stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Utö
Luonto > Linnusto

Utö on Suomen parhaita lintupaikkoja, ja saarella on käynyt vuosikymmeniä lintuharrastajia, mutta toden teolla retkeilymahdollisuudet avautuivat vuonna 2005, kun Puolustusvoimat poistui suurimmasta osaa saarta. Utössä lintujen muuttokausi on pitkä, ja vain keskitalvella on hiljaisempaa. Utön saari sijaitsee suhteessa lintujen muuttoreitteihin hyvällä paikalla Saaristomeren laidalla. Syksyisin saareen ympäristöön saapuu lintuja idästä Hangosta, lännestä Kökarin kautta ja pohjoisesta saariston kautta, mutta sopivalla tuulella myös Viron rannikolta. Keväisin lintuja muuttaa massoittain hyvillä lounais- ja etelätuulilla. Huonon säärintaman, kuten vesisateen tai sumun eli niin sanotun pudotuskelin, ansiosta Utöhön laskeutuu paljon lintuja kesken muuton.
Maaliskuussa alkaa kevätmuutto säästä riippumatta, ja Utön vesillä esiintyy suuria haahkaparvia. Huhtikuussa saapuvat joukoittain muun muassa tiltaltit, punarinnat, lehtokurpat ja mustapääkertut. Huhti-toukokuun taitteessa saaree saapuvat pajulinnut ja hieman myöhemmin siepot ja kertut sekä myöhemmin toukokuussa satakielet ja sinirinnat. Kahlaajalintujen syysmuutto on meneillään jo heinäkuun alussa ja silloin saaren itäniityllä on useita pohjoisesta lentäneitä lintulajeja. Syksyllä saaren ylittävät peipot ja talitiaiset, jolloin päiväsummat voivat nousta tuhansiin yksilöihin. Saaren harvassa puustossa voi silloin olla yhdessä männyssä useita sarvipöllöjä. Utö on tunnettu harvinaisuuksistaan, joista jokavuotisia pikkuharvinaisuuksia ovat muun muassa keväiset sepelsiepot ja mustaleppälinnut ja syksyiset hippiäis- ja taigauunilinnut. Merisirrejä esiintyy saaren ja lähiluotojen rannoilla talvisin.
Luonto > Ilmasto

Utön vuotuinen keskilämpötila (mittausjaksona vuodet 1981–2010) on 6,5 °C ja sademäärä 549 mm. Keskimääräinen lumipeitteen alkamisajankohta on 23. tammikuuta ja päättymisajankohta 15. maaliskuuta. Saarta ympäröivät avoimet merialueet – kapeita salmia lukuun ottamatta – jäätyvät keskimäärin vain noin kerran viidessä vuodessa. Ulkosaariston sijaintinsa vuoksi Utössä on tuulista, ja tuuli voi yltyä ja muuttaa suuntaansa nopeasti.
8. heinäkuuta 2009 Turun saaristossa satoi puolessa vuorokaudessa ennätyssade: Ilmatieteen laitoksen Utön tutkimusasemalla vettä satoi 12 tunnissa 68,5 mm ja vuorokaudessa 70,2 mm. Se oli suurin mitattu sademäärä 50 vuoteen.päivitettävä
Kuvagalleria

Venevajoja Utön satamassa.
Armeijan entiset kasarmit toimivat nykyään hotellina.
Utön majakka nähtynä Kesnäsistä.
Utön satamaa, taustalla nähtävissä luotsiveneen takana M/S Eivor.
Kirjallisuutta

Laaksonen, Juha. Utö – syksy ja kevät ulkosaaressa. Maahenki 2011.
Tenovuo, Jorma, Utön linnut - Fåglarnas Utö. Vrakplundrarförlaget 2015.
Sarjakoski, Outi ja Tenovuo, Jorma. Kymmenen vuotta Utön majakkasaarella. Omakustanne 2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Utö Wikimedia Commonsissa
Utö.fi:  Kävelykierros
Utön majakkasaari Retkipaikka.fi
Utö Ylen Elävässä arkistossa
Utö Atmospheric and Marine Research Station
Utön luontoa.
Simeon Jerusalemilainen

