stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marathesion

| Marathesion> Μαραθήσιον.Sijainti |
| --- | --- |
 Marathesion
Koordinaatit:  37°49′45″N, 27°15′16″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Kuşadası, Aydın
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Joonia
Kaupunki:  Miletos / Samos / Efesos
Aiheesta muualla
  Marathesion Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marathesion (m.kreik. Μαραθήσιον, Marathēsion, lat. Marathesium) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi noin kolme kilometriä etelään nykyisestä Aydınin maakunnan Kuşadasın kaupungista.
Maantiede

Marathesionin poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Joonian rannikolla tai vanhalla Lyydian rannikolla etelään Efesoksesta, lähellä Kaarian rajaa. Tämän vuoksi Stefanos Byzantionlainen luki sen Kaarian kaupunkien joukkoon.
Marathesionin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Historia

Marathesionin historiasta tiedetään vain vähän. Kaupunki kuului alun perin ilmeisesti Miletoksen alaisuuteen ja myöhemmin Samokselle. Samoslaiset katsoivat saaneensa sen Miletokselta noin vuonna 700 eaa. He luovuttivat sen puolestaan Efesokselle vaihtokaupassa, jossa saivat haltuunsa Anaian (tai Neapoliin).
Marathesion vaikuttaa näin olleen useimmiten jonkun toisen poliksen alaisuudessa. Tästä huolimatta se on itsekin luettu polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, pääasiassa siksi, että klassisella kaudella 400-luvulla eaa. kaupunki kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 443/442–415/414 eaa. Marathesion maksoi Ateenalle 2 000–3 000 drakhman suuruista veroa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Marathēsios (Μαραθήσιος).
Rakennukset ja löydökset

Marathesionin paikalla on tehty vain vähän arkeologisia kaivauksia. Sieltä on löydetty jonkin verran muun muassa muurien, veistosten ja keramiikan osia.
Pneumokokki

| Streptococcus pneumoniae |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Bakteerit Bacteria
Kunta::  Bakteerit Eubacteria
Pääjakso::  Firmicutes
Luokka::  Basillit Bacilli
Lahko::  Lactobacillales
Heimo::  Streptococcaceae
Suku::  Streptococcus
Laji::  pneumoniae
Kaksiosainen nimi
 Streptococcus pneumoniae  (Klein, 1884) Chester, 1901 
Katso myös
   Pneumokokki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Streptococcus pneumoniae eli pneumokokki on merkittävä ihmisen patogeeni. Se on pallonmuotoinen grampositiivinen bakteeri, joka kuluu Streptococcus-sukuun. Pneumokokin luonnollinen elinympäristö on ihmisen nenänielu, jonka pneumokokki pystyy kolonisoimaan ja tekemään isännästä oireettoman kantajan. Suurimmalle osalle oireettomista kantajista ei kehity pneumokokki-infektiota, mutta tämä nenänielun kolonisaatio mahdollistaa bakteerin leviämisen pisaratartuntana ihmisestä toiseen. Jopa 25–65 % lapsista ja vajaa 10 % aikuisista toimivat oireettomina kantajina pneumokokille. Pneumokokin kolonisaatio on esiaste suurimmalle osalle pneumokokin aiheuttamista taudeista. Pneumokokin erilaisia serotyyppejä on löydetty noin 100, joista noin 20 aiheuttaa valtavan enemmistön sairastumisista. Pneumokokki on yleinen ja merkittävä taudinaiheuttaja, jonka aiheuttamiin tauteihin liittyy hoidosta huolimatta suuri kuolleisuus. Pneumokokkitaudit iskevät erityisesti pikkulapsiin ja vanhuksiin.
Pneumokokki oli vuonna 2019 kolmanneksi merkittävin kuolemaan johtaneen bakteeri-infektion aiheuttaja maailmassa ja tärkein kuoleman aiheuttava bakteeri alle 5-vuotiaiden ikäryhmässä. Pneumokokki-infektioiden ikävakioitu kuolleisuus on 9,4–13,9 kuolemaa per 100 000 ihmistä.
Piirteitä

