stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zaitsevo

| Zaitsevo Зайцево |
| --- | --- |
 Zaitsevo
 Koordinaatit: 58°22′0″N, 32°4′8″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Novgorodin alue
Piiri:  Kresttsy
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  613,94 km²
Väkiluku (2011):  750
 
 www.adm-zaycevo.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zaitsevo (ven. Зайцево) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Kresttsyn piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan ja Pietarin välisen M10-valtatien varrella 30 kilometriä Kresttsystä luoteeseen. Kylässä on reilut 400 ja kunnassa noin 750 asukasta (vuonna 2011).
Zaitsevon kunnan pinta-ala on 613,94 neliökilometriä. Pinta-alasta 79 % on metsää ja 2,3 % maatalousmaata. Seudun jokia ovat Rabotka, Niša, Majata, Hvoštšenka ja Verkasenka. Suojelukohteita ovat Itä-Ilmajärven rauhoitusalue Sinetsinlahden rannalla sekä jääkauden muovaama Lytšenkan luonnonmuistomerkki.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 26 kylää: Dobrosti, pohjoinen Gorka, eteläinen Gorka, Govorovo, Gverstjanka, Hotoli, Hutor Pavlovo, pohjoinen Kamenka, eteläinen Kamenka, Knjaži Bor, Kuševery, Lipovaja Gora, Lošnja, Merljugino, Nemyly, Ostašovo, Ozerki, Pervomaiskoje, Podlitovje, Pogorelka, Terebuška, Tuholja, Verkasje, Žadinovo, Zadnevo ja Žaruha. Viidenkymmenen–sadan asukkaan kyliä ovat Hotoli ja Dobrosti. Kahdessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Zaitsevon lähellä sijainnut Tuholjan pogosta on syntynyt 1700-luvulla. Ajan mittaan Zaitsevon kylästä tuli sekä pogostan että myöhemmin perustetun volostin keskus. Vuonna 1926 perustettiin Novgorodin ja Mstan piireihin kuulunut Zaitsevon kyläneuvosto. Vuonna 1965 se liitettiin Kresttsyn piiriin, ja vuonna 1976 siihen yhdistettiin Verkasjen kyläneuvosto. Vuonna 2005 perustettuun Zaitsevon kuntaan liitettiin myös Dobrostin kyläneuvosto.
Kylistä on linja-autoyhteydet Kresttsyyn. Zaitsevon kautta kulkee myös kaukovuoroja. Tärkeimmät työnantajat ovat maa- ja metsätalous (18,2 %), opetusala (13,3 %) sekä terveydenhuolto ja sosiaalipalvelut (12,1 %). Kunnassa toimii kuusi yksityistä maatilaa ja kaksi sahalaitosta. Työvoimasta 44 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Zaitsevossa on lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, posti ja ensiapuasema.
Seudun nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset hautapaikat, Zaitsevon kirkko (nykyinen kulttuuritalo), Spiridonovin talo Dobrostin kylässä sekä toisen maailmansodan muistomerkit.
Aiheesta muualla

Zaitsevon kunnan sivusto (venäjäksi)
Antoine Jérôme Balard

| Antoine Jérôme Balard |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. syyskuuta 1802 Montpellier, Ranska
Kuollut: 30. huhtikuuta 1876 (73 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  Ranska
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Kemia
Antoine Jérôme Balard (30. syyskuuta 1802 Montpellier, Ranska – 30. huhtikuuta 1876 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kemisti, joka tunnetaan bromin eristämisestä.
Ura

Balard aloitti apteekkarina, mutta ryhtyi opettajaksi ja toimi kemian assistenttina kotikaupunkinsa luonnontieteellisessä tiedekunnassa, minkä jälkeen hänestä tuli kemian professori. Vuonna 1826 hän eristi merivedestä aineen, jonka hän tunnisti aiemmin tuntemattomaksi alkuaineeksi ja nimesi sen bromiksi. Myöhemmin hän todisti bromin esiintymisen merikasveissa ja -eläimissä. Tämän saavutuksen tuoma maine varmisti hänen valintansa Louis Jacques Thénardin seuraajaksi Sorbonnen luonnontieteellisen tiedekunnan kemian professoriksi, ja vuonna 1851 hänet nimitettiin kemian professoriksi Collège de Franceen. Balard kuoli Pariisissa 30. huhtikuuta 1876.
Vaikka bromin löytäminen ja monien sen yhdisteiden valmistaminen oli hänen huomattavin työnsä, Balard oli myös muuten ahkera tutkija sekä puhtaalla että sovelletulla kemian alalla. Hän oli erityisesti kiinnostunut merivedestä kemikaalien valmistuksen lähteenä.
Zoltán Melis

| Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Unkari> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | México 1968 | perämiehetön nelikko |  |
Zoltán Melis (s. 11. syyskuuta 1947 Pestszenterzsébet) on unkarilainen entinen soutaja ja olympiamitalisti. Hän sai vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa hopeaa perämiehettömässä nelikossa. Lisäksi hän sijoittui Münchenin kesäolympialaisissa 1972 kahdeksikossa seitsemänneksi.
Antoine Houdar de La Motte

| Antoine Houdar de La Motte |
| --- | --- |
 Antoine Houdar de La Motte 1710.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1672
Kuollut: 1731 (58–59 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: ranska
Esikoisteos:  Originaux
Muuta tietoa
 Ranskan akatemian jäsen 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Antoine Houdar de La Motte (1672–1731) oli ranskalainen kirjailija, joka kokeili lähes kaikkia runouden lajeja. La Motten ensimmäinen näytelmä Originaux epäonnistui, mutta murhenäytelmä Inès de Castro ja |huvinäytelmä Le Magnifique herättivät suurta kiinnostusta. Taistelussa vanhan ja uuden suunnan välillä La Motte puolusti uutta. Hänet valittiin vuonna 1710 Ranskan akatemian jäseneksi. La Motten kootut teokset ilmestyivät 1754.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antoine Houdar de La Motte Wikimedia Commonsissa
Antoine Ignace Melling

Mellingin kaiverrus Hatice Sultanin palatsista, noin 1800.
Näkymä haaremiin, Duplessi-Berteaux’n 
kaiverrus Mellingin teoksen mukaan (1811).
Antoine Ignace Melling (1763–1831) oli taidemaalari, arkkitehti ja matkailija, jonka katsotaan kuuluvan ”Levantin taiteilijoihin”. Hänen Konstantinopolia esittävä vedutansa on kuuluisa. Hän asui kaupungissa 18 vuotta. Hän oli sulttaani Selim III:n ja Hatice Sultanin hovimaalari ja myöhemmin keisarinna Joséphine de Beauharnais’n maisemamaalari. Hänen hienoimpia teoksiaan on julkaistu kuvateoksena Voyage pittoresque de Constantinople et des rives du Bosphore.
Mellingin etunimet yhdistetään usein yhdysmerkillä: Antoine-Ignace.
Turkkilainen Nobel-kirjailija Orhan Pamuk omistaa Mellingille kokonaisen luvun omaelämäkerrallisissa muistelmissaan Istanbul: Muistot ja kaupunki. Pamukin mukaan Melling ”näki kaupungin kuin istanbulilainen, mutta maalasi sen kuin selvänäköinen länsimaalainen”.
Aiheesta muualla

Mellingin maalauksia (Arkistoitu – Internet Archive)
Amanda Roocroft

Amanda Roocroft (s. 1966 Coppull) on brittiläinen sopraano.
Roocroft valmistui Royal Northern College of Musicista vuonna 1990 ja teki oopperadebyyttinsä samana vuonna Sophien roolissa Charles Mackerrasin johtamassa Ruusuritarin esityksessä Walesin kansallisoopperassa. Sittemmin hän on esiintynyt esimerkiksi Englannin kansallisoopperassa, Covent Gardenissa, Glyndebournen oopperafestivaalilla, Baijerin valtionoopperassa ja Metropolitan-oopperassa. Roocroft on esiintynyt myös konserttilaulajana muiden muassa Mackerrasin, Simon Rattlen, Zubin Mehtan, Mariss Jansonsin, Ivor Boltonin, John Eliot Gardinerin, Neville Marrinerin, Colin Davisin, Valeri Gergijevin ja Bernard Haitinkin johdolla. Resitalistina Roocroft on laulanut sellaisissa paikoissa kuin Wigmore Hallissa, Musikvereinissa, Lincoln Centerissä ja La Monnaiessa.
Roocroftin on ohjelmistoon on kuulunut useita Wolfgang Amadeus Mozartin rooleja, mutta hänen ohjelmistonsa on vaihdellut Georg Friedrich Händelistä Richard Wagnerin. Vuonna 2007 hän sai Laurence Olivier -palkinnon oopperasaavutuksesta Jenůfan naispääosan tulkinnasta. Roocroft on opettanut Royal College of Musicissa ja pitänyt mestarikursseja.
Šalčininkain kunnallispiiri

