stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Constantin Brâncuși
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Brâncuși, Philadelphia Museum of Art
Brâncuși, Guggenheim Museum (Arkistoitu – Internet Archive)
Brâncuși, MoMA
Brâncuși, Peggy Guggenheim Collection
360 asteen näkymä Brâncușin työhuoneeseen, Pompidou-keskus (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  KulturNav  MusicBrainz  Museum of Modern Art  Musée d'Orsay  Photographers' Identities  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Peter Sinfield

| Peter Sinfield |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. joulukuuta 1943 Lontoo, Englanti
Kuollut: 14. marraskuuta 2024 (80 vuotta)
Ammatti:  lyyrikko, lauluntekijä, muusikko, tuottaja
Muusikko
Tyylilajit:  progressiivinen rock 
Soittimet:  kitara ja syntetisaattori 
Levy-yhtiöt:  Manticore Records, E.G. Records, Apple Records ja Stax Records 
Aiheesta muualla
www.songsouponsea.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Peter Sinfield (27. joulukuuta 1943 Lontoo, Englanti – 14. marraskuuta 2024 Lontoo, Englanti) oli brittiläinen runoilija, lauluntekijä ja tuottaja, joka oli progressiivisen rockin uranuurtajan King Crimsonin alkuaikojen sanoittaja ja osatuottaja. Hän sanoitti myöhemmin muun muassa Roxy Musicille ja Premiata Forneria Marconille sekä 1980-luvun alusta alkaen monille pop-muusikoille yhteistyössä Andy Hillin kanssa. Sinfieldin uran suurin hittikappale oli Céline Dionin esittämä ”Think Twice” (1994). Sinfieldin ainoa sooloalbumi oli Still (1973).
Nuoruus

Peter Sinfield syntyi 1943 Lontoon Fulhamissa. Hänen vanhempansa elivät varsin boheemia elämää, ja hänet pitkälti kasvatti perheen saksalainen kodinhoitaja Maria Wallenda, joka kuului nuorellakävelijänä The Flying Wallendas -sirkusesiintyjäryhmään. Sinfield kiinnostui opiskeluaikanaan englanninkielisestä proosasta ja runoudesta. Hänen suosikkejaan olivat erityisesti Paul Verlaine ja William Blake. Hän alkoi kirjoittaa myös itse vapaamittaisia runoja sekä soittamaan kitaraa.
Ura > King Crimson ja 1970-luvun muut yhteistyöt

Sinfield oli 1967 perustamassa yhtyettä Creation, jossa oli mukana myös Ian McDonald. McDonald liittyi jo seuraavana vuonna Michael Gilesin, Peter Gilesin ja Robert Fripp yhtyeeseen Giles, Giles and Fripp. Nimi vanhentui tämän jälkeen, ja Sinfield kehitti yhtyeelle uuden nimen King Crimson.
Sinfield oli merkittävisti vaikuttamassa King Crimsonin varhaiseen menestykseen, sillä hän toimi yhtyeen sanoittajana ja taiteellisena johtajana. Hän sanoitti debyyttialbumin In the Court of the Crimson King kappaleista viisi sekä hommasi nykyään arvostetun kansikuvan ystävältään Barry Godberilta. Sinfield toimi sanoittajana ja Frippin kanssa tuottajana myös King Crimsonin seuraavilla albumeilla In the Wake of Poseidon (1970), Lizard (1970) ja Islands (1971). Hän oli yhtyeen mukana myös kiertueilla ja toimi roudarina, valomiehenä ja äänisuunnittelijana. Sinfieldin sanoitukset King Crimsonille vastasivat yhtyeen omalaatuista saundia, ja ne olivat mystisiä ja psykedelisia mutta myös poliittisia. Hän soimasi niissä kaupallisuutta, autoritaarisuutta ja konflikteja.
Sinfield ajautui neljännen albumin jälkeen taiteellisiin erimielisyyksiin yhtyeen johtohahmon Robert Frippin kanssa. Sinfield olisi halunnut viedä yhtyeen musiikkia pehmeämpään suuntaan, mutta Fripp halusi raskaampaa. Tämän jälkeen Sinfield tuotti Roxy Musicin ensimmäisen albumin ja vuonna 1973 julkaisi ainoan sooloalbuminsa Still. Hän sanoitti ymös italailaisen rockyhtyeen Premiata Forneria Marconin kaksi ensimmäistä albumia sekä oli mukana sanoittamassa Gary Brookerin ensimmäistä sooloalbumia No More Fear of Flying.
Ura > Populaarimusiikin sanoittajana

