stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kohllapse

| Kohllapse> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1990–2001, 2005–
Tyylilaji:  gootti-doom, darkwave
Kotipaikka:  Canberra, Australia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Ro Edwards,  kitara, laulu  
Entiset jäsenet:  Matt Aitchison,  rummut, koskettimet   Bevan Carroll,  basso   Paul Sweeney,  basso  
Aiheesta muualla
viralliset sivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kohllapse on australialainen gootti-doom metal -yhtye kotoisin Canberrasta. 1990-luvun alussa perustettu Kohllapse oli yksi tunnetuimmista kristillisistä goottimetalliyhtyeistä, jotka olivat toiminnassa 1990-luvulla, ja alan lehdistö seurasi yhtyeen uraa tiiviisti. Vaikka Kohllapse julkaisi ainoat 2 albumiansa omakustanteisesti, yhtyeellä oli jakelusopimus Nuclear Blast USA:n sekä Blast Beats Distributionin kanssa. Kohllapse on merkittävä innovatiivisesta musiikistaan, jonka on sanottu olevan aikaansa edellä, sillä se yhdisti omalaatuista darkwavea ja progressiivista doom metalia. Lisäksi yhtye sai musiikillista arvostusta sekä kristillisissä että ei-kristillisissä metallipiireissä. Distant Mind Alternative on yhtyeen suosituin ja arvostetuin albumi, ja levy-yhtiö Soundmass julkaisi sen uudelleen vuonna 2005. Yhtye koostui pääasiassa kitaristi-laulaja Ro Edwardsista ja rumpali-kosketinsoittaja Matt Aitchisonista. Aitchisonin lähdettyä yhtyeestä vuonna 1999 yhtye hajosi vuonna 2001. Vuonna 2005 Edwards väitti eräässä haastattelussa työstävänsä kolmatta Kohllapse-albumia.
Musiikki

Kohllapsen musiikki yhdistelee monia melankolisia doom metalin alalajeja mukaan lukien tunnelmallista doomia, melodista doom-deathia, gootti-doomia, melodista black-doomia ja funeral doomia. Yhtye on saanut vaikutteita aina My Dying Bridesta Dolorianiin ja Katatoniaan sekä Circle of Dustiin. Yhtyeen tyyliä on verrattu Anathemaan ja Paradise Lostiin. Kohllapsen tavaramerkkejä ovat darkwave ja industrial -ainekset kappaleilla kuten "Real Man in Quicksand". Vaikka yhtye hyödyntää goottivaikutteita, Kohllapsen musiikkia nimitetään tavallisesti hyvin pimeäksi progressiiviseksi metalliksi tai dark metaliksi. Yhtyeen musiikkia kuitenkin nimitetään usein myös goottimetalliksi. Edwardsin laulutyyli yhtyeen toisella albumilla muistuttaa kirjoittaja Scott Watersin mukaan Type O Negative -yhtyeen laulaja Peter Steelea, vaikka Edwards hyödyntää myös extreme-laulua.
Diskografia

Kohllapse (1996)
C.Y.E demo (1997)
Distant Mind Alternative (1999)
Aiheesta muualla

Kohllapse Metal-Archives-sivustolla
Kohllapse Doom-metal.com-sivustolla
Staroje Šaigovo

| Staroje Šaigovo (Старое Шайгово) Сире Шяйгав |
| --- | --- |
 Mordva Venäjällä, alla kylän sijainti tasavallassa
 Staroje Šaigovo
 Koordinaatit: 54.303°N, 44.466°E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Mordva
Piiri:  Staroje Šaigovon piiri
Perustettu:  1692
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2010)  ():  5 185
Aikavyöhyke:  UTC+4
Postinumero:  431540 (piiri 431540–431568)
Suuntanumero(t):  +7 83432
 
 Staroje Šaigovon piirin sivut (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Staroje Šaigovo (ven. Ста́рое Ша́йгово, mokšaksi Сире Шяйгав) on kylä ja Staroje Šaigovon kunnallispiirin hallintokeskus Mordvan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Kylä sijaitsee maanteitse noin 58 kilometriä Mordvan pääkaupungista Saranskista luoteeseen. Kylässä asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 5 185 henkeä ja koko kunnallispiirissä oli 14 071 asukasta. Enemmistö asukkaista on perinteisesti ollut mokšankielisiä.
Staroje Šaigovon piiri Mordvassa
Volgan sivuhaara Okan sivuhaaran Mokšan Sivin-haarajoki Staroje Šaigovon lähistöllä
Staraja Terizmorga

