stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hillosensalmen rautatieasema
Historia

Hillosensalmi avattiin Voikosken aseman alaisena vaihteena radan valmistuttua vuonna 1889, ja se korotettiin henkilöliikenteen pysähdyksien aloittamisen yhteydessä laiturivaihteeksi vuonna 1900. Laiturirakennus valmistui kuusi vuotta myöhemmin vuonna 1906. Nykyinen, puurakenteinen asema on vuodelta 1946. Hillosensalmen laiturivaihde korotettiin pysäkiksi vuonna 1947, mutta se alennettiin takaisin laiturivaihteeksi 1963.
Rautatie oli ainoa maayhteys Hillosensalmelle vuoteen 1969, jolloin maantieyhteys valmistui. Sitä ennen aseman ympärille oli kehittynyt asutuskeskittymä, johon pääsi rautatien ohella vain vesitse. Sotien jälkeen Hillosensalmelle perustettiin lounasravintola Kymi-yhtiön miehiä varten, ja toiminta laajeni palvelemaan myös rautatieläisiä. Seutu alkoi saada matkailullista merkitystä, kun Suomen Kultareitin risteilyt aloitettiin Vuohijärvellä ja Repovedellä vuonna 1959. Pari kilometriä Hillosensalmen asemalta pohjoiseen sijaitsevalla Orilammen matkailumajalla oli radalla oma Orilammen seisake vuosina 1933–2002.
Hillosensalmen ratapihaa uudistettiin 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa tehtyjen rataoikaisujen yhteydessä; linjausta suoristettiin rakentamalla etelään Kulonpalonvuoren alittava Kulonpalonvuoren rautatietunneli sekä pohjoiseen Repoveden ylittävä penger. Orilammen suuntaan vanha linja on nykyisin seututietä 368. Miehitys Hillosensalmella lopetettiin vuonna 1976 tavaraliikenteen lopettamisen yhteydessä. Tavaraliikennettä jatkettiin kuitenkin vielä vuosina 1980–1984, ja ratapihaa käytettiin tavaravaunujen säilytykseen vuoteen 2000 asti. Henkilöliikenteen tarpeisiin rakennettiin korkea asvalttipintainen laituri vuonna 1999, joka jäi vähälle käytölle pitkäksi aikaa matkustajajunien pysähdysten loputtua 2. kesäkuuta 2002.
Asemarakennuksessa on toiminut myös kahvila ja Repoveden kansallispuiston infopiste. Tällä hetkellä asemarakennuksessa ei ole toimintaa.
Vuonna 2022 VR aloitti kokeilun, jossa kaksi Helsingin ja Kuopion välistä junaa pysähtyi päivittäin Hillosensalmella. Kokeilu alkoi 20. kesäkuuta 2022 ja päättyi 14. elokuuta 2022. Tällöin muun muassa asemalaiturin valaistus uusittiin. Kokeilu osoittautui suosituksi ja keräsi kiinnostusta monilta eri tahoilta. VR avasi junayhteyden Hillosensalmen asemalle myös kesäkaudeksi 2023, jolloin junat pysähtyivät päivittäin aikavälillä 29.4.–28.10.2023. Pysähtyvät junat olivat IC 63 Helsingistä Kuopioon ja IC 68 Kuopiosta Helsinkiin. Kouvolan kaupungin paikallisliikenteen kesälinja 15 tarjosi vaihtoyhteydet asemalta Repoveden kansallispuistoon viikonloppuisin. Junat pysähtyvät asemalla myös kesäkaudella 2024.
Aiheesta muualla

VR: Hillosensalmen rautatieasema
Vaunut.org: Liikennepaikan tiedot
Vaunut.org: Kuvia Hillosensalmen rautatieasemalta
Hässelby-Vällingby

