stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yatta

| Yatta |
| --- | --- |
 Moskeija Yattassa.
 Yatta
 Koordinaatit: 31°26′52″N, 35°05′24″E 
Valtio:  Palestiina
Kuvernoraatti:  Hebron
Väkiluku (2016)  (arvio):  64 277
 
 yatta-munc.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yatta on kaupunki Palestiinan Länsirannalla Hebronin eteläpuolella. Sen asukasluku oli vuoden 2016 arvion mukaan 64 277.
Maantiede

Yatta sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Hebronin kuvernoraattissa noin 9 kilometriä Hebronin kaupungista etelään. Yattan naapuripaikkakuntia ovat Zif ja Khallet al Maiyya idässä, Ar Rihiya, Wadi as Sada ja Al Fawwarin pakolaisleiri pohjoisessa, Beit Amra lännessä ja As Samu etelässä. Kaupungin korkeus merenpinnasta on noin 793 metriä.
Vuoden keskimääräinen lämpötila Yattassa on noin 18°C ja keskimääräinen sadanta 303 mm.
Historia

Yattan asuttivat aikanaan jo kanaanilaiset. Nimi Yatta on johdettu nimestä Yuta, joka tarkoittaa tasaista ja kaarevaa. Kaupunkia on pidetty myös Raamatussa esiintyvänä Juttana. Eusebios kuvaili paikkaa 300-luvulla suurena kaupunkina Beit Guvrinin eteläpuolella. Rooman valtakunnan kaudella paikkakunta tunnettiin nimellä Letaem. Nykyinen kaupunki on kuitenkin kehittynyt vasta Osmanien valtakunnan kaudella.
Väestö

Palestiinan tilastokeskuksen mukaan Yattan asukasluku oli vuonna 2016 arviolta 64 277. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 45 424 ja vuonna 1997 22 930.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yatta Wikimedia Commonsissa
Näkymä kohti Yattaa.
Vuorijärvi (Viitasaari, Rimminjoki)

| Vuorijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  63°05′00″N, 26°12′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Koliman alue (14.47)
Laskuoja:  oja Salmijärveen 
Järvinumero:  14.477.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  150,8 m  
Pituus:  1,8 km  
Leveys:  640 m  
Rantaviiva:  6,509 km  
Pinta-ala:  47,14 ha  
Saaria:  4 
 fiVuorijärvi 
Vuorijärvi  on Keski-Suomessa Viitasaarella  Rimminjoen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,8 kilometriä pitkä, 640 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 47 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan 4 saarta.  Sen rantaviivan pituus on 6,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Koliman alueella (14.47), jonka Suvannonjoen valuma-alueeseen (14.477) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 150,8 metriä mpy.
Ylälampi (Sortavalan piiri)

| Ylälampi Юлялампи, Juljalampi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Sortavalan piiri
Koordinaatit:  61°56′42″N, 30°47′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Nevan vesistö
Valuma-alue:  Jänisjoen vesistöalue
Tulo-oja:  Töyhinoja, Suurisuon oja
Laskuoja:  oja Alalampeen
Järvinumero:  01040300211102000013537
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  86,6 m  
Pituus:  2,8 km  
Leveys:  0,72 km  
Pinta-ala:  1,16 km²  
Valuma-alue:  53,2 km²  
Saaria:  1 
 fiYlälampi 
Ylälampi (ven. Юлялампи, Юля-лампи, Juljalampi) on Venäjällä Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä sijaitseva järvi, jonka laskujoki laskee Alalammen (Алалампи) kautta Jänisjärveen.
Maantietoa

Ylälampi on 2,8 kilometriä pitkä, yli 700 metriä leveä ja sen pinta-ala on 116 hehtaaria (joskus ilmoitetaan noin 130 ha ). Lampi on pitkänmuotoinen järvi, jonka rantaviiva ei tee suuria niemiä tai lahtia. Rannat ovat kivikkoisia ja hiekkapohjaisia. Koillisrannan tuntumassa sijaitsee ainoa saari, jolla ei ole kartoissa nimeä. Sen koillisranta on ollut asuttu, mutta nykyään siellä on enää viljelyssä olevia peltoja. Järvi on siten autio metsäjärvi. Järven kaakkoispuolella kulkee Matkaselän (ven. Маткаселькя) ja Jänisjärven (ven. Янисъярви) välinen rautatie. Järvestä puoli kilometriä koilliseen sijaitsee entinen Kontiolahden kylä (Контиолахти), jossa asuu enää yksi asukas .
Vesistösuhteita

