stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kim Collins
Aiheesta muualla

Kim Collins Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Miesten 100 metrin juoksun maailmanmestarit
Kim Clijsters

| Kim Clijsters |
| --- | --- |
 Australian avoimissa 2006
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. kesäkuuta 1983 (ikä 41)
Kansalaisuus:   Belgia
Tennispelaaja
Pituus:  174 cm
Paino:  68 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  1997–2012
Palkintorahat:  24 545 194 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  1. (11.8.2003)
Turnausvoittoja:  41
Voitot/tappiot:  523–132
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  voitto (2011)
Ranskan avoimet:  loppuottelu (2001, 2003)
Wimbledon:  välierät (2003, 2006)
Yhdysvaltain avoimet:  voitto (2005, 2009, 2010)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  1  (4. elokuuta 2003)
Voitot/tappiot:  131–56
Aiheesta muualla
www.kimclijsters.com
ITF
WTA
Kim Clijsters (s. 8. kesäkuuta 1983 Bilzen, Belgia) on belgialainen tennispelaaja ja International Tennis Federationin maailmanmestari vuodelta 2005. Hän lopetti uransa toukokuussa 2007, mutta ilmoitti maaliskuussa 2009 palaavansa kilpakentille. Hän lopetti uransa lopullisesti vuoden 2012 Yhdysvaltain avoimiin. Clijsters kuitenkin pyörsi tämänkin päätöksen ja ilmoitti 12.9.2019 tekevänsä paluun vuonna 2020.
Ensimmäisen kerran Clijsters saavutti WTA-rankingissa ensimmäisen sijan 11. elokuuta 2003, menettäen sen kuitenkin myöhemmin samana vuonna Justine Henin-Hardennelle. Hän voitti Martina Hingisin Australian avointen puolivälierissä 25. tammikuuta 2006, joten hän piti paikkansa seuraavassa virallisessa, 30. tammikuuta julkaistussa rankingissa.
Clijsters palasi tenniskentille elokuussa 2009 yli kahden vuoden tauon jälkeen. Hän voitti Cincinnatin turnauksessa kahdessa erässä Marion Bartolin, Patty Schnyderin ja maailmanlistalla kuudenneksi sijoitetun Svetlana Kuznetsovan. Puolivälierissä hän hävisi maailmanlistan ykköselle, Dinara Safinalle lukemin 2–6, 5–7. Seuraavalla viikolla hän voitti Toronton turnauksessa Olena Baltatšan ja maailmanlistalla yhdeksänneksi sijoitetun Viktoryja Azarenkan, mutta hävisi kolmannella kierroksella maailmanlistan neloselle, Jelena Jankovićille luvuin 6–1, 3–6, 5–7.
Clijstersin comeback-kausi jatkui Yhdysvaltain avoimissa syyskuussa 2009. Belgialainen eteni finaaliin pudottamalla välierässä Serena Williamsin. Loppuottelussa Clijsters otti uransa toisen Yhdysvaltain avointen mestaruuden voittamalla yhdeksänneksi sijoitetun Tanskan Caroline Wozniackin 7–5, 6–3.  Vuonna 2010 hän voitti jälleen Yhdysvaltain avoimet, voittamalla turnauksessa neljännellä kierroksella Ana Ivanovićin, puolivälierässä Samantha Stosurin ja välierässä Venus Williamsin. Finaalissa hän voitti Vera Zvonarjovan luvuin 6–2, 6–1. Lokakuussa 2010 hän otti 40:nnen WTA-turnausvoittonsa kaksinpelissä, kun hän voitti WTA Tour Championships -turnauksen finaalissa Caroline Wozniackin.
Vuonna 2011 Clijsters voitti Australian avoimet ensimmäisen kerran urallaan. Finaalissa hän voitti Kiinan Li Nan.
Clijsters ilmoitti toukokuussa 2012 lopettavansa uransa Yhdysvaltain avointen jälkeen. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi kaksinpelissä toisella kierroksella Laura Robsonille suoraan kahdessa erässä. Näin hänen uransa kaksinpelissä päättyi. Hän oli turnauksessa mukana myös nelinpelissä sekä sekanelinpelissä. Hänen viimeiseksi ottelukseen jäi sekanelinpelitappio 1. syyskuuta 2012.
Ura

