stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antolín Alcaraz

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Antolín Alcaraz Viveros
Syntymäaika: 30. heinäkuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: San Roque González, Paraguay
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 187 cm
Seura
Seura: Everton
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000–2001 2001–2002 2002 2003–2007 2007–2010 2010–2013 2013– | Teniente Farina Racing Club Fiorentina Beira-Mar Club Brugge Wigan Athletic Everton |  ? (?) 0 (0) 0 (0) 112 (5) 68 (5) 68 (3) 3 (0) |
Maajoukkue
| 2008– |  Paraguay | 24 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. maaliskuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 15. maaliskuuta 2014.
Antolín Alcaraz (s. 30. heinäkuuta 1982 San Roque González) on paraguaylainen jalkapallopuolustaja, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia.
Paraguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Villar |
2 Verón |
3 Morel |
4 Caniza |
5 J. Cáceres |
6 Bonet |
7 Cardozo |
8 E. Barreto |
9 Santa Cruz |
10 Benítez |
11 Santana |
12 D. Barreto |
13 Vera |
14 da Silva |
15 V. Cáceres |
16 Riveros |
17 Torres |
18 Valdez |
19 Barrios |
20 Ortigoza |
21 Alcaraz |
22 Bobadilla |
23 Gamarra |
Valmentaja Martino
Paraguayn joukkue – Copa América 2011
1 Villar |
2 Verón |
3 Piris |
4 Marecos |
5 Alcaraz |
6 M. Cáceres |
7 Zeballos |
8 E. Barreto |
9 Santa Cruz |
10 Martínez |
11 Santana |
12 D. Barreto |
13 Vera |
14 da Silva |
15 V. Cáceres |
16 Riveros |
17 Torres |
18 Valdez |
19 Barrios |
20 Ortigoza |
21 Estigarribia |
22 Fernández |
23 Pérez |
Valmentaja Martino
Arkistojen Portti

Arkistojen Portti on Arkistolaitoksen kehittämä ja ylläpitämä tietoympäristö, jonka avulla saa neuvoja ja vinkkejä paperimuotoisten sekä jo digitoitujen aineistojen käytöstä.
Aiheesta muualla

Arkistolaitoksen Portti-käyttäjäpalvelu[vanhentunut linkki]
Antola (Salo)

Antola on kylä Etelä-Halikossa Salossa, Varsinais-Suomessa. Kylän länsiosa on kynnetty pelloksi, mutta valtaosa kyläalueesta on metsää. Kylässä on nykyään vain yksi suuri Antolan maatila ja sen rakennukset, jotka sijaitsevat kyläalueen länsireunassa peltojen ja metsän välissä.
Antola on kuulunut ns. ruotsalaisen vero-oikeuden piiriin, mikä tarkoittaa että se on perustettu 1300-luvun jälkeen. Ensimmäinen maininta kylästä on vuodelta 1540, jolloin kylässä oli yksi tila. Antola ja sen naapurikylä Hevonpää muodostivat 1700-luvulla yhteisen ruodun, jonka sotilastorppa sijaitsi kylien välissä. Antolalla oli ennen myös pientä torppa- ja mäkitupa-asutusta sekä kauppa, mutta niitä ei ole enää kylässä jäljellä.
Anna Gunn

| Anna Gunn |
| --- | --- |
 Anna Gunn San Diegon Comic-Conissa vuonna 2018
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. elokuuta 1968 (ikä 56)  Santa Fe, New Mexico, Yhdysvallat 
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Alastair Duncan (1990-2009)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1992-
Merkittävät roolit:  Valtion vihollinen Breaking Bad Red State Sassy Pants
Palkinnot
 Primetime Emmy, paras naissivuosa draamasarjassa Breaking Bad (2013, 2014)  
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Anna Gunn (s. 11. elokuuta 1968 Santa Fe, New Mexico, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esitti Walter Whiten vaimoa Skyleria draamasarjassa Breaking Bad ja sai roolistaan parhaan naissivuosan Primetime Emmyn vuosina 2013 ja 2014. Eräitä muita Gunnin esittämiä televisiohahmoja ovat olleet Jean Ward sarjassa Oikeus ja kohtuus sekä Martha Bullock Deadwoodissa. Videopelisarjassa Legacy of Kain hän ääninäytteli hahmoa nimeltä Ariel.
Gunn varttui Santa Fessä ja myös näytteli Santa Fe-elokuvassa vuonna 1997. Hän suoritti B.S.-tutkinnon Northwestern Universityssä 1990. Gunnin ammattinäyttelijän ura lähti liikkeelle chicagolaisessa teatterissa samana vuonna. Broadwaylla hän esiintyi ensimmäisen kerran 1996.
Arak (täsmennyssivu)

