stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lordi Mortonin tamma

Maalaus lordi Mortonin kvaggahybridistä.
Lordi Mortonin tamma oli eräs usein viitattu esimerkki evoluutioteorian historiassa.
Vuonna 1820 Mortonin kuudestoista jaarli George Douglas ilmoitti Royal Society-tiedeakatemian puheenjohtajalle, että oli astuttanut rautiaan arabianhevostammansa kvaggaoriilla aikeenaan luoda kesykvagga, ja että sama tamma oli myöhemmin varsonut valkoisesta oriista varsan, jolla oli kvaggan tavoin omituisia raitoja koivissaan. Royal Society julkaisi lordi Mortonin kirjeen julkaisussaan Philosophical Transactions vuonna 1821. Saman niteen osio "Erään tapauksen yksityiskohtia, miltei lordi Mortonin tapausta vastaavia, kuten ilmoitettu puheenjohtajalle kirjeessä herra Daniel Gilesiltä" ("Particulars of a Fact, nearly similar to that related by Lord Morton, communicated to the President, in a letter from Daniel Giles, Esq.") raportoi, että villinrotuisen karjun siittämissä ja mustavalkoisen emakon kantamissa porsaissa "karjun ruskea väri kovasti vallitsi" jopa kolmanteen seuraavaan pahnueeseen.
Nämä tapaukset vaikuttivat todistavan vanhan ajatuksen telegoniasta periytymisessä; Charles Darwin viittasi esimerkkiin teoksessaan The Variation of Animals and Plants under Domestication (1868). Ajatus telegoniasta eli aiemmin naaraan kanssa lisääntyneen uroksen vaikutuksesta naaraan myöhempiin jälkeläisiin on peräisin Aristoteleelta, ja se säilyi hyväksyttynä teoriana aina 1890-luvulle asti, jolloin Mendeliläinen periytyminen todistettiin kokein. Nykybiologia selittää lordi Mortonin tamman tapauksen alleelien dominoivuudella ja resessiivisyydellä.
Loisto-kirjastot

Loisto-kirjastot on kuuden varsinaissuomalaisen kunnan yhteinen, vuonna 2004 käynnistynyt kirjastokimppa. Alkujaan kirjastoverkkoon kuului yhteensä 12 kuntaa, mutta muun muassa kuntaliitosten seurauksena mukanaolevien  kuntien lukumäärä on vähentynyt. Loisto-kirjaston muodostavat Loimaan seutukuntaan kuuluvat Aura, Koski Tl, Loimaa, Marttila, Oripää, Pöytyä.
Toimipisteet

Kunnankirjastoista Pöytyän kirjastolla ja Loimaan kaupunginkirjastolla on useita toimipisteitä. Heinäkuussa 2021 Loisto-kirjastojen kirjastokimppassa oli 11 kirjastoa seuraavasti:
| Kirjaston tai  nimi | Kunta | Osoite | Koordinaatit | Kuva | Lisätietoja (www-sivu) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Alastaron kirjasto | Loimaa | Vahvalantie 5, 32440 Alastaro | 60.95283°N, 22.86033°E |  | Loimaa: Alastaron kirjasto |
| Auran kirjasto | Aura | Urpontie 2, 21380 Aura | 60.65003°N, 22.58895°E |  | Auran kirjasto |
| Hirvikosken kirjasto | Loimaa | Hirvikoskentie 225, 32210 Loimaa | 60.86729°N, 22.98315°E |  | Loimaa: Hirvikosken kirjasto |
| Kosken Tl kirjasto | Koski Tl | Hämeentie 12, 31500 Koski Tl | 60.65427°N, 23.14017°E |  | Kosken Tl kirjasto |
| Kyrön kirjasto | Pöytyä | Kyröntie 16, 21800 Kyrö | 60.70640°N, 22.74933°E |  | Pöytyä: Kyrön kirjasto (pääkirjasto) |
| Loimaan pääkirjasto | Loimaa | Kauppalankatu 17, 32200 Loimaa | 60.85032°N, 23.05384°E |  | Loimaan pääkirjasto |
| Marttilan kunnankirjasto | Marttila | Härkätie 723, 21490 Marttila | 60.58490°N, 22.88975°E |  | Marttilan kunnankirjasto  |
| Mellilän kirjasto | Loimaa | Sahantie 1, 32300 Mellilä | 60.77918°N, 22.92570°E |  | Loimaa: Mellilän kirjasto |
| Oripään kirjasto | Oripää | Rasinkuja 2, 32500 Oripää | 60.85672°N, 22.69427°E |  | Oripään kirjasto |
| Riihikosken kirjasto | Pöytyä | Yläneentie 6, 21870 Riihikoski | 60.72077°N, 22.59927°E |  | Pöytyä: Riihikosken kirjasto |
| Yläneen kirjasto | Pöytyä | Vainionperäntie 2a, 21900 Yläne | 60.87880°N, 22.40893°E |  | Pöytyä: Yläneen kirjasto |
Lordi Killanin

