stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
World Press Photo

World Press Photo on riippumaton järjestö, joka sijaitsee Amsterdamissa Alankomaissa. Vuonna 1955 perustettu WPP järjestää vuosittain maailman suurimman ja arvostetuimman lehtikuvakilpailun.
Palkintoseremonia järjestetään Oude Kerkissä Amsterdamissa. Kilpailun päätyttyä voittaneet valokuvat kootaan kiertäväksi näyttelyksi, jota käy katsomassa runsaat miljoona ihmistä 40 maassa. Vuosittain ilmestyy kuudella kielellä vuosikirja, jossa esitellään voittaneet kuvat.
Vuoden lehtikuvan lisäksi kilpailussa valitaan voittajat kymmenessä sarjassa:
Tuoreet uutiset
Yleiset uutiset
Ihmiset uutisissa
Urheilutapahtumat
Urheilun henkilöjutut
Ajankohtaiset tapahtumat
Arkielämä
Muotokuvat
Taide ja viihde
Luonto
Järjestö tukee ammattimaista lehtikuvausta kansainvälisesti hyvin laajasti edistääkseen valokuvajournalismin kehitystä, kannustaakseen tiedon levittämistä, auttaakseen kehittämään valokuvajournalismiin korkeat ammatilliset vaatimukset ja tukeakseen vapaata ja rajoittamatonta tiedonlevitystä. Se järjestää ympäri maailmaa koulutushankkeita, kuten seminaareja, työpajoja ja vuosittain Joop Swart -mestariluokan.
World Press Photo -kilpailu

Vuonna 1955 kilpailuun jätti 42 valokuvaajaa 11 maasta yhteensä 301 valokuvaa. Vuonna 2011 valokuvaajia oli mukana 5 691. He tulivat 125 maasta, ja valokuvien määrä oli yhteensä 108 059.
Vuoden 2011 kuvassa on hunnutettu jemeniläisnainen pitelemässä haavoittunutta sukulaista sylissään. Vuoden 2010 kuvassa on kasvoista silvottu afgaaninainen Bibi Aishasta.
Vuoden 2015 kilpailussa jouduttiin hylkäämään runsaasti kuvia väärennettyinä. Ongelmallisin on urheilusarja, jossa ei voitu jakaa kolmatta palkintoa, koska kahta lukuun ottamatta kaikista löytyi sääntöjen vastaista kuvan käsittelyä. Kaikista toiseksi viimeiselle kierrokselle päässeistä kuvista joutuu kuvaaja esittämään negatiivin ja digikuvista suoraan kamerasta tulleen tiedoston. Tällä kierroksella kuvista hylättiin manipuloinnin vuoksi parikymmentä prosenttia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
World Press Photo (Arkistoitu – Internet Archive)
World Press Photo of the Year, Archive, winners since 1955
World Press Photo Winners 2012 (Arkistoitu – Internet Archive)
World Press Photo Winners 2007 (Arkistoitu – Internet Archive)
World Press Photo Winners 2006 (Arkistoitu – Internet Archive)
World Press Photo Winners 2005
World Press Photo Winners 2004
Pohjois-Makedonian jalkapalloliitto

| Pohjois-Makedonian jalkapalloliitto> Фудбалска Федерација на Македонија |
| --- | --- |
Laji:  jalkapallo
Perustettu:  1949
Alueellinen:  Pohjois-Makedonia
Presidentti:  Masar Omeragić
Johtaja:  Natalia Ilievska Božinovska
Jäsenyydet:   FIFA  UEFA 
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pohjois-Makedonian jalkapalloliitto (mak. Фудбалска Федерација на Македонија, lyh. FFM) on jalkapallon lajiliitto Pohjois-Makedoniassa. Pohjois-Makedonian jalkapalloliitto on perustettu vuonna 1949. Liitosta tuli FIFA:n täysjäsen vuonna 1994. Liiton presidenttinä on toiminut vuodesta 2024 lähtien Masar Omeragić ja pääsihteerinä vuodesta 2023 lähtien Natalia Ilievska Božinovska.
Aiheesta muualla

