stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mercedes-Benz Citan
Mercedes-Benz Citan W415 (2012–2021)

| Mercedes-Benz W415 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Valmistaja:  Mercedes-Benz
Konserni:  Daimler
Valmistusvuodet:  2012–2021
Korimalli:  pakettiauto tila-auto
Edeltäjä:  Mercedes-Benz Vaneo
Seuraaja:  Mercedes-Benz W420
Teknisesti samankaltaisia:   C-pohjalevyn mallit  Nissan Lafesta (B30)  Nissan NV250  Nissan Qashqai (J10)  Nissan Rogue  Nissan Sentra (B16)  Nissan Serena (C25)  Nissan X-Trail (T31)  Renault Fluence  Renault Kangoo II  Renault Koleos I  Renault Mégane II  Renault Mégane III  Renault Scénic II  Renault Scénic III 
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Renault–Nissan C
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,2–1,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen kaksoiskytkin
Vaikka ensimmäisen sukupolven Citan onkin käytännössä uudelleennimetty Renault Kangoo, siihen on ulkoisen ilmeen lisäksi tehty muutoksia myös alustarakenteisiin. Kojelauta ja sisustus ovat myös Kangoosta poikkeavat.
Vuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä Citanin tila-autoversio sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Moottorivalikoiman muodostivat 1,5-litrainen (75/90/110 hv) dieselmoottori ja 1,2-litrainen (114 hv) bensiinimoottori, jotka olivat molemmat peräisin Renault’n valikoimista. Tehokkain dieselmoottori ja bensiinimoottori on varustettu kuusivaihteisella manuaalivaihteistolla, kahdessa pienemmässä dieselissä se on viisivaihteinen. Bensiinimoottorin yhteyteen sai lisävarusteena myös kuusiportaisen kaksoiskytkinvaihteiston.
Mercedes-Benz Citan / T-sarja W420 (2021–)

| Mercedes-Benz W420 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Valmistaja:  Mercedes-Benz
Konserni:  Mercedes-Benz Group
Valmistusvuodet:  2021–
Korimalli:  pakettiauto tila-auto
Edeltäjä:  Mercedes-Benz W415
Teknisesti samankaltaisia:  Infiniti QX50/QX55 (J55) Mitsubishi Outlander IV Nissan Qashqai (J11) Nissan Qashqai (J12) Nissan Sylphy (B18) Nissan Townstar Nissan X-Trail (T32) Nissan X-Trail (T33) Renault Espace V Renault Kadjar Renault Kangoo III Renault Koleos II Renault Mégane IV Renault Scénic IV Renault Talisman
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Renault–Nissan CMF-C/D
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,3–1,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Toisen sukupolven Citan esiteltiin elokuussa 2021. Se perustuu kolmannen sukupolven Kangoohon. Kolmas sisarmalli on Nissan Townstar, joka korvasi edellismallin Kangoohon perustuneen NV250:n. 2022 esiteltiin samaan perusrakenteeseen pohjautuva tila-autoversio; T-sarja.
Vuoden 2022 Euro NCAP -kolaritestistä T-sarja sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mercedes-Benz Citan Wikimedia Commonsissa
Citan Mercedes-Benzin kotisivuilla
Mercedes-Benzin automallit
| --- | --- |
Henkilöautot:   A-sarja  B-sarja  C-sarja  CLA-sarja  CLS-sarja  E-sarja  EQA  EQB  EQC  EQE  EQS  EQS SUV  G-sarja  GLA-sarja  GLB-sarja  GLC-sarja  GLE-sarja  GLK-sarja  GLS-sarja  S-sarja  SL-sarja  SLC-sarja 
Yksittäis- ja erikoismallit:   AMG One  AMG GT  AMG X290  Maybach S 600 
Historialliset mallit:   600  630  770  190 
Pakettiautot, tila-autot ja lava-autot:   Citan  EQV  R-sarja  Sprinter  T-sarja  Vaneo  Vito  V-sarja  X-sarja 
Linja-autot:   CapaCity  Citaro  Tourino  Tourismo  Travego  Integro  Vario 
Kuorma-autot:   Actros  Axor  Atego  Econic  Zetros  Unimog (U20, U300/U400/U500, U4000/U5000) 
Mercedes-Benz Citan Kombi
Magnus Bengtsson (Bjälbo/Folkunga)