Sinfield vietti 1970-luvun lopun Ibizalla, mutta palattuaan Britanniaan hän alkoi yhteistyön tuottaja-lauluntekijä Andy Hillin kanssa. He olivat mukana muun muassa pop-yhtye Bucks Fizzin tuotannoissa. Sinfield sanoitti myös kappaleita Five Starille, Leo Sayerille ja Abban Agnetha Fältskogille.
Sinfieldin uran suurin hittikappale oli Hillin säveltämä ”Think Twice” (1994). Voimaballadin esitti Céline Dion, ja kappale nousi listakärkeen Britanniassa ja monissa muissa maissa. Sinfield sai siitä Ivor Novello -palkinnon.
Ura > Viimeiset vuodet

Sinfieldin työtahti hidastui 2000-luvulla, erityisesti vuosikymmenen puolivälissä hänelle tehdyn sydänleikkauksen jälkeen. Hän keskittyi 2000-luvulla sanoitusten sijaan runouteen.
Sinfield kärsi viimeisinä vuosinaan heikosta terveydestä, ja hän kuoli marraskuussa 2024.
Hypogammaglobulinemia

Hypogammaglobulinemia tarkoittaa tilaa, jossa seerumin IgG-pitoisuus on normaalia alempi. Määritelmän mukaan pitoisuus on alle 2 SD iänmukaisesta viitearvosta. Hypogammaglobulinemian syitä on tunnistettu yli 100 kappaletta.
Yksi hypogammaglobulinemiaa aiheuttavista sairauksista on X-kromosomaalinen agammaglobulinemia eli XLA. XLA on X-kromosomiin liittyvä sairaus, joka tunnetaan myös Brutonin agammaglobulinemiana. Periytymistapa on äidiltä periytynyt tautigeeniä
sisältävä X-kromosomi. Kyseinen sairaus huomataan jo varhain lapsena. Sairaudessa potilaan verenkierrosta puuttuu kypsiä B-soluja.
Rukous kuolleiden puolesta

Rukous kuolleiden puolesta on muun muassa kristinuskoon liittyvä käytäntö.
Kristinusko omaksui kuolleiden puolesta rukoilemisen juutalaisuudesta, ja tämä tapa näkyy siten kirkkoisien teoksissa ja varhaisissa liturgioissa. Katolisessa kirkossa tapa on läheisesti sidoksissa oppiin kiirastulesta. Protestanttisen reformaation myötä kuolleiden puolesta rukoileminen jäi pois uskonharjoituksesta. Sen kieltäminen johtui paljolti Jean Calvinin vaikutuksesta. Luterilaisuudessa ja anglikaanisuudessa kuolleiden puolesta rukoilemista ei ole erikseen kielletty.
THRaKaTTaK