Arak tarkoittaa seuraavia:
Arak, kylä Algeriassa
Arak, kaupunki Iranissa
Arak, kylä Dagestanissa Venäjällä
Arak, alkoholijuoma
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Arak”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Arkitektenes Fagforbund

| Arkitektenes Fagforbund |
| --- | --- |

Perustettu:  1982
Tyyppi:  ammattiliitto
Kotipaikka:  Oslo
Toiminta-alue:  Norja
Jäsenet:  n. 5 800 (2023)
Puheenjohtaja:  Bent Aaby
Kattojärjestö:  Akademikerne
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arkitektenes Fagforbund (lyh. AFAG) on norjalainen arkkitehtien ammattiliitto, joka on perustettu vuonna 1982. Sillä oli noin 5 800 jäsentä vuonna 2023 ja se kuuluu Akademikerne-keskusjärjestöön.
Aiheesta muualla

Liiton verkkosivut (norjaksi)
Ari Pazovski

Ari Pazovski
Ari Moisejevitš Pazovski (ven. Арий Моисеевич Пазовский; 2. helmikuuta 1887 Perm – 6. tammikuuta 1953 Moskova) oli venäläinen, myöhemmin neuvostoliittolainen kapellimestari.
Pazovski oppi lapsena soittamaan viulua. Hän oli Pjotr Krasnokutskin ja Leopold Auerin oppilaana Pietarin konservatoriossa. Vuosina 1905–1908 Pazovski johti alueellisia oopperaseurueita. Vuosina 1908–1910 hän oli kapellimestarina Sergei Ziminin oopperassa Moskovassa. Tämän jälkeen hän johti Harkovassa, Odessassa ja Kiovassa. Pazovski oli Petrogradin kansanoopperan musiikillinen johtaja vuosina 1916–1918. 1920–1930-luvuilla hän johti Bolšoi-teatterissa, Bakussa, Sverdlovskissa, Harkovassa ja Kiovassa.
Pazovski oli taiteellisena johtajana Kirov-teatterissa vuosina 1936–1943 ja Bolšoi-teatterissa vuosina 1943–1948. Hän sai vuonna 1940 Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen.
Arkitektur N

| Arkitektur N |
| --- | --- |

Entiset nimet:  Byggekunst (1919–2007)
Julkaisija:  Norjan arkkitehtiliitto
ISSN:  ISSN 1504-7628
Levikki:  n. 6 700 (2017)
Perustettu:  1919
Kotimaa:  Norja
Ilmestymistiheys:  6 kertaa vuodessa
Kieli:  norja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Arkitektur N (vuosina 1919–2007 Byggekunst) on Norjan arkkitehtiliiton vuodesta 1919 julkaisema arkkitehtuuria käsittelevä aikakauslehti. Se ilmestyy kuudesti vuodessa.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (norjaksi)
Ari Pauna

Ari Pauna (s. 10. toukokuuta 1967) on Suomen Hypoteekkiyhdistyksen ja Suomen Asuntohypopankki Oy:n toimitusjohtaja.
Pauna on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti ja hänellä on pitkä työura erilaisissa pankkialan johto- ja asiantuntijatehtävissä.
Arans

Arans on kylä Andorrassa Ordinon kunnassa. Vuoden 2018 arvioissa kylässä oli 239 asukasta.
Albert Cartier