Magnus Bengtsson oli Kalmarin linnan vouti ja Itä-Göötanmaan laamanni viimeistään vuodesta  1247 lähtien kuolemaansa saakka vuoteen 1263. Hän oli naimisissa vuonna 1262 kuolleen Ragnhildin kanssa.
Magnus oli Linköpinging piispa Bengt Magnussonin poika, ja häntä pidetään Bjälbo-suvun laamanneina toimineen haaran kantaisänä.
Magnus oli Itä-Göötanmaan laamanni Bengt Magnussonin (k. noin 1294) ja Ulfhild Magnusdotterin isä.
Melitta Brunner

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Melitta Brunner |  Melitta Brunner |  Melitta Brunner |  |
Maa:   Itävalta
Naisten taitoluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Sankt Moritz 1928 | Pariluistelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1929 | Pariluistelu |  |
|  Hopeaa | New York 1930 | Pariluistelu |  |
|  Pronssia | Lontoo 1928 | Pariluistelu |  |
|  Pronssia | Budapest 1929 | Yksinluistelu |  |
Melitta Kreckow Brunner (28. tammikuuta 1907 Wien – 26. toukokuuta 2003 Philadelphia, Yhdysvallat) oli itävaltalainen taitoluistelija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli wieniläinen WEV.
Brunner kilpaili Sankt Moritzin olympialaisissa 1928 yksinluistelussa, jossa hän oli seitsemäs, ja pariluistelussa, jossa hän voitti pronssia Ludwig Wreden kanssa. Hän voitti 1928 Wreden kanssa pariluistelupronssia myös Lontoossa pidetyissä MM-kilpailuissa. Brunner oli seuraavan vuoden MM-kisoissa yksinluistelussa kolmas ja sai pariluistelusta hopeaa toistaen hopeamitalin myös vuoden 1930 kilpailuissa.
Brunner opetti uransa jälkeen luistelua Sveitsissä ja Isossa-Britanniassa. Lopulta hän muutti toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltoihin, jossa jatkoi luistelemista ja sen opettamista kuolemaansa saakka.
Manilaid

Manilaid
Manilaidin sijainti
| --- | --- |
Sijainti:  58°12′N, 24°08′E, Pärnun kaupunki  Viro
Vesialue:  Itämeri 
Korkein kohta:  5,3  m 
Pinta-ala:  1,9 km²
Suojelualue:  Manija Nature Park (en) (käännä suomeksi) 
| --- | --- |
Asukasluku:  alle 40
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Manilaid on saari Viron länsirannikolla Kihnun saaren ja Tõstamaan niemen välissä. Saari on pinta-alaltaan 1,9 km², ja sillä asuu vajaat 40 asukasta. Hallinnollisesti saari kuuluu Pärnun kaupunkiin. Saari kuuluu yhdessä Kihnun kanssa Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon.
Maantiede

Manilaid on Pärnumaan toiseksi suurin saari Kihnun jälkeen. Saaren levein kohta on 500 metriä leveä, ja sen korkein kohta on 5,2 metriä merenpinnasta. Saaren mataluuden takia se saattaa myrskyjen aikaan jakautua kolmeksi eri saareksi. Saarella on niittyjä ja ruovikoita, mutta ei juurikaan metsää. Saaren halki menee yksi tie. Saaren keskellä sijaitsee Kokkõkivi, Pärnumaan suurin siirtolohkare. Kivi on 3,4 metriä korkea ja sen tilavuus on 20 kuutiometriä. Saari on ollut vuodesta 1991 luonnonsuojelualuetta. Saarella on tavattu 338 eri kasvilajia, joista 12 on suojeltuja. Lintulajeja alueella pesii 81. Lisäksi saarella tavataan Virossa harvinaista haisukonnaa. Nisäkkäistä saarella asuu muun muassa supikoira, minkki ja jänis, satunnaisesti saarella on käynyt myös hirvi ja villisika.
Historia

