stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toni Gardemeister
Nuoruus

Toni Gardemeister on toisen polven ralliautoilija, sillä hänen isänsä Olavi Gardemeister harrasti rallia muun muassa Sunbeam Avengerilla ja Ford Escortilla 1970- ja 1980-luvuilla. Toni sai nelivuotiaana ensimmäisen mikroautonsa ja harjoitteli isänsä opissa. Ensimmäisen kilpaviritetyn mikroauton Gardemeister sai seitsemänvuotiaana ja samana vuonna hän ajoi jäällä isänsä ralliautolla, joka oli Ford Escort RS 2000. Vuonna 1987, eli 12-vuotiaana, poika olikin jo isäänsä nopeampi. Murrosiässä Gardemeister ajoi jokamiesluokan autoilla ja kaksipyöräisillä.
Perhe ja yksityiselämä

Nykyisinmilloin? Gardemeister asuu Valkealassa. Hän ei ole naimisissa, mutta seurustelee. Avopuoliso on Miia Katajala. Katajala toimi vuonna 2008 myös Gardemeisterin kartanlukijana yhdessä rallissa. Gardemeister kuvailee itseään rauhalliseksi, nopeasti innostuvaksi ja pitkäjänteiseksi. Vapaa-ajallaan Gardemeister seuraa monipuolisesti muita urheilulajeja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toni Gardemeister Wikimedia Commonsissa
Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Trat (provinssi)

| Trat จังหวัดตราด |
| --- | --- |
 Ko Changin rannikkoa
 Lippu:  Vaakuna
 Provinssin sijainti Thaimaassa
Valtio:  Thaimaa
Alue:  Itä-Thaimaa
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Trat
Pinta-ala:  2 819 km²
Väkiluku (2017):  274 300
 – väestötiheys:  97,3 as./km²
Lyhenteet:  
 – postitunnus:  23
 – ISO 3166:  TH-23
Tratin provinssi (thaiksi จังหวัดตราด) on yksi Thaimaan provinsseista (changwat). Se sijaitsee maan itäosassa Kambodžan rajalla Siaminlahden rannalla. Naapuriprovinssi on koillisessa Chanthaburi. Provinssin pinta-ala on 2 819 neliökilometriä ja siellä on arviolta 274 300 asukasta (vuonna 2017). Provinssin pääkaupunki on Trat.
Maantiede

Khao Banthat -vuoristo muodostaa rajan Kambodžan kanssa provinssin itärajalla. Thaimaan toiseksi suurin saari Ko Chang kuuluu provinssiin. Tämä saari yhdessä yli 40 pienemmän ympäröivän saaren kanssa muodostaa Mu Ko Changin merellisen kansallispuiston. Trat tunnetaan parhaiten jalokivikaivoksista ja -kaupasta. Tratin kaupungista on tullut välipysäkki turisteille matkalla Ko Changin saarelle.
Historia

Paknamin kriisin aikana 1893 Ranskan siirtomaa-armeija miehitti Chantaburin länsiosat. Vuonna 1904 Siam luovutti Tratin Ranskan Indokiinalle saadakseen Chantaburin takaisin. Tratista tuli osa Thaimaata 23. maaliskuuta 1906 osana usean Mekongjoen itäpuolisen alueen, kuten Pratabongin, Siam Reapin ja Srisophonin, vaihtokauppaa.
Symbolit

Provinssin sinetissä on meri ja taustalla vuori.
Provinssin puu on mantelipuu (Terminalai catappa).
Aluejako