Ylälampi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jonka Kelokosken valuma-alueessa se sijaitsee. Järven lasku-uoma kuuluu vesireittiin, joka laskee Jänisjärveen. Tämän laskujoki Jänisjoki laskee Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.
Ylälampi sijaitsee Kelokosken valuma-alueessa Ruokolammen koillispuolella. Ylälampi kuuluu Vahvajärvestä Sahinojana alkavaan pääuomaan, joka laskee suoraan Jänisjärveen. Lasku-uomaan kuuluvat Sahinojan ja Ruokolampi ja sen laskuojan Töyhinojan lisäksi Ylälampi ja sen laskuoja, sekä Alalampi ja sen laskuoja Kelokoski. Kelokoski laskee Jänisjärven lounaisrantaan aivan Kontioleppälahden viereen. Ruokolammen vedenpinnan korkeus on 87 metriä, Ylälammen 86,6 metriä, Alalammen 85 metriä ja Jänisjärven 64 metriä mpy.
Valuma-alueen pinta-ala on 53,3 neliökilometriä. Suurisuolta tulevan ojan latvoilla sijaitsee Jouhkinlampi eli Aluslampi. Sen ympärillä on sijainnut Pirttipohjan kylä, joka on nykyään autioitunut. Muita valuma-alueen järviä ovat Päähimainenlampi (ven. Пяяхимайненлампи), Venelampi (Венелампи), Riuttalampi (Риутталампи), Perttilampi (Перттилампи) ja Hiijärvi.
Lähteitä > Huomioita

1 2 3 4 5  Asia katsottu ja mitattu Internetin karttapalveluista kuten esimerkiksi Google Earth, GeoMixer tai ACME.
1 2 3  Asia on luettu venäjänkielisen Wikipedian artikkelista ru:Юлялампи.
↑  Asia on luettu venäjänkielisen Wikipedian artikkelista ru:Контиолахти (Карелия).
Käännös suomeksi
Volkmarsen

| Volkmarsen |
| --- | --- |
 Volkmarsen Kugelsburgin kukkulalta nähtynä
 vaakuna
 Volkmarsen
 Koordinaatit: 51°25′N, 9°7′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Hessen
Piirikunta:  Waldeck-Frankenberg
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  67,5 km²
Korkeus:  259 m
Väkiluku (2019):  6 797
 – Väestötiheys:  101 as./km²
Postinumero:  34471
Suuntanumero(t):  05693
 
 www.volkmarsen.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Volkmarsenin sijainti Waldeck-Frankenbergin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Hessenin osavaltiossa.
Volkmarsen on kaupunki Waldeck-Frankenbergin piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa.
Maantiede

Volkmarsen sijaitsee Hessenin pohjoisosassa noin 150 kilometriä Frankfurt am Mainista pohjoiseen ja noin 28 kilometriä Kasselista luoteeseen.. Alueella virtaa Diemelin 41-kilometrinen sivujoki Twiste. Diemel puolestaan on Weserin läntinen sivujoki.
Volkmarsenin naapurikunnat pohjoisesta myötäpäivään ovat Warburg, Breuna, Wolfhagen, Bad Arolsen ja Diemelstadt.
Kaupunkikuva

Volkmarsenin ruutukaava on muodoltaan soikeahko. Sitä halkoo kaakkois–luoteissuuntainen pääkatu Steinweg, jonka läheisyydessä on muun muassa keskiaikainen kirkko ja markkinatori. Keskiajalla rakennettu kaupunginmuuri purettiin 1800-luvulla. Uusia asuinalueita on etenkin kantakaupungin kaakkoispuolella ja ulosmenoteiden varsilla.
Historia

