stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nivel
Rakenne > Nivelrusto

Kummankin luun pään nivelpintaa peittää tasainen ja kimmoisa rustokerros, joka on nivelen rasitusalttiudesta riippuen paksuudeltaan alle yhdestä millimetristä jopa kuuteen millimetriin. Nivelrusto on luistava, kokoon painuva ja elastinen, jolloin se mahdollistaa luiden esteettömän liikkeen, vaimentaa iskuja ja suojaa luuta. Se kestää hyvin kulutusta ja suuriakin painerasituksia. Nivelrusto ohenee, jos sitä ei käytetä. Iän mukana nivelrusto rappeutuu, sillä se ei pysty uusiutumaan. Rustosolujen välissä on tukikudosta, joka sisältää kuuluu suurista yhdistelmämolekyyleistä koostuvaa hyaluronihappoja (HA), joka vastaa ruston joustavuudesta sitomalla itseensä suuren määrän vettä nivelnesteestä.
Nivelrustossa ei ole hermoja tai verisuonia. Ravintonsa se saa ravintonsa diffuusion kautta synoviaalisista verisuonista, synoviaalinesteen välityksellä ja luun verisuonista.
Rakenne > Nivelneste

Nivelpussin sisäkerros eli nivelkalvo tuottaa liukasta, öljymäistä nivelnestettä, joka voitelee nivelen niin että pinnat liukuvat toistensa suhteen kitkatta ja kulumatta. Nivelneste on väritöntä tai kellertävää, viskoosia nestettä. Suuressa nivelessä kuten polvessa nivelnestettä on normaalisti noin yksi millilitra. Joskus liikaa kertynyttä nivelnestettä joudutaan poistamaan nivelpunktion avulla.
Niveltyypit

Yksinkertaisessa nivelessä on kaksi toisiinsa niveltyvää nivelpintaa, kupera urospinta ja kovera naaraspinta. Yhdistelmänivelessä on useampi kuin kaksi nivelpintaa. Lisäksi on niveliä, joissa on nivelvälilevy.
Synoviaalinivelten tyyppejä ovat:
Kiertonivel, jossa yhden luun tappimainen ulkonema kiertyy toisen luun rengasmaisessa kannassa tai päinvastoin. Kahden ylimmän kaulanikaman välissä on kiertonivel, joka mahdollistaa pään kääntämisen ja siirtämisen puolelta toiselle.
Sarananivel, jossa yhden luun kupera pinta sopii toisen luun koveraan pintaan. Tämä mahdollistaa edestakaisen liikkeen lähinnä yhdessä tasossa. Kyynärpää on muuntunut sarananivel.
Tasonivel, jossa kahden luun pinnat ovat melkein tasaiset ja liukuvat toistensa suhteen vain nivelsiteiden rajoittamina. Nilkassa ja ranteessa on joitain tasoniveliä.
Pallonivel, jossa yhden luun pallomainen pää sopii toisen luun kuppimaiseen syvennykseen. Pallonivelen liikerata on nivelistä suurin. Olkapäässä ja lonkassa on pallonivelet.
Satulanivel, jossa kummankin luun nivelpinnassa on kuperia ja koveria alueita, ja luut voivat liukua edestakaisin ja puolelta toiselle. Peukalon tyvessä on satulanivel.
Munamainen nivel tai munanivel, jossa munanmuotoisen luun pää lepää toisen luun samanmuotoisessa kuopassa. Tällaista niveltä voi taivuttaa ja liikuttaa puolelta toiselle. Värttinäluun ja ranteen veneluun välissä on munamainen nivel.
Niveltyypit voidaan ryhmitellä nivelen vapausasteen mukaisesti.
Jos nivel koukistuu ja ojentuu vain yhtä ja samaa rataa edestakaisin, kuten etusormea koukistavat nivelet, sillä sanotaan olevan yksi liikeakseli eli yksi vapausaste. Tällaisia niveltyyppejä ovat sarananivelet ja tappinivelet.
Kun nivel voi liikkua myös sivusuunnassa, kuten etusormen tyviniveltä, sillä on kaksi liikeakselia eli kaksi vapausastetta. Tällaisia niveltyyppejä ovat kerto-sarananivelet, ellipsoidinivelet eli munamaiset nivelet, sekä satulanivelet.
Olkanivel on esimerkki nivelestä, jolla on kolme liikeakselia ja vapausastetta. Tällaisia niveltyyppejä ovat pallonivelet.
Vapausasteiden mukaisen luokittelun ulkopuolisia niveltyyppejä ovat tasaiset nivelet ja jäykät nivelet.
Liike

