stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matti Peltonen (historiantutkija)
Julkaisuja

Liikenne Suomessa 1860–1913.  Helsinki:  Suomen Pankki, 1983.  ISBN 951-686-080-X.
Maataloustyö ennen traktorin aikaa: arvio maatalouden työllisyydestä 1860–1948.  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1987.  ISBN 951-45-4405-6.
Viinapäästä kolerakauhuun: kirjoituksia sosiaalihistoriasta.  Helsinki:  Hanki ja jää, 1988.  ISBN 951-8916-01-2.
Uiton historia: tukinuitosta Suomessa 1800-luvun puolivälistä 1980-luvulle.  Helsinki:  Tekniikan museo, 1991.  ISBN 951-95233-5-9.
Talolliset ja torpparit: vuosisadan vaihteen maatalouskysymys Suomessa.  Helsinki:  Suomen historiallinen seura, 1992.  ISBN 951-8915-55-5.
Matala katse: kirjoituksia mentaliteettien historiasta.  Helsinki:  Hanki ja jää, 1992.  ISBN 951-8916-36-5.
Kerta kiellon päälle. Suomalainen kieltolakimentaliteetti: vuoden 1733 juopumusasetuksesta kieltolain kumoamiseen 1932.  Helsinki:  Tammi, 1997.  ISBN 951-31-0969-0.
Mikrohistoriasta.  Helsinki:  Gaudeamus, 1999.  ISBN 951-662-776-5.
Remua ja ryhtiä: alkoholiolot ja tapakasvatus 1950-luvun Suomessa.  Helsinki:  Gaudeamus, 2002.  ISBN 951-662-858-3.
Lukkari Saxbergin rikos ja herännäispappilan etiikka: mikrohistoriallinen tutkimus 1800-luvun puolivälin Keuruulta.  Helsinki:  Gaudeamus, 2006.  ISBN 951-662-986-5.
Aiheesta muualla

Matti Peltonen. Tuhat-tutkimustietojärjestelmä, Helsingin yliopisto. Arkistoitu 21.10.2015.
Agulin piiri

| Agulin piiri Агульский район, Agulski raion |
| --- | --- |

 Agulin piiri Dagestanin kartalla.
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Dagestan
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  kunnallispiiri
 – hallinnollinen keskus:  Tpig
Pinta-ala:  793,5 km²
Väkiluku (2010):  11 200
 
Piirin sivusto
Agulin piirin vuoria.
Kuragin kylä.
Agulin piiri (ven. Агу́льский райо́н, Agulski raion) on kunnallishallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1934 perustetun piirin pinta-ala on 793,5 neliökilometriä. Asukkaita on 11 200 henkeä (vuonna 2010).
Maantiede ja ilmasto

Agulin piiri sijaitsee Dagestanin eteläosan vuoristoseudulla. Se rajoittuu pohjoisessa Dahadajevin, koillisessa Kaitagin ja Tabasaranin, idässä Hivin, etelässä Kurahin, lounaassa Rutulin ja luoteessa Kulin piireihin. Pinta-alasta 93,8 % on maatalousmaata ja 5,9 % metsää. Piiri vuokraa yhteensä 9,1 tuhatta hehtaaria maatalousmaata Kajakentin, Kaitagin ja Derbentin piirien alueelta.
Seutu kuuluu Suur-Kaukasuksen vuorijonon Vuoristo-Dagestanin alueeseen. Pinnankorkeus vaihtelee 2006 metristä piirin länsiosassa sijaitsevaan 3844 metriä korkeaan Alahundag-vuoreen. Piirissä on paljon jokilaaksoja, joiden syvyys on jopa 300–400 metriä. Tärkein joki on Tširagtšai. Lähes koko alue kärsii lumi- ja maanvörymistä, tulvista ja karsti-ilmiöistä. Ilmasto on mannermainen. Tammikuun keskilämpötila on –4 °С ja heinäkuun keskilämpötila +16 °С. Vuotuinen sademäärä on 1000 millimetriä lännessä ja 600 millimetriä piirin itäosassa. Luonnonsuojelualueita tai merkittävämpiä hyötykaivannaisia ei ole.
Hallinnollinen jako ja asutus

