stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Miesten Ykköspesis-kausi 2022
Runkosarja

| Sij>  | Joukkue | O | V | VS | HS | H | TJ | PJ | JE | P | Karsinta tai putoaminen |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Oulun Lippo | 24 | 14 | 6 | 0 | 4 | 199 | 86 | +113 | 54 | Välieriin |
| 2 | Alajärven Ankkurit | 24 | 9 | 8 | 3 | 4 | 173 | 100 | +73 | 46 | Välieriin |
| 3 | Puijon Pesis | 24 | 8 | 7 | 5 | 4 | 186 | 116 | +70 | 43 | Välieriin |
| 4 | Haminan Palloilijat | 24 | 9 | 5 | 5 | 5 | 196 | 114 | +82 | 42 | Välieriin |
| 5 | Kouvolan Pallonlyöjät -2 | 24 | 8 | 7 | 3 | 6 | 170 | 157 | +13 | 41 |  |
| 6 | Jyväskylän Lohi | 24 | 4 | 8 | 6 | 6 | 121 | 137 | −16 | 34 |  |
| 7 | Simon Kiri | 24 | 3 | 9 | 4 | 8 | 156 | 173 | −17 | 31 |  |
| 8 | Loimaan Palloilijat | 24 | 4 | 5 | 6 | 9 | 120 | 171 | −51 | 28 |  |
| 9 | Kannuksen Ura | 24 | 3 | 5 | 5 | 11 | 126 | 165 | −39 | 24 | Putoamiskarsintaan |
| 10 | Ikaalisten Tarmo | 24 | 3 | 5 | 3 | 13 | 107 | 152 | −45 | 22 | Putoamiskarsintaan |
| 11 | Alavuden Peli-Veikot | 24 | 3 | 5 | 2 | 14 | 105 | 193 | −88 | 21 | Putoamiskarsintaan |
| 12 | Haapajärven Pesä-Kiilat | 24 | 3 | 3 | 2 | 16 | 86 | 181 | −95 | 17 | Putoamiskarsintaan |
↑  Kakkosjoukkueet eivät voi nousta, eivätkä siten päästä myöskään jatkopeleihin.
Pudotuspelit > Turnauspuu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelut | Loppuottelut |
 
|   |   |   |  |  |  |  |
|   |   |   |  |  |  |  |
|   |  Oulun Lippo  |  1  |  |  |  |  |
|   |  Oulun Lippo  |  1  |  |  |   |   |
|   |  Haminan Palloilijat  |  2  |  |  |   |   |
|   |  Haminan Palloilijat  |  2  |  |  |  Alajärven Ankkurit  |  3  |
|   |   |   |  |  |  Alajärven Ankkurit  |  3  |
|   |   |   |  |  |  Haminan Palloilijat  |  2  |
|   |  Alajärven Ankkurit  |  2  |  |  |  Haminan Palloilijat  |  2  |
|   |  Alajärven Ankkurit  |  2  |  |  |  |  |
|   |  Puijon Pesis  |  1  |  |  |  |  |
|   |  Puijon Pesis  |  1  |  |  |  |  |
Pudotuspelit > Loppuottelu

| Alajärven Ankkurit – Haminan Palloilijat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24.8.2022 | AA | HP | 0–2 (0–1, 1–5) | Raportti |
| 27.8.2022 | HP | AA | 1–0 (11–1, 3–3) | Raportti |
| 28.8.2022 | AA | HP | 1–0 (2–2, 8–5) | Raportti |
| 30.8.2022 | HP | AA | 0–1 (3–3, 7–8) | Raportti |
| 1.9.2022 | AA | HP | 2–0 (7–3, 5–1) | Raportti |
Ottelusarjan voittoon vaaditaan kolme voittoa. Voittaja nousee Superpesikseen. Häviäjä etenee Superpesiskarsintaan.
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
14.: Alajärven Ankkurit
15.: Haminan Palloilijat
16.: Oulun Lippo
17.: Puijon Pesis
18.: Kouvolan Pallonlyöjät -2
19.: Jyväskylän Lohi
20.: Simon Kiri
21.: Loimaan Palloilijat
22.: Kannuksen Ura
23.: Alavuden Peli-Veikot
24.: Ikaalisten Tarmo
25.: Haapajärven Pesä-Kiilat
Televisiointi

