Finn-Korkki
Historia > Wicanderin suvun yritykset 1868–1990

Finn-Korkin juuret alkavat vuodesta 1868, jolloin ruotsalainen teollisuusmies August Wicander (1836–1891) perusti ensimmäisen yrityksensä Ruotsissa. Wicander päätyi korkkialalle sattumalta vaihtaessaan maatilansa Tukholmassa sijaitsevaan kiinteistöön. Kiinteistön omistanut G.A. Horner ei ollut sairastumisensa vuoksi ehtinyt viedä paikalta korkkileikkuriaan, jota käytettiin olut- ja viinipullojen korkkien leikkaamiseen. Yrityksistään huolimatta Wicander ei saanut myytyä ostamaansa liiketilaa, vaan huomattuaan korkeilla olevan kysyntää hän alkoi valmistaa niitä itse.
1890-luvulta lähtien yhtiöllä oli omia laivoja, joilla tuotiin korkkeihin tarvittavaa puutavaraa Portugalista. Ensimmäisen laivan nimi oli A. Wicander ja sen neitsytmatka tehtiin vuonna 1891. Kun August Wicander samana vuonna 54-vuotiaana menehtyi, yritystoimintaa jatkoi hänen poikansa Hjalmar Wicander (1860–1939).
1910-luvulla alettiin valmistaa Alka-korkin edeltäjää, Ideal-korkkia. Sitä tehtiin Nya A/B Fermia -yhtiössä Helsingborgissa ja Riiassa. Yhtiöön kuului lukuisia tehtaita, toimistoja ja varastoja Euroopassa ja Venäjällä. Venäjän tehtaat menetettiin Venäjän vuoden 1917 vallankumouksien vuoksi seuraavana vuonna, kun Neuvostoliitto takavarikoi maassa toimineiden ulkomaalaisten yritysten omaisuuden korvauksetta. Hjalmar Wicander jäi eläkkeelle 1918 ja hänen paikkansa toimitusjohtajana otti hänen 33-vuotias poikansa Carl August Wicander (1885–1952), joka oli toiminut yrityksessä 19-vuotiaasta lähtien. Perheyrityksessä työskenteli myös Hjalmar Wicanderin veli ja Carl August Wicanderin serkkuja. Tuotantoa jatkettiin Liettuassa, joka oli itsenäistynyt maailmansodan myötä. Myös vastikään itsenäistyneeseen Puolaan perustettiin tuotanto- ja myyntiyhtiö. Neuvostoliitossa toimintaa ei sen sijaan voitu jatkaa. Sotien myötä Wicanderien oma pääoma oli kuihtunut 1,5 miljoonaan kruunuun, eli uusi toimitusjohtaja joutui aloittamaan työnsä aiempaan verrattuna melkein tyhjästä.
1920-luvun alussa toimintaa vaikeutti deflaatio, mutta vuosikymmenen puolivälistä lähtien yritys alkoi taas kasvaa esimerkiksi linoleumiliiketoiminnan myötä. Myös neuvostoliittolaiset halusivat ostaa yhtiöltä korkkia välikäsien kautta. Yhtiö pelkäsi raaka-ainepulaa, kun korkinsulkimien, korkkilattioiden ja -eristeiden kysyntä alkoi kasvaa yleisen elintason nousun vuoksi hurjaa vauhtia. Siksi yhtiö kiinnostui muista pullonsulkimista, kuten patenttikorkeista ja Alka-korkeista.
Vuonna 1933 Wicanders osti Svenska Patentkorkfabriken-yhtiön, joka oli keskittynyt alumiiniseen Alka-pullonsulkimeen liittyvään liiketoimintaan ja sen kansainvälisiin patentteihin. Yhtiön oli perustanut Linköpingissä asuva tehtailija-keksijä Josef Jonsson. Wicanders muutti yhtiön nimen muotoon AB ALKA Aluminiumkapslar. Jonssonin kehittämä repäisykorkki stansattiin alumiininauhasta ja siinä oli luonnonkorkkitiiviste. Alumiinikorkit syötettiin pullojen suulle linjastolla, joka myös sulki pullot automaattisesti.
Alka-sulkimia seurasivat 1970-luvulla tuotantoon otetut helposti käsin avattavat alumiiniset MaxiCap-pullonsulkimet (Takuukorkit). Vuonna 1979 Wicanders-yhtymällä oli 900 työntekijää Ruotsissa ja muualla Euroopassa. Yhtiön tuotantolaitoksissa valmistettiin pullonsulkijoiden lisäksi eristys- ja sisustustuotteita korkkilevyistä. Wicandersilla oli repäisykorkkeihin maailmanlaajuinen patentti.
Vuonna 1987 ruotsalainen AB Wicanders Korkfabriker jaettiin kahteen osaan: Wicanders Kapsyl AB ja Wicanders AB.  Vuonna 1989 kansainvälisesti toiminut Wicanders Kapsyl joutui selvitystilaan ja ajautui konkurssiin. Portugalilainen Corticeira Amorimin (Amorim Cork International) osti samana vuonna Wicanders AB:n ja siirsi tuotannon kotimaahansa. Wicanders on nykyisin Corticeira Amorimin korkkialattiabrändi.  Suomessa Wicandersin tarina jatkui yhtiön tytäryhtiön johdon ostettua Finn-Korkki-tehtaan vuonna 1989.