Vain runsas 5 kilometriä kaakkoon Staroje Šaigovon piirin keskuskylästä sijaitsee melko tunnettu kylä, 2000-luvun alkuvuosina valtionjohdon ohjauksella mokšalaiseksi mallikyläksi uudistettu Staraja Terizmorga (ven. Старая Теризморга, mokšaksi Сире Теризморга). Vuoden 2007 suomalais-ugrilaisten kansojen kulttuurifestivaalin "Šumbrat, Fenno-Ugria!" ("Tervehdys, suomalais-ugrilaiset!") aikana siellä avattiin Mokšalaisen kansallisen kulttuurin keskus. Kylässä vierailivat tällöin niin presidentit Vladimir Putin ja Tarja Halonen kuin Unkarin pääministeri Ferenc Gyurcsanykin.
Aiheesta muualla

Putin järjestää Haloselle suomalais-ugrilaiset pidot (19.7.2007) (Arkistoitu – Internet Archive) (hs.fi)
Uutiset, 18.7.2007: Presidentti Halonen tutustui suomalais-ugrilaisiin kansoihin Mordvassa Venäjällä (Arkistoitu – Internet Archive) (presidentti.fi)
O Mordovi - Starošaigovski raion (venäjäksi) (e-mordovia.ru)
Starošaigovski raion (venäjäksi) (narod.ru)
Respublika Mordovija - Starošaigovski raion (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (msu-russia.ru)
Общая характеристика Старошайговского района (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (mrsu.ru)
Barabbas

"Päästä meille Barabbas!" Vuoden 1910 Kuvaraamatusta.
Barabbas (Bar-abbâ, "isän poika") on Raamatun Uudessa testamentissa henkilö, joka on tuomittu ristiinnaulittavaksi murhasta. Samaan aikaan Pontius Pilatuksen edessä oli Jeesus, ja pääsiäisenä juutalaisilla oli lupa vapauttaa yksi vanki. Ylipapit kiihottivat kansaa huutamaan Barabbaan vapaaksi, jotta Jeesus jäisi Pilatuksen vangiksi.
Ilmeisesti hieman ennen kuin Jeesus seuraajineen saapui Jerusalemiin pääsiäisjuhlan viettoon, kaupungissa oli puhjennut jonkinlainen Rooman vastainen kapina. Useita ihmisiä oli pidätetty, muiden muassa ne kaksi ryöväriä, jotka joutuivat Jeesuksen kanssa ristiinnaulittaviksi, ja Barabbas, joka oli tuomittu kapinan aikana tehdystä murhasta. Nimitystä "ryöväri" käytettiin nimenomaan kapinoitsijoista, ei niinkään tavallisista rikollisista. Rooman valtakuntaa vastustettiin kiivaasti ja Barabbas on hyvin saattanut olla paikallisen vastarintaliikkeen sankari. Pontius Pilatus tiesi, ettei Jeesus ollut osallistunut mellakkaan ja arveli kansanjoukon haluavan vapautettavaksi mieluummin lempeän opettajan Jeesuksen kuin kumousmies Barabbaan. Ylipappien yllyttämänä kansa kuitenkin vaati Pilatusta vapauttamaan Barabbaan, minkä hän tekikin.
Barabbaan tarinalla on erityistä merkitystä osittain siksi, että sitä on käytetty antisemitismin perusteluna ja osoituksena siitä, että Jeesuksen kuolema oli juutalaisten syytä. Kertomus toistuu lähes samanlaisena Matteuksen, Markuksen ja Luukkaan evankeliumeissa, kun taas Johanneksen evankeliumi ja apokryfinen Pietarin evankeliumi poikkeavat näistä yksityiskohdiltaan. Ainoastaan Matteuksen evankeliumissa kerrotaan väkijoukon sanoneen ”tulkoon hänen verensä meidän ja meidän lastemme päälle”.
Barabbas taiteessa > Kirjallisuus ja musiikki

