stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sopimusoikeus
Pätemättömyys

Sopimusehdot voivat olla pätemättömiä, jos toisen osapuolen oikeutta toimia ja päättää sopimuksesta vapaasti on rajoitettu. Pätemättömyys voi perustua ensinnäkin vahvoihin väitteisiin, joita ovat esimerkiksi törkeä pakko (henkeen tai terveyteen kohdistuva uhkaus) tai toisen osapuolen vajaavaltaisuus. Heikkoja väitteitä ovat muun muassa lievä pakko (maineeseen tai kunniaan kohdistuva uhkaus), kiristys ja petollinen viettely. Jako vahvoihin ja heikkoihin väitteisiin tarkoittaa, että kun sopimuksen kohde on joutunut sivulliselle (kolmannelle henkilölle), vahvaan perusteeseen voi vedota tehokkaasti, vaikka sivullinen ei olisi lainkaan selvillä asiasta. Heikko peruste sen sijaan väistyy, jos sivullinen on saanut esineen hallintaansa vilpittömässä mielessä.
Sopimus on julistettavissa pätemättömäksi myös silloin, kun se on tehty olosuhteissa, joista tietoisen olisi kunnianvastaista ja arvotonta vedota niihin. Tämä oikeustoimilain 33 §:n sääntö on Suomen lain vastine monien muiden maiden väljemmin muotoilluille sovittelu- ja pätemättömyysperusteille (Ruotsin tro och heder, Saksan Treu und Glauben, Ranskan l'abus de droit).
Sopimuksen mitättömyys on eri asia kuin pätemättömyys. Mitättömyys on yleensä alkuperäistä. Esimerkiksi kaksi kymmenvuotiasta eli oikeustoimikelvotonta tekee sopimuksen. Se on oikeudellisesti mitätön ja pysyy sellaisena. Laki kieltää tiettyjä sopimuksia. Esimerkiksi sopimus avioliiton solmimisesta on mitätön, koska ei ole ajateltavissa, että ulosottoviranomainen olisi pakottamassa ihmistä vihille.
Pätemättömyyden ohella puhutaan usein sopimuksen tehottomuudesta, jolla tarkoitetaan jokseenkin samaa.
Vilpittömän mielen suoja

Oikeustoimilaki ja velkakirjalaki sisältävät eräiden muiden lakien ohella keskeiset säännöt tilanteista, joissa poiketaan aikaprioriteetin säännöstä. Yleensä esimerkiksi kahdelle myynnissä aikaisemmin tehty oikeustoimi pitää ja myöhempi oikeustoimi väistyy. Vilpittömän mielen suojan perusteella tarkoin määritellyissä tilanteissa tapahtuu kuitenkin ekstinktio, jolloin myöhempi sopijapuoli saa oikeuden sopimuksen kohteeseen ja aikaisempi oikeus väistyy.
Vilpittömän mielen suojan edellytykset ovat esineen hallinta ja perusteltu vilpitön mieli. Lisäksi saajalla on oltava järkevä peruste pitää itseään sopijapuolena. Esineen löytäjä ei saa vilpittömän mielen suojaa mutta sitä vastoin vilpin kohteeksi joutunut ostaja saa.
Edellytystä on tapana kuvata esimerkillä. Henkilö, joka ostaa yöllä tuntemattomalta henkilöltä edullisesti arvoesineen, ei ole perustellussa vilpittömässä mielessä. Henkilö joka ostaa kultasepänliikkeestä käypään hintaan arvoesineen, joka olikin jätetty sinne vain arvioitavaksi, on vilpittömässä mielessä.
Suomen laissa – monista muista maista poiketen – on tärkeä poikkeus säännöstä. Jos esine on joutunut pois oikealta omistajaltaan hallintaan kohdistuvalla rikoksella eli näpistyksen, varkauden, ryöstön tai kiristyksen johdosta, se on luovutettava lunastuksetta eikä vilpittömän mielen suojaa ole. (Asetus rikoslain voimaanpanemisesta 11 §).
Kiinteistöoikeudessa sama julkisvaikutus, joka hallinnalla on irtaimissa esineissä, toteutuu kirjaamisella, kuten lainhuudolla. Immateriaalioikeudessa ei tunneta vilpittömän mielen suojaa.
Tärkeä mutta hiukan monimutkainen vilpittömän mielen suoja jaotellaan oikeustieteessä usein yleiseen sivullissuojaan ja maksusuojaan. Viimeksi mainittu tulee ajankohtaiseksi, kun esimerkiksi velasta vaaditaan suoritusta toiseen kertaan.
Kohtuuttomat sopimusehdot

