stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Amsterdamsaaren kaloista
Ahvenkalat (Perciformes) > Makrillit (Scombridae)

Allothunnus fallai
Perhostonnikala (Gasterochisma melampus)
Sinievätonnikala (Thunnus maccoyii)
Ahvenkalat (Perciformes) > Taivaantähystäjät (Uranoscopidae)

Pleuroscopus pseudodorsalis
Piikkiankeriaskalat (Notacanthiformes) > Liskoankeriaat (Halosauridae)

Halosaurus pectoralis
Putkisuukalat (Syngnathiformes) > Katkarapukalat (Centriscidae)

Centriscops humerosus
Notopogon armatus
Pietarinkalat (Zeiformes) > Oreot (Oreosomatidae)

Allocyttus verrucosus
Oreosoma atlanticum
Piikkihaikalat (Squaliformes) > Pistinhait (Centrophoridae)

Deania calcea
Piikkihaikalat (Squaliformes) > Etmopteridae

Etmopterus granulosus
Krottikalat (Lophiiformes) > Konnakrotit (Chaunacidae)

Chaunax pictus
Turskakalat (Gadiformes) > Mateet (Lotidae)

Gaidropsarus insularum
Turskakalat (Gadiformes) > Lestikalat (Macrouridae)

Malacocephalus laevis
Mesobius antipodum
Odontomacrurus murrayi
Turskakalat (Gadiformes) > Morat (Moridae)

Mora moro
Tripterophycis gilchristi
Simppukalat (Scorpaeniformes) > Skorpionisimput (Scorpaenidae)

Neomerinthe bauchotae
Simppukalat (Scorpaeniformes) > Korusimput (Sebastidae)

Helicolenus mouchezi
Miklós (voivodi)

| Miklós> Transilvanian voivodi |
| --- | --- |
 1213  
Edeltäjä:  Andechs-Merania Berthold
Seuraaja:  Julius I Kán
Henkilötiedot
Kuollut: 1213 jälkeen
Miklós (voivodi) (unk. Miklós; engl.  Nicholas II) oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuonna 1213 kuningas Andreas II:n nimittämänä. Vuosien 1206 - 1212 aikana hän toimi kuningaskunnan eri läänitysten haltijana.
Mihail Larionov

| Mihail Larionov |
| --- | --- |
 Mihail Larionov
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1881 Tiraspol, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 10. toukokuuta 1964 (82 vuotta) Fontenay-aux-Roses, Ranska
Kansalaisuus:  venäläinen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari, pukusuunnitelu, lavastesuunnittelu kuvitus
Taidesuuntaus:  neoimpressionismi ja rayonismi
Mihail Fjodorovitš Larionov (ven. Михаи́л Фёдорович Ларио́нов; 3. kesäkuuta (J: 22. toukokuuta) 1881 Tiraspol, Venäjän keisarikunta – 10. toukokuuta 1964 Fontenay-aux-Roses, Ranska) oli venäläinen avant-garde-taidemaalari.
Elämä

