stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arnold Tilgmann
Elämä

Sveitsissä syntyneen Tilgmannin vanhemmat olivat liikemies Herman Hildor Tilgmann ja Alma Matilda Sjöblom. Arnold Tilgmann kävi viisi luokkaa lyseota ja opiskeli sitten Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1920–1922 ja Helsingin musiikkiopistosa 1925–1928. Hän opiskeli myös laulua 1920-luvun lopulla Italiassa maestro Ferrarin johdolla.
25-vuotiaana Tilgmann työskenteli Turun Kivipainossa. Siellä hän suunnitteli mm. Sisu-pastillin pakkauksen ja logon. Sisun logo on säilynyt samanlaisena 1920-luvulta nykypäivään.
Vuosina 1927–1939 Tilgmann toimi mainostoimisto Erva-Latvalan graafikkona.
Talvisodan jälkeen Tilgmann perusti taidekustantamo Oy Paletti Ab:n joka julkaisi muun muassa lastenkirjoja, pelejä, värityskirjoja sekä myös Tilgmannin itse suunnittelemia postikortteja. Tilgmann piirsi kaikkiaan yli 1 500 erilaista postikorttia. Hän piirsi myös lasten kuvakirjoja ja kuvitti pelejä, pelikortteja, pöytäliinoja, seinätauluja ym. Tilgmann oli pääomistajana myös Lehtipaino Oy:ssä, jossa Paletin julkaisut painettiin. 1950-luvulla Paletti alkoi myös julkaista Pecos Bill- ja Tex Willer -sarjakuvalehtiä sekä Ajan Sävel -nuortenlehteä.
Tilgmann vetäytyi Paletti Oy:n johdosta 1970 heikentyneen terveyden takia. Yhtiön toiminta jatkui vielä hänen lastensa johdolla vuoden 1980 loppuun saakka.
Oopperalaulajana Tilgmann esiintyi sekä radiossa että Kansallisoopperan lavalla. Hän piti konsertteja ja toimi myös kuorojen solistina. Tilgmann oli solistitehtävissä Milanossa ja Tukholmassa ja toimi Finlandia-kuoron tenorisolistina Yhdysvalloissa 1939.
Teoksia ja teoskuvituksia

