stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Angelique Widjaja
Tennisura > Ammattilaisura

Widjaja pelasi ensimmäisen ottelunsa ammattilaistasolla Jakartassa, Indonesiassa huhtikuussa 1999, ollessaan 14-vuotias. Ensimmäisessä WTA-turnauksessaan hän pelasi syyskuussa 2001 Balilla, ollessaan maailmanlistan sijalla 579. Hän voitti turnauksen päihittämällä muun muassa maailmanlistan sijalla 62 olleen Alicia Molikin ja sijalla 29 olleen Tamarine Tanasugarnin. Loppuottelussa hän päihitti sijalla 56 olleen Joannette Krugerin. Turnauksen jälkeen Widjaja nousi yli 400 sijaa maailmanlistalla. Hän pääsi turnaukseen villillä kortilla ja on nuorin indonesialainen WTA-turnausvoittaja.
Vuonna 2002 hän osallistui Australian avointen karsintoihin, missä hävisi ensimmäisellä kierroksella. Ranskan avoimissa hän hävisi pääsarjan toisella kierroksella Evie Dominikovicille. Myös Wimbledonissa hän eteni toiselle kierrokselle voitettuaan maailmanlistan sijalla 17 olleen Anna Smašnovan. Toisella kierroksella hän hävisi Meilen Tulle. Yhdysvaltain avoimissa hän voitti Anna Kurnikovan ensimmäisellä kierroksella, mutta hävisi toisella kierroksella Stéphanie Foretzille. Syyskuussa hän eteni välieriin Shanghain WTA-turnauksessa ja marraskuussa hän voitti Pattayan WTA-turnauksen. Aasian kisoissa 2002 Widjaja voitti kultaa naisten joukkuekilpailussa ja hopeaa nelinpelissä.
Australian avoimissa 2003 Widjaja hävisi ensimmäisellä kierroksella Ai Sugiyamalle. Ranskan avoimissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Marie-Gayanay Mikaelianille. Wimbledonissa hän pääsi toiselle kierrokselle, jossa hävisi Nadja Petrovalle. Yhdysvaltain avoimissa Amélie Mauresmo oli vahvempi avauskierroksella.
Vuonna 2004 Widjaja edusti Indonesiaa Ateenan olympialaisissa. Hän eteni kaksinpelissä toiselle kierrokselle voitettuaan Tamarine Tanasugarnin. Toisella kierroksella hän hävisi Karolina Špremille. Nelinpelissä Widjaja pelasi Wynne Prakusyan kanssa häviten ensimmäisellä kierroksella Kroatian parille.
Vuonna 2008 Widjaja ilmoitti lopettavansa tennisuransa. Syynä oli loppuunpalaminen jatkuvasta matkustamisesta ja toistuvista vammoista johtuen.
Aiheesta muualla

Angelique Widjaja WTA:n sivuilla (englanniksi)
Angelique Widjaja ITF:n sivuilla (englanniksi)
Rómulo Betancourt

| Rómulo Betancourt |
| --- | --- |
 1959
Venezuelan presidentti
 13. helmikuuta 1959 – 13. maaliskuuta 1964  
Edeltäjä:  Edgar Sanabria
Seuraaja:  Raúl Leoni
 19. lokakuuta 1945 – 17. helmikuuta 1948  
Edeltäjä:  Isaías Medina Angarita
Seuraaja:  Rómulo Gallegos
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. helmikuuta 1908 Guatire, Miranda, Venezuela
Kuollut: 28. syyskuuta 1981 (ikä 73) New York City, Yhdysvallat
Tiedot
Puolue:  Acción Democrática
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
fundacionromulobetancourt.com
Rómulo Ernesto Betancourt Bello (22. helmikuuta 1908 – 28. syyskuuta 1981) oli venezuelalainen poliitikko, joka tunnetaan ”Venezuelan demokratian isänä”. Hän oli maan presidentti 1945–1948  ja uudelleen 1959–1964 sekä Venezuelan 1900-luvun tärkeimmän puolueen Acción Democrátican perustaja ja johtaja.
Betancourt osallistui Venezuelan niin sanottuun sotilas- ja kansalliskapinaan 1928, joutui vangiksi ja eli vapauduttuaan pitkään maanpaossa. 1940-luvulla hänen kirjoituksensa El País -lehdessä herättivät huomiota läpi Etelä-Amerikan. Betancourt tunnettiin diktatuurien vastustajana.
Varhainen ura

