stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ryan O’Shaughnessy
Musiikkiura > Britain's Got Talentin jälkeen

19. toukokuuta 2012 ilmoitettiin, että O'Shaughnessy oli allekirjoittanut sopimuksen Sony Musicin kanssa. Hänen ensimmäinen singlensä "No Name" julkaistiin 5. elokuuta 2012, ja hänen debyytti minialbmuinsa Ryan O'Shaughnessy julkaistiin 13. elokuuta 2012. Minialbumi sisältää kuusi kappaletta jotka kaikki O'Shaughnessy on kirjoittanut itse, kuten "First Kiss" jonka hän esitti myös Britain's Got Talentissa. 10. elokuuta 2012 hän esiintyi kotikaupungissaan Dublinissa, tavaten faneja ja allekirjoittan kopioita hänen minialbumistaan. 23. elokuuta hän esitti debyyttisinglensä "No Namen" livenä This Morning-ohjelmassa.
Musiikkiura > The Hit

12. heinäkuuta 2013 ilmoitettiin, että O'Shaughnessy olisi yksi artisteista jotka osallistuvat uuteen irlantilaiseen lauluntekokilpailuun nimeltä The Hit kilpaillen Brian Kennedyä, hänen valmentajaansa  The Voice of Ireland-kilpailussa vastaan.
Kilpailussa joka televisioitiin 2. elokuuta 2013 oli kuusi lauluntekijää joíden kuudesta kappaleista valittiin kaksi. O'Shaughnessy valitsi Gavin Doylen kappaleen nimeltä "Blush" sekä Mark Grahamin ja Frances Mitchellin kappaleen nimeltä "Who Do You Love?". O'Shaughnessy valitsi "Who Do You Love?"-kappaleen listakilpailuun Brian Kennedyä vastaan. O'Shaughnessy voitti kilpailun sijoittuen kolmanneksi Irlannin singlelistalla päihittäen Kennedyn jonka kappale "Try" sijoittui viidenneksitoista Irlannin singlelistalla.
30. elokuuta O'Shaughnessy, yhdessä neljän muun listakilpailun voittajien kanssa esittivät kappaleensa finaalissa. Kilpailun voitti Finbar Furey.
Bayview Records

Vuonna 2015 O'Shaughnessy perusti levy-yhtiön nimeltä 'Bayview Records'.
Eurovision laulukilpailu 2018

31. tammikuuta 2018 ilmoitettiin, että O'Shaughnessy edustaa Irlantia vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Together".
Diskografia > Studioalbumit

| Nimi | Yksityiskohdat |
| --- | --- |
Back to Square One:  Julkaistu: 11. marraskuuta 2016  Levy-yhtiöt: Bayview Records  Formaatti: Digital download, CD
Diskografia > EP-levyt

| Nimi | Yksityiskohdat |
| --- | --- |
Ryan O'Shaughnessy:  Julkaistu: 13. elokuuta 2012  Levy-yhtiöt: RCA Records  Formaatti: Digital download, CD
Diskografia > Singlet

| Single | Vuosi | Listasijoitus> IRE  | Albumi |
| --- | --- | --- | --- |
| "No Name" | 2012 | 3 | Ryan O'Shaughnessy |
| "Who Do You Love?" | 2013 | 3 | Albumittomat singlet |
| "Fingertips" | 2015 | — | Albumittomat singlet |
| "Evergreen" | 2015 | — | Albumittomat singlet |
| "She Won't Wait" | 2016 | — | Albumittomat singlet |
| "Got This Feeling" | 2017 | — | Back to Square One |
| "Together" | 2018 | — | Albumiton single |

Käännös suomeksi
Newtownards

| Newtownards |
| --- | --- |

 Newtownards
 Koordinaatit: 54°35′28″N, 5°40′48″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Maa:  Pohjois-Irlanti
Hallintoalue:  Ards and North Down
Kreivikunta:  Down
Väkiluku (2011):  28 050
Aikavyöhyke:  UTC+0
 – Kesäaika:  UTC+1
Postinumero:  BT22, BT23
Suuntanumero(t):  028
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Newtownards (iiriksi Baile Nua na hArda, ulsterinskotiksi Newton, Newtonairds) on kaupunki Pohjois-Irlannin itäosassa Strangford Lough -järven pohjoiskärjessä Downin kreivikunnassa.
Historia