Arvily & Tilgmann, Arnold. Nallen seikkailut. Helsinki: Kuvataide 1928.
Björk, Ragnar & Tilgmann, Arnold. Vakande lågor. Vasa: Fram 1919.
Furuhjelm, O & Tilgmann, Arnold. Den lille soldaten. Stockholm: J. Hasselgren 1942.
Holmqvist, Elsa & Tilgmann, Arnold. På krigsstigen. Helsinki: Paletti 1943.
Könni, Armi & Tilgmann, Arnold. Romeo ja Julia. Helsinki: Paletti 1940.
Leander, J & Tilgmann, Arnold. Taikasulka. Helsinki: Paletti 1942.
Lilly & Tilgmann, Arnold. En liten groda. Helsinki: Paletti 1943.
Lilly & Tilgmann, Arnold. Fem nallar. Helsinki: Paletti 1943.
Mandelstam, Karin & Tilgmann, Arnold. Kalle Kråka. Helsinki: Paletti 1942.
Nuorpuu, Helga & Tilgmann, Arnold. Den ensamme vovven. Helsinki: Paletti 1945.
Nuorpuu, Helga & Tilgmann, Arnold. Kaksi pientä peikkoa. Helsinki: Paletti 1980.
Nuorpuu, Helga & Tilgmann, Arnold. Katsele meitä. Helsinki: Paletti 1944.
Nuorpuu, Helga & Tilgmann, Arnold. Pikku Terri. Helsinki: Paletti 1945.
Palmroth, R. W  (Palle) & Tilgmann, Arnold. Urhea tipu sotilas. Helsinki: Paletti 1943.
Tilgmann, Arnold & Ero, E. A. Tarina pikku intiaanin kymmenestä päivästä’’. Helsinki: Paletti 1979.
Tilgmann, Arnold & Könni, Irmeli. Suuri paraati. Helsinki: Paletti 1941.
Tilgmann, Arnold & Palle (Reino Hirviseppä). ’’Aaro Varis. Helsinki: Paletti 1942 .
Tilgmann, Arnold & Palle. Karhunpoikaset. Helsinki: Paletti 1943.
Tilgmann, Arnold & Palle. Pieni sammakko. Helsinki: Paletti 1943.
Tilgmann, Arnold. Cirkus. Helsinki: Paletti 1944.
Tilgmann, Arnold. Den stora paraden. Helsinki: Könni 1942.
Tilgmann, Arnold. Den tappre soldat Tipp. Helsinki: Paletti 1943.
Tilgmann, Arnold. Fyra små jössar. Helsinki: Palett 1941.
Tilgmann, Arnold. Grodde på äventyr. Helsinki: Paletti 1961.
Tilgmann, Arnold. Kalle kråka. Helsinki: Paletti 1942.
Tilgmann, Arnold. Karhunpoikaset. Helsinki: Paletti 1970
Tilgmann, Arnold. Kisses flygfärd. Helsinki: Paletti 1944.
Tilgmann, Arnold. Lille indianen. Helsinki: Paletti 1961.
Tilgmann, Arnold. Maalauskirja. Helsinki: Paletti 1943.
Tilgmann, Arnold. Mirrin lentoretki. Helsinki: Paletti 1944.
Tilgmann, Arnold. Munauksia. Helsinki: Lehtipaino 1944.
Tilgmann, Arnold. Neljä pientä pupua. Helsinki: Paletti 1941.
Tilgmann, Arnold. Pelle. Helsinki: Paletti 1947.
Tilgmann, Arnold. Peppeli. Helsinki: Paletti 1947.
Tilgmann, Arnold. Pikku intiaani. Helsinki: Paletti 1961.
Tilgmann, Arnold. Pikku Terri. Helsinki: Paletti 1976.
Tilgmann, Arnold. Pippi kyckling. Helsinki: Paletti 1956.
Tilgmann, Arnold. Sasu-sammakko. Helsinki: Paletti 1961.
Tilgmann, Arnold. Sirkus. Helsinki: Paletti 1944.
Tilgmann, Arnold. Tipu kananpoika. Helsinki: Paletti 1956.
Tilgmann, Arnold. Topi. Helsinki: Paletti 1945.
Tilgmann, Arnold / Adi, Farbror . Hustomten. Helsingfors: Paletti 1945.
Aiheesta muualla

PopuLAARI-blogi 30.3.2007: Arnold Tilgmannin postikortteja
Bogdanoff, Orvo (2011). Joutui joulu Pohjolaan : joulukorttien ja joululehtien historiaa. Espoo: Orvo Bogdanoff. ISBN 978-952-92-9816-7
Esko Hemilä, Teuvo Termonen: Könni oy:n postikorttituotanto.  Espoo:  Hobby Books, 1989.  ISBN 9518923027
Johanson, Erik (1987). Luettelo Arnold Tilgmann’in piirtämistä korteista = Katalog över postkort ritade av Arnold Tilgmann. Helsinki: Kolmikulma
Järvi, Olavi: Parhaat pilapiirtäjämme.  Helsinki:  Tammi, 1979.  ISBN 951-30-4434-3
Kala, Toivo (1988). Arnold Tilgmannin piirtämät sotilaspostikortit. Espoo: Hobby Books.
Tapaus Adi Tilgmann. Mies, joka piirtää hyvin, on sama mies, joka laulaa hyvin, Seura, 07.07.1937, nro 27, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  KulturNav  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Uppslagsverket Finland
Luettelo animesarjoista

Tämä on luettelo anime-sarjoista.
.