Larionov syntyi Tiraspolissa lähellä Odessaa Venäjän keisarikunnassa. Vuonna 1989 hän aloitti opinnot Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa Isaak Levitanin ja Valentin Serovin alaisuudessa. Hänet erotettiin kolme kertaa liian radikaalien näkemystensä vuoksi. Vuonna 1900 hän tapasi Natalja Gontšarovan, jonka kanssa hän solmi elinikäisen suhteen.
Vuodesta 1902 alkaen hänen tyylinsä oli impressionismi. Vierailtuaan Pariisissa vuonna 1906 hän siirtyi kohti Jälki-impressionismia ja sen jälkeen kohti uusprimitiivistä tyyliä, joka oli kehittynyt venäläisistä niinipuupiirroksista. Vuonna 1908 hän järjesti Moskovassa näyttelyn Kultainen talja, jossa esiteltiin kansainvälisten avant-garde-taiteilijoiden, kuten Henri Matissen, André Derainin, Georges Braquen, Paul Gauguinin ja Vincent van Goghin, maalauksia. Muut hänen pitämänsä yhteisnäyttelyt esittelivät Vladimir Tatlinin, Marc Chagallin ja Kazimir Malevitšin teoksia.
Larionov oli kahden merkittävän venäläisen taiteilijaryhmän, Ruutusotamiehen (1909–1911) ja radikaalimman Aasinhännän, perustajajäseniä, ja hän antoi molemmille nimen. Hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli yhden päivän mittainen Moskovassa vuonna 1911. Georgialainen taiteilija Niko Pirosmani vaikutti Larionoviin.
Vuonna 1913 Larionov perusti rayonismin, joka oli ensimmäinen lähes abstrakti taidesuuntaus Venäjällä. Hän piti yhden miehen esityksen Omega-työpajassa. Vuonna 1915 hän jätti Venäjän ja työskenteli Pariisissa Sergei Djagilevin Ballets russes -seurueen produktioissa. Hän vietti loppuelämänsä Ranskassa, ja hän ja Gotšarova saivat Ranskan kansalaisuuden vuonna 1939. Hän kuoli 82-vuotiaana Pariisin esikaupungissa Fontenay-aux-Rosesissa.
Teoskuvia

Omakuva (1910)
Tanssijat liikkeessä (1915)
Nainen viuhkan kanssa (1916)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Mikhail Larionov
Käännös suomeksi
Minerva Osakeyhtiö

Minerva Osakeyhtiö toimi Helsingissä kirjakauppana ja antikvariaattina vuosina 1896–1912.  Minervan kirjavarastossa oli yli 300 000 kirjaa. Minerva oli keskittynyt kokoelmassaan tieteelliseen kirjallisuuteen ja se olikin omana aikanaan merkittävä tieteellisen kirjallisuuden myyjä ja antikvaaristen kirjaluetteloiden julkaisija. Se julkaisi tosin muunkinlaista kirjallisuutta. Minervan konkurssin jälkeen liikkeen uusien kirjojen varastoa myi Suomalainen Kirjakauppa (alkuperäiseltä nimeltään Helsingin Suomalainen Kirjakauppa Oy). Antikvaariset kirjat myytiin Jyväskylään ja siitä tuli vuonna 1914 perustetun tieteellisen kirjaston kokoelman runko. Kyseisestä kirjastosta kehittyi vuosien saatossa Jyväskylän yliopiston kirjasto.
Minervan johtaja vuosina 1901–1911 oli Yrjö Weilin.
Miellampi

| Miellampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  61°51′59″N, 26°39′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Puulaan 
Järvinumero:  14.923.1.051
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  96,8 m  
Pituus:  690 m  
Leveys:  290 m  
Rantaviiva:  1,661 km  
Pinta-ala:  10,818 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMiellampi 
Miellampi  on Etelä-Savossa Kangasniemellä  Simpiänniemen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 690 metriä pitkä, 290 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 10,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Puulan lähi-alueeseen (14.923) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 96,8 metriä mpy.
Miklós Barcza

| Miklós Barcza> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. tammikuuta 1908 Budapest, Itävalta-Unkari
Kuollut: 11. heinäkuuta 1948 (40 vuotta) Budapest, Unkari
Kansalaisuus:   Unkari
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1927–1944
Miklós Barcza (7. tammikuuta 1908 Budapest – 11. heinäkuuta 1948 Budapest) oli unkarilainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi Unkarin pääsarjassa 17 kautta edustaen BKE Budapestia ja BBTE Budapestia. Hän pelasi Unkarin maajoukkueessa Sankt Moritzin olympiaturnauksessa 1928 ja Garmisch-Partenkirchenin olympiaturnauksessa 1936. MM-kilpailuissa hän edusti Unkaria vuosina 1930 Ranskassa, Itävallassa ja Saksassa, 1934 Italiassa, 1935 Sveitsissä, 1937 Isossa-Britanniassa, 1938 Tšekkoslovakiassa ja 1939 Sveitsissä.
Mississippinalligaattori

| Mississippinalligaattori |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Krokotiilieläimet Crocodylia
Heimo::  Alligaattorit Alligatoridae
Suku::  Alligator
Laji::  mississippiensis
Kaksiosainen nimi
 Alligator mississippiensis  (Daudin, 1801) 