Rómulo Betancourt syntyi Guatiressa lähellä pääkaupunkia Caracasta. Oppikoulun jälkeen hän opiskeli Venezuelan keskusyliopistossa. Hänet karkotettiin maasta poliittisen agitaation vuoksi. Hän siirtyi Costa Ricaan, jossa hän perusti ja johti kommunistisia ryhmiä. Hänestä jopa tuli 22-vuotiaana maan kommunistipuolueen johtaja.
Vuonna 1937 hän erosi kommunistipuolueesta ja palasi kotimaahansa ja perusti Partido Democrático Nacional -puolueen, jonka nimeksi vuonna 1941 otettiin Acción Democrática (AD).
Betancourt nousi ensi kerran presidentiksi vuoden 1945 sotilasvallankaappauksessa. Hän toteutti monia uudistuksia kuten yleisen äänioikeuden ja ryhtyi ottamaan maassa toimivien öljy-yhtiöiden voitosta puolet valtiolle yritettyään ensin kansallistaa ne.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rómulo Betancourt Wikimedia Commonsissa
Venezuelan presidentit
Páez | Vargas | Navarte | Carreño | Soublette | Páez | Soublette | J. T. Monagas | J. G. Monagas | J. T. Monagas | Gual | J. Castro | Gual | Tovar | Gual | Páez | Falcón | Bruzual | Villegas | J. R. Monagas | Villegas | Guzmán | Linares | Varela | Guzmán | Crespo | Guzmán | H. López | Rojas | Andueza | Villegas | Crespo | Andrade | C. Castro | Gómez | Márques | Gómez | J. Pérez | Gómez | E. López | Medina | Betancourt | Gallegos | Delgado Chalbaud | Suárez Flamerich | Pérez Jiménez | Larrazábal | Sanabria | Betancourt | Leoni | Caldera | C. Pérez | Herrera | Lusinchi | C. Pérez | Velásquez | Caldera | Chávez | Carmona | Cabello | Chávez | Maduro
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Rómulo Betancourt
Käännös suomeksi
Arthur Knautz

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Berliini 1936 | käsipallo |  |
Arthur Knautz (20. maaliskuuta 1911 Daaden – 4. toukokuuta 1943) oli saksalainen käsipalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Saksan kultaa voittaneessa joukkueessa Berliinin olympialaisissa 1936. Knautz pelasi turnauksessa kaksi ottelua.
Roxana Saberi

Roxana Saberi
Roxana Saberi (pers. ‏رکسانا صابری‎; s. 26. huhtikuuta 1977) on yhdysvaltalainen toimittaja, joka lähti työskentelemään Iraniin. Hänet pidätettiin tammikuussa 2009 ensin alkoholin ostosta. Kävi ilmi, että hän työskenteli Iranissa toimittajana luvatta, ja pian hän sai syytteen vakoilusta. Hänen väitettiin keränneen ammattinsa varjolla tietoa Yhdysvalloille. Hänet tuomittiin kahdeksan vuoden vankeuteen. Yhdysvallat piti syytteitä perusteettomina. Barack Obama ilmoitti, että Saberi ei ollut syyllistynyt minkäänlaiseen vakoiluun.
Amnesty International piti Saberia mahdollisena mielipidevankina. Myös Human Rights Watch paheksui Iranin toimia. Saberi oli vankila-aikanaan nälkälakossa.
Toukokuussa Saberin tuomio lievennettiin kahden vuoden ehdolliseksi vankeudeksi. Hän sai luvan jättää Iranin, mutta häntä kiellettiin työskentelemästä Iranissa toimittajana viiteen vuoteen. Vietettyään viikon Wienissä Saberi palasi Yhdysvaltoihin 22. toukokuuta.
Fargossa, Pohjois-Dakotassa kasvanut Saberi on etniseltä taustaltaan iranilais-japanilainen. Hänellä on sekä Yhdysvaltain että Iranin kansalaisuus. Pidätyksensä aikaan hän oli asunut Iranissa jo kuusi vuotta. Hän oli vuoden 1997 Miss North Dakota ja pääsi kymmenen parhaan joukkoon myös Miss Americassa. Hän on kihloissa ohjaaja Bahman Ghobadin kanssa.
Anastasija Šošyna