| Simeon Jerusalemilainen |
| --- | --- |
 Tuntematon tekijä
Henkilötiedot
Kuollut: 106
Kansalaisuus:  juutalainen
Ammatti:  piispa
Vanhemmat:  Clopas ja Maria
Pyhä Simeon Jerusalemilainen (myös Simon; kuollut 106) oli juutalainen kristitty Jerusalemin piispa yli 40 vuoden ajan sekä marttyyri keisari Trajanuksen vainoissa. Hänen uskotaan olleen yksi Jeesuksen 72 opetuslapsesta ja olleen sama henkilö kuin Matteuksen evankeliumissa mainittu Jeesuksen veli Simon. Kun kuitenkin aramean kielessä ei ole serkkua tarkoittavaa sanaa vaan myös serkkuja saatettiin sanoa veljiksi, katolisen kirkon käsityksen mukaan Simon olisikin itse asiassa ollut Jeesuksen serkku: hänen isänsä Clopas oli Joosefin veli ja äitinsä Maria sukua Neitsyt Marialle. Hänen väitetään olleen läsnä Jeesuksen taivaaseenastumisen aikana ja myös helluntaina. Hän oli perimätiedon mukaan piispa vuonna 62 kuolleen Jaakobin jälkeen. Jerusalemin jouduttua roomalaisten käsiin vuonna 66 ja kristittyjen myöhemmin palattua kaupunkiin Simeon pidätettiin, häntä kidutettiin ja hän kuoli ristiinnaulittuna marttyyrinä sen vuoksi, että oli juutalainen ja kristitty. Hän oli onnistunut välttämään pidätystä keisari Vespasianuksen ja keisari Domitianuksen aikana, mutta Trajanuksen aikana kuvernööri Herodes Atticus tuomitsi hänet kuolemaan. Hänen väitetään olleen 120-vuotias näihin aikoihin. Pyhimyksen muistopäivää vietetään katolisessa kirkossa 18. helmikuuta, samana päivänä kuin pyhän Helladius Toledolaisen muistopäivää.
Pyhää Simeonia on muistetty roomalaiskatolisessa hetkipalveluksessa seuraavanlaisella latinankielisellä rukouksella:
»Orémus. Infirmitátem nostram réspice, omnípotens Deus: et quia pondus própriæ actiónis gravat, beáti Simeónis Mártyris tui atque Pontíficis intercéssio gloriósa nos prótegat.»
Luettelo Karvian julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Karvian julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Karvian kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1918 vapaussodan sankarien muistomerkki | Karvian kirkon hautausmaa, Kirkkomukka 1 A |  | 62.1348°N, 22.5605°E |  | 1921 |  |  |
| Kantinkankaan lentokentän muistomerkki | Skantzin kulttuurikeskuksen piha (entinen Kanttin koulu), Karviantie 720 | Kantti | 62.0783°N, 22.5141°E |  | 2019 |  |  |
| Sankarihautojen muistomerkki | Karvian kirkon sankarihautausmaa, Kirkkomukka 1 A |  | 62.1348°N, 22.5606°E | Haapasalo, JohannesJohannes Haapasalo | 1952 |  |  |
| Talvisotaan lähteneiden karvialaisten muistomerkki | Karviantien varressa, heti Honkajoelle kääntyvän risteyksen jälkeen. Urheilukentän vieressä. | Kantti | 62.0752°N, 22.509°E |  | 1984 |  |  |
| Vaivaisukko | Karvian kirkon kellotapulin seinä, Kirkkomukka 1 A |  | 62.135°N, 22.5602°E |  |  |  |  |
Nate Schnarr

| Nate Schnarr> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. helmikuuta 1999 (ikä 25) Waterloo, ON, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  JYP
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  76
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2023–
Aik. seurat:  Tucson Roadrunners (AHL) Binghamton Devils (AHL) Utica Comets (AHL) Laval Rocket (AHL) Ontario Reign (AHL) Pelicans (SML)
NHL-varaus:  75. varaus, 2017 Arizona Coyotes
Nathan Schnarr (s. 25. helmikuuta 1999 Waterloo, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue JYPissä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Schnarr laukoo oikealta.
Ura > Seuraura > Juniorivuodet