Nivelessä tapahtuva liike riippuu niveltyypistä ja nivelen vapausasteista. Yksinkertaisimmin nivelpinnat voivat liukua toisiinsa nähden. Kulmaliikkeessä niveltyvien luiden keskinäinen kulma muuttuu. Ympäripyörityksessä liikettä tapahtuu kahden akselin suhteen. Rotaatiossa luu kiertyy pitkittäisakselinsa ympäri. Nivelen liikelaajuus ilmoitetaan astelukuna.
Kuormituksen aikana nivelrusto ohenee ja leviää, jolloin niveliin kohdistuva paine pienenee.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nivel Wikimedia Commonsissa
Tyypillisen synoviaalinivelen rakenne.
S-101 (1938)

| S-101 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Sudomekh, Leningrad
Kölinlasku:  20. kesäkuuta 1937
Laskettu vesille:  20. huhtikuuta 1938
Palveluskäyttöön:  15. joulukuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  1956
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-101 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Leningradista Sudomekhilta, missä köli laskettiin 20. kesäkuuta 1937. Alus laskettiin vesille 20. huhtikuuta 1938 ja otettiin palvelukseen 15. joulukuuta 1940.
Palvelus

Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon kesällä 1941 alus oli Ust-Dvinskissä päällikkönään komentajakapteeni V. K. Vekke. Aluksen lähtiessä 23. kesäkuuta 1941 ensimmäiselle sotaretkelleen dieselmoottoreissa havaittiin vikaa ja retki keskeytettiin.
Alus lähti 27. kesäkuuta Ust-Dvinskistä ensimmäiselle varsinaiselle sotaretkelleen Irbensalmen läntisensuun alueelle, missä se ei kuitenkaan havainnut vihollisia. Alus sai 12.-13. heinäkuuta välisenä yönä määräyksen siirtyä kokoontumispaikalle Kihelkonnan lahteen, missä sen pitäisi olla illalla 13. heinäkuuta. Alus joutui 15. heinäkuuta Hiidenmaan ja Saarenmaan välisessä salmessa ilmahyökkäykseen, jolloin ensimmäinen pommi rikkoi aluksen torniluukun ja toinen pommi osui räjähtämättä 100 millimetrin kansitykkiin. Pommi jatkoi matkaansa muotorungon läpi merenpohjaan. Aluksen vauriot eivät kuitenkaan estäneet sukeltamista, joten se kykeni pakenemaan. Alus saapui vielä samana päivänä Triigiin.
Alus lähti 17. heinäkuuta edelleen Tallinnan kautta Kronstadtiin, jonne se saapui seuraavana päivänä. Alus oli 22.-26. heinäkuuta telakalla korjattavan ja valmisteltavana Pohjoiseen laivastoon siirtoa varten. Alus lähti 5. elokuuta Kronstadtista Vienanmeren-Itämeren kanavaa ja saapui 8. syyskuuta Belomorskiin, missä se liitettiin Pohjoiseen laivastoon.
Alus poistettiin palveluksesta 1956.
Nollatutkimus

Nollatutkimus on puhekielisana tieteelliselle tutkimukselle, jota pidetään arvottomana.
On sanottu, että nollatutkimus voi olla kuitenkin hyödyllistä, jos sen tarkoituksena on opettaa tutkimuksen tekijälle tieteellistä menetelmää ja tieteellistä kirjoittamista. Tohtorin opinnäytetyöllä täytyy olla jotain tieteellistä arvoa.
Käsitteenä nollatutkimus esiintyi ensi kerran Seppo Sisätön vuonna 1974 julkaisemassa tiedepoliittisessa pamfletissa Operaatio nollatutkimus. Siinä esitetyn määritelmän mukaan nollatutkimus ei tuota tieteellistä perustietoa, eikä myöskään yhteiskuntaa ja sen päätöksentekijöitä hyödyttävää tietoa. Pamfletti sai aikaan eduskuntakyselyn tuolloin noudatetusta tiedepolitiikasta. Kirjoittajan tukena oli taustaryhmä, johon kuuluivat muun muassa Klaus Waris, Pertti Pesonen, Osmo A. Wiio, Jaakko Numminen ja Oiva Ketonen.
Pilapiirtäjä Kari Suomalaisen piirroksissa nolla- ja norsunluutornitutkimuksen henkilöitymäksi tuli risupartainen erikoistutkija Rauno Murju.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nollatutkimus Wikimedia Commonsissa
S-17 (1940)