Pyhä Finian perusti vuonna 540 luostarin noin 1,5 kilometriä koilliseen nykyisen Newtownardsin keskustasta. Vuonna 1226 normannit perustivat sen ympärille kaupungin nimeltä Nove Ville de Blathewyc. Vuonna 1244 paikalle perustettiin dominikaaninen luostari; molemmat luostarit lakkautettiin vuonna 1542 samaan aikaan kuin muutkin luostarit muualla Englannissa, Skotlannissa ja Irlannissa. 1600-luvun alkupuolella maat päätyivät skotlantilainen Hugh Montgomeryn haltuun, joka laajensi kaupunkia, jonne saapui skotlantilaisia uudisasukkaita etenkin Ayristä ja Irvinestä. Irlannin kapinassa 1798 kapinalliset miehittivät Newtownardsia ja lähialueita lyhyen aikaa. 1800-luvulla Newtownards kasvoi: kaupungin eteläpuolisia soita raivattiin, ja rautatie yhdisti kaupungin Belfastiin, josta sen talous tuli yhä riippuvaisemmaksi.
Pohjois-Irlannin levottomuuksien aikaan 5. heinäkuuta 1993 Newtownardsin keskustassa räjähti Väliaikaisen IRA:n autopommi. Räjähdyksessä loukkaantui seitsemäntoista ihmistä, mukaan lukien viisi poliisia, ja se tuhosi viereisen pubin kokonaan.
17. heinäkuuta 2021 Newtownardsin lähellä Ballywatticockin townlandissa mitattiin Pohjois-Irlannin korkein koskaan mitattu lämpötila, 31,2 celsiusastetta. Aiempi lämpöennätys 30,8 astetta oli mitattu kahdesti, vuosina 1976 ja 1983.
Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennassa Newtownardsissa oli 28 050 asukasta. Heistä 79,35 prosenttia oli protestantteja ja 8,32 prosenttia katolisia. 76,37 prosenttia identifioitui briteiksi, 31,39 prosenttia pohjoisirlantilaisiksi ja 4,86 prosenttia irlantilaisiksi. Ulsterinskottia osasi puhua 11,05 prosenttia, iiriä puolestaan 2,26 prosenttia.
Rakennukset

Newtownardsin viereisellä Scrabo Hill -mäellä sijaitsee Scrabo Tower -niminen 41 metriä korkea skotlantilaistyylinen torni, joka rakennettiin vuosina 1857–1859 ratsuväkikomentaja Charles Vanen, Londonderryn 3:nnen markiisin muistoksi.
Scrabo Tower.
Neljät häät ja yhdet hautajaiset

| Neljät häät ja yhdet hautajaiset> Four Weddings and a Funeral |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mike Newell
Käsikirjoittaja:  Richard Curtis
Tuottaja:  Duncan Kenworthy
Säveltäjä:  Richard Rodney Bennett
Kuvaaja:  Michael Coulter
Leikkaaja:  Jon Gregory
Pukusuunnittelija:  Lindy Hemming
Pääosat:  Hugh Grant   Andie MacDowell
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  Gramercy Pictures
Levittäjä:  Gramercy Pictures
Ensi-ilta:   Yhdysvalloissa 9. maaliskuuta 1994  Isossa-Britanniassa 13. toukokuuta 1994  Australiassa 15. toukokuuta 1994  Uudessa-Seelannissa 10. kesäkuuta 1994
Kesto:  117 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Neljät häät ja yhdet hautajaiset (Four Weddings and a Funeral) on Mike Newellin ohjaama romanttinen komedia vuodelta 1994. Elokuvan pääosia näyttelevät Hugh Grant ja Andie MacDowell.
Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä Neljät häät ja yhdet hautajaiset äänestettiin kaikkien aikojen 23. parhaaksi britti­elokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisio­ammattilaista.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Hugh Grant  | … |  Charles   |
|  Andie MacDowell  | … |  Carrie   |
|  James Fleet  | … |  Tom    |
|  Simon Callow  | … |  Gareth    |
|  John Hannah  | … |  Matthew    |
|  Kristin Scott Thomas  | … |  Fiona    |
|  David Bower  | … |  David    |
|  Charlotte Coleman  | … |  Scarlett   |
|  Rowan Atkinson  | … |  Isä Gerald   |
Aiheesta muualla