Varhaisin asiakirjamaininta Volkmarsenista on vuodelta 1155. Kaupungiksi paikkakuntaa on kutsuttu ensimmäisen kerran 1233 paavi Gregorius IX:n turvakirjeessä. Vuodesta 1507 Volkmarsen kuului Westfalenin herttuakuntaan. Kaupunki koki laajaa tuhoa kolmikymmenvuotisen sodan aikana 1632. Suuret tulipalot puolestaan koettelivat kaupunkia vuosina 1668 ja 1685. Hessen-Darmstadtin ja Hessen-Kasselin maakreivikunnat kiistelivät Volkmarsenin omistuksesta 1800-luvun alussa ja olivat ajautua aseelliseen konfliktiin. Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta - das Alte Reich - tuli tiensä päähän 1806, minkä jälkeen Volkmarsen kuului Westfalenin kuningaskuntaan ja vuodesta 1814 Preussiin, joka luovutti sen 1817 Hessenin vaaliruhtinaskunnalle. Vuonna 1866 Volkmarsen liitettiin muun vaaliruhtinaskunnan mukana jälleen Preussiin. Vuodesta 1945 kaupunki on kuulunut Hessenin osavaltioon. 1970-luvun aluereformin yhteydessä Volkmarseniin liitettiin useita ympäröiviä maalaiskuntia.
Volkmarsenin keskustan itäpuolella on Kugelsburgin linnoituksen raunioita. Linnoituksen historia ulottuu 1100-luvun lopulle. Kugelsburgin lienevät rakennuttaneet Eversteinin kreivit. Linnoitus tuhottiin seitsenvuotisessa sodassa.
Talous ja liikenne

Volkmarsenin rautatieasema on rataosuuden Volkmarsen–Vellmar-Obervellmar pääteasema. Bundesautobahn 44 kulkee Volkmarsenin itäpuolitse. Kantakaupungin lounaispuolella on teollisuusalue, jossa toimii muun muassa Phönix Armaturen-Werke Bregel GmbH ja Henkelmann GmbH.
Lähteet ja viitteet

↑  Statistik Hessen : Tabellen Bevölkerung : Die Bevölkerung in den hessischen Gemeinden am 30.06.2019 Statistik.hessen.de. Hessisches Statistisches Landesamt. Arkistoitu 2.4.2019. Viitattu 25.2.2020.
↑  Entfernung von Volkmarsen nach_ Luftlinie.org. Viitattu 24.2.2020.
1 2 3 4 5  Historisches Ortslexikon Lagis-hessen.de. Hessisches Landesamt für geschichtliche Landeskunde. Viitattu 24.2.2020.
↑  Phönix Armaturen-Werke Bregel GmbH Chemeurope.com. LUMITOS AG. Viitattu 24.2.2020.
↑  Henkelmann : Kurzprofil Henkelmann.de. Henkelmann GmbH & Co. KG. Viitattu 24.2.2020.
Aiheesta muualla

Volkmarsen, Hessen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Volkmarsen
Käännös suomeksi
Ylöjärven Pallo

Ylöjärven Pallo (YPA) on vuonna 1960 perustettu ylöjärveläinen urheilun yleisseura, jonka lajeihin kuuluvat salibandy, pesäpallo, lentopallo ja koripallo.
Joukkueet > Salibandy

Miehet
Naiset
Naiset 2
B-pojat
C-tytöt
C2
E1
E2
E-tytöt
F1
F2
F-tytöt
G
Joukkueet > Pesäpallo

Miehet
Naiset
D-juniorit
E-juniorit
F–G-juniorit
Joukkueet > Lentopallo

B–C-tytöt
D-tytöt
D–E-tytöt
Yohann Pelé

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 4. marraskuuta 1982 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Brou-sur-Chantereine, Île-de-France, Ranska
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 196 senttimetriä
Seura
Seura:  Marseille
Pelinumero: 16
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2009 2009–2012 2014–2015 2015– |  Le Mans  Toulouse FC  FC Sochaux  Marseille | 164 (0) 18 (0)  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. helmikuuta 2014.
Yohann Pelé (s. 4. marraskuuta 1982) on ranskalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Marseillea.
Pelén vanhempi veli Steven Pelé on myös jalkapalloilija.
Ura