Piiriin kuuluu 10 kuntaa (kylää ja kyläneuvostoaluetta): Amuh, Burkihan, Buršag, Duldug, Fite, Huthul, Kurag, Ritša, Tpig ja Tširag. Hallinnollinen keskus on Tpigin kylä, josta on 248 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan ja 96 kilometriä lähimmälle rautatieasemalla Belidžiin.
Asukkaista 92,5 % on aguleja ja 7,1 % dargeja (vuonna 2002). Kaupunkiväestöä ei ole. Kyliä on yhteensä 19. Niistä suurin on noin 2 700 asukkaan Tpig. Väestökehitystä leimaa muuta Dagestania alhaisempi syntyvyys sekä voimakas poismuutto.
Liikenne, talous ja palvelut

Tpigin kautta kulkee Hivin ja Vatšin välinen maantie.
Piirin taloudellinen tilanne on heikko. Tärkein elinkeino on maatalous, joka on erikoistunut laiduntamiseen perustuvaan karjanhoitoon (lampaita, vuohia, nautoja ja hevosia). Lisäksi harjoitetaan viljanviljelyä, puutarhanhoitoa, vihannesten kasvatusta sekä viininviljelyä. Piirissä toimii kaksi rakennusyritystä ja juustola. Neuvostoaikaiset teollisuuslaitokset on suljettu. Työssäkäyvien osuus työvoimasta on 62,7 %. Heistä lähes puolet työskentelee hallinnossa ja julkisissa palveluissa.
Piirissä toimii kolme lastentarhaa ja 20 yleissivistävää koulua, joista yksi on iltakoulu. Kulttuurilaitoksia ovat 17 kulttuuri- ja kerhotaloa, 19 kirjastoa ja museo. Terveys- ja sosiaalipalveluihin kuuluvat piirisairaala, piirin poliklinikka ja ensiapuasema, Hudigin paikallissairaala, Ritšan ambulatorio, 16 lääkintäasemaa ja kaksi sosiaalipalvelukeskusta. Tpigissä ilmestyy venäjän- ja agulinkielinen sanomalehti Vesti Agula.
Nähtävyydet ja matkailu

Seudulla on lukuisia kulttuurinähtävyyksiä. Arkeologisia kohteita ovat Tširagin muinaislinna, Fiten kuufalaista kirjoitusta sisältävät hautakivet ja Tpigin linnoitusmuuri. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Arsugin, Ritšan ja Tpigin moskeijat, Duldugin ja Huthulin mausoleumit sekä Tpigin silta. Matkailupotentiaali perustuu seudun luontoon ja kulttuuriperintöön. Matkailupalvelut ovat toistaiseksi hyvin vähäisiä. Tpigissä toimii lasten kesäleiri.
Aiheesta muualla

Agulin piirin sivusto (venäjäksi)
Agulin piiri Dagestanin presidentin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Agulin piiri Dagestanin hallituksen sivustolla (venäjäksi)
Agulin piiri Dagestanin matkailusivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Vesti Agula -lehden sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi), (aguliksi)
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
Buinaksk | 
Dagestanskije Ogni | 
Dahadajev | 
Derbent | 
Derbent | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
Hasavjurt |
Hiv | 
Hunzah | 
Izberbaš | 
Južno-Suhokumsk | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
Kaspijsk | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
Kiziljurt | 
Kizljar | 
Kizljar | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
Mahatškala | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
Alina Starkov

| Alina Starkov |
| --- | --- |
Näyttelijä(t):  Jessie Mei Li
Ensi- esiintyminen:  Varjo ja riipus jakso Valtavan kirkas valonpurkaus (1x01)
Viimeinen esiintyminen:  Varjo ja riipus jakso  Ei surijoita (1x8)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alina Ortsev (o.s. Starkov)
Status:  elävä, (laajalti oletettu kuolleen marttyyrina)
Ammatti:  orpokodin johtaja
Sukupuoli:  nainen
Ikä:  20
Kotipaikka:  Dva Stolbas, Ravka
Asuinpaikka:  Keramz, Ravka
Suhteet
Puoliso(t):  Maylen Ortsev
Tutut:  Alexander Morozova (ex-rakastaja)   Nikolai Lantsov (ex-rakastaja)   Genya Safin (paras ystävä)   Zoya Nazyalensky
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alina Statkov on kuvitteellinen hahmo kirjasarjassa Varjo ja riipus ja siitä tehdyssä televisiosarjassa. Alina oli 
auringon kutsuja, yksi voimakkaimmista koskaan eläneistä Grishoista ja ainoa, joka pystyi tuhoamaan tulivuoren ja sysikuilun.
Nuoruus