Neljät häät ja yhdet hautajaiset Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Neljät häät ja yhdet hautajaiset Elonet.
Norman Smith

Norman Smith (22. helmikuuta 1923 – 3. maaliskuuta 2008) oli muusikko ja levytuottaja. Hän toimi äänittäjänä useilla The Beatlesin albumeilla vuoteen 1965 asti, jolloin EMI ylensi hänet äänittäjästä tuottajaksi. Viimeinen Beatles-albumi, jonka tekoon hän osallistui merkittävissä määrin, oli Rubber Soul.
Alkuvuodesta 1967 hänelle tarjottiin tuotettavaksi uutta yhtyettä, Pink Floydia, jolle hän tuotti esikoisalbumin The Piper at the Gates of Dawn. Smith tuotti Pink Floydille vain kolme albumia, sillä yhtye piti häntä ”liian vanhanaikaisena”.
Vuonna 1968 Smith tuotti yhden rockin ensimmäisistä konseptialbumeista, The Pretty Thingsin S.F. Sorrowin.
Saint-Michel-de-Maurienne

| Saint-Michel-de-Maurienne |
| --- | --- |

 vaakuna
 Saint-Michel-de-Maurienne
 Koordinaatit: 45°13′07″N, 6°28′27″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Rhône-Alpes
Departementti:  Savoie
Arrondissementti:  Saint-Jean-de-Maurienne
Väkiluku:  2 600
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Michel-de-Maurienne on kunta Kaakkois-Ranskassa Savoien departementissa Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Mauriennen laaksossa Arc-joen varrella. Joulukuussa 1917 paikkakunnalla tapahtui Ranskan historian pahin rautatieonnettomuus, kun reserviläisiä Italiasta kotiin kuljettanut juna suistui raiteiltaan. Turmassa kuoli yli 500 ihmistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Michel-de-Maurienne Wikimedia Commonsissa
Ryan Bayley

| Mitalit> Maa:   Australia.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Maa:   Australia> Miesten pyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 2004 | eräajo |  |
|  Kultaa | Ateena 2004 | keirin |  |
| Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Ratapyöräilyn MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Antwerpen 2001 | keirin |  |
|  Hopeaa | Antwerpen 2001 | joukkuesprintti |  |
|  Hopeaa | Ballerup 2002 | joukkuesprintti |  |
|  Pronssia | Melbourne 2004 | eräajo |  |
|  Pronssia | Bordeaux 2006 | joukkuesprintti |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Kultaa | Manchester 2002 | eräajo |  |
|  Kultaa | Manchester 2002 | joukkuesprintti |  |
|  Kultaa | Melbourne 2006 | eräajo |  |
|  Kultaa | Melbourne 2006 | keirin |  |
|  Pronssia | Melbourne 2006 | joukkuesprintti |  |
Ryan Neville Bayley (s. 9. maaliskuuta 1982 Subiaco, Länsi-Australia) on australialainen ratapyöräilijä. Hän on maailmanmestari ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän edusti aktiiviurallaan Midland Cycling Clubia ja Perth Comets/Albany Cycling Clubia. Hän on pituudeltaan 182 cm.
Bayley voitti Ateenan olympialaisissa 2004 kultaa eräajossa ja keirinissä sekä sijoittui joukkuesprintissä neljänneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 hän oli neljäs joukkuesprintissä, kahdeksas keirinissä ja yhdestoista eräajossa.
Bayley voitti keirin-ajon maailmanmestaruuden 2001. Joukkuesprintissä hän sai MM-hopeaa 2001 ja 2002 ja pronssia 2006 sekä eräajossa MM-pronssia 2004. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden eräajossa ja joukkuesprintissä 2000. Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti Manchesterissa 2002 kultaa eräajossa ja joukkuesprintissä sekä Melbournessa 2006 kultaa eräajossa ja keirinissä ja pronssia joukkuesprintissä.
Bayley voitti Oseanian kisoissa kultaa eräajossa ja keirinissä 2005. Oseanian-mestaruuden hän voitti eräajossa ja joukkuesprintissä 2007.
Nina Soldano

