stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lex Karkkila

Lex Karkkila oli laki suuriin taloudellisiin vaikeuksiin joutuneiden kuntien pelastamiseksi (tarkemmin laki kunnan talouden vakauttamisesta ja kuntaselvityksestä (1994/658)). Se annettiin vuonna 1994, kun Karkkila oli ajautunut velkojensa takia talouskriisiin.[lähde? ] Lain nojalla valtio voi hyväksyä luottolaitoksen kunnalle myöntämän lainan tai kunnan luottolaitoksen välityksellä liikkeelle laskeman joukkovelkakirjalainan korkotukilainaksi ja myöntää sille valtion varoista korkotukea sekä myöntää kunnalle valtion varoista vakautuslainaa. Lain voimassaolo päättyi vuoden 2001 lopussa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Laki kunnan talouden vakauttamisesta ja kuntaselvityksestä (1994/658) Finlexin tietokannassa
Laplatanturpiaali

| Laplatanturpiaali |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Turpiaalit Icteridae
Suku::  Xanthopsar
Laji::  flavus
Kaksiosainen nimi
 Xanthopsar flavus  (Gmelin, 1788) 
Katso myös
   Laplatanturpiaali Wikispeciesissä   Laplatanturpiaali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Laplatanturpiaali (Xanthopsar flavus) on turpiaaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Laplatanturpiaali kasvaa 18–19 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Laplatanturpiaalikoiraan pää, rinta ja vatsa ovat kirkkaan keltaiset. Niska, selkä ja siivet ovat mustat. Naaraslinnun päälaki selkä ja siivet ovat tumman ruskeat. Selässä on heikohkosti erottuvia harmaita juovia. Laplatanturpiaalinaaraan naama rinta ja vatsa ovat keltaiset.
Levinneisyys ja elintavat

Laplatanturpiaalia tavataan Brasilian eteläosista Argentiinaan, mutta varsinkin Argentiinassa se on hävinnyt monilta alueilta. Lajin elinympäristöä ovat ruohomaat ja se elää alueesta riippuen niin savanneilla ja maatalousmailla kuin kosteikkojen ruovikoissakin. Se liikkuu suurimmillaan muutaman kymmenen linnun parvina. Laplatanturpiaali pesii kolonioina ja pesimäkausi on lokakuusta tammikuulle. Laplatanturpiaali syö niveljalkaisia.
Laplatanturpiaali luokitellaan erittäin uhanalaiseksi, ja kannan kooksi arvioidaan 2 500–10 000 yksilöä. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen laiduntamisen, maastopalojen ja rikkaruohomyrkkyjen käytön vuoksi. Myös pyydystäminen häkkilinnuiksi ja pesäloiset ovat uhka.
Naaras
Koiranen GP

|  Koiranen Kemppi Motorsport |
| --- | --- |

Päämaja:   Barcelona, Espanja
Perustettu:  1997
Tallipäällikkö:   Marko Koiranen  Afa Heikkinen
Perustaja:   Marko Koiranen  Jari Koiranen
Kilpakuljettajat:   Matt Parry  Mahaveer Raghunathan  Matevos Isaakjan  Ralph Boschung
Nykyiset sarjat:  SMP F4 (promoottori) Espanjan F4 (promoottori)
Aikaisemmat sarjat:  Italian FR Suomen F3 Eurocup FR FR NEC FR Alps
Tuloksia
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  Eurocup FR 2011, 2014 FR NEC  2011 FR Alps 2014, 2015
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  Italian FR 2005: Mustonen Eurcocup FR 2010: Korjus 2014: de Vries 2015: Aitken FR NEC 2011: Sainz FR Alps 2012: Kvjat 2014: de Vries 2015: Aitken 
Koiranen Kemppi Motorsport (aikaisemmin Koiranen GP ja Koiranen bros. Motorsport) on suomalainen formulatiimi, joka pyöritti viimeisimmäksi SMP Formula 4 NEZ ja Espanjan Formula 4 -sarjoja. Tallin perusti vuonna 1997 Marko Koiranen yhdessä veljensä Jari Koirasen kanssa. Tallin toiminnassa oli mukana myös suomalainen tiimimanageri Antti "Afa" Heikkinen.
Historia

