stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alois II

| Alois II |
| --- | --- |
 
Liechtensteinin ruhtinas
Valtakausi:  20. huhtikuuta 1836 – 12. marraskuuta 1858
Edeltäjä:  Juhana I Josef
Seuraaja:  Juhana II

Syntynyt:  26. toukokuuta 1796 Wien, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Kuollut:  12. marraskuuta 1858 (62 vuotta) Eisgrub, Määri
Puoliso:  Franziska Kinsky
Lapset:  Marie  Karoliina  Sofia  Aloisia  Ida Juhana II Franziska  Henriette Anna Therese  Frans I
Koko nimi:  Aloys Maria Josef Johann Baptista Joachim Philipp Nerius
Suku:  Liechtenstein
Isä:  Juhana I Josef
Äiti:  Josefa zu Fürstenberg-Weitra
Uskonto:  roomalaiskatolilainen
Alois II (koko nimi Aloys Maria Josef Johann Baptista Joachim Philipp Nerius, 26. toukokuuta 1796 – 12. marraskuuta 1858) oli Liechtensteinin ruhtinas vuodesta 1836 kuolemaansa asti vuonna 1858.
Alois II jatkoi isänsä ja isoisänsä aloittamia uudistuksia, ja uudisti myös Liechtensteinin hallintoa. Hän perusti ruhtinaskunnan ensimmäisen maatalousopiston. Ennen hallituskauttaan hän vaikutti Wienin maatalousseurassa. Hän rakennutti palmuhuoneen  Eisgrubin linnaan.
Alois II  oli poliittisesti konservatiivi. Muun Euroopan mullistuessa  vuonna 1848 hän suostui hiukan liberaalimpaan perustuslakiin, mutta palautti itsevaltaisen hallintomallin kolme vuotta myöhemmin.
Af Forselles

Af Forselles on suomalainen aatelissuku. Suvussa on ollut kaksi haaraa, joista nuorempi sammui 1800-luvun lopulla. Myös vanhempaan haaraan kuulunut vapaaherrallinen haara on sammunut.
Suvun kantaisänä on pidetty 1600-luvulla elänyttä vehkalahtelaista Henrik Jordaninpoikaa, joka asettui vuonna 1653 perustettuun Haminan kaupunkiin ensin suutariksi ja majatalonpitäjäksi ja toimi myöhemmin vaurastuttuaan myös raatimiehenä. Hänen jälkeläisensä omaksuivat sukunimen Forsell, mahdollisesti Reitkallissa sijaitsevan Summajoen kosken mukaan, sillä hän omisti siellä maatiloja. Henrikin poika, Loviisan kaupungin perustajiin kuulunut pormestari Jakob Forsell aateloitiin vuonna 1767 nimellä af Forselles. Hänen sukunsa introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneelle vuonna 1775 aatelissukuna numero 2018 ja immatrikuloitiin Suomen ritarihuoneelle sen järjestäytymisen yhteydessä vuonna 1818 numerolla 143. Hänen pojanpojanpoikansa, tykistönkenraali Edvard Gustaf af Forselles korotettiin vuonna 1874 vapaaherraksi ja hänen jälkeläisensä esiteltiin kaksi vuotta myöhemmin vapaaherrallisena sukuna numero 53. Vapaaherrallinen sukuhaara sammui mieslinjalta hänen poikansa kuollessa vuonna 1933 ja kokonaan vuonna 1953.
Jakob af Forsellesin toisesta pojasta lähti suvun nuorempi haara, joka omisti pitkään hänelle kuuluneen Strömforsin ruukin. Tämä haara kuitenkin sammui 1800-luvun lopulla. Sukua elää nykyään Suomessa, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa.
Suomessa on myös muita aatelittomia Forselles-sukuja, jotka eivät ole sukua af Forselleseille.
Jäseniä