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 22. marraskuuta 1960 (ikä 63)
Syntymäpaikka: Vesoul, Haute-Saône, Ranska
Seura
Seura:  Nancy
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1980–1987 1987–1995 |  AS Nancy-Lorraine  FC Metz | 193 (2) 251 (7) |
Valmennusura
1996–2000 2000–2001 2002–2004 2004–2005 2005–2008 2008 2008–2009 2009–2010 2010–2011 2012–2015 2015–2017 2017–2018 2021 2022–:  FC Metz B  FC Metz  FC Gueugnon  RAA Louviéroise  RWDM Bryssel  RAEC Mons  AFC Tubize  Panthrakikos  KAS Eupen  FC Metz  FC Sochaux  Gazélec Ajaccio  Bastia-Borgo  Nancy
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Albert Cartier (s. 22. marraskuuta 1960) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Tammikuusta 2022 lähtien hän on toiminut Nancyn päävalmentajana.
Ura pelaajana

Cartier aloitti jalkapallouransa juniorina AS Vagneyn ja INF Vichyn joukkueissa. Ammattilaisdebyyttinsä hän teki AS Nancy-Lorrainessa vuonna 1980. Cartier pelasi Nancyssa puolustajana seitsemän kauden ajan Ranskan pääsarjassa. Kauden 1986/87 päätteeksi Arsène Wengerin valmentama joukkue putosi liigasta. Putoamisen jälkeen lähes 200 liigaottelua pelannut Cartier jätti Nancyn ja siirtyi FC Metziin.
Metzissä Cartier jatkoi avauskokoonpanossa pääsarjassa ja voitti seuran paidassa Ranskan cupin mestaruuden 1987/88, kun Metz voitti finaaissa FC Sochaux’n rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Cartier edusti Metziä kahdeksan vuotta ja lopetti pelaajauransa seurassa vuonna 1995.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Ranskan cup: 1988
Ura valmentajana

Cartier aloitti valmennusuransa FC Metzin organisaatiossa reservijoukkueen valmentajana kesällä 1996. Joël Mullerin saatua potkut joulukuussa 2000, Cartier nousi Metzin edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Cartierin johdolla Metz sijoittui kauden 2000/01 päätteeksi liigassa sijalle 12. Seuraava kausi alkoi varsin heikosti ja putoamiskamppailuun pudonnut Metz erotti Cartierin marraskuun lopussa 2001.
Kesäkuussa 2002 Cartierin valmennusura jatkui FC Gueugnonissa. Ensimmäisellä kaudellaan hän johdatti joukkueen Ligue 2:n keskikastiin, mutta seuraavalla kaudella joukkue joutui taistelemaan tosissaan sarjapaikastaan. Huonojen tulosten myötä Gueugnon erotti Cartierin helmikuussa 2004.
Gueugnonista saamiensa potkujen jälkeen Cartier jatkoi valmennusuraansa Belgiassa. Kaudella 2004/05 hän valmensi RAA Louviéroisea, joka teki hänen johdollaan liigahistoriansa parhaan suorituksen ollen Belgian liigassa seitsemäs. Kauden jälkeen hän siirtyi RWDM Brysselin peräsimeen. Cartierin johdolla joukkue taivalsi Belgian liigan keskikastissa, kunnes vajosi kaudella 2007/08 putoamiskamppailuun. Cartier sai potkut seurasta tammikuussa 2008.
Pian potkujensa jälkeen Cartierin ura jatkui RAEC Monsin päävalmentajana. Hän pelasti seuran kauden päätteeksi putoamiselta liigasta, kun taas RWDM Bryssel jäi sarjan viimeiseksi. Kesäkuussa 2008 Cartier siirtyi Monsista liigaan nousseen AFC Tubizen päävalmentajaksi. Cartier ei onnistunut uusimaan Tubizen sarjapaikkaa ja putoamisen jälkeen hän lähti seurasta.
Tämän jälkeen Cartier valmensi kreikkalaista Panthrakikosia ja belgialaista KAS Eupenia. Kesäkuussa 2012 hän palasi Nationaliin pudonneen FC Metzin päävalmentajaksi. Cartierin johdolla Metz sijoittui Nationalissa toiseksi ja nousi kauden 2012/13 jälkeen takaisin Ligue 2:een. Kaudella 2013/14 Cartier luotsasi Metzin sensaatiomaisesti Ligue 2:n mestariksi ja joukkue nousi pääsarjaan kuuden vuoden tauon jälkeen. Cartier palkittiin UNFP:n toimesta Ligue 2:n parhaana valmentajana. Kausi 2014/15 liigassa oli Metzille vaikea, eikä Cartier onnistunut luotsaamaan seuralle sarjapaikkaa. Putoamisen myötä Metz erotti Cartierin.
Lokakuussa 2015 Cartierista tuli Ligue 2:n häntäpäähän juuttuneen FC Sochaux’n päävalmentaja. Cartierin johdolla Sochaux säilytti sarjapaikkansa kauden päätteeksi ja hän jatkoi valmentajana myös kauden 2016/17. Menestystä ei juurikaan tullut, vaan Sochaux jäi Ligue 2:ssa sijalel 13. Toukokuussa 2017 vahvistettiin, että Cartier jättää Sochaux'n ja siirtyy Gazélec Ajaccion päävalmentajaksi.
Cartierin johdolla Gazélec jäi kaudella 2017/18 Ligue 2:ssa vasta sijalle 16 ja säilytti sarjapaikkansa vain viiden pisteen turvin. Kausi 2018/19 lähti sekin alavireisesti. Seurajohto päätyi erottamaan Cartierin lokakuun alussa 2018, kun Gazélec majaili sarjassa sijalla 12.
Maaliskuussa 2021 Cartierista tuli Nationalissa pelanneen FC Bastia-Borgon päävalmentaja. Heikko alkukausi johti potkuihin marraskuussa 2021.
Tammikuussa 2022 Cartierista tuli Ligue 2:n viimeiseksi juuttuneen Nancyn päävalmentaja.
Meriitit valmentajana