Ensimmäistä kertaa kaikki Ykköspesiksen ottelut striimattiin suorana Nelonen Median maksullisessa Ruutu+ -palvelussa yhdellä kameralla kuvattuna.
Esa Niiva

Esa Niiva yhtyeineen Lappeenrannassa 10.12.2011.
Esa Antero Niiva on lappeenrantalainen muusikko, joka on soittanut saksofonia muun muassa yhtyeissä Sleepy Sleepers, Leningrad Cowboys ja Mamba. Musiikillisen uransa Niiva on aloittanut lappeenrantalaisen Rock’n’roll-yhtyeen Jam Rock Bandin riveissä 1980-luvun alussa. Soittouralle kuuluu myös Lappeenranta Big Bandin jäsenyys. Nykyisin Niiva toimii soittaja-aliupseerina ja äänenjohtajana Maasotakoulun Rakuunasoittokunnassa Lappeenrannassa.
Esa Niiva on soittanut mm. seuraavilla levyillä:
Osmo’s Cosmos: Omat, vieraat & käännetyt, Just For You
Peltsix ”Lihaa ja leikkeleitä”
Tommi Lindell: Natural Enemies
Seppo Valjakka: Taking It Back
Niko Ahvonen: Tuhannen tanssin tasavalta
Lappeenranta Big Band: The Best of Lappeenranta Big Band, Puzzle, Samantha, For the Memory of Glenn Miller
Mamba: Kaipuun Sanomat
Ernst Lundström

Ernst Walter Lundström (10. lokakuuta 1874 Turku – 17. kesäkuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen lyseon lehtori ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Lundströmin vanhemmat olivat koneenkäyttäjä Bernhard Emil Valentin Lundström ja Augusta Lindblom. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1903 ja maisteriksi 1907.
Lundström toimi Helsingin ruotsalaisen tyttölyseon historian vanhempana lehtorina 1921–1941. Hän työskenteli myös lehtimiehenä.
Lundström oli aviossa 1911–1933 Ester Gustava Melleniuksen (k. 1933) kanssa.
Teoksia

Sjöfröken : tre långseglatser : skildrade på heroisk vers. Söderström, Helsingfors 1929, 2. uppl. 1930        * Kantat vid Nya svenska samskolans i Helsingfors halvsekelsfest den 22 oktober 1938. Nya svenska samskola, Helsingfors 1938
Svenska klubben i Helsingfors 1880-1940 : minnesskrift till sextioårsjubileet den 26 september 1940. Svenska klubben, Helsingfors 1940
Festernas lyra : festdikter och hyllningskväden från tiden 1897-1942. Förlaget Bro, Åbo 1942
Min bästa seglats : seglarminnen. Förlaget Bro, Åbo 1943
Värt att minnas : festpoem på hundraårsdagen av Västfinska avdelningens tillkomst den 17 februari 1946. Helsingfors 1946
Eldfast : fragment av en lyrisk diktning. Söderström, Helsingfors 1949
Studentföreningen V. S:s (Västfinska Stammens) historia. Förlaget Bro, Åbo 1951
Erkki Laatikainen