Lajiliiton verkkosivusto (englanniksi)
| n k UEFA:n kansalliset jäsenliitot |
| --- | --- |
 Albania  Alankomaat  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Englanti  Espanja  Färsaaret  Georgia  Gibraltar  Irlanti  Italia  Itävalta  Islanti  Israel  Kazakstan  Kosovo  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Montenegro  Norja  Pohjois-Irlanti  Pohjois-Makedonia  Puola  Portugali  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Skotlanti  Slovakia  Slovenia  Sveitsi  Suomi  Tanska  Turkki  Tšekki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Venäjä  Viro  Wales
Luxemburgin jalkapalloliitto

| Luxemburgin jalkapalloliitto> Lëtzebuerger Foussballfederatioun Fédération luxembourgeoise de football Luxemburger Fußballföderation |
| --- | --- |

Laji:  jalkapallo
Perustettu:  1908
Alueellinen:  Luxemburg
Presidentti:  Paul Philipp
Johtaja:  Joël Wolff
Jäsenyydet:   FIFA  UEFA 
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Luxemburgin jalkapalloliitto (luxemb. Lëtzebuerger Foussballfederatioun, ransk. Fédération luxembourgeoise de football, saks. Luxemburger Fußballföderation, lyh. FLF) on jalkapallon lajiliitto Luxemburgissa. Luxemburgin jalkapalloliitto on perustettu vuonna 1908. Liitosta tuli FIFA:n täysjäsen vuonna 1910. Liiton presidenttinä on toiminut vuodesta 2004 lähtien Paul Philipp ja pääsihteerinä vuodesta 1990 lähtien Joël Wolff.
Aiheesta muualla

Lajiliiton verkkosivusto (ranskaksi)
| n k UEFA:n kansalliset jäsenliitot |
| --- | --- |
 Albania  Alankomaat  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Englanti  Espanja  Färsaaret  Georgia  Gibraltar  Irlanti  Italia  Itävalta  Islanti  Israel  Kazakstan  Kosovo  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Montenegro  Norja  Pohjois-Irlanti  Pohjois-Makedonia  Puola  Portugali  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Skotlanti  Slovakia  Slovenia  Sveitsi  Suomi  Tanska  Turkki  Tšekki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Venäjä  Viro  Wales
Helloween

| Helloween |
| --- | --- |


Tiedot
Toiminnassa:  1984–
Tyylilaji:  power metal, speed metal, heavy metal
Kotipaikka:  Hampuri, Saksa
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Andi Deris, laulu (1994–)  Michael Kiske, laulu (1987–1993, 2017-)  Michael Weikath, kitara (1984–)  Sascha Gerstner, kitara (2002–)  Markus Grosskopf, basso (1984–)  Daniel Löble, rummut (2005–) 
Entiset jäsenet:  Kai Hansen, laulu, kitara (1984–1988)  Ingo Schwichtenberg, rummut (1984–1993)  Roland Grapow, kitara (1988–2001)  Uli Kusch, rummut (1994–2001)  Mark Cross, rummut (2001–2003)  Stefan Schwarzmann, rummut (2003–2005) 
Levy-yhtiö:  Noise, (1985–1988)   EMI, (1991–1993)   Castle Communications, (1994–1999)   SPV, (2005–2010)   Sony Music, (2013)   Nuclear Blast, (2000–2003), (2015–)    lähde?
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helloween on saksalainen metallimusiikkia esittävä yhtye, jonka laulaja-kitaristi Kai Hansen, kitaristi Michael Weikath, basisti Markus Grosskopf ja rumpali Ingo Schwichtenberg perustivat Hampurissa vuonna 1984. Yhtyeen nykyiseen kokoonpanoon kuuluvat Weikathin ja Grosskopfin ohella laulaja Andi Deris, kitaristi Sascha Gerstner ja rumpali Daniel Löble. Helloween on julkaissut urallaan viisitoista studioalbumia, kolme livealbumia ja kuusi kokoelma-albumia.
Musiikillisesti Helloween edustaa power metalia, ja yhtyettä pidetään lajityypin aloittajana ja pioneerina. Yhtyeen vuosina 1987 ja 1988 julkaistuja Keeper of the Seven Keys Part I- ja Keeper of the Seven Keys Part II -albumeita pidetään power metalin keskeisimpänä ja merkittävimpänä julkaisuna. Helloweenin viimeisin studioalbumi on vuoden 2021 kesäkuussa julkaistu Helloween.
Historia > Perustaminen, debyytti-EP ja esikoisalbumi Walls of Jericho (1984–1986)

