stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gabriel Zucman

Gabriel Zucman (2013)
Gabriel Zucman (s. Pariisissa 30. lokakuuta 1986) on ranskalais-yhdysvaltalainen taloustieteilijä.
Hän työskentelee taloustieteen professorina Paris School of Economicsissa ja École normale supérieuressa. Hän on myös taloustieteen apulaisprofessori UC Berkeleyssä. Lisäksi hän mm. johtaa EU Tax Observatoryä (Pariisin kauppakorkeakoulun yhteydessä toimiva riippumaton tutkimuslaitos, joka toimii EU:n rahoituksella) ja toimii apulaisjohtajana World Inequality Labissa (tutkimuslaitos, joka mm. isännöi globaalia eriarvoisuutta kuvaavaa tietokantaa).
Hänet tunnetaan työstään veronkierron ja taloudellisen eriarvoisuuden mittaamiseksi ja selittämiseksi. Hän toimii yhteistyössä mm. Thomas Pikettyn ja Emmanuel Saezin kanssa. Tutkimuksissaan hän hyödyntää mm. Panaman paperien ja SwissLeaksin tietovuodoista saatua dataa.
Zucman on palkittu työstään mm. John Bates Clark -mitalilla 2023.
Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Tutkimuksista

Vuonna 2014 Zucman ja Emmanuel Saez totesivat tutkimuksessaan, että Yhdysvaltalain väestön rikkain promille on yhtä varakas kuin maan vähiten varakkaat 90 prosenttia yhteensä.
Kirjassaan Triumph of Injustice Zucman ja Emmanuel Saez esittävät, että 400:n rikkaimman amerikkalaisen kokonaisveroaste on nykyisin alempi kuin minkään muun tuloluokan. Miljardöörit maksavat siis suhteellisesti vähemmän veroa kuin heidän palatsiensa siivoojat, joten verotus on muuttunut regressiiviseksi. Teos keskittyy Yhdysvaltoihin, mutta epäoikeudenmukaisen verotuksen trendi on Zucmanin mukaan maailmanlaajuinen. Kirja herätti poliittisen kohun, jossa teosta kritisoitiin mm. tulkinnasta, jonka mukaan rikkaimpien maksama veromäärä ei jakautuisi lopulta muidenkin taakaksi, mutta tutkijat puolustivat työtään sitkeästi.
Zucman on kollegoidensa kanssa arvioinut, että globaalisti jopa noin 40 % monikansallisten yritysten voitoista on siirretty veroparatiiseihin. Heidän mukaansa veroparatiiseihin siirrettyjen voittojen seurauksena esimerkiksi Suomi menetti yli 700 miljoonaa euroa vuonna 2017.
Zucman kannattaa varallisuusveroa sekä korkeaa tuloverotusta rikkaille ja voittoa tekeville yrityksille. Zucmanin mukaan Suomi voisi nostaa yhteisöveroaan vaikka 25 prosenttiin. Etlan tutkimuspäällikön mukaan se olisi riskialtista; jos Suomi asettaa täällä pääkonttoriaan pitäville yhtiöille globaalin minimiverotason, yritykset saattavat päättää lähteä muualle. Zucmanin kuitenkin arvioi Yhdysvaltojen esimerkkin valossa, että yritysveron merkitystä investointeihin ja talouskasvuun liioitellaan.
Koulutus

2005–2010 École Normale Supérieure, Pariisi
2008 Ylempi korkeakoulututkinto, Paris School of Economics
2009–2013 Taloustieteen tohtori, Paris School of Economics
Teokset

Gabriel Zucman & Emmanuel Saez & W.W. Norton: The Triumph of Injustice: How the Rich Dodge Taxes and How to Make Them Pay. 2019: TaxJusticeNow.org ISBN 9781324002727
Gabriel Zucman: The Hidden Wealth of Nations: The Scourge of Tax Havens. University of Chicago Press, 2015. ISBN 978-0-226-24542-3
Gabriel Zucman & Lucas Chancel & Thomas Piketty & Emmanuel Saez: The World Inequality Report 2022. Harvard University Press, 2022: Verkossa os. wir2022.wid.world
Aiheesta muualla