Alina syntyi siirtokunnassa Dva Stolbassa Shu Hanin etelärajalla.  Kuten Malyen Oretsev, myös Alinan perhe kuoli todennäköisesti rajasodissa.  Hän vietti suurimman osan lapsuudestaan ​​Keramzinissa ennen kuin hänet vietiin herttua Keramsovin kartanoorpokotiin.
Suhteet > Malyen Oretsev

Mal on Alinan lapsuudenystävä.  He molemmat varttuivat orpoina herttua Keramsovin kartanolla Keramzinissa.  Alina oli ihastunut Maliin, joka ei ole tietoinen ihastuksesta ​​ja flirttailee jatkuvasti muiden tyttöjen kanssa.  Shadow and Bone -sarjan alussa Alina kokee heidän etääntyneen etäisyyksilleen ja kaipaa läheisyyttä, jota heillä oli lapsena. Hän pelkää, että he ajautuvat edelleen kauemmas toisistaan.  Kun Alina menee Pikku palatsiin harjoittelemaan, hän alkaa päästää irti Malista omaksuakseen voimansa ja roolinsa auringonkutsujana.
Kun Alina pakenee Pikkupalatsista, he tapaavat jälleen hetken ennen kuin Darkling vangitsee heidät. Tänä lyhyenä aikana, kun he ovat yhdessä, Mal tunnustaa tunteensa häntä kohtaan ja he jakavat hellän suudelman.  Myöhemmin, kun he ovat Darklingin leirillä Kribirskissä, he suutelevat uudelleen Malin vankilan baarien läpi ja pitelevät kädestä aamuun asti, jolloin Alina viedään häneltä valmistautumaan matkaansa Foldiin.  Kun Varjo jättää Malin kuolleeksi, Alina ottaa vahvistimen hallintaansa ja pakenee hänen kanssaan hylkäämällä ihmiset skiffillä ja jättäen heidät suojaamattomiksi tulivuorelta.  Kun Mal ja Alina saavuttavat Todellisen meren, he lähtevät laivalla matkustamaan Coftoniin.
Siege and Stormissa Mal jäljittää ja löytää meripiiskan, Alinan toisen vahvistimen.  Kun Alina käyttää toista vahvistinta, hän ja Mal etääntyvät vähitellen toisistaan.  Mal paheksuu Alinan voimaa ja tulee epävarmemmaksi, kun hän vahvistuu, ja haluaa hänen palaavan tytön luo, joka hän oli ennen.  Hän uskoo, ettei hän välitä hänestä löydettyään kaikki kolme vahvistinta.  Myöhemmin Alina löytää Malin ja Zoyan suutelevan.  Mal saa tietää raivostuneesta Alinasta ja jahtaa häntä, kun tämä karkaa.
Kun Varjo soluttautuu palatsiin, Alina käyttää merzostia heikentääkseen Varjoa ja heikentää myös häntä.  Juuri kun hän ja Varjo ovat tuhoutumassa, Mal vie Alinan pois peläten, että tämä olisi voinut kuolla.
Ruin and Rising -kirjassa Malin ja Alinan suhdetta koetellaan, koska Mal uskoo, että Alinan pitäisi mennä naimisiin prinssi Nikolain kanssa pelastaakseen valtakunnan ja yhdistääkseen Ravkan kansan, vaikka Alina ei ole varma, mitä haluaa tai mikä on parasta.  Mal pysyy välinpitämättömänä koko kirjan ajan ja puhuu Alinalle vain vartijan tavoin, vaikka kirjan loppuun mennessä he ovat päässeet sovintoon.  Hänen täytyy tappaa hänet kolmannen vahvistimen vuoksi.
Epilogissa Mal ja Alina menevät naimisiin eri nimillä ja avaavat uudelleen Keramzin-orpokodin, paikan, jossa he kasvoivat.
Suhteet > Nikolai Lantsov