Paras WTA-sijoitus 1. (11. elokuuta 2003)
Parhaat saavutukset: U.S. Openin voitto 2005, 2009 ja 2010, Australian avointen voitto 2011
Perhe-elämä

Kim Clijsters on menestyneen jalkapalloilija Lei Clijstersin ja voimistelija Els Vandecaetsbeek Clijstersin tytär. Lei Clijsters menehtyi syöpään 4. tammikuuta 2009. Kim Clijstersilla on sisar Elke Clijsters, joka myöskin oli menestyvä junioripelaaja ja voitti vuonna 2002 ITF World Junior Doublesin mestaruuden, mutta selkäongelmat pakottivat Elken lopettamaan ammattilaistennisuransa vuonna 2004.
Kim Clijsters ilmoitti kihlautumisesta pitkäaikaisen kumppaninsa Lleyton Hewittin kanssa marraskuussa 2003, mutta he erosivat lokakuussa 2004. Kesällä 2007 Clijsters meni naimisiin yhdysvaltalaisen ammattilaiskoripalloilijan Brian Lynchin kanssa. He saivat lapsen helmikuussa 2008.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu
Kim Clijsters WTA:n sivuilla (englanniksi)
Acatiimi

Acatiimi on vuodesta 1996 ilmestynyt Professoriliiton, Tieteentekijöiden liiton ja Yliopistojen opetusalan liiton (YLL) julkaisema ammatti- ja järjestölehti. Lehden painos on 11 500 kappaletta ja se ilmestyy painettuna 5–6 kertaa vuodessa. Sen päätoimittaja on Eeva Ylätalo.
Aiheesta muualla

Acatiimin verkkosivut
Kellopeli

Kellopeli
Kellopeli (saks. Glockenspiel) kuuluu kromaattisiin lyömäsoittimiin. Kellopelin kielet ovat metallista, ja niitä lyödään useimmiten metallisilla tai kovilla muovisilla malleteilla (kapuloilla). Kellopelin ääniala vaihtelee kahdesta kolmeen oktaaviin. Kielet voivat olla järjestetty samalla tavalla kuin pianon koskettimet (ylennetyt ja alennetut äänet ovat erillään ”valkoisista” koskettimista). Yksiriviseen kellopeliin on saatavissa erilliset ylennys- ja alennuspalat. Nimitystä kellopeli käytetään joskus myös carillonista eli tornikellopelistä.
Kellopelin ääni on kirkas ja kuuluu helposti suurenkin orkesterin läpi. Useimmiten kellopeliä käytetäänkin melodian korostamiseen tai sointujen tai lopukkeiden täydentämiseen. Lyyran muotoisia kellopelejä (engl. bell lyre) käytetään usein sotilasorkestereiden melodiasoittimena.
Kellopeliä käytetään muun muassa Paul Dukasin teoksessa Noidan oppipoika.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta kellopeli Wikimedia Commonsissa
Kolmas maailma (kirja)

| Kolmas maailma: uutta proosaa espanjankielisestä Amerikasta |
| --- | --- |

Kirjailija:  Matti Rossi (toim. ja suom.)
Genre:  novellikokoelma
Kustantaja:  Tammi
Sarja: Horisontti: 7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kolmas maailma: uutta proosaa espanjankielisestä Amerikasta on vuonna 1966 julkaistu novelliantologia. Valikoiman on toimittanut ja suomentanut Matti Rossi. Kokoelman tunnetuimpia kirjailijanimiä ovat Jorge Luis Borges, Miguel Angel Asturias, Juan Jose Arreola, Horacio Quiroga ja Octavio Paz.
Novellit

