stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Caudron C.714
Käyttö Suomessa

Ranska lupasi lähettää laivueen C.R. 714-koneita puolalaisine ohjaajineen ja kenttähenkilökuntineen taistelemaan Suomen puolella talvisodassa, josta ensin tingittiin ja lupailtiin lahjoittaa 80 konetta. Talvisodan päättyessä maaliskuun puolivälissä 1940 vain kuusi konetta oli Ruotsin kautta matkalla Suomeen. Muita ei enää Ranskasta toimitettu.
Valtion lentokonetehdas vastaanotti koneet 24.–28. toukokuuta 1940. Ne saivat tunnukset CA-551 – CA-556. Koelennoilla tehtaalla koneet havaittiin heikoiksi hävittäjälentokoneiksi. Koneen vaatiman pitkän kiitotien vuoksi lentoonlähtö ja lasku suomalaisille kentille oli vaikeaa. Heikkotehoisen moottorin vuoksi kone menetti kaarroissa nopeuttaan niin, että aloitteen pitäminen taistelutilanteissa olisi ollut mahdotonta. Myös koneen nousunopeus oli taistelukoneelle riittämätön ja sen käyttö pommituskoneiden torjuntaan olisi ollut mahdotonta. Vertailuna Caudronin nousunopeus 4000 metriin oli tehtaan ilmoittamana 7 minuuttia 2 sekuntia kun Fokker D.XXI kykeni nousemaan tuhat metriä korkeammalle 51 sekuntia lyhyemmässä ajassa. Urheilukoneeseen perustuvassa koneessa oli paljon rakenteellisia heikkouksia ja koneiden aseistus oli heikko.
Kaksi konetta vaurioitui ensimmäisillä lennoilla Porissa. Osaa koneista ei lainkaan lennetty Suomessa. Koneet laitettiin lentokieltoon 10. syyskuuta 1940 ja poistettiin käytöstä 1941. Koneiden myyntiä Ruotsiin tai Romaniaan haaveiltiin, Ruotsi ilmaisi haluttomuutensa ostaa koneita, Romaniaan ei ilmeisesti saatu yhteyttä. Yksi kone palveli mekaanikkokoulussa Utissa - tähän se sopi, koska koneessa oli laipat ja jarrut ym. tuolloin modernia tekniikkaa.
Museokoneet

Yksi kone, CA-556 joka oli vuosia entisöimättömänä Vesivehmaalla varastoituna lähetettiin Puolaan Krakovan ilmailumuseoon lainaksi keväällä 2015. Krakovassa kone konservoidaan Keski-Suomen ilmailumuseon ohjeistuksen mukaan. Yksi on jo 1980-luvulla myyty Ranskaan Musée de l'Air et de l'Espace-ilmailumuseoon.
Rakenne

Caudronissa oli puurakenteinen vapaastikantava alataso. Runko oli vanerisaloista ja kaarista rakennettu, etuosastaan alumiinilevyillä, takaosastaan vanerilla verhottu. Puurakenteisessa siivessä oli kaksi vanerista salkoa vaneriverhous. Vakaimet ja siivekkeet olivat alumiiniputkirunkoiset ja kangasverhoillut, laskusiivekkeet hydrauliset. Laskutelineet olivat sisäänvedettävät.
Tekniset tiedot

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&08.06300008,63 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&&08.09700008,97 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&01400.&&&&001 400 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Renault 12R-03 -V12-moottori; &&&&&&&&&&&&0336.&&&&00336 kW (&&&&&&&&&&&&0450.&&&&00450 hv)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0488.&&&&00488 km/h 5 000 metrissä, 400 km/h merenpinnassa
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0345.&&&&00345 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&0900.&&&&00900 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&09100.&&&&009 100 m
Nousukyky: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”.3 min 2 000 metriin, 7 min 2 s 4 000 metriin m/s
Aseistus
4 × 7,5 mm konekivääriä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomi Caudron C.714 CA-556 (Arkistoitu – Internet Archive) (puolaksi)
Noddy Holder

