stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mkabayi kaJama
Elämäkerta

Mkabayi syntyi vuoden 1765 paikkeilla. Hänen isänsä oli zulujen klaaniin kuulunut päällikkö Jama kaNdaba, jonka kuollessa vuoden 1780 paikkeilla Mkabayista tuli veljensä Senzangakhona kaJaman sijaishallitsija. Senzangakhona tuli taas puolestaan tunnetuksi vuoden paikkeilla 1787 syntyneen tulevan zulukuningas Shaka Zulun isänä. Kuitenkin vielä Mkabayin sijaishallitsijakaudella zulut olivat vielä suhteellisen tuntematon ryhmä voimakkaamman Mthethwan alaisuudessa. Hänen vaikutusvaltansa kesti kuitenkin vielä kuuluisan Zuluvaltakunnan perustaneen Shaka Zulun valtakaudelle. Shaka Zulu alisti hänelle abaQulusit ja näiden iKhandan zulujen valtakunnan koillisosassa Hlobanen seudulla.
Mkabayillä oli huomattava vaikutusvalta zulujen hallinnossa. Hän näyttäytyi neuvonpidoissa usein soturin puvussa keihään kanssa. Häntä pidettiin vaarallisena, mutta toisaalta myös tavallista kansaa auttavana hahmona. Mkabayin nimi toistuu zulujen izibongo-runoudessa. Izibongo on eräänlainen suullinen ylistysrunojen tyylilaji. Zulujen suullinen historioitsija Ngidi kaMcikaziswa Mhlongo kuvaili Mkabayitä nähtyään hänet abaQulusien iKhandalla vuonna 1837 kuningas Dinganen valtakaudella. Mkabayi piti puhetta sotureille. Mhlongo kuvaili häntä arvovaltaiseksi, mainiten hänen olleen myös kooltaan valtava. Mhlongo vertaa häntä norsuun ja puhuu hänen lihavuudestaan. Mkabayi oli ilmeisesti tukenut Dinganea, joka oli noussut zulujen kuninkaaksi vuonna 1828 hänen murhattuaan Shaka Zulun. Mkabayi kuoli vuonna 1840.
New Model Army

New Model Army voi tarkoittaa:
New Model Army, parlamentaristien uudelleenorganisoitu armeija Englannin sisällissodassa
New Model Army, englantilainen rockyhtye.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”New Model Army”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mäntytikka

| Mäntytikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Kirjotikat Picoides
Laji::  stricklandi
Kaksiosainen nimi
 Picoides stricklandi  (Malherbe, 1845) 

Katso myös
   Mäntytikka Wikispeciesissä   Mäntytikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mäntytikka (Picoides stricklandi) on Meksikon kotoperäinen tikka. Se elää läntisen Sinaloan osavaltion eteläosasta Michoacániin (nimialalaji stricklandi), ja Michoacánista itään Veracruziin ja Pueblaan (alalaji fraterculuc). Alfred Malherbe kuvaili lajin holotyypin Pico de Orizabalta vuonna 1845, ja nimesi lajin Hugh Edwin Stricklandin kunniaksi.
Määrällinen nälkä

Määrällinen nälkä tarkoittaa sitä, että ihminen ei saa tarpeeksi energiaa syömästään ruoasta. Tämä johtaa aliravitsemukseen, kun ihmisen elimistö ei pysty toimimaan normaalisti liian pienen energiamäärän takia.
Määrällistä nälkää esiintyy lähinnä köyhissä maanosissa, kuten Afrikassa.
NRP Almirante Pereira da Silva (F472)