Ensimmäinen maininta saaresta kirjallisissa lähteissä on vuodelta 1560. Saari oli Pootsin kartanon heinämaata ja kihnulaiset kalastajat käyttivät sitä pysähdyspaikkana. Vuonna 1933 saarelle muutti 22 perhettä eli 79 henkilöä ahtaaksi käyneeltä Kihnun saarelta. Tähän oli saatu erityinen lupa Viron tasavallalta. Saari jaettiin tulokkaille yhtä suuriksi tiloiksi. Samana vuonna saarelle rakennettiin kahdeksan metrin korkuinen majakka. Vuoden 2005 tammikuussa saari kärsi pahoin myrskyssä ja jäi lähes kokonaan veden alle. Myrskyn vahinkoja on sittemmin korjailtu.
Kulttuuri

Kihnulaisten tulokkaiden myötä Manilaidille siirtyi myös kihnulainen kulttuuri. Perinteinen kulttuuri on säilynyt etenkin naisten keskuudessa. Näkyvin kulttuurin ilmentymä ovat naisten edelleen yleisesti pitämät kansallispuvut. Kulttuurin säilymistä uhkaavat muun muassa muutto saarelta pois ja turismi.
Kokkõkivi.
Saaren kartta
Manilaidin vuonna 1933 rakennettu majakka.
Mercedes-Benz Citaro

Mercedes-Benz Citaro Saksassa.
Mercedes-Benz Citaro on saksalaisen Mercedes-Benzin valmistama kaupunkilinja-auto. Citaron pituudet vaihtelevat 10,50 metrin (kaupunkibussi) ja 17,94 metrin (nivelbussi) välillä.
Citaron dieselmoottoreissa käytetään BlueTec SCR -dieselteknologiaa, ja se on saatavilla myös hybridimoottorilla varustettuna.
Malliversiot > Kaupunkimallit

Citaro, 12-metrinen 2-aks.
Citaro K, 10,5-metrinen 2-aks.
Citaro L, 15-metrinen 3-aks.
Citaro G, 18-metrinen 3-aks. nivel
Citaro GL "CapaCity", 20-metrinen 4-aks. nivel
Citaro LE, 12-metrinen, 2-aks. etumatala
Malliversiot > Lähiliikenne- / seutumallit

Citaro Ü, 12-metrinen 2-aks.
Citaro MÜ, 13-metrinen 2-aks.
Citaro LÜ, 15-metrinen 3-aks.
Citaro GÜ, 18-metrinen 3-aks. nivel
Citaro LE Ü, 12-metrinen 2-aks. etumatala
Citaro LE MÜ, 13-metrinen 2-aks. etumatala
Suomessa

| Malli | Liikennöitsijä | Lukumäärä | Numero(t) | Käyttöönotto | Sijainti | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Citaro | Oubus | 2 | 11, 12 | 2010 | Oulu | Ex Aerobus, siirrettiin Ouluun 2014 |
| Citaro | Tammelundin Liikenne | 2 2 1 1 | 6, 8 2, 16 17 18 | 2001 2003 2004 2006 | Helsinki | Maakaasukäyttöisiä |
| Citaro | Vekka Liikenne | 1 1 | 12 19 | 1998 2001 | Hämeenlinna | Tuotu ulkomailta käytettyinä vuosina 2002 ja 2012 |
| Citaro LE | Lehtimäen Liikenne | 2 | 2, 5 | 2009 | Lahti |  |
| Citaro LE Ü | Lehtimäen Liikenne | 5 1 | 50, 52-55 51 | 2014 2015 | Lahti Vantaa |  |
| Citaro LE Ü | Nobina Finland | 3 | 981-983 | 2015 | Helsinki |  |
| Citaro LE MÜ | Lehtimäen Liikenne | 10 | 56-65 | 2014 | Lahti |  |
| Citaro LE MÜ | Nobina Finland | 30 7 | 951-980 984-990 | 2015 2015 | Espoo, Vantaa Espoo |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mercedes-benz.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
NF 985 Mercedes Citaro O530 LE MÜ linjalla 722 Hakaniemessä
Mafia III