Katso myös
   Mississippinalligaattori Wikispeciesissä   Mississippinalligaattori Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mississippinalligaattori eli amerikanalligaattori (Alligator mississippiensis) on suurin alligaattorilaji. Sen pituus on noin 3 m koirailla, naarailla vähemmän, mutta pisin tavattu yksilö on ollut 5,8 m pitkä. Sillä on vaalea vatsa, jossa ei ole luutumia tai sarveistumia, ja sitä on metsästetty nahkansa vuoksi.
Lisääntyminen

Touko–heinäkuussa alligaattorinaaras laskee 20–70 munaa jopa metrin korkuiseen ja parin metrin levyiseen pesään, jonka se rakentaa savesta, mullasta ja kasveista. Se vartioi pesää herkeämättä 9–10 viikkoa, kunnes 20 cm pitkät poikaset kuoriutuvat. Emo auttaa ne ulos niiden piipityksen ohjaamana. Se kaivaa poikasilleen uuden, suuremman onkalon, jonka halkaisija on yleensä yli 3 m. Poikaset pysyvät emonsa luona 1–3 vuotta.
Elintavat

Ääninäytteitä
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Nuoret alligaattorit syövät enimmäkseen selkärangattomia eläimiä, mutta aikuiset voivat käydä myös suurien nisäkkäiden, kuten koirien ja kauriiden kimppuun. Ne eivät ole yleensä vaaraksi ihmisille, ja kömpelyytensä vuoksi ne eivät onnistu tekemään eläinlaumassa suurta tuhoa.
Mississipinalligaattorit ovat krokotiilieläimistä kaikkein kylmänkestävimpiä- ne voivat selvitä jonkin aikaa jopa nollaa kylmemmässä vedessä. Silloin ne pitävät kuononsa vedenpinnan yläpuolella, jotta sen ympärille jäisi aukko vedenpinnan jäädyttyä. Talven aikana ne eivät syö mitään.Kaikki nämä sopeutumat ovat tarpeen, sillä alligaattorin levinneisyysalueen pohjoisosissa talvet saattavat olla suhteellisen kylmiä.
Mississippinalligaattorit ovat matelijoiksi varsin älykkäitä. Niiden on havaittu keräävän kuonoilleen risuja houkuttaen niiden avulla pesämateriaaleja etsiviä haikaroita.Ne pystyvät ilmeisesti myös ymmärtämään, että saalistustapa on tehokas vain haikaroiden pesimäkauden aikana, koska ne käyttävät sitä vain harvoin haikaroiden pesimäajan ulkopuolella.Lisäksi niiden on huomattu kalastavan ryhmissä, kun osa ryhmän jäsenistä ajaa kalaparvea kohti matalikkoa, missä toinen ryhmän osa odottaa.
Alligaattorit elävät keskimäärin 56-vuotiaiksi.
Elintavat > Kuvia

Suomuja.
Poikanen.
Eturaaja.
Albiino yksilö.
L’anima del filosofo

L’anima del filosofo ossia Orfeo ed Euridice (suom. Filosofin sielu eli Orfeus ja Eurydike) on Joseph Haydnin säveltämä italiankielinen ooppera, jonka libreton kirjoitti Carlo Francesco Badini. Haydn aloitti säveltämisen 1798, mutta teos jäi keskeneräiseksi, eikä syytä tunneta. Ooppera jäi huomiotta lähes puolentoista vuosisadan ajaksi, kunnes sen kantaesitys oli viimein 1951 Firenzessä. Teoksesta on sittemmin tullut Haydnin suosituin ooppera.
Hahmot

Orfeo/Orfeus, traakialainen laulaja - tenori
Euridice/Eurydike, Arideosin kihlattu - sopraano
Creonte/Kreon, kuningas, Eurydiken isä - basso
Genius, Sybillen lähetti - sopraano
Plutone/Pluto, manalan hallitsija - basso
Kreonin saattueen väkeä - bassoja
Arideosin sotilas - tenori
bakkantti - sopraano
rakkauden jumalattaria, neitsyitä, miehiä, onnettomia varjoja, raivottaria, bakkantteja - kuoro
Synopsis > Tapahtumapaikka ja -aika

