stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Melanie Leupolz
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Melanie Leupolz Wikimedia Commonsissa
Saksan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2013
1 Angerer |
2 Schmidt |
3 Bartusiak |
4 Maier |
5 Krahn |
6 Laudehr |
7 Behringer |
8 Keßler |
9 Lotzen |
10 Marozsán |
11 Mittag |
12 Schult |
13 Okoyino |
14 Linden |
15 Cramer |
16 Leupolz |
17 Henning |
18 Huth |
19 Bajramaj |
20 Goeßling |
21 Benkarth |
22 Wensing |
23 Däbritz |
Valmentaja Neid
Saksan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2015
1 Angerer |
2 Schmidt |
3 Bartusiak |
4 Maier |
5 Krahn |
6 Laudehr |
7 Behringer |
8 Bremer |
9 Lotzen |
10 Marozsán |
11 Mittag |
12 Schult |
13 Šašić |
14 Peter |
15 Cramer |
16 Leupolz |
17 Henning |
18 Popp |
19 Petermann |
20 Goeßling |
21 Benkarth |
22 Kemme |
23 Däbritz |
Valmentaja Neid
Saksan joukkue – Kesäolympialaiset 2016
1 Schult |
2 Henning |
3  Bartusiak |
4 Maier |
5 Krahn |
6 Laudehr |
7 Behringer |
8 Goeßling |
9 Popp |
10 Marozsán |
11 Mittag |
12 Kemme |
13 Däbritz |
14 Peter |
15 Islacker |
16 Leupolz |
17 Kerschowski |
18 Benkarth |
19 Huth |
Valmentaja Neid
Saksan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Schult |
2 Simon |
3 Hendrich |
4 Maier |
5 Hegering |
6 Oberdorf |
7 Schüller |
8 Goeßling |
9 Huth |
10 Marozsán |
11 Popp |
12 Benkarth |
13 Däbritz |
14 Elsig |
15 Gwinn |
16 Dallmann |
17 Schweers |
18 Leupolz |
19 Bühl |
20 Magull |
21 Frohms |
22 Knaak |
23 Doorsoun |
Valmentaja Voss-Tecklenburg
Saksan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2023
1 Frohms |
2 Hagel |
3 Hendrich |
4 Kleinherne |
5 Hegering |
6 Oberdorf |
7 Schüller |
8 Lohmann |
9 Huth |
10 Freigang |
11 Popp |
12 Berger |
13 Däbritz |
14 Lattwein |
15 Nüsken |
16 Anyomi |
17 Rauch |
18 Leupolz |
19 Bühl |
20 Magull |
21 Johannes |
22 Brand |
23 Doorsoun |
Valmentaja Voss-Tecklenburg
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Holmenkollenin hiihtofestivaalit

Holmenkollenin hiihtofestivaalit, usein myös Holmenkollenin kisat (norjaksi Holmenkollen skifestival tai Holmenkollrennene), on perinteikäs vuosittainen pohjoismaisten hiihtolajien kilpailutapahtuma Norjassa, Oslon Holmenkollenilla Holmenkollenin kansallisareenalla sekä Holmenkollbakken- ja Midtstubakken-hyppyrimäissä. Holmenkollenin kisat kuuluvat FIS:n maailmancupiin ja niiden nykyinen virallinen nimi on Holmenkollen FIS World Cup Nordic. Kilpailun järjestää Skiforening. Vuonna 2009 Holmenkollenin remontin vuoksi maastohiihto- ja ampumahiihtokilpailut kilpailtiin Trondheimissa ja mäkihypyn ja yhdistetyn kilpailut Vikersundissa. Vuoden 2011 hiihdon maailmanmestaruuskilpailut kilpailtiin Holmenkollenilla, eikä erillisiä Holmenkollenin hiihtofestivaaleja järjestetty. Aikaisemmin Holmenkollenilla on pidetty MM-kilpailut vuosina 1930, 1966 ja 1982. Tämän lisäksi Holmenkollenilla kilpailtiin vuoden 1952 talviolympialaisten pohjoismaisten hiihtolajien kilpailut. Holmenkollenilla on kilpailtu myös ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuja vuosina 1999, 2000 ja 2002.
Historia