Guadalupe Amor: Tunnustus; Tellukeskus; Mónica Mijares; Tyydyttämätön; Likainen
Juan José Arreola: Hyönteiset; Sammakko; Boa; Maamyyrät; Pöllö; Karhu; Sarvikuono; Ajolote; Apinat; Vapaudesta; Vaimonvaihto
Miguel Angel Asturias: Tatuoidun naisen legenda; Kevätmyrskyn noidat
Jorge Luis Borges: Tlön, uqbar, orbis tertius; Babylonian arpajaiset; Baabelin kirjasto; Mies, joka kirjoitti ’Quijoten’
Guillermo Cabrera Infante: Kuubalainen serenadi; Hän lauloi vain boleroja
Rosario Castellanas: Balún-canán
Julio Cortázar: Tarinoita kronopioista ja vaamuista; Erillisiä tarinoita; Rayuela
Luis Alberto Heiremans: Teresa
Octavio Paz: Kimppu sinisiä silmiä; Elämäni aallon kanssa
Virgilio Piñera: Liha; Matka; Suuri Baro
Horacio Quiroga: Höyhenpielus
Juan Rulfo: Luvina; Akkojen rinne; Sano niille etteivät tapa minua!; Analecto morones
Vastaanotto

Kerttu Manninen kiitti aikalaisarviossaan Kolmatta maailmaa siitä, että se toi suomalaisten tietoisuuteen latinalaisen Amerikan kirjallisuutta, jota aiemmin oli suomennettu hyvin vähän. ”Olisikin ollut suotavaa, että tähän espanjankielisen Amerikan proosan valikoimaan olisi liitetty sitä koskeva yleiskatsaus, sillä lyhyet kirjailijaesittelyt kunkin tekijänosuuden alussa eivät riittävästi pohjusta tietämättömälle kirjailijan asemaa enempää oman maansa kuin koko latinalaisen Amerikan kirjallisuudessa. Ilman katsaustakin tämä proosavalikoima on toki sekä kiinnostusta herättävä että nimistöltään edustava.”
Kriterium

Kriterium on vuosittain järjestettävä 3-vuotiaiden ravihevosten suurin kansallinen ikäluokkakilpailu. Kriterium on Derbyn lisäksi toinen raviurheilun ns. klassisista ikäluokkakilpailuista. Suomen lisäksi Kriteriumeja järjestetään Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa. Ranskassa on myös Kriterium-nimisiä suurkilpailuja, mutta ne eivät ole ikäluokkalähtöjä.
Suomi

Suomen Kriteriumit ovat ennakkomaksullisia kilpailuja, jonka palkintosummat kerätään niihin ilmoitettujen varsojen osallistumismaksuista. Ikämääritykseen muodostaa poikkeuksen Suomenhevosten Kriterium, joka on tarkoitettu 4-vuotiaille. Kilpailuihin ovat oikeutettuja osallistumaan Suomessa syntyneet hevoset. Vuonna 2012 Lämminverikriteriumin ykköspalkinto oli 75 000 euroa ja suomenhevosten 38 000.
Molemmat Kriteriumit kilpaillaan vuosittain Ylöjärvellä Teivon raviradalla syys-lokakuun vaihteessa. Lämminveristen kilpailu juostaan 2600 metrin matkalla ja se on järjestetty vuodesta 1972 lähtien. Suomenhevosten Kriterium juostiin ensimmäisen kerran vuonna 1975 ja sen kilpailumatkana on 2100 metriä. Teivo on järjestänyt myös vain tammoille tarkoitetun Tammakriteriumin vuodesta 1988 lähtien.
Muut Pohjoismaat