Pelé debytoi Le Mansin edustusjoukkueessa syyskuussa 2002 1–0-tappioon päättyneessä ottelussa Istresiä vastaan. Le Mansin pelasi tällöin vielä Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ligue 2:ssa. Kaudella 2004–2005 nuori Pelé nousi joukkueen ykkösmaalivahdiksi ja oli täten auttamassa Le Mansin noustessa ensimmäistä kertaa Ranskan korkeimmalle sarjatasolle Ligue 1:een.
Pelé edusti Le Mansia kaikkiaan kymmenen vuoden ajan, kunnes kesällä 2009 siirtyi sopimuksensa loputtua Toulouseen. Pelélle povattiin eteläranskalaisseurassa ykkösmaalivahdin paikkaa Cédric Carrasson jätettyä seuran. Hän pelasi avauskaudellaan 18 ottelua Ranskan pääsarjassa. Kaudella 2010/11 Mathieu Valverde nousi Toulousen ykkösmaalivahdiksi. 12. lokakuuta 2010 seura tiedotti, että Pelélla oli keuhkoveritulppa, joka pitäisi hänet sivussa pelikentiltä ainakin puoli vuotta.  Hän toipui vakavasta kohtauksesta hitaasti, eikä enää pystynyt jatkamaan jalkapallouraansa. Toulouse irtisanoi Pelén sopimuksen heinäkuussa 2012.
Marraskuussa 2013 kerrottiin, että Pelé vaatii Toulouselta 6,7 miljoonan euron korvauksia sopimusrikkomuksesta.  Tammikuussa 2014 Pelé palasi ammattilaisjalkapallon pariin allekirjoitettuaan 2,5 vuoden sopimuksen Ranskan liigan FC Sochaux'n kanssa.  Hän palasi pelikentille 8. helmikuuta 2014, kun Sochaux hävisi liigassa LOSCille 2-0. Edellisen kerran Pelé oli pelannut 22. syyskuuta 2010.
Aiheesta muualla

Yohann Pelén tilastot Ranskan jalkapalloliigan sivustolla (ranskaksi)
Saboula

| Saboula |
| --- | --- |
 Saboula
 Koordinaatit: 13°21′25″N, 9°33′8″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Kitan piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  439,67 km²
Väkiluku (2009):  6 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saboula on maalaiskunta Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Balandougou sijaitsee 40 kilometriä Kitasta pohjoiseen. Kunnassa on 6 200 ja keskuskylässä 3 600 asukasta (vuonna 2009).
Saboulan kunnan pinta-ala on 439,67 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Kourouninkoton ja Didenkon, idässä Namala Guimban, Souransan Tomoton ja Djidianin, etelässä Boudofon ja lännessä Toukoton kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulajonot. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, mandinkoja, soninkeja ja kakoloja.
Balandougousta on ympärivuotinen tieyhteys Kitaan. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä ja puuvilla. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Walter Rydman

Walter Rydman (18. syyskuuta 1880 Turku – 23. joulukuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen liikemies ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Hän oli Oy Stockmann Ab:n johtaja vuodesta 1919, apulaistoimitusjohtaja 1943–1947 ja toimitusjohtaja 1947–1950.
Perhetausta

Walter Rydmanin vanhemmat olivat kauppias ja valtiopäivämies Victor Magnus Rydman (1850−1916) ja tämän puoliso Zaida Savonius (1852−1924). Victor toimi Turussa isoveljensä Hjalmar Rydmanin liikkeessä, mutta muutti vuonna 1890 Helsinkiin. Hänestä tuli Albion Lamppumakasiini -nimisen kauppaliikkeen omistaja. Liikkeen edellinen omistaja oli Victorin pikkuserkku, Gustava Sofia Rydman, jota pidetään Helsingin ensimmäisenä kauppaoikeudet saaneena naisena. Myöhemmin Victor perusti myös Wieniläis-Huonekaluvarasto Rydman & K:nin, jonka erikoisalana olivat rottinkihuonekalut.
Walter Rydman kirjoitti ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1898. Hän palveli sen jälkeen vuoden verran vapaaehtoisena kaartinpataljoonassa, joskin hän opiskeli samaan aikaan yliopistossa, josta hän valmistui filosofian kandidaatiksi keväällä 1902. Rydman siirtyi heti valmistumisensa jälkeen osakkaaksi ja prokuristiksi isänsä liikkeisiin.
Aktivistina "Kagaalissa"