Holmenkollenin hiihtofestivaalien järjestäjä Skiforening perustettiin 1883, ja se otti Husebyrennet-kisojen järjestämisvastuun Christiania Skiklubilta vuonna 1884. Husebyrennet kilpailtiin vuosittain vuoteen 1891 asti, ennen kuin Skiforening siirsi kisat Holmenkollenille vuodeksi 1892. Yhdistetty, joka koostui mäkyhypystä ja 18 km hiihdosta, oli Holmenkollenin tärkein kilpailu, mutta sen lisäksi oli myös mäkikilpailu 18-20-vuotiaille.
Maastohihtokilpailuja on kilpailtu vuodesta 1900 alkaen, jolloin kilpailumatka oli 30 km. Perinteinen Holmenkollenin 50 km hiihto, 5-mila i Kollen, korvasi vuodesta 1902 alkaen 30 km hiihdon. Vuonna 1933 mukaan tuli 18 km maastohihtokilpailu, joka muutettiin 15 km kisaksi vuonna 1954. Naiset saivat osallistua Holmenkollenin kisoihin ensimmäisen kerran vuonna 1954, jolloin heille oli 10 km kilpailu. Vuonna 1967 tuli mukaan naisten 5 km kilpailu ja vuonna 1981 20 km kilpailu. Nuorten kilpailuja on kilpailtu vuodesta 1959 alkaen.
Vuonna 1905 mukaan tuli yli 32-vuotiaiden mäkihyppykilpailu. Varsinainen Holmenkollenin mäkikilpailu hypättiin ensimmäisen kerran kuitenkin vasta vuonna 1933, kun yli 20-vuotiaiden (myöhemmin yli 16-vuotiaiden) mäkikilpailu tuli ohjelmaan. Kruununprinssi Olav osallistui mäkihyppyyn vuosina 1922 ja 1923.
Jo vuonna 1903 kisoissa oli mukana ulkomaalaisia. Ensimmäinen ulkomaalainen, joka voitti Holmenkollenilla oli Suomen Anton Collin, joka voitti 50 km hiihdon vuonna 1922. Ensimmäinen ulkomaalainen mäkihypyn voittaja oli Ruotsin Sven Selånger vuonna 1939 ja ensimmäinen ulkomaalainen yhdistetyn voittaja oli Ruotsin Sven Israelsson vuonna 1947.
Vuonna 1947 mukaan tuli myös alppihiihtokilpailuja; miesten ja naisten pujottelu ja syöksylasku, sekä vuodesta 1951 alkaen myös miesten ja naisten suurpujottelu. Holmenkollen Kandahar -nimeä kantaneet alppihiihtokilpailut kilpailtiin kuitenkin Holmenkollenin alueen ulkopuolella.
FIS:n maailmancupien käynnistyttyä kilpailumuodot ovat vaihdelleet. Mäkihyppykisoja on ollut Midtstubakken-normaalimäessä sekä myös viestejä on ollut ohjelmassa. Maailmancupin käynnistyttyä alppihiihto putosi pois kisaohjelmasta.
Vuonna 1973 järjestettiin ensimmäinen Lasten Holmenkollen-päivä ja seuraavana vuonna ensimmäinen Holmenkollmarsen. Näiden tapahtumien myötä kisojen nimeksi muutettiin Holmenkollenin hiihtofestivaalit. Festivaalien ohjelmassa on tapahtunut muutoksia edelleen sen jälkeenkin.
Historia > 2000-luku

Vuonna 2008 hypättiin viimeinen kilpailu vanhasta Holmenkollenin hyppyrimäestä. Kisan voitti Norjan Tom Hilde. Lisäksi samana vuonna kilpailtiin miesten 50 km ja naisten 30 km hiihtokilpailut toistaiseksi viimeistä kertaa väliaikalähtöina. Viimeiset vapaan hiihtotavan 50 km ja 30 km väliaikalähtökilpailut vuonna 2008 voittivat Ruotsin Anders Södergren ja Ukrainan Valentyna Ševtšenko. Viimeiset perinteisen hiihtotavan 50 km ja 30 km väliaikalähtökilpailut vuonna 2007 voittivat Norjan Odd-Bjørn Hjelmeset ja Suomen Aino-Kaisa Saarinen. Vuodesta 2010 alkaen Holmenkollenin 50 km ja 30 km kilpailut on kilpailtu yhteislähtöinä, kuten myös vuoden 2009 kilpailut Trondheimissa.
Vuonna 2012 Holmenkollenin hiihtofestivaalit järjestiin 9.-11. maaliskuuta. Kisaohjelmaan kuului mäkihypyssä yksi suurmäen kilpailu, maastohiihdossa miesten 50 km ja naisten 30 km yhteislähtökilpailut sekä yhdistetyssä kaksi kilpailua, joista ensimmäisen mäkiosuus hypättiin normaalimäessä ja toisen suurmäessä. Jälkimmäinen yhdistetyn kilpailu päätti yhdistetyn maailmancup-kauden.
Holmenkollenilla järjestetään myös yleensä viikko hiihtofestivaalien jälkeen ampumahiihdon maailmancupin kilpailut. Vuonna 2012 kilpailut käytiin kuitenkin jo 2.-5. helmikuuta. Kilpailumuodot olivat sprintti, takaa-ajo ja yhteislähtö.
Letov Š-18