| S-17 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Krasnoje Sormovo, Gorki
Kölinlasku:  10. elokuuta 1938
Laskettu vesille:  24. huhtikuuta 1940
Palveluskäyttöön:  20. huhtikuuta 1945
Poistui palveluskäytöstä:  1962
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-15 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Gorkista Krasnoje Sormovolta, missä köli laskettiin 10. elokuuta 1938. Alus laskettiin vesille 24. huhtikuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 20. huhtikuuta 1945.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1962.
Räätikäsvuori

| Räätikäsvuoren linnavuori |
| --- | --- |
 Muinaislinnan vallin reunakiviä kuvan keskellä.
Sijainti
 Räätikäsvuoren linnavuori
Koordinaatit:  61.22366505°N, 22.69562982°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Huittinen
Historia
Tyyppi:  linnavuori
Huippukausi:  rautakausi
Aiheesta muualla
  Räätikäsvuoren linnavuori Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Räätikäsvuori on Satakunnassa Huittisten Sammun kylässä sijaitseva linnavuori.
Vuorilinna

Räätikäsvuori sijaitsee 4,6 kilometriä pohjoiseen Huittisten kirkosta ja se jää valtatien 12 ja yhdystien 12819 väliin. Kokemäenjoelle on matkaa 900 metriä. Vuori on laajahko ja epätasainen kallioalue, jonka sisin laki on muodostanut linnavuoren. Kallion laki kohoaa noin 40 metriä Kokemäenjoen vedenpintaa ja metsässä yli 5 metriä ympäristöään korkeammalle. Vuorella on useita huippuja ja sillä on luontaisesti suojaa antavat jyrkänteet koillis-, kaakkois- ja länsisivuilla. Muilta sivustoilta on löytynyt kolme kivivallin jäännöstä. Etelän loivassa rinteessä sijaitsee 35 metriä pitkä vallimainen jäännös. Sen leveys on kaksi metriä ja korkeus muutama kymmenen senttiä. Loivassa luoteis- ja pohjoisrinteessä sijaitsee noin 25 metriä pitkä kivivalli. Nämä sulkevat sisäänsä linnapihan, joka on 50×70 metriä suuri.
Tutkimukset

Räätikäsvuorella ei ole suoritettu arkeologisia kaivauksia. Sitä on kuitenkin tutkittu pintapuolisesti vuosina 1987 (Unto Salo), 1988 (Jussi-Pekka Taavitsainen), 1997 (Susanna Lehtinen) ja 2001 (Tiina Jäkärä). Vuonna 2001 paikalle kaivettiin kolme koekuoppaa, jotka olivat löydöttömiä.
Valokuvia

Linnavuoren kallioinen laki oli suojaton etelän suunnalta. Mahdollisen puuvarustuksen reunakivieä voi erottaa kuvan alalaidalla.
Näkymä linnavuoren huipulta Kokemäenjoen jokilaakson pelloille.
Muut linnavuoren sivut ovat kalliojyrkänteiden suojaamia.
S-104 (1939)

| S-104 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Sudomekh, Leningrad
Kölinlasku:  13. marraskuuta 1938
Laskettu vesille:  25. huhtikuuta 1939
Palveluskäyttöön:  22. syyskuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  1959
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-104 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Leningradista Sudomekhilta, missä köli laskettiin 13. marraskuuta 1938. Alus laskettiin vesille 25. huhtikuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 22. syyskuuta 1942.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1959.
S-11 (1938)

| S-11 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Krasnoje Sormovo, Gorki
Kölinlasku:  20. lokakuuta 1937
Laskettu vesille:  20. huhtikuuta 1938
Palveluskäyttöön:  27. kesäkuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 2. elokuuta 1941
Loppuvaihe:  romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-11 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Gorkista Krasnoje Sormovolta, missä köli laskettiin 20. lokakuuta 1937. Alus laskettiin vesille 20. huhtikuuta 1938 ja otettiin palvelukseen 27. kesäkuuta 1941.
Palvelus