Laulaja ja kitaristi Kai Hansen, kitaristi Michael Weikath, basisti Markus Grosskopf ja rumpali Ingo Schwichtenberg perustivat Helloweenin vuonna 1984 Hampurissa. Yhtyeen perustajajäsenet olivat kukin soittaneet muutamissa varsin tuntemattomiksi jääneissä yhtyeissä, joita olivat muun muassa Helloweenia edeltäneet Gentry, Second Hell, Kronus, Glory ja Iron Fist. Michael Weikath suunnitteli ensimmäisen version Helloweenin ”kurpitsalogosta”, jota yhtye käyttää yhä.
Helloween teki vuonna 1984 levytyssopimuksen saksalaisen Noise Records -levy-yhtiön kanssa, ja levytti Noisen julkaisemalle albumille Death Metal kappaleensa ”Oernst of Life” ja ”Metal Invaders”. Kai Hansenin kirjoittama ”Metal Invaders” päätyi myöhemmin hieman erilaisena versiona yhtyeen esikoisalbumille.
Vuonna 1985 Helloween levytti ensimmäisen oman julkaisunsa, viisi kappaletta sisältäneen speed metal -tyylisen EP-levyn Helloween. Noise Records julkaisi EP:n vuoden 1985 maaliskuussa.
Helloween julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa Walls of Jericho vuoden 1985 syksyllä, ja albumi julkaistiin jo lokakuussa 1985. Albumilta julkaistiin vuonna 1986 singlenä kappale ”Judas”. Yhtye alkoi herättää nopeasti huomiota omalaatuisen metallimusiikkinsa ansiosta. Kai Hansen suhtautui kuitenkin kykyihinsä laulajana kielteisesti, ja hänen mielestään yhtye tarvitsi vakituisen laulajan saavuttaakseen täyden potentiaalinsa. Hansenilla on myös kerrottu olleen vaikeuksia soittaa ja laulaa yhtyeen kappaleita samanaikaisesti keikoilla. Laulajan tehtävästä luopuessaan Hansen kuitenkin jäi yhtyeen toiseksi kitaristiksi.
Historia > Keeper of the Seven Keys -klassikkoalbumit (1986–1989)

