Suolistofloora
Terveysvaikutukset

1900-luvun alussa esitettiin ajatus, että suolistomikrobien aiheuttama ulosteen mädäntyminen voisi myrkyttää elimistöä, mikä johtaisi eliniän lyhenemiseen. Suolistomikrobien vaikutuksia alettiin tutkia laajemmassa mittakaavassa kuitenkin vasta 2000-luvulla. Sittemmin on saatu selville, että osa bakteereista aiheuttaa suotuisia ja jotkin taas haitallisia terveysvaikutuksia osalla ihmisistä. Vaihtelut selittyvät sillä, että jokaisella ihmisellä on erilainen mikrobisto.
Vuonna 2012 julkaistun suomalaistutkimuksen mukaan ihmisillä, joiden suolistossa esiintyy tavallista enemmän enterobakteereita, on suurentunut riski kuolla ennenaikaisesti verrattuna niihin, joilla kyseisiä bakteereita on vähemmän. Enterobakteerit on yhdistetty muun muassa vilkastuneeseen suolentoimintaan, ja ne voivat aiheuttaa esimerkiksi vaikeita infektioita päästessään virtsateihin tai verenkiertoon.
Jos paksusuoleen jää imeytymättömiä FODMAP-hiilihydraatteja, bakteerit alkavat käyttää niitä ravinnokseen, mikä saattaa aiheuttaa kipua, ripulia, turvotusta tai ilmavaivoja.
Suolistobakteerit erittävät yhdisteitä, joilla on hormonien, hermojen välittäjäaineiden ja tulehdustekijöiden kaltaisia vaikutuksia elimistön toimintaan ja vastustuskykyyn sekä suoria vaikutuksia suoliston seinämään ja sen läpäisevyyteen. Eräs suolistossa yleisen kolibakteerin muoto vapauttaa esimerkiksi suolen solujen toimintaa häiritseviä ja suolistosyövän riskiä lisääviä aineita.
Suolistomikrobien aineenvaihduntatuotteet saattavat aiheuttavat kudostason hiljaista tulehdusta, jos suolen seinämä on niin huonossa kunnossa, että aineet pääsevät verenkiertoon. Jotkin suolistobakteerit tuottavat alkoholia, mikä saattaa johtaa jopa alkoholiperäisen rasvamaksan kehittymiseen. Myös suolistossa elävillä hiivasienillä saattaa olla tällainen ominaisuus.
Paksusuolen tietynlaisen bakteerikannan on havaittu edistävän syöpäsolujen kasvua osalla ihmisistä. Desulfovibrio piger -bakteerin on havaittu hillitsevän ykköstyypin diabeteksen aiheuttavaa haiman autoimmuunitulehdusta. Niiden tiedetään lisäävän myös ummetusta.
Paksusuolen bakteerit käsittelevät myös sappihappoja ja oksalaattia.  ne tuottavat myös K-vitamiinia ja B-vitamiineihin kuuluvia foolihappoa sekä biotiinia. Suolistobakteerien vitamiinintuottoa ei pidetä kuitenkaan merkittävänä ihmisen vitamiinisaannin kannalta.
Lajirikkaan suolistoflooran on todettu ehkäisevän sairauksia. Runsaskalorisen ja yksinkertaisia eli nopeita hiilihydraatteja sisältävän ruokavalion, keinotekoisten makeutusaineiden ja täysmaidon on todettu köyhdyttävän suolistoflooran lajikoostumusta. Ihmisillä, joiden suolistossa esiintyy tavallista vähemmän bakteerilajeja, todetaan muita useammin insuliiniresistenssiä, diabetesta ja veren rasvahäiriöitä, ja he ovat muita alttiimpia saamaan komplikaatioita. Runsaasti bakteerilajeja kantava lihava voi olla terve samalla, kun vähäbakteerinen lihava sairastuu ja lihoo herkästi lisää.
Eläinkokeissa on havaittu, että runsasrasvainen ketogeeninen ruokavalio muuttaa suoliston bakteerilajistoa vastakkaiseen suuntaan kuin tavanomainen runsasrasvainen ruokavalio. Muutos johtuu ketoaineiden vaikutuksesta, ja sen on havaittu vähentävän autoimmuunitulehduksia aiheuttavien Th17 immuunisolujen määrää.
Tulehduskipulääkkeiden käytön on havaittu köyhdyttävän suoliston mikrobilajistoa. Rottakokeissa on havaittu myös, että krooninen stressi vaikuttaa suolistomikrobien lajikoostumukseen ja lisää suolen läpäisevyyttä. Hiiret, joilta on poistettu suolistomikrobit, ovat kuitenkin tavallista levottomampia.
Hiirten paksusuolessa, maksassa ja rasvakudoksessa esiintyvien geenien säätelyn on havaittu riippuvan siitä, elääkö hiirten suolistossa mikrobeja vai ei. Erot ovat liittyneet muun muassa insuliinin, kolesterolin ja aminohappojen metaboliaan liittyvien geenien säätelyyn.