Alus upotettiin 2. elokuuta 1941.
Nongqawuse

| Nongqawuse |
| --- | --- |
 Nongqawuse valokuvassa oikealla.
Henkilötiedot
Syntynyt: noin 1849 Itä-Kap
Kuollut: noin 1900 Itä-Kap
Nongqawuse (noin 1840–1900) oli 1800-luvulla Etelä-Afrikassa vaikuttanut xhosaprofeetta, jonka ennustukset johtivat laajaan nälänhätään ja tuhansien kuolemaan xhosien keskuudessa.
Elämäkerta

Nongqawuse syntyi vuoden 1840 paikkeilla ja joutui orvoksi. Hänet kasvatti hänen setänsä Mhlakaza Transkein alueella nykyisessä Itä-Kapissa, Etelä-Afrikassa. Teini-ikäisenä Nongqawuse sai itsensä mukaan näkyjä xhosien esi-isiltä, jotka kehottivat häntä vakuuttamaan xhosat tappamaan karjansa, tuhoamaan viljavarastonsa ja olemaan korjaamatta seuraavaa satoa. Näiden neuvojen noudattaminen johtaisi näkyjen mukaan uuden karjan saamiseen, runsaisiin satoihin, minkä lisäksi brittien vastaisissa sodissa kuolleet xhosat palaisivat kuolleista ja liittyisivät xhosien joukkoon.
Noihin aikoihin xhosat olivat menettäneet suuren osan entisistä alueistaan briteille, minkä lisäksi he kärsivät ihmisiin ja karjaan vaikuttaneista taudeista. Huhtikuussa 1856 eteenpäin seuraavien 15 kuukauden aikana Nongqawuse vakuutti monet tärkeistä xhosien päälliköistä ennustuksillaan. Xhosat tappoivat noin 400 000 karjaeläintään, mikä johti 35 000-50 000 xhosan kuolemaan seuranneessa nälänhädässä. Lisäksi noin kolminkertainen määrä joutui lähtemään mailtaan ruuan ja työn perässä. Nongqawusen elämästä tapahtumien jälkeen ei tiedetä kovin paljon, mutta hänet ilmeisesti luovutettiin brittiviranomaisille, jotka siirsivät hänet Kapkaupunkiin. Jonkin ajan jälkeen Nongqawuse vapautettiin ja hän palasi Itä-Kapin alueelle, jossa hän avioitui ja sai kaksi tytärtä. Nongqawuse kuoli vuoden 1900 paikkeilla maatilalla lähellä Alexandrian kaupunkia.
S-14 (1940)

| S-14 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Krasnoje Sormovo, Gorki
Kölinlasku:  31. lokakuuta 1938
Laskettu vesille:  25. huhtikuuta 1940
Palveluskäyttöön:  21. huhtikuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  1962
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-14 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Gorkista Krasnoje Sormovolta, missä köli laskettiin 31. lokakuuta 1938. Alus laskettiin vesille 25. huhtikuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 21. huhtikuuta 1942.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1962.
Eero Nopsanen

Eero Ensio Nopsanen (9. toukokuuta 1925 Lahti – 9. kesäkuuta 2020 Lahti) oli suomalainen jalkapallovalmentaja ja erotuomari.
Nopsanen aloitti jalkapallon Lahden Pallo-Miesten juniorijoukkueissa. 1940-luvulla hän nousi seuran edustusjoukkueeseen, mutta lopetti jalkapallon 1950-luvulla. Nopsanen aloitti Upon Pallon päävalmentajana kaudella 1969 ja onnistui säilyttämään seuran sarjapaikan. Myös seuraavan kauden hän toimi päävalmentajana ja joukkueen sarjasijoituskin parani. Tämän jälkeen hän lopetti valmentamisen pääsarjatasolla.
S-12 (1938)

| S-12 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Krasnoje Sormovo, Gorki
Kölinlasku:  20. lokakuuta 1937
Laskettu vesille:  20. huhtikuuta 1938
Palveluskäyttöön:  24. heinäkuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 16. elokuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-12 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Gorkista Krasnoje Sormovolta, missä köli laskettiin 20. lokakuuta 1937. Alus laskettiin vesille 20. huhtikuuta 1938 ja otettiin palvelukseen 24. heinäkuuta 1941.
Palvelus

