia ja päinvastoin. Markkinataloudesta huolimatta sosialismi on edelleen valtion keskeisin arvo ja Kiina on ottanut sosialismin ensiaskeleet Deng Xiapingin avattua Kiinan talous. Kiinan taloutta tulisi ohjata samanaikaisesti sekä markkinavoimien että valtion toimesta Dengin mukaan.
Dengin taloudellisista uudistuksista huolimatta hän sisällytti omaan ideologiaan Maon ajalta peräisin olevan ajatuksen "kansan demokraattisesta diktatuurista", jossa puolueella on absoluuttinen ote maasta toisin kuin esim. Neuvostoliiton viimeisinä vuosina. Xi Jinping on myös sisällyttänyt tämän omaan aatteeseensa.
Ideologiaa on myös syytetty silmänkääntötempuksi, jolla halutaan saada Kiina näyttämään edelleen sosialistiselta valtiolta, vaikka vientiteollisuus ohjaakin maan taloudellista kehitystä käytännössä. Ehtona markkinataloudelle oli kuitenkin se, ettei se uhkaa kommunistisen puolueen valta-asemaa.
Käytännössä

Vuodesta 1993 lähtien kaikkien Kiinassa toimivien yritysten on pitänyt taata työntekijöille mahdollisuus järjestäytyä puoluepoliittisesti työpaikalla. Vuodesta 2018 lähtien kaikilla Kiinaan listatuilla yrityksillä tulee olla oma puolueyksikkö. Tämän puoluetoiminnan kustannukset lankeavat yritykselle ja puolueen edustajalla tulee olla pääsy yrityksen johtoon. Vuonna 2017 Kiinassa astui voimaan laki, jonka mukaan kaikkien kansalaisten ja organisaatioiden tulee antaa osallistua kansallisen turvallisuuden ylläpitoon.
Xi Jinping alkoi vuonna 2021 puhumaan ns. yhteisestä vaurauden jaosta, jolla pyritään murtamaan kommunistisen puolueen rikkaan johdon valta-asemaa. Tämän on ajateltu olevan Xin yritys palauttaa sosialismi kiinalaisten ajatusmaailman keskiöön maan taloudellisen kasvun keskellä. Äärimmäisen suurituloisille kaavaillaan lisäveroa, jolla pyritään myös lisäämään puolueen kontrollia suuryrityksissä ja niiden johdossa. Lisäksi suuria yrityksiä halutaan kannustaa lahjoittamaan rahaa puolueen osoittamiin tarkoituksiin.
Mission Mangal