Sopimusoikeuden lähtökohta on usein toisteltu periaate pacta sunt servanda – sopimukset on pidettävä. Siksi sopimuksen osoittautuminen osapuolelle epäedulliseksi ei johda sen muuttamiseen tuomioistuimessa.
Oikeustoimilain 36 §:n mukaisesti sopimusta voidaan kuitenkin kohtuullistaa jättämällä se kokonaisuudessaan tai osin vaikutuksetta. Kohtuuttomuutta arvosteltaessa on otettava huomioon oikeustoimen koko sisältö, osapuolten asema, sopimusta tehtäessä ja sen jälkeen vallinneet olosuhteet sekä muut seikat. Tyypillisesti elinkeinonharjoittajien välisen sopimuksen muuttaminen tuomioistuimessa on harvinaista, kun taas sopimusta, jossa ovat mukana kuluttaja ja elinkeinonharjoittaja, sovitellaan helpommin. Asiasta on kuluttajansuojalaissa erikoismääräykset.
Mahdollisuus sopimusten sovitteluun sisältyy EU:n velvoittavaan lainsäädäntöön.
Erinäiset sopimukset

Monet sopimustyypit ovat erikoistuneet niin pitkälle, ettei niiden merkitys aukea yleisten oppien perusteella. Sellaisia ovat vakuutussopimukset, joista on runsaasti lainsäädäntöä ja kuljetussopimukset. Pankkitoiminnassa ja luotonannossa on runsaasti hyvinkin mutkikkaita järjestelyjä, joista vanhimmat erikoislainsäädännön kohteet olivat vekseli ja sekki. Tavallisille kansalaisille tutut pankkikortit ja luottokortit aiheuttavat usein sopimusoikeudessa keskeisen takautumisoikeuden ongelman: jos joku joutuu maksamaan suorituksen toisen puolesta, hänellä on kenties oikeus saada kolmannelta korvaus. Tietotekniikkaan liittyviä sopimuksia on usein pidetty erityisinä sekä toimittajien että asiakkaiden kannalta, vrt. Takki (2003). Tietotekniikan ja siihen liittyvien palvelujen toimittamista ja hankkimista helpottamaan on laadittu Tietotekniikka-alan IT2000 sopimusehdot, jotka on uusittu kokonaan vuonna 2010.
Taustaa