Verojärjestelmä kasvoi kieroon ja siihen sisältyy riski, sanoo huippuekonomisti Gabriel Zucman – hän kehottaa Suomea nousemaan esimerkiksi Yle, 2021.
https://gabriel-zucman.eu/ kotisivut
https://www.taxobservatory.eu/ globaaleja verotutkimuksia
http://wid.world/ maailmanlaajuista epätasa-arvoa koskevaa dataa
https://missingprofits.world/ globaalia voitonsiirtoa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii  Google Scholar  Scopus 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Axel Åhlström

| Axel Åhlström |
| --- | --- |
 Axel Åhlström (oik.) K.-A. Fagerholmin kanssa.
Kansanedustaja
 22.3.1929–26.10.1934  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Uudenmaan läänin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. helmikuuta 1891 Helsinki
Kuollut: 26. lokakuuta 1934 (43 vuotta) Helsinki
Ammatti:  kansakoulunopettaja, päätoimittaja
Axel Leonard Åhlström (vuosina 1918–1926 Leonard Johanson, 12. helmikuuta 1891 Helsinki – 26. lokakuuta 1934 Helsinki) oli suomenruotsalainen kansakoulunopettaja, päätoimittaja ja sosialidemokraattinen kansanedustaja.
Elämä

Ruoholahtelaiseen työläisperheeseen syntyneen Åhlströmin vanhemmat olivat kirvesmies Leonard Johan Åhlström ja Elisabet Forss. Hän aloitti työuransa Suomen luotonantajayhdistyksen juoksupoikana ja konttoriapulaisena. Vuonna 1907 Åhlström liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen ja toimi aktiivisesti puolueen nuorisojärjestössä. Åhlström opiskeli vuosina 1911–1915 Uudenkaarlepyyn seminaarissa ja valmistui sieltä kansakoulunopettajaksi. Hän oli tämän jälkeen vt. kansakoulunopettajana Kemiössä 1915–1916 ja Helsingissä 1916–1917.
Åhlströmin toimittajanura alkoi turkulaisesta Arbetet-lehdestä jossa hän työskenteli vuosina 1911, 1916 ja 1917–1918. Suomen sisällissodan jälkeen Åhlström oli vangittuna ensin Viipurissa ja sitten Tammisaaressa. Kun hänen Ahvenanmaalta kotoisin ollut Arbetet-lehden toimittajakollegansa Gunnar Mörn teloitettiin Suomenlinnassa 6. syyskuuta 1918 Åhlström pelkäsi saavansa saman kohtalon ja onnistui pakenemaan Tammisaaren vankileiriltä. Hän siirtyi sitten maan alle käyttäen salanimeä Leonard Johanson ja palasi julkisuuteen omalla nimellään vasta vuonna 1922 kun hänet valittiin Suomen ruotsalaisen työväenliiton puheenjohtajaksi. Åhlström oli Vaasan Folkbladetin toimittajana 1919–1921 sekä Helsingissä Arbetarbladetin toimittajana 1921–1924 ja päätoimittajana 1925–1934.
Åhlström oli SDP:n kansanedustajana vuosina 1929–1934 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Åhlström tuli eduskuntaan maaliskuussa 1929 kuolleen Taavi Tainion tilalle. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä vuoden 1931 presidentinvaaleissa ja kuului jäsenenä Helsingin kaupunginvaltuustoon. Åhlström toimi Suomen ruotsalaisen työväenliiton puheenjohtajana ja kuului Sosialidemokraattisen puolueen puoluetoimikuntaan ja Kulutusosuuskuntien keskusliiton johtokuntaan.
Perhe

Åhlström oli naimisissa vuodesta 1925 Vera Elisabet Uggeldahlin kanssa. Axel Åhlström kuoli 1934 todennäköisesti vankileiriltä saamaansa munuaissairauteen.
Panteleimon Romanov

| Panteleimon Romanov |
| --- | --- |
 Panteleimon Romanov
Henkilötiedot
Syntynyt: 1885
Kuollut: 1938 (52–53 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: venäjä
Tuotannon kieli: venäjä
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Panteleimon Romanov (1885 Petrovskoje, Tulan kuvernementti, Venäjä – 1938 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen kirjailija
Romanov opiskeli lakia Moskovan yliopistossa. Hänen esikoisteoksensa Otets Fjodor ilmestyi 1911. Se kuvaa 1800-luvun Venäjää noudattaen Nikolai Gogolin ja Anton Tšehovin tyyliä. 1920-luvulla hän kuvasi arkista Moskovan elämää NEP-kauden talouspolitiikan aikana ja sai ulkomaillakin huomiota vapaan rakkauden kuvauksistaan. Romaanisarjasta Rus (1926–1936) Romanov suunnitteli 1900-luvun Venäjän kuvausta. Viidennessä osassa sarja ehti helmikuun 1917 vallankumoukseen.
Romanovin novelleja on suomentanut Antti Tiittanen, ja niitä on julkaistu 1924–1926 ilmestyneessä Väinämöinen -nimisessä kirjallisessa aikakauslehdessä.
Suomennettu tuotanto