| Michael Morris |
| --- | --- |

Kansainvälisen olympiakomitean 6.  puheenjohtaja
 1972 – 16. heinäkuuta 1980  
Edeltäjä:  Avery Brundage
Seuraaja:  Juan Antonio Samaranch
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1914 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 25. huhtikuuta 1999 (84 vuotta) Dublin, Irlanti
Ammatti:  journalisti, kirjailija
Arvonimi: lordi
Puoliso:  lady Sheila Dunlop
Michael Morris, kolmas paroni Killanin (usein käytetty nimi Lordi Killanin), (30. heinäkuuta 1914 Lontoo – 25. huhtikuuta 1999 Dublin) oli irlantilainen journalisti ja  Kansainvälisen olympiakomitean kuudes puheenjohtaja. Killanin seurasi amerikkalaista Avery Brundagea Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajana.
Killanin syntyi Lontoossa. Hän kävi koulunsa kuulussa Eton Collegessa ja Sorbonnen yliopistossa Pariisissa. 1930-luvulla Killaninista tuli journalisti. Hän toimi Kiinan-Japanin sodassa vuonna 1938 sotajournalistina, siirtyi vapaaehtoisena Brittien kuninkaallisiin kiväärijoukkoihin, osallistui Normandian maihinnousuun majurina ja sai MBE-arvon.
Vuonna 1950 Killaninista tuli Irlannin olympiakomitean puheenjohtaja. Hänestä tuli Kansainvälisen olympiakomitean varapuheenjohtaja vuonna 1968 ja puheenjohtaja vuonna 1972. Hänestä tuli puheenjohtaja kesken Münchenin kesäolympialaisia, pari päivää ennen Münchenin verilöylyä.
Puheenjohtajakautensa aikana Killaninilla oli elämänsä suurin työkokemus, joka oli USA:n boikotti vuoden 1980 kesäolympialaisissa.
Killanin erosi Kansainvälisestä olympiakomiteasta Moskovan kisojen jälkeen vuonna 1980. Killanin tilalle Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajaksi valittiin espanjalainen Juan Antonio Samaranch.
Killanin oli erittäin suosittu Irlannissa, häntä pyydettiin jopa maan presidentiksi. Hän kuoli Dublinin-kodissaan 84-vuotiaana, ja hänet on haudattu Galwayhin.
Luettelo suomalaisten muusikoiden taiteilijanimistä – D
D

Dan Dannholm (Erik Dannholm)
Danny (Ilkka Lipsanen)
Dario Tinozetti (Timo Tapio Kosonen)
Darude (Ville Virtanen)
Dave (Seppo Kohvakka)
Dave Lindholm (Ralf Henrik Lindholm)
Dino Capitano (Jukka Pekka Sairiala)
Dj Dosse (Tomi Dostinov)
Dj Mobster (Jouni Hermanni Kovalainen)
Dj Hoikka Kreivi (Lauri Hyvönen)
Doc Hill (Markku Hillilä)
Donna (Kyllikki Solanterä)
Double H. (Heikki Johannes Hakola)
Dream (Petri Laurila)
Drome (Jari Karjalainen) ks. Jason Drome
Linnunradan halo

