stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taina Kiljunen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Suomi 1992 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tšekkoslovakia 1991 |  |  |
|  Kultaa | Tanska 1993 |  |  |
Taina Kiljunen (s. 6. helmikuuta 1966) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi naisten SM-sarjassa 15 kautta ja kuului myös Suomen maajoukkueeseen. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Kiljunen edusti naisten SM-sarjassa Kerava Shakersiä kausina 1982–1985 ja 1986–1995 sekä Oulun Kärppiä 1995–1998. Hän pelasi SM-sarjassa 211 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä ovat 89 + 84 = 173, sekä 42 pudotuspeliä tehopistein 13 + 7 = 20. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1994 ja 1995 sekä saavutti viisi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.
Suomen maajoukkueessa Kiljunen pelasi 16 maaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia sekä sai seitsemän syöttöpistettä. Hän saavutti MM-pronssia vuonna 1992 sekä voitti EM-kultaa vuosina 1991 ja 1993.
Susilo Bambang Yudhoyono

| Susilo Bambang Yudhoyono |
| --- | --- |

Indondesian 6. presidentti
 20. lokakuuta 2004 – 20. lokakuuta 2014  
Edeltäjä:  Megawati Sukarnoputri
Seuraaja:  Joko Widodo
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. syyskuuta 1949 (ikä 75) Pacitan, Indonesia
Tiedot
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Palvelusvuodet:  1973-2000
Sotilasarvo:  kenraali
Aiheesta muualla
www.presidenri.go.id
Susilo Bambang Yudhoyono (s. 9. syyskuuta 1949) on indonesialainen eläkkeellä oleva kenraali ja maan kuudes presidentti, joka hallitsi 2004–2014. Hän oli Indonesian ensimmäinen suoraan vaaleilla valittu presidentti. Yudhoyono voitti syyskuussa 2004 presidentinvaalien toisella kierroksella istuvan presidentti Megawati Sukarnoputrin. Hän vannoi virkavalan 20. lokakuuta 2004 yhdessä varapresidentti Jusuf Kallan kanssa.
Shebang

Shebang on ruotsalainen tyttöduo, joka  soittaa popin ja punkin sekoitusta. Sen ovat perustaneet vuonna 1998 Marina Ljung ja Yohanna "Betty" Dittrich. Ensimmäinen single oli "Skater Girl" ja se ilmestyi vuonna 2000. Vuonna 2001 ilmestyi albumi "The whole Shebang" ja se myi heti tupla-platinaa ja joka sisälsi hitin "Romeo". Kappale on soinut myös Eva & Adam – neljät synttärit ja fiasko -elokuvan tunnuskappaleena.
Diskografia > Studioalbumit

2001 - The Whole Shebang
2003 - So Come On
2007 - Go! Go! Go!
Diskografia > Singlet

2000 - "Skater Girl"
2001 - "Romeo"
2001 - "Sheena Is a Punk Rocker"
2001 - "I Lost My Heart to Rock'n Roll"
2003 - "Temple of Love"
2003 - "Crash"
2005 - "Kids in America"
2007 - "Go!"
2007 - "Caveman"
Aiheesta muualla

http://www.shebangonline.com/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Shebang Discogsissa. (englanniksi)
Lännenratsastus

Karjapaimenia
Lännenratsastus (engl. Western riding) on Pohjois-Amerikassa kehittynyt ratsastustapa ja myöhemmin myös ratsastuksen kilpalaji.
Lännenratsastuksen lähtökohtana olivat ratsain työskennelleiden karjapaimenten (cowboy) tarpeet: näiden piti voida keskittyä hevosensa sijasta ensisijaisesti karjaan ja lisäksi käyttää toisella kädellään lassoa. Satulassa oli voitava pysyä koko työpäivä ja työympäristönä oli vaihteleva, joskus vaativakin maasto. Näistä syistä karjapaimenten tapa ratsastaa ja työhön käytettyjen hevosten koulutus muotoutui väkisinkin erilaiseksi kuin klassinen eurooppalainen ratsastus, jossa ratsastaja ja hevonen keskittyvät toisiinsa ja ovat lähes jatkuvassa vuorovaikutuksessa. Lännenratsastuksen varusteineen arvellaan kuitenkin juontavan juurensa myös perinteisestä espanjalaisesta ratsastustavasta.
Karjan kanssa työskentely ratsain on edelleen arkipäivää monella amerikkalaisella karjatilalla, ja karja on mukana myös joissakin lännenratsastuksen kilpailulajeissa.
Hevonen

