stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Djupuddsklacken

Djupuddsklacken
| --- | --- |
Sijainti:  60°3′48.50″N, 24°43′27.00″E, Espoo Uusimaa Suomi
Merialue:  Suomenlahti, Itämeri
Pinta-ala:  0,01 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Djupuddsklacken on saari Espoon ulkosaaristossa noin viisi kilometriä Suvisaariston pääsaarista etelään. Virallisessa kaupunginosajaossa se kuuluu Suvisaaristoon. Djupuddsklacken on luokiteltu kasvipeitteiseksi silikaattikallioksi.
Djupuddsklackenin pinta-ala on hehtaari. Saaren kaakkois–luoteissuuntainen pituus on noin 170 metriä. Djupuddsklacken on maankohoamisen myötä kasvanut lähes kiinni sen länsipuoliseen Kytön linnakesaareen. Maastoltaan saari on karua silokalliota ja kasvillisuudeltaan niukkaa kivikkoa. Loppukesäisin saarella kukkii niittylaikkuja. Djupuddsklacken on merkittävä lintujen pesimäpaikka.
Aiheesta muualla

Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
Foreca.fi: Sää Djupuddsklacken, Espoo
Djupuddsklacken, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength
Eeva Sederholm

Eeva Sederholm on suomalainen toimittaja.
Sederholm oli Etelä-Karjalan maakuntalehden Etelä-Saimaan vastaava päätoimittaja huhtikuusta 2016 kesään 2022, jolloin hän siirtyi A-lehtien sisältöpäälliköksi.
Sederholm työskenteli Etelä-Saimaassa vuodesta 1998 alkaen harjoittelijana ja kesätoimittajana ja välivaiheiden jälkeen syksystä 2004 vakituisena. Hän toimi myös lehden uutispäällikkönä ja toimituksen päällikkönä. Hänestä tuli lehden vastaava päätoimittaja Pekka Lakan siirtyessä lehteä julkaisevan Kaakon Viestinnän sisältöjohtaksi. Sederholm on työskennellyt toimittajana myös Suomen Tietotoimistossa ja Iltalehdessä.
Sederholm on koulutukseltaan filosofian maisteri.
Elektrofiili

Elektrofiili on reagenssi, joka reagoi nukleofiilien kanssa vastaanottaen niiltä elektroniparin. Näin muodostuvan sidoksen sidoselektronit ovat peräisin nukleofiililta. Elektrofiilit ovat aina Lewis-happoja. Elektrofiilisilla reagensseilla on usein elektronivajausta ja niillä on positiivinen kokonais- tai osittaisvaraus. Joskus elektrofiileilla voi olla positiivisen varauksen sijasta tyhjä sidosorbitaali. Elektrofiileja ovat muun muassa Br+ ja H+.
Esimerkkejä elektrofiilisistä hiiliyhdisteistä. Elektrofiilisillä hiiliatomeilla on positiivinen osittaisvaraus, jota merkitään δ+:lla.
Hiiliyhdisteiden elekrofiileissä on hyvin usein poolinen C-X- tai C=X-sidos. Esimerkiksi metyylibromidin (CH3Br) C-Br-sidos on suhteellisen heikko ja Br- on hyvä lähtevä ryhmä, joten sen hiiliatomi on hyvä elektrofiili. Karbonyyliryhmän hiiliatomi on hyvä elektrofiili, koska C=O -sidos on polaarinen ja hiiliatomi saa positiivisen osittaisvarauksen. Epoksidit ovat hyviä elektrofiilejä siinä olevien suhteellisen heikkojen C-O-sidosten ja rengasjännityksen vuoksi. Aromaattiset yhdisteet ja kaksoissidokset ovat yleensä huonoja elektrofiilejä, paitsi silloin kun ne ovat suoraan sitoutuneet elektroneja puoleensavetäviin ryhmiin (EWG).
Elektrofiilinen additio

