stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Trubaduuri (Verdin ooppera)
Oopperan historia

Rigoletton jälkeen Giuseppe Verdi sävelsi jälleen uudentyyppisen oopperan. Hän tutustui Trubaduurin aiheeseen jo 1850. Huhtikuussa 1851 Salvatore Cammarano lähetti Verdille Trubaduurin libretosta ehdotuksen. Verdi suunnitteli oopperan ensi-illan 1853 karnevaaliin Venetsian La Feniceen. Cammarano kuoli heinäkuussa 1852 saatuaan lähes koko libreton valmiiksi. Teoksen jatkoi loppuun Leone Emanuele Bardare. Hänen tärkeimmät lisäyksensä olivat kreivin II näyt Il balen del suo sorriso ja Leonoran IV näyt D'amor sull'ali rosee.selvennä
Trubaduuri on juonen kannalta erikoinen ooppera. Perustapahtumat juontavat noin 15 vuotta aiemmin olleeseen kreivi di Lunan veljen sieppaukseen. Tästä kertoo heti aluksi Ferrando. Lisäksi näytösten välissä tapahtuu joitakin asioita, jotka selviävät keskusteluissa. Verdi halusi oopperaan dramatiikkaa ja se meni kerronnan edelle siksi juonen hyppäykset olivat toissijaisia. Jokainen näytös on kuitenkin loistava musiikillinen kokonaisuus. Oopperan jokaisella näytöksellä on oma nimensä.
Trubaduurin päähenkilö on dramaattinen mezzosopraano Azucena. Hänen ympärillään tapahtuu koko ooppera. Hän hallitsee kaikkia näytöksiä, erityisesti II näytöksen alkua. Kaikissa muissa näytöksissä hän on fyysisesti läsnä paitsi ensimmäisessä näytöksessä. Siinä Ferrando esittelee hänet. Azucenalla on kaksi intohimoa. Hän rakastaa kasvattipoikaansa Manricoa ja hänen toiveensa on kostaa äitinsä kuolema. Azucenan vastapainoksi Verdi loi kolmiodraaman Manrico-Leonora-Kreivi di Luna.
Alun perin ooppera piti esittää Napolin Teatro San Carlossa. Neuvotteluiden kariuduttua ensi-ilta päädyttiin pitämään Roomassa Teatro Apollossa. Ensi-illasta lähtien Il Trovatore oli menestys; kolmannen näytöksen finaali ja koko neljäs näytös esitettiin uudelleen.
Trubaduurista tehtiin myös ranskalainen versio Le trouvère vuonna 1857. Siihen Verdi sävelsi n. 15 minuuttia balettimusiikkia.
Enrico Caruso totesi, että trubaduurin päärooleihin tarvitaan maailman neljä parasta laulajaa. Nämä neljä roolia kuuluvatkin Verdin vaativimpiin ja kaikille päähahmoille tarjoutuu myös suuria hetkiä loistaa, erityisesti haastavissa, mutta palkitsevissa aarioissaan. Ei ole siis ihme, että trubaduurin pääroleissa on nähty kautta aikain oopperamaailman kirkkaimpia tähtiä. Kuuluisia Leonoria ovat olleet mm. Zinka Milanov, Rosa Ponselle, Maria Callas sekä Leontyne Price. Parhaina Manricoina muistetaan itse Caruso, Giacomo Lauri-Volpi, Franco Corelli ja Franco Bonisolli. Conte di Lunan roolia ovat laulaneet mm. Leonard Warren Ettore Bastianini, Piero Cappuccilli ja viime vuosina Dimitri Hvorostovski ja kuuluisia Azucenoja ovat olleet Fedora Barbieri, Giulietta Simionato, Fiorenza Cossotto sekä Dolora Zajick.
Musiikki