| Noddy Holder |
| --- | --- |
 Noddy Holder 1981
Henkilötiedot
Koko nimi:  Neville John Holder
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1946 (ikä 78)
Muusikko
Tyylilajit:  glam rock, hard rock, rock and roll, poprock
Soittimet:  laulu, kitara
Yhtyeet:  Slade
Levy-yhtiöt:  Polydor Records, RCA ja Columbia Records 
Aiheesta muualla
www.noddyholder.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Neville John ”Noddy” Holder (s. 15. kesäkuuta 1946 Walsall, Englanti) on brittiläinen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten 1970-luvulla suosionsa huipulla olleen Slade-yhtyeen alkuperäisenä solistina ja kitaristina. Holder kirjoitti Jim Lean kanssa valtaosan yhtyeen lauluista.
Vuonna 1992 Holder erosi Sladesta, koska halusi viettää enemmän aikaa perheensä kanssa. Sladen jälkeen Holder on esiintynyt muutamissa brittiläisissä tv-sarjoissa sekä pitänyt omaa radioshow’ta.
Holder on arvellut saaneensa lempinimensä Noddy siitä, kun hänellä oli koulussa kysymyksiin vastatessaan tapana nyökätä (engl. ’nod’) puhumisen sijasta. Noddysta tuli hänen yleinen kutsumanimensä, ja lopulta häntä kutsuivat Nevilleksi ainoastaan hänen äitinsä, tätinsä ja opettajansa.
Holken

| Holken |
| --- | --- |
Osoite:  Kuninkaankartanontie
Sijainti:  Espoonkartano, Espoo
Rakennuttaja:  Otto Donner
Runkorakenne:  hirsi
Kerrosluku:  3
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Holken on karelianistinen hirsihuvila Espoonkartanon itäosassa läntisessä Espoossa. Se kuuluu Espoon kartanon maisemakokonaisuuteen.
Otto Donner nuorempi rakennutti suuren, kolmikerroksisen Holkenin mäntymetsäisen harjanteen etelärinteelle vuoden 1904 tienoilla. Akseli Gallen-Kallela oli suunnitellut Donnerille vuonna 1902 Ruovedelle Kalelan läheisyyteen näyttävän maalaislinnan, ”Pääskyn Linnan”, jota ei kuitenkaan toteutettu, sillä Donnerin ranskalainen puoliso ei pitänyt erämaasta. Sen sijaan Donner osti rinnetontin Espoosta veljeltään Uno Donnerilta, ja tontille rakennettiin Kalelan kaltainen hirsilinna. Huvilan arkkitehtia ei tiedetä, mutta Akseli Gallen Kallelan vaikutus on ilmeinen.
Holkenin saranat ja ovenkahvat on taiten taottu. Huvila peruskorjattiin 1920-luvun lopussa.
Otto Donner nimesi huvilansa Holkeniksi ruotsinkielisen yleisnimen holk, holken mukaan. Se tarkoittaa pesäpönttöä. Donnerin suku omisti huvilan 1990-luvun alkuun saakka.
David Chalmers

David Chalmers
David John Chalmers (s. 20. huhtikuuta 1966) on australialainen akateeminen filosofi, joka on erikoistunut mielenfilosofiaan. Hän toimii filosofian professorina Australian kansallisessa yliopistossa ja on yliopiston tietoisuutta tutkivan keskuksen johtaja.
Teoksia

The conscious mind: In search of a fundamental theory.  (Philosophy of mind series)  New York & Oxford:  Oxford University Press, 1996.  ISBN 0-19-510553-2  (englanniksi)
Toward a Science of Consciousness III: The Third Tucson Discussions and Debates (1999)
Philosophy of Mind: Classical and Contemporary Readings (2002) (toim.)
The character of consciousness.  New York & Oxford:  Oxford University Press, 2008.  ISBN 978-0-19-531110-5  (englanniksi)
Aiheesta muualla

