stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mooses islaminuskossa

Farao ja Mooses seuraavat, kun käärme nielee ihmisen. Miniatyyri 1540-luvulta.
Mooses on islaminuskossa yksi islamin profeetoista ja Koraanissa kaikkein useimmin mainittu profeetta (136 kertaa).
Koraanin Moosesta koskevat kertomukset ovat peräisin Vanhasta testamentista, mutta myös rabbiinikirjallisuudesta. Mooseksen elämäkerran vaiheet löytyvät suurin piirtein myös Koraanista, mutta sisältävät useita poikkeamia juutalaisesta perinteestä. Esimerkiksi faaraon tyttären sijaan Mooseksen löytää kaislaveneestä Faaraon vaimo, jonka nimi on muunnos tyttären nimestä Raamatussa. Kertomus Mooseksen paosta Midianiin sisältää poikkeamia Raamatun kertomuksista. Mooses lyö sauvalla kallioon, mistä puhkeaa kaksitoista puroa (7:160). Tässä tapahtuma sekoittuu Raamatun kuvaamaan tapahtumaan Elimissä, mistä juutalaiset löytävät kaksitoista lähdettä. Raamatun lakisäädöksistä punaruskea lehmä (4. Moos. 19: 2–10) antaa aiheen pitkään Koraanin kertomukseen, joka esitetään Raamatusta poikkeavalla tavalla Lehmän suurassa (2:67–71). Koraani sekoittaa toisiinsa Mooseksen sisaren Miriamin ja Jeesuksen äidin Marian ja pitää näitä samoina henkilöinä (3:35–36; 19:27–28; 66:12). Miriamin isä on Imran, jonka katsotaan olevan myös Mooseksen ja Aaronin isä.
Kansainvälinen jääpalloliitto

| Kansainvälinen jääpalloliitto> Fédération internationale de bandy |
| --- | --- |

Laji:  jääpallo
Tyyppi:  urheilujärjestö
Toimialue:  kansainvälinen
Lyhenne:  FIB
Perustettu:  12. helmikuuta 1955
Sijainti:   Simrishamn, Ruotsi
Puheenjohtaja:  Henrik Nilsson
Jäsenyydet:  ARISF
Jäsenet:  27 jäsenliittoa
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansainvälinen jääpalloliitto (engl. Federation of International Bandy, FIB) on jääpalloilun kansainvälinen kattojärjestö. Se perustettiin Tukholmassa, Ruotsissa, 12. helmikuuta 1955. Sen alkuperäisjäsenet ovat Suomen, Ruotsin, Norjan ja Neuvostoliiton jääpalloliitot. Kansainvälinen jääpalloliitto järjestää jääpallon maailmanmestaruuskilpailut sekä määrää jääpalloilun kansainvälisistä kilpailuista kuten maailmancupista. Kansainväliseen jääpalloliittoon kuuluu 27 jäsenmaata. Liiton pääkonttori sijaitsee Söderhamnissa, Ruotsissa. Kansainvälisen jääpalloliiton puheenjohtaja on ruotsalainen Henrik Nilsson.
Vuosina 1957–2001 Kansainvälinen jääpalloliitto oli nimeltään The International Bandy Federation (IBF). Nykyinen nimi Federation of International Bandy (FIB) otettiin käyttöön Kansainvälisen olympiakomitean suosituksesta jääpallon tullessa Kansainvälisen olympiakomitean tunnustamaksi urheilulajiksi, sillä alkuperäinen lyhenne IBF oli jo toisen kansainvälisen urheiluliiton käytössä.
Jäsenmaat