| THRaKaTTaK King Crimson |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1995
 Julkaistu: 21. maaliskuuta 1996
 Tyylilaji: progressiivinen rock, avant-garde
 Kesto: 57.14
 Levy-yhtiö: Discipline Global Mobile
King Crimsonin muut livealbumit
| B'Boom: Live in Argentina 1995 | THRaKaTTaK 1996 | Epitaph 1997 |
THRaKaTTaK on King Crimsonin livealbumi. Sillä soittaa kuusihenkinen "tuplatrio", ja alun kappaletta "THRAK", joka toistetaan lopussa, lukuun ottamatta se koostuu kokonaan yhteisimprovisaatiosta, joka on suureksi osaksi atonaalista.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Adrian Belew, Bill Bruford, Robert Fripp, Trey Gunn, Tony Levin ja Pat Mastelotto.
"Thrak" – 2:20
"Fearless and Highly Thrakked" – 6:35
"Mother Hold the Candle Steady While I Shave the Chicken's Lip" – 11:18
"Thrakattak (Part I)" – 3:42
"The Slaughter of the Innocents" – 8:03
"This Night Wounds Time" – 11:16
"Thrakattak (Part II)" – 11:08
"Thrak (Reprise)" – 2:52
Kokoonpano

Robert Fripp - kitara, mellotron
Adrian Belew - kitara
Tony Levin - basso, Chapman stick,
Trey Gunn - Warr-kitara
Bill Bruford - rummut, lyömäsoittimet
Pat Mastelotto - rummut, lyömäsoittimet
Aiheesta muualla

THRaKaTTaK discogs.com -sivustolla
| n k King Crimson |
| --- | --- |
 Robert Fripp  Mel Collins  Tony Levin  Pat Mastelotto  Gavin Harrison  Jakko Jakszyk   Greg Lake  Peter Giles  Gordon Haskell  Boz Burrell  John Wetton  Adrian Belew  Trey Gunn  Michael Giles  Andy McCulloch  Ian Wallace  Jamie Muir  Bill Bruford  Bill Rieflin  Peter Sinfield  Richard Palmer-James  Ian McDonald  David Cross 
Albumit:  In the Court of the Crimson King  In the Wake of Poseidon  Lizard  Islands  Larks’ Tongues in Aspic  Starless and Bible Black  Red  Discipline  Beat  Three of a Perfect Pair  THRAK  The ConstruKction of Light  The Power to Believe 
Livealbumit:  Cirkus: The Young Persons’ Guide to King Crimson Live  Epitaph  Ladies of the Road  Earthbound  The Great Deceiver  USA  The Night Watch  Absent Lovers: Live in Montreal  B’Boom: Live in Argentina  THRaKaTTaK  Vrooom Vrooom  The ProjeKcts  The Deception of the Thrush: A Beginners' Guide to ProjeKcts  Heavy ConstruKction  EleKtrik: Live in Japan  The Power To Believe Tour Box  Live at the Orpheum  Live in Toronto  Radical Action to Unseat the Hold of Monkey Mind  Live in Chicago  Live in Vienna  Meltdown: Live in Mexico City 
EP:t ja singlet:
Aina minä jään

| ”Aina minä jään” Elias Kaskinen & Päivän Sankarit |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Elämä lupaa mulle
 Julkaistu: 3. lokakuuta 2014
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.21
 Levy-yhtiö: Jiffel Music Group
Elias Kaskinen & Päivän Sankarit -yhtyeen muut singlet
| ”Pelkään koskea kadulla” 2014 | ”Aina  minä jään” 2014 | ”Rakasta vielä kun voit” 2015 |
Aina minä jään on Elias Kaskinen & Päivän Sankarit -yhtyeen kappale, jonka yhtye julkaisi singlenä 3. lokakuuta 2014. Kappale on kolmas singlejulkaisu elokuussa 2015 julkaistulta esikoisalbumilta Elämä lupaa mulle. Kappale ei sijoittunut ollenkaan myyntilistoille, mutta ylsi radiolistalla sijalle 24.
Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Elias Kaskinen. Se sisältää afrikkalaisen musiikin elementtejä. Kappaleen taustalla laulaa ghanalainen kuoro twin-kielellä "olen aina kanssasi". Idea tähän syntyi, kun yhtye jututti keikkamatkalla ghanalaista siivoojaa. Singlen sanoitukset kumpusivat rakkausmurheista. Kaskisen mukaan kappale kertoo "täydellisestä antautumisesta ja siitä aiheutuvasta turvattomuuden tunteesta".
Singlen kanssa samanaikaisesti julkaistiin kappaleen musiikkivideo. Yhdellä otolla kuvatun musiikkivideon ohjasi Oskari Sipola.
Kappaleet