Ruotsin lämminverikriterium, Svenskt Travkriterium, on ravattu Tukholmassa Solvallan raviradalla vuodesta 1927. Norjassa järjestetetään Suomen tavoin Kriterium myös kylmäverisille. Molempien rotujen kilpailuja on juostu 1930-luvulta lähtien Bjerken raviradalla Oslossa. Tanskan Kriterium pidetään Charlottenlundin radalla Kööpenhaminassa. Ensimmäisen kerran se järjestettiin jo vuonna 1898.
Suomen Lämminverikriteriumin voittajat

| Vuosi | Hevonen | Ohjastaja | Voittoaika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1972 | Tserboy | Sören Leo | 26,2a |
| 1973 | Caru | Antti Hannula | 27,9a |
| 1974 | Miss Nibs | Seppo Sarkola | 25,0a |
| 1975 | Hill | Martti Keskinen | 27,8a |
| 1976 | Max Song | Väinö Kähönen | 22,8a |
| 1977 | James Boy | Aarne Pietilä | 24,2a |
| 1978 | Rocky | Matti Virtapohja | 20,8a |
| 1979 | Mini Bunter | Jorma Kontio | 21,8a |
| 1980 | Hj Speed | Erik Skutnabb | 20,6a |
| 1981 | Guiding Star | Pekka Korpi | 19,3a |
| 1982 | Enterprise Hanno | Pekka Korpi | 20,0a |
| 1983 | Einarsin | Tapio Perttunen | 18,1a |
| 1984 | Jimi Boy | Jarmo Hoffrén | 17,6a |
| 1985 | Philip H | Pekka Korpi | 17,0a |
| 1986 | Chark Laukko | Ulf Thoresen | 17,0a |
| 1987 | Domino Laukko | Veli-Pekka Toivanen | 17,1a |
| 1988 | Midnight Rocky | Antti Teivainen | 17,3a |
| 1989 | Cheri Boy | Markku Nieminen | 17,5a |
| 1990 | Born Quick | Tommy Hanné | 17,6a |
| 1991 | Jexpress Dahlia | Aki Antti-Roiko | 15,4a |
| 1992 | Ebony Eyes | Jorma Kontio | 17,2a |
| 1993 | Silver Game | Jorma Kontio | 15,5a |
| 1994 | Venice Beach | Tuomas Korvenoja | 16,4a |
| 1995 | Monster of Speed | Seppo Sarkola | 14,7a |
| 1996 | Not A Spasecase | Lennart Forsgren | 17,4a |
| 1997 | Farmer's Future | Kari Rosimo | 16,0a |
| 1998 | Briso Mancini | Ari Moilanen | 17,6a |
| 1999 | Inspiration Ride | Tuomas Korvenoja | 16,8a |
| 2000 | Jet Garden | Mauri Jaara | 16,9a |
| 2001 | Hot Looking | Aki Antti-Roiko | 17,2a |
| 2002 | Cold Hard Wind | Kari Rosimo | 17,6a |
| 2003 | Funky Ride | Tuomas Korvenoja | 17,2a |
| 2004 | Passionate Kemp | Markku Nieminen | 16,7a |
| 2005 | Expressionist | Eero Hakkarainen | 16,2a |
| 2006 | Belmonte | Markku Nieminen | 17,5a |
| 2007 | Arctic Hope | Pekka Korpi | 16,0a |
| 2008 | Target Hoss | Jorma Kontio | 15,6a |
| 2009 | Keen Leader | Hannu Korpi | 16,5a |
| 2010 | Embassy Caviar | Jorma Kontio | 16,3a |
| 2011 | Brad De Veluwe | Tuomas Korvenoja | 15,0a |
| 2012 | Bosses Lily | Antti Teivainen | 15,2a |
| 2013 | Express Duo | Ari Moilanen | 13,9a |
| 2014 | Jontte Boy | Tuomas Korvenoja | 15,4a |
| 2015 | Arctic Passion | Hannu Torvinen | 15,2a |
| 2016 | Callela Leonard | Jukka Torvinen | 14,7a |
| 2017 | Run for Royalty | Hannu Torvinen | 17,4a |
| 2018 | Lewis Ale | Tuomas Korvenoja | 14,3a |
| 2019 | Raskolnikov Frido | Santtu Raitala | 14,8a |
| 2020 | Sahara Jaeburn | Jorma Kontio | 13,7a |
| 2021 | Planbee | Tommi Kylliäinen | 13,2a |
| 2022 | Corazon Combo | Pekka Korpi | 13,9a |
| 2023 | God Hyperion | Henri Bollström | 14,6a |
Suomenhevoskriteriumin voittajat