| Šalčininkain kunnallispiiri (Šalčininkų rajono savivaldybė) |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Liettua
Lääni:  Vilnan lääni
Hallinnollinen keskus:  Šalčininkai
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1491 km²
Väkiluku (2008):  37 552
 – Väestötiheys:  25,8 as./km²
 
 www.salcininkai.lt  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Šalčininkain kunnallispiiri (liett. Šalčininkų rajono savivaldybė) on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnallispiiristä, joka sijaitsee Vilnan läänissä. Kaakossa kunnallispiiri rajoittuu Valko-Venäjään. Vuonna 2008 kunnallispiirin väkiluku oli 37 552 asukasta. Hallinnollisena keskuksena toimii Šalčininkai.
Asutuskeskukset > Kaupungit

Šalčininkai (hallinnollinen keskus)
Eišiškės
Baltoji Vokė
Asutuskeskukset > Kaupunkia pienemmät

Dieveniškės
Jašiūnai
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kunnallispiirin virallinen sivusto (liettuaksi) (englanniksi) (puolaksi)
Liettuan läänit ja kunnallispiirit
| --- | --- |
Alytus:   Alutys  Druskininkai  Varēna  Lazdijai 
Kaunas:   Birštonas  Jonava  Kaišiadorys  Kaunas  Kaunasin kaupunkikunta  Kēdainiai  Prienai  Raseiniai 
Klaipėda:   Klaipėdan kaupunkikunta  Klaipėdan kunnallispiiri  Kretinga  Neringa  Palangan kaupunkikunta  Skuodas  Šilutė 
Marijampolė:   Kalvarija  Marijampolėn kunta  Šakiai  Vilkaviškis  Kazlų Rūdan kunta 
Panevėžys:   Biržai  Kupiškis  Panevėžysin kaupunkikunta  Panevėžysin kunnallispiiri  Pasvalys  Rokiškis 
Šiauliai:   Akmenė  Joniškis  Kelmė  Pakruojis  Radviliškis  Šiauliain kaupunkikunta  Šiauliain kunnallispiiri 
Tauragė:   Jurbarkas  Pagėgiai  Šilalė  Tauragė 
Telšiai:   Mažeikiai  Plungė  Rietavas  Telšiai 
Utena:   Anykščiai  Ignalina  Utena  Visaginasin kaupunkikunta  Zarasai  Molėtai 
Vilna:   Elektrėnai  Šalčininkai  Širvintos  Švenčionys  Trakai  Ukmergė  Vilnan kaupunkikunta  Vilnan kunnallispiiri
Ämmänsaari

Ämmänsaaren Kauppakatua luoteen suuntaan
Ämmänsaari on Suomussalmen kunnan keskustaajama. Taajaman väkiluku vuonna 2005 oli 4 909 asukasta ja pinta-ala 8,9 km², josta vettä 0,5 km². Vuoden 2011 tietojen mukaan Ämmänsaaren väkiluku oli 4 454 asukasta.
Maantiede

Emäjoki lähtee Kiantajärvestä kahtena haarana, Ämmäkoskena ja Jalonkoskena, jotka yhtyvät noin kilometrin kuljettuaan. Näiden jokihaarojen väliin jäävä alue on nimeltään Ämmänsaari. Nykyisin Jalonkoski on padottu suvannoksi ja käytännössä kaikki vesi virtaa Ämmäkoskeen vuonna 1959 valmistuneen voimalaitoksen kautta. Vain tavaraliikenteen käytössä oleva Ämmänsaaren rautatieasema sijaitsee joen pohjoisrannalla.
Historiaa