Tiimin alkaessa kasvaa, se aloitti kilpailemisen Skandinavian Formula 3 -sarjassa. Vuonna 2002 Koiranen meni mukaan Saksan Formula Renault -sarjaan ja tallin kuljettajina toimivat muun muassa Pekka Saarinen ja Jaakko Rytsölä. Vuonna 2005 mukaan tuli Renault Formula 2.0. World Series. Myöhemmin samana vuonna, tiimi voitti sen ensimmäisen kansainvälisen mestaruutensa, Italian Winter Trophyn, kuskinaan Atte Mustonen.
Vuonna 2007 Valtteri Bottas tuli suomalaistalliin mukaan ja ajoi Formula Renault NEC -sarjassa, voittaen kaksi kilpailua ja sijoittuen lopulta kolmanneksi kuljettajien loppupisteissä.
Vuonna 2009 talli saavutti kaksoisvoiton eli sijat yksi (Jukka Honkavuori) ja kaksi (Tomi Limmonen) Suomen Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2010 talli voitti kuljettajien mestaruuden Eurocup Formula Renault -sarjassa Kevin Korjuksen voimin. Vuonna 2011 talli voitti Eurocup Formula Renault -sarjan mestaruuden Carlos Sainzin ja Daniil Kvjatin voimin, vaikka kuljettajien mestaruuden voitti Robin Frijns.
Samana vuonna talli voitti ylivoimaisesti Formula Renault NEC -sarjan mestaruuden, kuskeinaan Sainz ja Kvjat. Vuonna 2012 talli voitti Formula Renault Alps -sarjan mestaruuden ja sijoittui toiseksi Eurocup Formula Renault -sarjassa Kvjatin voimin. Vuonna 2014 talli voitti niin Eurocupin kuin Alps-sarjankin mestaruuden Nyck de Vriesin voimin. Vuonna 2015 talli voitti jälleen sekä Eurocup- että Alps-sarjan mestaruudet, kuskeinaan brittikaksikko Jack Aitken ja Jake Hughes.
Vuonna 2015 Koiranen GP lähti promoottoriksi ja sarjan pyörittäjäksi Pohjois-Euroopassa ajettavaan FIA:n alaiseen Formula 4 -sarjaan, SMP F4 NEZ Championship, jota se pyöritti aina vuoteen 2018 saakka. Talli tarttui toiseenkin F4-haasteeseen ja laittoi alulle lisäksi Espanjan F4-sarjan vuonna 2016. Kahden kauden jälkeen Koiranen GP jäi pois sarjan promoottorin paikalta.
Talli on kilpaillut aikaisemmin myös muun muassa Suomessa F3- ja FR2.0 -luokkien SM-sarjoissa. Vuonna 2021 Koiranen GP yhdistyi Kimmo Kempin johtaman yrityksen kanssa Koiranen Kemppi Motorsportiksi. Talli osti kaksi ranskalaisen Duqueinen valmistamaa LMP3-prototyyppiautoa varaosineen ja osallistui vuonna 2022 Asian Le Mans Series -kaudelle ja Saksan Prototype Cup Germany -sarjaan.
Talli osallistuu Prototype Cup Germany -sarjaan kaudella 2023. Kuljettajat kaudella ovat Laurents Hörr ja Matthias Lüthen. Assenin kilpailuun Koiranen Kemppi osallistui kahdella autolla, joista toisessa ajoi Leevi Vappula. Vappula toimii myös tallin testi- ja varakuljettajana.
GP3

