stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heta Korpivaara

| Heta Korpivaara> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Heta Korpivaara
Syntynyt: 8. elokuuta 1984 (ikä 40)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  185 cm
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2003–2007:  Seton Hallin yliopisto
Seurajoukkueet
1999–2003 2007–2008 2008 2009 2009–2010 2010–2011 2011–2012 2012–2013 2013–2014 2014–2015 2015–2016 2016 2017–2018:  Tapiolan Honka CB Islas Canarias CD CREF Real Canoe NC CD CREF Teneriffa Universitario de Ferrol BG Donau-Ries Reims Basket Torpan Pojat Tapiolan Honka Espoo United Tapiolan Honka
Maajoukkueet
2002–2016:   Suomi
Ottelut (pisteet):  112 (1013)
Heta Korpivaara (s. 8. elokuuta 1984) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Sentterinä pelannut Tapiolan Hongan kasvatti Korpivaara pelasi urallaan Suomen lisäksi Yhdysvaltain yliopistosarjassa, Saksassa, Ranskassa ja Espanjassa pelaten myös naisten EuroCupissa. Korpivaara nimettiin Naisten Korisliigan vuoden pelaajaksi vuosina 2015, 2016 ja 2018, saman sarjan vuoden puolustuspelaajaksi vuonna 2016 ja vuoden kehittyneimmäksi pelaajaksi vuonna 2002. Kaudella 2011–2012 hän oli Espanjan toiseksi korkeimman sarjatason korikuningatar. Hän oli myös pitkäaikainen Suomen maajoukkuepelaaja.
Pelaajaura > Seurajoukkueet > Juniorivuodet ja naisten SM-sarja

Korpivaara aloitti koripalloilijanuransa naisten sarjoissa kasvattajaseurassaan Tapiolan Hongassa, jossa hän pelasi naisten SM-sarjaa vuodet 1999–2003 saavuttaen kaksi Suomen cup-mestaruutta ja kaksi SM-hopeaa. Vuonna 2002 hänet valittiin Naisten SM-sarjan vuoden kehittyneimmäksi pelaajaksi.
Pelaajaura > Seurajoukkueet > Yhdysvallat ja ammattilaisvuodet Euroopassa

Vuodet 2003–2007 Korpivaara vietti Yhdysvalloissa, Seton Hallin yliopistossa.
Seton Hallista valmistuttuaan Korpivaara siirtyi ammattilaiseksi Eurooppaan. Heti kauden 2007–2008 hän pelasi Gran Canariassa Espanjan pääsarjaa ja EuroCupia. Seuraavat neljä kautta Korpivaara pelasi Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Viimeisellä Espanjan-kaudellaan Korpivaara teki 21,1 pistettä ottelua kohden voittaen sarjan korikuningattaruuden. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi Saksan pääsarjassa pelanneeseen BG Donau-Riesiin ja seuraavaksi kaudeksi Ranskan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle.
Pelaajaura > Seurajoukkueet > Paluu Suomeen

Kaudeksi 2014–2015 Korpivaara palasi Suomeen ja Naisten Korisliigaan. Hän edusti paluukautenaan Torpan Poikia, joka ylsi SM-pronssille. Korpivaara valittiin kauden päätteeksi Naisten Korisliigan vuoden pelaajaksi.
Seuraavalla kaudella Korpivaara palasi kasvattajaseuraansa Honkaan pelaten ainoan tupla-tuplan keskiarvon Korisliiga-kautensa. Hänet valittiin kauden päätteeksi toistamiseen naisten Korisliigan vuoden pelaajaksi ja lisäksi Naisten Korisliigan vuoden puolustuspelaajaksi.
Kaudella 2016–2017 Koripivaara pelasi joulukuuhun asti Espoo Unitedissa, joka saavutti SM-hopeaa. Kauden 2017–2018 Korpivaara pelasi jälleen Hongassa, ja hänet valittiin kolmannen kerran sarjan vuoden pelaajaksi.
Pelaajaura > Maajoukkue