1841 Hyrynsalmen kirkkoherra perusti Ämmäkoskeen Ämmän ruukin ja sen ympärille alkoi rakentua asutusta. Järvimalmia raudaksi jalostanut Ruukki työllisti 1860- ja 1870-luvuilla jopa yli 400 paikkakuntalaista.[lähde? ]
Ämmänsaaresta tuli kunnan hallinnollinen keskus valtioneuvoston päätöksellä[lähde? ] sotien jälkeen ja se kasvoi suuremmaksi kuin sodassa tuhoutunut Suomussalmen kirkonkylä.
Jalokoski Ämmänsaaren pohjoispuolella 1800-luvulla, teoksessa Finland framstäldt i teckningar
Ämmän ruukki oli toiminassa 1841–1878, teoksessa Finland framstäldt i teckningar
Palveluita

Ämmänsaaressa toimii vuodeosastollinen  Suomussalmen terveysasema, joka kuuluu Kainuun soteen. 1967 valmistunut Ämmänsaaren kirkko on osa Ämmänsaaren seurakuntakeskusta, johon kuuluu myös  1977 rakennettu seurakuntasali muine tiloineen. Keskustassa on lisäksi 1953 rakennettu Ämmänsaaren työväentalo, jossa pidetään muun muassa vappujuhlia ja tansseja. Joulukuussa 1969 Ämmänsaareen saatiin Suomussalmen Alko, eikä alkoholijuomia enää tarvinnut hakea yli sadan kilometrin päästä Kajaanista. Kylpylähotelli Kiannon Kuohujen yhteydessä toimivat teatteri Retikka ja elokuvateatteri Kino Retikka. Ämmänsaaressa on myös ruokaravintola Kultainen kukko sekä Kiantajärven Jalonniemessä turistipysäyttäjänä Jalonniemi-talo, jonka pihassa sijaitsee Kain Tapperin veistämä Ilmari Kiannon patsas. Se paljastettiin 1974 ja siirrettiin nykyiselle paikalleen 1998. Jalonniemen rannasta on kesäisin laivayhteys Kiannon taiteilijakodin, kahdesti tuhoutuneen Turjanlinnan maisemiin. Laivamatkaan sisältyy opastettu kierros Suomussalmen suurikatsomoinen kesäteatteri on toiminut jo vuosia hieman keskustaajaman eteläpuolella Kaunisniemen mäntykankaalla.
Taivalalanen ja Pitämä

Taivalalanen ja Pitämä ovat keskustasta noin kilometrin päässä olevia lähiöitä. Niiden asukasluku on 1 545 (2001), ja niissä on sekä kolmikerroksisia kerrostaloja että pientaloasutusta. Taivalalasella sijaitsi peruskoulun ala-aste, joka lakkautettiin 2016 ja koulun oppilaat siirrettiin Ruukinkankaan kouluun. Taivalalasella sijaitsee päiväkoti. Pitämän vieressä sijaitsevalla Akonvaaran niemimaalla on hyvät ulkoilu- ja retkeilymahdollisuudet. Siellä on myös lampi johon on istutettu arvokaloja, esimerkiksi kirjolohta.
Aleksi Myllykoski

| Aleksi Myllykoski |
| --- | --- |
 Aleksi Myllykoski
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. toukokuuta 1975 Pori, Suomi
Muusikko
Taiteilijanimi:  Inverse Ensemble, Urban Dark Ensemble
Aktiivisena:  2010–
Tyylilajit:  doom/dark/noir jazz, drone music, ambient, trip hop, dub techno, jungle, elektroninen musiikki, kokeellinen musiikki
Yhtyeet:  RinneRadio
Levy-yhtiöt:  Rapu Records, Kontact Records, Signature Dark, Rockadillo Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Aleksi Myllykoski (s. 1975 Pori) on suomalainen artisti, dj, äänisuunnittelija ja tuottaja, joka asuu Helsingissä.
Ura muusikkona