Nina Soldano (s. 26. maaliskuuta 1963) on italialainen näyttelijä. Hän on esiintynyt esimerkiksi Tonino Riccin elokuvassa Saalistajien yö (La notte della squali, 1987) ja Tinto Brassin elokuvassa Kullanmuru (Paprika, 1991) sekä televisiosarjoissa.
Aiheesta muualla

Nina Soldano Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Norli

| Norli |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Toimitusjohtaja:  John Thomasgaard
Puheenjohtaja:  Tone Krohn Clausen
Toimiala:  Kirjojen vähittäiskauppa
Liikevaihto:  n. 1 000 000 000 NOK (2016)
Henkilöstö:  1 450 (2020)
Omistaja:  Aschehoug (51 %) NorgesGruppen (49 %)
Kotisivu:  www.norli.no
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Norli (vuosina 2010–2020 Norli Libris) on Norjan toiseksi suurin kirjakauppaketju Ark Bokhandelin jälkeen. Vuonna 2020 sillä oli 137 omaa myymälää ja lisäksi yhteistyötä paikallisten toimijoiden kanssa. Vuonna 2010 Norli yhdistyi Libris-ketjun kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Norli Wikimedia Commonsissa
Yhtiön verkkosivut (norjaksi)
Neljästoista vieras

| Neljästoista vieras |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Toivo Särkkä
Käsikirjoittaja:  Toivo Särkkä
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Heikki Aaltoila
Kuvaaja:  Sulo Tammilehto
Leikkaaja:  Armas Vallasvuo
Lavastaja:  Aarre Koivisto
Pääosat:  Ghedi Lönnberg Rolf Labbart  Hillevi Lagerstam Helge Ranin
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Ensi-ilta:  1948
Kesto:  84 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Neljästoista vieras on Toivo Särkän vuonna 1948 ohjaama elokuva, johon hän laati myös käsikirjoituksen.
Tuotanto

Roolinimien perusteella on esitetty, että Särkän käsikirjoitus saattaa pohjautua ruotsalaiseen alkuperäistekstiin. Alkujakso on kuvattu pernajalaisella sahalla, jonka omistajasuvun nimi Palomaa saattaa viitata Paloheimoon. Särkän isä työskenteli metsätyönjohtajana H. G. Paloheimon palveluksessa. Sahan konttorikohtaus on kuvaaja Sulo Tammilehdon ideoimana lavastettu avokulisseina aitoon sahaympäristöön, jossa tuuli kuitenkin haittasi kuvauksia heiluttelemalla papereita.
Tarina

Isänsä kanssa liikeasioissa riitautunut sahatehtailijan poika lähtee kaverinsa luokse, mutta päätyy kulkuria esittäväksi neljänneksitoista vieraaksi kartanontyttären kihlajaisiin, ja tuloksena on romanssi.
Arviot