Hässelby-Vällingbyn kaupunginosa-alueen sijainti Tukholman kartalla.
Hässelby-Vällingby on yksi Tukholman kunnan 14 kaupunginosa-alueesta. Se sijaitsee kunnan länsiosassa (västerort). Hässelby-Vällingbyssä on lähes 62 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 19,60 neliökilometriä. Etelässä ja idässä Hässelby-Vällingbyn rajanaapureita ovat Bromman ja Spånga-Tenstan kaupunginosa-alueet, lännessä taas Järfällan kunta. Hässelby-Vällingbyhyn kuuluvat seuraavat kaupunginosat: Hässelby Gård, Hässelby Strand, Hässelby Villastad, Grimsta, Kälvesta, Nälsta, Råcksta, Vinsta ja Vällingby.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hässelby-Vällingby Wikimedia Commonsissa
Tukholman kaupunginosa-alueet
Hideaway (Sailorin albumi)

| Hideaway Sailor |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1978
 Formaatti: CD/LP/kasetti
 Tuottaja(t): Georg Kajanus
 Levy-yhtiö: CBS/Epic
Sailorin muut julkaisut
| Checkpoint 1977 | Hideaway 1978 | Greatest Hits Vol.1 1978 |
Hideaway on Sailor-yhtyeen viides studioalbumi, ja se julkaistiin syyskuussa 1978. Phil Pickett ei ollut edellisellä Checkpoint albumilla, koska musiikilliset erimielisyydet olivat ylitsepääsemättömiä. Pickettin uudelleen palaaminen yhtyeeseen antoi uutta potkua musiikillisesti, mutta se loppujen lopuksi jäi vaisuksi albumin menestyksen kannalta. Kajanus toimi levyn tuottajana. Orkesterisovituksen teki Simon Jeffes (The Penguin Cafe Orchestra). Muut laulu- ja musiikkisovitukset on Sailor-yhtye tehnyt itse. Kappale Stay the Night oli hittilistoilla Tanskassa. Ruotsissa albumi oli #29. Länsi-Saksassa single Give Me Shakespeare oli korkeimmillaan #21 ja myös Itävallassa 4 viikkoa TOP 30:ssä ja korkeimmillaan #21 . Kappale Stay the Night ei soveltunut nuorelle tv-yleisölle, joten kappaletta oli muutettu tv-esiintymisen takia Stay a While -muotoon. Yhtyeelle tuli yllätyksenä, ettei levyä julkaistu muualla kuin Hollannissa. Albumi oli alkuperäisjäsenten viimeinen yhteinen julkaisu ennen comebackiä 1990. Julkaistu LP-levynä ja C-kasettina, 1978 (EPC 83249). Uudelleen julkaisu CD-levynä 2001 / Sony Music (ESCA-7855).
Sailor-yhtye

Grant Serpell: rummut, lyömäsoittimet, laulu.
Phil Pickett: piano, basso-syntetisaattori, Hammond-urut, akustinen kitara, laulu.
Henry Marsh: piano, syntetisaattori, akustinen kitara, sähkökitara, laulu
Georg Kajanus: akustinen kitara, syntetisaattori, laulu.
Albumin muusikot

The Benguin Cafe Orchestra: One Life, One Love, One Day
Albumin kappaleet > A-puoli

1. Give Me Shakespeare (3:16) G.Kajanus+
2. Stay the Night (3:36) Marsh/Serpell^
3. Stranger In Paris (3:32) P.Pickett*
4. Ashes and Diamonds (3:55) G.Kajanus+
5. Jamaica Girl (2:56) Marsh/Serpell^
Albumin kappaleet > B-puoli

1. One Life, One Love, One Day (3:06) P.Pickett*
2. When It Hurts You (3:13) G.Kajanus+
3. Pyjama Party (2:44) P.Pickett*
4. I Wish I Had a Way With Women (2:46) Marsh/Serpell^
5. Machines (3:58) G.Kajanus+
7" Singlet

Give Me Shakespeare / I Wish I Had a Way With Women: (Länsi-Saksa, Englanti, Alankomaat).
Stay the Night / Pyjama Party: (Alankomaat, Englanti).
Stranger In Paris / Jamaica Girl: (Alankomaat).
Albumin tiedot

