stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalevi Aho
Keskeiset teokset > Konsertot > Muille soittimille

Pianokonsertto nro 1 (1988–1989)
Pianokonsertto nro 2 (pianolle ja jousiorkesterille) (2001–2002)
Sieidi. Lyömäsoitinkonsertto (2010)
Acht Jahreszeiten (Kahdeksan vuodenaikaa). Konsertto thereminille ja kamariorkesterille (2011)
Patarumpukonsertto (2015)
Harmonikkakonsertto (harmonikalle, jousiorkesterille ja fagotille) (2015–2016)
Mearra. Kamarikonsertto harpulle ja jousiorkesterille (2016)
Kitarakonsertto (kitaralle ja kamariorkesterille) (2018)
Sonata concertante harmonikalle ja jousiorkesterille (tai jousikvintetille) (1984/2019)
Konsertto kanteleelle, jousiorkesterille ja yhdelle lyömäsoittajalle (2023)
Keskeiset teokset > Konsertot > Useille soittimille

Kaksoiskonsertto kahdelle sellolle (2003)
Kellot. Konsertto saksofonikvartetille ja orkesterille (2008)
Kaksoiskonsertto harpulle ja englannintorvelle (2014)
Kaksoiskonsertto kahdelle fagotille (2016)
Kolmoiskonsertto viululle, sellolle, pianolle ja kamariorkesterille (2018)
Kaksoiskonsertto alttoviululle ja lyömäsoittimille (2020)
Kaksoiskonsertto huilulle ja harpulle (2020)
Kaksoiskonsertto viululle ja sellolle (2022)
Keskeiset teokset > Kamarimusiikki > Kuudelle soittimelle

Sonata concertante harmonikalle ja jousikvintetille (1984/2019)
Keskeiset teokset > Kamarimusiikki > Viidelle soittimelle

Kvintetto oboelle ja jousikvartetille (1973)
Kvintetto fagotille ja jousikvartetille (1977)
Kvintetto huilulle, oboelle ja jousitriolle (1977)
Kvintetto alttosaksofonille, fagotille, alttoviululle, sellolle ja kontrabassolle (1994)
Kvintetto klarinetille ja jousikvartetille (1998)
Kolme tangoa viululle, harmonikalle, kitaralle, pianolle ja kontrabassolle (1999)
Kvintetto huilulle, viululle, 2 alttoviululle ja sellolle (2000)
Puhallinkvintetto nro 1 (2006)
Jousikvintetto Hommage à Schubert (2009)
Kvintetto oboelle, klarinetille, fagotille, käyrätorvelle ja pianolle (2013)
Puhallinkvintetto nro 2 (2014)
Berliner Bagatelle puhallinkvintetille (2018)
Mysterium. Kvintetto pianolle vasemmalle kädelle ja jousikvartetille (2019)
Kvintetto käyrätorvelle ja jousikvartetille (2019)
Keskeiset teokset > Kamarimusiikki > Neljälle soittimelle

Jousikvartetto nro 1 (1967)
Jousikvartetto nro 2 (1970)
Jousikvartetto nro 3 (1971)
Kvartetto huilulle, alttosaksofonille, kitaralle ja lyömäsoittimille (1982)
Kimasen lento jousikvartetille (1998)
Balladi huilulle, fagotille, sellolle  ja pianolle (1999)
HAHE neljälle sellolle (2008)
Tango 60 jousikvartetille (2012)
ARS neljälle sellolle (2012)
EAREGBERG neljälle sellolle (2013)
ERA neljälle sellolle (2013)
La Violina neljälle viululle (2017)
Kvartetto harmonikalle ja jousitriolle (2019)
Jousikvartetto nro 4 (2021)
Jousikvartetto nro 5 (2021)
Sumussa jousikvartetille (2023)
Keskeiset teokset > Kamarimusiikki > Kolmelle soittimelle

Viisi bagatellia huilulle, sellolle ja pianolle (2000)
Laulu maasta oboelle, viululle ja uruille (2002)
Trio klarinetille, alttoviululle ja pianolle (2006)
Kumaus - trio harmonikalle, kontrabassolle ja kyömäsoittimille (2023)
Keskeiset teokset > Kamarimusiikki > Kahdelle soittimelle