David Chalmersin kotisivu (englanniksi)
David Chalmers, bibliografia (englanniksi)
Nykyaikaiset filosofit
| --- | --- |
Analyyttiset filosofit:   William Alston  Simon Blackburn  Ned Block  J. Budziszewski  David Chalmers  Patricia Churchland  Paul Churchland  Donald Davidson  Daniel Dennett  Jerry Fodor  Susan Haack  Jaakko Hintikka  Jaegwon Kim  Saul Kripke  Thomas Kuhn  Bryan Magee  Ruth Barcan Marcus  Colin McGinn  Bradley Monton  Thomas Nagel  Robert Nozick  Martha Nussbaum  Alvin Plantinga  Karl Popper  Hilary Putnam  W. V. Quine  John Rawls  Richard Rorty  Roger Scruton  John Searle  Peter Singer  David Stove  Eleonore Stump  Charles Taylor  Nicholas Wolterstorff  Georg Henrik von Wright 
Mannermaiset filosofit:   Louis Althusser  Giorgio Agamben  Roland Barthes  Jean Baudrillard  Isaiah Berlin  Maurice Blanchot  Pierre Bourdieu  Hélène Cixous  Guy Debord  Gilles Deleuze  Jacques Derrida  Herman Dooyeweerd  Michel Foucault  Hans-Georg Gadamer  Jürgen Habermas  Werner Hamacher  Luce Irigaray  Julia Kristeva  Henri Lefebvre  Claude Lévi-Strauss  Emmanuel Lévinas  Jean-François Lyotard  Paul de Man  Jean-Luc Nancy  Antonio Negri  Paul Ricoeur  Michel Serres  Paul Virilio  Slavoj Žižek 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  PhilPeople  zbMATH 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Charger-luokka (hävittäjä)

| Charger-luokka |
| --- | --- |
 Yarrowin suunnitelma luokan aluksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  259 t
Pituus:  59,44 m (kokonaispituus)
Leveys:  5,64 m
Syväys:  2,21 m
Koneteho:  3 800 ihp
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  53
Aseistus
Meritorjunta:  1 x QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 5 x QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 x 18" torpedoputkea
Charger-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjäluokka (engl. torpedo boat destroyer, TBD), jonka alukset valmisti Yarrow and Company.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Charger | Yarrow and Company, Cubitt Town | marraskuu 1893 | 15. syyskuuta 1894 | helmikuu 1896 | romutettu 1912 |
| HMS Dasher | Yarrow | joulukuu 1893 | 28. marraskuuta 1894 | maaliskuu 1896 | romutettu 1912 |
| HMS Hasty | Yarrow | joulukuu 1893 | 16. kesäkuuta 1894 | toukokuu 1896 | romutettu 1912 |
Edvard Hollmén

Edvin Bernhard ”Edvard” Hollmén (28. toukokuuta 1902 – 22. kesäkuuta 1979) oli suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Hollmén edusti urallaan 1925–1939 Kiffeniä ja Helsingin Kullervoa. Kaikkiaan hän pelasi kolmen kauden aikana 20 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Maajoukkueessa Hollmén pelasi kaksi maaottelua vuonna 1928.
John Holland

| Mitalit> Maa:   Uusi-Seelanti.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uusi-Seelanti.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uusi-Seelanti.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Uusi-Seelanti> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | 400 metrin aitajuoksu |  |
John Macfarlane "Dutch" Holland (20. joulukuuta 1926 – 9. kesäkuuta 1990) oli uusiseelantilainen 400 metrin aitajuoksija ja olympiamitalisti.
Holland saavutti 400 metrin aitajuoksussa olympiapronssia Helsingissä 1952 ajalla 52,2 sekuntia. Erot olivat selvät, sillä hän hävisi hopeamitalisti Juri Litujeville 0,9 sekunnilla mutta voitti neljänneksi jääneen Anatoli Julinin 0,6 sekunnilla. Vuoden 1950 Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti hopeaa 440 jaardin aitajuoksussa ajalla 52,7 s sekä pronssia 4 × 440 jaardin viestijuoksussa.
Chálki (kunta)

| Chálki Chálkin kunta Χάλκη Δήμος Χάλκης |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti
 Chálki
 Koordinaatit: 36°14′N, 27°34′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Ródos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  6905
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  37,04 km²
Väkiluku (2011):  478
 – Kylä:  478
 – Väestötiheys:  12,90 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  851 10
Suuntanumero(t):  22460
Rekisterikilpi:  ΚΧ, ΡΟ, ΡΚ
 