Lännenratsastuksessa hevosen on oltava herkkä, täysin hallinnassa ja valmis sekä pysähtymään välittömästi että räjähtämään täyteen vauhtiin pienestäkin pyynnöstä. Sen on oltava ketterä ja sen painopisteen tulisi olla jokseenkin matalalla - tästä syystä sen tulisi myös kantaa päätään alhaalla. Suosituimmat lännenratsurodut ovat quarterhevonen, paint ja appaloosa, joita on käytetty kauan lännenratsuina ja erityisesti karjahevosina. Monia muitakin rotuja, kuten suomenhevosta, poneja tai puoliverisiä, voi käyttää lännenratsastukseen, kunhan ne koulutetaan tähän ratsastustapaan.
Karjankäsittelyssä käytettävän hevosen tulee olla tiivisrunkoinen ja mieluiten kooltaan pieni, jotta se jaksaisi liikkua rankoissa olosuhteissa koko päivän. Nopeudesta ja ketteryydestä on etua esimerkiksi vasikoiden erottamisesta laumasta. Karjahevosella on melkeinpä pakko olla synnynnäinen "karjavaisto", koska nopeatempoisessa karjankäsittelytilanteessa ratsastajan on voitava keskittyä karjaan eikä hevosen ohjaamiseen. Karjankäsittelyssä vanhastaan käytetyillä roduilla on usein taipumus toimia vaistomaisesti karjankäsittelytilanteissa.
Varusteet > Lännensatula

Lännensatulat ovat joka suhteessa hyvin käytännöllisiä: jokaisella osalla on oma tarkoituksensa. Satulan nuppi on tarkoitettu lasson kiinnittämistä varten, jolloin hevonen voi painollaan pidätellä lassottua nautaa. Satula on iso ja painava (enimmillään jopa 25 kg, kun eurooppalaistyyppinen satula painaa usein vain noin 5–10 kg), mutta se jakaa ratsastajan painon tasaisesti hevosen selälle ja on näin pitkinä työskentelyjaksoina hevoselle hellävaraisempi kuin eurooppalainen satula. Eurooppalaiseen tyyliin ratsuksi koulutettava hevonenkin saatetaan tämän vuoksi aluksi totuttaa lännensatulaan. Lännensatulassa on nahkaiset jalustimet, jotka ovat leveämmät ja tukevammat kuin eurooppalaistyyppisessä satulassa.
Satulan leveät nahkahihnat (pohjesuojat, ns. fenderit), joiden päässä ovat jalustimet, suojaavat ratsastajaa hevosen hieltä. Satulan istuinosa on iso ja siinä tulee saada tukeva, hyvä perusasento, jossa jaksaa istua koko päivän.
Eri lännenratsastuksen lajeja varten on kehitetty omantyyppisiään satuloita. Lisäksi satulan tulee sopia sekä hevoselle että ratsastajalle. Satuloissa ei ole toppauksia, joten satulahuovat ovat paksuja ja niillä on mahdollista korjailla hieman tilannetta, jos satula ei ole hevoselle täysin sopiva. Satulan sopivuuden ratkaisevat satulan runkopalkkien muoto sekä etukaaren sopivuus hevosen säkään nähden.
Lännenhevonen opetetaan kantamaan itsensä matalassa muodossa, jolloin ratsastaja näkee hyvin eteensä. Hevosta ohjataan lähinnä istunnalla ja pohkeilla. Ohjien käyttö yhdellä kädellä perustuu epäsuoraan niin kutsuttuun kaulaohjaukseen (neck reining) eli siihen, että hevonen väistää kaulaansa koskettavaa ohjaa. Toisin kuin eurooppalaisessa ratsastuksessa, lännenratsastuksessa ohjat roikkuvat suuren osan aikaa löysinä.
Varusteet > Suitset ja kuolaimet