Elektrofiilisessa additioreaktiossa elektrofiili X+ muodostaa kovalenttisen sidoksen alkeenin nukleofiilisen C = C-sidoksen kanssa. Syntyy karbokationi, joka reagoi nukleofiilin (Nu-) kanssa ja toinen kovalenttisen sidos muodostuu.
Elektrofiilinen additioreaktio on orgaanisen kemian additioreaktio, jossa kaksois- tai kolmoissidoksen sisältävän kemiallisen yhdisteen (alkeenin tai alkyynin) π -sidos hajoaa, jolloin muodostuu kaksi uutta σ -sidosta. Tämän reaktion saa aikaan elektrofiili (X+), joka muodostaa kovalenttisen sidoksen nukleofiilisen tyydyttymättömän C = C-sidoksen kanssa. Kun uusi C-X-sidos muodostuu, elektrofiilin positiivinen varaus siirtyy toiseen tyydyttymättömistä hiilistä, josta syntyy karbokationi.  Elektrofiilisen additioreaktion toisessa vaiheessa karbokationi reagoi nukleofiilin (Nu-) kanssa, jolloin muodostuu toinen kovalenttisen sidos. Tyypillisiä alkeenien elektrofiilisiä additioreaktioita ovat halogeenin ja vetyhalogeenin additiot sekä hydrataatioreaktiot.
Elektroejakulaatio

Elektroejakulaatio on menetelmä, jolla otetaan sähköisellä stimulaatiolla siemennestettä sukukypsiltä urosnisäkkäiltä. Toimenpidettä käytetään eri lajien jalostusohjelmissa ja tutkimustarkoituksiin sekä miesten siemensyöksyhäiriöiden hoidossa.
Elektroejakulaatiota käytetään myös ihmisillä hedelmöityshoidoissa. Ihmisillä sähköejakulaatio suoritetaan yleensä yleispuudutuksessa Siinä sähköinen anturi työnnetään peräsuoleen eturauhasen viereen.
Käännös suomeksi
Elvi Maarni

Elvi Maarni (8. lokakuuta[lähde? ] 1907 Viipuri – 7. lokakuuta 2006 Vantaa) oli suomalainen taidemaalari. Maarni vietti lapsuutensa ja nuoruutensa syntymäkaupungissaan Helsingissä. Hänen lapsuudenkotinsa oli täynnä taidetta.
Elvi Maarni opiskeli Vapaan Taidekoulun iltalinjalla Otavan kirjapainossa työskennellessään. Hän oli surrealisti, jota on verrattu Helene Schjerfbeckiin. Maarni ei juurikaan osallistunut näyttelyihin teoksillaan.
Maarnin mesenaattina toimi taidekauppias Helmuth van Assendelft, joka osti kuukausipalkkaa vastaan Maarnin maalaukset. Maalausten aiheina on muun muassa sodan ja sen jälkeisen ajan tunnelmat, töistään palaavat ihmiset, viulistit sekä äiti ja lapsi -teema. Maarni kuoli 98-vuotiaana syksyllä 2006.
Aiheesta muualla

Keräilijän Elvi Maarnista tekemät sivut. Web Archive.
Suomen taiteen vuosikirja 1945
Dravo Corporation

Dravo Corporation oli yhdysvaltalainen laivanrakennusyritys, jolla oli telakat Pennsylvaniassa Pittsburghissa ja Delawaressa Wilmingtonissa. Frank ja Ralph Dravo perustivat vuonna 1891 yhtiön Pittsburghissa ja se kirjautui pörssiin 1936, jolloin siitä tuli julkinen yhtiö. Yhtiö sai 5. maaliskuuta 1942 ensimmäisenä yrityksenä asevoimien "Army-Navy E Awardin" merkittävästä sodanajan tuotannosta. Carmeuse osti yhtiön osake-enemmistön 192 miljoonalla dollarilla vuonna 1998.
Toimipisteet

Neville Islandin telakka Pittsburghissa, joka avattiin 1919. Telakka valmisti toisen maailmansodan aikana LST:ä, jolloin se työllisti 16 000 henkeä. Telakka suljettiin 1982.
Wilmingtonin telakka Delawaressa valmisti toisen maailmansodan aikana saattuehävittäjiä työllistäen 10 500 henkeä. Telakka on suljettu.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Dravo Corporation
Käännös suomeksi
Eijun Kiyokumo

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Eijun Kiyokumo
Syntymäaika: 11. syyskuuta 1950 (ikä 74)
Syntymäpaikka: Yamanashi, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 180 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1973–1982 | Furukawa Electric | 149 (6) |
Maajoukkue
| 1974–1980 | Japani | 42 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Eijun Kiyokumo (jap. 清雲 栄純, Kiyokumo Eijun; s. 11. syyskuuta 1950 Yamanashi) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Kiyokumo debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 1974. Hän on pelannut 42 maaottelua.
Aiheesta muualla