Ligue 2: 2014
National
Hopeaa: 2013
Ari Pakarinen (keihäänheittäjä)

Ari Juhani Pakarinen (s. 14. toukokuuta 1969 Rääkkylä) on entinen suomalainen keihäänheittäjä. Hän edusti Pyhäselän Urheilijoita ja häntä valmensivat Aulis Tamminen, Kyösti Härkönen ja Jarmo Hirvonen.
Pakarinen karsiutui loppukilpailusta Tokion MM-kilpailuissa 1991. Stuttgartin MM-kisoissa 1993 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 81,08 m. Mûnchenin EM-kilpailuissa 2002 hän selviytyi loppukilpailuun, muttei pystynyt heittämään siinä olkapäävamman vuoksi.
Pakarinen edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1993–2001. Hän voitti maaottelun keihäskilpailun Cagliarissa 1994. Hän heitti ennätyksensä 85,18 m Lapualla heinäkuussa 1995 Kalevan kisojen karsinnassa. Hallissa hän heitti parhaimmillaan 80,06 m Kuopiossa 1991.
Pakarinen saavutti Kalevan kisoissa hopeaa Mikkelissä 1993 ja Joensuussa 2002. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai hopeaa 1990 ja 1991.
Antonio Eguino

Antonio Eguino (s. 1938) on bolivialainen elokuvaohjaaja ja -kuvaaja. Hän opiskeli  Yhdysvalloissa ja palasi Boliviaan 1967. Hän työskenteli Jorge Sanjinésin kuvaajana, ja he loivat yhdessä Latinalaisen Amerikan elokuvaklassikoita.
Pitkiä elokuvia