Tuottaja: Georg Kajanus
Äänittäjä: Simon Humphrey
Äänittäjän apulainen: Graham Dickson
Erityiskiitos: Jocelyn Towns
Valokuvaus: Paddy Eckersley
Albumin suunnittelu: Janusz Guttner
Albumin pääsuunnittelija: Roslav Szaybo
Äänitetty CBS studiolla, Lontoossa.
Kappaleiden julkaisuoikeudet: +Copyright Control, ^GTO Publishing Ltd. / Sailor Music, *Pendulum / Chappell Ltd.
Ikaalisten kotiseutumuseo

| Ikaalisten kotiseutumuseo |
| --- | --- |
Tyyppi:  Kotiseutumuseo
Sijainti:  Abrahaminkatu, Ikaalinen
Perustettu:  1966
Ylläpitäjä:  Ikaalinen-Seura
Kotisivut:  https://visitikaalinen.fi/kohteet/kotiseutumuseo/
Koordinaatit:  61°46′12″N, 23°03′43″E
 fiIkaalisten kotiseutumuseo 
    
Ikaalisten kotiseutumuseo sijaitsee keskeisellä paikalla Ikaalisten kirkonmäellä, torialueen välittömässä läheisyydessä, entisessä 1830-luvulla valmistuneessa viljamakasiinissa, Kotiseutumuseon ylläpitäjänä toimii 1930-luvulla perustettu Ikaalinen-Seura. Museon kokoelmaan kuuluu noin 3400 talonpoikaiskulttuuriin, entisen Ikaalisten kauppalan käsityöläisperinteeseen ja säätyläistön elämään kuulunutta esinettä, jotka on koottu Ikaalisten pitäjän alueelta. Vuonna 2015 museon yläkertaan valmistui Museoviraston apurahalla Vintiöitten vintti, lapsille tarkoitettu tila, jossa voi leikkiä ja tutkia museoesineitä. Vintillä on myös aikuisten nurkkaus ja sieltä löytyy muun muassa kotiseutukirjallisuutta.
Hranice

| Hranice (Hranice na Moravě) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Hranice
 Koordinaatit: 49°33′34″N, 17°46′00″E 
Valtio:  Tšekki
Lääni:  Olomouc
Piirikunta:  Přerov
Hallinto:  
 – Pormestari:  Miroslav Wildner
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  49,8 km²
Korkeus:  250 m
Väkiluku (2020)  (arvio):  17 999
 – Väestötiheys:  361,4 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  753 00
 
 www.mesto-hranice.cz 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hranice on kaupunki Määrin alueella Přerovin piirikunnassa Olomoucin läänissä Tšekin tasavallan itäosassa. Vuoden 2020 arvion mukaan kaupungissa asui 17 999 asukasta.
Ystävyyskaupungit

Hlohovec, Slovakia
Leidschendam-Voorburg, Alankomaat
Konstancin-Jeziorna, Puola
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hranice Wikimedia Commonsissa
Kaupungin viralliset kotisivut
Horgen

| Horgen |
| --- | --- |
 Horgen sijaitsee Zürichinjärven länsirannalla.
 vaakuna

 Horgen
 Koordinaatit: 47°16′N, 8°36′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Zürichin kantoni
Hallintoalue (Bezirk):  Horgenin alue
Pinta-ala  (Horgenin ja Hirzelin yhdistyttyä 1.1.2018):  
 – Kokonaispinta-ala:  30,84 km²
Korkeus:  406–914 m
Väkiluku (31.12.2016)  (Horgenin ja Hirzelin yhdistyttyä 1.1.2018):  22 476
 – Väestötiheys:  729 as./km²
 
 www.horgen.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Horgen on kaupunki Sveitsissä Zürichin kantonissa. Hirzenin kunta liitettiin Horgeniin vuoden 2018 alussa. Vuoden 2016 lopulla näiden kahden kunnan alueella oli 22 276 vakinaista asukasta.
Maantiede

Horgen sijaitsee Zürichinjärven länsirannalla ja Sihljoen laaksossa runsaat kymmenen kilometriä Zürichistä etelään.
Liikenneyhteydet

Horgen sijaitsee moottoritie A3:n varrella. SBB:n rautatiet Thalwilistä Zugiin ja Pfäffikoniin kulkevat Horgenin kautta. Kaupungin koillisosaan, Sihlwaldiin, on SZU:n lähijunayhteys (S4) Zürichistä.
Horgenista on autolauttayhteys Zürichinjärven yli Meileniin.
Aiheesta muualla