Pneumokokin löysivät toisistaan riippumatta ranskalainen Louis Pasteur ja amerikkainen George Sternberg vuonna 1881. Se on 0,5–1,25 mikrometrin läpimittainen, pallonmuotoinen, grampositiivinen bakteeri, joka kasvaa kasvatusalustalla tyypillisesti lyhyinä ketjuina. Pneumokokki on fakultatiivisesti anaerobinen ja aiheuttaa veriagarissa kasvatettuna pesäkkeiden ympärille alfa-hemolyysin. Useimmiten kasvusto on herkkä optokiinille ja myös sappisuolat hajottavat bakteereita. Tätä on perinteisesti käytetty keinona erottaa pneumokokki muista alfa-hemolyyttisista streptokokeista.
Pneumokokin soluseinä rakentuu peptidoglykaanista, johon sitoutuu suuri joukko erilaisia proteiineja, polysakkarideja, teikkohappoja ja lipoteikkohappoja. Erityisesti C-polysakkaridin aiheuttaman immunokemiallisen reaktion (ns. Quellung-reaktio) perusteella pneumokokit voidaan jakaa kymmeniin erilaisiin serotyyppeihin, joiden kyvyt aiheuttaa sairastumisia eroavat toisistaan hyvin paljon. Eri serotyyppien yleisyydet eri puolilla maapalloa poikkeavat suuresti, samoin eroa on niiden esiintymisessä lasten ja aikuisten elimistöissä.
Oswald Avery, Colin MacLeod ja Maclyn McCarty osoittivat geneettisen transformaation tapahtumisen juuri erilaisten pneumokokkikantojen avulla vuonna 1944.
Pneumokokin aiheuttamat sairaudet

Streptococcus pneumoniae on osa nenänielun normaalia mikrobiomia, mutta se liittyy myös useisiin invasiivisiin ja ei-invasiivisiin sairauksiin. Pneumokokin virulenssi perustuu suurelta osin sen polysakkaridikapsidiin, joka suojelee sitä isännän immuunijärjestelmää vastaan. Useimmiten ihmisen ja pneumokokkibakteerin yhteiselo on harmitonta, mutta sopivissa olosuhteissa pneumokokit voivat aiheuttaa vakaviakin tauteja. Näin tapahtuu, jos pneumokokki pääsee ihmiskehon alueelle, joka on normaalisti steriili, esimerkiksi vereen, keuhkopussi- tai aivo-selkäydinnesteeseen.
Pneumokokin aiheuttamat sairaudet > Invasiiviset pneumokokkitaudit

Vakavista pneumokokkibakteerien aiheuttamista infektioista yleisin on verenmyrkytys (90 prosenttia vakavista pneumokokki-infektioista) ja toiseksi yleisin aivokalvotulehdus (5–10 prosenttia vakavista infektioista). Muita pneumokokkien aiheuttamia vakavia tulehduksia ovat sydämen sisäkalvon tulehdus, vatsakalvontulehdus ja niveltulehdus. Näiden infektioiden osuus on 1–2 prosenttia pneumokokkien aiheuttamista vakavista infektioista.
Baktereeminen pneumokokki-infektio tarkoittaa sitä, että bakteeri löytyy verestä. Tällainen infektio on vakava ja saattaa kehittyä henkeä uhkaavaksi tilaksi. 10–40 prosenttia baktereemiseen pneumokokki-infektioon sairastuneista menehtyy. Lähes kaikki sairauksiin menehtyvät ovat vanhuksia tai jotakin perussairautta sairastavia työikäisiä. Suomalaislapsista noin yksi sadasta vakavaan pneumokokkitautiin sairastuneesta kuolee.
Pneumokokki on, yhdessä meningokokkibakteerin kanssa, yleisin aivokalvotulehduksen aiheuttaja. Pneumokokin aiheuttamaan aivokalvotulehdukseen sairastuneista aikuisista kuolee 20–30 prosenttia. Lapsilla vastaava luku on neljä prosenttia. Kolmasosalle aivokalvotulehduksesta toipuneista jää pysyvä kuulovaurio.
Pneumokokin aiheuttamat sairaudet > Ei-invasiiviset pneumokokkitaudit