Sopimus on monissa kulttuureissa rituaali, jonka pätevyys edellyttää tarkkaa muotojen noudattamista. Tässä mielessä avioliittoon vihkiminen on edelleen Suomessa rituaalinen sopimus. Myös omassa oikeusperinteessämme kiinteistönkauppaan liittyi valan vannomista, lukuisien todistajien läsnäolo ja vastaavaa. Yleisen, periaatteessa kaikille aikuisille avoimen sopimusoikeuden läpimurto tapahtui oikeastaan vasta 1800-luvulla. Seuraavan vuosisadan lopulla erilaiset standardisopimukset ja anglosaksisen mallin mukaan lisensseiksi kutsut yksipuolisesti asetetut sopimusehdot alkoivat hallita.
Luultavasti sopiminen ja sopimusvapaus ovat läheistä sukua tasa-arvon ja demokratian aatteille; varhaiset tulkinnat yhteiskunnasta perustuivat kuviteltuun yhteiskuntasopimukseen eli vapaiden henkilöiden – silloin miesten – vapaaehtoiseen liittoutumiseen itse määrääminsä ehdoin vaihtoehtona perinteisille hallitsijoille. Tämä ajattelu ja uudenaikaisen sopimusoikeuden periaatteet näkyvätkin hyvin selvästi Yhdysvaltojen ja Ranskan 1700-luvun lopun vallankumousten julistuksissa. Vastaavasti välttämätön maareformi, Suomessa torpparivapautus edellyttivät lainsäätäjän kajoamista sopimuksiin määräämällä maanvuokraajille mahdollisuuden lunastaa tila omakseen, vaikka omistaja olisi vastustanut sitä. Nykyaikaisen sopimusoikeuden joustavat elementit, kuten sovittelumahdollisuus, ovat puolestaan selvästi yhteydessä ensimmäistä maailmansotaa seuranneisiin suurinflaatioihin, jotka tuhosivat todellisen sopimuspohjan. Skandinaviassa onkin usein puhuttu edellytyksistä, joiden pettäminen voi johtaa sopimussidonnaisuuden raukeamiseen. Tällainen edellytys on eri asia kuin sopimuksen ehto, esimerkiksi purkava ehto, jonka nojalla sopijapuolella on mahdollisuus vetäytyä sopimussidonnaisuudesta.
Suomessa jopa lakimiehet nojautuvat nykyisin välillä liiaksi amerikkalaiseen sopimusoikeuteen (law of contracts), joka lopultakin eroaa varsin paljon Suomessa noudatettavista säännöistä. Suomessa velvoiteoikeus tukeutuu oikeustoimilakiin, ja alan suurimpia auktoriteetteja ovat eräissä tapauksissa vuosikymmeniä sitten julkaisseet skandinaaviset kirjoittajat.
Kirjallisuutta

Halila, Heikki – Hemmo, Mika: Sopimustyypit. 2. painos. Helsinki: Talentum, 2008. ISBN 978-952-14-1260-8
Hemmo, Mika: Sopimusoikeus I—III. Helsinki: Talentum, 2003–2006. ISBN 952-14-0530-9
Hemmo, Mika: Sopimusoikeuden oppikirja. 2. painos. Helsinki: Talentum, 2008. ISBN 952-14-1323-9
Kaisto, Janne: Sopimusvapaus, laki ja maksusuoja : varallisuusoikeudellinen tutkimus yksityisautonomiasta systemaattisena ja aineellisena lähtökohtana etenkin hyvässä uskossa tehdyn suorituksen velvoitteesta vapauttavaa vaikutusta silmällä pitäen. Helsinki, 2001. ISBN 952-14-0394-2
Takki, Pekka: IT-sopimukset – käytännön käsikirja. 2. painos. Helsinki: Talentum, 2003. ISBN 952-14-0644-5
Erlund, Kai et al.: IT2010 – Käytännön käsikirja.  Helsinki:  Lakimiesliiton Kustannus, 2010.  ISBN 978-952-246-080-6
Wilhelmsson, Thomas: Vakiosopimus ja kohtuuttomat sopimusehdot. Kolmas, uudistettu painos. Helsinki: Talentum, 2008. ISBN 978-952-14-1254-7.
Wilhelmsson Thomas & Sevón, Leif & Koskelo, Pauliine: Kauppalain pääkohdat. 5. uud. p. Helsinki: Talentum, 2006. ISBN 952-14-0949-5.
Grönfors, Kurt: Avtal och omförhandling. Stockholm, 1995, ISBN 91-88384-62-4
Grönfors, Kurt: Avtalsgrundande rättsfakta. Stockholm, 1993, ISBN 91-88384-12-8
Grönfors, Kurt: Avtalslagen (under medverkan av Rolf Dotevall). 3. uppl. Stockholm, 1995, ISBN 91-38-50393-X
Hellner, Jan: Speciell avtalsrätt 1–2. Stockholm 1989–1985
Taxell, Lars-Erik: Avtal och rättskydd. Turku, 1972.
Wilhelmsson Thomas & Sevón, Leif & Koskelo, Pauliine: Huvudpunkter i köplagen. Helsingfors : Talentum, 2006 ISBN 952-14-0950-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sopimusoikeus Wikimedia Commonsissa
Henkinen pahoinvointi