Trubaduuri on täydellistä oopperaa. Siinä on vaativat ja loistavat osat tenorille, baritonille, sopraanolle ja mezzosopraanolle sekä mies- ja naiskuoroille. Azucena aloitti vaativien "Verdin mezzojen" kauden (jatkui Eboli ja Amneris). Tämä rooli on naispuolinen vastine baritonille. Tenorin huippuhetki on Di quella pira. Tässä on mahdollista kuulla oopperakirjallisuuden juhlituin kirjoittamaton nuotti. Giuseppe Verdi ei kirjoittanut tähän aariaan korkea C:tä. Ensimmäisenä C:n lisäsi tenori Enrico Tamberlik Verdin suostumuksella ja sen laulaminen on jäänyt tavaksi tähän päivään asti. Monet tenorit myös transponoivat aarian puolisävelaskelta alaspäin, jolloin viimeinen korkea sävel on H eikä C. Leonoran osa on sopraanoille palkitseva mutta myös hyvin vaativa. Baritonin on hallittava ensimmäistä trioa sekä II näytöksen loppukohtausta. Il balen del suo sorriso on eräs koko italialaisen oopperataiteen kauneimpia baritoniaarioita.
Tunnetut aariat, duetot, trio ja kuorot

"Di due figli vivea padre beato" – Ferrando, I näytös
"Tacea la notte placida" – Leonora, I näytös
"Di tale amor che dirsi" – Leonora, I näytös
"Di geloso amor speratto" – Leonora, Kreivi Luna ja Manrico, I näytös
"Vedi! le fosche notturne spoglie" – Mustalaisten alasinkuoro, II näytös
"Stride la vampa!" – Azucena, II näytös
"Il balen del suo sorriso" – Kreivi Luna, II näytös
"Squilli, echeggi la tromba guerriera " – Sotilaitten kuoro, III näytös
"Ah sì, ben mio, coll'essere" – Manrico, III näytös
"Di quelle pira" – Manrico, III näytös
"D'amor sull'ali rosee" – Leonora, IV näytös
"Miserere d'una alma" – Munkkien kuoro, IV näytös
"Tu vedrai che amore in ter­ra" – Leonora, IV näytös
"Mira d'acerbe lagrime" – Leonora, IV näytös
"Ai nostri monti" – Manrico ja Azucena, IV näytös
Hahmot > Pääroolit

Kreivi di Luna – baritoni
Manrico, trubaduuri – tenori
Azucena, vanha mustalaisnainen – altto
Leonora, aatelisnainen – sopraano
Hahmot > Sivuroolit

Ferrando, Lunan upseeri – basso
Ines, Leonoran kamarineito – sopraano
Ruiz, upseeri Manricon puolella – tenori
Vanha mustalainen – basso
Sanansaattaja – tenori
Kuorot
Tapahtumapaikka ja -aika ja oopperan kesto

Aika: 1400-luku.
Paikka: Biskaja ja Aragonia.
Kesto: I näytös 30’, II näytös 40’, III näytös 25’ ja IV näytös 35’, yht. 2 t 10 min.
Lyhyt juoniseloste > I näytös – Kaksintaistelu > 1. kohtaus

Aragoniassa kreivi di Lunan hallitsemassa Aliaferian palatsissa on sotilaita vartiossa. Kreivi on mustasukkainen Leonorasta ja sotilaiden tehtävä on vartioida linnan puistoa, jotta trubaduuri ei pääsisi sinne laulamaan Leonoralle. Vartijoiden esimies Ferrando kertoo tarinan kreivi di Lunan ryöstetystä veljestä. Di due figli vivea padre beato (Hyvä isä sai kaksi poikaa). Tarinan mukaan vanhalla kreivi di Lunalla oli kaksi poikaa. Lastenhuoneeseen oli tunkeutunut mustalaiseukko joka oli noitumassa lapsia. Eukko pidätettiin ja määrättiin poltettavaksi roviolla. Eukon tytär kosti ryöstämällä toisen vanhan kreivi Lunan pojista ja heitti hänet äitinsä rovioon. Ferrando sanoo tunnistavansa naisen jos hänet joskus tapaa.
Lyhyt juoniseloste > I näytös – Kaksintaistelu > 2. kohtaus