Aina minä jään – 3.12
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: –
Suomen virallinen latauslista: –
Radiolista: 24
The Night Watch

| The Night Watch King Crimson |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 23, marraskuuta 1973, Concertgebouw, Amsterdam, Hollanti
 Julkaistu: 1997
 Tyylilaji: progressiivinen rock, kokeellinen rock
 Levy-yhtiö: Discipline Global Mobile
King Crimsonin muut julkaisut
| Epitaph 1997 | The Night Watch 1997 | Absent Lovers: Live in Montreal 1998 |
The Night Watch on King Crimsonin livelevy, joka on nauhoitettu Hollannissa 23 marraskuuta 1973. Kappale "Fracture" sekä improvisaatiot "Trio" ja "Starless and Bible Black" ovat tältä keikalta, ja julkaistiin alun perin studioalbumilla Starless and Bible Black.
Kappaleet > CD 1

Easy Money – 6.14
Lament – 4.14
Book of Saturday – 4.07
Fracture – 11.28
The Night Watch – 5.28
Improvisation: Starless and Bible Black – 9.11
Kappaleet > CD 2

Improvisation: Trio – 6.09
Exiles – 6.37
Improvisation: The Fright Watch – 6.03
The Talking Drum – 6.34
Larks' Tongues in Aspic (Part II) – 7.51
21st Century Schizoid Man – 10.38
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

The Night Watch discogs.com -sivustolla
Vrooom Vrooom

| Vrooom Vrooom King Crimson |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 30. kesäkuuta 1995‎–4. elokuuta 1996
 Julkaistu: 13. marraskuuta 2001
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 128.37
 Levy-yhtiö: Discipline Global Mobile
King Crimsonin muut julkaisut
| King Crimson Live in Mainz 2001 | Vrooom Vrooom 2001 | Ladies of the Road 2002 |
Vrooom Vrooom on livelevy, joka koostuu King Crimsonin äänityksistä 1990-luvulta. Sillä soittaa kuusi ihmistä, eli ns. tuplatrio.
Kappaleet > VROOOM VROOOM : Live In Mexico City

VROOOM VROOOM – 5.01
Coda : Marine 475 – 2.44
Dinosaur – 5.05
B'Boom – 4.51
THRAK – 6.39
The Talking Drum – 4.03
Larks' Tongues In Aspic (Part II) – 6.13
Neurotica – 3.40
Prism – 4.24
Red – 7.03
Improv : Biker Babes of the Rio Grande – 2.27
21st Century Schizoid Man – 7.37
Kappaleet > On Broadway : Live In New York City

Conundrum – 1.57
Thela Hun Ginjeet – 6.44
Frame By Frame – 5.12
People – 6.12
One Time – 5.52
Sex Sleep Eat Drink Dream – 4.55
Indiscipline – 7.16
Two Sticks – 1.50
Elephant Talk – 5.14
Three of a Perfect Pair – 4.16
B'Boom – 3.47
THRAK – 6.43
Free As a Bird – 3.03
Walking on Air – 5.35
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Vrooom Vrooom discogs.com -sivustolla
Absent Lovers: Live in Montreal

| Absent Lovers: Live in Montreal King Crimson |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 11. kesäkuuta 1984
 Julkaistu: 23. kesäkuuta 1998
 Tyylilaji: progressiivinen rock, new wave, gamelan
 Kesto: 104.38
 Levy-yhtiö: Discipline Global Mobile
King Crimsonin muut julkaisut
| The Night Watch 1997 | Absent Lovers: Live in Montreal 1984 | Cirkus: The Young Persons' Guide To King Crimson Live 1999 |
Absent Lovers: Live in Montreal on King Crimsonin livealbumi. Se sisältää kokonaisuudessaan yhtyeen viimeisen keikan 1980-luvulla.lähde? Seuraavan kerran yhtye konsertoi vuonna 1994.lähde?
Kappaleet