Alinan ja Nikolain kehittyvä suhde nousee teemaksi heidän saapuessaan Courtiin.  Nikolai pyytää Alinaa olemaan hänen kuningattarensa Malin edessä, mutta Alina kieltäytyy, koska hän suree Varjon pettämistä ja hän oli luottanut häneen.  Heidän uskollisuutensa kehittyy nopeasti, kun Nikolai paljastaa ensin vanhemmilleen olevansa Sturmhond ja tukee sitten Alinaa ja Malia heidän kohdatessaan kuninkaan.  Alina pannaan johtamaan Grishoja (toinen armeija), aivan kuten hän halusi, ja Mal asetetaan hänen henkivartijakseen.  Tolya ja Tamar, Sturmhondin laivan kaksoset, muodostavat hänen muun vartionsa, ja hän ottaa haltuunsa Varjon vanhat huoneet Nikolain asettuessa hoviin.
Nikolai suutelee Alinaa yleisön edessä rauhoitellakseen yleisöä ja tehdäkseen suuren esityksen.  Alina, joka ei ole vielä tyytyväinen hänen persoonallisuutensa muutoksiin, potkaisee hänet pelosta, että Mal suuttuisi ja jättäisi hänet.  Alina ja Nikolai esittävät itsensä yhtenäisenä rintamana, jotka osallistuvat kokouksiin yhdessä.  Vasily ehdottaa avioliittoa Alinalle aivan kuten hänen veljensä oli tehnyt.  Alina kieltäytyy kaikenlaisista tuttavuuksista hänen kanssaan, ja ajan myötä hän alkaa rakastaa Nikolaita ystävällisemmin.  Huolimatta hänen epäilyksistään siitä, onko Nikolai oma itsensä vai käyttääkö hän vain naamaria, jonka hän luulee Alinan haluavan nähdä, Alina viettää yhä enemmän aikaa Nikolain kanssa puhumiseen.  Omalta osaltaan Nikolai näyttää olevan haavoittuvampi Alinan ympärillään kuin kenenkään muun.  Lopulta hän näyttää jopa olevan halukas keskustelemaan hänen kanssaan henkilökohtaisista asioista.
Nikolai puhuu huhuista olevansa paskiainen ja myöntää Alinalle, että hän on kuullut noita huhuja koko ikänsä, eikä se ehkä ole niin välinpitämätön kuin miltä näyttää.  Hän viittaa lapsuuden lempinimeensä Sobachka, joka tarkoittaa "pentua", ja sanoo, että hänen äitinsä oli kieltäytynyt kutsumasta häntä sillä, koska hänen mielestään se sai hänet kuulostamaan sekavalta.  Alina, joka oli kasvanut orvoksi, ottaa häneen yhteyttä tämän takia, koska hän muistaa, että häntä itseään kutsuttiin monilla nimillä.  Alina alkaa suuttua, kun hän kuulee ihmisten kyseenalaistavan Nikolain syntyperäänsä, vaikka he olisivatkin vieraita, niin että Mal kysyy kiivaasti, miksi hän on niin nopeasti aina puolustamassa Nikolaita.
Nikolai on noussut Alinan arvostukseen.  Tällä hetkellä hän näyttää olevan paitsi Alinan liittolainem, myös hänen ystävänsä ja mahdollisesti hänen rakastajansa.  Samaan aikaan Alinan ja Malin suhde on heikentynyt Malin kaunaan valtaansa kohtaan, kun taas Alina kärsii "näkyistä" Varjosta. Alina näyttää yleisesti ottaen olevan rennompi Nikolain seurassa.  He kasvavat läheisiksi.  Kun Nikolain syntymäpäivänsä lähestyy, hän melkein suutelee Alinaa ja kertoo, että hän haluaa, mutta ei halua, ennen kuin hän on varma, ettei Alina vain yritä unohtaa jotakuta toista.
Nikolai kosi Alinaa viimeisen kerran tämän voimien menettämisen jälkeen, jolloin se ei olisi enää poliittinen ottelu, vaan aito.  King of Scarsissa Nikolai myöntää, että hän todella alkoi rakastamaa Alinaa ja että tämän hylkääminen satutti häntä.
Suhteet > Genya Safin