Suomen venäläistämistoimia vastustamaan perustettu Kagaali järjesti vuonna 1902 opiskelevan nuorison avulla valtakunnallisen kampanjan yhteiskuntakerrosten lähentämiseksi toisiinsa sortotoimenpiteiden torjumiseksi. Helsinkiin perustettiin kanslia, jonka esimieheksi tuli 22-vuotias Walter Rydman. Jo helmi-maaliskuussa vuonna 1902 Walter oli itse osallistunut agitaatiomatkalle itäiseen Hämeeseen, jossa hän oli ollut yllyttämässä asevelvollisuusikäisiä kutsuntalakkoon ja uhmaamaan venäläisiä viranomaisia. Tästä antaa ainutkertaisen todistuksen hänen omat muistiinpanonsa vuoden 1902 retkeltä:
"Helmikuussa v. 1902, juuri kun olin suorittanut kaikki tutkintoni fil. kandidaattiarvoa varten ja odotin n.k. publiikkia, sain aivan odottamatta kutsun saapua isäni vanhan ystävän tuomari Edvard Polón’in luokse, jonka silloin jo tunsin yhdeksi passiivisen vastarinnan mieheksi. Noudatin tietysti heti kutsua ja saavuttuani hänen luokseen Bulevardilla kertoi hän, että nyt tarvittaisiin nuoria miehiä, jotka olisivat valmiit asevelvollisten keskuudessa agiteeraamaan kutsuntalakon puolesta. Kun olin ilmoittanut suostuvani työhön, selitti hän mitkä kunnat tällä kertaa oli ajateltu minulle. Matkareittini tuli olemaan: Lahti– Vesivehmaa – Asikkala – Padasjoki – Kuhmoinen – Jämsä, josta Jyväskylän kautta kotiin. Matkavalmistuksiini kuului tehdä luettelo muutamista kauppiaista, jotka asuivat reitin varrella ja jotka olivat isäni kanssa liikeyhteydessä ja hänelle velkaa. Tarkoitukseni oli käymällä näiden luona (varustukseeni kuului myös joukko hintaluetteloita y.m.) verhota matkani oikea tarkoitus ja kiinni joutuessa ainakin ensi hädässä voida antaa matkalleni täysin luonnollisen aiheen. Myöhemmin sain kuulla, että tämä olikin vienyt viranomaiset harhaan."
Kagaalin myötä Walter tutustui myös itseään viisi vuotta vanhempaan Eugen Schaumaniin. Nuorilla miehillä oli yhteinen arvomaailma ja yhteisiä harrastuksia myös kagaaliaktivismin ulkopuolella. Bobrikovin surman aattona kesäkuun 15. päivänä vuonna 1905 nuoret miehet olivat kuitenkin allapäin, kun he kohtasivat koiriensa Lucaksen ja Tommin kanssa Kaisaniemen puistossa.
"Seuraavana aamuna Eugenin ystävä Walter Rydman oli Kaisaniemessä ulkoiluttamassa koiraansa, kun hän tapasi samoilla asioilla käyskennelleen Eugenin. Herrat tervehtivät toisiaan ja istahtivat penkille keskustelemaan sortopolitiikasta. Rydman oli närkästynyt siitä, että kansan mieliala oli niin lamaantunut että se alistui vastarinnatta sortoon. Tuskin oli miestä, jolla olisi rohkeutta surmata Bobrikov. Kyllä semmoisia miehiä on. Ole rauhallinen vaan, Rydman kertoo Eugenin vastanneen.”
Vapaussota ja mukaan suojeluskuntatoimintaan

Kun punakaartit ottivat juuri itsenäiseksi julistautuneen valtion pääkaupungin haltuunsa vuonna 1918, joutui Walter perheineen jäämään Helsinkiin. Walterilla oli kuitenkin kauppayhteyksiensä kautta mahdollista toimittaa valkoisille aseita pohjoiseen. Punaiset pääsivät tästä vihille ja penkoivat hänen toimistonsa etsien todisteita – mutta eivät ymmärtäneet katsoa kirjoituspöydän alustan alle, josta asetoimituksista todistavat asiapaperit olisivat löytyneet.
Vapaussodan jälkeen Walter liittyi Oldboys-pataljoonasta muodostettuun Ikämies-pataljoonaan, jonka 2. komppanian päällikkö Walterista tuli. Pelkällä kersantin arvolla Walterista tuli pataljoonan vt. komentaja syksyllä 1921. Walter sai myös aikaan sen, että suojeluskunta ryhtyi järjestämään suomenkielistä upseerikoulutusta. Ensimmäisten joukossa näin kouluttautui myös Walter, josta 1923 tuli myös pataljoonan vakinainen komentaja ja myöhemmin rykmentinkomentaja. Walteria ylistetään laajasti IM-pataljoonan 10-vuotishistoriikissa:
”W.R. on pataljoonamme ensimmäinen mies sekä virallisesti että todellisesti, ja ei ole sitä alaa tai muotoa, jossa hän ei olisi mukana ensimmäisenä tietä näyttämässä alaisilleen. Onhan tunnettua, miten hän paitsi sitä, että on mukana kaikessa ja kaikkialla, on vielä esim. kilpailuissa saavuttanut ainutlaatuista menestystä. Hän on Helsingin piirin pataljoonan komentajista kilpailutantereella, olipa kysymyksessä ampuminen, hiihto, tiedustelujuoksu tai muu, ainakin kaikki huomioon ottaen, ehdoton ykkönen. W.R. on päällikkö, joka ymmärtää miehiään ja jota miehet ymmärtävät.”
Liikemiesura