National Football Teams
Edoard Mielck

Edoard Julius Mielck (29. elokuuta 1879 Viipuri – 16. helmikuuta 1925 Viipuri) oli suomalainen arkkitehti ja liikemies.
Mielckin vanhemmat olivat Saksan konsuli Theodor Wilhelm Mielck ja Irene Augusta Fabritius ja puoliso vuodesta 1911 Elin Charlotta Åkerhielm. Oopperalaulajatar Edda Ehrnrooth oli hänen sisarensa ja pianisti, säveltäjä Ernst Mielck hänen veljensä. Mielck tuli ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta lyseosta 1897 ja valmistui arkkitehdiksi ilmeisesti Münchenissä, jonne hän lähti opiskelemaan ylioppilastutkinnon jälkeen. Saksasta palattuaan Mielck ryhtyi kuitenkin liikemieheksi, perustamalla Viipuriin Mylly Oy Elon. Se oli Elovenan valmistuksen alkuperäinen kehittäjä. Mielck rakennutti myllyä varten tehtaan ja työntekijöiden asuntorakennukset. Mielckin toiminta arkkitehtina Viipurissa jäi melko vähäiseksi, kaupungin arkistoissa on säilynyt vain pari hänen tekemäänsä suunnitelmaa. Mielck tunnettiin myös taitavana amatöörisellistinä ja näyttelijänäkin.
Django

Django on miehen etunimi, joka voi viitata seuraaviin:
Elokuvat

Django, Sergio Corbuccin ohjaama spagettiwestern vuodelta 1966
Django Unchained, Quentin Tarantinon ohjaama lännenelokuva elokuva vuodelta 2012
Django,  Etienne Comarin ohjaama Django Reinhardtista kertova elokuva vuodelta 2017
Muu kulttuuri

Django Reinhardt (1910–1953), belgialainen jazzkitaristi
Django, vallaton virtuoosi, Aviadorin kustantama elämäkerta vuodelta 2014.
Muuta

Django, sovelluskehys web-sovellusten tekoon
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Django”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Elvi Räppääjä

Elvi Räppääjä edessä.
Pakastaja-Elvi eli Elvi Räppääjä on Risto Räppääjä -kirjoissa esiintyvä, siisteyttä ja järjestystä rakastava topakka nainen. Elvi on kirjan päähenkilön tädin Rauha Räppääjän serkku. Elvi toimii tarinoissa Rauhan vastakohtana ja heidän välillä on myös kilpailuasetelma. Elvi on ihastunut Lennartiin ja vikittelee tätä. Risto Räppääjä kirjoissa Elvi on kuvattu hyvin mummomaiseksi. Alkupään kirjoissa Elvi oli myös tarinoiden konnan roolissa, mutta Räppääjä saa isän -kirjassa hänet kirjoitettiin pehmeämmäksi vaikkakin yhä juonittelevaksi.  Risto Räppääjä ja Nukkavieru Nelli -näytelmässä hahmo kuvattu sisimmiltään herkäksi, omanarvontuntoiseksi ja ylpeäksi naiseksi joka ei koruista tai koristeista piittaa.
Elvin ensiesiintyminen oli kirjassa Risto Räppääjä ja pakastaja-Elvi, jossa Rauha Räppääjä loukkasi jalkansa ja hän pyysi avuksi serkkunsa Elvi Räppääjän.  Elvi on esiintynyt myös kirjoissa Risto Räppääjä ja komea Kullervo, Risto Räppääjä ja sitkeä finni ja  Risto Räppääjä ja nukkavieru Nelli. Elokuvissa Risto Räppääjä, Risto Räppääjä ja polkupyörävaras sekä Risto Räppääjä ja viileä Venla Elvi Räppääjää näytteli Ulla Tapaninen.
Näyttelijät