Leonora on kamarineitonsa Inezin kanssa puutarhassa. Leonora on rakastunut tuntemattomaan trubaduuriin, jota hän on tullut kuuntelemaan. Hän kruunasi turnajaisten voittajaksi joitakin aikoja siten tunte­mattomaan ritarin. Sisällissota alkoi ja tuntematon katosi. Sitten eräänä iltana Tacea la notte placida (Hiljainen oli tyyni yö) hän on kuuli trubaduurin laulavan ja toistavan hänen nimeään. Leonora ei voi unohtaa miestä ja hänelle tämä rakkaus on kohtalon täyttymys Di tale amor che dirsi (Sellainen rakkaus kuin tämä).
Kreivi di Luna tulee puutarhaan unelmoiden Leonorasta. Äkkiä hän kuulee trubaduurin äänen Deserto sulla terra (Hylättynä tässä maailmassa). Kreivi naamioituu ja Leonora lähestyy kreiviä luullen häntä Trubaduu­riksi. Leonora huomaa erehtyneensä ja kuu tulee esiin ja Leonora näkee toisen naamioituneen. Leonora tunnistaa miehen trubaduuriksi. Trubaduuri ilmoittaa nimekseen Manrico. Kreivi di Luna toteaa raivoissaan miehen olevan Urgelin kannattaja. Kreivi ja Manrico vetävät miekkansa Di geloso amor speratto (Mustasukkaisuuden kipu) ja taistelevat. Manrico voittaa kaksintaistelun, mutta sisäinen ääni käskee häntä säästämään vastustajansa hengen.
Lyhyt juoniseloste > II näytös – Mustalaisnainen > 1. kohtaus

Pelillan taistelu on käyty ja Manrico haavoitui siellä. Hän on ollut toipumassa mustalaisleirissä Biskajan vuorilla. Alasinkuoron Vedi! le fosche notturne spoglie (Katsokaa! Yön synkkyys poistuu) jälkeen Azucena muistelee hetkeä, jolloin hän seisoi äitinsä roviolla Stride la vampa (Liekit leimuavat ja humisevat). Azucena kertoo Manricolle kuinka hänen äitinsä itki roviolla ja pyysi kostamaan puolestaan. Hän heitti liekkeihin vahingossa oman poikansa. Manrico ihmettelee eikö hän olekaan Azucenan poika. Azucena havahtuu muistoistaan ja vakuuttaa Manricon olevan hänen poikansa ja kuvailee kuinka hän löysi poikansa Pelillan taistelukentältä pahoin haavoittuneena ja hoitaneensa hänet.
Urgelin sanansaattaja Ruiz käskee Manricon ottamaan komentoonsa Castellorin linnoituksen ja puolustamaan sitä. Samalla hän kertoo Leonoran menevän luostariin, koska uskoo Manricon kuolleen. Manrico ottaa hevosensa ja lähtee äitinsä pyynnöistä huolimatta.
Lyhyt juoniseloste > II näytös – Mustalaisnainen > 2. kohtaus

Luostarin pihalla Kreivi Luna miehineen on aikeissa ryöstää Leonoran ennen kuin hän on antanut nunnalupauksen. Kreivi unelmoi Leonorasta Il balen suo sorriso (Hänen hymynsä loiste). Leonora on joukon ensimmäisenä. Kulku keskeytyy kun Kreivin joukot tulevat esiin. Samalla myös Manrico miehineen. E deggio! – e posso crederlo? (Täytyykö minun, voinko uskoa tätä) aloittaa näytöksen loppuensemblen. Manricon miehet voittavat ja he suojaavat Manricon ja Leo­noran pakoa luostarilta Castelloriin.
Lyhyt juoniseloste > III näytös – Mustalaisnaisen poika > 1. kohtaus