Vuonna 1986 Helloween oli uuden laulajan tarpeessa. Uudeksi laulajaksi harkittiin aiemmin Tyran Pace -yhtyeessä laulanutta Ralf Scheepersiä, kunnes yhtye löysi paikallisessa Ill Prophecy -yhtyeessä laulaneen 18-vuotiaan Michael Kisken. Kisken laulutyyli oli Hansenin vastaavaan verrattuna voimakkaampi, puhtaampi ja korkeampi. Helloween lähestyi levy-yhtiö Noisea ajatuksella tuplalevystä, joka esittelisi yhtyeen uuden kokoonpanon ja erityisesti laulaja Michael Kisken yleisölle. Noise ei tarttunut ehdotukseen, ja sen sijaan Helloween äänitti toiselle albumilleen kahdeksan kappaletta. Albumi sai nimen Keeper of the Seven Keys Part I, ja se julkaistiin vuoden 1987 toukokuussa. Muun muassa sen single ”Future World” ja kolmetoistaminuuttinen ”Halloween” muodostuivat yhtyeen klassikoiksi, ja albumi teki Helloweenista nopeasti yhden suosituimmista eurooppalaisista metalliyhtyeistä. Albumi on lueteltu monissa yhteyksissä yhtyeen uran parhaimmistoon, ja sitä on pidetty power metal -lajityypin keskeisimpänä ja merkittävimpänä julkaisuna.
Helloween levytti vuonna 1988 seuraavan albuminsa Keeper of the Seven Keys Part II, joka oli nimensä mukaisesti jatkumoa edelliselle albumille. Albumi julkaistiin vuoden 1988 elokuussa, ja sen singleistä ”I Want Out” ja ”Dr. Stein” muodostui yhtyeen uran keskeisimpiä kappaleita. Albumi nousi Billboard 200 -listalle myös Yhdysvalloissa, jossa Music Television esitti ”I Want Out” -kappaleen musiikkivideota ahkerasti Headbangers Ball -ohjelmassaan. Helloween teki albumin tiimoilta yhteisen kiertueen Anthraxin ja Exodusin kanssa, ja keikkaili myös brittiläisen Iron Maidenin lämmittelijänä. Myös Keeper of the Seven Keys Part II nousi edeltäjänsä tavoin power metal -lajityypin tärkeimpien albumien joukkoon.
Vuoden 1988 marraskuussa Helloween äänitti Pumpkin Fly Free -kiertueen keikkansa Skotlannin Edinburghissa ja Englannin Manchesterissa. Näistä konserteista koostettiin lopulta vuoden 1989 huhtikuussa julkaistu livealbumi Live in the U.K.. Albumin julkaisemisen taustalla olivat myös yhtyeen ja levy-yhtiö Noisen välisen levytyssopimuksen velvoitteet, joiden täyttämiseksi yhtye julkaisi albumin. Yhdysvalloissa, jossa albumi julkaistiin nimellä I Want Out – Live, sen sijoitus oli Billboard 200 -albumilistalla 123.
Kitaristi Kai Hansen ilmoitti kiertueen jälkeen yllättäen jättävänsä yhtyeen lopullisesti. Hansenin eron taustalla olivat kiertue-elämän aiheuttama uupumus ja siitä aiheutuneet terveydelliset syyt, mutta myös erimielisyydet muun yhtyeen sekä levy-yhtiö Noisen kanssa. Hansenin tilalle yhtyeen toiseksi kitaristiksi valittiin pian Roland Grapow, joka oli soittanut aiemmin Rampage-yhtyeessä.
Historia > Musiikillinen tyylinmuutos ja suosion lasku (1991–1993)