Henkinen pahoinvointi on moni-ilmeistä kärsimystä, joka syntyy yksilön ja ympäristön välisestä epäsuotuisasta ja mielenterveyttä heikentävästä vuorovaikutuksesta. Henkinen pahoinvointi ei kuitenkaan tarkoita sairautta. Henkisen pahoinvoinnin vastakohta on henkinen hyvinvointi.
Kaiooshin

Kaiooshin (Higashi no Kaiōshin, Supreme Kai, Shin) on kuvitteellinen hahmo Akira Toriyaman luomassa Dragonball Z ja dragon ball super -sarjoissa. Kaiooshin esiintyy Dragon Ball -kirjoissa 37-42. Animessa hän esiintyy ensimmäisen kerran jaksossa 212. Hahmolla on pieni rooli myös Dragonball GT -sarjassa.
Kaiooshin oli universumin itäisen neljänneksen hallitsija. Universumin muita neljänneksiä hallinneet muut kaiooshinit kuolivat hirviö Buun hyökkäyksien takia. Vain yksi kaiooshin jäi jäljelle ja sulki Buun munaan. Kaiooshin ilmestyi sarjassa ensimmäisen kerran varoittaakseen Gokua maagi Babidin aikeista herättää Buu jälleen henkiin.
Kaiooshin on ylempi hallitsija, jonka alaisuudessa on neljä Suur-Kaioota, joiden hallintaan on määrätty itäinen, eteläinen, läntinen ja pohjoinen galaksi. Maapallo kuuluu pohjoiseen galaksiin, jota hallitsee kaioo King Kai (North Kaio). Täten Kaiooshin hallitsee kaikkea elämää universumissa.
Kaiooshin näyttää nuorelta ja on lyhytkokoinen, mutta vaikka hänen ikäänsä ei sanota missään, hän on oletettavasti tuhansia vuosia vanha. Kaiooshin ei taistele sarjan missään vaiheessa, mutta osaa kuitenkin taikoja. Hänellä on henkivartija nimeltä Kibito, joka osaa parantaa ja teleportata. Kaiooshin pelkää Buuta, koska on nähnyt, mitä se saa aikaan.
Kirjassa 41 Kaiooshin fuusioituu Potara-korvakorujen avulla Kibiton kanssa yhdeksi vanhan Kaiooshinin (Rō Kaiōshin, Old Kai) pyynnöstä. Fuusio on lopullinen, eivätkä he voi enää palata takaisin entiseen muotoonsa. Sen lisäksi, että fuusio on lopullinen, poikkeaa Potara-korvakorujen fuusio muista sarjassa tavattavista fuusioista siten, että uudella hahmolla on kahden eri hahmon päällekkäisen äänen sijaan vain Kaiooshinin ääni. Hahmoa kutsuttiin alkuperäisesti sarjassa fuusiosta huolimatta edelleen Kaiooshiniksi, mutta sarjan eri dubbauksissa hahmosta käytettiin nimeä Kibitoshin tai Kibito Kai.
Evelina Coelho