Lännenratsastuksessa käytetään paljon erityyppisiä kuolaimellisia lännensuitsia, joissa on hihnoja paljon vähemmän kuin perinteisissä eurooppalaisissa suitsissa, mutta myös kuolaimettomia sidepull-suitsia sekä hackamorea (myös bosal hackamore), joka on erilainen kuin esimerkiksi estehevosilla käytetty hackamore eikä sisällä vipuvarsia. Lännenhevosen koulutuksessa edetään bosal hackamoresta nivelkuolaimeen ja sitten kankikuolaimeen. Nenäpiin kautta vaikuttavat kuolaimettomat hackamoresuitset ovat yleisiä lännenratsastuksessa, koska ohjas- ja kuolaintuntuman osuus hevosen ohjaamisessa on niin vähäinen.
Kuolain on perusratsastuksessa samankaltainen kuin kouluratsastuksessa käytetty kankikuolain, tosin hieman ohuempi ja pinnasta ruostuvaa materiaalia (hevoset pitävät ruosteen mausta). Kankikuolaimen kanssa ei käytetä nivelkuolainta kuten kouluratsastuksessa, joten kun hevosen koulutuksessa siirrytään kankikuolaimen käyttöön, on hevosen jo toteltava hyvin pelkkää istuntaa ja pohkeita. Pelkkä kanki on melko kova kuolain, ja sitä käytetään vähän ja varoen. Myös muunlaisia kuolaimia käytetään.
Varusteet > Ratsastajan varusteet

Lännenratsastuskilpailuissa ja usein niiden ulkopuolellakin ratsastajat pukeutuvat farkkuihin, cowboysaappaisiin, pitkähihaiseen kauluspaitaan ja cowboyhattuun. Yleisiä ovat myös nahkaiset irtolahkeet eli chapsit sekä erilaiset liivit ja huivit. Pukeutuminen on usein värikästä ja näyttävää. Lännenkannukset ovat rullapäiset ja niillä pyöräytetään kevyesti hevosen kylkeä, joten ulkonäöstään huolimatta ne eivät oikein käytettynä ole hevoselle ankarat. Lännenratsastuksessa käytettävät varusteet perustuvat pitkälti karjapaimenien työssään hyväksi havaitsemiin varusteisiin ja vaatteisiin.
Lännenratsastuksen perinteisiin ei kuulu suojakypärän käyttö edes vauhdikkaissa ja mahdollisesti vaarallisissa kilpailu- tai karjankäsittelytilanteissa. Suomessa alle 16-vuotiaiden on kuitenkin käytettävä kypärää kilpailuissa.lähde?
Askellajit ja liikkeet

Lännenratsastuksessa käytetään laajalti englanninkielistä terminologiaa. Askellajeista käyntiä nimitetään sanalla walk, jog on pehmeä hidas ravi ja lope rauhallinen lyhyt työskentelylaukka. Ravia ei ole tapana keventää, koska karjatyöskentelyssä keventäminen veisi turhaan ratsastajan voimia. Lännenratsun ravin tulisi olla helposti istuttavaa, vaikkakin matkaavoittavaa ja innokasta.
Rollback on takaosakäännös, jossa hevonen tekee vauhdista täyskäännöksen sisätakajalkansa ympäri ja muuttaa suuntaa.
Spin on 360° takaosakäännös, jossa hevonen juoksee paikallaan takaosan pysyessä paikallaan. Usein spiniä esitetään useita täysiä kierroksia kerrallaan.
Sliding stop on vauhdista tehtävä näyttävä liukupysähdys, jossa hevonen siirtää painonsa lonkkiensa varaan, liukuu takajaloillaan ja jatkaa astelua etujaloillaan, kunnes pysähtyy. Tällaisessa pysähdyksessä hevonen tarvitsee jalkoihinsa tarkoitukseen sopivat suojat. Liikettä esitetään vain erityisillä pehmeähiekkaisilla areenoilla hevosten säästämiseksi.
Sidepass on pohkeenväistöä muistuttava sivuttainen liike esimerkiksi puomin päällä: etujalat ottavat ristiaskeleita, mutta takajalat astuvat aina toisen takajalan viereen.
Kilpailulajit