| Elokuva | Vuosi | Näyttelijä | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| Risto Räppääjä | 2008 | Ulla Tapaninen |  |
| Risto Räppääjä ja polkupyörävaras | 2010 | Ulla Tapaninen |  |
| Risto Räppääjä ja viileä Venla | 2012 | Ulla Tapaninen |  |
| Risto Räppääjä ja liukas Lennart | 2014 | Riitta Havukainen |  |
| Risto Räppääjä ja Sevillan saituri | 2015 | Riitta Havukainen |  |
| Risto Räppääjä ja yöhaukka | 2016 | Riitta Havukainen |  |
| Risto Räppääjä ja pullistelija | 2019 | Jenni Kokander |  |
| Risto Räppääjä ja väärä Vincent | 2020 | Jenni Kokander |  |
| Risto Räppääjä ja villi kone | 2023 | Jenni Kokander |  |
Dark Horse (Nickelbackin albumi)

| Dark Horse Nickelback |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2008, Mountain View Studios, Abbotsford, Brittiläinen Kolumbia
 Julkaistu: 18. marraskuuta 2008
 Tuottaja(t): Robert John ”Mutt” Lange, Nickelback, Joey Moi
 Tyylilaji: post-grunge, hard rock
 Kesto: 43.38
 Levy-yhtiö: Roadrunner Records, EMI
Listasijoitukset
  2.    4.    9.    19.
Nickelbackin muut julkaisut
| All the Right Reasons 2005 | Dark Horse 2008 | Here and Now 2011 |
Singlet albumilta Dark Horse
 ”Gotta Be Somebody” Julkaistu: 29. syyskuuta 2008  ”Something in Your Mouth” Julkaistu: 28. lokakuuta 2008  ”If Today Was Your Last Day” Julkaistu: 11. marraskuuta 2008  ”Burn It to the Ground” Julkaistu: 29. tammikuuta 2009  ”I’d Come for You” Julkaistu: 23. maaliskuuta 2009  ”Never Gonna Be Alone” Julkaistu: 29. syyskuuta 2009  ”Shakin’ Hands” Julkaistu: 16. marraskuuta 2009  ”This Afternoon” Julkaistu: 23. maaliskuuta 2010
Dark Horse on kanadalaisen Nickelback-yhtyeen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 18. marraskuuta 2008 levymerkillä Roadrunner Records.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan toisella sijalla. Suomessa se ylsi virallisen albumilistan sijalle 19.
Kappaleet

Kaikki sanat Chad Kroeger, kaikki sävellykset Nickelback & Robert John "Mutt" Lange kappaleissa 1, 4, 7, 8 ja 11.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Something in Your Mouth | 3.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Burn It to the Ground | 3.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Gotta Be Somebody | 4.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | I’d Come for You | 4.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Next Go Round | 3.43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Just to Get High | 4.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Never Gonna Be Alone | 3.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Shakin’ Hands | 3.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | S.E.X. | 3.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | If Today Was Your Last Day | 4.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | This Afternoon | 4.34 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 43.38 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Chad Kroeger – laulu, kitara
Ryan Peake – kitara, taustalaulu
Mike Kroeger – basso
Daniel Adair – rummut, taustalaulu
Arvostelut

Allmusic:
Entertainment Weekly: C+
Rolling Stone:
Soundi:
Elvi Saarnio

Elvi Saarnio vuonna 1989.
Elvi Mathilda Saarnio (o.s. Heinonen, oik. Saarnio-af Hällström; 28. toukokuuta 1919 Kotka – 21. kesäkuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli pitkään Suomen Kansallisteatterissa ja Helsingin Kaupunginteatterissa.
Teatteriuran lisäksi Saarnio esiintyi 39 suomalaisessa elokuvassa. Hänen muistettavin roolinsa lienee Rosina elokuvassa Putkinotko (1954). Valentin Vaalan elokuvassa Niskavuoren naiset (1958) Saarnio näytteli Serafiina Lundelinia.
Elvi Saarnio oli aviossa kollegansa Osmo Saarnion kanssa 1939–1948. Liitosta syntyi tytär, näyttelijä Sirkka Saarnio. Vuosina 1950–1956 Elvi Saarnio oli naimisissa ohjaaja Roland af Hällströmin kanssa. Avioliitosta syntyi poika, ohjaaja Arto af Hällström.
Elvi Saarnio palkittiin parhaasta naissivuosasta elokuvasta Saariston tyttö (1953) Jussi-palkinnolla.
Näyttelijänä