Evelina Coelho
Maria Evelina Coelho Martins da Fonseca (23. toukokuuta 1945 Vila Fernando, Guarda, Portugali – 26. marraskuuta 2013 Vila Fernando, Guarda) oli portugalilainen taidemaalari, joka käytti taiteilijanimeä Evelina Coelho .
Coelho opiskeli taidemaalariksi Lissabonin taideakatemiassa. Uransa varrella hän piti yli 200 näyttelyä muun muassa Portugalissa, Saksassa, Brasiliassa, Ranskassa ja Kanadassa. Hänen töitään ostettiin niin julkisiin rakennuksiin kuin yksityiskokoelmiinkin. Vuonna 2012 hänestä tuli suojelija kotipaikkakunnalleen valmistuneelle nimikkokirjastolle.
Aiheesta muualla

http://www.expresso.pt/cultura/morreu-evelina-coelho=f843054#gs.5ek49p (portugaliksi)
http://www.jornalaguarda.com/index.php/atualidade/4323-evelina-coelho (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Portugali 
Muut:  IdRef
Tallkrogenin metroasema

Tallkrogenin metroasema on Tukholman metron asema Tallkrogenin kaupunginosassa. Asema sijaitsee Skogskyrkogårdenin metroaseman ja Gubbängenin metroaseman välissä.
Anna van der Breggen
Saavutuksia

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anna van der Breggen Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Petroskoin joukkoliikenne

Johdinauto.
Minibussi.
Taksi Pohjola-hotellin edustalla.
Petroskoin joukkoliikenne perustuu johdinauto- ja minibussiliikenteeseen.
Johdinautot

Ensimmäiset johdinautot tulivat Petroskoihin 1961. Tällöin kyse oli yhdestä maailman pohjoisimmista johdinautolinjastosta Murmanskin jälkeen, missä johdinautoliikenne alkoi vuonna 1954. Vuodesta 2008 lähtien Petroskoissa linjoja on vain 8, kun taas aiemmin Petroskoissa linjoja oli 13. Johdinautoissa on rahastaja. Normaalitaksa vuodesta 2025 lähtien on 40 ruplaa (noin 40 senttiä).
1: Keminkatu – Puhdaskatu;
3: Tehtaankatu – Leipätehdas;
5: Hiihtokatu – Talonrakennuskombinaatti;
6: Merimiehenkatu – Petroskoin tavara-asema;
7а: Hiihtokatu  – Merimiehenkatu;
8: Tehtaankatu – Heikkosenkatu.
Bussit ja minibussit

1990-luvun lopulla busseja alettiin korvata minibusseilla, jotka ovat alun perin minibusseja tai pakettiautoista tehtyjä minibusseja. Niissä on kuljettajarahastus. Taksa oli vuodesta 2013 lähtien 20 ruplaa. Vuonna 2009 taksa oli 12–15 ruplaa. Alennusliput eivät ole käytössä minibusseissa. Vuonna 2025 taksa on 50 - 60 ruplaa (noin 50 - 60 senttiä).
Taksit

Petroskoissa on paljon taksiyhtiöitä, jotka tarjoavat erilaisia takseja pikkuautoista limusiineihin. Taksien yleinen taksa keskustan alueella lokakuussa 2008 oli 100 ruplaa.
Lautta

Petroskoi - Pässinranta
Aiheesta muualla

Petroskoin johdinautoyhtiön sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  Троллейбус 1, Петрозаводск: маршрут и остановки — 2ГИС 2gis.ru. Viitattu 25.2.2025. (venäjäksi)
↑  Троллейбус 3, Петрозаводск: маршрут и остановки — 2ГИС 2gis.ru. Viitattu 25.2.2025. (venäjäksi)
↑  Троллейбус 5, Петрозаводск: маршрут и остановки — 2ГИС 2gis.ru. Viitattu 25.2.2025. (venäjäksi)
↑  Троллейбус 6, Петрозаводск: маршрут и остановки — 2ГИС 2gis.ru. Viitattu 25.2.2025. (venäjäksi)
↑  Троллейбус 7а, Петрозаводск: маршрут и остановки — 2ГИС 2gis.ru. Viitattu 25.2.2025. (venäjäksi)
↑  Троллейбус 8, Петрозаводск: маршрут и остановки — 2ГИС 2gis.ru. Viitattu 25.2.2025. (venäjäksi)
Ydinreaktori