Aleksi Myllykosken doom/dark/noir jazz -tuotannossa yhdistyvät erilaiset vaikutteet dronesta, ambientista, trip hopista ja dub technosta jungleen ja kokeelliseen elektroniseen musiikkiin. Musiikki on luonteeltaan melankolista, minimalistista ja sisäänpäin kääntyneen pohdiskelevaa.
Myllykoski on julkaissut kaksi albumia ja yhden EP-levyn. Näistä uusin, yhdessä RinneRadiosta tunnetun saksofonisti ja klarinetisti Tapani Rinteen kanssa tehty Dark Days ilmestyi 12.6.2020 Aleksi Myllykosken perustaman Signature Dark -levymerkin kautta. Levy on maineikkaan suomalaisen Rockadillo Recordsin levityksessä. Musiikkivideo kappaleelle "Consumed" julkaistiin YouTubessa 6.6.2020.
Helsinkiläinen Rapu Records julkaisi taiteilijanimellä Inverse Ensemble ilmestyneen Cold Rock -ensilevyn vuonna 2018. Se syntyi ääniraidan pohjalta, jonka Aleksi Myllykoski sävelsi vuonna 2015 Kylmää kiveä -dokumenttielokuvaan kiipeilystä Suomessa toimiessaan osana tuotantoryhmää. EP-levy Heimo ilmestyi Kontact Records -levy-yhtiön kautta vuonna 2018. Aleksi Myllykosken musiikkia voi kuulla myös muun muassa Vienosounds-levymerkin vuoden 2019 kokoelmalevyllä Emotional Listening Pt. 1, joka esittelee suomalaista ambientia ja kokeellista musiikkia.
Aleksi Myllykoski on ollut myös osa RinneRadion virallista kokoonpanoa vuodesta 2020 lähtien, jolloin hän korvasi yhtyeessä vuosia vaikuttaneen Konsta “DJ Muffler” Mikkosen.  Myllykoski on esiintynyt RinneRadion kanssa myös aiemmin sekä Suomessa että ulkomailla .
Diskografia > Albumit

St. Virus (2022)
Dark Days (2020)
Cold Rock (2015)
Diskografia > EP:t

Heimo (2018)
Ura deejiinä

Aleksi Myllykoski on toiminut ammattimaisesti dj:nä vuodesta 1996 lähtien ja esiintyy tällöin taiteilijanimellä DJ A. Myllykoski. Hän on soittanut säännöllisesti monilla helsinkiläisillä klubeilla, yökerhoissa ja festivaaleilla sekä pyörittänyt useita omia klubeja, kuten Söndag Jazz, DJ Kitchen, Release ja Shift. Monet klubeista ovat tunnettuja myös live-esiintymisistä ja jamisessioistaan.
Ura äänisuunnittelijana ja tuottajana

Laava Production on Aleksi Myllykosken vuonna 2001 perustama tuotantoyhtiö, joka keskittyy äänitaiteeseen ja äänisuunnitteluun sekä tapahtumatuotantoon. Sävellystöitä ja äänisuunnittelua hän on tehnyt muun muassa dokumenttielokuviin Kylmää kiveä ja The Lappnor Project sekä lukuisiin mainoksiin.
Aleksi Myllykoski toimi myös edellä mainittujen dokumenttielokuvien tuottajana osana Blue Kangoo Films -tuotantoyhtiötä, jonka yksi omistajista hän on. Vuonna 2015 ilmestynyttä Kylmää kiveä esitettiin elokuvateattereissa eri puolilla Suomea sekä valtakunnallisesti Yleisradion televisiokanavilla. Elokuva oli myös saman vuoden Rakkautta & Anarkiaa -filmifestivaalilla yksi yleisön suosikeista.
Tuottajana Aleksi Myllykoski on ollut tuomassa lukuisia kansainvälisiä rytmimusiikin artisteja esiintymään Suomeen sekä vastaamassa Funky Elephant (2009, 2010) ja Kuudes Aisti (2012, 2013) -musiikkifestivaalien tuotannosta. Hän tuotti vuosina 2013 ja 2016 kiipeilytapahtuman Sisu Masters, jonka myös Yle esitti valtakunnallisesti. Vuonna 2017 Aleksi Myllykoski toteutti Kallio Noir -festivaalin, joka esitti kuuden viikon aikana merkkielokuvia eri teemoilla elokuvateatteri-baari Rivierassa Helsingissä.
Palkintoja