Reining on pitkälti lännenratsastuksen vastine kouluratsastukselle, joskin ainoana askellajina käytetään laukkaa. Ratsukot esittävät yksitellen määrätyn ohjelman, joka sisältää laukkaympyröitä, laukanvaihtoja, peruutusta, spinejä ja rollbackeja. Tavoitteena on suorituksen täsmällisyys ja siisteys ja hevosen hyvä hallinta.
Trail on puolestaan eräänlainen vastine esteratsastukselle. Kilpailussa ratsukko suorittaa tehtäväradan, jonka "esteet" jäljittelevät maastossa eteen tulevia elementtejä. Rataan kuuluu 6–11 estettä, joista pakollisia ovat ratsailta käsin avattava ja suljettava portti, puomit ja peruutus. Vaihtoehtoisia esteitä tai tehtäviä voivat olla esimerkiksi silta, pressun ylitys, postilaatikko, esineen siirto, takin pukeminen ja niin edelleen. Radalla voi olla myös vesieste ja edellä mainittujen esteiden yhdistelmiä. Tavoitteena on selvitä radasta tasaisen siististi ja helpon näköisesti ilman viivytyksiä.
Western riding -kilpailussa ratsukot suorittavat yksitellen määrätyn ohjelman, ja sekä ratsastajaa että hevosta arvostellaan. Ohjelmat ovat yksilöohjelmia, joita on kolme erilaista ja lisäksi aloittelijoiden ohjelma. Ratsastettava ohjelma ilmoitetaan kilpailuissa tuntia ennen luokan alkua. Ohjelmaan kuuluu puomin ylitys sekä kiemurauria, joissa vaihdetaan laukkaa suunnan mukaan. Aloittelijaohjelmaan ei kuulu laukanvaihtoja.
Western horsemanship on laji, jossa arvostellaan nimenomaan ratsastajaa: istuntaa, apujen käyttöä sekä hevosen hallintaa. Ratsukot esittävät yksitellen määrätyn ohjelman ja kokoontuvat sitten vielä yhdessä areenalle esittämään yhtä aikaa eri askellajeja. Ohjelma on sovitettu luokan tasoon ja voi sisältää voltteja eri askellajeissa (myös vastalaukassa), käännöksiä, pysähdyksiä ja siirtymisiä sekä peruutuksen.
Western pleasure on laji, jossa arvostellaan hevosta: sen muotoa, askellajien laatua sekä herkkyyttä. Tavoitteena on, että hevonen on ratsastajalle kaikin tavoin mahdollisimman mukava ratsu. Ratsukot esiintyvät areenalla yhdessä eri askellajeissa.
Versatile horse -kilpailuissa esitetään yksilöohjelma, joka alkaa trail-osuudella ja jatkuu reininginä ja western riding -osuutena. Versatile horse -kilpailuun saa osallistua vain yli 6-vuotiailla hevosilla. Ohjelma on aina sama. Tätä kilpailutyyppiä järjestetään vain Suomessa ja Ruotsissa.
Pole bending on nopeuskilpailu, jossa ratsukot pujottelevat tolppien lomitse.
Barrel racing -kilpailussa ratsukot kilpailevat nopeudessa kiertäen vuorollaan apilanmuotoista kuviota kolmen tynnyrin ympärillä.
Cutting on laji, jossa työskennellään karjan kanssa. Hevosen on itsenäisesti pidettävä ratsastajan valitsemaa nautaa laumasta erillään mahdollisimman pitkään.
Team penning on samoin karjankäsittelylaji, jossa kolmen ratsastajan joukkueen on saatava mahdollisimman nopeasti tietyt kolme nautaa laumasta erilleen pieneen aitaukseen.
Myös rodeolajeissa kilpaillaan toisinaan samoissa tapahtumissa.
Lännenratsastus Pohjois-Amerikan ulkopuolella

Lännenratsastus on pikkuhiljaa 1900-luvun loppupuolelta alkaen levinnyt urheilulajina Pohjois-Amerikasta Eurooppaan ja muuallekin maailmaan, ja tämän myötä myös monet amerikkalaiset lännenhevosrodut kuten quarterhevonen ja appaloosa ja niiden kasvatus ovat yleistyneet. Esimerkiksi Italiassa lännenratsastus on suosittu ratsastuslaji, jossa valmentaudutaan kunnianhimoisesti. Kansainvälisissä kilpailuissa menestyvät italialaisten lisäksi myös saksalaiset ja monen muun Keski-Euroopan vahvan ratsastusmaan edustajat.
Suomessa lännenratsastus on toistaiseksi melko pientä verrattuna perinteisiin eurooppalaisiin lajeihin. Monilla suomalaisilla ratsastuskouluilla voi kuitenkin saada lajissa opetusta, ja lännenhevosia sekä tuodaan maahan että kasvatetaan pienessä mittakaavassa.
Ratsastusurheilun kansainvälinen kattojärjestö FEI hyväksyi reiningin viralliseksi ratsastuslajiksi vuonna 1990, ja lajissa on kilpailtu maailmanmestaruudesta vuoden 2002 ratsastuksen MM-kilpailuista lähtien. Muut FEI-lajit ovat kouluratsastus, esteratsastus, kenttäratsastus, matkaratsastus, vikellys ja valjakkoajo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://lannenratsastus.fi/%5Bvanhentunut+linkki%5D
http://www.ratsastus.fi/lannenratsastus/ (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.westerntraining.fi/lannenratsastus (Arkistoitu – Internet Archive)
Voimakkaat ja nopeat quarterhevoset ovat suosittuja lännenratsuja.
Lännensatula
Sliding stop eli liukupysähdys.
Ratsukko suorittamassa spiniä.
Ratsukot rivistössä pleasure-luokassa.
Ratsukko kilpailemassa barrel racing -radalla.
Cuttingia
Pia Lund