Jacob af Forselles (1696–1768), kauppaneuvos, ruukinpatruuna, Loviisan pormestari, valtiopäivämies, aateloitiin 1767
Jakob af Forselles (1753–1835), sotaneuvos, Jacob af Forsellesin poika
Fredrik Johan Ulrik af Forselles (1783–1857), Suomen sodassa kunnostautunut majuri, Jakob af Forsellesin (nuoremman) poika
Edvard Gustaf af Forselles (1817–1891), tykistönkenraali, senaattori, F. J. U. af Forsellesin poika
Edvard Ananias af Forselles (1853–1933), luutnantti, tilanomistaja ja valtiopäivämies, Edvard Gustaf af Forsellesin poika
Viktor Alexander af Forselles (1857–1913), suomalaissyntyinen Venäjän armeijan upseeri, kirjailija ja kääntäjä, E. G. af Forsellesin poika
Jacob Henrik Alexander af Forselles (1820–1895), everstiluutnantti, metsähallituksen pääjohtaja, lampunkeksijä, F. J. U. af Forsellesin poika
Sigrid af Forselles (1860–1935), kuvanveistäjä, J. H. A. af Forsellesin tytär
Arthur af Forselles (1864–1953), lääketieteen professori, kansanedustaja, J. H. A. af Forsellesin poika
Theodor Ulrik af Forselles (1827–1896), everstiluutnantti, tilanomistaja ja valtiopäivämies, F. J. U. af Forsellesin poika
Carl Johan Gabriel af Forselles (1858–1933), kenraaliluutnantti, Theodor Ulrik af Forsellesin poika
Fredrik af Forselles (1829–1911), eversti, F. J. U. af Forsellesin poika
Carl Axel Birger af Forselles (1862–1934), juristi, virka- ja valtiopäivämies, Fredrik af Forsellesin poika
Anna af Forselles-Schybergson (1863–1942), taidemaalari ja piirustuksenopettaja, Fredrik af Forsellesin tytär
Jenny af Forselles (1869–1938), filosofian tohtori, opettaja, kansanedustaja, Fredrik af Forsellesin tytär
Karl Viktor Hjalmar af Forselles (1830–1881), juristi, virka- ja valtiopäivämies, F. J. U. af Forsellesin poika
Oskar Leonard af Forselles (1838–1872), maanviljelijä ja valtiopäivämies, F. J. U. af Forsellesin poika
Viktor Leonhard af Forselles (1839–1874), juristi, maanviljelijä ja valtiopäivämies, F. J. U. af Forsellesin poika
Henrik Johan af Forselles (1754–1790), vuorineuvos, Strömforsin ruukinpatruuna, Jacob af Forsellesin poika
Jakob Henrik af Forselles (1785–1855), Ruotsin vuoriteollisuuden kehittäjä, H. J. af Forsellesin poika
Samuel af Forselles (1757–1814), Oulun läänin maaherra, Jacob af Forsellesin poika
Ernst Jakob Ulrik af Forselles (1829–1895), kenraalimajuri
Pehr Emil af Forselles (1840–1914), virka- ja valtiopäivämies
Pehr Adolf Alf af Forselles (1875–1948), pankkivirkailija ja valtiopäivämies, Pehr Emil ja Louise af Forsellesin poika
Herbert af Forselles (1895–1918), sisällissodassa kaatunut jääkäriluutnantti
Åke af Forselles (1904–1986), hammaslääkäri ja urheiluampuja
Carl-Johan af Forselles (1923–2010), taiteenkeräilijä, esseisti
Cecilia af Forselles (s. 1954), filosofian tohtori, kirjastonjohtaja
Avioliiton kautta sukuun ovat kuuluneet muun muassa:
Louise af Forselles, o.s. Etholén (1850–1934), kristillisen järjestötoiminnan vaikuttaja, Pehr Emil af Forsellesin puoliso
Virginia af Forselles, o.s. Carlsköld (1759–1847), vuorineuvoksetar, Strömforsin ruukin patruuna, Henrik Johan af Forsellesin puoliso.
Jäseniä > Aakkosjärjestyksessä