Korpivaara pelasi kymmeniä maaotteluita Suomen alle 18- ja 20-vuotiaiden maajoukkueissa ja kuului Suomen kokoonpanoon U18-EM-kilpailuissa 2002 sekä U20-EM-kilpailuissa 2004. Suomen naisten maajoukkueessa Korpivaara debytoi 9. elokuuta 2002 harjoitusottelussa Turkkia vastaan. Naisten maajoukkueen piste-ennätyksensä (29) hän teki kuuden kolmen pisteen korin pohjustamana Romaniaa vastaan tammikuussa 2009. Korpivaara kuului Suomen maajoukkueen vakipelaajiin yli vuosikymmenen ajan pelaten vuosien 2002–2016 välillä 112 maaottelua 9,0 pisteen keskiarvolla.
Saavutukset > Henkilökohtaiset saavutukset

Naisten Korisliigan vuoden pelaaja 2015, 2016 ja 2018
Naisten Korisliigan vuoden puolustuspelaaja 2016
Naisten SM-sarjan vuoden kehittynein pelaaja 2002
Naisten Korisliigan runkosarjan toiseksi paras pisteidentekijä kaudella 2014–2015
Liga Feminina 2:n korikuningatar kaudella 2011–2012
Saavutukset > Joukkuesaavutukset

SM-hopeaa 2000, 2001 ja 2017
SM-pronssia 2015
Suomen cup-mestaruus 1999 ja 2001
Yksityiselämä

Korpivaara on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri: hän luki kandidaatiksi Yhdysvalloissa ja maisteriksi Suomessa Euroopan-pelivuosiensa jälkeen. Hän on työskennellyt analyytikkona CapMan-yhtiössä vuodesta 2015 lähtien ja tätä aiemmin HKScanilla. Korpivaara synnytti esikoisensa keväällä 2017.
Walter López Castellanos

| Walter López |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Walter López Castellanos
Syntynyt: 25. syyskuuta 1980 (ikä 44) Guatemala City, Guatemala
Jalkapallotuomari
Pituus:  176 senttimetriä
| Urheilijan ura> Tuomariura |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaudet | Sarja | Ott    | Ott    |
| 2006– | FIFA |  |  |

Walter López Castellanos (s. 25. syyskuuta 1980 Guatemala City, Guatemala) on guatemalalainen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisenä tuomarina vuodesta 2006 lähtien.
Hänet valittiin yhdeksi kuudesta erotuomarista tuomitsemaan vuoden 2014 seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailuja.
Aiheesta muualla

Walter Lópezin esittely Ceroacero-sivustolla (espanjaksi)
Viiltävä totuus

| Viiltävä totuus> Avant l’hiver |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Philippe Claudel
Käsikirjoittaja:  Philippe Claudel
Tuottaja:   Yves Marmion  Romain Rojtman 
Säveltäjä:  André Dziezuk
Kuvaaja:  Denis Lenoir
Leikkaaja:  Elisa Aboulker
Pääosat:   Daniel Auteuil  Kristin Scott Thomas  Leïla Bekhti  Richard Berry 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Luxemburg 
Tuotantoyhtiö:   Les Films du 24  France 3 Cinéma  TF1 Droits Audiovisuels  Samsa Film 
Ensi-ilta:   2013-08-3030. elokuuta 2013 (Telluriden elokuvajuhlat, Yhdysvallat)  
Kesto:  103 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viiltävä totuus (ransk. Avant l’hiver) on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Philippe Claudelin käsikirjoittama ja ohjaama ranskalais-luxemburgilainen psykologinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Daniel Auteuil, Kristin Scott Thomas, Leïla Bekhti ja Richard Berry.
Juoni