Provinssi jakautuu 5 piiriin (amphoe) ja kahteen pienempään piiriin (king amphoe). Nämä jaetaan edelleen 38 kunnaksi (tambon) ja 254 kyläksi (mubaan).
| Amphoe |  | King amphoe |
| --- | --- | --- |
|  Mueang Trat  Khlong Yai  Khao Saming  Bo Rai  Laem Ngop  |  Ko Kut  Ko Chang |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tratin provinssi Wikimedia Commonsissa
Thaimaan turismiviraston tarjoamat provinssin kotisivut
Thaimaan provinssit
| --- | --- |
Pohjoinen:   Chiang Mai  Chiang Rai  Kamphaeng Phet  Lampang  Lamphun  Mae Hong Son  Nakhon Sawan  Nan  Phayao  Phetchabun  Phichit  Phitsanulok  Phrae  Sukhothai  Uthai Thani  Uttaradit 
Koillinen:   Annat Charoen  Buriram  Chaiyaphum  Kalasin  Khon Kaen  Loei  Maha Sarakham  Mukdahan  Nakhon Phanom  Nakhon Ratchasima  Nongbua Lamphu  Nong Khai  Roi Et  Sakhon Nakhon  Sisaket  Surin  Ubon Ratchathani  Udon Thani  Yasothon 
Keskinen:   Ang Thong  Ayutthaya  Bangkok  Chainat  Lopburi  Nakhon Nayok  Nakhon Pathom  Nonthaburi  Pathum Thani  Samut Prakan  Samut Sakhon  Samut Songkhram  Saraburi  Sing Buri  Suphanburi 
Itäinen:   Chachoengsao  Chanthaburi  Chonburi  Rayong  Prachinburi  Sa Kaeo  Trat 
Läntinen:   Kanchanaburi  Phetchaburi  Prachuap Khiri Khan  Ratchaburi  Tak 
Eteläinen:   Chumphon  Krabi  Nakhon Si Thammarat  Narathiwat  Pattani  Phang Nga  Phattalung  Phuket  Ranong  Satun  Songkhla  Surat Thani  Trang  Yala
Tuotannonohjaus

Tuotannonohjaus on menetelmä, jolla yritys pyrkii ohjaamaan tuotantoa, jotta se pystyisi täyttämään tilattujen tuotteiden valmistamisen vaatimukset laadusta, määrästä ja toimitusajasta. Tuotannon ohjaukseen on perinteisesti kuulunut tuotannon ajoitus, varastojen valvonta ja tuotantokapasiteetin tehokas hyödyntäminen. Nykyään tuotannonohjaukseen sisällytetään koko toimitusketjun kustannusten ja laadun hallinta, sekä tavaravirtojen lisäksi myös informaatiovirrat. Tuotannonohjauksen tehtävänä on toteuttaa yrityksen valitsemaa tuotantostrategiaa.
Pullonkaulat ja rajoitteet tuotannonohjauksessa

Konepajatyyppisessä tuotannossa yksi osa saattaa käydä monissa valmistuspisteissä ja sillä saattaa olla monia vaihtoehtoisia reittejä. Tämä tekee optimoinnista ja ohjauksesta vaikeaa, minkä vuoksi tehtaissa toiminta jaetaan usein linjoiksi ja soluiksi, jotka tekevät jonkin tuotteen alusta loppuun. Näin ohjaus on helpompaa ja kapasiteetti saadaan paremmin käyttöön. Tällaisessa linjassa on usein pullonkaula, joka määrää koko linjan kapasiteetin. Pullonkaulaa voidaan käyttää avuksi helpottamaan tuotannonohjausta, koska silloin voidaan keskittyä siihen, että pullonkaula on aina kuormitettu. Pullonkaulan kuormitus pyritään varmistamaan muun muassa juuri pullonkaulan eteen sijoitetulla pienellä osien välivarastoinnilla. Rajoitteisiin (esimerkiksi pullonkaulaan) liittyvää ohjausperiaatetta käsitellään kapeikkoajattelussa. Pullonkaulat saattavat tehtaassa siirtyä, mikä tekee ohjauksesta haasteellista - tämän vuoksi usein systeemin yksi rajoite (esimerkiksi pullonkaula) valitaan ohjauspisteeksi, jonka mukaan tuotanto ajoitetaan. Itse asiassa pullonkaulan siirtäminen (esimerkiksi kapasiteettia nostamalla tai asetusaikoja lyhentämällä tai sarjakokoja pienentämällä) onkin yksi prosessinkehittämisen ja TOC-ajattelun tavoitteita.
Simulointi- ja APS-järjestelmät