Alus upotettiin 16. elokuuta 1943.
S-19 (1941)

| S-19 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Krasnoje Sormovo, Gorki
Kölinlasku:  30. syyskuuta 1939
Laskettu vesille:  14. maaliskuuta 1941
Palveluskäyttöön:  11. syyskuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  1962
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-19 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Gorkista Krasnoje Sormovolta, missä köli laskettiin 30. syyskuuta 1939. Alus laskettiin vesille 14. maaliskuuta 1941 ja otettiin palvelukseen 11. syyskuuta 1942.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1962.
A Rush of Blood to the Head

| A Rush of Blood to the Head Coldplay |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuu 2001 – toukokuu 2002
 Julkaistu: 26. elokuuta, 2002
 Tuottaja(t): Coldplay   Ken Nelson
 Tyylilaji: Alternative rock, pop
 Kesto: 54.12
 Levy-yhtiö: Parlophone, Capitol Records
Listasijoitukset
  15.
Coldplayn muut julkaisut
| Parachutes 2000 | A Rush of Blood to the Head 2002 | Live 2003 2003 |
Singlet albumilta A Rush of Blood to the Head
 ”In My Place” Julkaistu: 5. elokuuta 2002  ”The Scientist” Julkaistu: 4. marraskuuta 2002  ”Clocks” Julkaistu: 24. marraskuuta 2003  ”God Put a Smile upon Your Face” Julkaistu: 14. heinäkuuta 2003
A Rush of Blood to the Head on englantilaisen rockyhtye Coldplayn toinen studioalbumi, joka julkaistiin 26. elokuuta, 2002 Isossa-Britanniassa ja 27. elokuuta Yhdysvalloissa. Albumin tuottivat yhtye itse ja Ken Nelson.
A Rush of Blood to the Head menestyi kaupallisesti paremmin kuin edeltäjänsä. Ison-Britannian listalla se sijoittui heti kärkeen ja myi ensimmäisellä viikolla 273 000 kappaletta, ja Yhdysvaltojen Billboard 200 -listalla levy debytoi sijalla viisi ja myi 144 000 kappaletta ensimmäisellä viikollaan. Albumia on myyty pelkästään Britanniassa yli 2,6 miljoonaa kappaletta ja maailmanlaajuisesti yli 11 miljoonaa kappaletta.
Tausta

Coldplay tuli suosituksi debyyttialbuminsa, Parachutesin, ja erityisesti sen kappaleen ”Yellow” myötä. Albumi nousi ensimmäisellä viikollaan Britannian albumilistan kärkeen, ja yhtye huomattiin ”Yellow'n” avulla myös Pohjois-Amerikassa. Yhtye kuitenkin väitti, ettei sillä ollut toisen albumin paineita A Rush of Blood to the Headia äänittäessään. Alkaessaan puhua uudesta albumistaan lehdistölle yhtyeen jäsenet kuitenkin hermostuivat:
»Kaikki kyselevät, 'Onko teillä paineita?' ... Argh!» 
(Chris Martin)
Yhtye alkoi nauhoittaa uutta albumiaan Lontoossa viikko syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen, jolloin yhtyeen "liikuttavat kappaleet ... saivat enemmän huomiota yleisöltä". Koska yhtye ei ollut ollut koskaan aikaisemmin Lontoossa, heillä oli keskittymisvaikeuksia. Siksi yhtye päätti siirtyä Liverpooliin, jossa he olivat äänittäneet osan Parachutesin kappaleista. Laulaja Chris Martinin mukaan albumista tuli yhtyeelle siellä pakkomielle.
”In My Place” oli ensimmäinen albumille äänitetty kappale. Yhtye myös julkaisi sen albumin ensimmäisenä singlenä, koska juuri tämä kappale sai yhtyeen haluamaan äänittämään toisen albumin ”kummallisen ajanjakson aikana, jolloin yhtye ei tiennyt mitä oli tekemässä” kolme kuukautta Parachutesin suosion jälkeen. Martinin mukaan: ”yksi asia sai meidät jatkamaan: 'In My Place:n' äänittäminen. Sitten muut kappaleet alkoivat tulla.” Yhtye äänitti yli 20 kappaletta albumille. Osaa uudesta materiaalista, kuten kappaleita ”In My Place” ja ”Animals”, soitettiin jo Parachutes-albumin kiertueella. Albumin nimi paljastettiin etukäteen yhtyeen kotisivuilla.
Äänitys