.hack
.hack//SIGN
9

91 Days
A

Ai yori aoshi
Aishiteruze Baby
Akame ga Kill!
Angel Beats!
Ano Hi Mita Hana no Namae o Bokutachi wa Mada Shiranai
Aoi Hana
Asu No Yoichi!
Attack on Titan (Anime)
Axis Powers Hetalia
Azumanga Daioh
B

Bakugan
Battle B-Daman
Beast Master
Beastars
Beyblade: Metal Fusion
Black Cat
Black Clover
Black Jack
Black Lagoon
Bleach (manga)
Blue Gender
BNA: Brand New Animal
Boku No Hero Academia
Bokusatsu Tenshi Dokuro-chan
C

Calimero & ystävät
Candy Candy
Cardcaptor Sakura
Chi's Sweet Home
Chobits
Chrono Crusade
Chūka Ichiban!
Citrus
Cobra (sarjakuva)
Code Geass Lelouch of Rebellion
Corrector Yui
Cowboy Bebop
D

Darling in the Franxx
D.N.Angel
Death Note
Demashita! Powerpuff Girls Z
Demon Slayer
Dinosaur King
DNA²
Doraemon
Dragon Ball
Dragon Ball Z
Dragonball GT
Dr. Stone
Duel Masters (anime)
E

Elfen Lied
Eläköön uusi kuningas
Emma (manga)
F

Fairy Tail
Flash Gordon (animaatio)
Fruits Basket
Full Metal Panic!
Full Moon wo sagashite
Fullmetal Alchemist
Fushigi Yuugi
G

G. I. Joe: Sigma 6
Gankutsuō
Ginga Densetsu Weed
Gintama
Glass Mask
Gravitation
Great Teacher Onizuka
Grenadier
Gunbuster
Gunnm
H

Haikyuu!!
Hamtaro
Hayate no gotoku
Hellsing
Highschool of the Dead
Higurashi no naku koro ni
Hikaru no go
Himouto! Umaru-chan
Hirviöprinsessa Hime
Hokuto no ken
Hopeanuoli (manga ja anime)
Hoshi no Kirby
Hunter × Hunter
Hyouka
Hyper Police
I

Ichigo 100%
Ihmemaa Oz (vuoden 1986 anime)
Inferno Cop
Initial D
Imawa No Kuni No Arisu
Eng: Alice In Borderland
J

Jaki, vuoriston karhu
JoJo’s Bizarre Adventure
Junglebook-Shounen Mowgli
Junjō romantica
K

K / K-project
K-On!
Kaibutsu-kun
Kamen Rider
Kamikaze Kaitou Jeanne
Karin (manga)
Kaze no stigma
Kekkaishi
Keroro gunsō
Kill Me Baby
Kimagure Orange Road
Kimi ga Nozomu Eien
Kino no tabi
Kodomo no omocha
Koe no Katachi
Ghost in the Shell
Kuroko's Basketball
Kuroshitsuji
Kyborgi 009
Kyōshirō to Towa no Sora
Kakegurui
L

La storia della Arcana Famiglia
Lady lady!!
Lady Oscar (manga ja anime)
Le Chevalier D'Eon
Liisan seikkailut ihmemaassa
Love Hina
Loveless
Lovely Complex
Lucky Star
M

Magic Knight Rayearth
Mahou Shoujo site (eng: Magical girl site)
Mahō sensei Negima!
Mahō shōjo Madoka Magica
Mahōshōjo Lyrical Nanoha
Mai-HiME
Mai-otome
Maija Mehiläinen (piirrossarja)
Maison Ikkoku
Makiba no shōjo Katri
Maria-sama ga miteru
Matka maailman ympäri (piirrossarja)
Matka maapallon ympäri
Megami Tensei
Mirai Nikki
Mnemosyne (anime)
Monochrome Factor
Monster (manga)
Montana Jones
Mudazumo Naki Kaikaku
Mūmin (vuoden 1969 sarja)
Muumilaakson tarinoita (jap: Tanoshii Mūmin Ikka)
MÄR
N

Nana (manga)
Narutaru
Naruto
Neon Genesis Evangelion
No Game No Life
Noir
O

Oh! My Goddess
Ojamajo Doremi
One Outs
Ōran kōkō host club
Overlord
P

Paranoia Agent
Patlabor
Peach Girl
Petshop of Horrors
Peukaloisen retket
Photon
Pichi Pichi Pitch
Pinokkio (vuoden 1976 piirrossarja)
Planetes
Pokémon (anime)
Pretty Cure (Glitter Force)
Psychic Academy Aura banshō
Pörri Orava
R