Tohtori Paul Natkinson (Daniel Auteuil) on keski-ikäinen menestyvä neurokirurgi, joka on ollut pitkään avioliitossa vaimonsa Lucien (Kristin Scott Thomas) kanssa. Heidän yhteiselonsa on pintapuolisesti tarkasteltuna sopuisaa, mutta työlleen omistautunut Paul ei tunnu edes huomaavan välillä rakastavaa vaimoaan, jonka yksinäiset päivät kuluvat puutarhaa hoitaessa. Avioparin keskeinen luottamus joutuu yllättäen äärimmäiseen koetukseen sen jälkeen, kun Paul tapaa salaperäisen tumman kaunottaren Lou Valléen (Leïla Bekhti), kahvilatyöntekijän, joka väittää olleensa Paulin potilas vuosia sitten. Pian kohtaamisen jälkeen Paul alkaa saada jatkuvasti sekä kotiinsa että työpaikalleen tulipunaisia ruusuja, joiden lähettäjä on tuntematon. Kohtaaminen ja ruusulähetykset synnyttävät epäilyksen kaikkea ja kaikkia kohtaan viiltäen auki avioparin menneisyyden ja aikoinaan tehdyt valinnat.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Daniel Auteuil  | … |  tohtori Paul Natkinson   |
|  Kristin Scott Thomas  | … |  Lucie Natkinson   |
|  Leïla Bekhti  | … |  Lou Vallée   |
|  Richard Berry  | … |  Gérard   |
|  Laure Killing  | … |  Mathilde   |
|  Jérôme Varanfrain  | … |  Victor Natkinson   |
|  Vicky Krieps  | … |  Caroline   |
|  Anne Metzler  | … |  Zoé Gassard   |
|  Annette Schlechter  | … |  rouva Malek   |
|  Laurent Claret  | … |  Denis   |
|  Jean-François Wolff  | … |  komentaja Xavier Garin   |
|  Joël Delsaut  | … |  kapteeni Thierry Weiler   |
|  Jacqueline Ghaye  | … |  Juliette   |
|  Pascale Noe Adam  | … |  Anouk   |
|  Jean-Louis Sbille  | … |  Fred   |
|  Bambina Liberatore  | … |  Gena   |
Tuotanto

Viiltävän totuuden kuvaukset alkoivat 1. lokakuuta ja päättyivät 30. marraskuuta 2012. Se kuvattiin kokonaan Luxemburgissa, missä sen kuvauspaikkoina olivat Luxemburg ja Soleuvre. Lähes kahdeksan miljoonan euron budjetilla tuotetun elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat sekä ranskalaiset Les Films du 24, France 3 Cinéma ja TF1 Droits Audiovisuels että luxemburgilainen Samsa Film.
Philippe Claudel kertoi haastattelussa elokuvan valmistuttua Viiltävän totuuden jäävän hänen ja Kristin Scott Thomasin viimeiseksi yhteistyöksi. Hän kertoi, että vaikka hän rakastaakin kuvata Scott Thomasia, Viiltävän totuuden ja heidän ensimmäisen yhteistyönsä, Olen aina rakastanut sinua -elokuvan (2008), kuvauksia vaikeuttivat heidän jatkuvat yhteenottonsa.
Julkaisu ja vastaanotto

Viiltävä totuus sai maailmanensi-iltansa elo-syyskuussa pidetyillä vuoden 2013 Telluriden elokuvajuhlilla Yhdysvalloissa. Se sai Ranskassa ensi-iltansa ensin Arras’n elokuvajuhlilla marraskuussa 2013 ennen kuin sai teatteriensi-iltansa 27. marraskuuta 2013. UGC Distribution oli sen teatterilevittäjänä Ranskassa. Ennen Suomen teatteriensi-iltaansa elokuva esitettiin Ranskan instituutin esittämänä erikoisnäytöksenä Kino Engel -elokuvateatterissa Helsingissä 19. elokuuta 2014 ja Espoo Cinén elokuvajuhlilla Espoon kulttuurikeskuksen Tapiolasalissa 24. elokuuta 2014. Se sai Suomen teatteriensi-iltansa 29. elokuuta 2014 ja oli Isla Salesin teatterilevittämä. Ranskassa Viiltävä totuus oli vuoden 2013 153. katsotuin elokuva saatuaan 261 955 katsojaa ja tuotettuaan 2,1 miljoonaa dollaria. Elokuva oli Suomessa vuoden 2014 168. katsotuin elokuva saatuaan 2 653 katsojaa. Se tuotti maailmanlaajuisesti lähes 2,7 miljoonan dollarin lipputulot.
Elokuva on saanut elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 71 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 5,7/10 keskiarvolla. Keskiarvo perustuu 17 arviointiin, joista 12 oli ”tuoreita” ja viisi ”mätiä”. 198 käyttäjästä 37 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,1/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 1 670 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,2/10.
Viiltävä totuus julkaistiin Ranskassa DVD:lle 2. huhtikuuta 2014.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viiltävä totuus Wikimedia Commonsissa
Viiltävä totuus AlloCinéssä (ranskaksi)
Anne Metzler, Daniel Auteuil, Leïla Bekhti, Philippe Claudel ja Laure Killing elokuvan ennakkoesityksessä
Walter Leiser