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sveitsi 2011 |  |  |
Pia Lund (s. 19. heinäkuuta 1990 Nurmijärvi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi naisten SM-sarjassa kuusi kautta ja kuului myös Suomen maajoukkueeseen. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Lund edusti naisten SM-sarjassa Espoo Bluesia kausina 2006–2008 ja 2009–2013. Hän pelasi SM-sarjassa 123 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä ovat 62 + 89 = 151, sekä 43 pudotuspeliä tehopistein 4 + 14 = 18. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 2008 ja 2013 sekä saavutti yhden SM-hopean.
Suomen maajoukkueessa Lund pelasi 42 maaottelua ja teki niissä neljä maalia sekä sai kolme syöttöpistettä. Hän saavutti pronssia vuoden 2011 MM-kilpailuissa.
Seiken densetsu

| Seiken densetsu |
| --- | --- |
 Seiken densetsu -logo sarjan uusimpien pelien mukaisessa fontissa
Kehittäjä:  Square, Square Enix
Suunnittelija:  Kōichi Ishii
Lajityyppi:  toimintaroolipeli
Ensijulkaisu:  Mystic Quest (1991)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Seiken densetsu (jap. 聖剣伝説), myös nimellä Mana, on Square Enixin omistama roolipelisarja. Sen kehitti alun perin Square, ja sen suunnittelusta on pitkälti vastannut sarjan luojana tunnettu Kōichi Ishii. Sarjan pelejä on julkaistu käsi- ja kotikonsoleille sekä matkapuhelimille. Pääosin toimintaroolipeleiksi luokitelluille Seiken densetsu -peleille ovat tyypillisiä reaaliaikaiset taistelut. Pelejä yhdistävät myös useassa osassa esiintyneet olennot ja taianomainen Mana-puu, jota sarjan tarinoissa yritetään puolustaa.
Pelisarja syntyi vuonna 1991, joskin peruuntunut Seiken densetsu -nimikettä käyttävä peli oli ollut kehitteillä neljä vuotta aiemmin. Sarjan ensimmäinen osa kuului Final Fantasy -sarjan sivutarinoihin, ja seuraavan pelin Secret of Manan myötä Seiken densetsu kehittyi omaksi sarjakseen. Vuosina 2006–2007 Square Enix julkaisi World of Mana -hankkeen yhteydessä useita pelejä, jotka ovat tuoneet Seiken densetsuun uusia peli-ideoita. Pelisarjan nimellä on ilmestynyt myös sarjakuvia. Seiken densetsu -pelejä on kehuttu grafiikasta ja musiikista, ja esimerkiksi Secret of Mana on useasti valittu yhdeksi kaikkien aikojen parhaista peleistä. World of Manaan kuuluvat osat eivät tosin ole saaneet yhtä hyvää vastaanottoa kuin aiemmat pelit.
Pelit > 1991–2003

| Peli muut nimet | Julkaistu | Alusta |
| --- | --- | --- |
| Mystic Quest Seiken densetsu: Final Fantasy gaiden Final Fantasy Adventure | 1991 | Game Boy |
| Secret of Mana Seiken densetsu 2 | 1993 | Super Nintendo |
| Seiken densetsu 3 | 1995 | Super Famicom |
| Seiken densetsu: Legend of Mana Legend of Mana | 1999 | PlayStation |
| Sword of Mana Shin'yaku Seiken densetsu | 2003 | Game Boy Advance |