Linnunradan halo koostuu pallomaisista tähtijoukoista ja yksittäistä tähdistä. Linnunradan kiekkoa ympäröi halo, joka harvenee ulospäin mentäessä.
Haloon kuuluvat tähdet ovat enimmäkseen vanhoja, vähämetallisia populaatio II:n tähtiä.
Liikenneonnettomuus

Bourbonnais'n junaturma Yhdysvalloissa.
Liikenneonnettomuus tarkoittaa kulkuneuvolle sattuvaa onnettomuutta, esimerkiksi törmäämistä esteeseen, eläimeen tai ihmiseen tai suistumista kulkuväylältään. Kansankielinen ilmaisu kolari tarkoittaa kulkuneuvon törmäystä johonkin, varsinkin toiseen kulkuneuvoon.
Tieliikennekuolemien määrä kasvoi 1970-luvulle asti lähes liikenteen määrän kasvun tahdissa, ja vielä 1970-luvun alussa liikennetapaturmissa kuoli vuosittain yli 1 000 suomalaista. Liikennekuolemien ja -onnettomuuksien vähentäminen otettiin tavoitteeksi laatimalla laaja liikenneturvallisuusohjelma, jonka tueksi valtioneuvosto teki periaatepäätöksen. Liikenneympäristön ohella myös autot ja niiden turvallisuus kehittyivät suotuisasti, ja vuonna 2006 tieliikenteessä kuolleita oli enää 336, vaikka autokanta yhteensä oli lähes 3 miljoonaa ajoneuvoa ja voimassa olevien ajokorttien määrä 3,4 miljoonaa. Onnettomuusriski tieliikenteessä on pienentynyt ja turvallisuus parantunut lähes kaikissa tienkäyttäjä- ja ikäryhmissä.
Tieliikenteessä kuolee maailmanlaajuisesti yli miljoona ihmistä vuosittain. Suomessa liikennetapaturmissa kuoli 279 ihmistä vuonna 2009. Nykyään suurin osa Suomen liikennekuolemista tapahtuu henkilöautossa joko kuljettajalle tai matkustajille. Myös lievemmistä liikenneonnettomuuksista 70 % sattuu henkilöautolla liikuttaessa.
Kevyen liikenteen tapaturmat päätyvät tilastoihin systemaattisesti vain kuolemaan johtaneissa tapauksissa. Vuosittain Suomen tieliikenneonnettomuuksissa saa surmansa yli 50 jalankulkijaa, joista iäkkäitä on eniten (44 %).
Onnettomuuksia

Maaliikenne
Auto-onnettomuus (henkilöautot, rekat)
Junaonnettomuus (junat)
Raitiovaunuonnettomuus (raitiovaunut)
Ilmailu
Lento-onnettomuus (lentokone, helikopteri)
Vesiliikenne
Laivaonnettomuus (matkustaja-, rahtilaivat, tankkerit)
Veneonnettomuus (purje-, moottoriveneet)
Kevyt liikenne
Kevyen liikenteen onnettomuus (jalankulkijat, pyöräilijät)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liikenneonnettomuus Wikimedia Commonsissa
Pelastustoimen viimeisimmät hälytykset tehtävänimikkeellä "tieliikenneonnettomuus"
Luettelo suomalaisten muusikoiden taiteilijanimistä – I
I