1990-luvun alussa Helloweenin hajoamisesta liikkui paljon huhuja. Yhtye kuitenkin solmi levytyssopimuksen monikansallisen EMI-yhtiön kanssa, ja vuonna 1991 julkaistiin yhtyeen uran neljäs studioalbumi Pink Bubbles Go Ape. Albumi oli ensimmäinen kitaristi Roland Grapowin kanssa ja siitä odotettiin Keeper of the Seven Keys -albumien kaltaista kaupallista menestystä. Tähän vaikutti myös se, että albumin tuotti Chris Tsangarides, joka oli aiemmin tuottanut muun muassa Judas Priestin Painkillerin. Pink Bubbles Go Ape osoittautui kuitenkin kaupalliseksi epäonnistumiseksi, ja se sai ristiriitaisen vastaanoton myös kriitikoilta. Albumi oli tehty rennommalla ja humoristisemmalla otteella kuin edeltäjänsä, eikä se saavuttanut listamenestystä. Albumin singleistä ”Kids of the Century” ylsi Britannian singlelistan sijalle 65., kun taas ”Number One” ei noussut listoille lainkaan. Myös yhtyeen sisällä alkoi ilmetä ongelmia, ja erityisesti kitaristi Michael Weikath ja laulaja Michael Kiske ajautuivat erimielisyyksiin. Osoitus Weikathin ja Kisken välien kylmenemisestä on ilmeni esimerkiksi vuonna 1991, kun Weikath pyysi Andi Derisiä yhtyeen uudeksi laulajaksi. Deris kuitenkin kieltäytyi tehtävästä.
Helloweenin seuraava studioalbumi Chameleon julkaistiin vuoden 1993 toukokuussa. Moni yhtyeen fani suhtautui albumiin vieroksuen, koska se sisälsi vaikutteita popmusiikista. Yhtye hylkäsi power metal -soundinsa lähes täysin, ja kappaleissa on mukana muun muassa syntetisaattoreita, viuluja, urkuja, puhallinsoittimia, akustisia kitaroita ja jopa lapsikuoron laulua yhdistettynä swingin, countryn, grungen ja progressiivisen rockin elementteihin. Uusi musiikillinen tyyli on myös tulkittu yritykseksi pyrkiä laajentamaan yhtyeen fanikuntaa lähemmäs valtavirtaa, mutta sen sijaan moni vanha fani hylkäsi yhtyeen uuden musiikillisen tyylin myötä. Albumi sai viileän vastaanoton myös kriitikoiden keskuudessa, ja sitä on usein pidetty yhtyeen uran heikoimpana albumina.
Kahden epäonnistuneen albumin jälkeen Helloweenin jäsenten keskinäiset välit alkoivat jälleen rakoilla. Rumpali Ingo Schwichtenberg oli Chameleonia seuranneella kiertueella ajautunut yhä paheneviin päihdeongelmiin. Chameleon-albumiin tyytymätön Schwichtenberg masentui, ja hänellä diagnosoitiin myös skitsofrenia. Lopulta muu yhtye päätti erottaa Schwichtenbergin, jolle esiintyminen oli muodostunut hyvin vaikeaksi tehtäväksi monien ongelmien vuoksi. Hänen väliaikaiseksi korvaajakseen yhtye pestasi sessiomuusikko Ritchie Abdel-Nabin, joka soitti yhtyeen kanssa Chameleon-kiertueen lopun. Michael Weikathin ja Michael Kisken välinen vihanpito oli myös syventynyt, minkä seurauksena Weikath kieltäytyi työskentelemästä yhdessä Kisken kanssa. Lopulta myös Kiske erotettiin yhtyeestä vuonna 1993 kiertueen päätyttyä.
Historia > Andi Derisin aikakauden alku ja paluu raskaaseen metalliin (1994–1999)

