stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hämähäkkikukat
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Cleome
ITIS: Cleome (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Cleome (englanniksi)
Flora of China: Cleome (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Genus Cleome[vanhentunut linkki] (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2086565  Wikispecies: Cleome  APDB: 189529  APNI: 72013  CoL: 62L7Q  eFloraSA: Cleome  EoL: 52974  EPPO: 1CLEG  FloraBase: 21460  FNA: 107324  FoAO2: Cleome  FoC: 107324  FoIO: cleome  GBIF: 3041500  GRIN: 2686  iNaturalist: 56751  IPNI: 5928-1  IRMNG: 1067718  ITIS: 22613  NBN: NHMSYS0000457375  NCBI: 25782  NZOR: 78656665-3302-42d0-b3bd-b33dd5253e82  Open Tree of Life: 918061  PLANTS: CLEOM  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30009982-2  Tropicos: 40010199  VicFlora: 5a249b64-81bc-4d6b-80d5-5594f99f886d  WFO: wfo-4000008580
Digitaalisuus

Digitaalisuus on datan syöttämisessä, käsittelyssä, siirrossa, tallennuksessa ja esittämisessä käytettävä menetelmä, jossa data esitetään täsmällisinä arvoina, joita on rajallinen määrä. Tavallisin digitaalinen järjestelmä on binäärijärjestelmä, jossa käytetään vain kahta numeroa, 0 ja 1. Digitaalisuuden vastakohtana on analogisuus, jossa muuttuja voi saada laajasti eri arvoja. Digitaalisuus on portaittaisuutta, jota voi verrata rajatulla lukualueella oleviin kokonaislukuihin – analogisuutta taas voi verrata rajatulla lukualueella oleviin reaalilukuihin.
Tietoa käsittelevissä laitteissa on yleensä sekä digitaalisia että analogisia osia. Esimerkiksi digitaalikameran A/D muunnin muuttaa valon analogisen signaalin digitaaliseksi signaaliksi ja tallettaa sen muistiinsa. Tavallisesti tämä digitaalinen tieto muunnetaan D/A muuntimessa etsimen tai näytön analogiseksi kuvasignaaliksi. Näkyvä valokuva on siten analoginen, mutta kuvan tallennusmuoto digitaalinen.
Sana digitaalinen tulee latinan kielen sanasta digitus, joka tarkoittaa sormea. Nimityksen keksijänä pidetään amerikkalaista George Stibitziä (1904-1995). Nykyään digitaalisuus mielletään usein koskemaan sähköisiä järjestelmiä, vaikka vanhoissa koodijärjestelmiin perustuvissa järjestelmissä onkin ollut digitaalisia toimintaperiaatteita.
Ensimmäiset digitaaliset tietokoneet rakennettiin 1940-luvulla, ensimmäinen digitaalikello tuli myyntiin 1972, ensimmäiset kuluttajille koteihin suunnatut tietokoneet julkaistiin vuonna 1977. Jo aiemmin tietokoneen oli voinut ostaa kotiin rakennussarjana. Digitaaliseen äänentoistoon kuluttajat alkoivat siirtyä CD-soittimien myötä vuodesta 1982 alkaen (digitaalinen PCM-ääni oli määritelty jo vuonna 1938). Ensimmäinen digitaalinen matkapuhelinverkko GSM avattiin vuonna 1991 (Suomessa) ja puhelinverkko myös laajemmin digitalisoitiin 1990-luvun aikana. Digitaalitelevisio otettiin Suomessa käyttöön vuonna 2001.lähde?
Sähköinen binäärijärjestelmä