Erkki Laatikainen puhumassa Jyväskylän kirjamessuilla maaliskuussa 2009.
Erkki Laatikainen (6. elokuuta 1946 Kaavi – 15. helmikuuta 2013 Jyväskylä) oli suomalainen professorin arvonimen saanut journalisti, koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän oli Jyväskylässä ilmestyvän Keskisuomalainen-sanomalehden pitkäaikainen päätoimittaja ja vahva alueellinen vaikuttaja kotimaakunnassaan Keski-Suomessa. Laatikainen toimi Keskisuomalaisen päätoimittajana vuosina 1975–2008, ja hän oli lopulta eräs Suomen seuratuimpia sanomalehtimiehiä. Laatikainen sai kesällä 2009 valtion journalistipalkinnon.
Keskisuomalaisen nykyisen päätoimittajan Pekka Mervolan mukaan Laatikaisen johdolla Keskisuomalainen nousi vaikuttavaksi valtakunnalliseksi sanomalehdeksi. Laatikainen toimi voimakkaasti journalistiikan oppiaineen saamiseksi Jyväskylän yliopistoon. Keskisuomalainen oli ensimmäinen sanomalehti, joka alkoi vaatia kaikilta toimittajiltaan korkeakoulututkintoa.
Laatikainen toimi Keski-Suomen Osuuspankin hallituksessa vuodesta 1975 lähtien 34 vuoden ajan. Loppuajan hän toimi myös puheenjohtajana. Hän oli vuosina 1996–2008 Osuuspankkikeskuksen hallintoneuvoston jäsenenä ja OKO:n hallintoneuvostonjäsenenä vuodet 1997–2006.
Laatikainen sanoi puoluekannakseen ”riippumaton keskustalainen”. Hän ei ollut päätoimittaja-aikanaan keskustapuolueen jäsen. Laatikainen otti kantaa politiikkaan ja keskustan puheenjohtajavalintoihin, esimerkiksi Anneli Jäätteenmäen puolesta 2002 ja Paavo Väyrysen puolesta 2012. Päätoimittajana tapahtuneen erittäin aktiivisen vaikuttamisen vuoksi entinen pääministeri Paavo Lipponen viittasi Laatikaiseen ja Seinäjoella ilmestyvän sanomalehti Ilkan silloiseen päätoimittajaan Kari Hokkaseen käsitteellä ”maakuntaansa terrorisoiva satraappi”.
Laatikaisella oli läheiset suhteet Martti Ahtisaareen tämän presidenttikaudella. Yhteys syntyi Ahtisaaren esikuntaan kuuluneen Alpo Rusin välityksellä.
Eläkkeelle jäätyään Laatikainen toimi verkkokolumnistina Radio Keski-Suomessa. Hän herätti vuonna 2009 huomiota ehdottamalla rikoslakiin pykälää, joka kieltäisi ”kiihottamisen kansanvaltaa ja sen vastuunkantajia kohtaan”. Ehdotus sai aikaan voimakasta kritiikkiä. Sitä pidettiin jopa sananvapauden vastustamisena.
Kirjallisuutta

Matikainen, Olli: Kivikkopellon poika: Erkki Laatikaisen tarina.  Helsinki:  Teos, 2017.  ISBN 978-951-851-741-5.
Aiheesta muualla

Journalisti-lehden artikkeli päätoimittaja Erkki Laatikaisesta 6/2004. (Arkistoitu – Internet Archive)
Esineellistäminen

Esineellistäminen eli reifikaatio on argumentaatiovirhe, joka merkitsee abstraktion kuten esimerkiksi mallin, metaforan tai vertauksen kohtelemista todellisuutena.
Aiheesta muualla

Alfred North Whitehead – Philosophy of science plato.stanford.edu. ”Whitehead’s alternative is fighting “the Fallacy of Misplaced Concreteness”—the “error of mistaking the abstract for the concrete”—because “this fallacy is the occasion of great confusion in philosophy”” Viitattu 1. heinäkuuta 2024.
Feminist Perspectives on Objectification plato.stanford.edu. Viitattu 1. heinäkuuta 2024.
Elvis Presley (albumi)