| Mission Mangal |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jagan Shakti
Käsikirjoittaja:  R. Balki Jagan Shakti Nidhi Singh Dharma Saketh Kondiparthi
Tuottaja:  Jiten Nand Kishor Arora Kishor Athwal Aruna Bhatia Anil Naidu Sandeep Sharma
Säveltäjä:  Amit Trivedi Tanishk Bagchi
Kuvaaja:  Ravi Varman
Leikkaaja:  Chandan Arora
Pääosat:  Akshay Kumar Vidya Balan Sonakshi Sinha Taapsee Pannu Nithya Menon Kirti Kulhari Sharman Joshi H. G. Dattatreya Vikram Gokhale
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  Cape of Good Films Hope Productions Fox Star Studios
Levittäjä:  Star Studios
Ensi-ilta:  15. elokuuta 2019
Kesto:  127 min
Alkuperäiskieli:  hindi
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mission Mangal (suom. ”Operaatio Mars”) on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen draamaelokuva, jonka ohjasi Jagan Shakti. Pääosia näyttelivät Akshay Kumar, Vidya Balan, Sonakshi Sinha, Taapsee Pannu, Nithya Menon, Kirti Kulhari, Sharman Joshi, H. G. Dattatreya ja Vikram Gokhale. Elokuva perustuu löyhästi Mars Orbiter Missionin parissa työskennelleiden Intian avaruustutkimusjärjestön tutkijoiden elämiin.
Mission Mangal sai ensi-iltansa Intian itsenäisyyspäivänä 15. elokuuta 2019. Se oli sekä yleisö- että arvostelumenestys.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Akshay Kumar  | … |  Rakesh Dhawan   |
|  Vidya Balan  | … |  Tara Shinde   |
|  Vikram Gokhale  | … |  ISRO:n johtaja   |
|  Taapsee Pannu  | … |  Kritika Aggarwal   |
|  Nithya Menon  | … |  Varsha Pillai   |
|  Kirti Kulhari  | … |  Neha Siddiqui   |
|  Sonakshi Sinha  | … |  Eka Gandhi   |
|  Sharman Joshi  | … |  Parmeshwar Joshi   |
|  H. G. Dattatreya  | … |  Ananth Iyengar   |
|  Sanjay Kapoor  | … |  Sunil Shinde   |
|  Dalip Tahil  | … |  Rupert Desai   |
|  Mohammed Zeeshan Ayyub  | … |  Rishi Aggarwal   |
|  Purab Kohli  | … |  Vivek Pillai   |
|  Mohan Kapoor  | … |  Swami   |
|  Arjan Kapoor  | … |  Sanjay Kumar   |
|  Rohan Joshi  | … |  Dilip Shinde   |
|  Anirban Bhattacharyya  | … |  Abhishek Sangha   |
|  Kashmira Pardeshi  | … |  Anya Shinde   |
|  Prathamesh Mehta  | … |  herra Shinde   |
|  Manish Borundia  | … |  Kaushal Saini   |
Soundtrack

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Laulaja(t) | Kesto |  |  |  |  |
| 1. | ”Dil Mein Mars Hai” | Amitabh Bhattacharya | Amit Tridevi | Benny Dayal, Vibha Saraf | 3.05 |  |  |  |  |
| 2. | ”Shaabaashiyaan” | Amitabh Bhattacharya | Amit Tridevi | Shilpa Rao, Anand Bhaskar, Abhijeet Srivastava | 4.40 |  |  |  |  |
| 3. | ”Tota Udd” | Tanishk Bagchi | Tanishk Bagchi | Raja Hasan, Romi | 2.47 |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 10.32 |  |  |  |  |
Vastaanotto

Box Office India julisti Mission Mangalin ”superhitiksi”.
Aiheesta muualla

Mission Mangal Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Mission Mangal AllMoviessa. (englanniksi)
Silkkivyökääpä

| Silkkivyökääpä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Polyporaceae
Suku::  Vyökäävät Trametes
Laji::  versicolor
Kaksiosainen nimi
 Trametes versicolor  (L.) Lloyd 
Synonyymit
 Boletus versicolor L.  Coriolus versicolor  Polyporus versicolor 
Katso myös
   Silkkivyökääpä Wikispeciesissä   Silkkivyökääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Silkkivyökääpä (Trametes versicolor) on vyökääpien sukuun kuuluva laji. Se ei ole myrkyllinen, mutta ei myöskään ruokasieni. Silkkivyökääpä on valkolahottaja, sillä se pystyy hajottamaan ligniiniä sekä tuottamaan entsyymejä, jotka hajottavat myös muita vaikeasti hajoavia yhdisteitä, kuten pentakloorifenolia. Tämän vuoksi silkkivyökääpää voidaan käyttää puhdistettaessa esimerkiksi puunkäsittelyaineista saastuneita saha-alueita. Silkkivyökääpä hajottaa pentakloorifenolia tehokkaasti eikä se tuota myrkyllisiä kloorianisoleja, joita jotkut valkolahosienet saattavat muodostaa kloorifenoleista.
Ulkonäkö

Itiöemä on ohut, reunoiltaan valkoinen ja muuten harmaavyöhykkeinen. Se on silkkimäisen kiiltävä.
Elinympäristö

Silkkivyökääpää esiintyy rantalepikoissa ja lehdoissa.
Aiheesta muualla

Luontonetti: Silkkivyökääpä (Trametes versicolor)
Marja Tuomela: Ligniinin ja muiden 14C-leimattujen yhdisteiden hajoaminen kompostissa ja maassa. Kiinnostuksen kohteena erityisesti valkolahosienet (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
UniProt, Taxonomy: Trametes versicolor (englanniksi)
Simon Fourcade