| Mafia III |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Hangar 13
Julkaisija:  2K Games
Jakelija:  Take-Two Interactive
Ohjaaja:  Haden Blackman
Käsikirjoittaja:  Bill Harms
Pelisarja:  Mafia
Julkaistu:   7. lokakuuta 2016
Lajityyppi:  kolmannen persoonan toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Alkaen 17 vuotta  PEGI 18  USK 18 
Alusta:  Microsoft Windows, OS X, PlayStation 4, Xbox One
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu, digitaalinen lataus ja optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Mafia III on Hangar 13:n kehittämä kolmannen persoonan toimintaseikkailupeli, jonka 2K Games julkaisi 7. lokakuuta 2016 Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle. Peli on kolmas osa Mafia-pelisarjassa.
Peli sijoittuu vuoden 1968 New Bordeaux’n kaupunkiin, joka jäljittelee New Orleansia. Pelialue on avoin. Päähenkilö on Lincoln Clay, mustaihoinen Vietnamin sodan veteraani. Kotiutuessaan Clay joutuu italialaisen mafian murhayrityksen kohteeksi, ja kostaessaan iskua Clay perustaa oman rikollisjärjestönsä. Clayta auttavat haitilainen Cassandra, irlantilainen Thomas Burke sekä Mafia II:n päähenkilö Vito Scaletta.
Aiheesta muualla

Mafia III MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Pelisarja::   Mafia  Mafia II  Mafia III 
Liittyvät artikkelit::   2K Czech  Hangar 13
Matti Kääriäinen

Matti Kääriäinen (s. 1949) on suomalainen ulkoasiainneuvos ja entinen suurlähettiläs. Kääriäinen jäi vuonna 2014 eläkkeelle toimittuaan ulkoministeriössä yhteensä 40 vuotta virkamiehenä eri tehtävissä, muun muassa Suomen Kenian ja Mosambikin suurlähettiläänä sekä näistä maista hoidetuissa jalkamaissa Angolassa, Swasimaassa, Ugandassa, Etiopiassa, Eritreassa, Somaliassa ja Seychelleillä.
Into Kustannus julkaisi tammikuussa 2015 Matti Kääriäisen kriittisen kirjan kehitysavusta nimeltään Kehitysavun kirous. Kääriäisen mukaan nykyinen kehitysavun konsepti ei toimi eikä sen vaikutuksia seurata riittävästi. Hänen mukaansa useasta Suomen kehitysapuprojektista ei ole enää mitään jäljellä, ja pyrkimykset luoda länsimainen demokratia köyhiin kehitysmaihin on johtanut jopa päinvastaisiin tuloksiin. Kääriäinen kirjoittaa, että ulkoministeriö piilottelee kehitysavun kritiikkiä ministeriön sisään ja kertoo myös itse esittäneensä virkauransa aikana kehitysavun todellisuutta myönteisempänä PR-syistä. Lisäksi hän arvosteli kansainvälisten yritysten suorittamaa siirtohinnoittelua ja vähäistä verojen maksamista kehitysmaissa. Teoksen julkaisuhetkellä Suomen kehitysministerinä toiminut Sirpa Paatero kritisoi kirjaa pitäen sen tietoja osittain vanhentuneina.  Toisaalta kirjan on sanottu olleen aikaansa edellä kiinnittäessään huomion ns. rakenteellisiin ongelmiin kuten laittomaan pääomapakoon, kaupan vääristymiin, verovälttelyyn ja veroparatiiseihin kehitysmaiden kehityksen esteenä.kenen mukaan?[lähde? ] Nämä asiat ovatkin nyt nousemassa huomion kohteeksi mm. YK:ssa.[lähde? ]
Teokset