Lentosotakoulun Š-218A -koulukone heinäkuussa 1943.
Letov S 218 A Smolik (Shmolik) oli Suomen ilmavoimien toinen merkittävä koulukone vuosina 1939–45. Konetta valmisti tšekkoslovakialainen  Letovin lentokonetehdas. Koneita hankittiin Tšekkoslovakiasta 10 kappaletta ja 29 valmistettiin Valtion lentokonetehtaalla lisenssillä.
Kone sai Suomessa nimensä suunnittelijansa, insinööri Alois Šmolíkin mukaan. Lentokonetehtaan nimi koneelle oli Komar (hyttynen).
Letov Š-218A -konetta käynnistetään potkurista heittämällä heinäkuussa 1943.
Tekniikkaa

Kärkiväli: 10,00 m
Pituus: 6,90 m
Siipipinta-ala: 16,30 m²
Tyhjäpaino: 510 kg
Lentopaino: 742 kg
Matkalentonopeus: 150 km/h
Lentomatka: 375 km
Lakikorkeus: 4 000 m
Voimalaite: yksi Walter NZ-tähtimoottori, teho 120 hv.
Museokoneita Suomessa

Suomen ilmailumuseossa on yksi Smolik
Yhtä Smolik-replikaa rakennettiin Suomessa vuonna 2005
Suomen ilmailumuseon Letov Š-218
Li Xuerui

| Li Xuerui> 李雪芮 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. tammikuuta 1991 (ikä 33) Chongqing
Kansalaisuus:  Kiina
Sulkapalloilija
Pituus:  174 cm
Paino:  60 kg
Kätisyys:  oikea
Korkein listasijoitus:  1.
| Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten sulkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten sulkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten sulkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Kiina> Naisten sulkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | Kaksinpeli |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Guangzhou 2013 | kaksinpeli |  |
|  Hopeaa | Kööpenhamina 2014 | kaksinpeli |  |
Li Xuerui (s. 24. tammikuuta 1991 Chongqing) on kiinalainen sulkapalloilija. Hän on voittanut kaksinpelissä olympiakultaa Lontoossa 2012, saavuttanut MM-hopeaa Guangzhoussa 2013 ja Kööpenhaminassa 2014 sekä yltänyt naisten kaksinpelin maailman rankingissa ykköseksi. Hänen valmentajanaan toimii Zhang Ning.
Leukakalat

| Leukakalat |
| --- | --- |
 Sinileukakala (Opistognathus aurifrons)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Leukakalat  Opistognathidae  Bonaparte, 1835
Suvut
 Lonchopishtus  Merogymnoides  Opistognathus  Stalix 
Katso myös
   Leukakalat Wikispeciesissä   Leukakalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leukakalat (Opistognathidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan lämpimistä valtameristä.
Lajit ja anatomia

Leukakalojen heimoon kuuluu noin 60 lajia 3–4 suvussa. Ne ovat pienikokoisia, suurimmat lajit kasvavat noin 19 cm:n pituisiksi ja yleensä kalat jäävät alle 10 cm:n mittaisiksi. Ulkomuodoltaan ne muistuttavat melko paljon tokkoja. Leukakalat ovat pitkulaisia, niiden pää, silmät, suu ja leuat ovat hyvin kookkaat. Selkäeviä on yksi ja se on hyvin pitkä ja myös peräevä on pitkä. Pyrstöevä on kaloilla pyöreähkö tai viuhkan muotoinen. Suomut ovat pienikokoisia ja useimmilla lajeilla puuttuvat päästä. Leukakalat ovat väriltään useimmiten ruskean kirjavia, mutta eräät aljeista ovat hyvin värikkäitä.
Levinneisyys ja elintavat