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Simon Fourcade |  Simon Fourcade |  Simon Fourcade |  |
Maa:   Ranska
Miesten ampumahiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pyeongchang 2009 | sekaviesti |  |
|  Hopeaa | Ruhpolding 2012 | normaalimatka |  |
|  Hopeaa | Ruhpolding 2012 | viesti |  |
|  Hopeaa | Nové Město 2013 | viesti |  |
|  Pronssia | Kontiolahti 2015 | viesti |  |
Simon Fourcade (s. 25. huhtikuuta 1984 Perpignan) on ranskalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.
Ampumahiihtäjä Martin Fourcade on Simon Fourcaden veli.
Arvokilpailut

Fourcade saavutti juniorien maailmanmestaruuskilpailuista kahdeksan mitalia; kultaa normaalimatkalta Koscieliskosta 2003, kultaa takaa-ajosta Kontiolahdella 2005 ja Haute Mauriennestä 2004. Haute Mauriennestä hän saavutti myös sprinttimestaruuden ja normaalimatkalta hopeaa. Sprinttihopeaa hän saavutti Ridnaun-Val Ridannasta 2002 ja Kontiolahden kisoista. Hän saavutti viimeksi mainitussa myös viestihopeaa.
Fourcade debytoi aikuisten arvokilpailuissa Torinon olympialaisissa 2006 sijoittuen normaalimatkalla 31:nneksi. Hän kilpaili myös saman vuoden Pokljukan MM-kilpailuissa, jossa hän hiihti ankkuriosuuden Ranskan yhdenneksitoista sijoittuneessa sekaviestijoukkueessa. Anterselvan MM-kisoissa 2007 Fourcade sijoittui sekä normaalimatkalla että yhteislähdössä kahdeksanneksi ja viestissä kymmenenneksi. Östersundissa 2008 hän sijoittui normaalimatkalla neljänneksi, takaa-ajossa kuudenneksi ja viidenneksi viestikilpailussa. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän oli normaalimatkalla neljäs, sprintissä kuudes, yhteislähdössä yhdeksäs ja takaa-ajossa kymmenes. Sekaviestissä hän toi Ranskan joukkueen voittajana maaliin 6,2 sekuntia ennen Ruotsia. Miesten viestissä hän ankkuroi Ranskan neljänneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli yhteislähdössä neljästoista. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui sprintissä 13:nneksi, takaa-ajossa kuudenneksi ja yhteislähdössä 15:nneksi. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän saavutti hopeaa normaalimatkalla ja miesten viestissä, oli sprintissä ja yhteislähdössä viides sekä takaa-ajossa kuudes. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 hän kuului Ranskan hopeajoukkueeseen miesten viestissä sekä sijoittui normaalimatkalla kuudenneksi ja yhteislähdössä yhdeksänneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli normaalimatkalla kolmastoista. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän hiihti avausosuuden pronssia saaneessa Ranskan viestijoukkueessa. Lisäksi hän oli sprintissä ja normaalimatkalla neljäs, yhteislähtökilpailussa yhdeksäs ja takaa-ajossa kymmenes. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui normaalimatkalla kymmenenneksi.
Maailmancup

Maailmancupissa Fourcade debytoi kaudella 2003–2004. Ensimmäisen palkintosijansa maailmancupissa hän saavutti 2006–2007 Lahden normaalimatkalla sijoituttuaan maanmiehensä Raphaël Poiréen jälkeen toiseksi. Kaudella 2008–2009 hän oli Östersundin sprinttikilpailussa kolmas ja kaudella 2009–2010 Pokljukan normaalimatkalla toinen. Kaudella 2011–2012 Fourcade oli kolmas Hochfilzenin takaa-ajossa sekä toinen Oberhofin sprinttikilpailussa ja yhteislähdössä sekä Nové Měston sprintissä. Kaudella 2012–2013 hän sijoittui toiseksi Hanty-Mansijskin takaa-ajokilpailussa.
Maailmancupin kokonaispisteissä hän on ollut viidestoista kaudella 2008–2009, seitsemäs kaudella 2009–2010 ja viides kaudella 2011–2012. Hän voitti normaalimatkan cupin kaudella 2011–2012 ja oli samassa cupissa viides 2013–2014.
Fourcade lopetti uransa ampumahiihtäjänä keväällä 2019.
Fourcade Kontiolahdella helmikuussa 2012.
Mytilínin linna