Syöttiläitä, novelli, suom. Antti Tiittanen, Väinämöinen 2.5.1925 no 18 Novelli verkossa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Panteleimon Romanov Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Annina Ropponen

| Annina Ropponen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1971
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  tutkimusprofessori (TTL), tutkija (KI, Ruotsi)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Jyväskylän yliopisto (terv.tiet.tri 2006)
Instituutti:  Työterveyslaitos, Karoliininen instituutti
Aiheesta muualla
Kotisivu
Annina Ropponen (s. 1971) on suomalainen terveystieteiden tohtori ja kansanterveystieteen dosentti, joka on vuodesta 2021 työskennellyt Työterveyslaitoksen työkuormituksen hallinnan tutkimusprofessorina. Hän on myös ruotsalaisen Karoliinisen instituutin tutkija.
Hän väitteli Jyväskylän yliopistossa terveystieteiden tohtoriksi vuonna 2006 liikuntalääketieteen alaan kuuluvalla väitöstutkimuksellaan. Englanninkielinen artikkeliväitöskirja oli otsikoitu The role of heredity, other constitutional structural and behavioral factors in back function tests (suom. Perimä, muut synnynnäiset rakenteelliset tekijät ja käyttäytymistekijät selän toimintakykytesteissä).
Ropponen tuli tutkijaksi Työterveyslaitokselle vuonna 2013. Häntä on sittemmin haastateltu suomalaisissa joukkotiedotusvälineissä useasti työhyvinvointiin ja työn kuormittavuuteen liittyvistä aiheista, muun muassa vuorotyön, ylityön, etätyön ja mobiililaitteiden aiheuttaman kuormittavuuden teemoista.
Aiheesta muualla

Ylen aamu-tv: Älylaitteiden vaikutus työn kuormittavuuteen (Ylen Areena, kesto 12 min, ke 31.1.2018 (areena.yle.fi)
Ropponen, Annina (englanniksi) (scopus.com)
Annina Ropposen Google Scholar -profiili (englanniksi) (scholar.google.com)
Annina Ropponen. Finnish Institute of Occupational Health - Professor (englanniksi) (researchgate.net)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Tieteilijät:  Google Scholar  ORCID  Scopus 
Henkilöt:  Yle
Rosenheimin poltergeist
Aiheesta muualla

Rosenheimin poltergeist
http://parapsykologia.blogspot.com/2010/02/rosenheimin-poltergeist.html
Nils Rosenschmidt

| Nils Rosenschmidt> Nils Schmidt.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kuollut: 1673 Porvoo
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  ratsuväen luutnantti, Sköldvikin kartanon isäntä
Vanhemmat:  Peter Jönsson Smith ja Ragnhild Torstensdotter Stålhandske
Lapset:  3 lasta
Nils Rosenschmidt, alkuperäinen nimi Smith, (1610 – lokakuussa 1673 Porvoo), oli suomalainen skotlantilaissukuinen sotilas ja Sköldvikin kartanon isäntä. Rosenschmidt oli rakuunarykmentin vänrikki,lähde? ratsuväen luutnantti. Hänet aateloitiin 1650(ei introd.). Kapteeniluutnantti Uudenmaan ja Hämeen läänin ratsuväkirykmentissä 1652. Ratsumestari.lähde?
Rosenschmidtia sakotettiin 1672 säädyttömästä elämästä ja siitä, ettei hän ollut 14 vuoteen käynyt ehtoollisella.
Rosenschmidtin ilmeisesti murhasi syksyllä 1673 hänen alaisensa Markus Göransson, mutta hänet löydettiin kaivoon upotettuna Sköldvikin kartanon mailta rakennustöiden yhteydessä vasta vuonna 1680.
Kirjallisuutta