Myyttisiä aikoja ja paikkoja.
Synopsis > Edeltävät tapahtumat

Kreon on luvannut tyttärensä Eurydiken käden Arideosille, mutta neito rakastaa laulaja Orfeusta.
Synopsis > Ensimmäinen näytös

1. kohtaus
Villi metsä. Eurydike pakenee yksinäisyyteen, koska ei halua naimisiin miehen kanssa, jota ei rakasta. Villit haluavat uhrata hänet jumalille ja uhkailevat häntä. Orfeuksen laulu kuitenkin rauhoittaa heidät, ja Eurydike pelastuu.
2. kohtaus
Kun Kreon saa tietää, että Orfeus on pelastanut hänen tyttärensä hengen, hän suostuu Orfeuksen ja Eurydiken avioliittoon.
Synopsis > Toinen näytös

1. kohtaus
Idyllinen seutu. Orfeus ja Eurydike juhlivat häitään. Mutta kun Orfeus jättää morsiamen hetkeksi yksin, yksi Arideosin sotilaista aikoo siepata hänet. Eurydike pakenee ja kuolee myrkkykäärmeen puremaan.
2. kohtaus
Kuninkaan palatsissa. Arideosin airut julistaa Kreonille, koska tämä oli rikkonut lupauksensa. Kreon vannoo kostavansa Arideosille tyttärensä kuoleman.
Synopsis > Kolmas näytös

1. kohtaus
Eurydiken haudalla. Orfeus, Kreon, neitsyet ja miehet surevat vainajaa.
2. kohtaus
Kreon yrittää turhaan ilahduttaa Orfeusta.
3. kohtaus
Luola manalan suulla. Orfeus pyytää apua viisaalta Sybilleltä. Tämä lähettää Orfeuksen luo Geniuksen, joka neuvoo häntä etsimään lohtua filosofiasta ja joka lupaa seurata häntä manalaan etsimään Eurydikeä.
Synopsis > Neljäs näytös

1. kohtaus
Kulkiessaan manalan läpi Orfeus ja Genius näkevät monenlaisia kärsiviä, onnettomia varjoja.
2. kohtaus
Pluton valtakunnan porteilla. Orfeuksen tuska koskettaa manalan hallitsijaa. Hän sallii Eurydiken palata maan pinnalle, mutta Orfeus ei saa kääntyä häneen päin eikä katsoa häntä, ennen kuin he ovat päivänvalossa.
Synopsis > Viides näytös (keskeneräinen)

1. kohtaus
Orfeus ei ole noudattanut ehtoa vaan on katsonut Eurydikeä ennen päivänvaloon pääsyä ja menettänyt naisen lopullisesti. Hän kulkee merenrannalla epätoivoisena. Bakkantit yrittävät vietellä hänet. Hän torjuu heidät ja kieltää kaiken rakkauden. Bakkantit pakottavat hänet juomaan ”rakkauden juomaa”, joka osoittautuukin kuolemanjuomaksi. Kuolema vapauttaa Orfeuksen.
Mississippin armeija

Mississippin armeija (engl. Army of Mississippi) oli kolmen Konfederaation eri armeijan nimi Yhdysvaltain sisällissodassa. Lisäksi Unionilla oli oma Mississippin armeijansa (Army of the Mississippi).
Ensimmäinen Mississippin armeija