| NRP Almirante Pereira da Silva |
| --- | --- |
 NRP Almirante Pereira da Silva

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Lisnave, Lissabon
Kölinlasku:  14. kesäkuuta 1962
Laskettu vesille:  2. joulukuuta 1963
Palveluskäyttöön:  20. joulukuuta 1966
Poistui palveluskäytöstä:  1989
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 945 t
Pituus:  95,6 m
Leveys:  11,7 m
Syväys:  5,5 m
Koneteho:  2 × Foster-Wheeler-kattilaa, de Laval -kaasuturbiini, 15 MW
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  166
Aseistus
Aseistus:  1 × 76 mm Mk33 -tykki 1 × Phalanx CIWS 1 × Mk21 Sea Sparrow-ilmatorjuntaohjusten laukaisualusta 6 × 553 mm torpedoputkea 2 × Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitintä 2 × syvyyspomminheitintä
NRP Almirante Pereira da Silva (runkonumero F472) oli Portugalin laivaston Almirante Pereira da Silva -luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Lisnavelta, missä köli laskettiin 14. kesäkuuta 1962. Se laskettiin vesille 2. joulukuuta 1963 ja otettiin palvelukseen 20. joulukuuta 1966.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1989.
New Memories (DubVisionin ja Afrojackin kappale)

| ”New Memories” DubVision & Afrojack |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 8. joulukuuta 2017
 Tyylilaji: EDM
 Kesto: 03.14
 Levy-yhtiö: Armada Music
DubVisionin muut singlet
| ”Paradise” 2017 | ”New Memories” 2017 | ”Keep My Light On” 2018 |
Afrojackin muut singlet
| ”Dirty Sexy Money” 2017 | ”New Memories” 2017 | ”Helium” 2018 |
New Memories on alankomaalaisten DJ-tuottajien DubVisionin ja Afrojackin musiikkikappale. Sen julkaisi Armada Music digitaalisesti ladattavana singlenä 8. joulukuuta 2017. Kappaleen ovat sanoittaneet Afrojack, DubVision ja Faisal Ben Said. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 22. joulukuuta 2017. Video kuvattiin Islannissa.
"New Memories" sai julkaisunsa jälkeen pääosin positiivisen vastaanoton, muun muassa EDM Reviewerin antaessa sille arvosanan 81/100 todeten että "Jos olet DubVisionin fani, tulet varmasti ihastumaan tähän julkaisuun. Melodia on tarttuva sekä romanttinen, ja "New Memories" on kokonaisuudessaan heidän vuoden paras julkaisu". Digital Journal sanoi puolestaan arviossaan että "Kaikessa kokonaisuudessaan DubVision ja Afrojack ovat vaikuttavia heidän uusimmalla kappaleella "New Memories". Se on mahtava hymni uudellevuodelle "2018"." Vaikka kappale oli arvostelumenestys niin se ei ollut kuitenkaan myyntimenestys, sen päästyä listoille ainoastaan Belgiassa.
Mille Gejl

Mille Gejl (s. 23. syyskuuta 1999) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Tanskan naisten maajoukkueessa heinäkuun 10. päivään 2023 mennessä 25 maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa tammikuussa 2019 ystävyysottelussa Suomea vastaan ja teki tuon ottelun ainoan maalin.
Gejl on edustanut seuratasolla kotimaassaan KoldingQ:ta ja Brøndby IF:ää, Ruotsissa BK Häckeniä sekä tammikuusta 2023 alkaen Yhdysvalloissa North Carolina Couragea.
Maalit Tanskan maajoukkueessa

| # | Päivämäärä | Pelipaikka | Vastustaja | Lopputulos | Kilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 21.1.2019 | Larnaka, Kypros |  Suomi | 1–0 | Ystävyysottelu |
| 2 | 29.8.2019 | Viborg, Tanska |  Malta | 8–0 | EM-kilpailujen 2022 karsinnat |
| 3 | 8.10.2019 | Tbilisi, Georgia |  Georgia | 2–0 | EM-kilpailujen 2022 karsinnat |
| 4 | 21.9.2021 | Baku, Azerbaidžan |  Azerbaidžan | 8–0 | MM-kilpailujen 2023 karsinnat |
| 5 | 21.10.2021 | Viborg, Tanska |  Bosnia ja Hertsegovina | 8–0 | MM-kilpailujen 2023 karsinnat |
| 6 | 30.11.2021 | Viborg, Tanska |  Venäjä | 3–1 | MM-kilpailujen 2023 karsinnat |
| 7 | 24.6.2022 | Kööpenhamina, Tanska |  Brasilia | 2–1 | Ystävyysottelu |
Sesto San Giovanni

