Mesopotamian historia
Akkadin valtakunta

Uuteen aikakauteen Mesopotamiassa siirryttiin noin vuonna 2334 eaa., jolloin Sumerin valloitti Sargon I, joka oli noussut Kišin valtaistuimelle syrjäytettyään aiemman hallitsijan. Sargon oli maailman ensimmäinen imperiumin rakentaja, joka lähetti joukkonsa Egyptiin ja Etiopiaan asti. Hän yritti perustaa yhtenäisen imperiumin ja lopettaa vihollisuudet kaupunkivaltioiden välillä. Sargonin hallitus toi uuden tason poliittiseen järjestelmään, jolle oli tunnusomaista vielä selkeämpi ero uskonnollisen ja maallisen auktoriteetin välillä. Varmistaakseen ylivaltansa Sargon loi ensimmäisen varusmiesarmeijan, joka liittyi tarpeeseen mobilisoida suuri määrä työntekijöitä kastelu- ja tulvien torjuntatöihin. Akkadilaista voimaa lisäsi komposiittijousen, uuden puukaistaleista ja sarvesta tehdyn aseen, kehittäminen.
Syy kaukaisempien maiden valloitukseen oli taloudellinen, Sargonilla oli tarve päästä käsiksi Mesopotamian ulkopuolella sijaitseviin raaka-ainelähteisiin, joita tarvittiin uuden hallintokaupungin Akkadin rakentamiseen. Tämä ponnistus vaati paitsi suunnattoman määrän työtä, myös valtavia määriä hopeaa ja setripuuta. Valloitusten lisäksi kaukaisempien alueiden kanssa luotiin kauppasuhteita. Nämä toivat maahan rikkauksia, jotka mahdollistivat kuninkaanvallan ennennäkemättömän paisumisen ja vahvistumisen. Sargonin pojanpojan Naram-sinin valtakaudella vuosina 2302–2266 eaa. Akkadin valtakunnan mahti oli voimakkaimmillaan.
Akkadin kuninkaat hallitsivat valloitettuja alueita brutaalein ottein osoittaakseen ettei kapinointi kannata. Toisaalta he sallivat valloitettujen alueiden hallitsijoiden pitää asemansa, mikäli nämä olivat yhteistyöhaluisia. Ankarimmin akkadilaiskuninkaat hallitsivat etelämpänä sijainnutta Sumeria. Sumerilaisia vangittiin ja käytettiin pakkotyövoimana, jolloin samalla pyrittiin kukistamaan sumerilaiskaupunkien kapinointipotentiaali. Akkadin kuninkaiden hallintomenetelmät toivat myös rauhan ajan Mesopotamiaan, mikä mahdollisti kulttuurin kehityksen. Se pani myös alulle sumerilaisten ja akkadilaisten sulautumisen toisiinsa. Vähitellen akkadin kieli syrjäytti sumerin, joka katosi lopulta kokonaan. Johtaviin tehtäviin päästäkseen oli osattava akkadia, mutta toisaalta etelään siirtyvien akkadilaisten oli osattava sumeria ja tunnettava sumerilaista kulttuuria. Kuuluisin aikakauden kulttuurintulkitsija on Sargonin tyttärenä pidetty Enheduanna. Häntä pidetään ensimmäisenä nimeltä tunnettuna kirjailijana.
Huolimatta akkadilaisten sotilaallisesta kyvystä, heidän ylivaltansa Etelä-Mesopotamiassa kesti vain 200 vuotta. Akkad saattoi näyttää voittamattomalta, mutta eteläisillä alueilla kyti viha akkadilaisia kohtaan. Naram-sinin kauden loppupuolella Kišin kaupunki nousi kymmenen muun sumerilaisen kaupungin kanssa kapinaan akkadilaisia vastaan. Kapinaan liittyivät myös kaikki akkadilaisille alistetut idän vasallikuninkaat. Kapina kukistettiin, mutta sen hintana Akkadin armeija heikentyi merkittävästi. Naram-sinin seuraaja Šar-kali-Šarri, joutui käymään puolustustaistelua koko 25-vuotisen hallintokautensa ajan. Pahimmiksi vihollisiksi muodostuivat idästä hyökännyt vuoristokansa gutilaiset. Tässä tilanteessa alkoivat liikehtiä myös sumerit ja Šar-kali-Šarrin kuoltua 2241 eaa. valtakunta hajosi sisäisiin valtataisteluihinsa.