Pneumokokin aiheuttamia keuhkokuumeita eli pneumonioita arvellaan hoidettavan Suomessa noin 25 000 joka vuosi. Keuhkokuumeita aiheuttavat muutkin bakteerit ja virukset, mutta pneumokokki on yksin tai yhdessä muiden bakteerien kanssa aiheuttajana 30–50 prosentissa aikuisten ja 20–40 prosentissa lasten keuhkokuumeista. Lisäksi pneumokokki on yleisin lasten korvatulehdusta aiheuttava bakteeri. Korvatulehdusta sairastavilta lapsilta 43–59 prosentilla löytyy välikorvaeritteestä pneumokokki. Suomessa arvioidaan hoidettavan vuosittain lähes 500 000 korvatulehdusta.
Suomalaisten tutkimusten mukaan pneumokokki aiheuttaa viidenneksen nenän sivuontelotulehduksista. Myös silmän sidekalvotulehduksen aiheuttajana pneumokokki on yleinen. Välikorvatulehdus ja poskiontelontulehdus hoidetaan hoitosuositusten mukaisesti antibiooteilla. Aikuisilla kaksi kolmasosaa välikorva- ja poskiontelotulehduksista paranee ilman antibioottihoitoa. Vakavissa infektioissa tarvitaan yleensä sairaalahoitoa.
Virulenssi ja antibioottiresistenssi

Tärkein pneumokokin virulenssitekijä on sitä ympäröivä polysakkaridikapseli. Erilaisia pneumokokin kapseliserotyyppejä tunnetaan tällä hetkellä yli 90, mutta vain 23 näistä aiheuttaa noin 90 % kaikista pneumokokkitaudeista. Kapseli suojaa pneumokokkia ihmisen immuunivastetta, esimerkiksi opsonofagosytoosia vastaan ja helpottaa nenänielun kolonisaatiota. Myös kapselittomat pneumokokit pystyvät aiheuttamaan sairauksia. Toinen tärkeä pneumokokin virulenssitekijä on isännän soluja tuhoava pneumolysiini. Pneumolysiini on kolesterolista riippuva toksiini, joka tarkoittaa, että se tarvitsee solunpinnalla olevaa kolesterolia sitoutuakseen soluun. Pneumolysiini muodostaa reiän isäntäsoluun sitouduttuaan sen pintaan.
Antibioottiresistenssi leviää helpommin kapselittomien kantojen keskuudessa, sillä horisontaalinen geeninsiirto on niiden välillä tehokkaampaa kuin kapselillisilla kannoilla. Myöskään nykyiset rokotteet eivät tehoa kapselittomiin pneumokokkeihin, sillä rokotteet tuottavat vastustuskyvyn nimenomaan kapselipolysakkaridien avulla.
Pneumokokki-infektiolle altistavat tekijät

Pneumokokki-infektion voi saada kuka tahansa, mutta sairastuneilla on usein jokin seuraavista altistavista tekijöistä:
alhainen ikä, etenkin alle 1 vuotta (kehittymätön immuunijärjestelmä)
korkea ikä, yli 65 vuotta (heikentynyt immuunijärjestelmä)
immuunipuutos, luonnollinen tai hankittu, kuten pernan puutos tai toimintahäiriö, HIV-infektio
maksan tai munuaisten toimintahäiriö
sydämen vajaatoiminta
diabetes
maligniteetti
alkoholismi
tupakointi.
Bakteerin leviäminen ihmisten välillä on aktiivisempaa (n. 50 %) paikoissa, joissa on paljon ihmisiä lähikontaktissa keskenään. Esimerkkejä tällaisista ovat päiväkodit, armeija ja slummit. Kylmän ilman, passiivisen tupakoinnin ja viruksen aiheuttaman hengitystieinfektion on osoitettu tehostavan pneumokokin tarttumista.
Influenssainfektio on vahvasti yhdistetty pneumokokki-infektioihin. Yhdistelmäinfektio saattaa aiheuttaa vakavia, hengenvaarallisia keuhkokuumeita ihmisissä. Monissa influenssapandemioissa pneumokokki on voitu löytää suurelta prosentilta vakavasti sairastuneista potilaista. Pneumokokki on myös ollut yleisin yhteisinfektion aiheuttajista COVID-19 pandemian aikana ja 60 % koronavirukseen sairastuneista oli löydettävissä myös pneumokokki-infektio.
Pneumokokki-infektioiden hoito ja ennaltaehkäisy > Hoito