Ranma ½
Rave (manga)
Rizelmine
Rosario + Vampire
Rozen Maiden
Rurōni Kenshin
S

Saiki Kusuo No Psi Nan
Saint Seiya
Salapoliisi Conan
Samurai Deeper Kyo
Sandybell
Sapeliratsastaja
School Rumble
Seikkailumetsä
Serial Experiments Lain
Seven Deadly Sins
Shin Mūmin (vuoden 1972 animaatiosarja)
Shōjo kakumei Utena
Shugo Chara!
Sk8 the infinity
Skip Beat!
Sonic X
Sōsei no Aquarion
Soul Eater
Starzinger
Steins;Gate
Stellvia
Strawberry Panic!
Street Fighter II V
Sugar Sugar Rune
Sukisho
Superkirja
Suzumiya Haruhi no yūutsu
Sword Art Online
T

Tenchi Muyō!
Tengen Toppa Gurren Lagann
Tenjō tenge
Tenshi kinryōku
Tetsuwan Atom
Tiger & Bunny
Tokyo Ghoul
Tokyo Mew Mew
Tokyo Revengers
Toradora!
Transformers: Armada
Transformers: Cybertron
Transformers: Energon
Transformers: Robots in Disguise (vuoden 2000 animaatiosarja)
Trigun
Tsubasa: Reservoir Chronicle
Tsukihime
U

Umi no Triton
Upotte!!
Utawarerumono
V

Vampire Hunter D
Vampire Knight
W

Wolf’s Rain
Y

Yami no matsuei
Yami to bōshi to hon no tabibito
Yugioh
Yuri on Ice
Z

Zombie Loan
Joulukapina

Joulukapina oli Montenegrossa 7. tammikuuta 1919 – eli ortodoksien joulupäivänä – tapahtunut kapina. Kapinassa Montenegron liittämistä Jugoslavian kuningaskuntaan vastustaneet niin sanotut vihreät (Zelenaši) hyökkäsivät yhdistymistä kannattaneita valkoisia (Bjelaši) vastaan. Aluksi menestyksekäs kapina kuitenkin kukistettiin ja vihreiden liike sammui vähitellen, mutta yksittäiset kapinalliset jatkoivat vastarintaa aina vuoteen 1924 saakka.
Tausta

Ajatus Montenegron ja Serbian liittämisestä liittyi ideaan Jugoslaviasta, eli eteläslaavien yhteisestä valtiosta. Serbiassa nähtiin kuitenkin erityisen tärkeänä liittää Montenegro Serbiaan, vaikka idea Jugoslaviasta ei toteutuisikaan kokonaisuudessaan. Tämä oli taas tarkoitus toteuttaa mahdollisimman vähällä julkisella väittelyllä aiheesta. Serbian puolella ajatuksen tärkeimpiä kannattajia oli Nikola Pašić ja Montenegrossa sen tärkein vastustaja oli puolestaan maata hallinnut kuningas Nikola I Petrović-Njegoš. Nikola I oli kuitenkin paennut maastaan Pariisiin ensimmäisen maailmansodan johdosta, sillä Itävalta-Unkarin joukot olivat miehittäneet maan. Sodan jälkeen 1918 Itävallan joukot vetäytyivät, ja maahan tuli serbejä ja näiden alaisuudessa palvelleiden montenegrolaisten sotajoukkoja saman vuoden marraskuussa.
Näiden tapahtumien lomassa Podgoricassa järjestettiin kansalliskokous ja 11 päivän jälkeen 26. marraskuuta kokous ilmoitti päättäneensä Montenegron liittymisestä Jugoslaviaan (silloin virallisesti Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta) ja Petrovićien valtakauden lopettamisesta. Kokoukseen osallistuneet yhdistymistä kannattaneet olivat äänestäneet valkoisella paperilla sitä vastustaneiden tehden saman vihreällä, mistä sittemmin syntyi yhdistymistä kannattaneiden ja vastustaneiden nimitykset. Joissakin montenegrolaisissa päätös herätti vastustusta. Heidän mielestään päätös oli laiton ja kokouksen jäsenet korruptoituneita. Kuitenkin neljä päivää myöhemmin kokouksen päätöksestä, eli 30. marraskuuta Montenegro liittyi virallisesti Jugoslaviaan. Suurin osa montenegrolaisista ei vastustanut liitosta sinänsä, mutta he halusivat että montenegrolainen identiteetti säilyisi ja että montenegrolaisilla olisi liitoksen jälkeen tasavertainen asema uudessa valtiomuodostelmassa. Liitoksen jälkeen näitä tavoitteita ei kuitenkaan saavutettu ja tämä herätti vastustusta osassa montenegrolaisia. Tästä kehityksestä alkoi liitosta vastustaneiden aseellisen kapinan suunnittelu.
Kapina