| Anastasija Šošyna> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. marraskuuta 1997 (ikä 26) Harkova
Kansalaisuus:   Ukraina
Tennispelaaja
Kätisyys:  oikea
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  707. (4.4.2016)
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Anastasija Šošyna (s. 30. marraskuuta 1997 Harkova) on ukrainalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 707 huhtikuussa 2016. Hän on voittanut urallaan kolme ITF-turnausta nelinpelissä.
Huhtikuussa 2016 Šošyna sai villin kortin Katowice Openin pääsarjaan, jossa hävisi avauskierroksella maailmanlistan sijalla 104 olleelle Magda Linettelle.
Aiheesta muualla

Anastasija Šošyna WTA:n sivuilla (englanniksi)
Anastasija Šošyna ITF:n sivuilla (englanniksi)
Arthur Joseph O’Neill

Arthur Joseph O'Neill (14. joulukuuta 1917 East Dubuque – 27. huhtikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Rockfordin hiippakuntaan 27. maaliskuuta 1943 ja nimitettiin sen piispaksi 19. elokuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Raimondi, jota avustivat Leo Binz ja James Joseph Byrne.
O'Neill jäi eläkkeelle 19. huhtikuuta 1994.
Roger Leloup

Roger Leloup (s. 17. marraskuuta 1933) on belgialainen sarjakuvan piirtäjä ja kirjoittaja. Hän on yksi tärkeimpiä ligne claire -tyylisuunnan edustajista.
Vuonna 1950 hän aloitti Jacques Martinin avustajana. Leloup väritti Alix-sarjakuvaa ja piirsi taustoja.
15. helmikuuta 1953 hän siirtyi Hergén studioon avustajaksi ja piirsi Tintti-sarjakuviin taustoja ja teknisiä laitteita. Carreidasin liikkuvasiipinen yliäänimatkustajakone Tintti-albumissa Lento 714 oli hänen piirtämänsä.
31. joulukuuta 1969 hän lähti Hergén studiolta ja omistautui piirtämään ja kirjoittamaan omaa sarjakuvaansa, Yoko Tsunoa.
Ring of Fire: The Best of Johnny Cash

| Ring of Fire: The Best of Johnny Cash Johnny Cash |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 24. heinäkuuta 1958 - 25. maaliskuuta 1963
 Julkaistu: elokuussa 1963
 Tuottaja(t): Frank Jones, Don Law
 Tyylilaji: country
 Kesto: 33.26
 Levy-yhtiö: Columbia
Johnny Cashin muut julkaisut
| Blood, Sweat and Tears 1963 | Ring of Fire: The Best of Johnny Cash 1963 | The Christmas Spirit 1963 |
Ring of Fire: The Best of Johnny Cash on Johnny Cashin kuudestoista albumi. Se julkaistiin elokuussa 1963. Nimestään huolimatta levy ei ole kokonaan kokoelmaley, sillä kaikkia kappaleita ei ollut julkaistu ennen.
Kappaleet

Ring of Fire – 2.38
I'd Still Be There – 2.34
What Do I Care – 2.07
I Still Miss Someone – 2.35
Forty Shades of Green – 2.54
Were You There When They Crucified My Lord – 3.56
The Rebel - Johnny Yuma – 1.52
Bonanza – 2.20
The Big Battle – 4.03
Remember the Alamo – 2.50
Tennessee Flat Top Box – 3.00
Peace In The Valley – 2.47
Arviot

Allmusic:
Range Rover

Range Rover on vuodesta 1970 valmistettu nelivetoinen hienostunut maastoauto. Land Rover suunnitteli uuden Range Roverin vanhempien työkalumaisten maastoautojen hienommaksi malliksi. Heti esittelynsä jälkeen Range Roverista tuli suosittu auto kalliiden maastoautojen luokassa.
Range Roverin alustassa on kierrejouset aiempien mallien lehtijousien sijasta. Autossa on jatkuva neliveto, levyjarrut kaikissa pyörissä ja moottorina Roverin V8-bensiinimoottori.
Range Rover (1970–1996)

Ensimmäisen sukupolven Range Rover esiteltiin vuonna 1970. Nykyään mallia kutsutaan Classic-malliksi. Suosiostaan johtuen malli oli erittäin pitkäikäinen. Pitkään tarjolla oli vain bensiini-V8-moottori ja kaksiovinen kori. Vasta 1980-luvulla mallitarjontaa monipuolistettiin.
Range Rover P38 (1994–2002)