2005 Los Andes no creen en Dios
1984 Amargo Mar
1977 Chuquiago
1975 Pueblo Chico
Aiheesta muualla

http://www.imdb.com/name/nm0251151/
Anadyrin lentoasema

Anadyrin (Anadyr-Ugolnyin) lentoasema Venäjän kartalla. Lentoasema sijaitsee Tšukotkan itäosassa, noin 11 kilometriä Anadyrin kaupungista itään.
Anadyrin lentoasema (ven. Аэропорт Анадырь, Aeroport Anadyr) eli Anadyr-Ugolnyin lentoasema tai Ugolnyin lentoasema (ven. Анадырь / Угольный tai ven. Аэропорт Угольный; IATA: DYR, ICAO: UHMA; kansallinen lentoasemakoodi: УХМА ja ЬХМА) on Venäjän koillisosan Tšukotkan Anadyrissä sijaitseva lentoasema, jota käytetään sekä siviili- että sotilasilmailun tarkoituksiin.
Lentoasema sijaitsee noin 11 kilometriä Anadyristä itään, Anadyrinlahden vastakkaisella puolella. Kesäisin lahden yli on lauttayhteys ja lopputalvesta jäätie Anadyristä lentoasemalle; syksyllä ja loppukevällä matkustajia kuljetetaan lahden yli Anadyriin helikopterilla.
Anadyrin lentoasema satelliittikuvassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anadyrin lentoasema Wikimedia Commonsissa
Sisä- ja ulkonäkymiä lentoasemalta, lentokoneesta ja kopterista (noin 2019) (venäjäksi) (youtube.com)
Ankkapuisto

Ankkapuisto ja Ankkalammet.
Ankkapuisto (Ankkalammet) (aiemmalta nimeltään Korson keskuspuisto) on Vantaan koillisosassa Korson kaupunginosassa sijaitseva laaja puisto.
Vuoteen 2014 asti Ankkapuisto oli virallisissa kartoissa Keskuspuisto. Ankkapuistoa on kunnostettu vaiheittain vuodesta 2016 asti. Lammet on ruopattu ja Rekolanojan neljä siltaa uusittu. Kesällä 2021 puistoon rakennettiin pysäköintialue ja lähiliikuntapaikka. Lähiliikuntapaikka käsittää petankkikentän ja ulkokuntoilulaitteita. Kunnostus valmistui syksyllä 2021. Ankkapuiston ensimmäinen vaihe maksoi 1,3 miljoonaa euroa ja toinen vaihe 800 000 euroa.
Ankkapuistossa järjestettiin vuosina 1987–2010 rock-festivaali Ankkarock.
Likolampi (Kouvola, Tirva)

| Likolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola (Valkeala)
Koordinaatit:  60°55′46″N, 27°04′37″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Harjunjoen–Lappalanjärven alue (14.18)
Laskuoja:  oja Rautjärveen 
Järvinumero:  14.183.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  68,5 m  
Pituus:  150 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,458 km  
Pinta-ala:  0,989 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLikolampi 
Likolampi  on Kymenlaaksossa Kouvolan Valkealassa, Tirvalla sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Immasenjärven–Ruokojärven alueeseen (14.183) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 68,5 metriä mpy.
Arba

Arba (ארבע) (suomeksi 'neljä') oli anakilainen, joka mainitaan Joosuan kirjassa ja jonka sanotaan (Joosua 14:15) olleen 'kaikista anakilaisista suurin'. Hän oli Anakin isä.
Raamattu mainitsee myös että Hebronin kaupunki oli aiemmin nimeltään Kirjat-Arba (Arban kaupunki) Arban kunniaksi. Nykyään Hebronin itäpuolella sijaitseva juutalaissiirtokunta on tämän vuoksi nimeltään Kiryat Arba.
Anadara aliena

| Anadara aliena> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Simpukat Bivalvia
Lahko::  Arcida
Yläheimo::  Arcoidea
Heimo::  Arcidae
Suku::  Anadara
Laji::  aliena
Kaksiosainen nimi
 Anadara aliena  (Iredale, 1939) 
Synonyymit
 Scapharca aliena Iredale, 1939 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Anadara aliena on Anadara-sukuun ja Arcidae-heimoon kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Iredale vuonna 1939. Sillä ei ole alalajeja.
Kirjallisuutta

Huber, M.: ​Compendium of bivalves. A full-color guide to 3,300 of the world’s marine bivalves. A status on Bivalvia after 250 years of research.  Hackenheim: ConchBooks. 901 pp., 1 CD-ROM, 2010.
Anna Gavalda