Varsinainen kapina alkoi ortodoksisen kirkon joulupäivänä 7. tammikuuta 1919. Sen alussa aseellisia joukkoja vihreiden puolella oli noin 4 000. He olivat pääsääntöisesti huonosti aseistettuja. Kapinalliset piirittivät vanhan pääkaupunki Cetinjen ja valloittivat sitä ympäröineet kylät ja kaupungit. Kapinaa johtivat Jovan Plamenac ja Krsto Zrnov Popović. Kapina alkoi vihreiden kannalta varsin menestyksekkäästi. Vihreät tappoivat ja pieksivät johtavat valkoiset, sekä monet kansalliskokouksen jäsenet ja hyökkäsivät julkisiin rakennuksiin. Vihreiden sisällä alkoi kuitenkin nopeasti ilmetä ristiriitoja. Osa heistä kannatti Montenegron itsenäisyyttä ja osa tasavertaista unionia Jugoslavian sisällä. Helmikuussa 1919 brittisotilas R. H. Brodie kuvaili Montenegron tilannetta: Hänen mukaansa vihreitä kannatti noin 20 % väestöstä ja heitä heikensi voimakkaasti sisäiset ristiriidat. Hänen mukaansa kapina oli myös lisännyt liittymisen kannatusta. Valkoiset eivät jääneet toimettomaksi, vaan aloittivat vastaiskut. Tilanteen kärjistyessä molemmat osapuolet syyllistyivät lisääntyvään väkivaltaan ja laittomuuksiin. Valkoisten puolelta suurin vihreitä vastaan suunnattu sotilasoperaatio toteutettiin talvella 1919–1920. Sotilaat ja vapaaehtoistaistelijat taistelivat noin 900:aa vihreää vastaan tappaen lopulta näistä 22 ja pakottaen 757 antautumaan. Vihreiden toiminta jatkui tosin tämänkin tappion jälkeen. Heihin liittyi ajoittain Italiaan paenneita montenegrolaisia. Vastarinta alkoi kuitenkin lopulta vähetä tuntuvasti. Liikkeen lopulliseen sammumiseen vaikuttivat ympärysvaltojen tuki liitokselle Pariisin rauhankonferenssissa, sekä paikallisen väestön tuen loppuminen vihreiden väkivaltaisten toimien takia. Suuri isku oli myös Nikola I:n kuolema vuonna 1921. Hajanainen vastarinta jatkui kuitenkin vuoteen 1924 saakka.
Vaikutus