Edellä mainittiin ERP/MES -järjestelmiin integroitavista ohjelmistomoduuleista. APS (Advanced Planning & Scheduling)-järjestelmät on kehitetty täydentämään ERP-järjestelmiä ja MES-järjestelmiä tuotannonsuunnittelun osalta. Suomenkielessä puhutaan usein hienokuormitusohjelmistoista tai vain tuotannonsuunnitteluohjelmistoista. ERP-järjestelmien OLTP (On-Line Transaction Processing)-tyyppinen teknologia, kuten edellä on todettu, edellyttää muutosten tallentamista kovalevylle. APS -järjestelmät taas hyödyntävät välimuistia ja ovat siten nopeita. Niissä suunnittelu tapahtuukin omassa tietokannassaan off-line tilassa. APS-järjestelmät ovat yleistymässä ja ne korvaavatkin tyypillisesti tuotannonsuunnittelun excel-sovellukset. APS -järjestelmistä kehittyneimmät mahdollistavat koko tuotantoketjun aikatauluttamisen ja muutosten hallinnan. APS-järjestelmien uusi sukupolvi hyödyntää hienokuormituksessa avustavaa tekoälyä. Edellä kuvattu MES-järjestelmä tuottaa APS-järjestelmälle reaaliaikaista tietoa tuotannon tilasta mm. häiriöiden (esim. konerikot), työvuorosuunnittelun, vaiheaikojen, kappalemäärien ja varastotapahtumien muutosten osalta. MES-järjestelmän suurin hyöty saadaankin, kun järjestelmään integroidaan APS-järjestelmä. Näin voidaan jo etukäteen poistaa materiaalipuutteista, kiireellisyyksistä tai resurssihäiriöistä syntyviä ongelmia. Tuotannon yllättäviin ongelmiin reagointi on nykyään tehostunut, kun APS-järjestelmään kytketty tekoäly kykenee arvioimaan uuden työjärjestyksen nopeammin useallekin työpisteelle kerralla.  Yrityksen tuottavuuden kannalta MES/APS-järjestelmillä lyhennetään läpimenoaikoja ja parannetaan toimitusvarmuutta.
Erilaiset tuotannonohjaustapaukset

Yritysten tuotantotekniikka, tuote ja asiakaskunta määrää paljolti, voiko yritys toimia tilauspohjaisesti tai tekeekö se tuotteita varastoon. Puhtaasti tilauspohjaisen ja varastoon valmistamisen välissä on useita variaatioita.
Eniten räätälöityjä ovat ne tuotteet, tyypillisesti tuotantokoneet tai laivat, joita aletaan suunnitella vasta tilauksen saavuttua.
Seuraava taso on se, että piirustukset ovat olemassa, mutta raaka-aineet tilataan vasta tilauksen saavuttua. Tyypillisiä tällaisia tuotteita ovat esimerkiksi isot sähkömoottorit ja vastaavat pitkälle standardoituneet investointitavarat.
Kolmas taso on aloittaa kokoonpano, kun tilaus on saatu. Toimitusaikaa voidaan lyhentää tekemällä puolivalmisteita varastoon, jolloin tilauksen saavuttua voidaan aloittaa kokoonpano. Tällöin on vielä mahdollista koota tuote asiakaskohtaisen tilauksen mukaan. Kokoonpanosta tilauspohjaisesti, jolloin asiakaan tarpeen mukaan tehty tuote  voidaan toimittaa asiakkaalle hyvin lyhyellä toimitusajalla, on esimerkiksi Dell tehnyt menestystarinan. DELL on jopa järjestänyt varastonsa siten, että kaikki osat ovat komponenttitoimittajan omaisuutta (niin sanottu kaupintavarastoperiaate), kunnes osat käytetään.
Puhtaasti varastoon tehdään tuotantoa silloin, kun tärkeintä on optimoida tuotannontehokkuus. Toinen syy voi johtua valmistusprosessista, joka ei ole käynnistämisen jälkeen helposti pysäytettävissä, kuten tasolasinvalmistus tai masuuniprosessit. Tuotannonohjausta voi vaikeuttaa myös se, että raaka-aineen toimituksia ei voida pysäyttää, kuten meijerituotannossa. Valmistavassa teollisuudessa harvoin toimitaan varasto-ohjautuvasti. Poikkeuksena on massatuotanto, esimerkiksi suurin osa autotehtaista toimii ennustetun kysynnän mukaan ja valmistaa väri- ja varusteluvaihtoehtoja sen mukaisesti ja vain muutama autotehdas valmistaa autoja tilauspohjaisesti.
JIT- ja LEAN-tuotannonohjausfilosofiat

