Uskonnottomuus Suomessa
Historia

Suomessa valistusaate vaikutti lähinnä sivistyneistön keskuudessa. 1800-luvun lopulla Suomeen tuli darvinismi.  
Suomessa 1800-luvun lopulla uskonnotonta materialismia filosofiassa edusti yksinään Wilhelm Bolin, Spinozan ajattelusta väitellyt Ludwig Feuerbachin ystävä, joka toimi Helsingin yliopiston kirjastonhoitajana. Bolin kuului Suomessa tuhkauslaitostoiminnan alkuunpanijoihin. Naturalistinen kehitysoppi innoitti Suomessa jo 1880-luvulta lähtien muun muassa Hjalmar Neiglickia ja Edvard Westermarckia.
| Vuosi |  % | Henkilöä |
| --- | --- | --- |
| 1950 | 2,8 % | 112 000 |
| 1980 | 7,8 % | 376 000 |
| 1990 | 10,2 % | 511 000 |
| 2000 | 12,7 % | 660 000 |
| 2005 | 14,5 % | 762 000 |
| 2006 | 15,1 % | 798 000 |
| 2007 | 15,9 % | 841 000 |
| 2008 | 16,9 % | 899 000 |
| 2009 | 17,7 % | 945 000 |
| 2010 | 19,2 % | 1 032 000 |
| 2011 | 20,1 % | 1 088 000 |
| 2012 | 21,0 % | 1 140 000 |
| 2013 | 22,1 % | 1 204 000 |
| 2014 | 23,5 % | 1 286 000 |
| 2015 | 24,3 % | 1 336 000 |
| 2016 | 25,3 % | 1 395 000 |
| 2017 | 26,3 % | 1 451 000 |
| 2018 | 27,4 % | 1 511 000 |
| 2019 | 28,5 % | 1 574 000 |
| 2020 | 29,4 % | 1 628 000 |
| 2021 | 30,6 % | 1 697 000 |
| 2022 | 32,0 % | 1 782 000 |
| 2023 | 33,6 % | 1 883 000 |
Vuonna 1887 Viktor Heikel yritti 50 muun kansalaisen kanssa perustaa Suomen Uskonnonvapaus- ja Suvaitsevaisuusyhdistyksen. Senaatti lähetti yhdistyksen säännöt luterilaisen kirkon tuomiokapitulin vahvistettavaksi, joka torjui hankkeen. Vuonna 1889 Eero Erkon toimittama lehti Keski-Suomi julkaisi artikkelisarjan kehitysopista. Sen johdosta syntyi kiivas keskustelu, johon osallistuivat muun muassa Juhani Aho ja Minna Canth. Samana vuonna alkoivat Minna Canth ja A. B. Mäkelä julkaista Kuopiossa Vapaita Aatteita -lehteä, joka esitteli muun muassa kehitysoppia. Lehti oli lopetettava, koska ennakkosensuuri poisti suuren osan lehden kirjoituksista.
1900-luvun vaihteessa työväenliikkeen johdossa oli useita uskontokriitikoita. Työväenliike omaksui Suomessa marxilaisen ateismin ohjelman haasteena valtionkirkolle. Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen vuoden 1903 Forssan ohjelmassa todettiin:
»Uskonto on julistettava yksityisasiaksi. Kirkko on erotettava valtiosta ja kirkolliset sekä uskonnolliset yhdyskunnat katsottava yksityisiksi yhdistyksiksi, jotka itse järjestävät sisälliset asiansa. Uskonnonopetus on poistettava kouluista.» 
()
Vuosina 1902–1905 ilmestyneeseen Euterpe-lehteen kirjoittivat muun muassa Rolf Lagerborg, Gunnar Castrén ja Georg Schauman. Vuosina 1909–1917 S. E. Kristiansson julkaisi Vapaa Ajatus -lehteä. A. B. Sarlin kirjoitti uskontokriittisen kirjasarjan salanimellä Asa Jalas.
Vuonna 1905 aloitti toimintansa Prometheus-seura (Ylioppilasyhdistys Prometheus), jonka tavoitteena oli ajatuksenvapauden toteuttaminen. Yhdistyksen toimintaan (1905–14) osallistuivat muun muassa Edvard Westermarck, Rafael Karsten, Rolf Lagerborg, Knut Tallqvist, Wilhelm Bolin, Yrjö Hirn, Georg Schauman, Hjalmar Magnus Eklund, Harry Federley, Alma Söderhjelm, Gunnar Castrén, K. H. Wiik, Viktor Heikel ja Ernst Lampén. Yhdistys vaati tunnustuksellisen uskonnonopetuksen poistamista kouluista ja siviiliavioliiton hyväksymistä. Westermarck oli myös Englannin vapaa-ajattelijajärjestön jäsen. 1910-luvun puolivälin kireä yhteiskunnallinen tilanne vaikutti seuran toiminnan heikkenemiseen. Siviilivihkiminen tehtiin Suomessa lailliseksi vuonna 1917 annetulla erillislailla.
Vapaa-ajattelijat odottivat paljon vuonna 1922 säädetyltä itsenäisen Suomen tasavallan uskonnonvapauslailta. Laki tuli voimaan vuoden 1923 alusta ja salli kansalaisten olla kuulumatta uskonnollisiin yhdyskuntiin. Vasta tämä laki antoi myös ateisteille täydet kansalaisoikeudet. Ihmisiä alkoi erota kirkosta. Vaatimus valtion ja kirkon erottamisesta ei toteutunut, minkä Jussi Pikkusaari on väitöskirjassaan tulkinnut tappioksi sosiaalidemokraattien katsomuspolitiikalle.