| Vuosi | Hevonen | Ohjastaja | Voittoaika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1975 | Tytön-Toive | Mauno Tammi | 31,5a |
| 1976 | Ero-Liippa | Veijo Kauppinen | 38,5a |
| 1977 | Pelurkki | Tauno Tupamäki | 38,6a |
| 1978 | Hilun-Mestari | Valde Lindeman | 34,9a |
| 1979 | Etu-Tahti | Pekka Roiha | 33,3a |
| 1980 | Kojo | Arto Pasanen | 34,2a |
| 1981 | Vekkuliina | Pentti Savolainen | 30,6a |
| 1982 | Suikku | Tuomo Mäkelä | 31,1a |
| 1983 | Kaarlon-Kaiku | Juhani Sundström | 34,0a |
| 1984 | Jarvaus | Pertti Ikävalko | 31,0a |
| 1985 | Ponseri | Anssi Niininen | 31,4a |
| 1986 | Veluri | Markku Hietanen | 32,1a |
| 1987 | Holkki | Olli Ukkola | 30,4a |
| 1988 | Ruuti-Ukko | Olli Ukkola | 30,8a |
| 1989 | Valpurin Vesa | Pentti Savolainen | 29,5a |
| 1990 | Hilpertti | Aki Antti-Roiko | 29,1a |
| 1991 | V.H. Holkeri | Eero Huotari | 29,8a |
| 1992 | V.T. Vasperi | Risto Tupamäki | 28,4a |
| 1993 | Hissun Tyttö | Rainer Björkroth | 30,3a |
| 1994 | Kihin Hiski | Matti Salmi | 29,0a |
| 1995 | Mikkeriina | Jorma Kontio | 29,2a |
| 1996 | Juli Pat | Hannu Kamppuri | 30,5a |
| 1997 | Gilbert | Harri Koivunen | 31,2a |
| 1998 | Liising | Ari Moilanen | 31,6a |
| 1999 | Cameron | Ari Moilanen | 27,1a |
| 2000 | Venneri | Mikko Jääskeläinen | 30,4a |
| 2001 | Vinkein | Antti Teivainen | 30,5a |
| 2002 | Tutuari | Heikki Torvinen | 30,5a |
| 2003 | I.P. Vipotiina | Heikki Torvinen | 30,1a |
| 2004 | Leevi Dahlia | Jukka-Pekka Kauhanen | 28,8a |
| 2005 | Cordiitta | Kaarlo Ahokas | 28,7a |
| 2006 | Poken Poika | Juha Utala | 32,1a |
| 2007 | Pauskeri | Ahti Antti-Roiko | 28,8a |
| 2008 | Jonkkari | Mika Forss | 28,5a |
| 2009 | Bokalle | Esa Holopainen | 27,7a |
| 2010 | Tas Onnekas | Jarkko Kervinen | 26,6a |
| 2011 | Elmoori | Tommi Kylliäinen | 28,0a |
| 2012 | Siirin-Älli | Ahti Antti-Roiko | 26,5a |
| 2013 | Koivikon Kalle | Tuomas Pakkanen | 25,2a |
| 2014 | Säihkeen Säpinä | Antti Teivainen | 26,8a |
| 2015 | Tähen Toivomus | Henri Bollström | 26,2a |
| 2016 | Ellin Sisu | Jorma Kontio | 25,5a |
| 2017 | Vixus | Janne Soronen | 27,7a |
| 2018 | Sirukasson | Mika Forss | 26,8a |
| 2019 | Parvelan Retu | Hannu Torvinen | 25,9a |
| 2020 | Ville Kalle | Markku Hietanen | 26,2a |
| 2021 | V.G. Voitto | Ari Moilanen | 25,2a |
| 2022 | Lipassi | Heikki Hoffren | 27,1a |
| 2023 | Paavolan Hurmos | Jani Ruotsalainen | 26,3a |
Aiheesta muualla