| Sesto San Giovanni |
| --- | --- |
 Viale Ercole Marelli
 lippu:  vaakuna
 Koordinaatit: 45°32′N, 9°14′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Lombardia
Metropolikaupunki:  Milano
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,7 km²
Korkeus:  140 m
Väkiluku (31.12.2019):  81 841
 – Väestötiheys:  6 995 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
Postinumero:  20099
Suuntanumero(t):  02
 
 http://www.sestosg.net 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sesto San Giovanni on kunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Se on osa Milanon metropolikaupunkia, etäisyys Milanosta on kymmenisen kilometriä pohjoiseen ja Monzasta kuusi kilometriä lounaaseen. Kaupunki oli 1900-luvulla merkittävä teollisuuskeskus, sittemmin elinkeinorakenne on muuttunut palveluvaltaiseksi. Sesto San Giovannin asukkaista käytetään demonyymia sestesi.
Maantiede ja ilmasto

Sesto San Giovanni sijaitsee tiheään asutulla Milanon koillisella esikaupunkivyöhykkeellä Lombardian länsiosassa, ja nivoutuu kaupunkirakenteeltaan yhteen Milanon ja muiden naapureidensa kanssa. Vyöhykkeen nimi on Nord Milano, sen pinta-ala on noin 50 neliökilometriä ja asukasluku noin 270 000. Noin 640 hehtaarin laajuinen puisto Parco Nord Milano ulottuu Sesto San Giovannin alueelle.
Sesto San Giovanni on jaettu viiteen kaupunginosaan, joita kutsutaan termillä circoscrizione.
Sesto San Giovannin vuotuinen keskilämpötila on 12,8 °C ja sademäärä 1 023 millimetriä.
Historia

Rooman valtakunnan aikana Sesto San Giovannin kautta kulki roomalaistie Via Regina. Mahdollisesti langobardien perustama paikkakunta oli vähäinen maalaiskylä aina 1800-luvulle. Nimen taustana on etäisyys Milanosta Monzassa sijaitsevaan San Giovannin basilikaan, josta paikkakunta oli riippuvainen keskiajalla. Sesto San Giovanni alkoi kasvaa 1800-luvun puolivälissä etenkin silkkiteollisuuden avittamana. 1900-luvulla paikkakunta oli merkittävä teollisuuskaupunki, viralliset kaupunkioikeudet se sai 1954. Vuosisadan loppua kohden teollisuus hiipui ja kaupungin väkiluku kääntyi laskuun.
Sesto San Giovannissa on useita näyttäviä huviloita, kuten Villa Torretta, Villa Pelucca ja Villa Visconti d'Aragona 1500-luvulta sekä Villa Campari vuodelta 1826. Uusklassinen Villa Mylius valmistui 1700-luvun lopulla ja se on niin sanottu villa di delizia, joita ylimystö suosi uuden ajan alusta lähtien. Ne rakennettiin usein kesäajan residensseiksi kaupunkien liepeille. Sesto San Giovannin kirkkoja ovat muun muassa Santo Stefano, Santa Maria Assunta ja San Giorgio alle Ferriere.
Talous ja liikenne

Sesto San Giovannin talous on muuttunut palveluvaltaiseksi. Kaupungin rautatieasema, Stazione di Sesto San Giovanni, on Milanon paikallisjunaverkon alueella. Sesto San Giovannissa on liittymä moottoritielle Autostrada A4 (Torino–Trieste). Milanon kehämoottoritien kautta paikkakunnalta on erinomaiset yhteydet kaikkiin ilmansuuntiin.
Urheilu