Hämärän laulu viululle ja harpulle (1984)
Sonaatti oboelle ja pianolle (1985)
Sonaatti kahdelle harmonikalle (1989)
Nuppu huilulle ja pianolle (1991)
Seitsemän inventiota ja postludi oboelle ja sellolle (1986/1998)
Epilogi pasuunalle ja uruille (1998)
Lamento kahdelle viululle (tai kahdelle alttoviululle) (2001)
Quasi una fantasia käyrätorvelle ja uruille (2011)
ER-OS viululle ja klarinetille (2015)
Partita sellolle ja kitaralle (2016)
Elegia kontrafortelle ja pianolle (2016)
Lied oboelle ja pianolle (2017)
Sonaatti sellolle ja pianolle (2019)
Venematka (Barcarole) sellolle ja pianolle (2019)
Nuku, lapsoseni - kehtolaulu alttoviululle ja pianolle (2021)
Prologi ja Epilogi Stravinskin sarjaan Suite Italienne, viululle ja harmonikalle tai pianolle (2022)
La Tombeau de J.K. viululle ja pianolle (2022)
Fragen, duo kahdelle viululle (2022)
Ruija huilulle, sellolle ja videolle (2023)
Keskeiset teokset > Soolosoitinmusiikkia > Solo-sarja

Solo I viululle (1975)
Solo II pianolle (1985)
Solo III huilulle (1990–1991)
Solo IV sellolle (1997)
Solo V fagotille (1999)
Solo VI kontrabassolle (1999)
Solo VII trumpetille (2000)
Solo VIII baritonitorvelle (2003)
Solo IX oboelle (2010)
Solo X käyrätorvelle (2010)
Solo XI Hommage à Munir Bashir kitaralle (2013)
Solo XII In memoriam EJR alttoviululle (2016)
Solo XIII pasuunalle (2017)
Solo XIV klarinetille (2018)
Solo XV marimballe (2018)
Solo XVI Ballade harpulle (2019)
Solo XVII klavikordille (2020)
Solo XVIII tuuballe (2021)
Keskeiset teokset > Soolosoitinmusiikkia > Pianolle

19 preludia (1965–1968)
Pianosonaatti nro 1 (1980)
Pianosonaatti nro 2 Hommage à Beethoven (2016)
Seijaku no Uzu (Hiljaisuuden pyörre) pianolle vasemmalle kädelle (2021)
Keskeiset teokset > Soolosoitinmusiikkia > Uruille

Ludus solemnis (1978)
In memoriam (1980)
Kolme interludia (1993)
Alles Vergängliche. Sinfonia uruille (2007)
Päiwä nyt ehtii ehtoollen (koraalisovitus; 2015)
Nyt ylös sieluni (koraalisovitus; 2015)
Herr Gott, erhalt uns für unf für (koraalisovitus; 2017)
Keskeiset teokset > Soolosoitinmusiikkia > Muille

Sooloviulusonaatti (1973)
Harmonikkasonaatti nro 1 (1984–1989)
Harmonikkasonaatti nro 2 Mustat linnut (1990)
Nocturne huilulle (2002)
In memoriam Pehr Henrik Nordgren viululle (2009)
Viisi myyttistä kuvaa oboelle (2015)
Kitarasonaatti (2019)
Am Horizont sooloalttoviululle (2020)
J.S. Bach - Kalevi Aho: Sarabande ja koraali marimballe (2022)
Harmonikkasonaatti nro 3 (2022)
Kolme kappaletta lapsiviulisteille (2023)
Keskeiset teokset > Vokaalimusiikkia > Kuorolle

Lasimaalaus naiskuorolle (1974; teksti Aila Meriluoto)
Veet välkkyy taas mieskuorolle (1992; teksti Viljo Kojo)
Mysteerio naiskuorolle (1994; teksti Maritza Nuñez)
Ilo ja epäsymmetria; sarja sekakuorolle (1996; teksti Mirkka Rekola)
Kolme Mawlana Rumin runoa sekakuorolle (2010; teksti Mawlana Rumi, suom. Jaakko Hämeen-Anttila)
Keskeiset teokset > Vokaalimusiikkia > Sooloäänelle