| Mytilínin linna> Κάστρο Μυτιλήνης |
| --- | --- |
 Mytilínin linna.
Sijainti:  Mytilíni, Pohjois-Egean saaret, Kreikka
Koordinaatit:  39°6′43″N, 26°33′45″E
Rakennustyyppi:  linna
Valmistumisvuosi:  bysanttilainen aika sekä 1300–1700-luvut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mytilínin linna (kreik. Κάστρο Μυτιλήνης, Kástro Mytilínis), joskus Mytilínin linnoitus (Φρούριο Μυτιλήνης, Froúrio Mytilínis),  on linna Mytilínin kaupungissa Lesboksen saarella Kreikassa.
Historia

Mytilínin linna sijaitsee samalla paikalla, jossa sijaitsi myös antiikin Mytilenen kaupungin akropolis eli linnavuori. Linnoitus uusittiin varhaisella bysanttilaisella kaudella 500-luvulla keisari Justinianuksen aikana. Bysanttilaisesta vaiheesta on säilynyt vain vähän jäänteitä.
Vuonna 1355 linna samoin kuin koko Lesboksen saari tuli genovalaisen Gattelusion suvun haltuun, kun keisari Johannes V Palaiologos antoi sen myötäjäisinä sisarelleen Maria Palaiologinalle, jonka naitti Francesco (Francisco) Gattelusiolle. Linna kunnostettiin vuonna 1373. Se kärsi kuitenkin suuria vaurioita maanjäristyksessä jo vuonna 1384. Se kunnostettiin uudelleen sekä vahvistettiin 1400-luvun puolella. Gattelusion suvun valta kesti vuoteen 1462.
Osmanit valtasivat kaupungin ja linnan syyskuussa 1462. Linna kärsi suuria vaurioita Venetsian–Turkin sodassa vuosina 1499–1504, ja kunnostettiin tämän jälkeen. Turkkilaiset kunnostivat, laajensivat tai modernisoivat linnaa myös vuosina 1643–1644, 1756 ja 1765–1766. Linna toimi kaupungin turkkilaisen varuskunnan sijaintipaikkana vielä 1800-luvulla. Alueella oli asutusta vielä 1900-luvun puolelle saakka. Linnaa on kunnostettu muinaismuistomerkkinä 1970-luvulta lähtien.
Rakennukset ja löydökset

Linna sijaitsee kukkulalla Mytilínin kaupungin koillispuolella olevalla niemellä sen korkeimmassa kohdassa. Niemi oli antiikin aikana ja vielä ainakin keskiajan alkupuolella saari. Linnan pinta-ala on noin kuusi hehtaaria, mikä tekee siitä yhden Välimeren alueen suurimmista. Se jakaantuu kolmeen osaan, ylälinnaan, joka sijaitsee kukkulan korkeimmalla kohdalla; keskilinnaan, joka on Gattelusion suvun rakennuttamaa; sekä alalinnaan, joka on turkkilaisten lisäämä. Monet jäljellä olevat rakennukset tai niiden rauniot ovat turkkilaisaikaisia.
Ylälinnan sisäänkäynti on kaksoisportista sen eteläsivulta. Sen sisällä on muun muassa moskeija, jonka paikalla oli genovalaisaikana Pyhän Johanneksen kirkko. Keskilinnan sisäänkäynti on toisesta portista. Sen sisällä sijaitsivat muun muassa madrasa eli koulu sekä hamam eli turkkilainen kylpylä. Muihin rakennuksiin lukeutuvat muun muassa ruutivarasto, sotilassairaala sekä suuri vesisäiliö. Alalinna suojasi erityisesti linnan pohjoisinta sisäänkäyntiä.
Linnoituskukkulan antiikin aikaisiin löytöihin lukeutuvat muun muassa Demeterin ja Koren sekä Kybelen pyhäkköjen jäänteet läheltä moskeijaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mytilínin linna Wikimedia Commonsissa
Mytilínin linnaa.
Mytilínin linnaa.
Mytilínin linnaa.
Skule Bårdsson