Sesto San Giovannin jalkapalloseura Società Sportiva Dilettantistica Pro Sesto, lyhyemmin Pro Sesto, on verraten hyvin menestynyt: se on yltänyt sarjatasolle Serie B. 2020-luvun taitteessa se pelasi tasolla Serie D. Joukkueen kotikenttänä on Stadio Breda.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sesto San Giovanni, Lombardia, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: it:Sesto San Giovanni
Milanon metropolikaupunki
Abbiategrasso | Albairate | Arconate | Arese | Arluno | Assago | Baranzate | Bareggio | Basiano | Basiglio | Bellinzago Lombardo | Bernate Ticino | Besate | Binasco | Boffalora sopra Ticino | Bollate | Bresso | Bubbiano | Buccinasco | Buscate | Bussero | Busto Garolfo | Calvignasco | Cambiago | Canegrate | Carpiano | Carugate | Casarile | Casorezzo | Cassano d’Adda | Cassina de’ Pecchi | Cassinetta di Lugagnano | Castano Primo | Cernusco sul Naviglio | Cerro Maggiore | Cerro al Lambro | Cesano Boscone | Cesate | Cinisello Balsamo | Cisliano | Cologno Monzese | Colturano | Corbetta | Cormano | Cornaredo | Corsico | Cuggiono | Cusago | Cusano Milanino | Dairago | Dresano | Gaggiano | Garbagnate Milanese | Gessate | Gorgonzola | Grezzago | Gudo Visconti | Inveruno | Inzago | Lacchiarella | Lainate | Legnano | Liscate | Locate di Triulzi | Magenta | Magnago | Marcallo con Casone | Masate | Mediglia | Melegnano | Melzo | Mesero | Milano | Morimondo | Motta Visconti | Nerviano | Nosate | Novate Milanese | Noviglio | Opera | Ossona | Ozzero | Paderno Dugnano | Pantigliate | Parabiago | Paullo | Pero | Peschiera Borromeo | Pessano con Bornago | Pieve Emanuele | Pioltello | Pogliano Milanese | Pozzo d’Adda | Pozzuolo Martesana | Pregnana Milanese | Rescaldina | Rho | Robecchetto con Induno | Robecco sul Naviglio | Rodano | Rosate | Rozzano | San Colombano al Lambro | San Donato Milanese | San Giorgio su Legnano | San Giuliano Milanese | San Vittore Olona | San Zenone al Lambro | Santo Stefano Ticino | Sedriano | Segrate | Senago | Sesto San Giovanni | Settala | Settimo Milanese | Solaro | Trezzano Rosa | Trezzano sul Naviglio | Trezzo sull’Adda | Tribiano | Truccazzano | Turbigo | Vanzaghello | Vanzago | Vaprio d’Adda | Vermezzo | Vernate | Vignate | Villa Cortese | Vimodrone | Vittuone | Vizzolo Predabissi | Zelo Surrigone | Zibido San Giacomo
Siltanosturi. Sesto San Giovannin teolliselle historialle on omistettu 32-hehtaarinen puisto Parco archeologico industriale ex-Breda.
Käännös suomeksi
NRP Andrómeda (A5203)

| NRP Andrómeda |
| --- | --- |
 NRP Andrómeda

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal do Alfeite, Lissabon
Laskettu vesille:  12. joulukuuta 1985
Palveluskäyttöön:  3. heinäkuuta 1987
Tekniset tiedot
Uppouma:  247 t
Pituus:  31,5 m
Koneteho:  1 × MTU 12V 396 -dieselmoottori, 1 100 hv 1 × sähkömoottori, 60 hv
Nopeus:  diesel: 12 solmua sähkö: 5 solmua
Miehistöä:  17
NRP Andrómeda (runkonumero A5203) on Portugalin laivaston vuonna 1985 vesillelaskettu Andrómeda-luokan tutkimusalus.
Valmistus

Alus tilattiin Arsenal do Alfeiteltä Lissabonista, missä köli laskettiin telakkanumerolla C125. Alus laskettiin vesille 12. joulukuuta 1985 ja otettiin palvelukseen 3. heinäkuuta 1987.
Palvelus

Alus on palveluksessa 2018.
NRP Almirante Gago Coutinho (F473)

| NRP Almirante Gago Coutinho |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Lisnave, Lissabon
Kölinlasku:  2. joulukuuta 1963
Laskettu vesille:  13. elokuuta 1965
Palveluskäyttöön:  29. marraskuuta 1967
Poistui palveluskäytöstä:  20. maaliskuuta 1992
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 945 t
Pituus:  95,6 m
Leveys:  11,7 m
Syväys:  5,5 m
Koneteho:  2 × Foster-Wheeler-kattilaa, de Laval -kaasuturbiini, 15 MW
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  166
Aseistus
Aseistus:  1 × 76 mm Mk33 -tykki 1 × Phalanx CIWS 1 × Mk21 Sea Sparrow-ilmatorjuntaohjusten laukaisualusta 6 × 553 mm torpedoputkea 2 × Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitintä 2 × syvyyspomminheitintä
NRP Almirante Gago Coutinho (runkonumero F473) oli Portugalin laivaston Almirante Pereira da Silva -luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Lisnavelta, missä köli laskettiin 2. joulukuuta 1963. Se laskettiin vesille 13. elokuuta 1965 ja otettiin palvelukseen 29. marraskuuta 1967.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 20. maaliskuuta 1992.
Miguel de Cervantes -palkinto