Illi, Martin: Horgen (Gemeinde) (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  8.5.2017. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Hürlimann, Katja: Hirzel (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  10.11.2009. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Horgen Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hirzel Wikimedia Commonsissa
Ikuinen rakkaus (vuoden 2001 elokuva)

| Ikuinen rakkaus> Juana la Loca |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Vicente Aranda
Käsikirjoittaja:   Vicente Aranda  Antonio Larreta 
Tuottaja:  Enrique Cerezo
Säveltäjä:  José Nieto
Kuvaaja:  Paco Femenia
Leikkaaja:  Teresa Font
Pukusuunnittelija:  Javier Artiñano
Pääosat:   Pilar López de Ayala  Daniele Liotti  Rosana Pastor  Giuliano Gemma  Eloy Azorín 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Espanja, Italia, Portugali
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  2001
Kesto:  118 min
Alkuperäiskieli:  espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ikuinen rakkaus (esp. Juana la Loca) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Vicente Arandan ohjaama elokuva. Elokuva kertoo 1500-luvulla eläneestä kuningatar Johanna Mielipuolesta ja hänen uskottomasta puolisostaan, kuningas Filip Komeasta.
Käännös suomeksi
Ikuinen rakkaus

Ikuinen rakkaus voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Ikuinen rakkaus (Immortal Beloved), Bernard Rosen elokuva vuodelta 1994
Ikuinen rakkaus (Juana la Loca), Vicente Arandan elokuva vuodelta 2001
Ikuinen rakkaus (Enduring Love), Roger Michellin elokuva vuodelta 2004
Ikuinen rakkaus, Juice Leskisen kappale levyllä Lauluja rakastamisen vaikeudesta.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ikuinen rakkaus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hämyhaikarat

| Hämyhaikarat |
| --- | --- |
 Etelänhämyhaikara (Gorsachius melanolophus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pelikaanilinnut Pelecaniformes
Heimo::  Haikarat Ardeidae
Suku::  Hämyhaikarat Gorsachius  Bonaparte, 1855
Katso myös
   Hämyhaikarat Wikispeciesissä   Hämyhaikarat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hämyhaikarat (Gorsachius) on haikaroiden heimoon kuuluva pelikaanilintusuku. Hämyhaikaroiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan neljä lajia.
Hämyhaikaroihin kuuluvia lajeja

Etelänhämyhaikara (Gorsachius melanolophus)
Japaninhämyhaikara (Gorsachius goisagi)
Kiinanhämyhaikara (Gorsachius magnificus)
Silmälasihaikara (Gorsachius leuconotus)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Gorsachius (englanniksi)
Igor Trandenkov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Igor Trandenkov |  Igor Trandenkov |  Igor Trandenkov |  |
Maa:   Venäjä
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | seiväshyppy |  |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | seiväshyppy |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Stuttgart 1993 | seiväshyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1994 | seiväshyppy |  |
Igor Trandenkov (ven. Игорь Транденков, s. 17. elokuuta 1966) on entinen venäläinen seiväshyppääjä. Hän voitti urallaan kaksi olympiahopeaa ja hänen ennätyksensä on 601 cm.
Hän on naimisissa venäläisen yleisurheilijan Marina Trandenkovan kanssa.
Aiheesta muualla

Igor Trandenkov Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Igor Trandenkov
Käännös suomeksi
I Don’t Want to Be

| ”I Don’t Want to Be” Gavin DeGraw |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Chariot
 Julkaistu: 14. joulukuuta 2004
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Mark Endert
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 03.39
 Levy-yhtiö: J Records
muut singlet
| ”{{{edellinen}}}” {{{vuosie}}} | ”I Don’t Want to Be” 2004 | ”Chariot” 2005 |
”I Don’t Want to Be” on Gavin DeGraw’n kappale hänen vuoden 2003 debyyttialbumiltaan Chariotilta. Se julkaistiin singlenä Australiassa vuonna 2004 ja Britanniassa vuonna 2005.
Singlestä tuli DeGraw’n suuri läpimurto – pääasiassa siksi, että kappale valittiin Tunteet pelissä -televisiosarjan tunnuskappaleeksi. Kappale ylsi kymmenen parhaan joukkoon Yhdysvalloissa alkuvuodesta 2005, ja se myi tuplaplatinaa yli 2 000 000 myydyllä kopiolla.
Kappaleet