Binäärijärjestelmän muuttujan eli bitin kahdelle mahdolliselle eri arvolle voidaan antaa nimet, esimerkiksi 0 ja 1. Sähkövirtana nämä kaksi arvoa voidaan esittää esimerkiksi vaihtoehtoina virta kulkee – virta pois, tai vaihtoehtoina 1 voltti – 5 volttia. Olennaista on vuo, joka vaihtelee kahtena vaihtoehtona, esimerkiksi kaapelissa kulkevan valon säätäminen kahdeksi vaihtoehdoksi.
Yleensä digitaalisen esityksen muuttujaa, joka saa kaksi arvoa, kutsutaan bitiksi. Mikä tahansa lukuarvo voidaan esittää bittien sarjana. Symbolit, kuten aakkoset, voidaan helposti esittää digitaalisesti hävittämättä tietoa, koska ne ovat toisistaan erotettavia ja niitä on rajallinen määrä. Jos esimerkiksi aakkosia on noin 30, kukin kirjain voidaan esittää viidellä bitillä. Sen sijaan alun perin analogisen, "jatkuva-arvoisen" materiaalin, kuten kuvan ja äänen, muuntaminen digitaaliseksi merkitsee alkuperäisen esityksen täydellisyyden menetystä, mutta näin tapahtuu enemmän tai vähemmän muussakin muodossa lähetetylle tai talletetulle tiedolle.
Digitaalisen tiedonsiirron ominaisuuksia ovat:
Osa informaatiosta kadotetaan ensin tehtävässä analogia-digitaalimuunnoksessa eli A/D-muunnoksessa.
Signaali vääristyy ja vaimenee, mutta se voidaan regeneroida eli uusia toistimissa.
Useimmat vääristymät voidaan korjata, koska signaalilla on vain harvoja sallittuja arvoja.
Kyselyllä (kaiuttamalla) saadaan 100 % lopputulos, so. signaali saapuu perille virheettä.
Yleisesti ottaen digitaalinen tiedonsiirto ja -tallennus vaativat analogista monimutkaisemman laitteiston, mikä viivytti aikoinaan niiden käyttöönottoa, poikkeuksena sähkötys. Nykyinen elektroniikan ja mikropiirien kehittyneisyys kuitenkin tekee digitaalisen siirron kannattavaksi.
Muita digitaalisia järjestelmiä

Vaikka digitaalisuus yhdistetään tavallisesti binääriseen elektroniikkaan on digitaalisuus itsessään huomattavasti vanhempi keksintö.
Helmitaulu on perinteinen digitaalinen laskin. Siinä tankojen varteen ripustetut liikuteltavat helmet esittävät numeroita.
Merkkituli on perinteinen digitaalinen viestintäväline. Se voi olla pelkkä nuotiotuli, joka on joko päällä tai pois. Erityisesti savumerkissä jatkuva nuotion savu moduloidaan epäjatkuvaksi viestisignaaliksi.
DNA on nelikantainen digitaalinen tiedon varastointi- ja siirtomenetelmä. Siinä muuttujina ovat adeniini-, sytosiini-, guaniini- ja tymiini-molekyylit.
Morsekoodi koostuu kuudesta muuttujan arvosta eli pisteestä, morseviivasta, merkin sisällä pisteen ja viivan välillä olevasta välistä, merkkien välissä olevasta lyhyestä välistä, sanojen välisestä keskipitkästä välistä ja lauseiden välisestä pitkästä välistä. Morsekoodia käyttäen voidaan lähettää viestejä vaikkapa lennättimellä tai taskulampulla.
Pistekirjoitus on kuusibittinen binäärijärjestelmä, jossa kuudesta pisteestä (kaksi vaakaan kertaa kolme pystyyn) muodostetulla kuviolla kuvataan sovittuja merkkejä.
Optisessa lennättimessä sauvoja tai lippuja käyttäen muodostetaan tiettyjä kuvioitä, joille on sovittu merkityksiä. Muuttujan arvojen määrä vaihtelee eri järjestelmissä.
Meriliikenteessä käytettävillä viestilipuilla kahtalainen merkitys. Yksittäisellä lipulla on oma sovittu merkitys kuten "Pysytelkää etäällä: aluksella on tulipalo, ja lastina on vaarallisia aineita.". Lisäksi lippu kuvaa yhtä kirjainta, tässä tapauksessa kirjainta "J". Lisäksi numeroille 0–9 on omat liput.
Modeemi (yhdistelmä sanoista modulaatio ja demodulaatio) moduloi digitaalisen signaalin analogiselle siirtotielle ja palauttaa eli demoduloi analogisesta signaalista digitaalisen signaalin.
Aiheesta muualla