Ruotsalainen Nobel-kirjailija Pär Lagerkvist julkaisi romaanin Barabbas (1950)
Ruotsalainen screamo-yhtye Barabbas, du förtappade.
Aulis Sallinen on säveltänyt Barabbas dialogeja op. 84 viidelle laulajalle, resitantille ja seitsenhenkiselle kamariyhtyeelle.
Barabbas taiteessa > Elokuva

Richard Fleischer on ohjannut 1961 Lagerkvistin romaanin pohjalta elokuvan Barabbas.
Alf Sjöbergin ohjaama elokuva on samanniminen ja vuodelta 1953 (Barabbas).
Saul Steinberg

| Saul Steinberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1914 Râmnicu Sărat, Romania
Kuollut: 12. toukokuuta 1999 (84 vuotta) New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  pilapiirtäjä ja kuvittaja
Aiheesta muualla
Kotisivut
Saul Steinberg (15. kesäkuuta 1914 – 12. toukokuuta 1999) oli yhdysvaltalainen romanialaissyntyinen pilapiirtäjä ja kuvittaja.
Steinberg syntyi Râmnicu Săratissa Romaniassa vuonna 1914. Hän opiskeli sosiologiaa ja psykologiaa Bukarestin yliopistossa, ja myöhemmin Milanossa arkkitehtuuria. Steinbergin piirroksia julkaistiin italialaisissa aikakausilehdissä vuosina 1936–1939. Muutettuaan New Yorkiin vuonna 1942, hän teki töitä freelancerina. Hänen töitään julkaistiin siellä pääasiassa The New Yorkerissa, mutta hän teki myös muuta taidetta kuten maalauksia, grafiikkaa, kollaaseja ja veistoksia.
Hän oli tyylillisesti hyvin hienostunut, ideoiltaan yllättävä piirtäjä ja kuvasi usein hullunkurisesti ihmisten tapoja.
Aiheesta muualla

Saul Steinberg Norman Rockwell Museum. Viitattu 11.11.2022. (englanniksi)
Saul Steinberg, American, born Romania, 1914 - 1999 National Gallery of Art. Viitattu 11.11.2022. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  Museum of Modern Art  Photographers' Identities  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC 2  IdRef
Eeva-Liisa Manner

| Eeva-Liisa Manner |
| --- | --- |
 Eeva-Liisa Manner vuonna 1963
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. joulukuuta 1921 Helsinki
Kuollut: 7. heinäkuuta 1995 (73 vuotta) Tampere
Ammatti:  kirjailija, runoilija, suomentaja
Kirjailija
Salanimi: Anna September
Äidinkieli: suomi
Kirjallinen suuntaus: modernismi
Esikoisteos:  Mustaa ja punaista (1944)
Pääteokset:  Tämä matka (1956)
Palkinnot
 Aleksis Kiven palkinto (1961) Pro Finlandia (1967) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Eeva-Liisa Manner (5. joulukuuta 1921 Helsinki – 7. heinäkuuta 1995 Tampere) oli suomalainen kirjailija, runoilija, kirjallisuuskriitikko ja suomentaja. Hän käytti toisinaan salanimeä Anna September.
Elämä ja ura