Miguel de Cervantes -palkinto (esp. Premio Miguel de Cervantes) on Espanjan kulttuuriministeriön elämäntyöpalkinto, joka on myönnetty vuodesta 1976 lähtien espanjankielisessä kirjallisuudessa ansioituneelle kirjailijalle. Palkinto on nimetty espanjalaisen kirjailijan Miguel de Cervantesin mukaan.
Palkinnon ehdokasasetteluun osallistuvat muun muassa espanjan kielen akatemiat ympäri maailman ja aikaisemmat palkinnonsaajat. Palkintoraatiin kuuluu kaksi edellistä palkittua, edustaja Real Academia Españolasta ja yhdestä toisesta akatemiasta sekä seitsemän muuta asiantuntijaa. Palkinnonsaaja päätetään kunkin vuoden lopussa ja palkitsemistilaisuus järjestetään Alcalán yliopiston auditoriossa 23. huhtikuuta, Cervantesin kuolinpäivänä. Palkintona on rahasumma, joka vuonna 2012 oli 125 000 euroa.
Palkitut

| Vuosi | saaja  | Maa |
| --- | --- | --- |
| 1976 | Jorge Guillén |  Espanja |
| 1977 | Alejo Carpentier |  Kuuba |
| 1978 | Dámaso Alonso |  Espanja |
| 1979 | Jorge Luis Borges |  Espanja |
| 1979 | Gerardo Diego |  Argentiina |
| 1980 | Juan Carlos Onetti |  Uruguay |
| 1981 | Octavio Paz |  Meksiko |
| 1982 | Luis Rosales |  Espanja |
| 1983 | Rafael Alberti |  Espanja |
| 1984 | Ernesto Sabato |  Argentiina |
| 1985 | Gonzalo Torrente Ballester |  Espanja |
| 1986 | Antonio Buero Vallejo |  Espanja |
| 1987 | Carlos Fuentes |  Meksiko |
| 1988 | María Zambrano |  Espanja |
| 1989 | Augusto Roa Bastos |  Paraguay |
| 1990 | Adolfo Bioy Casares |  Argentiina |
| 1991 | Francisco Ayala |  Espanja |
| 1992 | Dulce María Loynaz |  Kuuba |
| 1993 | Miguel Delibes |  Espanja |
| 1994 | Mario Vargas Llosa |  Peru |
| 1995 | Camilo José Cela |  Espanja |
| 1996 | José García Nieto |  Espanja |
| 1997 | Guillermo Cabrera Infante |  Kuuba |
| 1998 | José Hierro |  Espanja |
| 1999 | Jorge Edwards |  Chile |
| 2000 | Francisco Umbral |  Espanja |
| 2001 | Álvaro Mutis |  Kolumbia |
| 2002 | José Jiménez Lozano |  Espanja |
| 2003 | Gonzalo Rojas |  Chile |
| 2004 | Rafael Sánchez Ferlosio |  Espanja |
| 2005 | Sergio Pitol |  Meksiko |
| 2006 | Antonio Gamoneda |  Espanja |
| 2007 | Juan Gelman |  Argentiina |
| 2008 | Juan Marsé |  Espanja |
| 2009 | José Emilio Pacheco |  Meksiko |
| 2010 | Ana María Matute |  Espanja |
| 2011 | Nicanor Parra |  Chile |
| 2012 | José Manuel Caballero |  Espanja |
| 2013 | Elena Poniatowska |  Meksiko |
| 2014 | Juan Goytisolo |  Espanja |
| 2016 | Fernando del Paso |  Meksiko |
| 2016 | Eduardo Mendoza |  Espanja |
| 2017 | Sergio Ramírez |  Nicaragua |
| 2018 | Ida Vitale |  Uruguay |
| 2019 | Joan Margarit |  Espanja |
| 2020 | Francisco Brines |  Espanja |
| 2021 | Cristina Peri Rossi |  Uruguay |
| 2022 | Rafael Cadenas |  Venezuela |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Miguel de Cervantes -palkinto Espanjan kulttuuriministeriön sivustolla (espanjaksi)
Mykelti Williamson