Analoginen vs. digitaalinen tiedonsiirto, Digitaalitekniikan perusteet; Signaalinkäsittelytekniikan laboratorio, Aaltoyliopisto
Ylen Kirjakerho: Digitaalisen kirjallisuuden vaiettu historia ja melskattu tulevaisuus 1/2
Ylen Kirjakerho: Digitaalisen kirjallisuuden vaiettu historia ja melskattu tulevaisuus 2/2
Samuji

Samujin vaatemyymälä Pohjoisesplanadilla Helsingin Kluuvissa.
Samuji on suunnittelutalo ja luova studio, jonka ensimmäinen näkyvä projekti oli keväällä 2011 esitelty naistenvaatemallisto. Samuji keskittyy erilaisiin suunnittelu- ja konsultointiprojekteihin. Samuji-tuoteperheeseen kuuluu neljästi vuodessa esiteltävä naistenvaatemallisto sekä syksyllä 2013 julkaistu miestenvaatemallisto. Merkin vaatteita ja asusteita myydään yli 70 toimipisteessä ympäri maailmaa. Yrityksen toiminta päättyy keväällä 2025.
Yrityksen perustaja on Samu-Jussi Koski.
Samuji vältti syksyllä 2019 konkurssin, kun se sai joukkorahoituksella riittävän summan kokoon. Se lopettaa toimintansa keväällä 2025. Se perustelee lopettamista vallitsevalla markkinatilanteella, tuotantokustannusten kasvamisella ja kuluttajien ostovoiman vähenemisellä.
Leppälahti (Jyväskylä)

| Leppälahti   78>  kaupunginosa |
| --- | --- |

Kaupunki:  Jyväskylä
Suuralue:  Vaajakoski-Jyskä
Koordinaatit:  62.2377°N, 25.9713°E
Väkiluku:  n. 650 (2007)
Postinumero(t):  41450
Leppälahti on kylä Jyväskylässä entisen Jyväskylän maalaiskunnan alueella. Kylä on Jyväskylän itäisin. Leppälahti sijaitsee Leppäveden itärannalla ja sen läheisyydessä sijaitsevia järviä ovat myös Muurikaisjärvi, Palvajärvi, Orajärvi ja Pitkäjärvi. Sen asukasluku oli vuonna 2007 noin 650. Kylän lävitse kulkevat sekä Valtatie 9 että Jyväskylä–Pieksämäki-rata. Kylällä ovat aiemmin sijainneet posti, koulu, kaksi kauppaa ja nuorisoseuran talo. Kylässä on myös koko Jyväskylän vanhin rakennus, vuodelta 1646 oleva kaksoisaitta. Leppälahdessa oli aiemmin myös rautatieasema. Asemarakennus on yhä pystyssä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leppälahti (Jyväskylä) Wikimedia Commonsissa
Jyväskylän kaupunginosat suuralueittain
| --- | --- |
01 Kantakaupunki: 1. Keskusta (Kirkkopuisto) · 2. Harju · 3. Puistola (Aren aukio; Tourujoki) · 4. Lutakko · 5. Mattilanpelto · 6. Mäki-Matti (Hippos; Rautpohja)  · 9. Kukkumäki · 11. Nisula (Viitaniemi) · 12. Taulumäki · 14. Tourula (Kangas) · 29. Mannila
02 Kypärämäki-Kortepohja: 7. Kypärämäki (Köhniö) · 8. Savela · 17. Kortepohja (Haukkala; Kortesuo; Laajavuori; Ylioppilaskylä)
03 Lohikoski-Seppälänkangas: 13. Lohikoski  (Holsti; Kyyhkysenmäki; Lahjaharju; Paloniemi) · 19. Seppälänkangas  (Heinälampi) · 48. Tyyppälä · 64. Ankeriasjärvi
04 Huhtasuo: 15. Kangasvuori (Pupuhuhta; Rasinrinne; Seppälä) · 20. Huhtasuo (Huhtakeskus; Kangaslampi; Sulku)
05 Kuokkala: 22. Ristonmaa · 23. Kuokkala (Ainolanranta; Kekkola; Pohjanlampi; Tikka) · 24. Kuokkalanpelto · 25. Ristikivi · 26. Nenäinniemi · 27. Hämeenlahti (Samulinniemi)
06 Keltinmäki-Myllyjärvi: 18. Keltinmäki (Keltinkeskus; Mustalampi; Myllyjärvi; Mäyrämäki; Ylä-Myllyjärvi) · 35. Taka-Keljo · 36. Hanhiperä · 37. Valkeamäki (Köhniöntaus)
07 Keljo: 10. Keljo (Keljonkeskus; Tarhamäki; Valkola) · 21. Keljonkangas (Sarvivuori) · 28. Sääksvuori · 30. Etelä-Keljo
08 Halssila: 16. Halssila  (Aittorinne; Kivistö; Tuohimutka)
09 Säynätsalo: 31. Säynätsalo · 32. Lehtisaari · 33. Muuratsalo (Haikka) · 34. Kinkovuori
10 Tikkakoski-Nyrölä: 58. Nyrölä · 60. Kuikka · 61. Tikka-Mannila · 62. Tikkakoski · 63. Kuukanpää
11 Palokka-Puuppola: 41. Palokka · 42. Mannisenmäki · 43. Rippalanmäki · 44. Haukkamäki · 45. Kirri · 46. Heikkilä · 47. Pappilanvuori · 49. Hiekkapohja · 50. Matinmäki · 51. Jylhänperä · 52. Puuppola · 53. Saarenmaa · 57. Vertaala
12 Vaajakoski-Jyskä: 65. Sulunperä · 66. Jyskä · 67. Väinölä · 68. Haapaniemi · 69. Vaajakoski (Wessmanninmäki) · 70. Kaunisharju · 71. Tölskä · 72. Kanavuori · 73. Hupeli (Kairahta) · 74. Laajaranta  (Vuoritsalo) · 75. Oravasaari · 76. Pohjola · 77. Pitkäjärvi · 78. Leppälahti · 79. Mehtovuori
13 Kuohu-Vesanka: 38. Ruoke · 54. Vesanka (Perälä) · 55. Kuohu · 56. Varsalanperä
14 Korpilahti: 80. Kirkonmäki · 81. Ikolanmäki · 82. Iloniemi · 83. Kemppaisenmäki · 84. Kotamäki · 85. Tähtiniemi · 86. Korpiaho-Heinosniemi · 87. Tikkala (Moksi; Sarvenperä; Tikkala) · 88. Hirvimäki-Puolakka (Saakoski) · 89. Vespuoli (Oittila; Putkilahti)
Holstein-Gottorp (suku)