Manner varttui Viipurissa uskonnollisten isovanhempiensa hoidossa. Mannerin äiti Elsi Kukkonen kuoli hänen syntymänsä jälkeen. Isänsä Leo J. Mannerin Manner tapasi vasta aikuisena. Hänellä oli savolaisia, hämäläisiä ja suomenruotsalaisia sukujuuria, mutta hän koki itsensä viipurilaiseksi. Sodan vuoksi Manner joutui kuitenkin evakoitumaan Helsinkiin.
Koulunkäynti oli Mannerille vaikeaa, eikä hän myöhemminkään iltaopiskelijana saanut lukiota suoritetuksi. Hän aloitti opinnot myös Taideteollisuuskoulussa, sillä hän tunsi alaan voimakasta vetoa, mutta työn ja iltakoulun vuoksi hän jätti opinnot. Myöhemmin hän otti kantaa kirjojensa kansisuunnitelmiin.
Mannerin ensimmäinen runokokoelma Mustaa ja punaista ilmestyi jatkosodan aikana vuonna 1944. Runoissa heijastuivat sodan kokemukset ja Viipurin menetys. Kokoelmasta on olemassa varhainen käsikirjoitusversio, jossa on Mannerin hahmottelema kansi ja hänen suunnittelemansa kirjan nimi Varjojen taistelu. Käsikirjoituksesta karsittiin julkaistaessa 33 runoa, mutta julkaistussa teoksessa on seitsemän runoa, joita ei ole käsikirjoituksessa. Marja-Leena Tuurna esittää ajatuksen, että kustannustoimittajan lisäksi tai sijasta kokoelmaan on voinut olla vaikuttamassa Mannerin isä Leo Manner, joka työskenteli kustannustoimittajana toisessa kustannusyhtiössä. Käsikirjoituksessa on myös runosuomennoksia.
Vuonna 1949 ilmestyi Mannerin toinen kokoelma Kuin tuuli tai pilvi. 1950-luvulla Manner muutti Orivedelle vaatimattomiin oloihin. Siellä syntyi kolmas runokokoelma ja läpimurtoteos Tämä matka (1956), jota on pidetty Suomen sodanjälkeisen modernismin uranuurtajana. Vuonna 1957 ilmestyi proosakokoelma Kävelymusiikkia pienille virtahevoille. Kirjallisen läpimurron myötä Manner muutti Tampereelle, josta muodostui hänen pysyvä asuinpaikkansa. Kesäisin hän kirjoitti myös Kangasalla ja Ruovedellä. 1960-luvun puolivälistä lähtien hän vietti aikaa myös Espanjan Andalusiassa lähellä Málagaa.
1940-luvun lopulla Manner aloitti kriitikkona Taiteen maailma -lehdessä. Hän kirjoitti kritiikkejä myös tamperelaisiin Kansan Lehteen (1956–1962) ja Aamulehteen (1962–1990). Manner myös suomensi kirjallisuutta; nuorempana viihdekirjallisuutta, myöhemmin muun muassa Georg Büchneriä, Yasunari Kawabataa, Hermann Hesseä, Václav Havelia, Konstantínos Kaváfista, Tomas Tranströmeriä, Oscar Parlandia ja William Shakespearen näytelmiä. Hän käänsi myös useita radiokuunnelmia ja näytelmiä teattereille.
Manner kuoli pitkään sairastamaansa syöpään Hatanpään sairaalassa 73 vuoden iässä heinäkuussa 1995. Hänet on haudattu Tampereen Kalevankankaan hautausmaalle. Kuvanveistäjä Mauno Kiviojan tekemä Mannerin pronssinen muistolaatta sijaitsee Tampereella Ojakatu 1:ssä, missä Manner asui vuodesta 1963 kuolemaansa saakka. Vuonna 2015 Mannerin mukaan nimettiin aukio Tampereella Ojakadun ja Rongankadun risteyksessä.
Suomen Kirjailijaliitto on vuodesta 1997 alkaen jakanut Eeva-Liisa Manner -runopalkintoa tunnustuksena ansioituneille runoilijoille. Helena Sinervo on kirjoittanut Mannerin elämän pohjalta romaanin Runoilijan talossa, joka sai Finlandia-palkinnon vuonna 2004. Vuonna 2005 perustettiin Eeva-Liisa Manner -seura.
Teokset > Runokokoelmat

Mustaa ja punaista (1944)
Kuin tuuli tai pilvi (1949)
Tämä matka (1956)
Orfiset laulut (1960)
Niin vaihtuivat vuoden ajat (1964)
Kirjoitettu kivi (1966)
Fahrenheit 121 (1968)
Jos suru savuaisi. Elokuun runot ja muitakin. (1968) (1980)
Paetkaa purret kevein purjein (1971)
Kuolleet vedet (1977)
Kamala kissa ja Katinperän lorut (1985)
Hevonen minun veljeni. Hevosrunot 1956–1976. (1988)
Kirkas, hämärä, kirkas: Kootut runot.  (Toimittanut Tuula Hökkä)  Tammi, 1999.  ISBN 951-31-1291-8
Teokset > Proosa

Tyttö taivaan laiturilla (1951), pienoisromaani
Kävelymusiikkia pienille virtahevoille ja muita harjoituksia (1957), novellikokoelma
Oliko murhaaja enkeli? (1963, salanimellä Anna September), salapoliisiromaaniparodia
Varokaa voittajat (1972, tekijän uudistama laitos 1976), romaani
Kävelymusiikkia: Proosateokset.  (Toimittanut Tuula Hökkä)  Tammi, 2003.  ISBN 951-31-2629-3
Teokset > Näytelmiä ja kuunnelmia