Toisen sukupolven Range Rover esiteltiin jopa 25 vuotta ensimmäisen jälkeen. 
Toisen sukupolven mallia kutsutaan lyhenteellä P38 tai P38A. Siinä oli yhä käytössä erillisrunko.
Range Rover L322 (2002–2012)

Kolmannen sukupolven Range Rover L322 oli entisiä malleja selvästi ylellisempi. Vasta tässä sukupolvessa siirryttiin itsekantavaan koriin. Mallista käytetään myös nimeä ”new Range Rover”. Auto suunniteltiin aikana, jolloin BMW omisti Land Roverin.
Range Rover Sport (2004–2013)

Range Rover Sport tuli myyntiin loppuvuodesta 2005. Nimestään huolimatta Range Rover Sport on uusi malli, joka eroaa selvästi varsinaisesta Rangesta. Se perustuu Land Rover Discovery-malliin.
Range Rover Evoque (2011–)

Range Rover Evoque on vuodesta 2011 valmistettu maastoauto tai katumaasturi. Malli perustuu Land Rover LRX -konseptiautoon. Muista aina nelivetoisista Range Rovereista poiketen Evoque-malli on joko etuvetoinen tai nelivetoinen.
Range Rover Sport (2013–)

Toisen sukupolven Range Rover Sport esiteltiin New Yorkissa vuonna 2013. Se perustuu Range Roveriin, ja sitä valmistetaan myös hybridinä.
Range Rover Velar (2017–2021)

Range Rover Velar esiteltiin vuonna 2017 Geneven autonäyttelyssä. Se on katumaasturi, jolla on hiukan maasto-ominaisuuksia. Sen perusrakenne on sama kuin Jaguar F-Pacessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Range Rover Wikimedia Commonsissa
Range Rover Classic
Range Rover P38A
Range Rover L322
Range Rover L405
Range Rover Sport
Range Rover Evoque
Range Rover Sport
Range Rover Velar
Roadside Romeo

| Roadside Romeo |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jugal Hansraj
Käsikirjoittaja:  Jugal Hansraj
Tuottaja:  Aditya Chopra
Säveltäjä:  Salim-Sulaiman Jaideep Sahni
Leikkaaja:  Arif Ahmed (käännä suomeksi)
Pääosat:  Saif Ali Khan Kareena Kapoor Jaaved Jaffrey
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  Yash Raj Films Walt Disney Pictures
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix
Ensi-ilta:  Kuwait 23. lokakuuta 2008 Intia 24. lokakuuta 2008 Iso-Britannia 24. lokakuuta 2008 Yhdysvallat 24. lokakuuta 2008
Kesto:  93 min
Alkuperäiskieli:  englanti, hindi
Budjetti:  7 000 000 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Roadside Romeo  (hindiksi रोडसाइड रोमियो) on vuonna 2008 ilmestynyt intialainen animaatioelokuva. Elokuvan käsikirjoitti ja ohjasi Jugal Hansraj. Sen tuottivat Aditya ja Yash Chopra Yash Raj Films -tuotantoyhtiöstä.
Juoni

Elokuva kertoo Romeo-nimisestä koirasta, joka asui luksuskartanossa Mumbaissa. Romeon onni kuitenkin kääntyi, kun hänen perheensä myi kartanon ja muutti Lontooseen. Perheen tytär oli tylsistynyt koiraansa, eikä siksi halunnut ottaa Romeota mukaan Lontooseen. Kun perhe muutti pois,  he hylkäsivät lemmikkinsä kaduille ja Romeosta tuli kulkukoira. Piakkoin Romeo ystävystyy muiden kulkukoirieb kanssa ja perustaa Hius- ja muotisalongin, jossa hän trimmaa muita kulkukoiria luupalkalla. Romeo myös rakastuu ensisilmäyksellä Laila-nimiseen koiraan, jolla kuitenkin on jo ihailijanaan seudun pahamaineisin koira nimeltään Charlie Anna. Ihastuksensa takia Romeo joutuu usein nokikkain tuon pahamaineisen gangsterin kanssa ja joutuu htehdä Lailasta hänelle tyttöystävä. Laila kuitenkin saa tietää myöhemmin Romeon aikeista kun Chainu-niminen koira paljastaa asian. Pettyneenä Laila hylkää Romeon. Tarinan loppupuolella Romeosta tulee erityiskansalainen pelastettuaan Charlie Annan rankkurin kynsistä. Hän jää itse rankkurin vangiksi, mutta Charlie Anna vapauttaa hänet ja kertoo Lailalle totuuden aiemmista tapahtumista. Tämän kuultuaab Laila palaa Romeon luo.
Aiheesta muualla

