stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1884
Syntyneitä > Tammikuu–maaliskuu

1. tammikuuta – Jooseppi Musto, suomalainen räätäli ja punakaartilainen (k. 1918)
2. tammikuuta – Oscar Micheaux, yhdysvaltalainen elokuvantekijä ja kirjailija (k. 1951)
8. tammikuuta – Nils Lavik, norjalainen poliitikko (k. 1966)
12. tammikuuta – Heinrich Lübbe, saksalainen keksijä ja lentokonekiväärin kehittäjä (k. 1940)
21. tammikuuta – Roger Nash Baldwin, yhdysvaltalainen kansalaisoikeusaktivisti (k. 1981)
23. tammikuuta – George McManus,  yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä (k. 1954)
26. tammikuuta – Roy Chapman Andrews, yhdysvaltalainen luonnontieteilijä, tutkimusmatkailija ja palentologi (k. 1960)
26. tammikuuta – Edward Sapir,  yhdysvaltalainen kielentutkija ja antropologi (k. 1939)
28. tammikuuta – Auguste Piccard, sveitsiläinen fyysikko (k. 1962)
31. tammikuuta – Theodor Heuss, saksalainen poliitikko, Saksan liittotasavallan ensimmäinen liittopresidentti (k. 1963)
7. helmikuuta – Adolf Indrebø, norjalainen poliitikko (k. 1942)
16. helmikuuta – Robert J. Flaherty, yhdysvaltalainen dokumenttielokuvien tekijä (k. 1951)
17. helmikuuta – Reinier Beeuwkes, alankomaalainen jalkapallomaalivahti (k. 1963)
23. helmikuuta – Casimir Funk, puolalainen biokemisti, vitamiinien keksijä (k. 1967)
8. maaliskuuta – Georg Lindemann, saksalainen kenraalieversti (k. 1963)
11. maaliskuuta – Lewi Pethrus,  saarnaaja, joka toi helluntaiherätyksen Ruotsiin (k. 1974)
13. maaliskuuta – Hugh Walpole, brittiläinen kirjailija (k. 1941)
16. maaliskuuta – J. Alfred Tanner, suomalainen kuplettilaulaja ja sanoittaja (k. 1927)
20. maaliskuuta – Philipp Frank, itävaltalais-yhdysvaltalainen filosofi, fyysikko ja matemaatikko (k. 1966)
23. maaliskuuta – Joseph Groves Boxhall, Titanicin neljäs perämies. Hän oli suorittamassa vuorotyötään kannella, kun Titanic törmäsi jäävuoreen (k. 1976)
24. maaliskuuta – Peter Debye, vuoden 1936 Nobelin kemianpalkinnon saanut alankomaalainen fysikaalinen kemisti (k. 1966)
26. maaliskuuta – Wilhelm Backhaus, saksalainen pianisti (k. 1969)
Syntyneitä > Huhtikuu–kesäkuu

2. huhtikuuta – Gösta Adrian-Nilsson, ruotsalainen taidemaalari (k. 1965)
12. huhtikuuta – Otto Fritz Meyerhof, vuoden 1922 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut saksalainen lääkäri ja biokemisti (k. 1951)
13. huhtikuuta – Anders Österling, ruotsalainen kirjailija ja kriitikko (k. 1981)
22. huhtikuuta – Armas Launis, suomalainen säveltäjä (k. 1959)
8. toukokuuta – Harry S. Truman, Yhdysvaltain presidentti 1945–1953 (k. 1972)
9. toukokuuta – Valdemar Psilander, tanskalainen näyttelijä (k. 1917)
18. toukokuuta – Anna Snellman-Kaila, suomalainen taidemaalari (k. 1962)
28. toukokuuta – Edvard Beneš, Tšekkoslovakian presidentti (k. 1948)
7. kesäkuuta – Birger Ljungberg, norjalainen upseeri ja puolustusministeri (k. 1967)
17. kesäkuuta – Vilhelm, Ruotsin prinssi, Södermanlandin herttua, Kustaa V:n poika (k. 1965)
Syntyneitä > Heinäkuu–syyskuu