JIT-ajattelussa halutaan minimoida varastoja ja sen mukaan tuotteet valmistetaan siten, että toimituspäivästä aletaan laskea taaksepäin, koska valmistuksen pitäisi alkaa, jotta tuote on valmiina toimituspäivänä.
Lean-ajattelussa pyritään tekemään tilauspohjainen tuotanto mahdolliseksi sarjakokoja pienentämällä, läpäisyaikoja lyhentämällä ja arvoa tuottamatonta aikaa prosessista poistamalla. Lean-ajattelu pyrkii optimoimaan koko arvoketjun kokonaiskustannuksia, ja siitä syystä yksittäisen yrityksen tuotannon tehokkuus ei ole sen tärkein tavoite. Tuotantoprosesseissa voi jopa 95 % ajasta kulua arvoa tuottamattomiin toimintoihin, kuten varastoihin. [lähde? ]
Arvoa tuottamattomiksi toimintoihin on olemassa muistisääntö TIMWOOD (7 wastes of Lean).
T = Transport & handling (kuljetus ja käsittely)
I = Inventory & storage (varastoinnit)
M = Motion (liike)
W = Waiting (odotus)
O = Overproduction (ylituotanto)
O = Over processing (yliprosessointi)
D = Defects, rework & inspection (vikaantuminen, korjaus ja tarkastus)
Lean-ajattelumallissa tuotannossa olevien työpisteiden uudelleen sijoittelu muodostaa yleensä ns. U-solun. Tässä uudessa Lean-solussa työvaiheet on tutkittu ja niiden kesto on mitattu tarkasti. Tarkoituksena on, että työvaiheet seuraavat toinen toisiaan ja niiden kestot ovat pitkälti samanlaiset. Tällä menetelmällä päästään myös helposti sarjakokoa pienentäviin projekteihin (single piece flow).
U-solut rakennetaan usein läpivirtaushyllyistä. Näin solun työntekijä voi keskittyä tuotteiden valmistamiseen ja materiaalinkeräilijä (engl. water spider) tuo yleensä työmääräimen mukaan tarvittavan määrän tuotteisiin tarvittavia komponentteja läpivirtaushyllyihin. Hyllyissä voi olla materiaalinkeräilijälle signaalina esim. kaksi-laatikko -järjestelmä: Kun ensimmäinen materiaalilaatikko tyhjenee, nostaa työntekijä sen sivuun, jolloin materiaalinkeräilijä tietää tuoda uuden laatikon läpivirtaushyllyyn.
Turun maaoikeus

Turun maaoikeus eli maanoikeus (ruots. landsrätten) oli 1400-luvulla ja 1500-luvun alussa toiminut Suomen ylin tuomioistuin.
Tuomioistuimen perustaminen