Kapina aiheutti kummallekin osapuolelle merkittäviä tappioita. Vangiksi molemmin puolin otettuja ja tapettuja oli yhteensä noin 5 000. Tapahtumien aikana suuri määrä vihreitä ja heidän tukijoitaan tuomittiin vankeuteen, mutta Jugoslavian kuningas Aleksanteri I armahti sittemmin suuren osan tuomituista. Poikkeuksena oli 59 10–20 vuoden tuomion saanutta. Kapinasta tuli yksi niistä historian tapahtumista, joihin vedottiin myöhemmin esimerkiksi partisaanisodassa Jugoslaviassa 1941–1945. Vihreät tukivat tuolloin ainakin aluksi Italian miehitystä alueella, vaikkakin he myöhemmin osallistuivat myös partisaanitoimintaan sitä vastaan. Tapahtumaa käytettiin myös Montenegron itsenäisyyden tukemiseksi itsenäisyydestä järjestetyn kansanäänestyksen yhteydessä vuonna 2006. Joulukapinan 90-vuotispäivänä 7. tammikuuta 2008 Montenegron pääministeri Milo Đukanović julkisti muistopatsaan kapinassa kuolleille.
Lauri Timonen

Lauri Timonen (s. 1980) on Filmihullu-lehden päätoimittaja ja elokuva-aiheisten kirjojen kirjoittaja.
Timonen toimi pitkään Filmihullun toimitussihteerinä ja lehden päätoimittajan Peter von Baghin assistenttina. Kun von Bagh kuoli vuonna 2014, Timonen valittiin uudeksi päätoimittajaksi. Timonen on toiminut lehden päätoimittajana vuoden 2015 alusta.
Timonen on julkaissut teokset Aki Kaurismäestä, Matti Pellonpäästä, Matti Ijäksestä, Jean Sebergistä, Rainer Werner Fassbinderistä, Federico Fellinistä ja Robert Bressonista.
Timonen on ohjannut lyhytelokuvan Jeanne d'Arc (2009).
Teokset

Robert Bresson, luultavasti. Helsinki: Rosebud, 2023. ISBN 978-952-7313-64-0
Federico Fellini: Uneksijan sirkus. Helsinki: Rosebud, 2021. ISBN 978-952-7313-31-2
Pelko jäytää sielua: Rainer Werner Fassbinderin elämä ja kuolema. Helsinki: Rosebud, 2019. ISBN 978-952-7313-16-9
Jean Seberg: Erään filmitähden nousu ja tuho. Helsinki: Art House, 2018. ISBN 978-951-884-694-2
Matti Ijäksen elokuvat. Helsinki: Like, 2013. ISBN 978-952-01-0751-2
Lähikuvassa Matti Pellonpää. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-22903-2
Aki Kaurismäen elokuvat. Helsinki: Otava, 2006. ISBN 978-951-1-20617-0
Timo Vikkula

Kauko Röyhkä ja Timo Vikkula vuoden 1996 aikoihin.
Timo Antero Vikkula on suomalainen muusikko. Hän soitti Kauko Röyhkän yhtyeessä vuosina 1990–2007 ja Shadowplayssa 1980-luvun lopulla. Vikkulan muita yhtyeitä ovat mm. Them Bird Things, Bibi Hanuk ja Moonage Daydream. Vikkula on ollut myös mukana tuottamassa joitain Röyhkän albumeita. Vikkula soittaa pääasiassa kitaraa, mutta myös kosketinsoittimia ja bassoa. Toimittaja Suonna Kononen kuvailee Vikkulan soittoa Röyhkän albumeilla Karjalaisen levyarvostelussa vuonna 2012 seuraavasti:
»Timo Vikkula näyttäytyy retrospektiivisesti etenkin soundiosaajana. Kitaran phaser- ja vibe-efektit muljuvat usealle rallille vivahduksen uuspsykedeliaa, mitä ei ajan Suomirock-eetoksen keskellä välttämättä tajunnutkaan.» 
(Suonna Kononen)
Vikkulan Röyhkän levylle Tyttöjen ystävä säveltämä kappale Kevät nousi ilmestyessään pieneksi hitiksi. Vikkula oli tarjonnut kappaleen riffiä jo Shadowplaylle, mutta yhtye ei ollut sitä käyttänyt.
Julkaisuja

Röyhkä, Kauko & Vikkula, Timo: Nuottikirja. Helsinki: Like, 2004. ISBN 952-471-059-5
Aiheesta muualla

Timo Vikkula Discogs. Viitattu 1.4.2019.
Vikkula, Timo Antero Äänitearkisto. Arkistoitu 1.4.2019. Viitattu 1.4.2019.
Panssarieste