| Maa: | Jäsenvuosi: | Liitto: |
| --- | --- | --- |
|  Afganistan | 2012 |  |
|  Alankomaat | 1973 | Bandy Bond Nederland |
|  Armenia | 2008 |  |
|  Englanti | 2010 |  |
|  Intia | 2002 |  |
|  Japani | 2011 |  |
|  Kanada | 1986 | Canada Bandy |
|  Kazakstan | 1994 |  |
|  Kiina | 2010 |  |
|  Kirgisia | 2004 |  |
|  Latvia | 2006 | Latvijas Bendija Federācija |
|  Liettua | 2008 |  |
|  Mongolia | 2002 |  |
|  Norja | 1955 | Norges Bandyforbund |
|  Ruotsi | 1955 | Svenska Bandyförbundet |
|  Saksa | 2014 |  |
|  Suomi | 1955 | Suomen Jääpalloliitto |
|  Somalia | 2014 |  |
|  Sveitsi | 2006 |  |
|  Tšekki | 2014 |  |
|  Ukraina | 2008 |  |
|  Unkari | 1988 | Magyar Bandy Szövetség |
|  Valko-Venäjä | 1999 |  |
|  Venäjä | 1992 | Venäjän jääpalloliitto |
|  Viro | 2002 | Eesti Jääpalliliit |
|  Yhdysvallat | 1981 | American Bandy Association |
|  Italia | 2024 |  |
Kansainvälisen Jääpalloliiton järjestämät turnaukset > Nykyiset turnaukset

Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut
Alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut
Alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut
Jääpallon naisten maailmanmestaruuskilpailut
Jääpallon alle 17-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut
Puheenjohtajat

1955–1963: Gunnar Galin, Ruotsi
1963–1967: Allan Ljungqvist, Suomi
1967–1971: Arne Argus, Ruotsi
1971–1978: Grigory Granaturov, Neuvostoliitto
1978–1983: Pontus Widén, Ruotsi
1983–1991: Grigory Granaturov, Neuvostoliitto
1991–1993: Carl Fogelberg, Suomi
1993–1997: Staffan Söderlund, Ruotsi
1997–2005: Albert Pomortsev, Venäjä
elokuu 2005–lokakuu 2005: Seppo Vaihela, Ruotsi
lokakuu 2005–2022: Boris Skrynnik, Venäjä
2022-2024: Stein Pedersen, Norja
2024-: Henrik Nilsson
Kansainvälisen jääpalloliiton jäsenmaat maailmankartalla.
Uppopaistettu jäätelö

Uppopaistettua jäätelöä brittiläisessä thaimaalaisessa ravintolassa.
Uppopaistettu jäätelö on jälkiruoka, jossa leivitettyä jäätelöä uppopaistetaan nopeasti kuumassa öljyssä tai rasvassa. Paistamisen jälkeen jäätelö maustetaan, esimerkiksi sokerilla ja mintulla. Uppopaiston toinen nimitys on friteeraus. Sopiva öljyn lämpötila on 185°C ja sopiva uputosaika on 20-30 sekuntia.
Jälkiruoka on lähtöisin alun perin Aasiasta.
Tatjana Mannima

Tatjana Mannima.
Tatjana Mannima (s. 10. tammikuuta 1980 Kiviõli) on virolainen maastohiihtäjä, joka edustaa Skiclub Kiviolia.
Maailmancupissa Mannima kilpaili ensimmäisen kerran Beitostølenissä marraskuussa 2005. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Oslon 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa maaliskuussa 2007 sijoittuen 28:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa 25:nneksi Falunin 15 kilometrin takaa-ajokilpailussa maaliskuussa 2007. Hän on kilpaillut kolmissa MM-kilpailuissa sekä kaksissa olympialaisissa.
Vili

| Vili |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  6. huhtikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  1. tammikuuta
Muunnelmia:  Vilho, Ville
Vastineita eri kielissä:  Will, William
Nimen alkuperä:  Vilhelm
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vili on suomalainen miehen nimi. Vuoden 2019 loppuun mennessä Vili-nimen on Suomessa saanut noin 5340 henkilöä, joista suurin osa on syntynyt vuoden 1980 jälkeen.
Vilin nimipäivä on 6. huhtikuuta. Suomen almanakassa Vili on ollut vuodesta 1995.
Tunnettuja Vilejä