Schnarr vietti juniorivuotensa kotikaupungissaan Ontarion Waterloossa. Hän toimi kaudella 2014–2015 Waterloo Wolvesin U16-joukkueen kapteenina. Schnarr voitti OHL Gold Cupin hopeaa. Guelph Storm varasi hänet 58. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2015. Schnarr pelasi kauden 2015–2016 vielä pääasiassa GOJHL-junioriliigan Waterloo Siskinsissa, jonka paras pistemies hän oli tehoilla 26+28=54. Schnarr valittiin kauden päätteeksi Keskilännen konferenssin vuoden tulokkaaksi ja ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän debytoi loppukaudella myös OHL:ssä, jossa Schnarr pelasi kuusi runkosarjaottelua tehopistein 1+3=4. Varsinaisella tulokaskaudellaan 2016–2017 hän teki Stormissa 54 runkosarjaottelussa tehot 18+18=36.
Arizona Coyotes varasi Schnarrin kolmannella kierroksella 75. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. OHL-kauden 2017–2018 jälkeen huhtikuussa 2018 hän teki amatööritryout-sopimuksen AHL-joukkue Tucson Roadrunnersin kanssa, mutta Schnarr ei saanut siellä kuitenkaan peliaikaa. Kaudella 2018–2019 hän nousi Guelph Stormin varakapteeniksi. Schnarr oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 34+68=102, joilla Schnarr jakoi koko liigan pistepörssin kuudennen sijan Hamilton Bulldogsin Arthur Kaliyevin sekä Niagara IceDogsin Ben Jonesin ja Akil Thomasin kanssa. Hän voitti myös Stormin sisäisen tehotilaston lukemalla +43. OHL:n finaalisarjassa Ottawa 67’sia vastaan Schnarr teki kaksi voittomaalia; ottelusarjan kolmannessa ottelussa 6. toukokuuta 2019, kun Storm voitti ottelun lukemin 7–2 sekä vieraissa pelatussa viidennessä ottelussa 10. toukokuuta 2019, kun Storm voitti ottelun lukemin 3–4. Joukkue voitti kauden päätteeksi J. Ross Robertson Cupin otteluvoitoin 4–2. Schnarr valittiin OHL:n kolmanteen tähdistökentälliseen.
Ura > Seuraura > Ammattilaisura

Joulukuussa 2018 Schnarr teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Arizona Coyotesin kanssa. Kauden 2019–2020 hän aloitti AHL-joukkue Tucson Roadrunnersissa, kunnes joulukuussa 2019 Coyotes kauppasi hänet, puolustaja Kevin Bahlin, hyökkääjä Nick Merkleyn sekä ehdolliset varasvuorot vuoden 2020 ensimmäiselle ja vuoden 2021 kolmannelle kierrokselle New Jersey Devilsiin vaihdossa hyökkääjä Taylor Halliin ja Blake Speersiin. Schnarr jatkoi kauttaan farmijoukkue Binghamton Devilsissa. Hän teki AHL:ssä tulokaskautensa aikana yhteensä 43 runkosarjaottelussa tehot 3+14=17, kunnes koronaviruspandemia keskeytti kauden maaliskuussa 2020. Myös kauden 2020–2021 Schnarr pelasi kokonaan farmissa. Huhtikuussa 2021 hänet nostettiin kerran New Jerseyn NHL-joukkueen varamiesten ns. "taksiryhmään", mutta Schnarr lähetettiin kuitenkin seuraavana päivänä takaisin farmiin. Alkukauden 2021–2022 hän vietti seuran uudessa farmijoukkueessa Utica Cometsissa, kunnes NHL:n siirtotakarajalla maaliskuussa 2022 Devils kauppasi Schnarrin Montreal Canadiensiin vaihdossa maalivahti Andrew Hammondiin. Hän pelasi loppukauden AHL-joukkue Laval Rocketissa.
Schnarr teki heinäkuussa 2022 Montreal Canadiensin kanssa vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen. Lokakuussa seura asetti hänet siirtolistalle. Koska mikään toinen NHL-seura ei napannut Schnarria vuorokauden kuluessa, Canadiens lähetti hänet harjoitusleirin päätteeksi Laval Rocketin AHL-joukkueeseen. Schnarr pelasi siellä kokonaan alkukauden 2022–2023, kunnes NHL:n siirtotakarajalla maaliskuussa 2023 Canadiens kauppasi hänet Los Angeles Kingsiin vaihdossa puolustaja Frédéric Allardiin. Schnarr pelasi loppukauden farmijoukkue Ontario Reignissa.
Elokuussa 2023 Schnarr teki koesopimuksen NHL-seura Columbus Blue Jacketsin kanssa, mutta jäi syyskuussa kuitenkin ilman jatkosopimusta. Lokakuussa Schnarr siirtyi loppukauden 2023–2024 kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Pelicansiin. Hän oli tehoilla 18+32=50 joukkueen toiseksi paras pistemies Ryan Laschin jälkeen. Hän jakoi koko liigan pistepörssin yhdeksännen sijan KooKoon Ben Tardifin kanssa. Pudotuspeleissä Schnarr teki 17 ottelussa tehot 1+6=7. Hän pelasi myös kolme Mestarien liigan ottelua tehopistein 2+1=3.
Schnarr siirtyi kaudeksi 2024–2025 vuoden mittaisella sopimuksella JYPiin.
Ura > Maajoukkueura