Vuonna 1994 Helloween oli ajautunut urallaan epävarmaan tilanteeseen: yhtye oli juuri erottanut kaksi pitkäaikaista jäsentä riveistään, ja sen kaksi edellistä albumia oli otettu sekä kriitikoiden että yleisön keskuudessa vastaan ristiriitaisin tuntein. Yhtye oli myös vailla levytyssopimusta, sillä EMI oli irtisanonut yhtyeen listoiltaan Pink Bubbles Go Ape- ja Chameleon-albumien heikon kaupallisen menestymisen vuoksi. Yhtye pestasi uudeksi laulajakseen aiemmin muun muassa Pink Cream 69 -yhtyeessä vaikuttaneen Andi Derisin, ja rumpalikseen se sai muun muassa Kai Hansenin johtamassa Gamma Ray -yhtyeessä ansioituneen Uli Kuschin. Uusi kokoonpano solmi levytyssopimuksen brittiläisen Castle Communicationsin kanssa, ja yhtye aloitti Hampurissa Chateau du Pape -studiossa tulevan albuminsa Master of the Rings levyttämisen.
Heikosti menestynyttä Chameleonia seurannut Master of the Rings näki päivänvalon 8. heinäkuuta 1994. Musiikillisesti albumi merkitsi paluuta raskaan metallimusiikin pariin kahden kevyemmän tuotoksen jälkeen. Edeltäjiinsä nähden albumi menestyi hyvin eurooppalaisilla listoilla, ja myi Japanissa yli 120 000 kappaletta nousemalla albumilistan kuudenneksi. Andi Derisin valinta yhtyeen uudeksi laulajaksi oli osoittautunut onnistuneeksi ratkaisuksi, ja yhtye onnistui albumin ja ahkeran keikkailun myötä nousemaan ylös uransa suurimmasta aallonpohjasta.
Vuonna 1995 yhtyeen entinen rumpali, vakavasti sairas Ingo Schwichtenberg teki itsemurhan hyppäämällä metron alle Hampurissa. Hän oli kuollessaan 29-vuotias. Helloween omisti seuraavan albuminsa, vuoden 1996 maaliskuussa julkaistun The Time of the Oathin Schwichtenbergin muistolle. Albumia on pidetty yhtyeen uran varsinaisena comebackina huolimatta jo Master of the Rings -albumilla tapahtunutta paluuta raskaaseen metallimusiikkiin. The Time of the Oath sai positiivisen vastaanoton, Albumi nousi muun muassa Suomen virallisen albumilistan 14. sijalle, ja sitä seurasi mittava maailmankiertue. Tällöin Helloween äänitti ja taltioi toisen livealbuminsa High Live, joka julkaistiin myös videotallenteena.
Vuoden 1998 huhtikuussa Helloween julkaisi kahdeksannen studioalbuminsa Better Than Raw, joka oli yhtyeen musiikillisesti raskain tuotos sitten vuoden 1985 Walls of Jerichon. Albumia on myös pidetty yhtyeen 1990-luvun parhaana studioalbumina. Se nousi Suomessa albumilistan seitsemänneksi. Albumin myötä yhtye keikkaili ahkerasti, ja esiintyi jälleen muun muassa brittiläisen Iron Maidenin lämmittelijänä. Lisäksi Victor-yhtiö julkaisi Japanissa kaksi yhtyeen musiikkia sisältänyttä karaoke-albumia.
Helloween juhlisti 15-vuotista uraansa vuonna 1999 julkaisemalla cover-kappaleista koostetun albumin Metal Jukebox, jolla yhtye versioi muun muassa ABBA:n, The Beatlesin ja Jethro Tullin kappaleita. Metal Jukebox nousi Suomessa parhaimmillaan albumilistan sijalle 31.
Historia > 25-vuotisjuhlintaa, 7 Sinners ja uusi studioalbumi (2009–)

Vuoden 2010 tammikuussa Helloween juhlisti 25-vuotista uraansa julkaisemalla kokoelma-albumin Unarmed – Best of 25th Anniversary, joka koostui yhtyeen vanhoista kappaleista, joista oli albumille levytetty uudelleensovitettuja versioita.
Loppuvuodesta yhtye julkaisi kolmannentoista studioalbuminsa 7 Sinners, joka oli musiikillisesti yhtyeen raskain julkaisu sitten Better Than Rawin.
Historia > Straight Out of Hell 2013

Uusi studioalbumi Straight Out of Hell julkaistiin 18. tammikuuta 2013. 
Uuden levyn myötä Helloween lähti Espanjasta 28. helmikuuta aloitetulle Hellish Rock Part II -nimeä kantavalle kiertueelle yhdessä Gamma Ray -yhtyeen kanssa. Kiertueeseen kuului kolme Suomen-konserttia, Helsingissä, Tampereella ja Oulussa. Yhteinen kiertue Gamma Rayn kanssa päättyi Etelä-Koreaan 12. kesäkuuta. Helloweenin kiertue jatkui edelleen 16. marraskuuta asti.
Helloween esiintyi pääesiintyjänä Kuopio Rockcock -festivaalilla vuonna 2013. Helloween esiintyi 13.2.2016 Turun Logomolla ja 14.2.2016 Helsingin Circuksessa.
Vuoden 2016 marraskuussa Helloween ilmoitti, että se tekisi vuosina 2017–2018 Pumpkins United -erikoiskiertueen, jolle yhtyeen nykyisen kokoonpanon mukaan liittyvät myös entinen laulaja Michael Kiske ja kitaristi Kai Hansen.
Vuonna 2024 yhtye solmi levytyssopimuksen Reigning Phoenix Musicin kanssa.
Jäsenet