Eros ja Psykhe (1959), runonäytelmä
Uuden vuoden yö (1964–1965)
Toukokuun lumi (1966)
Poltettu oranssi – Balladi sanan ja veren ansoista (1968)
Varjoon jäänyt unien lähde (1969)
Vuorilla sataa aina (1970), kuunnelma
Sonaatti (preparoidulle pianolle) (1971)
Tulva (1977), kuunnelma
Kauhukakara ja Superkissa. Kissaleikki. (1982)
Vuorilla sataa. Näytelmät ja kuunnelmat. Toimittanut Tuula Hökkä. Studio Arkki, 2021. ISBN 978-952-94-4794-7.
Teokset > Muuta tuotantoa

Ikäviä kirjailijoita (1994) – valikoima kirjallisuusesseitä ja -arvosteluja vuosilta 1957–1987, toim. Tuula Hökkä.
Kirjoittamisen aika: Eeva-Liisa Mannerin kirjeitä 1963–1969.  (Toimittanut ja selityksin varustanut Tuula Hökkä)  Helsinki:  Tammi, 2006.  ISBN 951-31-3023-1
Silmäyksiä: Eeva-Liisa Mannerin kirjoituksia elokuvista, mediasta ja maailmanmenosta 1968–1987.  (Toimittanut Tuula Hökkä)  Helsinki:  Eeva-Liisa Manner -seura, 2015.  ISBN 978-952-93-5302-6
Palkinnot ja tunnustukset

Kirjallisuuden valtionpalkinto 1952, 1957, 1960, 1961, 1965, 1967, 1978
Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1956, 1959, 1960, 1964, 1968, 1971, 1976, 1982 ja 1987
Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran palkinto 1957 ja 1960
Aleksis Kiven palkinto 1961
Mikael Agricola -palkinto 1964, Oscar Parlandin romaanin Härän vuodet (Tjurens år) suomennoksesta
Pro Finlandia 1967
Väinö Linnan palkinto 1967
Valtion näytelmäkirjailijapalkinto 1968
Sokeain kuunnelmapalkinto 1969
Hämeen läänin taidepalkinto 1972
Kiitos kirjasta -mitali 1973
Kääntäjien valtionpalkinto 1975
Ida Aalberg -mitali 1979
Suomen Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto 1992
Tampereen kaupungin kääntäjäpalkinto 1987
Kirjallisuutta

Hökkä, Tuula: Eeva-Liisa Mannerin kirjailijantyön ja tutkimuksen bibliografia 1990.  (Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden laitoksen julkaisuja, 3)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1991.  ISSN 0784-3410  ISBN 951-45-5843-X
Hökkä, Tuula (toim.): Suspiros, sospiri: Tutkielmia ja esseitä Eeva-Liisa Mannerin tuotannosta.  (Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden laitoksen julkaisuja, 5)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1995.  ISSN 0784-3410  ISBN 951-45-6957-1
Itkonen, Matti: Zenit – ulkoisesta sisäiseen: Askeleet fenomenologiseen aikaan ja sen tajunnallistumismoduksiin Eeva-Liisa Mannerin lyriikassa.  (Väitöskirja, Tampereen yliopisto. Sufi-tutkimuksia, 11)  Tampere:  Suomen fenomenologinen instituutti, 1994.  ISSN 1236-0023  ISBN 951-96984-0-X
Kaunonen, Leena: Veden läpi hohtava kirjain: Martin Heideggerin fenomenologinen logos ja olemassaolon kysymysten uudelleen asettaminen Eeva-Liisa Mannerin Fahrenheit 121:ssa. Teoksessa: Heidegger, toim. Jussi Backman & Miika Luoto. Tampere: (23°45), Eurooppalaisen filosofian seura, 2006. ISBN 952-5503-19-4
Tontti, Jarkko: ”Kuolemasta ja syntymästä eli mannermaista filosofiaa”, Mistä meille metsä, niitty, lähde: Kirjoituksia Eeva-Liisa Mannerista.  (Toimittaneet Tuula Hökkä ja Jarkko Tontti)  Helsinki:  Ntamo, 2008.  ISBN 978-952-215-034-9  Teoksen verkkoversio.
Tuurna, Marja-Leena: Eeva-Liisa Manner: matka yli vaihtelevien äärten.  Helsinki:  Tammi, 2021.  ISBN 978-952-04-3261-4
Aiheesta muualla