| Mississippin armeija |
| --- | --- |
Toiminnassa:  5. maaliskuuta – 20. marraskuuta 1862
Valtio:   Konfederaatio
Puolustushaarat:  Armeija
Sodat ja taistelut:  sisällissota: Shiloh Perryville
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  P. G. T. Beauregard Albert Sidney Johnston Braxton Bragg William J. Hardee Leonidas Polk
Ensimmäinen Mississippin armeija, toiselta nimeltään Lännen armeija, oli toimintansa aikana yksi läntisen sotatoimialueen merkittävimmistä armeijoista osallistuen muun muassa Shilohin ja Perryvillen taisteluihin. Se perustettiin 5. maaliskuuta 1862. 29. maaliskuuta Keski-Kentuckyn ja Louisianan armeijat liitettiin Mississippin armeijaan. Armeija lopetettiin 20. marraskuuta 1862, ja se liitettiin osaksi Tennesseen armeijaa.
| Komentaja | Mistä | Mihin | Merkittävät taistelut ja sotaretket |
| --- | --- | --- | --- |
| Gen. P. G. T. Beauregard | 5. maaliskuuta 1862 (käytännössä 17. maaliskuuta) | 29. maaliskuuta 1862 |   |
| Gen. Albert Sidney Johnston | 29. maaliskuuta 1862 | 7. huhtikuuta 1862 | Shiloh |
| Gen. P. G. T. Beauregard | 6. huhtikuuta 1862 | 6. toukokuuta 1862 |   |
| Gen. Braxton Bragg | 6. toukokuuta 1862 (käytännössä 7. toukokuuta) | 5. heinäkuuta 1862 |   |
| Maj. Gen. William J. Hardee (vrt) | 5. heinäkuuta 1862 | 15. elokuuta 1862 |   |
| Gen. Braxton Bragg | 15. elokuuta 1862 | 28. syyskuuta 1862 |   |
| Lt. Gen. Leonidas Polk (vrt) | 28. syyskuuta 1862 | 7. marraskuuta 1862 | Perryville |
| Gen. Braxton Bragg | 7. marraskuuta 1862 | 20. marraskuuta 1862 |   |
Toinen Mississippin armeija

| Mississippin armeija |
| --- | --- |
Toiminnassa:  7. joulukuuta 1862 – 4. heinäkuuta 1863
Valtio:   Konfederaatio
Sodat ja taistelut:  sisällissota: Vicksburgin sotaretki
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  John C. Pemberton Earl Van Dorn
Toinen Mississippin armeija perustettiin 7. joulukuuta 1862 Etelä-Louisianan ja Mississippin osastoista sekä Länsi-Tennesseen armeijan joukoista. Armeijan tärkein tehtävä oli suojella Vicksburgin kaupunkia Mississippissä. Armeijan toiminta loppui, kun se antautui kenraali Ulysses S. Grantin joukoille 4. heinäkuuta 1863.
| Komentaja | Mistä | Mihin | Merkittävät taistelut ja sotaretket |
| --- | --- | --- | --- |
| Lt. Gen. John C. Pemberton | 7. joulukuuta 1862 | 9. joulukuuta 1862 |   |
| Maj. Gen. Earl Van Dorn (vrt) | 9. joulukuuta 1862 | 17. joulukuuta 1862 |   |
| Lt. Gen. John C. Pemberton | 17. joulukuuta 1862 | 4. heinäkuuta 1863 | Vicksburgin sotaretki |
Kolmas Mississippin armeija

| Mississippin armeija |
| --- | --- |
Toiminnassa:  30. heinäkuuta 1863 – 23. kesäkuuta 1864
Valtio:   Konfederaatio
Puolustushaarat:  Armeija
Sodat ja taistelut:  sisällissota: Atlantan sotaretki
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  William J. Hardee Leonidas Polk William W. Loring
Kolmas Mississippin armeija oli toiminnassa 30. heinäkuuta 1863 – 23. kesäkuuta 1864. Sen nimi muutettiin virallisesti muotoon III Corps, Army of Tennessee toukokuussa 1864, mutta armeija käytti tästä huolimatta vanhaa nimeään.
| Komentaja | Mistä | Mihin | Merkittävät taistelut ja sotaretket |
| --- | --- | --- | --- |
| Lt. Gen. William J. Hardee | 30. heinäkuuta 1863 | 23. lokakuuta 1863 |   |
| Lt. Gen. Leonidas Polk | 23. lokakuuta 1863 | 14. kesäkuuta 1864 | Atlantan sotaretki |
| Maj. Gen. William W. Loring | 14. kesäkuuta 1864 | 23. kesäkuuta 1864 |   |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Konfederaation armeijat
Keski-Kentucky
Kanawha
Kentucky
Mississippi
Missouri
New Mexico
Pohjois-Virginia
Luode
Niemimaa
Potomac
Shenandoah
Tennessee
Trans-Mississippi
Valley
Länsi
Länsi-Tennessee
Länsi-Louisiana
Käännös suomeksi
Miinoitettu rauha