 www.dimoschalkis.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chálki (kreik. Χάλκη) on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Χάλκης, Dímos Chálkis), joka sijaitsee Ródoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Koko kunnan pinta-ala on 37,04 neliökilometriä ja kylän sekä kunnan väkiluku 478 (vuonna 2011).
Chálkin kunta käsittää koko Chálkin saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat seuraavat pienemmät saaret: Ágios Theódoros, Alimiá, Káto Prasoúa, Kolófonas, Krevátia, Maelonísi, Makrý eli Makrí, Nípouri, Nisáki, Páno Prasoúa, Plateía, Sfýra, Strongýli, Tragoúsa, Tsoúka ja Xéra.
Kunnan osat

Chálkin kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |  |
| --- | --- | --- |
| Ágios Theódoros (saari) | 0 |  |
| Alimiá (saari) | 0 |  |
| Chálki | 478 |  |
| Chorió | 0 |  |
| Káto Prasoúa (saari) | 0 |  |
| Kolófonas (saari) | 0 |  |
| Krevátia (saari) | 0 |  |
| Maelonísi (saari) | 0 |  |
| Makrý (Makrí) (saari) | 0 |  |
| Nípouri (saari) | 0 |  |
| Páno Prasoúa (saari) | 0 |  |
| Sfýra (saari) | 0 |  |
| Strongýli (saari) | 0 |  |
| Tragoúsa (saari) | 0 |  |
| Tsoúka (saari) | 0 |  |
Yhteensä: 478
Aiheesta muualla

Δήμος Χάλκης. Chálkin kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Etelä-Egean saarten alue
| --- | --- |
Ándroksen alueyksikkö:  Ándros
Kálymnoksen alueyksikkö:   Agathonísi  Astypálaia  Kálymnos  Leipsoí  Léros  Pátmos 
Kárpathos-Kásoksen alueyksikkö:   Kárpathos  Kásos 
Kéa-Kýthnoksen alueyksikkö:   Kéa  Kýthnos 
Kosin alueyksikkö:   Kos  Nísyros 
Míloksen alueyksikkö:   Kímolos  Mílos  Sérifos  Sífnos 
Mýkonoksen alueyksikkö:  Mýkonos
Náxoksen alueyksikkö:   Amorgós  Náxos ja Pienet Kykladit 
Pároksen alueyksikkö:   Antíparos  Páros 
Ródoksen alueyksikkö:   Chálki  Megísti  Ródos  Sými  Tílos 
Sýroksen alueyksikkö:  Sýros-Ermoúpoli
Thíran alueyksikkö:   Anáfi  Folégandros  Íos  Síkinos  Thíra 
Tínoksen alueyksikkö:  Tínos
Hoagy Carmichael

| Hoagy Carmichael |
| --- | --- |
 Carmichael vuonna 1947.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. marraskuuta 1899 Bloomington, Indiana, Yhdysvallat
Kuollut: 27. joulukuuta 1981 (82 vuotta) Rancho Mirage, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  säveltäjä
Muusikko
Tyylilajit:  populaarimusiikki, elokuvamusiikki, jazz
Soittimet:  piano 
Levy-yhtiöt:  Gennett (käännä suomeksi) 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Hoagland Howard ”Hoagy” Carmichael (22. marraskuuta 1899 Bloomington – 27. joulukuuta 1981 Rancho Mirage) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja muusikko. Hän tuli tunnetuksi jazzvaikutteisen kevyen musiikin säveltäjänä ja pianistina New Yorkissa. 1930-luvulla hän muutti Hollywoodiin, jossa sävelsi populaari- ja elokuvamusiikkia ja näytteli itse yhteensä 14 elokuvassa.
Carmichaelin tunnetuin sävellys ”Stardust” vuodelta 1929 lukeutuu aikakauden nauhoitetuimpien jazzstandardien joukkoon. Hänen muita tunnettuja sävellyksiään ovat ”The Nearness of You”, ”Heart and Soul” ja Georgian osavaltion tunnuskappale ”Georgia on My Mind”. Carmichael voitti parhaan laulun Oscar-palkinnon vuonna 1951 Johnny Mercerin sanoittamalla ja Bing Crosbyn esittämällä kappaleella ”In the Cool, Cool, Cool of the Evening”.
Elämä