Lappalainen, Mirkka: Smittenin murha. Siltala 2022 ISBN 978-952-388-079-5
Jully Ramsay: När Nils Rosenschmidt försvann, SFV-Kalendern 1916, s. 37–42.
Antonius Rosetti

Antonius Rosetti oli Suomen linnojen rakennusmestarina 1500-luvulla. Pietari Hertigin kuoleman jälkeen kesällä 1591 hänet määrättiin  Olavinlinnaan sekä Viipurin, ja Käkisalmen linnojen rakennusmestariksi. Nimen perusteella hänet on arveltu italialaiseksi.
Kun Olavinlinnan päälinnan puolustusta vahvistettiin rakentamalla pääportin eteen niin sanottu uusi esilinna, viimeisen vaiheen töitä johti Rosetti. Vuoden 1595 (Olavinlinnan) linnantileissä (muuri-) mestari Antonion mainitaan saaneen rahapalkkaa (kuitti 28.9.1595).
Lähteitä

Olavinlinna 500-vuotta 1475-1975, Antero Sinisalolähde tarkemmin?
Pohjolan-Pirhonen, Helge: Olavinlinnan historialliset vaiheet, Pyhän Olavin Kilta 1973 (s. 372-373, 502-503) ISBN 951-99009-3-4
muurimestari Behm - Vuosi 1591
Anastasia Mihailovna Romanova

Suuriruhtinatar Anastasia Mihailovna Romanova noin 1878
Suuriruhtinatar Anastasia Mihailovna Romanova (ven. Анастасия Михайловна), Mecklenburg-Schwerinin suurherttuatar (16. heinäkuuta [J: 28. heinäkuuta] 1860 Pietarhovi, Venäjän keisarikunta – 11. maaliskuuta 1922 Èze, Ranskan kolmas tasavalta) oli suuriruhtinas Mihail Nikolajevitš Romanovin ja suuriruhtinatar Olga Fjodorovnan toinen lapsi ja ainoa tytär, josta naimisiin mentyään tuli Mecklenburg-Schwerinin suurherttuatar.
Suuriruhtinatar Anastasia Mihailovna lapsena
Suku ja nuoruus

Anastasia kuului Mihailovitšeihin, jotka olivat suvun kolmen nuorimman haaran suurin perhe. Hänen isoisänsä oli keisari Nikolai I ja setänsä tuleva keisari Aleksanteri II.
Anastasian sisaruksia olivat:
Nikolai Mihailovitš Romanov (1859–1919),
Mihail Mihailovitš Romanov (1861–1929),
Georgi Mihailovitš Romanov (1863–1919),
Aleksandr Mihailovitš Romanov (1866–1933),
Sergei Mihailovitš Romanov (1869–1918) ja
Aleksei Mihailovitš Romanov (1875–1895).
Anastasia vietti lapsuusvuotensa enimmäkseen kenraalikuvernöörin palatsissa Tbilisissä Kaukasuksella. Hänen äitinsä suuriruhtinatar Olga Fjodorovna oli lapsilleen erittäin ankara, ainakin lasten oman kuvauksen ja heidät hyvin tunteneiden henkilöiden käsityksen perusteella. Anastasian äidin ja kotiopettajattaren sana oli laki, eikä vastaansanomista sallittu. Hän tunsi katkeruutta kasvatuksestaan ​​ja suhteestaan ​​äitiinsä. Tytär Cäcilie kertoi, että kun Anastasia oli omissa kihlajaisissaan tehnyt jotain väärin, äiti Olga lähetti hänet nukkumaan kuin tuhman lapsen. Oli myös aprikoosipuu, joka kuului Anastasialle, mutta jonka hedelmiä hän ei saanut itse syödä.
Anastasia Mihailovna avioitui Talvipalatsin kirkossa Pietarissa 12. tammikuuta vuonna 1879 pikkuserkkunsa Mecklenburg-Schwerinin suurherttua Friedrich Frans III:n (1851–1897) kanssa, joka oli suuriruhtinas Vladimir Aleksandrovitšin puolison suuriruhtinatar Maria Pavlovnan veli. Avioliitto olikin lähinnä Maria Pavlovnan järjestämä, sillä tämä käytti hyväkseen naimisissa olevan naisen asemaansa etsiessään naimattomille veljilleen sopivia puolisoita. Lempeäluontoinen Friedrich oli erityisen avun tarpeessa, sillä hänellä oli vaikea astma ja hänellä oli ajoittain ruman näköistä ihottumaa. Friedrich Franzin vieraillessa Pietarissa hän ihastui 17-vuotiaaseen Anastasia Mihailovnaan. Maria Pavlovna otti asian hoitaakseen ja käynnisti neuvottelut Anastasian äidin kanssa. Anastasian mielipidettä ei kysytty avioliiton suhteen.
Avioliitto ja elämä suurherttuattarena Saksassa