”I Don’t Want to Be” (Album version)
”I Don’t Want to Be” (Stripped version)
”Just Friends” (Album version)
”I Don’t Want to Be” (Video)
Listasijoitukset

| Lista (2004) | Paras sijoitus |
| --- | --- |
 Alankomaat (Dutch Top 40): 9
 Australia (ARIA Charts): 19
 Irlanti (Irish Singles Chart): 25
 Iso-Britannia (Britannian singlelista): 38
 Itävalta (Ö3 Austria Top 40): 44
 Norja (VG-lista): 6
 Ruotsi (Sverigetopplistan): 15
 Uusi-Seelanti (RIANZ): 30
 Yhdysvallat (Billboard Hot 100): 10
 Yhdysvallat (Billboard Pop 100): 1
Ikuinen muhennos

Kuvatun kaltaista ruokalajia ei valmisteta tässäkään padassa.
Ikuinen muhennos tai ikuinen pata on tarina ruokalajista, jota väitetään valmistetun keskiaikaisissa majataloissa. Tarinan mukaan ruokalaji koostuu mistä tahansa ruoaksi kelpaavista, kulloinkin saatavilla olevista aineksista, joita haudutetaan samassa padassa. Pata ei koskaan tyhjene, vaan sitä mukaa kun padasta syödään, siihen lisätään uusia aineksia. Samaa keitosta ylläpidetään kuukausien tai jopa vuosikausien ajan yhteen menoon. Tällaista ruokalajia on kuvattu sekä tietokirjoissa että fiktiivisissä teoksissa, kuten George R. R. Martinin kirjoissa.
Suomalaisten keskiaikatutkijoiden ja ruokahistorioitsijoiden mukaan kyseessä on kuitenkin pelkkä legenda. Turun yliopiston kulttuurihistorian dosentti Hannele Klemettilä-McHale suhtautuu tarinaan skeptisesti. Tampereen yliopiston postdoc-tutkija Jenni Lares kertoo, että vaikka pataruuat olivat suosittuja keskiajalla, ja saatavilla olevien ruoka-aineiden heittäminen yhteen pataan oli tunnettu tapa, ja keitosta saatettiin myös ylläpitää muutamien päivien ajan, silti "ikuisen padan" tueksi ei ole oikeastaan minkäänlaisia lähteitä, eikä se muutenkaan ole kovin todennäköinen ruokalaji.
Keskiajalla ruokaa tehtiin useimmiten vain sen verran, että kaikki talouden jäsenet saivat syödäkseen. Jotta ruoka pysyisi syömäkelpoisena, pataa olisi pidettävä jatkuvasti kiehumassa, eikä se ollut keskiajalla mahdollista. Tulisijoissa pidettiin tulta vain päivisin, ja öisin kaupungeissa oli tulenpitokielto palovaaran takia. Maaseudulla ruokaa laitettiin erillisessä keittokodassa, jossa pidettiin tulta vain ruokaa laittaessa.
Lisäksi katolinen kirkko määräsi pidättäytymään lihansyönnistä yhtenä tai useampana päivänä viikossa.
Helsingin yliopiston ja Kansalliskirjaston vanhemman historiantutkijan Jaakko Tahkokallion mukaan majataloja ei ollut edes olemassa varhaiskeskiajalla. Sopivien rahatyyppien vuoksi varsinaisia majataloja ilmaantui vasta 1300-luvulta lähtien. Sitä ennen keskiajan matkalaiset majoittuivat tavallisiin asuintaloihin.
Ikuista muhennosta muistuttava ruokalaji on kuitenkin olemassa todellisuudessa: aasialaisessa keittiössä patalientä ("master stock") käytetään siivilöitynä yhä uudelleen ja uudelleen esimerkiksi liharuokien kypsentämisessä.
House of Sweden