Anna af Forselles-Schybergson (1863–1942), taidemaalari ja piirustuksenopettaja, Fredrik af Forsellesin tytär
Arthur af Forselles (1864–1953), lääketieteen professori, kansanedustaja, J. H. A. af Forsellesin poika
Carl-Johan af Forselles (1923–2010), taiteenkeräilijä, esseisti
Carl Axel Birger af Forselles (1862–1934), juristi, virka- ja valtiopäivämies
Carl Johan Gabriel af Forselles (1858–1933), kenraaliluutnantti
Cecilia af Forselles (s. 1954), filosofian tohtori, kirjastonjohtaja
Edvard Ananias af Forselles (1853–1933), luutnantti, tilanomistaja ja valtiopäivämies, Edvard Gustaf af Forsellesin poika
Edvard Gustaf af Forselles (1817–1891), tykistönkenraali, senaattori, F. J. U. af Forsellesin poika
Ernst Jakob Ulrik af Forselles (1829–1895), kenraalimajuri
Fredrik af Forselles (1829–1911), eversti, F. J. U. af Forsellesin poika
Fredrik Johan Ulrik af Forselles (1783–1857), Suomen sodassa kunnostautunut majuri, Jakob af Forsellesin (nuoremman) poika
Henrik Johan af Forselles (1754–1790), vuorineuvos, Strömforsin ruukinpatruuna, Jacob af Forsellesin poika
Herbert af Forselles (1895–1918), sisällissodassa kaatunut jääkäriluutnantti
Jacob af Forselles (1696–1768), kauppaneuvos, ruukinpatruuna, Loviisan pormestari, valtiopäivämies, aateloitiin 1767
Jacob Henrik Alexander af Forselles (1820–1895), everstiluutnantti, metsähallituksen pääjohtaja, lampunkeksijä, F. J. U. af Forsellesin poika
Jakob af Forselles (1753–1835), sotaneuvos, Jacob af Forsellesin poika
Jakob Henrik af Forselles (1785–1855), Ruotsin vuoriteollisuuden kehittäjä, H. J. af Forsellesin poika
Jenny af Forselles (1869–1938), filosofian tohtori, opettaja, kansanedustaja, Fredrik af Forsellesin tytär
Karl Viktor Hjalmar af Forselles (1830–1881), juristi, virka- ja valtiopäivämies, F. J. U. af Forsellesin poika
Louise af Forselles, o.s. Etholén (1850–1934), kristillisen järjestötoiminnan vaikuttaja, Pehr Emil af Forsellesin puoliso
Oskar Leonard af Forselles (1838–1872), maanviljelijä ja valtiopäivämies, F. J. U. af Forsellesin poika
Pehr Adolf Alf af Forselles (1875–1948), pankkivirkailija ja valtiopäivämies, Pehr Emil ja Louise af Forsellesin poika
Pehr Emil af Forselles (1840–1914), virka- ja valtiopäivämies
Samuel af Forselles (1757–1814), Oulun läänin maaherra, Jacob af Forsellesin poika
Sigrid af Forselles (1860–1935), kuvanveistäjä, J. H. A. af Forsellesin tytär
Theodor Ulrik af Forselles (1827–1896), everstiluutnantti, tilanomistaja ja valtiopäivämies, F. J. U. af Forsellesin poika
Viktor Alexander af Forselles (1857–1913), suomalaissyntyinen Venäjän armeijan upseeri, kirjailija ja kääntäjä, E. G. af Forsellesin poika
Viktor Leonhard af Forselles (1839–1874), juristi, maanviljelijä ja valtiopäivämies, F. J. U. af Forsellesin poika
Virginia af Forselles, o.s. Carlsköld (1759–1847), vuorineuvoksetar, Strömforsin ruukin patruuna, Henrik Johan af Forsellesin puoliso.
Åke af Forselles (1904–1986), hammaslääkäri ja urheiluampuja
Aleksandriini

Aleksandriini on ranskalainen runomitta, jota käytettiin ensimmäistä kertaa cycle de l'antiquité -romaaneihin kuuluvassa Aleksanteri-romaanissa (Roman d'Alexandre) noin vuonna 1180. Aleksandriini sisältää 12 tai 13 jambista tavua ja tahtilepo on joka kuudennen tahdin jälkeen.
Aleksandiriini oli suosittu runomitta Ranskassa 1600-luvulta lähtien. koska se soveltui hyvin ranskan kieleen. Nykyään aleksandiriinia käyttää muun muassa Guy Goffette. Suomessa sitä on käyttänyt muun muassa Otto Manninen Molièren Oppineiden naisten ja Eino Leino Racinen Phaidran käännöksessä, kumpikin eri tavalla. Runomittaa käytti myös ukrainalaisten uusklassikojen johtohahmo Mykola Zerov.
American Idiot (kappale)

| ”American Idiot” Green Day |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: American Idiot
 Julkaistu: 6. elokuuta 2004
 Tuottaja(t): Green Day   Rob Cavallo
 Tyylilaji: Punk rock
 Kesto: 02.54
 Levy-yhtiö: Reprise
Green Dayn muut singlet
| ”I Fought the Law” 2004 | ”American Idiot” 2004 | ”Shoplifter” 2004 |
American Idiot on yhdysvaltalaisen Green Day -yhtyeen kappale ja single albumilta American Idiot. Kappaleen kirjoitti Green Day ja Billie Joe Armstrong. Avril Lavigne on tehnyt kappaleesta version. Myös ”Weird Al” Yankovic teki kappaleesta pilaversion nimeltä ”Canadian Idiot”.
Kappaleet