Penisilliini on Suomessa ensisijainen lääke kaikissa pneumokokin aiheuttamissa infektioissa. Maailmalla pneumokokin resistenssi penisilliinille ja muille antibiooteille on lisääntynyt erityisesti viimeisen kymmenen vuoden aikana. Resistenttien kantojen osuus vaihtelee kuitenkin suuresti eri maiden ja jopa saman maan eri osien välillä. USA:ssa antibioottiherkkyydeltään alentuneita pneumokokkikantoja on 30–40 prosenttia. Euroopassa korkeimmat luvut vaihtelevat 22–34 prosentin välillä (Ranska, Turkki, Espanja, Unkari). 2000-luvulla Suomessa pneumokokeista 1,5–4 prosenttia on ollut täysin resistenttejä penisilliinille ja pahimmillaan 16,4 prosentilla kannoista on ollut alentunut herkkyys (I) penisilliinille. Resistenssin aiheuttaa muutos bakteerin penisilliiniä sitovassa proteiinissa, ja yleensä tähän liittyy resistenssiä myös muita beeta­laktaami­anti­biootteja kohtaan.
Pneumokokin resistenssi makrolidiryhmän antibiooteille (esim. erytromysiini, klaritromysiini ja atsitromysiini) on penisilliiniresistenssiä yleisempää ja on lisääntynyt koko 2000-luvun ajan. Vuonna 2006 Suomessa invasiivisista infektioista eristetyistä pneumokokeista 27,9 prosenttia oli makrolidiherkkyydeltään heikentyneitä. Vuonna 2007 vastaava luku oli 23,2 prosenttia.
Resistenssin lisääntymisen vuoksi pneumokokkisairauksien ennaltaehkäisyn merkitys on viime vuosina korostunut.
Pneumokokki-infektioiden hoito ja ennaltaehkäisy > Rokotteet

Pneumokokin aiheuttamia vakavia sairauksia ja osittain myös korvatulehduksia voidaan ehkäistä rokottamalla. Suomessa myyntilupa on viidellä erilaisella pneumokokkirokotevalmisteella, joista kolme on yleisesti markkinoilla. Rokottautuminen vähentää merkittävästi antibioottihoitojen tarvetta ja sitä kautta vähentää antibioottiresistenttien bakteerikantojen syntymisen todennäköisyyttä.
Pneumokokkikonjugaattirokote (PCV) tuli Suomen kansalliseen rokotusohjelmaan syyskuussa 2010, minkä jälkeen syntyneet lapset rokotetaan vanhempien niin halutessa pneumokokkia vastaan. Suomessa rokoteohjelmaan kuuluu kaikille alle 5-vuotiaille lapsille Synflorix-rokote. Synflorix on konjugoitu pneumokokkipolysakkaridirokote, joka sisältää kymmenen eri pneumokokkiserotyypin kapselin polysakkarideja kiinnitettynä kantajaproteiineihin. Rokote ei siis sisällä eläviä taudinaiheuttajia eikä siten voi aiheuttaa pneumokokki-infektioita. Rokotteen on todettu vähentävän pneumokokin aiheuttamia verenmyrkytyksiä ja aivokalvontulehduksia noin 80 % ja vakavia keuhkokuumeita noin 25 %.
Aikuiset ja yli kaksivuotiaat lapset voivat suojautua pneumokokkitaudeilta myös pneumokokkipolysakkaridirokotteella (PPV tai PPSV). Alle kaksivuotiaiden lasten elimistö ei pysty muodostamaan riittävästi vasta-aineita pelkän kapselipolysakkaridin perusteella eivätkä he siksi saa suojaa polysakkaridirokotteesta. Useimmiten polysakkaridirokotteen saajat ovat saaneet jo aikaisemmin konjugaattirokotteen.
Pneumokokkipolysakkaridirokotteen rokotteen suojateho on vaihdellut eri tutkimuksissa. Rokotteella on todettu olevan 48–81 prosentin suojateho vakavien, invasiivisten sairauksien ehkäisyssä vastustuskyvyltään normaaleilla aikuisilla. Vastustuskyvyltään alentuneiden henkilöiden kohdalla rokotteen suojatehoa ei ole voitu varmentaa. Pneumokokin aiheuttamaksi arvioitua keuhkokuumetta vastaan tulokset rokotteen tehosta ovat olleet ristiriitaisia eikä suoja ilmeisesti ole kovin pitkäkestoinen. Polysakkaridirokote ei myöskään anna suojaa pinnallisia limakalvoinfektioita kuten korvatulehdusta vastaan.
Aiheesta muualla