| Miinoitettu rauha |
| --- | --- |

Kirjailija:  Kalle Päätalo
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1978
Sarja: Juuret Iijoen törmässä
Edeltävä:  Ahdistettu maa
Seuraava:  Ukkosen ääni
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Miinoitettu rauha on Kalle Päätalon Juuret Iijoen törmässä -sarjan kahdeksas osa. Teos on ilmestynyt vuonna 1978 Gummeruksen kustantamana. Kirja on rekisteröity Bookcrossingiin.
Kirjan tapahtumat

Kirjassa eletään välirauhan aikaa Savukoskella, johon pioneeripataljoona on komennettu. Kallen armeija-aika jatkuu ja hän toimii muonittajana. Sotaväki on vapauttanut nuorukaisen, kotimurheet ovat unohtuneet ja sairaalloinen koti-ikävä vaihtunut normaaleiksi nuoren miehen lomatoiveiksi.
Pitkin kesää 1940 tilanne on levoton ja uhkaava. Lomat ja lomakiellot vaihtelevat, linnoitustöitä kiirehditään ja maisemia miinoitetaan. Oudot tapaukset kiihdyttävät ja pelottavat. Kuitenkin eräänä keskikesän päivänä suittu ja putsattu pioneeripoika saa lomalitterat käteensä ja yllätyksekseen vielä korpraalin natsat olkapäilleen. Alkaa vaiheikas lomamatka, jonka huipentumia ovat Annin kohtaaminen ja hurja lomaltapaluuhumala, joka karkaa nuoren miehen hallinnasta. Lopulta Kalle kuitenkin pääsee turvallisesti takaisin Savukoskelle kaverien ymmärtävään huomaan.
Myöhemmin pioneeripataljoona komennetaan Ouluun Heinäpään kansakoululle, ja sieltä Iin Kestilään. Kalle tapailee Oulussa ollessaan useita tyttöjä ja saavuttaa näiden suosion.
Mike Hough

| Mike Hough> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. helmikuuta 1963 (ikä 61) Montreal, Quebec
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1983–1999
Seurat:  Quebec Nordiques (NHL) Fredericton Express (AHL) Halifax Citadels (AHL) Florida Panthers (NHL) New York Islanders (NHL) Utah Grizzlies (IHL) Lowell Lock Monsters (AHL)
NHL-varaus:  181. varaus, 1982 Quebec Nordiques
Michael Lloyd ”Mike” Hough (s. 3. helmikuuta 1963 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Pelaajaura