Sävellykset Adrian Belew, Bill Bruford, Robert Fripp ja Tony Levin, ellei toisin ole mainittu. Sanoitukset Adrian Belew.
Kappaleet > Levy yksi

"Entry of the Crims" – 6:27
"Larks' Tongues in Aspic (Part III)" – 5:05
"Thela Hun Ginjeet"  – 7:07
"Red" (Fripp) – 5:49
"Matte Kudasai" – 3:45
"Industry" – 7:31
"Dig Me" – 3:59
"Three of a Perfect Pair" – 4:30
"Indiscipline" – 8:14
Kappaleet > Levy kaksi

"Sartori in Tangier" – 4:40
"Frame by Frame" – 3:57
"Man With an Open Heart" – 3:44
"Waiting Man" – 6:26
"Sleepless" – 6:08
"Larks' Tongues in Aspic" (Fripp) – 7:54
"Discipline" – 5:04
"Heartbeat" – 5:15
"Elephant Talk" – 8:56
Kokoonpano

Robert Fripp – kitara
Adrian Belew – kitara, rummut, laulu
Tony Levin – basso, Chapman stick, syntetisaattori, taustalaulu
Bill Bruford – rummut, perkussiot
| n k King Crimson |
| --- | --- |
 Robert Fripp  Mel Collins  Tony Levin  Pat Mastelotto  Gavin Harrison  Jakko Jakszyk   Greg Lake  Peter Giles  Gordon Haskell  Boz Burrell  John Wetton  Adrian Belew  Trey Gunn  Michael Giles  Andy McCulloch  Ian Wallace  Jamie Muir  Bill Bruford  Bill Rieflin  Peter Sinfield  Richard Palmer-James  Ian McDonald  David Cross 
Albumit:  In the Court of the Crimson King  In the Wake of Poseidon  Lizard  Islands  Larks’ Tongues in Aspic  Starless and Bible Black  Red  Discipline  Beat  Three of a Perfect Pair  THRAK  The ConstruKction of Light  The Power to Believe 
Livealbumit:  Cirkus: The Young Persons’ Guide to King Crimson Live  Epitaph  Ladies of the Road  Earthbound  The Great Deceiver  USA  The Night Watch  Absent Lovers: Live in Montreal  B’Boom: Live in Argentina  THRaKaTTaK  Vrooom Vrooom  The ProjeKcts  The Deception of the Thrush: A Beginners' Guide to ProjeKcts  Heavy ConstruKction  EleKtrik: Live in Japan  The Power To Believe Tour Box  Live at the Orpheum  Live in Toronto  Radical Action to Unseat the Hold of Monkey Mind  Live in Chicago  Live in Vienna  Meltdown: Live in Mexico City 
EP:t ja singlet:
Muammar Gaddafi