| Holstein-Gottorp |
| --- | --- |
 vaakuna
Maa:   Holstein  Oldenburg  Holstein-Oldenburg  Schleswig  Tanska  Venäjä
Kantasuku:  Oldenburg
Perustamisvuosi:  1544
Holstein-Gottorp-Romanovin vaakuna.
Holstein-Gottorp on eurooppalainen hallitsijasuku, alkujaan tanskalaisen Oldenburgin hallitsijasuvun haara. Se hallitsi Holstein-Gottorpin herttuakuntaa vuosina 1544–1773, Ruotsia vuosina 1751–1818, Oldenburgin suurherttuakuntaa (alkuaan herttuakuntaa) vuosina 1773–1918 ja Venäjän keisarikuntaa vuosina 1762 ja 1796–1917.
Suvun historia

Suku polveutuu Tanskan kuningas Fredrik I:n nuorimmasta pojasta Adolfista, jolle annettiin vuonna 1544 Holstein-Gottorpin herttuan arvo. Suku jakautui myöhemmin neljään sukuhaaraan. Vanhimman sukuhaaran päämies, Holstein-Gottorpin herttua Karl Peter Ulrich, jonka äiti oli venäläinen suuriruhtinatar Anna Petrovna, valittiin vuonna 1762 Venäjän keisariksi nimellä Pietari III, kun alkuperäinen Romanovin hallitsijasuku oli sammunut. Vaikka Pietari III:n hallitsijakausi jäi lyhyeksi, kaikki Venäjän keisarit vuonna 1796 valtaan tulleesta Paavali I:stä lähtien olivat hänen jälkeläisiään ja Holstein-Gottorpin suku oli siten tosiasiassa Venäjän keisarisukuna vuoteen 1917, vaikka käyttikin siellä nimeä Romanov.
Vuonna 1751 Ruotsin kuninkaaksi valittu Aadolf Fredrik edusti suvun erästä nuorempaa haaraa. Hänen sukunsa hallitsi Ruotsia vuoteen 1818, jolloin kruunu siirrettiin Bernadotten suvulle. Ruotsalaisen sukuhaaran viimeinen miespuolinen edustaja oli vuonna 1877 kuollut Kustaa IV Aadolfin poika, Vaasan prinssi Kustaa. Vuosina 1814–1818 suku hallitsi myös Ruotsin kanssa personaaliunionissa ollutta Norjaa.
Holstein-Gottorpin herttuan arvo oli siirtynyt Pietari III:n keisariksi tulon yhteydessä hänen pojalleen Paavalille, joka vuonna 1773 luovutti sopimuksella herttuakuntansa Tanskalle ja sai vastineena Oldenburgin herttuakunnan ja Delmenhorstin. Hän lahjoitti ne samana vuonna isoisänsä serkulle, Ruotsin kuningas Aadolf Fredrikin veljelle Fredrik Augustille, joka sai seuraavana vuonna Oldenburgin herttuan arvon. Holstein-Gottorpit hallitsivat sen jälkeen Oldenburgia, vuodesta 1815 suurherttuakuntana ja vuodesta 1871 osana Saksan keisarikuntaa. Suvun viimeinen hallitsija oli vuonna 1918 vallankumouksella syrjäytetty Oldenburgin suurherttua Fredrik August II.
Suvun hallitsijat > Ruotsin kuninkaat

Aadolf Fredrik 1751–1771
Kustaa III 1771–1792
Kustaa IV Aadolf 1792–1809
Kaarle XIII 1809–1818 (myös Norjan kuningas 1814–1818)
Suvun hallitsijat > Venäjän keisarit

Pietari III 1762
Paavali I 1796–1801
Aleksanteri I 1801–1825
Nikolai I 1825–1856
Aleksanteri II 1856–1881
Aleksanteri III 1881–1894
Nikolai II 1894–1917
Suvun hallitsijat > Oldenburgin hallitsijat