Tuomioistuimen perusti vuonna 1407 Turkuun Ruotsin kuningas Eerik XIII Pommerilainen. Kuningas vieraili Suomessa 1407 ja teki aloitteen maanoikeuden perustamiseksi. Se mainitaan lähteissä ensi kerran 1411 ja se sai lopullisen muotonsa 1435. Kuningas antoi 1414 maanoikeudelle oikeuden ratkaista kuninkaalle kuuluneet oikeus- ja valitusasiat. Oikeuden toiminta ilmeisesti keskeytyi, sillä sen ratkaisuista ei ole tietoja vuosilta 1417–1433. Kuningas antoi 1435 perustamiskirjeen, johon sisältyi määräykset maanoikeuden kokoonpanosta ja toimivallasta.
Ajan oikeuskäsityksen mukaan ylin tuomiovalta oli kuninkaalla. Koska Eerik Pommerilaisen hovi sijaitsi Tanskassa, olisi muutoksenhaku alioikeuden päätökseen ollut suomalaisille erityisen hankalaa.
Maaoikeuden luonne

Turun maaoikeus oli pysyvä tuomioistuin ja poikkesi Maunu Eerikinpojan maanlaissa määritellyistä satunnaisesti kokoontuvista kuninkaankäräjistä, joille myös oli suotu oikaisuvaltaa. Vuonna 1435 tarkennettiin maaoikeutta koskevaa sääntöä: jäseninä tuli olla Turun piispan lisäksi myös Turun tuomiokapitulin jäsen, Suomen valtaneuvokset, laamannit ja kihlakunnantuomarit. Lisäksi Turun maaoikeuden kokoonpanoon kuului kuninkaankäräjien tapaan 12-miehinen kuninkaan lautakunta. Maanoikeus kokoontui yleensä Turussa aluksi vuosittain, myöhemmin harvemmin.
1400-luvun loppua kohden maaoikeuden asema muuttui alisteisemmaksi kuninkaalle ja se kokoontuikin ainoastaan tämän käydessä Turussa. 1500-luvun alkuvuosien jälkeen ei Turun maaoikeudesta ole mainintoja säilyneissä asiakirjoissa. Ennen seuraavan pysyvän valitusasteen eli Turun hovioikeuden perustamista vuonna 1623 ylimpänä asteena Suomessa toimivat erilaiset lyhytaikaiset kuninkaan valtuuttamat tuomioistuimet. Yhteistä näille oli, että niiden toimialueena oli koko Ruotsin valtakunta ja että ne tarvittaessa matkustivat valitusastetta tarvitseville paikkakunnille.
Toisin kuin nykyisissä kiinteistöasioihin keskittyvissä maaoikeuksissa, Turun maaoikeudessa ratkottiin kaikki rikos- ja riita-asiat. Maaoikeus sai käsitellä vain kihlakunnantuomarin ja laamannin ratkaisemia tapauksia sekä piispaa, laamanneja ja vouteja koskevia valituksia. Turun maaoikeudesta on viimeinen maininta vuodelta 1504.
Tony Iommi

| Tony Iommi |
| --- | --- |
 Tony Iommi esiintymässä Chicagossa vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. helmikuuta 1948 (ikä 76)
Muusikko
Aktiivisena:  1967–
Tyylilajit:  Heavy metal
Soittimet:  kitara 
Yhtyeet:  Black Sabbath Heaven and Hell Jethro Tull
Levy-yhtiöt:  Sanctuary
Aiheesta muualla
www.iommi.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Anthony Frank ”Tony” Iommi (s. 19. helmikuuta 1948 Birmingham, Englanti) on englantilainen heavykitaristi ja Black Sabbathin perustajajäsen. Hän on ainoa yhtyeen jäsen, joka on ollut yhtyeessä koko sen olemassaoloajan. Tony Iommia pidetään yhtenä merkittävimmistä heavy metal -kitaristeista. Varsinkin hänen taitoaan kehittää riffejä pidetään arvossa. Iommin kitaroinnissa on lisäksi paljon blues-vaikutteita. Iommi on myös tuottanut muiden artistien levyjä ja vieraillut myös monien artistien levytyksissä.
Lapsuus ja uran alkuajat