| Muammar Gaddafi> معمر القذافي |
| --- | --- |
 Gaddafi vuonna 1970.
Libyan vallankumouksen johtaja
 2. maaliskuuta 1977 – 23. elokuuta 2011  
Libyan kansankomitean pääsihteeri
 1. syyskuuta 1969 – 2. maaliskuuta 1977  
Edeltäjä:  Idris I (kuningas)
Seuraaja:  (Libyan kansankongressin pääsihteeri)
Libyan kansankongressin pääsihteeri
 2. maaliskuuta 1977 – 2. maaliskuuta 1979  
Edeltäjä:  (Libyan kansankomitean pääsihteeri)
Seuraaja:  Abd al-Ati al-Ubayyidi
Libyan pääministeri
 16. tammikuuta 1970 – 16. heinäkuuta 1972  
Edeltäjä:  Mahmud Sulayman al-Maghribi
Seuraaja:  Abdessalam Jalloud
Afrikan unionin puheenjohtaja
 2. helmikuuta 2009 – 31. tammikuuta 2010  
Edeltäjä:  Jakaya Kikwete
Seuraaja:  Bingu wa Mutharika
Henkilötiedot
Syntynyt: 1942 Sirte, Italian Libya
Kuollut: 20. lokakuuta 2011 (69 vuotta) Sirte, Libyan suuri sosialistinen kansan arabijamahiriya
Ammatti:  sotilas
Arvonimi: eversti, "Libyan vallankumouksen veljellinen johtaja"
Puoliso:  (1) Fatiha al-Nuri (aviol. 1969–1970) (2) Safia el-Brasai (aviol. 1971–2011)
Tiedot
Puolue:  Sosialistinen arabiunioni puolue
Uskonto:  sunnalaisuus
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Libyan kuningaskunta (1961–1969)  Libyan arabitasavalta (1969–1977)   Libyan suuri sosialistinen kansan arabijamahiriya (1977–2011)
Palvelusvuodet:  1961–2011
Sotilasarvo:  eversti
Komentajuudet:  Libyan armeija   Libyan asevoimat
Taistelut ja sodat:  Libyan–Egyptin sota   Tšadin–Libyan konflikti   Ugandan–Tansanian sota   Libyan sisällissota
Kunniamerkit:  Jugoslavian tähden ritarikunta   Order of Good Hope (Etelä-Afrikka)
Muammar Gaddafi (arab. معمر القذافي‎, Mu‘ammar al-Qadhāfī; n. 1942 Sirt – 20. lokakuuta 2011 Sirt), koko nimeltään Muammar bin Mohammad bin Abdussalam bi Humayd bin Abu Manyar bin Humayd bin Nayil al Fuhsi Gaddafi, oli libyalainen vallankumouksellinen ja johtava arabisosialisti.
Gaddafi nousi Libyan johtajaksi sotilasvallankaappauksella vuonna 1969. Hän hallitsi maata vuodet 1969–2011. Gaddafi nousi vuonna 2009 myös Afrikan unionin puheenjohtajaksi.
Gaddafi oli Libyan yksinvaltias. Hänen hallintonsa oli sekoitus sosialismia, nationalismia ja islamia. Aluksi Gaddafi käytti Libyan suuria öljytuloja maan infrastruktuurin, koulutuksen ja terveydenhuollon parantamiseen. Hän pyrki myös yhdistämään arabimaat. Myöhemmin hän alkoi rahoittaa kansainvälistä terrorismia, mikä nosti länsimaat häntä vastaan. Gaddafi luopui terrorismin tukemisesta 1990-luvulla ja lähentyi jälleen länsimaiden kanssa.
Libyassa alkoivat helmikuussa 2011 mielenosoitukset, jotka johtivat sisällissotaan Gaddafia vastaan. Elokuussa 2011 Gaddafi syrjäytettiin. Väliaikaishallinto sai Gaddafin kiinni Sirtissä ja surmasi hänet.
Lapsuus

Muammar Gaddafi syntyi aavikon ympäröimässä Sirtin kaupungissa Italian Libyassa noin vuonna 1942, mutta hänen tarkasta syntymäajastaan ei ole dokumentteja. Gaddafit olivat teltassa asuvia ja liikkuvaa elämää viettäneitä paimentolaisarabeja ja kuuluivat berberiheimoon nimeltä Qaddadfa. Gaddafin isä Abu Meniar oli kameli- ja vuohipaimen. Gaddafi oli nelilapsisen perheen kuopus ja ainoa poika. Perhe oli uskonnoltaan fundamentalistisia sunneja. Gaddafi kasvatettiin paitsi uskonnolliseksi, myös tuntemaan ylpeyttä heimostaan ja kansakunnastaan, joka oli toistuvasti historiassaan joutunut vieraan vallan alle.
Opinnot ja armeija