Roadside Romeo Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ritchie Blackmore’s Rainbow

| Ritchie Blackmore's Rainbow Rainbow |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 20. helmikuuta –  14. maaliskuuta 1975
 Julkaistu: 4. elokuuta 1975
 Formaatti: LP, C-kasetti, CD
 Tuottaja(t): Martin Birch
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 36.56
 Levy-yhtiö: Polydor Records Oyster
Listasijoitukset
  11. (syyskuu 1975)   14. (8. marraskuuta 1975)   24. (27. marraskuuta 1975)   30. (1975)   40. (21. marraskuuta 1975)   83. (18. lokakuuta 1975)
Rainbow'n muut julkaisut
|   | Ritchie Blackmore's Rainbow 1975 | Rising 1976 |
Ritchie Blackmore's Rainbow on Rainbow-yhtyeen debyyttilevy vuodelta 1975.
Albumin historia

Kun Deep Purple alkoi levyttää Stormbringer-albumia vuonna 1974, kitaristi Ritchie Blackmore halusi yhtyeen levyttävän cover-version Quatermass-yhtyeen kappaleesta "Black Sheep of the Family". Muut Purplen muusikot eivät pitäneet ideaa hyvänä, koska heidän mielestään Purplen ei kuulunut levyttää toisten materiaalia. Blackmore ei tästä lannistunut ja hän päätti levyttää kappaleen soolo-singlenä. Joulukuussa 1974 Floridassa pidetyssä studiosessiossa Blackmore levytti kyseisen kappaleen ja b-puoleksi tarkoitetun "Sixteenth Century Greensleeves" -kappaleen. Mukana levytyksessä olivat Elf-yhtyeen laulaja Ronnie James Dio ja rumpali Gary Driscoll, Electric Light Orchestran sellisti Hugh McDowell ja Procol Harumin kosketinsoittaja Matthew Fisher. Amerikkalainen Elf-yhtye oli lämmitellyt Deep Purplea ja Purplen jäsenet olivat tuottaneet Elfin albumeja. Etenkin Ronnie James Dion vahva ääni oli tehnyt vaikutuksen Blackmoreen, ja hän halusi käyttää Dioa sooloprojektissaan.
Huomattuaan kuinka hyvin levytys sujui, Blackmore päätti singlen sijaan tehdä kokonaisen studioalbumin. Kokoonpanossa säilyivät Dio ja rumpali Driscoll ja uusina miehinä mukaan tulivat myös Elf-yhtyeestä basisti Craig Gruber ja kosketinsoittaja Mickey Lee Soule. Albumi nauhoitettiin noin kolmen viikon aikana Länsi-Saksan Münchenissä Musicland-studioilla helmikuussa 1975 ja mukana tuottajana oli myös Deep Purplen levyillä mukana ollut Martin Birch. Koska kyseessä oli alun perin sooloprojekti, albumin nimeksi tuli Ritchie Blackmore's Rainbow. Blackmore kuitenkin erosi Purplesta kevään 1975 Euroopan-konserttien jälkeen ja päätti panostaa Rainbow-yhtyeeseen. Albumi julkaistiin elokuussa 1975.
Sisältö

Musiikillisesti albumilla nousevat esille Blackmoren neo-klassis-vaikutteinen kitarointi ja hänen suosimat keskiaikaiset teemat, joita hän pääsi nyt toteuttamaan irtauduttuaan Deep Purplesta. Ronnie James Dion sanoitukset käsittelevät pääasiassa fantasia-aiheita, joista mies on myöhemminkin tullut tunnetuksi. Nämä edellä mainitut seikat tulevat parhaiten esille kappaleissa "Man on the Silver Mountain", "Self Portrait" ja "Sixteenth Century Greensleeves". "Black Sheep of the Family" ja "If You Don't Like Rock 'n' Roll" edustavat kevyempää pop-vaikutteista musiikkia, jota Elf-yhtye suosi omilla albumeillaan. "Snake Charmer" on puolestaan hieman funk/soul-vaikutteinen. Albumilla on myös kaksi balladia, "Catch the Rainbow" ja "The Temple of the King", joista jälkimmäinen edustaa akustista renessanssi-musiikkia, josta Blackmoren nykyinen yhtye Blackmore's Night on tullut tunnetuksi. Albumin päättää instrumentaalina soitettu The Yardbirds-cover "Still I'm Sad".
Vastaanotto mediassa