| Elvis Presley Elvis Presley |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 5. heinäkuuta 1954 – 30. tammikuuta 1956
 Julkaistu: 13. maaliskuuta 1956
 Tuottaja(t): Sam Phillips &  Steve Sholes
 Tyylilaji: Rock
 Kesto: 28.03
 Levy-yhtiö: RCA Records
Elvis Presleyn muut julkaisut
|     | Elvis Presley 1956 | Elvis 1956 |
Elvis Presley on Elvis Presleyn debyyttialbumi, jonka julkaisi RCA Victor 13. maaliskuuta 1956.
Elviksen ensimmäisen RCA-singlejulkaisun "Heartbreak Hotel" noustua maaliskuun alussa 1956 singletilaston kärkeen, yhtiön levypomot olivat vakuuttuneita artistinsa potentiaalista levymyyjänä, ja julkaisivat kiireellä 13. maaliskuuta Presleyn ensialbumin, nimeltään "Elvis Presley". Pikaisella aikataululla koottu albumi sisälsi puoliksi vanhaa Elviksen Sun-yhtiölle levyttämää materiaalia, ja puoliksi alkuvuoden RCA-sessioiden julkaisemattomia raitoja. Jo maaliskuun lopussa levy oli ylittänyt 300 000 kappaleen myyntimäärän, ollen näin RCAn ensimmäinen miljoonan dollarin albumi (levyn vähittäismyyntihinta $3.98). Kiireellisen julkaisuaikataulun vuoksi Elvistä ei saatu studiokuvaan, ja kannessa käytettiin edellisenä vuonna Floridan-keikalla otettua mustavalkoista valokuvaa, joka poikkeaa tyylillisesti myöhempien albumikansien linjasta.
The Clash -yhtyeen albumin London Calling kanteen on kopioitu Elvis Presley -albumin kannen typografia.
Albumi Elvis Presley valittiin mukaan vuonna 2005 julkaistuun englanninkieliseen hakuteokseen 1001 Albums You Must Hear Before You Die. Toinen kirjaan päässyt Presleyn albumi oli Elvis Is Back! vuodelta 1960.
Levyn sisältö

| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | "Blue Suede Shoes" | Carl Perkins | 1.58 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | "I'm Counting on You" | Don Robertson | 2.22 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | "I Got a Woman" | Ray Charles | 2.23 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | "One-Sided Love Affair" | Bill Campbell | 2.10 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | "I Love You Because" | Leon Payne | 2.41 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | "Just Because" | Bob Shelton/Joe Shelton | 2.31 |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | "Tutti Frutti" | Little Richard/Dorothy LaBostrie | 1.57 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | "Trying to Get to You" | Charles Singleton/Marie McCoy | 2.31 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | "I'm Gonna Sit Right Down and Cry (Over You)" | Joe Thomas/Howard Biggs | 2.01 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | "I'll Never Let You Go (Little Darlin')" | Jimmy Wakely | 2.22 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | "Blue Moon" | Lorenz Hart/Richard Rodgers | 2.40 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | "Money Honey" | Jesse Stone | 2.33 |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Mikko Meriläinen: Eka kerta Elvis Presleyn kanssa. Soundi.fi 7.01.2015.
Elvis Presley (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Eugène Philippe LaRocque

Eugène Philippe LaRocque (27. maaliskuuta 1927 Windsor – 16. joulukuuta 2018) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 7. kesäkuuta 1952 ja nimitettiin Alexandria in Ontarion hiippakunnan piispaksi 24. kesäkuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gerald Emmett Carter, jota avustivat Louis Joseph Jean Marie Fortier ja Philip Francis Pocock. LaRocque asetettiin virkaansa 15. syyskuuta.
LaRocque jäi eläkkeelle 27. huhtikuuta 2002.
Eugène Maillat

Eugène Maillat (30. heinäkuuta 1919 Courtedoux – 5. heinäkuuta 1988) oli Guineassa toiminut sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Afrikan lähetyssaarnaajien (Valkoisten isien) papiksi 14. huhtikuuta 1945 ja nimitettiin N'Zérékorén prefektiksi 4. toukokuuta 1951. Hän sai 25. huhtikuuta 1959 nimityksen N'Zérékorén hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 27. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Franz von Streng, jota avustivat François Charrière ja Stefano Hász.
Maillat erosi tehtävistään N'Zérékorén piispana 13. elokuuta 1979. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Eugène Pollet

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten voimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Antwerpen 1920 | joukkuekilpailu |  |
Achille Eugène Pollet (29. syyskuuta 1886 Lille – 16. joulukuuta 1967 Lille) oli ranskalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana saamassa pronssia joukkuekilpailussa.
Eugène Olivier