Promo:
American Idiot – 2.56
CD 1:
American Idiot – 2.56
Too Much Too Soon – 3.30
CD 2:
American Idiot – 2.56
Shoplifter – 1.51
Governator – 2.31
7″ Picture Disc:
A-puoli
American Idiot – 2.56
B-puoli
Too Much Too Soon – 3.30
Alfred Neumann

| Alfred Neumann> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1895 1895 Lautenburg, Saksa
Kuollut: 1952 (56–57 vuotta) Lugano, Sveitsi
Kansalaisuus:  -
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa, englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Alfred Neumann (1895 Lautenburg, Saksa – 1952 Lugano, Sveitsi) oli saksalainen kirjailija. Juutalaisena hän joutui lähtemään maasta 1933. Hän asui Yhdysvalloissa 1941–1949 ja sen jälkeen Italiassa ja Sveitsissä, jossa hän kuoli. Teoksissaan hän käsittelee muun muassa diktatuuria ja fanaattisuutta.
Suomennetut teokset

Paholainen (Der Teufel), suom. Toini Havu, Helsinki: Mantere 1947
Isänmaa ystävä: 5-näytöksinen näytelmä (The patriot), suom. Ada Norna. Näytelmämoniste Teatterikorkeakoulun Viipurin näyttämö -kokoelmassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfred Neumann Wikimedia Commonsissa
The Beat Goes On (kappale)

| ”The Beat Goes On” Beady Eye |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Different Gear, Still Speeding
 B-puoli: ”In the Bubble with a Bullet”
 Julkaistu: 15. heinäkuuta 2011
 Formaatti: digitaalinen lataus, suoratoisto, 7 tuuman vinyyli
 Tekijä(t): Liam Gallagher, Gem Archer, Andy Bell
 Tuottaja(t): Steve Lillywhite, Beady Eye
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 04.44
 Levy-yhtiö: Beady Eye Records
Beady Eyen muut singlet
| ”Millionaire” 2011 | ”The Beat Goes On” 2011 | ”Flick of the Finger” 2013 |
The Beat Goes On on brittiläisen rockyhtye Beady Eyen kappale, joka julkaistiin viidentenä ja viimeisenä singlenä yhtyeen debyyttialbumilta Different Gear, Still Speeding 15. heinäkuuta 2011. Kappale on yhtyeen jäsenten Liam Gallagherin, Gem Archerin ja Andy Bellin kirjoittama.
”The Beat Goes On” ylsi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 64. Singlen B-puolena julkaistiin kappale ”In the Bubble with a Bullet”.
Kappaleet > Digitaalinen lataus ja suoratoisto

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Beat Goes On | Gallagher, Archer, Bell | 4.44 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | In the Bubble with a Bullet | Gallagher, Archer, Bell | 2.57 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 7.41 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Liam Gallagher – laulu
Gem Archer – soolokitara
Andy Bell – rytmikitara, basso
Chris Sharrock – rummut, lyömäsoittimet
Alfred Newman

| Alfred Newman |
| --- | --- |
 Newman 13-vuotiaana
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1901 New Haven, Connecticut, Yhdysvallat
Kuollut: 17. helmikuuta 1970 (68 vuotta) Los Angeles, Kalifornia
Ammatti:  elokuvasäveltäjä
Muusikko
Tyylilajit:  elokuvamusiikki 
Levy-yhtiöt:  Mercury Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Alfred Newman (17. maaliskuuta 1901 New Haven, Connecticut – 17. helmikuuta 1970 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvasäveltäjä. Hän sai yhdeksän Oscar-palkintoa musiikistaan, ja kaikkiaan hän oli ehdolla 45 kertaa. Newmanilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Hänen poikansa on elokuvasäveltäjä Thomas Newman.
Oscar-palkinnot