Teivon raviradan sivut
Keith Barrow (albumi)

| Keith Barrow Keith Barrow |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1977
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Bobby Eli
 Tyylilaji: Philadelphia soul
 Levy-yhtiö: Columbia Records  Sony Records Int'l  Big Break Records
Keith Barrow on Keith Barrow'n studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1977 ja uusintapainokset 2002 ja 2011.
Billboard valitsi kappaleet ”Mr. Magic Man”, ”I Put the Twinkle In Your Eye” ja ”Questions” albumin keskeisimmiksi.
”Mr. Magic Man” on cover-versio Wilson Pickettin (1974) ja ”You Don't Know How Hard It Is” The Devastating Affair'n (1974) alkuperäiskappaleista. Barrow kirjoitti kappaleen ”Teach Me (It's Something About Love)”. Musiikkitoimittaja Christian John Wikanen mukaan Barrow loi jokaista albumin kappaletta varten selvästi erotettavan ihmistyypin.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Mr. Magic Man | 3.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Teach Me (It's Something About Love) | 4.05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | I Put the Twinkle In Your Eye | 4.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | A World Of Lonely People | 6.30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | You Don't Know How Hard It Is To Make It | 4.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Didn't You Know You'd Have To Cry Sometime | 3.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Precious | 4.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Questions | 4.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | We've Got A Right To Be Wrong | 3.12 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Keith Barrow – laulu
Bobby Eli, T.J. Tindall, Dennis Harris – kitarat
Michael ”Sugar Bear” Forman – basso
Ron ”Have Mercy” Kersey, Carleton Kent, Shadid Ali – keyboardit
Jerry Jones, Charles ”Good Ol' 77” Collins – rummut
Larry Washington – congat & perkussiot
Vincent Montana Jr. – vibrafoni
Don Renaldo and His ”Heavenly” Strings & Horns
Koronída (Náxos)

| Koronída Κορωνίδα |
| --- | --- |
 Koronídan kylä.
 Koronída
 Koordinaatit: 37°8′46″N, 25°31′45″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Náxos
Kunta:  Náxos ja Pienet Kykladit
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  6702030601
Väkiluku (2011):  279
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koronída (kreik. Κορωνίδα, kath.kreik. Κορωνίς, Koronís) eli Komiakí (Κωμιακή) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Náxoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Aiemmin kylä kuului Drymalían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Náxoksen ja Pienten Kykladien kunnan Drymalían kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 279 (vuonna 2011).
Koronídan kylää.
Koronída sijaitsee Náxoksen pohjoisten sisäosien vuorilla noin 34 kilometriä koilliseen saaren pääkaupungista Náxoksen kaupungista. Kylän alueella on ollut asutusta jo mykeneläisellä kaudella, miltä ajalta on löydetty hauta. Frankkivallan ajalta kylässä on linna. Kylän tärkein kirkko on omistettu Neitsyt Marialle (Panagía Theosképasti).
Koronída muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κορωνίδος, Topikí Koinótita Koronídos), johon kuuluvat varsinaisen Koronídan kylän lisäksi kylät Agiá, Apóllonas, Chília Vrýsi, Farakló, Kámpos, Myrísis ja Taxiárchis. Koko yhdyskunnan väkiluku on 594.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koronída Wikimedia Commonsissa
Kolmen kaupungin kasvot