Vuonna 2013 talli osallistui GP3-sarjaan korvaten Ocean Racing Technology-tallin. Tallin ensimmäisellä kaudella kuljettajina toimivat suomalaiset Patrick Kujala, Aaro Vainio ja virolainen Kevin Korjus. Barcelonassa talli oli heti aika-ajoissa nopein, kun Korjus ajoi paalulle, mutta hän oli saanut 10 lähtöruudun rangaistuksen eikä päässyt lähtemään paalulta. Barcelonan toisessa lähdössä Vainio otti tallille voiton heti tallin ensimmäisenä kisaviikonloppuna ja tallin toinen kuljettaja Korjus oli kilpailun toinen. Unkarissa Vainio lähti paalupaikalta ja toi tallille myös jo kauden toisen voittonsa. Talli sijoittui ensimmäisellä GP3-kaudellaan ART Grand Prix'n ja Ardenin jälkeen tallipisteissä kolmanneksi.
Vuonna 2014 tallissa kilpailivat espanjalainen Carmen Jordá, ruotsalainen Jimmy Eriksson, uruguaylainen Santiago Urrutia ja brittiläinen Dean Stoneman. Jordán sopimuksen irtisanominen kaksi kilpailuviikonloppua ennen kauden päättymistä aiheutti kohun, kun Formula 1 -sarjan kaupallisia oikeuksia hallinnoinut Bernie Ecclestone vaati tilanteesta selonteon Koirasen tallin edustajilta Venäjän kilpailuviikonloppuna, mutta tilanne päättyi kompromissiratkaisuun (Jordá oli Ecclestonen vaimon hyvä ystävä ja Jordá oli tuonut kilpatalleihin rahallista tukea). Talli voitti kauden aikana kaksi kilpailua Erikssonin voimin ja Dean Stonemanin tultua talliin kesken kauden hän otti kaksi voittoa lisää. Talli sijoittui tiimipisteissä neljänneksi.
Vuonna 2015 tallissa jatkoi Eriksson, jonka tallikavereiksi valittiin Matt Parry ja Adderly Fong. Bahrainin osakilpailusta eteenpäin Fongin korvasi venäläinen Matevos Isaakjan. Eriksson saavutti yhden voiton Venäjän osakilpailussa ja talli sijoittui tiimipisteissä jälleen neljänneksi.
Vuonna 2016 Parry ja Isaakjan jatkoivat tallissa ja heidän lisäkseen kuljettajina toimivat Mahaveer Raghunathan, Ralph Boschung ja Niko Kari. Boschung ja Parry ajoivat  voitot Itävallassa ja Unkarissa. Talli sijoittui viidenneksi ja vetäytyi sarjasta kauden 2016 päätteeksi rahoitusongelmien vuoksi.
Tulokset

| Väri | Tulos |
| --- | --- |
Kulta: Voittaja
Hopea: Toinen sija
Pronssi: Kolmas sija
Vihreä: Pistesijoitus
Sininen: Maaliin pistesijojen ulkopuolella
Sininen: Ei sijoittunut (NC)
Violetti: Keskeytti (Kesk.)
Punainen: Karsiutui (DNQ)
Punainen: Esikarsiutui (DNPQ)
Musta: Hylättiin (DSQ)
Valkoinen: Ei startannut (DNS)
Vaaleansininen: Vain harjoituksissa (PO)
Vaaleansininen: Perjantain testikuljettaja (TD)
Tyhjä: Kilpailu peruttiin (C)
Tyhjä: Ei harjoituksissa (DNP)
Tyhjä: Loukkaantunut tai sairas (Louk.)
Tyhjä: Kilpailukiellossa (EX)
Tyhjä: Ei saapunut (DNA)
Tyhjä: Vetäytyi (WD)
Lihavoitu: Paalupaikka
Kursivoitu: Nopein kierros
† – keskeytys ajoi yli 90 % kilpailupituudesta ja sai tuloksen.
Yläindeksi numero – Pistesijoitus sprinttikilpailussa Power Stage -erikoiskokeella.
* – Fanboost
G – Nopein aika-ajon lohkovaiheessa
Tulokset > Asian Le Mans Series -sarjan tulokset

| Vuosi | Talli | Nro | Luokka | Auto | Kuljettajat | DUB  | DUB  | ABU  | ABU  | Pisteet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 |  Koiranen Kemppi Motorsport | 72 | LMP3 | Duqueine M30 – D08 |  Nikita Alexandrov  Jesse Salmenautio  Tomi Veijalainen | 6 | 8 | 8 | Kesk. | 16 | 8. |
Tulokset > Prototype Cup Germany -sarjan tulokset

| Vuosi | Talli | Nro | Luokka | Auto | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | Pisteet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 |  Koiranen Kemppi Motorsport | 72 | LMP3 | Duqueine M30 – D08 |  Sebastian Arenram  Jesse Salmenautio | SPA Kesk. | SPA 9 | NÜR Kesk. | NÜR 8 | LAU 6 | LAU Kesk. | HOC 4 | HOC Kesk. |  |  |  |  |  |  |

| 2023 |  Koiranen Kemppi Motorsport | 72 | LMP3 | Duqueine M30 – D08 |  Matthias Lüthen  Laurents Hörr | HOC 3 | HOC DNS | OSC 4 | OSC 9 | ZAN 4 | ZAN 6 | NOR 5 | NOR 1 | ASS 3 | ASS Kesk. | NÜR | NÜR | 114 | 7 |
| 2023 |  Koiranen Kemppi Motorsport | 73 | LMP3 | Duqueine M30 – D08 |  Leevi Vappula | HOC | HOC | OSC | OSC | ZAN | ZAN | NOR | NOR | ASS 9 | ASS 5 | NÜR | NÜR | 114 | 7 |
1 2  Vieraskuljettaja, ei mestaruuspisteille.
Aiheesta muualla