Vili Alitalo (s. 2003), jääkiekkoilija
Vili Auvinen (1931–1996), näyttelijä ja teatteriohjaaja
Vili Laitinen (s. 1999), jääkiekkoilija
Vili Lehdonvirta (s. 1980), taloussosiologi ja professori
Vili Lehosti (1900–1979), näyttelijä, teatterinjohtaja ja teatteriohjaaja
Vili Munkki (s. 2002), jääkiekkoilija
Vili Saarijärvi (s. 1997), jääkiekkoilija
Vili Savolainen (s. 1985), jalkapalloilija
Vili Sopanen (s. 1987), jääkiekkoilija
Vili Taskinen (1874–1930), toimitusjohtaja ja Edistyspuolueen kansanedustaja
Vili Toivonen (s. 2005), jääkiekkoilija
Vili Välimäki (s. 1994), animaattori, ääninäyttelijä, käsikirjoittaja ja YouTube-videoiden tekijä
Taiteilijanimenä

Vili Järe, oik. Vilho Jägerman (1912–1949), näyttelijä
Vili Vesterinen, oik. Viljo Vesterinen (1907–1961), harmonikansoittaja ja säveltäjä
Kuvitteellisia Vilejä

Vili Vilperi, lastenkirjoista ja televisiosarjasta tuttu koala
Utelias Vili, piirroshahmo
Vili, sarjakuvassa Vili & Bill
Vili, kissanpoikainen elokuvassa Vili ja kissojen taikalaakso
Vili McViileri, samannimisessä animaatiosarjassa
Vili Pekkanen, kirjassa Iikka ja Vili
Vili, elokuvassa Tuhkimo (vuoden 1950 elokuva)
Vilejä mytologiassa

Vili, skandinaavisen mytologian hahmo
Aiheesta muualla

Behind the Name
Korean historia

Korean esihistoria
Jeulmun (8000-1500eaa.)
Mumun (1500-300 eaa.)
Varhaiset kuningaskunnat
Gojoseon ?–108 eaa.
Jin-valtio
Varhaishistoriallinen kausi
Kolmen valtakunnan kausi
Goguryeo (37 eaa.–668 jaa.)
 Baekje (18 eaa.–660 jaa.)
 Silla( 57 eaa.–935 jaa.)
 Gayan heimoliitto (42–562)
Kahden valtakunnan kausi
Silla (668–935)
 Balhae (698–926)
Myöhemmät kolme valtakuntaa
Hugoguryeo (892–936)
Hubaekje (901–918)
Silla (57 eaa.–935 jaa.)
Dynastinen kausi
Goryeo-dynastia (918–1392)
Joseon-dynastia (1392–1897)
Korean keisarikunta (1897–1910)
Siirtomaa-aika
Japanin miehityskausi
Itsenäisyyden aika
Korean jako
Korean sota
Jakautunut Korea
Etelä-Korean historia
Pohjois-Korean historia
n
k
Korean niemimaalla asuu nykyisin yksi kansa, mutta siellä on kaksi valtiota. Historiansa aikana Korea on ollut muusta maailmasta pitkään eristynyt, minkä johdosta alue on väestörakenteeltaan ja kieleltään hyvin yhtenäinen. Ulkovalloista voimakkaimmin Koreassa on sen historian alkuajoista lähtien tuntunut Kiinan vaikutus. Ensimmäinen tunnettu korealainen valtio Gojoseon joutui kiinalaisten valtaan noin 100 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Kiinalaisvaikutuksen heikennyttyä Koreaan syntyi ajanlaskun alun ensimmäisinä vuosisatoina kolme kuningaskuntaa. Seuraavat ulkoiset valloittajat Koreassa olivat 1200-luvulla hyökänneet mongolit.
Mongolit karkotettiin Koreasta vuonna 1392, sotapäällikkö Yi Seong-gyen johdolla, minkä jälkeen tämän perustama Joseon-dynastia pysyi vallassa 1900-luvulle asti. Tänä aikana Koreaan juurtui konfutselainen ideologia. Joseon-dynastia torjui 1500-luvulla kiinalaisten avulla japanilaisten valloitusyrityksen, mutta se voimisti Kiinaa hallinneiden mantšujen valtaa Koreassa. 1800-luvulla Korea joutui jälleen Kiinan ja Japanin kiistojen aiheeksi ja vuonna 1910 Japani valloitti Korean.
Japanin kovaotteinen siirtomaapolitiikka synnytti Koreaan suuren japanilaisvihan, joka on jatkunut tähän päivään asti. Japanin valta Koreassa päättyi Japanin kukistumiseen toisessa maailmansodassa, minkä jälkeen Neuvostoliitto miehitti Korean pohjoisosan ja Yhdysvallat eteläosan. Maa oli tarkoitus yhdistää jälleen yhdeksi Koreaksi, mutta suurvaltojen miehitysaikana etelään syntyi Yhdysvaltoihin nojautuva hallinto, ja pohjoiseen kommunistihallinto. Jännitteet Koreoiden toisilleen vihamielisten hallintojen välillä johtivat Korean sodan syttymiseen ja raja maiden välillä jäi pysyväksi. Virallisesti sota on käynnissä tähän päivään asti mutta aselepo on ollut voimassa vuodesta 1953 lähtien.
Varhaishistoria > Esihistoria