Hallitsijanimenä vuoteen 1774 kreivi, vuosina 1774–1829 herttua, vuodesta 1829 suurherttua.
Fredrik August I 1773–1785
Vilhelm 1785–1823 (syrjäytetty 1810–1813)
Pietari I 1823–1829
August 1829–1853
Pietari II 1853–1900
Fredrik August II 1900–1918
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Holstein-Gottorp (suku) Wikimedia Commonsissa
Loredana Dinu

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Loredana Dinu vuonna 2012. |  Loredana Dinu vuonna 2012. |  Loredana Dinu vuonna 2012. |  |
Maa:   Romania
Naisten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | kalpa, joukkuekilpailu |  |
Loredana Dinu (s. 2. huhtikuuta 1984 Craiova) on romanialainen kalpamiekkailija ja olympiavoittaja. Hän saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa kalvan joukkuekultaa Romanian joukkueessa. Dinulla on myös kaksi joukkuemaailmanmestaruutta. Hän edustaa CS Dinamo Bukarestia.
Härköjärvi

| Härköjärvi |
| --- | --- |
 Härköjärvi pohjoisesta nähtynä.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Muurame, Jyväskylä
Koordinaatit:  62°11′32″N, 25°40′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ristiselän alue (14.23)
Laskuoja:  Härköoja Kaijanlampeen 
Järvinumero:  14.231.1.034
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  163,9 m  
Pituus:  240 m  
Leveys:  170 m  
Rantaviiva:  0,691 km  
Pinta-ala:  2,138 ha  
Tilavuus:  0.000078 km³ 
Keskisyvyys:  3,66 m  
Suurin syvyys:  6,3 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiHärköjärvi 
Härköjärvi on Keski-Suomessa Muuramen ja Jyväskylän rajalla, Keljonkankaan lähellä sijaitseva pieni järvi tai lampi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,1 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee suurimmaksi osaksi Muuramen puolella, mutta sen itäisimmät kohdat kuuluvat Jyväskylään. Rannat ovat pääosin ojitettua suota, mutta hieman idempänä on luonnontilaisena säilynyt Härkösuo. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 78 300 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 3,7 metriä ja suurin syvyys on 6,3 metriä. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä. Järvi on autio, vaikka alle kilometrin päässä lännessä ja etelässä onkin muutama talo. Rantoja kiertää pieni polku.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Sen pohjoispäähän laskee oja Pienestä Härköjärvestä, joka on pieni suolampi Jänisperänsuon reunalla. Härköjärven oma laskuoja on Härköoja, joka alkaa sen kaakkoispäästä ja kulkee Eteläportin teollisuusalueen kautta, jossa siihen yhtyy Kolmisoppisen ja Huhtalammen vesiä tuova uoma. Härköoja laskee lopulta Kaijanlampeen. Härköjärven vedenpinnan korkeus on 163,9 metriä mpy., joten pudotusta Härköojalle kertyy noin 23 metriä.
HMS Fife