Koiranen GP kotisivut
Koiranen bros. Motorsport: Mestaruusjuhlat voivat alkaa! (Arkistoitu – Internet Archive) Autourheilu.fi
Koiranen Kemppi Motorsport kotisivut
Santiago Urrutia Britannian GP:ssä kaudella 2014.
Lewis David von Schweinitz

| Lewis von Schweinitz |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Lewis David von Schweinitz
Syntynyt: 13. helmikuuta 1780 Pennsylvania, Yhdysvallat
Kuollut: 8. helmikuuta 1834 (53 vuotta) Pennsylvania, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  sienitiede
 Nimikirjoitus
Lewis David von Schweinitz (myös de Schweinitz, 1780–1834) oli yhdysvaltalainen sienitutkija. Hän syntyi Pennsylvanian osavaltiossa, mutta lähti nuorena opiskelemaan Nieskyyn, Saksan itärajalla. Siellä hän julkaisi vuonna 1805 yhdessä opettajansa Johannes Baptista von Albertinin kanssa alueen sienistöä kuvaavan kirjan Conspectus Fungorum in Lusatiae superioris. Se oli aikansa suurin sienikirja: siinä esitellään 1130 taksonia, joista 127 oli uusia, Schweinitzin määrittämiä lajeja. Vuonna 1812 hän palasi Yhdysvaltoihin ja julkaisi vuonna 1831 mammuttimaisen teoksen Synopsis Fungorum in America Boreali Media Degentum, jossa kuvataan yli kolmetuhatta pohjoisamerikkalaista sienilajia.
Sienten tai kasvien tieteellisen nimen jälkeen käytettävä määrittäjän lyhenne Schwein. tarkoittaa Lewis von Schweinitzia.
Lewis E. Parsons

Lewis E. Parsons
Lewis Eliphalet Parsons (28. huhtikuuta 1817 – 8. kesäkuuta 1895) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Parsons syntyi New Yorkin osavaltiossa. Hän opiskeli lakia ja muutti Alabamaan 1840. Hän kuului Alabaman edustajainhuoneeseen 1859–1865. Hänet nimitettiin vuonna 1865 Alabaman tilapäiseksi kuvernööriksi Yhdysvaltain sisällissodan jälkeen. Häntä edelsi Thomas H. Watts ja seurasi Robert M. Patton.
Linimentti

Linimentti eli linjamentti (lat. linimentum < lat. linere, voidella) on iholle siveltävä tai hierottava nestemäinen lääkevalmiste, joka vaikuttaa paikallisesti. Sitä on käytetty esimerkiksi reuman, nyrjähdysten ja palohaavojen hoidossa. Linimentti voi olla emulsio, liete, liuos tai seos. Linimentissä on tavallisesti ihoa rauhoittavia, suojaavia tai lämmöntunnetta aikaansaavia ainesosia, kuten jotakin balsamia, rasvaa, saippuaa tai öljyä liuotettuna etyylialkoholiin tai emulgoituna veteen.
Lillemor Mannerheim