Arkeologisten perusteella on päätelty, että ihmisensukuista asutusta Korean niemimaalla on ollut jo yli puoli miljoonaa vuotta sitten. Alueella on elänyt homo erectus -lajin edustajia jo ennen kuin nykyihmisen elinalue levisi Aasiaan. Ei ole varmuutta, koska siirtymä nykyihmisen valtakauteen tapahtui. Nykyihmiset ovat kuitenkin levittäytyneet Korean niemimaalle pleistoseenikaudella noin 30 000 vuotta sitten. Varhaiset asukkaat olivat metsästäjä-keräilijöitä ja he saivat elantonsa hyödyntämistään metsän antimista ja vuorovesirannoilla elävistä nilviäisistä ja merilevästä. Neoliittinen kausi alkoi Korean niemimaalla noin 10 000 vuotta sitten. Tuolloin ihmiset alkoivat viljellä viljaa ja hirssiä ja he muodostivat heimoyhteiskuntia. Kivityökalut olivat jo yleisessä käytössä ja neoliittiselta kaudelta peräisin olevaa koristeltua keramiikkaa on löydetty ympäri Korean niemimaata. Korean neoliittista aikakautta kutsutaan Jeulmun kulttuurin ajaksi. Nykyisten korealaisten ei kuitenkaan oleteta polveutuvan näistä ihmisistä. Jalu- ja Tumenjoki ovat muodostaneet Korean ja Kiinan rajan jo vuosisatojen ajan, mutta korealaisten muinaisten esi-isien arvellaan eläneen tällä ajanjaksolla nykyisen Koillis-Kiinan ja Siperian alueella.
Riisinviljelytaidon arvellaan saapuneen Koreaan noin vuoden 1200 eaa. tienoilla. Samalla ajanjaksolla alueelle levisi pronssinkäsittelytaito ja pronssikauden katsotaan alkaneen. Pronssikaudella Koreaan syntyi uusi keraaminen kulttuuri, Mumun-kulttuuri, jonka näkyvintä perintoä ovat Korean tuhannet suuret dolmenit eli paasihaudat. Pronssikautisen kulttuurin kehittyessä alkoi muodostua klaaniyhteiskuntia, joissa klaanin päällikkö käytti suurta valtaa. Voimakkaimpien klaanien johtajat alkoivat yhdistää klaaneja ja nämä ryhmät kehittyivät vähitellen varhaisiksi valtiomuotoisiksi yhteiskunniksi. Korealaisissa legendoissa tämän kehityksen tuloksena syntyi alkuperäinen ensimmäinen korealainen lapsi, mutta ei ole olemassa mitään todisteita, joiden myötä tämä voitaisiin tulkita korealaisen kansakunnan aluksi.
Varhaishistoria > Varhaiset valtiot