Anna Gavalda
Anna Gavalda (s. 1970 Boulogne-Billancourt, Ranska) on ranskalainen kirjailija.
Gavalda nousi pienen marginaalikustantamon listoilta lyhyessä ajassa lukijoiden ja kriitikoiden suosikiksi. Hänen kirjojaan on myyty miljoonia kappaleita, ja niitä on käännetty 30 kielelle. Gavaldan romaanit kuvaavat nykyajan Ranskaa kepeästi ja humoristisesti.
Anna Gavalda asuu Pariisissa kahden lapsensa kanssa.[lähde? ] Hänen kustantajansa Suomessa on Gummerus, ja Gavalda vieraili Suomessa keväällä 2003.
Kimpassa-romaanista on tehty myös samanniminen ranskalainen elokuva, jossa pääosaa esittää Audrey Tautou.
Teokset

Kunpa joku odottaisi minua jossakin.  (Je voudrais que quelqu'un m'attende quelque part, 1999)  Suomentanut Titia Schuurman. Helsinki:  Gummerus, 2001.  ISBN 951-20-5803-0.
Karkumatka.  (L'Échappée belle, 2001)  Suomentanut Lotta Toivanen. Helsinki:  Gummerus, 2010.  ISBN 978-951-20-8221-6.
Viiniä keittiössä.  (Je l'aimais, 2002)  Suomentanut Titia Schuurman. Helsinki:  Gummerus, 2003.  ISBN 951-20-6243-7.
35 kiloa toivoa.  (35 kilos d'espoir, 2002)  Suomentanut Titia Schuurman. Helsinki:  Gummerus, 2004.  ISBN 951-20-6509-6.
Kimpassa.  (Ensemble, c'est tout, 2004)  Suomentanut Titia Schuurman. Helsinki:  Gummerus, 2005.  ISBN 951-20-6865-6.
À leurs bons cœurs. 2005.
Lohduttaja.  (La consolante, 2008)  Suomentanut Lotta Toivanen. Helsinki:  Gummerus, 2009.  ISBN 978-951-20-7497-6.
Lempi ei ole leikin asia.  (Billie, 2013)  Suomentanut Lotta Toivanen. Helsinki:  Gummerus, 2014.  ISBN 978-951-20-9480-6.
Parempaa elämää.  (La vie en mieux, 2014)  Suomentanut Lotta Toivanen. Helsinki:  Gummerus, 2015.  ISBN 978-951-20-9855-2.
Lohikäärmetatuointi ja muita pintanaarmuja.  (Fendre l'armure, 2017)  Suomentanut Lotta Toivanen. Helsinki:  Gummerus, 2018.  ISBN 978-951-24-0986-0.
Kirjallisuutta

Päivi Kosonen: Anna Gavalda – pieniä suuria kertomuksia toivosta. Teoksessa Tarinoiden paluu. Esseitä ranskalaisesta nykykirjallisuudesta. Päivi Kosonen, Hanna Meretoja & Päivi Mäkirinta (toim.) Café Voltaire -sarja. Avain 2008.
Ankkapurha