Kreivi di Lunan sotilaat odottelevat Castellorin ulkopuolella hyökkäyskäskyä Squilli, echeggi la tromba guerriera (Soikoon, kaikukoon sotatorvi). Sotilaat ovat pidättäneet mustalaisnaisen kuljeksimassa leirissä. Kreivi kuulustelee Azucenaa. Azucena toteaa kuulustelijan olevan vanhan kreivi di Lunan toinen poika. Ferrando tun­nistaa Azucenan vanhan kreivin toisen pojan ryöstäjäksi. Azucena huutaa poikaansa Manricoa apuun pelastamaan hänet. Kreivi määrää Azucenan tyrmään ja myöhemmin poltettavaksi roviolla.
Lyhyt juoniseloste > III näytös – Mustalaisnaisen poika > 2. kohtaus

Castellorin linnassa Man­rico ja Leonora ovat menossa vihille Ah sì, ben mio, coll'essere (Ah, kyllä, rakkaani). Pari on juuri astumassa kappeliin kun Ruiz saapuu kertomaan Azucenan olevan kreivi di Lunan käsissä. Manrico tunnustaa olevansa Azucenan poika ja lähtee pelastamaan äitiään Di quelle pira (Noista liekestä).
Lyhyt juoniseloste > IV näytös – Teloitus > 1. kohtaus

Manricon hyökkäys epäonnistui ja hän on miehineen Aliaferian linnan vankitornissa. Leonora on Ruizin kanssa lähistöllä. Leonoran ajatukset lentävät Manricon luo D'amor sull'ali rosee (Rakkauden ruusunpu­naiset siivet). Kaukaisuudessa kuuluun munkkien synkkä laulu Miserere d'una alma (Armo sielulle). Manrico jättää jäähyväiset Leonoralle. Leonora vakuutta ettei koskaan unohda Manricoa ja vakuuttaa Tu vedrai che amore in ter­ra (Näet, että rakkauteni on suurempi).
Kreivi määrää Manri­con teloitettavaksi ja Azucenan poltettavaksi. Leonora saapuu ja anoo armoa Manricolle ja tarjoaa itsensä palkkioksi Manricon vapaudesta Mira d'acerbe lagrime (Katso katkeria kyyneleitäni). Kreivi suostuu kauppaan ja Leonora ottaa salaa myrkkyä sormuksestaan.
Lyhyt juoniseloste > IV näytös – Teloitus > 2. kohtaus

Vankisellissä Manrico ja Azucena muistelevat vapaata elämää. Azucena muistelee äitinsä rovion liekkejä ja puolihorroksessa on palamassa vuorille Ai nostri monti (Palaamme vuorillemme). Leonora saapuu ja pyytää Manricoa pakenemaan yksin. Manrico epäilee Leonoran maksaneen paosta liian suuren hinnan. Leonora kehottaa pitämään kiirettä. Myrkky vaikuttaa odotettua nopeammin ja Leonora tunnustaa myrkyttäneensä itsensä. Kreivi di Luna näkee Leonoran kuolevan ja ymmärtää tulleensa petetyksi. Kreivi määrää Manricon teloitettavaksi heti. Kreivi herättää Azucenan unitilasta katsomaan poikansa kuolemaa. Teloituksen tapahduttua Azucena kertoo Manricon olevan Kreivin kadonnut veli 'Egli era tuo fratello!' (Hän oli veljesi). Azucena kuolee kun on saanut kostettua äitinsä kuoleman Sei vendicata, o madre!(Olen kostanut puolestasi äiti)!
Kirjallisuutta

Chusid, Martin: Verdi’s Il Trovatore: The Quintessential Italian Melodrama.  Rochester:  University of Rochester Press, 2012.  ISBN 978-1-58046-422-2.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tunnetuimmat Verdin teosten esittäjät lähtien  ensimmäisistä ensi-illoista, Verdin ystävät ja työtoverit, Geni-sukututkimusprojekti  geni.com
The Abyss