Viimeistään rautakaudella, joka Koreassa oli noin vuosina 400 eaa.–300 jaa., alueella asui jo nykyisten korealaisten esi-isiä, mutta he eivät olleet niemimaan ainoita asukkaita. Tällöin Korean yhteydet Japaniin ja Kiinaan vilkastuivat ja Koreasta on mainintoja kiinalaisissa kirjoituksissa. Merkittävä tekijä joka mahdollisti nopeamman liikkuvuuden oli hevosten käyttö. Hevoset mahdollistivat myös liikkuvamman sodankäynnin, mikä johti keskitetyn hallintojärjestemän ja valtiomuotoisten rakenteiden syntymiseen. Ensimmäinen merkittävä Korean alueelle syntynyt valtio oli Gojoseon, jonka vaikutusvaltaan kuului eteläinen Mantšuria ja Luoteis-Korea. Gojoseonin vaikutusvallan kasvun pysäytti Kiinan Zhou-kaudella muodostunut Yan-valtio Korean koillispuolella.
Kun Qin-dynastia yhdisti Kiinan yhden keisarin alaisuuteen 221 eaa., Yan-valtio kukistui ja sen entisiltä alueilta kohdistui muuttoaalto itään. Tästä joukosta nousi entisen Yan-ruhtinaan sotapäällikkö Wiman, joka joukkioineen hyökkäsi Koreaan vuonna 195 eaa. ja otti Gojoseonin hallintaansa ja Korea joutui kiinalaisten vaikutusvallan alaisuuteen. Wimanin jälkeen maata hallitsivat hänen jälkeläisensä vuoteen 108 eaa. asti, kunnes Kiinan Han-dynastia hyökkäsi maahan ja tuhosi sen poliittisena kokonaisuutena. Han-dynastian vaikutusvalta kattoi Korean niemimaan pohjoisosan etelän Han-joelle asti. Se perusti Koreaan neljä sotilasläänitystä, joista merkittävimmäksi nousi Lelang. Lelang sijaitsi lähellä nykyistä Pjongjangia ja se oli selvästi kiinalainen kaupunki. Lelangista muodostui merkittävä kaupan ja kulttuurin keskus, joka houkutteli runsaasti kiinalaisia asukkaita. Kuitenkin Korean väestö pysyi selkeästi ei-kiinalaisena, mutta maassa asunut kiinalaisväestö hoiti alueen hallintoa ja piti yllä järjestystä. Korea oli siis Lelangin aikaan ikään kuin Kiinan siirtomaa.
Han-dynastian sisäisten kiistojen vuoksi keisarivallan ote Koreasta heikkeni ajanlaskun alun vuosina. Kiinalaisvalta Lelangin läänitysalueella kuitenkin säilyi vielä Han-dynastian lopullisen kukistumisen jälkeenkin ja valtaa pitivät vuosina 215–265 Wei ja 265–316  Jin-dynastioiden lähettiläät. Lelangin asema Korean kiinalaisena keskuspaikkana tuli kuitenkin vähitellen uhatuksi, kun maassa alkoi muodostua uusia ei-kiinalaisia valtakeskuksia. Noin vuonna 300 kiinalainen vaikutusvalta oli jo merkittävästi heikentynyt ja kiinalaisväestö alkoi palata takaisin Kiinaan tai sulautua paikallisväestöön.
Protohistorialliset valtiot > Kahden kuningaskunnan aika