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Eugène Olivier |  Eugène Olivier |  Eugène Olivier |  |
Maa:   Ranska
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
Miesten miekkailu
|  Kultaa | Lontoo 1908 | kalpa, joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Lontoo 1908 | kalpa, yksilökilpailu |  |
Eugène Victor Olivier (17. syyskuuta 1881 Pariisi – 5. toukokuuta 1964 Pariisi) oli ranskalainen miekkailija. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja voitti siellä kultaa kalvan joukkuekilpailussa. Lisäksi hän sai siinä pronssia yksilönä.
Eugène Robert Bremer

Eugène Robert Bremer (27. heinäkuuta 1837 Turku – 15. elokuuta 1914 Turku) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Bremerin vanhemmat olivat vuorineuvos Viktor Zebor Bremer ja Agnes Charlotta Bassi ja puoliso vuodesta 1871 vapaaherratar Maria Wilhelmina von Willebrand, kenraaliluutnantti Ernst Carl Adolf von Willebrandin tytär.  Bremer tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1850, ylennettiin valmistuttuaan vänrikiksi ja määrättiin Suomen kaartin palvelukseen kesäkuussa 1857. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1859, luutnantiksi 1861 ja alikapteeniksi 1867. Opetustarkk’ampujakomppanian päälliköksi hän tuli kapteenina vuonna 1870, pysyen Suomen kaartin upseeriluetteloissa. Turkin sotaan Bremer osallistui 1877–1878. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja määrättiin 2. Turun tarkk’ampujapataljoonan komentajaksi vuonna 1880. Seuraavana vuonna Bremer ylennettiin everstiksi. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina vuonna 1895, minkä jälkeen hän toimi vielä Kuopion läänin 1. kutsuntapiirin sotakomissaarina vuoteen 1902 asti.
Etana (täsmennyssivu)

Etana  voi tarkoittaa seuraavia asioita:
etanat, kuorettomia kotiloita; toisinaan myös maakeuhkokotiloiden (Stylommatophora) lahkon nimityksenä
Etana, sumerilainen myyttinen kuningas
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Etana”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
McKean

Kartta McKeanista
| --- | --- |
Sijainti:  Phoenixsaaret Kiribati
Korkein kohta:  5  m 
Pinta-ala:  0,6 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
McKean on Kiribatin Phoenixsaariin kuuluva asumaton atolli. Sen pinta-ala on 0,6 km².
Euroopan juutalaisjärjestö

| Euroopan juutalaisjärjestö> European Jewish Association |
| --- | --- |
Perustettu:  2007
Kotipaikka:  Bryssel, Belgia
Puheenjohtaja:  Menachem Margolin
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Euroopan juutalaisjärjestö (lyh. EJA, engl. European Jewish Association) on euroopan juutalaisten järjestöjen ja yhteisöjen yhdistys. EJA edustaa tuhansia juutalaisia Euroopassa ja siihen kuuluu noin 80 kansallista ja alueellista jäsenjärjestöä.
Euroopan juutalaisjärjestön tehtävänä on vahvistaa juutalaista identiteettiä ja laajentaa juutalaista toimintaa Euroopassa sekä puolustaa juutalaisten etuja Euroopassa.
Euroopan juutalaisjärjestö toimii Byrsselissä ja sillä on merkittävät yhteydet neuvostoon, komissioon, Euroopan parlamenttiin, pysyviin edustustoihin sekä suurlähetystöihin. Euroopan juutalaisyhteisö tekee tiivistä yhteistyötä Israelin EU-edustuston kanssa, puolustaa Israelia, edistää maailman ainoaa juutalaisvaltiota sekä tekee poliittisia aloitteita, joilla vastustetaan boikotteja ja sanktioita.
Espanjan Sanomat