Lillemor Mannerheim 1950-luvulla.
Ingeborg Aina Sophie Constance ”Lillemor” Klingspor (o.s. Mannerheim; 3. elokuuta 1927 Vihti – 22. kesäkuuta 1994 Hällekis, Götene, Ruotsi[lähde? ]) oli suomalainen, Ruotsissa asunut keraamikko. Hänet tunnetaan erityisesti vaaseistaan ja leikkisistä eläinfiguureistaan.
Mannerheim opiskeli Tukholmassa Taideteollisessa korkeakoulussa (sittemmin Konstfack) ja Pariisissa Académie de la Grande Chaumièressa ja työskenteli muun muassa Arabian palveluksessa ja 1950-luvulta alkaen vakituisena työntekijänä Gefle Porslinsfabrikissa Ruotsissa. Avioiduttuaan vuonna 1957 hän erosi posliinitehtaan palveluksesta ja muutti Hellekisin säterikartanoon, jossa hänellä oli oma ateljee. 1980-luvulla myös Arabia ja Rörstrand tilasivat Mannerheimilta sarjan figuureja.
Vuonna 2019 ilmestyi Ruotsissa Mannerheimin elämäntyötä käsittelevä kirja, ja kesällä 2019 Mannerheimin tuotantoa oli esillä Rian designmuseossa Falkenbergissä Ruotsissa.
Lillemor Mannerheim oli Suomen marsalkka Gustaf Mannerheimin veljen, pankinjohtaja ja valtiopäivämies Carl Mannerheimin pojantytär. Hän vietti lapsuutensa Suomessa  Vihdin Niemenkylässä Hiidenveden rannalla. Ruotsissa asunut kirjailija Augustin Mannerheim oli hänen isänsä serkku.
Lillemor Mannerheimin puoliso oli ruotsalainen kreivi Carl-Gustaf Klingspor (1916–2004), ja heillä oli kolme lasta.
Kirjallisuutta

Jönsson, Love – Langenskiöld, Susanne G. – Klingspor, Marie – Ranung, Per: Handen och känslan: Lillemor Mannerheims liv och konstnärsskap.  Stockholm:  Bokförlaget Max Ström, 2019.  ISBN 978-91-7126-458-9.
Lex Barker

Lex Barker ja näyttelijä Karen Kondazian muutama päivä ennen Barkerin kuolemaa.
Lex Barker (Alexander Crichlow Barker Jr., 8. toukokuuta 1919 Rye – 11. toukokuuta 1973 New York) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä.
Barker opiskeli vähän aikaa Princetonin yliopistossa, pelasi jalkapalloa ja näytteli teatterissa. Hän osallistui toiseen maailmansotaan ja haavoittui Sisiliassa. Barkerin ensimmäinen elokuva oli Chico-Chico (Doll Face) vuonna 1945. Hän esitti pieniä sivurooleja, kunnes vuonna 1949 hänestä tuli Johnny Weissmullerin jälkeen viiden Tarzan-elokuvan tähti. Sen jälkeen Barker näytteli etupäässä westerneissä.
Vuonna 1957 Barker muutti Eurooppaan, jossa hän näytteli pääosia yli neljässäkymmenessä elokuvassa. Erityisen suosittu hän oli Saksassa, jossa hän teki 13 Karl Mayn romaaneihin perustuvaa filmiä. Hänellä oli myös sivuosa Federico Fellinin Ihanassa elämässä (1960).
Barker oli naimisissa viidesti, muun muassa näyttelijöiden Arlene Dahlin ja Lana Turnerin sekä vuoden 1961 Miss Espanjan Carmen Cerveran kanssa. Hän kuoli sydänkohtaukseen.
Elokuvia

Ihana elämä, 1960
Venetsian pyöveli, 1963
Tri Sadismin kauhukammio, 1967
Aiheesta muualla

Elonet: Lex Barker
Internet Movie Database: Lex Barker (englanniksi)
Lillen yliopisto 1

| Lillen yliopisto 1> Université Lille  1 |
| --- | --- |

Perustettu:  1854
Tyyppi:  julkinen
Rehtori:  Philippe Rollet
Henkilökunta:  20,000
Opiskelijoita:  1,500
Sijainti:  Villeneuve d'Ascq, Nord-Pas-de-Calais  Ranska
Kampus:  Cité scientifique
Sivusto:  http://www.univ-Lille 1.fr/
Lillen yliopisto 1 eli Lille  1 (ransk. Université Lille  I) on teknillinen korkeakoulu Villeneuve d'Ascqissa, Ranskassa. Lille 1 tunnetaan ennen kaikkea luonnontieteiden ja tekniikan opetuksesta sekä tutkimuksesta. Se perustettiin vuonna 1854.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
1.fr/ Yliopiston kotisivut[vanhentunut linkki] (ranskaksi)
Lilleküla

| Lilleküla |
| --- | --- |
 Asuinalueen kartta.
 Asuinalueen sijainti Tallinnassa.
Valtio:  Viro
Maakunta:  Harjumaa
Kunta:  Tallinna
Kaupunginosa:  Kristiine
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  asuinalue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5,46 km²
Väkiluku (1.1.2018):  26 246
 – Väestötiheys:  4 807,0 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lilleküla on asuinalue (vir. asum) Kristiinen kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 5,46 hehtaaria ja väkiluku 26 246 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 66 prosenttia oli virolaisia.
Alueella sijaitsee Lillekülan rautatieseisake.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lilleküla Wikimedia Commonsissa
Lillekülan rautatieseisake