Yhdistynyt Silla ei jäänyt kolmen valtakunnan ajan päättymisen jälkeen niemimaan ainoaksi valtioksi, vaan entisen Goguryeon perillisvaltioksi muodostui Bohai vuonna 698, jonka hallitsema alue sijaitsi Mantšurian ja pohjoisen Korean alueella. Heti muodostumisensa jälkeen Yhdistynyt Silla kohtasi uhan entisen liittolaisensa, Kiinan Tang-dynastian taholta, joka tahtoi liittää Korean niemimaan hallintaansa. Sillan kuningas ei tähän suostunut ja Sillan joukot onnistuivat kukistamaan kiinalaiset joukot Koreassa. Silla toimi itsenäisesti Kiinasta riippumatta, mutta se joutui tunnustamaan Kiinan yliherruuden Itä-Aasiassa. Yhdistyneen Sillan aikakaudella buddhalaisuus voimistui Koreassa, ja myös konfutselaisuus alkoi saada jalansijaa. Sillan hallinto sai vaikutteita etenkin Kiinan Tang-hovista, missä konfutselaisuus oli valtion pääideologia, jonka myös Silla omaksui. Sillaan levisi myös kiinalainen hallintotapa, jossa virkamiehet valittiin tutkintojärjestelmän kautta. Monet virkamiehet kävivät myös koulunsa Kiinassa ja Koreassa ja kiinan kieli ja kirjoitusjärjestelmä sai valta-aseman.
Silla alkoi heikentyä 700-luvun loppupuoliskolla, jolloin se alkoi kärsiä sisäisistä kapinoista. Maassa kävivät valtataistelua keskenään ylhäiset suvut ja levottomuuksia lisäsi maattomien talonpoikien muodostamat rosvojoukot. Jotkut aristokraattiset suvut julistivat perustetuksi omat kuningaskuntansa, mitä Sillan hovi ei kyennyt estämään. Entisen Baekjen alueelle syntyi vuonna 892 Myöhempi Baekje ja vuonna 901 syntyi Myöhempi Goguryeo. Valtioista valta-asemaan nousi myöhempi Goguryeo, jossa vallan kaappasi sotilasjohtaja Wang Geon vuonna 918.
Dynastinen Korea > Choseon-dynastia > Dynastian synty

Choseon-dynastian perustaja Yi Seong-gye järjesti hyvät suhteet Kiinan Ming-dynastiaan tunnustamalla tämän yliherruuden. Ensimmäisinä toiminaan kuningas Yi toteutti maauudistuksen, jota kannattivat konfutselaiset oppineet. Kaikki maa otettiin valtion hallintaan, mikä verotti eniten buudhalaistemppeleitä joilla oli suuret maatilat, sekä paikallisesti voimakkaita sukuja. Toimien ansiosta valtion verotulot kasvoivat merkittävästi. Buddhalaisuuden asema maassa väheni konfutselaisten oppien noustessa valta-asemaan ja Koreasta muodostui maallinen yhteiskunta.
Korean hallintotapa järjestettiin hyvin pitkälti kiinalaisen mallin mukaan. Ylintä valtaa piti hallitsija, jolla oli absoluuttinen valta, minkä lisäksi hänen sukunsa käytti suurta valtaa. Hovin alapuolella käytännön valtaa pitivät virkamiehet, jotka muodostivat yläluokkaisen aateliston, yangban-luokan. Yangban-asema oli perinnöllinen ja ainoastaan yangbanit toimivat valtion virkamiehinä. Perinnöllisen aseman vuoksi virkoja ei kuitenkaan ennen pitkää enää riittänyt kaikille yangban-luokan kasvaessa. Heillä oli kuitenkin käsissään suuri osa maan varallisuudesta, sillä he keräsivät verot hallitsemiltaan alueilta, vaikka maat teoriassa kuuluivatkin valtiolle.
Kuninkaan aseman periytyminen aiheutti toisinaan ongelmia, mikäli hänen seuraajastaan ei ollut yksimielisyyttä. 1400-luvun alussa maa ajautui vallanperimyskiistaan, mikä johti veriseen valtataisteluun hovin sisällä. Olot rauhoittuivat Choseon-dynastian neljännen hallitsijan kuningas Sejongin valtakaudella 1418-1450. Hänen valtakaudellaan maa kehittyi taiteen, tieteen ja tekonologian alalla. Erityisen merkittäväksi muodostui korean kielen kirjoitusjärjestelmän hangulin kehittyminen. Kiinan kieli säilyi kuitenkin edelleen sivistyskielenä. Sejongin valtakauden jälkeen maa ajautui heikompien hallitsijoiden aikakauteen ja 1400- ja 1500-lukujen vaihteessa maassa käytii sisäisiä valtataisteluja hallitsevan eliitin keskuudessa, sekä myös konfutselaisten oppineiden välillä. Kiistat johtivat tehottomaan hallintoon, mikä johti siihen että yläluokka kykeni laajentamaan maaomistuksiaan, mikä taas lisäsi talonpoikaisväestön verotaakkaa.
Dynastinen Korea > Choseon-dynastia > Japanilaiset ja mantšut