Julkaisunsa aikoihin albumi sai hyvän vastaanoton ja se nousi Britannian albumilistalla sijalle 11. ja Yhdysvalloissa sijalle 30. Albumilta on noussut klassikoiksi kappaleet "Man on the Silver Mountain" ja "Catch the Rainbow" jotka säilyivät vuosia yhtyeen keikkasetissä. Tosin monien fanien ja kriitikoiden mielestä yhtye pääsi todelliseen teräänsä miehistönvaihdosten jälkeen seuraavalla Rising-albumilla ja ensilevyn kappaleet näyttivät todellisen potentiaalinsa live-versioina. Allmusic.com-sivuston arvostelija kehuu Blackmoren ja Dion yhteistyötä etenkin kappaleissa "Man on the Silver Mountain" ja "Sixteenth Century Greensleeves", mutta kritisoi kappaletta "If You Don't Like Rock 'N' Roll" "kalpeaksi, toisen luokan radiorockiksi". Laulaja Ronnie James Dio on myöhemmin maininnut albumin yhdeksi suosikeistaan.
Albumin julkaisun jälkeen

Pian albumin julkaisun jälkeen Gruber, Driscoll ja Soule saivat lähteä yhtyeestä. Blackmoren mielestä Elf-muusikot eivät tulisi musiikillisesti pärjäämään isoilla lavoilla ja kiertueilla, ja näin ollen uusia muusikoita alettiin etsimään ja Blackmore ja Dio promotoivat albumia kahdestaan radiossa ja lehdistössä. Alkuperäinen kokoonpano ei tehnyt yhtään live-esiintymistä, ensilevyn sisäkannessa olevat live-kuvat ovat Elf-yhtyeen ajoilta. Uudeksi rumpaliksi tuli Jeff Beckin yhtyeessä soittanut Cozy Powell, basistiksi skotti Jimmy Bain ja kosketinsoittajaksi amerikkalainen Tony Carey. Tämä kokoonpano lähti kiertueelle vuoden 1975 marraskuussa ja ensialbumilta keikkasettiin pääsivät "Man on the Silver Mountain", "Catch the Rainbow", "Sixteenth Century Greensleeves", "Self Portrait" ja "Still I'm Sad".
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittaneet Ritchie Blackmore ja Ronnie James Dio, ellei toisin mainita.
A-puoli
Man on the Silver Mountain – 4.42
Self Portrait – 3.17
Black Sheep of the Family – 3.22 (säv. Steve Hammond)
Catch the Rainbow – 6.27
B-puoli
Snake Charmer – 4.33
The Temple of the King – 4.45
If You Don't Like Rock 'n' Roll – 2.38
Sixteenth Century Greensleeves – 3.31
Still I'm Sad – 3.51 (instrumentaali, säv. Paul Samwell-Smith/Jim McCarty)
Kokoonpano

Ronnie James Dio – laulu
Ritchie Blackmore – kitara
Mickey Lee Soule – kosketinsoittimet
Craig Gruber – basso
Gary Driscoll – rummut
Kokoonpano > Vierailijat

Shoshana – taustalaulu
Arvostelut

Korroosio () linkki (Arkistoitu – Internet Archive)
Allmusic () linkki
Rikke Skov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Rikke Skov |  Rikke Skov |  Rikke Skov |  |
Maa:   Tanska
Naisten käsipallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Ateena 2004 |  käsipallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Unkari 2004 | käsipallo |  |
Rikke Erhardsen Skov (s. 7. syyskuuta 1980 Viborg) on tanskalainen käsipalloilija ja olympiavoittaja.
Skov on edustanut seuratasolla vuodesta 1994 lähtien kotimaansa Viborg HK:a, jossa hän on saavuttanut lukuisia mestaruuksia sekä kansallisella että kansainvälisellä tasolla. Tanskan maajoukkueessa Skov debytoi vuonna 2000, ja lopettaessaan maajoukkueuransa ensimmäisen kerran vuonna 2009 hän ehti pelata 107 ottelussa tehden 296 maalia. Hän palasi vielä myöhemmin maajoukkueeseen. Maajoukkueessa Skov voitti olympiakultaa Ateenassa 2004 ja EM-hopeaa samana vuonna. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2017.
Saavutukset > Maajoukkuesaavutukset