Anastasia oppi rakastamaan puolisoaan, joka kaikesta päätellen oli hyvin rakastettava henkilö, ”maailman herttaisin mies”, kuten Plessin ruhtinatar oli todennut. Varsinaiseksi ongelmaksi muodostui Mecklenburg-Schwerinin suurherttuakunta. Ennen avioitumistaan Anastasia pyrki tunnollisesti  kartuttamaan tietämystään uudesta kotimaastaan, mutta ei silti kyennyt sopeutumaan sinne. Hän tunsi vastenmielisyyttä suurherttuakuntaa kohtaan, jota hän piti vanhanaikaisena ja kolkkona, ja kansalaisten tunteet häntä kohtaan kehittyivät samanlaisiksi.
Voidakseen elää onnellisena pariskunnan oli ennen pitkää asuttava, myös aviomiehen terveyden vuoksi, Etelä-Italiassa ja Etelä-Ranskassa etäällä maasta, jota Friedrich Frans oli syntynyt hallitsemaan. Vuoden 1883 jälkeen heidän oli palattava takaisin suurherttua Friedrich Frans II:n kuoleman vuoksi. Friedrich Frans III rakennutti vuosina 1887-1889 vaimolleen suuren italialaistyylisen huvilan Villa Wenden Cannesiin Avenue de la Favoriten varrelle.
Heille syntyi kolme lasta:
Mecklenburg-Schwerinin herttuatar Alexandrine (1879–1952), avioitui Tanskan kuningas Kristian X:n kanssa vuonna 1898. Heillä oli kaksi poikaa.
Friedrich Franz IV, viimeinen Mecklenburg-Schwerinin suurherttua (1882–1945), avioitui Hannoverin prinsessa Alexandran kanssa vuonna 1904. Heillä oli viisi lasta. Hän joutui luopumaan kruunusta Saksan vallakumouksessa vuonna 1918.
Mecklenburg-Schwerinin herttuatar Cäcilie (1886–1954), avioitui Saksan kruununprinssin Vilhelmin kanssa vuonna 1905. Heillä oli kuusi lasta.
Anastasia ei koskaan oppinut viihtymään saksalaisena suurherttuattarena ja asui mielellään poissa puolisonsa kotimaasta aina kun voi. Hänen oli vaikeaa kestää sitä, että Saksan keisarikunta soti Venäjän keisarikuntaa vastaan ensimmäisessä maailmansodassa. Koska Ranskan kolmas tasavalta ei sallinut hänen saksalaisena asua palatsissaan Cannesissa, hän vietti sotavuodet Sveitsissä Lausannen Savoy-hotellissa erossa pojastaan Friedrichistä, Mecklenburg-Schwerinin IV:stä suurherttuasta, joka oli sotimassa joukkoineen, ja tyttärestään Cäciliestä, joka oli naimisissa Saksan kruununprinssi Vilhelmin kanssa.
Elämä leskiherttuattarena