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | peräm:llinen nelikko |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Kööpenhamina 1953 | peräm:llinen nelikko |  |
Walter Leiser (4. toukokuuta 1931 – 9. joulukuuta 2023) oli sveitsiläinen soutaja.
Leiser saavutti perämiehellisissä nelikoissa olympiahopeaa Helsingissä 1952 ja EM-pronssia vuonna 1953..
Aiheesta muualla

Walter Leiser Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Westendstraßen metroasema

| Westendstraße |
| --- | --- |

 Münchenin metro 
Perustiedot
Lyhenne:  WS
Metrolinjat:  U4, U5
Osoite:  Sendling-Westpark
Paikkakunta:  München
Avattu:  10. maaliskuuta 1984
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Laitureita:  1
Laituriraiteita:  2
Liukuportaita:  kyllä
Hissejä:  kyllä
Westendstraße on Münchenin metron U4 ja U5-linjojen metroasema. Se avattiin 10. maaliskuuta 1984. Asema on U4-linjan pääteasema.
Volodymyr Saldo

Saldo Moskovassa huhtikuussa 2023
Volodymyr Vasylovytš Saldo (ukr. Володимир Васильович Сальдо, s. 12. kesäkuuta 1956) on ukrainalainen tiedemies, insinööri ja poliitikko, joka toimi H’ersonin kaupungin paikallispolitiikassa, kaupungin pormestarina 2002–2012 ja kansanedustajana Verh’ovna Radassa. Hän oli Venäjän nimittämän H’ersonin alueen siviilihallinnon johtaja ja syksyn 2023 paikallisvaalien jälkeen alueen venäläisen miehityshallinnon kuvernööri.
Saldo valmistui 1978 Kryvyi Rihin kaivosinstituutista. Hän työskenteli Mongoliassa 1981–1986. Hän työskenteli rakennusinsinöörinä H’ersonbudin palveluksessa 1986–. Saldo valittiin H’ersonin kaupunginvaltuustoon 1998. Samana vuonna hänet otettiin Ukrainan rakennustekniikan akatemian jäseneksi. Saldo valittiin H’ersonin pormestariksi 2002 ja uudelleen kaksi kertaa. Vuonna 2012 Saldo valittiin Verh’ovna Radaan Alueiden puolueen ehdokkaana. Vuodesta 2014 Saldo toimi H’ersonin Stroiinvestsojuzin johtokunnan puheenjohtajana. Hän yritti paluuta H’ersonin pormestariksi 2015 Naš krai -puolueesta, mutta jäi vaaleissa toiseksi.
Saldo valittiin aikoinaan Ukrainan parhaimmaksi pormestariksi, myöhemmin on väitetty että hänen kautensa oli ”kavalluksia ja korruptiota”.
Vuonna 2019 Saldo perusti Volodymyr Saldon blokki -puoleen, ja hänet valittiin kaupunginvaltuustoon 2020.
Venäjän–Ukrainan sodan aikana Saldo otti 13. maaliskuuta 2022 osaa Venäjän-mieliseen mielenosoitukseen H’ersonissa. Hän liittyi myös kollaboratiiviseen Rauhan ja järjestyksen pelastuskomiteaan. RT-televisiokanava nimitti tätä alueen uuden hallinnon perustamiseksi.

17. maaliskuuta Ukrainan syyttäjänvirasto avasi järjestöjä kohtaan tutkinnan maanpetoksesta. Saldon puolue kiellettiin 20. maaliskuuta samaan aikaan useiden muiden oppositiopuolueiden kanssa.
Venäjän sotilas-siivilihallinto nimitti Saldon miehitetyn H’ersonin alueen johtoon. H’ersonin pormestariksi miehityshallinto nimitti kaupunginvaltuuston jäsenen Oleksandr Kobetsin, kun entinen pormestari Ihor Kolyh’ajev kieltäytyi yhteistoiminnasta miehittäjien kanssa.
Euroopan unioni asetti Saldolle pakotteita 3. kesäkuuta 2022.
Elokuussa 2022 Saldo joutui sairaalaan ja hänet kuljetettiin lentokoneella Krimiltä Moskovaan hoitoon. Syyksi epäiltiin myrkytystä.
Marraskuussa 2023 Ukraina tuomitsi Saldon 15 vuoden vankeusrangaistukseen ja takavarikoi hänen Ukrainassa olevan omaisuutensa.
Wester