Rahtilaiva NS Savannahin painevesireaktori. Ydinpolttoaine on painesäiliön keskellä, säiliön yläpuolelle ulottuvat säätösauvat.
TRIGA-koereaktorin reaktorisydän. Sininen kajo on Tšerenkovin säteilyä.
Ydinreaktori on tekninen laite, jolla tuotetaan ja ylläpidetään ydinreaktioita.
Fissioreaktoreita käytetään varsinkin sähköntuotantoon ydinvoimaloissa. Muita käyttökohteita ovat muun muassa tutkimus, säteilyn tuottaminen (esimerkiksi sädehoitoon), isotooppien valmistaminen (mm. lääketieteen käyttöön), toimiminen kulkuneuvon (laiva tai sukellusvene) voimanlähteenä.
Fuusioreaktoreita ei ole toistaiseksi operatiivisessa käytössä, mutta toimivia koereaktoreita on tehty.
Historia

Siviiliydintekniikan juuret ovat sotilastarkoituksiin kehitetyssä tekniikassa. 1950-luvun ydinaseiden kehitysprojektien tuloksena tarvittiin väkevöityä uraania ja plutoniumia, jonka tuotantoon ensimmäiset reaktorit rakennettiin.Viite?
Siviilikäytön ydinreaktoreiden kehitykseen vaikutti eniten Yhdysvaltain ydinsukellusveneohjelma, jonka tavoitteena oli kehittää kompakti reaktori sukellusveneiden toiminta-ajan pidentämiseen. Tämän ohjelman aikana kehitetyt kevytvesihidasteiset kiehutus- ja painevesireaktorit tarvitsivat väkevöityä uraania, jota Yhdysvalloilla oli käytössään riittävästi – kiitos sotilastarkoituksiin rakennetun väkevöintikapasiteetin. Kapasiteetti riittikin aina 1970-luvulle, jolloin vuoden 1970 Almelon sopimuksen perusteella avattiin Alankomaissa uusi väkevöintilaitos.
Yhdysvallat kielsi  väkevöidyn uraanin maastaviennin vuoteen 1956 asti. Tämän vuoksi Ranska ja Britannia kehittivät aluksi kaasujäähdytteiset reaktorit, jotka saattoivat käyttää polttoaineenaan luonnonuraania. Brittiläinen Magnox-malli on edelleen käytössä. Ensimmäinen brittiläinen kaupallinen laitos tuotti myös plutoniumia aseteollisuuden tarpeisiin. Ranskassa viimeiset kaasujäähdytteiset reaktorit suljettiin 1994. Niiden kehitystyö keskeytettiin jo 1969 painevesireaktorien hyväksi.
Kanada seurasi omia polkujaan, koska sillä oli käytössään toisen maailmansodan aikaisen aseohjelman aikainen kapasiteetti raskaan veden tuotantoon. Kanadan reaktori hyödynsi raskasta vettä ja luonnonuraania.
Neuvostoliitossa kehitettiin kaksi siviilireaktoria vuodesta 1954 lähtien, ensimmäisen Obninskin ydivoimalaitoksessa käyttöön otetun AM-1-reaktorin jälkeen. Ensimmäinen, RBMK on grafiittihidasteinen ja kevytvesijäähdytteinen reaktorimalli. Reaktorista rakennettiin kahta mallia, 1 000 megawatin ja 1 500 megawatin sähköntuotantotehoon kykenevät RBMK-1000 ja RBMK-1500-mallit. Reaktoria ei rakennettu missään muualla kuin Neuvostoliitossa. Sielläkin kaikki nykyisen Venäjän ulkopuolella olevat laitokset on sittemmin suljettu. Nykyisen Venäjän ulkopuolella Tšernobylin lisäksi Ignalinan ydinvoimalaitos nykyisen Liettuan tasavallan alueella olivat ainoat, joissa tyypin reaktoreita oli käytössä.
Toinen versio on painevesireaktori VVER, joka pitkälti vastaa länsimaissa kehitettyä painevesireaktorialähde?selvennä, lukuun ottamatta pieniä eroavaisuuksia suunnittelussa. Näitä ovat esimerkiksi: VVER-reaktorissa höyrystimet ovat vaakatasossa ja polttoainekanavat kuusikulmaisen muotoisia, kun PWR-reaktorissa höyrystimet ovat pystysuunnassa ja polttoainekanavat neliönmuotoiset. NL:n ensimmäinen painevesireaktori otettiin käyttöön 1964. Tätä mallia on myyty myös muille maille. Esimerkiksi Suomessa Loviisan ydinvoimaitoksen kaksi reaktoria ja suunnitteila oleva Hanhikiven voimalaitos ovat tätä tyyppiä. Loviisassa kuitenkin reaktorin hallintajärjestelmät ovat länsimaista tekoa. Hanhikivi I on vasta suunnitteluvaiheessa.
Ydinvoimareaktori