Kääriäinen, Matti: Kehitysavun kirous.  Helsinki:  Into Kustannus, 2015.  ISBN 978-952-264-361-2.
Nidarosin hiippakunta

| Nidarosin hiippakunta |
| --- | --- |

Valtio:   Norja
Uskontokunta:  Norjan kirkko
Piispanistuin:  Trondheim
Tuomiokirkko:  Nidarosin tuomiokirkko
Piispa:  Herborg Finnset
Perustettu:  1068
 
 Nidaros bispedømme 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nidaros on luterilainen hiippakunta Norjan kirkossa. Siihen kuuluvat Nord-Trøndelag ja Sør-Trøndelag ja sen piispanistuin on Trondheimissa, tunnetussa Nidarosin tuomiokirkossa.
Piispana on vuodesta 2017 lähtien ollut Herborg Finnset.
Hiippakunnan tuomiokirkko on Nidarosin tuomiokirkko.
Historia

Nidarosin hiippakunta perustettiin 1068. Silloin siihen kuuluivat nykyisistä lääneistä Sør-Trøndelag, Nord-Trøndelag, Nordland, Troms ja Finnmark - lisäksi myös alueet Nordmøre, Romsdal ja Härjedalen (sekä myös pohjoisosa Østerdalenista: Tynset, Tolga and Os). Sunnmøren alue siirrettiin Bjørgvinin hiippakunnasta uuteen Nidarosin arkkihiippakuntaan vuoden 1152 jälkeen turvaamaan arkkihiippakunnan tuloja.
Østerdalenin pohjoisosa siirrettiin Oslon hiippakuntaan vuoden 1537 jälkeen. Jämtland siirtyi Uppsalan hiippakunnasta Nidarosille 1570. Sunnmøren alue siirtyi takaisin Nidarosilta Bjørgvinin hiippakunnalle vuonna 1622. Jämtland ja Härjedalen menetettiin Ruotsille 1645. Nord-Norge perustettiin omaksi hiippakunnakseen vuonna 1804 (virallisesti 1844). Innsetin seurakunta siirrettiin Hamarin hiippakunnasta Nidarosiin 1966. Nordmøren ja Romsdalin alueet (yhdessä Sunnmøren Bjørgvinistä kanssa) perustivat oman hiippakuntansa, Møren hiippakunnan, vuonna 1983.
Kaksi piispaa

Nidarosin hiippakunta eroaa muista Norjan kirkon hiippakunnista siten, että sillä on kaksi piispaa, hiippakunnan piispa ja Norjan kirkon piispainkokouksen preses, puheenjohtaja.  Preses on Nidarosin rovastikunnan piispa ja muita osia hiippakunnasta johtaa Nidarosin piispa. Preseksen virkaa on vuodesta 2020 hoitanut Olav Fykse Tveit. Preses on Norjan kirkon Kirkerådetin (Kirkkohallituksen) jäsen ja Norjan kirkon ylin edustaja.
Rovastikunnat

Hiippakunta jakautuu 11 rovastikuntaan ja 131 seurakuntaan.
| Rovastikunta (Prosti) | Kunnat, jotka kuuluvat rovastikunnan alueeseen |
| --- | --- |
Nidaros domprosti: Trondheim
Byåsen prosti: Trondheim
Strinda prosti: Trondheim
Heimdal prosti: Klæbu, Trondheim
Fosen prosti: Bjugn, Indre Fosen, Osen, Roan, Ørland, Åfjord
Orkdal prosti: Agdenes, Frøya, Hemne, Hitra, Meldal, Orkdal, Skaun, Snillfjord
Gauldal prosti: Holtålen, Melhus, Midtre Gauldal, Oppdal, Rennebu, Røros
Stjørdal prosti: Malvik, Meråker, Selbu, Stjørdal, Tydal
Sør-Innherad prosti: Frosta, Levanger, Verdal
Nord-Innherad prosti: Inderøy, Mosvik, Namdalseid, Snåsa, Steinkjer, Verran
Namdal prosti: Flatanger, Fosnes, Grong, Høylandet, Leka, Lierne, Namsos, Namsskogan, Nærøy, Overhalla, Røyrvik, Vikna
Luettelo hiippakunnan luterilaisista piispoista