Eeva-Liisa Manner – modernismin uranuurtaja. Ylen Elävä arkisto.
Eeva-Liisa Mannerin haastattelu. Ylen elävä arkisto.
Manner, Eeva-Liisa hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO) 2  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Yle  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  RISM  IdRef
Bud Spencer

| Bud Spencer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Carlo Pedersoli
Syntynyt: 31. lokakuuta 1929  Napoli
Kuollut: 27. kesäkuuta 2016 (86 vuotta)  Rooma
Näyttelijä
Aktiivisena:  1953–
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.budspencer.com
IMDb 
Elonet
Bud Spencer (31. lokakuuta 1929 Napoli – 27. kesäkuuta 2016 Rooma), oikealta nimeltään Carlo Pedersoli, oli italialainen uimari ja näyttelijä.
Mittoja ja voimia

Spencer oli 193 senttimetriä pitkä. Hänen painonsa oli 125 kilogrammaa ja syntymäpainonsa kuusi kilogrammaa. Hän painoi 1950-luvulla uimarina 100–105 kilogrammaa ja 1970–80-luvulla suurimman menestyksensä aikaan 120–130 kilogrammaa. Vuonna 2000 Spencer painoi 140 kilogrammaa ja vuodesta 2010 eteenpäin 125 kilogrammaa painettuaan parhaimmillaan 152 kilogrammaa. Spencerin kengännumero oli 47.
Spencer esitti elokuvissa olevansa hyvin vahva: muun muassa vuoden 1972 elokuvassa Siitä vaan pojat! hän puristaa kookospähkinän palasiksi yhdellä kädellä. Spencer oli todellisuudessakin niin vahva käsivoimiltaan vielä liki 80-vuotiaana, että hän puristi vaivattomasti omenan liiskaksi yhdellä kädellä yleisön edessä, epäuskoisen italialaisen televisiojuontajan hämmästellessä vieressä. Spencer kykeni nostamaan aikuisen miehen noin vaan tieltään lantiosta nostaen ilmeenkään värähtämättä. Elokuvissa hän nosti, heitteli ja löi niin lujaa, että ihminen heitti voltin vaikkapa takaraivoon avokämmenellä lyötynä. Suunnattomat voimat edesauttoivat Spenceriä monien tappelukohtausten järjestämisessä sekä erilaisten voimankoitosten esittämisessä. Hänen tavaramerkikseen jäi ihmisen tyrmääminen vasaraiskulla suoraan päälakeen. Spencerin voimat sai tuntea muun muassa raskaan sarjan nyrkkeilijä Joe Bugner, joka esiintyi vierailevana tähtenä useissa elokuvissa ja oli otellut oikeassa elämässä täydet erät Muhammad Alia vastaan vuonna 1975. Spencerin ja kanssanäyttelijä Terence Hillin yhteiset elokuvat olivat kaiken kaikkiaan tunnettuja lukuisista harjoitelluista tappelukohtauksistaan.
Filmografia

Huom. Jos elokuvalla ei ole suomenkielistä nimeä, käytetään kansainvälistä (englanninkielistä) julkaisunimeä. Suluissa elokuvan alkuperäinen nimi.
Filmografia > Nimellä Carlo Pedersoli

Quel fantasma di mio marito - Kreditoimaton
Quo Vadis (Quo Vadis) (1951) - Kreditoimaton
Tehtävä ilman paluuta (Siluri umani) (1954)
A Hero of Our Times (Un eroe dei nostri tempi) (1955)
Mamma's Boy (Il cocco di mamma) (1957)
Jäähyväiset aseille (A Farewell to Arms) (1957) - Kreditoimaton
Hannibal (Annibale) (1959) - yhdessä Terence Hillin kanssa
Teloitusryhmä (Gott mit uns) (1970)
Filmografia > TV-sarjat

Big man (1988–1989)
Extralarge (1990–1993)
Noi siamo angeli (1997, mini-sarja)
Recipe for Crime (I delitti del cuoco) (2010)
Diskografia > Albumi