Suurin ulkoinen uhka Korean niemimaalle tuli Japanin suunnalta. Toyotomi Hideyoshin johtaman Japanin armeija hyökkäsi Koreaan vuosina 1592 ja 1597. Japanin tavoitteena oli vallata Kiina, mutta koska korealaiset eivät suostuneet japanilaisten läpikulkuun, valtakuntien välille syttyi taisteluja. Japanilaiset olivat voittoisia maalla ja korealaiset merellä. Korealaisten rintama oli yhtenäinen, ihmiset kaikista yhteiskuntaluokista osallistuivat japanilaisvastaiseen taisteluun. Korealaiset saivat sotatoimiin apua liittolaiseltaan Kiinan Ming-dynastialta. Japanilaisten hyökkäys kukistettiin, mutta Toyotomi Hideyoshi uudisti hyökkäyksen vuonna 1597. Hän kuitenkin kuoli seuraavana vuonna, mikä aiheutti hyökkäyksen epäonnistumisen. Korea säästyi japanilaisten valloitukselta, mutta iso osa maata oli sotien seurauksena raunioitunut ja se vaati kymmeniä tuhansia kuolonuhreja. Vielä enemmän väestön määrää vähensi japanilaisten mukanaan viemät 200 000 käsityöläistä ja muiden alojen taitajaa. Sodan seurauksena Koreaan syntyi syvälle juurtunut japanilaisviha.
Korea ei ollut vielä kunnolla toipunut japanilaisten hyökkäyksestä, kun siihen jo kohdistui uusi ulkoinen uhka. Mantšuriassa oli syntynyt uusi mantšujen hallitsema valtakunta. Mantšut hyökkäsivät Ming-Kiinaan 1600-luvulla, ja koska Korea oli Ming-dynastian liittolainen, se joutui myös osallistumaan mantšujen vastaisiin sotatoimiin. Mantšut hyökkäsivät Koreaan vuonna 1627 ja etenivät pitkälle maan rajojen yli. Choseon-dynastia joutui tunnistamaan rauhan saavuttamiseksi mantšuvaltion olemassaolon ja tunnustamaan mantšujen Qing-dynastian ylivallan. Vuonna 1644 mantšut kukistivat Ming-dynastian ja julistautuivat koko Kiinan hallitsijoiksi. Tällöin myös Korean vasalliaseman velvollisuudet siirtyivät Ming-dynastialta Qing-dynastialle. Uuteen isäntään suhtauduttiin Koreassa epäluuloisesti, sillä Ming-dynastia oli ollut korealaisille hyvä yliherra, jolta oli saatu sotilaallista apua japanilaisia vastaan ja kulttuurinen vaihto oli merkittävää. Korealaisten piti kuitenkin sopeutua muuttuneeseen tilanteeseen. Mantšut olivat myös Ming-dynastiaa kiinnostuneempia Kiinan pohjoisesta rajaseudusta, mikä oli heidän kotiseutuaan. Tällöin määritettiin tarkemmin Kiinan ja Korean välinen rajalinja.
Japanilaisten ja mantšujen hyökkäyksistä toipuminen kesti Koreassa pitkään. Maan viljelyksiä ja rakennuksia oli tuhottu ja sodista kärsi erityisesti talonpoikaisväestö. Valtion keräämät verotulot vähenivät näin myös merkittävästi. Vasta 1700-luvulla niemimaa alkoi toipua sodista. Kuningas Yeongjon pitkällä valtakaudella vuosina 1724-1776 maassa koettiin vakaan hallinnon kausi. Hallintoon otettiin kyvykkäimmät miehet heidän taustastaan riippumatta. Talonpoikien verotusta pystyttiin myös keventämään. Maataloustekniikka kehittyi uusien viljelymenetelmien myötä ja alettiin kasvattaa myös ginsengiä ja tupakkaa, mikä oli ensimmäinen askel maatalouden kaupallistumiseen. Kaupankäynti kasvoi ja se vapautui valtion määräysvallasta, mikä johti uuden kauppiasluokan syntyyn ja rahatalouden kehittymiseen.
Dynastinen Korea > Choseon-dynastia > Kuningatarsukujen valtakausi