Schnarr pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017.
Pelityyli

Schnarr on pelityyliltään kahden suunnan sentteri. Schnarr on kertonut kantavansa vastuun puolustussuuntaan, olevansa hyvä aloitusympyrässä ja pyrkinyt tekemään tulosta myös hyökkäyssuuntaan. Hän on kertonut seuranneensa nuorempana Sidney Crosbya ja Jonathan Toewsia, joiden pelityyliään Schnarr on verrannut omaansa.
Buddha

Buddha (बुद्ध) on sanskritin ja paalin kielen sana ja tarkoittaa perusmerkityksessään 'hereillä olevaa'. Termillä viitataan valaistumiseen, joka on buddhalaisen harjoituksen päämäärä.
Tian Tan Buddha, Lantau-saari, Hongkong.
Tiibetiksi buddha on sangye. Tiibetin sang merkitsee kaikista tahroista ja epäselvyyksistä täysin puhdistunutta, ja gye merkitsee kaikkien ominaisuuksien ja viisauden täydellistä avautumista, esiintuloa tai heräämistä.
Buddhalla viitataan usein Siddhārtha Gautamaaan eli buddhalaisuuden historialliseen perustajaan. Kuitenkin etenkin mahajana- ja vajrayanabuddhalaisissa kirjoituksissa ja traditioissa tunnetaan suuri joukko buddhia. Esimerkiksi Bhadrakalpika-sutran mukaan tämän maailmankauden (kalpan) aikana nimittäin ilmestyy peräti tuhat buddhaa.
Kirjallisuus buddhista

Kanonisessa buddhalaisessa kirjallisuudessa on paljon listoja buddhista. Varsin laajasti jaetun perinteen (theravāda, mahāyāna ja vajrayāna) mukaan tämän kalpan aikana on oleva viisi buddhaa:
Krakucchanda-buddha (sanskrit) eli Kakusandha-buddha (paali) eli Khorvadjig (tiib.)
Kanakamuni-buddha (sanskrit) eli Konāgamana-buddha (paali) eli Serthub (tiib.)
Kāśyapa-buddha (sanskrit) eli Kassapa-buddha (paali) eli Ösung Chenpo (tiib.)
Śākyamuni-buddha (sanskrit) eli Gotama-buddha (paali) eli Shakya Thubpa (tiib.)
Maitreya-buddha eli Metteyya-buddha (paali) eli Djampa (tiib.)
Luettelo on kuitenkin vain yksi monista. Esimerkiksi paalinkieliseen kaanoniin kuuluvassa Mahāpadāna-suttassa kerrotaan ennen Śākyamuni-buddhaa olleen kuusi buddhaa (Vipaśyin, Śikhin, Visvabhū, Krakucchanda, Kanakamuni ja Kāśyapa) ja Buddhanāma-sūtra nimeää peräti 11 093 buddhaa.
Śākyamuni-buddhan ohella tietyt buddhat ovat nousseet eri perinteissä erityiseen asemaan, esimerkiksi Puhtaan maan buddhalaisuudessa keskeisessä asemassa on Amitābha-buddha.
Lisäksi mahāyāna-perinteessä termi "buddha" voi viitata paitsi varsinaisiin buddhiin, myös ns. buddhaluontoon, joka on kaikissa olennoissa piilevä todellinen luonto. Vajrayāna-perinteessä puolestaan esiintyy lisäksi valaistuneen tajunnan eri aspekteja olennoivia niin sanottuja meditaatiobuddhia (dhyānabuddha), joista tunnetuimmat ovat niin sanotut viisi meditaatiobuddhaa (Akṣobhya, Amoghasiddhi, Vairocana, Ratnasaṃbhava ja Amitābha).
Buddha taiteessa