Ile Kallio (Ilkka Tahvo Kallio)
Ijan Kochta (Harri Hyttinen)
Ilkka Hemming (Ilkka Lähteenmäki)
Ilkka Lähde (Juha Vainio)
Ilkka Meriniemi (Jukka Kuoppamäki)
Ilmari (Aatto Ilmali Savolainen)
Ilmari Kangas (Veikko Ilmari Nisukangas)
Ilpo Kaleva (Ilpo Kärkkäinen)
Ilpo Kallio (Tapio Lahtinen)
Immu Ilmarinen (Kari Heikki Ilmarinen)
Impi Riimi (Heikki Harma)
Ina Karttunen (Josefina Karttunen)
Inari Katramo (Veikko Antero Samuli)
Into Arpa (Edvin Heimovalta)
Ippe Kätkä (Ismo Kätkä)
Irina (Irina Lahtinen)
Irja Tähde (Veikko Salmi)
Irma Häkkinen (Christer Hugo Häkkinen)
Irmeli Karhapää (Leena Irmeli Karhapää)
Irmeli Koski (Malmi Vilppula)
Irwin Goodman (Antti Yrjö Hammarberg)
Iso H (Carl Henrik Rosenberg)
Isokynä Lindholm (Ralf Henrik Lindholm)
Isä McDullan (Pekka Airaksinen)
Izmo (Ismo Tapio Heikkilä)
Alan García

| Alan Gabriel Ludwig García Pérez |
| --- | --- |

Perun presidentti
 28. heinäkuuta 2006 – 28. heinäkuuta 2011  
Varapresidentti:  Luis Giampietri Lourdes Mendoza
Edeltäjä:  Alejandro Toledo
Seuraaja:  Ollanta Humala
 28. heinäkuuta 1985 – 28. heinäkuuta 1990  
Varapresidentti:  Luis Alberto Sánchez Luis Alva Castro
Edeltäjä:  Fernando Belaúnde Terry
Seuraaja:  Alberto Fujimori
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. toukokuuta 1949 Lima, Peru
Kuollut: 17. huhtikuuta 2019 (69 vuotta) Lima, Peru
Puoliso:  Carla Buscaglia Pilar Nores
Tiedot
Puolue:  Alianza Popular Revolucionaria Americana - APRA
 Nimikirjoitus
Alan Gabriel Ludwig García Pérez (23. toukokuuta 1949 Lima – 17. huhtikuuta 2019 Lima), asianajaja ja poliitikko, oli Perun presidenttinä 1985–1990 ja 2006–2011. García on keskusta-vasemmistolaisen Partido Aprista Peruanon (APRA) johtaja. 4. kesäkuuta 2006 presidentinvaaleissa hän voitti toisella kierroksella Ollanta Humalan ja aloitti toisen kautensa 28. heinäkuuta 2006. Humala voitti täpärästi kesäkuussa 2011.
García on syntyisin keskiluokkaisesta perheestä, jolla oli vahvat suhteet sosiaalidemokraattiseen APRA-puolueeseen (Alianza Popular Revolucionaria Americana). Garcían isä Carlos García Ronceros toimi puolueen pääsihteerinä, kun Manuel A. Odrían hallitus (1948–1956) oli julistanut sen laittomaksi. Garcían isä pidätettiin, eikä hän nähnyt perhettään viiteen vuoteen.
Poliittinen ura