| Mykelti Williamson |
| --- | --- |
 Mykelti Williamson vuonna 2003.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Michael T. Williamson
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1957 (ikä 67) Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Sondra Spriggs
Näyttelijä
Aktiivisena:  1978–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Michael T. "Mykelti" Williamson (s. 4. maaliskuuta 1957 Saint Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi St. Louisissa, Missourissa, ja muutti 15-vuotiaana perheineen Los Angelesiin.
Williamson on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Forrest Gump (1994), Heat – ajojahti (1995), Con Air – lento vapauteen (1997) ja Fences (2016). Hän on myös näytellyt televisiosarjan 24 8. kaudella CTU:n johtajaa. Hän oli 1980-luvulla lyhyesti naimisissa näyttelijä Olivia Brownin kanssa.
Williamsonilla on ollut kaikkiaan kolme avioliittoa, joista nykyinen Sondra Spriggsin kanssa alkoi vuonna 1997.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mykelti Williamson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mirka (yritys)

Mirkan logo
Mirka Ltd (KWH Mirka vuoteen 2016 asti) on suomalainen yritys, joka valmistaa ja markkinoi hiomatarvikkeita. Niihin kuuluvat hiomaverkot, -paperit ja -kankaat, vaahtomuovi- ja nonwoven-pohjaiset hiomatuotteet, hioma- ja kiillotuskoneet ja kiillotusaineet sekä muut hiontaratkaisut. Mirka on alallaan maailman kolmanneksi suurin ja sillä on tytäryhtiöitä 16 maassa. Sen tuotantolaitokset sijaitsevat Jepualla, Oravaisissa, Pietarsaaressa ja Karjaalla. Mirkan tuotteita käytetään automaalaamoissa, ajoneuvotehtailla, puu- ja huonekalutehtailla sekä metallintyöstössä. Mirka on osa KWH-yhtymää.
Historia

Mirkan perusti Onni Aulo vuonna 1943. Sodan ja teknisten ongelmien takia tuotanto käynnistyi vasta tammikuussa 1946. Vuonna 1962 Mirka siirtyi Jepualle. Oy Keppo Ab osti Mirkan vuonna 1966. Vuonna 1973 yritykset yhdistyivät yhdeksi.
Osa tuotannosta siirrettiin Oravaisiin vuonna 1977. Oravaisten tehdasta on useaan kertaan laajennettu, viimeksi vuonna 2003. Jepuan tehdasta on laajennettu 1980- ja 1990-luvuilla.
Mirka kuuluu KWH Groupiin, ja on sen tärkein osa.
Vuonna 2013 Mirka osti tehdaskiinteistön Pietarsaaresta. Mirka aloittaa hiomakoneiden tuotantolaitoksen rakentamisen Pietarsaaressa 2022.
Aiheesta muualla

yrityksen sivusto
Kauppalehti 20.10.2016: Huippuhiottu vientikone: "Suomessa tuotantoratkaisumme pysyvät salassa"
Kauppalehti 20.10.2016: ”Kilpailemme mieluummin hyvillä ratkaisuilla kuin hinnalla”
Kauppalehti 20.10.2016: ”Rekrytointi on välillä haastavaa”
Sirkkahaukka

| Sirkkahaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Buteoninae
Suku::  Sirkkahaukat Ictinia
Laji::  mississippiensis
Kaksiosainen nimi
 Ictinia mississippiensis  (Wilson, 1811) 
Synonyymit
 Ictinia misisippiensis (Wilson, 1811)  Falco misisippiensis Wilson, 1811  
Katso myös
   Sirkkahaukka Wikispeciesissä   Sirkkahaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sirkkahaukka (Ictinia mississippiensis) on pienikokoinen sirkkahaukkojen sukuun kuuluva haukkalaji, joka elää Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Se on kooltaan 34–38 senttimetriä pitkä ja syö pääasiassa hyönteisiä.
Ulkonäkö ja koko