Varjo-Yrjö (2009)
Koulutus ja akateeminen ura

Aleksi Myllykoski on valmistunut medianomiksi (amk) vuonna 2001 ja mediatuottajaksi 2009 (ylempi amk) Metropolian ammattikorkeakoulusta. Hän on suorittanut myös vuosina 1996-1997 Laajasalon opiston radiolinjan.
Monipuolisen ja pitkän kokemuksensa ja osaamisensa ansiosta Aleksi Myllykoski on toiminut vierailevana luennoitsijana esimerkiksi Oulun ammattikorkeakoulussa ja Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa.
Étienne Dagon

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Los Angeles 1984 | 200 m rintauinti |  |
| EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Pronssia | Sofia 1985 | 200 m rintauinti |  |
Étienne Dagon (13. syyskuuta 1960 Biel/Bienne) on entinen sveitsiläinen uimari, joka oli erikoistunut rintauintiin. Hän voitti pronssimitalin 200 metrin rintauinnista Los Angelesin olympialaisista 1984. Mitali oli Sveitsin ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa uinnin olympiamitali. Hän voitti myös vuonna 1985 Sofian pitkän radan EM-kilpailuista pronssia kyseiseltä matkalta. Hän lopetti uransa Soulin olympialaisiin 1988.
Dagon valittiin vuonna 1984 Sveitsin vuoden urheilijaksi.
Antonov/Taqnia An-132

| An-132 |
| --- | --- |

Tyyppi:  kuljetuslentokone
Alkuperämaa:   Ukraina  Saudi-Arabia
Valmistaja:  Antonov Taqnia Aeronautics
Ensilento:  31. maaliskuuta 2017
Tila:  kehitysvaiheessa
Pääkäyttäjät:  Saudi-Arabian kuninkaalliset ilmavoimat
Antonov/Taqnia An-132 on uudistettu versio Antonov An-32 -kuljetuslentokonetyypistä. Koneen kehitykseen on osallistunut ukrainalainen Antonov ja saudiarabialainen Taqnia Aeronautics. An-132 on varustettu Pratt & Whitneyn Canada PW100 -moottoreilla.
Špela Rogelj

| Špela Rogelj |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. marraskuuta 1994 (ikä 29) Ljubljana, Slovenia
Mäkihyppääjä
Pituus:  164 cm
Seura:  SSK Costella Ilirija
Maailmancup
Kaudet:  2011-
Voitot:  1
Palkintokorokkeella:  5
 Tietolaatikko päivitetty 13. helmikuuta 2016 
| Mitalit> Maa:   Slovenia.Mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Slovenia.Mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Slovenia.Mäkihyppy.MM-kilpailut  | Maa:   Slovenia> Mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Oberstdorf 2021 | joukkuemäki |  |
Špela Rogelj (s. 8. marraskuuta 1994 Ljubljana) on slovenialainen mäkihyppääjä. Hän edustaa SSK Costella Ilirija -seuraa ja on pituudeltaan 164 cm.
Rogelj saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa 2011. Joukkuekilpailussa hän sai kultaa 2013, hopeaa 2014 ja pronssia 2012. Aikuisten MM-kilpailuissa hän on sijoittunut 30:nneksi Liberecissä 2009, 21:nneksi Oslossa 2011, 13:nneksi Val di Fiemmessä 2013, kymmenenneksi Falunissa 2015 sekä 22:nneksi Lahdessa 2017 ja Seefeldissä 2019. MM-kilpailujen joukkuekilpailussa hän on sijoittunut kahdeksanneksi vuonna 2013, viidenneksi vuonna 2015 ja neljänneksi vuonna 2019 sekä saavuttanut hopeaa Oberstdorfissa 2021. Olympialaisissa hän on sijoittunut normaalimäessä 26:nneksi Sotšissa 2014, 22:nneksi Pyeongchangissa 2018 ja yhdeksänneksi Pekingissä 2022.
Rogelj sijoittui kymmenenneksi ensimmäisessä maailmancupin kilpailussaan Lillehammerissa joulukuussa 2011. Ensimmäisen voittonsa – ja palkintosijansa – hän saavutti samassa kaupungissa joulukuussa 2014. Hän oli samalla kaudella kolmas Sapporossa, Zaōssa sekä Hinzenbachissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui neljänneksi. Helmikuussa 2016 hän oli Ljubnossa kertaalleen kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Špela Rogelj Wikimedia Commonsissa
Alexander Stephens