22. heinäkuuta – Halvor Floden, norjalainen kirjailija (k. 1956)
23. heinäkuuta – Oiva Kallio, suomalainen arkkitehti (k. 1964)
28. heinäkuuta – Aida de Acosta, yhdysvaltalainen seurapiirihenkilö, ensimmäinen moottoroitua ilma-alusta yksin lentänyt nainen (k. 1962)
29. heinäkuuta – Johan Pettersson, suomalainen moukarinheittäjä (k. 1952)
6. elokuuta – Gustaf Nessler, suomalainen teatteriohjaaja, teatterinjohtaja ja näyttelijä (k. 1961)
10. elokuuta – Karin Andersson-Littonen, suomalainen näyttelijä (k. 1966)
20. elokuuta – Rudolf Bultmann, saksalainen teologi ja professori (k. 1976)
30. elokuuta – Theodor Svedberg, vuoden 1926 Nobelin kemianpalkinnon saanut ruotsalainen kemisti (k. 1971)
15. syyskuuta – Otto Noro, suomalainen näyttelijä (k. 1957)
16. syyskuuta – Trygve Utheim, norjalainen poliitikko (k. 1952)
Syntyneitä > Lokakuu–joulukuu

11. lokakuuta – Friedrich Bergius, vuoden 1931 Nobelin kemianpalkinnon saanut saksalainen kemisti (k. 1949)
19. lokakuuta – Juho Pyy, suomalainen taloustierehtööri ja SDP:n kansanedustaja (k. 1978)
9. marraskuuta – Teuvo Puro, suomalainen teatterimies (k. 1956)
24. marraskuuta – Jalo Kalima, suomalainen kielitieteilijä, kirjallisuuden suomentaja ja professori (k. 1952)
30. marraskuuta – Ture Rangström, ruotsalainen säveltäjä ja kapellimestari (k. 1947)
11. joulukuuta – Otto Dahlqvist, suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja (k. 1939)
13. joulukuuta – Margarete Bonnevie, norjalainen kirjailija ja feministi (k. 1970)
16. joulukuuta – Jonathan Leunbach, tanskalainen lääkäri ja seksologi (k. 1955)
21. joulukuuta – Heikki Borenius, suomalainen asianajaja, Suomen Asianajajaliiton puheenjohtaja (k. 1962)
30. joulukuuta – Hideki Tōjō, japanilainen kenraali, Japanin pääministeri 1941–1944 (k. 1948)
Kuolleita > Tammikuu–maaliskuu

2. tammikuuta – Marietta Gazzaniga, italialainen oopperalaulaja (s. 1824)
6. tammikuuta – Gregor Mendel, itävaltalainen munkki (genetiikan ”isä”) (s. 1822)
6. tammikuuta – Frans Wilhelm Lüchow, suomalainen arkkitehti (s. 1837)
17. tammikuuta – Hermann Schlegel, saksalainen lintutieteilijä (s. 1804)
18. tammikuuta – Karl Peter Mazér, ruotsalainen taide- ja muotokuvamaalari (s. 1807)
25. tammikuuta – Johann Gottfried Piefke, saksalainen sotilaskapellimestari ja marssimusiikin säveltäjä (s. 1815)
28. tammikuuta – Auguste Dumont, ranskalainen kuvanveistäjä (s. 1801)
28. tammikuuta – Alexander Louis Leloir, ranskalainen taidemaalari (s. 1843)
2. helmikuuta – Edvard Granberg, suomalainen apteekkari ja teollisuusjohtaja (s. 1823)
5. helmikuuta – Dmitri Rogatšov, venäläinen vallankumouksellinen narodnikki (s. 1851)
7. helmikuuta – Jakob Johan Maexmontan, suomalainen tilanomistaja, ajokoirametsästjäjä ja kirjailija (s. 1796)
8. helmikuuta – Evert Lagerspetz, suomalainen arkkitehti (s. 1847)
14. helmikuuta – Alice Hathaway Lee Roosevelt, Yhdysvaltain myöhemmän presidentti Theodore Rooseveltin ensimmäinen puoliso (s. 1861)
15. helmikuuta – Juho Rännäri, suomalainen opettaja, toimittaja ja kansanvalistaja (s. 1827)
19. helmikuuta – Edvard Bergenheim, Turun arkkipiispa ja reaalikoulun perustaja (s. 1798)
8. maaliskuuta – Vladimir Adlerberg, venäläinen kreivi, kenraali ja ministeri (s. 1793)
18. maaliskuuta – Herman Öhrbom, suomenruotsalainen lyseon lehtori ja runoilija (s. 1848)
19. maaliskuuta – Elias Lönnrot, suomalainen lääkäri ja kirjailija, Kalevalan kokoaja (s. 1802)
20. maaliskuuta – Henrique Pousão, portugalilainen taidemaalari (s. 1859)
24. maaliskuuta – Gustaf Fredrik Rotkirch, Turun hovioikeuden presidentti (s. 1815)
30. maaliskuuta – Aleksandr Mihailov, venäläinen vallankumouksellinen narodnikki (s. 1855)
Kuolleita > Huhtikuu–kesäkuu