Skule Bårdsson kuvattuna hautakivessä päässään herttuan otsapanta.
Skule Bårdsson, muinaisnorjaksi Skúli Bárðarson (1189 – 24.toukokuuta 1240), oli norjalainen jaarli, myöhemmin herttua ja vallantavoittelija. Hän oli Bård Guttormssonin poika ja kuningas Inge Bårdinpojan velipuoli sekä kuningas Haakon Haakoninpojan jaarli ja appi.
Kun Skulen velipuoli kuningas Inge Bårdinpoika kuoli lapsettomana vuonna 1217, Skulella oli vahva vaatimus Norjan kruunuun. Hän oli Bård Guttormssonin avioliitossa syntynyt laillinen perijä, toisin kuin birkebeinien kannattama Haakon Haakoninpoika, joka oli Haakon Sverrenpojan avioton poika. Lisäksi monet epäilivät, ettei Haakon edes ollut Haakon Sverrenpojan poika. Birkebeinien enemmistö kannatti silti edelleen Haakonia kuninkaaksi. Skulesta tuli jaarli ja valtakunnan tosiasiallinen hallitsija, kunnes Haakon olisi täysi-ikäinen.
Vuonna 1223 Haakon julistettiin virallisesti kuninkaaksi. Samalla Skulen valtaoikeudet vähenivät sekä kuninkaan neuvonantajana että jaarlina. Hänellä annettiin kuitenkin hallittavaksi kolmasosa valtakunnasta. Vuonna 1225 kuningas Haakon meni naimisiin Skulen tyttären Margreten kanssa. Haakonin ja Skulen välit huononivat seuraavien kymmenen vuoden aikana, kun Skulen valtaa supistettiin edelleen. Asiaa ei parantanut Skulen vuonna 1237 saama herttuan arvo, sillä se merkitsi käytännössä pienempiä verotuloja ja rajatumpia valtaoikeuksia.
Tyytymätön Skule aloitti vuonna 1239 avoimen kapinan ja antoi huudattaa itsensä Øretingillä kuninkaaksi. Sen jälkeen hän marssi kokoamansa armeijan kanssa Osloon. Skule sai merkittävän voiton Låkassa, mutta hävisi taistelun Oslossa. Skule pakeni takaisin Nidarosiin, jossa etsi turvaa Elgeseterin luostarista. Birkebeinien soturit surmasivat kuitenkin Skulen ja polttivat luostarin maan tasalle.
Jälkimaine

Skulea pidettiin pitkään pelkkänä häikäilemättömänä vallantavoittelijana, mutta myöhempi tutkimus on pitänyt häntä merkittävänä ja taitavana valtionhoitajana, jonka on katsottu luoneen perustan Norjan kuninkaiden myöhemmälle politiikalle. Vuonna 1972 Trondheimista löydettiin arkkipiispan palatsin arkeologisten kaivausten yhteydessä varhaisgotiikkaa edustava herttua Skulen hautakivi. Kiveen kuvatulla Skulella on ruusukkein varustettu otsapanta, herttuan tunnusmerkki.
Stackelberg

Stackelberg on alkuperältään alisaksilainen suku, jonka vanhin tunnettu edustaja eli kantaisä on kölniläinen Waldewerus de Stackelberg.  Suomeen Stackelberg suku levittäytyi 1500-luvulta Baltiasta ja jo 1600-luvulla suku oli sotilassukuna niittänyt mainetta. Jalkaväenkenraali   Bernt Otto Stackelberg naturalisointiin 7. syyskuuta 1726 ja korotettiin vapaaherraksi 11. heinäkuuta 1727.
Suvun jäseniä