Iommin suku on alun perin lähtöisin Italiasta, josta he olivat muuttaneet Britanniaan ja hänen vanhempansa toimivat kauppiaina Birminghamin Astonissa. Tony Iommi kävi lapsuudessaan samaa koulua kuin tuleva yhtyetoveri Ozzy Osbourne. Nuorena Iommi harrasti kamppailulajeja, kuten nyrkkeilyä, judoa ja painia, joista ensin mainitussa hän oli lahjakas. Koulussaan Iommi kuului ns. "koviin kavereihin" ja oli suosittu oppilas. Kitaransoitosta hän kiinnostui teini-ikäisenä kuultuaan Hank Marvinin ja The Shadows -yhtyeen soittoa. Iommi on aina ollut vasenkätinen kitaristi. Iommin ensimmäinen yhtye, jossa hän soitti, oli Rockin' Chevrolets vuosina 1964–1965.
Lapsuus ja uran alkuajat > Tapaturma ja vaikutus soittoon

17-vuotiaana hän joutui metallilevytehtaassa onnettomuuteen, jossa menetti oikean käden keski- ja nimettömästä sormesta sormenpäät. Onnettomuus oli muusikonalun tulevaisuutta ajatellen erityisen harmillinen, koska se tapahtui vain päivää ennen kuin hän olisi lopettanut työt ja siirtynyt täyspäiväiseksi muusikoksi. Masentunut Iommi harkitsi kitaransoiton lopettamista, mutta tehtaanjohtaja toi hänelle Django Reinhardtin albumin, josta Iommi sai uutta inspiraatiota. Reinhardt oli menettänyt osan sormistaan, mutta jatkanut kuitenkin soittamista. Koska Iommi soittaa vasenkätisesti, kitaran kielet aiheuttivat kipuja kyseisissä katkenneissa sormissa. Hän kokeili myös soittaa oikeakätisesti, mutta opettelu olisi vienyt hänen mielestään liikaa aikaa. Myöhemmin Iommi on harmitellut, ettei jatkanut pitempään oikeakätisen soiton harjoittelua, koska tämä olisi helpottanut kitarointia tulevaisuudessa. Iommi teki sulatetun Fairy-pesuainepullon avulla kotitekoiset proteesit katkenneiden sormenpäiden tilalle. Sitten hän alkoi käyttää ensin erittäin ohuita kieliä ja myöhemmin virittää kitaransa kolme puolisävelaskelta alemmaksi, jotta kielten jännitykset olisivat pienemmät. Perinteisten sointujen sijaan hän alkoi käyttää yksinkertaisempia voimasointuja. Tämä edesauttoi hänen raskaan ja tunnetun soundinsa kehittymistä sekä riffi-voittoista soittoaan. Hän käyttää nykyään katkenneiden sormien suojana myös erityisiä muovisia suojuksia.
Lapsuus ja uran alkuajat > Ennen Black Sabbathia

Vuosina 1966–1967 Iommi soitti The Rest -nimisessä yhtyeessä, jonka rumpalina ja laulajana toimi tuleva Sabbath-rumpali Bill Ward. Iommi ja Ward liittyivät sittemmin Mythology-nimiseen blues rock -yhtyeeseen, joka toimi aina elokuuhun 1968 saakka. Tämän jälkeen Iommi ja Ward tapasivat basisti Geezer Butlerin ja laulaja Ozzy Osbournen, joiden Rare Breed -yhtye oli myös hajonnut samoihin aikoihin. Osbourne oli laittanut ilmoituksen "Ozzy Zig needs gig" musiikkikaupan ikkunaan, jonka Ward oli huomannut. Iommi muisti Ozzyn kouluajoiltaan, jolloin oli kiusannut tätä, mutta päätti kuitenkin yrittää yhteistyötä. Nelikko perusti Polka Tulk Blues Bandin, jonka nimi vaihtui sittemmin Earthiksi. Loppuvuonna 1968 Iommi liittyi parin viikon ajaksi Jethro Tulliin, jonka alkuperäiskitaristi Mick Abrahams oli eronnut yhtyeestä. Yhtyeen laulaja ja johtohahmo Ian Anderson oli nähnyt Earthin keikalla ja innostunut Iommin kitaransoitosta. Iommi oli mukana The Rolling Stonesin Rock And Roll Circus -ohjelmassa jossa Jethro Tull esitti yhden kappaleen. Ohjelma julkaistiin vasta 1990-luvun puolivälissä videona. Iommin jäsenyys Jethro Tullissa jäi lyhyeksi (n. 2 viikkoa), koska hän ei pitänyt laulaja Ian Andersonin ehdottomasta johtamistyylistä. Tosin Iommi on myöhemmin kertonut oppineensa Jethro Tullissa kuinka ammattimainen yhtye harjoittelee ja toimii. Tämän jälkeen Iommi palasi entiseen yhtyeeseensä.
Black Sabbath > 1970-luku