Espanjan Sanomat on vuodesta 1997 Etelä-Espanjassa ilmestynyt, julkaistu ja painettu espanjansuomalaisten ja suomalaisten Espanjan ystävien lehti, joka ilmestyy kuukausittain syyskuusta toukokuuhun ja lisäksi kerran kesäkuukausina, eli 10 kertaa vuodessa.
Lehti käsittelee Espanjan yhteiskuntaa ja elämää sekä paikallisen suomalaisväestön asioita. Lehti julkaisee myös Suomea ja suomalaisuutta koskevia artikkeleita. Lehti tuli tunnetuksi, kun se julkaisi Tiitisen listaa koskevan artikkelin ja mainitsi muutamia henkilöitä, jotka sen mukaan olivat listalla. Lehden toimintaa ei voitu Suomesta sanktioida, koska se on Espanjan lainsäädännön alainen ja julkaistaan Espanjassa.
Lehteä voi tilata Suomeen, Espanjaan tai kaikkialle maailmalle. Lehteä myydään Suomessa ja sitä jaetaan ilmaispainoksena Aurinkorannikolla. Lehden päätoimitus sijaitsee Espanjan Fuengirolassa. Päätoimittajana toimii Arto Ryynänen.
Aiheesta muualla

Espanjan Sanomat
Emily Greene Balch

| Emily Greene Balch |
| --- | --- |
 Emily Greene Balch.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. tammikuuta 1867 Jamaica Plain (nykyisin Bostonia), Massachusetts, Yhdysvallat
Kuollut: 9. tammikuuta 1961 (94 vuotta) Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  kirjailija
Muut tiedot
Tunnustukset:   Nobelin rauhanpalkinto (1946)
 Nimikirjoitus
Emily Greene Balch (8. tammikuuta 1867 Jamaica Plain (nykyisin Boston), Massachusetts, Yhdysvallat – 9. tammikuuta 1961 Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja pasifisti, joka sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1946 yhdessä John Mottin kanssa. Palkinto oli ensimmäinen sodan jälkeen myönnetyistä. Balch sai palkinnon erityisesti työstään Women’s International League for Peace and Freedom (WILPF) -järjestön kanssa.
Balch syntyi Bostonin naapurikaupungissa vaikutusvaltaiseen perheeseen. Hän oli ensimmäisiä Brryn Mawr Collegesta valmistuneita vuonna 1889. Hän opiskeli sosiologiaa ja taloustiedettä Euroopassa ja Yhdysvalloissa ja vuonna 1896 hän liittyi Wellesley Collegen henkilökuntaan opettajaksi vuonna 1913.
Ensimmäisen maailmansodan aikana on yritti vaikuttaa Yhdysvaltojen sotaan liittymistä vastaan. Hän joutui lopettamaan opetustyönsä Wellesley collegessa, koska hän oli liian ilmeinen rauhanaktivisti. Hänestä kuitenkin tuli liberaalin aikakauslehden The Nationin toimittaja. Hän toimi WILPF-järjestön palkattomana sihteerinä vuodesta 1934 lähtien puolitoista vuotta. Hän toimi myös Kansainliiton hyväksi.
Hän kääntyi unitarismiin, ja näin hänestä tuli kveekari vuonna 1921. Hän pysyi naimattomana ja kuoli syntymäpäivänään 94-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emily Greene Balch Wikimedia Commonsissa
Emily Greene Balch Encyclopædia Britannica.  5.1.2020. Viitattu 8.1.2020. (englanniksi)
Paul, Catherine A.: Balch, Emily Greene Social Welfare History Project.  2016. Virginia Commonwealth University. Viitattu 8.1.2020. (englanniksi)
January 8, 1867 – Emily Greene Balch Born Mass Moments. Viitattu 8.1.2020. (englanniksi)
Nobelin rauhanpalkinnon saajat