Gaddafi oli koulussa hyvä oppilas, joten heimon miehet maksoivat hänen opintonsa Sirtin islamilaisessa koulussa. Nuori Gaddafi kuunteli paljon Egyptin radion arabinationalistisia ohjelmia ja tutustui Egyptin johtajan Nasserin islamistiseen ja panarabialaiseen ajatteluun sekä länsimaiden ja Israelin vastaisuuteen. Gaddafi alkoikin suunnitella Libyan monarkian kaatamista ja vallankaappausta.
Valmistuttuaan islamilaisesta koulusta Gaddafi jatkoi opintojaan Fezzanissa. Siellä hän tutustui useisiin nuoriin miehiin, joista tuli myöhemmin hänen aseveljiään vallankaappauksessa. Gaddafi perusti liittolaisineen pieniä soluja ja toimi orastavan vallankumousliikkeen johtajana. Hän järjesti Egyptiä tukevia ja Israelia vastustavia marsseja ja piti tulikivenkatkuisia puheita, joiden ”maanpetoksellisuuden” vuoksi hänet erotettiin oppilaitoksesta vuonna 1961. Hän jatkoi opintojaan Libyan yliopistossa ja luki historiaa, valtiotiedettä, marxilaisuutta ja kommunismia sekä opiskeli sotilastaitoja. Hän valmistui hyvin arvosanoin juristiksi. Hän ei kuitenkaan koskaan harjoittanut lakia työkseen vaan meni Bengasin sotilasakatemiaan. Siellä hän jatkoi ystäviensä värväämistä vallankaappausta varten. Sotilasakatemiasta valmistuttuaan Gaddafi oli Libyan armeijan luutnantti, ja hänet lähetettiin puoleksi vuodeksi Englantiin saamaan viestintäkoulutusta. Gaddafi opiskeli myös Jugoslaviassa maan ilmailuakatemiassa.
Gaddafi palasi Libyaan Englannista vuonna 1966. Hän onnistui lopulta keräämään armeijasta 7 000 miestä suorittamaan vallankaappauksen, eikä kuninkaan salainen poliisi saanut koskaan vihiä suunnitelmasta.
Valtaannousu

Gaddafi hyökkäsi miehineen kuninkaan palatsiin 1. syyskuuta 1969, kun kuningas oli Turkissa. Vallankumoukselliset valtasivat Tripolin, Benghazin ja joukon pikkukaupunkeja maan eri puolilla. He ottivat haltuunsa Benghazin radioaseman, ja Gaddafi tiedotti vallankaappauksesta libyalaisille. Gaddafi muutti Libyan monarkiasta arabitasavallaksi, jonka hän julisti vapaaksi ja suvereeniksi, ja jonka kuului yhtenä rintamana vastustaa arabikansakunnan ja islamin vihollista, millä hän tarkoitti Israelia.
Valtaannousu > Asema ja politiikka

Gaddafi nimitettiin Libyan sosialistisen arabitasavallan pääministeriksi ja asevoimien johtajaksi. Hän halusi koko kansakunnan päättämään maan asioista, joten hän laajensi maan hallintoa useaksi kerrokseksi ja kutsui sitä suoraksi demokratiaksi. Gaddafi perusti kaksitoistamiehisen vallankumouksellisen komentoneuvoston ja asettui sen puheenjohtajaksi. Gaddafin uusi hallinto oli sekoitus sosialismia, nationalismia ja islamia, ja hän itse kutsui sitä islamilaiseksi sosialismiksi. Koraanista tuli hallinnon perusta, mutta sosialistisen doktriinin yhdistäminen islamiin aiheutti vastustusta maan uskonnollisissa piireissä. Gaddafi julkaisi yleiskuvauksen yhteiskunnallisista näkemyksistään vuonna 1976 kolmiosaisessa Vihreässä kirjassaan.
Gaddafi vaihtoi vuonna 1977 Libyan viralliseksi nimeksi Libyan sosialistinen kansan arabi-jamahiriyah. Kansallislipuksi hän vaihtoi kokovihreän lipun. Gaddafi nimitti itsensä 970-jäsenisen yleisen kansankongressin pääsihteeriksi. Tämän jälkeen ”gaddafismi” levisi maan joka kolkkaan. Vuotta myöhemmin Gaddafi erosi kansankongressin johdosta. Sen jälkeen hänellä ei enää ollut virallista asemaa yksinvaltaisesti yhä hallitsemassaan maassa, armeijan komentajan roolia lukuun ottamatta. Häneen viitattiin nimityksillä ”Vallankumouksen johtaja” tai ”Veli johtaja”.
Valtaannousu > Uudistukset