Taiteessa Buddhaa kunnioitettiin aluksi erilaisilla symboleilla, joista yleisimmät olivat bodhipuu, kerjuukuppi, opinpyörä, Buddhan jalanjäljet, tyhjä valtaistuin sekä hevonen ilman ratsastajaa, jonka aurinkovarjo kelluu tyhjän tilan yläpuolella. 100-luvulla Buddhaa alettiin kuvata ihmishahmoisena. Lopullisen muotonsa Buddha saavutti 300–400-luvuilla.
Kirjallisuutta

Alan W. Watts: Zen, Buddhalaisuuden zen-haarasta
Kun Buddha syntyi hanhen hahmoon: Valikoima buddhalaisia Jataka-tarinoita.  (Suomentanut Virpi Hämeen-Anttila)  Helsinki:  Basam Books, 1998.  ISBN 952-9842-19-8
Strong, John S.: Buddha: Elämä ja teot.  ((The Buddha: A short biography, 2001.) Suomentanut Virpi Hämeen-Anttila)  Helsinki:  Art House, 2002.  ISBN 951-884-354-6
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Japani  Tšekki  Puola 
Buddha-patsas, Dehra Dun, Intia.
Jasmine Flury

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jasmine Flury |  Jasmine Flury |  Jasmine Flury |  |
Maa:  Sveitsi
Naisten alppihiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Courchevel / Méribel 2023 | syöksylasku |  |
Jasmine Flury (s. 16. syyskuuta 1993) on sveitsiläinen alppihiihtäjä ja syöksylaskun maailmanmestari, joka edustaa Skiclub Rinerhornia.
Flury kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Altenmarkt-Zauchenseen syöksylaskussa tammikuussa 2014 sijoittuen 33:nneksi. Hän saavutti ensimmäiset maailmancupin pisteensä Val d’Isèren supersuurpujottelussa joulukuussa 2016 oltuaan 11:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Altenmarkt-Zauchenseen syöksylaskussa tammikuussa 2017 oltuaan kymmenes. Ensimmäisen palkintosijansa, ja samalla voittonsa, hän saavutti Sankt Moritzin supersuurpujottelussa joulukuussa 2017. Seuraavan palkintosijansa hän saavutti tammikuussa 2022 sijoittumalla toiseksi Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti Val d'Iseren syöksylaskussa joulukuussa 2023. Hän sijoittui toiseksi Crans-Montanan ensimmäisessä syöksylaskussa helmikuussa 2024.
Flury sijoittui nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa parhaimmillaan neljänneksi syöksylaskussa vuosina 2013 ja 2014. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui syöksylaskussa 12:nneksi ja supersuurpujottelussa 17:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui supersuurpujottelussa 27:nneksi ja keskeytti syöksylaskussa. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui syöksylaskussa 20:nneksi ja keskeytti supersuurpujottelussa. Pekingin olympialaisissa 2022 Flury oli supersuurpujottelussa kahdestoista ja syöksylaskussa viidestoista. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 Flury voitti syöksylaskun maailmanmestaruuden ja sijoittui supersuurpujottelussa 22:nneksi.
Maailmancup-voitot

| Päivä | Paikka | Laji |
| --- | --- | --- |
| 9. joulukuuta 2017 |  Sankt Moritz | Supersuurpujottelu |
| 16. joulukuuta 2023 |  Val d’Isère | Syöksylasku |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jasmine Flury Wikimedia Commonsissa
Jasmine Fluryn kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
August Stråhlman