Wester, Vester, on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
August ("Gus") Wester nuorempi (1882–1960), yhdysvaltalainen painija
Ellen Wester (1873–1930), ruotsalainen kirjailija ja kääntäjä
Johan Wester (s. 1967), ruotsalainen näyttelijä ja koomikko
John Charles Wester (s. 1950), yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa
Saskia Vester (s. 1959), saksalainen näyttelijä
Tess Wester (s. 1993), alankomaalainen käsipalloilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Vuokko Hurme

Vuokko Hurme (s. 12. maaliskuuta 1979 Tampere) on suomalainen lastenkirjailija ja taidekasvattaja.
Hurme on koulutukseltaan kasvatustieteiden maisteri Helsingin yliopistosta. Hän on työskennellyt lasten taidekasvattajana ja toimittanut kasvatusaiheista kirjallisuutta. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa lasten tietokirjoja, puuhakirjoja, kuvakirjoja ja romaaneita. Hurme on kirjoittanut muun muassa kolmiosaisen, alakouluikäisille suunnatun Huimaa-fantasiaromaanisarjan, jonka osat ovat nimeltään Kiepaus, Kaipaus ja Keikaus.
Vuonna 2021 Hurme sai Tietokirjailijat ry:n Tietopöllö-palkinnon. Vuonna 2021 Hurmeen Värikkäät-sarjan avausosa Tiukun salaisuus oli ehdolla Lasten LukuVarkaus -palkinnon ja Runeberg Junior -palkinnon saajaksi.
Teokset

Tehdään taidetta, 100 vinkkiä lapsiperheen luoviin hetkiin, Minerva 2011
Pikkurillin käsikirja, tietoa lapsista lapsille, kuvitus: Sanna Pelliccioni, Viisas Elämä 2016
Leikkimään, teippi!, kuvitus: Suvi-Tuuli Junttila, Kustantamo S&S 2016
Karjukirja: hauskaa puuhaa pahiksille, kuvitus: Suvi Kari, Kustantamo S&S 2017
Peukalon käsikirja, tietoa lapsille vanhenemisesta, kuvitus: Sanna Pelliccioni, Aula & Co. 2017
Leikkimään, pahvi!, kuvat: Suvi-Tuuli Junttila, Kustantamo S&S 2019
Eläinhoitola Pehmo ja kiero rakki, kuvitus: Tiina Konttila, WSOY 2019
Karkkikirja, makeaa tietoa herkkusuille, kuvitus: Anni Nykänen, WSOY 2019
Eläinhoitola Pehmo ja pumpulirutto, kuvitus: Tiina Konttila, WSOY 2020
Eläinkirja: kaikenkarvaista faktaa eläinten ystäville, kuvitus: Anni Nykänen, WSOY 2021
Minisijainen, kuvitus: Giannetta Porta, WSOY 2021
Hirveä Nälkä, kuvitus: Noora Katto, Into 2021
Söpöt lemmikkijyrsijät, kuvitus: Aapo Ravantti, WSOY 2021
Maailman napa, kuvat: Suvi-Tuuli Junttila, S&S 2021
Karmeat taruolennot, kuvitus: Julia Savtchenko, WSOY 2022
Hirveä Hoppu, kuvitus: Noora Katto, Into 2023
Ihanat taruolennit, kuvitus: Julia Savtchenko, WSOY 2023
Minisijainen metsäretkellä, kuvitus: Giannetta Porta, WSOY 2023
Housuvaaran huvipuisto: huvipuistotietoa hurjastelijoille, kuvitus: Väinö Heinonen, Into 2018
Housuvaaran uimahalli: tietoa vesihirmuille, kuvitus: Väinö Heinonen, Into 2020
Housuvaaran paloasema: tulipalotietoa pikku pelastajille, kuvitus: Väinö Heinonen, Into 2022
Kiepaus.  (Kuvitus: Susanna Iivanainen)  S&S, 2017.  ISBN 978-951-52-4294-5.
Kaipaus.  (Kuvitus: Susanna Iivanainen)  S&S, 2018.  ISBN 978-951-52-4590-8.
Keikaus.  (Kuvitus: Susanna Iivanainen)  S&S, 2019.  ISBN 978-951-52-4879-4.
Värikkäät: Tiukun salaisuus.  (Kuvitus: Reetta Niemensivu)  S&S, 2020.  ISBN 978-951-52-5121-3.
Värikkäät 2: Kirjava kartano.  (Kuvitus: Reetta Niemensivu)  S&S, 2021.  ISBN 978-951-52-5276-0.
Värikkäät 3: Varjovieras.  (Kuvitus: Reetta Niemensivu)  S&S, 2022.  ISBN 978-951-52-5579-2.
Värikkäät 4: Vaara värikylpylässä.  (Kuvitus: Reetta Niemensivu)  S&S, 2022.  ISBN 978-951-52-5749-9.
Värikkäät 5: Tulisiskot.  (Kuvitus: Reetta Niemensivu)  S&S, 2023.  ISBN 978-951-52-5993-6.
Aiheesta muualla