Gaddafin Libyaa hallittiin tiukasti islamilaisen lain mukaisesti, ja esimerkiksi alkoholi, tanssi ja vedonlyönti olivat kiellettyjä. Uusi järjestys oli maaseudulla suositumpaa kuin kaupungeissa. Gaddafi halusi maalaiset muuttamaan kaupunkeihin koulutuksen ja terveydenhuollon piiriin. Muuttoliike aiheutti perinteisten heimojohtajien vallan vähenemistä ja keskushallinnon vallan kasvua.
Aluksi Gaddafi piti naiset poissa yliopistosta, sillä hän katsoi opiskelun johtavan naisille luontaisesti sopimattomiin töihin. Myöhemmin hän salli naistenkin käydä yliopistoa ja liittyä armeijaan. Hän myös perusti pelkästään naisista koostuvan henkilökohtaisen henkivartijakaartin. Gaddafin uudistusten ansiosta naisten lukutaito nousi Libyassa miesten tasolle.
Gaddafi vastusti vaurauden haalimista, joten hän pakotti 1980-luvulla varakkaat kansalaiset luopumaan ylimääräisistä rahoistaan valuuttauudistuksen avulla. Vaurastumisen kieltäminen aiheutti kuitenkin sen, että moni menetti syyn ahkeroida töissä, ja maan talous alkoi kärsiä.
Valtaannousu > Öljytulojen käyttö maan hyväksi

Gaddafi salli ulkomaisten öljy-yhtiöiden porata öljyä Libyassa ja aluksi verotti niitä. Ajan myötä Gaddafi kansallisti maan öljykentät ja vuokrasi ne sitten takaisin ulkomaisille öljy-yhtiöille. Hän käytti öljytuloja Libyan elintason nostamiseen ja infrastruktuurin parantamiseen toisin kuin kuningas aikoinaan. Gaddafi rakennutti Libyaan nykyaikaisia asuintaloja viemäröinteineen sekä sairaaloita, kouluja ja teitä. Lisäksi hän rakennutti keinokastelujärjestelmiä aavikolle maanviljelyn tehostamiseksi.
Gaddafi nosti Libyan koulujärjestelmän rahoituksen kymmenessä vuodessa viidestä miljoonasta dollarista 75 miljoonaan dollariin. Samalla entistä suurempi osa maan lapsista pääsi koulunpenkille. Libyalaisille taattiin myös ilmainen sairaalahoito ja reseptilääkkeet, ja moni aiemmin yleinen tauti hävitettiin maasta rokotusten avulla.
Gaddafi käynnisti vuonna 1983 suurisuuntaisen ja kalliin projektin, jossa Etelä-Libyan aavikon alla olevista vesialtaista johdetaan vettä pohjoisen kaupunkeihin.
1980-luvulta alkaen libyalaisten elintaso alkoi kääntyä jälleen huonompaan suuntaan, kun Gaddafi ryhtyi käyttämään maan öljytuloja kansainvälisen terrorismin rahoittamiseen ja aiheutti maalleen taloudellisia pakotteita.