Futtetenne (2016)
Diskografia > Singlet

In una nuvola/Ciuf ciuf cia (1961)
Cock a doodle doo/My name is Zulu (1978)
Grau-Grau-Grau/Freedom (1979)
Cara Caravan (1979)
Guardian Angels (1996)
Futtetenne (2003)
Kirjat

huom. Kirjoista ei ole suomenkielisiä julkaisuja, joten ISBN -koodit ovat otettu saksankielisistä julkaisuista.
Altrimenti mi arrabbio: la mia vita (2010) (Mein Leben, meine Filme – Der erste Teil meiner ​Autobiografie, 2011) ISBN 978-3-86265-041-5
In achtzig Jahren um die Welt Der zweite Teil meiner Autobiografie (2012) ISBN 978-3-86265-107-8
Ich Esse, also bin ich – Meine Philosophie des Essens (2014) ISBN 978-3-86265-432-1
Was ich euch noch sagen wollte… (2016) ISBN 978-3-86265-529-8
Palkinnot

1975 - Bambi Awards, Film - International (...ja täältä pesee, Kaksi lähetyssaarnaajaa), yhdessä Terence Hillin kanssa
1978 - Jupiter Award, Best International Actor
1979 - Jupiter Award, Best International Actor
1990 - Giffoni Film Festival, François Truffaut Award
1996 - Giffoni Film Festival, François Truffaut Award
2010 - David di Donatello Awards, Career David
2012 - Italian Online Movie Awards (IOMA), Lifetime Achievement Award
Aiheesta muualla

Bud Spencerin viralliset kotisivut
Bud Spencer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Katalog der Deutschen Nationalbibliothek
telegraph:  Berlusconi picks film cowboy as his sidekick 16/02/2005
Bud Spencerin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  IdRef
Eurocopter EC155

| EC155 H155 |
| --- | --- |
 Eurocopter EC155 Paris Air Show’ssa 2007.
Tyyppi:  matkustajahelikopteri
Alkuperämaa:   Euroopan unioni
Valmistaja:  Eurocopter, nykyään Airbus Helicopters
Ensilento:  17. kesäkuuta 1997
Esitelty:  maaliskuu 1999
Tila:  käytössä
Yksikköhinta:  7,5 milj. €
Kehitetty mallista:  Eurocopter AS365 N3 Dauphin
Eurocopter EC155 (nykyään Airbus Helicopters H155) on pitkänmatkan keskiraskas matkustajahelikopteri. Helikopterin kehitti Eurocopter Dauphin-tuoteperheensä pohjalta siviilimarkkinoille. EC-155 on kaksimoottorinen, ja sillä voi kuljettaa 13 matkustajaa. Helikopterin miehistö koostuu 1–2 henkilöstä. Pääasialliset käyttökohteet ovat matkustajien kuljetus, öljynporauslauttojen tukeminen, VIP-kuljetukset ja sairaankuljetus.
Kun Eurocopter alkoi kehittää EC155-helikopteria Eurocopter AS365 Dauphinin pohjalta, tarkoituksena oli saada suurempi matkustamotila. Helikopterin kehitys alkoi vuonna 1996, ja virallisesti se julkistettiin Paris Air Show’ssa kesäkuussa 1997. Saksan poliisi oli EC-155:n ensimmäinen käyttäjä.
Ec-155 B1 -versiossa on tehokkaammat moottorit sekä parempi suorituskyky korkeissa ja kuumissa olosuhteissa. Versiossa on myös 120 kg suurempi suurin lentoonlähtöpaino. EC-155B1 toimitukset alkoivat 2002 ja ensimmäinen asiakas oli Hong Kong Government Flying Service.
Versiot

EC155, prototyyppi joka rakennettiin Dauphinin pohjalta.
EC155B, ensimmäinen tuotantoversio
EC155 B1, tehokkaampi tuotantoversio
AS365 UC, sotilaskäytön tutkielma.
Käyttäjät

Helikopteria käyttävät useat yksityiset henkilöt, yritykset ja valtiot. Sitä käyttävät myös öljyalan yritykset öljynporauslauttojen tukemiseen.
Valtioiden käytössä (esimerkiksi poliisihelikopterina) EC155 on käytössä Kiinassa, Hongkongissa, Saksassa, Thaimaassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Yhdysvalloissa.