García Pérez opiskeli lakia Limassa, suoritti tohtorintutkinnon Espanjassa ja opiskeli sosiologiaa Ranskassa. Hän ryhtyi politiikkaan, kun kenraali Francisco Morales Bermúdez päätti 1978 paluusta demokratiaan. García Pérez valittiin 1980 parlamenttiin Limasta ja 1982 APRAn pääsihteeriksi. Hän sai presidentinvaalissa huhtikuussa 1985 ensimmäisellä kierroksella 45 prosenttia äänistä, yli kaksi kertaa seuraavan kilpailijansa äänimäärän. Häntä oli vastassa toisella kierroksella kommunistien Alfonso Barrantes Lingán, joka luopui ehdokkuudesta Garcían hyväksi. Garcían vannoi virkavalan ensimmäisenä APRAn presidenttinä 28. heinäkuuta 1985. Tuolloin vasta 36-vuotiasta Garcíaa sanottiin ”Latinalaisen Amerikan Kennedyksi.”
García aloitti 1985 ”velkakapinan” ja julisti, ettei Peru käytä kuin 10 prosenttia vientinsä kokonaisarvosta ulkomaanvelan hoitoon Kansainvälisen valuuttarahaston vaatiman 60 prosenttia sijasta ja sen sijaan käyttäisi varat talouden elvyttämiseen. Hän kiersi Latinalaista Amerikkaa hankkimassa tukea suunnitelmalleen. Se ei käynyt IMF:lle joka julisti maan luottokelvottomaksi, ja seurauksena oli maan talouden romahdus.
Garcían kautta leimasivat hyperinflaatio, levottomuudet, ihmisoikeusrikkomukset ja epäonnistuneet yritykset kansallistaa kaksi suurinta pankkia. Inflaatiovauhti oli vuonna 1990 7 649 prosenttia, ja kokonaisuudessaan se oli heinäkuusta 1985 heinäkuuhun 1990 2 200 200 prosenttia. Perun valuutta sol korvattiin 1985 intillä, joka korvattiin heinäkuussa 1991 nuevo solilla. Vuositulot laskivat 720 dollariin vuodessa, vuoden 1960 tason alle, ja bruttokansantuote supistui 20 prosenttia. García yritti kansallistaa kaksi suurinta pankkia, mutta sai valuuttarahaston ja liike-elämän vihat päälleen. Vasta hänen seuraajansa Alberto Fujimori ratkaisi talousongelmat.[lähde? ]
Sissiliike Loistava polku kiihdytti hyökkäyksiään ja hyökkäsi Liman sähkönjakelua vastaan aihettaen katkoksia ja räjäytti autopommeja hallitusrakennusten ja oikeustalon lähellä. Garcían hallinto käytti sotilasvoimaa sissejä vastaan, armeija syyllistyi useisiin verilöylyihin, ja Garcían kaudella katosi noin 1 600 ihmistä. El Frontónin vankilassa puhkesi 1986 kapina, jonka kukistamisen yhteydessä armeija surmasi yli sata vankia. Garcíaa kuulusteltiin tapauksesta useita kertoja, mutta hän vakuutti, ettei ole vastuussa tapahtuneesta.
Presidenttikausien välissä

Garcíaa ei valittu uudelleen 1990, jolloin Alberto Fujimori voitti vaalit. Fujimori järjesti huhtikuussa 1992 sisäisen vallankaappauksen oman valtansa lisäämiseksi, ja sen jälkeen armeija tuli pidättämään Garcíaa, mutta hän ehti paeta. Hän pakeni maasta Kolumbiaan ja myöhemmin Ranskaan. Fujimorin hallitus käynnisti tutkinnan ja syytti Garcíaa korruptiosta. Hän palasi Peruun 2001, kun Fujimori oli erotettu ja korkein oikeus mitätöi syytteet.[lähde? ]
Vuoden 2001 presidentinvaaleissa 90 päivää maahan palaamisensa jälkeen García onnistui saamaan 48 prosenttia äänistä, mutta hävisi Alejandro Toledolle. Vuoden 2001 vaaleista lähtien García johti APRA-puoluetta ja oppositiota Perun kongressissa.[lähde? ]
Hän aloitti 18. helmikuuta 2005 kampanjoinnin huhtikuun 2006 vaaleihin. Ensimmäisellä kierrokselle 4. kesäkuuta kumpikaan ehdokkaista ei saanut yli puolta äänistä, mutta García sai 24,32 prosenttia ja voitti siten Lourdes Floresin (23,81 prosenttia) ja pääsi toiselle kierrokselle Ollanta Humalan kanssa (30,62 prosenttia). Garcían kampanjaa häiritsi kiista Venezuelan Hugo Chávezin kanssa, joka sanoi 28. huhtikuuta kannattavansa Humalaa ja nimitti Garcíaa ”rosvoksi ja bandiitiksi.” Toisen kierroksen García voitti saatuaan 52,6 prosenttia äänistä.[lähde? ]
Toinen presidenttikausi