Torbjørn Bratt 1546−1548
Hans Gaas 1549−1578
Hans Mogenssøn 1578−1595
Isak Grønbech 1596−1617
Anders Arrebo 1618−1622
Peder Skjelderup 1622−1642
Erik Bredal 1643−1672
Arnold de Fine 1672
Erik Eriksen Pontoppidan d.e. 1673−1678
Christopher Hanssen Schletter 1678−1688
Peder Krog 1689−1731
Eiler Hagerup d.e. 1731−1747
Ludvig Harboe 1743−1748
Frederik Nannestad 1748−1758
Johan Ernst Gunnerus 1758−1773
Marcus Fredrik Bang 1773−1789
Johan Christian Schønheyder 1788−1803
Peder Olivarius Bugge 1804−1842
Hans Riddervold 1843−1849
Hans Jørgen Darre 1849−1860
Andreas Grimelund 1861−1883
Nils Jacob Laache 1884−1892
Johannes Nilssøn Skaar 1892−1905
Vilhelm Andreas Wexelsen 1905−1909
Peter W. K. Bøckman, Sr. 1909−1923
Jens Gran Gleditsch 1923−1928
Johan Støren 1928−1945
Arne Fjellbu 1945−1960
Tord Godal 1960−1979
Kristen Kyrre Bremer 1979−1991
Finn Wagle 1991−2008
Tor Singsaas 2008−2017
Herborg Finnset 2017−
Luettelo Norjan kirkon piispainkokouksen preseksistä

Helga Haugland Byfuglien 2011-2020
Olav Fykse Tveit 2020-
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nidarosin hiippakunta Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut
Hiippakunnan piispoja vuosien 1618-1909 väliseltä ajalta.
Matti Köli

| Matti Köli> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Matti Tapani Köli (alk. Köhl)
Syntynyt: 24. joulukuuta 1930 Nurmijärvi, Suomi
Kuollut: 1. tammikuuta 2018 (87 vuotta) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  196 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1954–1959 1960–1963 1963–1964:  Helsingin Urheilijat -41 Helsingin Kisa-Toverit Tapiolan Honka
Maajoukkueet
1956–1960:   Suomi
Ottelut (pisteet):  22 (35)
Aiheesta muualla
FIBA
Matti Tapani Köli (alk. Köhl, 24. joulukuuta 1930 Nurmijärvi – 1. tammikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen koripalloilija.
Helsingin Urheilijat -41:n kasvatti Köli edusti SM-sarjaurallaan kasvattajaseuransa lisäksi Helsingin Kisa-Tovereita ja Tapiolan Honkaa. Köli siirtyi HKT:hin vuonna 1960, kun TUL-seuroilta kiellettiin osallistuminen Koripalloliiton toimintaan. Köli voitti 1960-luvun alussa kolme Suomen mestaruutta ja yhden SM-pronssin. Koko kauden pistekeskiarvoillaan 23,3 hän oli SM-sarjan kolmanneksi paras pisteidentekijä kaudella 1959.
Suomen maajoukkueessa Köli pelasi vuosina 1956–1960 22 ottelua 1,6 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen joukkueeseen Turkin EM-kilpailuissa 1959, missä Suomi sijoittui 13:nneksi.
Saavutuksia