Alexanderin jazzyhtye (Alexander's Ragtime Band, 1938)
Kadun sävelmä (Tin Pan Alley, 1940)
Bernadetten laulu (The Song of Bernadette, 1943)
Kevytmielinen äitini (Mother Wore Tights, 1947)
Laulu sydämessäni (With a Song in My Heart, 1952)
Rouva lähettiläs (Call Me Madam, 1953)
Päivien kimallus (Love Is a Many-Splendored Thing, 1955)
Kuningas ja minä (The King and I, 1956)
Camelot (Camelot, 1967)
Aiheesta muualla

Alfred Newman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Alfred Newman Elonetissä.
Alajõgi

| Alajõgi |
| --- | --- |

Maat:  Viro
Maakunnat:  Itä-Virumaa
Kunnat:  Alutagusen kunta
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Alajõen valuma-alue
Pinta-ala:  154,5 km²  
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Pikkjärv, Kõnnu
 :  59.1800°N, 27.4714°E
Laskupaikka:  Peipsijärvi, Alajõe
 :  59.0056°N, 27.4353°E
Sivu-uomat:  Varesmetsa peakraav, Imatu oja
Taajamat:  Alajõe
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  51,8 m  mpy. 
Laskukorkeus:  30 m  mpy. 
Korkeusero:  21,8 m
Pituus:  28,8 km  
Kaltevuus:  0,76 m/km
Muuta
Alajõgi eli Välgi jõgi on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnassa virtaava 29 kilometriä pitkä joki, joka laskee Peipsijärven pohjoisrantaan. Se sijaitsee kokonaan Alutagusen alangolla.
Joen kulku

Alajuoksulla jokena kohdeltu uoma on latva-alueella Ongassaaren kylässä sijaitsevassa Kõnnun kulmakunnalla Pikkjärvestä alkava kapea puro, joka varsin pian muuttuu ruopatuksi ja suoristetuksi ojaksi. Joki toimii useita kilometrejä metsäojien johto-ojana ja siksi sen luontainen uoma purona on ohitettu yli kuuden kilometrin matkalla. Kanavaksi miellettävä uoma seuraa ojien ruudukkomaista suunnitelmaa tehden välillä suorakulmaisia käännöksiä. Joen vanha uoma luikertelee metsässä sen rinnalla tehden pieniä mutkia edestakaisin. Joki on aivan suora myös ensimmäistä alavaa peltoaukeata ylittäessään. Vaikalan ja Poostikun kylissä alkaa joki taas seurata vanhaa uomaansa, mutta vielä nytkin sitä on oikaistu suurimpien mutkien kohdalla. Mutkat ovat syntyneet löysään maahan meanderoitumalla. Viimeinen muutaman kilometrin osuus tapahtuu metsäjokena ennen kuin se laskee Alajõen kylässä Peipsijärven pohjoisrantaan.
Joen alajuoksua Alajõen kylässä
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä > Valuma-alue

Alajõen valuma-alueen pinta-ala on 154,5 neliökilometriä. Joen länsipuolella virtaavan Rannapungerja jõen valuma-alue sijaitsee kokonaisuudessaan sen luoteispuolella. Etelässä jokien välissä on muutama lyhyt oja kuten Rosseli oja ja Kauksi oja. Joen itäpuolella virtaa suuri Narvanjoki, jonka sivu-uomista Keetsemanni kraavin, Permisküla ojan ja Gorodenka ojan latva-alueet yltävät Alajõen valuma-alueelle asti. Etelässä mahtuu suurten jokien väliin lyhyet Karjamaa oja ja Tsistenka kraav, jotka myös laskevat Peipsijärveen.
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä > Sivu-uomia

Alajõen suurimpia sivu-uomia on lueteltu seuraavassa taulukossa. Virolaisessa vesistönimistössä kraav tarkoittaa kaivettua oja ja peakraav suurta kaivettua johto-ojaa.
| yhtyy Alajõgeen (km suusta) | Nimi | Pituus (km) | Valuma-alue (km²) | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 | Imatu oja | 15 | 33 |  |
| 11 | Jõemäe oja | 6 | 9 |  |
| 14 | Varesmetsa peakraav | 10 | 26 |  |
| 22 | Virussaare kraav | 3 | 7 |  |
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä > Järviä