Ydinvoimalaitoksissa reaktorin tehtävänä on tuottaa lämpöä ydinpolttoaineesta. Tämä tapahtuu ylläpitämällä, säätämällä ja valvomalla reaktorissa tapahtuvaa ketjureaktiota, jossa polttoaineen (tavallisesti uraanin tai plutoniumin, mutta myös torium on mahdollinen) atomien fissio tuottaa lämpöä.
Voimalaitosreaktorit ovat yleisimmin kevytvesihidasteisia reaktoreita (painevesireaktori tai kiehutusvesireaktori). Lisäksi käytössä on grafiittihidasteisia reaktoreita (Venäjä RBMK, Britannia ja Ranska), sekä  raskasvesireaktoreita joita on rakennettu ainakin Kanadassa ja Intiassa.
Reaktoriin ladataan ydinpolttoainetta yleensä 3–5 vuoden ajaksi huoltoseisokkien yhteydessä, paitsi eräissä reaktorityypeissä (mm. CANDU ja RBMK), jotka sallivat polttoaineen vaihdon reaktorin ajon aikana. Reaktorin käydessä polttoaineessa tapahtuu fissioketjureaktio, joka pitää itseään yllä. Reaktorin säätö tapahtuu ketjureaktiota ylläpitävää neutronivuota hallitsemalla.
Ydinvoimareaktori > Reaktorin säätö

Kevytvesireaktorin käynnissä pysyminen vaatii kolmea asiaa:
väkevöityä ydinpolttoainetta, joka reagoi
neutroneja, jotka aiheuttavat fissiot
hidastinainetta, joka jarruttaa neutroneja niin etteivät ne karkaa reaktorista aiheuttamatta fissiota.
Tätä voi verrata tulisijaan, jossa tarvitaan polttoainetta, kuumuutta ja happea tulen ylläpitämiseksi. Jos yksikin menetetään, reaktio ei kykene jatkumaan.
Kevytvesireaktori on suunniteltu siten, että sen toimiessa nämä kolme ehtoa täyttyvät juuri ja juuri. Reaktorin säätöä varten reaktorisydämestä voidaan poistaa tai sinne voidaan käytön aikana lisätä neutroneja absorboivia säätösauvoja. Täten reaktorin teho voidaan valita vapaasti suunnitellulta tehoalueelta ja ydinvoimalan energiantuotantoa voidaan säätää kulutuksen mukaisesti. Toisaalta reaktori voidaan sammuttaa milloin tahansa työntämällä tarpeeksi säätösauvoja reaktoriin. Sammuttaminen kestää parhaimmillaan vain noin sekunnin.
Kevytvesihidasteisen reaktorin – kevytvesireaktorin –  luonteeseen kuuluu, että se on luonnostaan vakaa. Mahdollisessa toimintahäiriössä ketjureaktion kiihtyminen  nostaa jäähdytys- ja hidastinaineena toimivan veden lämpötilaa ja pienentää täten veden tiheyttä. Veden tiheyden pieneneminen puolestaan vähentää veden kykyä hidastaa neutronien nopeutta ketjureaktion syntymiseen vaadittavaan nopeuteen. Kevytvesihidasteisessa reaktorissa on tehon negatiivinen takaisinkytkentä; tehon epätarkoituksenmukainen nousu laskee reaktorin tehoa.
Reaktorityypit