Bror August Stråhlman (10. helmikuuta 1855 Viipuri – 13. tammikuuta 1943 Helsinki) oli yleisen revisionioikeuden ylijohtaja.
August Stråhlmanin vanhemmat olivat kieltenopettaja, kirkkoherra Kasimir Konstantin Stråhlman ja Charlotta Fredrika Wilhelmina Tamelander ja puoliso vuodesta 1919 Maria Kantola. Stråhlman tuli ylioppilaaksi Viipurissa 1872 ja suoritti oikeustutkinnon 1881, varatuomarin arvon hän sai 1884. Hän oli vankeinhoitohallinnon kanslisti 1885–1887 ja sihteeri 1887–1890, senaatin kamaritoimituskunnan kanslisti 1890–1891, valtiokonttorin sihteeri 1891–1900, kamreeri 1900–1907 ja yleisen revisionioikeuden ylijohtaja 1907–1926. Stråhlman toimi lisäksi useissa eri valtion komiteoissa, mukaan lukien valtion kassa- ja tililaitoksen uudelleenjärjestämiskomitean sihteerinä 1892–1896 ja revisionitoimen uudelleenjärjestämiskomitean puheenjohtajana 1910–1916.
Hei kliffaa hei

| Hei kliffaa hei |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ere Kokkonen
Käsikirjoittaja:  Ere Kokkonen
Perustuu:  Spede Show'n Auvoon & Kultsiin
Tuottaja:  Spede Pasanen
Säveltäjä:  Aarno Raninen
Kuvaaja:  Mara Kakko   Jorma Tervonen
Leikkaaja:  Alf Ekström
Lavastaja:  Vesa Tapola
Pääosat:  Vesa-Matti Loiri   Simo Salminen   Hannele Lauri
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filmituotanto Spede Pasanen Oy
Ensi-ilta:   1985-02-088. helmikuuta 1985  
Kesto:  91 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Katsojat:  193 130
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hei kliffaa hei (videojulkaisuna Kliffaa hei) on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut Spede Pasasen, Ere Kokkosen, Vesa-Matti Loirin ja Simo Salmisen elokuva. Elokuva perustuu Spede Show'ssa esitettyihin Mänttien TV-asema -sketsien hahmoihin.
Spede hyödynsi tässä B-tuotannon elokuvassaan toistamiseen kustannusten vähentämiseksi videotekniikkaa ja kuvautti elokuvan kuvanauhalle, joka kopioitiin elokuvafilmille teatterilevitystä varten.
Juoni