Hätävara (1939)
Vihtori ja Klaara (1939)
Tuhottu nuoruus (1947)
Läpi usvan (1948)
Keittiökavaljeerit (1949)
Vain kaksi tuntia (1949)
Hallin Janne (1950)
...ja Helena soittaa (1952)
Suomalaistyttöjä Tukholmassa (1952)
Kaksi hauskaa vekkulia (1953)
Kolmiapila (1953)
Kuningas kulkureitten (1953)
Miljonäärimonni (1953)
Saariston tyttö (1953)
Laivaston monnit maissa (1954)
Morsiusseppele (1954)
Putkinotko (1954)
Näkemiin Helena (1955)
Poika eli kesäänsä (1955)
Ryysyrannan Jooseppi (1955)
Tähtisilmä (1955)
Lain mukaan (1956)
Muuan sulhasmies (1956)
Silja – nuorena nukkunut (1956)
Tyttö lähtee kasarmiin (1956)
Vääpelin kauhu (1957)
Asessorin naishuolet (1958)
Niskavuoren naiset (1958)
Nuori mylläri (1958)
Minkkiturkki (1961)
Täällä Pohjantähden alla (1968)
Naisenkuvia (1970)
Marja pieni! (1972)
Pohjantähti (1973)
Tuntematon ystävä (1978)
Tulipää (1980)
Aidankaatajat (1982)
Älä itke Iines (1987)
Pilkkuja ja pikkuhousuja (1992)
Edoardo Amaldi

Edoardo Amaldi vuonna 1960.
Edoardo Amaldi (5. syyskuuta 1908 – 5. joulukuuta 1989) oli italialainen fyysikko. Hän oli mukana perustamassa CERN:iä ja toimi sen pääjohtajajana ennen sen virallista perustamista vuonna 1954. Amaldi ajoi myös CERN:in kaltaisesti organisoidun avaruusjärjestön perustamista Eurooppaan yhdessä ranskalaisen Pierre Augerin kanssa ja vuonna 1964 perustettiinkin ESRO, josta myöhemmin tuli ESA.
ESAn Automated Transfer Vehicle 3 nimettiin Amaldin mukaan.
Edoardo Porro

Edoardo Porro
Edoardo Porro (1842–1902) oli italialainen lääkäri. Hän syntyi Padovassa ja valmistui lääketieteen tohtoriksi Pavian yliopistosta vuonna 1865. Siellä hänestä tuli vuonna 1875 obstetriikan professori. Porro toimi samassa tehtävässä Milanossa vuosina 1885–1892. Hän paranteli keisarileikkausten tekniikoita ja kuvaili niitä kuuluisimmassa kirjoituksessaan Della amputazione utero-ovarica come complemento di taglio cesareo. Vuonna 1876 hänen puoleensa kääntyi hädissään Julie Covallini, joka oli odottanut lasta neljä viikkoa yli ajan. Covallinin lantio oli epämuotoinen, ahdas ja vino. Koska oli selvää, ettei Covallinin lasta voitu pelastaa, Porrolle tuli mieleen yrittää pelastaa Covallini paloittelemalla sikiö. Selvisi, ettei tämä ollut mahdollista, koska Covallinin lantion epämuotoisuus oli niin vakava, että esti paitsi synnytyksen, myös sikiön paloittelun, mutta Porro keksi toimivan ratkaisun: Porro amputoi Covallinin kohdun, mistä Covallini selvisi hengissä. Kuningas Umberto I nimitti Porron Italian senaatin jäseneksi vuonna 1891.
Edoardo Facchini

Edoardo Facchini (2. tammikuuta 1886 – 21. lokakuuta 1962) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 16. heinäkuuta 1911 ja nimitettiin Alatrin hiippakunnan johtoon 5. toukokuuta 1935. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Agostino Mancinelli, jota avustivat Attilio Adinolfi ja Alessandro Fontana.
Facchini osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 76-vuotiaana virassa.
Facchini oli Alatrin kolmanneksi viimeinen piispa. Hänen seuraajansa oli Vittorio Ottaviani.
Destination Unknown