The Abyss on 1994 vuonna perustettu ruotsalainen black metal -yhtye. Sillä on levytyssopimus saksalaisen levy-yhtiö Nuclear Blastin kanssa. The Abyss oli  Hypocrisyn sivuprojekti.
Jäsenet

Mikael Hedlund – laulu, kitara
Lars Szöke – kitara
Peter Tägtgren – basso, rummut
Diskografia

The Other Side (1994)
Summon The Beast (1996)
Valko-Venäjä talviolympialaisissa 1998

Valko-Venäjä osallistui Naganon talviolympialaisiin 1998 59 urheilijan voimin, joihin kuului jääkiekkomaajoukkue. Naganossa Valko-Venäjä voitti kaksi pronssia, ampumahiihdossa ja freestylehiihdossa.
Avajaisissa Valko-Venäjän lippua kantoi Aleksandr Popov.
Mitalit

Naganossa Valko-Venäjä voitti kaksi pronssia, ampumahiihdossa ja freestylehiihdossa. Mitalitaulukossa Valko-Venäjä oli sijalla 17, samalla mitalimäärällä kuin Kazakstan.
| Mitali | Nimi | Laji | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssi | Aidarov, AlekseiAleksei Aidarov | Ampumahiihto | Miesten 20 km  |
|  Pronssi | Daštšinski, DmitriDmitri Daštšinski | Freestylehiihto | Hypyt |
Joukkue

Valko-Venäjä nimitti kisoihin 59 henkisen joukkueen, joka koostui 44:stä miesurheilijasta ja kymmenestä naisurheilijasta. Joukkueeseen sisältyi Valko-Venäjän jääkiekkomaajoukkue. Joukkueen nuorimmat osallistujat olivat freestylehiihtäjä Aleksey Grishin sekä pikaluistelija Svetlana Chepelnikova, joilla oli ikää vain 18 vuotta. Joukkueen vanhin urheilija oli 40-vuotias alppihiihtäjä Igor Yudin.
Joukkue > Miesten jääkiekkomaajoukkueen kokoonpano

Päävalmentaja: Anatolij Varivončik
| P | # | Pelaaja  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| MV | 1 | Alexander Shumidub |  |
| MV | 2 | Leonid Grishukevich |  |
| MV | 30 | Andrei Mezin |  |
| P | 3 | Oleg Khmyl |  |
| P | 5 | Oleg Romanov |  |
| P | 6 | Igor Matushkin |  |
| P | 7 | Sergei Jerkovitš |  |
| P | 15 | Aleksander Alexeyev |  |
| P | 23 | Ruslan Salei |  |
| P | 25 | Alexander Zhurik |  |
| P | 95 | Sergei Stas |  |
| H | 8 | Alexei Lozhkin |  |
| H | 9 | Aljaksandr Andryjeuski |  |
| H | 10 | Viktor Karachun |  |
| H | 11 | Vadim Bekbulatov |  |
| H | 13 | Andrei Kovalyov |  |
| H | 14 | Vasili Pankov |  |
| H | 16 | Andrei Skabelka |  |
| H | 17 | Aljaksei Kaljužny |  |
| H | 19 | Eduard Zankavets |  |
| H | 21 | Yevgeni Roschin |  |
| H | 29 | Vladimir Tsyplakov |  |
| H | 55 | Alexandr Galchenyuk |  |
| H | 18 | Aleh Antonenka |  |
Kuvia

Aleksey Grishin teki olympiadebyyttinsa Naganossa.
Dmitri Daštšinski postimerkissä
Valkovenäläisiä postimerkkejä
Tilastokirjasto