KTL:n pneumokokkitutkimus sai apurahan (Arkistoitu – Internet Archive) Mediuutiset 2005
Rantala, Merja: Antimicrobial resistance in Streptococcus pneumoniae in Finland with special reference to macrolides and telithromycin  17.4.2009. Helsingin yliopisto.
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q221179  Wikispecies: Streptococcus pneumoniae  BacDive: 14749  CoL: 52Y4L  EoL: 974503  EPPO: STRCPN  GBIF: 3227089  IRMNG: 10033301  ITIS: 966484  LPSN: streptococcus-pneumoniae  NCBI: 1313  NZOR: 5ad242c7-8276-415a-b117-5318292d35a9  Open Tree of Life: 699152
HMCS Margaree

| HMCS Margaree |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Woolston, Hampshire
Kölinlasku:  14. lokakuuta 1929
Laskettu vesille:  10. lokakuuta 1930
Palveluskäyttöön:  6. syyskuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 22. lokakuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 337 t (standardi)
Pituus:  97,9 m
Leveys:  10 m
Syväys:  3 m
Koneteho:  32 000 hv
Nopeus:  31 solmua
Miehistöä:  181
Aseistus
Aseistus:  4 x 4,7" QF Mk IX -tykkiä yksiputkisina CP Mk XIV -asennuksina 2 x QF 2 naulan Mk II -ilmatorjuntatykkiä 8 x 21" torpedoputkea 20 x syvyyspommia
HMCS Margaree (viirinumero H49) oli Kanadan laivaston River-luokan hävittäjä, joka oli alun perin Britannian Kuninkaallisen laivaston D-luokan hävittäjä HMS Diana. Alus palveli toisessa maailmansodassa.
Siirto Kanadalle

Kanadan hallitus aloitti keskustelun 25. kesäkuuta 1940 uponneen HMCS Fraserin korvaamisesta. Diana oli huollettavana telakalla Lontoossa, kun sen siirto Kanadalle vahvistettiin. Alus poistettiin Kuninkaallisen laivaston palveluksesta ja se siirrettiin 6. syyskuuta 1940 Kanadan laivastolle nimellä HMCS Margaree.
Palvelus

Margaree päätti lokakuun alussa koulutuksensa ja se lähti 17. lokakuuta Londonderrystä Pohjois-Irlannista liitettynä saattueeseen OL8. Alus oli saattueen ainoa suoja ennen sen liittymistä suurempaan saattueeseen Halifaxin matkaa varten.
Alus törmäsi 22. lokakuuta rahtialus MV Port Fairyn kanssa, jolloin hävittäjä upposi vieden mukanaan 142 henkeä aluksen päällikkö mukaan lukien. Rahtialus pelasti 42 henkeä.
Pohjanmaa (sanomalehti)