Hoagland Howard Carmichael syntyi 22. marraskuuta 1899 Bloomingtonissa, Indianan osavaltiossa. Hänen isänsä Howard Clyde Carmichael oli sähköasentaja taksinkuljettaja ja hänen äitinsä Lida Robison soitti pianoa mykkäelokuvissa ja juhlissa. Hoagland sai nimensä The Hoaglands -nimiseltä sirkusryhmältä. Hoagy oppi nuorena pianonsoiton äidiltään ja sai myös pianotunteja ragtime-pianisti Reggie Duvalilta. Nuorena hän työskenteli pianistina säestäen mykkäelokuvia ja myöhemmin johti viisihenkistä yhtyettä opiskellessaan Indianan yliopistossa Indianapolisissa. Hän tutustui yliopistossa aloittelevaan jazztrumpetisti Bix Beiderbeckeen.
Vuonna 1926 Carmichael valmistui lakimieheksi Indianan yliopistosta ja harjoitti ammattia lyhyen ajan West Palm Beachissa, Floridassa. Hän kuitenkin päätti hylätä lain harjoittamisen kuultuaan varhaisen sävellyksensä ”Washboard Bluesin” levytyksestä. Carmichael palasi Indianaan ja vuonna 1929 muutti New Yorkiin, missä hän tapasi monet ajan nuorista muusikkolahjakkuuksista: Louis Armstrongin, Benny Goodmanin, Jack Teagardenin ja vanhan tuttunsa Beiderbecken. Tuona aikana alkoi myös Carmichaelin ystävyys kymmenen vuotta nuoremman sanoittaja Johnny Mercerin kanssa. Carmichael oli New Yorkissa päivätyössä välitysfirmassa, ja iltaisin hän sävelsi musiikkia ja tutustui kaupungin musiikkivaikuttajiin. Hänestä tuli vähitellen tunnettu lauluntekijä ja hän menestyi hyvin myös esiintyvänä muusikkona.
Vuonna 1936 Carmichael meni naimisiin Ruth Menardin kanssa, ja samana vuonna pariskunta muutti Hollywoodiin. Carmichael sävelsi elokuvamusiikkia ja itsenäisiä populaarimusiikin kappaleita. Hän työskenteli useiden eri sanoittajien kanssa eikä hänellä useista laulunkirjoittajista poiketen koskaan ollut vakituista yhteistyökumppania. Carmichael ja Menardi saivat kaksi poikaa, joiden nimiksi tuli Hoagy Bix ja Randy Bob. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1955.
1950-luvulla rockmusiikki nousi suosioon ja Carmichaelin ura alkoi hiipua. Lopullisesti hän vetäytyi säveltämisestä 1960-luvulla. Carmichael kuoli Rancho Miragessa, Kaliforniassa joulukuussa 1981.
Tuotanto > New York