Puolisonsa epäselvissä olosuhteissa Cannesissa tapahtuneen putoamiskuoleman jälkeen vuonna 1897, joka oli mahdollisesti itsemurha, Anastasia ei palannut enää Schweriniin ja oleskeli pääasiassa Villa Wendenin huvilassaan Cannesissa, Pietarissa, Pariisissa ja Lontoossa. Vahvatahtoisella, epäsovinnaisella ja itsenäisellä Anastasialla oli suhde henkilökohtaisen sihteerinsä Vladimir Alexandrovitš Paltovin (1874-1944) kanssa, mikä aiheutti skandaalin. Alkuraskauden aikana Anastasia sanoi että kasvava vatsa oli kasvain, ja loppuraskauden ajaksi hän eristäytyi kokonaan tekosyynään vesirokko. Heille syntyi lapsi:
Alexis Louis de Wenden (1902–1976), nai Paulette Seux'n vuonna 1929. Heillä oli kaksi tytärtä: Xénia Anastasie Germaine Louis de Wenden (s. 1930, naimisissa Alain Brulé) ja Anastasie Alexandrine Paule Louis de Wenden (1935–1995). Anastasian vävyn isä Tanskan kuningas Kristian IX antoi pojalle arvonimen.
Mecklenburg-Schwerinin suurherttuatar Anastasia piti juhlimisesta ja oli vakiokävijä Monte Carlon kasinon pelisaleissa. Hän oli myös hyvä pelaamaan tennistä, rakasti teatteria ja italialaista musiikkia.
Mecklenburg-Schwerinin leskiherttuatar Anastasia kuoli äkillisesti 61-vuotiaana sydänkohtaukseen Cannesin lähellä, Èzessä vuonna 1922. Hänet on haudattu aviopuolisonsa viereen Ludwigslustin linnanpuiston Helena Pavlovan mausoleumiin (Schloss Ludwigslust) Mecklenburg-Etu-Pommerissa.
Mecklenburg-Schwerinin suurherttuatar Anastasia pukeutuneena Venäläiseen juhlaan, joka pidettiin suuriruhtinas Vladimir Aleksandrovitšin ja suuriruhtinatar Maria Pavlovnan palatsissa 25. tammikuuta 1883 Pietarissa
Suuriruhtinatar Anastasia Mihailovna Romanova hovipuvussa noin 1878
Mecklenburg-Schwerinin suurherttuatar Anastasia lapsiensa Cäcilien, Alexandrinen ja Frederickin kanssa.
Leskiherttuatar Anastasia noin 1900 päässään Mecklenburg-Schwerin ametistitiara, tehty Augusta Reuss von Köstritzille, Frederick Franz II:n puolisolle n.1849-1856. Tiaraa ei ole enää olemassa.
Villa Wenden Cannesissa vuonna 1904
Mecklenburg-Schwerinin leskiherttuatar Anastasia noin 1910-1915
Käännös suomeksi
Rosenlew (suku)

Wilhelm Rosenlewin perhehauta Käppärän hautausmaalla Porissa.
Rosenlew (lausunta ruots.   [ruːsːenleːv]) on suomalainen aatelissuku, joka on 1800-luvulta alkaen tunnettu pääasiassa talouselämän vaikuttajina, varsinkin vuosina 1853–1987 toimineen Rosenlew-teollisuusyrityksen omistajina. Suku on vaikuttanut näkyvimmin Porissa ja sen omistuksessa on useita kartanoita.
Suku on alkujaan lähtöisin Saksasta ja polveutuu Mecklenburgin aateliin kuuluneesta Vanzelow-suvusta. Suvun kantaisä on Hämeen jalkaväkirykmentin majurina toiminut Ertman von Schlow (1623–1690), joka tuli Ruotsin armeijan palvelukseen kolmikymmenvuotisen sodan aikana vuonna 1639. Hän sai 1652 itselleen läänityksen Sauvon Pataisten kylästä. Hänet aateloitiin Ruotsissa vuonna 1682, jolloin hän otti nimen Rosenlew, ja samana vuonna hänen sukunsa merkittiin Ruotsin ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 1009. Suomen ritarihuoneen järjestäytymisen yhteydessä vuonna 1818 Rosenlewin suku merkittiin sinne aatelisena sukuna numero 75. Sukua ei ole elänyt Ruotsissa vuoden 1809 jälkeen. Tosin vuonna 1951 eräs Suomesta muuttanut jäsen sai edustusoikeuden Ruotsin ritarihuoneella, mutta tämä sukuhaara sammui mieslinjalta 1983.
Ruotsin vallan aikana Rosenlewit tunnettiin sotilassukuna. Köyhtymisen seurauksena suku joutui 1800-luvun alkuun mennessä luopumaan tiloistaan Sauvossa, Kemiössä ja Vehmaalla. Suvun viimeiseksi sotilaaksi jäi Ertman Rosenlewin pojanpojanpoika, Turun läänin jalkaväkirykmentin kapteeni Alexander Wilhelm Rosenlew (1761–1808), jonka jälkeläiset siirtyivät liikealalle. Hänen pojanpoikansa lähtivät kehittämään W. Rosenlew & Co -toiminimestä sahatoiminnan ympärille rakentunutta teollisuuden monialayritystä. Suku johti Rosenlew-yritystä siihen saakka, kunnes se yhdistettiin 1987 Rauma-Repolaan.
Kauniaisten kartano Nokialla on kuulunut Rosenlewin suvulle vuodesta 1896. Paddaisten kartano Sauvossa ostettiin takaisin suvun omistukseen vuonna 1912. Lisäksi sukuyhtiö Rosenlew osti vuonna 1913 Harvialan kartanon silloisesta Vanajasta ja vuonna 1920 Yyterin kartanon silloisesta Porin maalaiskunnasta.
Rosenlew mainitaan Kaj Chydeniuksen säveltämässä ja Petri Revon sanoittamassa ”Laulussa 20 perheestä” vuodelta 1969.
Jäseniä