House of Sweden.
House of Sweden on rakennus Yhdysvaltain pääkaupungissa Washingtonissa. Rakennuksessa toimii muun muassa Ruotsin Washingtonin-suurlähetystö ja ruotsalais-yhdysvaltalainen kauppakamari. Se on Ruotsin valtion kiinteistöviraston (Statens fastighetsverk, SFV) omistuksessa.
Rakennuksen ovat suunnitelleet ruotsalaiset arkkitehdit Gert Wingårdh ja Tomas Hansen. Se koostuu viidestä kerroksesta, ja sen kokonaispinta-ala on 7 500 neliömetriä. Rakennuksen rakennustyöt aloitettiin vuoden 2004 elokuussa ja ne saatiin päätökseen vuoden 2006 kesällä. Rakentaminen maksoi noin 480 miljoonaa Ruotsin kruunua. Suurlähetystö muutti rakennukseen vuoden 2006 elokuussa.
House of Sweden vihittiin käyttöön virallisesti 23. lokakuuta 2006. Paikalla olivat muun muassa kuningas Kaarle XVI Kustaa ja kuningatar Silvia sekä ulkoasiainministeri Carl Bildt ja Ruotsin Yhdysvaltain-suurlähettiläs Gunnar Lund.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla

Ruotsin Yhdysvaltain-suurlähetystön Internet-sivut
Howard Carmack

Howard H. Carmack (syntynyt noin 1967) on yhdysvaltalainen rikollinen, joka sai 2000-luvun alussa mediahuomiota jäätyään kiinni laajamittaisesta roskapostituksesta.
Carmack lähetti sähköpostitse arviolta yli 825 miljoonaa roskapostiviestiä ennen kiinnijäämistään Buffalossa toukokuussa 2003. Carmackin jäädessä kiinni roskapostien lähettäminen ei itsessään ollut New Yorkin osavaltiossa rikos: varsinaiset rikossyytteet liittyivätkin roskapostien lähettämisen sijaan siihen, että Carmack oli merkinnyt viestien lähettäjäksi muita ihmisiä (väärennös) ja käyttänyt roskapostittamista varten varastettuja luottokortteja (identiteettivarkaus). Carmack oli ensimmäinen henkilö, joka tuomittiin New Yorkissa uuden identiteettivarkauslain nojalla.
Carmack tuomittiin oikeudenkäynnissä syylliseksi ja hän sai 2-7 vuoden mittaisen vankeusrangaistuksen.
Howard Cooke

Howard Felix Hanlan Cooke (13. marraskuuta 1915 – 11. heinäkuuta 2014) oli jamaikalainen poliitikko ja maansa kenraalikuvernööri (1991–2006). Häntä seurasi professori Kenneth Hall.
Cookesta tuli vuonna 1958 Länsi-Intian federaation parlamentin ja myöhemmin itsenäisen Jamaikan parlamentin jäsen.
Ileana Cotrubaș

Ileana Cotrubaș (s. 9. kesäkuuta 1939 Galați) on romanialainen oopperalaulaja. Hän on äänialaltaan sopraano ja aloitti uransa 1960-luvulla.
Cotrubaș muutti vuonna 1952 Bukarestiin. Hän debytoi siellä vuonna 1964. Muun muassa voitto ’s-Hertogenboschin laulukilpailussa vuonna 1965 toi hänelle lukuisia kansainvälisiä esiintymisiä.
Cotrubașin ensimmäinen esiintyminen Britanniassa tapahtui 1969. Hän sai Wienin valtionoopperalta kolmen vuoden sopimuksen 1970 ja teki oopperadebyyttinsä Yhdysvalloissa vuonna 1973. Hän esiintyi lisäksi muun muassa La Scalassa ja ensi kertaa Metropolitan-oopperassa 23. maaliskuuta 1977.
Vaikka Cotrubaș on vetäytynyt julkisesta laulamisesta, hän on yhä saanut mainetta opettamalla lupaavia nuoria laulajia.
Bukarestin kaupunki nimitti hänet kunniakansalaiseksi vuonna 1992.
House of the Dead