Isänsä kuoleman jälkeen Walter Rydmanista tuli 1916 Albion Lamppumakasiinin ja Wieniläishuonekalukaupan toimitusjohtaja. Tuota kautta kesti vain vajaat kolme vuotta, sillä 1919 molemmat liikkeet sulautettiin Ab Stockmann Oy:öön. Stockmannin kauppahuone oli muutettu osakeyhtiöksi 1902, mutta suvun ulkopuolisia osakkaita yhtiöön tuli vasta vuoden 1919 ratkaisuilla. Fuusion tuloksena muun muassa Walter Rydmanista tuli Stockmannin merkittävä osakas. Rydmanista tuli 1919 Stockmannin tukkuosaston johtaja. Hän sai 1941 kauppaneuvoksen arvonimen. Hänet nimitettiin 1943 yhtiön varatoimitusjohtajaksi ja 1947 Stockmannin toimitusjohtajaksi. Toimitusjohtajakausi jäi kuitenkin vain runsaan kolmen vuoden mittaiseksi, sillä Rydman jäi eläkkeelle syyskuussa 1950 ja kuoli vain muutaman kuukauden kuluttua.
Rydmanin uran työteliäin kausi ajoittui maailmansotien väliseen aikaan. Stockmann kuului tuolloin maan suurimpiin tukkuliikkeisiin, ja Rydman oli aktiivisesti kehittämässä tukkukauppasektorin yhteistoimintaa. Hän oli mukana perustamassa Suomen Tukkukauppiaiden Liittoa 1920 ja toimi liiton hallituksen varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana aina eläkkeelle siirtymiseensä saakka. Rydman oli myös Suomen edustaja Pohjoismaisessa tukkukauppiaiden järjestössä. Tukkukauppiaiden yhteisostoyrityksen Tukkukunnan hallituksen jäsen hän oli perustamisesta lähtien vuoteen 1942 ja sen jälkeen Tukkukauppojen Oy:n luottamusmiesneuvoston jäsen. Rydman oli useiden tukkukaupan toimialayhdistysten puheenjohtaja, muun muassa Lasi- ja Porsliiniyhdistyksen, Suomen Polkupyörätukkukauppiaitten yhdistyksen sekä Suomen Kenkäkauppiaiden yhdistyksen hallituksen puheenjohtaja lähes koko maailmansotien välisen aikakauden. Merkittävän tehtäväkentän muodosti Osuuskunta Suomen Messujen hallituksen puheenjohtajan tehtävä, jota Rydman hoiti lähes 25 vuotta.
Päätoimensa hoidon ja lukuisien luottamustehtävien hoidon lisäksi Rydmanin kaupan alan asiantuntemusta käytettiin hyväksi useiden valtion komiteoiden jäsenenä. Hän oli jo 1919 mukana kauppa- ja teollisuuskomission tarkastuskomiteassa, vuoden 1923 tullitariffikomiteassa sekä kauppaliikkeiden ja toimistojen työoloja käsittelevän lakikomitean jäsen.
Perhe