Tilastokeskus Kalasataman metroaseman suunnasta.
Tilastokirjasto on Tilastokeskuksen yhteydessä toimiva tilastotiedon hankintaan ja tietopalveluun erikoistunut kirjasto. Se on kaikille avoin erikoiskirjasto, joka sijaitsee Tilastokeskuksen tiloissa Helsingissä Kalasataman metroaseman läheisyydessä.
Historia

Tilastoviraston ensimmäinen päällikkö Venäjän vallan alaisuudessa oli Gabriel Rein. Rein keräsi kirjastoa jo ennen viraston perustamista. Hän vaihtoi julkaisuja muiden sekä kotimaisten että ulkomaisten tilastontuottajien kanssa. Kirjaston kokoelmasta on todisteena kirje, joka on päivätty 22. toukokuuta 1865. Siinä on mukana kirjaston kokoelmiin liitettäväksi tarkoitettu painojulkaisu Kongl. Maj:ts Befallingshafvandes Femårsberättelser för åren 1856–1860. Suomen tilastovirasto (nyk. Tilastokeskus) perustettiin 4. lokakuuta 1865.
1860-luvun lopussa julkaisuja vaihdettiin Pietarin tilastollisen keskustoimikunnan ja useiden Venäjän kuvernementtien tilastoelinten sekä Ruotsin, Norjan, Tanskan, Preussin, Saksin, Unkarin, Alankomaiden, Belgian, Ranskan, Italian ja Britannian kanssa. Vuonna 1903 kirjastossa oli jo 6 700 nidettä, joista noin 300 oli suomeksi, 1 800 ruotsiksi, 520 venäjäksi ja muilla slaavilaisilla kielillä sekä 4 080 nidettä muilla kielillä.
Ensimmäinen kirjastonhoitajan virka perustettiin vuonna 1921. Kirjasto on toiminut tilastoviraston yhteydessä seuraavissa toimipaikoissa: Senaatintalo (Ritarikatu) 1865–1912, Unioninkatu 26 ja Eteläinen Esplanadikatu (nyk. Eteläesplanadi) 1912–1952, kirjaston ja arkiston evakko Eurajoelle 1944 huhtikuu – 1945 tammikuu, Annankatu 44 (nyk. Antinkatu 1) 1952–1993, Työpajankatu 13 vuodesta 1994 alkaen.
Tilastokirjasto nimitettiin tilastoalan tieteelliseksi keskuskirjastoksi vuonna 1982. Valtioneuvoston päätös tieteellisistä keskuskirjastoista (719/1972) kumottiin vuonna 2004, jolloin Tilastokirjaston ja yhdeksän muun tieteellisen kirjaston keskuskirjastostatus lakkasi. Tilastokirjasto jatkaa tilastoalan kansallisena keskuskirjastona. Se on osa Suomen erikoiskirjastojen verkostoa.
Kokoelmat

Tilastokirjastossa on Tilastokeskuksen (ja sen edeltäjän Tilastollisen päätoimiston) kaikki julkaisut vuodesta 1865 lähtien. Tilastokirjasto on Suomen virallisen tilaston (SVT) tallekirjasto. Suomen virallinen tilasto -sarjassa ilmestyneitä tilastojulkaisuja, Tilastokeskuksen muita julkaisuja sekä tilastoihin liittyvää tausta-aineistoa on digitoitu, ja ne ovat vapaasti käytettävissä Doria-julkaisuarkistossa. Lisäksi kokoelmissa on muita julkishallinnon viranomaisten tilastoja sekä elinkeinoelämän ja toimialajärjestöjen tilastoja.
Ulkomaisten tilastojen kokoelmaan kuuluu eri maiden virallisia tilastoja 1800-luvulta lähtien. Kokoelmissa on myös kansainvälisten järjestöjen ja yhteisöjen tilastoja, muun muassa Euroopan unionin tilastotoimiston Eurostatin tilastojulkaisuja sekä keskeisten kansainvälisten järjestöjen kuten YK:n, OECD:n, IMF:n ja Maailmanpankin tilastoja.
Tilastojen lisäksi kokoelmissa on tietokirjallisuutta erityisesti tilastotieteen, kansantaloustieteen ja väestötieteen aloilta. Kirjaston tiloissa on käytettävissä sanoma- ja aikakauslehtiä, joista osa on myös elektronisessa muodossa.
Tilastokirjaston yhteydessä toimii Tilastokeskuksen arkisto. Arkistossa on Tilastokeskuksen tuottamien tilastojen alkuperäisaineistoja sekä julkaisemattomia tauluaineistoja.
Palvelut