Musiikkinäyte
Hoagy Carmichael & Perry Botkin Orchestran nauhoitus vuodelta 1938.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Vielä yliopistossa ollessaan Carmichael sävelsi Bix Beiderbeckelle kappaleen ”Riverboat Shuffle” yhdessä Mitchell Parishin, Irving Millsin and Dick Voynow’n kanssa. Beiderbecken Wolverines-yhtye nauhoitti kappaleen vuonna 1924. Myöhemmin kappale sai suosiota myös Isham Jonesin (1925) ja Red Nicholsin (1928) nauhoittamana. Nichols nauhoitti vuonna 1927 myös Carmichaelin varhaisen sävellyksen, Fred Callahanin sanoittaman ”Washboard Bluesin”.
Carmichaelin sävellys ”Stardust” julkaistiin tammikuussa 1929 instrumentaaliversiona. Ensimmäisen ragtime-tyylisen nauhoituksen teki Irving Millsin yhtye Hotsy Totsy Band Carmichaelin soittaessa pianoa. Saman vuoden toukokuussa Mitchell Parish palkattiin kirjoittamaan kappaleeseen sanat. Laulun ensimenestys oli vaatimatonta, kunnes toukokuussa 1930 Isham Jonesin orkesteri nousi hidastempoisella versiollaan singlelistan kärkeen. Vähitellen yhä useammat esiintyjät kiinnostuivat kappaleesta. Muun muassa Louis Armstrongin, Bing Crosbyn, Tommy Dorseyn ja Benny Goodmanin nauhoitukset nousivat listoille 1930-luvulla.
Carmichael nauhoitti vuonna 1929 sävellyksensä ”Rockin’ Chair” duettona Louis Armstrongin kanssa. Seuraavan vuoden ”Lazy River” nauhoitettiin yhtyeellä, johon kuuluivat muun muassa Bix Beiderbecke, Tommy ja Jimmy Dorsey, viulisti Joe Venuti ja kitaristi Eddie Lang. Myöhemmin kappaleesta tuli hitti Mills Brothersille (1941) ja orkesterinjohtaja Si Zentner käytti sitä yhtyeensä tunnusmusiikkina.
Vuonna 1930 Carmichaelin ystävä Frankie Trumbauer ehdotti, että tämä kirjoittaisi laulun Georgian osavaltiosta. Carmichael sävelsi opiskelutoveri Stuart Gorrellin kanssa kappaleen ”Georgia on My Mind” ja nauhoitti sen samana vuonna yhtyeellä, johon kuuluivat muun muassa Bix Beiderbecke, Jack Teagarden ja Jimmy Dorsey. Vuonna 1931 ”Georgia on My Mind” nousi listoilla kymmenennelle sijalle ”Stardustin” esiintyessä listalla vuoden aikana viiden eri artistin esittämänä. Mildred Bailey nauhoitti kappaleesta menestyneen version vuonna 1932 ja Gene Krupa vuonna 1941. Suosituimman kappaleen levytyksistä teki Ray Charles vuonna 1960; Charlesin versiota myytiin yli miljoona kappaletta ja osittain sen ansiosta kappale otettiin vuonna 1979 Georgian osavaltion viralliseksi tunnuslauluksi.
Carmichael ja Johnny Mercer kirjoittivat vuonna 1936 kappaleen ”Lazybones”, jonka levyttivät muun muassa Ted Lewis ja Mildred Bailey. Kappaleen nosti myöhemmin uudelleen pinnalle englantilainen laulaja Jonathan King vuonna 1971.
Tuotanto > Hollywood

Hollywoodiin muuton jälkeen Carmichael sävelsi lauluja elokuviin ja julkaisi yhä myös itsenäisiä kevyen musiikin kappaleita. Frank Loesser ja Carmichael kirjoittivat Paramount Picturesin elokuviin muun muassa kappaleet ”Two Sleepy People”, ”The Nearness of You”, ”Small Fry” ja ”Heart and Soul”. Vuonna 1939 Carmichael osallistui Mercerin kanssa Broadway-tuotantoon Walk with Music, joka ei kuitenkaan menestynyt ja jäi hänen ainoaksi teatterituotoksekseen.
Frank Sinatra nauhoitti Carmichaelin säveltämän ja Paul Francis Websterin sanoittaman kappaleen ”Lamplight Serenade” vuonna 1942. Vuonna 1947 Carmichaelin ”Ole Buttermilk Sky” -kappale elokuvasta Liekehtivä erämaa (engl. Canyon Passage) oli ehdolla parhaan laulun Oscar-palkinnon saajaksi. Vuonna 1951 hän voitti palkinnon Johnny Mercerin sanoittamalla kappaleella ”In the Cool, Cool, Cool of the Evening” elokuvasta Poikamiesisä (engl. Here Comes the Groom), jossa sen esitti Bing Crosby.
1960-luvulla Carmichael sävelsi laimean vastaanoton saaneet orkesteriteokset ”Brown County in Autumn” ja ”Johnny Appleseed”, minkä jälkeen hän lopetti musiikin säveltämisen kokonaan.
Carmichael julkaisi kaksi omaelämäkertaa nimeltä Stardust Road (1946) ja Sometimes I Wonder (1965).
Ura näyttelijänä