| House of the Dead |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Uwe Boll
Käsikirjoittaja:  Dave Parker
Tuottaja:  Uwe Boll
Kuvaaja:  Mathias Neumann
Pääosat:   Jonathan Cherry  Tyron Leitso  Clint Howard  Ona Grauer  Ellie Cornell  David Palffy 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Brightlight Pictures
Levittäjä:  Artisan Entertainment Netflix
Ensi-ilta:  2003
Kesto:  90 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  House of the Dead 2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
House of the Dead on vuonna 2003 valmistunut kauhuelokuva, joka on elokuvaversio samannimisestä pelistä. Elokuvan on ohjannut Uwe Boll.
Elokuva kertoo opiskelijoista, jotka ovat kutsuttu pienelle saarelle juhlimaan. Pian he huomaavat että saarella asustaa zombieita. Nuoret pakenevat pieneen mökkiin, jossa saaren salaisuudet alkavat paljastua.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jonathan Cherry  | … |  Rudy   |
|  Tyron Leitso  | … |  Simon   |
|  Clint Howard  | … |  Salish   |
|  Ona Grauer  | … |  Alicia   |
|  Ellie Cornell  | … |  Jordan   |
|  David Palffy  | … |  Castillo   |
|  Sonya Salomaa  | … |  Cynthia   |
Hämähäkkijuoksijainen

| Hämähäkkijuoksijainen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Tuhatjalkaiset Myriapoda
Luokka::  Juoksujalkaiset Chilopoda
Lahko::  Scutigeromorpha
Heimo::  Scutigeridae
Suku::  Scutigerida
Laji::  coleoptrata
Kaksiosainen nimi
 Scutigerida coleoptrata  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Hämähäkkijuoksijainen Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hämähäkkijuoksijainen (Scutigerida coleoptrata) on kellanharmaa juoksujalkainen, jolla on 15 jalkaparia. Laji on levinnyt laajalti ympäri maailman syntysijoiltaan Välimeren alueelta. Juoksujalkainen elää yleensä ihmisasumuksissa. Se on petoeläin joka metsästää tyypillisesti niveljalkaisia, kuten hämähäkkieläimiä ja hyönteisiä.
Hämähäkkijuoksijainen surmaa saaliinsa ruiskuttamalla siihen pienen määrän myrkkyä. Ne pistävät joskus ihmistäkin, mikä aiheuttaa paikallista turvotusta ja kipua.
Howard Dietz

Howard Dietz vuonna 1920.
Howard Dietz (8. syyskuuta 1896 – 30. heinäkuuta 1983) oli yhdysvaltalainen sanoittaja. Hän loi useita teoksia yhteistyössä musikaalisäveltäjä Arthur Schwartzin kanssa.
Dietz kelpuutettiin vuonna 1972 Schwartzin kanssa Songwriters Hall of Fameen.
Ilkka Korpi

Ilkka Korpi ohjastamassa Singing Soulia Porin raviradalla elokuussa 2011.
Ilkka Korpi (s. 23. tammikuuta 1960) on suomalainen menestynyt raviohjastaja. Joulukuuhun 2022 mennessä hän on ajanut yli 28 700 starttia, voittaen yli 2500. Voittorahoja on yli 8 100 000 euroa. Hän asuu Nummi-Pusulassa. Korvella on A-ajolupa sekä A-valmentaja-lisenssi.
Ilkka Korpi toimii valmentajana Ypäjän Hevosopistolla yhdessä veljensä Heikki Korven kanssa. Vuonna 2013 Ilkan valmennettavat hevoset ovat pärjänneet hyvin ravikilpailuissa. Ilkan valmentama ja Hevosopiston omistama Ypäjä Eila toi tänä vuonna ensimmäiset suurkilpailuvoitot Hevosopistolle.
Korven veljeksillä on käytössään 58 hevosen talli, sekä Hevosopiston urheilualueet, joihin kuuluu ravirata, sekä hiittisuora, sekä erilaiset metsäreitit. Työntekijöiden lisäksi tallissa hevosista huolehtii ravisuuntautuneet oppilaat. Tallissa on valmennuksessa Ypäjän Hevosopiston ja MTT:n kasvattamia hevosia, sekä ulkopuolisten asiakkaiden hevosia.
Ilkka Korpi on voittanut ravikuninkuuden Vireenillä sekä lämminveristen derbyn Valentinolla ja Black Laukolla.
Ikaalisten myrkytystapaus 1914

Ikaalisten myrkytystapaus 1914 tapahtui tammikuussa 1914 Ikaalisten maalaiskunnan Vatulan kylässä. Myrkytyksen uhreina kuoli kuusi ihmistä ja viisi sairastui vakavasti. Kymmenet saivat lisäksi lievempiä oireita.