Tilastokirjaston tiloissa asiakkaiden käytettävissä on painettujen ja elektronisten aineistojen kokoelmia, kuten Tilastokeskuksen tietokantoja. Arkistoaineistoa voi käyttää kirjaston lukusalissa. Kirjastossa on kaikille avoin langaton verkko, asiakaskoneita, lukupaikkoja ja työskentelytilaa. Kirjasto tarjoaa lainaus-, kaukolaina-, neuvonta- ja tietopalveluja kaikille asiakkaille. Tilastokirjasto on mukana kansallisessa Finna-tiedonhakupalvelussa, jonka kautta kirjaston aineistot löytyvät.
Sijainti

Tilastokirjasto sijaitsee Tilastokeskuksen tiloissa osoitteessa Työpajankatu 13. Kirjasto on avoinna sopimuksen mukaan.
Tietojohtaminen

Tietojohtaminen on tieteenala, joka tutkii erilaisia tekniikoita ja käytäntöjä, joiden mukaan tietoa hallinnoidaan, analysoidaan ja hyödynnetään organisaatiossa ja sen toiminnassa. Se on 1990-luvulla syntynyt ala, joka tarkastelee organisaatioissa olevan tiedon hyödyntämistä osana niiden toimintaa. Ala alkoi kehittyä tietoyhteiskuntakehityksen myötä. Suurissa organisaatioissa havaittiin olevan runsaasti asiantuntijaosaamista, henkistä pääomaa ja eksplisiittistä informaatiota, jonka tehokas hyödyntäminen koettiin haasteelliseksi. Toisaalta tieto- ja viestintäteknologian kehityksen myötä em. asioiden hallintaan alkoi syntyä uudenlaisia työkaluja. Lisäksi tarvittiin tietoa johtamisen käytännöistä, joilla näihin haasteisiin ja mahdollisuuksiin voitaisiin käytännössä tarttua.
Tietojohtamiselle ei ole vakiintunut vielä mitään tiettyä täsmällistä määritelmää. Kyse onkin oikeastaan enemmän osaamisalueesta, näkökulmasta tai kattokäsitteestä, jonka alle voidaan sijoittaa monia kapeampia substanssialueita. Näistä tunnetuin lienee knowledge management, tietämyksenhallinta, jonka jotkut mieltävät samaksi asiaksi tietojohtamisen kanssa. Tietämyksenhallinnan fokus on kuitenkin pääasiassa olemassa olevan tiedon jakamisessa asiantuntijoiden kesken, ja tämän ohella organisaatioissa on paljon muitakin haasteita. Liiketoimintatiedonhallinta (business intelligence) tarjoaa keinoja organisaation toimintaympäristössä (esim. teknologian tai markkinoiden kehitys) ja sen omissa järjestelmissä olevan informaation seurantaan ja analysointiin päätöksenteon tueksi. Aineettoman pääoman johtaminen (intellectual capital management) auttaa strategista johtoa tunnistamaan organisaation tärkeimmät aineettomat resurssit (muun muassa osaamiset, kumppanuudet) ja kehittämään niitä kohti strategisia tavoitteita. Näiden esimerkkien lisäksi on olemassa vielä muitakin näkökulmia tiedon hyödyntämiseen liiketoiminnassa, kuten sen muuttaminen uusiksi ideoiksi ja innovaatioiksi. Tätä tutkimushaaraa kutsutaan myös innovaatiojohtamiseksi (innovation management).
Eräs keskeinen tietojohtamisen näkökulma liittyy yritysten tietohallintoon. Tähän alueeseen kuuluu yrityksen käyttämien tietojärjestelmien ja ohjelmistojen hallinta ja kehittäminen tukemaan liiketoiminnallisia tavoitteita.
Tutkimusalueen määrittely