| HMS Fife |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fairfield Shipbuilding and Engineering Company
Kölinlasku:  1. kesäkuuta 1962
Laskettu vesille:  9. heinäkuuta 1964
Palveluskäyttöön:  21. kesäkuuta 1966
Poistui palveluskäytöstä:  kesäkuu 1987 myyty Chilelle 12. elokuuta 1987 Blanco Encalada poistettu palveluksesta 12. joulukuuta 2003
Loppuvaihe:  romutettu 2005
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 200 t (kuormattu)
Pituus:  158,9 m
Leveys:  16 m
Syväys:  6,2 m
Koneteho:  2-akselinen COSAG: 30 000 shp + 30 000 shp
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  471
Aseistus
Aseistus:  4 × kaksiputkista 4,5" Mk.6 -tykkiä 2 x Oerlikon 20 mm 1 x Sea Slug GWS.2 2 x Sea Cat GWS.22 6 x torpedoputkea 1 x Westland Wessex HAS.3
HMS Fife (viirinumero D20) oli Britannian kuninkaallisen laivaston County-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin 26. syyskuuta 1961 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 1. kesäkuuta 1962. Alus laskettiin vesille 9. heinäkuuta 1964 ja otettiin palvelukseen 21. kesäkuuta 1966.
Palvelus

Aluksen B-torni korvattiin 1970-luvun puolivälissä neljällä Exocet-merimaaliohjuksen laukaisualustalla. Alus oli 1979 Karibianmerellä, jossa se avusti hurrikaani Davidin runtelemaa Dominicaa. Falklandin sodan alkaessa alus oli telakalla eikä se siten osallistunut sotatoimiin. Alus oli 1986 modernisoitavana, jolloin se muunnettiin koululaivaksi ja sen Sea Slug -ohjustenlaukaisualustat poistettiin. Poistolla saatiin lisää majoitus- ja opetustiloja.
Tammikuussa 1987 alus lähti HMS Intrepidin kanssa koulutuspurjehdukselle Kanarian saarille, mistä ne jatkoivat Välimerelle. Alukset erkanivat Välimerellä ja vierailivat eri satamissa, kunnes kohtasivat toisensa Istanbulissa.
Maaliskuun puolivälissä alus aloitti jäähyväismatkan Skotlantiin ja Fifen kuningaskuntaan, missä Rosyth vastaanotti aluksen henkilöstön. Samalla saatiin tieto aluksen myynnistä Chilelle. Aluksen lähdettyä Rosythistä alkoi aluksen viimeinen matka kuninkaallisessa laivastossa, kun se fregatti HMS Junon kanssa lähti koulutuspurjehdukselle Suurille järville ja vieraili muun muassa toukokuussa 1897 Chicagossa. Kesäkuussa palattuaan Britteinsaarille kadetit laskettiin maihin Dartmouthissa. Alus jatkoi matkaansa Portsmouthiin, missä se poistettiin palveluksesta.
Chilen laivasto