Ankkapurhan koski vuonna 2024
Näyttely/Museo vuoden 1918 tapahtumista ja niiden vaikutuksista Inkeroisten tehtaalla
Ankkapurha, vanh. Ankapora eli Ankoper, eli Anjalankoski on Kymijoen koski Kouvolan kaupungissa Anjalan ja Inkeroisten välissä. Vuosina 1975–2008 olemassa olleen Anjalankosken kaupungin nimi on peräisin kosken toissijaisesta nimestä. Nykyisin Ankkapurha on valjastettu sähköntuotantoon. Kemijoki Oy:n omistamien Anjalankosken (rak. 1983) ja Inkeroisten vesivoimalaitosten (rak. 1922, uudistettu 1994) teho on 22,7 MW ja 17,0 MW. Vuotuinen sähköntuotanto on 130 ja 80 GWh. Voimalaitosten pudotuskorkeus on 9,7 metriä.
Kymenlaakson ensimmäinen puuhiomo perustettiin Ankkapurhan itärannalle vuonna 1872. Anjalan kosken rannalle rakennettiin vuonna 1887 A. M. Hedbäckin suunnittelema Tampellan kartonkitehdas. Kartonkitehdasta uusittiin 1921–1922. Samalla valmistui myös uusi vesivoimalaitos, jonka suunnittelijat olivat Sigurd Frosterus ja Ole Gripenberg. Ankkapurhan itärannalla on Stora Enson paperitehdas.
Alueella sijaitsee myös Ankkapurhan teollisuusmuseo. Museo rakentuu vuodelta 1897 peräisin olevan Suomen ensimmäisen jatkuvatoimisen Füllner-merkkisen kartonkikoneen ympärille. Museossa on myös nähtävillä läheisen 1920-luvulla rakennetun vesivoimalan alkuperäiset generaattorit.
1800-luvun alkupuolella Ankkapurha oli tunnettu kalaisana lohikoskena, jonne lohi nousi merestä kutemaan. Sittemmin lohi katosi Kymijoesta alajuoksun patojen takia, mutta siirtoistutusten avulla lohi palautettiin Kymijokeen. Nykyään vaelluskalat pääsevät taas nousemaan aina Ankkapurhan padolle asti Koivukosken ja Korkeakosken (2016) kalateitä pitkin. Ankkapurhan alapuolinen alue kuuluu Keski-Kymen erityiskalastuslupa-alueeseen. Taidemaalari Ferdinand von Wright on ikuistanut Ankkapurhan maiseman Anjalankoski-öljyvärimaalaukseensa vuonna 1867. Ankkapurhan länsirannalla on Anjalan kartano, joka toimi museona vuoteen 2012 asti. Aikaisemmin kartano oli Wreden suvun hallinnassa.
Ankkapurhan itärannalta on löydetty kivikautinen asuinpaikka, joka ajoittuu varhaiskampakeraamiselle ajalle.
Araiophos

| Araiophos> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Sukasuukalat Stomiiformes
Heimo::  Lättäkalat Sternoptychidae
Alaheimo::  Maurolicinae
Suku::  Araiophos  Grey, 1961
Infobox OKNimi-testi OK: 
Araiophos on lättäkalojen heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kaksi puutteellisesti tunnettua lajia, joista kummastakin on tehty vain vähän havaintoja pieneltä alueelta. Araiophos gracilis tunnetaan yhdestä sijainnista Mauna Loan edustalta Havaijilta, ja vuonna 1961 kerätyn kymmenen yksilön lisäksi siitä on tehty yksi sukellusvenehavainto vuonna 2000. Toinen laji, Araiophos eastropas tunnetaan varmuudella vain muutamasta yksilöstä, jotka kaikki on löydetty yhdestä sijainnista Etelä-Kiinan mereltä Filippiineiltä.
Lajit

Araiophos eastropas
Araiophos gracilis
Likolampi (Kouvola, Valkeala)

| Likolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola (Valkeala)
Koordinaatit:  60°56′31″N, 26°48′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Harjunjoen–Lappalanjärven alue (14.18)
Laskuoja:  oja Kytölänlampeen 
Järvinumero:  14.181.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  68,5 m  
Pituus:  280 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,709 km  
Pinta-ala:  1,326 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLikolampi 
Likolampi  on Valkealan kirkonkylällä, Kouvolassa Kymenlaaksossa sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Lappalanjärven alueeseen (14.181) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 68,5 metriä mpy.
Artti Aigro

Artti Aigro Klingenthalissa 2017.
Artti Aigro (s. 29. elokuuta 1999) on virolainen mäkihyppääjä.
Aigro sijoittui 16:nneksi nuorten olympialaisissa 2016 ja 26:nneksi nuorten MM-kilpailuissa 2018. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli suurmäessä 48:s. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui normaalimäessä 49:nneksi. Planican lentomäen MM-kilpailuissa 2020 hän oli 25:s. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui suurmäessä 25:nneksi ja normaalimäessä 41:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli suurmäessä 30:s ja normaalimäessä 34:s. Saman vuoden Vikersundin MM-lentomäessä hän sijoittui 19:nneksi.
Aigro kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Titisee-Neustadtissa joulukuussa 2017. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 19:s Rukalla marraskuussa 2018. Parhaimmillaan hän on ollut 14:s Rukalla marraskuussa 2020.
Aigro on sijoittunut Continental Cupin osakilpailussa parhaimmillaan kolmanneksi Bischofshofenssa  syyskuussa 2021. Kesä-GP-sarjan kilpailussa hän on ollut parhaimmillaan 29:s.