4. huhtikuuta – Alfred Francis Russell, Liberian presidentti (s. 1817)
11. huhtikuuta – Charles Reade, brittiläinen kirjailija (s. 1814)
24. huhtikuuta – Marie Taglioni, italialainen ballerina (s. 1804)
29. huhtikuuta – Michael Thomas Bass, englantilainen panimonomistaja ja kansanedustaja (s. 1799)
2. toukokuuta – Elis Adolf Blomstedt, suomalainen lyseon opettaja ja suomentaja (s. 1836)
6. toukokuuta – Marie-Alphonse Ratisbonne, ranskalainen pappi ja jesuiitta, yksi Sisterhood of Our Lady of Sion -sääntökunnan perustajista (s. 1814)
7. toukokuuta – Ludvig Leonard Laurén, suomenruotsalainen lyseon lehtori, sanomalehtimies ja kirjailija (s. 1824)
8. toukokuuta – Mihail Sturdza, Moldovan ruhtinas (s. 1795)
12. toukokuuta – Bedřich Smetana, tšekkiläinen säveltäjä (s. 1824)
13. toukokuuta – Cyrus McCormick, yhdysvaltalainen keksijä ja liikemies, International Harvesterin perustaja (s. 1809)
15. toukokuuta – D. E. D. Europaeus, suomalainen kansanrunouden kerääjä, kielitieteilijä ja arkeologi (s. 1820)
20. toukokuuta – Robert Frosterus, Kuopion hiippakunnan ensimmäinen piispa (s. 1795)
8. kesäkuuta – Henry Clay Work, yhdysvaltalainen lauluntekijä (s. 1832)
9. kesäkuuta – Rosalba Cederman, suomenruotsalainen kirjailija (s. 1830)
19. kesäkuuta – Ludwig Richter, saksalainen taidemaalari, piirtäjä ja professori (s. 1803)
25. kesäkuuta – Hans Rott, itävaltalainen säveltäjä ja urkuri (s. 1858)
26. kesäkuuta – Fredrik Runeberg, suomalainen lääkäri ja valokuvaaja, Johan Ludvig Runebergin poika (s. 1850)
Kuolleita > Heinäkuu–syyskuu

1. heinäkuuta – Allan Pinkerton, yhdysvaltalainen etsivä, Pinkertonin etsivätoimiston perustaja (s. 1819)
1. heinäkuuta – Eduard Totleben, baltiansaksalainen sotilasinsinööri ja Venäjän armeijan kenraali (s. 1818)
3. heinäkuuta – David P. Lewis, yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko (s. 1820)
10. heinäkuuta – Adolf Juselius, suomalainen pormestari ja valtiopäivämies (s. 1814)
10. heinäkuuta – Karl Lepsius, saksalainen arkeologi ja egyptologi (s. 1810)
10. heinäkuuta – Paul Morphy, yhdysvaltalainen shakinpelaaja (s. 1837)
3. elokuuta – Frans Ivar Edelheim, suomalainen senaattori ja valtiopäivämies (s. 1804)
12. elokuuta – Ebbe Gustaf Bring, ruotsalainen piispa (s. 1814)
30. elokuuta – Bror Emil Hildebrand, ruotsalainen museonhoitaja, historioitsija ja numismaatikko (s. 1806)
12. syyskuuta – Anders Regnell, ruotsalainen lääkäri, luonnontieteilijä ja lahjoittaja (s. 1807)
18. syyskuuta – Johan Viktor Johnsson, suomalainen piispa ja valtiopäivämies (s. 1832)
25. syyskuuta – Gabriel Jussilainen, suomalainen kansanrunoilija (s. 1828)
28. syyskuuta – Maria Kraftman, suomenruotsalainen kauppias ja kirjailija (s. 1812)
29. syyskuuta – Eugene Bourdon, ranskalainen kelloseppä, insinööri ja instrumenttirakentaja (s. 1808)
Kuolleita > Lokakuu–joulukuu