Saksalainen betonipylväistä ja teräsvaijereista rakennettu panssarieste ensimmäisen maailmansodan rintamalta Verdunista.
Panssarieste (myös panssarineste) on sotilaallinen rakennelma, jonka tarkoituksena on estää vastustajan panssarivaunujen ja muiden ajoneuvojen etenemistä.
Panssariesteenä voi toimia kivistä, teräksestä tai betonista rakennettujen esteiden rivi ja kaadetuista puista muodostunut murros. Panssariesteen voi muodostaa myös panssarikaivanto, riittävän upottava suo, vesialue ja talvisaikaan vesistön jäähän tehty railo.
Historiaa ja menetelmiä

Englantilaiset toivat panssarivaunut ensimmäisen maailmansodan rintamalle Sommella syyskuussa 1916. ”Tankkeja” vastaan alettiin rakentaa esteitä erilaisin periaattein: betonista valettiin pylväitä tai kuutioita ja niiden väliin jännitettiin teräsvaijereita; järeästä puutavarasta konstruoitiin erilaisia pukki- ja puomiesteitä. Nämä vaikutteet kantautuivat myös Suomeen. Ensimmäisen maailmansodan lopulla käytettiin  myös juoksuhaudoista muokattuja panssarikaivantoja.
Panssariesteiden kiviä lohkotaan Karjalankannaksella kesällä 1939.
Salpalinjan kiviestettä Sallan Aholanvaarassa.
Saksalainen panssarieste ”tšekkiläinen siili” Pas de Calais'ssa huhtikuussa 1944.
Japanilainen estekaivanto 1944.
Muurilla vahvistettu estekaivanto Puolassa.
Estekuutioita Suffolkissa, Itä-Englannissa.
1920-luvulla Suomessa oli vain hyvin vähäinen, ranskalaisista Renault-vaunuista muodostuva, panssariase; vaunuista oli muodostettu Erillinen hyökkäysvaunukomppania. Sitä käytettiin muun muassa tutustuttamaan joukko-osastoja hyökkäysvaunuihin. Osastossa tehtiin myös kokeita vaunujen maastoliikkuvuuden ja esterakennelmien parissa. Panssariesteitä olivat ehdottaneet Suomessa toimineet ulkomaiset asiantuntijat, kuten ranskalainen everstiluutnantti Gros-Coissy. Kokeilujen käynnistämisessä oli aloitteellinen teknillisenä tarkastajana toiminut kenraaliluutnantti Unio Sarlin.
Suomen linnoittaessa Karjalan kannasta ennen talvisotaa, lisättiin panssariesteiksi tarkoitettuja estekiviä jalkaväkeä vastaan pystytettäviin piikkilankaesteisiin. Estekivet lohkottiin ja muotoiltiin käsin porien, halkaisukiilojen ja lekojen avulla. Linnoitustöihin jatkosodan aikana osallistuneen rakennusmestarin mukaan estekivet asennettiin ennen talvisotaa pystyyn, myöhemmin ainakin Aunuksessa vuonna 1941 vaakatasoon. Jo talvisodassa havaittiin, ettei estekivien suunniteltu koko riittänyt runsaslumisina talvina pysäyttämään vaunuja, kun este ulottui lumen yläpuolelle vain 60–80 cm.
Vastatoimet

Panssariesteiden tekemiseen liittyy vastatoimena pyrkimys niiden vaikutuksen minimointiin. Esteet voidaan pyrkiä kiertämään, tuhoamaan tai tekemään estevaikutus tyhjäksi esimerkiksi kaatamalla estekivet tai täyttämällä kaivannot. Esimerkiksi Normandian maihinnousussa käytettiin kenraalimajuri Percy Hobartin johdolla suunniteltuja AVRE-panssarivaunumuunnoksia, joista yksi, lempinimeltään Risukimppu, oli tarkoitettu estekaivantojen täyttämiseen.
Esteistä miinoitteisiin ja aktiiviseen panssarintorjuntaan