Seiken densetsu -sarjan ensimmäinen osa oli Euroopassa nimellä Mystic Quest ja Pohjois-Amerikassa nimellä Final Fantasy Adventure julkaistu Seiken densetsu: Final Fantasy gaiden, joka ilmestyi Game Boylle 1991; Sunsoft julkaisi pelin uudelleen 1998. Mystic Quest sai jonkin verran vaikutteita alkuperäisestä emosarjastaan Final Fantasystä, josta se kuitenkin eroaa siten, että peli painottuu enemmän toimintaan . Mystic Questissä pelaaja voi myös itse valita, mitä pelihahmon ominaisuuksia hahmonkehityksen yhteydessä parannetaan. Pelaajan ohjaamaa päähenkilöä avustavat tarinan edetessä eri taitoihin erikoistuneet NPC-hahmot.
Kaksi sarjan peliä on ilmestynyt Super Nintendo Entertainment Systemille. Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa Secret of Manana tunnettu Seiken densetsu 2 julkaistiin Super Famicomille ja Super Nintendo Entertainment Systemille. Suunnittelun alkuvaiheessa peli oli tarkoitus sovittaa konsolin CD-lisälaitteelle, mutta Nintendon luovuttua laitteen kehityksestä peli päätyi tavanomaiselle kasetille. Secret of Mana esitteli pelihahmoa ympäröivän komentovalikon, jota on käytetty myöhemmissäkin osissa. Pelin muita ominaisuuksia ovat aseiden päivittäminen ja konsoliroolipeleille epätavallinen kolmen pelaajan moninpeli. Vuonna 2008 pelistä julkaistiin ladattava versio Wiin Virtual Console -palvelussa. Toinen Super Nintendolle kehitetty sarjan osa oli vuonna 1995 ilmestynyt Seiken densetsu 3. Peli julkaistiin ainoastaan Japanissa, mutta siitä laadittiin myös epävirallinen englanninkielinen käännös. Seiken densetsu 3:ssa on edellisosia siinä mielessä enemmän valinnanvaraa, että pelissä voi muodostaa kolmijäsenisen ryhmän kuudesta vahvuuksiltaan vaihtelevasta hahmovaihtoehdosta. Valittu kokoonpano vaikuttaa pelin juoneen. Uudistuksia ovat myös vuorokaudenajan vaihtuminen päivästä yöhön sekä valon ja pimeyden luokkiin jakautuva hahmoluokkajärjestelmä.
Seuraavan konsolisukupolven Seiken densetsu -peli oli PlayStationille vuonna 1999 ilmestynyt Seiken densetsu: Legend of Mana, joka nimettiin Pohjois-Amerikassa Legend of Manaksi. Aiemmista osista peli eroaa siten, että pelaajan on itse luotava pelimaailma eri tehtävistä saamillaan artefakteilla, jotka muuntuvat esimerkiksi kaupungeiksi ja vuoriksi. Väliaikaisten NPC-hahmojen lisäksi pelin päähahmoa voivat avustaa pyydystettävät lemmikkieläimet ja rakennettavat golemit. Neljä vuotta myöhemmin sarja palasi käsikonsoliformaattiin Game Boy Advancelle kehitetyn Sword of Manan myötä, joka tunnetaan Japanissa Shin'yaku Seiken densetsuna. Sword of Mana on Brownie Brownin kehittämä päivitetty versio Mystic Questista. Se poikkeaa esikuvastaan niin grafiikaltaan kuin pelillisiltä piirteiltään.
Pelit > World of Mana