| ”Destination Unknown” Missing Persons |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Spring Session M
 Äänitetty : 1980, Chateau Recorders (Los Angeles, Kalifornia)
 Julkaistu: syyskuu 1982
 Formaatti: 7″
 Tekijä(t): Dale Bozzio, Terry Bozzio, Warren Cuccurullo
 Tyylilaji: uusi aalto
 Kesto: 03.40
 Levy-yhtiö: Capitol
Listasijoitukset
  Billboard Hot 100: 42.
Missing Personsin muut singlet
| ”Windows” 1982 | ”Destination Unknown” 1982 | ”Walking in L.A.” 1982 |
Destination Unknown on yhdysvaltalaisen yhtyeen Missing Personsin kappale. Sen tekivät Dale Bozzio, Terry Bozzio ja Warren Cuccurullo ja sen tuottajana oli Ken Scott. Alun perin yhtyeen vuoden 1980 eponyymillä esikoisalbumilla julkaistu kappale julkaistiin singlenä syyskuussa 1982 ja esiintyy yhtyeen esikoisstudioalbumilla Spring Session M (1982).
Yhdysvalloissa kappale oli pienoinen hitti ja sijoittui Billboard Hot 100 -singlelistan 42. sijalle.
DKW

| Dampf Kraft Wagen |
| --- | --- |

Perustettu:  1916
Lakkautettu:  1969
Avainhenkilöt:  Jørgen Skafte Rasmussen (perustaja)
Kotipaikka:   Zschopau, Saksi  (1916–1932)   Chemnitz, Saksi  (1932–1949)   Ingolstadt, Baijeri  (1949–1969)  
Toimiala:  autoteollisuus
Tuotteet:  autot, moottoripyörät
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
DKW on entinen saksalainen auto- ja moottoripyörämerkki. Vuonna 1916 tanskalainen insinööri Jørgen Skafte Rasmussen perusti Saksin kuningaskuntaan tehtaan valmistaakseen osia höyrylaitteisiin. Samana vuonna hän yritti valmistaa höyrykäyttöisen auton, DKW:n (Dampf-Kraft Wagen, suom. höyryvoima-auto). Tämä kuitenkin epäonnistui ja vuonna 1919 hän teki kaksitahtisen lelukoneen nimeltä Des Knaben Wunsch (suom. pojan unelma). Hän asensi myös hieman muunnellun version moottoristaan moottoripyörään, jolloin siitä tuli Das Kleine Wunder eli "pieni ihme".
1930-luvulla DKW oli maailman suurin moottoripyörävalmistaja. Vuonna 1932 DKW yhdistyi Audin, Horchin ja Wandererin kanssa Auto Unioniksi, mutta kaikki merkit jatkoivat toiseen maailmansotaan asti. Sodan jälkeen Auto Unionin omistajuus vaihtui muutamaan kertaan, ensin Daimler-Benzille vuonna 1957, kunnes sen lopulta osti Volkswagen Group vuonna 1964.
Espanjassa DKW:stä (äännetään "de-ca-uve") tuli yleinen termi pakettiautolle, ja sitä käytetään vielä tänäänkin. Suomessa DKW:tä myytiin Donau-merkkisenä 1950-luvulta vuoden 1960 loppuun.
Ennen toista maailmansotaa tehdyt ajoneuvot

DKW-autoja valmistettiin vuosina 1928–1966. Niissä oli aina venttiilitön kaksitahtimoottori ja vuodesta 1931 alkaen yhtiö oli edelläkävijä etuvetoisissa autoissa joissa oli poikittain asennettu moottori. Tunnetuimmat autonsa, mallinimiltään F1–F8, DKW teki toisen maailmansodan jälkeen; näissä oli etuveto ja poikittain asennettu kaksisylinterinen moottori. Näissä malleissa oli myös epätavallinen järjestely jossa tasavirtalaturi toimi myös starttimoottorina ja oli kytketty suoraan kampiakseliin; järjestelmää kutsuttiin nimellä Dynastart. DKW valmisti myös vähemmän tunnetun sarjan takavetoisia autoja (Schwebeklasse ja Sonderklasse) joissa oli V4-kaksitahtimoottori. Näissä moottoreissa oli kaksi ylimääräistä sylinteriä jotka toimivat huuhtelupumppuna, joten moottorit muistuttivat ulkoisesti V6-moottoria ilman sytytystulppia etumaisessa sylinteriparissa.
Vuonna 1939 DKW teki prototyypin ensimmäisestä kolmisylinterisestä moottorista. Tämä moottori pääsi tuotantoon vasta sodan jälkeen, ensin IFA F9:n (myöhemmin Wartburgin) moottorina, ja sitten DKW:n omassa tuotannossa 3=6- tai F91-autoissa.
Ruotsalainen Saab käytti DKW:n moottoria esikuvana omissa kaksitahtimoottorimalleissaan aloitellessaan autonvalmistusta vuonna 1947.
Myynti Suomessa