Lillekülan rautatieseisake (viroksi Lilleküla raudteepeatus) on rautatieseisake Tallinnassa, Virossa. Se sijaitsee Tallinna–Paldiski-radan varrella kahden kilometrin päässä Baltian rautatieasemasta. Asema sijaitsee paikassa, jossa Tallinnan keskustasta tuleva rata haarautuu länteen Keilan suuntaan ja itään Tapan suuntaan.
Lillekülan ohi kulkeva rata valmistui vuonna 1870. Pieni puinen asemarakennus purettiin syksyllä 1998. Asemalla tehtiin lähes miljoonan Viron kruunun kunnostus vuonna 2003, jolloin jalankulkijoita varten rakennettiin kunnolliset portaat ja kaiteet sekä liikuntavammaisia varten invaluiskat.
Asema palvelee toistaiseksi vain länteen suuntautuvan radan matkustajia, sillä itään suuntautuvan radan varrella ei ole asemalaitureita. Vuonna 2005 alkoivat Lilleküla 2 -rautatieaseman rakennustyöt ja ne on määrä saada päätökseen vuoteen 2007 mennessä. Tällöin itään liikennöiville junille tulee uusi pysähdys ja samalla Lillekülaan muodostuu vaihtoyhteys länteen liikennöiviin juniin, eikä matkustajien tarvitse enää ajaa Baltian asemalle junanvaihtoa varten. Aseman henkilöliikennettä hoitaa Elron.
Lex (formaali kieli)

Lex on ohjelma, jolla generoidaan säännöistä leksikaalisia analysaattoreita, joita usein nimitetään "skannereiksi." Leksikaalinen analyysi tuottaa lähdekoodin sanoista tokeneita, jotka välitetään syntaksianalyysille.
Lex ei ole varsinaisesti ohjelmointikieli, vaan koodigeneraattori, joka tuottaa ohjelmakoodia tiettyyn tarkoitukseen.
Lex on POSIX-standardissa määritelty Unix-käyttöjärjestelmien ohjelma, jonka kirjoittivat Mike Lesk ja Eric Schmidt. Ohjelman kuvaus julkaistiin 1975.
Lexistä on myös avoimen lähdekoodin toteutus flex (fast lexical analyser generator), jonka kirjoitti alun perin Jef Poskanzer Ratforilla (Fortran) ja Vern Paxson otti ohjelman ylläpidettäväkseen 1982 ja käänsi sen C:lle 1987 tienoilla.
Toiminta

Lexin säännöt (rules) ovat säännöllisiä lausekkeita ja C-kielistä koodia, josta generoidaan C-kielinen lähdekoodi, oletuksena nimeltään lex.yy.c, joka määrittelee funktion yylex(). Tämä ohjelma käännettynä skannaa omaa syötettään ja tunnistaa lausekkeisiin sopivia tokeneita ja suorittaa niille määrätyn C-koodin.
Teoreettisesti Lexin tuottama ohjelma on deterministinen äärellinen automaatti (DFA).
Esimerkki:
%{
int num_lines = 0, num_chars = 0;
%}
%%
\n      ++num_lines; ++num_chars;
.       ++num_chars;
%%
int main() {
	yylex();
	printf( "# of lines = %d, # of chars = %d\n", num_lines, num_chars );
}
Tämän ajaminen lexin ja C-kääntäjän läpi luo ohjelman, joka lisää toista muuttujaa joka merkin kohdalla ja molempia rivinvaihtomerkin (\n) kohdalla.
Lexiä käytetään yleensä Yacc-parseri-generaattorin kanssa. Yaccin luomat parserit lukevat syötteensä yylex()-nimisellä funktiolla.
make olettaa että lex-tiedostot käyttävät .l-päätettä.
Plan 9:n manuaalisivu toteaa lexistä että "tämän dinosauruksen tappava asteroidi on vielä kiertoradalla."
Aiheesta muualla