Leukakalalajeja tavataan trooppisista ja subtrooppisista vesistä läntiseltä Atlantilta, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät hiekkaisilla ja mutaisilla pohjilla lähellä koralliriuttoja matalasta vedestä aina 200 metrin syvyyteen. Useat lajit elävät pieninä ryhminä kaivautuneena pohjaan tekemiinsä käytäviin. Leukakalojen ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet. Leukakalakoiraat hautovat mätimunia suussaan.
Toisinaan leukaloja saadaan sivusaaliina kalastettaessa muita kaloja ja ne ovat ruokakaloina hyvänmakuisia. Lajeista erityisesti sinileukakalaa (Opistognathus aurifrons) pidetään merivesiakvaarioissa ja muita akvaarioissa pidettyjä lajeja ovat esimerkiksi kitaleukakala (Opistognathus macrognathos), safiirileukakala (Opistognathus rosenblatti) ja hämyleukakala (Opistognathus whitehursti).
Lewenhaupt

Gustaf Adolf Lewenhaupt
Lewenhaupt on ruotsalainen ylimyssuku, jonka alkuperäinen nimi oli Leijonhufvud. Suku oli Ruotsin ylintä aatelistoa.
Lewenhaupt-suku syntyi, kun kuningas Juhana III korotti vuonna 1568 Raaseporin kreivin arvoon juuri surmansa saaneen enonsa ja tärkeän liittolaisensa Sten Eriksson Leijonhufvudin lesken ja kaikki lapset.lähde?
Lewenhauptit perivät pian myös Elsassissa sijaitsevan saksalaisen Falkensteinin kreivikunnan, kun Raaseporin seuraava kreivi avioitui Sidonia von Daunin, Falkensteinin valtakunnankreivittären kanssa, jossa vaiheessa saksalaiskäännös ensin Lewenkopff ja sitten Lewenhaupt vakiintui kreivisuvun sukunimeksi.lähde?
Lewenhauptin kreivi Karl Mauritz von Lewenhaupt zu Razeburg und Falkenstein, Heiliger Römischer Reichsgraf, meni naimisiin suomalaisen paronittaren Anna Maria Johansdotterin kanssa, joka kuului Harvialan Kruse-sukuun ja peri osan keskiajalta periytyvistä Harvialan kartanonherrain maista.lähde?
Kuuluisia Lewenhaupteja

Adam Ludvig Lewenhaupt (1659–1719), kenraali
Aksel Steninpoika Lewenhaupt, valtaneuvos
Carl Mauritz Lewenhaupt, sotamarsalkka
Charles Emil Lewenhaupt (1691–1743), kenraali, maamarsalkka, Suomen joukkojen ylipäällikkö hattujen sodassa
Charles Emil Lewenhaupt (1721–1796), maamarsalkka
Gustaf Adolf Lewenhaupt (1619–1656) sotamarsalkka, Suomen joukkojen ylipäällikkö vuosina 1651–1656
Ludwig Weirich Lewenhaupt, kenraali
Carl Lewenhaupt (1835–1906), ruotsalainen kreivi, diplomaatti, poliitikko ja Ruotsin ulkoministeri
Gustaf Lewenhaupt (1879–1962), ruotsalainen esteratsastaja ja nykyaikainen viisiottelija
Charles Lewenhaupt (1881–1936), ruotsalainen esteratsastaja
Carl Gustaf Lewenhaupt (1884–1935), ruotsalainen este- ja kenttäratsastaja
Lessonansammakko

| Lessonansammakko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Sammakot Anura
Heimo::  Aitosammakot Ranidae
Suku::  Vihersammakot Pelophylax
Laji::  lessonae
Kaksiosainen nimi
 Pelophylax lessonae  (Camerano, 1882) 
Synonyymit
 Rana lessonae 
 Lessonansammakon levinneisyys.
Katso myös
   Lessonansammakko Wikispeciesissä   Lessonansammakko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lessonansammakko (Pelophylax lessonae, aiemmin Rana lessonae) on pienikokoinen eurooppalainen vihersammakkolaji, jota on 2010-luvulla löydetty myös Suomesta. Lajille on ehdotettu uutta suomenkielistä nimeä pikkuvihersammakko.
Ulkonäkö ja koko