Alajõen valuma-alueella on vain muutamia järviä, jotka ovat kaikki pieniä. Niiden lisäksi sijaitsee soilla runsaasti suolampia ja allikoita. Monet järvistä sijaitsevat alueen poikki kulkevan harjujaksolla (vir. Iisaku–Illuka-oosistik) tai sen vieressä. Tällaisia ovat Pikkjärv ja Ümmargune järv sekä lounaassa sijaitsevat Jõugajärvet Linajärv, Liivjärv ja Pesujärv. Näistä hieman erillään sijaitsee pieni Armise järv. Jõugajärvillä ei ole laskuojia, mutta niiden vesi suotuu pohjavetenä ilmeisesti myöhemmin pääuomaan. Suoalueella sijaitseva Imatu järv laskee Imatu ojaan.
Huomautuksia

1 2 3 4  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu tai mitattu Internetin Google-, Bing-, ACME- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen annettuja koordinaatteja.
Taikakivi

| Taikakivi Remu |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Secret Labouratory Studio, 1999
 Julkaistu: 1999
 Tuottaja(t): Remu Aaltonen
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 38.30
 Levy-yhtiö: Rip It Up
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Remun muut julkaisut
| 20 suosikkia – Paholaisen masurkka 1995 | Taikakivi 1999 | Sticks and Stones 2004 |
Taikakivi on Remu Aaltosen 8. sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1999.
Kappaleet

Kaikki säv., san. ja sov. Remu Aaltonen, paitsi "Dollarihymy" säv. A.P. Sarjanto
Beduiini – 3.23
Macao ja Hongkong – 2.38
Rumbaa ja sambaa – 3.42
Muukalainen – 4.02
Kiproiskis! – 3.23
Sateinen harhakuva – 4.32
St. Tropez – 2.42
Dollarihymy – 3.06
Taikakivi – 2.36
Venus – 2.26
Kun sua muistelen – 5.00
Kokoonpano

Remu Aaltonen – lyömäsoittimet ja laulu
Jukka Orma – kitara
Luumu Kaikkonen – kitara
Mitja Tuurala – basso
Seppo Kantonen – koskettimet
Keimo "Cambridge" Hirvonen – rummut
Malan – "bingo-bango-bongo"
Kokoonpano > Muut

Remu Aaltonen – tuottaja
Mitja Tuurala – äänittäjä
Juha Heininen – miksaus, Millbrook Studio
Otto Donner – masterointi, DER Editing Room
Henrik Schütt – kuvat
Arviot

Soundi:
Albin Ahonen

Antti Albin Ahonen (26. heinäkuuta 1900 Helsinki – 11. elokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja tietokirjallisuuden sekä radiokuunnelmien suomentaja.
Elämäkerta