Kolme laulua elämästä tenorille ja pianoille (1977; teksti Raimo Lehmonen)
Kyynikon paratiisi. Kabareelaulu tenorille ja 10 soittajalle (tai tenorille ja pianolle) (1991; teksti Esko-Pekka Tiitinen)
Kiinalaisia lauluja, sopraanolle ja orkesterille (1997; muinaisten kiinalaisten runoilijoiden teksteihin)
Kolme Bertrandin monologia baritonille ja orkesterille (1998; teksti Paavo Rintala ja Kalevi Aho)
Kysymysten kirja, mezzosopraanolle ja kamariorkesterille (2006; teksti Pablo Neruda, suom. Katja Kallio)
Sateen aikaan. Viisi laulua mezzosopraanolle ja jousikvartetille (2017; teksti Tuomas Anhava)
Hauki ja naakka. Kaksi laulua baritonille ja harpulle tai pianolle (2020). 1. Hauen laulu (Aaro Hellaakoski); 2. Keltainen naakka (P. Mustapää)
Keskeiset teokset > Sovituksia

Kuoleman lauluja ja tansseja  (Modest Musorgski; sovitus bassolle ja orkesterille 1984)
J. S. Bach: Contrapunctus XI (teoksen orkestrointi 1984)
Lauluseppele (Leevi Madetoja; kantaatin sovitus mieskuorolle a cappella 1987)
Pyörteitä, 1. näytös (Uuno Klamin balettinäytöksen orkestrointi 1988)
Erik Tulindberg: Jousikvartetot I-VI (kvartettojen täydentäminen; kadonneen 2. viulun stemman kirjoittaminen teoksiin 1995)
Karelia (Jean Sibeliuksen kuvaelmamusiikin täydennys 1997)
Jean Sibelius: Kellosävel Kallion kirkossa, sovitus orkesterille (1997)
Vom Himmel hoch (Michael Praetorius; kaksoiskuoromotetin sovitus orkesterille ja uruille 1998)
Lakeus (Yrjö Kilpisen laulusarjan sovitus baritonille ja orkesterille 1998)
Jean Sibelius: Ljinga Wirginia, teoksen täydennys (2002)
J. S. Bach: Präludium und Fuga in C ("Con largo", BWV 545) (sovitus sinfoniaorkesterille, kamariorkesterille ja 10 tunturimuusikolle 2005)
Jean Sibelius: Viulukonsertto (alkuperäisversio), teoksen pianopartituurin täydennys (2007)
Jean Sibelius: Promootiokantaatti 1897 (kantaatin kuuden kuoro-osan täydentäminen ja sovittaminen sekakuorolle ja pianolle 2010)
J. S. Bach:  Contrapunctus XIV teoksesta Die Kunst der Fuge (teoksen täydentäminen; versiot uruille, jousiorkesterille tai saksofonikvartetille, 2011)
Einojuhani Rautavaara: Serenadi rakastetulleni viululle ja orkesterille (2016) (teoksen täydentäminen 2018)
J.S. Bach - Kalevi Aho: Sarabande ja koraali marimballe (2022)
Jean Sibelius: Cinq morceaux op 75, sovitus kamariorkesterille (2024)
Julkaisuja

Suomalainen musiikki ja Kalevala (1985).
Einojuhani Rautavaara sinfonikkona (1988).
After Sibelius – Finnish Music Past and Present (1992).
Taiteilijan tehtävät postmodernissa yhteiskunnassa. Valittuja kirjoituksia 1974–1992.  (Julkaisija: Suomalaisen musiikin julkistamisseura ry)  Helsinki:  Gaudeamus, 1992.  ISBN 951-662-543-6
Taide ja todellisuus.  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-22080-9
Uuno Klami – elämä ja teokset (yhdessä Marjo Valkosen kanssa) (2000).
Kirjallisuutta

Salmenhaara, Erkki (toim.): Suomalaisia säveltäjiä. Helsinki: Otava 1994.
Salmela, Henna (toim.): Kalevi Aho – orchestral works. Helsinki: Fennica Gehrman 2005.
Aiheesta muualla

Kalevi Ahon sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Kalevi Aho Music Finlandin sivulla (englanniksi)
Salmela, Henna: The man behind the music. Highlights-lehti 1/2009. (englanniksi)
Aho, Kalevi hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  BRAHMS  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva 2  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Yle  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Salon suomalainen yhteiskoulu