Elokuvan menestys jäi vaatimattomaksi, ja aikalaiskriitikoiden arvioissa todettiin muun muassa, että se on syytä sivuuttaa lempeästi mahdollisimman lyhyesti. Parissa arviossa siitä on kuitenkin löydetty kaikkien heikkouksien joukosta hauskuuttakin.
Särkän ohjaajanuraa ei ole arvostettu kovin korkealle, eikä tämäkään ole erään myöhemmän kriitikon mukaan poikkeus, vaan siinä rämmitään suomalaisen elokuvataiteen pohjamudissa liki puolitoista tuntia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ghedi Lönnberg  | … |  Anna-Lisa Hakenhjelm   |
|  Rolf Labbart  | … |  Jussi Palomaa, herra Hirninen   |
|  Hillevi Lagerstam  | … |  Anita Allén   |
|  Helge Ranin  | … |  Magnus Hakenhjelm   |
|  Teuvo Puro  | … |  Juha Kustaa Palomaa   |
|  Ida Salmi  | … |  Martta, palvelija   |
|  Eero Kilpi  | … |  pehtori Vanhala   |
|  Matti Aulos  | … |  nimismies   |
|  Aino Lohikoski  | … |  Jussin äiti   |
|  Thure Bahne  | … |  tilanomistaja Arne Melin   |
|  Joel Asikainen  | … |  Eevertti Kotila   |
|  Kaarlo Halttunen  | … |  konttoripäällikkö   |
|  Elsa Turakainen  | … |  Musteri   |
|  Eino Kaipainen  | … |     |
|  Saara Ranin  | … |     |
|  Vilho Ruuskanen  | … |     |
|  Harri Sinijärvi  | … |     |
|  Rauha Rentola  | … |     |
|  Hannes Veivo  | … |     |
|  Uljas Kandolin  | … |     |
|  Maire Hyvönen  | … |     |
|  Arvo Lehesmaa  | … |     |
Neuvostomiehityksen museo (Tbilisi)

Museon sisäänkäynti.
Neuvostomiehityksen museo (georg. საბჭოთა ოკუპაციის მუზეუმი, Sabtšota okupatsiis muzeumi) on historiallinen museo Tbilisissä, Georgiassa. Se käsittelee maan seitsemän vuosikymmentä kestänyttä neuvostohallintoa (1921–1991) ja on omistettu kauden poliittisen sorron uhreille. Museo perustettiin 26. toukokuuta 2006.
Näyttely

Museo sijaitsee Tbilisin pääkadulla Rustavelis gamzirilla, ja sitä hallitaan osana Georgian kansallismuseota. Se on tyyppinsä kolmas museo entisen Neuvostoliiton maissa, ja sitä ainakin osittain inspiroivat samantyyppiset näyttelyt Tallinnassa (Virossa) ja Riiassa (Latviassa). Se avattiin osana Georgian itsenäisyyspäivän juhlia 26. toukokuuta 2006. Museon rahoitti pääosin Presidentin rahasto, maan budjetin ulkopuolinen rahoittaja, jota hallinnoi Georgian presidentti. Museon näyttelytila on 700 neliömetrin suuruinen ja museossa on näytteillä yli 3 000 esinettä.
Neuvostomiehityksen museon pysyvä näyttely käsittää arkistodokumentteja sekä kuva- ja videomateriaalia, jotka noudattelevat Georgian historian aikajanaa lyhytaikaisesta itsenäisestä tasavallasta vuosina 1918–1921 Puna-armeijan hyökkäykseen itsenäisyyttä puolustavia mielenosoittajia kohtaan vuonna 1989 ja Georgian itsenäisyysjulistukeen vuonna 1991. Muihin näyttelyesineisiin sisältyy toisinajattelijoiden kuulustelupöytäkirjoja, teloitus- ja karkotusmääräyksiä, sorrettujen henkilöiden esittelyjä ja esineitä neuvostokauden vankiselleistä. Sen lisäksi, että museossa esitellään KGB:n ja kommunistisen puolueen asiakirjoja, joita Georgiaan jäi Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen, monet järjestöt ja toisinajattelijoiden perheet ovat lahjoittaneet museolle aineistoa. Museo julkaisee kokoelmateoksia teemoittain ja kutsuu säännöllisesti historioitsijoita luennoimaan Georgian 1900-luvun historiasta.
Reaktioita

Museon avaamisen symbolismi ja ajoitus ärsyttivät useita venäläisiä poliitikkoja, jotka tuomitsivat museon "puhtaasti nationalistiseksi propagandaksi". Venäjän presidentti Vladimir Putin valitti asiasta georgialaiselle virkaveljelleen Mikheil Saakašvilille presidenttien tapaamisen aikana ja totesi, että monet keskeiset neuvostojohtajat, kuten Josif Stalin ja Lavrenti Berija, olivat kotoisin Georgiasta. Georgian hallituksen lähteen mukaan Saakašvili vastasi Putinille ehdottamalla rahoituksen tarjoamista Georgian miehityksen museon avaamiseksi Moskovaan. Myöhemmin Saakašvili totesi, ettei museo ollut suunnattu ketään vastaan: "tämä on neuvostomiehityksen museo, ei venäläisten Georgian miehityksen museo... Jos joku, jossakin, jollain tasolla ottaa museon henkilökohtaisesti, se on hänen ongelmansa eikä meidän."
Maaliskuussa 2007 Ukrainan presidentti Viktor Juštšenko vieraili museossa ja ehdotti samantyyppisen museon avaamista Ukrainaan.
Ruhstorf an der Rott