García julkisti virkaanastujaisiaan edeltävänä päivänä hallituksen kokoonpanon, johon pääministeriksi tuli entinen APRAn pääsihteeri, kongressiedustaja Jorge del Castillo Gálvez ja valtiovarainministeriksi entinen Banco Bilbao Vizcaya Argentarian toimitusjohtaja ja Toledon hallituksen varavaltiovarainministeri Luis Carranza. Ammattiliitto CGTP:n johtaja Mario Huamán Rivera arvosteli ratkaisua ja sanoi, ettei García sittekään toteuta lupaustaan talouspolitiikan muutoksesta.[lähde? ]
García lausui jo presidentinvaalikampanjansa aikana, että hän tukee kuolemanrangaistusta raiskaajille ja terroristeille. Kongressi kuitenkin hylkäsi lakiesityksen äänin 49–26, ja sen arvosteltiin rikkovan Perun allekirjoittamaa San Josén sopimusta (American Convention on Human Rights).[lähde? ]
García antoi joulukuussa 2006 kokaa ylistäviä lausuntoja ja suositteli sen käyttöä salaateissa ja sen lääkinnällisiä vaikutuksia. Myöhemmin hallitus kuitenkin kiristi toimia kokanviljelyä vastaan, ja García julisti sodan kokaiinintuotantoa vastaan. Kiristynyt linja johti maanviljelijöiden vastalauseisiin ja tiesulkuihin. García syytti Loistavaa polkua mielenosoitusten järjestämisestä.
Vuoden kuluessa Garcían toisen kauden alusta hänen suosionsa oli pudonnut 63 prosentista 32:een. Vuosipuheessaan hän sanoi katuvansa, ettei ollut tehnyt tarpeeksi köyhien hyväksi, ja lupasi valtion rakentavan 1,2 miljoonalle asunnon ja poistavansa köyhyyden ennen kautensa loppua 2011.
Yhdysvaltain kanssa solmitun vapaakauppasopimuksen mukaisesti García sääti kongressilta saamillaan valtuuksilla lait, joilla pyrittiin vapauttamaan maakauppa alkuperäisheimojen maa-alueilla. Tarkoitus oli sallia ulkomaisten yritysten maanostoa Perun Amazonasin alueelta ja suosia sijoituksia. Kongressi kumosi lait alkuperäisväestön viikon kestäneen mielenosoitusaallon jälkeen. Arvostelijat eivät luottaneen öljy- ja kaasuyrityksiin ja uskoivat niiden tuhoavan ympäristöä ja perinteisen elämäntavan.
Koko Perun hallitus ja Petroperún johtokunnan puheenjohtaja joutuivat eroamaan 10. lokakuuta 2008 öljynporauksen toimilupien arvonnan lahjusskandaalin vuoksi. García nimitti uudeksi pääministeriksi Yehude Simonin. Myös norjalaisen Discover Petroleumin saama toimilupa jäädytettiin.[lähde? ]
Perun senaatti hyväksyi maaliskuussa 2009 lain yleisestä julkisesta terveydenhuollosta, jonka tarkoitus oli kattaa koko maa vuoteen 2011 mennessä.
Amazonin intiaanit ja poliisit ottivat kesäkuun 2009 alussa vakavasti yhteen. Yli 30 ihmistä sai surmansa. Intiaanit vastustivat suunnitelmia avata sademetsäalue kansainvälisille yhtiöille. Pääministeri Yehude Simon ilmoitti tapahtuneen jälkeen erostaan.
Garcían hallinto pyrki lieventämään Perun tiukkaa suhtautumista aborttiin, joka sallittiin ainoastaan, jos äidin henki on vaarassa. Pyrkimys laajentaa aborttioikeus raiskaustapauksiin, insestiin ja sikiön epämuodostumiin aiheutti kovaa polemiikkia abortin vastustajissa, katolisessa kirkossa ja hallituksen sisällä.
Toinen presidenttikausi > Ulkopolitiikka