Syksyllä 1969 yhtye huomasi, että Britanniassa vaikutti myös toinenkin Earth-niminen yhtye, joka oli nauttinut jo pientä suosiotakin, ja lisäksi yhtyeet sekoitettiin keikkapaikoilla toisiinsa. Basisti Geezer Butlerin ehdotuksesta yhtye vaihtoi nimensä Black Sabbathiksi Boris Karloffin samannimisen kauhuelokuvan mukaan. Black Sabbath julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 1970. Yhtyeestä tuli tuolloin orastavan heavy metal -genren pioneereja ja sen muutamaa ensimmäistä albumia, kuten Black Sabbath (1970), Paranoid (1970) ja Sabbath Bloody Sabbath (1973) pidetään genren klassikkoihin kuuluvina. Kappaleet kulkivat pitkälti Iommin raskaiden riffien myötä, mutta myös kevyempiä ja akustisiakin kappaleita löytyy yhtyeen albumeilta.
Black Sabbath oli erittäin suosittu niin Pohjois-Amerikassa kuin Britanniassakin 1970-luvulla. Yhtye teki suuria kiertueita Pohjois-Amerikassa ja yhtyeen albumit myivät platinaa ja kultaa. Menestyksen myötä myös yhtyeen päihteiden ja huumeiden käyttö lisääntyi huomattavasti 1970-luvun loppua kohti mennessä. Iommin ottaessa entistä enemmän vastuuta yhtyeen levytyksissä alkoi hänen ja varsinkin Osbournen välillä tulla juopaa. Lisäksi yhtyeen managerointi oli epämääräistä ja tämä johti lähes vararikkoon 1970-luvun puolivälissä. Yhtyeen albumit Technical Ecstasy (1976) ja Never Say Die! (1978) saivat ristiriitaisen vastaanoton ja myynti jäi kauaksi yhtyeen alkuvuosista. Vaikeiden kiertueiden ja levytyssessioiden jälkeen keväällä 1979 Osbourne sai lähteä yhtyeestä, koska Iommin mielestä tämä oli menettänyt mielenkiintonsa yhtyeen työskentelyyn.
Black Sabbath > 1980-luku