Berndt Otto Stackelberg (vanhempi) (1662–1734), ruotsalainen sotamarsalkka, joka osallistui suureen Pohjan sotaan everstinä ja oli Ruotsin Suomessa olleiden joukkojen ylipäällikkö sodan jälkeen
Berndt Otto Stackelberg (nuorempi) (1703–1787), ruotsalainen vapaaherra ja sotamarsalkka, joka toimi 1772–1780 Ruotsin Suomen joukkojen ylipäällikkönä
Fredrik Ulrik Bernt Otto Stackelberg (1745–1810), everstiluutnantti ja Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivämies, Berndt Otto Stackelberg nuoremman poika
Berndt Robert Gustaf Stackelberg (1784–1845), majuri ja Ruotsin Saint-Barthélemyn kuvernööri vuosina 1812–1816, Bernd Magnus Stackelbergin poika, Bernd Otto Stackelberg nuoremman pojanpoika
Fredrik Magnus Stackelberg (1857–1929), suomalainen vapaaherra, sukututkija ja virka- ja valtiopäivämies
Fredrik Hjalmar Stackelberg (1866–1928), suomalainen vapaaherra, tilanomistaja ja liike- ja valtiopäivämies, Fredrik Magnus Stackelbergin veli
Berndt Reinhold Hjalmar Stackelberg (1899–1950), suomalainen vapaaherra, Suomen armeijan eversti ja ratsuväen upseeri, Fredrik Hjalmar Stackelbergin poika
Clarice Stackelberg (o.s. Proctor; 1912–1962), brittiläissyntyinen taiteilija, avioitui Alexander Stackelbergin kanssa vuonna 1935
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stackelberg Wikimedia Commonsissa
NW 2,5 t

| NW 2,5 t |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Itävalta-Unkari
Valmistaja:  Nesselsdorfer Wagenbau AG, Kopřivnice
Valmistusvuodet:  1898
Mitat ja massat
Kantavuus:  2 500 kg
Pituus:  4 600 mm
Korkeus:  2 800 mm
Moottori, voimansiirto ja alusta
Iskutilavuus:  5 428 cm³
Teho:  9,85 kW /600 1/min
Polttoaine:  bensiini
Kulutus:  4 kg /h
Vetotapa:  4×2
Vaihteisto:  3+1
NW 2,5 t oli itävalta-unkarilaisen Nesselsdorfer Wagenbaun (NW) ensimmäinen kuorma-auto. Auton alkuperäinen mallinimi ei ole tiedossa, jos sellaista koskaan on ollutkaan. Tšekiksi autosta käytetään yleisesti nimitystä Prní nákladní vůz eli Ensimmäinen kuorma-auto. Autoa pidetään siksi merkittävänä että sen valmistumisesta 1898 lasketaan alkaneeksi Tatran ura kuorma-autovalmistajana.
Teknisiä tietoja

Kuorma-auton kuljetuskapasiteetti oli 2,5 tonnia. Autossa oli kaksi Benzin valmistamaa kaksisylinteristä, vesijäähdytteistä bokserimoottoria. Moottorit oli sijoitettu lattian alle auton takaosaan. Autolla kyettiin ajamaan pelkällä toisella moottorilla polttoaineen säästämiseksi. Ensimmäinen moottori piti veivata kammen avulla käyntiin, mutta toisen pystyi käynnistämään ensimmäisen moottorin avulla. Auton jäähdytysjärjestelmä oli avoin, eli höyrystynyt vesi ohjattiin putkia pitkin ajoneuvon kattoon, josta se jäähdyttyään valui takaosassa oleviin astioihin ja sitä kautta takaisin kiertoon.
Auton huippunopeus oli 20 km/h ja mäennousukyky 12 astetta. Polttoaineenkulutus oli 4 kg/h.
Replika