Fife myytiin 12. elokuuta Chilelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Blanco Encalada. Alus modernisoitiin Chileen saavuttuaan Talcahuanossa ASMAR-telakalla. Poistetun Sea Slug -järjestelmän jättämä vapaa tila mahdollisti suuremman hangaarin ja laskeutumisalustan rakentamisen. Suuremmat tilat mahdollistivat kahden Cougar-helikopterin käyttämisen aluksella. Alus vapautui telakalta toukokuussa 1988.
Aluksen Sea Cat -ohjukset korvattiin 1996 Israelista hankitulla Barak 1 -ilmatorjuntaohjusjärjestelmällä. Vuonna 2001 alus osallistui Chilessä vierailleen HMS Edinburghin ja sisaralustensa kanssa Teamwork South -harjoitukseen. Harjoituksen aikana joukko kuninkaallisen laivaston upseereita vieraili vanhoilla aluksillaan.
Alus poistettiin palveluksesta 12. joulukuuta 2003 ja siirrettiin reserviin. Alus myytiin romutettavaksi 28. helmikuuta 2007 Aliagaan Turkkiin.
Chilen laivaston Blanco Encalada
Anna Halonen

Ulkoministeri Tarja Halonen tyttärensä Anna Halosen kanssa (1999)
Anna Elina Halonen (s. 25. marraskuuta 1978 Helsinki) on presidentti Tarja Halosen ja tämän entisen avomiehen Kari Pekkosen (1945–2017) tytär.
Halonen on opiskellut kansainvälistä politiikkaa Kentin yliopistossa Canterburyssä Englannissa ja työskentellyt tutkijana Aleksanteri-instituutin Venäjän ja Itä-Euroopan tutkimuksen tohtoriohjelmassa. Halonen on työskennellyt myös sihteerinä Euroopan neuvostossa. Lisäksi hän on toiminut rytmisen kilpavoimistelun valmentajana ja ollut Suomen Voimisteluliiton hallituksessa.
Ennen Anna Halosen syntymää hänen äitinsä oli maanpuolustuskurssilla, jonka osallistujista 12 kuoli Rissalan lento-onnettomuudessa. Tarja Halonen ei ollut koneessa, koska raskauden vuoksi lääkäri oli kehottanut välttämään lentämistä.
SKA Pietari

| SKA Pietari |
| --- | --- |

Perustettu:  1946
Kaupunki:   Pietari
Kotiareena:  Pietarin jääpalatsi
– kapasiteetti:  12 300
Sarja:  KHL
Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  Bobrov
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Dmitri Konstantinov
Puheenjohtaja:   Aleksandr Medvedev
Päävalmentaja:  Roman Rotenberg
Omistaja:  Gazprom Neft
Yhteistyöseurat:  SKA-Neva (VHL) SKA-1946 (MHL) SKA-Varyagi (MHL)
Saavutukset KHL:ssä
Gagarin Cupit:  2 (2015, 2017)
Konferenssin mestaruudet:  2 (2015, 2017)
Divisioonan mestaruudet:  13 (2010, 2012, 2013, 2014, 2015, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023), 2024
Mitalit Neuvostoliiton mestaruussarjassa
Pronssia:  2 (1971, 1987)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pietarin jääpalatsi on SKA:n kotihalli
Artjom Krjukov
SKA Pietarin vaihtoehtoinen logo.
SKA Pietari (ven. Хоккейный клуб СКА Санкт-Петербург, Hokkeinyi klub SKA Sankt-Peterburg), ent. SKA Leningrad, on venäläinen ammattilaistason jääkiekkoseura Pietarissa. Kirjainlyhenne ven. СКА, SKA tarkoittaa armeijan urheiluseuraa (ven. Спортивный клуб Армии, Sportivnyi klub Armii). Joukkue pelaa Mantereen jääkiekkoliigan (KHL) läntisen lohkon (konferenssin) Bobrov-divisioonassa. Kotihallina on Pietarin jääpalatsi.
Seura perustettiin 1946 nimellä DO Kirov Leningrad, jossa DO tarkoittaa S. M. Kiroville nimetty upseeritaloa (ven. Дом офицеров имени С.М. Кирова, Dom ofitserov imeni S. M. Kirova). Vuonna 1934 murhattu Sergei Kirov oli Leningradin ja sitä ympäröineen Leningradin alueen kommunistijohtaja.
Seura voitti Neuvostoliiton jääkiekon mestaruussarjassa kahdesti pronssia, kausina 1970–1971 ja 1986–1987. KHL:ssä SKA on voittanut Gagarin Cupin vuosina 2015 ja 2017.
SKA:n vanha logo