3. lokakuuta – Hans Makart, itävaltalainen taidemaalari (s. 1840)
3. lokakuuta – Juho Ranginen, suomalainen lestadiolainen virsirunoilija (s. 1851)
8. lokakuuta – Eero Heinäkangas, suomalainen maanviljelijä ja karhunkaataja (s. 1799)
22. lokakuuta – Aina Brummer, suomalainen kirjallisuuden suomentaja (s. 1859)
23. lokakuuta – Bernhard Indrenius, suomalainen Venäjän armeijan kenraali (s. 1812)
31. lokakuuta – Maria Baškirtseva, ukrainalais-venäläinen taidemaalari ja kuvanveistäjä (s. 1858)
8. marraskuuta – Otto Reinhold af Schultén, suomalainen senaattori, valtiopäivämies ja hovioikeuden presidentti (s. 1798)
11. marraskuuta – Alfred Edmund Brehm, saksalainen luonnontutkija, Berliinin akvaarion perustaja ja tietokirjailija (s. 1829)
13. marraskuuta – Karl Viktor Bremer, suomenruotsalainen kirjailija (s. 1836)
13. marraskuuta – Buenaventura Rizo Patrón, argentiinalainen katolinen piispa (s. 1811)
22. marraskuuta – Wilhelmina Gravallius, ruotsalainen kirjailija (s. 1807)
25. marraskuuta – Hermann Kolbe, saksalainen kemisti (s. 1818)
26. marraskuuta – Gottlieb Pesonius, suomalainen kunnallispoliitikko ja Jyväskylän lyseon ensimmäinen rehtori (s. 1823)
10. joulukuuta – Erik Johan Löfgren, suomalainen taidemaalari (s. 1825)
10. joulukuuta – Eduard Rüppell, saksalainen luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija (s. 1794)
22. joulukuuta – John Chisum, yhdysvaltalainen suurtilallinen, karjankasvattaja ja Villin lännen henkilö (s. 1824)
24. joulukuuta – Rietrikki Polén, suomalainen toimittaja, suomentaja, lyseon lehtori ja suomalaisuusaatteen kannattaja (s. 1823)
26. joulukuuta – John W. Brunius, ruotsalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja (s. 1937)
29. joulukuuta – Vintsent Dunin-Martsinkevitš, valkovenäläinen runoilija, näytelmäkirjailija, teatterintekijä ja kääntäjä (s. 1808)
Manga Sewa, djalonke-heimopäällikkö Sierra Leonessa
Mirambo, nyamwezien heimopäällikkö nyk. Tansaniassa (s. noin 1840)
Nika Schuberg, liiviläinen laivanomistaja ja kapinanjohtaja (s. 1832)
Muuta

Kirjallisuusvuosi 1884
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maksamaa

| Maksamaa Maxmo> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Vöyri |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Lääni:  Länsi-Suomen lääni
Maakunta:  Pohjanmaan maakunta
Kuntanumero:  479
Hallinnollinen keskus:  Maksamaan kirkonkylä
Perustettu:  
Liitetty:  2007
– liitoskunnat:  Vöyri Maksamaa
– syntynyt kunta:  Vöyri-Maksamaa
Pinta-ala:  772,06 km²   (2006)
– maa:  151,71 km²
– sisävesi:  2,05 km²
– meri:  618,30 km²
Väkiluku:  1 035   (31.12.2006)
– väestötiheys:  7,10 as./km²
Maksamaa (ruots. Maxmo) on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Pohjanmaalla. Maksamaan ja Vöyrin kunnat yhdistyivät Vöyri-Maksamaan kunnaksi vuoden 2007 alussa. Maksamaalla asui kuntaliitoksen toteutuessa runsaat tuhat henkeä. Kuntaliitoksen yhteydessä uuden kunnan vaakunaksi valittiin Maksamaan vaakuna.
Kunta oli kaksikielinen (vuoteen 2002 asti yksikielisesti ruotsinkielinen), ja enemmistönä hieman vajaat 90 prosenttia asukkaista puhui ruotsia ja noin 10 prosenttia suomea (31. joulukuuta 2005). Maksamaalta on matkaa Vaasaan  noin 30 kilometriä ja Kokkolaan noin 100 kilometriä.
Maksamaan naapurikunnat olivat Mustasaari, Oravainen, Uusikaarlepyy, Vähäkyrö ja Vöyri. Maksamaalla sijaitsee tunnetun kirkonrakentajan Heikki Kuorikosken johdolla rakennettu puukirkko vuodelta 1824.
Maksamaan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla klimppisoppa ja grötbullar eli ”puuropullat”.
Nimen alkuperä