Lessonansammakko voi kasvaa 8 cm:n pituiseksi, mutta yleensä aikuiset yksilöt ovat selvästi alle 6,5 cm:n pituisia. Keski-Euroopan lessonansammakot ovat vihreitä, ja kutuaikana koiraat muuttuvat sitruunankeltaisiksi. Keskellä lessonansammakon selkää kulkee vaaleampi pitkittäisraita. Koiraiden äänirakot ovat valkoiset. Takaraajat ovat suhteellisesti lyhyemmät kuin muutoin samankaltaisilla mölysammakolla ja syötävällä sammakolla.
Lessonansammakko on Keski-Euroopassa varsin yleinen ja laajalle levinnyt eläinlaji, mutta Skandinaviassa tavataan lajin uhanalaisia, viime jääkauden jälkeisen lämpökauden reliktipopulaatioita, joissa silmiinpistävin piirre on eläinten ruskea väritys. Myös Suomen lessonansammakot kuuluvat ulkoisten ominaisuuksiensa perusteella tähän pohjoiseen tyyppiin.
Elintavat

Lessonansammakko kutee myöhään keväällä pienissä vesistöissä, kuten lammissa, allikoissa ja tulvivissa ojissa. Naaras munii 600–3 000 munaa, jotka kuoriutuvat 1–2 viikossa. Kutuajan jälkeen lessonansammakot elävät enimmäkseen maalla, jossa ne myös talvehtivat. Maalle nousseet poikaset ovat 2–3 cm:n pituisia. Lessonansammakko voi elää luonnossa 6–12-vuotiaaksi.
Aiheesta muualla

Sammakkolampi: Vihersammakot: Ruokasammakko ja pikkuvihersammakko
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q754058  Wikispecies: Pelophylax lessonae  AmphibiaWeb: 5077  ASW: Pelophylax-lessonae  BioLib: 333  BOLD: 599915  CoL: 76CHG  EoL: 332998  EPPO: PELXLE  EUNIS: 316339  GBIF: 2426654  GISD: 2002  iNaturalist: 135009  ISC: 110457  ITIS: 775190  IUCN: 58643  NBN: NHMSYS0020194823  NCBI: 45623  Observation.org: 453  Open Tree of Life: 386601  WoRMS: 1035199  Laji.fi: MX.201018
Li Ju

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Li Ju vuonna 2008. |  Li Ju vuonna 2008. |  Li Ju vuonna 2008. |  |
Maa:   Kiina
Miesten pöytätennis
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | nelinpeli |  |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | kaksinpeli |  |
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Manchester 1997 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Eindhoven 1999 | nelinpeli |  |
|  Kultaa | Kuala Lumpur 2000 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Osaka 2001 | nelinpeli |  |
|  Kultaa | Osaka 2001 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Doha 2004 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Manchester 1997 | nelinpeli |  |
|  Pronssia | Manchester 1997 | kaksinpeli |  |
|  Pronssia | Pariisi 2003 | kaksinpeli |  |
|  Pronssia | Pariisi 2003 | nelinpeli |  |
Li Ju (s. 22. tammikuuta 1976 Nantong, Kiina) on kiinalainen pöytätennispelaaja. Hän on olympialaisissa voittanut nelinpelissä kultaa ja saanut kaksinpelissä hopeaa. Maailmanmestaruuden hän on voittanut kahdesti nelinpelissä ja neljä kertaa joukkuekilpailussa. Vuonna 2005 hänet valittiin pöytätenniksen Hall of Fameen.
Li Ju saavutti ensimmäiset arvokisamitalinsa Manchesterin MM-kilpailuissa 1997, kun hän voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä saavutti hopeaa Wang Nanin parina nelinpelissä ja pronssia kaksinpelissä. Eindhovenin MM-kilpailuissa 1999 hän voitti Wangin kanssa kultaa nelinpelissä. Kuala Lumpurin MM-kilpailuissa 2000 Li oli voittamassa joukkuemaailmanmestaruutta. Sydneyn olympialaisissa 2000 Li ja Wang voittivat kultaa nelinpelissä. Kaksinpelissä Li sai hopeaa hävittyään loppuottelussa Wangille erin 2–3.
Osakan MM-kilpailuissa 2001 Li voitti kultaa joukkuekilpailussa ja Wang Nanin parina nelinpelissä. Pariisin MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui pronssille kaksinpelissä ja Li Jian parina nelinpelissä. Dohassa 2004 hän voitti joukkuekilpailussa viimeisen maailmanmestaruutensa.
Maailmanrankingissa Li oli kakkosena alkuvuonna 2001.
George Lewis