Ulkopolitiikassa García pyrki paikkaamaan maansa suhteita naapurimaihin, jotka olivat rakoilleet Alejandro Toledon ja Ricardo Lagosin aikana ja kärsineet vakavan välirikon entisen presidentti Alberto Fujimorin luovutuskiistassa.[lähde? ]
García tapasi Hugo Chávezin 9. joulukuuta 2006 Cochabambassa Boliviassa CSN:n kokouksessa, ja tapaamisen jälkeen hän kertoi asioiden tulleen sovituksi.[lähde? ]
Garcían aikana Perun suhdetta etelänaapuriinsa Chileen varjostivat maiden välinen kiistely merirajasta ja ilmavoimien upseeri Víctor Ariza Mendozan jääminen kiinni vakoilusta Chilen hyväksi. Suuri osa perulaisista olikin valmis jättämään hyväksymättä vapaakauppasopimuksen maiden välillä.
Toisaalta Argentiinan ja Perun suhteissa tapahtui liennytystä Argentiinan presidentti Cristina Fernández tehtyä maaliskuussa 2010 ensimmäisen virallisen vierailun tapaamaan Garcíaa. Edellinen valtiovierailu tapahtui 1994. Maiden välit rikkoutuivat vuonna 1995 puoleksitoista vuosikymmeneksi Argentiinan myytyä salaa aseita ja ammuksia perinteisen liittolaisensa Perun kanssa Cenepasta sotaa käyvälle Ecuadorille.
Toinen presidenttikausi > Korruptiosyytteet ja itsemurha

Garciaa tutkitaan lahjusten vastaanottamisesta Perussa, ja hänet asetettiin 17. marraskuuta 2018 maastapoistumiskieltoon. Uutistoimisto Reutersin mukaan Garcia haki muutama tunti myöhemmin turvapaikkaa Uruguayn Liman-suurlähetystöstä.
Alan Garcia ampui itseään, kun poliisi tuli 17. huhtikuuta 2019 pidättämään häntä. Hän kuoli sairaalassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alan García Pérez (Arkistoitu – Internet Archive) (CIDOB) (espanjaksi)
Alan García: el regreso (BBC)
Alan García, la ruptura con el pasado
Alan Garcia (Arkistoitu – Internet Archive) (CNN; vuodelta 2001) (englanniksi)
Perun presidentit
San Martín
Luna Pizarro
La Mar
Bernardo de Tagle
Riva Agüero
Sucre
Bernardo de Tagle
Bolívar
Santa Cruz
Salazar y Baquíjano
La Mar
Gutiérrez de la Fuente
Gamarra
Luna Pizarro
Orbegoso
Bermúdez
Salaverry
Santa Cruz
Gamarra
Menéndez
Torrico
Vidal
Figuerola
Vivanco
Nieto
Castilla
Elías
Menéndez
Figuerola
Menéndez
Castilla
Echenique
Castilla
San Román
Castilla
Diez Canseco
Pezet
Diez Canseco
Prado
Diez Canseco
Balta
Gutiérrez
Diez Canseco
Zevallos
Pardo
Prado
Piérola
García Calderón
Montero
Iglesias
Arenas
Cáceres
Morales Bermúdez
Borgoño
Cáceres
Piérola
Romaña
Candamo
S. Calderón
Pardo y Barreda
Leguía
Ponce
Sánchez Cerro
Elías Arias
Jiménez
Samanez Ocampo
Sánchez Cerro
Benavides
Prado Ugarteche
Bustamante y Rivero
Odría
Noriega
Odría
Prado Ugarteche
Pérez Godoy
Lindley
Belaúnde
Velasco
Morales Bermúdez
Belaúnde
García
Fujimori
Paniagua
Toledo
García
Humala
Kuczynski
Vizcarra
Merino
Sagasti
Castillo
Boluarte
Alan Garcia lokakuussa 2006.
Lucio Lemmo

Lucio Lemmo (s. 23. toukokuuta 1946 Napoli) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Napolin arkkihiippakuntaan 18. heinäkuuta 1973 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Turres Ammeniaen titulaaripiispaksi 9. tammikuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. helmikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Crescenzio Sepe, jota avustivat Giuseppe Bertello ja Antonio Di Donna.
Alamäkiajo