Kuningas Yeongjon jälkeen valtakunta ajautui jälleen hovijuonittelujen aikakauteen. Yeongjo itse oli tuominnut kruununperijäpoikansa kuolemaan nälkään hovijuonittelijen tuloksena ja hänen itsensä kuoltua vuonna 1875, valtaan tuli menehtyneen kruununperillisen poika Jeongjo, joka kosti isäänsä vastustaneille. Jeongjon kuoltua valtaan nousi taas hänen alaikäinen poikansa, mutta alaikäisyyden vuoksi hän ei vielä voinut hoitaa virkaansa ja sijaishallitsijana toiminut kuningatarvaimo taas kuuli vastakkaisen leiriin, joka jatkoi koston kierrettä. 1800-luvun alkupuolta leimasi Choseon-hovissa usein kuningataräitien ja -vaimojen holhoojahallitus hallitsijoiden noustessa valtaistuimelle jo lapsina. Näin ollen muut ylhäiset yangban-suvut eivät juuri saaneet valtaa, mikä johti alhaisemman arvon omaavien yangbanien kapinointiin, johon he saivat tuekseen vähäosaisia talonpoikia. Kapinat kukistettiin vuonna 1812, mutta tyytymättömyys jäi kytemään.
Seuraavan voimakkaan hallitsijan aikakausi koitti kuningas Cheoljongin kuoltua vuonna 1867 ilman perillisiä. Valtaan nousi tämän vuoksi hänen veljenpoikansa Gojong. Tämä oli valtaan noustessaan alaikäinen, minkä vuoksi valtaa piti hänen isänsä, prinssi Yi Ha-eung, josta puhuttaessa käytetään usein hänen arvonimeään Taewongun. Hän halusi palauttaa Koreaan voimakkaan konfutselaisen kuninkuuden ja hänen toimestaan yangbaneja alettiin verottaa, hallintoon otettiin kyvykkäitä miehiä joiden syntyperästä ei välitetty. Taewongunin aloitteesta hallitsijanpalatsi Gyeongbok, joka oli tuhoutunut vuonna 1592 kunnostettiin. Sillä on korealaisille suuri symbolinen arvo, mutta sen kunnostus tuli kalliksi ja aiheutti taloudellisia ongelmia, mikä aiheutti tyytymättömyyttä.
1700-luvun lopulla ja 1800-luvulla Koreaan alkoi levitä kristinusko, joka oli jo levinnyt eurooppalaisten mukana Kiinaan. Koreassa suhtautuminen kristittyihin vaihteli sen mukaan, mikä hallitsijasuvun haara sattui olemaan vallassa. 1800-luvun alkupuolella Koreassa nähtiin useita kristittyihin kohdistuneita vainoja. Suurimmat vainot järjesti Taewongun vuonna 1866 osana länsimaiden vastaista toimintaa. Vainoissa menetti henkensä yli 10 000 kristittyä. Länsimaat olivat jo saaneet jalansijaa Kiinassa, ja tieto länsimaiden mukanaan tuomasta nöyryytyksestä oli levinnyt Koreaan. Kiina oli joutunut oopiumisotien seurauksena avaamaan satamansa eurooppalaisille ja länsimaat olivat kasvattuneet valtaansa Korean niemimaan lähistöllä. Tämä uhka Koreassa haluttiin torjua.