Vuokko Hurmeen verkkosivut
Vuokko Hurme WSOY:n sivuilla
Puukka, Päivi: Moni oman alansa huippu kirjoittaa tietokirjoja lapsille työnsä ohessa – vaikka yöllä jos aika ei muuten riitä Yle Uutiset. 30.8.2019.
Horila, Heidi: Satujen avulla lapsi oppii käsittelemään synkkiä asioita Kirjastolehti. 16.2.2017.
Jaetut maailmat: Vuokko Hurme ja Heini Saraste järjestävät maailmojaan kirjoittamalla Yle Areena. 2.2.2019.
Wasteland 2

| Wasteland 2 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  inXile Entertainment
Julkaisija:  InXile Entertainment ja Deep Silver
Jakelija:  Deep Silver, GOG.com, Steam, Humble Store, PlayStation Now, Microsoft Store, Nintendo eShop ja PlayStation Store
Ohjaaja:  Brian Fargo
Tuottaja:  Chris Keenan
Suunnittelija:  Chris Avellone
Käsikirjoittaja:  Colin McComb ja Nathan Long
Säveltäjä:  Mark Morgan
Pelisarja:  Wasteland
Pelimoottori:  Unity
Julkaistu:  2014
Lajityyppi:  roolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Alkaen 17 vuotta  USK 16 
Alusta:  Linux, OS X, Windows
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Wasteland 2 on inXile Entertainmentin kehittämä tietokoneroolipeli, joka on julkaistu vuonna 2014 Linuxille, OS X:lle ja Windowsille. Peli on seuraaja vuoden 1988 Wasteland pelille, jonka oikeudet on ostettu Konamilta vuonna 2003 jatko-osan kehittämistä varten.
Kehittäjät kokeilivat yhteisörahoitusta Kickstarter-palvelussa peliä varten.
Pelin suunnittelijan Brian Fargon mukaan peli on huomattavasti suurempi kuin Fallout 1 tai 2.
Pelille on julkaistu kehitetty versio Wasteland 2: Director's Cut vuonna 2015.
Aiheesta muualla

Wasteland 2 MobyGamesissa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Wasteland 2
Käännös suomeksi
Vp

Vp tarkoittaa seuraavia:
vapautus palveluksesta, VP, lääkärin määräämä yleensä määräaikainen kielto, joka estää sotilasta osallistumasta palvelukseen
valtiopäivät, vp, hallituksen esityksen eduskunnalle numerosarjan viimeiset kirjaimet
VASP, IATA-koodi VP, lentoyhtiö
vastausta pyydetään, Vp., kutsuun lisättävä pyyntö, jolla kehotetaan kutsuttua ilmoittamaan tulostaan tai mahdollisesta esteestään
VenetianPrincess, VP, YouTube-persoona
Vetlanda-Posten, VP, ruotsalainen paikallislehti.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vp”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Viive Sterpu

| Viive Sterpu |
| --- | --- |
 Viive Sterpu
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. joulukuuta 1953 Tallinna
Kuollut: 5. joulukuuta 2012 (58 vuotta) Tallinna
Kansalaisuus:  virolainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalaus
Viive Sterpu (ent. Sirkel) 10. joulukuuta 1953 Tallinna, Viro - 5. joulukuuta 2012 Tallinna, Viro) oli Tallinnassa asuva virolainen taiteilija.
Viive Sterpu piirsi enimmäkseen pastelleilla hiekkapaperille. Hän kokeili myös grafiikkaa ja lasitöitä. Viive etsi aiheensa arjen tavallisista asioista ja hänen töissään  on naisellista hellyyttä sekä kaupunkilaisnaisen yksinäisyyttä. Hän rakasti eläimiä ja luontoa kuvaten niitä mielellään tauluissaan. Taulujen värit ovat selkeitä ja ne ovat harmonisessa tasapainossa keskenään.
Viive Sterpu signeeraasi taulunsa nimellä '"Viive"' mutta ennen avioliittoa hän käytti signeerauksissa nimeä "Sirkel".
Näyttelyitä