Ahosen vanhemmat olivat kauppiaspariskunta Antti ja Brita Johanna Ahonen. Hän oli suvun kaavilaisesta kantaisästä lukien seitsemäs perättäisessä sukupolvessa syntynyt Antti Ahonen; puhuttelunimeksi vakiintui kuitenkin Albin.
Ahonen suoritti Helsingin suomalaisen lyseon kahdeksanvuotisen oppimäärän seitsemässä vuodessa ja sai ylioppilaslakin 17-vuotiaana. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa historiaa, kirjallisuushistoriaa, kansantaloutta, filosofiaa ja lakia. Lakiopintojensa pohjalta Ahonen toimi puoli vuotta Kaavilla vastaavana nimismiehenä.
Vuonna 1922 Ahonen oli Helsingin Sanomien palveluksessa ja sen jälkeen kaksi vuotta Maaseudun Sanomissa Tampereella toimien myös Tampereen yhteiskoulun historian opettajana; sitten puoli vuotta Ylioppilaslehden toimitussihteerinä jääden lopulta vapaaksi lehtimieheksi, jolloin teki myös suomennostöitä skandinaavisista kielistä, saksasta, ranskasta, venäjästä ja englannista.
1920-luvun Tulenkantajat-ryhmässä tutuksi tuli muun muassa Uuno Kailas, jonka kanssa Ahonen kirjoitti yhteisellä salanimellä Juhani Herttua mystisluonteisia novelleja. Miehet kaavailivat jopa oman kirjankustantamon perustamista.
Albin Ahonen avioitui vaimonsa Martan kanssa 2. toukokuuta 1937. Ainoa jälkeläinen on 13. lokakuuta 1939 syntynyt Antti Seppo: elokuvaaja, freelancetoimittaja ja -valokuvaaja.
Aiemmat kielentarkastustyöt veivät miehen  Werner Söderström Oy:n  kustannusvirkailijaksi. Siellä hänen ensimmäisiä töitään oli vuonna 1938 ilmestynyt WSOY:n 60-vuotisjuhlajulkaisu Juhani Ahosta Saima Harmajaan. Hän toimitti Martti Haavion ja V.I. Mikkosen kanssa myös toisen merkittävän elämäkertateoksen Aleksis Kivestä Saima Harmajaan.
Sivutyönään Ahonen toimi Rautatieläinen-lehden toimitussihteerinä ja vuoden 1945 alusta  julkaisun päätoimittajana. Hän päätoimitti myös Rautatie-nimistä julkaisua  noin kymmenen vuoden ajan.
Ahonen toimi uransa loppupuolella jälleen vapaana lehtimiehenä tehden pitkään töitä myös Yleisradiolle sekä kirjoittaen että suomentaen kuunnelmia radioteatterille. Tunnetuimpia olivat jännitysjatkokuunnelmat Paul Temple ja Hyvää iltaa, nimeni on Cox -sarjat.
Ahonen kuoli 11. elokuuta 1964. Ahosta muistettiin lehtimiesten keskuudessa persoonana, joka hallitsi paitsi suorasanaisen tekstin myös runomuotoisen kirjoittamisen.
Ahosen kirjallinen tuotanto kattoi vuosikymmeniä. Hän käytti myös nimimerkkejä ja salanimiä. Tiedossa ovat: A.A., A.A-n, A.A-N, Alppi, Alpiinus, Antti Antinpoika, Joukamo, Jupiteri, Kirja Kasperi, Kirja Niku, Konsta Kriivari, Mr. Ernst, Norppa (Helsingin Sanomissa 1922), K ja K, Pakana (yhdessä Yrjö Kivimiehen kanssa), Pietro, Pinoccio, Piinus, Antti Sorjo, Spectator, Suutari Topias, Tauno Totinen, Topi Totinen, Varavääpeli, Pekka Puskuri, Antti Vehkaoja.(lähde: Kansalliskirjasto, Maija Hirvonen: Salanimet ja nimimerkit)
Antti-perintönimen on saanut jo kaksi uutta sukupolvea, vuosina 1965 ja 2000 syntyneet jälkeläiset.
Teoksia

Kossin Antin kivinavetta. Henkivakuutusyhtiö Salama, Helsinki 1926
Vain hetken on työ. 1933
Huima mies. Henkivakuutusyhtiö Salama, Helsinki 1934
Rakentaja. Henkivakuutusyhtiö Salama, Helsinki 1934
Tulevaisuuden suunnitelma. Henkivakuutusyhtiö Salama, Helsinki 1934
Vara vai vahinko. Henkivakuutusyhtiö Salama, Helsinki 1934
Aleksis Kivestä Saima Harmajaan : suomalaisten kirjailijain elämänkertoja ; toim. Albin Ahonen, Martti Haavio ja V. I. Mikkonen. WSOY 1943
Kaksi vuosikymmentä junamiesten yhteistoimintaa : eräitä ääripiirteitä V.R. Junamiesyhdistyksen 20-vuotistaipaleelta 1923-1943 ; kirj. Albin Ahonen, J. K. Lavemaa. V.R. Junamiesyhdistyksen r.y. keskustoimikunta, Helsinki 1943
Juhani Ahosta Saima Harmajaan : suomalaisten kirjailijain elämäkertoja, toim. Albin Ahonen, WSOY:n 60-vuotisjuhlajulkaisu 1938.
"Tietojen kirja" osa I Kirjallisuuden historia, kirjoittanut Albin Ahonen, Unto Kupiainen, Eila Pennanen, WSOY 1952
"Tietojen kirja" osa II Kirjallisuuden historia, kirjoittanut Albin Ahonen, WSOY 1953.
"Tietojen kirja" osa III Kirjallisuuden historia, kirjoittanut Albin Ahonen, WSOY 1952.
Opettaja John Chronschoughin kutsumus: radiokuunnelma, Yleisradiolle kirjoittanut Albin Ahonen, 1950-luvulla.
Inhimillinen tekijä: radiokuunnelma, Yleisradiolle kirjoittanut Albin Ahonen, 1950-luvulla
Sivuhenkilö: radiokuunnelma, Yleisradiolle kirjoittanut Albin Ahonen, ensilähetys 1955
Haikea harha-askel: radiokuunnelma, Yleisradiolle kirjoittanut Albin Ahonen, ensilähetys 1962.