Alkuperäinen yksilö ei ole säilynyt, mutta autosta tehtiin 1970-luvulla käytettävissä olevien teknisten dokumenttien ja aikalaiskuvausten pohjalta replika, joka on taltioitu Tatran museoon Kopřivniceen.
NW:n ensimmäisen kuorma-auton pohjalta tehdyn replikan ohjaamo. Autoa ohjataan edessä olevasta ohjaustangosta. Istuimen viereinen vipu on vaihteenvalitsin.
Märt Avandi

| Märt Avandi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. helmikuuta 1981 Rapla, Viron SNT, Neuvostoliitto
Ammatti:  näyttelijä, koomikko
Puoliso:  Liis-Katrin Mägi (2007–)
Lapset:  3
Näyttelijä
Aktiivisena:  2004–
Merkittävät roolit:  Endel Nelis (Miekkailija)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Märt Avandi (s. 26. helmikuuta 1981 Rapla, Viron SNT) on virolainen näyttelijä. Avandi on ollut aktiivisena vuodesta 2004 alkaen.
Vuonna 2005 Avandi teki debyyttinsä valkokankaalla elokuvassa Malev. Vuonna 2008 hän toimi Eesti otsib superstaari -laulukilpailun juontajana. Kilpailu vastaa Suomen Idolsia. Vuonna 2015 ilmestyneessä, suomalaisen Klaus Härön ohjaamassa Neuvosto-Viron historiasta kertovassa Miekkailija-elokuvassa Avandi esitti päähenkilö Endel Nelisiä. Elokuva oli ehdokkaana Golden Globe -palkintoon.
Avandi on naimisissa Liis-Katrin Mägin kanssa. Heillä on kolme lasta.
Simon Furman

Simon Furman (syntynyt 22. maaliskuuta 1961, Carshalton, Surrey, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen sarjakuvien käsikirjoittaja. Furmania pidetään yleisesti Transformers-universumin tärkeimpänä ja siihen eniten vaikuttaneena käsikirjoittaja. Hän aloitti Transformersien käsikirjoittamisen sarjan brittiversiossa, ja siirtyi tämän jälkeen yhdysvaltalaisen Marvelin käsikirjoittajaksi. Furman tunnetaan synkistä maailmankuvistaan, epätoivoisista hahmoista, uskonnollisista teemoista ja hahmojen tapattamisesta.[lähde? ] Hän myös kirjoitti alkuperäisen Transformers-sarjakuvan loppuun ja on konsultoinut vuonna 2007 julkaistun Transformers-elokuvan käsikirjoittamisessa. Hän myös kirjoitti elokuvan tarinaa ennakoivan esitarinan, joka julkaistiin sarjakuvana.
Töitä > Generation 1

Alkuperäisen sarjakuvan kohdalla Furmania pidetään ehdottomasti kaikista tärkeimpänä henkilönä.[lähde? ] Hän loi Transformerien historian, näiden jumalan, Primuksen, sekä mm. Autobot-johtaja Emirate Xaaronin.
Töitä > Transformers: Armada

Tämän sarjakuvan kohdalla Furman tuli mukaan vasta sarjakuvan ollessa hyvin pitkällä. Dreamwaven julkaisema sarjakuva kärsi umpisurkeasta, lapsellisesta käsikirjoituksesta. Furman palkattiin sarjakuvan uudeksi käsikirjoittajaksi ja hän myös onnistui pelastamaan sarjakuvan, tuomalla mukaan synkkiä sävyjä, vanhoja faneja kiinnostavia teemoja, poisti keskeiset lapsellisuudet ja siirsi lapsipäähenkilöt sivuhahmoiksi.
Töitä > The War Within

War Within -sarjakuvaa pidetään yleisesti Furmanin korkeimpana saavutuksena Transformerien osalta. Kyseessä on uusi "alkukertomus" Optimus Primen synnystä ja Autobottien ja Decepticonien väkivaltaisen sodan synkistä hetkistä. Sarjakuva loppui kolmanteen jatkotarinaansa kustannusyhtiö Dreamwaven mentyä konkurssiin.