| Kolmen kaupungin kasvot |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Matti Kassila
Käsikirjoittaja:  Matti Kurjensaari Olavi Puusaari Matti Kassila
Tuottaja:  Risto Orko
Säveltäjä:  Osmo Lindeman
Kuvaaja:  Esko Jantunen
Leikkaaja:  Matti Kassila leikkaus (kuvausapulainen) Kalevi Korte leikkaus (apulaisäänittäjä) Esko Kahilainen leikkaus
Pääosat:  Mai-Brit Heljo selostaja (Turku) Olavi Puusaari selostaja (Tampere) Paavo Noponen (Helsinki)
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi Oy
Ensi-ilta:  7. joulukuuta 1962
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kolmen kaupungin kasvot on Matti Kassilan ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 1962. Elokuva on kolmen kaupungin, Helsinki, Turku, Tampere, esittelyelokuva.
Elokuvan ensi-ilta oli Helsingin Kaleva- ja Kino-Palatsi-teattereissa 7. joulukuuta 1962. Risto Orko sai työstään tuottaja-Jussi-palkinnon.
Tuotanto

Kassila oli 1940-luvulla perehtynyt dokumenttielokuvan tekoon saattaessaan valmiiksi joukon Topo Leistelän vaihtaessa taloa kesken jääneitä lyhyitä dokumentteja. Ajatus dokumenttien teosta jäi pitkäksi aikaa itämään ja toteutui, kun Risto Orko kiinnostui ehdotuksesta. Kassila kertoo, että dokumentin käsikirjoitus oli lähinnä luettelo siitä, mitä on kuvattava, ja varsinaisesti elokuva syntyi leikkauspöydällä 20 000 metrin materiaalista.
Kassila väsyi dokumentin tekoon ja teki välillä yhden Palmu-elokuvan ennen kuin jatkoi taas työtä. Eräiden muutosten jälkeen dokumentti valmistui. Elokuvatarkastamo poisti siitä Helsinki-jakson striptease-kohtauksen.
Arviot

Aikalaisarvioissa Paula Talaskivi (Helsingin Sanomat) ja Inkeri Lius (Suomen Sosialidemokraatti) suhtautuivat elokuvaan myönteisesti. Sen sijaan ruotsinkielisissä lehdissä nimimerkki Tittaren? (Folktidningen Ny Tid) ja Henry G. Gröndahl (Hufvudstadsbladet) tyrmäsivät elokuvan vahvoin ilmaisuin.
Tampere-osuutta pidettiin yleisesti parhaana. Jukka Martinkari kirjoittaa (Turun Sanomat): "Tampereen kohdalla tekijä on ollut herkimmillään, niinpä tulos onkin kolmesta onnistunein."
Myöhemmissä arvioissakin mielipiteet jakautuivat. Harri Moilanen (Kansan Uutiset) piti tulosta naiivina, Antti Lindqvist (Katso) puolestaan kirjoitti, että se on "sympaattisella, usein tahattoman koomisella tavalla lyyrinen ja kaunopuheinen kokonaisuus".
Kirje

Nainen kirjoittamassa kirjettä. Kusakabe Kimbein ottama valokuva.
Kirje on kirjallinen viesti henkilöltä (luonnolliselta tai juridiselta) toiselle. Kirje kirjoitetaan paperille ja paperi suljetaan kirjekuoren sisälle. Kirjekuoren voi jättää myös avonaiseksi. Kirjeitä lähetetään yleensä pitkien välimatkojen päähän. Ennen kuin kirjoituskoneet ja tietokoneet yleistyivät, kirjeet kirjoitettiin käsin. Nykyäänkin näin voidaan tehdä, varsinkin epämuodollisten kirjeiden kanssa tai juhlallisissa kirjeissä. Myös sähköpostiviestiä kutsutaan joskus kirjeeksi.
Kirjeeseen liittyy juridisia määräyksiä. Kirjesalaisuus tarkoittaa sitä, että vain vastaanottajalla on oikeus avata (suljettuna lähetetty) kirje ja lukea sen sisältämä viesti. Kirjettä avoimempi on kortti, jonka sisältö katsotaan juridisesti julkiseksi.
Kirje Suomessa