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Pohjanmaa oli Vaasassa vuosina 1909–1912 ilmestynyt sanomalehti.
Vaasan ja Etelä-Pohjanmaan nuorsuomalaiset perustivat Pohjanmaan Ossian Ansaan julkaiseman Pohjan Pojan tilalle. Lehden talous oli heikko ja vuonna 1912 se luovutettiin A. F. Schützille, joka perusti sen tilalle ensin Vaasan Sanomat ja sitten Vaasan Lehden.
Pohjanmaa ilmestyi vuodesta 1910 lähtien kolmesti ja vuonna 1912 kahdesti viikossa. Sen päätoimittajina työskentelivät Eetu Aaltio (1910), Oiva Raitis Kyrö (1910–1912) ja A. F. Schütz (1912).
Aiheesta muualla

Pohjanmaa digitoituna kansalliskirjastossa
Podporožje (Puudožin piiri)

Podporožje (ven. Подпоро́жье) on Puudožin kaupunkiin kuuluva taajama ja entinen kylähallintoalue Karjalan tasavallan Puudožin piirissä Venäjällä.
Podporožjen taajama

Podporožjen taajama sijaitsee Vodlajoen varrella 11 kilometriä Puudožista länteen. Asukkaita on 800 henkeä (vuonna 2008). Paikkakunta on tärkeä uittokeskus ja siellä on suuri rahtisatama. Palveluihin kuuluu koulu ja kulttuuritalo.
Podporožjen kylähallintoalue

Entinen Podporožjen kylähallintoalue sijaitsi Puudožin piirin keskiosassa. Se rajoittui pohjoisessa Avdejevon kylähallintoalueeseen, idässä Puutoisen seudun kylähallintoalueeseen, etelässä Poslakan kylähallintoalueeseen ja lännessä Šallan asutushallintoalueeseen. Alueen kyliä olivat Afanasjevskaja, Botšilovo, Neftebaza, Podporožje (keskuskylä) ja Šaluha.
Pohjan stadion

| Pohjan stadion |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Seminaarinkatu, 95400 Tornio
Koordinaatit:  65°51′08″N, 24°08′38″E
Avattu:  1952
Remontoitu:  2005, 2024
Omistaja:  Tornion kaupunki
Kenttä:  Tekonurmi
Käyttäjät
 Jalkapallo: TP-47 Yleisurheilu: Tornion Pyry ja Alatornion Pirkat 
Katsojakapasiteetti
 1 350 istumapaikkaa 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Soihtujuhla Torniossa 8. heinäkuuta 1952. Juhlassa yhdistettiin Pallastunturin ja Kreikan tulet. Kuvassa keskellä soihdunkantajat Tauno Kontio (vasemmalla) ja Ville Pörhölä (oikealla).
Pohjan stadion on Tornion suurin urheilupaikka. Se rakennettiin vuonna 1952 entiselle soranottopaikalle. Helsingin olympialaiset järjestettiin samana vuonna, joihin olympiatuli kuljetettiin Tornion kautta. Silloin järjestettiin myös ensimmäiset Soihtukisat, joita on järjestetty aina 2000-luvun alkuun asti. Muistona olympiatulen vierailusta Torniossa, suunnitteli Ensio Seppänen patsaan stadionille.  Yleisurheilussa on järjestetty SM-viestit Pohjan stadionilla 1986 järjestävien seurojen ollessa Tornion Pyry ja Alatornion Pirkat.
Tornion Pallo -47 (TP-47) pelaa kaikki kotiottelunsa Pohjan stadionilla ja sitä varten on jouduttu rakentamaan lisäkatsomo, pukuhuone ja suihkutilat. Stadionilla on 1 350 istumapaikkaa ja kokonaiskapasiteetti on noin 3 500 katsojaa. Vuosina 2004 ja 2005 TP-47 pelasi Veikkausliigassa, ja katsojakeskiarvo kaudella 2004 oli yli 3 000.
Pohjan stadion toimi aina 1980-luvun alkuun asti myös jääpallokenttänä ja Tornion Pallo-Veikkojen jääpallojoukkueen kotiareenana. Merkittävin jääpallotapahtuma kentällä on ollut vuoden 1975 jääpallon MM-kisojen avausottelu Ruotsi–Neuvostoliitto yli 4 000 katsojan läsnä ollessa.
Pohjan stadionille jääkenttä toimi 1950- ja 1960-luvuilla myös pikaluisteluratana jääpallokentän yhteydessä. 1960-luvulla murtomaahiihdossa olivat puistohiihdot hyvin suosittuja. Niinpä Pohjan stadionin alueella ja sen välittömässä ympäristössä järjestettiin vuosittain puistohiihtokisoja nimekkäimpänä edustajana olympiavoittaja Eero Mäntyranta.
Vuonna 1962 Pohjan stadionin pohjoiskaarteeseen rakennettiin väliaikainen putkihyppyrimäki, koska Kokkokankaan hyppyrimäki oli liian suuri 1960-luvun aloitteleville mäkihyppääjille. Putkimäestä hypättiin parhaimmillaan noin 13 metrin hyppyjä. Hyppyharrastuksen laannuttua mäki purettiin 1970-luvulla.
Stadionin läheisyydessä on myös yhdeksänväyläinen frisbeegolf-rata.
Vuoden 2024 kesällä stadionille suoritettiin uudistustöitä, jossa muunmuassa entinen kenttä vaihdettiin tekonurmeen.
Aiheesta muualla