Ydinreaktoreita voidaan jaotella monella eri tavalla. Yksi tapa on käyttötarkoituksen mukaan tutkimusreaktoreihin, lääketieteellisiin reaktoreihin, isotooppien tuotantoreaktoreihin, voimalaitosreaktoreihin, laivareaktoreihin, avaruusreaktoreihin jne. Toinen tapa on neutronien nopeuden mukaan hitaisiin ja nopeisiin reaktoreihin. Suurimmassa osassa reaktoreita fissioissa syntyviä neutroneita täytyy jarruttaa hidastinaineella, etteivät liian monet karkaa reaktorista synnyttämättä uusia fissioita. Nopeissa reaktoreissa hidastamista ei tehdä, vaan reaktion jatkuminen varmistetaan muuten, esimerkiksi käyttämällä väkevämpää polttoainetta. Kolmas tapa jaotella reaktoreita onkin hidastinaineen mukaan lähinnä kevytvesireaktoreihin, raskasvesireaktoreihin ja grafiittihidasteisiin reaktoreihin. Neljäs tapa jaotella reaktoreita on jäähdytyksen mukaan muun muassa kaasujäähdytteisiin ja kiehutus- ja painevesireaktoreihin. Suurin osa maailman voimalaitosreaktoreita on kevytvesireaktoreita, joko painevesi- tai kiehutusvesityyppiä.
Tässä reaktorit on luokiteltu hidastinaineen mukaan.
Reaktorityypit > Kevytvesireaktorit

Ydinvoimareaktorien selkeä pääosa on kevytvesireaktorit. Varsinkin uusissa voimalaitoksissa miltei kaikissa on kevytvesireaktori, joita on kahta tyyppiä:
painevesireaktori (engl. PWR, ven. VVER)
kiehutusvesireaktori (BWR)
Reaktorityypit > Grafiittihidasteiset reaktorit

Lähinnä Britanniassa käytetään kaasujäähdytteisiä, grafiittihidasteisia reaktoreita (GCR).
Neuvostoliitossa kehitetty RBMK-reaktori on vesijäähdytteinen grafiittihidasteinen reaktori, jota käytetään nykyään vain Venäjän federaation alueella. RBMK on surullisenkuuluisa Tšernobylin onnettomuusreaktorina. RBMK:ssa on useita vain sille tyypillisiä suunnittelupuutteita, jotka osaltaan mahdollistivat onnettomuuden. Esimerkiksi toisin kuin kevytvesireaktorit, se ei ole kaikilla tehoalueilla luonnostaan vakaa, mikä osaltaan mahdollisti onnettomuuden käynnistäneen nopean tehopiikin.
kaasujäähdytteinen reaktori (GCR)
grafiittihidasteinen vesijäähdytteinen kanavareaktori (RBMK)
nestemäisellä metallilla jäähdytetty reaktori (LMR), käytetään usein hyötöreaktoreissa
Reaktorityypit > Raskasvesireaktorit

Kanadassa kehitetty CANDU voi käyttää luonnonuraania polttoaineenaan, joten uraanin väkevöintiä ei vaadita. Toisaalta reaktori tarvitsee miltei yhtä vaikeasti valmistettavaa raskasta vettä. CANDUn polttoainetta voi vaihtaa reaktorin käytön aikana, mikä tekee ydinaineiden valvonnasta kevytvesireaktoreita hankalampaa.
paineistettu raskasvesireaktori (CANDU)