Suomen Posti kuljettaa kirjeet, joissa on maksettu postimerkki. Kirjeitä voi myös lähettää kuriirin tai kuriiriyhtiön välityksellä. Kirje voidaan lähettää kirjattuna, jolloin lähettäjä saa erillisen kuitin lähetyksestä ja vastaanottaja saa tiedon tulleesta kirjeestä. Kirjattu kirje pitää hakea postista. Näin varmistetaan kirjeen kulku varmasti vastaanottajalle.
Kirjeen kulun nopeuteen vaikuttaa kiireellisyysluokka: jos kirje halutaan perille kahdessa arkipäivässä, pitää siinä olla postimerkin lisäksi puolentoista euron hintainen niin sanottu Plus-merkki. Plus-merkissä olevan seurantakoodin avulla lähettäjä voi seurata lähetyksen perillemenoa. Kirjeiden kaksiportainen kiireellisyysluokitus (ykkös- ja kakkosluokka) oli käytössä Suomessa vuodesta 1984 alkaen ja yleisessäselvennä käytössä vuodesta 2011 vuoteen 2017.
Ominaisuudet

Kirjeen ominaisuuksiin kuuluu tieto kirjoittajasta, vastaanottajasta, kirjoitushetki, allekirjoitus, salaus, lähetyshetki, saapumishetki, lukuhetki ja liitteet. Mikä tahansa näistä tiedoista voi puuttua.
Kirje varustetaan vastaanottajatiedolla, ellei kyseessä ole joukkokirje. Kirjeissä on yleensä kirjoitushetki (yleisimmin päiväys). Hyvän tavan mukaan kirjeen kirjoittaja allekirjoittaa nimellänsä viestin. Jos lähettäjä on ei-luonnollinen henkilö (esimerkiksi yritys, yhdistys tai instituutio), kirjeen allekirjoittaa valtuutettu henkilö (nimenkirjoitusoikeus).
Kirjeen saapumisajankohta voi olla merkittävä esimerkiksi kirjeissä, jotka vaativat saajalta toimenpiteitä (esimerkiksi maksukehotukset, verotusasiat, asevelvollisuusasiat tai syytteet). Näissä tilanteissa varmistetaan kirjeen saapuminen vastaanottajalle esimerkiksi kirjattuna lähettämisellä.
Kirjeen saapumisajankohdan ja lukuajankohdan välillä voi olla viivettä. Lähettäjä voi pyytää sähköiseen kirjeeseen saapumiskuittauksen tai lukukuittauksen. Saapumiskuittaus tulee kun sähköposti on saapunut vastaanottajan sähköpostijärjestelmään ja lukukuittaus tulee kun vastaanottaja avaa sähköpostiviestin.
Kirje voi sisältää oheen liitettyjä asiakirjoja eli liitteitä. Kirjeen tekstissä on hyvä mainita liitteistä, jotta lukija voi varmistaa niiden mukanaolon.
Kirjeen viesti voi olla salattu salakirjoitusmenetelmällä. Salauksella halutaan varmistaa, että vain haluttu vastaanottaja (jolla on salausavain) pystyy saamaan selville viestin sisällön.
Kirjetyyppejä

| --- | --- |
 Avoin kirje  Epistola  Ketjukirje  Nimetön kirje  Rakkauskirje :  Roskaposti  Suosituskirje  Sähköinen kirje  Tarjouskirje  Uhkauskirje
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Albert Einsteinin ja Leó Szilárdin Yhdysvaltain presidentti Franklin D. Rooseveltille lähettämä kirje, jossa he kehottavat ydinaseen rakentamisen aloittamista, 2. elokuuta 1939.