FreeBSD:n flex-manuaalisivu
Kylmää terästä (täsmennyssivu)

Kylmää terästä voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Kylmää terästä (Blue Steel), vuoden 1989 elokuva, naispoliisin ensimmäinen tehtävä
Kylmää terästä (Heart of the City), vuoden 1986–1987 televisiosarja, yövuoroja tekevä poliisi ja yksinhuoltajaisä
Kylmää terästä (Special Dynamic), Alexander Fullertonin jännitysromaani, englantilainen tutkii saamelaisten terroritekoja
"Kylmä teräs", Kotiteollisuus-yhtyeen kappale albumissa Kotiteollisuus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kylmää terästä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lapin kullan kimallus

| Lapin kullan kimallus |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Marita Liulia, 1999.
Ohjaaja:  Åke Lindman
Käsikirjoittaja:  Heikki Vuento
Tuottaja:  Hanna Hemilä
Säveltäjä:  Lasse Mårtenson
Kuvaaja:  Pauli Sipiläinen
Leikkaaja:  Pipsa Valavaara
Lavastaja:  Jukka Uusitalo   Tiina Tuovinen
Pääosat:  Vesa Vierikko   Pirkka-Pekka Petelius   Lasse Pöysti   Jarmo Mäkinen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Åke Lindman Film-Production Oy
Levittäjä:  Walt Disney Studios Home Entertainment
Ensi-ilta:  10. syyskuuta 1999
Kesto:  120 minuuttia / 158 min (TV-versio)
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lapin kullan kimallus on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut, Åke Lindmanin ohjaama suomalainen elokuva, joka kertoo 1800-luvun lopun Lapin kultaryntäyksestä. Sen pääosissa ovat Pirkka-Pekka Petelius ja Vesa Vierikko. Elokuvan ensi-ilta oli Savonlinnan elokuvajuhlilla Olavinlinnassa 6. elokuuta 1999. Siitä tehtiin myös kolmiosainen 158 minuutin pituinen televisiosarja, joka esitettiin ensimmäistä kertaa Yle TV1:llä 26. marraskuuta – 10. joulukuuta 2001.[lähde? ]
Martti Suosalo oli ehdolla roolistaan parhaan miessivuosan Jussi-palkinnon saajaksi vuonna 2000.
Taustaa

Ajastus Lapin vuosien 1869-1872 kultaryntäyksestä kertovasta elokuvasta syntyi Åke Lindmanin mieliin jo elokuvan Valkoinen peura (1952) kuvauksissa. Hän kuuli saamelaisten tarinoita "Kultalasta" ja hankki lisätietoa kirjallisuudesta ja kullankaivajia haastattelemalla. 1960-luvun alussa T.J. Särkkä hylkäsi Lindmanin ajatuksen liian kalliina. 1970-luvun alussa hän alkoi työstämään elokuvan käsikirjoitusta kultahistorian asiantuntijoiden Paavo Pitkäsen ja Herman Stigzeliuksen sekä Suomen elokuvasäätiön Kari Uusitalon kanssa. Tällöin hankkeen työnimenä oli "Kultalan kruunun stationi" ja ensimmäinen varsinainen elokuvakäsikirjoitus on päivätty 1983.
1980-luvun alussa Yleisradio kiinnostui hankkeesta ja Lindman kävikin Lapissa etsimässä kuvauspaikkoja elokuvalle. Hanke eteni kuitenkin vasta vuosikymmenen lopussa jolloin Yleisradio alkoi hyväksyä sponsorirahoituksen tuotannoilleen. Lindman sai kuitenkin varmistettua riittävän rahoituksen elokuvan eteenpäin viemiseksi vasta 1994. Käsikirjoittajaksi kiinnitetty irlantilais-kanadalainen geologi-kirjailija Gerald Wilson teki vuosina 1995–1996 aiheesta useita käsikirjoitusversioita nimillä "Gold" ja "Shimmer of Gold". Elokuvasäätiö myönsi hankkeelle tuen 1997 ja lopulta käsikirjoittajaksi valikoitui säätiön ehdottama lappilaissyntyinen Heikki Vuento. Vuento laatikin nopeasti käsikirjoitusversiot sekä elokuvaan että televisiosarjaan nimellä "Kultala".