Tornion Pallo -47
Ylen Elävä arkisto: Olympiatuli Pohjan Stadionilla 1952 – filmin loppuosassa 16:36 alkaen
Olympiakatsaus 1 – ensimmäinen minuutti
Ylen Elävä arkisto: Jääpallon MM-kisat 1975 ottelu Ruotsi-Neuvostoliitto
Tornio
Kylät ja kaupunginosat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kaupunginosat | Kaupunginosat | Kylät | Kylät | Kylät | Kylät |  |
|  Suensaari  Kiviranta  Särkinärä  Pudas  Palosaari |  Luotomäki  Torppi Pikku-Berliini  Miukki  Kokkokangas |  Arpela  Pirkkiö  Puuluoto  Näätsaari  Kantojärvi |  Karunki  Martimo  Vojakkala  Liakka  Lautamaa |  Korpijärvi  Laivaniemi  Sattajärvi  Varajärvi  Raumo |  Ruottala  Laivajärvi  Kourilehto  Könölä  Kaakamo  Kukkola |  |
Urheilu
| --- | --- |
Liikuntapaikat: Pohjan stadion
Urheiluseurat: Tornion Pyry – Tornion Palloveikot – Tornion Pallo -47 – Tornion IHC - Alatornion Pirkat
Liikenne ja logistiikka
| --- | --- |
Rautatieliikenne: Aapajoen seisake – Alavojakkalan seisake –  Kalkkimaan rata – Karungin rautatieasema – Kolarin rata – Korpikylän rautatieasema – Kukkolan seisake – Oulu–Tornio-rata – Röyttän satamarata – Niemenpään rautatieasema – Tornio–Haaparanta-rata – Tornion rautatieasema – Tornio-Pohjoinen – Ylivojakkalan seisake
Sillat: Raumonjoen rautatiesilta – Tornionjoen rautatiesilta
Tieliikenne: Seututie 921 – Seututie 922 – Seututie 927 – Valtatie 21
| n k Perustiedot Wikidatassa: Pohjan stadion (Q11888412)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: jalkapallostadion
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Tornio
koordinaatit: 65°51′N 24°08′E﻿ / ﻿65.85°N 24.14°E﻿ / 65.85; 24.14
Marek

| Marek |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Vastineita eri kielissä:  Marc, Marcel, Marcello, Marco, Margus, Mark, Markko, Markku, Marko, Markus 
Nimen alkuperä:  latinan Marcus ’Mars-sodanjumalalle pyhitetty’ 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marek on miehen etunimi. Se on Markus-nimen slaavilainen vastine.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Marek on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa etunimenä 2 719 miehellä. Nimi ei ole päässyt suomalaiseen almanakkaan.
Virossa Marekin nimipäivää vietetään 25. huhtikuuta.