| Ruhstorf an der Rott |
| --- | --- |
 vaakuna
 Ruhstorf an der Rott
 Koordinaatit: 48°26′N, 13°20′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baijeri
Hallintopiiri:  Ala-Baijeri
Piirikunta:  Passau
Hallinto:  
 – Pormestari:  Andreas Jakob
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  51,46 km²
Korkeus:  318 m
Väkiluku (31.12.2020):  7 124
 – Väestötiheys:  138,4 as./km²
 
 www.ruhstorf.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ruhstorf an der Rott on kunta Passaun piirikunnassa Ala-Baijerissa Saksassa. Se sijaitsee Rott-joen varrella 18 kilometriä Passausta lounaaseen. Kunnan pinta-ala on 51,4 neliökilometriä, sen asukasluku oli vuoden 2020 lopussa 7 124 ja väentiheys oli 138 asukasta/km2. Kunnan pormestarina toimii Andreas Jakob.
Paikkakunta on mainittu nimellä "Ezzinpah" vuonna 795. Nimellä "Ruzsdorf" se on kirjoitettu 1188 ja vuodesta 1230 nykyisellä nimellään. Vuodesta 1877 on kunnassa ollut rautatieasema ja rautatieyhteys muun muassa Passauhun.
Asukasluvun kehitys

1950: 5 948 asukasta
1961: 5 561 asukasta
1970: 5 865 asukasta
1995: 6 210 asukasta
2003: 7 037 asukasta
2010: 7 038 asukasta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruhstorf an der Rott Wikimedia Commonsissa
Kunnan verkkosivut (saksaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Ruhstorf an der Rott
Käännös suomeksi
Sade (kirja)

| Sade> Regn |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Ulla-Lena Lundberg
Kieli:  ruotsi
Julkaistu:  1997
Suomennos
Suomentaja:  Leena Vallisaari
Kustantaja:  Gummerus
Sivumäärä:  255
ISBN:  9789512406265
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sade (ruots. Regn) on Ulla-Lena Lundbergin vuonna 1997 kirjoittama romaani afrikkalaisesta näkökulmasta. Sen on suomentanut Leena Vallisaari ja julkaissut Gummerus.
Lundberg on saanut kirjallisuuden Finlandia-palkinnon jopa omaelämäkerrallisella teoksellaan Jää vuonna 2012. Kökarilainen Lundberg on tutustunut myös Afrikkaan, josta hän on tehnyt muitakin teoksia. Sade kertoo saneista ja heidän ikiaikaisesta vuotuisesta taistelustaan sateen puolesta samaaniensa avulla ja toisaalta hyväntahtoisesta pohjoismaisesta vesi-insinööriajattelusta kehitysyhteistyön piirissä. Jälkimmäisessä suhteessa hän on jopa tavallaan Hannu Raittilan edelläkävijä.
Saint-Mihielin kantoni

Saint-Mihielin kantonin sijainti Meusen departementissa.
Saint-Mihiel on Ranskassa yksi Meusen departementin kantoneista (yleisneuvoston vaalipiiri). Se käsittää 34 kuntaa ja sen alueella asui vuoden 2015 alussa 12 050 ihmistä. Saint-Mihielin kantonin keskustoimisto on Saint-Mihielin kunnassa.
Kunnat

