Armi Kuusela
Kuuselan Suomessa saama huomio

Armi Kuuselan Suomen-vierailujen välillä oli monesti useita vuosia, joten niitä pidettiin suurina tapauksina. Armi Kuusela-Hilario ja Virgilio Hilario vierailivat ensimmäisen kerran yhdessä Suomessa tammikuussa 1955 ja osallistuivat itsenäisyyspäivän vastaanotolle Presidentinlinnassa vuonna 1962. Kesäkuussa 1967 Armin koko seitsenhenkinen perhe vieraili Suomessa; lapset olivat tuolloin 2–11 -vuotiaita. Vuonna 1972 Armi Kuusela-Hilario ja Virgilio Hilario vierailivat Päiviö Pyysalon ohjaamassa ja Matti Raninin juontamassa Tasaraha-televisio-ohjelmassa. Virgilio Hilario nimitettiin Suomen kunniakonsuliksi Filippiineille vuonna 1969.
Vuonna 1962, jolloin tuli kuluneeksi kymmenen vuotta Armi Kuuselan valinnasta Miss Universumiksi, Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n varatoimitusjohtaja Lauri Jäntti antoi toimittaja Maija Dahlgrenille tehtäväksi kirjoittaa elämäkerta Kuuselasta. Kirjan kokosivat Dahlgren ja Suomen Kuvalehden taiteilija Jussi Hausmann. Dahlgrenin mukaan kirjaa meni kaupaksi ”aivan kamalasti”.
Suomessa ja muuallakin länsimaissa virisi 1960-luvun jälkipuoliskolla varsinkin kaupunkilaisnuorison keskuudessa yhteiskuntakriittinen liike, ja vanhat arvot kumottiin tai ainakin kyseenalaistettiin. Nuori, niin kutsuttu tiedostava sukupolvi, joka oli kuullut kyllästymiseen saakka sodista ja isänmaallisuudesta, liitti myös Armi Kuuselan menneeseen maailmaan. Nina af Enehjelm kirjoittaa, että nuoresta iästään ja suuresta suosiostaan huolimatta Armi Kuusela ei koskaan edustanut 1950-luvulle tyypillistä nuorisokulttuuria, vaan päin vastoin ”hän pyrki olemaan vanhanaikaisella tavalla aikuinen silloinkin, kun nuoruus oli tullut muotiin”. Af Enehjelm jatkaa, että ”ilmiönä tämä entinen isänmaallisuuden symboli ja nykyinen hienostorouva edusti kaikkea sitä, mitä 1960-lukulainen vasemmistolainen vastusti”. Uudet tuulet näkyivät myös aikakauslehdistössä, eikä Armi Kuusela ollut enää edes naistenlehdille itsestään selvästi kiinnostava aihe. Hopeapeili-lehti ja Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n varatoimitusjohtaja Lauri Jäntti pitivät kuitenkin Kuuselan nimeä kuitenkin esillä.
Armi Kuusela-Hilario oli ensimmäinen suomalainen henkilö, jonka elämästä Hymy-lehti alkoi raportoida johdonmukaisesti. Suomalainen keskivertokansalainen ei ollut tiennyt Filippiineistä paljoakaan ennen Armi Kuuselan ja Virgilio Hilarion avioitumista, kun taas ns. sivistyneistö suhtautui maahan vähätellen, jopa halveksivasti. Tilanne muuttui kuitenkin täysin Ferdinand Marcosin tultua maan presidentiksi vuonna 1965. Sensaatiohakuiset toimittajat kirjoittivat Kuusela-Hilarion perheen elämästä, joka oli täysin erillään Filippiinien tavallisen kansan köyhyydestä, ja Marcosin hallinnon samaan aikaan harjoittamasta poliittisesta väkivallasta ja maassa rehottaneesta korruptiosta.