Iommi oli tutustunut Rainbow-yhtyeestä lähteneeseen laulaja Ronnie James Dioon ja pyysi tätä Osbournen tilalle yhtyeeseen. 1980-luvun alku Dion ollessa laulajana oli hyvää aikaa yhtyeelle. Albumit Heaven and Hell (1980) ja Mob Rules (1981) saivat hyvän vastaanoton ja myivät myös hyvin. Dio kuitenkin erosi yhtyeestä riitaisten vaiheiden jälkeen syksyllä 1982 ja uudeksi vokalistiksi tuli yllättäen Deep Purplesta tuttu Ian Gillan. Tämä vaihe kesti vuoteen 1984 asti jolloin Gillan lähti yhtyeestä. Vuoden 1985 alussa myös basisti Geezer Butler erosi yhtyeestä ja näin Iommi jäi ainoana alkuperäisjäsenenä jäljelle. Bill Ward oli lähtenyt yhtyeestä jo vuonna 1980, mutta palannut pariin otteeseen takaisin joksikin aikaa. Näihin aikoihin, 1980-luvun puolivälissä Iommi osti Black Sabbath-nimen käyttöoikeuden yksinomaan itselleen.
1980-luvun puoliväli oli Sabbathille pääosin hankalaa aikaa lukuisten miehistönvaihdosten ja managerisotkujen takia. Lisäksi yhtyeen levyt eivät myyneet enää edellisvuosien tapaan ja yhtyettä pidettiin jo menneenä suuruutena uusien heavy metal- ja glam metal-yhtyeiden valloittaessa listojen kärkisijat. Laulajat tulivat ja menivät (Glenn Hughes, Ray Gillen) eikä yhtyeeseen löytynyt tasapainoa. Iommi joutui jopa rahoittamaan epämääräisen manageritoiminnan johdosta itse yhtyeen toimintaa. Myös ex-laulaja Ozzy Osbournen menestyksekäs sooloura vaikutti myös Black Sabbathiin, sillä Osbournen leirin uskottiin sabotoivan Sabbathin menestymismahdollisuuksia.
Vuonna 1988 kun Cozy Powell liittyi yhtyeeseen, alkoi jälleen uuden nousun aika. 1989 julkaistu Headless Cross kiillotti yhtyeen tahriintunutta julkisuuskuvaa ja menestyi hyvin varsinkin Euroopassa. Myös uusi laulaja Tony Martin osoittautui loistavaksi valinnaksi. Kokoonpano vakiintui pariksi vuodeksi kun Neil Murray tuli basistiksi. Menestystä ei kuitenkaan tullut Pohjois-Amerikassa, joka häiritsi varsinkin Iommia ja Powellia jotka halusivat läpimurtoa rahakkailla Amerikan markkinoilla.
Black Sabbath > 1990- ja 2000-luku

Vuonna 1991 1980-luvun alun kokoonpano (Iommi, Ronnie James Dio, Geezer Butler ja Vinnie Appice) kokoontuivat yhteen Dehumanizer-albumia varten. Tämä jäi kuitenkin lyhyeksi vaiheeksi Dion lähdettyä jälleen vuoden 1992 lopussa. Dion jälkeen laulajaksi palasi Tony Martin. Iommi laittoi Sabbathin tauolle vuoden 1995 maailmankiertueen jälkeen. 1990-luvulla monet uudet yhtyeet nimesivät Black Sabbathin esikuvikseen ja yhtye sai tätä kautta lisää uusia faneja ja suosiota.
Vuodesta 1997 lähtien alkuperäinen Black Sabbath (Iommi, Osbourne, Butler, Ward) teki kiertueita lähes joka vuosi aina vuoteen 2005 saakka. Livealbumi Reunion julkaistiin vuonna 1998. Vuonna 2011 alkuperäinen kokoonpano palasi yhteen kuuden vuoden tauon jälkeen ja aikoi tehdä uuden studioalbumin ja kiertueita. Hanketta varjostivat kuitenkin rumpali Wardin poisjäänti sopimusongelmien takia ja Iommin imusolmukesyöpä-diagnoosi. Uusin studioalbumi 13 saatiin kuitenkin valmiiksi ja se ilmestyi vuonna 2013. Niin fanit kuin kriitikotkin ottivat albumin myönteisesti vastaan.
Black Sabbath > Heaven and Hell -projekti 2006–2010

Vuonna 2006 julkaistiin tieto, jonka mukaan Black Sabbathin Heaven and Hell -albumin tehnyt kokoonpano (Iommi, Dio, Butler, Ward) tekisi kiertueen vuonna 2007 nimellä Heaven and Hell. Kiertueen tarkoitus oli tulevan kokoelman Black Sabbath: The Dio Years markkinointi. Vuoden 2006 lopussa ilmoitettiin, että Bill Ward jättäytyy pois kiertueelta ja hänen tilallaan on Vinny Appice. Kiertue toteutettiin vuonna 2007, ja vuoden 2009 keväällä julkaistiin ensimmäinen varsinainen Heaven and Hell -albumi, The Devil You Know. Lisäksi yhtye julkaisi kaksi konserttitaltiointia. Yhtyeen toiminta päättyi kesällä 2010 Dion kuoltua vatsasyöpään.