Kultsi (Simo Salminen) saa perinnön, josta joutuu kilpailemaan yksinkertaisen serkkupojan Wilhelm Stefanskjöldin (Kari Franck) kanssa siitä, kumpi saa osuudelleen isomman tuoton määräajassa. 
Kultsin neuvonantajaksi tulee Auvo (Loiri), joka asustaa hyvin varustellussa sellissä kertomansa mukaan siksi, että on hyvissä väleissä vankeinhoitolaitoksen ylijohtajan K. J. Långin kanssa. Auvo muun muassa ostaa Kultsille tämän jo omistaman talon ja esittää taitojaan breakdancessä, limbo-tanssissa ja nyrkkeilyssä. Lopussa Auvo ja Kultsi rikastuvat "kansallisilla terveyspipoilla", joiden tupsua heiluttamalla saa hartiajännityksen paranemaan ja tukankin kasvamaan. Näin kertyneestä viidestä miljoonasta markasta valtaosa saadaan tuhlatuksi taide-elokuvatuotantoon, jota kriitikot ylistävät, mutta kukaan ei mene katsomaan. Tarinan kaksi gangsteria paljastuvat elokuva- ja televisiokriitikoiksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vesa-Matti Loiri  | … |  Auvo, mies mustien lasien takana   |
|  Simo Salminen  | … |  Kullervo Kankinen, "Kultsi", se pieni ja pyylevä   |
|  Kari Franck  | … |  Wilhelm Stefanskjöld, yksinkertainen serkkupoika   |
|  Hannele Lauri  | … |  Marja Stefanskjöld, hänen sievä vaimonsa   |
|  Yrjö Parjanne  | … |  varatuomari Stefanskjöld, yksinkertaisen serkun isä   |
|  Mauno Blomqvist  | … |  Sakari, Marjan veli, viisas ryöstäjä   |
|  Aake Kalliala  | … |  Riku Strömsten, vielä viisaampi toverinsa   |
|  Risto Aaltonen  | … |  jymäytettävä taksikuski   |
|  Maarit Leso  | … |  kaunis kampaajatar   |
|  Kalevi Kahra  | … |  pyttipannun syöjä   |
|  Juhani Kumpulainen  | … |  kahden pihvin mies   |
|  Hannu Huuska  | … |  liikelounastaja   |
|  Jyrki Kovaleff  | … |  naurava lakimies   |
|  Mai-Brit Heljo  | … |  "kunnon" vuokraemäntä   |
|  Tarja-Tuulikki Tarsala  | … |  toiveikas pukumyyjä   |
|  Hannu Lauri  | … |  epätoivoinen pankinjohtaja   |
|  Riitta Väisänen  | … |  kaunotar parvekkeella   |
|  Spede Pasanen  | … |  Spede Paasonen, pipoa pyörittävä mies   |
|  Maija-Liisa Peuhu  | … |  "rintava nainen"   |
|  Esko Nikkari  | … |  kärsivällinen poliisi   |
|  Aija Rikala  | … |  nainen televisiostudiossa   |
|  Johanna Raunio  | … |  Johanna, Miss Suomi, kiva kiltsi   |
|  Pekka Autiovuori  | … |  päätoimittaja, lehtineekeri   |
|  Eero Pikkarainen  | … |  Rissanen, lasileukainen nyrkkeilijä   |
|  Simo Kärkkäinen  | … |  Kemppainen, mies alle 80 kg   |
|  Raimo Häyrinen  | … |  oikeudenjakaja nyrkkeilyottelussa   |
|  Seppo Laine  | … |  isäntä pinon kupeella   |
|  Jukka Virtanen  | … |  Levyraadin juontaja   |
|  Pirkko Liinamaa  | … |  Levyraadin jäsen   |
|  Päiviö Pyysalo  | … |  pipon pyörittäjä palaverissa   |
|  Markku Veijalainen  | … |  pipon pyörittäjä palaverissa   |
|  Markus Similä  | … |  Markus Similä, pipon pyörittäjä palaverissa   |
|  Jouni Flinkkilä  | … |  televisiohaastattelija   |
|  Kati Nappa  | … |  television ruokaohjelman vetäjä   |
|  Kaarlo Jaatinen  | … |  tunnistamaton rooli   |
|  Kari Kesti  | … |  tunnistamaton rooli   |
|  Nina Rekola  | … |  missi   |
|  Asta Seppälä  | … |  "giftiksiin" mennyt nainen   |
|  Raimo Vartia  | … |  2. pankkiryöstäjä   |
|  Pekka Lampela  | … |  Viljo, sokea mies   |
TV-esitykset

| Päivämäärä | Kanava | Katsojamäärä |
| --- | --- | --- |
| 17.9.1989 | MTV2 | 743 000 |
| 6.1.1994 | MTV3 | 342 000 |
| 13.10.2002 | MTV3 |  |
| 28.7.2019 | Sub | 69 000 |
| 26.9.2019 | MTV3 |  |
| 13.8.2020 | Sub |  |
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi antaa elokuvalle tähtien sijasta pommikuvakkeen ja kutsuu sitä Loirin huonoimpaan komediahahmoon perustuvaksi tekeleeksi, joka ei naurata kertaakaan. Myös aikalaisarvioijat olivat tylyjä. Tapani Maskula totesi, ettei televisiotekniikalla toteutetun sävyttömän ja pehmeäpiirteisen elokuvan paikka ole teatterissa. Tuottaja Spede Pasasta moitittiin televisiomenestyksellä rahastamisesta, mutta Helsingin Sanomien Helena Ylänen sentään tunnusti nauraneensa parissakin kohtaa.