Toimittaja Unto Miettinen vieraili Kuusela-Hilarion kodissa Manilassa vuonna 1970 ja haastattelun yhtenä aiheena oli maan sisäpoliittinen tilanne. Virgilio Hilario myönsi sosiaaliset epäkohdat ja niiden korjaamisen välttämättömyyden. Miettinen vertasi Filippiinejä herkästi räjähtävään ruutitynnyriin ja kirjoitti, että Filippiinien köyhän kansan kärsimys oli mittaamaton. Haastattelua seuranneiden parin vuoden aikana Filippiinien sisäinen tilanne jatkoi kärjistymistään, ja vuonna 1972 Ferdinand Marcos julisti kommunismin uhkaan vedoten maahan poikkeustilan. Seuraavana vuonna hyväksytyn uuden perustuslain nojalla hänestä tuli käytännössä Filippiinien diktaattori. Muun muassa Helsingin Sanomat arvosteli kärkevästi Hilarion pariskunnan Marcosia ja tämän politiikkaa tukeneita lausuntoja. HS:n pääkirjoituksen Kuusela-Hilarion perheeseen viitannut otsikko 11. lokakuuta 1972 oli provosoiva: ”Kuka tarvitsee diktaattoria?”
Armi Kuusela on kertonut, että totuus Marcosista paljastui hänelle vasta tämän tultua syrjäytetyksi vuonna 1986, jolloin hän itse oli jo kauan ollut poissa Filippiineiltä.
Armi Kuusela vieraili toisen miehensä Albert Williamsin kanssa Suomessa elokuussa 1979 ja pitivät lehdistötilaisuuden Yhdysvaltain Helsingin-suurlähetystössä. Nina af Enehjelm kirjoittaa, että tämän jälkeen ”suuren näytelmän esirippu laskeutui lopullisesti”.
Vuonna 1982 Markku Koski ja Leo Lindsten julkaisivat kirjan Armin vuodet, jossa ”Armi-myyttiä” analysoitiin sosiologian näkökulmasta ja peilattiin sitä oman aikansa kontekstiin.
Aikakauslehdet muistivat Kuuselaa aina hänen täyttäessään tasavuosia, vaikka hän olikin lakannut antamasta haastatteluja. Näin tapahtui esimerkiksi vuonna 1984, jolloin hän täytti 50 vuotta, vuonna 1992, jolloin hänen missivuodestaan tuli kuluneeksi 40 vuotta, sekä vuonna 1994, jolloin Kuusela vietti 60-vuotissyntymäpäiväänsä.
Suomen itsenäisyyden 70-vuotisjuhlavuonna 1987 Mitä Missä Milloin -vuosikirjan toimituksen kokoama raati valitsi Kuuselan yhdeksi Suomen itsenäisyyden ajan 70 vaikuttajasta.
Vuonna 2002, jolloin tuli kuluneeksi 50 vuotta Helsingin olympiakisoista ja Armi Kuuselan valinnasta Miss Universumiksi, toimittaja Jarmo Heikkinen käsikirjoitti Yle TV1:lle Kuuselan missivuodesta kertoneen dokumentin, jonka nimeksi tuli Käy lento joutsenen. Hyvän vastaanoton innoittamana Heikkinen teki dokumentille jatko-osan Valkoinen orkidea, joka keskittyi Kuuselan ja Virgilio Hilarion Suomen-vierailuun vuonna 1955. Samana vuonna valmistui myös toinen Kuuselan tarinaa kosketellut ohjelmasarja Ken on heistä kaikkein kaunein, jonka laati MTV:lle toimittaja Juha-Pekka Ristmeri. Kun Ristmeri pyysi kommenttia Kuuselalta, tämä vastasi katuvansa sitä, että oli Miss Universum -voittonsa jälkeen ylipäätään lainkaan palannut Suomeen. Kuusela kertoi voittonsa suomalaisissa synnyttämän hysterian olleen hänelle kohtuuttoman raskas kokemus.
Kuusela vieraili toistaiseksi viimeisen kerran syntymäkunnassaan Muhoksella 23. elokuuta 2014. Hänen kymmenhenkiseen seurueeseensa kuuluivat hänen puolisonsa Albert Williams, hänen poikansa Jussi ja Mikko vaimoineen, hänen tyttärensä Eva ja Anna-Lisa lapsineen sekä hänen sisarensa Maaria Rautio. Vierailun isäntänä oli Muhoksen silloinen kunnanjohtaja Jukka Syvävirta.