| --- | --- |
 Nykyinen kokoonpano Michael Kiske – laulu, akustinen kitara, tamburiini  (1986–1993 ja 2017-)  Andi Deris – laulu  (1994–)   Kai Hansen – kitara  (1984–1989 ja 2017-) , laulu  (1984–1986 ja 2017-) , taustalaulu  (1986–1989)   Markus Grosskopf – basso, taustalaulu  (1984–)   Michael Weikath – kitara, taustalaulu  (1984–)   Sascha Gerstner – kitara, taustalaulu  (2002–)   Daniel Löble – rummut  (2005–)  Lisämuusikot Jörn Ellerbrock – koskettimet  (1988–2003)   Matthias Ulmer – koskettimet  (2007–2010)   Eddy Wrapiprou – koskettimet  (2010–)  :  Entiset jäsenet Roland Grapow – kitara, taustalaulu  (1989–2001)   Ingo Schwichtenberg – rummut  (1984–1993)   Uli Kusch – rummut, taustalaulu  (1993–2001)   Mark Cross – rummut (2001–2003)  Stefan Schwarzmann – rummut (2003–2005)
Diskografia > Studioalbumit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Walls of Jericho (1985)  Keeper of the Seven Keys Part I (1987)  Keeper of the Seven Keys Part II (1988)  Pink Bubbles Go Ape (1991)  Chameleon (1993)  Master of the Rings (1994) |  The Time of the Oath (1996)  Better Than Raw (1998)  The Dark Ride (2000)  Rabbit Don’t Come Easy (2003)  Keeper of the Seven Keys: The Legacy (2005)  Gambling with the Devil (2007) |  7 Sinners (2010)  Straight Out of Hell (2013)  My God-Given Right (2015)  Helloween (2021) |
Esiintymiset Suomessa