Nimi on seudulla liikkuneiden suomenkielisten erämiesten tai varhaisten suomalaisten asukkaiden antama. Sen lopussa on suurta saarta merkitsevä sana maa. Nimi on alkuaan tarkoittanut saarta, jonka eteläkärjessä nykyinen kirkonkylä sijaitsee. Myöhemmät ruotsinkieliset asukkaat ovat paikalle asetuttuaan ottaneet sen oman asutuksensa nimeksi. Nimen alussa lienee varsinkin karjalaisissa lähteissä esiintyvä henkilönnimi Maksima-, Maksi-, Maksa- ja Maksi-alkuisia paikannimiä on myös Pohjois-Pohjanmaalla, jonka vanhassa paikannimistössä näkyy selvä itäinen vaikutus. Ruotsinkielistä Maxmo-nimeä vastaava suomalaistettu nimiasu on ennen vakiintumistaan etsinyt muotoaan: Elias Lönnrotin sanakirjassa 1874-80 nimi on muodossa Maksamo, Ralf Saxénilla Maksanmaa (1897) ja Suomenmaa-kirjassa 1925 Maksamaa.
Historia

Maksamaalla on sijainnut Tottesundin kartano, jonka kuningatar Kristiina lahjoitti sotamarsalkka Claes Tottille vuonna 1652. Tottin suvulle kuului useita muitakin kartanoita, mm. Sjundbyn kartano Siuntiossa, Mustion kartano Karjaalla ja Kytäjän kartano Hyvinkäällä. Tott-suvun sammuttua Tottesundin kartanosta muodostettiin vuonna 1734 valtion virkatalo, mistä lähtien sillä oli useita vuokraajia. Kartanossa vihittiin vuonna 1892 avioliittoon Aino Järnefelt ja Jean Sibelius. Vuonna 1947 kartanon maat myytiin asutustarkoituksiin, ja tällöin Maksamaan kunta osti vuonna 1800 rakennetun päärakennuksen, joka kunnostettiin kunnan- ja terveystaloksi.
Maksamaan kunnassa oli sen lakkautusvuonna 1 035 asukasta, ja sen pinta-ala oli 772,06 km², josta vain 151,71 km² oli maata. Kunta oli viimeisinä vuosinaan (vuodesta 2003 alkaen) kaksikielinen, ja enemmistönä hieman vajaat 90 prosenttia asukkaista puhui ruotsia ja noin 10 prosenttia suomea.
Kylät

Brudsund, Djupsund, Kärklax, Kvimo, Maksamaan kirkonkylä (Maxmo Kyrkoby), Särkimo, Tottesund, Västerö, Ölis ja Österö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maksamaa Wikimedia Commonsissa
| n k Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Kaskinen  Korsnäs  Kristiinankaupunki  Kruunupyy  Laihia  Luoto  Maalahti  Mustasaari  Närpiö  Pedersören kunta  Pietarsaari  Uusikaarlepyy  Vaasa  Vöyri 
Entiset kunnat:  Alaveteli  Bergö  Björköby  Jepua  Koivulahti  Lapväärtti  Maksamaa  Munsala  Oravainen  Petolahti  Pirttikylä  Purmo  Raippaluoto  Siipyy  Sulva  Teerijärvi  Tiukka  Uudenkaarlepyyn maalaiskunta  Vähäkyrö  Vöyri-Maksamaa  Ylimarkku  Ähtävä
Elefanttimies (elokuva)