Salon (suomalainen) yhteiskoulu oli Salossa vuosina 1897–1937 toiminut yksityinen oppikoulu.
Syyskuussa 1897 perustetun koulun omisti Salon (suomalaisen) yhteiskoulun kannatusyhdistys. Koulu oli aluksi viisiluokkainen ja sai luvan laajentua 8-luokkaiseksi vuonna 1907. Koulu otettiin valtion haltuun 1937. Koulu sai oikeuden antaa keskikoulutodistuksia sekä ylioppilastutkinto-oikeuden vuonna 1922.
Koulu aloitti toimintansa puuseppä Nyströmin talossa Itäisen siltakadun ja Sairashuoneenkadun kulmassa. Vuonna 1901 koulu siirtyi puuseppä Jalosen taloon Turuntien varrelle ja vuonna 1903 koululle valmistui oma koulutalo jota laajennettiin lisärakennuksella 1920.
Koulun toimintaa jatkoivat vuodesta 1937 Salon yhteislyseo ja vuodesta 1976 Hermannin lukio.
Koulun rehtorit

1898–1901 Hanna Asp
1901–1902 Elli Andersin
1902–1905 Hanna Asp
1905–1906 Elli Andersin
1906–1908 Anna Lindgren-Guerillot
1908–1910 Helmi Holsti
1910–1921 Anna Paloniemi
1921–1922 H. V. Linkonen
1922–1925 August Tappura
1925–1937 Toivo Nuotio
Kirjallisuutta

Salon yhteiskoulu 1898-1923, Entiset oppilaat julkaisivat teoksen 25-vuotisen toiminnan muistoksi; toimituskunta E. I. Kallio, V. J. Kallio, A. K. Kivialho, Helsinki 1923
Salon Yhteiskoulu - Salon Yhteislyseo 1898-1948; julkaisutoimikunta Reino Halkilahti ym. ; oppilasmatrikkelin painokuntoon laatinut Erkki Linnamaa, Salon yhteiskoulu, Turku 1950
Salon yhteiskoulu-yhteislyseo, Hermannin yläaste ja lukio 1898-1988, Salon kaupunki, Salo 1988
Vesa Vares : Hannasta Hermanniin, Salon yhteiskoulu Salon yhteislyseo Hermannin koulu 1898-1998, Hermannin koulun perinneyhdistys, Salo 1998 ISBN 952-91-0310-7
Budžak

| Budžak Etelä-Bessarabia |
| --- | --- |

 Budžak osana Ukrainaa
Valtio:  Ukraina
Hallinnollinen alue:  Odessa
Pinta-ala:  13 251 km²
Väkiluku (2018):  563 854
 – väestötiheys:  42,5 as./km²
Kielet:  ukraina, venäjä, bulgaria, romania (kyrillinen kirjaimisto)
Kansat:  ukrainalaisia (40%) bulgarialaisia (21%) venäläisiä (20%) romanialaisia/moldovalaisia (13%) ja gagauzeja (4%)
Budžak (ukr. Буджак, Budžak, rom. Bugeac) on historiallinen alue Bessarabian eteläosassa, Mustanmeren rannalla. Maa on alankoa ja sijaisee etelässä Tonavan, idässä Mustanmeren ja Dnestrin sekä lännessä Prutjoen välissä. Pääosin Budžak rajautuu johonkin vesistöön. Alueella on useita järviä. Valtiollisesti alue kuuluu nykyisin pääosiltaan Ukrainan Odessan alueeseen ja osin Moldovan eteläosaan.
Historiallisesti se on ollut osa Moldavian ruhtinaskuntaa.lähde?
Bessarabian kuvernementin kartta (1913).
Ukrainaan sijoittuvan Budžakin osan hallinnollinen jako.
Venäjän-Turkin sodan (1806–1812) päättäneen Bukarestin rauhansopimuksen (1812) mukaan koko Bessarabia sekä Benderin (nyk. Moldovassa), Akermanin (Bilhorod-Dnistrovskyi), Kilijan ja Izmajilin linnoitukset siirtyivät Venäjän keisarikunnalle. Venäjän keisarikunnassa Budžak oli osa Bessarabian kuvernementtiä, sijoittuen kuvernementin kolmen eteläisen kihlakunnan (Bender, Akkerman ja Izmajil) alueelle.
Ukrainan yhteyteen alue tuli toisen maailmansodan yhteydessä. Molotov–Ribbentrop-sopimuksen (1939) salaisen lisäpöytäkirjan perusteella alue tuli Neuvostoliiton etupiiriin. Vuonna 1944 Budžak liitettiin yhdessä Bessarabian kanssa Neuvostoliittoon (Ukrainan neuvostotasavaltaan). Ukrainaan kuuluva Budžakin maat sijaitsevat Odessan alueen Bilhorod-Dnistrovskyin (Akkermanin), Bolhradin ja Izmajilin piireissä.
Alueen nimi tulee tataarin ja turkin kielistä, joissa sana Bucak merkitsee nurkkaa, kulmaa tai kolmiota. Nimi viittaa alueen kolmiomaiseen muotoon, jonka kulmina toimivat Bilhorod-Dnistrovskyin (Akkermanin), Izmajilin ja Benderin kaupungit.
I Wanna Be Your Dog