| Aika | Aika | Kiertue | Paikka | Paikka | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 15.8. | 1987 | Keeper of the Seven Keys I | Giants of Rock | Hämeenlinna |  |
| 3.10. | 1988 | Keeper of the Seven Keys II | Helsingin jäähalli | Helsinki |  |
| 14.9. | 1993 | Chameleon | Kulttuuritalo | Helsinki |  |
| 1.12. | 1994 | Master of the Rings | Tavastia | Helsinki |  |
| 26.4. | 1996 | The Time of the Oath | Tavastia | Helsinki |  |
| 22.6. | 1996 | The Time of the Oath | Nummirock | Nummijärvi |  |
| 23.9. | 1998 | Better Than Raw | Helsingin jäähalli | Helsinki |  |
| 12.6. | 2004 | Rabbit Don’t Come Easy | Pakkahuone | Tampere |  |
| 13.6. | 2004 | Rabbit Don’t Come Easy | Tavastia | Helsinki |  |
| 26.11. | 2005 | Keeper of the Seven Keys: The Legacy | Kaapelitehdas | Helsinki |  |
| 27.11. | 2005 | Keeper of the Seven Keys: The Legacy | Club Teatria | Oulu |  |
| 28.11. | 2005 | Keeper of the Seven Keys: The Legacy | Pakkahuone | Tampere |  |
| 12.8. | 2006 | Keeper of the Seven Keys: The Legacy | Rock to the River | Imatra |  |
| 18.8. | 2006 | Keeper of the Seven Keys: The Legacy | Jalometalli | Oulu |  |
| 10.12. | 2007 | Gambling with the Devil | Pakkahuone | Tampere |  |
| 11.12. | 2007 | Gambling with the Devil | Kaapelitehdas | Helsinki |  |
| 19.7. | 2008 | Gambling with the Devil | Rockperry Festival | Vaasa |  |
| 14.12. | 2010 | 7 Sinners | Pakkahuone | Tampere |  |
| 15.12. | 2010 | 7 Sinners | Kulttuuritalo | Helsinki |  |
| 9.6. | 2011 | 7 Sinners | Sauna Open Air | Tampere |  |
| 29.3. | 2013 | Hellish Rock Part II | The Circus | Helsinki |  |
| 30.3. | 2013 | Hellish Rock Part II | Pakkahuone | Tampere |  |
| 31.3. | 2013 | Hellish Rock Part II | Club Teatria | Oulu |  |
| 3.8. | 2013 | Hellish Rock Part II | Rockcock | Kuopio |  |
| 19.7. | 2014 | Hellish Rock Part II | Karjurock | Lokalahti |  |
| 6.6. | 2015 | My God-Given Right Tour | South Park Festival | Tampere |  |
| 13.2. | 2016 | My God-Given Right Tour | Logomo | Turku |  |
| 14.2. | 2016 | My God-Given Right Tour | The Circus | Helsinki |  |
| 23.7. | 2016 | My God-Given Right Tour | John Smith Rock Festival | Laukaa |  |
| 30.11. | 2017 | Pumpkins United Tour | Helsingin jäähalli | Helsinki |   |
| 9.6. | 2018 | Pumpkins United Tour | South Park Festival | Tampere |  |
| 27.7. | 2018 | Pumpkins United Tour | Kuopiorock | Kuopio |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Helloweenin virallinen sivusto • virallinen keskustelualue (englanniksi)
| n k Helloween |
| --- | --- |
 Andi Deris  Michael Weikath  Sascha Gerstner  Markus Grosskopf  Daniel Löble   Entiset jäsenet: Kai Hansen  Ingo Schwichtenberg  Michael Kiske  Roland Grapow  Uli Kusch  Stefan Schwarzmann 
Studioalbumit:  Helloween  Walls of Jericho  Keeper of the Seven Keys Part I  Keeper of the Seven Keys Part II  Pink Bubbles Go Ape  Chameleon  Master of the Rings  The Time of the Oath  Better Than Raw  Metal Jukebox  The Dark Ride  Rabbit Don't Come Easy  Keeper of the Seven Keys: The Legacy  Gambling with the Devil  7 Sinners  Straight Out of Hell  My God-Given Right  Helloween 
Livealbumit:  Live in the UK  High Live  Keeper of the Seven Keys: The Legacy World Tour 2005–2006  United Alive in Madrid 
Kokoelmat:  Pumpkin Tracks  The Best, The Rest, The Rare  Karaoke Remix Vol. I  Karaoke Remix Vol. II  Metal Jukebox  Treasure Chest  Unarmed – Best of 25th Anniversary  Ride The Sky - The Very Best Of The Noise Years 1985 - 1998  Sweet Seductions - Best Of 
Videot:  The Pumpkin Video  High Live  Hellish Videos  Keeper of the Seven Keys: The Legacy World Tour 2005–2006  Live on 3 Continents  Masters of Rock  Sweet Seductions - Best Of  United Alive 
Muuta:  Helloweenin diskografia  Gamma Ray  Masterplan  Ride the Sky  Past in Different Ways 
Kitaristi Michael Weikath on yksi yhtyeen perustajista, ja on myös yhtyeen keskeinen lauluntekijä.
Kai Hansen soitti yhtyeessä sen perustamisesta vuoteen 1989.
Michael Kiske lauloi yhtyeessä vuosina 1986–1993.
Laulaja Andi Deris on ollut yhtyeessä vuodesta 1994.