Carl Fredrik Rosenlew (1797–1852), porilainen kauppias, A. W. Rosenlewin poika
Wilhelm Rosenlew (1831–1892), kauppaneuvos, teollisuusyritys Rosenlewin perustaja, Carl Fredrik Rosenlewin poika
Hugo Rosenlew (1862–1915), Rosenlewin toimitusjohtaja, Wilhelm Rosenlewin poika
Maria Loew (oik. Maria Rosenlew-Grenman) (1891–1940), kuvanveistäjä ja taidemaalari, Hugo Rosenlewin tytär
Hjördis Rosenlew (1892–1970), opettaja ja runoilija, Hugo Rosenlewin tytär
Georg Rosenlew (1863–1906), Rosenlewin johtajia, Wilhelm Rosenlewin poika
Fredrik Walter Rosenlew (1867–1951), juristi, pankki- ja valtiopäivämies, Wilhelm Rosenlewin poika
Lennart Rosenlew (1872–1943), maanviljelysneuvos, Wilhelm Rosenlewin poika
Wilhelm Rosenlew (1873–1942), Rosenlewin pääjohtaja, Wilhelm Rosenlewin poika
Erik Rosenlew (1877–1952), vuorineuvos, Wilhelm Rosenlewin poika
Sven-Erik Rosenlew (1902–1963), vuorineuvos ja Rosenlewin toimitusjohtaja, Erik Rosenlewin poika
Gustav Rosenlew (1929–2023), Rosenlewin toimitus- ja pääjohtaja, Sven-Erik Rosenlewin poika
Georg Wilhelm Rosenlew (1907–1981), Suomen maanviljelijäin Kauppa Oy:n toimitusjohtaja, Erik Rosenlewin poika
Carl Rosenlew (1833–1899), liikemies, Carl Fredrik Rosenlewin poika
Carl Rosenlew (1833–1899), liikemies, Carl Fredrik Rosenlewin poika
Carl Fredrik Rosenlew (1797–1852), porilainen kauppias, A. W. Rosenlewin poika
Carl Wilhelm Rosenlew (1873–1942), Rosenlewin pääjohtaja, Wilhelm Rosenlewin poika
Erik Rosenlew (1877–1952), vuorineuvos, Wilhelm Rosenlewin poika
Fredrik Walter Rosenlew (1867–1951), juristi, pankki- ja valtiopäivämies, Wilhelm Rosenlewin poika
Georg Rosenlew (1863–1906), Rosenlewin johtajia, Wilhelm Rosenlewin poika
Georg Wilhelm Rosenlew (1907–1981), Suomen maanviljelijäin Kauppa Oy:n toimitusjohtaja, Erik Rosenlewin poika
Gustav Rosenlew (1929–2023), Rosenlewin toimitus- ja pääjohtaja, Sven-Erik Rosenlewin poika
Hjördis Rosenlew (1892–1970), opettaja ja runoilija, Hugo Rosenlewin tytär
Hugo Rosenlew (1862–1915), Rosenlewin toimitusjohtaja, Wilhelm Rosenlewin poika
Maria Loew (oik. Maria Rosenlew-Grenman) (1891–1940), kuvanveistäjä ja taidemaalari, Hugo Rosenlewin tytär
Lennart Rosenlew (1872–1943), maanviljelysneuvos, Wilhelm Rosenlewin poika
Sven-Erik Rosenlew (1902–1963), vuorineuvos ja Rosenlewin toimitusjohtaja, Erik Rosenlewin poika
Wilhelm Rosenlew (1831–1892), kauppaneuvos, teollisuusyritys Rosenlewin perustaja, Carl Fredrik Rosenlewin poika