| ”I Wanna Be Your Dog” The Stooges |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The Stooges
 Julkaistu: 1969
 Tuottaja(t): John Cale
 Tyylilaji: garage rock, protopunk
 Kesto: 03.09
 Levy-yhtiö: Elektra, Warner Bros.
The Stoogesin muut singlet
|   | ”I Wanna Be Your Dog” 1969 | ”1969” 1969 |
I Wanna Be Your Dog on protopunk-yhtye The Stoogesin kappale vuodelta 1969. Se julkaistiin yhtyeen esikoisalbumilla. Vaikka kappale ei julkaisuaikanaan saavuttanut juurikaan huomiota, siitä on myöhemmin tullut klassikko ja siihen viitataan usein populaarikulttuurissa. Kappaletta on myös versioitu monesti: esimerkiksi Joan Jett, Red Hot Chili Peppers, Slayer, Sonic Youth ja Swans ovat levyttäneet kappaleen. Kappaletta pidetään yleisesti merkittävänä punk-klassikkona.
Vuonna 2004 ”I Wanna Be Your Dog” sijoittui Rolling Stone -lehden ”500 kaikkien aikojen parasta kappaletta” -listalla sijalle 438. Pitchfork Media sijoitti sen sijalle 16 listallaan ”1960-luvun 200 parasta kappaletta”.
Suomalainen runoilija Markku Into on kääntänyt kappaleen suomeksi nimellä ”Mä haluun olla sun koira”, ja hän esitti sitä yhdessä Turun Romantiikka-yhtyeen kanssa. Käännös julkaistiin myös Turun Romantiikka -yhtyeen singlellä ”Tervetuloa katsomaan köyhien jännittävää elämää”.  Myös suomalainen Smack-yhtye on levyttänyt kappaleesta oman versionsa. Se löytyy yhtyeen Smack On You -albumin uusintapainoksesta.
Näyttelijä Gary Oldman laulaa kappaleen Alex Coxin ohjaamassa elokuvassa Sid & Nancy.
Lähteet:

↑  Rolling Stone : The RS 500 Greatest Songs of All Time web.archive.org. 17.12.2006. Viitattu 28.2.2025.
↑  Pitchfork: The 200 Best Songs of the 1960s Pitchfork. 18.8.2006. Viitattu 28.2.2025. (englanniksi)
↑   ”Turun Romantiikka - Tervetuloa Katsomaan Köyhien Jännittävää Elämää”. 2021-01-19. en
↑  Mä haluun olla sun koira — Turun Romantiikka & Markku Into Last.fm. Viitattu 28.2.2025. (englanniksi)
↑   ”Sid and Nancy (1986) - Soundtracks - IMDb”. en-US
Merja Salo

Merja Hannele Salo (2. maaliskuuta 1953 Hämeenlinna – 16. elokuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja ja professori. Hän oli Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa kuvallisen viestinnän ja valokuvauksen professori.
Ura

Salo valmistui ylioppilaaksi vuonna 1972 Savonlinnan Taidelukiosta ja suoritti Tampereen yliopistossa toimittajatutkinnon vuonna 1979. Hän suoritti Taideteollisen korkeakoulun koulutuskeskuksen valokuvauslinjan tutkinnon vuonna 1984. Hän väitteli siellä taiteen tohtoriksi 1997. Salon kuvatutkimuksen alaan lukeutuva väitöskirja Nautinnon, vaaran ja varoituksen merkit: Vertaileva tutkimus Suomessa julkaistun painetun savukemainonnan ja tupakan vastapropagandan kuvista ja kuvasisällöistä vuosina 1870–1996 julkaistiin pelkästään CD-ROMilla.
Salo oli Suomen Tietotoimiston ulkomaantoimittaja 1980–1988 ja työskenteli vapaana valokuvaajana ja kirjoittajana 1988–1993. Taideteollisen korkeakoulun kuvallisen viestinnän ja valokuvauksen professoriksi hänet nimitettiin 1994. Häntä on luonnehdittu monipuoliseksi alan tutkijaksi, ja häntä arvostettiin kouluttajana. Hän on kirjoittanut valokuvaa ja valokuvausta eri näkökulmista käsitteleviä artikkeleita. Hän teki myös vuonna 2015 Sari Karttusen kanssa kirjan suomalaisen valokuvauksen digitalisoitumisen vaiheista.
Salo sai vuoden 2015 Finnfoto-palkinnon.
Palkinnot ja tunnustukset