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Dunant, Passy 1902: Ducommun, Gobat 1903: Cremer 1904: Kansainvälisen oikeuden instituutti 1905: Suttner 1906: Roosevelt 1907: Moneta, Renault 1908: Arnoldson, Bajer 1909: Beernaert, Paul Balluet d’Estournelles de Constant 1910: Kansainvälinen Rauhantoimisto 1911: Asser, Fried 1912: Root 1913: La Fontaine 1917: Punainen Risti 1919: Wilson 1920: Bourgeois 1921: Branting, Lange 1922: Nansen 1925: Chamberlain, Dawes
1926–1950:  1926: Briand, Stresemann 1927: Buisson, Quidde 1929: Kellogg 1930: Söderblom 1931: Addams, Butler 1933: Angell 1934: Henderson 1935: Ossietzky 1936: Lamas 1937: Cecil 1938: Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto 1944: Punainen Risti 1945: Hull 1946: Balch, Mott 1947: Kveekarit 1949: Boyd Orr
1951–1975:  1950: Bunche 1951: Jouhaux 1952: Schweitzer 1953: Marshall 1954: Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestö 1957: Pearson 1958: Pire 1959: Noel‑Baker 1960: Lutuli 1961: Hammarskjöld 1962: Pauling 1963: Punainen Risti 1964: King 1965: Unicef 1968: Cassin 1969: Kansainvälinen työjärjestö 1970: Borlaug 1971: Brandt 1973: Kissinger, Lê 1974: MacBride, Satō 1975: Saharov
1976–2000:  1976: B. Williams, Corrigan 1977: Amnesty International 1978: Sadat, Begin 1979: Äiti Teresa 1980: Esquivel  1981: YK:n pakolaisapujärjestö 1982: Myrdal, García Robles 1983: Wałęsa 1984: Tutu 1985: Lääkärit ydinsotaa vastaan 1986: Wiesel 1987: Arias 1988: YK:n Rauhanturvaajat 1989: Dalai Lama 1990: Gorbatšov 1991: Suu Kyi 1992: Menchú 1993: Mandela, de Klerk 1994: Arafat, Peres, Rabin 1995: Pugwash-liike, Rotblat 1996: Belo, Ramos Horta 1997: Kampanja maamiinojen kieltämiseksi (ICBL), J. Williams 1998: Hume, Trimble 1999: Lääkärit ilman rajoja 2000: Kim
2001–:  2001: YK, Annan 2002: Carter 2003: Ebadi 2004: Maathai 2005: IAEA, ElBaradei 2006: Yunus, Grameen Bank 2007: Gore, IPCC 2008: Ahtisaari 2009: Obama 2010: Liu 2011: Gbowee, Johnson Sirleaf, Karman 2012: EU 2013: Kemiallisten aseiden kieltojärjestö 2014: Satyarthi, Yousafzai 2015: Tunisian kansallisen vuoropuhelun kvartetti 2016: Juan Manuel Santos 2017: International Campaign to Abolish Nuclear Weapons 2018: Murad, Mukwege 2019: Abiy 2020: Maailman ruokaohjelma 2021: Ressa, Muratov 2022: Bjaljatski, Memorial, Center for Civil Liberties 2023: Mohammadi 2024: Nihon Hidankyō
Mia Takula

Mia Takula
| --- | --- |
Syntynyt:  1975  Vaasa  
Ammatit:  toimittaja, aktivisti  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mia Takula o.s. Salli (1975, Vaasa)  on suomalainen eläinoikeusaktivisti, vapaa toimittaja ja käsikirjoittaja. Takula on ollut perustamassa useita suomalaisia eläinten oikeuksiin keskittyneitä järjestöjä. Takulan perustama Suomen Punk Anarko Yhdistys (SPAY) oli Suomen ensimmäinen järjestö, jonka tavoitteina olivat eläinten oikeudet. 1990-luvun puolivälissä hän oli mukana Oikeutta eläimille- ja Maan ystävät -järjestöjen perustamisessa.
Toukokuussa 1995 Takula yhdessä kahden muun nuoren naisen kanssa päästi Pohjanmaalla sijaitsevilla turkistarhoilla vapaaksi satoja häkkeihin vangittuja kettuja. Tapaus sai suuren mediahuomion usean vuoden ajaksi, ja kolmikko nimettiin kettutytöiksi.
2016 Takula julkaisi vegaaneista kertovan tietokirjan Elämäni vegaanina, 2020 tietokirjan Susien mailla ja 2024 tietokirjan Eloonjäämisopas.