| Elefanttimies> The Elephant Man |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Lynch
Käsikirjoittaja:  Christopher De Vore Eric Bergren, David Lynch
Tuottaja:  Jonathan Sanger, Stuart Cornfeld, Mel Brooks
Säveltäjä:  John Morris
Kuvaaja:  Freddie Francis
Leikkaaja:  Anne V. Coates
Tuotantosuunnittelija:  Stuart Craig
Pukusuunnittelija:  Patricia Norris
Pääosat:  Anthony Hopkins John Hurt Anne Bancroft John Gielgud Wendy Hiller
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Yhdistynyt kuningaskunta 
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1980
Kesto:  124 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  5 000 000 USD (arvioitu)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elefanttimies (The Elephant Man) on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut David Lynchin ohjaama draamaelokuva, joka perustuu löyhästi 1800-luvulla eläneen ja epämuodostumiensa vuoksi ”elefanttimiehenä” tunnetun englantilaisen Joseph Merrickin (elokuvassa John Merrick) elämään. Elokuva on mustavalkoinen.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Elefanttimiehen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Anthony Hopkins   | … |   tohtori Frederick Treves   |
|   John Hurt   | … |   John Merrick (Elefanttimies)   |
|   Anne Bancroft   | … |   rouva Kendal   |
|   John Gielgud   | … |   Carr Gomm   |
|   Wendy Hiller   | … |   ylihoitaja Mothershead   |
|   Freddie Jones   | … |   Bytes   |
|   Dexter Fletcher    | … |   Bytesin poika   |
|   Michael Elphick   | … |   Jim, yövartija   |
|   Hannah Gordon   | … |   Ann Treves   |
|   Helen Ryan   | … |   prinsessa Alexandra   |
Aiheesta muualla

Aleksi Salonen: Elefanttimies (5/5) 02.07.2009. Filmgoer. Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 8.12.2009.
| n k Parhaan elokuvan Bafta-palkinto |
| --- | --- |
1947–1960:  Parhaat vuodet (1947)  Hamlet (1948)  Polkupyörävaras (1949)  Kaikki Eevasta (1950)  Intohimojen karuselli (1951)  Avaruuksien aave (1952)  Kielletyt leikit (1953)  Pelon palkka (1954)  Rikhard III (1955)  Ansa (1956)  Kwai-joen silta (1957)  Tilaa huipulla (1958)  Ben-Hur (1959)  Poikamiesboksi (1960) 
1961–1980:  Balladi sotilaasta (1961)  Suurkaupungin hait (1961)  Arabian Lawrence (1962)  Tom Jones – hulivilihurmuri (1963)  Tohtori Outolempi eli: kuinka lakkasin olemasta huolissani ja opin rakastamaan pommia (1964)  My Fair Lady (1965)  Kuka pelkää Virginia Woolfia? (1966)  Kunnian mies (1967)  Miehuuskoe (1968)  Keskiyön cowboy (1969)  Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat (1970)  Saakelin sunnuntai (1971)  Cabaret (1972)  Amerikkalainen yö (1973)  Lacombe, Lucien (1974)  Alice ei asu enää täällä (1975)  Yksi lensi yli käenpesän (1976)  Annie Hall (1977)  Muistojeni Julia (1978)  Manhattan (1979)  Elefanttimies (1980) 
1981–2000:  Tulivaunut (1981)  Gandhi (1982)  Tunnit Ritan kanssa (1983)  Kuoleman kentät (1984)  Kairon purppuraruusu (1985)  Hotelli Firenzessä (1986)  Jean de Florette (1987)  Viimeinen keisari (1988)  Kuolleiden runoilijoiden seura (1989)  Mafiaveljet (1990)  The Commitments (1991)  Talo jalavan varjossa (1992)  Schindlerin lista (1993)  Neljät häät ja yhdet hautajaiset (1994)  Järki ja tunteet (1995)  Englantilainen potilas (1996)  Housut pois! (1997)  Rakastunut Shakespeare (1998)  American Beauty (1999)  Gladiator (2000) 
2001–:  Taru sormusten herrasta: Sormuksen ritarit (2001)  Pianisti (2002)  Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (2003)  Lentäjä (2004)  Brokeback Mountain (2005)  The Queen (2006)  Sovitus (2007)  Slummien miljonääri (2008)  The Hurt Locker (2009)  Kuninkaan puhe (2010)  The Artist (2011)  Argo (2012)  12 Years a Slave (2013)  Boyhood (2014)  The Revenant (2015)  La La Land (2016)  Three Billboards Outside Ebbing, Missouri (2017)  Roma (2018)
Jarmo Wasama