Genya oli Alinan ensimmäinen ystävä Pikkupalatsissa.  Hänestä tulee hyvin läheinen Alina Shadow and Bone -kirjassa, mutta lopulta Genya pettää hänet ja osoittautuu väärennökseksi, jonka Varjo käski ystävystyä Alinan kanssa saadakseen hänet tuntemaan olonsa mukavaksi (ja keräämään tietoa).  Genya itse asiassa piti hänen ystävästään ja ikävöi Alinaa, kun tämä pakeni.  Alina ikävöi häntä myös.  Siege and Stormissa, kun Alina pakeni Varjoa, Genialla oli mahdollisuus ampua Alinaa ja estää häntä ja Sturmhondia pakenemasta, mutta hän ei tehnyt sitä ja Varjo rankaisi hänet myöhemmin tästä syystä.  Seuraavan kerran kun hän ilmestyy, hän on arpien peitossa ja hän menetti silmänsä.  Varjo antaa Genyan toiselle armeijalle osoittaakseen, ettei hänellä ollut armoa. Genya auttaa sitten Alinaa ja heistä tulee taas läheisiä ystäviä.  Ruin and Risingin lopussa Alina teki hänestä yhden toisen armeijan uusista johtajista.
Suhteet > Zoya Nazyalensky

Alina ja Zoya saavat kivisen alun.  Shadow and Bone -sarjassa he eivät pitäneet toisesta, ja Zoya ilmaisi kateutta Varjon suosiosta Alinaa kohtaan, ja Alina vaihtoehtoisesti ilmaisi kateutta siitä tosiasiasta, että Mal ja Zoya näyttivät olevan kiinnostuneita toisistaan.  Alina pitää Zoyaa ylimielisenä ja turhamaisena ihmisenä, ja Zoya näkee hänet hyödyttömänä ja voimattomana.  He kuitenkin enimmäkseen jättivät syrjään aiemman kiistansa liittyäkseen yhteisen vihollisen taakse Ruin and Risingissa ja lähentyivät sen seurauksena.  Ruin and Rising -kirjab epilogissa esitetään, että Zoya vierailee Alinan luona ja tuo hänelle lahjoja Pikkupalatsista, jopa keftan.  Myöhemmissä kirjoissa Zoya osoittaa olevansa kiintynyt Alinaan ja jopa melkein kyynelehtii halatessaan häntä Rule of Wolves -kirjassa.
Matti Peltola

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Matti Peltola
Syntymäaika: 3. heinäkuuta 2002 (ikä 22)
Syntymäpaikka: Espoo, Suomi
Pelipaikka: puolustaja  keskikenttäpelaaja
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: D.C. United
Pelinumero: 4
Junioriseurat
: KeiKa
–2020: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2018–2022 | Klubi 04 | 29 | (2) |
| 2019–2023 | HJK | 53 | (2) |
| 2024– | D.C. United | 19 | (0) |
Maajoukkue
| 2018 | Suomi U16 | 3 | (0) |
| 2018–2019 | Suomi U17 | 8 | (0) |
| 2019 | Suomi U18 | 2 | (0) |
| 2021–2023 | Suomi U21 | 5 | (1) |
| 2023– | Suomi | 9 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2. heinäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 2. heinäkuuta 2024.
Matti Peltola (s. 3. heinäkuuta 2002 Espoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Yhdysvaltain MLS-liigan D.C. Unitedia. Pelipaikaltaan Peltola on puolustaja tai keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Nuorempana Peltola pelasi jalkapallon lisäksi jääkiekkoa HIFK:ssa. Lapsena Peltola asui perheineen muutaman vuoden ajan Belgiassa ja jalkapallon Peltola aloitti belgialaisessa jalkapallokoulussa. Perheen palattua Suomeen Peltolan ollessa viisivuotias, jatkoi Peltola pelaamista Keimolan Kaiussa, josta hän siirtyi HJK:n akatemiaan kahdeksanvuotiaana. Aikuisten tasolla Peltola debytoi Klubi 04:n paidassa Ykkösessä AC Oulua vastaan lokakuussa 2018. Seuraavalla kaudella 2019 Peltola pelasi 21 ottelua Kakkosessa Klubi 04:n riveissä, mutta pääsi Veikkausliigan päätöskierroksella Ilvestä vastaan tekemään myös edustusjoukkuedebyyttinsä HJK:ssa. Seuraava kausi 2020 jäi Peltolalta pääasiassa selän rasitusmurtuman pitkälti välistä, mutta hän onnistui kuitenkin avaamaan maalitilinsä HJK:n paidassa Suomen cupin ottelussa TPS:ää vastaan.
Kaudella 2021 Peltola nousi vakiokasvoksi HJK:n edustusjoukkueen kokoonpanossa. Peltola kirjautti tililleen 16 liigaottelua, kun HJK eteni aina mestaruuteen asti. Peltola pelasi myös neljässä HJK:n Konferenssiliigan lohkovaiheen ottelussa.
Alkukauden 2022 Peltola oli sivussa sydänoperaation vuoksi ja hän pääsi tositoimiin vasta kymmenennellä sarjakierroksella AC Oulua vastaan. Elokuussa 2022 HJK käytti Peltolan sopimuksessa olleen option kaudesta 2023. Kauden toisella puoliskolla Peltola vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa ja pelasi lopulta 15 ottelua Veikkausliigassa, joista 12 avauksessa. HJK päätti kautensa mestaruuteen. Eurooppa-liigassa Peltola pääsi pelaamaan kaikissa kuudessa lohkovaiheen ottelussa.
Peltola teki ensimmäisen maalinsa Veikkausliigassa 9. toukokuuta 2023 KTP:n verkkoon. Kaudella 2023 hän kuului jälleen HJK:n mestaruusjoukkueen luottopelaajiin, saaden tililleen 21 ottelua Veikkausliigassa ja neljä ottelua Konferenssiliigan lohkovaiheessa.
Helmikuun alussa 2024 Peltola siirtyi ilmaisella siirrolla MLS-seura D.C. Unitediin.
Maajoukkueura