Suomessa DKW:n maahantuojana toimi Sisu-autoja valmistanut Oy Suomen Autoteollisuus Ab vuodesta 1956. Merkkiä markkinoitiin nimellä Donau, koska oikeus DKW-merkin käyttöön oli edelleen tämän merkkisiä moottoripyöriä ja autoja ennen sotia maahantuoneella, vaikkakin liiketoimintansa lopettaneella yrittäjällä. Merkin myyntiä jarrutti vuoteen 1962 voimassa ollut henkilöautojen tuontisäännöstely. DKW- ja Donau-autoja oli Suomen ajoneuvorekisterissä vuoden 1959 lopussa hieman alle tuhat kappaletta.
Vuoden 1961 alussa edustus siirtyi Oy Veho Ab:lle, joka myi autoja jälleen DKW-nimellä. Muotoilultaan jo vanhahtava DKW 1000 maksoi tuolloin 822 000 markkaa (vuoden 2005 rahassa 15 620 euroa). Auto oli hieman kallis, sillä miltei vastaavankokoisen  Volkswagen Kuplan hinta oli samana vuonna 610 000 markkaa (11 590 €) Suomessa DKW-autoja käytettiin menestyksellisesti ralleissa ja jäärata-ajoissa, ja tämän ansiosta merkkiä rekisteröitiin vuosina 1964–1965 liki 2 000 kappaletta. Vuoden 1969 lopussa DKW-autoja oli Suomessa rekisterissä runsaat 3 500 kappaletta ja se oli tilaston 25. sijalla. DKW-merkin poistuttua markkinoilta vuoden 1966 alussa Veho jatkoi sen tilalle tulleen Audin maahantuojana vuoden 1974 loppuun saakka.
Pakettiautot ja maastoajoneuvot > Munga

Mehrzweck UNiversal Geländewagen mit Allradantrieb eli "MUNGA" tarkoittaa suomeksi monikäyttöistä, yleistä maastoajoneuvoa nelivedolla. DKW Mungaa valmisti Auto Union Ingolstadtissa. Tuotanto alkoi lokakuussa 1956 ja päättyi joulukuussa 1968, minä aikana valmistettiin yhteensä 46 750 autoa.
Frankfurtissa syksyllä 1957 pidetty 38. kansainvälinen autonäyttely oli suuri menestys Auto Union GmbH:lle. Poikkeuksellisen sitkeä auto ei ollut  hyväksytty vain Länsi-Saksan Bundeswehrille ainoana ajoneuvona luokassaan, vaan sitä myytiin paljon myös Saksan rajavartiostolle ja joillekin ulkomaalaisille armeijoille, myös Natoon.
Siviilimallia DKW:n maastoajoneuvosta pidettiin  Länsi-Saksassa yleisesti maatalous- ja metsätöihin erinomaisesti sopivana. Se sai suosiota myös ulkomailla, varsinkin maissa, joissa maastoajoneuvoja tarvittiin huonojen teiden vuoksi, esimerkiksi suuressa osassa Etelä-Amerikkaa ja Etelä-Afrikkaa. Noin 2000 autoa toimitettiin Hollannin armeijalle. Useita toimitettiin myös Isoon-Britanniaan 1970-luvun lopulla.
Pakettiautot ja maastoajoneuvot > Pakettiauto

1960-luvulla DKW valmisti pakettiauton, jossa oli monivarsituentatakajousitus erillisillä jousilla. Koska auto oli etuvetoinen, se mahdollisti matalalattiakokoonpanon: lastauskorkeus oli noin 40 cm maasta. Autoon oli myös tehty iso takaovi aukeamaan auton oikealle puolelle. Pakettiauto osoittautui suosituksi.
Moottoripyörät

Ennen toista maailmansotaa yhtiö menestyi ahdetuilla kilpapyörillä ja 1920- ja 1930-luvuilla DKW oli maailman suurin moottoripyörävalmistaja. Sodan jälkeen yhtiö teki RT 125-, 175-, 250- ja 350-malleja.