Hough edusti juniorivuosinaan muun muassa Kitchener Rangersiä, jossa hän oli voittamassa vuonna 1982 sekä Ontario Hockey Leaguen mestaruutta että Memorial Cupia, Canadian Hockey Leaguen mestaruutta. Myöhemmin samana vuonna Quebec Nordiques varasi hänet numerolla 181 NHL:n varaustilaisuuden yhdeksännellä kierroksella. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1983 AHL:n Fredericton Expressissä.
Ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä Hough pelasi kevään 1985 pudotuspeleissä ja ensimmäisen NHL:n runkosarjaottelunsa lokakuussa 1986. Hän pelasi 1980-luvun loppuvuosina sekä Quebec Nordiquesissa NHL:ssä että sen farmiseuroissa AHL:ssä, vuoteen 1988 Fredericton Expressissä ja vuosina 1988–1989 Halifax Citadelsissä. Hän vakiinnutti paikkansa NHL:ssä kaudella 1989–1990, jonka jälkeen hän ei pelannut farmisarjoissa ennen 1990-luvun loppua.
Hough teki NHL-uransa parhaat pisteet kaudella 1991–1992, jolla hän oli Nordiquesin viidenneksi paras pistemies tehtyään 38 tehopistettä, 16 maalia ja 22 syöttöpistettä, 61:ssä runkosarjaottelussa. Tuolla kaudella myös toimi Nordiquesin kapteenina. Hough ylitti 30:n tehopisteen rajan lisäksi kausina 1990–1991 ja 1992–1993. Kesäkuussa 1993 Nordiques ja Washington Capitals tekivät pelaajakaupan, jossa Hough siirtyi Capitalsiin vaihdossa Paul MacDermidiin ja Reggie Savageen. Hän ei kuitenkaan pelannut Capitalsissa otteluakaan, vaan siirtyi jo muutama päivä myöhemmin tulokasseura Florida Panthersiin laajennusvaraustilaisuuden kautta.
Hough edusti Panthersia neljän kauden ajan. Kaudella 1995–1996, kolmannellaan Floridassa, hän pääsi pelaamaan Stanley Cupin voitosta loppuotteluissa, joissa Panthers kuitenkin hävisi Colorado Avalanchelle. Hough pelasi tuona pudotuspelikeväänä joukkueensa kaikissa 22:ssa ottelussa ja teki niissä viisi tehopistettä, neljä maalia ja yhden syöttöpisteen. Vuonna 1997 hän siirtyi vapaana pelaajana New York Islandersiin, jossa pelasi viimeiset  NHL-kautensa. Kaudella 1998–1999 hän pelasi Islandersin lisäksi AHL:n Lowell Lock Monstersissa ja IHL:n Utah Grizzliesissä.
Hough päätti pelaajauransa vuonna 1999. Hän pelasi NHL:ssä 707 runkosarjaottelua, joissa hän teki yhteensä 256 tehopistettä, sata maalia ja 156 syöttöpistettä. NHL:n pudotuspeleissä hän pelasi 44 ottelua, joissa hän teki yhteensä kymmenen tehopistettä, viisi maalia ja viisi syöttöpistettä.
Pelaajauran jälkeen

Pelaajauransa päättymisen jälkeen Hough on toiminut jääkiekon parissa junioripelaajien valmentajana, muun muassa Jeff Snyderin apulaisvalmentajana aiemmin pelaajana edustamassaan Kitchener Rangersissä kaudella 2000–2001. Hän on myös työskennellyt elektroniikkayhtiö Research In Motionin palveluksessa.
Aiheesta muualla

Mike Hough The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Mmabatho

Mmabatho (setswanaa, suom. Kansan äiti) on kaupunki Luoteismaakunnassa Etelä-Afrikassa. Kaupunki oli aiemmin maakunnan hallintokeskus. Kaupunki sijaitsee lähellä Botswanan rajaa. Kaupunki sijaitsee 1277 m:n korkeudessa. Kaupungin väkiluku oli vuonna 1991 13 300 henkeä.
Etelä-Afrikan apartheid-hallitus perusti Mmabathon 1970-luvulla Bophuthatswanan nimellisesti itsenäisen bantustanin pääkaupungiksi. Maan ensimmäisten vapaiden vaalien alla Bophuthatswana liitettiin uuteen North West -provinssiin ja Mmabathosta tuli sen pääkaupunki. Monet kaupungin keskeisistä rakennuksista on rakennettu Sun Cityn kasinosta saaduilla tuotoilla.
Mikko-Olavi Seppälä

Mikko-Olavi Seppälä (s. 1975) on suomalainen historiantutkija ja teatteritieteen dosentti. Hän on kirjoittanut useita tieteellisiä ja yleistajuisia teatteri- ja kulttuurihistoriaa käsitteleviä teoksia. Hän teki väitöskirjansa vuonna 2007 suomalaisen työväenteatterin varhaisvuosista.
Seppälä on runoilija Aale Tynnin tyttärenpoika. Seppälä on kirjoittanut äitinsä Riitta Seppälän kanssa Tynnin elämäkerran Aale Tynni: hymyily, kyynel, laulu.