Aikakauslehtien Liiton J. V. Snellman -palkinto 2008
Valokuvataiteen valtionpalkinto 2011
Finnfoto-palkinto 2015
Teoksia

Imageware: Kuvajournalismi mediafuusiossa. Taideteollinen korkeakoulu, 2000. ISBN 951-558-045-5.
Muodin ikuistajat: Muotivalokuvaus Suomessa. Taideteollinen korkeakoulu, 2005. ISBN 951-558-170-2.
Claire Aho: Makupaloja. Teksti yhdessä Sinikka Salokorven kanssa. WSOY, 2010. ISBN 978-951-0-36281-5.
Carscapes, Automaisemia. Edition Patrick Frey ja Musta Taide, 2011. ISBN 978-3-905929-13-3.
Jokapaikan valokuva: Suomalaisen valokuvauksen digitalisoituminen 1992–2015. Yhdessä Sari Karttusen kanssa. Aalto Arts Books, Musta taide, 2015. ISBN 978-952-292-019-5.
Aiheesta muualla

Ukkonen, Arja: Valokuva tuo lähelle. (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Kulttuurirahasto.
Merja Salon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  DDB  Kansallisbiografia
Christina Salmivalli

| Christina Salmivalli> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. syyskuuta 1967 Helsinki (ikä 57)
Ammatti:  psykologian professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Turun yliopisto (PsM 1992, PsT 1998)
Instituutti:  Turun yliopisto
Tutkimusalue:  aggressiotutkimus, kehityspsykologia, lasten ja nuorten vertaissuhteet, koulukiusaaminen ja sen interventiot
Tunnetut työt:  KiVa Koulu -hanke
Palkinnot:  Suomalaisen Tiedeakatemian väitöskirjapalkinto (1999), Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto (2004), Vuoden psykologi (2009), European Award for Crime Prevention (2009), Child Act of the Year (2010), Peace Education Award (2011), Suomen tiedepalkinto (2017)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Eija Christina Salmivalli (s. 18. syyskuuta 1967 Helsinki) on suomalainen psykologian tohtori ja Turun yliopiston psykologian professori vuodesta 2004. Hän on tutkinut lasten ja nuorten vertaissuhteita ja niiden merkitystä kehitykselle sekä koulukiusaamista ja sen näyttöön perustuvia interventioita. Hänen erityisaluettaan ovat lasten vertaissuhteet, koulukiusaaminen, sosiaalinen kognitio ja sosiaalinen sopeutuminen sekä näyttöön perustuvien interventioiden arviointi ja implementointi. Salmivalli johtaa yhdessä erikoistutkija Elisa Poskiparran kanssa KiVa Koulu -hanketta, ja hän on tutkimuksen lippulaiva INVESTin varajohtaja.
Elämä ja ura

Salmivalli kirjoitti ylioppilaaksi Riihikedon lukiosta vuonna 1986. Hän valmistui psykologian maisteriksi 1992 pro gradun aiheenaan koulukiusaaminen. Salmivalli väitteli psykologian tohtoriksi 1998. Tunnustuksena väitöskirjastaan hän sai Suomalaisen Tiedeakatemian väitöskirjapalkinnon 1999. Salmivalli nimitettiin Turun yliopiston kehitys- ja sosiaalipsykologian dosentiksi vuonna 2001.
Salmivalli valittiin Turun yliopiston psykologian professoriksi 2004. Vuosina 2006–2011 hän oli psykologian osa-aikaisena professorina norjalaisessa Stavangerin yliopistossa. Vuosina 2011–2013 hän toimi apulaisprofessorina läntisen Australian Edith Cowan -yliopistossa. Hän on toiminut myös Shandong Normal Universityn vierailevana professorina.lähde?
Elämä ja ura > Tunnustuksia