Viisikertainen alamäkipyöräilyn maailmancupin voittaja Aaron Gwin vuonna 2015.
Alamäkipyöräily tai alamäkiajo (lyhennetään DH, engl. downhill) on maastopyöräilyn alalaji. Alamäkipyöräilyssä pyöräilijä pyrkii ajamaan määrätarkoitusta varten rakennetun radan lähdöstä maaliin mahdollisimman nopeasti. Alamäkipyöräilyn suorituspaikat ovat alamäkeen viettäviä teknisesti vaativia ratoja, joihin kuuluu erilaisia rakennettuja ja usein myös luonnonmukaisia muotoja. Alamäkipyöräilyradan muotoja ovat kivikkoalueet, erilaiset käännökset ja hyppyrit sekä pudotukset. Alamäkipyöräilijä siirtyy laskujen välillä takaisin radan lähtöön kuljettimen, tyypillisesti kesäkäytössä olevan hiihtohissin avulla. Alamäkipyöräilyssä urheiluvälineenä käytetään maastopyöriä, joille on tyypillistä tukeva rakenne ja pitkät joustomatkat sekä etu- että takajousituksessa.  Alamäkipyöräilykilpailuja on kahden tyyppisiä, yhteislähdöllisiä kilpailuja, jotka ovat suhteellisen harvinaisia sekä kilpailuja, joissa kuljettajat lähetetään radalle yksitellen.
Kilpailutoimintaa järjestetään kansainvälisellä tasolla sekä kansallisella ja paikallisella tasoilla ympäri maailmaa. Kansainvälinen pyöräilyliitto UCI järjestää vuosittain lajin maailmanmestaruuskilpailun osana maastopyöräilyn maailmanmestaruuskilpailuja.
Alamäkipyörien kehitys on mahdollistanut myös ns. freeride ajamisen, jossa päällimmäisenä tarkoituksena ei ole kilpailla, vaan ajaa haastavia ajolinjoja, hyppyjä, pudotuksia, sekä tehdä myös temppuja. Freeriden suosion kasvun myötä moni laskettelukeskus on avannut rinteensä pyöräilijöiden käyttöön kesäkaudella, ja on syntynyt ns. bike parkeja, eli pyöräilykeskuksia.
Historia

On syytä huomata, että nykyinen maastopyöräily on muodostunut juuri alamäkiajon kautta - ei päinvastoin. Laji sai alkunsa jo ilmeisesti 70-luvulla Yhdysvalloissa, kun cruiserityyppisillä pyörillä keksittiin ajaa kilpaa mäkeä alas. Cruiserityyppisen pyörän etuina olivat vahva runko, paksut renkaat sekä alamäkeen hyvin soveltuva loiva runkogeometria. Laji alkoi kehittyä, kun pyöriin lisättiin vaihteita, jotta samalla pyörällä pääsisi myös mäkeä ylös. 80-luvulla jäykkärunkoiset ja jousittamattomat pyörät olivat jo kehittyneet pitkälle nykyisen näköisiksi maastopyöriksi. Pyörien kehityksen myötä myös alamäkikilpailuiden radat ovat muuttuneet nopeammiksi ja teknisemmiksi. Yhdysvalloista laji on levinnyt Saksan kautta muihin Keski-Euroopan maihin.
Historia > Tekniikka lajin alkuaikoina

Aluksi pyörät olivat täysin jäykkiä eli niissä ei ollut jousitusta ollenkaan, jolloin sekä itse pyörä että ajaja joutuivat todella koville. 90-luvun alussa pyörissä alettiin käyttää jousitettuja etuhaarukoita. Joustomatka oli silloin vain noin 4-7 senttimetriä. Myöhemmin runkoihin on suunniteltu erilaisia takajousituksen mahdollistavia mekanismeja. Lopulta jousitusmatka kasvoi yli kymmeneen senttimetriin.
Runkoja alettiin teräksen sijaan valmistaa alumiinista, josta pystytään tekemään jäykempiä ja kevyempiä runkoja. 90-luvun loppupuolella pyöriin ilmestyivät tuplakruunukeulat ja joustomatka lähenteli 20 senttiä. Tuplakruunukeulalla tarkoitetaan keulaa, jonka liukuputket jatkuvat aina ohjainkannattimeen saakka. Tämä rakenne vahvistaa keulaa huomattavasti, mutta suurentaa kääntösädettä.