Laulaja Chris Martin ja kitaristi Jonny Buckland työskentelivät lopullisten äänityssessioiden aikana Liverpoolissa yksinään ja vain viikonloppuisin. Joka maanantai he esittelivät muille yhtyeen jäsenille kehittämänsä kappaleideat. Martin meni eräänä iltana studiolle ja kirjoitti pianoriffin, joka oli juuri tullut hänen mieleensä. Tästä kappaleesta kehittyisi ”Clocks”, mutta koska yhtye oli tehnyt kymmenen kappaletta albumille ennen ”Clocksin” kirjoittamista, he ajattelivat, että oli jo liian myöhäistä lisätä kappale jo melkein valmiille albumille. Niinpä kappaleesta äänitettiin vain demo-versio, jonka etiketissä luki ”Songs for #3” ("kappaleita kolmannelle", eli yhtyeen kolmannelle albumille). Demo tallennettiin muiden viimeistelemättömien kappaleiden joukkoon.
Coldplay oli valmis esittelemään albumia levy-yhtiölleen Parlophonelle kesäkuussa 2002. Martinin mielestä levy oli kuitenkin ”roskaa”, eikä yhtye ollut täysin tyytyväinen albumiin. Yhtye ja Parlophone päättivätkin lykätä albumin julkaisua ja siirtyä kiertueelle.
Monet kappaleet hylättiin, koska ne kuulostivat samanlaiselta kuin yhtyeen ensimmäinen albumi Parachutes. Martin on väittänyt, että Parachutes II:n tekeminen olisi ollut tylsää: ”Se olisi näyttänyt siltä kuin olisimme tyytyväisiä siihen, mitä olemme tehneet, emmekä olleet. Meille oli tärkeää edetä ja yrittää kehittää taitojamme muusikoina.” Kunnianhimoiset tavoitteet saivat yhtyeen hermostumaan: ”joskus harjoitussessiot keskeytyivät äkillisesti, kun yksi tai useampi Coldplayn jäsenistä uhkasi lopettavansa”. Kiertueen Glastonburyn konsertin jälkeen Coldplay palasi studioon äänittämään joitakin viimeistelemättömiä kappaleita. Kun Martinin ja yhtyeen managerin ystävä Phil Harvey oli kuullut ”Clocksin” demon, hän kehotti Martinia työstämään kappaletta välittömästi uudelleen. Harvey huomasi, että kappaleen säilöminen oli ristiriidassa kappaleen sanoituksien kanssa: ne käsittelevät kiireellisyyttä.
Martin on sanonut, että albumin nimikappale on kunnianosoitus yhdysvaltalaiselle laulaja-lauluntekijälle Johnny Cashille, jota hän pitää yhtenä ”parhaista ... miehistä vain kitaran kanssa”.
Julkaisu

Albumi julkaistiin elokuussa 2002, kaksi kuukautta alkuperäistä julkaisuajankohtaa myöhemmin. Levy-yhtiö Parlophone julkaisi albumin 26. elokuuta Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Yhdysvalloissa albumin julkaisi Capitol Records 27. elokuuta. Capitol julkaisi albumista vuonna 2008 remasteroidun version vinyylilevyllä osana "From the Capitol Vaults" -sarjaa.
Julkaisu > Kansikuva

A Rush of Blood to the Headin kansikuvan suunnitteli valokuvaaja Sølve Sundsbø. Dazed & Confused -muotilehti oli palkannut Sundsbøn 1990-luvun lopulla. Hänen oli ollut tarkoitus tuottaa jotain, missä olisi ”teknologinen tuntuma, jotakin täysin valkoista”. Artistina hän yritti tehdä ”jotain mitä ei ollut tehty aikaisemmin, joka on käytännöllisesti katsoen mahdollista”; hän ehdotti kuvien ottamista 3D-skannerilla.
Kuvien mallilla oli täysin valkoinen meikki, koska se tuottaa Sundsbøn mukaan ”parhaat tulokset”, mutta kuvassa mallilla oli myös twill-takki. Tietokone ei pystynyt lukemaan värejä, joten se korvasi ne piikeillä. Kone skannasi vain 30 senttimetriä kerralla, joten mallin päästä leikkautui puolet. Lehti piti kuvasta ja julkaisi sen.
Martin näki kuvan lehdessä ja pyysi Sundsbølta lupaa kuvan käyttämiseen albumin kannessa. Martin kysyi Sundsbølta, mitä voitaisiin tehdä albumin singlejulkaisujen kansiin, ja Sundsbø ehdotti että kaikkien yhtyeen jäsenien päät skannattaisiin samaan tapaan.