| Peli muut nimet | Julkaistu | Alusta |
| --- | --- | --- |
| Children of Mana Seiken densetsu: Children of Mana | 2006 | Nintendo DS |
| Seiken densetsu: Final Fantasy gaiden | 2006 | Matkapuhelin |
| Seiken densetsu: Friends of Mana | 2006 | Matkapuhelin |
| Seiken densetsu 4 Dawn of Mana | 2006 | PlayStation 2 |
| Heroes of Mana Seiken densetsu: Heroes of Mana | 2007 | Nintendo DS |
Seiken densetsu elvyttämiseen tarkoitettu World of Mana -kampanja julkistettiin heinäkuussa 2005. Pelisarja muuttui hankkeen myötä lajityyppiensä osalta monipuolisemmaksi. World of Mana alkoi Nex Entertainmentin kehittämällä ja vuonna 2006 Nintendo DS:lle julkaistulla Children of Manalla. Pelissä valitaan pelihahmo useista vaihtoehdoista, joilla on omat vahvuutensa. Nintendo DS:lle ilmestyi vuonna 2007 myös Brownie Brownin kehittämä Heroes of Mana, joka on lajityypiltään reaaliaikainen strategiapeli. Pelin tarina edeltää Seiken densetsu 3:n tapahtumia. Toisin kuin muut World of Mana -pelit, Children of Mana ja Heroes of Mana julkaistiin Japanin lisäksi sekä Pohjois-Amerikassa, Euroopassa että Australiassa. Moninpeli korostuu peleissä aiempia osia enemmän.
Matkapuhelimille ilmestyi niin ikään kaksi World of Manaan kuuluvaa peliä, jotka tulivat ladattaviksi japanilaisten Yahoo! Keitai, iMode ja EZweb-palveluiden kautta vuosina 2006–2007. Niistä ensimmäinen on elokuussa 2006 julkaistu Mystic Questin matkapuhelinsovitus, jonka grafiikkaa on Sword of Manan tavoin paranneltu Game Boy -pelistä. Pelaamisen ja hahmosuunnittelun puolesta peli kuitenkin vastaa enemmän alkuperäisversiota kuin Sword of Manaa. Toinen matkapuhelinpeli, Seiken densetsu: Friends of Mana, ilmestyi kaksi kuukautta myöhemmin. Moninpeliominaisuuden sisältävässä Friends of Manassa pelaajan tehtävänä on kasvattaa Mana-puuta keräämällä ihmisten auttamisesta saatavia "onnellisuuspisteitä". Pelissä on useita Legend of Manassa esiintyneitä hahmoja ja paikkoja.
Sarjan ensimmäinen numeroitu peli 11 vuoteen julkaistiin vuoden 2006 lopulla PlayStation 2:lle Japanissa nimellä Seiken densetsu 4 ja Pohjois-Amerikassa nimellä Dawn of Mana. Peli on toimintaseikkailu, kun taas sarjan enemmistö on toimintaroolipelejä. Siinä on käytössä Havok-fysiikkamoottori, jonka ansiosta pelaaja voi aiempia pelejä realistisemmin vaikuttaa peliympäristöön. Seiken densetsu 4:n tarina käsittelee Mana-puun ja -jumalattaren alkuperää ja sijoittuu 10 vuotta Children of Manaa aiemmaksi. Järjestysnumerostaan huolimatta peli on ajallisesti Seiken densetsu -sarjan ensimmäinen osa.
Toistuvat aiheet > Pelaaminen

Sarjan pelimekaniikan olennaisena osana ovat olleet toimintaroolipelien mukaiset reaaliajassa käytävät taistelut. Ne poikkesivat 1990-luvun alun roolipeleissä vallinneesta järjestelmästä, jossa pelihahmot suorittavat pelaajan valitsemia komentoja vuorotellen. Seiken densetsu -peleissä yksinkertaiset hyökkäykset, kuten aseella iskeminen, voidaan suorittaa suoraan peliohjaimen näppäintä painamalla eikä valikkoa käyttämällä kuten Final Fantasyssa. Muita eroja Final Fantasyyn ovat erillisen taistelunäytön puuttuminen ja mahdollisuus liikuttaa hahmoja taistelun aikana, vaikka esimerkiksi Legend of Manassa pelaajan on ensin päihitettävä kohtaamansa viholliset ennen kuin voi siirtyä toiselle alueelle. Mystic Questin ja Secret of Manan taisteluja on verrattu The Legend of Zeldaan.
Useimmissa sarjan osissa on käytetty myös pyörivää kehävalikkoa (engl. Ring Command). Se koostuu pelihahmon ympärillä olevista kuvakkeista, jotka esittävät esimerkiksi peliasetuksia, hahmolle liitettäviä varusteita tai tälle osoitettavia komentoja, kuten taikojen ja esineiden käyttöä. Valikkoja voi olla useita, ja niitä vaihtaakseen pelaajan on painettava peliohjaimen ylä- tai alanäppäintä; kuvakkeesta toiseen siirrytään oikeaa tai vasenta suuntanäppäintä painamalla. Tällaista valikkoa käytettiin ensimmäisen kerran Secret of Manassa. Sarjan ensimmäisessä osassa ei ollut kehävalikkoa, vaan se otettiin käyttöön vasta pelin uudemmassa versiossa Sword of Manassa. Ideaa lainattiin myös Seiken densetsu -sarjaan kuulumattomaan Secret of Evermoreen.