SM-sarjan koko kauden kolmanneksi paras pisteidentekijä kaudella 1959
EM-kilpailut: 13. sija 1959
Suomen mestaruus 1961, 1962 ja 1963
SM-pronssia 1960
Nothing’s Shocking

| Nothing’s Shocking Jane’s Addiction |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1987–1988 Eldorado Studios, Los Angeles
 Julkaistu: 23. elokuuta 1988
 Formaatti: CD, LP-levy, C-kasetti, Digitaalinen
 Tuottaja(t): Dave Jerden, Perry Farrell
 Tyylilaji: alternative metal alternative rock hard rock
 Kesto: 45.13
 Levy-yhtiö: Warner Bros. Arvostelut: Allmusic    Rolling Stone 
Listasijoitukset
  Billboard 200 103. (24 vk.)
Jane’s Addictionin muut julkaisut
| Jane’s Addiction 1987 | Nothing’s Shocking 1988 | Ritual de lo Habitual 1990 |
Singlet albumilta Nothing's Shocking
 ”Mountain Song” Julkaistu: Joulukuussa 1988  ”Had a Dad (promo)” Julkaistu: 1988  ”Jane Says (promo)” Julkaistu: 1988  ”Standing in the Shower... Thinking (promo)” Julkaistu: 1988
Nothing’s Shocking on yhdysvaltalaisen rockyhtye Jane’s Addictionin ensimmäinen studio-albumi. Albumi julkaistiin 23. elokuuta 1988. Albumi ja kappaleen ”Mountain Song” musiikkivideo kiellettiin laajasti. Albumin kannessa on yhtyeen laulaja Perry Farrelin tekemä veistos siamilaisista kaksosista keinutuolissa, joiden päät ovat tulessa. Farrell käytti kuvan mallina tyttöystäväänsä Casey Niccolia.
Albumilta julkaistiin neljä singleä: ”Mountain Song”, ”Had a Dad”, ”Jane Says” ja ”Standing in the Shower... Thinking”. Ainoa single, joka pääsi jollekin listalle oli ”Jane Says”, joka oli kuudes Alternative Songs -listalla.
Musiikkityyli

Albumi on yhtyeelle tyypillisen musiikkityylin, vaihtoehtorockin, heavy metalin ja hard rockin sekoitusta. Albumilta löytyy sekä herkkiä kappaleita (kuten "Jane Says"), että raskaita kappaleita. Kappaleet, kuten ”Up the Beach”, ”Ocean Size” ja ”Mountain Song” sisältävät paljon vaikutteita yhtyeen innoittajista kuten Led Zeppelinistä ja The Curesta.
Teksteissään albumin kappaleet käsittelevät yleisesti seksiä, väkivaltaa, rakkautta ja huumeita. Kappale ”Ted, Just Admit It…” kertoo sarjamurhaaja Ted Bundystä.
Julkaisu

Albumi julkaistiin elokuussa vuonna 1988. Albumilta julkaistiin varsinaisesti vain yksi single kappale "Mountain Song" ja kolme promo-singleä, kappaleet ”Jane Says”, ”Had a Dad”, ”Standing in the Shower… Thinking”, sekä kappale ”Words and Music”, joka ei löydy albumilta. Vaikka singlejä julkaistiin yhteensä viisi albumi ei päässyt radiosoittoon. ”Jane Says” oli ainoa single, joka pääsi listoille.
Itse albumi pääsi Billboard 200 -listalla, ollen sillä 108. Yhtye sai albumista Grammy-ehdokkuuden parhaasta hard rock/heavy metal esityksestä. Albumi alkoi saamaan enemmän huomiota, kun Ritual de lo Habitual julkaistiin vuonna 1990, samana vuonna albumi myi kultaa Yhdysvalloissa ja platina-rajan se saavutti vuonna 1998. Lisäksi albumi myi hopeaa Isossa-Britanniassa. Rolling Stone-lehti listasi albumi 309:ksi "500 kaikkien aikojen parasta albumia"-listalla.
Kappaleet

Up the Beach – 3.00
Ocean Size – 4.20
Had a Dad – 3.44
Ted, Just Admit It... – 7.23
Standing in the Shower... Thinking – 3.03
Summertime Rolls – 6.18
Mountain Song – 4.03
Idiots Rule – 3.00
Jane Says – 4.52
Thank You Boys – 1.00
Pigs in Zen – 4.30
Kokoonpano