Peltola on edustanut useita Suomen maajoukkueita junioritasolla. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän debytoi syyskuussa 2021. A-maajoukkuedebyyttinsä Peltola teki harjoitusottelussa Viroa vastaan tammikuussa 2023.
Saavutukset

HJK
Veikkausliigan mestaruus: 2021, 2022, 2023
Suomen cupin mestaruus: 2020
Suomen liigacupin mestaruus: 2023
Martin St. Pierre

| Martin St>  Pierre |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. elokuuta 1983 (ikä 41) Ottawa, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kazakstan  Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Admiral Vladivostok
Sarja:  KHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–
Aik. seurat:  Greenville Grrrowl (ECHL) Edmonton Roadrunners (AHL) Norfolk Admirals (AHL) Chicago Blackhawks (NHL) HK Atlant (RSL) Providence Bruins (AHL) Boston Bruins (NHL) Binghamton Senators (AHL) Ottawa Senators (NHL) Neftehimik Nižnekamsk (KHL) Kärpät (SML)   EC Salzburg (ÖEL)   Springfield Falcons (AHL) Rockford IceHogs (AHL) Montreal Canadiens (NHL) Hamilton Bulldogs (NHL) KHL Medveščak Zagreb (KHL) Lausanne HC (NLA) Barys Astana (KHL)
Martin St. Pierre (s. 11. elokuuta 1983 Ottawa, Ontario, Kanada) on kazakstanilais-kanadalainen jääkiekkoilija, joka siirtyi kesken kauden 2017–2018 KHL-seura Admiral Vladivostokiin. Pienikokoinen keskushyökkääjä osaa tarvittaessa pelata myös laidassa. Hänen vahvuudet ovat luistelussa, käsissä, asenteessa ja syöttämisessä. St. Pierre on pelannut urallaan yhteensä 38 NHL-ottelua tehoin 3+5=8. Jäähyminuutteja hän keräsi 12.
Ura > Junioriura

St. Pierre pelasi kauden 1999–2000 CJHL-joukkue Hawkesbury Hawksissa, jonka jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2000–2001 OHL-joukkue Guelph Stormiin. Tulokaskausi toi St. Pierrelle 68 ottelussa tehot 20+49=69, joilla hän oli Stormin kolmanneksi paras pistemies Kevin Dallmanin ja Charlie Stephensin jälkeen. St. Pierre voitti tulokkaiden piste- ja syöttöpörssin ja hänet valittiin kauden päätteeksi OHL:n tulokkaiden toiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2001–2002 St. Pierre oli tehoilla 32+53=85 Stormin toiseksi paras pistemies Dallmanin jälkeen. Hän teki kaudella 2002–2003 55 ottelussa tehot 11+45=56, joilla St. Pierre voitti joukkueen sisäisen syöttöpörssin ja hän tuli sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi Dustin Brownin ja Daniel Paillén jälkeen. St. Pierre oli kevään 2003 pudotuspeleissä Stormin paras pistemies tehoilla 5+11=16.
Neljäs ja viimeinen OHL-kausi 2003–2004 oli liigassa St. Pierren ylivoimaisesti paras. Hän teki 68 ottelussa tehot 45+65=110. St. Pierre oli OHL:n pistepörssin kolmas Ottawa 67'sin Corey Locken ja London Knightsin Corey Perryn jälkeen. Hän oli liigan toiseksi paras maalintekijä Locken jälkeen ja syöttöpörssissä St. Pierre oli viides. Hän teki kevään 2004 pudotuspeleissä 22 ottelussa tehot 8+27=35, joilla St. Pierre voitti piste- ja syöttöpörssin. Hän voitti kauden päätteeksi OHL:n mestaruuden ja palkittiin pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana Wayne Gretzky 99 Awardilla. St. Pierre valittiin myös OHL:n kolmanteen tähdistökentälliseen ja palkittiin kauden parhaana "yli-ikäisenä" pelaajana Leo Lalonde Trophyllä.
Allen Cunningham