Viive Sterpulla on ollut yksityis- ja yhteisnäyttelyitä Virossa, Suomessa ja Italiassa.
Puccinin Sankarittaret

Giacomo Puccinin musiikin innoittamana Viive Sterpu loi 12 taulua käsittävän sarjan Puccinin Sankarittaret. Tämän 14  sankaritarta (Anna, Tigrana, Manon, Mimi/Musetta, Tosca, Cio-Cio-San, Minnie, Magda, Giorgetta, Sisar Angeliga, Lauretta, Liú/Turandot) esittävän taulusarjan hän lahjoitti huhtikuussa 2007 Villa Museo Giacomo Puccinille (Torre del Lago Puccini Italia). Lahjoituksen otti vastaan Giacomo Puccinin pojantytär Signora Simonetta Puccini.
Muuta

Viive Sterpu myös piirtänyt Kaleva Travelin Puccini-aiheisten postimerkkien aiheet. Postimerkkejä oli yhteensä 12. Sterpun töitä on myyty eri puolelle maailmaa. Taiteilijasta ja hänen miehestään tehtiin vuonna 2004 dokumentti  “Viive ja Eugen Sterpu” ETV (Eesti Televisioon) sarjassa “Subjektiiv”.
Jäsenyydet

Sterpu oli Eesti Kunstnike Liit  (Viron taiteilijaliiton) jäsen.
Perhesuhteet

Viive Sterpu oli naimisissa taiteilija Eugen Sterpun kanssa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viiven oma www sivu (eestiksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Władysław Skoczylas

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Władysław Skoczylas vuonna 1928. |  Władysław Skoczylas vuonna 1928. |  Władysław Skoczylas vuonna 1928. |  |
Maa:   Puola
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Amsterdam 1928 | Piirrokset ja vesivärityöt |  |
Władysław Skoczylas (4. huhtikuuta 1883 Wieliczka – 8. huhtikuuta 1934 Varsova) oli puolalainen taidemaalari ja kuvataiteiden opettaja. Hän keskittyi urallaan vesivärimaalauksiin ja puuveistoksiin, koska öljyvärit ja perinteinen kuvanveisto aiheuttivat hänen käsilleen allergisia reaktioita, ja hän myös opetti näitä taideaineita Zakopanessa.
Skoczylas osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa hänet palkittiin pronssilla piirroksissa ja vesiväritöissä teoksellaan Posters.
Valikoituja teoksia

Rosvot
Jousiampuja
Kazimierz Dolnyn maisemakuvaa
Góral
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wartan jokisuiston kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Lubuszin voivodikunta, Puola
Pinta-ala:  80 km²
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Park Narodowy Ujście Warty
Tyyppi:  Puolan kansallispuisto 
Perustettu:  2001
Luokitus:  Ramsar-alue (3. tammikuuta 1984) 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Wartan jokisuiston kansallispuisto (puol. Park Narodowy Ujście Warty) on kansallispuisto Lubuszin voivodikunnassa Puolassa. Puiston pinta-ala on noin 80 neliökilometriä ja se perustettiin vuonna 2001. Kansallispuisto sijaitsee Warta- ja Oderjokien yhtymäkohdassa, joka on tärkeä lintujen pesimis- ja talvehtimisseutu. Puistossa pesii muun muassa joutsenia, hanhia ja huitteja. Alueella on tavattu muun muassa ruisrääkkä, sarakerttunen, mustapyrstökuiri, kurki, kaulushaikara, pikkuhaikara, mustatiira ja merikotka. Kansallispuisto kuuluu Ramsar-sopimuksen suojelukohteisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wartan jokisuiston kansallispuisto Wikimedia Commonsissa