George Lewis Stanley Kubrickin ottamassa lehtikuvassa
George Lewis (13. heinäkuuta 1900 – 31. joulukuuta 1968) oli yhdysvaltalainen jazzklarinetisti ja orkesterinjohtaja. Hän oli New Orleansin merkittävimpiä muusikoita toisen maailmansodan jälkeen.
Orkesterit

Lewis perusti oman orkesterin vuonna 1923. 1930-luvun alussa hän soitti Bunk Johnsonin orkesterissa ja uudestaan vielä 1940-luvulla vuoteen 1946. Tämän jälkeen hän johti omia yhtyeitä New Orleansissa 1960-luvun puoleen väliin saakka.
Sergio Liani

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sergio Liani |  Sergio Liani |  Sergio Liani |  |
Maa:   Italia
Miesten yleisurheilu
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Sofia 1971 | 60 metrin aidat |  |
Sergio Liani (s. 3. elokuuta 1943) on entinen italialainen yleisurheilija. Hän päälajinsa oli 110 metrin aitajuoksu.
Liani juoksi kolmissa ulkoratojen EM-kilpailuissa 110 metrin aitajuoksun loppukilpailussa. Budapestissa 1966 hän oli kolmesta italialaisesta heikoimpana kuudes ajalla 14,2 s, Ateenassa 1969 hän sijoittui kahdeksanneksi ajalla 14,1 s ja Helsingissä 1971 hänen sijoituksensa oli kuudes ja aikansa 14,4 s.
Ainoan arvokisamitalinsa Liani saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa 1971 Sofiassa. Tuolloin hän sijoittui 60 metrin aitajuoksussa pronssille ajalla 7,9 s.
Li Zicheng

Li Zicheng
Li Zicheng (kiin.: 李自成; pinyin: Lǐ Zìchéng; Wade–Giles: Li Tzu-ch'eng; n. 1605 Mizhi, Shaanxi – 1645 Hurbei) oli taitava kiinalainen kapinajohtaja, joka syrjäytti vuonna 1644 Ming-dynastian viimeisen keisarin Chongzhenin.
Li oli alun perin paikallinen kyläpäällikkö, joka ryhtyi kapinalliseksi Pohjois-Kiinaa koetelleen vuoden 1630 nälänhädän jälkeen. Hän loi kapinapesäkkeen pohjoiseen Shaanxin maakuntaan ja onnistui vähitellen lisäämään kannatustaan sekä laajentamaan vaikutusvaltaansa. Hän oli taitava sotilaallisena johtajana ja käytti itsestään nimitystä Chuang Wang, ’iskevä kuningas’. Vuodesta 1639 alkaen hän sai tuekseen useita oppineita, joiden neuvosta hän kielsi sotajoukoiltaan ryöstelyn ja ryhtyi sen sijaan jakamaan takavarikoitua ruokaa ja maata köyhille. Tämä lisäsi hänen suosiotaan ja hänen sankarillisista teoistaan alettiin kertoa tarinoita, jotka levisivät ympäri maan.
Li perusti hallitsemalleen alueelle oman hallinnon ja alkoi muun muassa lyöttää omaa rahaa. Vuonna 1644 hän lopulta julistautui itse keisariksi, ilmoitti perustaneensa Shun-dynastian ja marssi Pekingiin. Hän sai pääkaupungin haltuunsa helposti, sillä keisari Chongzhen joutui omien kenraaliensa pettämäksi. Keisarille uskollinen kenraali Wu Sangui onnistui kuitenkin saamaan Kiinan koillisrajalla eläneet mantšut puolelleen ja voitti Lin joukot Shanhaiguanin taistelussa, jonka jälkeen mantšut valtasivat Pekingin. Li pakeni eteläiseen Hubein maakuntaan, jossa hän kuoli mahdollisesti paikallisten asukkaiden surmaamana. Hänen kuolemastaan on tosin muitakin versioita.
Leveänokkaharlekiinit