Perry Farrell – laulu, kansikuva, valokuvat, miksaus, tuottaja
Eric Avery – bassokitara
Dave Navarro – kitara
Stephen Perkins – rummut, lyömäsoittimet
Kokoonpano > Muut tekijät

Dave Jerden – tuottaja, suunnittelu, miksaus
Andy Harper – miksaus
Ronnie Champagne – suunnittelu
Casey Niccoli – kuvat, taide
Kevin Westenberg
Menkyo kaiden

Menkyo kaiden (jap. 免許皆伝) on japanilaisiin kamppailuperinteisiin liittyvä käsite, joka tarkoittaa "todistusta kaiken välittämisestä". Se on kirjallinen lisenssi, jonka on myöntänyt jokin kamppailutyyli eli nk. koulukunta (ryūha) - käytännössä sen pääopettaja. Menkyo kaiden tarkoittaa periaatteessa, että sen haltijalle on välitetty kaikki, myös salaiset, kyseisen tradition opetukset. Monissa perinteissä menkyo kaiden sisältää myös luvan itsenäiseen opetustoimintaan, mutta tämäkään ei ole itsestäänselvyys.
Japanilaiset budokäsitteet
Manaaja: Uskon merkki

| Manaaja: Uskon merkki> The Exorcist: Believer |
| --- | --- |
 Elokuvan suomenkielinen mainosjuliste
Ohjaaja:  David Gordon Green
Käsikirjoittaja:   David Gordon Green  Peter Sattler 
Tuottaja:  Jason Blum David C. Robinson James G. Robinson
Kuvaaja:  Michael Simmonds
Leikkaaja:  Tim Alverson
Pääosat:   Leslie Odom Jr.  Ellen Burstyn  Ann Dowd  Jennifer Nettles  Norbert Leo Butz  Lidya Jewett  Olivia Marcum 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Blumhouse Productions  Morgan Creek Entertainment  Rough House Pictures 
Levittäjä:  Universal Studios UIP-Dunafilm
Ensi-ilta:   2023-10-66. lokakuuta 2023 (Yhdysvallat)  2023-10-66. lokakuuta 2023 (Suomi)  
Kesto:  121 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  30 miljoonaa $
Edeltäjä:  Manaaja
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Manaaja: Uskon merkki (engl. The Exorcist: Believer) on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut David Gordon Green. Se on Manaaja-elokuvasarjan viides osa, ja suora jatko-osa alkuperäiselle Manaaja (1973) elokuvalle. Pääosissa elokuvassa nähdään Leslie Odom Jr., Ellen Burstyn, Ann Dowd, Jennifer Nettles, Norbert Leo Butz, Lidya Jewett ja Olivia Marcum. Manaaja: Uskon merkki julkaistiin Yhdysvalloissa ja Suomessa 6. lokakuuta 2023.
Alkuperäisessä Manaaja-elokuvassa mukana ollut Ellen Burstyn tekee paluun Chris MacNeilin rooliin. Uskon merkki on ensimmäinen osa uudesta Manaaja-trilogiasta ja seuraava elokuva julkaistaan huhtikuussa 2025.
Elokuva sai pääosin negatiivisen vastaanoton niin kriitikoiden kuin katsojien keskuudessa.
Juoni

Victor Fielding on kasvattanut tytärtään Angelaa yksin siitä lähtien kun hänen raskaana oleva vaimonsa kuoli Haitilla maanjäristyksessä kaksitoista vuotta sitten. Kun Angela ja hänen ystävänsä Katherine katoavat metsään kolmeksi päiväksi muistamatta mitään tapahtuneesta, laukaisee se tapahtumaketjun, joka pakottaa Victorin kohtaamaan syvimmän pahuuden. Kauhun ja epätoivon vallassa hän etsii käsiinsä ainoan ihmisen, joka on kokenut vastaavaa aiemmin: Chris MacNeilin.