Aikuinen sirkkahaukka painaa 214–388 grammaa ja on 34–38 senttimetriä pitkä. Siipiväli on 94–100 senttimetriä. Naaras on huomattavasti koirasta suurempi.
Sirkkahaukka muistuttaa ulkonäöltään etelänsirkkahaukkaa ja viheltäjähiirihaukkaa. Sen pää ja rinta ovat vaaleanharmaat, siivet ja pyrstö puolestaan mustat tai tummanharmaat. Siivet ovat kapeat ja teräväkärkiset. Jalat ovat keltaiset tai oranssit. Silmät ovat aikuisilla yksilöillä punaiset, nuorilla harmaammat.
Levinneisyys ja elinympäristö

Sirkkahaukka pesii Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltojen eteläosissa ja talvehtii Etelä-Amerikassa Etelä-Brasiliassa, Itä-Boliviassa, Pohjois-Argentiinassa ja Paraguayssa. Ne muuttavat 200–300 yksilön parvissa, jotka lähtevät liikkeelle syyskuussa. Laji viihtyy avoimissa metsissä, preerioilla ja jokien varsilla kasvavissa metsissä, varsinkin lehdoissa.
Elintavat

Vanhin tunnettu sirkkahaukka on elänyt 11-vuotiaaksi. Sirkkahaukat ovat sosiaalisia ja liikkuvat usein ryhmissä. Yksi hiirihaukkaselvennä liikkuu elinalueelleen 3–20 (keskimäärin 14) kilometriä.
Elintavat > Pesintä

Sirkkahaukkojen paritteluaika on touko–heinäkuussa. Haukka rakentaa tikuista ja pienistä oksista ison ja litteän pesän 3–30 metrin korkeudelle puuhun, mutta se voi käyttää myös vanhoja variksen pesiä. Naaras munii pesään 1–3, yleensä kaksi, sinivalkoista munaa. Samaa pesää voidaan käyttää useana vuonna. Poikasia ruokitaan hyönteisillä, ja emot ovat harvoin poissa pesältä yli minuuttia. Emot puolustavat poikasia aggressiivisesti. Poikasia ruokitaan vähintään kuuden viikon ajan. Ne oppivat lentämään 30–35 vuorokauden ikäisinä ja lähtevät pesästä noin kymmentä päivää myöhemmin. Pöllöt, haukat, oravat ja pesukarhut syövät munia, ja vain noin kaksi kolmasosaa munista selviää aikuisiksi linnuiksi. Sirkkahaukka saavuttaa sukukypsyyden kaksivuotiaana. Laji on yksiavioinen.
Elintavat > Ravinto

Sirkkahaukka syö pääasiassa hyönteisiä, kuten sudenkorentoja ja heinäsirkkoja, jotka se nappaa lennosta. Se syö myös lepakoita, liskoja, pieniä käärmeitä, pikkulintuja, sammakoita ja kaloja. Se saalistaa keskimäärin 400 metrin etäisyydellä pesästään. Se voi syödä saalista lennossa.
Mrunal Thakur

| Mrunal Thakur |
| --- | --- |
 Mrunal Thakur vuonna 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. elokuuta 1992 (ikä 32) Dhule, Maharashtra, Intia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2012–
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Mrunal Thakur (s. 1. elokuuta 1992 Dhule, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa sekä joissakin telugun- ja marathinkielisissä elokuvissa. Hän aloitti näyttelijänuransa television saippuaoopperoissa Mujhse Kuchh Kehti… Yeh Khamoshiyaan (2012) ja Kumkum Bhagya (2014–2016). Jälkimmäisestä hän voitti Indian Telly Awards -palkinnon parhaasta naissivuosasta vuonna 2015.
Thakur teki hindinkielisen debyyttinsä elokuvassa Love Sonia (2018) ja sai tunnustusta vuoden 2019 elämäkerrallisilla elokuvilla Super 30 ja Batla House. Useiden kaupallisten epäonnistumisten jälkeen Thakur saavutti menestystä telugunkielisellä romanttisella draamaelokuvalla Sita Ramam (2022).