| Alexander Stephens |
| --- | --- |

Georgian 50. kuvernööri
 4. marraskuuta 1882 – 4. maaliskuuta 1883  
Edeltäjä:  Alfred H. Colquitt
Seuraaja:  James S. Boynton
Konfederaation 1. varapresidentti
 22. helmikuuta 1862 – 11. toukokuuta 1865  
Presidentti:  Jefferson Davis
Edeltäjä:  virka perustettu
Seuraaja:  virka lakkautettu
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. helmikuuta 1812 Taliaferron piirikunta, Georgia, Yhdysvallat
Kuollut: 4. maaliskuuta 1883 (71 vuotta) Atlanta, Georgia, Yhdysvallat
Tiedot
 Nimikirjoitus
Alexander Hamilton Stephens (11. helmikuuta 1812 Taliaferron piirikunta, Georgia – 4. maaliskuuta 1883 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen poliitikko, Georgian osavaltion 50. kuvernööri. Ennen tätä hän toimi edustajainhuoneen jäsenenä. Yhdysvaltain sisällissodan aikana hän oli Amerikan konfederaation varapresidentti.
Stephens tunnetaann myös muutamaa viikkoa ennen sisällissodan alkamista pitämästään kulmakivipuheesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alexander Stephens Wikimedia Commonsissa
Ameeba

Ameeba tarkoittaa seuraavia:
amebat, yksisoluisia aitotumallisia eliöitä.
Ameeba, suomalainen rap-artisti.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ameeba”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Étienne Geoffroy Saint-Hilaire

Étienne Geoffroy Saint-Hilaire
Étienne Geoffroy Saint-Hilaire (15. huhtikuuta 1772 Étampes, Seine-et-Oise – 19. kesäkuuta 1844 Pariisi) oli ranskalainen luonnontieteilijä.
Geoffroy Saint-Hilaire oli Jean-Baptiste Lamarckin kollega, joka kehitteli ja puolusti Lamarckin evoluutioteoriaa.
Geoffroy Saint-Hilaire opiskeli Collège de Navarressa Pariisissa, jossa hänen luonnonhistorian opettajanaan toimi Mathurin Jacques Brisson. Hän jatkoi opintojaan College de Francessa ja Jardin des Plantesissa. Maaliskuussa 1793 Louis-Jean-Marie Daubenton perusti hänelle museoapulaisen viran, mutta jo kesäkuussa 1793 hänet valittiin vastaperustetun Muséum National d'Histoire Naturellen eläintieteen professoriksi. 1794 hän oli kirjeenvaihdossa Georges Cuvierin kanssa, mikä johti siihen, että he julkaisivat yhdessä viisi kirjoitusta, joista yhdessä, nisäkkäitä koskevassa, Cuvier esitti eläintieteellisen systematiikkansa. Histoire des Makis, ou singes de Madagascar (1795) oli Geoffroy Saint-Hilairen perustavanlaatuinen kirjoitus omasta teoriastaan.
1798 hänet valittiin Napoleonin suurelle tutkimusretkelle Egyptiin. Retkelle osallistui 167 tiedemiestä ja taiteilijaa. Tammikuussa 1802 hän palasi Pariisiin. 1807 hänet äänestettiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi. Maaliskuussa 1808 Napoleon valitsi hänet tutustumaan Portugalin museoihin. 1809 hän sai professorin viran Pariisissa ja siitä alkaen hän keskittyi tieteelliseen tutkimukseen ja julkaisi useita teoksia, muun muassa Philosophie anatomique (1818, 1822).
Heinäkuussa 1840 Sait-Hilaire sokeutui ja muutamaa kuukautta myöhemmin hänellä oli halvauskohtaus. Hän luopui virastaan museossa 1841. Hänen seuraajakseen valittiin hänen poikansa Isidore Geoffroy Saint-Hilaire.
Geoffroy Saint-Hilarie nimesi lukuisia eliöitä, muun muassa röyhelökotingan.