Saint-Mihielin kantonin kunnat:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Apremont-la-Forêt  Beney-en-Woëvre  Bislée  Bouconville-sur-Madt  Broussey-Raulecourt  Buxières-sous-les-Côtes  Chaillon  Chauvoncourt  Dompierre-aux-Bois  Han-sur-Meuse  Heudicourt-sous-les-Côtes  Jonville-en-Woëvre  |  Lachaussée  Lacroix-sur-Meuse  Lahayville  Lamorville  Loupmont  Maizey  Montsec  Nonsard-Lamarche  Les Paroches  Rambucourt  Ranzières  |  Richecourt  Rouvrois-sur-Meuse  Saint-Maurice-sous-les-Côtes  Saint-Mihiel  Seuzey  Troyon  Varnéville  Vaux-lès-Palameix  Valbois  Vigneulles-lès-Hattonchâtel  Xivray-et-Marvoisin  |
Saint-Nazaire

| Saint-Nazaire |
| --- | --- |
 Pont de Saint-Nazaire
 vaakuna
 Saint-Nazaire
 Koordinaatit: 47°16′50.16″N, 2°12′30.96″W 
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Pays de la Loire
Departementti:  Loire-Atlantique
Arrondissementti:  Saint-Nazaire
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Joël-Guy Batteux
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  46,79 km²
Väkiluku (2006):  68 838
 – Väestötiheys:  1 471 as./km²
 
 www.mairie-saintnazaire.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Nazaire on kunta, kaupunki ja Loire-Atlantiquen sous-préfecture Loiren varrella Ranskassa lähellä Atlantin rannikkoa. Sen asukasluku on 68 838 (2006). Se on merkittävä satama- ja laivanrakennuskaupunki.
Maailman suurimman ja nopeimman risteilijä S/S Normandien rakennus 1930-luvulla pakotti rakentamaan uuden suuren telakan. Toisessa maailmansodassa Saint-Nazairesta evakuoitiin brittisotilaita etenevien saksalaisten edeltä. 17. kesäkuuta 1940 joukkojenkuljetuslaiva Lancastria jäi pommikoneiden upottamaksi ja 4 000 miestä hukkui, mikä on pahin brittien kokema yksittäinen menetys koko sodassa. Se jäi kuitenkin sensuurin vuoksi uutisoimatta ja on lähes tuntematon tapaus. Ranskan antauduttua Saint-Nazairesta tuli lähes heti Saksan laivaston sotasatama. Sinne rakennettiin yhdeksällä metrillä betonia suojattu sukellusvenetukikohta. Sukellusveneiden vuoksi satamaa pommitettiin jatkuvasti.[lähde? ]
Saint-Nazairen kuivatelakka mahdollisti myös taistelulaivojen Bismarck ja Tirpitz huoltamisen, mikä oli akselivalloille tavaton strateginen etu. Tämä vuoksi brittiläiset kommandot hyökkäsivät 28. maaliskuuta 1942 satamaan (operaatio Sotavaunut) ja onnistuivat tuhoamaan telakan. 28. helmikuuta 1943 pommikoneet tuhosivat lähes puolet evakuoidusta kaupungista. Sukellusvenetukikohtaa lukuun ottamatta kaupunki oli tyhjä sodan loppuun.[lähde? ]
Normandian maihinnousun jälkeen saksalaisten tukikohta kieltäytyi antautumasta, eivätkä liittoutuneet ryhtyneet valloittamaan sitä. Saint-Nazairen joukot antautuivat vasta 11. toukokuuta 1945 Saksan antautumisen jälkeen.[lähde? ]
Talouselämä kärsi 1960- ja 1970-lukujen Euroopan laivanrakennuksen vähenemisestä ja pitkään kaupungissa oli runsaasti työttömyyttä. Nykyisin kaupungissa sijaitsee telakan ohella suuri Airbusin tehdas, jossa valmistetaan lentokoneiden rungon osia. Telakan pääomistaja on nykyään Chantiers de l'Atlantique.
Lähellä sijaitsee Dissignacin kukkula, jolla on megaliittejä. Saint-Nazairen pohjoispuolella sijaitsee La Brièren suoalue, joka on suojeltu vuodesta 1970 luonnonpuistona.
TGV-juna yhdistää Saint-Nazairen Pariisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Nazaire Wikimedia Commonsissa
Kunnan kotisivut