Vuonna 1937 Carmichael esiintyi cameoroolissa elokuvassa Kaupungissa kummittelee (engl. Topper). Elokuvassa Carmichaelin esittämä pianisti soittaa yökerhossa, jossa Cary Grantin ja Constance Bennettin esittämä pariskunta on viettämässä iltaa. Myöhäisillasta, kun muut asiakkaat ovat lähteneet, hän soittaa elokuvaan vasta varten säveltämänsä kappaleen ”Old Man Moon” Grantin ja Bennettin laulaessa mukana kertosäkeessä. Kun pariskunta lopulta lähtee kotiin, he huikkaavat ovelta ”Hyvää yötä, Hoagy.”
Lauren Bacallin ensielokuvassa Kirjava satama (engl. To Have and Have Not, 1944) Carmichael esitti niin ikään pianistia. Hän lauloi kappaleet ”How Little We Know” ja ”Hong Kong Blues” sekä säesti Bacalliin tanssia elokuvan loppukohtauksessa. Hänen hahmonsa pysytteli elokuvassa sivuosassa tarjoten usein ironisia kommentteja, mistä tuli oli tyypillinen piirre moniin hänen myöhempiin elokuvaesiintymisiinsä.
Carmichaelista tuli Kirjavan sataman jälkeen kysytty luonnenäyttelijä. Vuoden 1945 elokuvassa Kohtaus sumussa hän esitti laulavaa taksinkuljettajaa ja kirjoitti elokuvaa varten kappaleen ”Memphis in June”. Seuraavan vuoden Liekehtivässä erämaassa (engl. Canyon Passage) hän toimi Dana Andrewsin laulavana aisaparina. Hänen säveltämänsä ja laulamansa kappale ”Ole Buttermilk Sky” oli ehdokkaana Oscar-palkinnon saajaksi.
Seuraavana vuonna Carmichael esitti saluunanomistajaa elokuvassa Parhaat vuodet (engl. The Best Years of Our Lives , 1946). Vuoden 1949 Vaarallisessa ystävässä (engl. Johnny Holiday) hän esitti itseään ja lauloi uuden kappaleensa ”My Christmas Song for You”. Vuonna 1950 Carmichael esiintyi löyhästi Bix Beiderbecken elämään perustuvassa elokuvassa Musiikkia veressä (engl. Young Man With a Horn) esittäen jazzpianistia nimeltä Smoke. Elokuvassa Tusina tallella (engl. Belles on Their Toes, 1952) hän esitti 12-lapsisen perheen palvelijaa, joka valmistaa salaa olutta talon kellarissa.
Televisiosarjan Laramie ensimmäisellä tuotantokaudella vuosina 1959–1960 Carmichael esitti päähenkilö Shermanin maatilalla työskentelevää laulavaa apumiestä. Hänen roolinsa poistettiin sarjasta ensimmäisen tuotantokauden jälkeen, kun sivurooleja vähennettiin ja sarja alkoi keskittyä enemmän kahden päähenkilön väliseen ystävyyteen.
Carmichael esitti elokuvissa usein elämää nähnyttä, syvällistä muusikkoa, tyypillisesti pianisti-laulajaa. Hänen yleinen roolinsa oli läheiselle ystävälle tai työnantajalle omistautunut harmiton sivuhahmo. Aikakauden Hollywoodissa tällaisia rooleja esittivät usein mustat näyttelijät, kuten Dooley Wilson Casablancassa, Louis Armstrong Glory Alleyssa ja Woody Strode elokuvassa Mies joka ampui Liberty Valancen. Sen, että Carmichael kirjoitti usein mustille artisteille ja esiintyi näiden kanssa, on epäilty vaikuttaneen siihen, että häntä alettiin käyttää elokuvissa vastaavissa rooleissa.