| Allen Cunningham |
| --- | --- |
 Allen Cunningham vuoden 2006 WSOP-turnauksessa.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  5
WSOP-rahasijat:  41 
WPT-voitot:  0
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  10 398 118
Päivitetty:  12. tammikuuta 2010
Aiheesta muualla
www.allencunninghamfulltiltpoker.com
Allen Cunningham (s. 28. maaliskuuta 1977, Riverside, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän opiskeli insinööriksi UCLA:ssa, mutta keskeytti opintonsa pokeriuransa takia.
Pokeriura > World Series of Poker

Cunningham, lempinimeltään "Clever Piggy", on voittanut urallaan 5 WSOP-ranneketta. World Series of Pokerin pääturnauksessa hän on parhaimmillaan ollut neljäs (vuonna 2006). Cunningham valittiin WSOP:n vuoden pelaajaksi vuonna 2005.
Pokeriura > World Series of Poker > WSOP-rannekkeet

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 2001 | $5,000 Seven-card stud | 201 760 |
| 2002 | $5,000 Deuce to Seven Draw | 160 200 |
| 2005 | $1,500 No Limit Hold 'em | 725 405 |
| 2006 | $1,000 No Limit Hold'em with rebuys | 625 830 |
| 2007 | $ 5,000 World Championship Pot Limit Hold'em | 487 287 |
Pokeriura > World Poker Tour

World Poker Tourilla Cunningham on selvinnyt finaalipöytään kahdesti:
| Vuosi | Turnaus | Pelimuoto | Sijoitus | Voittosumma (US$) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | 2004 Mirage Poker Showdown, Las Vegas | $10,000 No Limit Hold'em | kahdeksas | $54 000 |
| 2005 | 2005 World Poker Finals, Mashantucket | $10,000 WPT - No Limit Hold'em | neljäs | $483 000 |
Muut

Joulukuussa 2007 Cunningham voitti Vegas Open - NPL -tapahtuman 15 000 dollarin pääturnauksen ansaiten 325 105 dollaria. Keväällä 2008 hän oli ykkönen Las Vegasissa Ceasars Palacessa pelatussa WSOP Circuit -turnauksessa. Ykköspalkinto oli 499 069 dollaria.
Tammikuussa 2010 Cunninghamin pokeriuran turnausansiot ylittivät 10,3 miljoonaa dollaria. Hän edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
CardPlayer.com:n haastattelu
Allen Cunningham The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
Mark Williams (näyttelijä)

| Mark Williams |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. elokuuta 1959 (ikä 65) Worcestershire, Englanti, Iso-Britannia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1982-
Merkittävät roolit:  Arthur Weasley (Harry Potter) Useita rooleja (Ruuvit löysällä) Isä Brown (Isä Brown ja hänen laumansa)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Mark Williams (s. 22. elokuuta 1959 Worcestershire, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan esimerkiksi Arthur Weasleyn roolista Harry Potter -elokuvissa, Jesperin roolista vuoden 1996 elokuvassa 101 dalmatialaista sekä Isä Brownin roolista G. K. Chestertonin romaaneihin perustuvassa Isä Brown ja hänen laumansa -rikossarjassa.
Näiden lisäksi Williams on näytellyt myös muun muassa televisiosarjoissa Ruuvit löysällä (1994–2000) ja draamasarjassa Tohtori Intiasta (2010). Vuosina 2014–2015 hän juonsi BBC One-kanavan peliohjelmaa The link.