| Leveänokkaharlekiinit |
| --- | --- |
 Viherharlekiini (Calyptomena viridis)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Leveänokkaharlekiinit  Calyptomenidae  Bonaparte, 1850
Katso myös
   Leveänokkaharlekiinit Wikispeciesissä   Leveänokkaharlekiinit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leveänokkaharlekiinit (Calyptomenidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Aikaisemmin heimon lajien katsottiin kuuluvan harlekiinien (Eurylaimidae) heimoon. Leveänokkaharlekiineja tavataan Saharan eteläpuoleisesta Afrikasta ja Kaakkois-Aasiasta. Väritykseltään heimon lajit ovat usein vihreitä. Leveänokkaharlekiinilajit syövät hyönteisiä.
BirdLifen luokittelun mukaan leveänokkaharlekiinien heimoon kuuluu 2 sukua ja 6 lajia.
Lajit > Afrikanharlekiinit Smithornis

Afrikanharlekiini (Smithornis capensis)
Harmaapääharlekiini (Smithornis sharpei)
Viidakkoharlekiini (Smithornis rufolateralis)
Lajit > Viherharlekiinit Calyptomena

Kuningasharlekiini (Calyptomena hosii)
Smaragdiharlekiini (Calyptomena whiteheadi)
Viherharlekiini (Calyptomena viridis)
Lezgiläiset kielet

Lezgiläiset kielet on Venäjällä Etelä-Dagestanissa sekä Pohjois-Azerbaidžanissa puhuttujen dagestanilaisten kielten ryhmä.
Lezgiläisiin kieliin kuuluvat lezgi, tabasarani, agul, rutul, tsahur, kryz, buduh, artši ja udi. Niiden yhteinen puhujamäärä oli vuonna 1989 yli 640 000 henkeä.
Sukulaisuussuhteiden perusteella kielet jaetaan seuraaviin alaryhmiin:
lezgi, tabasarani ja agul (kaksi jälkimmäistä ovat lähimpänä toisiaan);
rutul ja tsahur;
kryz ja buduh;
artši.
Ensimmäisenä lezgiläisestä kantakielestä on eronnut udi. Hinalugin kuulumista kieliryhmään pidetään kyseenalaisena.
Udin kieltä käytettiin muinaisen Kaukasian Albanian kirjakielenä. 1920–1930-luvuilla luotiin lezgin ja tabasaranin kirjakielet. 1990-luvulla omat kirjoitusjärjestelmänsä saivat myös agul, rutul ja tsahur.
Kirjallisuutta

Aleksejev, M.Je. Voprosy sravnitelno-istoritšeskoi grammatiki lezginskih jazykov. Morfologija. Sintaksis. Moskva, 1985.
Talibov, B.B. Sravnitelnaja fonetika lezginskih jazykov. Moskva, 1980.
Zagirov, V.M. Istoritšeskaja leksikologija jazykov lezginskoi gruppy. Mahatškala, 1987.
Leveänokkakolibri

| Leveänokkakolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Savukolibrit Cynanthus
Laji::  latirostris
Kaksiosainen nimi
 Cynanthus latirostris  Swainson, 1827 

Alalajit
 C. l. doubledayi  C. l. latirostris  C. l. lawrencei  C. l. magicus  C. l. propinguus  C. l. toroi 
Katso myös
   Leveänokkakolibri Wikispeciesissä   Leveänokkakolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Leveänokkakolibri (Cynanthus latirostris) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Pohjois-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Leveänokkakolibri on pienikokoinen lintu ja kasvaa korkeintaan 10 cm pitkäksi. Lajin sukupuolet eroavat ulkonäöltään. Koiraslintu on päästään, selästään, ja vatsastaan kiiltävän tummanvihreä. Siivet ja haarautunut pyrstö ovat väriltään sinertävän mustat. Siipien kainalot ovat alapuolelta valkoiset. Leveänokkakolibrikoiraan kurkku on safiirinsininen. Nokka on pitkä, punainen, mustakärkinen ja hieman litteämpi kuin monilla muilla kolibrilajeilla. Naaras on väritykseltään vaatimattomampi. Sen pää ja selkä ovat tumman vihreät ja vatsa on vaaleanharmaa. Naaraalla on valkoinen silmäkulmatäplä.