| Jarmo Wasama |
| --- | --- |
 Wasama 1960-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. joulukuuta 1943 Elimäki, Suomi
Kuollut: 2. helmikuuta 1966 (22 vuotta) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Jampe
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1960–1966
Seurat:  Ilves
Pertti Jarmo Sakari Wasama (2. joulukuuta 1943 Elimäki – 2. helmikuuta 1966 Tampere) oli suomalainen jääkiekkopuolustaja  ja jalkapalloilija. Hän pelasi jääkiekkourallaan SM-sarjajoukkue Ilveksessä ja jalkapallossa Tampereen Palloilijoissa. Wasama voitti jääkiekossa kaksi suomenmestaruutta, joista jälkimmäinen ratkesi vasta postuumisti, ja viisi SM-mitalia. Wasama valittiin kerran Suomen parhaaksi jääkiekkoilijaksi ja viidesti SM-sarjan tähdistökentälliseen. Wasama edusti Suomea kolmissa maailmanmestaruuskilpailuissa ja kerran olympialaisissa.
Wasaman urheilu-ura jäi lyhyeksi, sillä hän kuoli 22-vuotiaana auto-onnettomuudessa. Häneltä jäi viimeisestä, kuudennesta SM-sarjan kaudestaan pelaamatta kaksi ottelua. Ilves jäädytti Wasaman pelinumeron 2 välittömästi. Wasama on valittu jääkiekkoleijonaksi, ja SM-liiga jakaa hänen mukaansa nimettyä palkintoa, joka annetaan kauden parhaalle tulokkaalle.
Wasama oli erittäin lahjakas puolustaja ja hänen pelityylinsä oli poikkeuksellinen 1960-luvun Suomessa. Hän oli ensimmäisiä suomalaisia hyökkääviä puolustajia. Hänen parhaina ominaisuuksinaan pidettiin monipuolisuutta ja periksiantamatonta asennetta. Myöhemmin on jopa arveltu, että Wasamasta olisi saattanut tulla ensimmäinen suomalainen NHL-pelaaja.
Yksityiselämä

Jarmo Wasama syntyi Elimäellä joulukuussa 1943. Hänen isänsä Matti Wasama oli pelannut jääkiekkoa Ilveksessä ja maajoukkueessa 1930-luvulla. Wasama kävi koulunsa Tampereella, missä perhe asui keskustassa. Pelaajauransa aikana hän oli töissä Kesoil-huoltoasemalla. Hän haaveili oman huoltoaseman pitämisestä ja kieltäytyi siksi uumajalaisjoukkueen värväysyrityksistä.
Ura > Urheilu-uran alku ja jalkapalloura

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 
Pelipaikka: puolustaja
Junioriseurat
: TaPa
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1961–1965 | TaPa | 62 | (1) |
Maajoukkue
|  | Suomi U-21 | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jarmo Wasama harrasti ensin jalkapalloa, minkä takia hän liittyi D-juniori-ikäisenä Tampereen Palloilijoiden urheiluseuraan (TaPa). Jääkiekkoa Wasama pelaili alkuun vain kavereiden kanssa klassillisen koulun pihalla tai Hotelli Tammerin edustalla olevan lammen jäällä, mutta sitten hän alkoi pelata TaPassa jääkiekkoakin. Hän oli juniorina erittäin lahjakas ja fyysisesti ikäisiään edellä. Wasama liittyi Ilvekseen, kun joukkueen valmentaja Seppo Helle löysi hänet TaPan Sorsapuiston joukkueesta.
Wasama jatkoi jalkapallouraansa vielä jääkiekon aloittamisen jälkeen. Hän pelasi myös jalkapallossa puolustajana edustaen koko ajan TaPaa, jonka Mestaruussarjan edustusjoukkueessa hän debytoi kaudella 1961. Kaikkiaan hän pelasi Suomen jalkapallon korkeimmalla sarjatasolla 62 ottelua ja teki yhden maalin. Lisäksi hän oli mukana 1964 nostamassa kaudella 1963 Mestaruussarjasta pudonnutta seuraansa takaisin ylöspäin.
Wasama pelasi jalkapallossa yhden nuorten maaottelun ja kolme poikien maaottelua.