Olympiakultaa Ateena 2004
EM-hopeaa Unkari 2004
Saavutukset > Seurajoukkuesaavutukset

Naisten mestareiden liiga
kultaa 2006, 2009 ja 2010
hopeaa 2001
EHF Cup
kultaa 1999 ja 2004
Tanskan liiga
kultaa 1999, 2000, 2001, 2002, 2004, 2006, 2008, 2009 ja 2010
hopeaa 2007
pronssia 2005
Tanskan cup
kultaa 2003, 2006, 2007 ja 2008
Saavutukset > Henkilökohtaiset saavutukset

Tanskan vuoden maajoukkuepelaaja kausina 2006/2007 ja 2007/2008
Møbelringen Cupin tähdistökentällisen jäsen vuonna 2008
Aiheesta muualla

Rikke Skov – sports-reference.com (englanniksi)
Roadrunner United

| The All-Star Sessions Roadrunner United |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 16. helmikuuta – 1. kesäkuuta 2005
 Julkaistu: 11. lokakuuta 2005  (US)   10. lokakuuta 2005 (UK)
 Tuottaja(t): Joey Jordison Matt Heafy Dino Cazares Robb Flynn
 Tyylilaji: Metalli
 Kesto: 76.47
 Levy-yhtiö: Roadrunner Records
Roadrunner United oli metallimusiikkia tuottavan levy-yhtiön Roadrunner Recordsin projekti, jonka tarkoituksena oli juhlistaa levy-yhtiön 25-vuotista toimintaa. Projektin tuloksena oli Roadrunner United: The All Star Sessions -albumi, joka julkaistiin Isossa-Britanniassa 10. lokakuuta 2005 ja Yhdysvalloissa 11. lokakuuta 2005. Levyllä soitti kaiken kaikkiaan 57 artistia 45:ltä Roadrunner Recordsin kautta tuottaneelta yhtyeeltä. Heidän joukostaan valittiin neljä ”kapteenia”, jotka olivat:
Joey Jordison (Slipknot, Murderdolls, Ministry)
Matt Heafy (Trivium)
Dino Cazares (Asesino, Brujeria, Fear Factory)
Robert Flynn (Machine Head, Vio-lence)
Samana vuonna järjestetystä livekonsertista julkaistiin DVD-taltiointi. Roadrunner Records julkaisee uusintapainokset albumista sekä DVD-taltioinnista  10. maaliskuuta 2023.
Rivas

| Rivas |
| --- | --- |

 Rivas
 Koordinaatit: 11°26′21″N, 85°49′37″W 
Valtio:  Nicaragua
Departementti:  Rivas
Korkeus:  63 m
Väkiluku (2017)  (arvio):  34 553
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rivas on kaupunki Nicaraguassa samannimisessä departementissa. Kaupungissa oli 34 553 asukasta vuoden 2017 arvioissa.
Ilmasto

Rivasissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan savanni-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 26 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 510 millimetriä. Huhtikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 28 °C. Viilein kuukausi on joulukuu, jolloin keskilämpötila on noin 25 °C. Sateisin kuukausi on lokakuu, jolloin sataa keskimäärin noin 320 millimetriä. Maaliskuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 4 millimetriä.
Ann Patchett

Ann Patchett joulukuussa 2023.
Ann Patchett (s. 2. joulukuuta 1963 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Patchett aloitti uransa toimittajana. Vuonna 2002 hän sai PEN/Faulkner-palkinnon ja Orange-palkinnon romaanistaan Bel Canto. Häneltä on suomennettu teos Dutch House (Hollantilainen talo), joka oli ehdolla Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinnon jaWomen’s Prize for Fiction -palkinnon saajaksi vuonna 2020. Kirjailijantyönsä ohessa Patchett omistaa kirjakaupan Nashvillessä.