Vuonna 2004 Salmivalli sai tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon. Turun yliopiston humanistinen tiedekunta myönsi hänen johtamalleen KiVa Koulu -hankkeelle Vuoden humanistiteko 2008 -kunniamaininnan (2/2009). Suomen Psykologiliitto valitsi Salmivallin vuoden psykologiksi 2009. Tunnustus myönnettiin koulukiusaamisen tutkimisesta ja sen ehkäisyyn liittyvien toimintamallien kehittelystä. Salmivallia pidetään arvostetuimpana suomalaisena koulukiusaamisen asiantuntijana. Salmivallille myönnettiin 100 000 euron suuruinen Suomen tiedepalkinto vuonna 2017. Vuonna 2020 Salmivalli valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi. Vuonna 2021 Salmivalli tutkimusryhmineen oli toinen ensimmäistä kertaa myönnetyn Uudenkaupungin rauhanpalkinnon saajista.
Salmivalli on saanut myös useita kansainvälisiä tunnustuksia, muun muassa European Award for Crime Prevention -palkinnon (2009), Child Act of the Year -tunnustuksen (2010) ja Peace Education Award -palkinnon (2011).
Julkaisuja

Kansalliskirjaston julkaisukannasta löytyviä Christina Salmivallin teoksia on lueteltu ohessa. Tämän ohella hän on julkaissut muun muassa toista sataa vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia ja runsaasti suomenkielisiä julkaisuja.
Koulukiusaaminen ryhmäilmiönä.  Helsinki:  Gaudeamus, 1998.  ISBN 951-662-726-9
Salmivalli, Christina: Not only bullies and victims. Participation in harassment in school classes. Some social and personality factors.  (Väitöskirja)  Turku:  Turun yliopisto, 1998.  ISBN 951-29-1080-2  (englanniksi)
Salmivalli, Christina; Kaukiainen, Ari: Kiusaamisen vähentäminen opettajien koulutuksen kautta. Seurantatutkimuksen ensimmäinen vaihe.  Helsinki:  Helsingin kaupunki, 2000.  ISBN 951-718-501-4
Teräsahjo, Timo; Salmivalli, Christina: Tapaustutkimus kiusaamisen vastaisesta interventiosta Helsingin ala-asteen kouluissa.  Helsinki:  Helsingin kaupungin opetusvirasto, 2001.  ISBN 951-718-804-8 ; ISBN 951-718-805-6 (verkossa PDF)
Salmivalli, Christina: Koulukiusaamiseen puuttuminen. Kohti tehokkaita toimintamalleja.  Jyväskylä:  PS-kustannus, 2003.  ISBN 952-451-062-6
Salmivalli, Christina: Kaverien kanssa. Vertaissuhteet ja sosiaalinen kehitys.  Jyväskylä:  PS-kustannus, 2005.  ISBN 952-451-116-9
Salmivalli, Christina; Poskiparta, Elisa; Tikka, Anna; Pöyhönen, Virpi: KiVa Koulu : Opettajan opas : alakoulun 1. luokalle.  Turku:  Turun yliopisto, 2009.  ISBN 978-951-29-3875-9
Salmivalli, Christina; Poskiparta, Elisa; Tikka, Anna; Pöyhönen, Virpi: KiVa Koulu : Opettajan opas : alakoulun 4. luokalle.  Turku:  Turun yliopisto, 2009.  ISBN 978-951-29-3876-6
Sainio, Miia; Kaukiainen, Ari; Willför-Nyman, Ulrika; Annevirta, Tiina; Pöyhönen, Virpi; Salmivalli, Christina: KiVa Koulu : Opettajan opas : yläkoululle.  Turku:  Turun yliopisto, 2009.  ISBN 978-951-29-3877-3
Kaukiainen, Ari; Salmivalli, Christina: KiVa Koulu : vanhempien opas.  Turku ja Helsinki:  Turun yliopisto ja Opetusministeriö, 2009.  ISBN 978-951-29-3878-0
Aiheesta muualla

Christina Salmivalli Turun yliopiston sivuilla
Christina Salmivalli Google Scholarissa (englanniksi)
Christina Salmivalli (2010) Bullying and the peer group: A review (Aggression and violent behavior, 15 (2): 112-120; abstrakti) (englanniksi) (doi.org)
Koulukiusaamisen vastaiseen työhön kouluttautujia seitsemästä maasta Turun yliopistossa (15.1.2014​) (utu.fi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Alankomaat 
Tieteilijät:  ORCID  Scopus