Panssariesteet eivät ole olleet irrallinen taktinen väline, vaan osa linnoitusjärjestelmää. Alkuvaiheessa esteiden kehittely eteni panssarintorjunta-aseiden kehitystä nopeammin. Kuta liikkuvammaksi sodankäynti on kehittynyt, sitä vähäisempi on esteiden rooli panssarintorjunta-aseisiin verraten. Telamiinoja käytetään edelleen vaikeuttamaan panssariajoneuvojen etenemistä.
Kirjallisuutta

Saarinen, Eero-Eetu: Pioneeriaselajin historia 1918-1968.  (2. painos)  Helsinki:  Pioneeriupseeriyhdistys, 1989.  ISBN 951-99063-9-8  (suomeksi)
Churchill VII -panssarivaunu, lempinimeltään Fascine (Risukimppu) takaa nähtynä.
Larry King

| Larry King |
| --- | --- |
 King maaliskuussa 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. marraskuuta 1933 New York City, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 23. tammikuuta 2021 (87 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  toimittaja
Lapset:  5
Muut tiedot
Aktiivisena:  1957–2021
Larry King (oik. Lawrence Harvey Zeiger, 19. marraskuuta 1933 New York City, New York – 23. tammikuuta 2021 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen talk show -isäntä, jonka CNN-kanavalla esitetty ohjelma Larry King Live oli Yhdysvaltain pisimpään jatkuneita keskusteluohjelmia. Tunnettuna televisiokasvona häntä käytettiin tuomaan ajankohtaisuuden tuntua useissa elokuvissa.
Ura

King kasvoi aškenasijuutalaisessa perheessä Bensonhurstin naapurustossa Brooklynissa New Yorkissa ja sai juutalaisen kasvatuksen. Hän asui Brooklynissä vielä usean vuoden high schoolista valmistuttuaan tukeakseen leskeksi jäänyttä äitiään. King muutti 1950-luvulla Floridaan, missä hän pyrki radioalalle. Hän työskenteli eteläfloridalaisen radioaseman levyjuontajana ja teki myös sattumanvaraisten asukkaiden katuhaastatteluita. Miamilaisen televisiokanavan talk show -isäntänä hän puolestaan pääsi televisioon 1960-luvulla.
Vuonna 1971 King pidätettiin törkeästä varkaudesta, kun hänen väitettiin varastaneen rahaa ystävältään. Vaikka syytteet hylättiin, King ei voinut muutamaan vuoteen saada töitä radiosta eikä sanomalehdistä. Hän toimi hetkellisesti muun muassa pr-hommissa ja urheiluselostajana. Miamin mediakentälle hän palasi vuonna 1975.
King juonsi vuosina 1978–1994 valtakunnallista radio-ohjelmaa The Larry King Show. Vuonna 1985 hän puolestaan aloitti melko tuoreen CNN-kanavan keskusteluohjelmaisäntänä. Larry King Livesta tuli ensimmäinen kansainvälistä yleisöä saanut suora ohjelma, johon yleisö sai soittaa. King itse tuli tunnetuksi improvosoiduista haastatteluistaan, ja hän itse kerskui sillä, ettei juurikaan tehnyt taustatutkimusta vieraistansa. Ohjelma sai suosiota myös poliittisena kanavana. Ross Perot ilmoitti vuonna 1992 siinä presidenttiehdokkuudestaan ja varapresidentti Al Gore tuli ohjelmaan keskustellakseen Nafta-sopimuksesta.
Larry King Live päättyi joulukuussa 2010. Vuoden 2010 kesäkuussa 25-vuotisjuhlaa viettäneen ohjelman katsojaluvut olivat pienentyneet vuoden aikana 40 prosenttia. Kingin tilalle tuli brittiläinen Piers Morgan.
King puolestaan jatkoi uraansa vuonna 2012 keskusteluohjelmassa Larry King Now, joka esitettiin ensimmäisen kerran Hulu-verkkopalvelussa. Seuraavana vuonna hän alkoi vetää myös Politicking with Larry King -ohjelmaa.