Walter Rydman oli vuodesta 1905 asti naimisissa Emma Karin Arvidssonin kanssa ja heillä oli neljä lasta: Karin Rydman, Niilo Walter Rydman, Björn Olav Rydman, ja Ulla Duncker. . Perhe oli täysin kaksikielinen; puolison isä oli syntyisin Ruotsista. Ruotsinkielisestä sukutaustasta huolimatta Walter Rydman oli puoluekannaltaan nuorsuomalainen ja mieleltään vankka fennomaani.
Walter Rydmanin pojanpoika on säveltäjä Kari Rydman ja pojanpojan pojanpoika perussuomalaisten kansanedustaja ja Orpon hallituksen elinkeinoministeri Wille Rydman. Sisäministeri Heikki Ritavuori ja Helsingin ylipormestari, presidenttiehdokas Eero Rydman olivat Walter Rydmanin serkkuja.
Sadegh Ghotbzadeh

Sadegh Ghotbzadeh vuonna 1980.
Sadegh Ghotbzadeh (persiaksi: صادق قطبزاده) (vuonna 1936 – 15. syyskuuta 1982) oli iranilainen poliitikko. Hän toimi maansa ulkoministerinä (30. marraskuuta 1979 alkaen elokuuhun 1980. Tälle ajalle osui Iranin panttivankikriisi.
Ghotbzadeh kannatti Iranin Kansallista rintamaa ja oli ajatolla Khomeinin läheinen avustaja tämän ollessa maanpaossa Ranskassa. Hän esiintyi Khomeinin seurassa, kun tama palasi Iraniin 1. helmikuuta 1979. Heti Iranin vallankumouksen jälkeen Ghotbzadeh nimitettiin maan yleisradioyhtiön toimitusjohtajaksi. Hän pyrki saattamaan sen sopusointuun islamin opetusten kanssa. Tätä arvosteli sekä ryhmä iranilaisia intellektuelleja että maan väliaikainen hallitus. Hänet nimitettiin ulkoministeriksi virkaa tekevän ulkoministerin Abolhassan Banisadrin erottua tehtävästään, kun kiista yhdysvaltalaisten panttivankien kohtalosta oli yltynyt. Hän erosi tehtävästä myöhemmin, kun hänen yrityksensä kriisin laukaisemiseksi diplomaattisesti olivat ajautuneet umpikujaan.
Huhtikuussa 1982, Iran-Contra-skandaalin paljastuttua pidätettiin Ghotbzadeh sekä useita armeijan upseereita ja uskonnollisia opettajia. Näiden joukossa oli uskonnollisen johtajan, ajatolla Kazem Šariatmadarin vävy. Heitä kaikkia syytettiin hankkeesta Khomeinin salamurhaamiseksi ja islamilaisen tasavallan kumoamiseksi. Ghotbzadeh piti syytteitä perusteettomina, mutta myönsi hankkeen presidentti Ali Khamenein hallinnon syrjäyttämiseksi. Ghotbzadeh teloitettiin hänen vankeusaikanaan tehdyn äänitteen perusteella. Siinä hän tunnusti maksaneensa rahaa ja välittäneensä Ranskassa oleskelleiden liittolaistensa yhteystietoja vapauttamistaan vastaan.
Ghotbzadeh opiskeli Georgetownin yliopistossa, Yhdysvalloissa vuosina 1959–1963. Ennen valmistumistaan hänet kuitenkin erotettiin tiedekunnastaan hänen jätettyään väliin osan kurssinsa opinnoista ja tutkinnoista johtaakseen Mohammad Reza Pahlavin vastaista protestiliikehdintää.
Käännös suomeksi
Walesinpaimenkoira

| Walesinpaimenkoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Wales,  Iso-Britannia
Määrä:  Suomessa muutamia
Rodun syntyaika:  1700-luku
Alkuperäinen käyttö:  karjanajo, paimennus
Nykyinen käyttö:  paimen-, harrastus- ja seurakoira
Elinikä:  12–15 vuotta
Muita nimityksiä:  Ci Defaid Cymreig, Welsh Sheepdog, Welsh Collie
FCI-luokitus:  ei
Ulkonäkö
Paino:  18–20 kg
Säkäkorkeus:  43–60 cm
Väritys:  musta, mustavalkoinen, black & tan, tricolor tai merle
Walesinpaimenkoira (kymriksi Ci Defaid Cymreig, engl. Welsh Sheepdog) on walesilainen koirarotu. Se edustaa samaa collie-tyyppiä bordercollien, koolien, brasilianpaimenkoiran ja australianpaimenkoiran kanssa.