"Tietojohtaminen muodostaa tutkimuksellisen viiteryhmän, joka muiden johtamistieteiden tavoin tarkastelee erilaisten organisaatioiden (yritysten, julkisen sektorin organisaatioiden sekä muiden instituutioiden ja järjestelmien) toimintaan, johtamiseen ja kehittämiseen liittyviä ilmiöitä.
Tietojohtamisen lisäarvo muihin johtamistieteisiin syntyy informaatioon ja tietoon liittyvien resurssien, prosessien ja teknologioiden roolien ymmärtämisestä organisaation toiminnassa. Lisäksi tietojohtamisen tutkimus tuottaa käsitteitä, malleja ja menetelmiä, joilla organisaatioiden toimintaa voidaan edellä mainitusta näkökulmasta käytännössä analysoida ja kehittää."
Erilaiset näkökulmat tietojohtamiseen

Käytännössä ja teoriassa on useita eri lähestymistapoja tietojohtamiseen:[lähde? ]
Tekninen ja tietojärjestelmäkeskeinen: päätöksenteon tukijärjestelmät ja asiantuntijajärjestelmät
Informaatioprosessi- ja dokumentaatiokeskeinen: eksplisiittisen dokumentoidun tiedon hallinta ja tehokas hyödyntäminen organisaatiossa
Kognitiivinen
Johtaminen: kilpailu- ja suorituskyvyn johtaminen sekä tietämyksen ja tiedonhallinnan merkitys siinä
Yhteiskuntatieteellinen, erityisesti talous- ja hallintotieteellinen sekä humanistinen näkökulma
Oikeudellinen ja oikeustieteellinen: oikeusinformatiikan näkökulma
Tietojohtamisen opetus korkeakouluissa

Tietojohtaminen on oppiaine tai koulutusala, jota opetetaan monissa yliopistoissa. Esimerkiksi Tampereen teknillisessä yliopistossa TTY  on tietojohtamisen koulutusohjelma. Oppiaineena tietojohtaminen sijoittuu johtamistieteiden ja tietotekniikan väliin. Myös Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa ja Aalto-yliopistossa on tarjolla tietojohtamisen opetusta. Tampereen ammattikorkeakoulussa on kaksi vaihtoehtoista  tietojohtamisen virtuaalikurssia, "Tietojohtaminen ja muutoksen hallinta" ja "Innovaatiot ja muutoksen hallinta".
Tietojohtamisen tutkimus maailmalla

Tietojohtamisen tutkimus on maailmalla aktiivista. Terminä tietojohtaminen on hieman ongelmallinen, eikä esimerkiksi englannin kielestä löydy sille suoraa vastinetta (termi on samalla tapaa laaja kattokäsite kuin esimerkiksi tuotantotalous, joka koostuu monista aloista). Tietojohtamisen kansainvälinen tutkimus hajaantuu tutkimussuuntauksiin, joita ovat mm. informaation hallinta (information management), tietämyksen hallinta (knowledge management), aineeton pääoma ja sen johtaminen (intellectual capital, intellectual capital management) ja liiketoimintatiedon hallinta (business intelligence) . Näille kaikille on omia kansainvälisiä konferenssejaan ja tieteellisiä lehtiä. Näiden erikoisalojen lisäksi tietojohtamisen tutkimusta tehdään osana esimerkiksi strategisen johtamisen, laskentatoimen, henkilöstöjohtamisen, markkinoinnin, tietotekniikan tai tietojärjestelmätieteen tutkimusta, eräänä näkökulmana.